"made in" (oprindelsesmærkning) (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er Kommissionens redegørelse om "made in" (oprindelsesmærkning).
Catherine Ashton
Hr. formand! Jeg er glad for i dag at have mulighed for at tale til Dem på plenarmødet om forslaget til en forordning om oprindelsesmærkning. Det er et forslag, som medlemmerne måske kan huske, at Parlamentet har været stærk fortaler for siden kollegiet vedtog det helt tilbage i december 2005. Jeg husker specielt beslutningen fra juli 2006 og den skriftlige erklæring fra september 2007. I Strasbourg i sidste måned var jeg så privilegeret at drøfte dette emne med en gruppe af Europa-Parlamentets medlemmer, der understregede behovet for hurtigt at få vedtaget denne forordning.
Medlemmerne finder det sikkert også helt afgørende, at handelspolitikken ikke kun styrker de muligheder, som åbne markeder kan tilbyde, men at den også tager hensyn til de bekymringer, som globaliseringen giver ikke blot forbrugerne, men også - og måske i særdeleshed - de mindre virksomheder.
Oprindelsesmærkningen skal derfor overvejes i denne ånd. I 2007-erklæringen understregede De de europæiske forbrugeres ret til tydelige og øjeblikkelige oplysninger om deres køb. Det er netop, hvad denne forordning handler om. Den skal gøre det muligt for EU's forbrugere at se oprindelseslandet for de produkter, de køber.
Kommissionen har foreslået en tvungen angivelse af oprindelseslandet for visse produkter, der importeres til EU fra tredjelande. Ikke alle lande er dækket. Vi fokuserede på de mest interessante produkter efter en omfattende høring af forbrugerne og industrien.
Jeg kan tilføje, at oprindelsesmærkning er helt i tråd med de gældende WTO-regler og -principper, og at den findes næsten alle steder i verden. Import til USA, Canada, Kina og Japan er underlagt oprindelsesmærkning. Faktisk er de fleste af de produkter, man kan købe i butikkerne i EU, allerede forsynet med oprindelseslandsmærkning, da den er påkrævet i henhold til de fleste juridiske systemer. Det betyder selvfølgelig, at en forpligtelse til at mærke produkter, der eksporteres til EU, for langt størstedelen af virksomhederne ikke vil medføre ekstra omkostninger.
I Rådet har man siden 2006 afholdt drøftelser for at nå frem til en aftale om Kommissionens forslag. En række medlemsstater skal fortsat overbevises. De er bange for, at den administrative byrde og omkostningerne ved en oprindelsesmærkningsordning kan opveje fordelene.
Vi har noteret os disse bekymringer, og for nylig præsenterede vi konkrete løsninger på disse problemer. Der er ikke tale om et nyt formelt forslag, men om et forsøg på at nå til enighed og finde et kompromis. Kommissionens optionspapir blev diskuteret med medlemsstaterne i Artikel 133-Udvalget den 23. oktober 2009.
For det første bad Kommissionen medlemsstaterne om at overveje muligheden for at indsnævre produktdækningen, så den kun gælder varer til slutforbrugere. Den oprindelige liste omfattede nogle mellemprodukter som f.eks. råt skind og visse tekstiler, der ikke har nogen direkte interesse for forbrugeren. Kommissionen foreslår nu, at man kun medtager de varer, som forbrugerne kan finde i detailbutikkerne.
For det andet foreslog Kommissionen, at ordningen iværksættes som et pilotprojekt. Enhver fortsættelse vil skulle underlægges en evaluering af effekten af den foreslåede ordning. Det vil gøre det muligt at vurdere indvirkningen på omkostninger og priser, og det vil naturligvis også give en indikation af, hvordan vi kan modificere forordningens produktdækning.
Jeg er glad for at kunne sige, at medlemsstaterne har modtaget vores optionspapir med interesse. Skønt man ikke har løst alle tvivlsspørgsmål, og adskillige medlemsstater fortsat er principielt modstandere af forslaget, er de villige til at undersøge spørgsmålet yderligere, og arbejdet vil fortsætte i de næste par uger på både ekspertmødeniveau og i Artikel 133-Udvalget. Jeg håber oprigtigt, at det vil bane vejen for en kompromisløsning.
Som medlemmerne ved, giver den nye artikel 207 i Lissabontraktaten Parlamentet nye og øgede beføjelser med hensyn til lovgivningsmæssige foranstaltninger inden for handelspolitik - og "made in"forordningen kunne være noget af det første, der lander på medlemmernes skriveborde.
Jeg er derfor meget interesseret i at holde Dem dybt involveret i de videre drøftelser af dette vigtige emne, og jeg ser frem til vores korte forhandling nu.
Cristiana Muscardini
Hr. formand, mine damer og herrer! Visse problemer rammer også os og ikke kun tolkene og dem, der ønsker at følge med i forhandlingen og forhåbentlig få konkrete svar på et problem, der har trukket i langdrag siden 2005.
Som kommissæren ganske rigtigt påpegede, har vores vigtigste konkurrenter og økonomiske partnere i årevis haft oprindelsesmærkning af varer, der kommer ind på deres område. Trods forslaget fra 2005 til en forordning, der fik bred opbakning fra forbrugerne - efter civilsamfundets kategorier - mangler EU fortsat en definition trods de mange positive udtalelser fra Parlamentet. Den manglende regulering vedrørende udpegelse af varers oprindelse underminerer borgernes og forbrugernes rettigheder og forhindrer en tilfredsstillende funktion af markedet, der skal have fælles regler for at være frit.
Artikel 133-Udvalget har i de seneste par dage undersøgt idéer til at reducere kategorier af varer, der medtages i forordningen, samt årsager til at anbefale deres anvendelse i en prøveperiode. Vi spørger kommissæren: Er der i det mindste nogle af medlemsstaterne, der støtter disse kompromisforslag? Vil de blive overvejet yderligere? Agter De fortsat at støtte forslaget fra 2005 til en forordning sammen med Europa-Parlamentet og som en del af den fælles beslutningstagning? Hvilke garantier og tidsplaner tilbyder Kommissionen ved afslutningen på denne vanskelige og forsinkede forhandling? Endelig vil jeg under alle omstændigheder takke kommissæren for hendes engagement og bede hende bekræfte det, som hun skrev i sit svar på mit spørgsmål af 5. november 2009, nemlig at Kommissionen fortsat stærkt vil støtte vedtagelsen af forslaget fra 2005 og holde sit ord?
Gianluca Susta
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg agter bestemt ikke på nuværende tidspunkt - selv med den tid jeg råder over - atter at gennemgå alle årsagerne til denne gentagne anmodning fra os i Parlamentet. Jeg vil pointere - og kommissæren har allerede nævnt dette - at fru Muscardini og jeg er de eneste to veteraner fra underskrivelsen i 2006 af den forordning, hvormed Europa-Parlamentet tilsluttede sig initiativet fra daværende kommissær Mandelson i december 2006.
Vi havde håbet på større opbakning fra bl.a. Artikel 133-Udvalget til kommissærens initiativ for nogle få uger siden til at lave små ændringer for at finde et kompromis. Vi er bl.a. kede af, at mange lande i dette udvalg gentog deres modstand eller bekymring - herunder bl.a. Det Forenede Kongerige via deres repræsentant. I dag ønsker vi blot at minde Dem om, at denne anmodning ikke handler om protektionisme. Vi ønsker ikke at beskytte industrier, der ikke længere er konkurrencedygtige, men derimod forbrugerne. Vi ønsker at gøre opmærksom på det faktum, at der på verdensmarkedet i dag mangler sundhed, miljø og ægte gensidighed. Disse ting mangler ikke kun med hensyn til de svageste statsborgere i verden, nej, det mangler også med hensyn til Japan, USA, Australien, Canada, Brasilien, Indien, de største konkurrenter til EU, der har en pligt til i disse økonomisk vanskelige tider at forsvare EU's interesser, hvilket også ligger bag denne anmodning.
Vi håber derfor, at Parlamentet fuldt ud vil støtte Kommissionens initiativer, og vi håber også, at man fuldt ud vil leve op til de forpligtelser, der blev indgået for nogle få uger siden, selv hvis denne procedure ikke kan afsluttes inden jul, men under den nye procedure i henhold til Lissabontraktaten.
Niccolò Rinaldi
Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg støtter de bemærkninger, der blev fremsat af de medlemmer, som talte før mig, og jeg støtter ligeledes fru Muscardinis anmodninger, og jeg vil gerne i den forbindelse minde om Italo Calvinos bog Cosmicomics, hvor han beskriver Big Bang som en uklar masse af stof, hvor man ikke ved noget om nogen eller nogens oprindelse. På et tidspunkt siger en kvinde, at hvis hun havde en smule plads, ville hun kunne lave spaghetti og pizza til de mennesker, der var til stede. Det skaber stor begejstring i massen af stof, der sker en eksplosion, og den ønskede plads manifesterer sig i form af en verden, der består af forskelle, og som er det univers, vi kender i dag.
Efter min opfattelse er vi på vores globale marked vendt tilbage til en uklar masse af varer, hvis oprindelse, og naturligvis hvis fabrikationskarakteristika, er uklare for forbrugerne. Vi liberale og demokrater er stærke tilhængere af systemet og princippet med frihandel, men også af gennemsigtighed og varernes sporbarhed. Som det allerede er blevet sagt, drejer det sig ikke så meget om international handel, men om forbrugerbeskyttelse. Vi vil igen gerne understrege vores støtte til 2005-forslaget, og jeg vil gerne gentage, at jeg støtter fru Muscardinis forslag.
Carl Schlyter
Hr. formand! Jeg vil gerne takke kommissæren for endelig at have fremlagt dette forslag. Efter min mening har Barroso-Kommissionen alt for ofte ikke haft mod til at udfordre Rådet, når Rådet gik baglæns i stedet for fremad, men nu har Kommissionen endelig gjort det. Mange tak. Adam Smith hævdede, at en markedsøkonomi ikke kan fungere, hvis forbrugerne ikke får tilstrækkelige oplysninger til at kunne træffe et valg, når de køber varer, og derfor er det absolut nødvendigt, at vi får en oprindelsesmærkning.
Der bør ikke være undtagelser for de lande, der har indgået en frihandelsaftale eller andre ordninger med EU, de samme regler skal gælde for alle. Der er også dem, der hævder, at mærkning vil være dyrt, men mange varer er allerede mærket, så meromkostningerne ville være minimale. Det har vi allerede set i forbindelse med den mere detaljerede mærkning af oksekød i Europa. Det er overhovedet ikke dyrt. Men jeg mener, at listen kan gøres længere. Den synes for det meste at være koncentreret om varer, som ofte forfalskes, og hvor alle har en interesse i industrien. Samtidig mangler mange vigtige forbrugsvarer på listen, og derfor mener jeg, at den bør forlænges.
Helmut Scholz
Hr. formand! Min gruppe, GUE/NGL-Gruppen, mener, at det er nødvendigt for EU hurtigt at indføre en "made in"oprindelsesmærkning af produkter, der kommer fra lande uden for EU. I en verden, som i vid udstrækning er globaliseret og dereguleret, er det absolut nødvendigt, at forbrugerne ved, hvor en vare kommer fra, og hvad de køber.
Dette er efter min mening et område, hvor borgerne og forbrugerne virkelig kan se, hvad Europa er, og hvordan Europa kan bidrage til verdenshandelen og verden uden for. Jeg er enig med mine kolleger i, at vi skal følge 2005-forslaget om oprindelsesmærkning. Det er efter vores opfattelse et absolut minimumskrav for de europæiske borgere og forbrugere. Det ville også kunne gavne de små og mellemstore virksomheder i Europa.
Vi opfordrer Kommissionen og Rådet til hurtigt at forelægge dette til behandling i Europa-Parlamentet. Det drejer sig bl.a. om at være konsekvent i udarbejdelsen af vores politikker, og jeg mener, at den internationale handel på dette område også kan bidrage til den internationale fred.
Lara Comi
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Vi er på europæisk plan en del af et industrisystem, hvor varernes gode ry i høj grad afhænger af produktionssystemets integritet. Hvis vi bevarer i det mindste en del af vores produktion i Europa, kan vi reelt tilbyde vores forbrugere varer af høj kvalitet. Det er i alles interesse, at vi fortsætter med at gøre dette, og at vi sørger for, at forbrugerne ved, hvad vi producerer, og hvor varerne fremstilles. For at det kan lade sig gøre, har vi brug for én ganske enkel, men afgørende ting, nemlig gennemsigtighed. Gennemsigtighed er grundlaget for de regler om oprindelsesmærkning, som allerede blev vedtaget i Parlamentet i 2006, og som, som det blev nævnt af kommissæren tidligere, allerede i vidt omfang bruges på de største verdensmarkeder, som f.eks. USA, Mexico og Kina.
Til trods herfor er "made in"oprindelsesmærkningen endnu ikke blevet godkendt i visse EU-medlemsstater. Det er vores opfattelse, at hvis et produkt er lavet i Kina eller i et andet ikkeeuropæisk land, skal de europæiske forbrugere uanset produktets kvalitet, som ofte er ganske høj, vide, hvor produktet er fremstillet, således at de kan træffe et velinformeret valg. Nogle vil måske fortolke kravet om gennemsigtighed som protektionisme og mene, at det vil føre til større omkostninger for industrien, men det er absolut ikke tilfældet.
Når der mangler en oprindelsesmærkning på varer, som importeres til Europa, vil det, i modsætning til det, der sker i Kina, USA og Australien, gøre det vanskeligere for europæiske varer at konkurrere på det globale verdensmarked. Af alle disse grunde er bevarelsen af idéen med varer fremstillet med det bedste af det, Europa kan tilbyde, det første skridt i retning af anerkendelse i de enkelte medlemsstater.
Kader Arif
(FR) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Dette er ikke første gang, vi taler om en oprindelsesmærkning, men jeg er sikker på, at det kan være gavnligt med en gentagelse. Jeg er enig med mine kolleger i, at der er behov for en europæisk lovgivning om en "made in"oprindelsesmærkning.
Til trods for Parlamentets udtalelse i 2005 og igen i 2007 i beslutningsforslaget fra vores kollega, Barón Crespo, har mangelen på flertal i Rådet forhindret en vedtagelse af denne forordning.
En sådan tekst ville imidlertid være et afgørende fremskridt ikke blot for de europæiske forbrugere, men også for industrien. For når man angiver oprindelseslandet for produkter, der importeres fra tredjelande, ved forbrugerne nøjagtigt, hvilket produkt de køber. I så følsomme sektorer som beklædning, lædervarer og møbler er det meget vigtigt for de virksomheder, der har besluttet at bevare produktionen i Europa, at bevare europæisk viden og europæiske arbejdspladser, at der skabes de nødvendige forudsætninger for, at forbrugerne kan træffe et velinformeret valg.
Jeg er derfor glad for det forslag, som kommissæren lige har fremsat, men jeg ønsker at understrege, at dette forslag skal forblive ambitiøst. Når man prøver at finde et flertal blandt medlemsstaterne, må det ikke ske på bekostning af vores endemål. Det ville f.eks. være uacceptabelt, hvis oprindelsesmærkningen kun gjaldt for færdige produkter, da det således ville være muligt at importere de forskellige dele særskilt, samle dem i Europa og beskrive dem som "made in Europe".
Derudover vil jeg gerne støtte Kommissionen i dens bestræbelser på at få så meget som muligt ud af denne aftale. Uden at jeg igen skal komme ind på den ofte fremsatte anmodning om at forbedre og forenkle oprindelsesreglerne, vil jeg gerne nævne muligheden af at skabe en Europa-Middelhavs-mærkning, hvilket i høj grad ville være med til at styrke sektorerne omkring Middelhavet og Syd-Syd-handelen.
Til slut vil jeg gerne understrege, at Udvalget om International Handel får betydeligt flere beføjelser, når Lissabontraktaten træder i kraft. Jeg kan derfor forsikre kommissæren om, at Kommissionen vil kunne regne med, at medlemmerne nøje vil følge forhandlingerne om denne forordning, som er så vigtig for de europæiske forbrugere og arbejdstagere.
Jacky Hénin
(FR) Hr. formand, mine damer og herrer! Konceptet "made in" bør ikke kun dreje sig om mærkning. Det bør også snarest komme til at stå for en streng overholdelse af de bedste regler på områderne viden, arbejdstagerrettigheder, bæredygtig udvikling og miljøbeskyttelse, og det bør stå for en ansvarlig økonomisk holdning.
Globaliseringen skaber forudsætningerne for, at alle kan producere, men den vilde jagt på profit alene betyder, at arbejdstagernes og befolkningernes rettigheder konstant krænkes, og at miljøet ødelægges. Forfalskning plejede at være forbeholdt luksusvarer, men det rammer nu så forskellige sektorer som lægemiddelindustrien, bilindustrien og luftfartssektoren, hvor ønsket om profit altid spiller hovedrollen, mens forbrugersikkerheden alvorligt undermineres. Samtidig forsvinder tusindvis af arbejdspladser.
Hvis man indfører konceptet "made in Europe", vil forbrugerne kunne træffe et velinformeret valg og arbejde på at opnå nye rettigheder. Vi siger ja til overholdelse af arbejdstagernes rettigheder, til miljøregler, til vores kvalifikationer og til en ansvarlig ledelse. Og sidst men ikke mindst siger vi ja til at bevare og forsvare arbejdspladserne i Europas industrier.
Christofer Fjellner
(SV) Hr. formand! Protektionisterne indrømmer sjældent, at deres forslag er protektionistiske, men de skjuler i stedet for deres hensigter bag andre argumenter. Jeg vil hævde, at obligatorisk oprindelsesmærkning er et tydeligt eksempel på dette. I juni 2006 stod jeg her i Parlamentet og aflivede en række myter om dette samme forslag, og ved den lejlighed endte forslaget, hvor det hører hjemme, nemlig i papirkurven.
Men de studehandler, der gik forud for afgørelsen om frihandelsaftalen med Korea, førte til, at vi endnu en gang drøfter dette spørgsmål, og det er ikke den rigtige måde at behandle denne form for spørgsmål på. Tre år senere er det klart, at nogle få myter stadig lever i bedste velgående, og de bør aflives.
Lad os derfor begynde med den første, hvor man igen og igen hævder, at det er forbrugerne, der ønsker dette, og fortalerne herfor støtter sig til Kommissionens internetundersøgelse om emnet. Men de glemmer at fortælle, at 96,7 % af svarerne i denne undersøgelse kom fra Italien, hvor industrien og organiserede særinteresser er drivkraften i disse spørgsmål. I dag er det muligt for alle, som ønsker det, at oprindelsesmærke deres varer, og De må tro mig, når jeg siger, at enhver konkurrencedygtig virksomhed, som mener at kunne få flere kunder på denne måde, allerede har gjort det, så der er ikke brug for dette forslag.
Den anden myte går ud på, at mærkning giver forbrugerne relevante oplysninger og forbrugerbeskyttelse og er til gavn for miljøet, som om det var et spørgsmål om geografi. Nej, det, man gør, er at spille på folks fordomme i stedet for at beskytte dem. Den tredje myte er, at mærkningen øger den europæiske konkurrencedygtighed. Men nye tekniske handelshindringer beskytter ikke den europæiske industri. Det har intet med konkurrencedygtighed at gøre. Konkurrencedygtigheden kan kun styrkes med åbne markeder og et godt forretningsmiljø.
Hvis vi forbyder medlemsstaterne at tillade denne slags lovgivning i EU, fordi den er protektionistisk, hvorfor skal vi så bruge de samme regler på resten af verden uden at erkende, at det er protektionisme? Vi forkastede idéen om at indføre en obligatorisk "made in EU"mærkning, og derfor ville det nu være urimeligt at indføre dette over for resten af verden.
Mairead McGuinness
(EN) Hr. formand! I mange tilfælde har vi allerede oprindelsesmærkning for fødevarer og andre produkter, så dette er ikke nyt. Problemet med mærkningen af fødevarer er, at den ikke altid er korrekt, så hvad vi end gør i forbindelse med dette forslag, er det nødvendigt at kunne tjekke en etikets sandfærdighed, dvs. om det, der står på etiketten, er korrekt, således at forbrugerne får de oplysninger, de ønsker.
Jeg har et særligt spørgsmål. Jeg fik en opringning fra en europæisk fabrikant, som arbejder i EU, og som spurgte mig, om Kommissionen, Rådet og Parlamentet overvejer en "made in EU"mærkning, hvilket ville sætte dem i stand til at reklamere med, at de producerer internt i EU. Kunne kommissæren måske hjælpe mig med det spørgsmål?
Seán Kelly
(EN) Hr. formand! Hele dette spørgsmål har voldt mange problemer, især i landbrugssektoren i Irland. Næsten hver eneste gang jeg hører formanden for den irske landbrugsorganisation, Padraig Walshe, tale, nævner han, hvor vanskeligt det er at få en ordentlig, korrekt mærkning, som det også blev nævnt af fru McGuinness.
Det ser ud, som om produkter kan importeres til Irland, få tilsat krydderier osv., og så kan de sælges som irske produkter. Det er groft bedrageri over for forbrugerne, og efter min opfattelse har alle ret til at kende produkternes oprindelsesland og ikke forarbejdningslandet.
Kan jeg gå ud fra, at denne praksis snart vil blive bragt til ophør, og at vi vil få en klar og korrekt mærkning, så vi helt nøjagtigt ved, hvilket land et produkt kommer fra?
Sergio Paolo Francesco Silvestris
(IT) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Klarhed, klarhed, klarhed. Det er det, markederne ønsker i dag, de ønsker regler, som sikrer gennemsigtighed til beskyttelse af forbrugerne. Markedsfrihed er også karakteriseret ved klare regler, som via transparente mekanismer giver forbrugerne et valg. Det er det, vi beder om i dag. Det er det, vi kræver.
På Italiens statsejede fjernsyn kan man ofte se dokumentarprogrammer, der viser, at produktionsteknikkerne i mange lande, som ligger langt fra Europa - også kulturelt - er baseret på anvendelse af forurenende produkter, forurenende teknikker og giftige opløsningsmidler, og hvor arbejdskraften, herunder børn, bliver udnyttet og tvunget til at arbejde alt for mange timer. Forbrugerne skal også kunne vælge ud fra en klar viden om, hvor bestemte produkter kommer fra. Det er det, vi beder om. Jeg tror, at tiden nu er inde til, at vi med stor beslutsomhed og langt hurtigere end tidligere får vedtaget klare regler, der sætter forbrugeren i stand til at vælge ved hjælp af helt klare og gennemsigtige mekanismer.
Catherine Ashton
Hr. formand! Jeg vil gerne takke alle, der har deltaget i forhandlingen om dette vigtige spørgsmål.
Jeg vil begynde med det, fru Muscardini sagde, nemlig følelsen af, at dette har varet alt for længe. I min tid som kommissær har jeg været meget opmærksom på at tale med medlemsstaterne om de spørgsmål, som interesser dem mest, og jeg har forsøgt at reagere, når jeg kunne se, at det drejede sig om et vigtigt spørgsmål. Men som andre medlemmer også har sagt, er det en politisk realitet, at ethvert forslag skal gennem Rådet. Når det er tydeligt, at der ikke er et solidt flertal for en bestemt idé, er det derfor nødvendigt at overveje, hvad der vil gøre en forskel mellem succes og manglende held til at få noget igennem, når det er helt klart, at der er meget stærke synspunkter involveret.
Det var min opfattelse, at vi ved at ændre vores forslag, således at det tager højde for medlemsstaternes bekymringer, vil kunne slå til lyd for det igen, fordi det stadig henhører under Kommissionen. Det er især vigtigt, at en Kommission, der står ved afslutningen af sit mandat, og hvis mandat, som nogen sikkert ville sige, allerede er overstået, ser på, hvad der endnu ikke er gennemført.
Jeg kan ikke give garantier med hensyn til tidsfrister. Jeg ville ønske, jeg kunne gøre det, men det ligger uundgåeligt i Rådets hænder. Men jeg vil love at fortsætte med dette, fordi der er meget stærke følelser på spil. Jeg skal komme ind på, hvad jeg mener, og hvorfor jeg mener, at det er så vigtigt.
Mange medlemmer har især rejst spørgsmålet om forbrugerne, og de muligheder for gennemsigtighed og klarhed, dvs. forbrugeroplysning, som dette forslag giver. Man nævnte vist nok også Adam Smith. Hvis man har frihandel i verden, er det også vigtigt, at der er klarhed og gennemsigtighed for forbrugerne, således at de kan træffe de valg, der går hånd i hånd med frihandel. Disse ting hænger sammen, det er jeg enig i. Det er derfor min opfattelse, at de medlemmer, der rejste dette spørgsmål, rammer lige i plet med hensyn til det, man forsøger at gøre med dette forslag.
Det handler ikke om protektionisme. Dette sker overalt i verden. Det gælder for de fleste af de lande, hvorfra vi køber de varer, der står på vores liste, at vi allerede ved, hvor vi køber. Jeg er selv forbruger, og det er vigtigt for mig at vide, hvor et produkt er fremstillet. For mange forbrugeres vedkommende har dette været en vigtig del af deres indkøbsadfærd. Jeg vil hævde, at det er meget vigtigt at sige, at vi har gennemsigtighed. Vi burde ikke være bange for det, for hvis vi er bange for det, er der noget galt. Det, det drejer sig om i forbindelse med åbenhed, frihandel og gennemsigtighed, er, at man ser det i øjnene og handler i overensstemmelse hermed.
Hr. Schlyter spurgte mig specifikt om en forlængelse af listen. Det er et åbent spørgsmål. Vi har ingen endelig liste. Vi har blot forsøgt at fremlægge en liste, som efter vores opfattelse er realistisk, men vi har ikke noget imod at diskutere det yderligere.
Det er nok også på sin plads, at jeg kommer ind på de bekymringer, man har givet udtryk for, om, hvorvidt vi er ambitiøse nok. Hr. Arif sagde, at vi ikke må udvande forslaget. Det er naturligvis rigtigt, men for mit vedkommende er der ikke tale om en udvanding, jeg prøver bare at være realistisk. Hvis jeg i sidste ende kommer til at stå med et forslag, som jeg simpelt hen ikke kan få igennem i Rådet, mener jeg, at det er min pligt at se på forslaget igen og spørge, om der er visse ting, vi kan gøre. Vi ønsker ikke at udvande forslaget, men vi skal erkende, at der foreligger legitime bekymringer, og se, om vi kan få dette igennem, måske i form at et pilotprojekt eller i form af en snævrere model for at afprøve, at det, jeg siger, er rigtigt, og for at vi så forhåbentlig senere kan gøre forslaget bredere, fordi vi rent faktisk har fundet ud af, hvad det er, vi prøver at gøre.
Vi ser også på hele spørgsmålet om Euromed. Dette spørgsmål er, som De ved, en del af den igangværende forhandling. Jeg noterer mig også det, der er blevet sagt om vores bestræbelser på at bevare arbejdspladser. De ved, at jeg har talt meget om forskellen mellem protektionisme og ønsket om at støtte industrien, støtte arbejdspladser og forbrugere osv. Vi må gøre os klart, at handel ikke betyder, at alle disse tinge skal ignoreres. De går hånd i hånd.
Til hr. Fjellner vil jeg sige, at jeg er nødt til at kommentere hans udtalelser, fordi han beskrev det, jeg gjorde, som ukorrekt. Jeg er ikke helt sikker på, hvor parlamentarisk det er i Europa-Parlamentet at betegne en persons handlemåde som ukorrekt, men jeg kan forsikre Dem om, at det på ingen måde er min hensigt at handle ukorrekt. Det, jeg forsøgte at gøre i mine drøftelser med medlemsstaterne om alle disse aspekter, var gennem mit tidligere arbejde - og især i mine drøftelser med de små virksomheder i hele Europa, hvor det er meget vigtigt for mig, at de får reelle muligheder, således at mere end 3 % af dem vil begynde at handle uden for EU - at tage spørgsmål op, som enten ikke er blevet færdigbehandlet - spørgsmål, som vi ikke har fået løst på den ene eller anden måde - eller spørgsmål, som rejser stærke følelser i de forskellige lande.
Dette spørgsmål er naturligvis ikke det eneste, men det var min tanke, at dette er en lejlighed til at prøve at få det lagt på bordet igen. Det drejer sig om lige vilkår. Det drejer sig om klarhed og gennemsigtighed for forbrugerne. Det drejer sig om at sige, at det er nødvendigt at komme videre. Jeg håber, at Parlamentet vil kunne tilslutte sig dette og være med til at arbejde videre med det, så vi kan få lagt et klart, positivt forslag på bordet.
Til allersidst en bemærkning om mærkningen "made in EU". Vi rådførte os med erhvervslivet og forbrugerne om dette spørgsmål. Det blev ikke positivt modtaget. Der var frygt for, at det ville blive dyrt. Det var ikke det, man ønskede, så vi gik ikke videre med det.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted under næste mødeperiode.
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
João Ferreira  
En af følgerne af liberaliseringen af verdenshandelen er store tab af arbejdspladser og en forværring af den sociale situation i en række regioner og lande, herunder Portugal, som er afhængige af bestemte fremstillingssektorer som f.eks. tekstil- og beklædningsindustrien. Der er brug for en anden tilgang i det nuværende klima, hvor vi står i en alvorlig økonomisk og social krise. Når man vedtager regler om oprindelsesmærkning, kan det være med til at højne produktionsprofilen i medlemsstaterne. Men der er brug for meget mere. Det er nødvendigt at beskytte de produktive sektorer gennem en pakke af bredere og mere effektive foranstaltninger og bl.a. gennemføre mekanismer, der skal beskytte mod aggressiv eksport og prioritere den lokale produktion. Det er nødvendigt at opgive den model, der er baseret på lave lønninger, lave kvalifikationer og usikkerhed i ansættelsen, og det er nødvendigt at etablere offentlige instrumenter, der kan kontrollere produktionen og regulere markederne for at kunne opretholde princippet om fødevaresikkerhed og selvforsyningsprincippet, samt at tackle virksomhedernes udflytning effektivt. Det er nødvendigt for fremtiden at forsvare alle landes ret til en bæredygtig produktion. Dette skal gøres ud fra en ny økonomisk, social, energipolitisk og miljømæssig synsvinkel, som den neoliberale model overhovedet ikke kan sikre, men som den tværtimod umuliggør.
