Afskaffelse af vold mod kvinder (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandlingen om:
mundtlig forespørgsel om den internationale dag for afskaffelse af vold mod kvinder af Eva-Britt Svensson for Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling til Rådet - B7-0220/2009)
mundtlig forespørgsel om den internationale dag for afskaffelse af vold mod kvinder af Eva-Britt Svensson for Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling til Kommissionen - B7-0220/2009).
Jeg vil minde Dem om, at dagen i dag er den internationale dag for afskaffelse af vold mod kvinder, og muligheden for at gennemføre denne forhandling er særlig vigtig for os.
Eva-Britt Svensson
Fru formand! I dag er den 25. november, som markerer tiårsdagen for FN's resolution om indførelse af den internationale dag for afskaffelse af vold mod kvinder. I hele mit voksne liv har jeg været politisk aktiv i kvindeorganisationer og i net for bekæmpelse af vold mod kvinder. I mit arbejde har jeg vist brugt ethvert tænkeligt ord til at beskrive situationen. Jeg har brugt rigtig mange ord. Det har vi gjort sammen i denne kamp. Nu synes jeg, vi faktisk har brug for konkret handling.
Dette er en form for vold, der berøver kvinder deres menneskerettigheder. Den påvirker og definerer kvinders daglige liv. Det er en form for vold, der bestemmer forløbet af deres liv og situationen for kvinder og unge piger.
Vi har alle et ansvar for at bryde tavsheden og for at samarbejde med alle gode kræfter i og uden for Parlamentet for at stoppe denne vold. Det omfatter vold i parforhold, seksuel krænkelse, fysisk og psykisk misbrug, voldtægt, mord, handel med sexslaver og omskæring af kvinder. Under krige og væbnede konflikter og under opbygningen efter konflikter udsættes kvinder i større grad for vold, både som enkeltpersoner og som gruppe.
Nogle mennesker hævder, at vold i hjemmet er en privatsag, et familieanliggende. Det er ikke rigtigt. Det er strukturel vold, og det er et socialt problem. Samfundet skal påtage sig et ansvar for at stoppe denne vold.
Det er et strukturelt og udbredt problem i alle regioner, i alle lande og på alle kontinenter. At sætte en stopper for alle former for kønsbestemt vold er et grundelement i et samfund med ligestilling. Mænds vold mod kvinder er efter min mening et klart tegn på det ulige magtforhold mellem mænd og kvinder. Samtidig hjælper det med at fastholde denne magtfordeling. Arbejdet for at stoppe mænds vold mod kvinder og børn skal baseres på realiseringen af, at det handler om magt, kontrol, opfattelser af køn og seksualitet og en udbredt samfundsstruktur, hvor mænd betragtes som overlegne i forhold til kvinder. Mænds vold mod kvinder er et klart tegn på det ulige magtforhold mellem mænd og kvinder.
Det er et folkesundhedsproblem. Det er et socialt problem, der - bortset fra personlige lidelser - har enorme omkostninger for samfundet. Det er dog først og fremmest et ligestillingsproblem. Vi skal derfor behandle problemet med vold mod kvinder fra et ligestillingsperspektiv. Det betyder også, at EU har beføjelser til at træffe foranstaltninger, og det er sådanne foranstaltninger, jeg og mine kolleger i Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling kræver.
Inden for EU har vi Daphneprogrammet, som yder en vis økonomisk bistand til forskellige initiativer til bekæmpelse af vold. Det er godt, og det er nødvendigt, men det er langt fra tilstrækkeligt. Parlamentets Udvalg om Kvinders Rettigheder og Ligestilling forespørger derfor Kommissionen og Rådet, hvilke foranstaltninger der påtænkes gennemført for at tilskynde medlemsstaterne til at udarbejde nationale handlingsplaner for håndtering af vold mod kvinder. Planlægger Kommissionen at fremlægge forslag til retningslinjer med henblik på formulering af en mere sammenhængende EU-politik, og vil Rådet støtte dette? De gældende bestemmelser i traktaterne omfatter en forpligtelse til at arbejde for ligestilling mellem kvinder og mænd.
Hvornår agter Kommissionen at tilrettelægge et europæisk år for bekæmpelse af vold mod kvinder, således som Europa-Parlamentet gentagne gange har opfordret til siden 1997? Nu er tiden inde til det!
Åsa Torstensson
Fru formand, mine damer og herrer! Fru Svensson har som formand for Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling rejst et alvorligt og presserende problem. Jeg vil fra starten tydeligt sige, at vold mod kvinder ikke hører hjemme i et civiliseret samfund.
I år højtideligholder vi tiårsdagen for FN's resolution om indførelse af den 25. november som den internationale dag for afskaffelse af vold mod kvinder. I dag tænker vi på de utallige kvinder og piger, som udsættes for vold i krigszoner og konfliktområder. Vi er opmærksomme på de lidelser, kvinder udsættes for i hele verden, kvinder, der voldtages, misbruges eller chikaneres, eller som er ofre for skadelige traditionelle sædvaner. Vi udtrykker vores solidaritet med ofrene for tvangsægteskaber og vold i form af æresforbrydelser, der kan involvere alt lige fra omskæring til mord. Vi er opmærksomme på den bekymrende udbredelse af mange former for vold mod kvinder i Europa hver eneste dag.
Vold mod kvinder er et problem, der berører mange forskellige politiske områder. Det anføres tydeligt i beslutningsforslaget om afskaffelse af vold mod kvinder, som De stemmer om i morgen. Vold mod kvinder er ikke kun et spørgsmål om forbrydelse og uretfærdighed mod kvinder. Det er også et spørgsmål om mænd, der er voldsudøvere, og det er et spørgsmål om ligestilling. Vi kan bedst bekæmpe denne vold er at benytte en holistisk tilgang og arbejde ud fra en bred definition af vold mod kvinder.
Rådets arbejde for at fremme ligestilling er altid baseret på princippet om at integrere ligestilling. I henhold til artikel 2 og 3 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde skal Rådet fremme ligestilling mellem mænd og kvinder i alle aktiviteter.
Rådet har rejst problemet med vold mod kvinder ved flere lejligheder og i flere forskellige sammenhænge. Jeg vil gerne starte med noget positivt. Et af de hidtil mest vellykkede eksempler på integration af ligestilling i EU er området for kvinder og væbnede konflikter, hvor en mere omfattende politik til bekæmpelse af vold mod kvinder begynder at tone frem.
Rådets mulighed for at træffe foranstaltninger på dette område er naturligvis begrænset til de beføjelser, som er anført i traktaten, og medlemsstaterne er ansvarlige for de områder, der falder ind under deres kompetenceområder, navnlig spørgsmål vedrørende retlige og indre anliggender samt sundhedsspørgsmål.
Medlemsstaterne har også ret til at udforme deres egne planer for bekæmpelse af vold mod kvinder, men de nyder også godt af samarbejdet. Der iværksættes dog også foranstaltninger på europæisk plan. Udryddelse af kønsbestemt vold og menneskehandel er et af de seks prioriterede områder, som udpeges i Kommissionens køreplan for ligestilling mellem kvinder og mænd 2006-2010. Under denne overskrift støtter Kommissionen medlemsstaterne gennem etablering af et system for sammenlignelige statistikker, styrkelse af bevidstheden, udveksling af god praksis og samarbejde om forskning. Vi ser nu frem til Kommissionens nye plan for ligestilling for 2011-2015.
Stockholmprogrammet, som vedtages i næste måned, omfatter en ramme til håndtering af de mange bekymringer i forbindelse med vold mod kvinder, som Parlamentet har givet udtryk for. Vi ser frem til en aftale om programmet og dets efterfølgende gennemførelse.
I mellemtiden foregår der allerede mange aktiviteter på EU-plan, navnlig med hensyn til oplysning, indsamling af information og udveksling af god praksis. Nogle af Dem deltog i formandskabets nylige konference i Stockholm om netop strategierne for bekæmpelse af mænds vold mod kvinder, hvor deltagerne havde lejlighed til at udveksle erfaringer og drøfte den fremtidige politik.
Afgørelsen fra 2007 om etablering af Daphne III-programmet, som har haft stor betydning for bekæmpelsen af vold mod børn, unge og kvinder, er også væsentlig. Jeg glæder mig over den indvirkning, som Daphneprogrammet har haft og fortsat har i vores samfund.
I Deres beslutning understreger De korrekt, at der ikke er nogen regelmæssig og sammenlignelig dataindsamling om de forskellige typer vold mod kvinder i EU. Rådet er også bekendt med, at indsamlingen af nøjagtige og sammenlignelige data er vigtig, hvis vi skal kunne forbedre vores forståelse af problemet med vold mod kvinder på europæisk plan. Jeg håber, at Det Europæiske Institut for Ligestilling mellem Mænd og Kvinder, som blev etableret i fællesskab af Rådet og Parlamentet, kan yde et væsentligt bidrag på dette område. Rådet selv har iværksat konkrete foranstaltninger med henblik på at forbedre adgangen til statistiske oplysninger om vold mod kvinder. Rådet har arbejdet inden for rammerne af Beijinghandlingsprogrammet og har vedtaget særlige indikatorer inden for tre områder, som er relevante i denne forbindelse: 1) vold mod kvinder i hjemmet, 2) sexchikane på arbejdspladsen og 3) kvinder og væbnede konflikter. Vi har gjort fremskrift, men der skal naturligvis gøres mere.
Mange af de mest udsatte kvinder lever i udviklingslandene. Rådet, som er bekendt med dette, har vedtaget en række konklusioner om ligestilling og styrkelse af kvinders position i udviklingssamarbejdet, hvori vi understreger vigtigheden af at tage fat på alle former for kønsbestemt vold, herunder så skadelige sædvaner som omskæring. Vi må dog ikke stille os tilfredse med det. Omskæring af kvinder, såkaldte æresforbrydelser og tvangsægteskaber foregår også i EU.
Parlamentet har altid gået forrest, hvad angår opfordringer til foranstaltninger mod skadelige sædvaner. I overensstemmelse med denne tilgang har Rådet bekræftet sit ønske om at ville beskytte de mest sårbare i sine konklusioner om pigers situation, som Rådet vedtog sidste år. I disse konklusioner understregede Rådet, at afskaffelse af enhver form for vold mod piger, herunder menneskehandel og skadelige traditionelle sædvaner, er afgørende for styrkelsen af piger og kvinder og for opnåelsen af ligestilling mellem kvinder og mænd i samfundet.
Som fru Svensson fremhævede i indledningen til sin forespørgsel, har vold mod kvinder en skadelig indvirkning på kvinders evne til at deltage i det sociale, politiske og økonomiske liv. Kvinder, der som følge af vold udelukkes fra sociale aktiviteter, herunder beskæftigelse, risikerer marginalisering og fattigdom.
Dette bringer mig tilbage til den holistiske tilgang, jeg nævnte i begyndelsen, og den strukturelle karakter af vold, som blev fremhævet i forespørgslen til Rådet. Problemet med vold mod kvinder repræsenterer et mere generelt problem - en mangel på ligestilling. Den bredere kampagne for at styrke kvinderne hjælper også med at bekæmpe vold. Kvinder, der har frihed til at udnytte deres fulde potentiale, er mindre udsatte for vold end kvinder, som er lukket ude. Rådet har også gentagne gange forklaret, at kvinders fattigdom skal afhjælpes. Beskæftigelse er ofte den bedste mulighed for at komme ud af fattigdom. Der skal gøres mere for at fremme kvinders deltagelse på arbejdsmarkedet. Økonomiske og sociale kriser gør kvinder mere sårbare. På sit møde den 30. november 2009 forventes Rådet at vedtage en række konklusioner om ligestilling mellem kønnene: styrkelse af vækst og beskæftigelse - input til Lissabonstrategien efter 2010. Formålet er at garantere, at både integrationen af ligestilling og særlige ligestillingsforanstaltninger får en fremtrædende placering i kommende strategier.
Når vi højtideligholder tiårsdagen for FN's resolution om indførelse af den internationale dag for afskaffelse af vold mod kvinder, anerkender vi omfanget af dette problem.
Samtidig glæder vi os også over, at landene arbejder sammen for at stoppe det. En stor del af vores arbejde for at bekæmpe vold mod kvinder her i Europa gennemføres inden for en international ramme.
På sit næste møde i marts 2010 vil FN's Kommission for Kvinders Status gennemføre den 15. evaluering af Beijinghandlingsprogrammet. Det svenske formandskab har allerede udformet en rapport om fremskridtet i EU og de udfordringer, der stadig skal løses. Den 30. november forventer Rådet at vedtage en række konklusioner om dette problem. Beijinghandlingsprogrammet giver os en struktur og en langsigtet dagsorden for den internationale politik for ligestilling mellem kønnene. Rådet er aktivt involveret i dette arbejde, som i betydelig grad er koncentreret om bekæmpelsen af vold mod kvinder.
Problemet med vold mod kvinder kender ingen nationale grænser. Vi skal håndtere dette på internationalt plan, både i og uden for Europa. Vi skal intensivere kampen mod kønsbestemt vold under vores internationale missioner, og vi må ikke lukke øjnene for den vold, der begås hjemme mod vores egne borgere.
Jeg vil gentage, hvad jeg sagde i begyndelsen: Vold mod kvinder hører ikke hjemme i et civiliseret samfund. Jeg takker Parlamentet for at have rejst dette problem i dag. De har den fulde støtte fra Rådet, dette formandskab og alle, der kæmper for det, de tror på, og som forsvarer principperne om retfærdighed, lighed og solidaritet.
Karel De Gucht
medlem af Kommissionen. - (FR) Fru formand! I anledningen af den internationale dag for afskaffelse af vold mod kvinder vil Kommissionen gerne gentage sin stærke politiske forpligtelse til at bekæmpe vold mod kvinder. Denne forpligtelse afspejles i meddelelsen om Stockholmprogrammet, hvis prioriterede områder omfatter behovet for at være særlig opmærksom på barnets rettigheder og på beskyttelsen af mennesker, som er særlig sårbare, f.eks. kvindelige voldsofre og ældre.
Med sin køreplan for ligestilling mellem kvinder og mænd 2006-2010 forpligtede Kommissionen sig til at hjælpe med at udrydde seksuel vold og vold i forbindelse med menneskehandel. Bekæmpelse af vold mod kvinder vil også være et prioriteret område i den nye strategi, der følger køreplanen, og som i øjeblikket er under udarbejdelse.
Finansiering af praktiske foranstaltninger i marken er dog også afgørende. Kommissionen har allerede ydet en stor indsats for at hjælpe med at bekæmpe vold i Europa gennem Daphneprogrammet. Dets indsats inden for forebyggelse af vold og støtte til ofre skal nu følges op af mere praktiske foranstaltninger.
Kommissionen har for det første udpeget foranstaltninger inden for rammerne af Daphne III-programmet med det formål at gennemføre en mere ensartet EU-strategi for bekæmpelse af vold mod børn, unge og kvinder. Takket være et årligt budget på ca. 17 mio. EUR i 2009 har Kommissionen kunnet målrette direkte mod udsatte grupper. Disse midler blev ydet i tillæg til støtte under de nationale programmer.
Etableringen af en ekspertundersøgelsesgruppe planlægges som en del af Daphne III-arbejdsprogrammet for 2010. Denne gruppe skal hjælpe med at udpege de nødvendige foranstaltninger på fællesskabsplan og fremme en fælles tilgang blandt medlemsstaterne.
Kommissionen vil også påbegynde en vigtig gennemførlighedsvurdering, der skal vurdere, om det er muligt og nødvendigt at harmonisere lovgivningen vedrørende seksuel vold og vold mod børn på EU-plan. Resultaterne af denne undersøgelse fremlægges i efteråret 2010. Kommissionen agter at samle repræsentanter for medlemsstaternes regeringer, Fællesskabets institutioner, politiske grupper, organisationer i civilsamfundet og internationale organisationer osv. med henblik på at udforme en mere udtrykkelig fællesskabspolitik.
Udvekslingen af bedste praksis, standarder og interventionsmodeller var desuden genstand for drøftelser allerede i december 2007 inden for rammerne af Det Europæiske Kriminalpræventive Net.
Endelig er det vigtigt at understrege, at ekstreme former for vold mod kvinder skal bekæmpes med de skarpeste midler. Til det formål foreslog Kommissionen i marts en ændring af den europæiske strafferamme som et led i kampen mod menneskehandel og seksuel udnyttelse af børn, der især rammer de mest udsatte kvinder og piger.
Hvad angår ønsket om at tilrettelægge en europæisk dag for vold mod kvinder, har Kommissionen på grundlag af en dybdegående undersøgelse konkluderet, at det vil være for tidligt at iværksætte et sådant initiativ, inden en egentlig strategi for bekæmpelse af vold er blevet udformet.
Jeg vil nu give ordet til min kollega, fru Ferrero-Waldner.
Benita Ferrero-Waldner
medlem af Kommissionen. - (FR) Fru formand, mine damer og herrer! Som De alle er bekendt med, har jeg i min åbenlyse egenskab af kvinde altid været engageret i kampen mod vold mod kvinder, men også i arbejdet for at styrke kvinder generelt, ikke kun i de sidste fem år, hvor jeg har været kommissær for udenrigsanliggender, men før det som minister. Derfor vil jeg gerne sige et par ord om dette punkt.
Hvad angår verden udenfor EU, er kampen mod vold mod kvinder, bortset fra specifikke interventioner i udviklingslandene, som min kollega vil tale om lidt senere, blevet et vigtigt fokuspunkt for EU's menneskerettighedspolitik, og indsatsen styrkes af de specifikke retningslinjer, der blev vedtaget i december 2008.
Gennemførelsen af disse retningslinjer er særlig markant på lokalt plan i tredjelande, hvor EU er til stede. I omkring 90 tredjelande har ambassaderne for EU's medlemsstater og Kommissionens delegationer udviklet deres egne handlingsplaner, der har til formål at gennemføre disse retningslinjer og opstille en hel liste over initiativer, som skal gennemføres i perioden 2009-2010.
Vi udsender systematisk et klart budskab om dette: Krænkelsen af kvinders rettigheder kan ikke retfærdiggøres ud fra kulturel relativisme eller traditioner.
I forbindelse med disse drøftelser yder vi også hjælp gennem vores samarbejde, der har til formål at gennemføre henstillingerne fra den særlige rapportør om vold mod kvinder, at styrke de nationale institutioner, som er ansvarlige for ligestillingsspørgsmål, eller at støtte ændring af love, som tillader forskelsbehandling af kvinder.
Emnet "Kvinder, fred og sikkerhed", som er omhandlet i resolution 1325 og 1820 fra FN's Sikkerhedsråd, har vores fulde opmærksomhed. I december 2008 vedtog EU desuden en global tilgang til gennemførelsen af disse resolutioner.
Det sikrer efter min mening et fundament af fælles principper, både for operationer vedrørende den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik og for interventioner, som involverer brugen af fællesskabsinstrumenter. Disse aktiviteter vil sætte os i stand til mere effektivt at integrere den "kvindelige" dimension i hele konfliktcyklussen lige fra forebyggelse, håndtering og løsning af kriser til konsolidering af fred og langsigtet genopbygning.
Personligt har jeg søgt støtte fra 40 ledende kvinder i hele verden for at sætte nyt skub i gennemførelsen af resolution 1325 og har, som De er bekendt med, foreslået, at der afholdes en ministerkonference 10 år efter den historiske vedtagelse af resolutionen. Denne idé er blevet godkendt af FN's generalsekretær Ban Ki-moon, og det er jeg meget stolt af. Hvad der måske er endnu mere bemærkelsesværdigt er dog, at flere og flere lande og internationale organisationer, f.eks. Den Afrikanske Union, under forberedelserne til denne ministerkonference har besluttet at intensivere deres indsats for at fremme resolution 1325, navnlig gennem udvikling af nationale handlingsplaner.
Jeg vil afslutte med en personlig bemærkning. Jeg sætter stor pris på de muligheder, som EU's politikker, både interne og eksterne, har tilført kampen mod vold mod kvinder, og jeg glæder mig over den støtte, de generelt har modtaget. Det glæder mig meget at se, at handling som tidligere ofte i en vis grad var begrænset til personligt engagement, nu bliver en fuldstændig fælles indsats.
Barbara Matera
Hr. formand, mine damer og herrer! Afskaffelse af vold mod kvinder er et meget vigtigt emne, som kræver en større indsats og et større engagement fra os alle: EU-institutionerne, medlemsstaterne og civilsamfundet.
Vold mod kvinder er ikke kun en krænkelse af menneskerettighederne, men har også alvorlige konsekvenser for den enkelte og samfundet, som vi ikke kan ignorere. Derfor skal der tages fat om dette emne på flere fronter.
På den kulturelle front skal vi bekæmpe enhver idé om, at vold kan være berettiget ud fra kulturelle, religiøse eller sociale betragtninger. Vi skal tilrettelægge informations- og bevidstgørelseskampagner, der også er målrettet mod unge mennesker og gennemføres på skolerne. Tilrettelæggelsen af et europæisk år, som Parlamentet har opfordret til flere gange, kan medvirke til at skabe en mere ensartet og effektiv politik på europæisk og internationalt plan.
På den politiske front er det vigtigt, at dette emne medtages som et prioriteret område på de nationale, europæiske og internationale dagsordener. Jeg mener derfor, at vi skal knytte stærkere bånd - og jeg er næsten færdig - mellem EU og FN, så vi alle kan arbejde sammen i den samme retning. I den henseende var talen af FN's vicegeneralsekretær, fru Migiro, i Parlamentet eksemplarisk. Jeg ønsker derfor for os alle, at dette samarbejde vokser sig stadig stærkere.
Britta Thomsen
Hr. formand, kære kolleger! I dag, den 25. november, markerer kvinder og mænd verden over FN's internationale dag for afskaffelse af vold mod kvinder.
Vold imod kvinder er et stort samfundsmæssigt problem, der ikke bare kan reduceres til et kvindeproblem. Derimod handler det om krænkelse af menneskerettighederne, retten til livet og retten til sikkerhed. FN vurderer, at syv ud af ti kvinder oplever vold fra mænd gennem deres levetid. Faktisk koster mænds vold flere kvinders liv end malaria, trafikuheld, terror og krig gør tilsammen. Vi kan ikke bare sidde her med hænderne i skødet. Det er nødvendigt, at vi fra EU's side sætter ind NU. Kommissionen må hurtigst muligt fremlægge en plan for EU's politik til bekæmpelse af alle former for vold mod kvinder.
Ser vi på de forskellige medlemsstaters indsats, er det helt tydeligt, at nogle lande tager problemet mere alvorligt end andre. Spanierne, som 1. januar overtager formandsposten i Rådet, har sat bekæmpelsen af vold mod kvinder øverst på dagsordenen i deres formandsperiode. Som det eneste medlemsland i EU har Spanien oprettet et voldsobservatorium, der hvert år aflægger rapport om udviklingen af den kønsrelaterede vold og løbende opdaterer den bedst tænkelige strategi til bekæmpelse af volden. Lad os støtte op om det kommende spanske formandskabs initiativ til at få oprettet et voldsobservatorium i EU til gavn for alle Europas kvinder.
Antonyia Parvanova
Hr. formand! Det er ikke kun på grund af den internationale dag for afskaffelse af vold mod kvinder, at vi skal spørge os selv, om vi har gjort nok, når vi overvejer en beslutning om dette emne. I Europa i dag udsættes én ud af fire kvinder for vold, hustruvold, voldtægt, seksuel udnyttelse eller omskæring.
Et af de værste eksempler på kønsbestemt vold er, når voldtægt bruges som et våben i krig, som vi f.eks. så det i Congo. Tiden er inde til en omfattende EU-strategi, som fører til konkrete foranstaltninger med henblik på at bekæmpe alle former for vold mod kvinder, herunder handel med kvinder.
Jeg vil gerne oplyse kommissæren om, at vi i dag under beslutningen om Stockholmprogrammet har stemt om et ændringsforslag, der opfordrer til et direktiv, en europæisk handlingsplan, om vold mod kvinder med det formål at sikre forebyggelse af vold, beskyttelse af ofre og retsforfølgelse af voldsmænd.
Jeg håber, at vores kolleger, De og Rådet ikke denne gang vil henvise til subsidiaritetsprincippet, og at dette direktiv og denne handlingsplan snart vil se dagens lys. Vi har også fremlagt dette problem for det spanske formandskab, som er meget positivt stemt over for en sådan prioritering. Jeg håber, vi alle vil prioritere dette.
Raül Romeva i Rueda
Hr. formand! Det er bestemt nødvendigt at fastlægge et klart retligt grundlag for bekæmpelsen af alle former for vold mod kvinder.
Jeg opfordrer også indtrængende Rådet og Kommissionen til at træffe en afgørelse om fuld overførsel af den europæiske politik til EU's kompetence. Ingen af EU's medlemsstater kan effektivt løse disse problemer alene. Nultolerance over for alle former for vold mod kvinder skal gøres til en topprioritet for alle institutioner i Europa.
Parlamentets krav til Rådet og Kommissionen om en målrettet og mere sammenhængende EU-handlingsplan med henblik på at bekæmpe alle former for vold mod kvinder er et skridt i den rigtige retning, og det samme er det observatorium for vold, som allerede er blevet nævnt.
Jeg vil desuden minde Kommissionen og Rådet om min opfordring til, at problemet med vold mod kvinder internationalt behandles inden for den kønsrelaterede dimension af menneskerettighedskrænkelser, navnlig i forbindelse med gældende bilaterale associeringsaftaler og internationale handelsaftaler, som det også fremgår af min betænkning om kvindedrab. Jeg vil spørge kommissæren, om hun kan være lidt mere konkret i denne forbindelse.
Til sidst vil jeg udtrykke min glæde over at se vores venner fra Congos sammenslutning for fred og retfærdighed i den officielle loge. De har givet os disse blomster for hver dag at minde os om, at dette er en fælles kamp, vi skal udkæmpe sammen og med mennesker, der lider og kæmper i marken for denne sag.
Marina Yannakoudakis
Hr. formand! Vold mod kvinder, navnlig i hjemmet, er et problem, som skal drøftes, og jeg lykønsker formanden for Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling med at have bragt det på banen.
Vi skal dog erkende, at dette problem ikke kun er et kønsrelateret problem. Det er ikke kun et ligestillingsproblem. Det er heller ikke kun et menneskerettighedsproblem. Det er først og fremmest et strafferetligt problem. Og fordi det er et strafferetligt problem, er det et statsligt anliggende, som skal varetages af nationalstaten.
I henhold til Europarådet udsættes én ud af fire kvinder for vold i hjemmet på et tidspunkt i deres liv. EU kan være proaktivt på dette område ved at tilvejebringe ressourcer til uddannelse og øget bevidsthed og ved at åbne debatten om vold - ikke kun mod kvinder, men også mod mænd: I henhold til det britiske indenrigsministerium udsættes én ud af seks mænd for vold i hjemmet.
Jeg besøgte for nylig Elevate, et krisehjem for kvinder i London, for at tale med ofre for vold i hjemmet. De kommer fra alle samfundsgrupper. Der findes ingen stereotyp. Vold rammer ofret, deres familier og deres børn. Voldens konsekvenser er både isolerede og omfattende og ødelægger liv. Vejen til at genopbygge disse tilværelser er lang og kræver støtte. Elevate tilbyder ofrene et sikkert sted og støtter dem i genopbygningen af deres tillid og evne til at fungere i samfundet. Projekter som dette kræver støtte, herunder finansiel støtte.
EU kan være proaktivt ved at nedbryde nogle af tabuemnerne omkring vold mod kvinder - og mænd. Det er et område, vi som samfund ikke længere har råd til at ignorere.
Laurence J.A.J. Stassen
(NL) Hr. formand! Fru Svensson har fremsat en mundtlig forespørgsel om vold mod kvinder og har fremlagt et beslutningsforslag. I det hævder hun, at vold mod kvinder er et strukturelt problem, der er udbredt i hele Europa, og at det skyldes manglende ligestilling mellem mænd og kvinder.
Selv om det nederlandske Frihedsparti ikke kan tilslutte sig foranstaltninger mod dette problem på europæisk plan, går vi dog ind for disse forslag og opfordrer indtrængende medlemsstaterne til at iværksætte integrerede foranstaltninger på et individuelt plan. Frihedspartiet fordømmer i de stærkest mulige vendinger enhver form for vold mod kvinder. Der begås dog megen vold i Europa mod muslimske kvinder, navnlig i hjemmet. Vi skal derfor også overveje tilfælde af vold i hjemmet, æresforbrydelser og omskæring af kvinder, som kan tilskrives den muslimske opfattelse af mænds og kvinders roller.
Selv om Frihedspartiet tager fuldstændig afstand fra enhver form for vold mod kvinder, vil vi dog henlede opmærksomheden på netop denne form for vold. Jeg vil understrege det igen: Det er fuldstændig uacceptabelt. Mit parti vil derfor på det kraftigste opfordre medlemsstaterne til at bekæmpe disse former for vold og træffe konkrete foranstaltninger for at undersøge muslimskrelateret vold mod kvinder.
Edit Bauer
(HU) Hr. formand, fru minister, kommissær De Gucht og kommissær Ferrero-Waldner! Jeg vil også gentage, hvad ministeren sagde: Vold hører ikke hjemme i et civiliseret samfund. Vi højtideligholder tiårsdagen for FN's resolution om afskaffelse af vold mod kvinder. Mens jeg lyttede til Deres taler og mine kollegers taler, tænkte jeg på, om vores efterfølgere i Parlamentet om 10 eller 20 år mon stadig siger, at vold ikke hører hjemme i et civiliseret samfund. Det er sandt, at tiden ikke er på vores side, idet vi er vidne til stigende aggression i vores samfund. Mediernes indflydelse påvirker denne stigning, men stigningen er også udtalt under krisen. Psykologer siger, at aggression er meget mere udbredt i krisetider end ellers. Vold mod kvinder er bestemt et problem, men det er, hvilket mandlige medlemmer ofte siger, også et problem, at mænd rammes af vold. Statistikken viser desværre, at 95 % af ofrene er kvinder. Hvad angår menneskehandel, er 80 % af ofrene også kvinder. Jeg mener, at tiden er inde til, at de europæiske institutioner håndterer dette problem mere seriøst.
Iratxe García Pérez
(ES) Hr. formand! I dag råber millioner af enkeltpersoner og millioner af kvinder i hele verden op mod kønsbestemt vold. I dag kan vi ikke vende det blinde øje til denne betydelige plage, som er resultatet af et magtforhold, der historisk set altid har været ulige. Der kan ikke være nogen begrundelse, noget argument eller noget rum for forståelse. Nogle kvinder myrdes alene, fordi de er kvinder.
I denne situation bærer vi ansvaret for at udnytte alle de midler, vi har til rådighed, med henblik på at bekæmpe kønsbestemt vold, sikre videreudvikling og skabe et mere lige samfund gennem modige og målrettede lovgivningsforanstaltninger. Dette ansvar hviler på os alle, de europæiske institutioner, medlemsstaterne og organisationerne.
Lande, som f.eks. Spanien, har påtaget sig klare forpligtelser i denne henseende. Loven mod kønsbestemt vold er et nødvendigt og vigtigt instrument. Den skal derfor tjene som et eksempel for resten af Europa. Jeg kunne også nævne uddannelse for at sikre ligestilling, bekæmpelse af stereotyper og retshjælp til ofre. Jeg er sikker på, at vi kunne nævne mange andre nødvendige politikker på dette område. Det kommende spanske formandskab har udpeget kampen mod kønsbestemt vold som et af sine prioriterede indsatsområder. Det er efter min mening meget vigtigt, og jeg har tillid til, at Parlamentet ihærdigt vil støtte hvert eneste initiativ i den forbindelse.
Vi skal yde en fælles indsats og arbejde sammen. Først da vil vi kunne støtte de millioner af kvindelige ofre, som ikke kan vente ét minut længere.
Corina Creţu
(RO) Hr. formand! Som det allerede er blevet understreget i Parlamentet, er vold mod kvinder et særdeles alvorligt problem, som vi ikke altid tildeler den behørige opmærksomhed. Problemet har nået et afskyeligt niveau i udviklingslandene, navnlig i lande, som er ramt af krig og konflikt. Voldtægt og seksuel vold mod piger, kvinder og børn har antaget epidemiske proportioner i afrikanske lande, der hærges af krig, herunder navnlig Congo, Somalia, Burundi og Liberia. Den enorme udbredelse af voldelige handlinger forekommer dog ikke kun i konfliktfyldte lande. Volden er også udbredt i selv de fredeligste og mest demokratiske lande i verden.
Det er vores pligt at rette vores opmærksomhed og indsats mod retsforfølgelse af alle, der krænker menneskerettighederne, og samtidig yde en indsats for at forbedre kvinders sikkerhed og sikre, at der ydes tilstrækkelig hjælp til ofre for seksuel aggression, lige fra lægehjælp til reintegration af kvinderne i familie og samfund.
Til sidst vil jeg minde Dem om de arrangementer, der blev gennemført som et led i Udviklingsudvalgets højtideligholdelse af den internationale dag for afskaffelse af vold mod kvinder. Jeg takker kommissær De Gucht for hans deltagelse i disse arrangementer og hans interesse for dette problem og kommissær Ferrero-Waldner for hendes deltagelse i denne forhandling.
Silvia Costa
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne tilegne denne internationale dag for afskaffelse af vold mod kvinder til Anna Politkovskaya, en journalist og kvinde, der måtte betale for sin ægte kærlighed med sit liv, til de afrikanske kvinder i konflikter og til de mange kvinder i Europa, hvis lidelser alt for ofte går ubemærket hen.
Disse eksempler stemmer ikke overens med det nedværdigende og forbrugerfokuserede billede, som medierne ofte knytter til den kvindelige identitet, hvilket bidrager til at skabe en kultur, hvor kvinder undertrykkes og ydmyges. Dette er også en alvorlig form for vold, som Europa skal bekæmpe og gribe ind overfor.
Vi skal omgående etablere et ensartet europæisk system til indsamling af statistiske data - som det er blevet sagt mere end én gang - med særlig vægt på mindreårige, menneskehandel, fysisk og seksuel vold og udsatte kvinder, f.eks. indvandrere. Vi vil alligevel gerne se håndgribelige resultater af EU's retningslinjer for kvinder i væbnede konflikter, som kommissæren også nævnte tidligere, i det mindste gennem tilvejebringelse af finansiel og anden støtte til projekter, der ofte tilrettelægges af små sammenslutninger, lokale ngo'er, herunder i lande, som forsøger at reintegrere og hjælpe voldsramte kvinder.
Vi er opmærksomme på, at vi i dag via Lissabontraktaten og Stockholmprogrammet har fået en ny mulighed for at gennemføre denne forebyggende indsats inden for Fællesskabet.
Vi skal dog også tage afstand fra andre aspekter af vold: de rammer, som vold finder sted indenfor. Alkohol- og narkorelateret vold stiger blandt unge og mindreårige, og måske vi ikke nævner dette tilstrækkelig ofte, når vi drøfter vold mod kvinder.
Joanna Senyszyn
(PL) Hr. formand! Millioner af kvinder slås, lemlæstes, købes, sælges, voldtages og myrdes alene, fordi de er kvinder. Flere kvinder dør af aggression rettet mod dem end af kræft. Vi skal få offentligheden til at indse, at vold mod kvinder ikke hører hjemme i et moderne og demokratisk samfund. Lad os begynde med at uddanne politikerne og frigøre politik fra påvirkningerne fra de religioner, der sanktionerer mændenes dominans. Dette er en afgørende forudsætning for reel ligestilling og afskaffelse af vold.
I mit land afviser den konservative højrefløj, som er i lommen på kirken, at lade kvinderne nyde godt af alle menneskerettighederne. De ønsker en patriarkalsk familie, hvor kvindes rolle er centreret omkring kødgryderne, vuggen og kirken. Kvinder har ikke ret til abort, og der er planer om at berøve dem deres ret til in vitro-befrugtning. Den idealiserede "polske moder", som tappert bærer sin byrde i form af en voldelig mand, er en absurditet, som skal bekæmpes socialt og retligt.
Jeg vil varmt opfordre alle til at deltage i en konference om bekæmpelse af vold mod kvinder, der afholdes den 10. december i Parlamentet, og som er tilrettelagt på initiativ af den polske kvinderettighedsorganisation "Women's Rights Centre".
Pascale Gruny
(FR) Hr. formand, mine damer og herrer! Hver eneste dag udsættes én ud af fem kvinder i Europa for vold. Vold mod kvinder kan ikke accepteres, uanset hvilken form den antager. Alligevel lever mange kvinder og unge piger i Europa stadig i skyggen af aggression eller udnyttelse.
Tallene er alarmerende. Vold mod kvinder antager mange former og forekommer overalt: vold i hjemmet, seksuelt misbrug, seksuel chikane på arbejdspladsen, voldtægt, herunder i parforhold, og uden for Europa også som taktisk middel under krigsførelse.
I Europa er vold i hjemmet den primære årsag til død og lemlæstelse blandt kvinder i alderen 16-44 år. Mens vi drøfter disse meget alvorlige forhold, overfaldes kvinder. Det er ikke nok at tale. Tiden er inde til handling.
EU har pligt til at beskytte sine mest udsatte borgere. Bekæmpelse af vold mod kvinder er en kamp for grundlæggende menneskerettigheder, og Daphneprogrammet, som støtter foranstaltninger, der har til formål at bekæmpe alle former for vold, er utilstrækkeligt.
Der skal overvejes nye foranstaltninger med henblik på at udvikle ensartede europæiske planer. Jeg støtter tilrettelæggelsen af et europæisk år for bekæmpelse af vold mod kvinder, som Parlamentet nu har opfordret til i mere end ét årti.
Licia Ronzulli
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne gentage, hvad fru Matera og fru Stassen allerede har sagt om vold af kulturelle eller religiøse årsager. Jeg vil benytte dette minut til at fortælle Dem om en personlig oplevelse, jeg har haft på en af mine missioner som frivillig.
Det er historien om en kvinde, historien om Karin, historien om en kvinde, der ikke ønskede at bære burkha. For at straffe hende overhældte hendes mand hende med syre. Han gjorde det om natten. Han gjorde det, mens hun sov. Karin bærer nu burkha, ikke fordi hun ønsker det, men for at skjule arrene fra dette tragiske angreb.
Jeg håber, at denne dag ikke blot bliver endnu en dato i kalenderen, men at den kan hjælpe alle disse kvinder, som udsættes for vold hver eneste dag, og at vores ord kan omsættes til håndgribelige handlinger og gerninger.
Marc Tarabella
(FR) Hr. formand, mine damer og herrer! Mange kvinder i Europa og resten af verden kæmper hver eneste dag for at afskaffe volden mod dem, men de kan og bør ikke udkæmpe denne kamp alene, fordi vold mod kvinder, som oftest begås af mænd, også er vold mod hele menneskeheden.
Det er kun rigtigt, at også mænd inddrages i denne kamp. Derfor deltager jeg i "White Ribbon Campaign". Denne kampagne blev oprindelig etableret af mænd for andre mænd i Canada for næsten 20 år siden. En gruppe mænd besluttede en dag, at de havde pligt til at opfordre andre mænd til offentligt at protestere mod vold mod kvinder. Dette hvide bånd er et symbol. Det er også symbolet på den nellike, der minder om de congolesiske kvinders kamp mod de lidelser, de gennemlever hver eneste dag - de var her for et øjeblik siden.
Jeg opfordrer derfor så mange af mine kolleger som muligt til at gå med os i denne kamp mod vold mod kvinder, fordi der findes både fysisk og psykisk vold, og ofte kan ord såre mere end slag, som De ved.
Daciana Octavia Sârbu
(RO) Hr. formand! Vold mod kvinder i alle dens former varierer afhængigt af den økonomiske, kulturelle og politiske situation i et samfund. Den kan variere fra psykiske og fysiske overgreb i hjemmet til tvangsægteskab i en ung alder og andre voldelige sædvaner. Enhver form for vold mod kvinder er en uacceptabel krænkelse af menneskerettighederne og hæmmer ligestillingen mellem kønnene. Denne form for vold er meget udbredt. Den har flere ofre end kræft og efterlader dybe ar i kvindernes sind og på samfundet. Derfor skal vi øge indsatsen for at bekæmpe dette problem.
I henhold til FN's skøn er omfanget af overgreb ikke kun stabilt, men faktisk stigende. I de fleste tilfælde anerkendes sådanne handlinger desværre ikke eller ignoreres blot. I Rumænien støtter jeg den kampagne, der føres af FN's Befolkningsfond og FN's informationscenter under navnet "Women in Shadows". Den har til formål at øge den offentlige bevidsthed om den alvorlige karakter af dette problem.
Gesine Meissner
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer! Vold mod kvinder er en frygtelig krænkelse af menneskerettighederne, uanset hvilken form den antager, herunder tvangsægteskab, tæv og voldtægt. Især begrebet "æresdrab" er efter min mening frastødende, fordi der slet ikke er noget ærværdigt ved det. Æresdrab er en frygtelig forbrydelse, som skal bekæmpes med alle mulige midler.
Lissabontraktaten undertegnes snart, og dermed får chartret om grundlæggende rettigheder, der er bilag til traktaten, særlig betydning. Derfor er vi i EU forpligtet til at gøre alt, hvad der er muligt for at bekæmpe denne vold.
Det er allerede blevet nævnt, at voldtægt kan bruges som et våben i krig. Der er henvist til Congo, hvor disse frygtelige handlinger har fundet sted i årevis, og hvor voldtægtsforbrydere endda har små børn og ældre kvinder blandt deres ofre. Vi har indført en række programmer, og fru Ferrero-Waldner oplyste, at hun har henvendt sig til ledende kvinder i hele verden. Det er tilsyneladende ikke nok. Dette er ikke kun et problem for kvinder. Det er et problem for alle i hele verden. Vi skal i EU gøre alt, hvad vi kan for at forbedre situationen.
Małgorzata Handzlik
(PL) Hr. formand! I de senere år er initiativerne til støtte for bekæmpelse af vold mod kvinder blevet mangedoblet. Fænomenet er desværre stadig udbredt i Europa, uanset kvindernes alder, uddannelse eller sociale position. Vi skal derfor fortsat understrege, at vold mod kvinder hverken er noget naturligt eller noget uundgåeligt. Vold mod kvinder er over alt i verden ganske enkelt en forbrydelse og en krænkelse af retten til liv, personlig værdighed, sikkerhed samt fysisk og mental ukrænkelighed. Når vi taler om vold, handler det ikke kun om at fremstille kvinder som ofre. Det kræver først og fremmest en fordømmelse af selve voldshandlingen og voldsmanden, der ikke må forblive ustraffet. Vi har brug for langsigtet uddannelse af kvinder og mænd, der kan udtrykke stereotyper og få alle til at indse nødvendigheden af at bekæmpe dette fænomen.
Ilda Figueiredo
(PT) Hr. formand! Jeg håber, at denne internationale dag for afskaffelse af vold mod kvinder vil markere starten på nedbrydningen af den mur af tavshed og ligegyldighed, der stadig findes i vores samfund, hvad angår denne sande plage, som rammer millioner af kvinder i EU og resten af verden.
Vold mod kvinder er en krænkelse af menneskerettighederne og hindrer deres deltagelse i det sociale og politiske liv, i det offentlige liv og i arbejdslivet, og den forhindrer dem i at være borgere med fulde rettigheder. Selv om de forskellige former for vold også varierer på tværs af kulturer og traditioner, som det allerede er nævnt her, gør kapitalistiske økonomiske og sociale kriser kvinder mere udsatte, forværrer deres udnyttelse og fører til fattigdom og marginalisering, der også bidrager til menneskehandel og prostitution.
Det er derfor afgørende, at vi samler finansielle ressourcer og politikker, som er målrettet mod fremme af kvinders rolle i samfundet og lige rettigheder, og at vi gennemfører reelle planer for at bekæmpe alle former for vold mod kvinder, samtidig med at vi afskaffer den forskelsbehandling, der stadig findes, og beskytter ofrene.
Nicole Kiil-Nielsen
(FR) Hr. formand! I 2000'erne så vi i Europa en mangedobling af sikkerhedslovene: overvågning, undertrykkelse, tilbageholdelse og fængsling.
Budgetterne for disse politikker er eksploderet. Alligevel falder omfanget af vold mod kvinder ikke. I 2008 døde 156 franske kvinder af kvæstelser, de var blevet påført af deres ægtefælle, og én ud af 10 kvinder i Frankrig er offer for hustruvold. De sikkerhedsforanstaltninger, der er indført i form af videoovervågning, registrering og biometri, opfylder ikke kvinders reelle sikkerhedsbehov.
Denne vold rammer alle kvinder i alle lande, uanset oprindelse, social baggrund og religion. Den hænger sammen med forskelsbehandling på grund af køn. Sexisme består ligesom racisme i at fornægte en anden person status som en selvstændig person.
Hvordan bekæmper vi sexisme? Vi kræver stærk politisk vilje med det formål at informere, forebygge og beskytte, politisk vilje til at afskaffe alle former for forskelsbehandling, hvor vold har rode. Fortjener sikkerheden for mere end halvdelen af alle de europæiske borgere, med andre ord de kvindelige borgere, ikke en betydelig politisk investering?
Åsa Torstensson
formand for Rådet. - (SV) Hr. formand, fru Svensson, mine damer og herrer! Tak for denne meget vigtige forhandling. Mænds vold mod kvinder har mange forklædninger og antager mange former, men sårbarheden og smerten er den samme, uanset hvem der rammes.
Det er godt, at Kommissionen iværksætter så mange initiativer på dette område, og jeg håber, at det europæiske samarbejde vil være en kraft, der kan bekæmpe vold og styrke ligestillingen, og at vi vil arbejde strategisk. Mange medlemmer af Parlamentet har opfordret til dette initiativ og denne aktivitet.
Jeg vil gentage, at vold mod kvinder er et prioriteret område for det svenske formandskab: 1. Inden for rammerne af Stockholmprogrammet, som vedtages i næste måned, vil der være bedre muligheder for at håndtere disse problemer med kvinder, der udsættes for vold, som Parlamentet har fremhævet.
2. Den 9. november var formandskabet vært ved en konference, hvor medlemsstaterne og repræsentanter for civilsamfundet havde lejlighed til at dele deres erfaringer og oplysninger i forbindelse med bekæmpelse af vold mod kvinder. I løbet af efteråret tilrettelagde formandskabet også en konference i Bruxelles om ofrene for menneskehandel med det formål at fremhæve behovet for at iværksætte foranstaltninger til fordel for de ramte og nødvendigheden af at samarbejde med oprindelseslandene for menneskehandel.
Jeg vil gerne takke for denne meget vigtige forhandling. Vejen er lang, og forhindringerne er mange, men vores vision må være, at volden mod kvinder skal stoppe.
Karel De Gucht
Hr. formand! Jeg har et par afsluttende bemærkninger, men først vil jeg takke alle de medlemmer, der har bidraget til denne forhandling, som er en meget afgørende forhandling. Dette er en af de mest brutale former for krænkelse af menneskerettighederne, som er meget udbredt, og ikke kun i udviklingslandene. Vi taler meget om Congo, men vi burde også tale om andre udviklingslande, som f.eks. Pakistan. I går aftes så jeg efter et møde i Parlamentet tv, og der var et program på 24/24 om misbrug af kvinder i Pakistan. Det var frygteligt, simpelthen frygteligt. Men det er også sandheden. Et af medlemmerne nævnte eksemplet med kvinden, der ikke ønskede at bære en burkha.
Det er tydeligt, at konflikten forværres, og at overgrebene mod kvinder bliver værre og værre, at seksuel vold bruges som et våben i krig, at samfundsstrukturen i de traditionelle samfund efter nogen tid ødelægges og nedbrydes, at etikken forsvinder, og at vi til sidst har en situation, hvor ikke kun oprørere og soldater, men også almindelige borgere begår sådanne frygtelige overgreb mod kvinder og børn.
Flere medlemmer har spurgt, om det er muligt at vedtage et europæisk direktiv om afskaffelse af vold mod kvinder, der ville sikre forebyggelse af vold, beskyttelse af ofrene og retsforfølgelse af voldsudøverne. Jeg tror desværre ikke, der er et retligt grundlag for det. Der er et retligt grundlag i Lissabontraktaten for gennemførelsen af specifikke foranstaltninger...
(FR) ...især med hensyn til menneskehandel, seksuel udnyttelse af børn og børnepornografi. Det er klart omhandlet i Lissabontraktaten, men erklæringen om menneskerettigheder som sådan er ikke et retligt grundlag for gennemførelsen af et direktiv.
Jeg mener dog stadig, at Kommissionen skal fortsætte med at udnytte forskellige metoder til at angribe dette problem, navnlig gennem programmer, der er målrettet både mod udviklingslandene og mod visse udsatte grupper og vores egne medlemsstater, fordi der også stadig er problemer her i EU, som virkelig burde vise verden et godt eksempel, hvad angår beskyttelse af menneskerettigheder og kvinders rettigheder.
De kan regne med, at Kommissionen - både den nuværende og den næste - vil forfølge og udvikle denne indsats af den simple grund, at den er nødvendig. Det er ikke et spørgsmål, som en af talerne sagde, om, hvorvidt medlemsstaterne, Kommissionen eller EU skal tage initiativet. På alle niveauer og inden for alle vores ansvarsområder skal vi efter min mening have dette problem i baghovedet.
Formanden
Jeg har modtaget et beslutningsforslag, jf. forretningsordenens artikel 115, stk. 5, for Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen torsdag den 26. november 2009.
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
Vilija Blinkevičiūt 
skriftlig. - (LT) Jeg er enig i denne beslutning, og jeg opfordrer indtrængende Kommissionen til at tilrettelægge et europæisk år for bekæmpelse af vold mod kvinder. Medlemsstaterne vil så hurtigere kunne forbedre den nationale lovgivning om bekæmpelse af vold mod kvinder, navnlig vold mod kvinder i hjemmet, og ville også effektivt kunne gennemføre nationale handlingsplaner til bekæmpelse af vold mod kvinder. Medlemsstaterne skal indføre et enkelt system til reduktion af volden mod kvinder med henblik på at samle forebyggelses-, beskyttelses- og støtteforanstaltninger. Det er meget vigtigt, at dette problem udpeges til et prioriteret område, når den nye Kommission indleder sit arbejde, og Spanien overtager formandskabet.
Proinsias De Rossa  
I dag er den internationale dag for afskaffelse af vold mod kvinder. Vold mod kvinder findes overalt og i alle klasser, rige og fattige, uddannede og ikkeuddannede, de socialt mobile og de marginaliserede, men der findes stadig en udbredt og strukturel blindhed over for problemet. Denne beslutning opfordrer til en målrettet og mere konsekvent plan for EU's politik til bekæmpelse af alle former for vold mod kvinder, jf. EU's køreplan for ligestilling mellem kvinder og mænd. De nationale love og politikker skal forbedres gennem udarbejdelse af omfattende nationale handlingsplaner med henblik på at forebygge, beskytte og retsforfølge. I Irland måtte 1.947 kvinder og 3.269 børn søge tilflugt på krisecentre. Over 120 kvinder er blevet myrdet siden 1996, heraf et betydeligt antal af en partner eller tidligere partner. EU-undersøgelser har vist, at én ud af fem kvinder har været udsat for vold fra sin mandlige partners side, og at 25 % af alle anmeldte voldsforbrydelser i Europa involverer en mand, som har overfaldet sin kone eller partner. Formålet med hustruvold er at kontrollere og ødelægge den menneskelige sjæl. Rapporter om, at den irske regering planlægger besparelser på op til 30 % inden for visse tjenester, illustrerer så rigelig dens mangel på ægte engagement i forebyggelse, beskyttelse og retsforfølgelse.
Louis Grech  
Én ud af fem kvinder har været udsat for vold i hjemmet i Europa. På Malta blev der mellem januar og oktober 2009 rapporteret 467 tilfælde af vold i hjemmet, men disse tal giver sandsynligvis ikke et helt repræsentativt billede af problemet på Malta. På samme måde er statistikkerne i de andre medlemsstater også misvisende. Det skyldes, at kvinder ofte frygter at blive misforstået af myndighederne og retsvæsenet. I beslutningen anføres det, at vold, bortset fra at være en forbrydelse, også er et spørgsmål om forskelsbehandling og ulighed - et af EU's kompetenceområder. Forslaget fokuserer med rette på retsforfølgelsen af voldsudøvere. Det er vigtigt, at der ikke er juridiske smuthuller, der gør det muligt for voldsudøvere at undgå straf. Når det er sagt, skal rehabilitering af mishandlende partnere dog også overvejes for at undgå gentagelse af vold i fremtiden. Nogle medlemsstater har ikke tilstrækkelig kvalificerede medarbejdere, der kan yde den nødvendige støtte, hjælp og rådgivning til ofre. For ofre er det ikke nok at etablere krisecentre. Sådanne kvinder har brug for hjælp fra det offentlige til at komme tilbage på arbejdsmarkedet, så de kan opnå reel økonomisk uafhængighed fra deres mishandler. Uddannelsesprogrammer for ofre skal intensiveres, så de fuldt ud kan genintegreres i samfundet, og EU skal udnytte sine beføjelser til at tage fat om så åbenbare uligheder.
Zita Gurmai  
Vold mod kvinder er et alvorligt problem i verden. Kvinder - og børn - er den mest udsatte gruppe i samfundet, som oftest udsættes for mishandling. I Europa anslås det f.eks., at 20-25 % af alle kvinder udsættes for fysisk vold i løbet af deres voksenliv, mens 10 % af kvinderne endda underkastes seksuel vold. Hvad angår vold i hjemmet, begås 98 % af volden af mænd mod kvinder, og dette problem skal derfor betragtes som et kønsbestemt problem. Når vi taler om vold, taler vi ikke kun om fysisk vold. Det betyder, at tallene ovenfor kunne være meget værre.
Vi kan ikke acceptere sådanne tal og den virkelighed, der påvirker især kvinder. De europæiske socialdemokrater har længe krævet effektiv beskyttelse og gode programmer. Daphneprogrammet er en god start, men vi skal gøre mere på EU-medlemsstatsniveau. Det er vigtigt, at det spanske formandskab har besluttet at udpege kampen mod vold som et prioriteret område. Der er ingen sociale problemer, som kan løses fuldstændig på blot seks måneder. Jeg vil derfor gøre alt for, at de belgiske og ungarske formandskaber fortsætter det arbejde, som det spanske formandskab har indledt.
Lívia Járóka  
Tvangssterilisation er en af de alvorligste former for vold mod kvinder og en utilladelig krænkelse af menneskerettighederne. I flere medlemsstater er romanikvinder blevet underkastet tvangssterilisation med det formål at reducere deres "høje, usunde" fødselsrate. Selv om der er registreret flere tilfælde, og der er afsagt flere domme til fordel for ofrene, er der stadig ikke givet tilstrækkelige erstatninger eller officielle undskyldninger. Jeg vil i den forbindelse glæde mig over undskyldningerne fra premierminister Jan Fischer og den seneste beslutning fra den tjekkiske regering, som kræver, at sundhedsministeriet inden den 31. december 2009 iværksætter en række foranstaltninger med henblik på at sikre, at sådanne overgreb ikke længere finder sted. Jeg håber, at andre lande, f.eks. Slovakiet, tilslutter sig det tjekkiske initiativ og indfører en ordning, som yder tilstrækkelig kompensation til kvinder, hvis reproduktionsevne er blevet ødelagt uden deres samtykke. Det er påtrængende, at medlemsstaterne omgående undersøger de ekstreme krænkelser af menneskerettighederne mod romanikvinder, straffer voldsudøverne og sikrer, at alle ofre identificeres og kompenseres. Et fælles mål for de europæiske lande er at sikre sundheden og den fysiske integritet for alle kvinder på kontinentet.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska  
I den generelle kampagne for overholdelsen af menneskerettighederne er der tilsyneladende for lidt fokus på problemet med vold mod kvinder, herunder vold i hjemmet. FN's kampagne for at stoppe volden mod kvinder i hele verden i 2008 viste, at kvinder i alderen 15-44 år er mere udsat for voldtægt og vold i hjemmet end kræft, trafikulykker, krig og malaria. Forskellige former for sexchikane på arbejdspladsen rapporteres af 40-50 % af kvinderne i EU alene. Det anslås, at mellem 500 000 og 2 mio. mennesker, heraf størstedelen kvinder og børn, hvert år er ofre for menneskehandel og tvinges ud i prostitution, tvangsarbejde, slaveri eller bondage. Det glæder mig derfor, at dette problem er omhandlet i den beslutning, som Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling har udformet. Det er vigtigt at harmonisere tilgangen til bekæmpelse af vold mod kvinder, så indsatsen derved bliver mere effektiv. Det er også vigtigt at yde den rigtige form for hjælp til kvinder og til mennesker, der allerede er blevet ofre for vold. Det er dog lige så vigtigt, at samfundet er bevidst om, at vold i hjemmet ikke er et ubelejligt problem, der bør holdes inden for hjemmets fire vægge.
Anna Záborská  
I dag, den 25. november, er ikke kun den internationale dag for afskaffelse af vold mod kvinder, men også den dag, hvor den kristne verden mindes Sankt Katharina af Alexandria, der i begyndelsen af det fjerde århundrede blev fængslet og udsat for vold, en martyr for sin overbevisning og for ytringsfriheden. Nogle mennesker overvurderer problemet med vold på en sådan måde, at det nogle gange virker, som om vi kvinder ikke har andre problemer. Jeg er overbevist om, at kvinder langt det meste af tiden er mere bekymrede over fattigdom, helbredsproblemer, uddannelse, værdien af deres arbejde i familien og andre forhold i deres tilværelse.
Vi må dog indrømme, at vold også er et problem. Det er et problem, som er uværdigt for et civiliseret samfund, et problem, der underminerer menneskeværdigheden. Jeg kan dog udlede, at der findes politisk korrekt vold og politisk ukorrekt vold i Parlamentet, for det må være den eneste grund til, at mit ændringsforslag om fordømmelse af tvangssterilisationen af kvinder og den voldelige afbrydelse af graviditeter ikke kom igennem Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling.
Zbigniew Ziobro  
Det er en stor skam, at der stadig er så mange tilfælde af vold mod kvinder i Europa. Særlig bekymring vækker det, at en betydelig del af voldstilfældene ikke anmeldes til politiet, især fordi det drejer sig om så alvorlige forbrydelser, som f.eks. voldtægt. En strategi for afskaffelse af vold mod kvinder kan ikke gennemføres, hvis ofrene ikke anmelder volden til de relevante myndigheder. Loven skal sikre resolut indgriben på dette område, så ofrene genvinder deres retfærdighedsfølelse, og så både de og resten af samfundet beskyttes mod lignende overgreb i fremtiden. Det giver anledning til bekymring, at dommene for forbrydelser af seksuel karakter i flere EU-lande, herunder Polen, ofte er meget vage, og at disse domme ofte gøres betingede. 40 % af de afsagte domme for voldtægtsforbrydelse i Polen er f.eks. betingede domme. Idømmelse af så vage straffe er faktisk et slag i ansigtet på ofrene fra domstolenes side, der tager så let på den forbrydelse, ofrene har været udsat for. En seriøs tilgang til problemet med vold mod kvinder omfatter nødvendigheden af at behandle voldsudøverne strengt for at sikre en retfærdig erstatning for ugerningen og for at gøre samfundet sikkert i fremtiden.
