Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
Julistan torstaina 25. helmikuuta 1999 keskeytetyn Euroopan parlamentin istuntokauden uudelleen avatuksi.

Puhemiehen julkilausuma
Puhemies
Hyvät parlamentin jäsenet, tämänpäiväisen esityslistan alkuun on merkitty useita keskusteluja, jotka koskevat yhtä kaikkein tärkeimmistä eurooppalaisen ja maailmanpolitiikan aiheista: tasa-arvoa ja naisten oikeuksia. Luulen meidän kaikkien olevan yhtä mieltä siitä, että merkitsemällä nämä asiat esityslistalle Euroopan parlamentti haluaa ottaa osaa siihen pitkään kestäneeseen taisteluun, jossa on saavutettu jonkinasteista menestystä, mutta joka on kuitenkin taistelu, joka ei ole vielä päättynyt eikä näytä ihan pian päättyvänkään: taistelu, jossa naisille pyritään saamaan täysin samanarvoiset oikeudet - työhön liittyvät, yhteiskunnalliset ja poliittiset - kuin miehillä on.
Näin ollen luulen tulkitsevani parlamentin tuntoja sanoessani, että näiden asioiden merkitseminen esityslistalle tarkoittaa sitä, että Euroopan parlamentilla on poliittista tahtoa jatkaa tätä taistelua; se merkitsee samalla sekä halua edistyä oikeudellisella alueella, että sitä, että muistamme tämän oikeudellisella alueella tehtävän työn vaativan täydentämistä hyvin monella tavalla.
Oman parlamenttimme osalta aiomme keskustella lähipäivinä puhemiehistössä rouva Hoffin mietinnöstä. Puhemiehistö antoi Hoffille tehtäväksi tutkia, miten naisia voitaisiin saada enemmän vastuullisiin tehtäviin parlamentin hallinnossa. Tehtävää on vielä paljon. Jotain on jo tehty, mutta meidän on jatkettava samalla tavalla.
Toinen asia, joka on mielestäni tärkeää ottaa huomioon, on se, että vaalit ovat todella lähellä ja että se on kaikille poliittisille puolueille hyvä tilaisuus antaa enemmän parlamentin edustajanpaikkoja naisille. Olisi sääli menettää tämä tilaisuus.
Suosionosoituksia
Näin ollen parlamentin kanta on mielestäni selvä, ja haluan päättää tämän johdantona toimineen puheenvuoroni kiittämällä koko parlamentin puolesta naisten oikeuksien valiokuntaa ja kaikkia sen jäseniä siitä työstä, jota he ovat tehneet sen hyväksi, että tämä haave pikkuhiljaa toteutuisi. Meidän naispuoliset kollegamme täällä parlamentissa ovat kaikkein aktiivisimpia taistelijoita tämän asian puolesta, ja mielestäni olisi epäkohteliasta olla kiittämättä heitä tänään kaikista niistä ponnistuksista ja kaikesta siitä työstä, jota he ovat tämän vaalikauden kuluessa tehneet.
Näin ollen pyydän esittämään aplodit ja kiitokset kaikille parlamentin naispuolisille kollegoillemme ja aivan erityisesti niille, jotka kuuluvat naisten oikeuksien valiokuntaan.
Suosionosoituksia

Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Torstaina 25. helmikuuta pidetyn istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?
Herra Wijsenbeekillä on puheenvuoro.

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, se, mitä juuri sanoitte, on hyvin kaunista mutta meidän ei pitäisi rikkoa omaa työjärjestystämme etenkään tällaisena päivänä. Huomautan teille, että 6 artiklan 6 kohdassa sanotaan, että valiokunnan mietintö - ja haluaisin tässä kiinnittää huomion Wiben mietintöön, joka on merkitty viimeiseksi kohdaksi tämän päivän esityslistaan kokonaisen naisten oikeuksien valiokunnan mietintöjen sarjan jälkeen - otetaan sen käsiteltäväksi jättämistä seuraavan täysistunnon esityslistan alkuun. Huomaan, ettei näin ole tapahtunut, ja puhemieskonferenssi, joka ei lue työjärjestystämme, kuten ei yleensäkään, on rikkonut työjärjestyksemme 6 artiklan 6 kohtaa.

Puhemies
Herra Wijsenbeek, luulin, että aioitte asettaa tänään naisia koskevat mietinnöt etusijalle, mutta joka tapauksessa, kun tulemme esityslistaa koskevaan kohtaan, toimitan äänestyksen pyynnöstänne voidaksemme päättää, käsitelläänkö Wiben mietintöä ensiksi.

Hautala
Arvoisa puhemies, olen iloinen siitä, että tekin muistitte kansainvälisen naistenpäivän avauspuheenvuorossanne. Haluan naisten oikeuksien valiokunnan puolesta myös ottaa asian esille. Kuten monet meistä tietävät, tämän kansainvälisen naistenpäivän tärkeimmäksi keskustelunaiheeksi näyttää nousseen naisiin, lapsiin ja nuoriin kohdistuva väkivalta, joka on todellakin hyvin vakava maailmanlaajuinen loukkaus naisten ihmisoikeuksia kohtaan. Me tulemme tänä iltana täällä parlamentissa keskustelemaan komission kanssa siitä, kuinka Euroopan unioni voi toimia painokkaasti naisiin kohdistuvaa väkivaltaa vastaan. On järkyttävää, että puolet kaikista naisista, jotka tapetaan Euroopassa, eivät suinkaan kuole jonkun tuntemattoman kauhistuttavan teon tuloksena, vaan oma puoliso tappaa heidät. Pitkään näistä asioista ei saanut keskustella. Naisiin kohdistuva väkivalta on ollut eräänlainen tabu. On ilahduttavaa, että me voimme yhdessä Euroopan parlamenttina ruveta tekemään tässä asiassa konkreettista työtä. On hyvä muistuttaa myös siitä, että Euroopan parlamentti on saanut aikaan sen, että Euroopan unioni ryhtyy aktiivisesti taistelemaan naisiin kohdistuvaa väkivaltaa vastaan.
Haluaisin myös lisätä, että Amsterdamin sopimus antaa meille aivan uudenlaisia velvoitteita ja mahdollisuuksia kaikkinaisen miesten ja naisten välisen tasa-arvon edistämiseksi. Tämä tarkoittaa sitä, että meidän on työskenneltävä entistä määrätietoisemmin tasa-arvon edistämiseksi. Amsterdamin sopimus velvoittaa, että miesten ja naisten välinen tasa-arvo otetaan kaikkeen yhteisön toimintaan olennaiseksi osaksi. Näinhän ei suinkaan vielä ole tapahtunut. Me tiedämme, miten vaikeaa tämä työ on. Mutta me saamme tähän uusia välineitä, ja tätä työtä meidän on tehtävä yhdessä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, rouva Hautala. Pyytäisin teiltä, ettemme aloittaisi keskustelua tästä asiasta.
Herra Santinilla on puheenvuoro.

Santini
Arvoisa puhemies, kuten monet muutkin, kannatan tietysti kehotusta lisätä tietoisuutta kaikista aloitteista, jotka auttavat välttämään naisiin kohdistuvaa epäoikeudenmukaisuutta. Haluaisin kuitenkin tuoda tämänkaltaiseen tarkasteluun ja pohdintaan yhden lisäelementin: naiset eivät ole ainoita, jotka joutuvat epäoikeudenmukaisuuden ja väkivallan kohteeksi, vaan usein niiden kohteeksi joutuu kokonaisia kansoja. Näin kävi Trentinon Val di Fiemmen asukkaille, joihin kuuluu saksan- ja puolankielisiä sekä belgialaisia ja jotka joutuivat 3. helmikuuta tapahtuneen lento-onnettomuuden uhreiksi. Tuo onnettomuus sai viime viikolla surullisen ja makaaberin käänteen Yhdysvalloissa käydyn oikeudenkäynnin päätteeksi. Kuten tiedämmekin, lentäjä, joka lievästi sanottuna uhkarohkealla tempullaan katkaisi köysiradan vaijerin ja aiheutti kahdenkymmenen Euroopan kansalaisen kuoleman, vapautettiin käsittämättömästi kaikista syytteistä.
Arvoisa puhemies, pyydän teitä välittämään jotenkin Yhdysvaltain hallitukselle nämä suuren hämmästyksen ja katkeruuden tunteet: ei toki vaatimusta oikeuden käyttämisestä koston välikappaleena, vaan ainoastaan katkeran hämmästyksen tästä todellisesta epäoikeudenmukaisuudesta. Pyydän teitä lisäksi, arvoisa puhemies, ystävällisesti vastaamaan kirjeeseen, jonka lähetin teille onnettomuuspäivänä, 3. helmikuuta, ja jossa ehdotin valiokunta-aloitteista mietintöä, jonka laatisi parlamentin ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunta ja joka käsittelisi Naton tukikohtien läsnäoloa Euroopan alueella ja kenties liiallisten vapauksien myöntämistä niille harjoituslentojen osalta. Lähetin tuolloin saman kirjeen myös komission puheenjohtaja Santerille, mutta en saanut vastausta häneltäkään.
Pyydän nyt, että toimitaan oikeudenmukaisesti myös omaisia kohtaan...
Puhemies keskeytti puhujan.

Puhemies
Herra Santini, puheenvuoronne on nyt sellainen, joka ei tässä tapauksessa koske käsiteltävää asiaa. Tämä on tietenkin tärkeä asia. Olette kirjoittanut minulle ja parlamentin puolesta kannatan Italian hallitusta, joka hoitaa tätä asiaa ja on siitä myös vastuussa.

Green
 Arvoisa puhemies, kyllä näin oli, koska halusin ryhmäni puolesta ilmaista en pelkästään järkytyksemme vaan myös inhomme Yhdysvaltojen sotilastuomioistuimen päätöstä kohtaan, jossa vapautettiin lentäjä, joka oli vastuussa kauheasta onnettomuudesta, jossa 22 eurooppalaista sai surmansa. Haluan ilmoittaa parlamentille, että me yritämme saada tämän asian esityslistalle kiireellisenä asiana. Toivon, että muutkin parlamentin jäsenet yhtyvät meihin, jotta tämä asia saadaan tämän viikon esityslistalle.

Banotti
Arvoisa puhemies, kiitän teitä ystävällisistä naistenpäivää koskevista huomautuksistanne ja toivotan kaikille veljille ja siskoille parlamentissa sekä lehterillä hauskaa päivää.
Huomautuksenne olivat erityisen myönteisiä, kun muistetaan ehdotus naisten oikeuksien valiokunnan lopettamisesta. Toivon, että tämänkaltainen tuki auttaa säilyttämään tämän erittäin tärkeän valiokunnan.
Minulla on toinen kysymys. 18. helmikuuta jälleen yksi yhteisön nainen voitti oikeusjuttunsa Euroopan ihmisoikeustuomioistuimessa - Denise Mathews vastaan Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus. Haluaisin ehdottaa, että tiedottaisitte parlamentille tällä viikolla, mikäli mahdollista, ovatko sekä parlamentti että komissio ryhtyneet minkäänlaisiin toimiin, joilla mahdollistettaisiin se, että Gibraltarin kansalaiset äänestävät tulevissa Euroopan parlamentin vaaleissa.

Puhemies
En voi vastata teille, koska aloite kuuluu ryhmille ja jäsenille.
Kuten tekin, olen lukenut lehdistä, että Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus aikoo käsitellä asiaa. Jos jokin ryhmä tai joku jäsen haluaa tehdä aloitteen, ne voivat tehdä sen asiaa koskevien sääntöjen mukaisesti.

McMahon
 Arvoisa puhemies, viime istuntoviikon perjantaina kiinnitin huomiota osa-aikaisten tulkkien pöyristyttävään tilanteeseen. He työskentelevät parlamentissa eivätkä ole saaneet asianmukaista korvausta. He haluavat saada rahansa. Tilanne ei ole ollut kovinkaan selkeä lokakuusta alkaen, jolloin kirjoitin komissaari Liikaselle pyytääkseni häntä tutkimaan asiaa. Nyt näyttää siltä, että komissaari Santerin pitäisi käsitellä tätä asiaa. Käsittääkseni tulkit uhkaavat työtaistelutoimilla, jotka voivat mahdollisesti uhata uusien rakennerahastosääntöjen laatimista.
Haluaisin pyytää puhemiehistöä ratkaisemaan nopeasti tämän ongelman, joka aiheuttaa vaikeuksia monille ihmisille, joiden hyvin tehty työ on välttämätöntä, jotta voisimme tehdä oman työmme.

Puhemies
Herra McMahon, pääsihteeri ryhtyy asian vaatimiin toimiin tämän asian ratkaisemiseksi niin pian kuin mahdollista.

Striby
Arvoisa puhemies, kysyin teiltä muutama kuukausi sitten, milloin siirrymme uuteen istuntosaliin, IPE 4: ään. Vastasitte minulle silloin, että teillä ei ole tietoa asiasta. Toimikautemme päättymiseen on nyt kolme kuukautta, ja rohkenen kysyä teiltä: milloin siirrymme uuteen istuntosaliin? Tapahtuuko se vielä tämän toimikauden kuluessa vai joudummeko odottamaan seuraavaa toimikautta?

Puhemies
Herra Striby, voin vain antaa teille saman vastauksen: kun istuntosali valmistuu. Se ei riipu meistä vaan rakennusurakoitsijasta, jota emme ole valinneet. Valinnan teki SERS-niminen yritys, joka on julkinen yritys ja johon kuuluu erilaisia Strasbourgin alueella toimivia yrityksiä. Teidän kannattaisi ehkä ennemmin ottaa yhteyttä tähän yritykseen ja kysyä, aikooko se noudattaa määräaikoja. Jos niin kävisi, rakennus valmistuisi tämän toimikauden loppupuolella, mutta rakennuksen piti valmistua jo viime vuonna. Eikä tätä määräaikaa noudatettu. Voin siis sanoa teille vain, että pääsemme rakennukseen, kun se on valmis. En voi lisätä tähän mitään, koska tämä yritys ei yleensäkään noudata sille asetettuja määräaikoja. Se on valitettavaa, mutta niin se vain on.

Striby
 Vain yksi huomautus: luulen tietäväni, että Ranska on tehnyt sen, mikä on tarpeen. Pallo on ilmeisesti Euroopan parlamentilla. Jos kuitenkin sanotte, että asia on toisin, hyväksyn sen.

Puhemies
Toistan, että Ranskan hallitus on yrittänyt kaikin tavoin edistää sellaista kysymystä, joka ei suoranaisesti kuulu sen vaan erään yrityksen toimivaltaan. Hallitus ei tietenkään voi pakottaa yritystä toimimaan vastoin sen omaa tahtoa ja saada sitä noudattamaan velvollisuuksiaan, jos hallituksella ei ole siihen keinoja. Yritys pyrkii edistymään mahdollisimman nopeasti. Ranskan hallituksen väliintulon ansiosta olemme voineet jonkin verran kuroa kiinni töiden viivästymistä, joka olisi muuten vieläkin vakavampi asia. En voi sanoa teille mitään muuta. Ottakaa yhteyttä SERS-yritykseen, josta saatte tiedon siitä, mitä siellä ollaan tekemässä sitoumusten noudattamisen hyväksi. Me emme voi missään tapauksessa tehdä mitään.

Lulling
Arvoisa puhemies, niiden kauniiden sanojenne jälkeen, jotka liittyvät rouva Hoffin puhemiehistöä varten laatiman naisten ja miesten välistä tasa-arvoa koskevan mietinnön jatkotoimenpiteisiin, haluaisin huomauttaa teille, että tasa-arvoisista mahdollisuuksista vastaavan komitean COPECin tänä aamuna Luxemburgissa parlamentin sihteeristön pitämässä kokouksessa totesimme monien virkamiesten kanssa, että Euroopan parlamentin pitäisi antaa esimerkki hyväksymällä sellainen positiivisten toimien ohjelma, jonka määräajat olisi asetettu ja tavoitteet arvioitu, jotta naisten aliedustuksesta saataisiin tehtyä loppu etenkin Euroopan parlamentin ura-alueella A, jolla naisten osuus on vain 20 %. Teillä on siis tilaisuus antaa kauniille sanoillenne jatkoa tekemällä tilaisuuteen sopiva päätös puhemiehistössä, joka koostuu suurimmaksi osaksi miehistä.

Puhemies
Olen varma siitä, että kaikki puhemiehistön jäsenet merkitsivät sananne muistiin.

Thors
 Arvoisa puhemies, helmikuun 26. päivänä ilmestyneen suomalaisten sanomalehtien yhteisen tietotoimiston uutisen mukaan te toteatte, ettette usko, että EU: n laajentuminen viivästyy, vaikka Agenda 2000 -neuvottelut pitkittyvätkin. Sen lisäksi olette kuulemma todennut, että Agenda 2000 -neuvottelut voivat jatkua Suomen puheenjohtajakaudella EU: ssa ja jopa Portugalin puheenjohtajakaudella, ilman että siitä koituu välttämättä ongelmia laajentumiselle.
Arvoisa puhemies, kysynkin teiltä ensiksi: onko se, mitä suomalaislehdet kirjoittavat, totta, eli että te ette usko siitä koituvan ongelmia laajentumiselle? Toiseksi: mihin tämä käsitys siinä tapauksessa perustuu? Kolmanneksi: onko tämä työjärjestyksen 19 artiklassa olevien tehtävienne mukaista?

Puhemies
Tällä hetkellä en pysty kommentoimaan uutisia, joista en voi sanoa, kuvastavatko ne täysin minun mielipidettäni vai eivät. Kun minulta on kysytty, uskonko, että Agenda 2000 voitaisiin saattaa päätökseen, olen aina vastannut samalla tavalla: parlamentti tekee omalta osaltaan kaiken voitavansa, jotta se saataisiin parlamentin osalta valmiiksi toukokuussa. Mitä tulee neuvostoon, on neuvoston tehtävä päättää, voidaanko se saattaa päätökseen maaliskuussa vai ei. Mitä tulee laajentumiseen, sanotaan, että se voisi toteutua vuoteen 2003 mennessä. Koska en kuitenkaan ole kuullut juuri tuota uutista, en voi myöskään vastata teille, onko se totuudenmukainen vai ei. Lähettäkää minulle käännös, niin kerron teille mielelläni, vastaako se mielipidettäni vai ei.

García Arias
Arvoisa puhemies, olin kuulevinani, että rouva Banotti pyysi Gibraltarin kansalaisille oikeutta äänestää Euroopan parlamentin vaaleissa. Minulta saattoi jäädä kuulematta rouva Banottin puheenvuoron alkuosa, ja hän taisi huomaamattani pyytää Gibraltarin kansalaisille äänioikeutta ensiksi Britannian vaaleissa, sillä Euroopan kansalaisoikeudet täydentävät kansallisia kansalaisoikeuksia.

Puhemies
Kiitoksia, rouva García Arias. Mielestäni kuulitte oikein, mutta tämä suullinen vetoomus on täysin laillinen.
Pöytäkirja hyväksyttiin.

Käsittelyjärjestys
Puhemies
Puhemieskonferenssin työjärjestyksen 95 artiklan mukaisesti laatiman esityslistaluonnoksen lopullinen versio on jaettu.
On ehdotettu seuraavia muutoksia:

Puhemies
Herra Wijsenbeek on esittänyt Wiben mietintöä koskevan huomautuksen. Työjärjestyksen 6 artiklan 6 kohta on jäänne niiltä ajoilta, kun pyyntöjä koskevista mietinnöistä äänestettiin tämän esityslistan ensimmäisen kohdan päätteeksi. Tätä muutettiin myöhemmin, ja nykyisin niistä äänestetään myöhemmin eikä tuolla hetkellä. Näin ollen minun nähdäkseni määräys tarkoittaa yksinkertaisesti sitä, että pyynnöistä keskustellaan mietinnön esittelyä seuraavan täysistunnon ensimmäisenä päivänä, ja että tämä ei velvoita muuttamaan tämän päivän esityslistaa.
Herra Fayot´lla on puheenvuoro.

Fayot
 Arvoisa puhemies, kuulin työjärjestyksestä tekemänne tulkinnan. Olen pahoillani joutuessani väittämään vastaan, mutta olen sitä mieltä, että työjärjestyksen teksti on täysin selvä. Siinä sanotaan nimittäin, että valiokunnan mietintö otetaan esityslistan alkuun, ja olen sitä mieltä, ettei asiasta ole syytä äänestää ja että tämä merkitsee aivan yksinkertaisesti " esityslistan alkua" .
Olen pahoillani joutuessani väittämään niin puhemieskonferenssia kuin puhemiestäkin vastaan. Olen siis sitä mieltä, että jos noudatamme työjärjestystämme, meidän on merkittävä mietintö ensimmäiseksi esityslistalle. Asiasta ei ole tarpeen äänestää.

Puhemies
Hyvä on, olemme kuulleet työjärjestystä käsittelevän valiokunnan kannan. En väitä olevani aina oikeassa. Merkitsemme siis mietinnön esityslistan alkuun ja muut mietinnöt heti sen perään.
Tiistai:

Puhemies
Euroopan sosialistisen puolueen ryhmä pyytää, että komission julkilausuma Euroopan unionin ja Amerikan yhdysvaltojen välisestä banaaneja koskevasta kiistasta siirretään perjantain istunnosta käsiteltäväksi tiistaina ja että se merkitään esityslistalle rouva Haugin Euroopan unionin omia varoja koskevan mietinnön jälkeen.
Rouva Greenillä on puheenvuoro.

Green
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa ryhmäni puolesta, että on tärkeää, että tätä kysymystä, josta on tullut suurin kauppaa koskeva kiista Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin välillä, ei käsiteltäisi perjantaina. Niin tärkeä kuin perjantai onkin, ja me kaikki hyväksymme tämän, meille on vielä tärkeämpää se, että pystymme keskustelemaan ja äänestämään tästä asiasta, silloin kun parlamentissa on läsnä huomattava määrä jäseniä.
Viime päivinä tästä on tullut erittäin kriittinen kysymys - kun muistetaan, että Yhdysvallat määrää sanktioita jo nyt ennen WTO: n määräysten voimaantuloa - ja ryhmäni on vahvasti sitä mieltä, että tämän käsittely on siirrettävä huomiseksi, jotta voisimme kuulla WTO: n keskustelujen tuloksen tänään ja se komissaari, jota asia koskee, voisi olla huomenna paikalla käsittelemässä asiaa.

Oomen-Ruijten
 Arvoisa puhemies, vastustamme. Miksi? Koska olemme tehneet päätöksen perjantain säilyttämisestä. Tämä tarkoittaa, että aina kun kyseessä on vähänkin tärkeämpi keskustelu, me poistamme sen esityslistalta. Arvoisa puhemies, emme pidä sitä oikeana ratkaisuna. Tämä oli ensimmäinen asiani.
Toinen asiani on seuraava. Meillä oli juuri aivan tarpeeksi hankaluuksia, koska tiistaina on käsiteltävä niin runsaasti mietintöjä. Jos lisäämme siihen vielä banaanit, asialistamme on tiistaina vieläkin täydempi.
Arvoisa puhemies, me olisimme valmiit harkitsemaan torstaita. Emme kuitenkaan voi periaatteesta tukea sitä, että tärkeä aihe poistetaan perjantailta.

Puhemies
Kuultuani yhden sosialistiryhmän muutosehdotusta puoltavan ja yhden sitä vastustavan mielipiteen, toimitan ehdotusta koskevan äänestyksen.
Parlamentti hyväksyi pyynnön.
Keskiviikko: Ei muutoksia
Torstai:

Puhemies
Euroopan radikaaliallianssin ryhmä pyytää, että rouva André-Léonardin Euroopan unionin ja Uzbekistanin välisen yhteistyön vahvistamista koskevan mietinnön käsittely siirrettäisiin perjantaista torstaihin.
Herra Dupuis´llä on puheenvuoro Euroopan radikaaliallianssin puolesta.

Dupuis
Arvoisa puhemies, minusta on kirjaimellisesti pöyristyttävää siirtää EU: n ja Intian kumppanuuden laajentamista koskeva mietintö perjantaiksi. Kiinalle, suurelle kommunistiselle maailmanvallalle, löytyy tilaa keskiviikon tai torstain esityslistalta, mutta maailman suurimmalle demokratialle varataan vain viisi vaivaista minuuttia istuntojakson lopusta. Tämä on todella pöyristyttävää!
Intia on edistynyt suuresti; Euroopan unionille tarjoutuu mahdollisuus strategiseen kumppanuuteen miljardin asukkaan maan kanssa, ja me kohtelemme tätä maata kuin Tyynen valtameren keskellä sijaitsevaa syrjäistä pikkusaarta. Pyydän siis kollegoja toimimaan niin, että mietinnöstä voidaan keskustella ainakin torstaina.

Puhemies
Vastustetaanko tai puolustetaanko pyyntöä?

Green
 Arvoisa puhemies, en varsinaisesti vastusta sitä, mutta olen huolissani siitä, että jos käsittelemme asiaa torstaina, siitä joka tapauksessa äänestetään perjantaina. Jos asianlaita on näin, saattaisi olla kerta kaikkiaan parempi käsitellä asiaa vasta seuraavalla istuntoviikolla, jolloin voimme keskustella siitä parempana ajankohtana.

Martens
Me siis vastustamme tätä. Meillä on hyvin merkittävä periaatteellinen ongelma tässä parlamentissa. Jotkut meistä ovat puolustaneet perjantaita istuntojakson täysimääräisenä päivänä, ja he ovat tehneet sen usein vaikeissa olosuhteissa.
Toinen periaatteellinen asia on se, otammeko parlamentissa perjantain vakavasti vai emme. Voin kenties hyväksyä rouva Greenin äänestystä koskevat perustelut, mutta se, että tärkeitä aiheita ei haluta enää käsitellä perjantaisin, on kyllä hyvin tärkeä periaatteellinen kysymys parlamentissa.

Green
 Arvoisa puhemies, kuten herra Martens hyvin tietää, meillä on myös sellainen sopimus, että jos perjantaiaamuksi on ajoitettu asia, joka ryhmien mielestä on epätarkoituksenmukaisesti ajoitettu, yritämme löytää sille paremman ajan tai lykätä sitä. Tämä on ollut kantamme puhemieskonferenssissa jo jonkin aikaa, ja olen sitä mieltä, että jos jotkin ryhmät ovat selvästi eri mieltä siitä, että tämä pitäisi käsitellä perjantaina, meidän tulisi pysyä tuossa sopimuksessa.

Puhemies
Mielestäni sopimus ei ole ihan tuollainen. Sopimuksen mukaan kiistanalaisia mietintöjä ei merkitä perjantain esityslistalle. Toimitan joka tapauksessa ARE-ryhmän pyyntöä koskevan äänestyksen.
Parlamentti hylkäsi pyynnön.

Puhemies
22. ja 23. maaliskuuta 1999 pidettävien istuntojen esityslistaan ei ole ehdotettu muutoksia.

Pyyntö parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämiseksi
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Wiben laatima työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0076/99) pyynnöstä Raúl Miguel Rosado Fernandesin koskemattomuuden pidättämiseksi.

Wibe
Arvoisa puhemies, sallikaa minun ensiksi sanoa, että minulla ei olisi ollut mitään sitä vastaan, että asiaani olisi lykätty, jotta olisi suotu sijaa tärkeälle keskustelulle, joka koskee naisiin kohdistuvaa väkivaltaa. Korvaukseksi yritän esittää asiani hyvin lyhyesti.
Asiani koskee portugalilaisen syyttäjäviranomaisen pyyntöä Rosado Fernandesin parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämisestä. Syynä siihen on, että hän on lausunut jotakin vähättelevää Portugalissa harjoitettavasta maatalouspolitiikasta ja sen lisäksi esittänyt ajatuksiaan silloisesta maatalousministeristä henkilönä; kyse on lausunnoista, jotka nekin voidaan käsittää vähätteleviksi.
Tärkein asia tämänkaltaista asiaa arvioidessa on, että tunnetaan ne juridiset periaatteet, jotka ohjaavat sääntöjä parlamentaarisesta koskemattomuudesta. Tässä parlamentissa, aivan kuten useimmissa paikoissa demokraattisessa maailmassa, parlamentaarinen koskemattomuus ei ole henkilökohtainen etuoikeus, joka kuuluu yksittäiselle parlamentin jäsenelle. Sen sijaan koskemattomuus on suoja parlamentille demokraattisena instituutiona. Se muodostaa oikeudellisen suojan, jotta parlamentin jäsenet kykenisivät tekemään sitä poliittista työtä, johon heidät on valittukin. Tämä merkitsee sitä, että koskemattomuuteen liittyvien sääntöjemme ytimenä on, että koskemattomuus kumotaan vain siinä tapauksessa, että syytös ei liity jäsenen parlamenttityöskentelyyn. Jos syytöksellä on suora, tai jopa jokin epäsuora yhteys parlamenttityöskentelyyn, koskemattomuutta ei saa kumota. On myös muita syitä, joiden perusteella voidaan vaatia, että koskemattomuutta ei saa kumota. Kysymyksessä voi olla esimerkiksi selvä poliittinen vaino, jonka tarkoituksena on vahingoittaa jotakin parlamentin jäsentä poliittisesti. Edes silloin koskemattomuutta ei saa kumota. Myös vaikka kyseessä olisi hyvin vähäpätöinenkin tapahtuma, jolla voi olla mittavia seurauksia politiikassa, voidaan aiheellisesti vaatia, että koskemattomuutta ei saa kumota.
Tässä tapauksessa voimme ensimmäiseksi todeta, että parlamentin jäsen Rosado Fernandes osoittaa suurta ja elävää mielenkiintoa juuri maatalouskysymyksiä kohtaan; se on itse asiassa hänen erikoisalansa. Muiden tehtäviensä ohella hän on jäsenenä maataloutta ja maatalouden kehittämistä käsittelevässä valiokunnassa. Voimme myös todeta, että ne lausunnot, joista häntä nyt syytetään, on annettu selvästi poliittisessa yhteydessä. Ne koskevat maatalouspoliittisia kysymyksiä hänen kotimaassaan. Lopuksi voimme vielä todeta, että Rosado Fernandesin käyttämä sävy ei olennaisesti poikkea siitä, mikä on tapana kiihkeissä poliittisissa väittelyissä.
Lopuksi on aiheellista todeta, että ne lausunnot, jotka parlamentin jäsen on antanut, liittyvät luontevasti hänen työskentelyynsä tässä parlamentissa. Siksi katson, että hänen koskemattomuuttaan ei pidä kumota. Ehdotukseni on siis se, että emm e kumoa Rosado Fernandesin koskemattomuutta.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.


Naisiin kohdistuva väkivalta - Daphne-ohjelma
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista asiakirjoista:
komission julkilausuma naisiin kohdistuvasta väkivallasta; -Hautala naisten oikeuksien valiokunnan puolesta B4-0145/99 komissiolle lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvan väkivallan estämiseen tarkoitettuja toimia koskevasta yhteisön toimintaohjelmasta (Daphne-ohjelma) (2000-2004).Annan rouva Gradinille puheenvuoron komission puolesta.

Gradin
Aloitan julistuksesta. Nyt on tämän vuosisadan viimeinen kansainvälinen naistenpäivä. Naisten asemaa koskeva julistus, erityisesti naisiin kohdistuvaa väkivaltaa koskeva julistus, on siten paikallaan. Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat demokraattisia yhteiskuntia, joissa miehillä ja naisilla on samat oikeudet. Naisia on kaikissa maissa hieman yli puolet väestöstä. Tämä ei ole kuitenkaan heijastunut päätöksentekoelimiin eikä hallintoon eikä liike-elämään.
Kaikki jäsenvaltiot ovat allekirjoittaneet ihmisoikeuksien julistuksen. Tiedämme kaikki, että naisten ja tyttöjen ihmisoikeudet ovat luovuttamaton, erottamaton ja jakamaton osa yleismaailmallisia ihmisoikeuksia. Mikä sitten on tilanne omissa maissamme? Naisilla on oikeus elää turvallisissa oloissa, mutta monet eivät ole turvassa edes omissa kodeissaan. Naisilla on oikeus kunnioittavaan kohteluun, mutta tuhansia ja taas tuhansia naisia myydään kuin karjaa ja heidän arvonsa katsotaan olevan vain se, mitä heidän parittajansa ja kauppiaansa heidän hyväksikäytöstään saavat. Naisilla on täydet ihmisoikeudet, mutta sorto ja väkivalta pitävät heidät alistetussa asemassa kaikissa maissamme.
Nykyään kysymys naisiin kohdistuvasta väkivallasta tunnustetaan kansainvälisesti merkittäväksi ongelmaksi. Vuoden 1993 Wienin maailman ihmisoikeuskonferenssin myötä naisten oikeudet tunnustettiin vihdoinkin ihmisoikeuksiksi. Sukupuoliperusteinen väkivalta ja kaikki seksuaalisen häirinnän ja hyväksikäytön muodot ovat ristiriidassa ihmisen arvokkuuden ja arvon kanssa. Tällainen käytös on lopetettava. Kysymys naisiin kohdistuvasta väkivallasta oli Pekingissä pidetyn Yhdistyneiden Kansakuntien naisten maailmankonferenssin esityslistalla. Toimintaohjelmassa korostettiin sitä, että naisiin kohdistuva väkivalta on este tasa-arvon, kehityksen ja rauhan tavoitteille.
Vuosien ajan sanottiin usein, että naiset saivat syyttää itseään, jos heidät hakattiin ja raiskattiin. Sanottiin, että heidän ei pitäisi käyttää lyhyitä hameita. Tätä väitettä käytetään vieläkin joskus, mutta hieman eri muodoissa. Minä en väittäisi, sivumennen sanoen, että farkkujen käyttäminen takaa sen, ettei joudu raiskatuksi. Nykyään yleinen kanta on se, että naista ja hänen todistajanlausuntoaan on uskottava oikeudessa. Monet jäsenmaat ovat muuttaneet lakejaan niin, että naisiin kohdistuvasta väkivallasta on tehty rikos. Nyt myös raiskaus avioliitossa on rikos. Naisilla on usein oikeus erityisneuvojaan oikeudenkäynnin aikana. Naisjärjestöillä on olennainen osa taistelussa väkivaltaa vastaan. Ne auttavat vaarassa olevia ja ovat aktiivisia yleisen tiedostamisen lisäämisessä. Juuri tämä on Daphne-ohjelman perusta. Vuodesta 1996 olemme tukeneet kansalais- ja vapaaehtoisjärjestöjä niiden taistelussa naisiin ja lapsiin kohdistuvaa väkivaltaa vastaan. Tuen tarve on paljon suurempi kuin käytettävissä olevat varat. Uusi Daphne-ohjelma avataan myös Keski- ja Itä-Euroopan maiden kansalaisjärjestöille.
Komissio ja puheenjohtajamaat ovat myös aloittaneet kampanjan naisiin kohdistuvaa väkivaltaa vastaan vastauksena Euroopan parlamentin vaatimukseen tehdä vuodesta 1999 naisiin kohdistuvan väkivallan vastainen vuosi. Tämän kampanjan aikana järjestetään monia Euroopan tason toimia. Seuraava suuri eurooppalainen tapaus on naisiin kohdistuvaa väkivaltaa käsittelevä ministerikokous, joka pidetään Kölnissä tämän kuun lopussa.
Väkivallan vastainen kampanja ei ole ainoastaan sarja virallisia eurooppalaisia konferensseja: myös jäsenvaltioita pyydetään tekemään aloitteita tapahtumista, joissa on mukana sekä kansalaisia että kansalaisjärjestöjä. Monien vuosien ajan väkivaltakysymyksestä on keskusteltu naisten ongelmana. Ongelmana eivät kuitenkaan ole naiset, vaan miesten väkivaltainen käyttäytyminen. Siksi emme voi keskittyä pelkästään naisiin. Naiset ja lapset ovat tämän väkivallan uhreja. Ongelmana on miehet, jotka riitelevät käyttäen fyysistä voimaa ja väkivaltaa sanojen sijasta. Tämän kampanjan pitää sen vuoksi keskittyä myös miehiin ja siihen, mitä voidaan tehdä nykyisen tilanteen muuttamiseksi. Jäsenvaltioissa tuetaan miesten aloittamia, miehille suunnattuja ja miehiä koskevia hankkeita. Haluaisin lainata ruotsalaisen lääkärin kirjoittamia sanoja ennen Yhdistyneiden Kansakuntien Pekingissä järjestettyä naisten konferenssia: " Tarpeeksi monen miehen on huomattava väkivalta ja otettava aktiivinen kanta sitä väkivaltaa vastaan, jota tapahtuu heidän ympärillään. Useamman miehen on saatava muut kuuntelemaan työpaikoilla yhteisessä keskustelussa ja kieltäydyttävä harjoittamasta tätä väkivaltaa. Tämäntyyppinen väkivalta on halveksittavaa ja epäinhimillistä ja siksi myös epämiehekästä. Tosimiehet eivät käyttäydy noin." Isien on välitettävä tämä viesti pojilleen, opettajien oppilailleen, sotilaskomentajien miehilleen ja ystävien toinen toisilleen.
Osana eurooppalaista kampanjaamme kehotan kaikkia miehiä tänään tukemaan kampanjaa käyttämällä valkoista nauhaa. Tämä nauha on merkkinä siitä, että te olette tosimiehiä, jotka sanovat " ei" naisiin kohdistuvalle väkivallalle.
Suosionosoituksia
Daphne-ohjelman saavutuksen ovat olleet vaikuttavia. Naisiin, nuoriin ja lapsiin kohdistuva väkivalta on asetettu korkealle poliittisella asialistalla. Kaikkiaan 95: tä hanketta on tuettu vuodesta 1997 lähtien. Nämä hankkeet ovat johtaneet hyödyllisten verkostojen luomiseen ja rajat ylittävään yhteistyöhön kansalaisjärjestöjen välillä. On perustettu naisiin kohdistuvaa väkivaltaa käsittelevä observatorio ja tutkimusprojektit ovat valmistumassa.
Daphne-ohjelman tärkeä osa on naisiin kohdistuvan väkivallan vastainen kampanja. Tämä kampanja perustuu Euroopan parlamentin aloitteeseen. Valmistava kokous pidettiin viime vuoden kesäkuussa Ison-Britannian puheenjohtajakaudella. Joulukuussa puheenjohtajamaa Itävalta isännöi konferenssia Wienissä. Siellä keskityttiin poliisin rooliin naisiin kohdistuvan väkivallan ja maahanmuuttajanaisiin kohdistuvan väkivallan vastaisessa taistelussa. Maaliskuun loppuun mennessä puheenjohtajamaa Saksa isännöi konferenssia Kölnissä. On olemassa myös suunnitelmia loppukonferenssista Suomen puheenjohtajakauden lopussa.
Näiden konferenssien välillä järjestetään paljon muuta toimintaa sekä Euroopan että kansallisella tasolla. Esimerkkeinä on televisiossa esitettävien mainospätkien tuotanto, tietopaketit ja www-sivusto Internetissä. Teemme myös tilastollista selvitystä väkivallasta sekä Eurobarometria. Hankkeita tuetaan myös jäsenvaltioissa. Yksi päätavoitteista liittyy hankkeisiin, jotka keskittyvät miehiin ja siihen, kuinka estetään miesten väkivaltainen käyttäytyminen naisia kohtaan.
Toukokuun 20. päivänä 1998 komissio esitteli ehdotuksen uudeksi Daphne-ohjelmaksi. Tämä ohjelma on voimassa vuosina 2002-2004 ja sen kokonaisbudjetti on 25 miljoonaa ecua. Siitä lähtien olen ollut innokas saamaan ehdotuksen hyväksytyksi niin pian kuin mahdollista. Meidän on saatava ohjelma alulle viimeistään 1. tammikuuta 2000. Itävallan puheenjohtajakaudella edistystä tapahtui vähän. Vuoden 1998 lopussa keskustelu keskittyi ehdotuksen oikeudelliseen perustaan. Useat jäsenvaltiot tekivät selväksi sen, että ne vastustivat 235 artiklaa ohjelman oikeudellisena perustana. Toisaalta monet jäsenvaltiot pitivät 129 artiklaa asianmukaisena vaihtoehtona oikeudelliselle perustalle. Neuvostossa käydyt keskustelut tammi- ja helmikuussa osoittivat selvästi, että oli suuri vaara, että asia jäädytettäisiin, jos 235 artiklasta pidettäisiin kiinni.
Komission oli siksi pakko hyväksyä ehdotettu uusi oikeudellinen perusta. Kenelläkään ei tarvitse olla mitään epäilyksiä siitä, että me olisimme mieluummin pitäneet 235 artiklan, mutta meidän oli myönnettävä se tosiseikka, että sellaisella Daphne-ohjelmalla ei ole mitään arvoa, jota ei ole hyväksytty. Oletan, että 129 artikla ei rajoita ohjelman sovellusalaa. Ihmisoikeudet on tosiaankin laajempi asiayhteys, jonka puitteissa työskentelemme väkivallan torjunnassa ja jossa naiset ja lapset kärsivät. Väkivallan vaikutus naisiin, nuoriin ja lapsiin merkitsee vammaa tai vammautumisen uhkaa heidän fyysisen, henkisen ja psyykkisen terveytensä kannalta. On huomattava, että Maailman terveysjärjestön määritelmän mukaan terveys on täydellisen fyysisen, henkisen ja sosiaalisen terveyden tila eikä pelkästään sairauden tai vamman puuttuminen.
Lisäksi Daphne-ohjelma on uhrikeskeinen. Sen tavoitteena on estää kaikki väkivallan muodot ja suojella kaikkia uhreja ja mahdollisia uhreja väkivallalta, riippumatta siitä, tapahtuuko väkivalta naisilla käytävän kaupan, seksuaalisen hyväksikäytön, lasten heitteillejätön vai jonkinlaisen muun väkivallan muodossa. Olen pahoillani siitä vaivasta, jota tästä tarkistuksesta on aiheutunut Euroopan parlamentille. Meidän mielestämme oli kuitenkin välttämätöntä toimia nopeasti, jotta parlamentti saattoi ottaa huomioon ehdotetun tarkistuksen valiokuntansa kokouksessa tämän vuoden helmikuun 16. ja 17. päivänä.
Kun uusi Daphne-ohjelma hyväksytään, se tuo uutta puhtia väkivallan vastaiseen taisteluun. Ohjelman mukaisesti jatkamme tukeamme kansalaisjärjestöjen yhteistyölle Euroopan unionin sisällä, mutta voimme sisällyttää siihen myös yhteistyön jäsenehdokasmaiden kansalaisjärjestöjen kanssa. Osallistuin äskettäin konferenssiin Budapestissa, jossa kansalaisjärjestöt ovat aktiivisia taistelussa lasten seksuaalista hyväksikäyttöä vastaan. Ongelma on laajuudeltaan valtava. Tarve tukea ja tehdä yhteistyötä näiden maiden kansalaisjärjestöyhteisön kanssa on ilmeinen.
Jos aiomme onnistua väkivallan vastaisessa taistelussa, tarvitsemme konkreettisia toimia, joissa on mukana kaikki yhteiskuntamme osat. Naisiin kohdistuvan väkivallan torjuminen on meidän kaikkien vastuulla. Pidämme myönteisenä sitä, että Euroopan parlamentti harkitsee tarkistusehdotusta asianmukaisessa valiokunnassaan maaliskuussa tarkoituksenaan jättää se huhtikuun täysistuntoa varten ensimmäiseen käsittelyyn.
Suosionosoituksia

Hautala
Arvoisa puhemies, puhun tässä naisten oikeuksien valiokunnan puolesta. Tuskin kenellekään on jäänyt epäselväksi, että naisten oikeuksien valiokunta ja Euroopan parlamentti ovat saaneet aikaan sen, että Euroopan unionissa on nyt päätetty tarttua naisiin, lapsiin ja nuoriin kohdistuvaan väkivaltaan. Me haluamme nämä kampanjat, koska kyseessä on erittäin vakava yhteiskunnallinen ongelma. Euroopan parlamentti on päättänyt jo aikaisempina vuosina erityisistä budjettilinjoista naisiin, lapsiin ja nuoriin kohdistuvan väkivallan vastustamiseksi. Kiinnostus näihin projekteihin on ollut valtava. Esimerkiksi vuonna 1997 vain hieman yli kymmenen prosenttia kaikista projekteista kyettiin rahoittamaan.
Euroopan parlamentti on myös hyväksynyt kaksi hyvin merkittävää mietintöä, joissa käsitellään naisiin kohdistuvaa väkivaltaa: Marianne Erikssonin johdolla laadittiin mietintö, joka ottaa esille niin sanotun nollatoleranssin väkivaltaa kohtaan. Susan Waddingtonin johdolla on laadittu tärkeä mietintö, jossa ulotetaan keskustelu naiskauppaan. On hyvä tietää, että maailmassa kaksi miljoonaa naista ja tyttöä myydään joka vuosi seksuaalisesti hyväksikäytettäväksi, jolloin kyse ei todellakaan ole pelkästään Euroopan unionin ongelmasta vaan globaalista ongelmasta, johon meidän täytyy kyetä puuttumaan.
Meidän valiokuntamme on hyvin huolissaan siitä, että jos komissio nyt antaa periksi näille jäsenmaille, jotka eivät hyväksy, että Daphne-ohjelma säädetään 235 artiklan nojalla, tämän ohjelman laajuus ei ole riittävä ottaen huomioon ongelman todellisen laajuuden. Me haluamme, että siinä käsitellään kaikkia mahdollisia oikeudellisia aspekteja, jotka liittyvät naisiin kohdistuvaan väkivaltaan mukaan lukien naiskauppa. Jos lainsäädäntöperusta on kansanterveyden edistäminen, niin me haluamme takeet siitä, että komissio todellakin pystyy yhdessä jäsenmaiden kanssa saamaan aikaan sellaisen ohjelman, jossa naisiin kohdistuva väkivalta ei pelkisty ainoastaan terveysongelmaksi.
Kaikki kunnia komissaari Gradinin pyrkimyksille noudattaa meidän kehotustamme siitä, että myös kansanterveyskäsite täytyy tässä yhteydessä ymmärtää niin laajasti kuin mahdollista. Mutta me haluamme todellakin takeet, että myös oikeudellisia keinoja voidaan käsitellä. Mainitsen esimerkin Suomesta. Suomessa on tämän vuoden alussa astunut voimaan laki, joka merkitsee sitä, että väkivaltaisesti käyttäytyvälle henkilölle voi poliisi tai tuomioistuin määrätä niin sanotun lähestymiskiellon. Eli tiettyä henkilöä voidaan estää tulemasta uhrinsa luokse, kun on syytä pelätä, että väkivalta toistuu. Jäsenmaissa on varmasti myös muita erittäin hyviä esimerkkejä siitä, miten tätä aihetta voidaan lähestyä oikeudellisesti.
Mitä tulee tämän ongelman maailmanlaajuiseen luonteeseen, niin olen saanut valiokunnan puheenjohtajana avoimen kirjeen iranilaiselta järjestöltä, joka kiinnittää huomion siihen, että Iranissa edelleen kivitetään naisia. Meidän pitäisi muistaa myös se, että tässä ohjelmassa joudumme varmasti tekemisiin näiden maailmanlaajuisten aspektien kanssa.
Arvoisa komission jäsen, minä en ollut aivan vakuuttunut kuultuani teidän vastauksenne, että tämä lainsäädäntöperustan muutos nyt takaa meille hyvän ohjelman Daphnen puitteissa. Ehkä me voimme yhdessä ponnistella niin, että vakuutamme nämä vastaanhangoittelevat jäsenmaat, että ne vielä suostuisivat harkitsemaan lainsäädäntöperustaksi 235 artiklaa. Minä ymmärrän, että te olette itse asiassa alun perin ollut aivan samaa mieltä meidän kanssamme, mutta lähdette nyt siitä, että tärkeintä on ylipäätänsä saada tämä ohjelma aikaiseksi.

Gröner
 Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, esitän teille kaikille erittäin sydämellisen tervehdykseni kansainvälisen naistenpäivän vuoksi! Tulen juuri maailmanlaajuisesta videokonferenssista, jonka Yhdistyneiden Kansakuntien naisjärjestö UNIFEM on järjestänyt maailmanlaajuisen kampanjan johdosta, jonka tavoitteena on luoda maailma, jossa ei esiinny naisiin kohdistuvaa väkivaltaa. Me Euroopan parlamentissa valmistaudumme antamaan tähän kampanjaan oman tärkeän panoksemme. Me kytkeydymme sillä tavoin mukaan maailmanlaajuiseen toimintaan, ja pidän erittäin tärkeänä sitä, että naiset meidän jäsenvaltioissamme huomaavat: he eivät ole eristyksissä, me taistelemme heidän rinnallaan.
Olemme kamppailleet Euroopan unionissa pitkään sen puolesta, että voisimme viettää yleiseurooppalaista naisiin kohdistuvan välivallan vastaista vuotta. Muistelen asian menneen näin: vuosi sitten 350 kollegaa täällä asettui tukemaan kirjallista julistusta, jossa asiaa vaadittiin sekä vaadittiin tällaista kampanjaa. Nyt olemme niin pitkällä, että voimme käynnistää tämän kampanjan ja ohjelmaluonnos on meillä käsiteltävänä. Asiassa ilmeneekin oikeudellisia vaikeuksia: täällä esitetään eri tahoilta perusteita - nähdäkseni pelkästään verukkeenomaisia -, jotka estävät Daphne-ohjelman nopean hyväksymisen.
Me sosiaalidemokraatit haluamme, että asiassa toimitaan nopeasti, että me hyväksymme nopeasti ohjelman - tietenkin Euroopan parlamentin myötävaikutuksella, ja 129 artiklan myötä meillä onkin pikaisesti arvoituna enemmän vaikuttamismahdollisuuksia. Näen kuitenkin, että ohjelman käynnistämisessä on vielä nyt suuria vaikeuksia, jotta se voisi tulla todellakin voimaan 1. tammikuuta 2000.
Se, mitä me joka tapauksessa haluamme saavuttaa - ja sen puolesta aiomme taistella -, on se, että ohjelmasta ei jätetä pois suuria osakokonaisuuksia, jotka ovat olleet mukana edellisessä ohjelmaluonnoksessa, kuten naiskauppa tai perheväkivalta - minusta on aina vaikeaa käyttää sanaa häusliche Gewalt (kotiväkivalta), sillä eihän koti ole väkivallan lähde, vaan väkivaltaisia ovat aina näissä kodeissa asuvat ihmiset, useimmiten miehet -, ja että saamme tämän ohjelman hyvissä ajoin onnistuneeseen päätökseen. Te kaikki tiedätte, että meillä on edessä uudet vaalit, parlamentin täytyy ensin järjestäytyä ja neuvoston puheenjohtajien täytyy valmistautua asiaan.
Neuvoston saksalainen puheenjohtaja Christine Bergmann ilmoitti naisten oikeuksien valiokunnassa haluavansa saada Daphne-ohjelman nopeasti onnistuneeseen päätökseen. Myös oikeusministerit haluavat saada ohjelman, ja siitä huolimatta asiassa ilmenee jälleen muodollisia vaikeuksia. Tämä johtunee ratkaisevasti myös siitä, että meillä ei ole muodollista naisministerineuvostoa, joka voisi hyväksyä ohjelman - tämäkin on yksi oman puolueryhmäni täällä esittämä, täysin ratkaiseva vaatimus.
129 artiklan - mikäli ryhdymme keskustelemaan siitä - täytyy joka tapauksessa taata monialainen lähestymistapa. Haluamme toki ottaa huomioon myös Amsterdamin sopimuksen näköalat, sehän kaiketi tulee voimaan vuoteen 2000 mennessä, ja haluamme kattavan määritelmän sille, mitä kaikkea terveyteen oikein sisältyy, toisin sanoen tarkasteluun on otettava mukaan myös väkivallan sosiaalinen ympäristö, ja ennen kaikkea siinä on säilytettävä se lähtökohta, että sekä kansalaisjärjestöt että viranomaiset jäsenvaltioissa ja myös oikeuslaitos ja poliisi pystyvät toimimaan asiassa yhteistyössä. Se on olennaisen tärkeää, jotta saamme välitetyksi kansalaisillemme tämän viestin: Eurooppa ja Euroopan parlamentti ovat taistelupari kaikkea naisiin kohdistuvaa väkivaltaa vastaan.
Suosionosoituksia

Bennasar Tous
Arvoisa puhemies, tämä on meistä monille juhlapäivä, ja päivä, jolloin osoitetaan solidaarisuutta, kunnioitusta ja arvostusta niille monille naisille ja lapsille, joilla ei vielä ole oikeuksia ja jotka joutuvat kestämään hyväksikäyttöä ja väkivaltaa. Taistelu yhtäläisten mahdollisuuksien puolesta ja väkivaltaa vastaan on asia, joka koskettaa meitä kaikkia ja jossa onnistuminen on koko yhteiskunnan etu.
Minä olisin halunnut esitellä tänään Daphne-ohjelmasta naisten oikeuksien valiokunnan mietinnön, jonka esittelijä olen, mutta se ei ollut mahdollista - kuten te kaikki tiedätte - oikeusperustan muutoksen vuoksi, joka tapahtui viime hetkellä, kun mietinnön laatimisessa oltiin jo edetty pitkälle. Se ei ole huono uutinen, vaikka onkin tiettyjä asioita, jotka huolestuttavat meitä. Meidän tärkein tavoite on se, että Daphne-ohjelmassa päästään eteenpäin. Kuten ehkä muistatte, erityinen budjettikohta naisiin ja lapsiin kohdistuvan väkivallan vastaisen taistelun rahoittamiseksi luotiin parlamentin aloitteesta, ja sen kolmivuotisen olemassaolon aikana tulokset ovat olleet suurenmoisia. Olen varma, että kansalaisjärjestöjen, kansalaisyhteiskunnan ja julkisten laitosten välinen yhteistyö on innokasta ideoiden ja projektien osalta ja sen puitteissa etsitään yhdessä parempia ratkaisuja, ja meidän - kaikkien yhteisön toimielinten - vastuulla on se, että ohjelma toteutuu vuoden loppuun mennessä. Tämä on ensimmäinen kerta, kun Euroopan unioni kohtaa väkivallan vastaista taistelua koskevan viisivuotisohjelman haasteen. Viisi vuotta on pitkä aika niille, jotka joutuvat kärsimään. Tämän vuoksi velvollisuutemme on myös laatia laadukas teksti, jossa on hyvä keskipitkän aikavälin strategia, jolla voidaan ehkäistä ja lievittää naisiin, lapsiin ja nuoriin kohdistuvan väkivallan vaikutuksia. Arvoisa komissaari, tämän vuoksi olemme todella huolissamme kansanterveyden käsitteen määritelmästä. Sillä tarkoitetaan fyysistä ja psyykkistä terveyttä, sosiaalista ja henkistä hyvinvointia laajasta näkökulmasta katsottuna. Toivottavasti asia on näin. Naisilla käytävä kauppa, lasten seksuaalinen hyväksikäyttö ja katoamistapaukset ovat väkivaltaa. Euroopan unioni voi antaa suurta lisäarvoa taistelemalla sitä vastaan. Olisi vahinko, jos nämä tekijät jätettäisiin syrjään oikeuskäsitteen vääränlaisen tulkinnan vuoksi.
Tänään on viimeinen kerta tällä vuosituhannella, kun juhlimme maaliskuun 8. päivän kunniaksi. Kun sitä juhlittiin ensimmäistä kertaa, me naiset olimme lähes näkymättömiä. 20 viime vuoden aikana monia eriarvoisuuksia on oikaistu, mutta syrjintää tapahtuu edelleen. Lopuksi haluan vielä muistuttaa siitä tärkeästä haasteestamme, joka meillä on tasa-arvoperiaatteen tehokkaan toteuttamisen alueella. Amsterdamin sopimuksen ratifioinnista tulee olemaan tältä osin paljon hyötyä, sillä se tuo mukanaan vahvan oikeudellisen perustan, jonka nojalla mainstreaming -periaate otetaan tärkeimmäksi ja horisontaaliseksi tavoitteeksi. On olemassa edelleenkin liian monia suoria ja epäsuoria syrjinnän muotoja, jotka estävät naisia käyttämästä täysin kansalaisoikeuksiaan, osallistumasta työelämään, heidän riippumattomuutensa ja itseluottamuksensa kehittymistä. Neljäs toimintaohjelma on suunnannäyttäjänä kaikissa jäsenvaltioissa, mutta sen tavoitteiden ei pidä rajoittua ohjelman piiriin, vaan niitä on jatkettava ja parannettava viidennen toimintaohjelman puitteissa. Työ- ja perhe-elämän yhteensovittamisen ja naisten politiikkaan osallistumisen edistäminen ovat ja tulevat olemaan keskeisiä tekijöitä naisten yhteiskuntaan osallistumisen kannalta, ja tietenkin naisen osallistuminen työelämään. Euroopan unionilla on monia auttamiskeinoja. Toivottavasti nämä elintärkeät asiakirjat, kuten Agenda 2000 ja uudet rakennerahastoja koskevat säännökset, omistetaan selkeästi työtä tekevien naisten tukemiselle.

Kestelijn-Sierens
 Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat ja arvoisa komissaari, olen täysin samaa mieltä julkilausumastanne. Olette oikeassa viitatessanne siihen, että naisilla on yhä liian pieni edustus päätöksentekoelimissä, hallinnossa ja liike-elämässä. Näin on siitä huolimatta, että Euroopan unionissa on paljon enemmän naisia kuin miehiä. Myös parlamentin puhemies sanoi juuri, että tämän asian parissa täytyy tehdä edelleen työtä. Arvoisa komissaari, on oikein, että painotatte naisten oikeuksien olevan ihmisoikeuksia. Naisilla on oikeus turvallisuuteen ja ihmisarvoon. Monet miehet ajattelevat, myös täällä paikalla olevat, että naisiin kohdistuva väkivalta on, ainakin mitä tulee unioniin, voitettavissa oleva ja harvinainen ilmiö. Tilastot kuitenkin osoittavat meille, että unionissa yksi nainen viidestä on joutunut joskus väkivallan uhriksi. Naisiin ja myös lapsiin kohdistuvaa väkivaltaa esiintyy kaikissa yhteiskunnissa ja kaikilla sosiaalisilla tasoilla riippumatta kulttuurista tai uskonnosta.
Arvoisa komissaari, olette myös oikeassa todetessanne, että naisiin kohdistuvan väkivallan ei pitäisi olla pelkästään naisten ja niiden kansalaisjärjestöjen ongelma, jotka auttavat naisia välttämään väkivaltaa. Meidän täytyy ennen kaikkea puuttua väkivallan syihin, eivätkä ne ole liian lyhyissä hameissa tai naisten itsevarmuuden puutteessa vaan miljoonissa eurooppalaisissa miehissä, jotka käyttävät nykyisinkin väkivaltaa sen eri muodoissa.
Meidän täytyy käyttää hyväksemme vuotta 1999, joka on naisiin kohdistuvan väkivallan vastainen vuosi, miesten kasvattamiseksi ja osoittaaksemme heille heidän velvollisuutensa. Kaikista näistä syistä ja teidän erinomaisen julkilausumanne valossa minusta on valitettavaa, että Daphne-ohjelman uusi oikeusperusta on niin rajoittunut, vaikka vetoattekin laajan tulkinnan puolesta.
Lopuksi, Daphne-ohjelmassa puututaan myös lapsiin ja nuoriin kohdistuvan väkivallan vastaiseen taisteluun. Siksi olen esittänyt ryhmäni nimissä paria tarkistusta, jotta tämä asia olisi oikein päätöslauselmassa, otsikossa ja myös eräissä artikloissa.

Crowley
Arvoisa puhemies, olen iloinen ollessani ensimmäinen mies, joka puhuu tämän keskustelun yhteydessä kansainvälisenä naistenpäivänä. Haluan erityisesti vakuuttaa täällä oleville kollegoille, että miesten suuri enemmistö tukee heitä täysin sen varmistamisessa, että heillä on täysin tasa-arvoiset oikeudet, samanveroinen arvostus ja suoja kaikenlaista väkivaltaa vastaan. Olen ylpeä käyttäessäni tätä valkoista nauhaa osoittaakseni sen, että tämä on henkilökohtainen kantani. Tiedän, että puhun myös täällä olevien kollegojeni enemmistön puolesta.
On tärkeää, että tässä parlamentissa annettuja lausuntoja ei ole ainoastaan annettu tyhjiössä ja että me lähetämme laajemmalti viestin, että me Euroopan parlamentissa haluamme olla kaukonäköisiä ja viedä maailman 2000-luvulle takaamalla kaikille yhtäläiset oikeudet sekä erityisesti käynnistämällä erityisiä suojeluohjelmia niitä varten, jotka kärsivät väkivallasta. Siksi Daphne-ohjelma on niin tärkeä meille, ei siis pelkästään siksi, että - voisinko käyttää ilmausta - se oli oma lapsemme, mutta myös siksi, että me näemme sen vaikutuksen tärkeyden maailmanlaajuisessa mittakaavassa.
Olemme jo saaneet jotain kokemuksia Daphne-ohjelman hyödyistä. On valitettavaa, että oikeudelliset vaikeudet - joita tämä parlamentti on kohdannut monta kertaa 235 artiklan käytön kautta - ovat hidastaneet uuden ohjelman täytäntöönpanoa. Olen kuitenkin vakuuttunut siitä, että uuden oikeudellisen perustan avulla voimme taas kerran aloittaa tämän asian tunnetuksi tekemisen.
On myös tärkeää, että kun päätämme aloittaa uusia ohjelmia, varmistamme, että vapaaehtois- ja kansalaisjärjestöt, jotka työskentelevät ruohonjuuritasolla ja jotka ovat naisten ja lasten turvakodeissa auttamassa heitä, otetaan mukaan heti varhaisimmassa vaiheessa neuvomaan meille, mikä on tehokkain tapa käyttää rahoitusta. On kuitenkin yhtä tärkeää, että me otamme mukaan jäsenvaltioiden hallitukset, koska, kuten on nähty 235 artiklan käytön pohjalta, tietyt hallitukset kokivat, että niitä määräiltiin ja että sillä puututtiin niiden perustamissopimuksissa oleviin toissijaisuussääntöjen mukaisiin demokraattisiin oikeuksiin. Meidän täytyy siksi varmistaa, että hallituksilla nähdään olevan aktiivinen rooli tässä asiassa.
Meille Amsterdamin sopimuksessa luotuihin yhtäläisiin mahdollisuuksiin on tartuttava kaikilta osin. Olkoon meidän viestimme täältä tästä lähtien: miehet ja naiset vastustavat naisiin, lapsiin ja kaikkiin kohdistuvaa väkivaltaa.

Eriksson
 Arvoisa puhemies, täällä on puhuttu aika paljon oikeudellisesta perustasta. Jos uusi oikeudellinen perusta ei tuota komissaarille ongelmaa, niin ei kai se tuota minullekaan Daphne-ohjelman osalta. Kyse on van siitä, että henkilökohtaisesti mielikuvitukseni ei ole vielä venynyt niin pitkälle, että saisimme ennalta ehkäisevän terveydenhoidon ulotettua käsittämään myös naisilla käytävän kaupan. Toivon kuitenkin, että voimme kaikesta huolimatta auttaa toisiamme kaikin tavoin. Itse näen siinä tosin erään pulman, mutta kenties meidän ei pidä turhaan maalata piruja seinälle.
Haluan joka tapauksessa, nyt kun minulla on puheenvuoro, kiittää kaikkia vapaaehtoisjärjestöjä jotka työskentelevät, ei yksistään Euroopan unionissa, vaan ympäri maailmaa. Vaikka me poliitikot olemmekin erittäin taitavia, tarvitaan ehdottomasti yhteistyötä meidän kansan valitsemien edustajien ja niiden välillä, jotka uurastavat ruohonjuuritasolla näiden kysymysten parissa. Juuri näiden kahden tahon yhteistyöllä voimme päästä jollakin tavalla eteenpäin.
Haluan myös puhua siitä, että olen pukeutunut farmareihin tämän päivän kunniaksi. Minun täytyy sanoa, että yllätyin valtavasti kuullessani italialaisesta tuomiosta. Ajattelin että jospa asia olisikin niin yksinkertainen, että jos minä ja lapsemme olisimme pukeutuneet farmareihin, niin yhteistyömme olisi sujunut erittäin hyvin farmareiden valmistajien kanssa, jotka tätä nykyä ovat vaikeuksissa. Mutta valitettavasti asia ei ole niin yksinkertainen, että se ratkeaisi kuljeskelemalla farmareissa. Olen kulkenut nyt useita päiviä farmareissa juhlistaakseni kansainvälistä naistenpäivää, jonka julistivat pidettäväksi sekä sosialistinaiset vuosisadan alussa että YK vuonna 1975, koska voimme tuskin koskaan viettää tätä päivää 8. päivänä maaliskuuta. Toivon, että joskus ensi vuosisadalla voimme saada maaliskuun 8. päivän naisten juhlapäiväksi, niin että voisimme juhlia tätä päivää täysipainoisesti juuri 8. päivänä maaliskuuta.
Olen hyvin iloinen kanadalaisesta miesten kampanjasta The White Ribbonista , jossa miehet käyttävät hyväkseen tätä valkoista nauhaa ja kantavat sitä symbolina osoittaakseen, että he suhtautuvat kielteisesti muiden miesten naisia kohtaan harjoittamaan väkivaltaan. Mielestäni tämä on aivan erinomaista, ja toivon hartaasti, että kaikki miehet, jotka ovat saaneet sellaisen nauhan parlamentissa, eivät kantaisi sitä vain tänään vaan koko lopun elämänsä.
Miesten naisia kohtaan harjoittama väkivalta on, kuten aiemmin olemme todenneet, maailmanlaajuinen ja hyvin suuri, tuhoisa ongelma. Ei riitä, että mies kuin mies väittää: " Mutta enhän minä turvaudu väkivaltaan." Ilmiselvästi on muita miehiä, jotka turvautuvat. Tiedämme sen nykyään kauhistuttavan hyvin.
Haluan myös osoittaa kiitoksen sanan kotimaani hallitukselle, joka esitteli viime vuonna paketin naisrauhasta. Siinä tuli ilmi paljon uusia asioita, muiden muassa prostituoitujen asiakkaiden kriminalisointi, jolle tämä parlamentti puolitoista vuotta sitten naureskeli, mutta joka nykyisin sisältyy yhden jäsenvaltion lainsäädäntöön.
Haluan lopettaa muistamalla Leyla Zanaa, erästä niistä lukuisista naisista, jotka ovat yhä poliittisen väkivallan uhreja.

Puhemies
Puhemiehen ei pitäisi koskaan esittää huomautuksia, mutta haluaisin sanoa teille, rouva Eriksson, että useissa maissamme on tehty aloitteita, joissa edetään samaan suuntaan kuin Kanadassa tehdyssä aloitteessa, vaikka ne eivät olekaan vielä saaneet paljon julkisuutta.

Maes
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari ja arvoisat kollegat, meidän täytyy jälleen ties monennenko kerran todeta, että joissakin jäsenvaltioissa tarvitaan selvästi juridista järkeä, jotta naisiin kohdistuvan väkivallan vastaista taistelua voitaisiin harjoittaa tehokkaalla tavalla, ja että jotkin jäsenvaltiot asettuvat tätä vastaan. Toivomme, että komissaari on oikeassa tai että hänen mielipiteensä osoittautuu oikeaksi ja että hän onnistuu jopa oikeusperustan ollessa puutteellinen saamaan aikaan ohjelman, jolla taistellaan tehokkaasti ihmiskaupan kaltaisia rikoksia vastaan.
Naisiin ja lapsiin kohdistuvan väkivallan vastainen taistelu on maailmanlaajuinen ja ensiarvoisen tärkeä taistelu. Se on oikeastaan alku rauhalle. Se on alku taistelulle sellaisen rauhallisen ja ihmisarvoisen yhteiskunnan puolesta, jonka ulkopuolelle suljetaan vielä paljon naisia ja lapsia. Myös monet miehet joutuvat väkivallan uhriksi, mutta jos me erityisesti tänään 8. päivänä maaliskuuta haluamme ottaa osaa naisiin ja lapsiin kohdistuvan väkivallan vastaiseen taisteluun ja kiihdyttää sitä, silloin uskon, että voimme olla onnellisia komissaari Gradinin sanoista, vaikkakaan tässä istuntosalissa ei pystytä tulkitsemaan niitä täysin. Moni mies on lähtenyt pois huolimatta kaikesta siitä sympatiasta, jota he tätä aihetta kohtaan tuntevat. Meillä on onneksi ollut yksi miespuolinen puheenvuoron pitäjä sen sympatian lisäksi, jota monet epäilemättä tuntevat. Kuitenkin myös naisilla on kestänyt kauan, ennen kuin kaikki on saatu vakuuttuneiksi siitä, että meidän ei pidä ottaa osaa taisteluun pelkästään puolustaaksemme uhreja paremmin, vaan että väkivalta on miesten ongelma ja siksi myös miesten täytyy puuttua tähän väkivaltaan.
Arvoisa puhemies, tässä mielessä yhdyn mielelläni tästä asiasta lausuttuihin sanoihin. Minulla on kunnia lähettää teille kirjallinen pyyntö - toivottavasti monien kollegoiden nimissä -, jossa teitä pyydetään puhemiehenä tekemään aloite lasten oikeuksien toimiston perustamisesta.

Antony
 Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, haluaisin ensiksi huomauttaa, miten naurettavaa on jakaa parlamentin ulko-ovella valkoisia nauhoja, aivan kuin olisi sankarillista kantaa tätä nauhaa rohkeuden ja omaperäisyyden symbolina. Millaisessa perinteiden tiukassa noudattamisessa oikein ryvemme? Ilkenisikö joku täällä sanoa: " En kanna tällaista valkoista nauhaa, koska kannatan naisiin kohdistuvaa väkivaltaa" ?
On ollut aikoja, jolloin oli vaikeampaa kantaa valkoista nauharuusuketta: kyse on niistä nuorista ritareista, jotka puolustivat historiamme piinatuinta kuningatarta, kuningatar Marie-Antoinettea. Ja omassa maassani Ranskassa naisiin kohdistuva väkivalta tarkoittaa tosiaan myös kaikkia Ranskan vallankumouksen aikana giljotiinilla mestattuja naisia, oranialaisia karmeliittanunnia ja kaikkia vainoja. Se tarkoittaa niitä 3 000 naista, jotka karkotettiin Algeriaan vuonna 1962 yleisen välinpitämättömyyden ilmapiirissä.
Euroopan toimielimet eivät halunneet kuulla koko asiasta. Nämä naiset karkotettiin Algerian sotilaallisen karkeiden partisaanien ilotaloihin. Vielä eilen Jasmina ja hänen ystävättärensä sanoivat minulle työhuoneessani: " Kyllä, pelkäämme päivittäin tappouhkauksia ja raiskauksia." Tämä on syy naisiin kohdistuvaan väkivaltaan. Miksei sitä voisi sanoa täällä? Maani sadoilla slummialueilla raiskataan päivittäin enemmän naisia kuin poltetaan autoja. Strasbourgissa on tänä vuonna poltettu 700 autoa. Mutta kuinka paljon enemmän on raiskattu? Siitä ei puhuta mitään, koska se on kaamea tosiasia. Siitä ei pidä missään tapauksessa puhua.
Ja kuitenkin maassamme on juuretonta väestöä, jonka moraali on samanlainen kuin niillä, jotka taistelevat Algeriassa, jotka raiskaavat ja teurastavat - miksei siitä voi puhua? Naisiin kohdistuvasta väkivallasta puhuminen olisi samaa kuin puhua siivottomasta " Nique ta mère" -yhtyeestä, ryhmästä, jonka nimi tarkoittaa " Nai äitiäsi" ja jota on ylistetty niin sanotusti rasismin vastaisena ryhmänä. Tällaisen nimen kantaminen on häpeällistä, ja kuitenkin levyjä myydään tuntemiemme FNAC-yhtiössä ja muualla toimivien kapitalistien myyntiä edistävän toiminnan ansiosta.
Naisiin kohdistuvasta väkivallasta puhuminen tarkoittaisi tietysti puhumista abortista, joka on pahin mahdollinen väkivallan muoto ja josta on nykyään tehty arkipäivää; se tarkoittaisi valitettavasti myös itsetuhoisasta väkivallan muodosta puhumista, väkivallan muodosta, jota naisille tyrkytetään joskus tuntemallamme propagandalla. Naisiin kohdistuvasta väkivallasta puhuminen tarkoittaa viimein sen sanomista, että kuolemanrangaistus olisi palautettava niiden osalta, jotka kykenevät kaikenlaiseen kidutukseen, kuolemanrangaistus, jota tarvitaan kaikkein kauheimpien murhaajien rankaisemiseksi.

Waddington
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä lämpimästi komissaari Gradinia hänen naisiin kohdistuvaa väkivaltaa koskevasta puheestaan. Tämä on hyvin merkittävä päivä. Se on esimerkki todellisesta päättäväisyydestä järjestää Euroopan laajuinen kampanja naisiin kohdistuvaa väkivaltaa vastaan. Kaikki se työ, mitä olemme viime vuosina tehneet naisten oikeuksien valiokunnassa ja tässä parlamentissa, on esimerkki parlamentin ja naisten oikeuksien valiokunnan vaikutuksesta siihen, että otetaan päättäväinen kanta naisiin kohdistuvaa väkivaltaa vastaan.
Odotamme näkevämme toimintaa kaikkialla jokaisessa jäsenmaassa. Tiedämme ne vaikeudet, joita olemme jo kokeneet matkalla tähän pisteeseen. Vastalauseita on tullut usealta eri taholta. Olemme kuitenkin päässeet siihen pisteeseen, että tiedämme, että tulossa on uusia toimia, uutta tutkimusta, uusia aloitteita, uusia hankkeita, joista kaikki osaltaan vaikuttavat naisiin kohdistuvaa väkivaltaa koskevan tiedostamisen kasvamiseen ja väkivallan torjuntaan. Olen varma, että me kaikki tunnustamme, että meillä on vastuu työskennellä väkivallan torjumiseksi omissa jäsenvaltioissamme, omissa verkostoissamme.
Euroopan parlamentin Labour-puolue on hyväksynyt tämän ja aloitamme oman kampanjamme tällä viikolla. Aiomme kuulla ammatinharjoittajia kaikilla Yhdistyneen kuningaskunnan alueilla ja valmistella toimintaohjelmaa. Haluamme myös kehittää yhteistoimintaa omien kansalaisjärjestöjemme ja muiden jäsenvaltioiden kansalaisjärjestöjen välillä niin, että voimme jakaa hyvät ideat ja hyvät menettelytavat. Me haluamme laajentaa tätä maailmanlaajuiseen työskentelyyn sellaisten maiden kanssa kuin Etelä-Afrikka. Olen juuri palannut tuosta maasta ja naisiin kohdistuvalla väkivallalla on hyvin korkea sija asialistalla. On olemassa suuri tarve sille, että me kaikki tekisimme yhteistyötä maailmanlaajuisesti.
Kuten komissaari Gradin, myös me haluamme miesten seisovan rinnallamme. Juuri tässä parlamentissa ja eri valiokunnissa olevat miehet, jotka ovat käsitelleet tätä asiaa, ovat usein vastustaneet meidän tekemäämme työtä talousarvioon liittyvistä ja oikeudellisista syistä. Juuri miehet syyllistyvät naisiin kohdistuvaan väkivaltaan ja juuri miesten on otettava tämä vakavasti. Mielestäni valkoinen nauha -kampanja on erinomainen ja haluan nähdä brittiläisten miesten ja miesten kaikissa yhteisöissä ja kaikissa kaupungeissa käyttävän tuota valkoista nauhaa ja tukevan naisia kaikkialla Euroopan unionissa.
Neljäsosa naisista kokee väkivaltaa ja käytännössä kaikki naiset ovat alttiita väkivallalle. Kaikki naiset tukevat tätä kampanjaa. Euroopan unioni tunnetaan sorron vastaisesta taistelusta ja väkivallan torjunnasta. Varmistakaamme, että vastustamme sitä omissa suurkaupungeissamme, pikkukaupungeissamme ja kodeissamme.
Suosionosoituksia

Banotti
 Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin onnitella rouva Gradinia. Kun hänet nimitettiin vuonna 1995, hän asetti tämän korkealle tärkeysjärjestyksessään ja huolimatta suuresta vastustuksesta hän on saanut kannatusta, ja nyt meillä on laaja keskustelu parlamentissa aiheesta, jolle usein hihitettiin, mutta joka harvoin otettiin todesta, kunnes hän päätti tehdä niin.
Haluaisin myös onnitella Daphne-ohjelman parissa toimivia henkilöitä. He ovat aina käytettävissä ja aina kannustavia. Herra Simpsonin tunnemme ehkä parhaiten. Hän on tehnyt tästä todellisen kampanjan ja todellisen tehtävän itselleen. Nämä ohjelmat - Daphne, STOP ja Grotius - syntyivät Dutroux'n Belgiassa tekemien murhien aiheuttaman tragedian jälkeen.
Se oli tragedia, mutta se osoittautui katalysaattoriksi, koska poliitikot vihdoinkin havahtuivat huomaamaan, että kyseessä oli todella vakava ongelma.
Jos keskityn tässä keskustelussa lapsiin, se ei johdu siitä, etten olisi täysin samaa mieltä kollegoideni kanssa, jotka ovat puhuneet tarpeesta puuttua tosissaan yhteiskuntiemme suuriin ongelmiin, jotka koskevat naisiin kohdistuvaa väkivaltaa, vaan siitä, että yhä enemmän kolmena tai neljänä viimeksi kuluneena vuonna kysymys lasten oikeuksista ja noiden oikeuksien suojelemisesta on alkanut hitaasti mutta varmasti ottaa oman paikkansa poliittisten painopistealueiden joukossa monissa maissamme. Aivan liian usein todelliset asian eteenpäin viejät ja herättäjät tällä alueella ovat kansalaisjärjestöt, jotka toimivat poikkeuksetta vähien varojen turvin ja ovat alituisesti koputtamassa ovelle yrittäessään saada tämän asian esille. Tästä syystä tarvitsemme tätä asiaa varten komission sisäisen yksikön, joka vetäisi monilukuiset ohjelmat yhteen. Ne ovat melko pieniä, niissä ei liiku paljon rahaa, mutta ne ovat vaarassa hajota, jos asiat jatkuvat tällaisena.
Painottaisin sitä, että meidän on kaikkien omissa maissamme, kuten rouva Waddington sanoi, saatava miehet tunnustamaan, että lapset eivät ole ainoastaan äitiensä vastuulla.

Monfils
Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä rouva Hautalan päätöslauselmasta ja kannatan tietenkin sitä ja naisten taistelua heidän arvokkuutensa ja koskemattomuutensa puolesta. Mutta haluaisin tässä esittää huomautuksen. Totean rouva Banottin tavoin, että naisten oikeuksien valiokunta on jossakin määrin ominut Daphne-ohjelman, joka on syntynyt kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan aloitteesta ja joka oli alun perin suunnattu pääasiassa pedofilian torjuntaan.
Aivan kuten ei rouva Kestelijn, en minäkään haluaisi, että nykyiset tapahtumat johtaisivat siihen, että ohjelma muuttaisi jossakin määrin suuntaansa ja kohdistuisi ainoastaan naisten suojeluun tai että sen toinen tehtävä unohdettaisiin, vaikka lapsia joutuu päivittäin käsittämättömän väkivallan uhreiksi. Pyydän komissiota siis osoittamaan edelleen huomattavan osan määrärahoista sellaisten järjestöjen merkittävään toimintaan, joiden tehtävänä on etsiä kadonneita lapsia ja tukea näiden dramaattisten tapahtumien uhreiksi joutuneita perheitä.
Sanoisin kollegoilleni lopuksi, että sen sijaan, että hajotamme rivejämme joidenkin vähäisten määrärahojen vuoksi, haluaisin, että pyytäisimme kaikki yhdessä kaikista puolueista - eikä vain nyt vaan silloin, kun keskustelemme talousarviosta - että lisättäisiin merkittävästi ja huomattavasti näitä määrärahoja, joiden tavoite on ilmiselvästi pääasiassa humaani.

Mouskouri
 Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, tänään juhlimme kansainvälistä naistenpäivää hyvin innostuneina, liikuttuneina ja toiveikkaina. Haluaisin vielä lisätä, että " ihastuksen ja kunnioituksen vallassa" , koska naiset muodostavat 50 % maailman väestöstä ja ovat vastuussa lopuista 50 %: sta.
Nykyaikaisissa valtioissa naisilla on monenlaisia rooleja, mainittakoon äidin, puolison, kumppanin, tieteentekijän, työntekijän, poliitikon ja taiteilijan roolit. Jo nyt nainen pystyy toimimaan kaikissa näissä rooleissa tasa-arvoisesti yhdessä miesten kanssa. Mielestäni tätä kehitystä ovat merkittävästi edistäneet Euroopan unioni ja varsinkin Euroopan parlamentti, jotka päätöksillään ovat lujittaneet yhtäläiset oikeudet ja mahdollisuudet unionin jäsenvaltioissa eläville naisille takaavaa lainsäädäntöä.
On kuitenkin surullista, että vielä nykyäänkin havaitsemme, että nykyaikaisissa ja sivistyneissä yhteiskunnissamme edelleenkin on jäljellä naisten asemaan kohdistuvia ennakkoluuloja. Ei ole aina itsestään selvää, että säätämiämme lakeja sovelletaan ja noudatetaan, ja monesti onkin vaikea saada totuutta selville, koska syrjintä tapahtuu välillisesti. Meidän ei pidä unohtaa, että yhä on olemassa maita, joissa naisilta ja lapsilta puuttuvat jopa perusoikeudet ja joissa naiset eivät tiedä elämänsä tarkoitusta ja lastensa merkitystä.
Haluaisin muistuttaa, että naiset ovat ennen kaikkea vastuussa sivistyksen, identiteetin ja arvojen välittämisestä sukupolvelta toiselle. Tästä syystä yhteiskunta tarvitsee naisia enemmän kuin koskaan ennen, ennen kaikkea sivistyksen ja rauhan välittäjinä.
Jos haluamme, että naisten oikeuksien oikeudellinen lujittaminen ei jää pelkäksi tyhjäksi kirjaimeksi ja että oikeuksia ja mahdollisuuksia ei anneta naisille vain paperilla, meidän pitää varmistaa, että naisilla itsellään on riittävästi keinoja täyttää roolinsa. Nyt pitää enemmän kuin koskaan painottaa koulutusta, ammattikoulutusta, terveyttä ja hoivaamista sekä tukea naisten itsetuntoa, jotta he itse voisivat hyödyntää oikeuksiaan ja ennen kaikkea kantaa vastuunsa niiden tärkeiden arvojen välittäjinä, joita yhteiskuntamme nykyään tarvitsevat voidakseen siirtyä uudelle vuosituhannelle luottaen ihmisen oikeudenmukaisuuteen ja vapauteen.

García Arias
Arvoisa puhemies, herra Antony lähti jo, mutta hänen puheenvuoronsa toi mieleeni sen sisäisen institutionalisoituneen väkivallan, joka kohdistuu naisiin, vammaisiin, etnisiin ja uskonnollisiin vähemmistöihin ja josta valitettavasti jouduimme kärsimään eurooppalaisen fasismin aikakaudella.
Arvoisa komissaari, tiedätte hyvin, että naisiin kohdistuva väkivalta ei ole kansanterveydellinen ongelma. Joka tapauksessa, samoin kuin tupakointia vastustavan mainonnan kohdalla, voimme sanoa, että väkivalta, väkivaltaiset miehet, vahingoittavat vakavalla tavalla naisten ja lasten elämää ja terveyttä.
Väkivaltaiset henkilöt eivät ole sairaita. On sanottava selkeästi, että he ovat rikollisia. Joka tapauksessa olemme jälleen tilanteessa, josta Euroopan komissio meille ennusti: tilanteessa, jossa mukautamme uudelleen Daphne-ohjelman tavoitteet toisen, kansanterveyden suojelua koskevan, oikeudellisen perustan mukaiseksi.
Arvoisa komissaari, tiedän, mitä teidän henkilökohtainen sitoumuksenne ja teidän työnne on merkinnyt siinä, että todellinen yhteistyö on pantu alkuun väkivallan vastaisessa taistelussa Euroopan unionissa. Haluaisin kuitenkin kysyä teiltä, millaisia vaikutuksia voi teidän mielestänne olla Amsterdamin sopimuksen voimaantulolla tulevien kuukausien aikana väkivallan vastaisen taistelun kannalta? Mahdollistaako se sen, että Daphne-ohjelmaa voidaan jälleen muuttaa tai tehdä sen tavoitteista kunnianhimoisempia? Minua tämä huolestuttaa, sillä te olette sanonut, että huolimatta tästä niin laajasta terveyden määritelmästä tosiasia on, että ohjelmasta on poistettu kaikki, mikä viittaa yhteistyöhön tai naisilla käytävään kauppaan liittyviin ohjelmiin, ja tiedämme, että tämä todellakin on yhteisön ohjelma. Tässä kohdin olen eri mieltä herra Crowleyn esittämän toissijaisuusperiaatetta puolustaneen puheenvuoron kanssa. Naisilla ja lapsilla käytävään kauppaan ja lasten hyväksikäyttöön sekä pedofilian vastaiseen taisteluun sisältyy yhteisöllistä lisäarvoa. Tällä alueella Euroopan unionin on toimittava, paitsi kolmanteen pilariin kuuluvan yhteistyön puitteissa, niin myös yhdessä kansalaisjärjestöjen kanssa.
Arvoisa komissaari, lopuksi haluaisin teidän sekä rauhoittelevan meitä tämän laajan terveyskäsityksen osalta että kertovan meille, millaisia vaikutuksia Amsterdamin sopimuksella voi olla, sillä minusta tuntuu, että olisi ehkä sittenkin parempi odottaa sopimuksen voimaantuloa.

Todini
 Arvoisa puhemies, kuinka iloinen olenkaan kuunneltuani tähän keskusteluun osallistuneita miehiä ja kuinka iloinen olenkaan myös siitä, että keskustelumme tämän osan puhemiehenä toimii mies, joka on näin huomaavainen: kiitän häntä siitä!
On erittäin tärkeää ja olennaista, että Eurooppa katsoo velvollisuudekseen puuttua naisiin kohdistuvaan seksuaaliseen väkivaltaan ja yleensäkin naisiin kohdistuvaan väkivaltaan. Viime vuonna me kaikki, kaikki hallituksemme, Euroopan parlamentti, komissio ja neuvosto, olemme ponnistelleet saadaksemme aikaan yhteisen rahan ja yhteisen pankin sekä varmistaaksemme, että eurosta tulee valuutta, joka kykenee uhmaamaan dollarin valta-asemaa. Me kaikki ponnistelemme, jotta rahoitus olisi jollakin tavalla huomiomme keskipisteenä. Meidän on ponnisteltava yhtä tarmokkaasti, jotta väkivallan ja erityisesti naisiin kohdistuvan väkivallan vastaisesta taistelusta tulisi yksi Euroopan kulttuurin kulmakivistä.
Daphnen yhteydessä on puhuttu uusista päämääristä: olen yhtä mieltä uusien päämäärien tavoittelemisesta ja asiaa koskevasta keskustelusta, mutta minä puhun lisärahoituksesta, entistä suuremmasta rahoituksesta naisia ja lapsia koskeville Daphne-ohjelmille ja -hankkeille. En voi olla kiittämättä komissaari Gradinia siitä, että hän muistutti puheenvuorossaan kysymyksestä, joka liittyy farkkuihin raiskauksen estävänä tekijänä. Noin kuukausi sitten Italiassa tehtiin tragikoominen päätös, joka herätti suurta hämmästystä kaikkialla maailmassa.
Minulla on tänään mielenosoituksellisesti ylläni farkut ja olen esitellyt niitä, en siksi, että haluaisin herättää huomiota, vaan koska Italian hovioikeus ja korkein oikeus ovat todenneet, että farkkuihin pukeutunutta naista ei voi raiskata. Farkut ovat keino välttää raiskaus.
Me emme halua tuomita hovioikeutta, vaan korostaa sivistyksen puutetta. Eurooppa, joka meidän on luotava, on sivistyksen Eurooppa! Lainaan vielä uutista, jonka luin eilen italialaisista lehdistä mutta joka on alun perin itävaltalaisista lehdistä: minihame on vaarallinen provokaatio. Minihameeseen pukeutunut nainen sai Itävallassa potkut, koska hänellä oli tuollainen vaate yllään. Pahin ongelma on kuitenkin se, että tapauksessa ei riennetty puolustamaan naista vaan hänet irtisanonutta miestä, johon mitä ilmeisimmin oli kohdistunut seksuaalista häirintää, koska häntä oli provosoitu. Komissaari Gradin totesi, että meidän on puolustettava naisia: meidän on kuitenkin kannettava huolta myös miehistä silloin, kun he tarvitsevat huolenpitoa miehinä ja ihmisinä.

Marinucci
Arvoisa puhemies, puhun jatkossa Hautalan asiakirjasta enkä tällä haavaa puutu, kuten haluaisin, maaliskuun 8: nteen päivään. Käännyn sen sijaan komissaari Gradinin puoleen: tartun aivan ensimmäiseksi tilaisuuteen kiittää häntä hänen työstään. Uskon, että se sitoutuneisuus, jolla komissaari Gradin on tarttunut tähän aiheeseen kaikella arvovallallaan, älykkyydellään, hyvällä tahdollaan ja jalomielisyydellään, jää Euroopan unionin historiaan. Emme voi unohtaa, että on varmasti hänen ansiotaan, että näinä vuosina on tehty lukuisia aloitteita naisiin kohdistuvan väkivallan torjumiseksi.
Tässä yhteydessä haluaisin pyytää, että alamme soveltaa 129 artiklaa, johon on suhtauduttava myönteisesti, sillä se antaa parlamentille paljon aiempaa suuremman vallan. Parlamentin pitäisi teoriassa olla tästä iloinen, koska viime kädessä aikataulu on ehkä nopeampi. On kuitenkin selvitettävä, säilyykö ohjelma entisellään. Minua kiinnostaa miesten auttaminen: oikeastaan olen vakuuttunut siitä, että ainoastaan tällä tavoin he lakkaavat ajattelemasta, että naiset voidaan viime kädessä ostaa, ryöstää tai ottaa väkisin sen sijaan, että heidät valloitettaisiin. Olen yhtä mieltä myös niiden väkivallan uhreiksi joutuneiden naisten auttamisesta, jotka ovat varmasti saaneet paitsi psykologisia myös fyysisiä vammoja. Daphneen sisältyy kuitenkin muitakin toimenpiteitä, jotka ovat meille tärkeitä: haluaisin vain tietää, muuttaako siirtyminen 235 artiklasta 129 artiklaan tämän ohjelman sisältöä. Sitä nimenomaan emme haluaisi.

Ghilardotti
 Arvoisa puhemies, minäkin kiitän sydämestäni komissaari Gradinia. En halua toistaa sitä, minkä kollegani ovat jo sanoneet, mutta selvää on, että jos Euroopan asenteissa on tapahtunut muutos tässä aiheessa, se on suurelta osin hänen ansiotaan.
Palaan siihen, mitä kollega Marinucci sanoi ohjelman laajuudesta 129 artiklan puitteissa. Haluan esittää esimerkin: Italiassa, kuten muissakin maissa, naisten yhdistykset ovat jo vuosien ajan tukeneet, hoitaneet ja ottaneet vastaan väkivallan kohteeksi joutuneita naisia sekä auttaneet heitä palaamaan yhteiskuntaan, muun muassa sellaisten erityisten turvakotien avulla, joihin naiset voivat paeta lapsineen ja saada kaikenlaista psykologista ja oikeudellista tukea sekä apua työelämään palaamisessa. Olen sitä mieltä, että jos 129 artikla todellakin rajoittuu vain terveyttä koskevaan aspektiin, ohjelman ala kaventuu huomattavasti verrattuna nykyisiin toimiin, joita on ehdottomasti laajennettava. Tästä syystä - vaikka katsonkin, että 129 artiklan myötä meidän roolimme parlamenttina selvästi kasvaa, koska voimme puuttua asioihin ja saada ne pikaisesti päätökseen - komissaari Gradinin ja meidän päämäärämme on se, että tämä ohjelma käynnistyy vuoden 2000 alusta. Mielestäni olisi todellakin valitettava askel taaksepäin, jos emme onnistu sisällyttämään Daphneen kaikkia niitä toimia, joita siihen alun perin kaavailtiin.

Gradin
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää kaikkia mielenkiintoisesta keskustelusta ja naisten oikeuksien valiokuntaa siitä tuesta, jonka se on antanut tälle naisiin kohdistuvaa väkivaltaa koskevalle kampanjalle sekä myös Daphne-ohjelmalle.
Teistä monet ovat olleet huolissaan siitä, että meidän oli muutettava Daphne-ohjelman oikeudellista perustaa. On sanottava, että kävimme komissiossa pitkän keskustelun, ennen kuin esitimme tämän ohjelman neuvostolle ja parlamentille ja tulimme siihen tulokseen, että 235 artikla olisi ollut paras perusta. Siksi ehdotimme sitä kummallekin toimielimelle. Keskustelun aikana ainakin viisi maata - Saksa, Iso-Britannia, Ranska, Tanska ja Belgia - olivat erittäin jyrkkiä siinä, etteivät ne voi hyväksyä 235 artiklaa. Ne halusivat 129 artiklan. Minun mielestäni on parempi saada päätös Daphnesta, ja sitten vuoden kuluttua näemme, voiko ohjelmaa parantaa. Ehkä ohjelma on kapeampi kuin alun perin suunnittelimme, mutta aloittakaamme se nyt, niin voimme tarkastella tilannetta myöhemmin uudelleen.

Puhemies
Kiitän teitä, arvoisa komissaari.
Olen ottanut vastaan työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti jätetyn päätöslauselmaesityksen.


Naisten terveyden tila
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Hautalan laatima naisten oikeuksien valiokunnan toinen mietintö (A4-0029/99) komission kertomuksesta naisten terveyden tilasta Euroopan yhteisössä.

Hautala
Arvoisa puhemies, sallitte varmaan minun todeta edellisestä keskustelusta, että rouva Gradin todella nauttii meidän täyttä tukeamme, jotta tämä Daphne-ohjelma saataisiin käyntiin, ja me varmasti voimme jatkossa tehdä erittäin paljon yhteistyötä tässä asiassa.
Mutta nyt toiseen aiheeseen: Euroopan komissio on teettänyt selvityksen naisten terveyden tilasta Euroopan unionissa. Tämän selvityksen laati Limerickin yliopisto. Mutta parlamenttia hieman hämmensi se, että komissio ei oikeastaan tehnyt mitään johtopäätöksiä tästä selvityksestä vaan lähetti sen suoraan meille ja neuvostolle. Niinpä sitten meidän tehtävämme parlamenttina on esittää joitakin suuntaviivoja siihen, miten naisten terveyden tila tulisi ymmärtää.
On varmasti aivan selvää, että yleinen hyvinvointi on monessa suhteessa lisääntynyt, ja niinpä myös naiset ovat terveempiä ja elävät pidempään. Mutta on kuitenkin huomattava, että on uudenlaisia terveysuhkia, jotka kohdistuvat naisiin. Mainitsen esimerkkinä sen, että yhä useammin naiset joutuvat yksin huolehtimaan perheensä toimeentulosta yksinhuoltajina. Tunnetusti heillä on paljon taloudellisia ongelmia tällaisessa roolissa, jolloin on selvää, että kapasiteetti ja resurssit kaikkinaiseen terveyden ylläpitämiseen eivät myöskään ehkä ole parhaat mahdolliset.
On olemassa myös aivan uudentyyppisiä terveysuhkia, jotka näyttävät kohdistuvan nimenomaan naisiin ja joita ei oikeastaan kovin laajasti ole aikaisemmin nähty. Viittaisin tässä esimerkiksi syömishäiriöihin, anoreksiaan ja bulimiaan; tosin on todettava, että yllättäen myös nuoret miehet ovat alkaneet kärsiä syömishäiriöistä. Tällaisten ongelmien luonne on varmasti niin vaikea, että me emme voi kovin yksiselitteisesti selvittää, mistä on kysymys, mutta meidän täytyisi tunnistaa nämä ilmiöt ja pohtia sitä, mistä ne oikein tulevat. Miksi yhteiskunta asettaa niin vaikeita paineita nimenomaan nuorille naisille, että he reagoivat tällä tavalla?
On erittäin mielenkiintoinen aika ottaa esille naisten terveyden tila, koska Euroopan unioni on sitoutunut Amsterdamin sopimuksessa ainakin kahden tähän liittyvän asian mukaanottamiseen kaikkeen unionin toimintaan. Ensimmäinen näkökohta, joka on otettava osaksi koko unionin politiikkaa, on naisten ja miesten välinen tasa-arvo. Toinen on se, että kansanterveys on myös otettava osaksi kaikkea yhteisöpolitiikkaa. Mietinnössäni toteankin, että meillä on tässä kaksinkertainen haaste, jossa meidän täytyy toteuttaa läpäisyperiaatetta. Niinpä meidän todellakin on syytä pohtia kansanterveyspolitiikkaa tulevassa unionissa nimenomaan tässä tapauksessa naisten näkökulmasta.
Ensimmäinen väitteeni on se, että naiset ovat kovin huonosti edustettuina terveydenhoitoalan päätöksenteossa. He ovat kylläkin kovin runsaasti edustettuina suorittavina työntekijöinä, esimerkiksi sairaanhoitajina. Mutta he ovat selvästi aliedustettuja terveydenhoitoalan johtoportaissa ja päätöksenteossa. Tunnen tutkimuksia, jotka osoittavat, että kun naiset tulevat mukaan myös terveydenhoidon johtotehtäviin, niin näkökulma muuttuu. Aletaan kiinnittää enemmän huomiota ennaltaehkäisyyn, sen sijaan että hoidettaisiin pelkästään sairauksia. Tämä on erittäin mielenkiintoinen esimerkki, joka osoittaa, että naisilla on myös oma tapansa toimia, kun he pääsevät päättämään asioista.
Sitten on sairauksia, jotka vaikuttavat pelkästään naisten kohdalla, erityisesti lisääntymisterveyshuoltoon liittyvät kysymykset ovat sellaisia. On erittäin tärkeää, että pidetään huolta siitä, että naisen kaikissa elämänvaiheissa on käytettävissä hyvät ja laadukkaat perusterveydenhoitopalvelut, olipa se sitten äitiysvalistusta, äitiysneuvolatoimintaa tai gynekologiaa. Olen saanut Ranskasta hiljattain kirjeen, jossa kerrotaan, että Euroopan unionin ammattien yhdenmukaistamisvaatimukset ovat vaarantaneet gynekologian alan.
Sitten on sairauksia, jotka vaikuttavat naisiin eri tavoin kuin miehiin: sydän- ja verisuonitaudit ja alkoholismi; myös depressio näyttää olevan yleisempää naisilla. Tätä kaikkea meidän tulisi pohtia unohtamatta sitä, että kun väestö ikääntyy, niin meitä ikääntyviä vanhempia naisia on yhteiskunnassa yhä enemmän ja se asettaa suuret vaatimukset terveydenhuoltojärjestelmälle.

Redondo Jiménez
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, haluaisin onnitella naisten oikeuksien valiokuntaa sen esittelemästä mietinnöstä ja sanoa, että periaatteessa olen sen kanssa samaa mieltä. Siitä huolimatta haluan korostaa sitä, että emme halua asettaa naisten terveyttä miesten terveyden edelle vaan pitää niitä samanarvoisina. On kuitenkin tärkeää korostaa sitä, että tietyt naisia koskettavat terveysongelmat eroavat muista terveysongelmista ja edellyttävät erityistoimia.
En aio enää kuvailla naisten terveyden tilaa Euroopan unionissa, sillä se on kuvailtu jo täydellisesti ja asiasta vastaava esittelijä, rouva Hautala, - jota haluan onnitella hänen mietinnöstään - teki sen jo tyhjentävästi, ja lisäksi kuvaus on sisällytetty kaikkiin asiakirjoihin. Näin ollen aion ainoastaan tähdentää niitä kohtia, joita ympäristövaliokunta haluaa erityisesti korostaa. Haluamme toimia ennen kaikkea primaarisen ennaltaehkäisyn edistämiseksi, kun yhdenmukaistetaan niitä toimia, joihin naisten terveyden osalta pitäisi ryhtyä kaikissa jäsenvaltioissa ja joita joissakin valtioissa jo toteutetaan. Meidän ymmärtääksemme pitäisi vahvistaa seuraavia osa-alueita: tupakoinnin ja alkoholinkulutuksen vähentäminen koko naisväestön osalta keskittymällä kuitenkin erityisesti nuorisoon, sillä tilastot osoittavat, että aloitusikä - käyttö aloitetaan paljon nuorempana - on laskenut sekä tupakoinnin että alkoholinkulutuksen osalta, ja olisi tärkeää ryhtyä ehkäiseviin toimiin. Myös tasapainoinen ravinto on tärkeää. Anoreksia, bulimia ja sydäntaudit yleistyvät koko ajan ja kaksi ensiksi mainittua ovat erittäin yleisiä nuorten keskuudessa. On myös ponnisteltava AIDSin leviämisen ehkäisemiseksi korostaen myös nuorille suunnatun tiedottamisen merkitystä. Nämä ennalta ehkäisevät toimet olisi kohdistettava selvemmin nuoriin.
Myös sekundaarisen ennaltaehkäisyn kampanjat olisi otettava huomioon, sillä jäsenvaltioiden välillä on suuria eroja. Olisi myös lisättävä ja toteutettava koko Euroopan unionin alueella sekä kohdunkaulansyövän että rintasyövän seulontaohjelmia ja tehtävä järjestelmällinen rintasyövän seulonta koko naisväestön keskuudessa ja erityisesti riskiryhmään kuuluvien keskuudessa. Diabeteksen seulonta on yhä tärkeämpi asia, samoin kuin hormonikorvaushoito, luukadon ehkäiseminen ja niin edelleen. On myös pyrittävä julkaisemaan terveyteen liittyviä tilastoja sukupuolittain eriteltyinä, koska päätöksenteossa on otettava huomioon suuria eroja, silloin kun näitä tilastoja ei ole eritelty, kuten tällä hetkellä.

García Arias
 Arvoisa puhemies, tämä on viime kuukausien aikana toinen kerta, kun keskustelemme naisten terveyden tilaa Euroopan yhteisössä käsittelevästä mietinnöstä, enkä haluaisi toistaa sitä, minkä sanoimme jo aiemmassa keskustelussa.
Rouva Hautala on ponnistellut kovasti parantaakseen mietintöä ja ennen kaikkea saavuttaakseen naisten oikeuksien valiokunnassa yhteisymmärryksen, jonka ansiosta voimme lopulta hyväksyä tämän mietinnön. Sen vuoksi onnittelen häntä.
Tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevä valiokunta analysoi myös Euroopan komission laatiman kertomuksen, jossa osoitetaan tilastojen avulla, että sairauteen johtava prosessi on naisilla selvästi erilainen kuin miehillä, minkä vuoksi on löydettävä erityisesti naisten erilaisiin terveydellisiin ongelmiin ja sairauksiin sopivia ratkaisumalleja, ja että naisten kannalta koko väestöä hyödyttävä julkinen terveydenhuolto on erittäin tärkeä asia, sillä he kuuluvat edelleenkin alempaan sosiaaliluokkaan ja ovat vähävaraisempia kuin miehet. Joka tapauksessa tutkimusta käsittelevän valiokunnan mielestä julkisen terveydenhuollon tilasta on oltava enemmän tilastotietoa ja on laadittava myös sukupuolittain eriteltyjä tilastoja sairauksien esiintymisestä ja analysoitava tilannetta erityisen tarkasti ikäkausien, tulotason ja asuinpaikan mukaan. Valiokunta on myös sitä mieltä, että on laajennettava anoreksian ja bulimian syiden ja asianmukaisen hoidon tieteellistä tutkimusta. Näillä sairauksilla on valitettavan tuhoisia vaikutuksia meidän nuorisomme terveyteen. Lisäksi on myös tutkittava tarkemmin niitä ammattitauteja, jotka ovat yleisempiä työtä tekevien naisten keskuudessa - juuri tänään, 8. maaliskuuta. On todettava, että naisten pienemmän järjestäytymismahdollisuuden vuoksi naisten ammattitautien yleisyydestä tiedetään vähemmän.

Marinucci
Arvoisa puhemies, edelleenkään ei oikein tunnusteta, että on olemassa erityinen naisten terveys, vaikka siitä on paljon todisteita. Kuinka on mahdollista olla huomaamatta terveydestä puhuttaessa, että naisten terveyteen liittyy joitakin piirteitä, jotka poikkeavat selvästi miesten terveyteen liittyvistä piirteistä? Miehillä ei ole lisääntymiseen liittyviä terveysongelmia, ja heillä on melko vähän ravitsemukseen ja elämäntapaan liittyviä häiriöitä. Miehet viettävät täysin erilaista elämää ja vanhenevat naisia vähemmän. Jos on totta, niin kuin on, että nykyään kaikissa terveydenhuoltojärjestelmissä yksi merkittävimmistä ongelmista on vanheneminen, väestön vanhimmat ovat usein naisia, ja usein naiset ovat myös vanhuksista köyhimpiä. Erityinen naisten terveys on olemassa: se tunnustettiin Pekingin julistuksessa ja se on keskeinen kohta tuossa julistuksessa, jossa tunnustettiin naisten oikeus terveydenhuoltoon ja ennen kaikkea lisääntymisterveydenhuoltoon.
On hyvä, että komissio on esitellyt erityiskertomuksen naisten terveydestä, mutta sen pohjalta on jatkettava, ja minä kiitän puheenjohtajaamme Hautalaa, joka on tehnyt tämän mietinnön parissa äärimmäisen hyvää työtä ja tehnyt siitä konkreettisen, johdonmukaisen ja rakentavan ja joka nyt pyytää perustellusti komissiota jatkamaan, menemään pidemmälle, esittelemään erityisohjelman. Haluamme, että terveyttä koskevissa ohjelmissa otetaan huomioon myös naisten terveys, että mainstreaming -periaate toteutuu ohjelmissa, jotka koskevat korkeaa suojelun tasoa, joka ensin Maastrichtin sopimuksessa ja sitten Amsterdamin sopimuksessa tunnustettiin unionin velvollisuudeksi. Haluamme vieläkin enemmän: haluamme myös erityisohjelman! Kuinka on mahdollista olla huomaamatta, että tämä on välttämätöntä, ennen kaikkea tiedotuksessa?
Naiset eivät huolehdi itsestään: he ovat tottuneet huolehtimaan rakkaimpiensa terveydestä, mutta laiminlyövät itseään, ja usein he laiminlyövät myös sairauksien ennaltaehkäisyn, koska heidän täytyy huolehtia perheen ongelmista. Kun he huomaavat olevansa sairaita, on jo liian myöhäistä. On järjestettävä kampanjoita, jotta naiset tietäisivät enemmän, saisivat enemmän tietoa ja vakuuttuisivat siitä, että heidän on huolehdittava itsestään. On järjestettävä tiedotuskampanjoita, jotka on suunnattu perhelääkäreille ja yleislääkäreille, jotta nämä saapuessaan taloon hoitamaan sairasta lasta kääntyisivät naisen puoleen ja kysyisivät häneltä, käyttääkö hän ehkäisyä, huolehtiiko hän itsestään, pyrkiikö hän välttämään raskaudenkeskeytyksen, joka olisi vältettävissä ehkäisyllä. Perhelääkärien ja yleislääkärien pitäisi käyttää jokaista tilaisuutta hyväkseen ja yrittää saada naiset ajattelemaan itseään ja käymään tutkimuksissa, joita heille on toki tarjottava mutta joiden osalta heidän on itse kyettävä tarttumaan tilaisuuteen. Usein he eivät tartu siihen, ja silloin tarvitaan erityistä naisille suunnattua ohjelmaa, jolla pyritään tiedottamaan asioista heille sekä kaikille terveydenhuoltoalan työntekijöille, jotta he huolehtisivat naisista. Emme voi lykätä tämän aiheen käsittelyä. Tänään on kansainvälinen naistenpäivä eikä naisten juhla, kuten sanovat ne, jotka eivät pidä heistä. Se on päivä, jota Clara Zetkin esitti vuonna 1912 edistääkseen naisten oloja. Me haluamme, että naiset pääsisivät käyttämään valtaa, mutta ennen kaikkea me toivomme, että he olisivat terveitä, jotta heillä olisi voimaa tehdä se mahdollisimman hyvin.

Heinisch
 Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, vaikka tietämyksessämme naisten terveyttä uhkaavien sairauksien ennaltaehkäisystä, diagnosoinnista ja hoidosta on tapahtunut viime vuosina suunnatonta edistymistä, on tällä alalla yhä edelleen huomattavasti parantamisen varaa. Kiitän sydämellisesti rouva Hautalaa hänen mietinnöstään.
Mielestäni olemme tällä kertaa onnistuneet saattamaan keskeisiä alueita koskevat näkökantamme hyvään lopputulokseen sopusoinnussa muiden puolueryhmien kanssa. Mietinnössä keskitytään olennaiseen, nimittäin naisten terveyttä koskevaan aiheeseen, ja lisäksi siinä otetaan huomioon toimivallan jakautuminen Euroopan unionissa. Sanamuodot kiistanalaisessa aborttia koskevassa aiheessa ja toksista sokkioireyhtymää koskevassa aiheessa on pidetty sellaisina, että useimmat parlamentin jäsenet voivat asettua niiden kannalle.
Siitä huolimatta olen edelleen sitä mieltä, että aborttiaiheeseen Euroopan unionin on vaikea vastata. Raskautta koskeneessa keskustelussa meillä oli kuitenkin keskeisenä lapsen oikeuksien ja elämän suojelun ohella naisen terveyden, myös psyykkisen, tai jopa hänen henkensä mahdollinen vaarantuminen.
Mietinnössä on mielestäni nostettu esille hyviä aiheita, kuten yhteiskuntasidonnaiset terveysongelmat, jotka nekin osoittavat, että elämäntavat, sosiaaliset olosuhteet ja terveen elämän säilyttäminen ovat terveyden kannalta ratkaisevia tekijöitä. Vaatimus siitä, että naisten terveys on otettava esille omana aiheenaan ja että se on otettava huomioon terveyttä koskevassa komission toimintaohjelmassa, on minusta hyvä ja oikeansuuntainen.
Naisten terveyden tilan parantamisen kannalta on tärkeää ryhtyä määrätietoisiin toimiin valistuksen, ennaltaehkäisyn ja terveyden edistämisen hyväksi. Naisten on saatava enemmän tietoa ja heidät on saatava mukaan myös ennaltaehkäisevien ohjelmien suunnitteluun ja toteuttamiseen. Koska naiset elävät miehiä pidempään ja heidän kuolleisuutensa on alhaisempi kaikissa ikäryhmissä ja kaikkien kuolinsyiden osalta, syntyy yleisesti se vaikutelma, että naiset ovat terveempiä kuin miehet. Korkeamman odotettavissa olevan elinajan hintana on kuitenkin kroonisen sairauden tai huonokuntoisuuden vaara. Sen sijaan, jos terveydentilan arvioinnissa otetaan mukaan sellaisia osoittimia, jotka kuolleisuuden ohella ottavat huomioon myös sairaudet ja vammaisuuden, käy ilmi, että naisten terveydentila on lähes kaikissa ikäryhmissä huonompi kuin miesten. Tämä koskee erityisesti vanhempia naisia. Siksi on päästävä siihen, että naiset saavat paremmat mahdollisuudet elää myöhemmät elinvuotensa terveempinä, itsenäisempinä ja joutumatta kärsimään monista vammoista.

Kestelijn-Sierens
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari ja arvoisat kollegat, naisten aseman parantaminen terveydenhuollon alalla oli yksi Pekingin konferenssin 12 strategisesta tavoitteesta. Pian voimaan tuleva Amsterdamin sopimus laajentaa unionin valtuuksia sekä kansanterveyden että yhtäläisten mahdollisuuksien alalla. Ei ole enää mitään syytä jättää tekemättä työtä naisten terveyspolitiikan alalla. Pikemminkin naisten terveyspolitiikalle on tarvetta. On olemassa sairauksia, jotka ovat naisille ominaisia ja joita esiintyy useammin naisilla ja jotka ilmenevät eri tavalla naisilla ja miehillä, ja tätä politiikkaa määriteltäessä seuraavat asiat ovat tärkeitä. Sukupuolittain eriytetty lähestymistapa terveydenhuollossa voi vähentää kustannuksia. Parempi ennaltaehkäisy muun muassa käyttämällä saavutettavissa olevia terveystavoitteita sellaisten sairauksien - kuten luukadon sekä tietyntyyppisten syöpien sekä sydän- ja verisuonitautien - tapauksessa, joista erityisesti vanhemmat naiset joutuvat kärsimään, voi parantaa naisten elämänlaatua. Riittävä pääsy hoitoon on unionin ulkopuolella sekä myös jäsenvaltioissa joskus vielä ongelma.
Ryhmäni suhtautuu perinteelle uskollisen epäilevästi unionin liialliseen sekaantumiseen sellaisilla politiikan alueilla, jotka voidaan oikeastaan hoitaa kansallisella tasolla. Toisin sanoen emme halua loukata toissijaisuusperiaatetta. Tunnustamme kuitenkin unionin tasolla toteutettavan erityisen terveyspolitiikan tärkeyden, mutta mielestämme se on mahdollinen vain ennaltaehkäisyn, kannustuksen ja koordinoinnin tapauksissa. Sen vuoksi äänestämme 10, 11 ja 16 ja osittain 24 kohtaa vastaan. Haluamme myös varoittaa suurista budjettivaikutuksista, joita päätöslauselmassa mainitut pyynnöt tutkimuksista tuovat mukanaan.
Henkilökohtaisesti haluan kiittää esittelijää siitä, millä tavalla hän on mukauttanut mietintöään ryhmien kanssa käytyjen laajojen neuvottelujen jälkeen. Meidän oli mahdotonta hyväksyä rouva van Dijkin mietintöä. Tämä mietintö on huomattavasti parempi, ja siinä ainakin esitetään selkeästi tämän parlamentin prioriteetit naisten terveyspolitiikassa.

Theonas
 Arvoisa puhemies, tänään 8. maaliskuuta, kansainvälisenä naisten toimintapäivänä, on tarpeellista pysähtyä tarkastelemaan naisliikkeen jatkuvaa ja uupumatonta taistelua, joka on saanut aikaan ja saa edelleen aikaan paljon muutoksia paitsi naisten asemassa myös koko yhteiskunnassa.
Meidän pitää tänään kunnioittaa tämän taistelun voimaa ja korostaa tarvetta jatkaa taistelua, koska kriittisiä kysymyksiä on vielä ratkaisematta ja esiin tulee uusia ongelmia, jotka uhkaavat saavutettuja oikeuksia.
Naiset ovat edelleen yksi haavoittuvimmista väestönosista, sillä heidän oikeuksiaan terveys mukaan luettuna sorretaan. Niitä sortaa usein julmasti nykyinen talous- ja yhteiskuntajärjestelmä. Tämä on ensimmäinen asia, joka meidän pitää tunnustaa, ellemme halua maaliskuun 8. päivän jäävän pelkäksi vuosipäivän juhlinnaksi.
Joka puolella maailmaa kulttuurinen ja taloudellinen jälkeenjääneisyys, nälänhätä, puute, sodat ja levottomuudet sekä konservatiiviset ja taantumukselliset sosiaaliset ja taloudelliset järjestelyt vahingoittavat julmalla tavalla naista ja naisen tehtävää taloudessa, yhteiskunnassa ja perheessä.
Hautalan mietinnössä esitetään mielenkiintoisia ehdotuksia naisia vaivaavien kärjistyneiden terveysongelmien osalta, ja onnittelen esittelijää hänen työstään.
Minua kuitenkin ihmetyttää se, onko naisten terveysongelmien esiintuominen samoin kuin naisten institutionaalinen suojelu kaikelta heihin kohdistuvalta erottelulta mahdollista sellaisessa sosioekonomisessa järjestelmässä, joka kaupallistaa kaiken ja alistaa kansanterveyden EMUn ankaralle talouspolitiikalle; voidaanko naisten todellisen suojelun politiikkaa toteuttaa suuntaamatta yhteiskuntamme kehitysmallia toisaalle ja uudistamatta sitä perin pohjin. Kun vastassa ovat hyväksikäytön ja sorron suunnitelmat ja teot sekä syrjimistaktiikka, naisia kehotetaan tulemaan esiin ja ajamaan vaatimuksiaan yhdessä miesten kanssa osana laajaa kansanrintamaa kussakin maassa erikseen. 8. maaliskuuta, ja siihen yhdistyvät taisteluperinteet näyttävät tietä. Pysykäämme vankasti tällä tiellä.

Seillier
Arvoisa puhemies, koska minulle on annettu vain vähän puheaikaa, keskityn kollegamme mietinnön siihen kohtaan, joka on omistettu lisääntymisterveydenhuollolle. Käsite on hieman monimutkainen, ja oletan, että se tarkoittaa kaikkia niitä kysymyksiä, jotka liittyvät naisten kykyyn synnyttää.
Olen aivan samaa mieltä kanssanne, kun pyydätte 8 kohdassa, että naisille on tarjottava " korkealaatuisia lisääntymisterveydenhuollon palveluja" ja kun pyydätte 12 kohdassa sen varmistamista, " että naiset saavat tietoa kuukautis-ja vaihdevuosioireiden hormonihoidon hyödyistä ja haitoista, ja että edellä mainittuja vaihtoehtoja tutkitaan."
Oli miten oli, haluaisin, hyvä kollega, että menisitte pitemmälle ja syventyisitte hormoniehkäisimien etuihin ja haittoihin. Tältä osin en kuitenkaan ole samaa mieltä suosituksestanne 10 kohdassa, jossa pyydätte " ehkäisyvälineiden rajoittamatonta saantia" . Tarkoittaako tämä sitä, että lääketieteellistä seurantaa ei tarvita, vaikka se on välttämätöntä hormoniehkäisimiä käytettäessä, koska ne häiritsevät umpirauhastoimintaa ja luonnollista hormonaalista säätelyä? Tältä osin en siis voi olla kanssanne samaa mieltä. Tämä lääketieteellisen seurannan laiminlyöminen on mielestäni naisten terveyden kunnioittamisen vastaista.
Sain tieteellisten ja teknisten valintojen arvioinnista vastaavan jaoston STOAn puitteissa Pekingissä pidettyä maailmanlaajuista naiskonferenssia varten teetetyn tutkimuksen eri ehkäisykeinojen terveydellisistä vaikutuksista Euroopassa ja niin sanottujen luonnollisten perhesuunnittelumenetelmien tieteellisestä luotettavuudesta. Tämä tutkimus päätettiin valitettavasti ennen aikojaan. Sitä kannattaisi jatkaa, koska uskon, että parlamentin 11. maaliskuuta 1994 ja 28. lokakuuta 1994 hyväksymien päätöslauselmien mukaan on kunnioitettava naisten todellista valinnan vapautta. Heidän on tunnettava eri ehkäisykeinojen vaikutukset ja voitava valita terveydelleen täysin turvallisia vaihtoehtoisia menetelmiä.

Gradin
 Arvoisa puhemies, haluan ensiksikin kiittää valiokuntaa rakentavasta mietinnöstä naisten terveydestä. Esittelijä Heidi Hautala on tehnyt erinomaista työtä. Komissio on päättänyt käsitellä ensimmäisessä tiettyä ryhmää koskevassa terveyskertomuksessaan naisten terveyden- ja sairaanhoidon ongelmia. Kertomus käsittelee naisten terveyteen liittyviä tärkeimpiä kehityssuuntia. Se sisältää myös katsauksen naisten sairausmuotoihin ja tekijöihin, jotka ovat ratkaisevia naisten terveydelle. Lisäksi kertomuksessa otetaan esiin erityisongelmia, esimerkiksi syömishäiriöt, HIV, AIDS, perhesuunnittelu, abortti, vaihdevuodet ja naisiin kohdistuva väkivalta.
Kuten monet ovat huomauttaneetkin, naisten terveysongelmat ovat osaksi erilaisia kuin miesten. Siksi meidän on huolehdittava siitä, että terveydenhuoltoalalla kiinnitetään huomiota näihin eroihin. Samalla on saatava tarpeeksi resursseja. Yhdyn jäsen Hautalan ajatukseen siitä, että meidän pitää vaatia parempien, naisten terveyttä koskevien tietojen keruuta. On tärkeää, että miesten ja naisten erot otetaan huomioon lääketieteellisessä tutkimuksessa. Tiedämme esimerkiksi, että useimmat eläinkokeet tehdään urospuolisille eläimille. Naisilla tämä saattaa johtaa ei-toivottuihin ja negatiivisiin vaikutuksiin heidän käyttäessään lääkkeitä, joita on testattu ainoastaan miessukupuolella.
Komissio on tehnyt jo koko joukon aloitteita edistääkseen naisten terveyttä. Ikääntyvien naisten luukadosta on tehty tutkimus. Selvitys julkaistaan piakkoin. EU tukee myös projekteja, joissa tutkitaan esimerkiksi odotettavissa olevaa elinikää, yleistä terveydentilan kehitystä sekä sairaus- ja kuolleisuustilastoja. Tutkimuksissa olemme painottaneet sukupuolinäkökulmaa. Tulevaisuudessa tukea myönnetään myös naisten syövän sekä iästä johtuvien sairauksien ja terveysongelmien tutkimukseen.
Vuodesta 1996 lähtien komissiolla on ollut erityisohjelma, jonka tarkoituksena on ollut ehkäistä AIDSia ja eräitä muita tartuntatauteja. Ohjelman puitteissa tuetaan monia erityisiä naisprojekteja. Viime vuonna teimme aloitteen verkoston perustamisesta ehkäistäksemme AIDSin leviämistä Välimeren maiden naisten keskuuteen. Vähän aikaa sitten komissio esitteli kertomuksen siitä, kuinka hyvin on pantu täytäntöön direktiivi vuodelta 1995 toimenpiteistä raskaana olevien ja äsken synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen kannustamiseksi työssä, niin kutsuttu Pregnant Workers' Directive . Komission päätelmät ovat pääpiirteissään positiivisia direktiivin toimeenpanon osalta, mutta valitettavasti useat jäsenmaat eivät sovella sitä kokonaisuudessaan. Komissio on aloittanut siksi rikkomuksesta johtuvia menettelyjä näitä maita vastaan. Kysymyksessä on muiden muassa oikeus sairauslomaan, oikeus kaksiviikkoiseen pakolliseen äitiyslomaan sekä kielto antaa raskaana olevien naisten työskennellä terveydelle vaarallisissa ammateissa.
Toinen tärkeä työväline on direktiivi vanhempainlomasta vuodelta 1996. Kuten tiedättekin, se suo sukupuolesta riippumatta työntekijälle oikeuden vähintään kolmen kuukauden palkattomaan lomaan, jotta tämä voisi huolehtia omasta, alle kahdeksan vuoden ikäisestä lapsestaan.
Miesten ja naisten tasa-arvoisia mahdollisuuksia koskevan toimintaohjelman puitteissa komissio on teettänyt selvityksen naisten edustuksesta terveydenhuoltoalalla. Raportti käsittelee julkisia ja osaksi yksityisiä terveydenhuoltolaitoksia kaikissa EU-maissa. Ranskassa, Italiassa ja Ruotsissa on tehty kvalitatiivinen tutkimus päättävässä asemassa olevista naisista. Tutkimuksen tulokset osoittavat, että naisten osallistumisella yhä suuremmassa määrin terveydenhuoltoalan päätöksiin on positiivisia vaikutuksia. Naiset tuovat työhön uusia tarpeita, ajatuksia ja arvostuksia. Lisäksi he edustavat usein toisenlaista johtamistapaa ja toisenlaisia päätöksentekomuotoja.
Komission mainstreamingia koskeva strategia tarkoittaa, että kaikki yhteiset politiikan osa-alueet ja poliittiset toimenpiteet on otettava käyttöön miesten ja naisten välisen tasa-arvon saavuttamiseksi. Unionin terveyspolitiikka ei tee tässä poikkeusta, vaan tälläkin osa-alueella sukupuolten väliset erot on otettava huomioon. Parlamentti, ja erityisesti naisten oikeuksien valiokunta mietintönsä kautta, on osallistunut arvokkaalla tavalla tähän työhön.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komissaari Gradin!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Yhtäläisten mahdollisuuksien sisällyttäminenyhteisön politiikkaan
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Erikssonin laatima naisten oikeuksien valiokunnan mietintö (A4-0072/99) komission seurantaraportista, joka koskee tiedonantoa: Naisten ja miesten yhtäläisten mahdollisuuksien sisällyttäminen yhteisön politiikkaan ja toimintaan kaikilla aloilla (KOM(98)0122 - C4-0234/98).

Eriksson
Arvoisa puhemies, oli hauska kuulla komissaari Gradinin päätössanoissaan toteavan, että tasa-arvoajattelun pitää sisältyä kaikkiin politiikan osa-alueisiin ja että terveysala ei ole siinä mikään poikkeus. Mutta kun olen nyt tutkinut komission seurantaraportin naisten ja miesten välisen yhtäläisten mahdollisuuksien sisällyttämisestä yhteisön politiikkaan, voisin hiukan ironisesti sanoa, että toivon sen olevan poikkeus - myönteinen poikkeus.
Seurantaraportin lisäksi olen tutkinut muita, esimerkiksi Euroopan neuvoston ja YK: n asiakirjoja. Valitsin vertailukohdaksi kuitenkin Pekingin julistuksen. Emme tosin sitoudu siihen, mutta olemme kuitenkin vuodesta 1995 lähtien painottaneet gender mainstreamingin , sukupuolinäkökulman sisällyttämisen merkitystä poliittisessa ja muussa työssä. Katson etenkin 5 luvun koskevan juuri Euroopan unionia.
Verrattuani komission raporttia siihen voin todeta, että mikään ei ole olennaisesti muuttunut, että mitään selvästi määriteltyjä päämääriä ja vastuumekanismeja ei ole ja että muutoksia sisäisessä dynamiikassa - myöskään muutoksia arvostuksissa, käyttäytymisessä ja rutiineissa - ei ole tapahtunut. Euroopan unionilla ei ole aktiivista ja näkyvää tasa-arvopolitiikka esimerkiksi työnsä ja politiikkansa seuraamisessa ja arvioinnissa.
Komissio toteaa aivan oikein, että asioissa on edistytty, mutta että myös esteitä ja puutteita on. Tähänastiset toimenpiteet eivät ole vaikuttaneet kokonaisuuteen tai yhteisöpolitiikan suuntaan. Komission mielestä suurimmat esteet ovat puutteellinen tietoisuus tasa-arvokysymyksistä päätöksenteossa, inhimillisten ja taloudellisten resurssien sekä asiantuntemuksen puute tässä asiassa. Esittelijänä katson kuitenkin, että ensimmäinen kohta on ehdottomasti olennaisin: puutteellinen tasa-arvokysymysten tiedostaminen päätöksenteossa. Valitettavasti tämä tiedostamisen puute ei ole vallalla vain komissiossa, vaan se on vallalla myös yhteiskunnassamme ja leimaa sitä suurelta osin, ja haluaisin väittää, että se on vallalla hyvin paljon täällä parlamentissakin. Tiedämme, että 28 % naisia ei ole edustava otos koko väestöstä, mutta siltä tilanne näyttää tässä päätöksentekoinstituutiossa.
Meidän täytyy luonnollisesti ryhtyä tämän vuoksi toimenpiteisiin. Valiokunta esittää mietinnössäni mielestämme hyviä ehdotuksia. Kaikkien iloksi voin lisäksi vakuuttaa teille, että nämä ehdotukset eivät maksa yhtään ylimääräistä euroa.
Komissio voi ja sen täytyy tehdä aloite selvistä päämääristä ja vastuumekanismeista, se voi ja sen täytyy tehdä yhteistyötä uusien poliittisten tahojen kanssa, sen täytyy parantaa työmenetelmiä ja arvioimistapoja, tarkastaa rakenteitaan ja saada aikaan tasapainoinen sukupuolijakauma päätöksentekoprosessissa, mikä pätee myös parlamenttiin.
Voimme edelleenkin nähdä, että naiset ovat työmarkkinoilla vähemmän arvostettuja kuin miehet. Tätä ilmiötä ei ole voitu horjuttaa vuosisatojen kuluessa, mutta toivottavasti joskus - ja melko pian - tulevaisuudessa.
Nämä ovat muutamia niistä asioista, joiden tiimoilta valiokunta toivoo voivansa tehdä yhteistyötä komission kanssa - pysyvänä ja täysivaltaisena valiokuntana.

Kokkola
 Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, tänään on 8. maaliskuuta, ja minäkin haluan sanoa pari sanaa, sillä tämä päivä on minulle pikemmin muisto- kuin juhlapäivä, muistopäivä niille naisille, jotka ensimmäisinä nousivat taistelemaan yhtäläisten oikeuksien ja mahdollisuuksien puolesta. Naistenpäivä 8. maaliskuuta symboloi jatkuvaa taistelua, se on naisten saavutusten arvioinnin sekä tiedostamisen ja kysymysten asettelun päivä.
Haluaisin tässä yhteydessä korostaa jälleen kerran, että me olemme solidaarisia maailman kaikille naisille, jotka vaarantavat henkensä taistellessaan totalitarismia vastaan, kaikkia niitä suunnitelmia vastaan, joilla pyritään luomaan yhteiskunta, joka pitää naiset syrjässä. Nämä naiset taistelevat väkivaltaa ja rasismia vastaan, he taistelevat demokratian ja ihmisoikeuksien puolesta ja monissa maailman kolkissa, joiden vitsauksena on yhä köyhyys tai sisällissota, he taistelevat pysyäkseen hengissä.
Haluaisin kiittää kollegaani Marianne Erikssonia erinomaisesta mietinnöstä ja siitä, mitä hän sanoi. On tärkeää, että asian käsittely jatkuu komission seurantaraportilla, johon on kirjattu komission tahto edistää tasa-arvopolitiikkaa muissa politiikoissa. Tästä seurantaraportista käy selville, että yhtäläisten mahdollisuuksien politiikan sisällyttäminen toimintaan on kestävää politiikkaa. Tämä tulee ilmi myös niistä tämän politiikan toteuttamisen esteistä, jotka komissio aivan oikein panee merkille. Uskon kuitenkin vahvasti, että tietyissä politiikoissa, esimerkiksi uudessa teknologiassa ja informaatiossa sekä tutkimuksen alalla, johon naisten tuntuu olevan vaikea päästä, komission pitää luoda tai tukea erityismekanismeja tasa-arvon sisällyttämiseksi toimintaan. Lisäksi on välttämätöntä sisällyttää sukupuolinäkökulma kaikkeen lainsäädäntöön, ohjelmiin ja toimintasuunnitelmiin. Komission pitää jatkossakin kannustaa jäsenvaltioita ryhtymään aloitteisiin niin kutsutun mainstreaming -strategian edistämisessä ja soveltamisessa, ja tietenkin myös meidän pitää painostaa hallituksiamme tähän suuntaan.
Pitää vielä kerran korostaa, kuinka tärkeitä sukupuolittain erotellut tilastotiedot ovat arvioinnille ja suunnittelulle, mutta tässä asiassa komission seurantaraportissa voidaan havaita heikkouksia. Tämän seurantaraportin ja parlamentin viestin pitää olla kahtalainen: tarvitaan toisaalta sukupuolinäkökulmaan perustuvan arvioinnin ja saatavien johtopäätösten järjestelmällistä soveltamista unionin kaikkiin politiikkoihin ja toimiin, toisaalta yhtäläisiä mahdollisuuksia edistävien myönteisten erityistoimien jatkamista ja vahvistamista.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin sanoa, että tätä toteutumista varten tarvitaan tietenkin riittäviä määrärahoja sekä myös sopivia henkilöitä, koska sukupuolinäkökulmaan perustuvan arvioinnin voivat tehdä vain siihen koulutetut henkilöt. Tarvitaan tietoa ja informaatiota. Haluaisin lisäksi korostaa, että viides toimintaohjelma on välttämätön, ja toivon, että rouva komissaari antaa siitä ilmoituksen.

Lulling
Arvoisa puhemies, on tosiaankin hyvä enne, että meillä on tänään kansainvälisen naistenpäivän kunniaksi mahdollisuus arvioida kuuluisaa mainstreaming -periaatetta, tuota hyvää käsitettä, jonka ajatuksena on sisällyttää naisten ja miesten yhtäläiset mahdollisuudet yhteisön politiikkaan ja toimintaan kaikilla aloilla.
Kaksi vuotta sen jälkeen, kun komissio hyväksyi tätä mainstreaming -periaatetta koskevan tiedonantonsa, vaikuttaa selvältä, että edistys on ollut aika vaatimatonta ja että on vielä paljon tehtävää niin ulkoisella kuin sisäisellä tasollakin.
Niistä monista hyvistä aikomuksista huolimatta, joihin meille on vakuutettu ryhdyttävän, tulokset vaikuttavat nimittäin varsin hajanaisilta, ja naisten ja miesten yhtäläistä osallistumista niin päätöksentekoprosessiin kuin yhteisön politiikkojen täytäntöönpanoon hankaloittavat vielä monet esteet ja aukkokohdat.
Tästä syystä arvelen, että komission on nyt vakuutettava uudelleen sitoutuneensa vakaasti yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevaan aktiiviseen ja näkyvään politiikkaan.
On hyödynnettävä Amsterdamin sopimuksen voimaantuloa ja naisten ja miesten yhtäläisten mahdollisuuksien oikeudellisen perustan uudelleen vahvistamista, jotta voitaisiin hahmotella positiivisia toimenpiteitä ja ryhtyä sellaisiin kaikkialle ulottuviin toimiin, joilla voitaisiin - jos uskallan sanoa herra de Gaullen sotilaallista kielenkäyttöä mukaillen - toteuttaa miesten ja naisten yhtäläinen kohtelu ja yhtäläiset mahdollisuudet, mistä olemme monella alalla liian kaukana.
Velvollisuutenani on kuitenkin korostaa tässä, että mainstreaming -periaate ei tee tarpeettomaksi erillistä tasa-arvopolitiikkaa, jollaista on tähän mennessä kehitetty yhteisön direktiivien ja toimintaohjelmien avulla.
Saanen käyttää tätä tilaisuutta hyväkseni muistuttaakseni jälleen, että odotamme komission ehdottavan viimeinkin vuoden 1986 vesitetyn direktiivin tarkistamista, direktiivin, joka koskee itsenäisten työntekijöiden sekä yhdessä heidän kanssaan työskentelevien puolisoiden yhtäläistä kohtelua. Kahta pyöreän pöydän keskustelua lukuun ottamatta tähän mennessä ei ole järjestetty jatkotoimenpiteitä vuoden 1996 mietinnölleni, jossa parlamentti ehdotti yksimielisesti eurooppalaista puiteasetusta itsenäisten työntekijöiden kanssa työskentelevien puolisoiden osalta, noiden tuhansien näkymättömien työntekijöiden, joiden murskaenemmistö on naisia.
Tässä asetuksessa, jonka puitteet on määritettävä vuoden 1986 tarkistettavassa direktiivissä, on määrättävä itsenäisten työntekijöiden kanssa työskentelevien puolisoiden pakollisesta rekisteröimisestä, heidän riippumattomasta sosiaaliturvastaan ja etenkin heidän pakollisesta eläkevakuutuksestaan. Asetuksella on tehtävä loppu kaikesta siitä syrjinnästä, joka itsenäisten työntekijöiden kanssa työskenteleviin puolisoihin kohdistuu esimerkiksi yrityksissä ja ammatillisissa järjestöissä, erityisesti avioerotapauksissa ja niin edelleen.
Arvoisa komissaari, voitte olla varma siitä, että naisten oikeuksien valiokunta valvoo erittäin valppaasti ja toimivaltansa puitteissa - joka on määriteltävä uudelleen ja vahvistettava 13. kesäkuuta pidettävien vaalien jälkeen - komission tälle keskustelulle ja mietinnöllemme järjestämiä jatkotoimenpiteitä. Toivon myös, arvoisa puhemies, että parlamentti ja sen poliittiset ryhmät eivät ylenkatso päätelmien 19-22 kohtaa, etenkään naisten oikeuksien valiokunnan toimivaltuuksien vahvistamisen osalta, ei valiokunnan lakkauttamisen osalta, jota jotkut kollegat suosittelevat.

Larive
 Arvoisa puhemies ja arvoisat kollegat, vuonna 1984 pitämäni ensimmäisen puheen jälkeen, joka koski tasa-arvopolitiikkaa, pidän nyt puheen vanhempana parlamentin jäsenenä. Minulla on kolme asiaa. Ensinnäkin seitsemän tasa-arvodirektiivin jälkeen olen sitä mieltä, että todistustaakkaa koskevan direktiivin on oltava unionin lainsäädännön päätepiste. Todistustaakan oikeudenmukainen jakaminen työnantajan ja työntekijän välillä mahdollistaa sen, että naiset voivat käyttää oikeuksiaan, jotka heille annetaan seitsemässä tasa-arvodirektiivissä. Mielestäni meidän täytyy olla jatkossa pidättyväisiä ja jättää mahdollinen lainsäädäntö työmarkkinaosapuolille.
Toiseksi, meidän täytyy yhä oikaista vääryydet. Toisin sanoen positiivisia toimia tarvitaan, kunnes on rikottu olemassa olevat esteet, jotka ovat menneisyyden perintö. Vääryydet pitää siis oikaista.
Kolmanneksi, meidän täytyy välttää uusia esteitä käyttämällä periaatetta nainen ja valta sekä mies ja valta. 2000-luvun suurin haaste tasa-arvopolitiikassa on mainstreaming -periaate, yhtäläisten mahdollisuuksien sisällyttäminen unionin politiikkaan. Amsterdamin sopimus tarjoaa tähän hyvän oikeusperustan. Mainstreaming on kaunis mutta myös vaarallinen käsite. Se on kaunis käsite, koska se on hyvin sovellettuna tehokkaampi kuin uusi lainsäädäntö. Se on myös vaarallinen käsite, koska se voi toimia ukkosenjohdattimena, lohdukkeena ja paperitiikerinä. Siksi tarvitaan äärimmäistä valppautta, tervettä epäluuloa ja rouva Erikssonin mietinnössä esitettyjä toimenpiteitä. Hän on oikeassa vaatiessaan sukupuolen mukaan eriytettyjä tilastotietoja kuten myös esittelijä Hautala, joka on laatinut paremman mietinnön kuin esittelijä van Dijk, mutta parempi ei ole vielä hyvä.
Haluamme myös lisää naisia mukaan päätöksentekoon. Komissaari Flynnillä ei muuten ole yhtään naista kabinetissaan. Komission ja parlamentin hallintovirkamiehistä vain viidennes on naisia alemmissa asemissa. Mainstreaming tarkoittaa rakentamista ilman esteitä sen sijaan, että ensin rakennetaan esteitä, jotka sitten puretaan juhlallisesti. Mainstreaming tarkoittaa myös raportointia tasa-arvopolitiikan vaikutuksista. Kuten liberaali Cars, joka on muuten mies, pyytää 21 kohdassa, parlamentin ja komission välinen työryhmä sekä Euroopan parlamentin sisäinen seurantaelin ovat tarpeen.
Voimmeko lakkauttaa naisten oikeuksien valiokunnan? Emme, sillä tarvitsemme sitä edelleen vahtikoirana, koska mainstreaming -periaate täytyy toteuttaa. Tämä tarkoittaa mielestäni myös sitä, että toisen valiokunnan täysivaltaisen jäsenyyden lisäksi täytyy voida olla myös jäsenenä naisten oikeuksien valiokunnassa. Siis ei neutralisointia, sillä muuten toimimme alitehoisesti ja saamme aikaan eristäytynyttä fanaattisuutta.

Hyland
Arvoisa puhemies, pidän myönteisenä tätä tilaisuutta saada puhua lyhyesti tästä mietinnöstä, joka koskee naisten ja miesten yhtäläisten mahdollisuuksien sisällyttämistä yhteisön politiikkaan ja toimintaan kaikilla aloilla. Haluan erityisesti mainita tällaisen integroidun politiikan tarpeen naisille maatalousyhteiskunnassa, koska tähän asti sopivat työmahdollisuudet ovat olleet rajallisia ja naisten on täytynyt muuttaa kaupunkien kasvukeskuksiin löytääkseen työtä. Tämä ei ole tyydyttävä tilanne ja se on vaikuttanut osaltaan merkittävästi maaseudun autioitumiseen. Tämä on vakava sosiaalinen ja taloudellinen ongelma, jonka kaikki, myös tämä parlamentti ja kansalliset hallitukset, nyt tunnustavat - ehkä myöhäisessä vaiheessa - ja jota me nyt pyrimme korjaamaan maaseudun kehittämispolitiikan kautta.
Niin sitoutunut kuin maaseutupolitiikkaan olenkin, uskon nyt, että sen kaikkia mahdollisuuksia ei päästä toteuttamaan yhdentyneen kansallisen ja alueellisen politiikan puuttuessa. Ellemme luo kestävää työllisyyttä alueellisella tasolla ja muistaen tämän mietinnön asiayhteyden, naisille sopivaa työtä, vaarannetaan maaseutuyhteisöjen taloudellinen ja sosiaalinen elinkelpoisuus edelleen. Jos maaseutuyhteiskunta ei ole taloudellisesti ja sosiaalisesti houkutteleva naisille, on mahdotonta säilyttää elävät ja elinvoimaiset maaseutuyhteisöt.
Koska tällaiset politiikat ovat olennaisia kaikkien maaseudun naisten kannalta, haluan erityisesti ottaa puheeksi naisten usein unohdetun roolin maataloudessa. Olen varma, että parlamentti on samaa mieltä siitä, että nykyisten Agenda 2000: ta koskevien keskustelujen yhteydessä vaarannetaan monien maatilojen elinkelpoisuus. Jos haluamme tosissamme säilyttää eurooppalaisen maatilamallin, johon viitattiin Santerin ehdotuksissa, meidän on tarjottava sopivia työmahdollisuuksia maatilan ulkopuolella sekä naisille että miehille.
Haluan tunnustaa naisten merkittävän osuuden vapaaehtoisten yhteiskunnallisten järjestöjen tekemästä työstä ja osoittaa sille kunnioitustani. Heidän rooliaan ei kuitenkaan saa rajoittaa vapaaehtoiseen yhteiskuntatyöhön. Heillä on oikeus osallistua, jos he sitä haluavat, kansakunnan rakentamiseen ja mielekkäisiin ja palkitseviin työtehtäviin.

Kerr
 Arvoisa puhemies, vihreiden ryhmän koordinaattorina naisten oikeuksien valiokunnassa haluaisin korostaa sen merkitystä, että miehet tukevat naisia tasa-arvon saavuttamisessa Euroopan unionissa. Minä ja kollegani herra Mann sekä pari muuta miestä olemme aktiivisia naisten oikeuksien valiokunnassa näiden tavoitteiden tukemisessa. Toivoisin vain, että meillä olisi monen muun tämän parlamentin miesjäsenen täysi tuki, mukaan lukien niiden, jotka yrittivät lopettaa naisten oikeuksien valiokunnan aikaisemmin tänä vuonna. Olen iloinen siitä, että olemme onnistuneet estämään sen toistaiseksi, ja meidän on myös estettävä se tulevaisuudessa.
Onnittelen rouva Erikssonia hänen mietinnöstään. Siinä osoitetaan selvästi, että yhtäläiset mahdollisuudet ja sisällyttäminen yhteisön politiikkaan ovat hyviä tavoitteita. Olemme kuitenkin edistyneet hyvin vähän näiden tavoitteiden saavuttamisessa. Ennen kuin Euroopan unionin miehet ottavat ne vakavasti, emme saavuta niitä. Tämä alkaa kaikkein korkeimmalta huipulta, ministerineuvoston johdosta: muistakaamme kaikki nuo miesjohtajat, jotka eivät ota sitä vakavasti. Tähän joukkoon luen myös oman hallitukseni. Sen menneisyys on melko surkea. Tony Blair unohti nimittää naisten asioiden ministerin, kutsui sitten Harriet Harmanin takaisin ja antoi hänelle myös sosiaaliministerin tehtävät ja sitten Blair antoi hänelle potkut, koska hänen täytyi toteuttaa epäsuosittuja päätöksiä. Nyt hän on antanut tehtävän ylähuoneen johtajalle, ja naisten asiat näyttävät katoavan jäljettömiin.
Jättämällä käytännössä pois kolme naiskollegaamme - Sue Waddingtonin, Labourin naisten oikeuksien edustajan, Christine Oddyn ja Veronica Hardstaffin - Labour-puolueen osuus naisten saamisessa uudelleen valituksi Euroopan parlamenttiin on ollut pieni. Meidän pitää katsoa jäsenvaltioiden tilastoja, jos haluamme saavuttaa tasa-arvotavoitteemme.

Maes
Arvoisa puhemies ja arvoisa komissaari, haluan yhtyä komissiolle esitettyihin kiitoksiin. Seitsemän direktiiviä on sentään jo jotain. Euroopan naiset tietävät, että komissio ajattelee myös heitä. Työllisyyden ja esimerkiksi yhtäläisen palkkauksen alalla on kuitenkin vielä valtavasti tehtävää. Haluaisin myös sanoa, että miehiä on yhä hoivatyössä, sekä perheen sisällä että sen ulkopuolella.
Meitä huolestuttaa tällä hetkellä kaikkein eniten yhä vallitseva vallan epätasapaino. Tämä on epäoikeudenmukaisuus, jota vastaan meidän on taisteltava.
Pohjoisten maiden tilanne on hyvä, kun naisten osuus on 37, 6 %, ja Euroopan parlamentti on vahvoilla, sillä täällä korkean tason päätöksenteossa naisten osuus on 28 % verrattuna koko maailman 13, 1 %: iin. Tilanne on kuitenkin vielä kaukana haaveilemastamme yhdenvertaisesta demokratiasta. On itse asiassa demokraattinen oikeus, että yhteiskunnan päätöksentekoelimet heijastavat yhteiskuntaa itseään. Joka tapauksessa olisi välttämätöntä, että komissio pakottaa edelleen siihen, että jäsenvaltiot ryhtyisivät toimenpiteisiin, jotta tästä heijastumisesta tulisi todellisuutta.
Silloin naiset kokisivat itsensä paremmin tunnustetuiksi ja he kokisivat olevansa enemmän mukana ja näkisivät, että heidän ongelmansa tunnustetaan poliittiseksi ongelmaksi, sekä tuntisivat enemmän vetoa politiikkaan. Tätä vuorovaikutusta ei läheskään aina ole.
Mainstreaming-periaatteesta on luonnollisesti sanottu jo paljon hyvää. Haluan yhtyä siihen. Kaikille tasoille ja kaikkiin toimintoihin on saatava yhtäläiset mahdollisuudet, ja sukupuolen vaikutusta on tutkittava kaikilla osa-alueilla, ja on suunniteltava välineitä, jotta voidaan selvittää, onko todella edistytty. Tämä ei saa kuitenkaan olla tekosyy siihen, että yhtäkkiä lopetetaan naisten hyväksi koituvat tietyt positiiviset toimet, sillä ne ovat yhä elintärkeitä. Näin ei ole pelkästään Euroopassa, vaan tarkoitan tiettyjä tapauksia kehitysmaissa, kun naisia koskevat toimet lopetetaan, koska kaiken täytyy olla yhtäkkiä mainstreamingiä . Meille ei ole mitään hyötyä tällaisesta iskulauseita käyttävästä lähestymistavasta. Me haluamme, että naiset voivat tosiaan saada tämän sysäyksen, jota he joskus tarvitsevat, jotta he voisivat hyödyntää täysin tätä kaunista mainstreamingin käsitettä.
Toivon, että naisten oikeuksien valiokunta valvoo tätä edelleen, sillä me tarvitsemme valiokuntaa. Se on siten myös yksi positiivisista toimista.

Seillier
 Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä kaikesta, mitä kollegamme, rouva Lulling, sanoi tarpeesta luoda itsenäisten työntekijöiden kanssa työskenteleville puolisoille asema, ja se liittyy moniin naisiin unionin eri maissa. Toivon, että teksteistä - niin komission teksteistä kuin eri Euroopan tason teksteistä - poistetaan sellainen ilmaisu, jota pidän pöyristyttävänä miesten ja naisten välisen tasa-arvon kannalta ja joka kuuluu: " työssä käymättömät naiset" . Heitä on Euroopassa kymmeniä miljoonia, eikä tämä määritelmä sovi heihin vain siitä syystä, että he osallistuvat sellaiseen toimintaan ja tekevät sellaista työtä, josta ei makseta palkkaa.
Toivon, että otamme uudelleen esiin kollegamme Keppelhoffin mietinnön, jonka laatimisesta on nyt kulunut kymmenkunta vuotta ja jossa tarkasteltiin naisten tekemän palkattoman työn taloudellista arvoa. Taloudellisia käsitteitämme olisi kehitettävä, jotta BKT: ssa otettaisiin huomioon tämän palkattoman työn muodostama lisä kansalliseen vaurauteen. Se tuntuisi minusta tärkeältä tässä käsittelemämme aiheen kannalta.
Toisaalta äitiyden täydellinen syrjäyttäminen kaikissa muodoissaan tuntuu minusta myös hyvin epäoikeudenmukaiselta tänään käsittelemämme aiheen kannalta. Luulen, että nämä ovat ehdottomasti seuraamisen arvoisia suuntia miesten ja naisten välisen tasa-arvon lisäämiseksi unionin eri maissa.

Raschhofer
Arvoisa puhemies, tasa-arvo ja miesten ja naisten yhtäläiset mahdollisuudet on kiistattomasti tunnustettu demokratian ja ihmisoikeuksien perusperiaatteiksi. Tämä niille annettu tunnustus kuvastuu Amsterdamin sopimuksessa, jossa tasa-arvosta tehdään yksi unionin päämääristä, tai yhtä hyvin siinä, että yhtäläisten mahdollisuuksien periaate on vahvistettu EU: n työllisyyspolitiikan neljänneksi pylvääksi.
Komission ensimmäinen seurantaraportti kuitenkin osoittaa, miten suuresti esitetyt vaatimukset ja todellisuus eroavat toisistaan. Siinä todetaankin: tähän mennessä hyväksytyillä toimilla ei ole ollut havaittavaa vaikutusta eri politiikan aloihin. Tämän pitäisi antaa meille miettimisen aihetta. Kyse ei ole vähiten tietoisuuden rakentamisesta, tietoisuuden muuttamisesta ja asian tiedostamisesta päätöksenteossa mitä erilaisimmilla yhteiskunnan aloilla. Naisena en nimenomaan kuitenkaan halua sitä, että lapsi tulee heitetyksi pois pesuveden mukana. Saavutetaanko esimerkiksi senkaltaisilla vaatimuksilla, joissa edellytetään sukupuolten suhteellista edustusta päätöksentekotehtävissä, todella naisten hyväksi kertyvää lisäarvoa? Onko kyse määrällisestä tasa-arvosta vai laadullisesta tasa-arvosta? Jos olen edennyt työssäni, se ei ole tapahtunut siksi, että olen nainen, vaan koska olen tehnyt hyvää työtä. Tiedän edustavani tällä positiiviseen syrjintään omaksumallani asenteella monien naisten yhteistä mielipidettä.

Ghilardotti
 Arvoisa puhemies, monet kollegat ja esittelijä, rouva Eriksson, jota onnittelen, ovat jo puhuneet siitä, mitä Euroopassa on jo tehty yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhtäläisten mahdollisuuksien politiikan soveltamisen saralla. Haluaisin muistuttaa, että Euroopan unioni ehätti jopa Pekingin konferenssin edelle ottamalla käyttöön mainstreaming -periaatteen toimissaan ja asiakirjoissaan. Kuten kaikki muistamme, tämä tapahtui ensimmäistä kertaa rakennerahastoja koskevan vuonna 1993 annetun asetuksen yhteydessä. Aikeiden mutta myös täytäntöönpantujen direktiivien osalta voimme siis sanoa, että paljon on tehty, ja se on edistänyt käyttäytymisen, kulttuurin ja toimien muuttumista. Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että ongelmia ei olisi. Jo ensimmäisessä arviointikertomuksessa, jota rouva Kokkolan mietintö käsitteli, todettiin selväsanaisesti, että julkilausumat ja asiakirjat ovat kovin erisuuntaisia kuin komission ja jäsenvaltioiden konkreettiset täytäntöönpanotoimet. Haluaisin muistuttaa esimerkiksi rakennerahastoista, että vaikka mainstreaming -politiikka otettiin käyttöön jo vuonna 1993, vain 1, 6 % varoista käytettiin tähän politiikkaan, kuten uusimmasta tilannekatsauksesta käy ilmi.
Olemme kovin kaukana yhtäläisten mahdollisuuksien konkreettisesta sisällyttämisestä kaikkiin politiikkoihin! Tästä syystä me parlamenttina haluamme, että seuraavissa rakennerahastoissa paitsi vahvistetaan uudelleen mainstreaming -periaate myös määritellään jonkinlaiset sanktiot jäsenvaltioille ja myös komissiolle, mikäli tuota periaatetta ei toteuteta konkreettisina toimina. Euroopan sosiaalirahaston osalta pyydämme, että 15 % varoista suunnataan naisten etuja ajaviin hankkeisiin, koska tehtävää on vielä paljon työllisyydessä ja palkkauksessa. Meidän arviomme mukaan toimintasuunnitelmat, joita hallitukset esittelivät Luxemburgin huippukokouksen jälkeen, ovat olleet suuria pettymyksiä. On yhä liian vähän maita, joissa yhtäläisten mahdollisuuksien periaatetta pidetään kaikille aloille ulottuvana periaatteena, jota on toteutettava kaikissa politiikoissa. Kuitenkin todellinen ongelma - ja voin sanoa tämän, koska tulen eteläisestä maasta, Italiasta - on juuri päättävässä asemassa olevien naisten määrä. Italiassa näitä naisia on vähän, kun taas Pohjois-Euroopassa heitä on enemmän: siellä, missä naiset osallistuvat päätöksentekoon, hallitusten poliittisessa ohjelmassa, toimielinten poliittisessa ohjelmassa ja täytäntöönpantavissa politiikoissa tapahtuu todellisia muutoksia.

Mann, Thomas
Arvoisa puhemies, heti kun Amsterdamin sopimus on ratifioitu kaikissa jäsenvaltioissa, asetetaan uudet mittapuut. Joudumme kuitenkin malttamaan mielemme vielä muutaman kuukauden, ennen kuin naisten ja miesten yhtäläiset mahdollisuudet tulevat vahvistetuiksi. Tämä on 2 ja 3 artiklassa mainittu yhteisön perusperiaate ja päämäärä. Muistutan näin kansainvälisenä naistenpäivänä muistakin artikloista - ne koskevat tasavertaista kohtelua työpaikalla ja työmarkkinoilla, samaa palkkaa samanarvoisesta työstä ja sukupuoleen perustuvan syrjinnän torjumista.
Euroopan unionin komissio on todennut huomattavia puutteita yhtäläisten mahdollisuuksien sisällyttämisessä yhteisön ohjelmiin. Pääasiallinen syy tähän on asian riittämätön tiedostaminen päätöksenteossa, joka on mietinnön esittelijän, rouva Erikssonin, esittämä arvio, josta Euroopan kansanpuolueen ryhmä on ilman muuta samaa mieltä hänen kanssaan. Tehokkaat yksittäistoimet eivät korvaa yhteen nivellettyä kokonaissuunnitelmaa. Huolimatta kaikesta kansalaisjärjestöjen ja muiden toimielinten toimikuntien kanssa tehtävästä yhteistyöstä - meiltä puuttuu asianmukaisia organisaatiomuotoja, joiden avulla voitaisiin tehdä tietoisuuden kasvattamiseen tähtäävää työtä poliittisten toimijoiden keskuudessa. Kun sellaiset saadaan aikaan, voidaan tutkia, miten yhtäläiset mahdollisuudet toteutuvat lainsäädäntöehdotuksissa, voidaan taata asianmukainen sukupuolten jakauma nimettäessä henkilöitä päätöksentekotehtäviin ja saada vihdoin siten laadittua tilastollista aineistoa, että myös sukupuoleen liittyvät tiedot voidaan saada siitä näkyviin.
Tarvitsemme benchmarking -menetelmän, jotta voisimme arvioida paremmin ohjelmia ja hankkeita, ja sekä naisten hyväksi toteutettavien myönteisten toimien tarmokasta jatkamista. Kohdassa 21 vaadittu komission ja parlamentin välinen työryhmä muuten on jo olemassa! Siihen kuuluu kaksi edustajaa naisten oikeuksien valiokunnasta ja kaksi edustajaa työllisyysvaliokunnasta - olen itse toinen niistä, ja me kokoonnumme säännöllisesti, toisaalta European Women's Lobbyn edustajien kanssa ja toisaalta asiasta vastaavien komissaarien sekä kabinettipäälliköiden kanssa Jacques Santerin johdolla.
Tuloksista olemme tehneet aina selkoa valiokunnille. Meidän täytyy tehdä tämä perusteellisemmin ja varmasti myös kirjallisessa muodossa. Mielestäni tämä on yksi viesti tänään vietettävänä kansainvälisenä naistenpäivänä.

McKenna
 Arvoisa puhemies, mielestäni, kuten täällä on jo tänään sanottu, kaikkein tärkeintä on saada naisia päätöksentekorooleihin ja valta-asemiin. Se on ainoa tapa, jolla saamme aikaan muutoksen. Tarvitsee ainoastaan katsoa Euroopan toimielimiä itseään. Katsokaa naiskomissaarien määrää. Tiedän, että oma maani ei ole vielä nimittänyt naiskomissaaria, ja toivon, että kun se nimittää uuden komissaarin, hallitus ottaa tämän huomioon ja nimittää naiskomissaarin.
Irlannin hallitus ei ole vielä koskaan nimittänyt naista tilintarkastustuomioistuimeen. Useimmilla avainalueilla ja korkeimmissa valta-asemissa naisia ei näy. Tämä on todellisuutta. Ei tarvitse kuin katsoa Euroopan unionin jäsenvaltioiden valtionpäämiehistä otettua valokuvaa ja verrata naisten ja miesten lukumäärää. Sitä ei voi kerta kaikkiaan hyväksyä. Ainoa tapa, jonka nojalla voimme saada jonkinlaista tasa-arvoa naisille on se, että naiset ovat päätöksenteon avainasemissa. Joku sanoi muutama vuosi sitten omassa maassani, että sitten kun vallassa on yhtä monta epäpätevää naista kuin siellä on epäpätevää miestä, silloin meillä vasta on todellinen tasa-arvo. Naisten täytyy olla kaksi tai kolme kertaa parempia kuin miesten, jos he aikovat päästä jonnekin, saada todellakin jotain aikaan. Tämä on ongelma - naiset, jotka ovat tällä hetkellä täällä parlamentissa - naiset, jotka ovat todella saaneet jotain aikaan - jotka ovat päässeet jonnekin - ovat paljon parempia kuin suurin osa miehistä. Tämä johtuu siitä, että heidän täytyy olla niin paljon parempia päästääkseen tänne, ja meidän täytyy todellakin kiinnittää tähän asiaan huomiota.
Meidän on myös nimenomaan mahdollistettava se, että he pääsevät tuohon asemaan. Naisten ja miesten asemaa yhteiskunnassa ei voi verrata, koska ennen kaikkea naisilla on perhe, heillä on sitoumuksia, ja ainoastaan joissain maissa, joissa on asianmukaiset rakenteet naiset voivat osallistua lähes samanlaiselta pohjalta. Näin ei ole tapahtunut kaikkialla Euroopan unionissa, ja meidän on tehtävä asialle jotain.

Gröner
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, keskustelemme täällä nyt jälleen lähes pelkästään meidän naisten kesken. Kaiken sen ilon keskelle, jota täällä monista tasa-arvon näkökohdista käyty keskustelu on herättänyt, tahtoisin heittää myös kärkevän vastalauseen: kun katsomme tämän istuntoviikon ennakkotietoja, niiden mukaan meidän naisia koskevaa keskusteluamme ei pidettäisi ylipäänsä lainkaan. Vain aivan lopussa mainitaan sentään kertaalleen kolme naisten laatimaa mietintöä. Jos tämä on se, mitä lehdistö ja audiovisuaalinen yksikkö ymmärtävät käsitteellä gender mainstreaming , minun on sanottava, että huoleni siitä, että lopulta jäljellä on enää mainstream, on aiheellinen.
Parlamenttimme uskottavuus riippuu siitä. Keskustelin perjantaina parlamentin työntekijöiden kanssa. Parlamentin työntekijöistä 54 % on naisia. Kun näkee tämän luvun, kaikki näyttäisi olevan päälle päin katsottuna kunnossa, mutta lähemmin tarkasteltuna huomaa, että 80 % työskentelee alemman tason tehtävissä C-virkamiehinä, B-virkamiehistä heitä on 40 %, A-virkamiehistä eli johtavissa asemissa toimivista enää 20 % ja pääosastoissa 0 %! Parlamentissa me naiset olemme 28 %: n osuudellamme varsin hyvin edustettuina - kiitän rouva Erikssonia, joka tämän asian totesi -, mutta se ei vielä riitä. 13. kesäkuuta valitaan uusi parlamentti ja silloin naisten täytyy olla vahvemmin edustettuina. Meidän täytyy päästä lähemmäs yhtäläistä edustusta. Olen hyvin kiitollinen, sillä myös oma puolueeni, sosiaalidemokraattinen puolue, on nimennyt Saksassa jo 44 % naisia. Siinäkin lähestytään siis jo yhtäläistä edustusta. Silloin meidän täytyy kuitenkin huolehtia siitä, että yhtäläiset mahdollisuudet vahvistetaan kaikilla politiikan alueilla, toisin sanoen kyse ei voi olla pelkästään gender mainstreaming -näkökohdasta, vaan tarvitsemme sen rinnalle myös kaksitahoisen lähestymistavan, johon kuuluu erityistoimia naisten hyväksi. Tarvitsemme viidennen toimintaohjelman ja säännöllistä tulosten tarkastelua, jota toteuttaa ennen kaikkea naisten oikeuksien ja yhtäläisten mahdollisuuksien valiokunta, sillä muuten tämä aihe hukkuu eivätkä naiset enää pääse esiin eurooppalaisessa politiikassa.

Delcroix
 Kiitos, arvoisa puhemies, ja kiitos, arvoisa komissaari. Olen hyvin ylpeä voidessani tänään liittää vaatimattoman ääneni kollegojemme ääniin, erityisesti naisten oikeuksien valiokunnan jäsenenä.
On hämmästyttävää, että ihmisoikeuksiin perustuvassa yhteiskunnassamme on vielä korostettava miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien sisällyttämistä yhteisön politiikkaan ja toimintaan kaikilla aloilla. Rouva Erikssonin mietintö on mielestäni erinomainen, mutta hän esittää monia kysymyksiä monista ongelmista. Toivon, että hän pystyy vastaamaan niihin.
Haluaisin lisätä erään minua huolestuttavan asian. Muistatte varmasti, että Luxemburgissa pidetyssä kuulemistilaisuudessa eriteltiin työllisyyttä koskevia prioriteetteja, joista neljäs ja viimeinen koski miesten ja naisten välisen tasa-arvon ongelmaa. Ei ole sattumaa, että tämä prioriteetti on tosiaan asetettu kuulemistilaisuutta seuranneissa kansallisissa toimintaohjelmissa neljännelle sijalle, vaikka sen pitäisi sijaita ensimmäisenä, jos se sisältyisi kaikkiin muihin politiikkoihin.

Blak
Arvoisa puhemies, EU: n tasa-arvopolitiikka on ollut erittäin edistyksellistä, mutta tasa-arvon on vielä tunkeuduttava EU: n komissiota ympäröivän paksun muurin läpi. Saa etsiä perinteisempää sukupuolijakaumaa kuin komissiossa vallitsee. Mitä korkeammalle arvojärjestyksessä noustaan, sitä suurempi on miesten valta-asema. Naisten osuus sihteeri- ja toimistotyöntekijöistä on 80 %, kun taas miesten osuus johtajapaikoista on 87 %. Komissio väittää asettavansa tavoitteita ja laativansa toimintasuunnitelmia, jotta yhä useammilla naisilla olisi mahdollisuus päästä johtavaan asemaan. Haluaisin kysyä komissiolta, erityisesti rouva Gradinilta, eikö komission kannattaisi ottaa käyttöön positiivinen erityiskohtelu johtavassa asemassa olevien naisten osalta? Positiivista erityiskohtelua ei saa käyttää perusteettomasti ja automaattisesti. Yksittäistä ehdokasta on aina arvioitava yksilöllisesti. Jos mies ja nainen ovat yhtä päteviä, tehtävään voidaan valita nainen. Positiivinen erityiskohtelu ei saa olla pysyvä ratkaisu, mutta komissiossa vallitsevan tilanteen huomioon ottaen on välttämätöntä, että ryhdymme päättäväisiin toimiin.

Gradin
 Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti Erikssonin mietintöön mainstreamingista. Se tuo arvokkaita näkökohtia komission seurantaraporttiin, jossa vaaditaan, että naisten ja miesten yhtäläisten mahdollisuuksien pitää sisältyä Euroopan unionin kaikkiin politiikan osa-alueisiin. Muutaman kuukauden kuluttua kaikki 15 jäsenmaata ovat toivottavasti ratifioineet Amsterdamin sopimuksen, minkä myötä miesten ja naisten välisestä tasa-arvosta tulee ensimmäistä kertaa kaiken kattava päämäärä sopimuksessamme.
Mainstreaming on tärkeä poliittinen työväline. Sitä korostettiin painokkaasti Yhdistyneiden Kansakuntien neljännessä maailmankonferenssissa naisten aseman edistämiseksi. Siellä EU oli eräs liikkeellepanevista voimista tässä asiassa. Monia tärkeitä edistysaskelia on otettu. Mielestäni yhdessä tärkeimmistä edistysaskeleista on kyse siitä, että tasa-arvo on kirjattu osaksi yhteistä työllisyysstrategiaa. Keskustelussa on myös vaadittu, että tasa-arvo pitää ottaa huomioon sovellettaessa rakennerahastoja käytännön politiikkaan.
Komissio on valinnut pääosastoihin henkilöitä, jotka vastaavat erityisesti siitä, että tasa-arvonäkökohtia kunnioitetaan päivittäisessä työskentelyssä. Voin kertoa Blakille, että positiivinen erityiskohtelu on käytössä komissiossa. Jos on kaksi yhtä pätevää hakijaa, toimen saa aliedustetun sukupuolen edustaja.
Sukupuolten välisen tasa-arvon vaatimus ei ole minun nähdäkseni tärkeä vain sellaisilla alueilla kuten työllisyys ja rakennepolitiikka. Tasa-arvo on liitettävä erottamattomasti kaikkeen miesten ja naisten arkea koskevaan politiikkaan. Pyrimme tekemään tärkeitä aloitteita sellaisilla alueilla kuten terveys, mutta kyseeseen tulevat myös koulutus, tiede ja teknologia. Hyvä esimerkki tästä on tiedonanto naisista tutkimustyössä, joka esiteltiin vähän aikaa sitten parlamentille. Olemme puhuneet jo vastuualueistani Stop- ja Daphne-ohjelmissa sekä naisiin ja lapsiin kohdistuvasta väkivallasta.
Esittelijä Eriksson on ottanut esiin myös kysymyksen sukupuolten välisestä tasa-arvosta päätöksenteossa. Tämän osalta on tutkittu, että vasta kun kolmannes päättäjistä on naisia, he voivat todella myös vaikuttaa päätöksiin.
Tiedonannossaan naisista tieteessä ja teknologiassa komissio on asettanut tavoitteeksi, että vähintään 40 %: n on oltava sukupuolta, jolla on aliedustus, ja tämän pitää koskea ehdotuksia, jotka käsittelevät neuvoa-antavia komiteoita, arviointiryhmiä ja merkittävimpiä asiantuntijaryhmiä tutkimuksen ja teknologian alalla.
Lopuksi toivon valiokunnan tavoin meidän saavan käyttöömme sukupuolen mukaan eritellyt tilastot. Onhan erityisen tärkeää, että saamme tarkkoja tietoja voidaksemme suunnitella politiikkaa, jossa otetaan huomioon sekä naisten että miesten tarpeet. Teemme myös parhaillamme työtä kriteerien luomiseksi sille, kuinka tasa-arvoa ja sen toteutumista käytännössä voitaisiin mitata. Samalla olen samaa mieltä kaikkien teidän kanssanne, ja jopa Erikssonin kanssa, siitä, että tehtävää on paljon ennen kuin voimme saavuttaa todellisen tasa-arvon naisten ja miesten välillä. Työtä ei puutu täältä parlamentista, komissiosta eikä ministerineuvostostakaan.
Joku muuten väitti, että kollegallani Flynnillä ei ole ainoatakaan naista kabinetissaan - hänellä on yksi. Voin antaa teille selvityksen siitä, että minulla on neljä naista ja kolme miestä.

Puhemies
Kiitos, rouva Gradin - myös hyvästä esimerkistänne.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Tasa-arvoinen kohtelu mahdollisuuksissa työhön
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Lullingin laatima naisten oikeuksien valiokunnan mietintö (A4-0038/99) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa annetun neuvoston direktiivin 76/207/ETY muuttamisesta (KOM(96)0093 - C4-0317/96-96/0095(CNS)).

Lulling
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, Kalanken asian jälkeen - jossa tämä bremeniläinen herra, jonka osalta Euroopan yhteisöjen tuomioistuin vahvisti 17. lokakuuta 1995, että hän oli joutunut syrjinnän uhriksi, koska hänen naispuolinen kollegansa oli saanut ylennyksen hänen sijastaan; tämä päätös perustui Bremenin osavaltion tasa-arvolakiin - komissio antoi 17. maaliskuuta 1996 käsiteltäväksemme vuoden 1976 direktiivin tarkistusehdotuksen. Se luuli varmaankin toimineensa oikein.
Minut nimitettiin siis esittelijäksi 2. heinäkuuta 1996, ja katsoin, että tämä toki hyvin aikomuksin tehty ehdotus sisälsi vielä ongelmia niiden positiivisten toimenpiteiden kannalta, joita pidämme, ainakin naisten oikeuksien valiokunnassa, edelleen tarpeellisina naisten ja miesten välisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhtäläisen kohtelun toteuttamiseksi, mikäli haluamme tämän tasa-arvon toteutuvan ennen vuotta 3000. Päätin yhteisymmärryksessä Euroopan parlamentin naisten oikeuksien valiokunnan kanssa odottaa tuomioistuimen päätöstä toisessa eli Marschallin asiassa: tällä kertaa Nordrhein-Westfalenista kotoisin oleva mies väitti joutuneensa syrjinnän uhriksi, koska hänen naispuolinen kollegansa oli saanut ylennyksen hänen sijastaan.
Tuomioistuin ei myöntänyt 11. marraskuuta 1997 tekemässään päätöksessä herra Marschallin olevan oikeassa tässä tapauksessa. Miksi? Halusiko tuomioistuin korjata sen, mitä monet kuulemamme asiantuntijat pitivät " vakavana virheenä" Kalanken tapauksessa? Liittyykö piakkoin ratifioitava Amsterdamin sopimus jotenkin asiaan? Tässä sopimuksessa tehdään nimittäin yhtäläisten mahdollisuuksien politiikasta yhteisön laajuinen tehtävä, ja sopimuksen 119 artiklassa määrätään nimenomaan, että sellaiset toimenpiteet, joilla myönnetään erityisiä etuja miesten ja naisten välisen täydellisen tasa-arvon takaamiseksi, ovat tasa-arvon periaatteen mukaisia eivätkä siis syrjiviä.
Marschall-päätöksen jälkeen tarkastelimme uudessa asiantuntijoiden kuulemistilaisuudessa, voidaanko positiiviset toimenpiteet pelastaa muuttamatta vuoden 1976 direktiiviä. Koska tiedämme, että avomerellä ja tuomareiden edessä kaikki on Korkeimman kädessä, arvelimme toisaalta, ettemme voisi uudessa tapauksessa luottaa tuomioistuimeen, koska asiat voisivat kääntyä päälaelleen. Toisaalta arvelimme, että ehdotettu tarkistus sisälsi vielä ongelmia positiivisten toimenpiteiden kannalta. Miksi?
Näistä kahdesta päätöksestä voidaan toki päätellä, että vain jäykkä, joustamaton ja automaattinen positiivinen syrjintä, jolla annetaan täydellinen ja ehdoton nimitys- tai ylennysoikeus aliedustetuille naisille tai miehille, olisi yhteisön lainsäädännön mukainen. Mutta niistä voidaan myös päätellä, että jopa sellainen kiintiöjärjestelmä, joka ei sulje pois jonkin tietyn tapauksen erityisolojen arvioimista, olisi direktiivin mukainen. Tämä tarkoittaa käytännössä sitä, että nainen voi saada ensisijaisen ylennysoikeuden, jos hän on yhtä taitava, pätevä ja ammattitaitoinen, jos jonkun ehdokkaan persoonaan liittyvät syyt eivät ratkaise asiaa tämän eduksi.
Koska komissio on juuri ehdottanut meille sellaista tekstiä, jossa määrätään, että aliedustetun sukupuolen edustajaa voidaan suosia, " jos tällaiset toimenpiteet eivät sulje pois jonkin tietyn tapauksen erityisolojen arvioimista" , tällaisella muotoilulla uhataan mielestämme kiertää positiivisten toimenpiteiden tavoite vetoamalla sellaisiin syihin, jotka liittyvät jonkin ehdokkaan persoonaan, joita ei välttämättä tulkita objektiivisesti ja jotka saattavat siis viedä pohjan positiivisilta toimenpiteiltä ja jotka lisäksi kiinnostavat entistä enemmän aliedustettuja miehiä. Uskallan olla sitä mieltä, että omassa maassani, Luxemburgin suurherttuakunnassa, ala-asteen opettajat ja hallintovirkamiehet ovat jo liian usein naisia.
Koska tilanne on Amsterdamin sopimuksen osalta se, mikä on, olemme sitä mieltä, että on epätarkoituksenmukaista tarkistaa vuonna 1996 esitetty direktiivi. Pyydämme komissiota vetämään tarkistuksen pois. Mutta pyydämme sitä myös esittämään meille Amsterdamin sopimuksen pohjalta uuden ehdotuksen, jossa korostetaan sitä, ettei ole enää syytä pitää positiivisia toimenpiteitä sallittuna ja näin ollen edelleen peruutettavissa olevana poikkeamana yhtäläisen kohtelun periaatteesta, ja näin tunnustetaan ainoastaan yksilöllinen oikeus eikä tämän tasa-arvon demokraattista toteuttamista ajavan yhteiskunnan oikeutta.
Kukaan ei enää uskalla kiistää sitä, että oikeus miesten ja naisten väliseen tasa-arvoon on demokraattisen yhteiskunnan perusoikeus, joka edellyttää yhtäläistä kohtelua ja yhtäläisiä mahdollisuuksia ja sitä, että se toteutetaan aktiivisin keinoin eli muun muassa positiivisin toimenpitein.
Odottamamme direktiiviehdotuksen pitäisi sisältää pakottava oikeudellinen toimivaltuutus positiivisiin toimenpiteisiin ryhtymisestä aina, kun se on tarpeen, jotta miesten ja naisten yhtäläinen kohtelu ja yhtäläiset mahdollisuudet voidaan toteuttaa ja jotta päätöksenteossa vallitseva naisten aliedustus voidaan korjata.
Arvoisa komissaari, viestimme on selkeä: olemassa olevan direktiivin tarkistusehdotus on vedettävä pois ja on valmisteltava uusi ehdotus, jossa otetaan huomioon mietintöni päätelmät, joista äänestämme ennen kuin äänestämme lainsäädäntöpäätöslauselmaesityksestä. Ja ennen kuin äänestämme tästä lainsäädäntöpäätöslauselmasta, haluamme kuulla hic et nunc , tässä ja nyt, komission sitoutuvan selvästi ja lujasti hyväksymään nämä lainsäädäntöpäätöslauselmaesityksen kaksi kohtaa.

Oddy
Arvoisa puhemies, pidän myönteisenä tätä yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevaa yleiskeskustelua kansainvälisenä naistenpäivänä. Naiset ovat tällä vuosisadalla päässeet pitkälle. 1800-luvulla naisilla ei Englannin lain mukaan ollut oikeutta tehdä sopimuksia ja heidät luokiteltiin alaikäisten ja mielenvikaisten kanssa samaan luokkaan. Vasta tällä vuosisadalla heille myönnettiin tasa-arvo avioerolaissa. Esimerkki minun alaltani: naisten ryhtyminen asianajajiksi oli kielletty vuoteen 1919 asti, ja vähän aikaa sitten juhlin sitä, että ensimmäisen naisen ryhtymisestä asianajajaksi Englannissa tuli kuluneeksi 75 vuotta, mutta ei ole mitään aihetta tyytyväisyyteen: naiset eivät ole vieläkään saaneet samaa palkkaa todellisuudessa tai yhtäläistä asemaa erittäin hierarkkisissa työpaikkarakenteissa.
Rouva Lullingin mietinnössä käsitellään komission positiivista syrjintää koskevaa ehdotusta, jonka se teki Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätöksen jälkeen, nimittäin Kalanke-päätöksen, jossa määrättiin, että positiivinen syrjintä ei ollut normaalisti laillista. Komission ehdotuksen jälkeen Euroopan yhteisöjen tuomioistuin antoi Marschall-päätöksen, jossa täsmennettiin Kalanke-päätöstä ja sanottiin, että joissakin tapauksissa positiivinen syrjintä voisi olla laillista.
Lisäksi meidän on otettava huomioon Amsterdamin sopimus, joka vahvistaa naisten yhtäläisiä mahdollisuuksia, kun sen ratifiointiprosessi on saatu päätökseen ja se tulee voimaan.
Olen siis samaa mieltä kuin rouva Lulling johtopäätöksissään, eli että komission ehdotus ei tullut oikeaan aikaan, ja se pitää vetää takaisin, ja on esitettävä uusi, parempi ehdotus, kun Amsterdamin sopimus tulee voimaan.

Gröner
 Arvoisa puhemies, haluaisin pyytää myös teitä vielä kerran vaikuttamaan audiovisuaalisen yksikön suuntaan siten, että kansainvälinen naistenpäivä keskustelun aiheena näkyisi vähintäänkin huomenna täällä, ellei sitä julkaista jo etukäteen.
Komissiolle haluaisin sanoa: voitte tosiaankin ojentaa kukkasen Euroopan unionin naispuolisille työntekijöille peruuttamalla ehdotuksenne tasa-arvoista kohtelua koskevan direktiivin muuttamisesta.
Tasa-arvolakien liikkeelle saamiseksi käytiin naisten, ennen kaikkea sosiaalidemokraattisten naisten, kovaa taistelua niin täällä Euroopan parlamentissa kuin kotimaassani Saksassakin. Meillä oli erittäin edistyksellinen tuomioistuimen päätös Bremenistä ja Nordrhein-Westfalenista, joka sitten kärsi karvaan takaiskun Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen Kalanke-päätöksen myötä. Meillä oli tasa-arvolaki, jossa korostettiin, että mikäli samaa paikkaa hakee kaksi yhtä pätevää työnhakijaa, on suosittava aliedustettua sukupuolta, ja tämän näkökohdan saimme nyt viimein viedyksi läpi myös Amsterdamin sopimukseen.
Eräs mieshenkilö katsoi joutuneensa tämän lain takia huonompaan asemaan. Siksi hän valitti siitä ja voittikin tuolloin jutun Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa. Luojan kiitos, asiaa lievensi sittemmin jonkin verran Marschall-päätös, jossa korostettiin tältä osin erikseen Nordrhein-Westfalenin lain kovennettuja ehtoja koskevaa lauseketta ja joka mahdollisti positiiviset toimenpiteet.
Kalanke-päätöksellä oli tuhoisia ulkoisia vaikutuksia. Se, että komissio on nyt antanut muutosehdotuksen tämän päätöksen nojalla, tähtää samaan suuntaan.
Minuun otti yhteyttä erään korealaisen naisjärjestön puheenjohtaja, joka oli tutkinut kyseisen lainsäädäntöehdotuksen vaikutuksia Koreassa. Myös monissa kansainvälisissä kokouksissa Kalanke-päätös on ollut yhtenä aiheena. Silti kuitenkin pahinta ja tuhoisinta on ollut keskustelu, jota on käyty jäsenvaltioissamme, niissä kantapöydissä, joissa mies kuin mies on nyt katsonut tulleensa syrjityksi ja ollut sitä mieltä, että hän voi vedota tähän lakiin.
Meidän on huolehdittava siitä, että tämä muutosehdotus peruutetaan. Pyydän teiltä sydämestäni, että ilmoitatte siitä tänään.

Mann, Thomas
Arvoisa puhemies, taistelu miesten ja naisten tasa-arvon puolesta on tuottanut merkittäviä tuloksia, mutta siinä on koettu myös karvaita takaiskuja. Jälkimmäiseen ryhmään kuuluu Kalanke-tuomio, jossa todettiin vuonna 1995 erään miehen tulleen syrjityksi sen vuoksi, että hänen kanssaan yhtä pätevä naispuolinen työntekijä asetettiin hänen edelleen. Oli toimittu yhteisön lainsäädännön vastaisesti, kun naispuolinen hakija oli asetettu yhtäläisten edellytysten vallitessa automaattisesti etusijalle. Komissio muutti direktiiviä ja perusteli sitä sillä, että jäykkä kiintiöjärjestelmä ilman yksilöllisiä ratkaisuja olisi lain vastainen, sen sijaan positiiviset toimenpiteet - kuten vaikkapa joustavat kiintiöt - lain mukaisia. Meidän naisten oikeuksien valiokuntamme arvioi ehdotuksesta olevan kaiken kaikkiaan vain vähän hyötyä ja varoitti kaikenlaisesta vesittämisestä.
Siinä missä Kalanke-päätös oli takaisku, rohkaisua antoi EY: n tuomioistuimen ratkaisu Marschall-asiassa vuonna 1997. Lait, jotka varaavat naisille etusijan mutta sallivat kuitenkin yksilölliset tarkistukset sulkematta miehiä jo etukäteen ulkopuolelle, ovat ehdottomasti sopusoinnussa yhteisön lainsäädännön kanssa. Onhan epätasa-arvo työmarkkinoilla ja uralla etenemisessä yhä huomattavan suurta ja sitä on korjattava positiivisilla toimenpiteillä. Tuolloin komissio jäi odottamaan EY: n tuomioistuimen päätöstä samoin kuin Amsterdamin sopimuksen edellä käytyjä neuvotteluja.
Olisi siis johdonmukaista, että te, arvoisa komissaari, toimisitte tänään samalla tavalla. Amsterdamissa yhtäläiset mahdollisuudet on muotoiltu tehtäväksi ja päämääräksi sopimuksen 2 ja 3 artiklassa. Kaikki vastaisuudessa toteutettavat aktiiviset politiikat suunnataan tämän mukaan. Noudattakaa siis meidän aina yhtä taisteluvalmiin esittelijämme Astrid Lullingin vetoomusta, jolle Euroopan kansanpuolue antaa luonnollisesti jälleen hyväksyntänsä. Peruuttakaa ehdotuksenne direktiivin muuttamiseksi, sillä se on peräisin ajalta Kalanke-päätöksen jälkeen ja ennen Marschall-päätöksen antamista, siis se on jo kyllin vanha! Uudessa ehdotuksessa on otettava huomioon yhtä lailla yhtäläiset mahdollisuudet yhteisön tehtävänä kuin Euroopan unionin jäsenvaltioille 119 artiklassa sallitut erityisedut aliedustetun sukupuolen hyväksi.

Ribeiro
 Arvoisa puhemies, kollega Lullingin mietinnössä suositellaan, että täysistunto hylkää komission ehdotuksen miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa annetun direktiivin muuttamisesta. Mietinnössä perustellaan hylkäävä kanta sillä, että sekä taannoin toteutettu kuulemistilaisuus että Euroopan unionin perustamissopimuksen nykyinen teksti osoittavat, että komission ehdotus on vanhentunut, ja sen vuoksi onkin entistä ilmeisempää, että jos lähes neljännesvuosisadan ikäisen direktiivin katsotaan yhä puolustavan paikkaansa ja jos se on niin muodoin syytä saattaa ajan tasalle, tuon tarkistuksen on tosiasiallisesti edistettävä positiivisia toimia sukupuolisen syrjinnän torjumiseksi.
Esittelijä katsoo, että syrjinnän torjuminen siviilioikeudellisten mekanismien avulla ei yksinään riitä, ja puolustaa näkemystä, jonka mukaan oikeus yhtäläisiin mahdollisuuksiin on turvattava edistämällä tasa-arvon toteutumista yhteiskunnan sisäisten rakenteiden kautta sen sijaan, että tyydytään antamaan pelkästään muodollisia ja tietyssä mielessä myös epäjohdonmukaisia julistuksia.
Yhtäläiset mahdollisuudet syntyvät itse asiassa ennen kaikkea pääsystä työmarkkinoille, ja täysin riippumatta siitä, yhdymmekö esittelijän ja naisten oikeuksien valiokunnan hyväksymään ja täysistunnossa ehdottamaan kantaan, lienee paikallaan muistuttaa - ja toistaa siis vielä kerran se, mikä tässä mielessä on jo tuotu esiin - siitä, mitä päivää tänään vietämme.
Meille 8. maaliskuuta on hyvin merkittävä päivä, ja nyt käsiteltävä mietintö antaa entistäkin enemmän aihetta muistuttaa siitä. Maaliskuun 8: tta päivää ei ole nimittäin suinkaan valittu sattumalta: se nimettiin naisten päiväksi siitä syystä, että vuonna 1857 newyorkilaiset ompelijattaret osoittivat voimakkaasti mieltään vastustaakseen ylettömän ja ylenmääräisen (anteeksi toisto...) pitkiä työaikojaan.
Nyt, lähes puoli vuosisataa myöhemmin, on syytä korostaa, että taistelumme tärkeimpiin tavoitteisiin kuuluu työajan lyhentäminen siten, että se vastaa uusia elin- ja työoloja, ja suurimpana esteenä tällä tiellä on, toisin kuin voisi olettaa, työsuhteiden muuttuminen epävakaammiksi; niin sanotut epätyypilliset työsuhteet voivat nimittäin johtaa siihen, että työpäivän pituudella ei pian ole käytännössä enää minkäänlaisia rajoituksia etenkään naisten kohdalla, sillä he joutuvat usein hoitamaan monia erilaisia työtehtäviä.
Kotona tehtävä alihankintatyö asettaa tietyssä mielessä monet nykyajan tekstiilityöläiset samaan asemaan kuin silloiset New Yorkin ompelijattaret ja pakottaa heidät tuntemaan nahoissaan syrjinnän, jota juuri pääsy työmarkkinoille on itse asiassa vain pahentanut, mikä osoittaa, ettemme nykyisin naisten päivänä ole, outoa kyllä, sittenkään niin kaukana vuodesta 1857 kuin olisi toivottavaa ja inhimillisesti katsoen mahdollista.

Raschhofer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, nyt käsiteltävänä oleva mietintö miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamiseksi antaa yllin kyllin aihetta naispolitiikkaa koskevien kriittisten kysymysten esittämiseen. Meillä on edessämme kaksi Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätöstä sekä ehdotus neuvoston direktiivin muuttamiseksi. Naisten oikeuksien valiokunta on todennut, että ehdotettu muutos johtaisi direktiivin vesittymiseen.
Aivan kuten ei voi olla oikein pyrkiä korjaamaan epäoikeudenmukaisuutta toisella epäoikeudenmukaisuudella, ei voi myöskään olla oikein pyrkiä korjaamaan naisten syrjintää syrjimällä miehiä. Jo pelkästään käsitteen positiivinen syrjintä pitäisi herättää meidät miettimään asiaa. Positiivinen ja syrjintä: millä tavalla ne kuuluvat yhteen? Positiivisen täytyy nimittäin tarkoittaa sitä, että naisten tieltä poistetaan tosiasiallisia ammatillisia esteitä, vaikeuksia tai haittoja, kuten esimerkiksi puuttuvat lastenhoitomahdollisuudet tai puuttuva eläke lastenhoitovuosilta. Naispolitiikan strategiana ei saisi olla pelkästään pyrkiminen numeroarvoilla mitaten tasapuoliseen jakaumaan. Loukkaahan nimittäin päinvastainen syrjintä, joka toteutuu mekaanisen suosinnan muodossa, erästä toista perusarvoa, jokaisen yksilön yhtäläistä kohtelua.

Van Lancker
 Arvoisa puhemies, haluaisin nyt kansainvälisenä naisten päivänä pyytää - yhtyen kollegoideni sanoihin - komissaarilta, joka on suhtautunut niin ystävällisesti naisiin, vielä sellaista erityistä lahjaa Euroopan naisille, että te arvoisa komissaari tosiaan vedätte komission nimissä tämän direktiiviehdotuksen takaisin. Ymmärrän oikein hyvin, että komissio on halunnut antaa tällä ehdotuksella vastauksen epävarmuuteen, jota on syntynyt Kalanke-päätöksen jälkeen ja joka ei mielestäni ole poistunut Marschall-päätöksen myötä. Olemme samalla vakuuttuneita siitä, että tämä edessämme oleva ehdotus tekee asioista vain vielä kaoottisempia. Tekstin mukaisesta mahdollisuudesta henkilökohtaiseen arviointiin työhönotossa ja ylennyksissä aiheutuu mielestämme valtava määrä oikeusjuttuja, kun miehet alkavat valittaa yksittäisistä poikkeuksista positiivisten toimien säännöstä. Olemme vakuuttuneet siitä, että tällainen oikeusjuttujen lisääntyminen veisi pohjan lainsäädännöltä niissä jäsenvaltioissa, joissa on vahva lainsäädäntö positiivisista toimista kiintiöin ja joissa ei käytetä positiivista syrjintää vaan positiivisia toimia sellaisten naisten tapauksessa, jotka ovat yhtä päteviä.
Meillä on Euroopassa sellainen keskeinen ongelma, että unionin oikeudessa positiiviset toimet on aina katsottu äärimmäiseksi poikkeukseksi henkilökohtaisessa oikeudessa tasa-arvoiseen kohteluun. Kaikki, jotka istuvat vielä tässä salissa, tietävät, että miehet ja naiset ovat hyvin erilaisessa asemassa työmarkkinoilla, koulutuksessa, perheessä, yhteiskunnassa, mutta eivät siksi, että he olisivat alempiarvoisia, vaan siksi, että yhteiskunta nojaa yhä perusteellisesti miesmalliin ja syrjii siksi naisia. Siksi voin päätellä, että tasa-arvoinen kohtelu ei poista epätasa-arvoa. Tasa-arvoinen kohtelu päinvastoin vahvistaa epätasa-arvoa. Siksi tämä komission ehdotus ei ole mielestämme mikään ratkaisu.
Kollegat ovat jo sanoneet, että Amsterdamin sopimus on meille paljon parempi, arvoisa komissaari, koska tämä Amsterdamin sopimus velvoittaa unionia taistelemaan aktiivisesti syrjintää vastaan ja samalla edistämään aktiivisesti tasa-arvoa. Tämä ei tarkoita pelkästään mainstreaming -periaatetta, josta juuri keskustelimme Marianne Erikssonin mietinnön yhteydessä, vaan myös positiivisia toimia. Siksi haluaisin yhdessä kollegojeni kanssa vielä kerran pyytää komissiota vetämään tämän ehdotuksen takaisin ja laatimaan uuden ja vahvemman ehdotuksen.
Arvoisa komissaari, se olisi tosiaan kaunein lahja, jonka voitte antaa Euroopan naisille kansainvälisenä naistenpäivänä ja lisäksi myös myöhemmin. Minulle tuli jokin aika sitten puhelu Bosniasta ja Hertsegovinasta. Siellä on pian vaalit. Bosnian ja Hertsegovinan naisilla oli aikaisemmin kiintiö vaaliluetteloissa, mutta sitä ei ollut vahvistettu virallisesti. Nyt tämä kiintiö on vaarassa poistua, ja Bosnian naiset katsovat odottaen unionin suuntaan. Olisi kauheaa, jos joutuisimme nyt ottamaan askeleen taaksepäin.

Stenzel
Arvoisa puhemies, mitä naisten oikeuksiin tulee, otamme ilmeisesti toistuvasti yhden askeleen eteenpäin ja kaksi taakse. Amsterdamin sopimushan on, siltä osin kuin on kyse naisten yhtäläisistä mahdollisuuksista, askel eteenpäin, kun taas EY: n tuomioistuimen päätös Kalanke-jutussa samoin kuin komission ehdotus direktiivin 76207/ETY muuttamiseksi kaksi askelta taaksepäin.
Naiset ovat nykyään koulutetumpia ja liikkuvampia kuin milloinkaan aikaisemmin ja työssä käyvien naisten lukumäärä kasvaa. Kuitenkin nimenomaan siinä, mitä tulee johtaviin asemiin politiikassa, taloudessa ja tieteen piirissä, ilmenee selvä naisvajaus. Ei sen vuoksi, että naiset olisivat vähemmän päteviä tai tyhmempiä, vaan siksi että he törmäävät lasikattoon, siihen näkymättömään esteeseen, jonka perinteisesti miesvaltainen johtoporras on tietoisesti tai tietämättään pystyttänyt.
Siksi ei olekaan ymmärrettävissä, miksi komissio on korvannut käsitteen " naisten mahdollisuudet" käsitteellä " aliedustettu sukupuoli" . Ei pidä hyväksyä yhtään sellaista direktiiviä, joka jää jälkeen Amsterdamin sopimuksesta ja murentaa siten naisten mahdollisuuksia ottaa itselleen heidän osaamistaan vastaava paikkansa yhteiskunnassa, etenkin kun Euroopan parlamentti samoin kuin Wienin neuvostokin ovat kirjanneet yhtäläiset mahdollisuudet johtoajatuksikseen. Amsterdamin sopimus on edistysaskel tiellä kohti yhtäläisiä mahdollisuuksia. Tarkoituksena on sen toteuttaminen eikä heikentäminen. Lullingin mietintö ja komissiolle esitetty vaatimus peruuttaa sen muutettu direktiiviehdotus ovat siksi järkeviä.

McKenna
 Arvoisa puhemies, täydellisessä maailmassa positiivista syrjintää ei tarvittaisi, mutta valitettavasti me emme elä täydellisessä maailmassa. Vaikka monet ihmiset saattavatkin sanoa, että se ei ole oikea lähestymistapa, se on kuitenkin ainoa tapa, jolla saamme minkäänlaista edistystä naisten asiaan. Kuten näette, jopa jäsenvaltioiden vaaliprosessissa positiivinen syrjintä on ainoa tapa, jolla saadaan naisia valituksi kansallisiin parlamentteihin ja Euroopan parlamenttiin.
Tämä tarkoittaa sitä, että miesten ja politiikantekijöiden on katsottava sitä tapaa, jolla yhteiskunta on rakentunut. Valtaosassa jäsenvaltioista yhteiskunta on sellainen, että se ei suosi naisten osallistumista työelämään. Niille naisille, jotka eivät aikaisemmin ole olleet työelämässä, on tärkeää päästä osallistumaan siihen.
Myöskään siinä tavassa, jolla ohjelmat on jäsenvaltioissa rakennettu, ei oteta huomioon sitä, että nämä naiset olivat osa epävirallista työvoimaa ja antoivat oman panoksensa yhteiskuntaan rooleissaan hoitajina ja niin edelleen. Heidän työelämään tulon esteenä on nyt se, että heillä ei ole ansioluetteloa. Tätä ei oteta huomioon edes koulutusohjelmissa. Ainoa tapa edistyä on ottaa käyttöön toimia, joilla monien mielestä syrjitään miehiä. Valitettavasti yhteiskunnassa on syrjitty naisia vuosisatojen ajan, ja ainoa tapa edistyä on ottaa käyttöön jonkinlainen rakenne, joka varmistaa sen, että naiset pääsevät käytännössä mukaan päätöksentekoon ja työelämään. Sitten kun meillä viimein on todellinen tasa-arvo, ei positiiviseen syrjintään ole tarvetta.

Gradin
Rouva Lullingin mietinnöllä on jo pitkä historia. Vuoden 1995 Kalanke-tuomion jälkeen komissio ehdotti tarkistusta vuoden 1976 direktiiviin 207/ETY. Tämä ehdotus annettiin neuvostolle maaliskuussa 1996. Siitä lähtien naisten oikeuksien valiokunta on työskennellyt pitkään ja hartaasti tämän ehdotuksen parissa. Rouva Lullingin mietinnössä pyydetään nyt komissiota vetämään ehdotuksensa takaisin. Tästä te kaikki siis olette puhuneet. Kuten tiedätte, kollegani komissaari Flynn oli naisten oikeuksien valiokunnassa helmikuun 16. ja teki kantansa selväksi. Hänen aikomuksensa on ehdottaa ehdotuksen takaisin vetämistä, kuten parlamentti on toivonut. Samassa tilaisuudessa komissaari Flynn ilmoitti yhteisölle annettua uutta lainsäädäntavaltaa koskevat aikomuksensa. Tavoite on hyväksyä toimet täyden tasa-arvon tai yhtäläisen kohtelun saavuttamiseksi naisten ja miesten välillä työllisyyden alalla, ja nämä kaksi asiaa liittyvät toisiinsa.
Amsterdamin sopimuksen ratifiointi saatetaan toivottavasti loppuun muutaman kuukauden kuluessa. Sitten meillä on sopimus, joka antaa uuden oikeudellisen perustan, 141(3) artiklan, jotta voitaisiin säätää lait yhtäläisestä kohtelusta naisten ja miesten välillä työllisyyden alalla. Voin vahvistaa teille, että tarkastelemme erittäin aktiivisesti kysymystä lakien säätämisestä 141 artiklan mukaisesti. Teemme sen erittäin avoimin mielin. On olemassa useita artiklan eri kohtia koskevia oikeudellisia kysymyksiä, erityisesti mitä tulee sen sovellusalaan. Siksi komissio ottaa vastaan oikeudellista neuvontaa. Näiden neuvojen perusteella päätämme sitten 141 artiklaan perustuvan direktiiviehdotuksen sisällöstä.
Uskon, että tämä lausunto vastaa parlamentin kysymykseen ja osoittaa komission halukkuuden käyttää 141 artiklaa yleisenä positiivisena toimintana.
Saisinko lopuksi vielä kerran kiittää naisten oikeuksien valiokuntaa ja rouva Lullingia heidän työstään tässä tärkeässä asiassa.

Puhemies
Kiitos, rouva Gradin.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Vuosittaisen istuntokauden päättäminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin vuoden 1998-1999 istuntokauden päättyneeksi.
Istunto päättyi klo 20.35.

