Edellisen istunnon pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Edellisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Rothe
Arvoisa puhemies, pyydän, että nimeni lisätään eilisen istunnon läsnäololistaan. Voin todistaa, että olin parlamentissa myös äänestysten aikana, en vain ollut kirjoittanut nimeäni listalle.

Puhemies
Asia hoidetaan, jäsen Rothe.

Evans, Jonathan
Arvoisa puhemies, mietin, olisiko tämä sopiva hetki mainita eräs ongelma, joka ilmeni eilen äänestyksen aikana.
Palauttaisin mieliin, että täysistunnossa toimitettiin mietinnöstäni äänestys, joka ratkesi yhden äänen enemmistöllä. En halua ottaa tätä kysymystä uudestaan esille. Puhemies julisti asian loppuun käsitellyksi, ja hyväksyn sen täysin. Päätöksen jälkeen kuitenkin useat parlamentin jäsenet ilmoittivat, että heidän äänestyskoneensa ei ollut toiminut ja niin edelleen.
Mieleeni juolahti yöllä, että jos äänestystulos julistetaan ja jos työjärjestyksessä ei ole määräyksiä siitä, että asia voitaisiin ottaa uudestaan esille, ja kun on hälyttävän yleistä, että useat äänestyskoneet eivät toimi, tästä voi aiheutua vakavia ongelmia. Jos meillä olisi tekninen ongelma ja useat äänet jostakin parlamentin osasta jäisivät laskematta, äänestystulos saattaisi kyseenalaiseksi päätöstemme tehokkuuden.
Mietin, pitäisikö työjärjestyksessä itse asiassa olla määräys tästä asiasta. Toivon, että pidätte tätä asianmukaisena työjärjestyspuheenvuorona.

Puhemies
 Jäsen Evans, muistan erinomaisesti tuon asian, ja otan sen esille puhemiehistössä. Ilmoitan tietenkin puheenvuorostanne parlamentin puhemiehelle.

Whitehead
Arvoisa puhemies, edellisen työjärjestyspuheenvuoron ohella voitaisiin myös pitää mielessä se, että tulkit ovat erittäin kilttejä meitä kohtaan eivätkä toisinaan käännä ilmausta "äänestyskoneeni ei toiminut" ilmaisulla "unohdin äänestää".

Sturdy
Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron työjärjestyksen 38 tai 64 artiklan nojalla komission jäsenten kollegion tämänpäiväisestä kokouksesta. Haluaisin pyytää komission jäsen Lamya antamaan parlamentille julkilausuman siitä, miksi hän ei anna nimellä "Everything but arms" tunnettua asiakirjaa parlamentin käsiteltäväksi.
Tästä on kauaskantoisia seurauksia parlamentille, AKT-maille ja koko Euroopalle. Sanon kauaskantoisia seurauksia, koska parlamentti haluaa yhä enemmän demokraattista vastuuta. Tämä kysymys ei koske vain parlamenttia vaan useimpia unionin jäsenvaltioita, erityisesti niitä, jotka tuottavat banaaneja - jotka ovat erittäin ajankohtainen aihe - tai riisiä tai sokeria.
Komission jäsen Lamyn pitäisi antaa tällainen julkilausuma tänään, jotta demokraattinen vastuu todellakin toteutuisi. Näyttää siltä, ettei hänellä ole halua keskustella tästä asiasta parlamentin kanssa. Se on erittäin tärkeää.

Goebbels
Arvoisa puhemies, kollega Evans palasi juuri äsken eilisaamun äänestykseen ja varsinkin siihen äänestykseen, jossa jotkin tarkistukset hyväksyttiin yhden äänen erolla.
Mielestäni parlamentin on hyvä pitää kiinni nykyisistä säännöistä, koska, kuten eräs toinen kollega sanoi, erittäin usein käy tosiaankin niin, että äänestyskoneet kyllä toimivat mutta jäsenet unohtavat äänestää, ja jos äänestys voitaisiin tämän vuoksi uusia, emme saisi koskaan vietyä äänestyksiä loppuun. Evansin mietintöä koskeva lopullinen äänestys antoi meille tästä hyvän esimerkin. Jos olisin tiennyt, että äänestyksestä pidättäytyneiden ja Evansin mietintöä vastaan äänestäneiden yhteenlaskettu lukumäärä olisi suurempi kuin mietinnön puolesta äänestäneiden lukumäärä, olisin pyytänyt ryhmääni äänestämään mietintöä vastaan, eikä sitä olisi silloin hyväksytty. Näettehän, minkälaisen järjettömän käänteen tilanne saisi, jos äänestys voitaisiin uusia, ja mielestäni meidän olisi viisasta pysyä uskollisina nykyisille säännöillemme.

Puhemies
Hyvät kollegat, otamme asian joka tapauksessa käsiteltäväksi seuraavassa puhemiehistön kokouksessa.

Evans, Jonathan
Arvoisa puhemies, halusin vain selventää jäsen Goebbelsille, etten tarkoita sitä, että yksittäiset jäsenet ilmoittavat omaan äänestyskoneeseensa liittyvistä ongelmista. Olen huolissani siitä mahdollisuudesta, että useat äänestyskoneet eivät toimi, ja toivoisin sellaisia määräyksiä, että parlamentin päätökset voitaisiin tuolloin kyseenalaistaa.
Haluaisin myös vakuuttaa jäsen Goebbelsille, etten vastusta sitä, että asiat päätetään yhden äänen enemmistöllä. Ison-Britannian Labour-puolueen hallitus kärsi yhden äänen tappion vuonna 1979, enkä koskaan vastustanut sitä.
(Parlamentti hyväksyi pöytäkirjan.)

Elintarvikkeiden turvallisuus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Bowisin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0272/2000) komission valkoisesta kirjasta elintarvikkeiden turvallisuudesta (KOM(1999) 719 - C5-0136/2000 - 2000/2082(COS)).

Bowis
. (EN) Arvoisa puhemies, ryhdyn nyt käsittelemään mietintöä, jonka olen laatinut elintarvikkeiden turvallisuutta koskevasta valkoisesta kirjasta. Minulla on suuri ilo tehdä niin. Haluaisin lisäksi viitata niihin 19 tarkistukseen, joita mietintöön on esitetty. Hyväksyn niistä 16. Ne kolme tarkistusta, joita en voi hyväksyä, ovat tarkistukset 14, 16 ja 17, ja pidän tarkistusta 15 parempana kuin tarkistusta 5 ja tarkistusta 10 parempana kuin tarkistusta 6.
Kuten Feuerbach sanoi: "Der Mensch ist, was er ißt", ihminen on sitä, mitä hän syö. Olemme sitä, mitä syömme - ja valitettavasti se pitää paikkansa minun tapauksessani. Olen selvästikin sitä, mitä syön.
Leikki sikseen: ihmiset kärsivät pitkäaikaisista sairauksista huonojen ruokatottumusten takia, ja osa todellakin kuolee siihen, että elintarvikkeet myrkyttävät heidän kehonsa. Viime vuosikymmeninä on ollut monia skandaaleja: oliiviöljyyn, saastuneeseen viiniin, kivennäisveteen, naudanlihaan, dioksiineihin ja lietteeseen liittyviä skandaaleja. E. coli -bakteeriin, salmonellaan ja listeriaan liittyvä sanasto on tullut meille tutuksi. Uhkat ja skandaalit ovat johtaneet pelkoon, paniikkiin ja julkisiin selvityksiin. Euroopan äänestäjät haluavat meidän vakuuttavan heille, että heidän nauttimansa elintarvikkeet ovat turvallisia ja että heidän juomansa vesi on juomakelpoista. He ovat menettäneet uskonsa siihen, että nykyisen koneiston ja mekanismien avulla voitaisiin valvoa riskiä "maatilalta ruokapöytään", kuten usein sanotaan, ja poistaa se.
Totuus on, että riskiä ei voida täysin poistaa. Se ei ole mahdollista. Riskejä esiintyy aina rehuista ja viljelmien ruiskutuksista elintarvikkeiden käsittelyyn, kuljetukseen, jäähdytykseen, varastointiin ja vähittäismyyntiin asti. Sieltä riskit siirtyvät koteihimme, keittiöihimme, ruokakomeroihimme ja ruoanlaittotaitoihimme ja -tapoihimme näissä keittiöissä.
Ellemme pysty täysin poistamaan riskiä, voimme ainakin ryhtyä toimiin, jotta voisimme yksilöidä sen ja hallita sitä. Tarvitaan uusia toimia. Meidän täytyy ottaa käyttöön lainsäädäntökehys, ohjeita ja hyviä käytäntöjä, jotka koskevat elintarvikkeita, rehuja, torjunta-aineita, dioksiineja, merkintöjä, lisäaineita, uuselintarvikkeita ja niin edelleen. Tarvitsemme tuon kehyksen ohella uuden elimen, joka palauttaa kansalaisten luottamuksen ja jäsenvaltioiden kunnioituksen.
Mietinnössäni ehdotetaan perustettavaksi Euroopan elintarvikeviranomaista, jonka pitäisi olla arvovaltainen, riippumaton, puolueeton, vastuullinen, avoin ja ymmärrettävä. Sen painopisteenä on oltava turvallisuus, ja sen menetelmän on oltava tieteellinen. Sen tehtäviä ovat riskinarviointi ja riskinhallintaa koskevien neuvojen antaminen. Komission tehtäviä ovat riskinhallinta ja valvonta. Parlamentin tehtävänä on kummankin valvonta.
Meillä on nopea hälytysjärjestelmä. Sitä täytyy parantaa, mutta se voi olla nopeasti vastuussa parlamentille vain, jos komissio edelleen johtaa sitä. Joka tapauksessa sen pitäisi olla fyysisesti ja toiminnallisesti lähellä Euroopan elintarvikeviranomaista. Sitä olisi laajennettava kattamaan sekä rehut että elintarvikkeet.
Euroopan elintarvikeviranomaisen johtaja on avainasemassa. Komission on nimitettävä hänet mutta vasta ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan kuulemisen jälkeen, jossa on mahdollisesti mukana muitakin valiokuntia, kuten maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta. Parlamentille on annettava vuotuinen raportti ja siellä on vierailtava vuosittain, ja komissiolle, parlamentille ja neuvostolle on ilmoitettava riskeistä. Tuotannon, jalostuksen, vähittäismyynnin, kulutuksen, lain ja muiden asiantuntijoiden on oltava edustettuina hallintoneuvostossa. Tutkijoiden on annettava arviointiraportti hallintoneuvostolle, joka sitten varmistaa, että se on kuluttajien kannalta ymmärrettävä, lisää siihen riskinhallintaa koskevia suosituksia ja antaa sen komissiolle ja meille.
Tarvitsemme tiivistä yhteistyötä kansallisten elintarvikeviranomaisten ja kansallisten elinten kanssa. Meidän on liitettävä tähän viiden nykyisen tiedekomitean ja ohjauskomitean työ. Sillä on pieni keskustoimisto, sitä johdetaan ammattimaisesti, ja se on komission ja parlamentin käytettävissä, vaikka paikkaa ei ole vielä päätetty.
Kiitän kaikkien puolueiden ja kaikkien jäsenvaltioiden kollegojani. Kiitän heitä käymästämme rakentavasta vuoropuhelusta. Kiitän komissiota ja sen henkilöstöä. Kiitän neuvostoa ja puheenjohtajavaltio Ranskaa tuen ilmauksista. Kiitän parlamentin sihteeristöä. Meillä on nyt ehdotus, joka voi parantaa elintarvikkeidemme turvallisuutta ja palauttaa kansalaisten luottamuksen kansakuntiinsa. Toivon, että parlamentti tukee sitä.
(Suosionosoituksia)

Ayuso González
, maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan lausunnon valmistelija. (ES) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, on vaikea olla eri mieltä tästä komission esittämästä asiakirjasta, koska se on täynnä hyviä ajatuksia ja hyviä aikeita.
Esittelijä Bowis on laatinut suurenmoisen mietinnön, josta käy selvästi ilmi, että tarvitaan riippumatonta ja pätevää elintarvikeviranomaista, joka olisi toimivaltainen riskinarvioinnissa mutta ei riskinhallinnassa eikä kriisinhallinnassa, joiden täytyy kuulua komission toimivaltaan niin kuin lainsäädäntöehdotustenkin.
Arvoisa komission jäsen, sekä elintarvikeviranomainen että lainsäädäntöehdotukset, joilla pyritään takaamaan elintarvikkeiden turvallisuus, saavat parlamentin tuen. Haluaisin kuitenkin kiinnittää huomiota erääseen peruskysymykseen: paras mahdollinen lainsäädäntö ja pätevä ja tieteellisesti moitteeton elintarvikeviranomainen eivät riitä.
Meillä voi olla muita elintarvikekriisejä, ja aina niiden tapahtuessa kuluttajien turvallisuus, toimielinten uskottavuus sekä maatalousalan ja maatalouselintarviketeollisuuden edut ovat uhattuina. Jos kriisinhallinta on puutteellista, ongelma laajenee ja kärjistyy hallitsemattomaksi.
Elintarvikkeiden turvallisuus ei ole pikkuasia: se vaikuttaa kansanterveyteen ja elintarvikemarkkinoiden vakauteen. Tästä syystä kysynkin komissiolta, mitä se aikoo tehdä, jotta valkoisen kirjan tavoitteet toteutuisivat.
Viimeaikaiset kokemukset ovat osoittaneet meille, että kriisit eivät ole johtuneet tieteellisten tietojen puutteesta tai väliaikaisen lainsäädännön puutteesta. Ongelmana on ollut se, että joku on syyllistynyt petokseen ja jatkanut sitä puutteellisen valvonnan takia.
Tästä oli kyse, kun eräs yritys valmisti Yhdistyneessä kuningaskunnassa poliorokotteita naudan sikiöiden seerumista, mikä on ollut kiellettyä vuodesta 1999, ja kun tuhat kiloa BSE-taudin saastuttamaa naudanlihaa pääsi Ranskassa maatalouselintarvikkeiden jakeluketjuun.
Arvoisa komission jäsen, viranomaisen lisäksi on todellakin välttämätöntä, että komission toimivaltaiset yksiköt luovat yhteistyössä ja koordinoidusti jäsenvaltioiden kanssa yhtenäisen ja tehokkaan valvontajärjestelmän koko elintarvikeketjuun ja että Euroopan unionin elintarvikelaboratorioiden verkostoa kehitetään ja että se työskentelee koordinoidusti komission kanssa.
Vakuutan teille, että se on paras toimenpide, koska se on ennalta ehkäisevä.

Corbey
Arvoisa puhemies, komission ehdotus ja Bowisin mietintö ansaitsevat täyden tukemme, elintarvikkeiden on oltava turvallisia ja niiden on oltava myös puhtaita. Meidän on voitava olla varmoja siitä, että BSE-tautia sairastavien lehmien ruhot eivät pääse ravintoketjuun. Meidän pitää voida luottaa siihen, että salmonellaan puututaan. Se luottamus petetään kuitenkin kerta toisensa jälkeen. Siksi valkoisen kirjan sisältämät runsaat 80 tointa ovat välttämättömiä.
Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustaminen on merkittävä askel hyvään suuntaan. Sen tärkein tehtävä on tieteellinen neuvonta, sillä myös elintarviketurvallisuudesta käytävän keskustelun on oltava puhdasta. Ravintoon liittyvät tunteet ovat voimakkaita: vastustetaan maailmanlaajuistumista, suurimuotoista tuotantoa, geenimanipulaatiota, kannatetaan paikallisia tuotteita, perinteitä ja moninaisuutta. Tällaiset tunteet ovat usein oikeutettuja, mutta meidän on huolehdittava siitä, että niistä ei tule peitenimeä protektionismille. Emme saa kieltää valmiiden elintarvikkeiden markkinoille tulemista, vaan meidän on nimenomaan tuettava aktiivista lähestymistapaa. Uusien elintarvikkeiden pitää olla laadukkaita, valmistusaineiden alkuperä pitää voida saada selville ja tavaraselosteessa on oltava luotettavaa tietoa. Kuluttajat ansaitsevat vaihtoehdon. Elintarviketurvallisuusviranomaisen pitää antaa objektiivisia tietoja sekä kansalaisille että päättäjille.
Teollisuusvaliokunnan valmistelijana haluan korostaa muutamaa seikkaa. Päätöksenteon on oltava selkeää ja avointa. On vältettävä kaksinkertaista työtä ja tieteellistä tutkimusta, tarvitaan siis yhteistyötä kansallisten tutkimuskeskusten ja yhteisön tutkimuskeskusten kanssa. Lisäksi elintarviketurvallisuuden takaaminen on koko elintarvikealan tehtävä aina maatilalta ruokapöytään saakka. Olennaista on hyvä tiedonvälitys kuluttajien, tuottajien, vähittäiskaupan, työntekijöiden ja kuljettajien välillä. On kiinnitettävä huomiota pieniin ja keskisuuriin yrityksiin. Tiukat vaatimukset ja tehokas valvonta ovat välttämättömiä, mutta myös kilpailusuhteiden on oltava puhtaat.
Lopuksi teollisuusvaliokunta pyytää strategiaa kolmansia maita ja ehdokasvaltioita varten. Elintarviketurvallisuuden takaaminen on maailmanlaajuinen tehtävä, emmekä saa estää Yhdysvalloista ja kehitysmaista peräisin olevien tuotteiden pääsyä markkinoillemme. Meidän on työskenneltävä yhteisen asialistan aikaansaamiseksi.
Arvoisa puhemies, haluan vielä kiittää esittelijää hänen rakentavasta panoksestaan ja hänen valmiudestaan ottaa huomioon muiden valiokuntien lausunnot.

Gebhardt
- Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta on tutkinut elintarvikkeiden turvallisuutta koskevaa valkoista kirjaa perusteellisesti. Valiokunnassa päädyttiin samoihin lopputuloksiin kuin valkoisesta kirjasta mietinnön laatineessa valiokunnassakin. Olemme samaa mieltä myös komission kanssa siitä, että kansalaisten etuja suojellaksemme elintarvikkeiden turvallisuuden merkitystä on erityisesti painotettava. Siksi oikeudellisten asioiden valiokunta on laatinut suuren joukon ehdotuksia, jotka sisältyvät myös tähän käsiteltävään jäsen Bowisin mietintöön.
Haluan käsitellä kahta pääkohtaa lyhyesti. Ensinnäkin: elintarvike- ja rehulainsäädäntöä on epäilemättä yksinkertaistettava. Siksi toivomme, että Euroopan komissio tekisi ehdotuksen tämän alan periaatteelliseksi oikeudelliseksi kehykseksi. Alan säädökset on tämän kehyksen mukaisesti luokiteltava järjestelmällisesti niin, että kaikkein tärkeimpänä tavoitteena on terveyden suojelu.
Toiseksi: Euroopan kansalaisilla on oikeus vaatia, että heidän terveyteensä suhtaudutaan ensisijaisen tärkeänä asiana. Lisäksi heillä on oikeus vaatia laajempaa, oman parlamenttinsa kautta toteutuvaa vaikutusvaltaa elintarvikkeiden ja rehujen turvallisuuden alalla, johon vaikuttamalla kansalaisten terveyttä pyritään suojelemaan. Siksi suunniteltu Euroopan elintarvikeviranomainen voidaan perustaa vain EY:n perustamissopimuksen 95 ja 152 artiklan nojalla. Erityisesti on kiinnitettävä huomiota näissä artikloissa määriteltyihin toimivaltuuksiin.

Grossetête
Arvoisa puhemies, haluaisin aivan ensiksi onnitella esittelijä Bowisia ja sanoa myös komission jäsen David Byrnelle, että arvostamme sitä työtä, jota hän on meille ehdottanut valkoisessa kirjassa, ja niitä suhteita, joita hän ylläpitää parlamentin kanssa, jotta tulevaisuutta varten voitaisiin laatia paras mahdollinen lainsäädäntö elintarviketurvallisuuden alalla.
Keskustelemme tänään valkoisesta kirjasta, ja meillä on syytä määritellä joitakin tärkeitä periaatteita. Euroopan tulevasta elintarviketurvallisuusviranomaisesta olen sitä mieltä, että sen tehtävä on määriteltävä erittäin tarkasti. Kyse on riskien arviointi- ja tunnistustehtävästä, jota hoidetaan yhteistoiminnassa nykyisten kansallisten virastojen kanssa. On kuitenkin tärkeää täsmentää, että hälytyksen ja toimien toteuttamisen on kuuluttava poliittisten tahojen toimivaltaan. Juuri tässä Euroopan komissio, neuvosto ja Euroopan parlamentti puuttuvat asiaan.
Toisen periaatteen mukaan on tärkeää, että tämä viranomainen on erityisen riippumaton, ja meidän on varmistettava tämä riippumattomuus. Juuri siksi on olennaisen tärkeää sallia se, että Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen voi ottaa omasta aloitteestaan asioita käsiteltäväkseen. Sen on oltava riippumaton jäsenvaltioista, unionin toimielimistä ja elintarviketeollisuudesta.
Rohkenin jättää käsiteltäväksi tarkistuksen, joka koskee riskien arvojärjestystä. Minulla on sitä paitsi ollut tilaisuus puhua komission jäsen David Byrnen kanssa. Panemme toisinaan merkille, että ihmiset aistivat tai kuvittelevat riskejä. Kyse on aivan yksinkertaisesti huhuista, ja velvollisuutenamme ja tehtävänämme on olla yhteydessä heihin näiden huhujen kumoamiseksi ja kuluttajien luottamuksen palauttamiseksi.
Kun olemme tekemisissä mahdollisen riskin kanssa, on tärkeää soveltaa ennalta varautumisen periaatetta. Sanon lopuksi, että todellisen riskin tilanteessa on ryhdyttävä kiireellisesti ennalta varautumisen toimiin.
Sanon puheenvuoroni lopuksi, että Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen toimialan on rajoituttava elintarvikkeiden turvallisuuteen. Ei tule kysymykseenkään laajentaa sitä koskemaan tuotteiden laatua tai niiden merkintää. Elintarvikkeiden riskien arviointia ja tuotteiden laatukysymyksiä ei pidä sekoittaa keskenään. Euroopan parlamentti ja Euroopan komissio pyrkivät joka tapauksessa lujasti palauttamaan kuluttajien luottamuksen.

Whitehead
Arvoisa puhemies, varsin usein joku parlamentin kollegoistamme saa laadittavakseen mietinnön, ja häntä käy kateeksi. Sitten, kun mietintö esitellään, häntä ei enää käykään kateeksi. Tämä ei päde esittelijä Bowisiin. Hän on hoitanut koko tämän keskustelun erittäin tyylikkäästi ja hurmaavasti ja valmiina tekemään kompromisseja, minkä takia valiokunta pystyi hyväksymään 12 kompromissitarkistusta, joita lähes kaikki poliittiset ryhmät tukivat.
Olemme tällä viikolla saaneet omassa maassani tylyn muistutuksen siitä, miksi me kaikki olemme täällä ja miksi tällaista lainsäädäntöä ollaan hyväksymässä mietinnössä - BSE-katastrofia, todellakin BSE-skandaalia, käsittelevä Phillipsin tutkintavaliokunta. Maamme karjassa puhjennut BSE-tauti johtui laiminlyönneistä, ja syyte asiasta vastuussa olevia virkamiehiä ja ministereitä vastaan on huomenna koko maailman tiedossa. Emme voi silloin olla mitenkään ylpeitä niistä menettelyistä, joita meillä tuolloin oli. Noita menettelyjä on nyt muutettu, ja maassamme on oma elintarvikevirasto. Surullisella sadulla on sikäli onnellinen loppu, että Euroopan parlamentissa perustetaan tällainen elin osana samantapaisia toimia, joiden avulla voimme pitää entistä parempaa huolta Euroopan unionin elintarvikkeiden turvallisuudesta.
Mainitsen lyhyesti tärkeimmät tarkistukset, joita suosittelen parlamentille ja komission jäsenelle ja joista toivottavasti saamme äänestettyä tänään. Nimi on ilman muuta tärkeä, ja esittelijä Bowis on hyväksynyt sen. Sitä on kutsuttava "viranomaiseksi", koska se viittaa englanniksi ja useimmilla muilla kielillä elimeen, jolla on aika ajoin riskinarvioinnissa valtaa ja kykyä käyttää omaa harkintaansa eikä se ole vain toisten tahdon välikappale. Yhden tarkistuksen mukaan sillä olisi valtuudet antaa oma-aloitteisia raportteja. Siitä hankalasta kysymyksestä, miten pitkälle meidän pitäisi mennä, kun annamme sen tarkastella ravintoon liittyviä asioita ja antaa neuvoja niille, joiden ensisijaisena tehtävänä on riskinhallinta, olemme myös sanoneet, että turvallisuuden ollessa kyseessä tämän elintarvikeviranomaisen pitäisi pystyä antamaan asiasta ainakin lausuntoja ja neuvoja.
Olemme myös sanoneet, että Euroopan unionin jäsenvaltioiden kansallisia elintarvikevirastoja ja kuluttajansuojajärjestöjä olisi kuultava täysimääräisesti niissä prosesseissa, joihin olemme nyt ryhtymässä. Tämän viranomaisen taakse on nimittäin saatava Euroopan unionissa kansalaisten, asianosaisten ja ilman muuta myös jäsenvaltioiden täysi tuki. Tämä tarkoittaa, että heidän on hyväksyttävä, että nopeaa hälytysjärjestelmää on parannettava välittömästi ja että se olisi laajennettava kattamaan rehut. Kuitenkin tällä viikolla, kun saastunut liha on päässyt Ranskassa Carrefourin hyllyille asti, olemme saaneet uuden esimerkin siitä, miten vaikeaa on saada kiinni ne, jotka eivät juuri piittaa elintarvikkeiden turvallisuudesta.
Haluamme Euroopan elintarvikeviranomaiselle hallintoneuvoston, jonka jäsenet edustavat tasapainoisesti kuluttajia, kansanterveyden alaa ja kaikkea mahdollista tieteellistä ja maatalouteen liittyvää tietämystä. Haluamme, että voimme kunnioittaa heitä ja että he pystyvät ilmoittamaan asiaa koskevat etunsa. Heistä monilla on toki ollut yhteyksiä elintarviketeollisuuteen tai muuhun tiedemaailmaan. Se on ymmärrettävää ja luonnollista, mutta meidän täytyy tietää, miten ja kenen kanssa ja missä, ja meidän pitäisi saada tietää se.
Haluamme, että parlamentille esitetään vuotuinen raportti ja että johtaja - sitten, kun hänet nimitetään - on ympäristöasioiden valiokunnan, maatalouden valiokunnan ja yleensä parlamentin käytettävissä. Kun näin on tehty, sanoisin, että meidän on tehtävä vielä yksi asia. Meidän on kärsivällisesti odotettava, että komissio ehdottaa lainsäädäntöä muista elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä asioista - PCB-normeista, elintarvikkeiden merkinnöistä, allergiamerkinnöistä, ravitsemuspolitiikkaa koskevista toimista sekä lastenruokia ja äidinmaidonkorvikkeita koskevan lainsäädännön muuttamisesta. Nämä asiat liittyvät olennaisesti elintarvikeviranomaisen työhön.
Lopuksi: tuemme lisäksi muutamia uusia tarkistuksia, erityisesti tarkistuksia 11-13 ja 7-9, ja haluaisimme vapaan äänestyksen tarkistuksesta 14. Pidämme joitakin muita tarkistuksia turhina, mutta yleisesti ottaen parlamentissa on vallinnut laaja yksimielisyys tästä mietinnöstä, minkä pitäisi näkyä myös äänestyksessä.

Paulsen
Arvoisa puhemies, jäsen Bowis on ollut erinomainen esittelijä tätä suurta ja monimutkaista kysymystä käsiteltäessä.
Oikeastaan kyse on useasta yhtä tärkeästä ja näennäisesti ristiriitaisesta tavoitteesta, jotka tässä elintarvikkeiden turvallisuutta koskevassa asiassa on saavutettava. Kyse on muun muassa turvallisuudesta. Tässä yhteydessä haluaisin puhua halvan ruoan puolesta, jota lapsiperheet ostavat ja jota lapset ja nuoret syövät.
Kyse on myös vapaudesta kehittää ruokaa ja elintarvikealaa, mutta myös Euroopan kulttuuriperinnön säilyttämisestä. Keskeinen osa sitä on varmistaa rikkaan vuosisataisten perinteiden perinnön säilyttäminen. Haluan sen vuoksi tukea tarkistusta 15.
Olen kuitenkin sitä mieltä, että yhdestä kysymyksestä ei ole keskusteltu kunnolla, nimittäin siitä, miten välttämätöntä on, että yhdenmukaisen lainsäädäntökehyksen jatkona on yhdenmukainen ja kattava valvonta. Älkää unohtako, että elintarvikesektori kokonaisuudessaan on Euroopan unionin suurin työllistäjä! Meidän on huolehdittava siitä, että lainsäädäntökehystä noudatetaan samalla lailla koko unionissa! Muutoin horjutamme sekä turvallisuutta että sisämarkkinoiden vapaata kilpailua!
Haluaisin toistaa tämän: huolehtikaa siitä, että lainsäädäntökehystä noudatetaan kunnolla etelästä pohjoiseen!

Staes
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, "der Mensch ist, was er ißt ", ihminen on sitä, mitä hän syö. Hyvät kollegat, ne olivat todellakin ensimmäiset sanat, jotka lausuin viime vuonna pitämässäni neitsytpuheessani Belgian dioksiinikriisistä. Niillä sanoilla myös kollega Bowis aloitti puheensa täällä. Se on osoitus siitä, että Bowis ja minä olemme yhdessä ympäristövaliokunnan kanssa suurelta osin samaa mieltä asiasta ja kiitän Bowisia siitä poikkeuksellisen rakentavasta yhteistyöstä, jota olen saanut tehdä hänen kanssaan viime kuukausien aikana.
Haluan tehdä neljä huomautusta. Mietinnössä tehdään oikeutetusti ero yhtäältä riskinarvioinnin ja toisaalta riskinhallinnan välillä. Tätä taustaa vasten haluan sanoa ensin, että elintarviketurvallisuuden takaaminen riippuu valtiovallan järjestämästä tiukasta valvonnasta, joka on yhtä vahvaa kuin sen heikoin osa. Jos heikoin osa murtuu, valvonta hajoaa kuin korttitalo. Tämä merkitsee siis sitä, että kaikkien valvontaelinten on tehtävä hyvää yhteistyötä, ja tässä yhteydessä kiinnitetään liian vähän huomiota niihin valvontaelimiin, joiden pitää valvoa eläinten lääkkeitä; kotimaassani sitä suorittaa farmaseuttinen tarkastuslaitos. Pahoittelenkin sitä, että sitä laitosta ei juurikaan oteta mukaan elintarviketurvallisuusviranomaisen tulevaan työhön. Kokemushan on opettanut, että eläinten lääkkeiden ja eläinlääkärien antamien reseptien huono valvonta voi aiheuttaa skandaaleja. Siihen pitää siis kiinnittää huomiota.
Toiseksi Bowisin mietinnössä todetaan selvästi, että Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen on vastuussa riskinarvioinnista. Meidän on syytä olla tietoisia siitä, että tuo viranomainen voi olla vahva kumppani elintarviketurvallisuuskeskustelussa vain, mikäli se saa osakseen kunnioitusta tulevien vuosien aikana. Kunnioitusta ei ansaita lakien eikä lainsäädännön avulla vaan lahjomattomuuden, akateemisen huippulaadun, riippumattomuuden, velvollisuudentunnon, avoimuuden ja ymmärrettävyyden avulla. Vaadinkin sitä, että punnittaessa tieteellisiä mielipiteitä myös vähemmistön kannat julkaistaan. Hyvät kollegat, tiedehän ei ole aikaansaatu totuus, vaan se muuttuu jatkuvasti, minkä keskustelu kuudesta amerikkalaisesta hormonista on osoittanut.
Hyvät kollegat, olen myös tyytyväinen "maatilalta ruokapöytään" - ja "talikosta haarukkaan" -periaatteisiin. Haluaisin mennä vielä pitemmälle ja vaatia "siemenestä lusikkaan" -lähestymistapaa. Se merkitsee sitä, että tutkittaessa ravinnon turvallisuutta kaikki tuotteet otetaan huomioon, ja viittaan tässä päätöslauselman kohtaan 11.
Neljänneksi, parlamentti painottaa oikeutetusti kohdassa 17, että nopea hälytysjärjestelmä on laajennettava kattamaan kaikki elintarviketurvallisuuteen kuuluvat alat, mukaan luettuna eläinten ravinto, ja arvoisa komission jäsen, vaadimme oikeutetusti myös myönteisen listan nopeaa käyttöönottoa.
Hyvät kollegat, tämä on vasta alkua, meillä on vielä pitkä tie kuljettavanamme. Meidän on ymmärrettävä, että kuluttajan on saatava takaisin luottamuksensa ravintoon, sehän on perusluonteinen ihmisoikeus. Toivon, että voimme seurata tulevina kuukausina ja vuosina komissiota hyvin tarkkaan valkoisen kirjan toteuttamisessa.

Papayannakis
Arvoisa puhemies, aluksi totean, että me luonnollisesti tuemme kaikkia kompromissitarkistuksia, joista ympäristöasioiden valiokunnassa on päätetty yhdessä, ja toivon, että ne hyväksytään täällä. Arvoisa puhemies, sallikaa minun kuitenkin korostaa paria asiaa. Keskustelemme kysymyksestä, josta näkyy selvästi, kuinka pinnallista ja tyhjää on keskustelu, jota käydään Euroopan poliittisesta yhdentymisestä. Tämän ei pitäisi näyttää paradoksaaliselta. Ei voida tietenkään luoda todellista elintä suojaamaan elintarvikkeiden turvallisuutta, ellei sillä ole vahvaa poliittista tukea.
Arvoisa puhemies, on olemassa lainsäädännöllinen kysymys, alun perin täytäntöönpanoa koskeva kysymys, on olemassa kysymys vaarojen torjumisesta, toimenpiteistä, politiikan muutoksista, on olemassa kysymys arvioinnista viennin yhteydessä. Kysyn: kuka nämä asiat toteuttaa? Kansalliset viranomaisetko? Kuitenkin jäsenvaltioiden viranomaiset ovat tavallisesti peitelleet tähän asti puhjenneita kriisejä. Tarvitseeko palauttaa mieliin Yhdistyneiden kuningaskuntien politiikka silloisessa BSE-taudin kriisissä. Mikä on se elin, joka voi harjoittaa valvontaa, tarkastusta ja myös ehdottaa toimenpiteitä kaikkien Euroopan kansalaisten puolesta? Haluaisin esimerkiksi tietää, mitä se elin, jota nyt ehdotetaan, olisi tehnyt Ison-Britannian hullun lehmän taudin aikana, Belgian dioksiinikriisin aikana, Kreikan puuvillamutaatioiden aikana puuvillasta saataville elintarvikkeille kuten puuvillaöljylle. Luulen ettei paljoakaan.
Jos tämä elin ei siis lähesty niitä standardeja, jotka tekisivät siitä politiikan toimeenpanijan, se ei mielestäni saa paljonkaan aikaan. Parhaassa tapauksessa se pysyy lähellä Euroopan ympäristökeskusta, joka tekee erinomaista tiedotustyötä, mutta keskuksestakin sanotaan, että Euroopan ympäristötilanne ei parane.

Thomas-Mauro
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kansanterveyden kannalta vakavat kriisit ravistelevat säännöllisesti Eurooppaamme. Näistä kriiseistä, kuten BSE- ja dioksiinikriisistä, on tullut todellinen yhteiskunnan ongelma, ja ne aiheuttavat sen, että kuluttajat menettävät luottamuksensa ravintoonsa. Aivan äskettäiset ajankohtaiset tapahtumat ovat antaneet meille tästä jälleen muistutuksen.
Jäsenvaltiot ovat käsittäneet tämän, kuten Ranska, joka on perustanut kansallisen elintarviketurvallisuusviraston. Euroopan komissio ehdottaa tänään sellaisen eurooppalaisen elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamista, jonka tehtävänä olisi analysoida kaikkia kansanterveyteen kohdistuvia riskejä.
Hyvät tieteelliset tiedot ovat varmasti välttämättömät, jotta navetasta lautaselle ulottuvaan ravintoketjuun liittyviä riskejä voitaisiin arvioida paremmin. Kaikki sellaiset aloitteet, joiden avulla nämä riskit voidaan tuntea paremmin, ovat siis oikeansuuntaisia. Mutta eikö ongelmaa käsitelläkin kuitenkin tuolloin väärästä näkökulmasta? Kuten usein ennenkin, komissio ehdottaa sääntelyä poistaakseen tai lieventääkseen sen politiikan turmiollisia seurauksia, josta se on itse usein myös vastuussa, kyseenalaistamatta mitenkään tärkeimpiä suuntauksiaan. Niinpä jäljitettävyyttä koskevista eurooppalaisista vaatimuksista, jotka ovat hyviä toimia, on tullut välttämättömiä, varsinkin kun olemme luopuneet yhteisön sisärajojen valvonnasta. Euroopan unioni pyrkii samoin suojelemaan luonnon monimuotoisuutta ja varjelemaan ekosysteemejä luontotyyppi- ja lintudirektiivillä kyseenalaistamatta maatalouden tuottavuuden parantamispyrkimystä, jonka kuitenkin tiedetään hyvin olevan ekosysteemien epätasapainon tärkein syy kaupungistumisen ohella.
Juuri tämä pyrkimys parantaa tuottavuutta lisää elintarvikkeisiin kohdistuvia riskejä: sellaisten maatilojen erikoistuminen, joiden enemmistö harjoittaa tehomaataloutta, välttämättömyys mukautua Yhdysvaltain markkinoiden hintoihin ja siis pyrkimys alempiin kustannuksiin muun muassa eläinten ravintoaineiden kohdalla, toisinaan kaukaiset kuljetukset sekä maatilalta ruokapöytään ulottuvan ravintoketjun eri osat ovat kaikki riskitekijöitä kansanterveydelle, mutta me mieluummin parannamme vaivan kuin estämme sen esiintymisen. Tämä on vakavaa.
Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen on näissä oloissa kuitenkin merkittävässä asemassa riskien tieteellisen analyysin alalla. Huolehtikaamme kuitenkin siitä, että jäsenvaltioille jätetään riskinhallinta ja että ennalta varautumisen periaatetta sovelletaan järkevästi ja oikeassa suhteessa. Se on tehokkuuden tae. Kuka nimittäin osaisi suorittaa jäsenvaltioita paremmin asianmukaista lähivalvontaa? Kuka osaisi erottaa jäsenvaltioita paremmin todella vaaralliset tuotteet niistä tuotteista, jotka kuuluvat eri ravintokulttuureihimme, vaikka ne eivät olisikaan terveydelle täysin vaarattomia. Tällaista täydellistä vaarattomuutta ei sitä paitsi ole olemassakaan eikä se missään tapauksessa ole toivottavaakaan, koska aseptisuus ei takaa elintarvikkeiden turvallisuutta. Kuka osaisi lopuksi kertoa jäsenvaltioita paremmin kansalaisille tähän tai tuohon tuotteeseen liittyvistä riskeistä?
Uskokaamme siis Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen tehtäväksi ainoastaan tieteelliset kokeet siten, että se on yhteydessä kansallisiin elintarvikevirastoihimme. Vaatikaamme siltä erinomaisuutta ja riippumattomuutta. Pyytäkäämme sitä antamaan suosituksia riskinhallinnasta vastaaville poliittisille viranomaisille. Ja älkäämme jättäkö sille hälytystä ja kansalaisten tiedottamista koskevaa aloitetta.
Huolehtikaamme lopuksi siitä, ettei ravintotapojamme yhdenmukaisteta. Jokainen jäsenvaltio, ja Ranska erityisesti, on ylpeä ruokakulttuuristaan ja paikallisista tuotteistaan. Juuri tämä monimuotoisuus myös rikastuttaa Eurooppaa ja sen elämänlaatua. Varjelkaamme sitä tarkasti.

Farage
Arvoisa puhemies, on selvää, että Euroopan elintarvikeviranomaisen - kuten esittelijämme haluaisi sitä kutsua - perustamiseen suhtaudutaan varsin innostuneesti. Olemme nyt Yhdistyneessä kuningaskunnassa, kuten monissa muissa maissa, yhtä innostuneesti perustaneet oman virastomme.
Se aloitti työnsä tänä vuonna, ja monet odottivat siltä paljon. Komission jäsen Byrnen kunnianhimoisten ehdotusten myötä näyttäisi kuitenkin siltä, että tämä kansallinen aloite sulautetaan EU:n rakenteisiin. Saamme kiittää tästä esittelijä Bowisia. Hän vahvistaa mietinnössään Ison-Britannian viraston alisteisen roolin todetessaan, että "on olennaisen tärkeää, että komissio koordinoi eri elimiään, myös... kansallisia elintarvikevirastoja". Minun on ohimennen todettava olevani hämmästynyt siitä, miten Euroopan parlamentin konservatiivijäsen voi niin huolettomasti kannattaa jälleen yhden britti-instituution sulauttamista, kun hänen puolueensa vastustaa avoimesti nykyistä pitemmälle menevää yhdentymistä.
Jäsenet saattavat silti yllättyä siitä, että kannatan elintarvikkeiden turvallisuutta koskevaa yleiseurooppalaista lähestymistapaa, joka ilmenee Euroopan elintarvikeviranomaisen käsitteessä. Vaikka brittikollegani ovat usein leimanneet minut "nurkkapatriootiksi", minulla ei ole mitään vaikeuksia myöntää, että taudit eivät tunne rajoja. Jos taudit eivät kunnioita kansallisia rajoja, ne eivät kunnioita myöskään EU:n rajoja.
Vaikka uuteen EU:n virastoon suhtaudutaankin innostuneesti, valvontaohjelma ei ole tehokas, ellei se ulotu 15 jäsenvaltion ulkopuolelle. Sillä on oltava laajempi näkökulma. Olemme tässä asiassa onnekkaita. Meillä on vuodesta 1984 lähtien ollut Maailman terveysjärjestön erittäin tehokas seurantaohjelma, joka koskee ravintoaineista johtuvien tartuntojen ja myrkytysten valvontaa Euroopassa ja jota on johtanut Berliinissä sijaitseva Von Ostertag Institut.
On kiinnostavaa, että WHO:n käsitys Euroopasta - toisin kuin niiden nurkkakuntaisten eurooppalaisten, jotka ovat usein tämän EU-hankkeen takana - kattoi alun perin 32 maata, myös entisen Neuvostoliiton, ja ohjelmaa on sittemmin laajennettu kattamaan kaikki maat Uralvuorilta Atlantille, Islannista Israeliin. WHO ei toimi vain Euroopassa, vaan se toimii kaikkialla maapallolla, ja tämä on tärkeää. Jos kartoittaa tärkeimpien Euroopassa nykyisin esiintyvien ravintoaineista johtuvien tautien etenemistä, huomaa, että suurin osa niistä havaittiin ensimmäisen kerran Amerikassa.
Mainitsisin tästä yhtenä esimerkkinä, että Eurooppaa äskettäin uhannut E. coli O157 havaittiin luultavasti ensimmäisen kerran Etelä-Amerikassa. Se levisi sieltä Yhdysvaltoihin ja sitten Kanadaan ja sieltä Australiaan ja Japaniin, ennen kuin Manner-Euroopassa puhkesi merkittäviä epidemioita - näistä ensimmäinen Saksassa. Niinpä monet niistä valvonta-aloitteista, joita Euroopassa on sittemmin toteutettu, ovat peräisin muista maista, erityisesti Yhdysvalloista. Riskinarviointi on aloitettava siellä, mistä ongelma alkaa. Jos siis todetaan, että yksittäisten virastojen toimien tueksi tarvitaan - ja mielestäni tarvitaan - monikansallinen virasto, tällainen virasto ei saa rajoittua vain Eurooppaan: sen täytyy olla maailmanlaajuinen ja kerätä maailmanlaajuisia tietoja. Juuri tätä WHO tekeekin meidän hyväksemme: se työskentelee täysin integroidusti alueellisten järjestöjensä kanssa. EU:n tasoinen järjestö ei kykene tähän.
WHO:n ohjelma saa asianmukaista rahoitusta ja tukea, joten uudelle virastolle ei näyttäisi olevan minkäänlaista tarvetta, ei varsinkaan sellaiselle, joka kattaa vain Euroopan unionin 15 jäsenvaltiota. Elintarvikkeiden turvallisuus on liian tärkeä asia, jotta sitä voitaisiin käyttää tekosyynä EU:n yhdentymiseen. Se tuo esille Euroopan unionin huonoimman puolen, koska vaikuttaa siltä, että se haluaa pakonomaisesti hallita kaikkea.

Raschhofer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, valkoinen kirja elintarvikkeiden turvallisuudesta on vastaus sellaisiin tapauksiin kuten BSE-tauti ja dioksiinikriisi joihin olisi pitänyt ottaa kantaa jo aikaa sitten ja joiden vuoksi kuluttajista on tullut erittäin epävarmoja ja joiden vuoksi he ovat menettäneet luottamuksensa elintarvikkeiden turvallisuuteen. Erityisesti kaksi kohtaa painavat mieltäni. Ensinnäkin: saavuttaaksemme tavoitteemme on välttämätöntä luoda eurooppalainen tutkimuskeskusten verkosto. Tosin on vältettävä sitä, että suunnitellulla Euroopan elintarvikeviranomaisella ja esimerkiksi Dublinin elintarvike- ja eläinlääkintätoimistolla olisi päällekkäisiä toimivaltuuksia tai että ne ylittäisivät toimivaltansa. Ei ainoastaan komissiolla, vaan myös kaikilla jäsenvaltioilla pitää olla oikeus vedota tähän viranomaiseen. Tämä on järkevää, jotta Euroopan elintarvikeviranomainen voi toimia komissiosta riippumatta ja jotta se tarvittaessa voi ryhtyä mahdollisimman nopeisiin kriisinhallintatoimiin. Tosin ehdot, joiden nojalla viranomaiseen voidaan vedota, on määriteltävä niin, etteivät ne ole viranomaisen nopeiden ja tehokkaiden toimien esteenä.
Toiseksi: on luotava kauttaaltaan kaikkia elintarvikkeita koskeva jäljitettävyysjärjestelmä, jonka avulla ravintoaineiden sisältämät ainesosat voidaan selvittää aina niiden alkulähteille saakka. Tästä periaatteesta on pidettävä kiinni johdonmukaisesti, kun yhteisön pakkausmerkintöjä koskevia säännöksiä tarkistetaan, kuten on suunniteltu. Vain siten voidaan palauttaa kuluttajien luottamus elintarviketuotantoon.

Müller, Emilia Franziska
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, esittelijä Bowis on laatinut erinomaisen mietinnön, ja olen useista asioista samaa mieltä hänen kanssaan. Pidän tehokkaan ja riippumattoman Euroopan elintarvikeviranomaisen perustamista erittäin myönteisenä, myös tähänastisten elintarvikealan skandaalien vuoksi.
Elintarvikkeiden turvallisuus on kuluttajille olennainen asia, sillä kuluttajat haluavat syödä terveellistä ruokaa, ja juuri meidän on pidettävä huolta siitä, että elintarvikkeet ovat turvallisia. Tästä syystä viranomaisen keskeisiä tehtäviä ovat riskinarviointi ja riskejä koskeva viestintä, nopeat hälytysjärjestelmät, joissa käytetään apuna viittä elintarvikeasioita käsittelevää valiokuntaa, optimaalinen kuluttajille suunnattava tiedotus elintarvikkeita ja niiden turvallisuutta koskevissa asioissa ja optimaalisen verkoston muodostaminen kansallisten tiede- ja valvontaelinten kanssa, jotta voidaan taata, että tuotantoa valvotaan myös paikan päällä tuottajista aina kuluttajiin saakka.
Jotta kuluttajien luottamus voidaan palauttaa ja vahvistaa sitä entisestään, lannoiteaine-, kasvinsuojelu-, lääke-, ympäristö- ja jätelaeissa on huomioitava elintarviketurvallisuus ja sitä koskevat säädökset. Luotettava riskinarviointi edellyttää, että tehdään laajoja analyyseja ja vertailumittauksia. Jotta tieteelliset tulokset olisivat vertailukelpoisia koko Euroopan alueella, käytössä olevat mittausmenetelmät on standardoitava ja yhtenäistettävä. Elintarvikkeiden ja erityisesti eläinten rehun sisältämien myrkyllisten aineiden tutkimuksia varten on luotava tarvittava infrastruktuuri. Komission yhteinen tutkimuskeskus, jossa tutkitaan kuluttajien terveyden suojelua ja kuluttajansuojaa, valvoo nykyisin myös elintarvikkeiden laatua ja turvallisuutta Euroopan laajuisesti. Lisäksi keskuksessa tutkitaan mm. elintarvikkeiden saastumista ja tehdään maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden vertailumittauksia.
Kaikkiin näihin toimiin tarvitaan erittäin paljon varoja. Siksi on myös järkevää, että muiden alalla jo toimivien Euroopan unionin instituutioiden kanssa tehdään yhteistyötä, että niitä käytetään hyväksi ja että niitä mahdollisesti vahvistetaan. Järkevää olisi myös se, että tarvittavat varat myönnettäisiin vuoden 2002 loppuun mennessä. Olen antanut tätä asiaa koskevan esityksen, ja pyydän, että sitä myös kannatetaan.

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies, jos näin monimutkaisesta aiheesta joka hyvin helposti liikuttaa ihmisten mieliä ja kuumentaa tunteita jätetään parlamentissa vain 19 tarkistusta, se on osoitus siitä, miten luotettavaa ja erinomaista esityötä esittelijä ja myös muut valiokunnan puolueryhmät ovat tehneet. Kiitän esittelijää siitä.
Valkoinen kirja ei suinkaan ole vastaus viimeaikaisiin kriiseihin, vaan se on komissiolle annettu tehtävä, joka on valmistunut myöhässä ja joka perustuu jo useita vuosia sitten esiteltyyn vihreään kirjaan. Meidän pitäisi lisäksi muistuttaa siitä, että kuten muutamat minua edeltäneet puhujat, erityisesti jäsen Whitehead ja jäsen Gebhardt, jo sanoivatkin valkoinen kirja on paljon enemmän kuin pelkästään yksi uusi unionin säädöskokoelma. Valkoisen kirjan avulla on esimerkiksi luotava tälle alalle sellaiset edellytykset, että turvallisten elintarvikkeiden tuottaminen on mahdollista. Ellemme kykene uudistamaan järjestelmää, jonka avulla mahdollisista riskeistä voidaan varoittaa varhaisessa vaiheessa, ja ellei tätä järjestelmää saada toimivaksi, meidän ei tarvitse enää vaivata päätämme monellakaan asialla. Ellemme onnistu siinä, että myös jäsenvaltiot ottavat vastuuta varhaisvaroitusjärjestelmästä, meillä on edessämme ongelma. Meidän on säädettävä tiukkoja eläinten rehuja koskevia lakeja, tiukkoja direktiivejä ja määriteltävä tiukkoja kriteereitä. Eläinten rehujen tuotantoa koskevien hygieniasääntöjen ja myös tuotannon valvonnan on oltava paljon nykyistä tiukempaa. Ellemme kykene luomaan puitedirektiiviä, emme pysty vaikuttamaan kunnolla moniinkaan elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyviin asioihin. Ohjelma, jonka komissio jätti käsiteltäväksi ja josta se antoi noin 80 ehdotusta, joista osa oli uusia ehdotuksia ja osa tarkistuksia on erittäin kunnianhimoinen. Muutamien kohtien perusteella voi päätellä, että komissio on jo ryhtynyt toimiin. Uskon, että tällä tiellä kannattaa jatkaa.
Me kaikki käsittelemme luonnollisesti pääasiassa uutta elintarvikeviranomaista. Olemme valiokunnassa sopineet siitä, mitä uusi viranomainen saa tehdä ja mitä se ei saa tehdä. Mutta sanon teillekin: elintarvikkeiden turvallisuus on tärkeä asia! Unionissa on jo tälläkin hetkellä tieteellisiä elimiä, jotka hoitavat tätä asiaa. Mutta ellemme onnistu luomaan jäsenvaltioihin järjestelmää, jonka mukaisesti elintarviketuotantoa todellakin valvotaan säädösten mukaisesti paikan päällä, ja ellemme onnistu sitouttamaan jäsenvaltioita siihen, että ne ilmoittavat, kuka valvoo mitä, milloin ja miten usein, voimme perustaa Euroopan unionin alueelle vaikka kaksikymmentä uutta viranomaista, eikä elintarvikkeiden turvallisuus silti paranisi millään tavalla. Tämä meidän tulisi tehdä selväksi. Silloin uusi viranomainen onpa se minkä niminen tahansa on vain silmänlumetta ja veruke. Jokin maa ja jokin paikkakunta, joka valitaan sen sijoituspaikaksi, ehkä iloitsee siitä, mutta muutoin ei tapahtuisi mitään. Silloin lausahdukset "ketään ei kiinnosta" ja "karavaani jatkaa kulkuaan" olisivat erittäin osuvia. Hygieniasäännöt ja paikan päällä tapahtuva valvonta, ne ovat tämän ajan mottoja. Se ei vaadi paljon meiltä tai komissiolta, mutta se vaatii paljon jäsenvaltioilta, jotka eivät vielä tähän päivään mennessä ole tehneet läksyjään.

Olsson
Arvoisa puhemies, tunnen olevani tänään iloinen ja tunnen olevani kiitollinen sekä komissiolle, sillä se on aloittanut parempaa elintarviketurvallisuutta koskevan työn, että esittelijä Bowisille ja koko ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnalle. Olen kiitollinen siitä hyvästä yhteistyöstä, jota olemme tehneet, ja siitä kompromissihalukkuudesta, jota on osoitettu hyvän mietinnön aikaansaamiseksi. Toivomme nyt parlamentin tukea ja toivomme, että neuvosto ja komissio hyväksyvät ehdotuksemme.
Elintarviketurvallisuusviranomaisen on yhdessä elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston, muiden tieteellisten elinten ja kansallisten viranomaisten kanssa luotava täysin kattava järjestelmä. Aivan kuten jäsen Paulsen sanoi, kaikkien jäsenvaltioiden ja kaikkien yritysten, joista useat ovat monikansallisia, on noudatettava lainsäädäntöä. Jos ne eivät tee niin, EU:n tasolla on oltava sanktiojärjestelmä. Sen vuoksi haluan ottaa esiin tarkistuksen 16. Kun elintarviketurvallisuus on uhattuna, pelissä ovat sekä ihmisten terveys että yhteismarkkinat. Meidän on siis tehtävä EU:n perustamissopimukseen sellaisia muutoksia, jotka antavat komissiolle samantapaisen sanktiomahdollisuuden elintarvikealalla kuin sillä on nykyään kilpailualalla. Elintarviketurvallisuusviranomaisen pitää voida ehdottaa komissiolle sopivia toimia tässä yhteydessä.

Schörling
Arvoisa puhemies, minullakin on ilo ensiksi kehua komissiota sen laatimasta elintarvikkeiden turvallisuutta koskevasta valkoisesta kirjasta, joka on hyvä ehdotus, mutta minulla on ilo kiittää myös esittelijä Bowisia, koska hänen työnsä on parantanut ja tarkentanut tätä ehdotusta loistavasti. Hän on lisäksi julkaissut asiakirjan, jonka päätöslauselma on konkreettinen ja jonka perustelu on sekä helppolukuinen että hauska. Tällaisia tekstejä luemme parlamentissa harvoin!
Ryhmäni on samaa mieltä komission ja esittelijän kanssa siitä, millainen riippumattoman elintarviketurvallisuusviraston vastuunjaon pitää olla. Olemme sitä mieltä, että sen olennaisimpana tehtävänä on oltava elintarviketurvallisuuden riskinarviointi ja että toiminnan ytimenä on oltava tieteelliset lausunnot. Lainsäädäntöä on tietenkin myös vahvistettava, ja koko ravintoketju on katettava tarkastelemalla elintarvikkeita varovasti ja vastuullisesti, mihin kaikkien on sitouduttava. Elintarvikkeita on myös tuotettava mahdollisimman ekologisten periaatteiden mukaan.
Oikeastaan tarvitsemme kattavan strategian, joka koskee elintarvikkeiden käsittelyä aina tähkästä leipään. Kyse on sellaisista asioista kuin GMO:t, lisäaineet, merkintä ja niin edelleen. Toivon, että komissio todellakin huolehtii tästä.
Ryhmäni tukee useimpia tarkistuksia. Pidän erityisen tärkeänä tarkistusta 17. Tässä tarkistuksessa sanotaan, että kuluttajajärjestöjä on kuultava. Koska J kohdassa mainitaan, että teollisuutta ja elintarvikkeiden tuottajia on kuultava, olen sitä mieltä, että tällä alalla tarvitaan tasapainoa.

Fiebiger
Arvoisa puhemies, elintarvikeskandaalien yleisyys ja keskustelu siitä, otetaanko geenitekniikka käyttöön elintarvikkeiden tuotannossa, ovat kyseenalaistaneet nykyisen elintarviketurvallisuutta valvovan järjestelmän. Elintarviketurvallisuuden korkeimmat vaatimukset ja vähenevä kuluttajansuoja eivät sovi yhteen. On siis keksittävä jotain muuta, se on minunkin mielipiteeni. Kannatan kuitenkin sitä, että korkein toimivalta säilytetään jäsenvaltioilla.
Yhteisö on elintarvikkeiden suurin tuoja ja viejä. Alan vuosittainen liikevaihto on 600 miljardia euroa, ja ala työllistää 10 miljoonaa ihmistä. Tuen kaikkia yhteistyötahoja, jotka kantoivatpa ne vastuuta poliittisesti, hallinnollisesti tai muilla tavoin osallistuvat "ravintoa kaikille" -strategian toteuttamiseen. Kehittyneet teollisuusmaat voisivat antaa tähän työhön suurimman panoksen tuottamalla elintarvikkeita kestävällä tavalla ja monipuolisesti. Valkoinen kirja on elintarviketuotannon vastuuhenkilöiden poliittinen asiakirja. Täysi turvallisuus on tällä alalla tuskin mahdollista tai se voidaan saavuttaa vain vaivoin. Siksi valkoisessa kirjassa esitettävät ennalta ehkäisevät toimet itse asiassa ovat juuri niitä toimia, joissa on ainesta varsinaisiksi toimintasuunnitelmiksi. Sitä paitsi ei ole olemassa "eurooppalaista makua". Kansallisia erityispiirteitä on kunnioitettava ja myös tuettava.
Nämä ovatkin elintarvikkeiden turvallisuutta koskevan valkoisen kirjan ainoat heikkoudet. Avoimiksi jäävät sellaiset kysymykset kuin: Millaiset suhteet elintarvikeviranomaisen pitää luoda kuluttajiin? Miten sen rahoitus hoidetaan ja millaista on elintarvikeviranomaisen ja jäsenvaltioiden välinen yhteistyö? Miten sen vastuu on määritelty? Tähän saakka syyttömät ovat nimittäin joutuneet maksamaan. Kun komissio käsittelee tätä asiaa jatkossa, sen on annettava näihin kysymyksiin vielä konkreettisempia vastauksia.

Nobilia
Arvoisa puhemies, emme arvosta kollega Bowisin tekemää työtä ainoastaan siksi, että siinä korostetaan aihetta oikealla tavalla, vaan myös siksi, että siinä nostetaan esiin tärkeitä kysymyksiä, joihin pitää jatkossa löytää vastaus.
Tämän pian perustettavan viranomaisen tuoma hyöty on kiistämätön sekä valvonnan että torjunnan kannalta, mutta sen toimintaohjeeksi ei kuitenkaan riitä ennalta varautumisen periaate. Varman sääntökokonaisuuden luominen, hyväksyttävien riskien määritteleminen sekä paikallisiin elintarvikkeisiin ja tuotantoon liittyvän monimuotoisuuden ylläpitäminen ovat seikkoja, joita pitää vielä tarkentaa sen lisäksi, että huomio täytyy keskittää pieniin ja keskisuuriin yrityksiin ja että niiden alaisille pitää tarjota koulutusta. Toiseksi elintarvikkeiden merkintöjä koskevat säännöt pitää muuttaa tasapainoisesti sekä tukkumyyntiä että vähittäiskauppaa varten siten, että tuotteiden ja niiden ainesosien jäljitettävyyden kannalta merkinnät tarjoavat vihdoinkin kelvollista tietoa kuluttajille ja antavat mahdollisuuden määritellä, kenelle mahdollinen vastuu kuuluu riski- tai hätätapauksessa.
Täällä on aivan oikein sanottu, että tulevalla viranomaisella ei ole poliittista roolia ja että ennen kaikkea hätätapauksessa komissio ja jäsenvaltiot toimivat sen kiinnekohtana. Tämän vakuutuksen konkreettisuus voidaan nähdä kuitenkin vasta sitten, kun viranomainen on toiminnassa. Tämän lisäksi pitää määrittää seikat, jotka koskevat sen oikeudellista asemaa, valtaa ja menettelytapoja muihin sellaisiin Euroopassa oleviin teknis-tieteellisiin viranomaisiin nähden, joiden tehtävät voidaan nykyään osittain lisätä perustettavan viranomaisen tehtäviin.
Lopuksi on tärkeää katsoa, miten viranomaisen riippumattomuus ja avoimuus sovitetaan yhteen yhtäältä niiden tosiasioiden kanssa, että sille suunnattujen nykyisten varojen suuruutta ei ole määritelty ja että se on riippuvainen komissiosta ja toisaalta sille annetun itsenäisen toimeenpanovallan ja sen johtokunnan kokoonpanon kanssa.
Viimeisenä asiana aikomus määrittää ensisijaiset tavoitteet ja luokitella ne tärkeyden mukaan on varmasti myönteinen; nämä toimet kun niiden määrittelyäkin joudutaan ensin odottamaan vuosia eivät korvaa tarvetta luoda yleiskatsaus elintarvikepolitiikasta ja sen turvallisuutta koskevasta kokonaisvaltaisesta eurooppalaisesta suuntaviivasta, jonka muodostamisessa eurooppalaiset voivat monine eroineen jälleen kerran käyttää tilaisuutta hyväkseen ja todistaa yhtenäisyytensä.

Blokland
Arvoisa puhemies, esittelijä Bowis aloittaa mietintönsä perustelut Ludwig Feuerbachilta peräisin olevalla lainauksella, jonka hän toisti myös tänä aamuna: "der Mensch ist, was er is ißt". En yhdy tähän sanontaan, sillä me tiedämme, että ihminen on muutakin kuin ruumis. Elintarviketurvallisuutta koskevia sääntöjä on ollut olemassa jo kauan, kuten voimme lukea Raamatusta, koska Jumala laati niitä kansalleen Israelissa.
On paikallaan asettaa oikeisiin mittasuhteisiin huoli, jota ihmiset tuntevat elintarviketurvallisuudesta. Feuerbachin vastapainoksi voin lainata itse Jeesuksen sanoja: "Ihmistä ei saastuta, se mikä menee sisään suun kautta vaan se, mikä tulee sieltä ulos", nimittäin se, mitä me kaikki sanomme.
Tässä nykyaikaisessa yhteiskunnassa elintarvikkeiden valitsemismahdollisuudet ovat laajentuneet valtavasti. Syömme ennen kaikkea herkullista ruokaa, vaikka tiedämme, että se onkin epäterveellistä. Kumma kyllä, väestö on suuren paniikin vallassa, jos ravinnontuotannossa tapahtuu jokin virhe. Luottamuksen palauttamiseksi on toteutettava pitkälle meneviä toimia, joista voidaan kysyä, ovatko ne välttämättömiä turvallisuuden kannalta. Olisiko BSE-kriisi ja dioksiinikriisi voitu välttää Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen avulla?
Uuden lainsäädännön laatiminen ei mielestäni ole hyvä reaktio nykyisen lainsäädännön noudattamatta jättämiseen. Siksi on asetettava etusijalle sellaisten eri jäsenvaltioissa toimivien riippumattomien tarkastuselinten perustaminen, jotka valvovat lakien noudattamista paikan päällä. Sama koskee nopeaa hälytysjärjestelmää, jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että tämä järjestelmä toimii hyvin ja niiden on ilmoitettava asioista komissiolle ajoissa.

Nisticò
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Byrne, haluaisin aivan ensimmäiseksi kiittää ystävääni John Bowisia hänen tekemästään erinomaisesta työstä, joka liittyi valkoiseen kirjaan elintarvikkeiden turvallisuudesta, ja ennen kaikkea siitä, että hän otti vastaan eri ryhmien esittämät monenlaiset tarkistukset, jotka mielestäni parantavat huomattavasti komission itsensä tekemää alkuperäistä ehdotusta.
Euroopan riippumattoman ja pitkälle tieteellisiä näkökulmia tarkastelevan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustaminen on merkittävä askel kohti kaikkien kansalaisten tiedostamaa tarvetta saada varmuus elintarvikkeiden laadusta ja turvallisuudesta. Ihmisissä aiheuttavat syvää huolta ja joskus myös ahdistusta ihmisen keskushermostoa koettelevat aivoja surkastuttavat vammat, jotka aiheutuvat siitä, että on syöty hullun lehmän tautia sairastavista naudoista peräisin olevaa lihaa kuten tänä aamuna on sanottu , hiljattainen dioksiiniskandaali Belgiassa, korkeat tuholaismyrkkyjen ja rikkaruohomyrkkyjen määrät ympäristössä sekä sellaisten muiden mikrobiologisten ja kemiallisten saastuttavien aineiden esiintyminen, joilla on mahdollisia syöpää aiheuttavia vaikutuksia. Niinpä eurooppalaisen elintarviketurvallisuudesta vastaavan viranomaisen perustaminen edistää huomattavasti kansalaisten korkeatasoista terveydensuojelua.
Saanen lopuksi kiittää kaikkia poliittisia ryhmiä PPE:tä, sosialisteja, vihreitä, liberaaleja siitä, että ne myöntyivät tukemaan kompromissitarkistusta, jonka minä ja jäsen Fiori alun perin esitimme ja joka antaa vahvemman merkityksen puheena olevan Euroopan viranomaisen olemassaololle. Viranomaisen pitää edustaa todellista niiden jäsenvaltioiden virastojen verkoston koordinoinnin aivokeskusta, joiden puolestaan pitää aktivoida ja koordinoida elintarviketurvallisuudesta vastaavien erityisosaamiskeskusten verkostoa yksittäisillä alueilla. Tämän laboratorioiden verkoston tavoitteena on toteuttaa jatkuvaa ja päivittäistä elintarvikkeiden laadun- ja turvallisuudenvalvontaa, ja aivan kuten jäsen Roth-Behrendt hetki sitten sanoi minä kannatan tätä lähestymistapaa. Verkoston pitää olla mahdollisimman lähellä kansalaisia, jotka voivat näin palauttaa luottamuksensa kansallisiin ja eurooppalaisiin toimielimiin.

Sacconi
Arvoisa puhemies, tämä elintarviketurvallisuusongelmia koskevan kuulemisen ensimmäinen vaihe päättyy parlamentin äänestykseen. Toivon vain, ettei tämän äänestyksen myötä lopu myös halu puuttua nopeasti ja tehokkaasti sellaisen alan toimintaan, joka koskettaa niin läheisesti kansalaisten arkipäivää ja joka on yksi tärkeimmistä koetinkivistä kyvyllemme palauttaa kansalaisten luottamus toimielimiin ja politiikkaan.
Ponnistusta eteenpäin tarvitaan sitä suuremmalla syyllä, kun valkoisen kirjan suuret odotukset eivät mielestäni täysin heijastu Bowisin esittämästä mietinnöstä hänen tekemästään merkittävästä työstä huolimatta. Niinpä vaikka Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustaminen ja sen toimivallan määritteleminen ovat olennainen osa komission ehdottamaa strategiaa, se ei niiden avulla toteudu täydellisesti. Euroopan elintarvikestrategiaa ei voida rajata pelkästään valvontaviranomaisen perustamiseen ja eräiden hygieniaa ja terveyttä koskevien sääntöjen soveltamiseen, vaikka ne ovatkin välttämättömiä. Terveellisen ruuan ja hyvän ruuan välillä on näkymätön yhteys, josta kuluttajien tietoisuutta pitää lisätä entisestään suosimalla laatua ja tukemalla eri alueille ominaisia tuotteita, jotka ovat Euroopan kansojen suuri rikkaus.
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa tehdyn äänestyksen myötä onnistuimme palauttamaan tietynlaisen tasapainon, kun liitimme soveltamisalaan ravitsemusta koskevat ongelmat ja eräitä tärkeitä viittauksia pienten ja keskisuurten yritysten tehtävään erilaisten elintarviketottumusten ylläpitämisessä. Tästä syystä äänestykseni on myönteinen.

Sterckx
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, mielestäni Bowisin mietintö antaa vahvan perustan jatkossa tehtävälle työlle ja olen sitä mieltä, arvoisa komission jäsen, että nyt ei ole olemassa mitään syytä, miksi ette voisi tehdä lainsäädäntöehdotusta vaikkapa huomenna, sillä parlamentin suuri enemmistö on nyt samaa mieltä siitä, millä tavalla meidän on jatkettava, ja hyvä esittelijä, te olette erittäin hyvä diplomaatti, saamme kiittää muun muassa ja ennen kaikkea teitä siitä, että enemmistö on niin suuri.
En aio sanoa paljoakaan asian sisällöstä, siitä olemme kaikki samaa mieltä. Haluaisin ottaa esille pari pikku seikkaa. Olen esittänyt tarkistuksen, joka ei ole mielestäni merkityksetön, vaikka kollega Whitehead sanoi sen olevan tarpeeton. Elintarviketurvallisuusviranomaisen on oltava riippumaton ja siksi 12 kohdassa mainitut läheiset siteet (close ties), eivät oikeastaan ole mahdollisia, ei minkään elinten kanssa, ei kuluttajajärjestöjen eikä muidenkaan järjestöjen kanssa. Siksi olen sitä mieltä, että tarkistuksenne 11 ja minun tarkistukseni 17 voidaan yhdistää erinomaisesti.
Toinen seikka, viranomaisen lisäksi on myös muita tärkeitä asioita, jotka tulee hoitaa. Mainitsen niistä kaksi: tarvitsemme kiireellisesti BSE-normeja Euroopan unionin tasolla, tarvitsemme kiireellisesti myönteistä listaa eläinten rehun valmistusaineista. Arvoisa komission jäsen, ryhtykäämme työhön, ja hyvät kollegat, Euroopan parlamentin rooli on myös hyvin tärkeä, sillä meidän pitää huolehtia vuosikertomuksen ja elintarviketurvallisuusviranomaisen johtajan kuulemisen avulla siitä, että viranomainen myös toimii, ja jos se ei tee työtään hyvin, me maksamme poliittisen laskun. Mielestäni meidän on pidettävä se mielessämme tulevien vuosien aikana.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijää siitä, että hän sisällytti kompromissitarkistuksiin - kuten muut kollegat ovat sanoneet - kaikkien ryhmien tarkistukset. Mielestäni hänellä on selvä tavoite, nimittäin - kuten hänen asiakirjassaan sanotaan - mahdollisimman hyvän elintarviketurvallisuuden varmistaminen, ja ensimmäisestä tavoitteesta johtuva toinen tavoite, toisin sanoen skandaalien myötä heikentyneen kuluttajien luottamuksen palauttaminen. Haluaisin palauttaa mieliin Espanjassa sattuneen rypsiöljyskandaalin - jonka seuraukset näkyvät vielä nykyisinkin, yli 20 vuotta myöhemmin - mutta myös BSE- ja dioksiiniskandaalin sekä Yhdysvalloissa äskettäin sattuneen huolestuttavan skandaalin, jossa syötäväksi kelpaamatonta siirtogeenistä maissia ilmeisesti pääsi elintarviketuotteisiin.
Mielestäni esittelijän ehdotus, jossa esitetään kolmenlaisia toimia, on erittäin tärkeä: ensiksikin perustetaan elintarvikevirasto tai -viranomainen, jonka periaatteita ovat tieteellinen integriteetti, avoimuus ja riippumattomuus - riippumattomuus on muiden tavoitteiden ohella keskeinen tavoite - ja toiseksi laaditaan selkeää ja ymmärrettävää ensisijaista lainsäädäntöä ja kolmanneksi tehdään yhteistyötä jäsenvaltioiden virastojen, kansalaisjärjestöjen ja kansainvälisten elinten kanssa. Tästä syystä mekin - kuten kollegani Mihail Papayannakis sanoi - hyväksymme mietinnön ja tuemme sitä.

Hyland
Arvoisa puhemies, haluaisin muiden kollegojen tavoin onnitella esittelijä Bowisia erittäin rakentavasta ja johdonmukaisesta lähestymistavasta tähän ongelmaan. Haluaisin pienenä kevennyksenä sanoa, että kun kuuntelin jäsen Bloklandin lainaavan Raamattua, tunsin, että hän nosti tämän keskustelun aivan uudelle tasolle, sillä luulimme välillä, että asian ratkaisemiseen tarvittaisiin vähintäänkin taivaan apua.
Olen joka tapauksessa sitä mieltä, että on parlamentin ja komission jäsen Byrnen ansiota, että elintarvikkeiden turvallisuus on nyt Euroopassa ensisijainen tavoite. Kansalaiset odottavat meiltä valpasta ja myönteistä reaktiota, ja heillä on siihen oikeus. Mikään muu ei mielestäni palauta kuluttajien luottamusta tähän sekä tuottajien että kuluttajien kannalta tärkeään politiikan osa-alueeseen. Me kaikki olemme ottaneet oppia 1990-luvun elintarvikekriisistä. Luotan siihen, että kun otamme käyttöön järjestelmälliset ja yhtenäiset säännöt, pohjustamme nykyisessä lainsäädännössä olevien porsaanreikien poistamista. Tämä parantaisi selvästi elintarvikkeiden turvallisuutta koko elintarvikeketjussa. Euroopan unionin elintarvikelait uudistettaisiin Euroopan unionin tasolla.
Haluamme välttyä siltä tilanteelta, että elintarvikkeiden myynti kansallistettaisiin Euroopan unionissa uudelleen. Yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen keskeisiin asioihin kuuluu se, että vältetään kaikenlainen YMP:n uudelleenkansallistaminen. Tästä syystä on tärkeää, että elintarvikkeiden turvallisuutta koskevat lait pannaan täytäntöön Euroopan unionin tasolla. Tästä syystä suhtaudunkin myönteisesti yhteen elintarvikkeiden turvallisuutta koskevan valkoisen kirjan keskeiseen ehdotukseen, joka johtaisi Euroopan uuden elintarvikeviranomaisen perustamiseen. Tämä viranomainen olisi vastuussa tieteellisistä todisteista sekä kaikkien elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvien riskien ilmoittamisesta ja hallinnasta.
Toinen kysymys, jota joudumme käsittelemään lähikuukausina, koskee elintarviketuotannossa olevia GMO:ita, ja meidän täytyy suhtautua avoimin mielin biotekniikan mahdollisuuksiin. Tältä osin olisi suuri virhe olettaa, että biotekniikka merkitsisi huonoa laatua tai vaarallisia elintarvikkeita. Jos esimerkiksi GMO:ita sisältävien elintarvikkeiden ansiosta voidaan vähentää torjunta-ainejäämiä ja parantaa ravinnon laatua, olisi leväperäistä sivuuttaa nämä hyödyt. Kannatan kuitenkin täysin GMO:ita sisältävien elintarvikkeiden selkeitä, ei-teknisiä ja standardoituja merkintöjä. Elintarvikkeita, jotka ovat geneettisesti muunnettuja tai sisältävät geneettisesti muunnettuja ainesosia, ei myöskään saisi päästää elintarvikeketjuun, ennen kuin ne on testattu perusteellisesti, ja silloinkin ne olisi merkittävä selvästi.

Thyssen
Arvoisa puhemies, se, että valkoisella kirjalla elintarviketurvallisuudesta ei ole lainsäädännöllistä merkitystä, ei missään tapauksessa vähennä sitä kaksinkertaista arvoa, joka sillä ilman muuta on. Se sisältää ensiksikin sitoumuksen lainsäädännön kokonaisvaltaisesta ja perusteellisesta uudistamisesta, riippumattoman elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta ja valvonnan paremmasta järjestämisestä.
Sillä on lisäksi symbolinen merkitys. Se voi ja sen pitääkin olla uusi alku. Tästä lähtien politiikkaa hoidetaan koordinoidusti ja yhtenäisesti ja siihen sisältyy koko ravintoketju.
On hyvä, että erinomaista työtä tehnyt esittelijä Bowis valitsee myönteisen lähestymistavan valkoiseen kirjaan nähden. Hänen mietinnössään ei niinkään esitetä muutoksia, vaan asetetaan painotuksia. Siinä painotetaan oikeutetusti, että elintarvikeviranomaisen pitää keskittyä ensi sijassa elintarvikkeiden turvallisuuteen. Toivon silti, että tilaa jää myös ravintotottumusten ja terveyden väliseen suhteeseen liittyvien tieteellisten tietojen keräämiseen. Politiikkaa ei saa suunnata vain terveyshaittojen ennaltaehkäisyyn vaan myös terveysvoiton tavoitteluun.
Toinen oikeutettu painotus on pyyntö kiinnittää huomiota alueellisiin ja kulttuurisiin eroihin elintarvikkeiden tarjonnassa ja pienten ja keskisuurten yritysten ja kotiteollisuuden rooliin. Olkoon tämä samalla pyyntö sen puolesta, että emme kieltäisi pienten ja keskisuurten yritysten ja kotiteollisuuden merkitystä siinä laajassa lakipaketissa, jonka saamme käsiteltäväksemme.
On tarpeen painottaa vielä kolmatta seikkaa, joka puuttuu toistaiseksi mietinnöstä ja jonka me voimme vielä saada siihen tarkistuksen 12 avulla. Sekä valkoisessa kirjassa että Bowisin mietinnössä puhutaan toisaalta viestinnästä ja toisaalta menettelyistä hätätilanteissa, mutta huomiota ei ole kiinnitetty aivan välttämättömään sisäiseen ja ulkoiseen viestintään kriisitilanteessa. Siitä huolimatta, ja Belgiassa meillä on kokemusta tästä, se voi olla määräävä seikka kriisinhallinnassa ja kuluttajan viranomaisia kohtaan tunteman luottamuksen säilymisessä tai menettämisessä.
Lopuksi vielä tämä: toivokaamme, että jäsenvaltiot yhtyvät parlamentin ja komission näkemykseen ja että ne ottavat ennen kaikkea myös vastuun, ei vain neuvoston osina, vaan myös toimijoina, joiden on huolehdittava siitä, että käytännön valvonnasta tulee tehokasta sen jälkeen kun Euroopan unionin säädökset on sisällytetty kansallisiin lakeihin.

Van Brempt
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, valkoinen kirja elintarvikkeiden turvallisuudesta muodostaa paremman ravitsemuksen hyvän perustan tulevaisuudessa, ja toivon, että se vaikuttaa myös ympäristön ja ihmiset paremmin huomioon ottavaan elintarviketuotantoon. Esittelijä, ja myös hyvin monet parlamentin jäsenet valiokunnassa, joista itse olen yksi, ovat keskittyneet elintarviketurvallisuusviranomaiseen ja se on oikeastaan valitettavaa. Se on valitettavaa siksi, että hyvä ja turvallinen ravinto hyötyy ennen kaikkea selkeästä lainsäädännöstä. Ymmärrän kuitenkin, että monet Euroopan kriisit, puhun tässä myös kotimaastani, ovat osoittaneet, että tarvitsemme ennen kaikkea kiinnekohdan. Politiikassa tarvitaan kiinnekohta selkeiden valintojen tekemiseksi ja kuluttaja tarvitsee luottamusta. Siksi tarvitsemme tätä elintarviketurvallisuusviranomaista ja painotamme perustellusti sen merkitystä.
On tärkeää, että elintarviketurvallisuusviranomainen voi toimia itsenäisesti. Olemme painottaneet tätä selvästi mietinnössä ja olen siihen erittäin tyytyväinen. On myös tärkeää, että elintarviketurvallisuusviranomainen voi asettaa prioriteetteja ja että se voi toimia ennalta ehkäisevästi ja antaa suosituksia niille, jotka vastaavat riskinhallinnasta. Harmittelen hieman sitä, että nimessä mainitaan vain elintarviketurvallisuus. Ymmärrän sen, että elintarviketurvallisuuden on oltava lähtökohtana, mutta on luotava yhteyksiä muihinkin alueisiin, kuten ympäristöön, terveyteen ja muihin vastaaviin alueisiin. Toivon, että tuleva dynaaminen viranomainen voi käynnistää tällaisenkin toiminnan.
Lopuksi vielä seuraava seikka. Olen sitä mieltä, että meidän ei pidä tehdä viranomaisen sijoituspaikasta merkittävää asiaa tässä poliittisessa keskustelussa. Olen täysin vakuuttunut siitä, että se on kansalaisille yhdentekevää.

Pesälä
Arvoisa puhemies, kiitän liberaaliryhmän edustajana lämpimästi komissiota valkoisesta kirjasta, jolla on kunnianhimoiset tavoitteet. Asioissa on edettävä joustavasti ja nopeasti. Tämä on kuluttajien mutta samalla myös elintarvikeketjun etu Euroopassa. Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta on päätynyt järkevään linjaan, kun elintarviketurvallisuusvirastosta halutaan tehdä tieteellisesti arvovaltainen elin, jolla on vastuu riskin arvioinnista ja tiedottamisesta. On tärkeää, että itse riskin hallinta on edelleen jäsenmaiden ja komission vastuulla ja siten myös poliittisen valvonnan kohteena.
Jotta kuluttajien luottamus elintarvikkeiden turvallisuuteen voidaan palauttaa ja ylläpitää, on elintarvikeviraston toiminta aloitettava riittävin julkisin resurssein. Riippumattomuus ja yksikön itsenäisyys palvelevat parhaiten eurooppalaisten kuluttajien asemaa. Siksi parasta olisi, jos virasto ei toimi komission alaisuudessa vaan riippumattomasti, fyysisesti irti komissiosta. Virasto on sijoitettava hyvien kulku- ja tietoteknisten yhteyksien päähän, sijaintipaikalla on oltava hyvä maine elintarviketurvallisuuden alalla. Myös ympäröivän tieteellisen yhteisön tuki on tärkeää sijaintipaikkaa valittaessa. Siksi tuenkin tarkistuksia 14 ja 19, joissa tulevaa sijaintipäätöstä halutaan ohjata periaatteellisesti.

Vachetta
Valkoisessa kirjassa, jonka yleisiä suuntaviivoja Bowisin mietintö tukee, ei määritellä velvoittavaa politiikkaa, ja se on todella vahinko. Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustaminen on kuitenkin erittäin myönteistä. Sen riippumattomuus on kuitenkin taattava, kuten jotkut kollegat sanoivat. Tämä edellyttää sitä, että viranomaisen käyttöön annetaan taloudellisia ja henkilöstöresursseja.
Me olemme puolestamme sitä mieltä, että elintarviketeollisuuden voittojen verottamisen avulla pitäisi olla mahdollista irrottaa tällaisia resursseja. Avoimuuden periaatteen kunnioittamiseksi olisi myös sallittava se, että ammattiliitot ja eri yhdistykset voisivat antaa asioita tämän viranomaisen käsiteltäväksi niin kulutus- kuin ympäristöasioissakin. Riskien hyvä tieteellinen arviointi ja siihen liittyvä tehokas kansalaisiin kohdistuva viestintästrategia eivät riitä tukahduttamaan elintarvikekriisejä. Tämä on tavallaan teknokraattinen näkemys, joka pettää itseään jättämällä huomiotta elintarvikealan kulttuurisen, yhteiskunnallisen ja taloudellisen ulottuvuuden.
Joidenkin kriisien ratkaisu edellyttäisi enemmän poliittista tahtoa. Ottakaamme esimerkiksi nykyinen hullun lehmän taudista johtuva kriisi. Meidän pitäisi kyetä kieltämään eläinjauhojen sisällyttäminen karjanrehuun ja peruuttamaan toimilupa sellaisilta elintarvikkeiden valmistajilta, jotka eivät noudata näitä määräyksiä.

Korhola
Arvoisa puhemies, onnittelen John Bowisia hyvästä työstä. Tämän prosessin aikana olen monesti ajatellut, että olemme olleet onnekkaita mietinnön laatijan valinnan suhteen. Hän on kestänyt erittäin hyvin ne paineet, joita tässä tunteita herättävässä asiassa on tullut vastaan. Kiitän myös komission jäsentä Byrneä yhteistyöstä kanssamme. Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta seurasi Bowisin neuvoa ja päätti olla ottamatta kantaa elintarvikeviraston sijoituspaikkaan. Mielestäni se oli viisas linjanveto. Sen sijaan on tärkeätä määritellä, mitä me odotamme elintarvikevirastolta ja millaisia kriteerejä asetamme sijaintipaikalle. On syytä toivoa koko unionin kansalaisten edun vuoksi, että nämä kriteerit toteutuvat. Niitä ovat hyvä maine ruokaturvallisuuden alalla, riippumattomuus, hyvä tieteellinen infrastruktuuri parhaine käytettävissä olevine tekniikoineen ja hyvät liikenne- ja tietoliikenneyhteydet. Tarkistus 19, jonka olen yhdessä jäsen Nisticòn ja Fiorin sekä monen muun kanssa jättänyt PPE-DE-ryhmän puolesta, toteaa nämä kriteerit selkeästi ottamatta kantaa mihinkään paikkakuntaan. Nämä kriteerit ovat kaikki olennaisia välineitä sen yhteisen tavoitteen toteuttamiseksi, että kuluttajien luottamus eurooppalaisen elintarvikkeen turvallisuuteen palautuu mahdollisimman pian.
Keskusteluissa on tullut esiin vaatimus, että virasto pitäisi sijoittaa instituutiokaupunkiin, koska muuten sitä ei voitaisi valvoa. Tällainen argumentointi on hämmentävää ja huolestuttavaa, ja se vie itse asiassa pohjaa integraation perusidealta. Emme kai voi vakavissamme sanoa, että vain yhteisön keskuksessa sijaitseva viranomainen voi luotettavasti toteuttaa sille annettua tehtävää. Kai euronkin alhaiselle arvolle on muita syitä kuin keskuspankin sijainti Frankfurtissa. Itse en näin ajattele vaan luotan eurooppalaisen yhdentymisajatuksen voimaan ja perusperiaatteisiin koko EU:n alueella.

Malliori
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin onnitella kollega Bowisia merkittävistä ponnistuksista yrittää sisällyttää mietintöön kaikki näkemykset, ja ennen kaikkea siitä, että hän suostui käsittelemään myös ravinnon yleisempää merkitystä.
Valkoinen kirja elintarvikkeiden turvallisuudesta on ehdotus, jolla pyritään palauttamaan kuluttajien luottamus koko elintarvikeketjuun. On oikein, että kuluttajat vaativat elintarvikkeita, joihin ei sisälly mitään vaaraa ja joiden laatu täyttää samalla todelliset kriteerit ja standardit. Alan lainsäädännön pitää siis kattaa koko kenttä ja levittyä horisontaalisesti niin kuin ravintokysymyksissä on sopivaa. Haluaisin korostaa erityisesti joitakin seikkoja. Tähän mennessä on käynyt ilmi, että nopea hälytysjärjestelmä toimii tehottomasti, ja tällä alueella jäsenvaltiot kantavat suuren osan vastuusta. Minun mielipiteeni on, että pitää määritellä selvät aikarajat, joiden kuluessa komissiolle pitää välittää tieto jokaisesta tapauksesta, josta on syytä olla huolissaan. Jäsenvaltioiden valvonnan pitää olla ankarampaa ja tehokkaampaa.
Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen riippumattomuutta pitää korostaa, jotta sillä olisi mahdollisuus arvioida tulevia vaaroja, ja lisäksi sillä pitää olla mahdollisuus esittää myös toimia vaarojen hallitsemiseksi, jotta voitaisiin muotoilla lopullisia poliittisia päätöksiä. Lisäksi elintarviketurvallisuusviranomaisen pitää taata avoimuus antamalla kaikille asianomaisille tahoille mahdollisuuden saada tietoa. Mielestäni avoimuus ja riippumattomuus ovat ehdottomia edellytyksiä turvalliselle ja hyvälle ravinnolle, joka on meidän kaikkien yhteinen tavoite.

Maaten
Arvoisa puhemies, viimeaikaiset tapahtumat, kuten sairaiden lehmien lihan joutuminen ravintoketjuun Alankomaissa ja Ranskassa ja myös Isossa-Britanniassa jälleen käytävä keskustelu korostavat taas kerran, että elintarvikkeiden tuotannon valvontaa ja säätelyä on tiukennettava entisestään. Väestön luottamuksen palauttamien elintarvikkeiden turvallisuuteen on tärkeämpää kuin vain elintarvikkeiden turvallisuus. Onhan kyse myös kansalaisten luottamuksesta valtioon.
Euroopan uudesta elintarviketurvallisuusviranomaisesta on siksi tultava voimakas riippumaton elin, joka ei vain tiedota kansalaisille, vaan jolla on myös konkreettiset valtuudet ehdottaa kriisitapauksissa hyvissä ajoin tehokkaita toimia ja tutkia ongelmia. Siksi tavoitteenamme on mahdollisimman pieni organisaatio eikä suuri byrokratia. Sen lisäksi osa viranomaisen tavoitteista perustuu avoimeen päätöksentekoon ja sen tutkimusten ja neuvojen nopeaan julkaisuun Internetissä, Dublinissa erinomaisesti toimivan elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston mallin mukaan. Kansalaisilla on oikeus siihen. On myös jatkettava nykyisten järjestöjen, kuten EMEA:n ja FAO:n työn pohjalta, jotta vältyttäisiin päällekkäisyyksiltä.
Loppujen lopuksi, arvoisa puhemies, poliittiset päättäjät eivät saa vältellä vastuutaan. Komission on loppujen lopuksi vastattava päätöksistä ja parlamentin on oltava mukana viranomaisen työssä, muun muassa keskustelemalla sen vuosikertomuksesta.
Lopuksi, puheenjohtaja Prodi herätti suuria odotuksia ennen puheenjohtajaksi tuloaan ja komission jäsen Byrnen ja esittelijä Bowisin piti tehdä niistä totta valkoisessa kirjassaan. Mielestäni he ovat onnistuneet siinä erittäin hyvin ja nyt odotamme tämän alueen lainsäädäntöä mahdollisimman nopeasti.

Doyle
Arvoisa puhemies, Euroopan elintarvikeketju on tosin yksi maailman turvallisimmista, mutta kehnot käytännöt ja viimeaikaiset skandaalit ovat aiheuttaneet ongelman, johon komission jäsen Byrne on reagoinut ihailtavasti. Onnittelen häntä ja myös esittelijä Bowisia erittäin johdonmukaisesta ja järkevästä lähestymistavasta siihen ongelmaan, jota käsittelemme tänään.
EU:ssa täytyy olla parhaat mahdolliset elintarvikkeiden turvallisuutta koskevat normit kansalaisia varten. Elintarvikkeiden turvallisuus ja kansanterveys ovat poliittisesti ensisijaisia tavoitteita. Meidän täytyy kyetä luottamaan niihin, joiden tehtävänä on neuvoa meitä: viljelijöihin, elintarvikkeiden valmistajiin, käsittelijöihin, vähittäismyyjiin, hallitukseen, kuluttajaneuvontaryhmiin, tutkijoihin - luettelo on loputon. Tarvitsemme ehdottomasti vertailukohdaksemme tieteellisen elimen, olimmepa me sitten kuluttajia tai päättäjiä tai vaikkapa elintarvikeketjun osasia, ja meidän on ehdottomasti tiedettävä, mikä on hyväksyttävä tasapaino riskin ehkäisemisen ja kuluttajien tietoisten valintojen välillä - kaikessa on kyse tasapainosta.
Turvallisuus ei merkitse valinnanvaran eikä kulttuurisen monimuotoisuuden uhraamista, ja yksi ympäristöasioiden valiokunnan kiinnostavimmista tarkistuksista, joka täydentää ja vahvistaa mietintöä, koskee Euroopan kulttuuriperinnön säilyttämistä paikallisten erikoisherkkujen osalta.
Riskit täytyy siis yksilöidä varhaisessa vaiheessa, arvioida tieteellisesti ja tukahduttaa. Eurooppalaiset toimet ovat asianmukaisia, koska riskit eivät yhtenäismarkkinoilla pysähdy rajoille. Euroopan elintarvikeviranomaisella pitäisi olla merkittävä osuus nykyisessä nopeassa hälytysjärjestelmässä, jota pitäisi parantaa ja laajentaa kattamaan kaikki elintarvikkeiden turvallisuuden osa-alueet, myös rehut. Pidän myönteisenä, että perusperiaatteista vallitsee laaja yksimielisyys: olisi perustettava uusi tieteellinen elin, joka vastaa elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvien riskien arvioinnista, sen pitäisi olla riippumaton, vastuullinen ja avoin ja täyttää puolueettoman tutkimuksen ja kaupallisen luottamuksellisuuden tarpeet, ja sen pitäisi antaa kansalaisille ymmärrettäviä tietoja. Kaikkein tärkeintä on, että muiden vastaavien virastojen pitäisi kunnioittaa sitä, kansalaisten pitäisi luottaa siihen ja jäsenvaltioiden hallitusten pitäisi olla halukkaita hyväksymään sen johtopäätökset.

Klaß
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, elintarvikkeiden turvallisuutta koskevalla valkoisella kirjalla komissio vastaa kansalaisten lisääntyneeseen herkkyyteen näissä asioissa. Sen vähäisen ruoan, jonka vielä sallimme itsellemme, täytyy olla ensisijaisesti terveellistä ja maistua hyvältä, ja kuluttajien mielestä se on myös tuotettava ympäristöystävällisesti. Meidän on huomioitava monia näkökohtia, kun keskustelemme elintarvikkeiden turvallisuudesta ja kun yritämme taata sen. Nykyisin on olemassa jo lukuisia järjestöjä ja instituutioita, ja myös yhdistyksiä ja aloitteita, joiden tarkoituksena on edistää elintarvikkeiden turvallisuutta. Euroopan sisämarkkinoilla joilla kaupankäynti ja tavaroiden liikkuvuus on vapaata törmätään yhä useammin kysymyksiin siitä, mihin asioihin elintarviketurvallisuutta joka on Euroopan kansalaisten mielestä niin tärkeä ala koskevan lainsäädännön avulla voidaan puuttua ja miten alaa valvotaan.
Komissio on ehdottanut Euroopan elintarvikeviranomaisen perustamista. Kannatan tätä ehdotusta, mutta samalla haluaisin tietää, mitkä ovat tämän eurooppalaisen viranomaisen toimivaltuudet, tehtävät ja millainen on sen vaikutus. Juuri nämä kysymykset mietityttivät meitä myös valiokunnissa. Siksi haluan onnitella kollega Bowisia hänen hyvästä ja tasapainoisesta mietinnöstään, johon hän on koonnut nämä moninaiset ajatukset, joita tästä aiheesta on esitetty. Viranomaisella on oltava vastuu nimenomaan riskinarvioinnista. Sen on oltava arvioiva elin ja sen on tehtävä yhteistyötä jäsenvaltioiden instituutioiden kanssa. Läpinäkyvyys on erittäin tärkeää, sillä sitä kansalaiset vaativat. He haluavat olla perillä asioista. Siksi viranomaisen on huolehdittava siitä, että suurelle yleisölle kohdistettava tiedotus on helposti saatavilla ja ymmärrettävää. Viranomaisen on tehtävä läheistä yhteistyötä jo olemassa olevien toimielinten kanssa. Se merkitsee myös sitä, että tietojen, tilastojen ja faktojen on oltava vastavuoroisesti käytettävissä. Tämä viranomainen voi yhdistää muiden kokemukset ja tiedot, ja näitä tietoja voidaan käyttää hyväksi Euroopan laajuisesti. En usko, että jokaisen olisi keksittävä pyörä uudelleen, vaan voimme oppia muiden kokemuksista yhteistyössä. Tämä on minun käsitykseni siitä elintarvikeviranomaisesta, jollaisen me tulevaisuudessa tarvitsemme.

Keppelhoff-Wiechert
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, minäkin haluan onnitella esittelijä Bowisia. Ravitsemusta koskevia sitaatteja on kuultu paljon. Seuraavakin ruokavalio-ohje on olemassa: syö mahdollisimman paljosta mahdollisimman vähän. Tämähän on mahdollista täpötäynnä olevien hyllyjen runsaiden valikoimien ansiosta. Useiden kansalaisten ravintotottumukset, suhtautuminen elintarvikkeisiin, puuttuva tieto siitä, miten tasapainoista ruokaa valmistetaan uudella viranomaisella tai virastolla ei ole keinoja muuttaa mitään näistä tekijöistä. Vaikka tuotteet olisivat turvallisia, kuluttajat ovat aina itse vastuussa ravinnostaan.
Komission jäsen Byrne, yhä vähemmän tuottajia, yhä enemmän valvojia siltä tämä minusta vaikuttaa. Pelkään, että Euroopassa ollaan jälleen kerran luomassa paisutettua virkamieskoneistoa, joka ei todellisuudessa kykene toimimaan. Miten toimivaltuudet tarkasti ottaen rajaataan kansallisten valvontaviranomaisten toimivaltuuksista? Pelkään, että tämä on vain uusi taakka unionille. Kuluttajapoliittinen vapautuminen ei toteudu tämän viranomaisen avulla. Kenet tulevaisuudessa oikein haastetaan oikeuteen ja kenen kautta, sitten kun seuraavat elintarvikeskandaalit tulevat ilmi?
Käsitellessämme Euroopan unionin laajentumista puhumme yhä uudelleen toimivaltuuksien rajaamisesta. Elintarviketurvallisuutta koskevissa asioissa toimivaltuuksien rajaamisella on keskeinen merkitys. Tulevaisuudessa taloudellisia vahinkoja selvitettäessä on välttämätöntä noudattaa tiukasti aiheuttaja maksaa -periaatetta. Valkoisen kirjan elintarvikkeiden turvallisuutta koskevat suuntaviivat eivät kaikissa kohdissa ole niin selkeitä kuin ne voisivat olla. Aikataulu, jonka mukaisesti tavoitteeseen pyritään, vaihtelee eri maissa erittäin paljon. Emme tämänpäiväisen keskustelun perusteella halua enää estää viranomaisen perustamista. Luulen kuitenkin, ettei meidän silti pitäisi suhtautua liian toiveikkaasti siihen, että kaikki muuttuisi tulevaisuudessa paljon paremmaksi, kunhan tämä viranomainen on perustettu.

Helmer
Arvoisa puhemies, kollegani Bowis on pelannut hienosti ne kortit, jotka jaettiin hänelle. Kysyn kuitenkin, olisiko näitä kortteja kuitenkaan pitänyt lainkaan jakaa.
Keskustelemme parlamentissa kerta toisensa jälkeen ehdotusten yksityiskohdista, mutta emme kysy, olisiko näitä ehdotuksia pitänyt lainkaan tehdä. Useimmissa jäsenvaltioissa on jo elintarvikeviranomainen. Komissio saa neuvoja usealta tiedekomitealta. Genevessä on Maailman terveysjärjestö. Mitä uutta Euroopan elintarvikeviranomainen sitten tuo? Sen toiminta on lähinnä toisinto nykyisten virastojen toiminnasta.
Sen pääasiallinen tehtävä on suhdetoiminta. Sen taustalla on epätoivoinen tarve vakuuttaa epäilevät kansalaiset siitä, että unionin toimielimet saavat aikaan jotakin - mitä tahansa - hyödyllistä. Olisiko uusi virasto estänyt Ison-Britannian BSE-kriisin tai Belgian dioksiinikriisin? Tuskinpa, kuten jäsen Blokland aivan oikein sanoi.
Meidän täytyy ottaa huomioon vähenevän tuoton laki. Kun luomme uusia byrokratian tasoja ja käytämme yhä enemmän rahaa, saamme yhä vähemmän tuottoa. Meille on sanottu, ettemme saa kyseenalaistaa ihmisten terveyteen käytetyn rahan arvoa. Koska joudumme poliitikkoina myöntämään rajallisia resursseja, meidän täytyy kuitenkin esittää nämä kysymykset. Olisiko tämän uuden viraston huikeat kustannukset parempi käyttää syöpätutkimukseen tai tupakoinnin ehkäisemiseen tai liikenneturvallisuuteen? Melko varmasti näiltä alueilta saataisiin säästyneiden ihmishenkien osalta parempi tuotto, mutta kukaan ei kuitenkaan ole valmis esittämään tätä kysymystä.
Käsittelen nyt viraston sijaintipaikkaa. Viraston pääasiallisena tehtävänä pitäisi mielestäni olla nykyisten virastojen työn koordinoinnin parantaminen. Sen hallintoneuvoston olisi koostuttava kansallisten virastojen johtajista. Heidän pitäisi edelleen istua oman työpöytänsä ääressä, oman tietokoneensa edessä. Virastoa ei näin ollen pitäisi sijoittaa Barcelonaan, Helsinkiin eikä Italiaan vaan Internetiin, kyberavaruuteen. Se olisi tehokasta, avointa ja helppokäyttöistä. Tämä olisi todellinen 2000-luvun ratkaisu.

Schnellhardt
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, toisin kuin minua edeltänyt puhuja, haluaisin sanoa selkeästi, että tänään käsittelyssä oleva valkoinen kirja elintarvikkeiden turvallisuudesta on perusta sille, miten Euroopan unionin instituutioiden pitää toimia. Se on myös perusta sille, että elintarvikkeiden turvallisuuden korkeimmat vaatimukset voidaan toteuttaa. Lisäksi valkoinen kirja on sen perusta, että kuluttajien luottamus voidaan palauttaa, sillä oli olemassa todellisia syitä, joiden vuoksi halusimme, että tämä asiakirja laaditaan.
Luonnollisesti on esitetty hyvin erilaisia toimintamalleja. Sen ovat viime kuukausien keskustelut osoittaneet. Siksi haluan lausua mietinnön esittelijälle parhaat kiitokset siitä, että hän on onnistunut kokoamaan nämä hyvin erilaiset toimintamallit ja ajatustavat yhdeksi selkeäksi mietinnöksi. Jo valkoisen kirjan pääkohdasta eli siitä, perustetaanko elintarvikeviranomainen, oli olemassa täysin vastakkaisia mielipiteitä. En peittele sitäkään, että kun valkoinen kirja julkaistiin, vastustin viranomaisen perustamista. Vaikkakin nyt äänestyksessä kannatan sitä, kuten niin luulen parlamentin suuri enemmistö, haluaisin kuitenkin sanoa arvoisalle komission jäsenelle: älkää antako johtaa itseänne harhaan! Perustamista epäillään monien seikkojen vuoksi ja kritiikkiä on ilmassa. Ottakaa parlamentin ehdotukset vakavasti, ja määritelkää tämän viranomaisen keskeisiksi toiminta-alueiksi tieteellinen työ ja riskiarviointi. Viranomainen ja nykyinen neuvoa-antavien komiteoiden järjestelmä ja tätä pidän erityisen tärkeänä eivät voi toimia yhtäaikaisesti. On laadittava selkeät säännöt siitä, miten viranomainen tekee yhteistyötä Ispran tutkimuskeskuksen ja Dublinin elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston kanssa. Välttäkää sitä, että useissa toimielimissä tehdään samankaltaisia tai rinnakkaisia töitä.
On tiedettävä, miten viranomaisen perustamisesta aiheutuvat konkreettiset toimet rahoitetaan. Me parlamentissa pidämme myönteisenä rahoitussuunnitelman laatimista ja tuemme sitä. Miten paljon tarvitaan työntekijöitä? Mikä aikataulu olisi kohtuullinen tällaisen viranomaisen perustamiselle? Käytetäänkö valkoista kirjaa sen perusteena, että jäsenvaltioissa otetaan käyttöön tiukkoja säännöksiä? Olen erittäin optimistinen, jos näiden yli 80 määräyksen pohjalta tehdyt luonnokset näyttävät yhtä hyviltä kuin hygieniasäännöt, jotka olen tämän mietinnön laatineen valiokunnan jäsenenä saanut,. Arvoisa komission jäsen, tiedän pitäisi kuitenkin harkita vielä kerran niitä käsityksiä, joita teillä on pakkausmerkintöjä koskevista säännöistä...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Fiori
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, minun täytyy onnitella Bowisia hänen erinomaisesta työstään. Minun on sitä paitsi sanottava, että olemme tuoneet uudelleen esille erään hyvin tärkeän näkökohdan eli käsitteen siitä, että Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisena voi toimia verkosto, joka pitää rakentaa täydentävästi, eikä sillä pidä korvata muita turvallisuuselimiä yksittäisissä jäsenvaltioissa.
Tästä huolimatta meidän pitää myös palauttaa tasapainoinen tapa lähestyä ongelmaa siitä, miksi Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 152 ja 153 artiklassa on säädetty yleissääntö ihmisten ja kuluttajien terveyden korkeatasoisesta suojelusta. Näihin periaatteisiin perustuu ensisijainen ja ehdoton kiinnostus ihmiseen. Meidän pitää siis varmistaa, että Euroopan unioni soveltaa korkeimpia mahdollisia elintarviketurvallisuuden standardeja, mutta tässä lähestymistavassa jota kannatetaan yksimielisesti pitää myös analysoida ne taloudelliset seuraukset, joita se aiheuttaa tuotannollisista toiminnoista kiinnostuneille aloille. Perustamissopimuksen 2 artiklassa muistutetaan, että unioni sitoutuu edistämään taloudellisen toiminnan sopusointuista, tasapainoista ja kestävää kehitystä. Niinpä kaikki lainsäädäntötoimet, jotka koskevat elintarvikealan kaltaista alaa, joka on yksi Euroopan teollisuuden kantavista voimista 15 prosenttia valmistusteollisuuden kokonaistuotannosta ja 2,5 miljoonaa työntekijää pitää arvioida tämän kaksinkertaisen näkökohdan pohjalta, koska molemmat ovat periaatteita, joiden tarkoituksena on varmistaa yhteisön kokonaisvaltainen hyvinvointi. Jokaista kuluttajien suojelemiseen tähtäävää tointa voidaan hyödyllisesti soveltaa heidän edukseen ainoastaan silloin, kun sillä vältetään epäoikeudenmukaisesti vahingoittamasta taloudellista kokonaisvaltaista hyvinvointia eikä aseteta kohtuuttoman suuria esteitä alan tuotantoprosesseille ja siten myös talouden ja työllisyyden kehitykselle.
Kun siirrymme käsittelemään lainsäädäntötoimia, kehotan komission jäsentä välttämään mahdollisimman paljon erityisesti pieniin ja keskisuuriin yrityksiin vaikuttavia liian monia sääntöjä ja raskaan byrokratian tuomaa taakkaa.

Bodrato
Arvoisa puhemies, sellaisen Euroopan riippumattoman elintarvikeviranomaisen tukeminen, jonka tehtäväksi annetaan tutkia elintarviketurvallisuutta, on merkittävä tavoite, joka pitää toteuttaa yhteistyössä niiden kansallisten rakenteiden kanssa, joiden velvollisuus on suorittaa valvontaa. Valkoista kirjaa koskevan keskustelun suojissa meidän pitää kuitenkin välttää vahvistamasta kansan pelkoa byrokraattisesta Euroopasta, jonka kautta vaikutetaan tuotteiden laatuun torjumatta tehokkaasti niitä petoksia, jotka vaarantavat kuluttajien terveyttä.
Korostan ainoastaan yhtä seikkaa Bowisin mietinnössä, ja minäkin haluan kiittää häntä. Strategia, joka koskee koko ravintoketjua maataloudesta tuotantoon ja jakeluun, saattaisi edistää taloudellista keskittymistä entisestään, mikä vahingoittaisi pieniä yrityksiä ja paikallisia tuotteita tuomatta todellisia etuja kuluttajille. Paikallisia tuotteita tuottavat pienet yritykset ovat monien Euroopan alueiden rikkaus. Elintarviketurvallisuuden tavoite voi ja sen pitää soveltua yhteen tämän konkreettisen tilanteen kanssa, jolla on kuten monet parlamentin kollegat ovat korostaneet taloudellinen mutta myös kulttuurinen vaikutus.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, haluan onnitella Bowisia vilpittömästi hänen perusteellisesta mietinnöstään, jossa käsitellään valkoista kirjaa elintarvikkeiden turvallisuudesta. Kyseessä on paljon keskustelua herättävä aihe, joka on saanut aikaan kiihkeitä keskusteluja Euroopan elintarvikekriisin jälkeen, ja Bowis on sisällyttänyt nuo keskustelut asianmukaisesti mietintöönsä.
Alankomaissa käydyssä keskustelussa on keskitytty Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaiseen. Se on oikeastaan amerikkalaisen FDA:n eurooppalainen vastapuoli. Muuten sellainen vastapuoli, jonka perustukset komission puheenjohtaja Prodi asetti virkaan tullessaan.
Käsiteltävänä olevassa valkoisessa kirjassa ja myös kollega Bowisin mietinnössä pidetään lähtökohtana vain viranomaista, jolle annetaan ohjaavista lainsäädännöllisistä toimista koostuva suuri tehtäväpaketti, jonka tarkoituksena on luottamuksen palauttaminen. Valkoinen kirja saakin sen jälkeen, kun jäsenvaltiot ja myös parlamentti ovat hyväksyneet sen, lakiasäätävän muodon uudessa direktiiviehdotuksessa. Viranomaisen tehtävät ovat sitten seuraavat: riippumaton tieteellinen tutkimus, lausuntojen antaminen, riippumaton valvonta ja tarkastus, nopea hälytysjärjestelmä, mutta myös koordinaatio luottamuksen palauttamiseksi.
Olen huolestunut riippumattomista tarkastuksista. Miksi? Mielestäni koordinointi Dublinin toimiston kanssa on taattava paremmin ja olen myös sitä mieltä, että jäsenvaltioissa pitää voida suorittaa tarkastuksia ilman etukäteen annettua lupaa. Tästä asiasta on esitetty tarkistuksia.
Lainsäädäntö, normit ja säännösten vahvistaminen jäävät niiden toimielinten tehtäväksi, joilla on asiaan liittyvät valtuudet Euroopan unionissa, ja ne ovat komissio ehdotusten tekijänä ja neuvosto ja parlamentti lainsäätäjinä. Siitä huolimatta minulla on vielä yksi harras toive. Olisin halunnut, että viranomaista olisi verrattu EMEA:han ja olisin halunnut antaa uudessa ehdotuksessa myös tuotteiden rekisteröinnin ja hyväksymisen viraston tehtäviksi. Toivon, että tähän kiinnitetään kuitenkin huomiota uudessa ehdotuksessa.

Byrne
. (EN) Haluaisin aivan ensiksi lausua kiitokseni niille monille jäsenille, jotka ovat antaneet panoksensa tähän mietintöön. Kuten tiedätte, komissio pitää elintarvikkeiden turvallisuutta koskevaa toimintasuunnitelmaansa ensisijaisen tärkeänä. Minun on kiitettävä erityisesti ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokuntaa ja esittelijä John Bowisia siitä, että lausunto on laadittu niin suuren yksimielisyyden vallitessa, ja kiittäisinkin erityisesti häntä ja muita parlamentin jäseniä, jotka ovat nähneet vaivaa keskustellessaan näistä kysymyksistä minun kanssani ja virkamiesteni kanssa. Olemme sen ansiosta päässeet yksimielisyyteen tästä erinomaisesta toimenpiteestä, joka on jälleen yksi merkittävä esimerkki suurenmoisten toimielintemme välisestä yhteistyöstä.
Elintarvikkeiden turvallisuutta koskeva komission valkoinen kirja sisältää merkittävän ja kunnianhimoisen lainsäädäntöuudistusohjelman, joka täydentää EU:n "maatilalta ruokapöytään" -politiikkaa. Ohjelma edistää Euroopan elintarvikeviranomaisen perustamista koskevien ehdotustemme ohella merkittävästi kansalaistemme terveyden suojelua ja elintarvikkeiden turvallisuutta kohtaan tunnetun luottamuksen palauttamista ja säilyttämistä. Euroopan kuluttajilla on täysi oikeus vaatia parhaita mahdollisia elintarvikkeiden turvallisuutta koskevia normeja, ja pyrimme kehittämään järjestelmiä, joiden ansiosta tämä olisi mahdollista.
Maatilalta haarukkaan ulottuva elintarvikkeiden turvallisuusketju, jota säännellään asianmukaisesti ja valvotaan tehokkaasti, on keino parantaa Euroopan elintarvikehuoltoa kohtaan tunnettua luottamusta. Komissio työskentelee jo tiiviisti valkoiseen kirjaan sisältyneen lainsäädäntöuudistusohjelman parissa. Useat ehdotukset ovat jo neuvoston ja parlamentin käsittelyssä: esimerkiksi hygienialainsäädännön muuttamista ja päivittämistä koskeva ehdotuspaketti. Voin ohimennen sanoa niille puhujille, jotka vaativat paikallisten erikoisherkkujen ja perinneruokien edistämistä, että tätä kysymystä käsitellään hygienialainsäädännössä.
Käsittelemme lisäksi useita merkittäviä uudistuksia, jotka koskevat toimivaltaisten viranomaisten jäsenvaltioissa ja yhteisön tasolla toteuttamia valvontajärjestelmiä. Komissio antaa lähitulevaisuudessa ehdotuksia valvontajärjestelmän uudistamisesta. Komissio toistaa valkoisessa kirjassa sitoutuneensa siihen, että sen kuluttajien terveyden suojelua koskevilla ehdotuksilla on vankka tieteellinen perusta. Elintarvikeviranomaisen onkin tarkoitus ilmentää tieteellistä erityisosaamista ja olla koko yhteisön palveluksessa: kuluttajien, toimielinten ja jäsenvaltioiden.
Elintarvikeviranomaisen täytyy lisäksi olla kansalaisten kannalta näkyvä, ja sillä täytyy olla arvovaltaa Euroopan elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvissä tieteellisissä näkökohdissa. Komissio aikoo hyväksyä elintarvikelainsäädännön perusperiaatteita ja tavoitteita koskevan asetusehdotuksen, joka muodostaa elintarvikkeisiin liittyvien tulevien terveyden suojelutoimien puitteet. Tässä ehdotuksessa esitetään perustettavaksi Euroopan elintarvikeviranomainen, joka neuvoo yhteisöä tieteellisissä ja teknisissä kysymyksissä ja jonka ansiosta komissio voi toteuttaa elintarvikelainsäädännön yleiset periaatteet. Tarkoituksemme on hyväksyä tämä ehdotus komissiossa 8. marraskuuta 2000.
Kyseinen aikataulu kuvastaa sitä, miten tärkeänä komissio pitää tätä asiaa, ja se vastaa suurin piirtein valkoisessa kirjassa asetettua aikataulua, jonka mukaan perustava lainsäädäntö tulee voimaan vuonna 2001 ja elintarvikeviranomainen perustetaan vuonna 2002. Toivoisin vain, että voisimme olla nopeampia. Arvoisa puhemies, tiedän, että olette kanssani samaa mieltä. Odotan, että parlamentti tukisi meitä täysin siinä, että saisimme tämän erittäin tärkeän lainsäädännön käsiteltyä mahdollisimman lyhyessä ajassa.
Olen seurannut erittäin kiinnostuneena parlamentin keskustelua valkoisesta kirjasta. Rohkenen todeta, että parlamentin näkemykset, jotka se on ilmaissut käsittelemässänne mietintöluonnoksessa, ovat varsin yhteneväisiä valkoisen kirjan näkemysten kanssa. Näin komission on helpompi tehdä tasapainoinen ehdotus, jossa otetaan mahdollisimman hyvin huomioon parlamentin ja kaikkien asianosaisten näkemykset elintarvikkeiden turvallisuudesta.
Huomannette, etten voi luvata, että kaikki näkemyksenne otettaisiin huomioon, mutta aiempi historiani parlamentissa osoittanee, että teen parhaani. Olen aiemmin todennut parlamentissa ja muissa yhteyksissä erään seikan, joka on mielestäni tärkeä, jotta elintarvikeviranomaista koskevat ajatuksemme hyväksyttäisiin täysin: sen, että parlamentin on itse osallistuttava elintarvikeviranomaisen perustamista koskevan lainsäädännön täytäntöönpanoon. Haluaisin todeta tänään julkisesti, että olen edelleen sitoutunut siihen, että parlamentti osallistuu yhteispäätösmenettelyssä tämän lainsäädännön täytäntöönpanoon. Se on oikein ja kohtuullista, ja tuen parlamentin toivetta, jonka mukaan tässä sovellettaisiin perustamissopimuksen 95 ja 152 artiklaa.
Arvoisa puhemies, haluaisin lopuksi kiittää teitä esittelijä Bowisia, varjoesittelijöitä, ympäristöasioiden valiokuntaa ja muita mukana olleita valiokuntia sekä koko parlamenttia siitä, että se saattoi päätökseen tämän vaiheen Euroopan elintarvikkeiden turvallisuuden parantamista koskevissa yhteisissä pyrkimyksissämme.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.

Jalkaväkimiinat
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu Boninon laatimasta ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietinnöstä (A5-0286/2000)
ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi jalkaväkimiinojen vastaisesta toiminnasta (KOM(2000) 111 - C5-0158/2000 - 2000/0062(COD));
ja seuraavista suullisista kysymyksistä:
B5-0544/2000 Miranda kehitysyhteistyövaliokunnan puolesta komissiolle maamiinoista,
B5-0545/2000 Brok ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan puolesta komissiolle maamiinoista.

Bonino
. (IT) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tämä ei ole ensimmäinen kerta, kun parlamentti käsittelee miinojen vastaista kysymystä. Päinvastoin viime vuosien aikana tämä ongelmakimppu on toiminut yhtenä liikkeellepanevana voimana, joka poliittisessa mielessä johti Ottawan sopimuksen allekirjoittamiseen. Eräät valtioista riippumattomat järjestöt käynnistivät kampanjan, joka sai sittemmin tukea Punaiselta Ristiltä, Euroopan mailta ja Euroopan unionilta kokonaisuutena ja josta tuli kansainvälisessä piirissä milteipä esimerkillinen kampanja.
Sopimus oli kansainvälisten sopimusten historiassa yksi lyhyimmässä ajassa allekirjoitettu sopimus: vuoden sisällä 40 parlamenttia ratifioi sen, ja näin ollen se astui voimaan. Viimeisessä Genevessä pidetyssä kokouksessa edistyttiin huomattavasti ongelman tiedostamisessa, mutta lisäksi myös miinanraivauskysymyksessä. Paljon on tietenkin vielä tehtävä, ja siksi meidän kaikkien täytyy pitää komission esittämää ehdotusta myönteisenä asiana. Niinpä toivon, että unionin osoittama painostuskyky ja se ripeys, jolla se on erottunut muista miinojen vastaisessa kysymyksessä, voisivat toimia esimerkkinä niiden muiden ratifiointia vailla olevien sopimusten allekirjoittamiselle, ja tällaiselle toimintatavalle parlamentti on aina antanut suurta arvoa: viittaan kansainvälisen rikostuomioistuimen perustamiseen, puhumattakaan kuolemanrangaistuksen täytäntöönpanon lykkäämisestä.
Mitä tulee mietintöömme, pidän myönteisenä komission ehdotusta, ja minun täytyy sanoa, että ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta ja kehitysyhteistyövaliokunta ovat tehneet perusteellista työtä tehdäkseen ehdotuksesta, mikäli mahdollista, vielä paremman erityisesti eräissä kohdissa. Haluaisin esittää niistä ainoastaan muutaman, jotka parlamentin ehdotukseen verrattuna vaikuttavat tärkeiltä ja merkitsevät joka tapauksessa konkreettista edistysaskelta tässä asiassa. Ensimmäinen kohta: vahvistamme, että on ja toivomme parlamentin tukevan asiaamme välttämätöntä tuhota ne miinavarastot, joita on edelleen monissa sellaisissakin maissa, jotka ovat allekirjoittaneet sopimuksen, sillä varastojen tuhoaminen on mielestämme ennalta ehkäisevä keino, josta usein puhumme tietämättä, mihin tarkalleen ottaen viittaamme.
Toisessa kohdassa viitataan moniin eri seikkoihin, jotka toivon parlamentin hyväksyvän, kun on kyse budjettikohdista. Arvoisa komission jäsen, emme halunneet pelkästään entisestään yksinkertaistaa ehdotustanne siksi päädyimme lopulta kolmeen budjettikohtaan: yksi on yleinen, toinen koskee tutkimusta ja kolmas humanitaarista miinanraivausta mutta olemme entisestään yksinkertaistaneet toivon, että parlamentti hyväksyy tämän komitologiaa, koska mielestämme neuvoa-antava komitea riittää hallintokomiteaan verrattuna juuri siksi, että johdonmukaisen tulkinnan tekemiseksi komission pitää mielestämme olla vastuussa talousarvion täytäntöönpanosta ja vastata siitä täysin avoimesti.
Toinen merkittävä seikka on, että parlamentti ei pyydä yleisiä asioita vaan 200 miljoonaa euroa ajanjaksoksi 20002006, tutkimusvarojen ja humanitaarista miinanraivausta koskevan budjettikohdan lisäksi, koska puhumme konkreettisista teoista toivon mukaan emmekä pelkästään päätöslauselmasta. Arvoisa komission jäsen, kokemukseni itse asiassa on opettanut minulle, että ilman varoja on vaikea toimia konkreettisesti missään asiassa.
Toisaalta juuri siksi, että varat ovat niin huomattavat varat ovat 200 miljoonaa euroa, ja niitä on lisätty huomattavasti aikaisempaan verrattuna haluaisimme, että komissio perustaisi sisäisen miinanvastaista toimintaa käsittelevän yksikön, jotta tämä toiminta olisi avointa ja johdonmukaista.
Tästä näkökulmasta nämä seikat ovat mielestäni tunnusomaisia, ja ne korostavat hallintaa ja avoimuuttakin koskevaa velvollisuutta; otamme sen sijaan poliittiset näkökohdat myöhemmin esiin päätöslauselmassa.
Viimeinen asia koskee tarkistuksia. Vahvistan kielteisen kantani tarkistuksiin 10 ja 19 talousarvion johdonmukaisuuden vuoksi, ja tarkistuksesta 29 pyydän kohta kohdalta -äänestystä, jotta koko teksti voitaisiin muotoilla paremmin, koska se on mielestäni kärsinyt eräistä tulkintaan liittyvistä sekaannuksista.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kiitän teitä, ja toivon, että parlamentti hyväksyy kaikki nämä uudistusehdotukset, mutta sen lisäksi toivon, että neuvosto ja komissio ottavat ne huomioon.

Morgantini
. (IT) Arvoisa puhemies, jopa yleiskielessä "miina" merkitsee vaaraa, ja italiankielessä onkin sanonta: "olet miina".
Euroopan unionina meidän pitää toimia yksimielisesti, jotta miinoja ei enää tuotettaisi, jotta kaikki varastot tuhottaisiin ja jotta miinoitetuilla alueilla suoritettaisiin miinanraivaus ja jotta annettaisiin samalla tukea ja keinoja sosiaalista ja taloudellista integroitumista varten miinojen uhreille, joiden joukossa on lukuisia lapsia sekä turvattaisiin samalla kärsivien väestöryhmien kehitys.
Tässä mielessä asiassa on oltava erittäin varovaisia ja aloitettava toimet laajemman tiedottamisen tarjoamiseksi, jotta ongelman ratkaisemista ei jätettäisi syrjään. Sekä mietinnössä että valiokuntien lausunnoissa, jotka täällä esitämme, parlamentin ja Euroopan unionin rooli eteenpäin vievänä voimana miinojen kieltämisessä ja YK:lle suunnattavassa taloudellisessa tuessa nousee selkeästi esiin.
Kuten jäsen Bonino ilmaisi hyvin täsmällisesti ja selkeästi, komission ehdotus asetukseksi merkitsee uutta myönteistä edistysaskelta. Olemme esittäneet lukuisia tarkistuksia, joilla budjettikohtia pyritään selkiyttämään, joilla niihin pyritään tuomaan avoimuutta, joilla niitä pyritään vahvistamaan ja tehostamaan, ja sama koskee velvoitettamme miinanraivauksessa ja miinavarastojen tuhoamisessa, mikä tapahtuu yhteistoimin monien sellaisten valtiosta riippumattomien järjestöjen kanssa, joiden suureksi ansioksi voi lukea sen, että tämän ongelman ratkaisemista ei nyt haluta eikä voida lykätä. Asiassa on kuitenkin eräs unionin sisäinen heikkous: niitä on paljon, mutta tarkoitan erityisesti yhtä painostustoimet, jotka kohdistuvat Suomeen, joka ei ole vielä allekirjoittanut Ottawan sopimusta, ja Kreikkaan, joka ei ole ratifioinut sitä, ja tämä lisää Euroopan uskottavuuden puutetta, kun se vie eteenpäin kaikkien sopimuksen allekirjoittaneiden liittymistä unioniin ja synnyttää kysymyksen siitä, pitääkö olemme nostaneet asian esiin myös suullisessa kysymyksessä, jonka esitämme komissiolle ehdokasvaltioiden allekirjoittaa Ottawan sopimus, ennen kuin ne voivat liittyä unioniin.
Unmine Monitorin vuonna 2000 laatimassa raportissa näkyy selvästi Ottawan sopimuksen myötä saavutettu kehitys. Maailmanlaajuisesti miinojen tuotanto ja niillä käytävä kauppa on varmasti vähentynyt, samoin uhrien määrä, asevarastojen jne. määrä on laskenut, vaikka niitä on maailmassa edelleen liikaa. Ratkaisemattomia ongelmia on hyvin paljon, erityisesti siksi, että Yhdysvallat ei ole allekirjoittanut sopimusta ja että Kiinalla ja Venäjällä on edelleen käytettävissään valtavia miinavarastoja ja ne omistavat suuria asevarastoja.
Euroopan täytyy löytää keinoja, joilla nämä miinavarastot voidaan jättää menneeseen mutta joilla ne painuvat mieliimme, jotta muistaisimme, että näillä turmiollisilla tuotteilla ei enää saa jatkaa tappamista.

Miranda
Arvoisa puhemies, me kaikki tiedämme ja sitä paitsi kollegamme Emma Bonino ja Luisa Morgantini puhuivat siitä äsken millainen tragedia jalkaväkimiinojen käytöstä on seurannut ja miten vakava ongelma se on, sillä maaperässä on yhä runsaasti aktivoituja miinoja. Puhutaan jopa 70100 miljoonasta miinasta. Siksi Ottawan yleissopimus on merkittävä mahdollisuus, jonka avulla kansainvälinen yhteisö yrittää toimia yhdessä päättääkseen tämän murhenäytelmän, joka koskettaa aivan erityisesti vähiten kehittyneitä valtioita. Näin on, vaikka hankaluuksia aiheuttaakin se, että jotkin merkittävät valtiot, jotka jo mainittiin, eivät ole vielä allekirjoittaneet yleissopimusta. Tässä yhteydessä emme voi olla pahoittelematta, että yksi jäsenvaltio, Suomi, ei ole vielä allekirjoittanut sitä, ja että toinen, Kreikka, ei ole vielä ratifioinut sitä, kuten kollegamme Luisa Morgantini äsken kertoi.
Tästä johtuukin ensimmäinen huomioni: Euroopan unionin, ja erityisesti komission, on tehtävä kaikkensa, jotta ne valtiot, jotka eivät ole allekirjoittaneet Ottawan yleissopimusta, tekisivät sen. Olisi suotavaa, että komissio kertoisi meille, mitä se aikoo tehdä tässä asiassa, erityisesti ehdokasvaltioiden kohdalla. Sen vaikutusvalta tässä asiassa on kuitenkin ilmiselvästi suurempi, jos neuvosto ja jäsenvaltiot vahvistavat yksiselitteisesti, ettei Euroopan unionin ulkoisiin toimiin kuulu missään tapauksessa käyttää tai auttaa käyttämään jalkaväkimiinoja. Sillä välin on kuitenkin välttämätöntä taata mahdollisimman suuri johdonmukaisuus ja koordinaatio Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden toimien välillä. Myös tässä asiassa komissio voi ja sen pitää olla ensiarvoisen tärkeässä osassa. Sen on myös kerrottava meille ehdotuksensa siitä, mitä nämä toimet ovat tulevaisuudessa. Meidän mielestämme yhteisön toimiin tällä saralla on kohdennettava riittävästi määrärahoja talousarviossa, jotta niistä tulisi mahdollisimman tehokkaita. Komission asetusehdotus on mielestämme liian epämääräinen. Me puolestamme kannatamme selkeästi sitä, että miinojen vastaisia toimia varten perustetaan yksi ainoa budjettikohta, johon ei kuitenkaan lueta mukaan tutkimusta eikä elintarvikeapua. Meistä olisi myös hyödyllistä, että perustettaisiin samalla kaikkia tämän alan toimia koordinoiva keskus, josta kollegamme Emma Bonino puhui.
Mitä noihin toimiin tulee, on välttämätöntä varmistaa, että olemassa olevat miinat, koko valtava miinavarasto, tuhotaan, jotta vältetään niiden kulkeutuminen mustaan pörssiin. Yhtä lailla välttämätöntä on lopettaa miinojen valmistaminen. Muista toimista miinojen raivaamisessa tai uhrien auttamisessa on vain vähän apua, mikäli jatkamme miinojen valmistamista ja niiden pitämistä kaupan. Enemmän kuin mitään muuta, on toimittava miinojen torjumiseksi. Sen jälkeen on panostettava enemmän tutkimukseen, erityisesti sellaiseen, joka suuntautuu maahan asennettujen miinojen paikantamiseen. Lopuksi on ehdottoman olennaista tehostaa miinanraivausta, varmistaa toimien tehokkuus ja antaa etusija niille valtioille, jotka noudattavat yleissopimusta, samoin kuin on välttämätöntä taata uhrien kuntoutustoimet.
Toivoisimme, että komissio selittäisi perusteellisemmin myös sen, mitä se aikoo tehdä näillä alueilla, kun otetaan huomioon menneisyydessä karttuneet kokemukset ja Euroopan unionin tärkeä rooli tällä alalla. Toimintakenttä on tietenkin erittäin laaja ja se edellyttää varoja ja poliittista tahtoa. Haaste on valtava, mutta tämän murhenäytelmän mittasuhteet vaativat suunnatonta ponnistelua ja paneutumista tämän tilanteen lopettamiseksi.

Brok
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tiedämme kaikki, mitä seurauksia jalkaväkimiinojen käyttämisestä on, vaikka yksittäistapauksissa usein esitetäänkin vakuuttavalta kuulostavia sotilaallisia perusteluja. Miinoista seuraa loputonta kärsimystä, erityisesti siviiliväestölle ja lapsille. Lisäksi ne usein tuhoavat valtioiden pitkän aikavälin kehittymismahdollisuudet, koska miinat tekevät kokonaisista alueista käyttökelvottomia. Siksi on äärimmäisen myönteistä, että komissio ja Euroopan unioni välittävät tästä aiheesta ja haluavat huolehtia siitä, että tämän alan erilaiset poliittiset toimet sovitetaan yhteen. Haluamme kysymyksellämme rohkaista komissiota etenemään tällä tiellä ja vahvistamaan tätä aloitetta edelleen.
Eurooppalaisten ja kansainvälisten toimien, Euroopan kehitysrahaston rahoittamien toimien ja komission välittömien toimien yhteensovittaminen on todellakin välttämätöntä. Lisäksi on välttämätöntä, että miinanraivausvälineiden käyttöönottaminen organisoidaan järkevästi ja että rahoitetaan tutkimustyötä, jonka avulla voidaan kehittää miinanetsintä- ja miinanraivausmenetelmiä sekä välineitä, joita on helppo käyttää paikan päällä ja joista on apua nimenomaan kehitysmaissa. Myös siinä, miten henkilöstöä sotilaallista ja siviilihenkilöstöä käytetään, voidaan sovittaa yhteen vielä monia asioita. Valiokuntani ehdottaa teille, että yhteistyössä Eurocorpsin kanssa etsittäisiin erityisiä toimintatapoja, joiden avulla Eurooppa voisi johtaa tämän alan toimia. Samalla olisi varmastikin välttämätöntä nimetä ensisijaiset raivausalueet, jotta toiminnalle voidaan asettaa painopisteet.
Nythän on niin, että kaikki valtiot eivät ole vielä allekirjoittaneet kansainvälistä yleissopimusta tai kaikki eivät ole sitä vielä erinäisistä syistä ratifioineet. Mielestäni meidän on myös tästä syystä johdettava tätä kampanjaa, jotta poliittiset päättäjät alkaisivat pohtia, mitä sotilaallisia hyötyjä miinoista on ja mitä seurauksia niiden käyttämisestä on näiden seutujen ihmisille ja itse alueille. Ehkä he asiaa pohdittuaan vakuuttuisivat siitä, ettei miinoja kannata käyttää ja että unioni on valmis auttamaan näitä maita miinat korvaavien poliittisten vaihtoehtojen kehittämisessä. Mielestäni myös näiden alueiden poliittista ympäristöä voidaan muokata mielekkäästi niin, että vahvistetaan hallitusten poliittista tahtoa astua pois tästä oravanpyörästä, jolla kansaa näennäisesti halutaan suojella miinoja käyttämällä mutta jonka kautta omaa kansaa loppujen lopuksi vahingoitetaan. Siksi voin vain rohkaista komissiota, ettei se tarkastelisi tätä asiaa pelkästään teknisenä lähtökohtana, jonka avulla jotain aluetta voidaan auttaa taloudellista apua antamalla, vaan että me lisäksi loisimme sellaisen poliittisen ympäristön, jossa olot voivat parantua.

Patten
. (EN) Haluaisin kiittää parlamenttia sen kunnianhimoisesta ja rakentavasta asenteesta. Tämä näkyy selvästi Boninon mietinnössä, joka käsittelee asetusehdotusta, jossa vahvistetaan Euroopan unionin osuutta jalkaväkimiinojen torjunnassa.
Ei ole yllättävää, että Boninon mietintö on niin tehokas ja merkittävä asiakirja. Olen kiitollinen mutten yllättynyt mietinnön sävystä. Loppujen lopuksihan Euroopan parlamentti näytti unionissa esimerkkiä maamiinojen torjunnassa. Juuri parlamentti otti vuonna 1996 ensimmäisen kerran esille horisontaalisen budjettikohdan ja asianmukaisen oikeusperustan, jotta meillä olisi yhtenäinen perusta kaikille toimillemme tällä tärkeällä alalla.
Parlamentilla oli keskeinen osuus siinä, että unioni omaksui ennakoivan roolin vuonna 1997 pidetyssä Ottawan konferenssissa, joka johti sopimukseen maamiinojen kieltämiseksi ja poistamiseksi. Komission tehtävänä on panna tuo sopimus täysimääräisesti täytäntöön, joten se ryhtyi pohtimaan, miten Euroopan unionin osuutta maamiinojen torjunnassa voitaisiin vahvistaa. Pohdinnan tulos on nyt edessänne asetusehdotuksen muodossa.
Haluaisin mainita myös kansalaisyhteiskunnan, erittäin motivoituneiden kansalaisjärjestöjen ja etenkin kansainvälisen maamiinojen kieltämistä koskevan kampanjan keskeisen tehtävän. Niiden pyrkimykset ovat välttämättömiä, jotta sopimus voitaisiin panna onnistuneesti täytäntöön, ja ne ovat maailman hallituksia painostaessaan vaikuttaneet suuresti siihen rohkaisevaan tilanteeseen, että niin monet maat ovat ratifioineet ja allekirjoittaneet sopimuksen.
Olemme kahdeksan viime vuoden aikana antaneet yhteisön talousarviosta yli 200 miljoonaa euroa maamiinojen torjuntaan. Pelkästään vuonna 1999 unioni käytti maamiinojen torjuntaan yli 100 miljoonaa euroa - joista 30 miljoonaa euroa yhteisön hankkeisiin - eli paljon enemmän kuin mikään muu kansainvälinen toimija. Jotkut parlamentin jäsenet ovat saattaneet nähdä esitteen, jonka laadimme Ottawan sopimuksen tarkistamista koskevaan konferenssiin viime kuussa ja joka osoittaa, että toimemme kattavat kaikki maailman kolkat ja kaikki miinojen vastaisten toimien osa-alueet. Kiitän erityisesti yhteistä tutkimuskeskusta sen tekemästä työstä.
Ei riitä, että annamme eniten määrärahoja tähän tarkoitukseen. Asetusehdotuksen tavoitteena on, että voisimme määritellä strategisen kokonaislähestymistavan ja verrata toimiamme hyvin määriteltyihin välitavoitteisiin ennen lopullista yhteistä tavoitettamme eli maailmaa, jossa ei olisi maamiinoja.
Ennen kuin kommentoin asetusehdotusta käsittelevää erinomaista mietintöä, haluaisin esittää pari yleistä huomautusta vastauksena jäsen Mirandan ja jäsen Brokin mielenkiintoisiin ja hyödyllisiin puheenvuoroihin.
Olemme ilman muuta samaa mieltä siitä tavoitteesta, että Ottawan sopimuksen pitäisi olla yleismaailmallinen. Euroopan unioni on vuoden 1997 yhteisessä toiminnassa ilmaissut selkeän kantansa, jonka mukaan mahdollisimman monen maan pitäisi allekirjoittaa ja ratifioida Ottawan sopimus. En voi silti peitellä tätä tosiseikkaa: unionin kykyä edistää tätä tavoitetta rajoittaa ilman muuta se, että joidenkin jäsenvaltioiden on edelleen vaikea allekirjoittaa ja ratifioida sopimusta. Viittaisin arvoisan jäsenen puheenvuoroon, että otamme tämän asian varsin säännöllisesti puheeksi kyseisten jäsenvaltioiden kanssa.
Euroopan unionin tuki miinojen vastaisille toimille voi selvästikin olla tärkeä kannustin sille, että mahdolliset avunsaajamaat saadaan allekirjoittamaan sopimus. Tiedonanto ja asetusehdotus ovat tässä mielessä ehdollisia, mutta emme saisi olla liian dogmaattisia. Meidän täytyy tunnustaa tiettyjen maiden erityistilanne. Emme saisi rangaista apuamme tarvitsevia ihmisiä siitä, että heidän maidensa hallitukset eivät ole vielä sitoutuneet sopimuksen täytäntöönpanoon. Tämä on yleinen ongelmamme. Arvoisa jäsen on aiemmin ilmaissut tuon ongelman varsin vakuuttavasti: meidän täytyy kerta toisensa jälkeen antaa humanitaarista apua ihmisille, jotka tarvitsevat sitä erittäin usein hallitustensa toimien takia. Emme kuitenkaan voi rangaista ihmisiä siitä, että heillä on surkea hallitus.
Odotamme ehdokasvaltioiden tukevan mainitsemaani yhteistä toimintaa. Se ei ole yhteisön säännöstöä sanan varsinaisessa oikeudellisessa merkityksessä, mutta rohkaisemme niitä ilman muuta poistamaan miinat puolustuksestaan, lopettamaan miinojen valmistuksen tai niiden kauppaamisen ja allekirjoittamaan ja ratifioimaan miinankieltosopimuksen.
Jatkaisin jälleen jäsen Mirandan mainitsemasta asiasta ja toteaisin, että meidän pitäisi tarkastella myös nykyisten maamiinavarastojen tuhoamista koskevia hankkeita. Se voi olla ympäristön kannalta vaikeaa ja se on kallista, mutta meidän pitäisi huomioida se tulevaisuudessa.
Haluaisin kiinnittää parlamentin huomion Slovenian kansainväliseen rahastoon, joka on vain kaksi vuotta toimittuaan käynnistänyt alueellisen miinojen vastaisen toimintaohjelman Euroopan unionin, Yhdysvaltojen ja monien muiden maiden tuella ja jossa toteutetaan hankkeita koko Balkanin alueella. Sen jälkeen, mitä Zagrebissa tapahtui aiemmin tänä vuonna ja mitä Belgradissa tapahtui äskettäin, meidän täytyy toivoa, ettei Kaakkois-Euroopassa tästä lähin enää kylvettäisi maamiinoja.
Yhteisön ja jäsenvaltioiden välisten toimien johdonmukaisuuden parantaminen, johon arvoisa jäsen viittasi, on keskeistä asetusehdotukseen liittyvässä tiedonannossa. Olemme valinneet joustavan ja koordinoivan lähestymistavan jäykän ja keskitetyn lähestymistavan asemesta. Miinojen vastaiset toimet ovat tehokkaimpia, kun ne räätälöidään kuhunkin tilanteeseen. Tästä syystä emme ehdota - edes yhteisön kehyksessä - kaikkien miinojen vastaisten toimien keskittämistä yhteen ohjelmaan tai yhteen budjettikohtaan. Sen sijaan ehdotamme perustettavaksi asiantuntijaryhmää, jossa olisivat mukana jäsenvaltiot, kansalaisjärjestöt ja muut asianomaiset toimijat. Ryhmän olisi tarkoitus auttaa komissiota laatimaan miinojen vastaisia toimia koskeva kokonaisstrategia.
Siirryn nyt käsittelemään Boninon mietintöä, ja haluaisin kommentoida lyhyesti niitä erittäin harvoja parlamentin tarkistuksia, joita komission on vaikea ottaa huomioon niiden nykyisessä muodossa. Olen jo maininnut joitakin niistä arvoisalle jäsenelle antamassani vastauksessa. Ensiksikin, kuten olen jo maininnut, mielestäni olisi virhe - hyvää tarkoittava mutta haitallinen virhe - tehdä Ottawan sopimuksen allekirjoittamisesta ehdoton ja pysyvä ehto Euroopan miinojen vastaisiin toimiin myöntämälle tuelle. Sanomattakin on selvää, että suostumme vain harvoissa tapauksissa antamaan tukea maille, jotka eivät ole allekirjoittaneet sopimusta. On kuitenkin väistämättä tapauksia, joissa haluamme poliittisista tai humanitaarisista syistä auttaa väestöä niiden hallituksista huolimatta. Vastustan siis tarkistusta 18.
Vaikka ymmärrän ja kunnioitan sen ehdotuksen taustalla olevaa toivetta, että kaikki miinojen vastaisiin toimiin tarkoitetut varat keskitettäisiin horisontaaliseen budjettikohtaan ECHOa ja tutkimusta lukuun ottamatta, en ole vakuuttunut siitä, että saamme näin tarvittavaa joustoa, jotta Euroopan unionin toimet olisivat mahdollisimman tehokkaita. Saattaa olla, että horisontaalinen budjettikohta saa aikaa myöten osakseen yhä enemmän huomiota ja arvostusta, mutta meidän täytyy säilyttää yhteydet myös laajempiin kansallisiin tai alueellisiin ohjelmiin maantieteellisten budjettikohtien ja asetusten kautta. Hylkäisin siis ehdotetut tarkistukset 3, 16 ja 21.
Samasta syystä luotan siihen, että miinojen vastaisista toimista vastaavalle keskusyksikölle vaaditut henkilöstö- ja hallintoresurssit riittävät takaamaan asetuksen asianmukaisen täytäntöönpanon. Emme halua lisätä byrokratiaa; pienen ryhmän ja asianmukaisen verkostoinnin avulla voidaan päästä samoihin tuloksiin. Ehdottaisin tarkistuksen 17 hylkäämistä.
Vastaavasti emme halua luoda uutta komiteaa, olipa se sitten hallintokomitea tai neuvoa-antava komitea. Parlamentti tietää, että niitä on jo nyt aivan liikaa, ja parlamentti tietää myös, että pyrimme EY:n ulkoisen avun uudistamisehdotusten myötä pääsemään eroon yksittäisten hankkeiden kömpelöstä tarkastelusta ja keskittymään jäsenvaltioiden kanssa käymissämme keskusteluissa kokonaisstrategioihin ja -ohjelmiin. Aiomme tehdä näin esimerkiksi Meda-ohjelman kohdalla. Näin tehdään useissa nykyisissä maantieteellisissä komiteoissa. Sen sijasta, että lisäisimme luetteloon uuden komitean, ehdotamme perustettavaksi asiantuntijaryhmää, joka tarjoaisi meille hallituksen asiantuntijoita pitemmälle ulottuvan foorumin, jossa voimme keskustella ja määritellä miinojen vastaisten toimien kokonaisstrategian, jota sovellettaisiin horisontaalisesti ja jota tarkistettaisiin joka vuosi. Näin ollen komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 8, 22, 23, 25 ja 29.
Lopulta toteaisin miinojen vastaisia hankkeita koskevista hankintasopimuksista, että minusta olisi virhe rajoittaa osallistumisoikeutta järjestämiimme tarjouskilpailuihin. Sen lisäksi, että korostamme paikallista kapasiteetin rakentamista ja omistusta, meidän täytyy pystyä hyödyntämään parasta asiantuntemusta ja aineistoa, kun niitä on saatavilla. Useimmissa tapauksissa ne ovat Euroopan unionissa, mutta saatamme poikkeustilanteissa joutua hakemaan niitä muualtakin. En voi hyväksyä tarkistusta 19.
En käsittele kaikkia niitä jäsenen monista tarkistuksista, jotka komissio voi mieluusti hyväksyä ja jotka mielestäni parantavat merkittävästi asetusehdotusta. Ne vain vahvistavat, että meillä kaikilla on yhteinen päämäärä ja pyrkimys.
Meidän on tehtävä vielä paljon työtä, jotta saavuttaisimme Ottawan sopimuksen tavoitteen, jonka mukaan nämä miinat poistettaisiin ensi vuosikymmenen kuluessa. Tämän asetuksen hyväksyminen on pieni mutta mielestäni merkittävä askel kohti tuota tavoitetta. Toivon, että voimme luottaa parlamentin jatkuvaan tukeen, jotta lainsäädäntöprosessi olisi menestys.

Van Orden
Arvoisa puhemies, jotkut meistä ovat monta vuotta pyrkineet poistamaan jalkaväkimiinojen nimellä tunnetun vitsauksen. Tämä kysymys on kiinnostanut kansalaisia monissa maissa. Hallitukset ovat ilmaisseet sitoutumisensa ja luvanneet suuria rahasummia. Kansalaisjärjestöjä on syntynyt kuin sieniä sateella, mutta silti noin neljä vuotta Genevessä järjestetyn Yhdistyneiden Kansakuntien ensimmäisen maamiinakonferenssin jälkeen ja yli vuosi Ottawan sopimuksen voimaantulon jälkeen meidän täytyy myöntää, että monet maat ja tuhannet ihmiset - yleensä maailman köyhimmillä alueilla - kärsivät yhä jalkaväkimiinoista ja räjähtämättömistä ammuksista.
Miksi edistys on niin hidasta? Minusta vaikuttaa siltä, että ongelmia on kolmenlaisia. Ensiksikin meidän täytyy keskittyä päämääriimme. Jalkaväkimiinojen vastaista kampanjaa ei saisi käyttää tilaisuutena hyökätä länsimaisia hallituksia, kuten Yhdysvaltoja, länsimaisia puolustuslaitoksia tai länsimaista teollisuutta vastaan. Länsimaiset hallitukset eivät useimmiten ole itse ongelma vaan osa sen ratkaisua. Meidän pitäisi keskittää poliittinen huomiomme varsinaisiin syntipukkeihin: sotiviin ryhmittymiin ja edesvastuuttomiin hallituksiin, jotka eivät ole piitanneet lainkaan siviiliväestöstä ja jotka käyttävät jalkaväkimiinoja umpimähkäisenä pelottelukeinona.
Vieläkin tärkeämpää on, että miinojen vastaisissa käytännön toimissa keskitytään ensisijaisiin asioihin: niiden alueiden turvalliseksi tekemiseen, joilla miinavaara on normaalin elämän ja talouskehityksen jatkumisen este, ja miinojen uhrien auttamiseen. Toiseksi: kansainvälisen yhteisön täytyy parantaa toimien koordinaatiota sekä maailmanlaajuisesti että erityisesti miinoista kärsivissä maissa. Asia on niin, ettemme vieläkään tiedä miinatilanteen todellista laajuutta emmekä toteuttamiemme miinanraivaustoimien tehokkuutta. Jokaisessa miinoista kärsivässä maassa on toteutettava pikainen inventaario, jotta voimme ymmärtää, mitä on tehtävä.
Kolmanneksi: meidän täytyy varmistaa, että raha käytetään hyvin. Olen varsin ylpeä siitä, että Euroopan komissio on maailman suurin miinojen vastaisten toimien tukija. Kun ajatellaan Euroopan unionin kykyä koordinoida monien maiden toimia, ongelmaan osoitettujen suurien resurssien käyttöä pitäisi tehostaa. Todellisuus ei kuitenkaan ole vastannut korulauseita, ja tähän on monia syitä. Maamiinat ovat tavallaan osoitus siitä, ettei komissio ole pystynyt käyttämään tehokkaasti resurssejaan. Ulkosuhteista vastaava komission jäsen on aiemmin myöntänyt, että komissio on saanut hävetä ulkoisen avun ohjelmiaan. Komission täytyy parantaa ohjelmiensa laatua ja nopeuttaa niiden toteutusta. Asiat ovat etenemässä oikeaan suuntaan komission jäsen Pattenin johdolla.
Komission tiedonanto ja jalkaväkimiinoja koskeva asetus ovat erittäin hyödyllisiä asiakirjoja, mutta niistä puuttuu kaksi keskeistä seikkaa, mikä pyritään korjaamaan parlamentin tarkistuksilla. Miinojen vastaisten toimien monivuotinen rahoitus täytyy keskittää yhteen budjettikohtaan, ja komissiossa täytyy olla asianmukaisin resurssein varustettu yksikkö, joka vastaa paitsi toimintapuitteista myös miinojen vastaisten toimien - myös sopimusten - suunnittelusta ja toteutuksesta. Johtotason sitoutuminen, asianmukainen ohjaus ja vastuullinen hallinnointi ovat avaimet resurssien tehokkaaseen käyttöön. Emme halua enää pelkkiä eleitä vaan todellisia toimia ja näkyviä tuloksia.

Van den Berg
Arvoisa puhemies, sosialistiryhmä on van Ordenin tavoin ylpeä Euroopan unionin roolista. Olin muutamia vuosia sitten eräässä koululuokassa Kabulissa Afganistanissa ja näin, kuinka lapsille kerrottiin erilaisista maamiinoista. Kun sitten näin perhosen muotoisen miinan, ymmärsin, että miinat suunnitellaan sillä tavalla, että lapset leikkivät niillä ja haavoittuvat, tuolloin ymmärsin myös, mikä on niiden ihmisten moraalinen arvo, jotka tuottavat tällaisia esineitä. Tuolloin havaitsin myös, että tiedostamiskampanjat kouluissa ja väestön keskuudessa ovat tehokkain tapa välttyä uhreilta. Niihin on sijoitettava merkittävä osa, ja tuenkin täysin ryhmäni nimissä niitä tarkistuksia, joissa tähän asiaan puututaan.
Toiseksi on selvää, että tässä tehdään usein turhaa työtä, sillä samalla kun eri järjestöt poistivat miinoja Afganistanissa, niitä asennettiin muualla. Mieleeni muistuu tässä Mosambikin pohjoisosa, jossa työskentelin maamiinojen aiheuttamissa räjähdyksissä loukkaantuneiden vammaisten kanssa, jotka itse poistivat miinoja. Opin silloin kaksi asiaa. Paikallinen väestö on saatava mukaan toimintaan. Loukkaantuneetkin ihmiset voivat tehdä monia asioita itse. Ymmärsin myös, että maamiinoilla ei ole tarkoitus tappaa ihmisiä, vaan niiden päätarkoituksena on haavoittaa, ja se tekee tästä moraalisesta kysymyksestä niin vaikean.
Kun menin Angolaan, tutustuin Norwegian People's Aid -järjestöön, joka oli kehittänyt menetelmän, jossa miina-alueita etsittiin yhdessä paikallisen väestön kanssa ja tietyt strategisesti merkittävät alueet raivattiin miinoista. Opin siitä kaksi asiaa: tarvitaan asiantuntijoita, jotka olivat Norwegian People's Aid -järjestössä entisiä sotilaita, ja paikallisia asukkaita - hyvin tärkeää - ja raivaamisen pitää tapahtua strategisesti. Kaikkialla ei voida soveltaa "hammasharjamenetelmää", se on hyvin kallis ja kestää liian kauan, mutta strategisia alueita on puhdistettava enemmän, jotta paikallinen talous ja muut vastaavat toiminnot pääsevät taas käyntiin. Tämä antoi minulle ajatuksen ohittaa Angolan kansalliset viranomaiset ja monimutkaiset rakenteet ja työskennellä vahvojen kansalaisjärjestöjen kautta paikallisen väestön kanssa hyvin järjestäytyneenä ja yhdessä viranomaisten kanssa, kuten Angolassa pyritään tekemään.
Samalla on kuitenkin selvää, että Angolassa asennetaan jälleen miinoja ja se saa minut puuttumaan asiaan, josta Patten puhui. Arvoisa komission jäsen, te sanoitte: vastustan joitakin tarkistuksia. Olen kuitenkin sitä mieltä, että jos luette tarkistukset vielä kerran, huomaatte, että niiden joukossa on muutamia sellaisia, jotka mainitsitte, joissa on mielestäni kyse tiedostamiskampanjoista, avoimuudesta, kansalaisjärjestöjen pääsystä alueille, asioista, jotka sujuvat tällä hetkellä hyvin mutta jotka voitaisiin hoitaa tehokkaammin. Teidän ei mielestäni pidä pelätä parlamentin asiaan liittyviä tarkistuksia. Emme halua lisää byrokratiaa emmekä komitologiaa, haluamme antaa teille liikkumavaraa, haluamme lisää tehokuutta enkä usko, että prioriteettimme eroavat tällä kohtaa.
Ehkä voisitte lukea muutaman kohdan uudestaan ja miettiä, pitääkö niille todella sanoa "njet", joka ei tule niinkään helposti englantilaisen suusta. Tässä suhteessa parlamentti ja te olette uskoakseni samalla puolella. Sosialistiryhmä tuntee olevansa osa suurta kansainvälistä jalkaväkimiinojen vastaista kampanjaa ja olemme ylpeitä siitä yhdessä muiden parlamentin jäsenten kanssa.

Haarder
Arvoisa puhemies, jalkaväkimiinat ovat jotakin aivan käsittämättömän pirullista, sillä niiden tarkoituksenahan ei ole tappaa vaan vammauttaa ja aiheuttaa pahinta ajateltavissa olevaa kipua ja taakkaa uhreille ja heidän omaisilleen ja heidän maalleen. Ajatelkaa venäläisiä lelupommeja Afganistanissa! Niiden tuottaminen on valitettavasti äärettömän halpaa ja niiden käyttäminen ja tuhoaminen on järjettömän kallista. Niiden raivaaminen kestää 100 vuotta, ja niitä levitetään koko ajan lisää. Liberaalien edustaja Jan Willem Bertens otti asian esille parlamentissa viisi vuotta sitten, ja mielestäni parlamentti voi onnitella itseään siitä, että se pisti tämän asian vireille, ja nyt olemmekin saamassa miinojen kieltosopimuksen. Voimme myös viitata siihen suureen ja tehokkaaseen panokseen, jonka unioni on asiaan antanut.
Enemmänkin voidaan kuitenkin tehdä. On olemassa koneita, jotka voivat raivata miinat suurelta alueelta lyhyessä ajassa. Olen nähnyt tällaisen koneen Kosovossa, mutta se seisoi paikallaan eikä ollut käytössä. Esittelijä Bonino ja komission jäsen Patten ovat oikeassa siinä, että tarkoituksena on tuhota miinavarastot, koska varastoidun miinan tuhoaminen maksaa vain sadasosan sellaisen miinan tuhoamisesta, joka on asetettu sellaiseen paikkaan, mistä sitä on vaikea löytää.
Esittelijä Bonino ja komission jäsen Patten ovat oikeassa myös siinä, että parlamentin ja neuvoston ei pidä sekaantua hallintoon, ja kuuntelin tarkkaan komission jäsen Pattenin tähän asiaan liittyvää huomiota, sillä hän oli selvästikin sitä mieltä, että meidän ei todellakaan pidä sekaantua siihen. Olen periaatteessa samaa mieltä. Me emme saa sekaantua hallintoon. Meidän on sen sijaan arvosteltava komissiota, jos se ei hoida hallintoa kunnolla. Emme kuitenkaan saa tehdä sitä niin, että pyrkisimme ohjaamaan komissiota parlamentista käsin. Parlamentti syyllistyy jatkuvasti tähän virheeseen. Komissiolla on oltava vapaus käyttää toimivaltaansa, ja meillä on oltava vapaus napata se kiinni - jos saan käyttää tällaista ilmaisua - jos se ei hoida tehtäviään hyvin. Haluaisin lopuksi kiittää esittelijä Boninoa. On hyvä, että meillä on näin kokenut esittelijä. Kiitos hyvästä mietinnöstä.

Wuori
Arvoisa puhemies, vakiintuneitten valtarakenteitten sisällä syntyy aniharvoin mitään uutta. Jalkaväkimiinojen kielto on johtanut prosessiin, joka on erinomainen esimerkki siitä, kuinka hallituksesta riippumattomat liikkeet NGO:t sekä Euroopan parlamentti ovat voineet määrittää ja määrätietoisesti ajaa tavoitteita, joita valtiotoimijat vieroksuvat tai pitävät epärealistisina. Ottawan läpimurron jälkeen on nyt varmistettava, että unioni ja sen jäsenvaltiot huolehtivat välttämättömistä jatkotoimista sekä bilateraalisissa suhteissaan että sisäisessä lainsäädännössään ja säilyttävät johtavan roolin, kun poliittista tahtoa lujitetaan ja ylläpidetään, jotta sopimus tulisi kattavasti allekirjoitetuksi ja ratifioiduksi, mukaan luettuna myös kotimaani Suomi. Siitä on tehtävä myös hakijamaille EU-jäsenyyden ennakkoehto eli sisällytettävä se acquis communautaireen.
Käsillä oleva mietintö ja varsinkin kehitysyhteistyövaliokunnan erinomainen lausunto antavat hyvät edellytykset jatkotoimiin, joiden on painotuttava tosiasialliseen miinanraivaukseen ja sen operationaaliseen toteuttamiseen eikä eksoottisten ja valtavia kustannuksia vaativien teknologisten ratkaisujen etsimiseen. Biosensorit ovat osoittautumassa erittäin lupaaviksi tässä suhteessa. Brok-päätöslauselma tarjoaa puolestaan poliittisen ulottuvuuden tähän työhön ja Brokin ja Mirandan suulliset kysymykset komissiolle suuntaviivoja, jotka ovat keskeisiä. EU:n kaikkien toimielinten on toimittava aloitteellisesti ja siten, että miinaongelmasta pahiten kärsivät köyhät maat saadaan tehokkaasti mukaan ohjelmaan. Päävastuu seurannasta on luonnollisesti komissiolla, mutta meidän kaikkien on osaltamme huolehdittava siitä, että yhteiset talkoot tämän vitsauksen poistamiseksi maailmanlaajuisesti viedään mahdollisimman nopeasti päätökseen. Voimme jättää jälkeemme miinattoman maailman.

Alavanos
Arvoisa puhemies, ryhmämme on ollut jo ennestään aktiivinen kaikissa niissä vaatimuksissa ja toimissa, joiden pitää toteutua ja joita ovat tuotannon keskeyttäminen, miinavarastojen tuhoaminen, kaupankäynnin lopettaminen, miinakenttien raivaaminen, korvaukset vahingoittuneille ja tietoisuuden lisääminen.
Haluan kuitenkin tehdä seuraavan huomautuksen: miinojen asettaminen on täysin rinnastettavissa kansainvälisen yhteisön kyvyttömyyteen löytää poliittisia ratkaisuja suuriin kysymyksiin. Kun esimerkiksi jokin valtio tuntee naapurivaltion uhkaavan sen rajoja, sen hallitus etsii helposti apua miinakenttien käytöstä, mikä on tietysti huono asia. Kun kansainvälinen yhteisö ei pysty hallitsemaan kansallismielisyyden ja vastakkainasetteluiden myrkkyä eikä edistämään poliittisia ratkaisuja, asianomaiset hakevat helposti apua miinakenttien luomisesta. Meidän on varottava tätä, sillä sanoisin Balkanista puhuttaessa, että mielestäni myös länsi ja Euroopan unioni ovat omilla poliittisilla väliintuloillaan vastuussa siitä, että puolet Balkanista on miinakenttää.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluan sanoa, että Balkanin kysymyksessä tarvitaan erityistoimia, ja haluan myös tältä puhujakorokkeelta sanoa, että Kreikan hallituksen pitää välittömästi ratifioida Ottawan sopimus.

Mathieu
Arvoisa puhemies, kampod&#x017E;alaiset kutsuvat miinoja ikuisiksi vartiointisotilaiksi. Nämä kuolemanleimahdukset, jotka uhri itse sattumalta sytyttää, toisinaan useita vuosia konfliktin jälkeen, ovat todellisia aikapommeja, jotka haittaavat kokonaisten alueiden sosiaalista ja taloudellista elpymistä sekä uhrien itsensä sopeutumista yhteiskuntaan.
Miinattoman maapallon aikaansaamisen puolesta laaditun vetoomuksen allekirjoittaneena tuen innokkaasti Emma Boninon mietintöä, sillä se on oikeansuuntainen. Miinavarastot ovat kaksi vuotta Ottawan yleissopimuksen allekirjoituksen jälkeen valitettavasti yhä vaikuttavat, ainakin ne varastot, jotka luetteloitiin. On aika keksiä uusia keinoja niiden varastojen paljastamiseksi ja paikantamiseksi, jotka ovat edelleen luetteloimatta.
Euroopan unionin rahoitusponnisteluilla on ehdottomasti täydennettävä kansallisia toimia. Lisäksi on olennaista, että koko unioni ja ehdokasvaltiot allekirjoittavat Ottawan sopimuksen ja varsinkin ratifioivat sen. Panokset ovat merkittävät, sillä jos sodalla on sääntönsä, niin - jotkin ovat tapaoikeudellisia, toiset kodifioituja - jalkaväkimiinojen käyttö ei kuulu niihin. Näiden miinojen hävittäminen ei ole enää sotilaallinen ongelma vaan todellakin humanitaarinen ongelma. Eurooppa ei voi tyytyä rahoittajan osaan. Sen on pohdittava uraauurtavasti tarkoituksenmukaisinta järjestelmää, ennen kuin jokin uusi miina laukeaa. Jäsenvaltioiden on sitten tuettava tätä prosessia kansainvälisissä yhteyksissä.
Sanon lopuksi, että Euroopan on tuettava ja syvennettävä Ottawan prosessia, jottei jokin uusi miina aiheuttaisi kymmeniä uhreja kerran kahdessakymmenessä minuutissa, kuten tällä hetkellä tapahtuu.

Raschhofer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kannatan kiihkeästi yhteisön aloitetta jalkaväkimiinojen torjumiseksi. Kun ajattelen kuvia miinojen lapsista, joita miinat ovat silponeet, minä päädyn seuraavaan lopputulokseen: jokainen euro, joka käytetään tämän järjettömyyden torjumiseen, on käytetty oikein! Yksi kohta, jota kansalaisjärjestöjen edustajat kritisoivat keskustellessani heidän kanssaan, on päätöslauselman 11 ja 15 kohdassa esiintyvä sotilaallisten toimien ja kansalaisjärjestöjen toimien sekaantuminen. Kansalaisjärjestöt ovat monivuotisen työnsä kautta saavuttaneet kansan luottamuksen ja tunnustuksen, ja pelkään, että niiden sekaantuminen sosiaalipoliittisiin toimiin vaarantaisi kansalaisjärjestöjen riippumattomuuden ja saattaisi pysyvästi vahingoittaa niiden luottamuksellista suhdetta hädänalaisiin ihmisiin.
Ihmiset tuntevat oikeutetusti epäluuloa joka on syntynyt pitkien sotavuosien aikana univormupukuisia joukkoja kohtaan. Siksi haluamme ryhtyä kaikkiin toimiin, joilla kansalaisjärjestöjen työtä voidaan tukea pysyvästi.

Gollnisch
Arvoisa puhemies, puhun hyvin lyhyesti työjärjestyksen mukaisessa yhdessä minuutissa yksinkertaisesti pahoitellakseni sitä, ettei neuvosto ole edustettuna näin merkittävässä keskustelussa, vaikka se on ilmiselvästi se toimielin, jolla on eniten mahdollisuuksia toimia alalla, josta kollegamme käyttävät parhaillaan puheenvuoroja.

Schierhuber
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, minä haluaisin kiittää erittäin sydämellisesti jäsen Boninoa hänen työstään. Ottawan yleissopimus on ratkaisevan tärkeä väline, jonka avulla voidaan kieltää jalkaväkimiinojen käyttö, varastointi, valmistus ja toimittaminen kansainvälisesti. Siksi pidän erittäin myönteisenä sitä, että tämän uuden asetuksen avulla voimme käytännön tasolla pyrkiä niihin tavoitteisiin, jotka yleissopimuksessa on esitetty. Tässä työssä voitaisiin käyttää EU:n strategiaa, jolla pyritään parantamaan miinojen vastaisten toimien koordinointia, johdonmukaisuutta ja läpinäkyvyyttä sekä valvontaa. Euroopan unionin on tälläkin alueella toimittava johtajana roolinsa mukaisesti.
Itävallan liittohallitukselle tämä aihe on ollut aina etusijalla. Parlamentti on käsitellyt tätä aihetta jo useita vuosia, kuten tänään on jo mainittu. Parlamentti on kaikkien näiden ponnistelujen liikkeellepaneva voima, ja olen sitä mieltä, että meidän pitäisi edelleen vahvistaa pyrkimyksiämme. Haluaisin tässä kohdin erityisesti painottaa, että on välttämätöntä vaatia muitakin maita liittymään Ottawan yleissopimukseen tai ratifioimaan sopimus nopeasti, jotta kansainvälinen koordinointi ja uhrien kuntouttaminen on mahdollista. Ennen kaikkea kaikkien EU:n jäsenvaltioiden tulisi liittyä tähän sopimukseen. Pidän sitä Euroopan yhteisön solidaarisena velvollisuutena.
Miinat ovat luonnollisesti suuri este maiden jälleenrakentamiselle sekä sille, että pakolaiset voisivat palata kotimaahansa. Niin kauan kuin tämä vaara on olemassa, on vaikeaa vakuuttaa alueilta paenneet ihmiset siitä, että kotiinpaluu kannattaa. Euroopan unioni on usein tärkein miinanraivaustoimien rahallinen avustaja, ja lisäksi kyseisissä maissa toteutetaan maailmanlaajuisia toimia. Jalkaväkimiinoista aiheutuvat ongelmat ovat liian suuria, jotta ne voitaisiin ratkaista miinoista välittömästi kärsineillä alueilla, ja ongelmat ovat liian suuria myös näiden alueiden pakolaisten ratkaistaviksi, joten ilman kansainvälistä yhteistyötä todella tehokasta apua ei voida antaa. Kansainvälisen yhteisön näkökannan tähän asiaan on oltava yhtenäinen ja koordinoitu. Miinanraivausohjelmien tukemista, uhreille annettavaa apua, tutkimusta ja teknologista kehitystä on nopeutettava edelleen. On ehdottomasti kiellettävä miinojen valmistus EU:ssa sekä miinojen vienti EU:n ulkopuolelle. Kaikkien meidän mielestämme tämän tavoitteen pitäisi olla ehdottoman tärkeä.

Sauquillo Pérez del Arco
Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen siihen, että meillä on vihdoinkin jalkaväkimiinoja koskevaa asetustasoista yhteisön lainsäädäntöä ja että käsittelemme tänään hyvää mietintöä, jonka esittelijä Bonino on siitä laatinut.
Jo edellisellä vaalikaudella - kuten on sanottu - Euroopan parlamentti hyväksyi Euroopan unionin sitoutumisen näiden erittäin julmien, kuolettavien ja raukkamaisten aseiden torjuntaan. Kehitysyhteistyövaliokunta otti vuonna 1996 käyttöön - kuten komission jäsen Patten sanoi - siihen varatun budjettikohdan. Valitettavasti tämä budjettikohta kuitenkin pienenee kääntäen verrattuna siihen, miten paljon korostamme tätä asiaa.
Koska olemme juuri hyväksymässä talousarviota, pysähdyn hetkeksi joihinkin huolestuttaviin lukuihin. Meillä on tänä vuonna ollut 8,1 miljoonaa euroa. Neuvosto ja komissio haluavat laskea summaa ensi vuonna 7,4 miljoonaan euroon, ja parlamentti ehdottaa 3 miljoonan lisäystä vuoteen 2000 verrattuna. Nämä luvut eivät ole suuria sellaisen ongelman ratkaisemiseen, joka koskee 110:tä miljoonaa ihmistä 64 maassa, 26 000:ta miinojen silpomaa uhria vuodessa ja erityisesti monia lapsia, joita kutsutaan El Salvadorin kaltaisissa maissa "rikkinäisiksi lapsiksi", koska he ovat silvottuja lapsia, kädettömiä ja jalattomia.
Tästä syystä pyydän, että neuvostolle, joka ei ole tänään läsnä, ja komissiolle välitettäisiin viesti, että on tärkeää lisätä tätä summaa, sillä valitettavasti jokaista raivattua miinaa kohti kylvetään 20-50 uutta miinaa. Nykyisellä nopeudella kestäisi - kuten aiemmin on sanottu - paljon yli 100 vuotta raivata maapallo jalkaväkimiinoista. Tästä syystä pyydän, että parlamentin ehdottama summa otettaisiin huomioon, vaikka se onkin riittämätön, ja että näin edistettäisiin Ottawan sopimuksen noudattamista, ja kehotankin niitä maita, jotka eivät ole allekirjoittaneet tai ratifioineet sitä, tekemään niin.

Puhemies
Koska asiaan on viitattu useasti, haluaisin täsmentää teille, että vaikka ministeri ei ole paikalla, neuvostoa edustavat täällä sen korkeat virkamiehet, jotka luonnollisesti välittävät neuvostolle sanamme.

Frahm
Arvoisa puhemies, esittelijä Bonino, minuutin puheaika sellaisen mietinnön käsittelyyn, josta todellakin käy ilmi, että olette paneutunut asiaan, on hyvin lyhyt, mutta onneksi olen samaa mieltä useimmista mietinnön johtopäätöksistä, myös siitä julkilausumattomasta arvostelusta niitä valtioita kohtaan, jotka eivät ole vielä ratifioineet Ottawan sopimusta. Oma kotimaani ratifioi sen valitettavasti aivan liian myöhään. Mietinnössä on yksi ongelma. Mielestäni siinä pyritään poistamaan YUTP:ltä ei-sotilaalliset tehtävät. Tarkoitan sitä, että on tervettä vahvistaa ei-sotilaallisia velvoitteita kaikissa niissä järjestöissä, jotka harjoittavat sotilaallista toimintaa. Tarkoitan itse asiassa sitä, että neuvostolta, YUTP:ltä ja jäsenvaltioilta on vaadittava, että tavallisten kehittämistoimien ja humanitaaristen toimien lisäksi jokaista sotilaallisiin toimiin käytettävää summaa vastaava rahamäärä on myönnettävä myös ei-sotilaallisiin toimiin, esimerkiksi miinojen raivaukseen kyseisillä alueilla.

Zimmerling
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, käsittelemme tänään erittäin surullista aihetta. Jalkaväkimiinat siitä olemme varmasti samaa mieltä on asia, joka varmasti pitäisi tuomita maailmanlaajuisesti. Haluaisin jakaa aiheen kolmeen isoon osa-alueeseen. Ensimmäinen osa-alue koskee ennalta ehkäiseviä toimia. Olemme parlamentissa varmasti samaa mieltä siitä, että on tuhottava käytössä olevat miinat, erityisesti jalkaväkimiinat. Kun mietimme kehitysmaiden, esimerkiksi AKT-alueen tai Keski-Amerikan, ongelmia ja kehittymistä, voimme päätellä tuloksista, ettei toimintaa voi jatkaa entisellä tavalla. Toinen mielestäni tärkeä asia on se, että erityisesti Afrikassa pitäisi kiinnittää huomiota mustan pörssin toiminnan lopettamiseen.
Pidän tärkeänä myös jälkihoitoa. Tässä meidän on paneuduttava miinanraivausohjelmiin ja kiinnitettävä erityistä huomiota humanitaariseen toimintaan. Erityisesti pitäisi tukea tämän osa-alueen tutkimushankkeita, joilla kehitetään erityisesti miinojen etsinnässä ja raivauksessa tarvittavaa tekniikkaa. Siitä huolimatta emme saisi laiminlyödä sitäkään, että etsisimme tapoja, joiden avulla Euroopan unioni ja erityisesti Euroopan parlamentti voivat entistä paremmin valvoa sitä, mihin lopulta päätyvät ne varat, jotka olemme myöntäneet jälkihoitotoimiin.
Kolmantena osa-alueena pidän konkreettisia toimia, joita koskevia ehdotuksia meidän pitäisi tehdä ja joita meidän pitäisi tarkastaa ja toteuttaa. Mielestäni peruslähtökohtana on, että meidän tulisi huomioida nimenomaan miinojen uhreiksi joutuneet ihmiset. Tällöin on suurimmaksi osaksi kyse yksityishenkilöistä, siviilihenkilöistä, lapsista ja mennäkseni toiseen aiheeseen, jota olemme myös jo käsitelleet lapsisotilaista. Nähdessämme, että lapsia silpoutuu ja että he siksi tarvitsevat pitkäaikaista hoitoa, voimme jo tällä hetkellä tarjota lapsille niin sanottuja kasvun mukaisia raajaproteeseja, joita Euroopassa...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Souladakis
Arvoisa puhemies, tämänpäiväisessä Boninon erittäin hyvästä mietinnöstä käytävässä keskustelussa me käytännössä kodifioimme toimia, jotka liittyvät erittäin vakavaan kansainväliseen ongelmaan. Titleyn päiviä sitten hyväksymäämme mietintöä täydentää olennaisesti Euroopan unionin yhteiseen ulkopolitiikkaan, puolustukseen ja turvallisuuteen liittyvissä kysymyksissä toinen edistysaskel jonka uskon tällä tavoin rakentuvan kokonaisuudessaan pikkuhiljaa ja saavan lihaa luitten päälle yhtenäisin ehdoin ja säännöin. Uskon, että asioiden kulku tekee oikeutta kaikille niille, jotka ovat tehneet aloitteen, ja että lakkaamme pitämästä niitä filantrooppeina, jotka auttavat lapsia, joiden jalat ovat katkenneet, samalla kun käytännössä politiikan pitää olla ehkäisevää eikä tukahduttavaa. Ei ole sattumaa, että miinoja on pääasiassa kriisialueilla, eli alueilla, joilla voitaisiin ryhtyä toisenlaisiin aloitteisiin, jotta päästäisiin näiden kriisien yli.
Puhun nyt aiheesta, joka koskee omaa maatani Kreikkaa. Olen varma, että Kreikan parlamentti ratifioi viivyttelemättä Ottawan sopimuksen heti, kun Kreikan valtio allekirjoittaa sen. Täytyy kuitenkin ottaa huomioon, että näin tapahtuu siitä huolimatta, että naapurimaa Turkin aikeet meitä kohtaan eivät ole kaikkein parhaimmat. Tämä on valitettavasti tosiseikka, joka kävi ilmi taas äskettäin, viime viikolla, Naton sotaharjoituksissa, joita pidettiin tilaisuutena osoittaa toisenlaista poliittista myöntymättömyyttä. Toivokaamme kuitenkin, että myös nämä kysymykset ratkeavat tulevaisuudessa.
Joka tapauksessa uskon, että suuri ääntenenemmistö, jolla parlamentti tämän mietinnön hyväksyy, antaa sille niin paljon voimaa, että jopa sokeat ja kuurot sen näkevät ja kuulevat.

Knolle
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kannatan kollega Boninon mietintöä, jonka avulla lisätään tehokkuutta ja läpinäkyvyyttä ja jota koskevan lausunnon kehitysyhteistyövaliokunta jätti komissiolle. Kiitän erinomaisesta työstä. Olen nähnyt omin silmin miinojen uhreiksi joutuneiden kärsimyksen Bosnian sotien aikana 1992, 1995 ja 1999 sekä niiden jälkeen. Monet uhreista olivat pieniä lapsia, jotka joutuivat kokemaan kauhistuttavia tapahtumia, jotka silpoutuivat kauhealla tavalla ja joiden elämä tuhottiin jo, ennen kuin se kunnolla alkoikaan. Jokainen lapsi, jonka pelastamme miinan aiheuttamalta kuolemalta tai kauheilta vammoilta Bosniassa, Afrikassa tai muualla, on kaikkien ponnistelujemme arvoinen. Haluaisin lisäksi lausua sydämellisen kiitokseni kansalaisjärjestöille heidän osallistumisestaan tähän työhön.
Erääseen kohtaan haluaisin vielä ottaa lyhyesti kantaa. Viittaan tarkistukseemme, jonka jätimme päätöslauselmasta. Maailmanlaajuisesti ei olla yksimielisiä siitä, pitäisikö ajoneuvomiinat kieltää. Ne ovat yhä kiistämätön maailmanlaajuisesti käytetty ja liittoumien käyttämä suojakeino panssariajoneuvoja vastaan. Kenenkään ei pitäisi vähätellä Ottawan edistysaskelia väittämällä, että ajoneuvomiinat olisi pitänyt sisällyttää Ottawan sopimukseen. Siinä tapauksessa se olisi varmasti jo alusta alkaen ollut tuhoon tuomittu.
EU:n laajentumista ajatellen ehdokasvaltioiden pitäisi ehdottomasti hyväksyä Ottawan sopimus. USA:ta, Venäjää ja Kiinaa pitäisi painostaa allekirjoittamaan sopimus. Kreikan ja Suomen pitäisi ratifioida sopimus mahdollisimman pian.
Lopuksi haluan sanoa: mieluiten kieltäisin kaikki maailman miinat, sillä ne ovat kaikkein pirullisimpia ja vastenmielisimpiä aseita. Valitettavasti emme kuitenkaan elä paratiisissa.

Carlotti
Arvoisa puhemies, eräänä joulukuun päivänä vuonna 1992 eräs nuori mosambikilainen paimenpoika unohti vaaran: hän luuli sen poistuneen rauhan myötä. Tämä liiallinen luottamus maksoi hänelle vasemman säären.
Kahden kilometrin päässä eräästä bosnialaisesta pikkukylästä oli vuonna 1999 kyltti, jossa ilmoitettiin pellolla olevista miinoista, mikä ei estänyt erästä pikkupoikaa olemasta paikalla. Hänelle pelto oli kuin mikä tahansa muukin leikkikenttä. Nimittäin joka kerta, kun sota loppuu, ihmiset lähtevät pakolaisleireiltä palatakseen kotikyläänsä toivoen voivansa sitoa siellä haavansa ja yrittää palata vähitellen normaaliin elämään. Miinat eivät kuitenkaan ymmärrä mitään rauhansopimuksista vaan jatkavat väistämättä työtään.
Miinat jatkavat vielä nykyäänkin tuhoisaa työtään, vaikka 139 valtiota on allekirjoittanut Ottawan sopimuksen. Miinoja räjähtelee kahdenkymmenen minuutin välein tappaen tai vammauttaen jossakin päin maailmaa. Geneven konferenssi sai tietysti aikaan edistystä, ja tätä myönteistä suuntausta on korostettava, sillä se on tosiaan tulosta päättäväisestä taistelusta, jota kansalaisjärjestöt ovat käyneet jo hyvin kauan. Saavutettu edistys ei voi kuitenkaan saada meitä unohtamaan todellisuutta, ja tämä todellisuus on se, että 27 henkilöä kuolee ja 41 muuta vammautuu päivittäin. Todellisuus on se, että 105 maan varastoissa on 250 miljoonaa miinaa. Miinoja käytettiin vielä viime vuonnakin 20 selkkauksessa, erityisesti Euroopassa.
Annan siis tunnustuksen kollegoitteni Emma Boninon ja Luisa Morgantinin tekemälle työlle, kollegoiden, jotka palauttavat poliittisen keskustelun parlamentissa keskeiselle sijalle. He tuovat esiin kaiken sen, mikä meillä on vielä tekemättä. Minä puolestani haluaisin korostaa erityisesti sopimuksen levittämistä kaikkialle, kunnes siitä tulee täydellinen menestys, siten, että ensiksi eri valtioiden lait saatetaan sen kanssa yhdenmukaisiksi, jottei meillä olisi jälleen uutta esimerkkiä sellaisesta kansainvälisestä sopimuksesta, jota ei sovellettaisi. On tosiaankin painostettava niitä Euroopan unionin jäsenvaltioita, kuten Suomea, jotka eivät ole allekirjoittaneet sopimusta, tai niitä, kuten Kreikkaa, jotka eivät ole ratifioineet sitä. Arvoisa komission jäsen, miksi emme harkitsisi rangaistuksia niitä vastaan, jotka eivät noudata sopimuksia? Miksi laajentumisneuvotteluihin ei sisällytettäisi lauseketta, joka edellyttäisi liittymistä tähän sopimukseen?
Vastasitte kaikkeen tähän hetki sitten. Tiedän, että tästä tai tuosta tarkistuksesta on edelleen mielipide-eroja. Pyydän teitä kuitenkin tarkastelemaan niitä lähemmin, sillä jotkin ovat komission hyväksyttävissä. Olipa asia miten tahansa, aiomme osoittaa kaikki yhdessä päättäväisyytemme taistella sitä vastaan, jota on kutsuttava "raukkojen sodaksi".

Vatanen
Arvoisa puhemies, komission jäsen, arvoisat kollegat, sota on julma muoto ratkaista ihmisten erimielisyyksiä. On traagista, kun siviiliväestö kärsii johtajiensa taitamattomuudesta. Miinoja rajoittava Ottawan sopimus on erittäin kannatettava asia. Liian moni lapsi on menettänyt henkensä tai joutunut raajarikoksi leikkiessään väärällä alueella. EU:n tukiohjelma on tarpeellinen ja asetun sen taakse. On velvollisuutemme auttaa kansoja, jotka kärsivät jo kauan sitten tehdyistä poliittisista virheistä. Joissakin valtioissa miinoja on maassa enemmän kuin Ranskassa tryffeleitä, ja kummatkin ovat yhtä vaikeita löytää.
Vaikka kannatankin miinojen väärinkäytön lopettamista, haluan tuoda esille asiaan liittyvät ongelmat Suomen tapauksessa. Suomi ei ole allekirjoittanut Ottawan sopimusta, ja siihen viitataan täällä usein kuten edellinenkin puhuja. Arvostelussa on kuitenkin tekopyhyyttä ja tietämättömyyttä. Arvoisat kollegat, katsokaa Suomea! Maa on harvaan asuttu ja sillä on yli tuhat kilometriä maarajaa Venäjän kanssa. Yhteinen historiamme itänaapurimme kanssa on ollut meille usein tuskallista. Meidän on turvauduttava roomalaiseen totuuteen: paras tapa turvata rauha on varustautua sotaan.
Suomen puolustuksen kannalta keskeisessä asemassa ovat miinat; niillä ei voida muita maita valloittaa, niitä käytetään vain puolustukseen. Kaikki Suomen miinat ovat turvallisesti varastoissa eikä niitä viedä muihin maihin. Niiden käyttö on erittäin kurinalaista, korostaisin tätä, ja kaikki miinat ovat helposti poistettavissa konfliktin jälkeen. Suomea ei voida panna samaan kategoriaan monien kehitysmaiden kanssa, joissa miinojen käyttö on summittaista ja seuraukset sen mukaisia.
On huomattava, että Suomi käyttää suuria summia miinanraivaukseen muissa maissa. Käytännössä tämä tarkoittaa miinojen poistoa suomalaisella kalustolla, uhrien avustamista ja miinavarastojen hävittämistä. Tämä työ tukee EU:n ponnisteluja. Suomi on jo omalta osaltaan ottanut vastuun maailman miinaongelmasta. Tämän on kuitenkin tapahduttava siten, että oman maan turvallisuudesta ei tingitä poliittisten paineiden vuoksi.

Tervetulotoivotukset
Puhemies
Hyvät parlamentin jäsenet, hyvät kollegat, minulla on ilo ilmoittaa teille, että meillä on kunnia ottaa tänään vastaan virallisella lehterillä Marokon parlamentin valtuuskunta, jota johtaa Marokon kuningaskunnan edustajainhuoneen varapuhemies Ibrahim Rachidi.

Hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin toivottaa heidät tervetulleiksi toimielimemme puolesta, jonka kanssa Marokolla on etuoikeutettu suhde yhteisessä hankkeessamme, joka koskee vaurauteen, turvallisuuteen ja rauhaan perustuvan alueen rakentamista Välimeren alueelle.
Olen vakuuttunut ennen neljättä Euroopan ja Välimeren alueen ministerikonferenssia, joka pidetään 15. ja 16. marraskuuta Marseillessa, että pystymme edistämään vuoropuheluun ja rauhaan liittyvää hankettamme yhteistyössä suhteista Maghreb-maihin vastaavan valiokuntamme kanssa, jota johtaa jäsen Obiols.

Jalkaväkimiinat (jatkoa)
Carrilho
Arvoisa puhemies, vuosia sitten, kun kansainväliset miinanraivauskampanjat alkoivat, sanottiin, että miinat ovat köyhien valtioiden atomipommeja. Vaikka aikaa onkin kulunut, tämä näennäinen liioittelu saattaa ikävä kyllä kuvata yhä todellisuutta. Kehitystä ei tapahdu ilman turvallisia liikenneyhteyksiä, viljelyyn kelpaavia maapalstoja tai paikkoja, joissa lapset voivat leikkiä vapaasti. Siksi Euroopan unioni otti osaa Yhdistyneiden Kansakuntien aloittamaan kansainväliseen kampanjaan ja ryhtyi jopa tietyssä mielessä sen johtajaksi, kuten ennen minua puhuneet ovat täällä jo kertoneetkin. Niinpä jäsen Emma Boninon mietinnössään käsittelemän ja meille esitellyn ehdotuksen ansiot ovatkin ilmeisiä.
Me kannatamme tätä mietintöä, kuten kaikkia sellaisia aloitteita, joiden tarkoituksena on vahvistaa Euroopan unionin roolia tämän tavoitteen toteuttamisessa. Tähdennämme sitä, että sen toteuttamiseksi Euroopan unionin ponnistelujen on oltava aikaisempaa johdonmukaisempia ja että Suomen ja Kreikan on oltava niissä mukana ja että Euroopan unionin on koordinoitava kykyään painostaa kansainvälisellä tasolla niitä maita, jotka eivät ole vielä tulleet mukaan Ottawan yleissopimukseen. Euroopan on myös ponnisteltava tehokkaammin myös lisäämällä määrärahoja miinojen raivaamiseksi turvallisesti, olemassa olevien varastojen tuhoamiseksi järjestelmällisesti ja edistyneiden miinanpaikannus- ja raivaustekniikoiden kehittämiseksi myöhemmässä vaiheessa. Noita ponnistuksia on tehostettava myös prosessien koordinoinnin ja valvonnan avulla sekä antamalla kansalaisjärjestöille enemmän vaikutusvaltaa. Lopuksi toivomme, että Euroopan yhteisten sotajoukkojen tuleviin tehtäviin kuuluu teknikkojen kouluttaminen, erityisesti sellaisten, joilla on asuinpaikasta johtuvaa kiinnostusta miinojen hävittämiseen.

Suominen
Arvoisa puhemies, Suomen hallitus käsitteli jalkaväkimiinakysymystä viimeksi 14. kesäkuuta 1999. Tällöin päätettiin aloittaa selvitystyö pyrkien siihen, että Suomi voisi liittyä Ottawan sopimukseen vuonna 2006 ja korvata jalkaväkimiinat muilla menetelmillä vuoden 2010 loppuun mennessä. Suomalaiset osallistuvat miinanraivauksen kansainväliseen yhteistoimintaan. Asiantuntijat Suomesta sekä suomalaiset raivausajoneuvot ovat osallistuneet raivaukseen Kambod&#x017E;assa 2,5 vuotta sekä vuoden Mosambikissa ja vuoden Kosovossa. Sopimusosapuolena Suomi noudattaa vuoden 1998 joulukuussa voimaan astuneen Convention on Conventional Weapons 1996 uusitun miinapöytäkirjan määräyksiä.
Suomi ei koe itseään sotilaallisesti uhatuksi. Meillä on kuitenkin ainoana EU-maana yli tuhannen kilometrin maaraja ulkopuolisen suurvallan kanssa. Suomi huolehtii uskottavasta puolustuksestaan itse. Kunnes korvaava asejärjestelmä, joka maksaa noin puolet Suomen yhden vuoden puolustusbudjetista, on hankittu, jalkaväkimiinat ovat osa puolustusjärjestelmää. Suomessa ei ole yhtään jalkaväkimiinaa sijoitettuna maahan. Suomi ei ole koskaan harjoittanut jalkaväkimiinojen vientiä eikä niitä ole Suomessa valmistettu vuoden 1981 jälkeen. Kaikki miinat ovat varastossa. Suomessa ei ole 1940-luvulla päättyneen toisen maailmansodan jälkeisen raivauskauden jälkeen tapahtunut suomalaisista jalkaväkimiinoista siviileille tai suomalaisille sotilaille vauriota. Suomi on niitä valitettavan harvoja maailman maita, jotka allekirjoittavat ja ratifioivat kansainvälisiä sopimuksia vasta, kun pystyvät niiden ehdot viimeistä piirtoa myöten täyttämään. Näin tulee tapahtumaan myös jalkaväkimiinojen osalta.

Martínez Martínez
Arvoisa puhemies, parlamentissa ei ole koskaan ollut yhtä paljon yhtä huonosti puheenvuoroihimme keskittyvää väkeä.
Jalkaväkimiinojen massatuotanto ja käyttö ovat olleet kauhistuttava ilmiö paitsi seurauksiltaan myös siksi, että ne ovat huolestuttava osoitus julmuudesta, pahuudesta ja tekopyhyydestä sekä siitä ristiriidasta, että monet niistä ihmisistä, joiden tehtävänä on hallita ihmiskuntaa ja turvata sen kehitys, ovat raaistuneet.
Boninon ja Morgantinin asiakirjoissa esitetyt luvut ovat hätkähdyttäviä, ja niitä käsiteltäessä monet meistä politiikalle omistautuneina ihmisinä tunsivat syvää häpeää ja pessimististä epäilyä ihmisluontoa kohtaan. Kyse on miljoonista kuolleista ja silvotuista ihmisistä, 70-100 miljoonasta miinasta, jotka voivat räjähtää minä hetkenä hyvänsä, 60 maasta. Mietinnöissä korostetaan vähemmän sitä seikkaa, että valtaosa miinoista on valmistettu muualla kuin niissä maissa, jonne ne kylvetään. Niissä ei myöskään korosteta, että maat, joissa on kaikkein eniten miinoja, ovat lähinnä kehitysmaita. Sitä vastoin niissä kyllä onneksi korostetaan, että miinat aiheuttavat kuolemaa ja tuskaa ja ovat lisäksi keskeisenä esteenä näiden alueiden kehittämiselle.
(Puhemies keskeytti puheenvuoron ja pyysi hiljaisuutta.)
Tarvitsemme rohkeutta, jotta emme lannistuisi sen todellisuuden edessä, josta ystävämme Bonino ja Morgantini meitä muistuttavat. Onneksi heidän mietinnöissään on myös tärkeä luettelo toteutetuista toimista, jotka koskevat näiden järjettömien jalkaväkimiinojen hävittämistä, niiden tuotannon ja leviämisen torjuntaa, niiden poistamista, niiden miinojen aiheuttamien vahinkojen korvaamista, jotka jo täyttivät olemassaolonsa julman tarkoituksen, sekä niiden raivaamista epäoikeudenmukaisesti ja kaltoin kohdelluilta alueilta. Tällä alalla, kuten muillakin aloilla, Euroopan unionin ja Euroopan parlamentin toimet merkitsevät luottamusta ihmislajia kohtaan ja sovintoa sen kanssa, kuten myös tämä edistysaskel eli komission asetus, jota pyrimme parantamaan parlamentin käsittelyssä ja siten vahvistamaan sitoumuksemme ja toiveikkuutemme.
Noudatamme tätä näkökulmaa tarkistuksissamme ja äänestyksessämme. Tämän näkökulman mukaisesti olemme ponnistelleet kaikki nämä vuodet, myös vuonna 1998, jolloin Euroopan neuvoston pohjois-eteläkeskus, jonka puheenjohtajana minulla on kunnia olla, myönsi vuotuisen palkintonsa Kanadan ulkoministerille Axworthylle maan hallituksen ponnisteluista, jotka tuottivat tulosta Ottawan sopimuksessa. Esittelijä Bonino sai samaisen palkinnon vuonna 1999, ja hänen tämänpäiväinen mietintönsä on yksi lisäperustelu meille, jotka tuolloin kannatimme hänen ehdokkuuttaan.

Linkohr
Arvoisa puhemies, koska olen samaa mieltä miltei kaikesta, mitä kollegani ovat edellä sanoneet, en halua kerrata asioita. Jätän puheaikani käyttämättä. Se on parasta, mitä voimme nyt tehdä, jotta pääsemme äänestämään.

Puhemies
Olen vastaanottanut yhden työjärjestyksen 42 artiklan 5 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätetyn päätöslauselmaesityksen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00.

ÄÄNESTYKSET
Aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan suositus 1. ehdotuksesta neuvoston päätökseksi tiettyjä maanteiden tavaraliikenteen ehtoja ja yhdistettyjen kuljetusten edistämistä koskevan Euroopan yhteisön ja Bulgarian tasavallan sopimuksen tekemisestä (5947/2000/korj. 1 - KOM(1999) 666 - C5-0421/2000-1999/0266(AVC)) ja 2. ehdotuksesta neuvoston päätökseksi tiettyjä maanteiden tavaraliikenteen ehtoja ja yhdistettyjen kuljetusten edistämistä koskevan Euroopan yhteisön ja Unkarin tasavallan sopimuksen tekemisestä (5948/1/2000/korj. 1 - KOM(1999) 665 - C5-0403/2000 - 1999/0268(AVC)) (A5-0278/2000) (esittelijä: Hatzidakis)

(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselmat seuraavissa äänestyksissä.)   
Mastorakisin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö ilman keskustelua (A5-0085/2000) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi tietyistä maanteiden tavaraliikenteen ehdoista ja yhdistettyjen kuljetusten edistämisestä Euroopan yhteisön ja Bulgarian tasavallan sekä Euroopan yhteisön ja Unkarin tasavallan välillä tehtyjen sopimusten nojalla saatujen lupien jakamisesta jäsenvaltioiden kesken (KOM(1999) 667 - C5-0335/1999 - 1999/0264(COD))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)  
Boninon laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0286/2000) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi jalkavälimiinojen vastaisesta toiminnasta (KOM(2000) 111 - C5-0158/2000 - 2000/0062(COD))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)  
Van Lanckerin laatima työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietintö (A5-0291/2000) komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle uudesta sosiaalipoliittisesta ohjelmasta (KOM(2000) 379 - C5-0508/2000 - 2000/2219(COS))
Van Lancker (PSE), esittelijä. (NL) Arvoisa puhemies, ennen kuin äänestämme, pyydän teiltä, että pyytäisitte osastoja tarkistamaan lopullisen version kieliversiot vielä kerran hyvin. Käännöksissä on nimittäin esiintynyt ongelmia sanojen "työajan soveltaminen" ja "yhdistetty työskentely" kääntämisessä. Pyydän teiltä, että pyytäisitte osastoja tutustumaan alkuperäiseen ranskankieliseen versioon.

Puhemies
Jäsen Van Lancker, pyyntönne katsotaan kuuluvan yksiköittemme velvollisuuksiin.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
  
Päätöslauselma Biarritzin ylimääräisestä Eurooppa-neuvoston kokouksesta (B5-0812/2000)
(Parlamentti hylkäsi päätöslauselmaesityksen.)
  
Päätöslauselmaesitys Biarritzin ylimääräisestä Eurooppa-neuvoston kokouksesta (B5-0813/2000)
(Parlamentti hylkäsi päätöslauselmaesityksen.)
   Yhteinen päätöslauselmaesitys Biarritzin ylimääräisestä Eurooppa-neuvoston kokouksesta (B5-0814/2000)
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselmaesityksen.)  
Duhamelin laatima perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietintö (A5-0289/2000) perussopimusten muuttamisesta perustuslain muotoon (2000/2160(INI))

Martinez
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ryhdymme kohta historialliseen äänestykseen tavattoman symbolisesta tekstistä eli Euroopan perustuslaista. Olisi kuitenkin valitettavaa, jos äänestäisimme mietinnöstä, jonne on siroteltu sinne tänne oikeudellisia epätodennäköisyyksiä ja muotoseikkoja koskevaa saastaa. Tällaista ei voida jättää historiaan.
Arvoisa puhemies, siksi ehdotan, että tämä teksti palautettaisiin valiokuntakäsittelyyn trimmattavaksi, jottei tämä muotoseikkoja koskeva mielipaha saastuttaisi historiallista äänestystä.

Puhemies
Työjärjestyksen määräysten mukaisesti on tehty ehdotus asian palauttamisesta valiokuntakäsittelyyn. Haluaisin nyt kuulla yhden puoltavan ja yhden vastustavan kannan, jos niitä on; muussa tapauksessa toimitan äänestyksen Martinezin ehdotuksesta.

Désir
Arvoisa puhemies, luulen, että Martinezin puheenvuoro antoi meille kuonasta valaisevan esimerkin. Mielestäni äärioikeisto on tosiaankin nykyisin eurooppalaisen demokratian perustamisen saastaa, ja perustuslaki on askel kohti tämän demokratian rakentamista.
(Parlamentti hylkäsi asian palauttamisen valiokuntakäsittelyyn.) Äänestyksen jälkeen tarkistuksesta 33:

Onesta
Arvoisa puhemies, meillä on pieni sanamuotoon liittyvä ongelma. Paransimme juuri 19 kohtaa. Tämän pienen tekstin vaihtamisen myötä unohdimme kuitenkin samalla merkittävän käsitteen, jota Euroopan parlamentti on aina vaatinut. Olipa meidän itse kunkin kanta perustuslain kannattamisesta tai vastustamisesta tosiaankin mikä tahansa, me olemme kaikki samaa mieltä siitä, että parlamentti ilmaisee kantansa puoltavan lausunnon avulla. Tekstin vaihtamisen myötä tämä alkuperäisessä kappaleessa ollut termi unohdettiin.
Jos esittelijä Olivier Duhamelille siis sopii, ehdotan teille tämän käsitteen lisäämistä 20 kohdan viimeiselle riville, joka kuuluisi seuraavasti: "prosessin käynnistämisestä aina [Euroopan parlamentin puoltavaa lausuntoa seuraavaan] perustuslain lopullisen tekstin vahvistamiseen asti" . Lisäisimme nämä kuusi sanaa. Tämän lisäyksen myötä parlamentti olisi johdonmukainen kaikissa keskusteluissaan ja äänestyksissään.

Puhemies
Onko näiden Onestan lukemien viiden sanan lisäämisestä huomautettavaa? Eikö huomautettavaa ole? Toimitan siis äänestyksen tästä tarkistuksesta.

Duhamel
. (FR) Arvoisa puhemies, kyseessä ei ole suullinen tarkistus tarkistukseen 8. Kyseessä on suullinen tarkistus alkuperäiseen tekstiin. Sanoitte juuri äsken, että kyseessä on tarkistus tarkistukseen 8 (kuten tulkkauksesta kuulin). Siitä ei ole kyse. Kyseessä on tekstin tarkistaminen suoraan suullisesti.

Puhemies
Jäsen Duhamel, parlamentti ei vastustanut suullista tarkistusta, ja se hyväksyttiin.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)   
Gil-Robles Gil-Delgadon laatima perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietintö (A5-0288/2000) tiiviimmästä yhteistyöstä (2000/2162(INI))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)  
Päätöslauselmaesitys saarten asemasta (B5-0808/2000)
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
  Päätöslauselmaesitys jalkaväkimiinoista (B5-0802/2000)
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
  
Sudren laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0285/2000) komission kertomuksesta perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan toimeenpanoon tähtäävistä toimista - Euroopan unionin syrjäisimmät alueet (KOM(2000) 147 - C5-0247/2000 - 2000/2135(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)  
Bowisin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0272/2000) komission valkoisesta kirjasta elintarvikkeiden turvallisuudesta (KOM(1999) 719 - C5-0136/2000 - 2000/2082(COS))

Bowis
. (EN) Arvoisa puhemies, ehdottaisin suullista tarkistusta yhdestä tarkistuksen 11 sanasta. Sanoilla "close ties" (läheiset siteet) on joidenkin mielestä ikävä kaiku, joten ehdotan sen tilalle ilmausta "close contacts" edellyttäen, että liberaalipuolueen ryhmä peruuttaa tarkistuksensa.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.) ÄÄNESTYSSELITYKSET
Boninon mietintö (A5-0286/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, olen hyvin iloinen voidessani ilmoittaa, että äänestin Boninon mietinnön puolesta, jonka tarkoituksena on kiitettävästi estää näitä tuhoisia välineitä tuottamasta kärsiviä uhreja rauhan aikana. Haluaisin kuitenkin lisätä, että parlamentin olisi hyvä tutkia niiden vahinkojen todelliset syyt, joita näiden jalkaväkimiinojen lisäksi aiheuttavat kaikki muutkin ihmiskunnan käyttämät aseet. Uskon, että vastuu näistä toimista pitää osoittaa ennen kaikkea monien valtioiden valtion- ja hallitusten päämiesten sairaille aivoille ja niiden liian monien kansalaisten sairaalle mielelle, jotka kuvittelevat voivansa ratkaista sodankäynnillä omat ongelmansa. Toivokaamme, että tällainen loppuu!

McKenna
Arvoisa puhemies, ryhmämme äänesti tämän mietinnön puolesta. Se on erittäin tärkeää, ja kiitämme Euroopan parlamenttia, jolla oli erittäin merkittävä tehtävä jalkaväkimiinojen kieltämistä koskevassa kampanjassa. Kansalaisjärjestöillä on ollut tässä keskeinen tehtävä. Ne ovat vaatineet sitä jo kauan, vaikka jotkin hallitukset suhtautuivat siihen erittäin vastahakoisesti ja sanoivat sen olevan mahdotonta. Jos kuitenkin on tahtoa, voidaan saada aikaan paljonkin. Hallitusten on otettava johtoasema, ja ne on pakotettava allekirjoittamaan sopimus. Niiden on vaadittava myös uusia ehdokasvaltioita allekirjoittamaan sopimus.
Kun tarkastellaan sitä, mitä maailmalla tapahtuu, on hirveää nähdä, että ihmiset kärsivät edelleen maamiinoista, vaikka sodat ovat päättyneet kauan sitten. Viattomat siviilit, naiset, miehet ja erityisesti lapset ovat vammautuneet ja saaneet surmansa, koska tällainen ase on jätetty lojumaan paikoilleen sodan päätyttyä. On mahdotonta hyväksyä sitä ajatusta, että yritykset rikastuvat valmistamalla näin julmia tarvikkeita.
Joku mainitsi aiemmin myös muut aseet. Meidän täytyy tarkastella kaikkien aseiden - ei ainoastaan maamiinojen - tuotantoa erityisesti Euroopan unionissa, sillä meidän täytyy ensin katsoa oman ovemme ulkopuolelle. Ei ole hyväksyttävää eikä eettistä, että luomme työpaikkoja tai rikastumme sellaisten esineiden avulla, jotka tappavat, vammauttavat ja haavoittavat ihmisiä. Meidän pitäisi etsiä muita vaihtoehtoja.
Sitä ajatusta, että teknologiaa, taitotietoa ja rahaa käytetään ihmisiä ja ympäristöä tuhoavien aseiden luomiseen, on mahdoton hyväksyä. Maamiinoja koskeva aloite osoittaa, että pystymme etenemään kohti humaania yhteiskuntaa, joka ei hyödy kuolemasta eikä tuhosta.

Blak ja Lund
. (DA) Tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat kannattaneet mietintöä jalkaväkimiinojen vastaisesta toiminnasta. Komissio selvittää tiedonannossaan, mihin toimiin yhteisö on jo ryhtynyt jalkaväkimiinojen käytön torjumiseksi. Tanska on usein osallistunut humanitaariseen miinanraivaustoimintaan, kun kyse on ollut sotilaallisen toiminnan sijasta ei-sotilaallisesta toiminnasta. Sen vuoksi toiminta ei ole ollut ristiriidassa Tanskan puolustusasioita koskevan erivapauden kanssa.
Toimiin on saatu rahoitusta useista eri budjettikohdista. Komissio ehdottaa sen vuoksi, että tehtäisiin horisontaalista budjettikohtaa koskeva aloite. Parlamentti tukee tätä ratkaisua, koska nykyinen rakenne, johon liittyy useita erilaisia budjettiotsakkeita, ei ole avoin eikä tee toimista yhtenäisempiä.
Emme kuitenkaan vielä tiedä, millaisen oikeusperustan komissio esittää tälle aloitteelle. Sen vuoksi tällä hetkellä on vaikea ennustaa, olisiko aloite ristiriidassa Tanskalle myönnetyn erivapauden kanssa. Olisi kuitenkin harmillista, jos Tanska ei voisi osallistua hankkeeseen, jos sen tavoitteena on pelättyjen ja epäinhimillisten jalkaväkimiinojen poistaminen seuraavien 10-15 vuoden aikana.

De Rossa
. (EN) Tuen voimakkaasti Euroopan parlamentin päätöstä ryhtyä jalkaväkimiinojen vastaisiin toimiin. EU:lla on velvollisuus vastustaa aseita, jotka on tarkoitettu siviilejä vastaan ja joiden uhrit ovat enimmäkseen siviilejä.
Lisäksi suurten maa-alueiden miinoittaminen estää ruokatuotannon monta vuotta konfliktin päättymisen jälkeenkin.

Frahm, Herman Schmid, Seppänen ja Sjöstedt
. (DA) Vaikka tuemmekin mietinnön pääpyrkimystä, emme kannata kaikissa tapauksissa niitä keinoja, joita mietinnössä ehdotetaan tavoitteen saavuttamiseksi. Pidämme ongelmallisena sitä, että YUTP:stä "poistetaan" vastuu ei-sotilaallisista toimista.
Vakavasti otettava rauhan- ja turvallisuuspolitiikka saavutettaisiin yleisesti ottaen paremmin, jos humanitaarisiin toimiin käytettäviä varoja lisättäisiin yhtä paljon kuin YUTP:n varoja ja jäsenvaltioiden sotilaallisiin toimiin varaamia varoja.

Kauppi
. Suomi pyrkii liittymään Ottawan sopimukseen vuonna 2006 ja korvaamaan jalkaväkimiinat muilla asejärjestelmillä vuoden 2010 loppuun mennessä.
Suomi ei ole missään vaiheessa vienyt jalkaväkimiinoja ulkomaille. Suomi on tuottanut ja varastoinut jalkaväkimiinoja yksinomaan omiin puolustustarpeisiinsa. Suomen puolustusmenot ovat perinteisesti olleet Euroopan alhaisimpia. Päätös luopua jalkaväkimiinoista asettaa mittavia haasteita Suomen maanpuolustukselle.
Jalkaväkimiinat ovat puolustajan ase. Vai voiko joku kertoa, miten jalkaväkimiinoilla voidaan hyökätä? Suomen puolustusstrategiassa jalkaväkimiinoilla on keskeinen osa. Korvausohjelmaratkaisuja suunnitellaan käsiteltäväksi uuden puolustusselvityksen yhteydessä vuoteen 2005 mennessä. Jatkotyössä on tarkasteltava rahoituskysymyksiä, korvaavia järjestelmiä ja menetelmiä sekä ratkaisujen vaikutuksia puolustusdoktriinin kehittämiseen.
Suomi jatkaa osallistumistaan niin täyskieltotavoitteeseen kuin miinanraivaukseen liittyvään kansainväliseen yhteistoimintaan.

Maes
. (NL) Pienenä maana olemme olleet jalkaväkimiinojen käytön vastustamisen eturintamassa. Euroopan unioni on miinanpoisto- ja tuhoamisohjelmien eturintamassa.
Siksi minäkin hyväksyin Boninon mietinnön. Haluan kuitenkin pyytää erityistä huomiota alueisiin sovellettuun teknologiaan miinojen etsinnässä. Yksi sadasta miinanraivaajasta joutuu itse ennemmin tai myöhemmin toimintansa uhriksi, tämä johtuu osaksi epätarkoista havaintomenetelmistä.
Biosensorien, kuten tehtävään tarkoitettujen koirien ja rottien, käyttö on antanut käytännössä erittäin hyviä tuloksia. Silti taloudellinen tuki suunnataan ennen kaikkea huipputeknologisten sotilaallisten havaintotekniikoiden kehittämiseen.
Van Lanckerin mietintö (A5-0291/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, vaikka eräitä minun valiokunnassa esittämiäni tarkistuksia ei hyväksytty, minun oli pakko äänestää sekä Euroopan kansanpuolueen että eläkeläispuolueen jäsenenä tämän Van Lanckerin mietinnön puolesta ennen kaikkea siksi, että sen g kohdassa esitetään toive ja kehotus komissiolle, parlamentille ja neuvostolle hyväksyä vähimmäiseläke kaikille Euroopan unionin kansalaisille. Puhumme parlamentissa ilmarenkaiden paineesta ja autojen pituudesta, mutta emme ole kyenneet ymmärtämään, miten tärkeää olisi, että kaikissa 15 jäsenvaltiossa olisi yhteinen asetus ihmisarvoisesta vähimmäiseläkkeestä. Tästä syystä äänestin mietinnön puolesta.

Laguiller
Van Lanckerin mietinnössä palautetaan mieliin muutamia yleisperiaatteita, kuten oikeus eläkkeeseen tai vähimmäispalkkaan tai lakko-oikeus, joista ei edes puhuta Euroopan unionin neuvoston laatimassa tekstissä, siinä ainoassa, jolla on päätöksen arvo. Muun osalta esittelijä pyytää parlamenttia hyväksymään niin sanotun sosiaalipolitiikan, jota komissio ehdottaa neuvostolle, eli toisin sanoen hyväksymään tyhjän tekstin, sillä se ei sisällä ainoatakaan konkreettista toimea, jolla voitaisiin parantaa työntekijöiden tilannetta. Mikään ei velvoita suuryrityksiä luomaan työpaikkoja, ja ne voivat jopa jatkaa niiden lakkauttamista silloin, kun ne saavat aikaan merkittäviä voittoja.
Euroopan unionin johtajat kehottavat työmarkkinaosapuolia merkittävämpään osaan niillä työllisyyden aloilla, jotka kuuluvat niiden toimivaltaan. Tämä on kuitenkin kyynisyyttä. Ikään kuin työnantajat ja työntekijät olisivat tasavertaisia työhönotossa. Se on tapa syyttää työttömiä työntekijöitä siitä, että he ovat ainakin osittain vastuussa omasta työttömyydestään. Halusimme siis äänestyksestä pidättäytymällä muistuttaa sosiaalisista perusoikeuksista, koska torjuimme ne kaikki suurtyönantajien yhdessä suunnittelemat toimet ja karkeat käytännöt, joilla he kaikkialla Euroopassa irtisanovat työntekijöitä, jarruttavat palkkoja, levittävät epävarmuuden kaikkialle ja heikentävät sosiaaliturvaa.

Caudron
. (FR) Haluan antaa tunnustuksen sille työlle, jota on tehty puheenjohtajavaltio Ranskan ja Martine Aubryn laatiman sosiaalipoliittisen ohjelman parissa, niin sen muodon kuin sisällönkin kannalta, ja siis onnitella lämpimästi esittelijä Van Lanckeria.
Tämä sosiaalipoliittinen ohjelma, josta puheenjohtajavaltio Ranska teki aloitteen, on todellinen työohjelma viideksi seuraavaksi vuodeksi. Se on osa Lissabonin Eurooppa-neuvoston tekemiä päätöksiä, Eurooppa-neuvoston, jonka tärkeimmät päätelmät koskevat kilpailukykyisemmän tietopohjaisen talouden perustamista ja täystyöllisyyden toteuttamista.
Se laadittiin yhteistoiminnassa unionin toimielinten ja kansalaisjärjestöjen kanssa, jotka otettiin täysipainoisesti mukaan sen laatimiseen. Jotkin niistä ehdotuksista, jotka kansalaisyhteiskunta ja asiantuntijat tekivät Euroopan komission ja Euroopan parlamentin tästä aiheesta 21. ja 22. syyskuuta 2000 järjestämässä yhteisessä konferenssissa, on otettu Van Lanckerin mietinnössä huomioon.
Tämä ohjelma on siis vahva poliittinen merkki Euroopan kansalaisille, joiden mielissä Eurooppa rajoittuu liian usein yhtenäismarkkinoiden luomiseen. Se tuo esiin paitsi Euroopan sosiaalisen mallin olemassaolon ja todellisuuden myös sen nykyaikaistamisen välttämättömyyden.
Meillä ei ole oikeutta tuottaa kansalaisille pettymystä. Sosiaalipoliittisen ohjelman on siis lähdettävä lujasta kunnianhimoisesta tavoitteesta sen vahvistamiseksi, että sosiaali-, talous- ja työllisyyspolitiikat liittyvät tiiviisti toisiinsa, toimivat keskinäisessä vuorovaikutuksessa ja että ne ovat yhdenvertaisia kolmiosaisessa yhteisöpolitiikassa, jonka tavoitteena on parantaa kaikkien kansalaisten elämän sosiaalista laatua. Sosiaalipolitiikan on nimittäin oltava kokonaisvaltaista politiikkaa, jolla on omat tavoitteensa. Sitä ei voida pitää pelkkänä talous- ja työllisyyspolitiikan tai yhtenäismarkkinoiden rakentamisen jatkeena ja vielä vähemmän jäännöksenä, joka kutistuu kutistumistaan.
Viiden seuraavan vuoden aikana on tarkoitus luoda laadukkaita työpaikkoja, ennakoida ja hallita muutosta uudessa sosiaalisessa ympäristössä, hyödyntää tietopohjaisen talouden tarjoamia mahdollisuuksia, nykyaikaistaa ja parantaa sosiaaliturvaa, edistää sosiaalista osallisuutta, edistää sukupuolten välistä tasa-arvoa, vahvistaa perusoikeuksia ja torjua syrjintää...
Olen iloinen siitä, että Nizzassa hyväksyttiin tämä sosiaalipoliittinen ohjelma, joka osoittaa yhdessä perusoikeuskirjan kanssa, että Euroopan rakentaminen on käännekohdassa ja että siinä pyritään nyt unionin sosiaalisen ja kansalaisulottuvuuden vahvistamiseen!

Crowley
. (EN) Euroopan unioni vain vahvistuu vahvistumistaan poliittisena ja taloudellisena kokonaisuutena. Euroopan unionin lainsäätäjiä ei kuitenkaan pidä arvioida yksinomaan taloudellisten saavutusten perusteella.
Meidän kaikkien tehtävänä on varmistaa, että yhteisömme keskeiset sosiaaliset ongelmat ratkaistaan ja käsitellään viipymättä. Pidän tältä osin myönteisenä sitä, että Euroopan komissio hyväksyi Irlannin hallituksen henkilöresursseja koskevan toimintaohjelman seitsemän vuoden kaudeksi eli vuosiksi 2000-2006.
Tämä erittäin oikeudenmukainen ja tasapainoinen sosiaalinen ohjelma on Irlannin hallituksen kansallisen kehityssuunnitelman keskeisiä palikoita vuoden 1999 jälkeiseksi seitsemän vuoden kaudeksi. Siinä tarjotaan mahdollisuuksia ammattitaidottomille ja kouluttamattomille henkilöille. Siinä korostetaan erityisesti sellaisia järjestelmiä, joissa autetaan pitkäaikaistyöttömiä ja koulunkäyntinsä varhain lopettaneita henkilöitä.
Tässä suunnitelmassa, kuten myös EU:n sosiaalipoliittisessa ohjelmassa vuosiksi 2000-2005, todetaan, että on tärkeää varmistaa nykyisten työntekijöiden jälleenkoulutusmahdollisuudet.
EU:n sosiaalipoliittisessa ohjelmassa todetaan, että nykyisille työntekijöille on tarjottava jälleenkoulutusmahdollisuuksia teknologian ja Internetin alalla. Teknologia kehittyy erittäin nopeasti, joten Euroopan unionin työntekijöillä on oltava tarvittavat tietojenkäsittelytaidot, jotta Euroopan unioni säilyttäisi kilpailuetunsa.
Myös työvoiman sopeutuvuus ja yrittäjyyden edistäminen ovat Irlannin hallituksen suunnitelmien keskeisiä palikoita seitsemänä seuraavana vuonna.
Jotta tämä politiikka olisi menestys kotona ja jotta se menestyisi myös yleisemmin Euroopan unionin tasolla, toisen ja kolmannen tason elinten on ehdottomasti otettava käyttöön politiikkoja yrittäjyyden edistämiseksi Euroopassa.

Darras
. (FR) Tämä mietintö merkitsee huomattavaa edistymistä rakennettaessa sosiaalista ja työllisyyden Eurooppaa. Se nojautuu Lissabonin Eurooppa-neuvoston päätelmiin, joiden tavoitteena on päästä Nizzan Eurooppa-neuvostossa sopimukseen sellaisen Euroopan sosiaalipoliittisen ohjelman laatimisesta, joka olisi Euroopan sosiaalipolitiikan perusta viideksi vuodeksi (vuosiksi 2000-2005).
Siinä annetaan kokonaisvaltainen ja johdonmukainen näkemys siitä, millaista todellinen sosiaalipolitiikka voisi olla, kun talous-, sosiaali- ja työllisyysasiat sovitetaan yhteen. Siinä käytetään kaikkia Euroopan unionilla vastedes olevia välineitä: sosiaalista peruskirjaa, perustamissopimuksen työllisyyttä koskevaa osastoa, kaikenlaisen syrjinnän torjuntaa käsittelevän 13 artiklan mukaista oikeudellista perustaa, ja niin edelleen.
Esittelijämme suhtautuu myönteisesti Euroopan komission tekemiin ehdotuksiin samalla, kun hän täydentää niitä vaatimalla Euroopan sosiaalilainsäädännön lisäämistä. Asianomaisten työmarkkinaosapuolten asemaa ja vuoropuhelua heidän kanssaan vahvistetaan lakien valmistelussa. Erimielisyyden sattuessa valiokuntamme kuitenkin painostaa komissiota käyttämään aloiteoikeuttaan ehdottamalla sopivinta lainsäädäntöä. Tärkeintä on kyetä vahvistamaan sosiaalista Eurooppaa eli lisäämään Euroopan sosiaalilainsäädäntöä.
Lisäksi esittelijä pyytää meitä myös tukemaan jäsenvaltioita niiden ponnisteluissa sellaisen vähimmäispalkan ja vähimmäiseläkkeen takaavan oikeuden vahvistamiseksi, jonka avulla jokainen kansalainen voi elää ihmisarvoista elämää.
Voin vain kehottaa teitä tukemaan tätä mietintöä, joka edustaa perusoikeuskirjan tavoin niitä arvoja, jotka ovat meille yhteisiä ja joiden ansiosta unioni on muutakin kuin pelkkä markkina-alue.

Eriksson, Frahm, Herman Schmid, Seppänen ja Sjöstedt
. (SV) Mietinnössä käsitellään viidelle seuraavalle vuodelle laadittua sosiaalipoliittista ohjelmaa. Se sisältää useita ehdotuksia, joiden avulla voitaisiin parantaa sosiaalisia oloja ja työntekijöitä koskevia oloja, mitä tuemme täysin. Kannatamme esittelijän kirjoituksia avoimesta koordinointimenetelmästä, joka kunnioittaa jäsenvaltioiden itsenäisyyttä sosiaalipoliittisissa kysymyksissä ja perustuu vapaaehtoiseen yhdenmukaistamiseen ja koordinointiin.
Olemme kuitenkin huolissamme siitä, että mietintö sisältää samalla ehdotuksia, jotka merkitsevät sitä, että komission on toimittava Euroopan sosiaalipolitiikan kehityksen moottorina, mikä merkitsee kasvavaa ylikansallisuutta myös tällä alalla. Jos sosiaali- ja työmarkkinapolitiikkaa koskevan lainsäädännön on tarkoitus toimia hyvin, sen on oltava sellaisen muutosprosessin päätepiste, joka etenee alhaalta ylöspäin ja joka heijastaa Euroopassa vallitsevia erilaisia oloja ja kokemuksia.

Kauppi
. Haluan todeta, että äänestin rouva Van Lanckerin mietintöä vastaan. Euroopan parlamentin täysistuntoon tulee harvoin näin vanhoillissosialistisia mietintöjä kuin juuri äänestämämme rouva Van Lanckerin mietintö EU:n sosiaalipoliittisesta ohjelmasta. Ohjelmajulistuksessaan Van Lancker haluaisi toteuttaa kaikki sellaiset toimenpiteet, joiden toteuttamisen estämiseksi, toistan estämiseksi, ihmiset viime vaaleissa valitsivat Euroopan parlamenttiin porvarienemmistön.
Voin vain kauhistella, jos komissio todellakin lähtee tukemaan näitä juuri hyväksyttyjä täysin epärealistisia, lähes päättömiä vaatimuksia. Parlamentin esitykset eivät voisi olla enempää ristiriidassa Lissabonin tavoitteiden kanssa. Lissabonissahan EU-hallitusten lähinnä sosialistiset johtajat kovaan ääneen julistivat tavoitteensa tehdä Euroopasta maailman dynaamisin ja kilpailukykyisin talous.
Mikäli Van Lanckerin esitykset hyväksytään, olemme kyllä liikkumassa valovuoden taaksepäin, mitä tulee mahdollisuuksiimme saavuttaa Lissabonin tärkeät, kunnianhimoiset ja välttämättömät tavoitteet.
Mitä rouva sitten oikein esittää: Van Lanckerin mukaan työaikaa Euroopassa tulee lyhentää merkittävästi, EU:n sosiaalipoliittista lainsäädäntöä tulee huomattavasti lisätä, sosiaalisen suojelun tasoa pitää Euroopassa massiivisesti korottaa, ay-liikkeen valtaa pitää kasvattaa ja mahdollistaa ylikansalliset työmarkkinaneuvottelut, työntekijäjärjestöille pitää antaa entistä laajemmat oikeudet tulla kuulluksi, sosiaalipoliittisten vaikutusten tulee olla prioriteetti kaikilla talouden aloilla, kilpailupolitiikassa ja julkisissa hankinnoissa.
Voin vain muistuttaa kollegojen mieliin CDU:n puheenjohtaja Angela Merkelin viisaan toteamuksen: Politiikassa tarvitaan lisää sosiaalisuutta, mutta sosiaalisuus ei ole sama asia kuin sosialismi.

Lang
. (FR) En voi vastustaa mielihyvää käyttää niitä sanoja tai pikemminkin uudissanoja, jotka ovat mietinnössä esiintyvien sanojen arvoisia, tuomitakseni toistuvan e-teeskentelynne työllisyyden ja sosiaaliturvan alalla.
Hourailkaa siis kylliksenne tietoyhteiskunnasta, joka ratkaisee kaikki ongelmat, kun kaikilla vauvoista lukutaidottomien kautta vuodepotilaisiin on sähköpostiosoite sen sijasta, että heillä olisi varaa ostaa itselleen tällaisen osoitteen käyttämiseen tarvittavat tietokonelaitteet. e-Euroopassanne ollaan sitä paitsi huolissaan näiden laitteiden hankkimisesta kaikille, kun tietokoneet katselevat enemmän käyttäjiä kuin nämä katselevat tietokoneita ja kun tietokoneet ovat yhteydessä toisiinsa.
Iänikuiset hourailunne ovat vähemmän hauskoja, kun panemme merkille, ettei niiden tavoitteena ole taata eurooppalaisten hyvinvointia vaan tuottaa aina vain lisää Brysselin lakeja, direktiivejä ja asetuksia. Käsityksenne avoimesta yhteistyöstä on se, että lankeatte uudelleen komission virkamiesten hallitsemaan toimielinjärjestelmään. Ainoa todella ja erittäin laajasti avoin asia on mahdollisuus laajentaa loputtomiin Brysselin valtaa toimimatta perussopimusten mukaisesti. Toimivaltuudet, joita ehdotatte itsellenne Brysseliin, ovat seuraavat: vähimmäissosiaaliturvan hallinta ja määrittely, työnteon joustavuus eli työntekijöiden riisto, sellaiseen lyhyempään työaikaan pakottaminen, joka jäädyttää palkat ja haittaa yrityksiä, työmarkkinaosapuolten välisen vuoropuhelun ehdoton haltuunotto, kuten ministeri Aubry on tehnyt Ranskassa.
Siksi pidättäydymme äänestämästä tästä mietinnöstä. Teemme niin, koska vaikka iloitsemmekin sen työllisyyteen kohdistetusta huolesta, vaikka tämä huoli onkin teennäinen ja myöhässä, emme voi pitää soveliaana sen konkreettisten ehdotusten hyväksymistä.

Malmström, Paulsen ja Olle Schmidt
Olemme äänestäneet esittelijä Van Lanckerin sosiaalipoliittista ohjelmaa käsittelevää mietintöä vastaan.
Komission ehdotus uudeksi sosiaalipoliittiseksi ohjelmaksi on hyvä asiakirja. Komissio on työssään määritellyt useita alueita, joilla Euroopan unionin jäsenvaltioiden välinen yhteistyö ja koordinointi on tärkeää. Komissio ehdottaa uudessa poliittisessa ohjelmassa kehystä, jonka puitteissa kaikki tärkeät toimijat voivat vaikuttaa ja jossa kansallisten järjestelmien eroja kunnioitetaan. Komissio aikoo hyödyntää aloiteoikeuttaan ja tukea jäsenvaltioita saadakseen aikaan tarvittavat muutokset.
Esittelijä Van Lancker haluaa, että parlamentti tekee päätöksen, jonka mukaan komission ehdotusta muutetaan pääasiassa siten, että siihen toisaalta lisätään useita sellaisia alueita, joihin lainsäädäntöä voidaan soveltaa, ja toisaalta päätetään useista Euroopan tason oikeuksista. Esittelijä Van Lanckerin mielestä sitovia välineitä on käytettävä huomattavasti enemmän. Komissiota ei saa estää käyttämästä aloiteoikeuttaan niillä aloilla, joilla se on toimivaltainen, eikä sitä saa estää ehdottamasta sitovia välineitä.
Perusasenteemme Euroopan unioniin on erittäin myönteinen. Ruotsalaisina liberaaleina pidämme Euroopan integraatiota mahdollisuutena, jonka avulla voidaan saada aikaan ratkaisuja ympäristön, kaupan, rajat ylittävän liikkuvuuden, ihmisoikeuksien ja konfliktinhallinnan kaltaisiin rajat ylittäviin ongelmiin. Näissä asioissa Euroopan demokratioilla on mahdollisuus osoittaa maailmalle, että yhteistyö johtaa rauhaan ja hyvinvoinnin kasvuun.
Uskomme myös toissijaisuusperiaatteeseen, jonka mukaan päätökset on tehtävä mahdollisimman lähellä niitä, joita päätökset koskevat. Ajamme sen vuoksi aktiivisesti kysymystä Euroopan unionin perustuslaista, josta jokainen pystyy selvästi näkemään, kuinka vastuu on jakautunut. Kaikille EU:n kansalaisille on oltava täysin selvää, että EU:ssa on käsiteltävä ainoastaan sellaisia kysymyksiä, joihin se parhaiten soveltuu - rajat ylittäviä kysymyksiä. Kaikki muut kysymykset on käsiteltävä paikallisella, alueellisella tai kansallisella tasolla.
Komission ehdotus sosiaalipoliittiseksi ohjelmaksi vastaa mielestämme hyvin näkemystämme siitä, kuinka EU:n on toimittava. Eurooppalainen yhteistyö, joka johtaa koordinointiin ja parempaan hyvinvointiin, on oikea menettelytapa. Euroopan sosiaalijärjestelmät eroavat toisistaan niin paljon, että sitova lainsäädäntö ei johda sopivaan tulokseen. Haluamme sen vuoksi tukea komission ehdotusta ja äänestämme näin ollen esittelijä Van Lanckerin sosiaalipoliittista ohjelmaa käsittelevää mietintöä vastaan.

Mann, Thomas
 - (DE) Työntekijöiden on usein vaikea samastaa itseään eurooppalaisiksi. Kun yhteiset Euroopan sisämarkkinat kehittyvät voimakkaasti maailmanlaajuisen kehityksen vaikutuksesta ja kun talous- ja valuuttaunioni kasvavat yhteen yhä nopeammin, sosiaaliunioni vaikuttaa useimmiten viidenneltä pyörältä.
Unionissa on kuitenkin Amsterdamin sopimuksen ja vuoden 1997 jälkeen otettu käyttöön uusia välineitä, joilla sosiaalipolitiikkaa voidaan kehittää paremmin. Lissabonin Eurooppa-neuvoston jälkeen, joka pidettiin maaliskuussa 2000, neuvosto on pyrkinyt lisäämään kasvua ja laadukkaita työpaikkoja sekä lisäksi sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Kolmannella sosiaalipoliittisella ohjelmallaan komissio painottaa, että talouspolitiikka, työllisyyspolitiikka ja sosiaalipolitiikka on sidottava vahvemmin yhteen.
Yksi viite siitä, että nämä asiat liittyvät yhteen, on työllistettävyys. Ihmiset eivätkä ainoastaan nuoret ihmiset tarvitsevat enemmän tietoja ja taitoja voidakseen siirtyä teollisuusyhteiskunnasta tietoyhteiskuntaan. Siksi jäsenvaltioissa on panostettava voimakkaammin koulutukseen ja sivistykseen, monikielisyyteen, liikkuvuuteen ja viestintään.
Useita Van Lanckerin mietinnön vaatimuksia ei voida hyväksyä suoralta kädeltä. Mietinnössä sanotaan esimerkiksi, että Luxemburgin menettely, jota sovelletaan työllisyyspolitiikassa, pitäisi laajentaa myös sosiaaliseen suojeluun ja sosiaaliseen syrjäytymiseen. Tämä menettely, jolle määritellään unionin tavoitteet ja jonka mukaisesti kansallisia, vuosittain arvioitavia myös Euroopan parlamentti osallistuu arviointityöhön toimintaohjelmia toteutetaan, on niin menestyksellinen siitä syystä, että sille on määritelty uudet laadulliset ja määrälliset tavoitteet ja että samalla on noudatettu toissijaisuusperiaatetta johdonmukaisesti. Menettelyä ei voida mielivaltaisesti soveltaa muille aloille; muilla aloilla tarvitaan ehdottomasti menettelytapoja, jotka on suunniteltu juuri kyseisten alojen vaatimuksia vastaaviksi.
Kristillisdemokraatit eivät kannata oikeutta vähimmäistuloon tai kiinteään eläkkeeseen. Emme myöskään hyväksy sitä, että lakisääteistä työaikaa lyhennettäisiin Euroopassa, kuten on jälleen vaadittu. Se on paljon huonompi vaihtoehto kuin työajan joustavuuden lisääminen, josta on saatu käytännön todisteita useissa eurooppalaisissa yrityksissä.
Emme pidä hyväksyttävänä myöskään vaatimusta siitä, että kansalaisjärjestöjen toiminnalle pitäisi luoda oikeusperusta, jotta "kansalaisten vuoropuhelua" voidaan säädellä. Toissijaisuusperiaate on hukkunut mietinnön esittelijältä pelkästään siksi, että hän on halunnut tehdä keskusjohtoisia ratkaisuja.
Koska tärkeimpiä PPE-DE-ryhmän tarkistuksia kuitenkin kannatti huomattava enemmistö, äänestin mietinnön puolesta.

Berthu
Arvoisa puhemies, neuvosto palautti mieliimme eilisessä keskustelussa, että hallitusten näkökannat määräenemmistöpäätösten laajentamisen periaatteesta lähestyivät toisiaan Biarritzin Eurooppa-neuvostossa.
Tämä ilmoitus pikemminkin huolestuttaa meitä, ja haluaisin mainita tässä muun ohella kaksi aihetta, jotka huolestuttavat meitä erityisesti. Ensinnäkin komissio on ehdottanut palveluja ja tekijänoikeuksia koskevien kansainvälisten kauppaneuvottelujen yhteisöllistämistä eli niiden käsittelyä neuvostossa määräenemmistöllä ilman kansallisten parlamenttien ratifiointia, mihin sitä paitsi Amsterdamissa perustamissopimukseen lisätty 132 artiklan 5 kohta avasi mahdollisuuden. Tämä siirto vaikuttaa meistä kuitenkin erittäin vaaralliselta, sillä se riistäisi kansallisilta parlamenteilta kaikki oikeudet valvoa WTO:n tulevia neuvotteluja, jotka koskevat näitä yhteiskuntiemme elämän kannalta olennaisia aloja.
Asiassa on kuitenkin vielä pahempaakin. Komissio on lisännyt yhteisöllistettäviin aiheisiin sijoituksia koskevat neuvottelut. Jos tämä ehdotus hyväksyttäisiin, olisi varmaa, että kuuden seuraavan kuukauden kuluessa komissio pakottaisi meidät hyväksymään toisenlaisen version sijoituksia koskevasta monenvälisestä sopimuksesta, siitä kuuluisasta MAI-sopimuksesta, joka oli mahdollista hylätä kaksi vuotta sitten ainoastaan sen ansiosta, että se kuului sellaisten menettelyjen piiriin, jotka olivat tarkasti hallitustenvälisiä. Komissio käyttäytyy siis jälleen kerran pöyristyttävästi nylkeäkseen kansalliset demokratiat tekemättä meistä kuitenkaan vahvempia, toisin kuin se sanoo.
Toinen päätösten luokka, jonka mahdollinen siirtyminen määräenemmistöpäätösten piiriin huolestuttaa meitä, koskee siirtolaisuutta ja henkilöiden kansainvälistä liikkumista, päätösten, joiden on Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 67 artiklan nojalla kuuluttava yksimielisyyden piiriin vähintään viiden vuoden ajan Amsterdamin sopimuksen voimaantulosta mutta jotka voidaan sen jälkeen tehdä enemmistöllä. Komissio vaatii jo nyt tuota määräenemmistöpäätöksiin siirtymistä. Torjumme sen tarmokkaasti. Olemme saaneet tässä asiassa kokemusta siitä, että kaikki toimivallan siirrot komissiolle lisäävät leväperäisyyttä ja että vallan säilyttäminen jäsenvaltioilla kannustaa suhteellisessa mielessä turvallisuutta edistävään käytökseen. Valitsemme turvallisuuden.

Cauquil
Biarritzin Eurooppa-neuvosto vahvisti itse kunkin oikeudellisten saivartelujen takaa, että Euroopan laajentumisprosessi perustuu vaivalloisiin lehmänkauppoihin. Saksan, Ranskan, Ison-Britannian ja jossakin määrin Italian kaltaiset suurimmat jäsenvaltiot ovat kaikki samaa mieltä Euroopan unionin jäsenyyttä hakevien pienten Itä- tai Etelä-Euroopan maiden alistamisesta niiden herruuteen. Jokainen pyrkii kuitenkin varmistamaan oman valta-asemansa ja takaamaan omien teollisuus- tai talousryhmiensä edut. Valmisteilla ei ole edes kahden nopeuden unioni, vaan areenalle tuodaan Euroopan talouden suursaalistajien hallitsemat vähemmän kehittyneet maat, jotka ovat saaliita unionin ulkopuolella ja jotka pysyvät saaliina myös sen sisäpuolella.
Mitä perusoikeuskirjaan tulee, koolla olleet valtioiden päämiehet allekirjoittivat sen ainoastaan mainosmielessä. Allekirjoitettu teksti on yhä epämääräinen perusihmisoikeuksissa, sosiaaliturvassa ja unionin ulkopuolisten maiden kansalaisten liikkumisvapaudessa. Se on täsmällinen ainoastaan omistusoikeudessa ja elinkeinovapaudessa, jotka koskevat pelkkää pääomien haltijoiden luokkaa. Meillä ei ole mitään aikomusta antaa vastuuvapautta sen enempää Biarritzin Eurooppa-neuvostolle kuin sillekään, mistä seuraavassa Nizzan Eurooppa-neuvostossa päätetään.

Queiró
Arvoisa puhemies, pidättäydyin äänestämästä Biarritzin epävirallisen Eurooppa-neuvoston tuloksia koskevasta päätöslauselmasta kahdesta syystä: ensiksikin, koska sain äänestää 2 ja 5 kohdasta nimenhuudon mukaan, erillisesti, minkä takia sain ilmaista suoralta kädeltä vastustavani molempia. En todellakaan ole samaa mieltä perusoikeuskirjan sisällyttämisestä perustamissopimukseen, joka olisi ensimmäinen askel sopimuksen muuttamiseksi perustuslaiksi, eli sillä tiellä liittovaltioon, jota minä en halua kulkea; toisaalta en ole samaa mieltä myöskään määräenemmistöllä äänestämisen valikoimattomasta levittämisestä kaikkialle, koska se voi muista käsiteltävinä olevista toimista erotettuna olla ristiriidassa merkittävien kansallisten etujen ja jopa päätöslauselman 7 kohdassa ilmaistun pyynnön kanssa. Juuri tämä 7 kohta mahdollisti minun pidättäytymiseni äänestämästä.
Tämän ääneni joka ei siis ole vastustava avulla pyrin kannattamaan yhdessä ja erikseen kaikkia sellaisia aloitteita, jotka haihduttaisivat sen suurten ja pienten valtioiden välisen taisteluilmapiirin, jossa keskustelua toimielinuudistuksesta on käyty ja jonka pääasiallisia kehittäjiä puheenjohtajavaltio Ranska on valitettavasti ollut. Kuten 7 kohdassa sanotaan, on ehdottoman tarpeellista varmistaa kaikille jäsenvaltioille sopivat ja hyväksyttävät ratkaisut niiden koosta tai taloudellisesta mahdista riippumatta. Me olemme eurooppalaisia ja haluamme pysyä eurooppalaisina, mutta siten, että pidämme aina perusperiaatteenamme vapaiden ja omista asioistaan määräävien valtioiden muodostamaa liittoa.

Andersson, Blak, Färm, Hedkvist Petersen, Hulthén, Hans Karlsson, Lund ja Theorin
. (SV) Äänestämme päätöslauselman puolesta, mutta haluamme kommentoida seuraavia kohtia:
Perusoikeuskirjan pitää olla luonteeltaan poliittinen julistus, joka annetaan Nizzan huippukokouksen yhteydessä.
Yksimielisyyttä päätöksenteossa ei saa soveltaa pelkästään perustuslaillisiin kysymyksiin, vaan sitä on sovellettava myös jäsenvaltioille olennaisiin kysymyksiin.

Hager
 - (DE) Me vapauspuolueen jäsenet olemme alusta alkaen kannattaneet perusoikeuskirjaa ja sen oikeudellista sitovuutta. Pidämme tosin oikeudellisista syistä vääränä sitä, että perusoikeuskirjaan viitataan jo nyt perustamissopimuksen 6 artiklassa, koska perusoikeuskirjasta ei valmistelukunnassa ole voitu tehdä virallista päätöstä sen rakenteen vuoksi ja koska se ei siksi ole oikeudellisesti kestävä. Vielä ennenaikaisempi on vaatimus perusoikeuskirjan sisällyttämisestä perustamissopimukseen. Tämä senkin vuoksi, että päinvastoin kuin käsiteltäessä ihmisoikeussopimusta, jonka jäsenvaltiot ovat ratifioineet kansalliset parlamentit eivät ole ehtineet muodostaa käsitystä perusoikeuskirjasta. Pelkästään näistä syistä emme äänestäneet päätöslauselmaesityksen 2 kohdan kummankaan osan puolesta.

Marinho
. (PT) Äänestin tämän päätöslauselman puolesta, koska parlamentti jättää siinä viisaasti puoltamatta Euroopan suurten ja väkirikkaiden valtioiden "imperialistisia" näkökantoja, joita muut valtiot vastustavat.
Päätöslauselmassa rajoitutaan äänestämään vastuullisesti tervejärkisen ja yhteisön menneisyyteen perustuvan tasapainon löytämisen puolesta.
Tässä mielessä ne lyödään, jotka haluaisivat parlamentin toimivan väkirikkaimpien valtioiden (uudistus)pyrkimysten "kaikukoppana".

Martinez
. (FR) Jos ei oteta lukuun perusoikeuskirjaa, jossa ei ole määrätty mitään oikeudesta vahvistettuun taloudelliseen, sosiaaliseen ja inhimilliseen suojeluun vanhenevassa Euroopassa, jossa yli 75-vuotiaiden määrä ylittää kahdessa vuosikymmenessä 50 miljoonaa, Biarritzin Eurooppa-neuvostossa käsiteltiin yksimielisesti etenkin tehtävien päätösten lukumäärän typistämistä, vaikka se on ainoa menettely, jolla voidaan kunnioittaa kansojen etuja, ja myös omituista tiiviimmän yhteistyön keksintöä, joka tunnetaan myös nimillä samankeskisten ympyröiden Eurooppa, uranuurtajien Eurooppa , Eurooppa "à la carte" , etujoukon Eurooppa, vaihtelevan geometrian Eurooppa tai veturien Eurooppa.
Mistä on kyse kehityksessä, joka on kulkenut vuoden 1951 Pariisista vuoden 1957 Rooman kautta vuoden 1997 Amsterdamiin? Eurooppa luotiin perussopimuksilla, jotka solmittiin tietenkin tasavertaisten valtioiden kesken. Eurooppa on sitä paitsi oikeudellisen luonteensa ohella lisäksi tunnepitoisesti suuri kulttuuriperhe. Yhteinen koti. Tiiviimmän yhteistyön ajatus merkitsee kuitenkin sitä, että joillakin eurooppalaisen perheen jäsenillä olisi valuutan, puolustuksen tai verotuksen kaltaisilla elintärkeillä aloilla enemmän oikeuksia ja velvollisuuksia kuin toisilla.
Toisin sanoen jotkut söisivät yhteisen eurooppalaisen kodin ruokapöydässä à la carte -ruokalistan ja toiset minimiruokalistan mukaan. Joillakin olisi oikeus puhua valuutasta, ja toisten, kuten Tanskan tai Ruotsin, olisi vaiettava.
Ikään kuin ennen täysin yleisen ja yhtäläisen äänioikeuden olemassaoloa jotkin kansat olisivat äänioikeuden saaneiden kansalaisten ja toiset asioita tarkkailevien kansalaisten asemassa. Silloin jotkin kansat olisivat tavallaan miehiä, joilla olisi oikeus puhua sodasta, veroista tai valuutasta, ja toiset taas naisia, jotka olisivat pöydässä vailla päätöksenteko-oikeutta, kuten ranskalaiset naiset ennen vuotta 1945.
Sanon lisäksi, että koska näiden vaihtelevan geometrian Eurooppa -muotojen myötä niiden kutsuvieraiden lukumäärä, joilla olisi oikeus äänestyslippuun, vaihtelisi unionin ministerineuvostossa aiheittain, monimutkaisuus vain lisääntyisi tässä Euroopassa, jonka toiminta on jo nyt hyvin vaikeaselkoista.
Toisin sanoen tiiviimmän yhteistyön muotojen viisasten kivi, jonka avulla olisi mahdollista kiertää vaivihkaa yksimielisyyssääntö ja kansallisia etuja suojeleva veto-oikeus, onnistuisi urotyössään ja rikkoisi jäsenvaltioiden tasavertaisuuden, sivuuttaisi vähemmistökansat jossakin avainkysymyksessä, saisi näin tehden Euroopan rakentamisen demokraattisen perustan halkeamaan, lisäisi näiden eurooppalaisten toimielinten läpinäkymättömyyttä sekä kylväisi sekaannusta, ehkä jopa epäjärjestystä, neuvoston ja komission keskuudessa.
Savuun ja usvaan verhottujen teknokraattisten ilmaisujen taakse kätkeytyy jälleen kerran juoni, jonka tarkoituksena on pakottaa kansat hyväksymään sellainen sotilaallinen ja verotuksellinen Eurooppa, jollaista he eivät halua, ja riistää heiltä heidän oikeutensa sanoa "ei" kansallisten vapauksiensa riistolle.

Miller
. (EN) Tästä mietinnöstä toimitettu äänestys kertoo siitä, että Euroopan parlamentin Labour-puolueen ryhmä vastustaa perusoikeuskirjan sisällyttämistä perustamissopimukseen ja sitä asiakirjan osaa, jossa neuvoston yksimielisyyttä koskeva vaatimus rajoitetaan perustuslaillisiin asioihin.
Euroopan parlamentin Labour-puolueen ryhmä on johdonmukaisesti vastustanut perusoikeuskirjan sisällyttämistä perustamissopimukseen, koska oikeudet sisältyvät kansalliseen lainsäädäntöön ja Euroopan ihmisoikeussopimukseen. Uuden tekstin sisällyttäminen perussopimuksiin aiheuttaisi todennäköisesti oikeudellista sekaannusta.
Jos neuvoston yksimielisyyttä koskeva vaatimus rajoitettaisiin perustuslaillisiin asioihin, ulkopuolelle jäisi sellaisia keskeisiä asioita kuin verotus ja sosiaaliturva, joiden pitäisi mielestämme olla edelleenkin jäsenvaltioiden vastuulla.
Päätöslauselmassa on hyviä osia, jotka liittyvät Jugoslavian liittotasavaltaan ja Lähi-itään, ja Euroopan parlamentin Labour-puolueen ryhmä kaiken kaikkiaan tukee päätöslauselmaa.

Muscardini
. (IT) Valtion- tai hallitusten päämiesten huippukokoukset synnyttävät aina suuria odotuksia. Biarritzin huippukokous esitettiin ratkaisevana huippukokouksena, koska siellä vahvistettiin perusoikeudet, kaikki oikeudet, myös ne, joita ei koskaan aikaisemmin ole ajateltu, aivan kuin Euroopan yhteisö ja sen muodostavat jäsenvaltiot olisivat tähän asti eläneet täydessä sekasorrossa. Meistä ei kuitenkaan tunnu siltä, että maamme kiinnittävät huomiota ihmisoikeuksiin vähiten koko maailmassa. Totta kai kaikessa on parantamisen varaa! Eikä demokraattista valvontaa pidä puuttua. Mutta meidän mielestämme näiden oikeuksien luetteleminen ja niiden sisällyttäminen perustamissopimukseen ei ole Euroopan unionin ensisijainen ongelma. Edes valtion tai hallitusten päämiehet eivät toisaalta ole onnistuneet saavuttamaan sopimusta tässä asiassa, joka otetaan uudelleen esiin seuraavassa Nizzan huippukokouksessa.
Nopeasti ratkaisuja kaipaavia ongelmia on kuitenkin paljon: 1) on laadittava sellainen talouspolitiikka, jonka avulla euro saataisiin liikkeelle siitä pysähdystilasta, johon se on ajautunut, mikä edistäisi työllisyyden kohentumista; 2) unioniin on houkuteltava investointeja, jotta taloudelliseen seisetilaan saataisiin vauhtia; 3) työtä koskevia sääntöjä on muokattava uudelleen, jotta markkinat olisivat entistä dynaamisemmat ja herkemmin reagoivat; ja vielä 4) on määriteltävä yhteinen linja, jolla harjoitetaan johdonmukaista diplomaattista toimintaa Lähi-idän rauhan puolustamiseksi, jne. Kaikki nämä ovat hyvin tärkeitä kysymyksiä ja ajankohtaisia unionin tulevaisuuden kannalta ja unionin toiminnan kannalta, jota sen pitäisi maailmassa harjoittaa.
Mutta kuten näissä huippukokouksissa usein käy, juhlallisten päätösjulistusten taakse kätkeytyy paljon latteampi totuus: 15 jäsenvaltiota eivät ole kyenneet muotoilemaan itselleen yhteistä politiikkaa, eikä vastuun pakoilu oikeuksien löytämisen myötä poista tarvetta käsitellä konkreettisia ongelmia, jotka rasittavat miljoonia perheitä ja kokonaisia tuotanto- ja työntekijäkategorioita. Huippukokouksessa, jossa kohdataan nämä ongelmat, pystytään vihdoin osoittamaan tällaisen toimielimen hyödyllisyys ja antamaan unionin kansalaisille merkin luottamuksesta ja toivosta.
Duhamelin mietintö (A5-0289/2000)

Berthu
Arvoisa puhemies, äänestimme Euroopan perustuslakia koskevaa Duhamelin mietintöä vastaan, koska siinä yritetään Monnet' n vanhan kunnon menetelmän mukaisesti hyväksyttää olennainen poliittinen käännekohta peittämällä se teknisten pohdiskelujen alle sanomatta koskaan ihmisille selvästi, että tarkoituksena on itse asiassa panna piste sellaiselle Eurooppa-käsitykselle, jossa kansalliset perustuslait ovat jokaisen kansan korkein sääntö.
Esittelijä sanoo tästä hieman enemmän mietinnön perusteluosassa ja väittää, että perustamissopimus on jo pitkälti ylikansallinen, varsinkin yhteisön tuomioistuimen siitä antamien tulkintojen takia. Me olemme kuitenkin sitä mieltä, että 15 tuomarin tulkinnat, jotka rikkovat perussopimuksia sellaisina kuin ne on ratifioitu, ovat selvästi virheellisiä, ja odotamme yhä, että ne alistettaisiin jäsenvaltioiden kansojen hyväksyttäväksi.
Lisäksi esittelijä toistaa Brysselissä muodissa olevaa uutta teoriaa, jossa Euroopan unionilla väitetään olevan kaksinkertainen legitimiteetti: se, joka on peräisin Euroopan parlamentin edustamilta kansalaisilta, ja se, joka on lähtöisin neuvoston edustamilta jäsenvaltioilta. Tämä teoria ei ole perustamissopimuksen mukainen, joka tuntee ainoastaan yhden legitimiteetin, sen, joka on peräisin yhteisöksi yhdistyneiden valtioiden kansoilta, kuten Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 189 ja 190 artiklassa sanotaan. Tämä tarkoittaa sitä, että yhteisössä on ainoastaan valtioita, joista jokainen nojautuu kansaansa.
Euroopan parlamentin jäsenet eivät edusta missään tapauksessa Euroopan kansalaisia yleensä. He edustavat omia kansojaan ja osallistuvat tämän perusteella valtioiden eurooppalaiseen valvontaan, mutta tämä valvonta pysyy täydentävänä, koska pääasiallinen valvonta kuuluu kansallisille parlamenteille. Toisin sanoen se tosiasia, että Euroopan parlamentin jäsenet edustavat omia kansojaan, ei muuta yhteisön luonnetta. Siitä ei seuraa suinkaan se, että olemattomat Euroopan kansalaiset asetettaisiin jäsenvaltioiden kansalaisten yläpuolelle, ja vielä vähemmän se, että keinotekoinen eurooppalainen demokratia asetettaisiin kansallisten demokratioiden yläpuolelle tai edes tasavertaiseen asemaan niiden kanssa.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, kannatan ehdottomasti Duhamelin mietintöä. Olen varma, että vanhukset ja eläkeläiset uskovat Euroopan merkitsevän rauhanomaista tulevaisuutta, ja näin ollen yksi pienikin askel tähän suuntaan saa meidän täyden kannatuksemme. Miten eläkeläispuolue voisi olla kannattamatta Eurooppaa, kun se on ainoa puolue, joka on edustettuna ainoastaan Euroopan parlamentissa eikä kansallisissa valtioissa? Hyvällä syyllä voin pitää itseäni sellaisen puolueen edustajana, joka on edustettuna ainoastaan Euroopan parlamentissa. Kuka muu on niin Euroopan myönteinen kuin Carlo Fatuzzo? Tästä näin sopusuhtaisesta näkökulmasta voin päätellä, että tämä vahvistaa sen asian sisältöä, jota me eläkeläiset haluamme: todella yhdistyneen Euroopan!

McKenna
Arvoisa puhemies, äänestin Duhamelin mietintöä vastaan, koska lähestymistapamme ei mielestäni ole oikea. Olen jäsen Berthun kanssa samaa mieltä siitä, että ajatus yhtenäisestä valtiosta, jolla on yhtenäinen perustuslaki, romuttaa täysin jäsenvaltioiden kansallisen suvereniteetin.
Tätä hanketta on markkinoitu kansalaisten perustuslakina, mikä on sinänsä hyvä asia, mutta jos meillä on yksi ainoa vaalipiiri, yksilöiden valta heikkenee jäsenvaltioissa. On puhuttu kansanäänestyksistä ja mietintöön esitetyistä kansanäänestyksiä koskevista tarkistuksista. Kansanäänestykset ovat erittäin tärkeitä, mutta ne eivät ole demokraattisia, jos on yksi ainoa vaalipiiri, jossa sivuutetaan lähes 50 prosenttia jonkin jäsenvaltion mahdollisista vastustajista. On kiinnostavaa, että kansanäänestyksen mahdollisuus on otettu esille, sillä jos ajatellaan perussopimuksiin vuosien saatossa tehtyjä muutoksia, kuten Euroopan yhtenäisasiakirjaa, Maastrichtin sopimusta ja Amsterdamin sopimusta, hyvin harvoilla yksittäisten jäsenvaltioiden kansalaisilla on ollut asiassa minkäänlaista sananvaltaa. Emme tästä syystä ole varmoja, mitä jäsenvaltioiden kansalaiset haluavat.
Tanskassa äskettäin järjestetty euroa koskenut kansanäänestys osoittaa, että erittäin monet ihmiset esittäisivät tilaisuuden tullen erilaisia näkemyksiä kuin parlamentissa on esitetty, mutta heillä ei ole sellaista tilaisuutta.

Flemming
Arvoisa puhemies, äänestäessämme pyynnöstä palauttaa jäsen Duhamelin mietintö valiokuntaan pidättäydyin äänestämästä protestina. Katsokaahan, olen äärioikeiston kiihkeä vastustaja parlamentissa. Olin syvästi järkyttynyt siitä, että parlamentissa todellakin on mahdollista, että vasemmiston edustaja en edes tiedä enää, kuka hän oli nimittää parlamentin nimettyjä edustajia parlamentin saastuttajiksi, ettekä te, arvoisa puhemies, puuttunut järjestyksenpitoon istuntosalissa! Meidän ei pitäisi hyväksyä tätä sananvalintaa, koska juuri sitä käyttivät ne äärioikeistolaiset, jotka olivat vallassa myös minun kotimaassani siihen aikaan, kun en vielä ollut syntynyt, tai silloin, kun olin vielä pieni lapsi. Meidän ei pitäisi hyväksyä tällaista käyttipä tätä sananvalintaa kuka hyvänsä äärioikeistolta eikä äärivasemmistolta!

Andersson, Blak, Färm, Hedkvist Petersen, Hulthén, Karlsson, Lund, Theorin ja Thorning-Schmidt
. (DA) Ruotsalaiset ja tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat tänään äänestäneet sitä Oliver Duhamelin mietintöä vastaan, jossa käsitellään perussopimusten muuttamista perustuslain muotoon. Mietinnön lähtökohtana on, että perussopimuksien on sisällettävä keskeisimmät määräykset, että yhteisiä politiikkoja koskevat määräykset sisällytettäisiin puitesopimuksen liitteisiin ja että eri tekstien hyväksymismenetelmät on eroteltava. Olemme sitä mieltä, että EU:ssa tehtävän yhteistyön pitää jatkossakin perustua siihen, että EU:n keskeisimmän osan oikeusperustaan liittyvissä peruskysymyksissä pitää vallita yksimielisyys. Emme voi sen vuoksi kannattaa mietintöä.
Olemme kuitenkin yhtä mieltä mietinnössä esitetystä toteamuksesta, jonka mukaan sopimusten nykyinen muotoilu jättää paljon toivomisen varaa yksinkertaisuuden ja avoimuuden osalta. Toivoisimme sen vuoksi, että tekstiä muokattaisiin uudelleen, jotta EU:n rakentamiseen liittyvät tavoitteet ja siihen käytettävät määrärahat kävisivät siitä järkevämmin ja ymmärrettävämmin ilmi.

Eriksson, Frahm, Herman Schmid, Seppänen, Sjöstedt
, kirjallinen. (SV) Valitettavasti Euroopan parlamentin perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta ei ole ottanut lainkaan opikseen Euroopan unionin viime vuosien tapahtumista.
Vuoden 1999 Euroopan parlamenttivaalien äänestysprosentti oli vain 40 prosenttia, jos emme ota huomioon niitä valtioita, joissa vallitsee äänestyspakko, ja niitä valtioita, joissa Euroopan parlamenttivaalin yhteydessä järjestettiin kansallisia vaaleja. EU:n liittovaltiohankkeen kannatus oli näin vähäistä vuonna 1999. Nyt vuoden 2000 syyskuussa Tanskan kansalaiset vastustivat EMUn jäsenyyttä, kuten varmaan monen muunkin jäsenvaltion kansalaiset olisivat tehneet, jos heillä olisi ollut siihen mahdollisuus.
On kiinnostavaa panna merkille, että Tanskan sosiaalidemokraatit riemuitsivat EMU-vaalivalvojaisissaan viime kuussa, kun yläluokkaan kuuluvien alueiden äänestystulos julkistettiin, samalla kun he kuitenkin panivat pettyneinä merkille työläisalueiden äänestystuloksen. Tämän pitäisi toimia poliittisena herätyskellona, joka soi merkkinä siitä, että EU:n kehityksessä jokin on menossa vikaan.
Näistä EU:n liittovaltioon kohdistuneista takaiskuista huolimatta perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta on laatinut nyt vielä yhden mietinnön, jossa EU:lle pyritään luomaan perustuslaki siitäkin huolimatta, että kansalaiset eivät sitä suinkaan halua.
Euroopan unioni tarvitsee sen sijaan "läheisyysperiaatteen" selkeämmän määritelmän. Nykyään tämä periaate on pelkästään EU:n työkalu, koska nykyään päätökset siitä, missä poliittiset päätökset on tehtävä, tehdään EU:n tasolla, mikä johtaa väistämättömästi siihen, että EU liittää toimivaltansa piiriin poliittisen alueen toisensa jälkeen. Sitä paitsi on tarvetta joustavuussääntöjen lieventämiseen, jotta ne tarjoaisivat paremmat mahdollisuudet eurooppalaiseen yhteistyöhön, mikä noudattaisi Euroopan kansojen toiveita. Lisäksi on rajattava tarkasti ne alueet, joiden kanssa Euroopan unionilla ei ole mitään tekemistä, toisin sanoen alueet, joilla jäsenvaltioilla on suvereeni päätöksenteko-oikeus.

Campos, Candal, Carrilho, Casaca, Soares, Torres Marques ja Vairinhos
. (PT) Portugalin sosialistiset parlamentin jäsenet äänestivät perussopimusten muuttamista perustuslain muotoon koskevan mietinnön jonka jäsen Duhamel laati puolesta erityisesti siksi, että he ovat samaa mieltä siitä, että Euroopan unionin on yksinkertaistettava ja järjesteltävä uudelleen sen toimintaa ohjaavat keskeiset tekstit, jotka ovat nykyisin lähes lukukelvottomia perussopimusten jatkuvan lisääntymisen aiheuttaman monimutkaisuuden takia.
Siksi on keskeistä, että Euroopan unioni laatii itselleen perustuslain, johon sisältyy perusoikeuskirja. Täysimääräinen demokratia Euroopan unionissa voi vain lisääntyä selkeän, yksinkertaisen, helppolukuisen ja kaikkien kansalaisten perussäädöksenä toimivan perustuslain hyväksymisestä.
Portugalin sosialistiset Euroopan parlamentin jäsenet eivät ole vieläkään samaa mieltä siitä, että tuo "perustuslaki" olisi pakko vahvistaa kansanäänestyksessä. Tämän näkökannan perusteella ei voida päätellä, että me vastustaisimme kansanäänestyksen toimittamista tai sitä, että Portugalin kansaa kuultaisiin Euroopan unionin poliittisen syventymisen lisäämisestä.
Tämä valinta on voitava suorittaa itsenäisesti ja vapaasti, eikä siinä tule noudattaa määräyksiä, jotka saattavat olla törmäyskurssilla kunkin valtion perustuslaillisten käytänteiden kanssa. Tästä samasta syystä Portugalin sosialistiset jäsenet äänestivät vastoin oman poliittisen ryhmänsä ehdotusta, jonka ajatuksena oli kaikkia Euroopan unionin jäsenvaltioita koskeva yhtenäinen kansanäänestysmalli.
Jotta haluttuun tavoitteeseen, Euroopan perustuslakiin, päästäisiin, ei ole suositeltavaa antaa tiukkoja kaavoja ja menettelytapoja koskevia määräyksiä, sillä ne voisivat johtaa halutun tavoitteen epäonnistumiseen. Näin arkaluonteisessa asiassa rohkeuden ja varovaisuuden on kuljettava käsi kädessä.

Caudron
. (FR) Tuen sekä muotoseikoissa että sisällössä Olivier Duhamelin lähestymistapaa ja mietintöä.
Olen ikuisena eurooppalaisena sekä Mouvement européen Nord -liikkeen ja Citoyen d' Europe -liikkeen puheenjohtajana ja vetäjänä eurooppalainen federalisti, sillä kannatan sellaista poliittista, sosiaalista ja kansalaisten Eurooppaa, joka on yhtä aikaa sekä demokraattinen että tehokas.
Hetkellä, jolloin Euroopan unionimme vajoaa salakavalaan kansalliskiihkoiluun ja jossa sitä uhkaa jotenkuten naamioidut fasistiset ajatukset, tarvittiin ja tarvitaan uutta innoitusta.
Olivier Duhamel ja hänen mietintönsä myötävaikuttavat siihen kyvykkäästi...
Äänestin siis hänen mietintönsä puolesta päättäväisesti ja hyvin innostuneesti!

Goebbels
. (FR) Vaikka arvostankin Olivier Duhamelin työtä, pidättäydyin lopullisesta äänestyksestä, koska pidän Euroopan perustuslakia koskevaa keskustelua ennenaikaisena. Vaikka tällaisen perustuslain antaminen olisi itsessään toivottavaa, se voisi ainoastaan olla perinpohjaisen toimielinuudistuksen huipentuma.
Perustuslaissa olisi järkeä ainoastaan, jos se olisi todellisen eurooppalaisen liittovaltion, Euroopan yhdysvaltojen, demokraattinen kehys. Niin kauan kuin Euroopan unioni pysyy pelkästään sellaisena kansallisvaltioiden summana, joka harjoittaa vain rajallista solidaarisuutta ja jonka talousarvion enimmäismäärä on rajattu 1,27 prosenttiin Euroopan bruttokansantuotteesta, kaikki yritykset muuttaa nykyiset perussopimukset perustuslain muotoon edustavat ainoastaan epävarman poliittisen kehityksen kiihdyttämistä.

Krivine ja Vachetta
. (FR) Hylkäämme mietinnön juuri sen demokraattisen Euroopan nimessä, jonka haluamme rakentaa. Jatkamalla perusoikeuskirjaan käytettyjä keinoja ja tavoitteita tällä kertaa perustuslain laatimiseksi unioni rakentaa itsepintaisesti sellaista Eurooppaa, jossa kansalaiset eivät ole mukana ja jota ei rakenneta myöskään heitä varten, olivatpa he jäsenvaltioiden tai ehdokasvaltioiden kansalaisia.
Sitä ei rakenneta kansoja varten, sillä yhdelläkään rivillä ei mainita Euroopan sosiaalista sisältöä. Aivan kuten perusoikeuskirjassakin, jossa suositaan elinkeinovapautta ja omistusoikeutta ilman, että 62 miljoonaa köyhää ja 18 miljoonaa työtöntä saavat suojaa, nyt keskustellaan Maastrichtissa luodun liberalistisen Euroopan poliittisesta vahvistamisesta. Todellisessa sosiaalisessa perustuslaissa olisi yhdenmukaistettava korkeimman tason mukaisesti parhaat työelämää sekä naisten, siirtolaisten ja kansalaisten asemaa koskevat saavutukset.
Kansat eivät ole myöskään rakentamisessa mukana, ja asia on niin huolimatta joistakin tekopyhistä viittauksista mahdollisiin kansanäänestyksiin, koska sanon vielä kerran, että 385 miljoonan henkilön kohtalo on muutamien toimielinasioita käsittelevien valtuuskuntien päätettävänä. Sosiaalisen liikkeen eurooppalaisen yleiskokouksen avulla olisi ollut mahdollista edetä kohti todellista kansojen ja työntekijöiden oikeudet takaavaa peruskirjaa.
Kaikki on valmista liittovaltion kannattajien ja valtioiden suvereenisuuden puolustajien välisen steriilin keskustelun esittämiseksi. Se on helppoa, varsinkin kun sosiaalisia kysymyksiä ei käsitellä. Torjumme tällaisen väärän valinnan, ja vaadimme sosiaalisen liikkeen kanssa toisenlaista peruskirjaa toisenlaiselle Euroopalle.

Lulling
. (FR) Perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnassa toimitettu äänestys tästä mietinnöstä, joka hyväksyttiin äänin 18 puolesta ja 2 vastaan kuuden jättäessä äänestämättä, kuvaa kuilua, joka erottaa tämän parlamentin jäsenet toisistaan tässä asiassa.
Tämä Duhamelin laatima valiokunta-aloitteinen mietintö voidaan sijoittaa niiden mietintöjen joukkoon, jotka olisi ollut paras jättää kirjoittamatta, varsinkin tällä hetkellä. Sillä koska asiat ovat sellaisia kuin ovat eri jäsenvaltioissa, mietintö saattaa toimia pikemminkin tarkoitustaan vastaan aikana, jona tärkeintä ei ole käydä laajaa keskustelua perustuslaista, vaan laatia sellainen perussopimus, jonka avulla Euroopan unioni saattaa kyetä sulattamaan laajentumisen vaarantamatta yhteisömenetelmää, joka on Euroopan integraation onnistumisen perusta.
Luotan tässä keskustelussa siitä, pitäisikö laatia perustuslaki vai perussopimus, pikemminkin Jacques Delorsiin kuin esittelijä Duhameliin ja niihin, jotka kannattivat häntä tämän mietinnön jättämiseksi käsiteltäväksemme. Jacques Delors palautti mieliin, muun muassa yhdessä perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokuntamme kokouksessa, tuskin kuukausi sitten aivan perustellusti, että termi "perustuslaki" on hyvin epäselvä.
Hän sanoi meille ymmärtäneensä, kuten suuri osa poliitikkoja, että järjestäisimme suhteemme muihin maihin mieluummin kansainvälisen sopimuksen avulla. Sen antaman kehyksen mukaisesti, kuten Jacques Delors jatkoi, suostuisimme jakamaan suvereenisuuden joillakin aloilla.
Perustuslaki merkitsee muuta! Se viittaa yhtenäisvaltioon. Perustuslaki ajaisi jäsenvaltiot erittäin vaaralliselle alueelle, joka voisi saada perustuslakituomioistuimen riisumaan vähitellen kansakunnat niistä toimivaltuuksista, joiden käyttämistä jäsenvaltiot aikovat jatkaa. Kunnon sopimus on parempi kuin sopimus, jonka nimeksi annetaan "perustuslaki" (Siinä se, mitä Jacques Delors sanoi.).
Koska olen samaa mieltä näistä Jacques Delorsin lausumista hyvin järkevistä ajatuksista, en äänestänyt Duhamelin mietinnön puolesta.

Marinho
. (PT) Vaikka en kiistäkään ylistämisen arvoista pyrkimystä vahvistaa, selventää ja syventää Euroopan unionia sekä yksinkertaistaa säädöksiä, jotka tuovat sen toiminnan lähemmäksi kansalaisia, en äänestänyt sen puolesta.
Päätöslauselma vaikuttaa pääpiirteissään eräänlaiselta Pandoran lippaalta, jonka sanamuodoista ei käy selkeästi ilmi, mitä varten Euroopan perustuslakia tarvitaan, tai miksi sen laatiminen on varsinaisesti niin soveliasta tai kiireellistä.
Ominaisuuksiensa takia perustuslaki voi siinä muodossa, jossa sitä joskus jopa ristiriitaisin väittein vaaditaan laadittavaksi Euroopalle, olla väylä unionin kehittymiselle demokratiaan ja kansalaisuuteen pohjaavaksi yhteiskuntamuodoksi samoin kuin se voi olla valtuuksien "selventäjä", eräänlainen liituympyrä, joka antaa muodollisesti ja pysyvästi unionille ja sen elimille yksilöllisiä ja erityisiä valtuuksia.
Perussopimusten muuttaminen perustuslain kaltaiseksi voi kehittää unionia ja puolustaa sen poliittista toimivaltaa, mutta se voi päinvastoin merkitä pelkkää toissijaisuuden periaatteen virallista tunnustamista. Ihmeellistä kyllä, monet parlamentin jäsenet ja jopa pääministeri Blair kannattavat Euroopan perustuslakia...
En saanut paljoakaan irti Mário Soaresin selkeästä puheenvuorosta, jossa hän tulkitsi tätä mietintöä hyvin eurooppalaisella tavallaan tekemättä riskialttiita myönnytyksiä kansanäänestyksille, joihin liittyvää perinnettä ei ole monessakaan jäsenvaltiossa. Näin yksinkertainen on tämän vakaumuksellisen eurooppalaisen, jonka mielestä historia on jo kirjoitettu, esittämä puhdas tulkinta.
Teksti ei valitettavasti kuvasta Portugalin eurooppalaisia aikeita ja tahtoa. Tähän eroon, josta vastuu lankeaa ainoastaan mietinnön laatijalle, koska hän ei ole selkeä ja tarkka, perustuu se epäluottamus, jota minä tunnen tätä tekstiä kohtaan samoin kuin poliittinen mahdottomuus äänestää sen puolesta.
Äänestäisin jopa sitä vastaan, jos se ei olisi erittäin raju kannanotto tähän tekstiin, joka ei ole kyllin merkittävä siihen...

Martin, David W
. (EN) Pidän Duhamelin mietintöä kiinnostavana ja rakentavana panoksena ajatukseen, joka koskee perussopimusten muuttamista perustuslain muotoon.
Vaikka voitaisiin väittää, että nykyiset perussopimukset ovat pohjimmiltaan unionin perustuslaki, ne ovat vaikealukuisia eivätkä niiden artiklat ole aina johdonmukaisessa järjestyksessä.
Tulevaan perustuslakiin voitaisiin sisällyttää selkeästi ja (suhteellisen) tiiviisti
Euroopan kansalaisten perusoikeudet
toimivaltajaon ja oikeusvaltion periaatteet
unionin toimielinten kokoonpano, tehtävä ja toiminta
toimivaltuuksien ja vastuun jako
toissijaisuusperiaate
Euroopan poliittisten puolueiden tehtävä
Euroopan yhdentymisen tavoite.

Meijer
. (NL) Tällä mietinnöllä on hyvät ja huonot puolensa. Siinä todetaan perustellusti, että vuosien aikana on syntynyt käyttökelvoton kasa pitkiä ja monimutkaisia sopimuksia ja olisi hyvä, jos ne kirjoitettaisiin uudelleen yhdeksi, lyhyeksi ja luettavaksi puitesopimukseksi, joka selvittäisi kaikille, mitä tähän mennessä on sovittu. Samalla vaaditaan Euroopan perustuslakia, joka sisältäisi sekä tämän puitesopimuksen että perusoikeuksien käsikirjan, samalla kun myös Euroopan poliittisten puolueiden asema pitäisi vahvistaa. Huolimatta sen tunnustamisesta, että jäsenvaltioiden kansallista identiteettiä on kunnioitettava ja että kansallista kansalaisuutta ei pidä poistaa, tässä mietinnössä painotutaan hyvin vahvasti keskitetyn eurooppalaisen supervaltion suuntaan Yhdysvaltojen mallin mukaisesti. Tuen mielelläni sosiaalisten perusoikeuksien laajentamista ja kaikille Euroopan asukkaille selkeää ja avointa poliittisen päätöksenteon rakennetta. Siihen riittää nykyisten sopimusten toimituksellinen uudelleenmuotoilu ja se, että EU allekirjoittaa jo kauan olemassa olleen Euroopan neuvoston eurooppalaisen ihmisoikeussopimuksen.

Miller
. (EN) Me PSE-ryhmän Yhdistyneen kuningaskunnan Labour-puoluetta edustavat jäsenet pidämme tätä mietintöä myönteisenä, vaikka emme kannatakaan kaikkia sen yksityiskohtia. Olemme sitä mieltä, että jos perussopimukset järjestettäisiin uudelleen ja niitä yksinkertaistettaisiin, kansalaisten olisi helpompi ymmärtää EU:n tehtävien ulottuvuus - ja niiden rajat - sekä menettelyt näiden tehtävien toteuttamiseksi. Pidämme myönteisenä sitä ajatusta, että tulevat - Nizzan jälkeiset - muutokset voisi laatia valmistelukunta, jossa ovat mukana kansalliset parlamentit, Euroopan parlamentti ja hallitusten edustajat, kuten äskettäin tehtiin menestyksekkäästi perusoikeuskirjan kohdalla. Kunkin jäsenvaltion on kuitenkin ratifioitava muutokset omien menettelyjensä ja perinteidensä mukaisesti.
Emme halua tehdä tyhjäksi tätä työtä päättämällä nyt siitä, mitä uudessa perustuslaissa pitäisi olla, esimerkiksi siitä, pitäisikö siihen sisällyttää perusoikeuskirja.
Perussopimukset muodostavat jo perustuslain sikäli, että niissä säädetään unionin toimivaltuuksista, sen menettelyistä sekä sen toimielinten kokoonpanosta ja valtuuksista. Niitä ei kuitenkaan ole kodifioitu, vaan ne ovat epäselviä ja tehokkuuden ja demokratian kannalta riittämättömiä.
Suhtaudumme myönteisesti niiden parantamispyrkimyksiin.

Sacrédeus
. (SV) Jätin äänestämättä lopullisessa äänestyksessä.
Pidän aivan ratkaisevana, että EU:n perusoikeuskirja merkitsee liittymistä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamista koskevaan Euroopan neuvoston yleissopimukseen. Sana perustuslaki johtaa ajatuksellisesti ja poliittisesti harhaan. Oikea käsite olisi sen sijaan EU:n perustamissopimusten tiivistäminen ja yksinkertaistaminen.
Ruotsalaisten kristillisdemokraattien mielestä valmistelukunta ei ole osoittautunut demokraattiseksi tai hyvin toimivaksi työmuodoksi perusoikeuskirjaa laadittaessa. Tämä pätee sekä kansallisiin parlamentteihin ja niiden perustuslakivaliokuntiin että Euroopan parlamentin perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokuntaan. Käytännössä valmistelukunnan puheenjohtajisto on laatinut oman tiivistelmän, joka perustuu heidän käsitykseensä niistä kannoista, johon eri osallistujat ovat päätyneet. Siinä tapauksessa, että valmistelukuntaa käytettäisiin tulevaisuudessa, sen tehtävä pitäisi rajata niin, että se toimisi ainoastaan viiteryhmänä.

Savary
. (FR) Äänestin innostuneesti kollega Olivier Duhamelin laatiman mietinnön puolesta, koska sen innoituksen lähteenä ovat ajatuksiltaan ja tahdoltaan merkittävät henkilöt, jotka veivät sodan jälkeen Euroopan rakentamista askel askeleelta eteenpäin.
Kollegamme ajatukset - eikä tämä ole yhdentekevää - ovat kuitenkin parlamentin jäsenen ajatuksia, ne ovat sen toimielimen ajatuksia, joka vahvistaa päivä päivältä yhä enemmän kansojen vaikutusvaltaa unionin ja sen toimielinkolmion keskuudessa.
Euroopan vanhat kansalliskiihkoiset mielet avartuvat pikkuhiljaa aina uuden perussopimuksen myötä, ja toivokaamme, ettei Nizzan sopimus osoita tätä kehitystä vääräksi, ja ne muodostuvat maailmanmahdiksi tässä jättiläisten maailmassa.
Me kaikki täällä tiedämme, että Eurooppa, sen valuutta, sen diplomatia, sen turvallisuus, sen sivilisaatio, sen kulttuuri ja sen yhteiskuntamalli voivat selviytyä kunnolla kansojensa paitsi loistavasta menneisyydestä myös turhista kahnauksista ainoastaan yltämällä sellaiseen kansallisvaltioiden muodostamaan liittovaltioon, jolla on käytössään vahvat, eheät ja kunnioitetut toimielimet kirjattuina Euroopan perustuslakiin, jolle kollega Duhamel avaa tien.
Eurooppa oli vuoden 1997 Amsterdamin sopimukseen saakka hallitustenvälinen ylikansallinen eturyhmittymä. Amsterdamin sopimuksen ja yhteispäätösmenettelyn laajentamisen myötä Euroopan parlamentti ajoi Euroopan käytännössä poliittisen yhdentymisen ja ylikansallisuuden tielle.
Jos unioni haluaa käsittää tulevaisuudessa koko Euroopan, maantieteellisen Euroopan, eli jatkaa laajentumistaan vielä seuraavien laajentumisten jälkeenkin, se tarvitsee itselleen poliittisesti ja demokraattisesti täysin kypsät toimielimet.
Tästä vuodesta 2000, jota jotkut pitävät liian latteana, jää historiaan se, että parlamentin enemmistön keskuudessa edistyi ja vahvistui ajatus Euroopan perustuslaista siinä määrin, että se johti tänään Duhamelin mietinnön hyväksymiseen.
Siksi on toivottava hartaasti, että Nizzan Eurooppa-neuvosto ja hallitustenvälinen konferenssi onnistuisivat, jotta voisimme yksinkertaisesti mennä hyvin nopeasti pidemmälle.
Gil-Roblesin mietintö (A5-0288/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, siitä saakka, kun minut valittiin Euroopan parlamenttiin, eräs huoli on estänyt minua nukkumasta: onnistunko viemään eteenpäin eläkelainsäädäntöä, ennen kuin toimikauteni päättyy? Tähän mennessä se ei ole ollut mahdollista, koska asia ei kuulu toimivaltaamme! Mutta Gil-Roblesin mietinnöstä on minulle apua, koska siinä ehdotetaan, että eräissä asioissa, eräissä aiheissa ja eräillä aloilla jotkin Euroopan unionin jäsenvaltiot sopisivat yhteisestä toiminnasta. Toivon, että joidenkin jäsenvaltioiden Italia mukaan luettuna välisestä tiiviimmästä yhteistyöstä päätetään pian, yhteistyöstä, jonka tavoitteena on päättää yhteisistä säännöistä, jotka koskevat eläkkeitä ja maksuja, joita työntekijät maksavat eläkettään varten. Sen jälkeen pystyisin nukkumaan!

Puhemies
Jäsen Fatuzzo, toivomme kaikki samaa asiaa!

Andersson, Blak, Färm, Hedkvist Petersen, Hulthén, Karlsson, Lund, Theorin ja Thorning-Schmidt
. (DA) Ruotsalaiset ja tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat tänään äänestäneet sitä José Maria Gil-Robles Gil-Delgadon mietintöä vastaan, joka koskee tiiviimpää yhteistyötä.
Olemme samaa mieltä mietinnön perusperiaatteista, joiden mukaan tiiviimmän yhteistyön muodot kehittyvät unionin toimielinjärjestelmän puitteissa ja että tiiviimmälle yhteistyölle Amsterdamin sopimuksessa asetettujen poliittisten ja juridisten ehtojen tavoitteena on pienentää jäsenvaltioiden välisen solidaarisuuden rikkoutumisen ja yhteisen oikeusalueen hajoamisen vaaraa.
Myönnämme, että tietynasteinen eriytyminen Euroopan yhdentymisen nopeudessa ja kauaskantoisuudessa voi olla hyödyksi yhteisön rakennustyön edistymiselle, kunhan yhteiset tavoitteet säilytetään ja eriytyminen nähdään poikkeuksellisena ja väliaikaisena keinona ja kunhan huomioon otetaan myös se, että ulkopuolella olevien valtioiden on voitava itsenäisesti päättää siitä, haluavatko ne - ja jos haluavat, niin milloin - liittyä niihin alueisiin, jotka kuuluvat tiiviimpään yhteistyöhön.
Emme voi äänestää mietinnön puolesta, koska emme voi tukea ehdotettuja muutoksia tiiviimpää yhteistyötä koskeviin poliittisiin ja juridisiin ehtoihin. Niiden ehtojen poistaminen, joiden mukaan tiiviimpi yhteistyö ei saa ylittää perustamissopimuksen puitteita, ja veto-oikeuden sekä sen mahdollisuuden poistamisen, että asiaa käsitellään Eurooppa-neuvostossa, rikkoisi niitä perusperiaatteita, joihin EU:n eurooppalainen yhteistyö perustuu.

Bernié ja Bonde
. (DA) EDD-ryhmä äänestää sitä Gil-Robles Gil-Delgadon mietintöä vastaan, joka koskee tiiviimpää yhteistyötä. Mietinnössä ehdotetaan veto-oikeuden poistamista, mikä merkitsisi todellisuudessa sitä, että erittäin yhdentymishaluiset valtiot voisivat johtaa kehitystä ilman kansalaisten laajaa tukea. Taustalla on toive voida jatkaa kehitystä kohti "yhä tiiviimpää liittoa", ilman että kehitystä haittaisi laajentuminen, johon EU:n valtiot ovat sitoutuneet. Tiiviimpi yhteistyö keskittäisi vielä nykyistäkin enemmän useimpia politiikkoja, myös kaikkein arkaluonteisimpia. Esittelijä Gil-Robles ehdottaa siten yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan sisällyttämistä tiiviimpään yhteistyöhön.
Olemme kuitenkin sitä mieltä, että tuleva kehitys lisää huomattavasti eriytyneemmän ja joustavamman yhteistyön tarvetta Euroopassa. On demokratian perusnormien vastaista sallia, että yhä useammat tärkeät asiat ratkaistaan määräenemmistöpäätöksillä. Valtiot, joissa on perinteisesti järjestetty kansanäänestys päätettäessä suvereeniudesta luopumisesta, voivat jatkossa joutua sellaiseen tilanteeseen, että ehdotus, joka on hylätty kansallisella tasolla, hyväksytään EU:n tasolla. Niille valtioille, jotka eivät ole niin innoissaan yhdentymisestä, jää jäljelle huono vaihtoehto, nimittäin lainsäädännön kopiointi ilman todellista vaikutusvaltaa. Ne eivät kuitenkaan voi välttyä pioneerivaltioiden lainsäädännöltä.
EDD-ryhmä toivoo vapaampaa ja joustavampaa Eurooppaa, jossa jäseniä ei pakoteta osallistumaan kaikkeen. Haluamme demokratioiden ja monimuotoisuuden Euroopan. Olemme sen vuoksi äänestäneet mietintöä vastaan.

Berthu
. (FR) Äänestin Gil-Roblesin mietintöä vastaan, jossa käsitellään sellaisia tiiviimmän yhteistyön muotoja, jotka eivät koske kaikkia unionin jäsenvaltioita vaan ainoastaan muutamia niistä. Lopputulos on nimittäin yhä erittäin riittämätön, vaikka tässä mietinnössä yritetäänkin joustavoittaa hieman, mikä on myönteistä, sitä erittäin jäykkää järjestelmää, josta määrätään Amsterdamin sopimuksen Euroopan unionia koskevassa VII osastossa. Mietinnössä ilmaistaan nimittäin käsitys aivan liian yhtenäisestä unionista, jossa kaikkia yhteistyön muotoja olisi harjoitettava yhtenäisen toimielinjärjestelmän sisällä ja jossa ne kaikki olisi ohjattava kohti ylikansallisen valtion päämäärää.
Gil-Roblesin mietinnössä jopa ehdotetaan yhteisen ulkopolitiikan ja puolustuspolitiikan sisällyttämistä tiiviimmän yhteistyön muotojen piiriin, mikä tekisi näistä politiikoista vielä nykyistäkin keskitetympiä (4 kappale).
Nämä ehdotukset eivät ole hyväksyttävissä, sillä Euroopan voimakasta, monenlaista ja monimuotoista yhteistyötarvetta ei voida enää kahlehtia sellaiseen yhtenäiseen yhteisöjärjestelmään, jossa päätökset tehtäisiin enemmistöllä. Mietinnössä ei sitä paitsi selitetä konkreettisesti, miten - ja se on merkittävä puute - sellainen yhteistyö, johon osallistuu kolmannes jäsenvaltioista, voitaisiin saada toimimaan nykyisten toimielinten puitteissa niitä muuttamatta.
Euroopan parlamentti käy todellisuudessa viivytystaistelua. Se halusi estää jo eriytetyn yhteistyön muotojen sisällyttämisen Amsterdamin sopimukseen, ja loppujen lopuksi sen oli pakko antaa periksi ja hyväksyä "tiiviimmän yhteistyön muodot" . Nyt se yrittää estää tiiviimmän yhteistyön muotojen joustavoittamisen, ja myös tämän ottelun se lopulta häviää.
Mielestämme yhteistyön muodot, joita on kutsuttava eriytetyiksi, eivät saa olla tavoitteiltaan ennalta määrättyjä eikä niiden luomista saa rajoittaa eikä niiden toimintaa vaikeuttaa. Joissakin yhteistyön muodoissa voitaisiin käyttää niin haluttaessa yhteisön toimielinjärjestelmää, toisissa voitaisiin luoda varta vasten toimielimiä, jotka olisivat yhteydessä unioniin ainoastaan yhteyssihteeristön välityksellä. Sanon lopuksi, että olisi erittäin suotavaa, että tiiviimmän yhteistyön muodot toimisivat yksimielisyyssäännön mukaan silläkin uhalla, että lankeamme uudelleen yhteisömenetelmän haittapuoliin.

Caudron
. (FR) On palautettava mieliin, että järjestelmä, joka tunnetaan nykyisin tiiviimmän yhteistyön nimellä, oli olemassa jo kauan ennen Amsterdamin sopimusta.
Nimittäin jotkin jäsenvaltiot, jotka ovat halunneet syventää yhteistyötään ja mennä perussopimuksissa määrättyä yhdentymistä pidemmälle, ovat kehittäneet eri välineitä, kuten sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen, Schengenin sopimukset, talous- ja rahaliiton, ja niin edelleen. Tämä on antanut niille mahdollisuuden edetä eri tahtiin ja/tai eri tavoitteiden mukaisesti.
Amsterdamin sopimuksen voimaantulo virallisti turvautumisen näihin välineisiin siten, että Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa (VII osastossa) ja Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa (11 artiklassa) otettiin käyttöön tiiviimmän yhteistyön käsite.
Tällaisen yhteistyömuodon tavoitteena on antaa lukumäärältään rajatuille jäsenvaltioille, jotka kykenevät ja haluavat mennä eteenpäin, mahdollisuus jatkaa Euroopan rakentamisen syventämistä unionin yhtenäistä toimielinjärjestelmää noudattaen. Euroopan on nimittäin yhä vaikeampaa edetä samaan tahtiin. On siis vältettävä sitä, että kaikkien kulku hidastuu, ja on siis sallittava joidenkin jäsenvaltioiden mennä eteenpäin kehittämällä tiiviimmän yhteistyön muotojen järjestelmää.
Tämän välineen käytölle on asetettu ehtoja, joiden tarkoituksena on estää Euroopan unionia muuttumasta "Euroopaksi à la carte" tai monen nopeuden Euroopaksi. Juuri tämä perusteltu huoli on sitä paitsi keskeisellä sijalla tätä aihetta koskevissa keskusteluissa.
On palautettava mieliin, että tiiviimmän yhteistyön, sellaisena kuin se on kirjattu Amsterdamin sopimukseen, on muun muassa koskettava sellaista alaa, joka ei kuulu yhteisön yksinomaisen toimivallan piiriin, pyrittävä edistämään unionin tavoitteiden toteutumista, kunnioitettava perussopimusten periaatteita, oltava käytössä vasta viime kädessä ja koskettava jäsenvaltioiden enemmistöä.
Tiiviimmällä yhteistyöllä voisi olla merkittävä osa laajentuneessa Euroopassa.
Tämä järjestelmä ei voi kuitenkaan toimia oikein näiden nykyisten määräysten vallitessa. Siksi HVK:n asialistalle on kirjattu tämän välineen uudistus sen soveltamisen helpottamiseksi. Tässä mietinnössä pyritään konkretisoimaan parlamentin tämänsuuntainen kannanotto (joka sisältyy 13. huhtikuuta 2000 hyväksyttyyn päätöslauselmaan).
Uudistus edellyttää muun muassa veto-oikeuden lakkauttamista, mahdollisuutta turvautua yhteistyön muotoihin, kun vähintään kolmannes jäsenvaltioista on osallisena, ja tiiviimmän yhteistyön laajentamista yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan.
Esittelijä korostaa perustellusti sitä, että komission aloiteoikeuden, Euroopan parlamentin täyden osallistumisen ja yhteisöjen tuomioistuimen suorittaman oikeudellisen valvonnan on oltava sääntönä kaikissa tiiviimmän yhteistyön muodoissa. Unionin nykyisen urautumisen tilanteessa tällainen älykkäästi käytetty järjestelmä voisi olla yksi keino päästä urautumisesta eroon.

Crowley
. (EN) Euroopan unionissa on viime aikoina keskusteltu paljon niin sanotusta tiiviimmän yhteistyön periaatteesta. Se tarkoittaa yksinkertaistaen sitä, että EU:n suuret jäsenvaltiot voivat yhdentyä tiiviimmin ja nopeammassa aikataulussa kuin pienet jäsenvaltiot.
Tällaisen politiikan kannattajat haluavat pohjimmiltaan luoda kahden kerroksen Euroopan. He haluavat, että Euroopan unionia rakennetaan kahdella eri nopeudella: toinen on varattu niille maille, jotka haluavat yhdentyä tiiviimmin, ja toinen niille maille, jotka haluavat edetä varovaisemmin taloudellisessa yhdentymisessä.
Mielestäni se, että EU:n johtajat hyväksyisivät ja toteuttaisivat täysimääräisesti tiiviimmän yhteistyön periaatteen, ei olisi välttämättä Euroopan unionin kannalta hyvä edistysaskel. Se sotisi mielestäni Rooman sopimuksen ja kaikkien myöhempien perussopimusten perimmäisiä tavoitteita ja niiden henkeä vastaan.
Meidän olisi muistettava, että vuonna 1987 tehdyssä Euroopan yhtenäisasiakirjassa luotiin sisämarkkinoiden toteuttamisen perusta. Euroopan unionin tavoitteen 1 maiden auttamiseksi luotiin mittavia rakennerahastoja, jotta näiden maiden kilpailukyky parantuisi ajan myötä. EU:n johtajat totesivat, etteivät he halunneet vain muutaman maan käsittäviä sisämarkkinoita. He halusivat, että kaikki Euroopan unionin jäsenvaltiot olisivat aktiivisesti ja kilpailukykyisesti mukana uusilla yhtenäismarkkinoilla.
Tästä syystä EU:n rakennerahastoihin osoitettiin paljon varoja. Sisämarkkinoiden toimintarakenteet ovat olleet menestys 1990-luvun alusta lähtien. Köyhien ja rikkaiden kansakuntien tasavertaisuuden periaate ulottui politiikkoihin, joita noudatettiin Euroopan uuden yhtenäisvaluuttajärjestelmän käyttöönotossa. Elleivät Euroopan unionin köyhät ja pienet jäsenvaltiot olisi jälleen kerran uudistaneet taloudellisia rakenteitaan, ne eivät olisi täyttäneet Maastrichtin sopimukseen sisältynyttä taloudellisen lähentymisen kriteeriä.
EU:n johtajat rahoittivat mittavia rakennerahasto- ja koheesiorahasto-ohjelmia pienten ja köyhien jäsenvaltioiden hyväksi, jotta mahdollisimman monet maat voisivat osallistua Euroopan yhtenäisvaluuttajärjestelmään.
Toimielinten on oltava tasavertaisia tulevan hallituksenvälisen konferenssin neuvotteluissa. Ne EU:n suuret jäsenvaltiot, jotka haluavat soveltaa - kuten olen sanonut - tiiviimmän yhteistyön periaatetta, eivät voi kutistaa pienten jäsenvaltioiden vaikutusvaltaa. Se ei olisi Euroopan unionin kannalta hyvä asia nyt eikä tulevaisuudessa. Se ei missään nimessä olisi hyvä asia myöskään Euroopan unionin tulevaa laajentumista ajatellen.

Malmström, Paulsen ja Olle Schmidt
. (SV) Suhtaudumme pääasiassa myönteisesti niin kutsuttuun joustavaan yhdentymiseen. Jos sallitaan se, että joukko valtioita saa edetä ja syventää yhteistyötä tietyllä alalla, ja samalla estetään se, että jokin jäsenvaltio tai useammat jäsenvaltiot jarruttavat joustavaa yhdentymistä, koko unionin yhdentyminen voi edetä. Niin kauan kuin unionin yhteisiä tavoitteita edistetään joustavan yhdentymisen puitteissa ja niin kauan kuin yhtään jäsenvaltiota ei jätetä sen ulkopuolelle, olemme sitä mieltä, että tämä ratkaisu on myönteinen ja sitä on kehitettävä.
Jotta tulevaan 25-30 jäsenvaltion EU:hun ei muodostuisi Eurooppaa à la carte, jossa jäsenvaltioiden välinen yhtenäisyys olisi vaarassa pirstoutua, olemme sitä mieltä, että joustavaan yhdentymiseen on osallistuttava vähintään puolet kaikista jäsenvaltioista.
Vastustamme lisäksi sitä, että EU:hun luodaan kaksinkertaisia puolustusrakenteita, ja vastustamme sen vuoksi EU:n ulko- ja turvallisuuspolitiikan joustavaa yhdentymistä. EU:n epäonnistuttua Balkanilla on erittäin tärkeää, että EU pystyy kokonaisuudessaan toimimaan lähialueillaan ja että se pystyy ajoissa tarjoamaan henkilöstöä ja voimavaroja konfliktinratkaisuun ja rauhanturvatoimiin.
Länsi-Euroopan unionin toimielinrakenteet ja operatiiviset rakenteet on integroitava täysin yhteiseen turvallisuuspolitiikkaan. EU:n on saatava uskottava ulkopolitiikka. Emme voi ikuisesti luottaa Yhdysvaltoihin. Samalla on tärkeää säilyttää Yhdysvaltojen osallistuminen Euroopan puolustukseen jatkossakin, emmekä me halua, että EU kehittää rinnakkaisen mini-Naton. Vieläkin vähemmän haluamme sitä, että muutamat jäsenvaltiot vievät tällä alalla joustavaa yhdentymistä eteenpäin. Sen vuoksi on tärkeää säilyttää Atlantin ylittävä yhteys, vaikka työnjakoa ja koordinointia voitaisiinkin tietenkin parantaa. Olemme sitä mieltä, että uskottavaa yhteistä Euroopan ulkopolitiikkaa on jatkossakin kehitettävä nykyisten sääntöjen puitteissa. Päätökset on tehtävä enemmistöllä, mutta mahdollisuus rakentavan veton esittämiseen - toisin sanoen, että valtio voi päättää jättäytyä ulkopuolelle voimatta kuitenkaan estää muita menemästä eteenpäin - on säilytettävä.

Martin, David W
. (EN) Suhtaudun myönteisesti tiiviimpää yhteistyötä käsittelevään Gil-Roblesin mietintöön.
Myönnän vain vastahakoisesti, että laajentuneessa Euroopan unionissa tarvitaan "etujoukkoa", mutta olen esittelijä Gil-Roblesin kanssa samaa mieltä siitä, että tietyt olennaiset ehdot on täytettävä.
Tiiviimpää yhteistyötä on kehitettävä unionin toimielinjärjestelmän puitteissa.
Siinä on säilytettävä yhtenäinen toimielinjärjestelmä, jossa kaikki Euroopan parlamentin ja komission jäsenet osallistuvat täysimääräisesti kunkin toimielimen tehtävien hoitamiseen.
Tiiviimmän yhteistyön aloittamista koskevan menettelyn pitäisi olla samanlainen kaikissa pilareissa ja sen perustaksi pitäisi ottaa ensimmäiselle pilarille sovittu menettely muutamin Gil-Roblesin mietinnössä esitetyin muutoksin.
Jos tiiviimpi yhteistyö osoittautuu tarpeelliseksi, olen vakuuttunut siitä, että vain yhteisöjärjestelmä antaa tarvittavat takeet demokraattiseen valvontaan, oikeudelliseen valvontaan ja solidaarisuuteen.

Meijer
. (NL) Eurooppalainen yhteistyö voi olla hyödyllistä rajat ylittävien ongelmien ratkaisemiseksi. Mikä olisikaan itsestään selvempää kuin rajanaapurien yhteistoiminta, jollaista oli jo ennen Euroopan unionin syntyä Benelux-maiden ja pohjoismaiden yhteistyön muodossa? Tuollainen naapurien välinen yhteistyö pitää valita monissa tapauksissa kalliiden, suljettujen ja äänestäjien vaikutusvallan ulottumattomissa olevien EU:n rakenteiden sijasta. Mikään EU:n säännös ei saa olla pitkälle menevän yhteistyön esteenä, asettaa sille ehtoja tai vaatimuksia, että myös muut saavat osallistua yhteistyöhön. Siksi haluan, että naapureiden väliselle vahvistetulle yhteistyölle, ellei sen tarkoituksena ole muiden saattaminen huonoon asemaan, asetetaan mahdollisimman vähän sääntöjä ja rajoituksia. Käytännössä EU:n sisällä on jo nyt tehty jako euromaihin ja euroon osallistumattomiin maihin. Ei ole kyse johtoryhmästä vaan moninaisuudesta, joka vain kasvaa 30 jäsenvaltion myötä. Siksi on parempi, että koko EU pitää lähtökohtanaan parlamenttien välistä yhteistyötä ja oikeutta erilaisuuteen: komissio tekee ehdotukset, parlamentti tekee lopullisen päätöksen ja kansalliset parlamentit päättävät, yhtyykö heidän jäsenvaltionsa päätökseen.

Miller
. (EN) Me PSE-ryhmän Yhdistyneen kuningaskunnan Labour-puoluetta edustavat jäsenet pidämme myönteisenä sitä, että panoksemme näkyy tiiviimpää yhteistyötä koskevassa työssä HVK:ssa, vaikka emme kannatakaan kaikkia sen yksityiskohtia.
Tiiviimmän yhteistyön käynnistämistä on ilman muuta helpotettava laajentuneessa unionissa. Sitä on käytettävä säästeliäästi, ja se on jätettävä avoimeksi niille, jotka eivät alun perin osallistu siihen. Se ei saa heikentää yhteisten politiikkojen ja sitoumusten nykyistä ydintä. Sen on tapahduttava nykyisen toimielinjärjestelmän puitteissa.
Olemme samaa mieltä näistä keskeisistä periaatteista, vaikka mietinnön yksityiskohtia täytyy vielä hioa HVK:ssa.

Sacrédeus
. (SV) Jätin äänestämättä lopullisessa äänestyksessä.
Ruotsalaiset kristillisdemokraatit eivät ole sitä mieltä, että sotilaalliset kysymykset pitäisi sisällyttää tiiviimpään yhteistyöhön.
Olen samalla sitä mieltä, että kysymys tiiviimmän yhteistyön aloittamiseen vaadittavien jäsenvaltioiden lukumäärän pienentämisestä nykyisin vaadittavasta puolesta kolmannekseen sekä veto-oikeuden poistaminen, ovat oikeastaan ajankohtaisia vasta sitten, kun itälaajentuminen on toteutunut. Uusien jäsenvaltioiden on silloin saatava osallistua sen säännöstön laatimiseen, joka ohjaa tiiviimpää yhteistyötä kyseisenä ajankohtana.
Sudren mietintö (A5-0285/2000)

Isler Béguin
Arvoisa puhemies, Sudren mietintö on tosiaankin merkittävä, jopa elintärkeä syrjäisimmille alueille, mutta Verts/ALE-ryhmä pidättäytyi äänestyksestä, ja haluaisin selittää miksi. Mietinnössä esitetyt ongelmat ovat tosiaankin tunnettuja, eikä niiden erityisluonnetta tarvitse enää osoittaa. Verts/ALE-ryhmä on kuitenkin pettynyt siihen, ettei mietinnössä tartuttu tilaisuuteen käynnistää näillä alueilla ekologisesti, yhteiskunnallisesti ja kulttuurisesti kestävä kehitys, eivätkä äänestyksessä hyväksytyt tarkistukset ole omiaan parantamaan tekstiä tähän suuntaan. Pahoittelemme, että parlamentin tänään hyväksymät näkemykset ovat unionin näkemyksiä näistä alueista.
Verts/ALE-ryhmä pahoittelee muun muassa mietinnön verraten puolustuskannalla olevaa lähestymistapaa AKT-maihin ja ehdokasvaltioihin. Verts/ALE-ryhmä myös vastustaa poikkeusten pysyvyyttä. Kannatamme poikkeuksia koskevan periaatteen soveltamista tapauskohtaisesti niihin yhteisiin politiikkoihin, joita sovelletaan syrjäisimmillä alueilla, ja tarkoitan tässä valtiontukia ja veropolitiikkoja.
Pahoittelemme, että hyväksytyksi tuli vaatimus "saastuttaja maksaa" -periaatteen soveltamisen mukauttamisesta, vaatimus, joka voisi mahdollistaa väärinkäytökset tämän erityisoikeuden soveltamisessa. Pahoittelemme myös sitä, ettei mietinnössä ole viittausta välttämättömyyteen suojella luonnon monimuotoisuutta, joka on yksi tärkeimmistä syrjäisimpien alueiden rikkauksista, eikä edes mainintaa siitä. Nämä alueet voisivat olla suurenmoinen laboratorio kestävän kehityksen alalla. Tässä on kyseessä taas uusi hukattu tilaisuus.
Meitä ilahduttaa sitä vastoin lukea mietinnöstä kappaleita, joissa käsitellään uusiutuvien energialähteiden edistämistä ja saastuttavien teollisuustoimintojen valvontaa.

Fatuzzo
Hyvä jäsen Fernández, olet tässä vieressäni, kun äänestämme, ja haluan sanoa, että äänestin mielelläni tämän päätöslauselman puolesta, jota varmasti tuit, kuten aina, kun on kyse Kanariansaarista. Eläkeläispuolue ja sitä tukevat eläkeläiset tuntevat hyvin nämä saaret, koska ne ovat matkailun kannalta elinvoimaiset. Uskon, että Euroopan unionin pitää kiinnittää asiaan enemmän huomiota ja ponnistella enemmän kuin mitä se on tehnyt Azorien, Kanariansaarten, Guadeloupen, Guyanan, Martiniquen, Madeiran ja Réunionin puolesta. Näiden saarten asukkaiden pitää voida tuntea olevansa aktiivinen osa Euroopan unionia, jonka toivon tekevän niistä paratiisin turisteille ja niiden omille asukkaille.

Costa Neves
. (PT) Euroopan parlamentti ja erityisesti PPE-ryhmä on aina yrittänyt saada syrjäisempien alueiden käsitteen vahvistetuksi. Näin on ollut Gutiérrez Díazin mietinnön yhteydessä, käsitteen liittämistä perustamissopimukseen edistäneen Fernández Martínin mietinnön yhteydessä ja nyt tämän jäsen Sudren laatiman mietinnön yhteydessä, jossa ulotetaan Euroopan politiikka koskemaan myös syrjäisimpiä alueita.
Verrattuna komission epäröintiin ja ristiriitaisuuksiin, jotka heijastuivat Regis-yhteisöaloitteen katoamisena, Posei-ohjelmien tarkistamisena sekä niiden määrärahojen supistamisena, jäsen Sudren laatima mietintö on erittäin asianmukainen. Euroopan parlamentti vahvistaa toimien soveltamisen antaen niille tukea talousarviossa eri alueilla, jotka ulottuvat maataloudesta kalastukseen ja ympäristöasioista liikenteeseen, unohtamatta tietoyhteiskuntaa. Samanaikaisesti painotetaan tuotantoaloja, mikä Azoreiden tapauksessa edellyttää maitoa ja sokeria koskevien kiistakysymysten ratkaisemista.
Lainaan tässä yhteydessä jäsen Sudren mietinnön 7 kohtaa: "pitää tärkeänä, että kehitetään perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan hengessä yhteisten toimintalinjojen erityissovellutuksia silloin, kun syrjäisimmät alueet ovat erittäin riippuvaisia muutamasta harvasta tai jopa yhdestä ainoasta talouselämän alasta".
Nyt toivotaan aloitteita komissiolta samoin kuin kansallisilta ja alueellisilta viranomaisilta.

Martinez
. (FR) "Syrjäisimpien alueiden" byrokraattisen nimityksen peitossa on naisia ja miehiä Uudessa-Kaledoniassa, Guadeloupella, Martiniquella, Guyanella, Réunionilla, Mayottella, Saint-Pierren ja Miquelonin alueella, Polynesiassa, Wallis- ja Futunasaarilla sekä kaikilla Tyynenmeren, Intian valtameren ja Atlantin valtameren alueillamme, jotka muodostavat älykkyyden, solidaarisuuden ja kauneuden sillan Euroopan ja muiden maanosien ja kulttuurien välille.
Brysselin Eurooppa on ollut tasapäistämisen ja yhdenmukaistamisen huumassaan epäoikeudenmukainen, jopa typerä, niitä maanmiehiämme kohtaan, jotka ylläpitävät arvojamme tuhansien kilometrien päässä Pariisista, Madridista tai Lissabonista. Euroopan teknokraatit ja tuomarit halusivat siten lakkauttaa meriverojärjestelmän, joka on merentakaisilla departementeilla sijaitsevien kuntiemme tulonlähde ja joka ennen kaikkea suojelee käsityöläisiämme. Brysselissä on vaarannettu Martinique-rommimme, riisimme ja trooppiset hedelmämme. Etenkin siitä on seurauksena banaanitaloutemme ohjelmoitu tuho Guadeloupella, Martiniquella, Madeiralla tai Kanariansaarilla.
Euroopan komissio on antanut periksi monikansallisille banaaniyrityksille. Chiquitalle tai Del Montelle annetaan vuosittain tullimaksulahjoja kahden miljardin euron edestä.
Miten kaukaisilta departementeiltamme ja alueiltamme voidaan silloin kieltää määrärahat, jotka ovat välttämättömiä kuljetusten, pyörremyrskyjen sekä yliopisto- tai sairaalainvestointien aiheuttamien kustannusten korvaamisessa?
Samalla kun esimerkiksi Antillien tai Tyynenmeren alueemme ovat veroparatiisivyöhykkeillä, joita amerikkalaiset monikansalliset yritykset Kodakista Microsoftiin ja Boeingiin tai Cargilliin käyttävät valtavat veronkavallukset mahdollistavaan vientiinsä, oikeus tasavertaiseen maantieteelliseen kilpailuun ja oikeus kaikkien eurooppalaisten tasa-arvoisuuteen edellyttävät meiltä yhdessä, että osa unionin talousarviosta, johon esimerkiksi verot tuovat tuloista 17 prosenttia, käytettäisiin maanmiestemme taloudellisen, sosiaalisen ja kulttuurielämän kehittämiseen alueilla, jotka syrjäisestä maantieteellisestä sijainnistaan huolimatta ovat kulttuurisesti keskeisellä sijalla.

Meijer
. (NL) Syrjäisimpien alueiden olemassaolo liittyy pitkälti kolonialistiseen menneisyyteen. Keskiajalla nämä alueet ja niiden kansat eivät kuuluneet Eurooppaan eikä niitä pidetä nykyäänkään oikeina eurooppalaisina alueina. Espanja, Portugali, Ranska, Englanti ja Alankomaat olivat valloittaneet jo ennen 1800-lukua suuria siirtomaa-alueita ja sen jälkeen myös Belgia, Saksa, Tanska ja Italia yrittivät tehdä vähän aikaa samoin. Kolonialismin aika on jo ohi. Alistetut kansat vapauttivat itsensä tai saivat itsenäisyytensä ehkäisevästi, koska vanhoja vallanpitäjiä ei haluttanut käydä vapautussotia, jotka ne lopulta kuitenkin olisivat hävinneet. Nykyiset EU:n jäsenvaltioiden alueet maantieteellisen Euroopan ulkopuolella ovat pieniä, harvaan asuttuja jäänteitä niiden entisistä siirtomaa-alueista.
EU:n jäsenvaltiot suhtautuvat hyvin eri tavalla syrjäisimpiin alueisiinsa. Espanja ja Portugali laskevat Atlantin valtameressä sijaitsevat saarensa niihin. Näitä saaria voidaan pitää niiden nykyisen väestökoostumuksen ja suhteellisen läheisyyden vuoksi normaalina osana emämaata. Alankomailla ja Tanskalla on kummallakin myös kaksi aluetta Atlantin valtameressä tai sen toisella puolella, mutta niitä alueita ei lasketa kuuluvaksi Euroopan unioniin. Sen sijaan Ranskalla on merentakaiset alueet Intian valtameressä ja Karibialla. Tämä ehdotus saattaa ryhmäni vaikean valinnan eteen. Haluamme toisaalta auttaa kehitysalueita Euroopassa ja sen ulkopuolella saavuttamaan saman elintason ja palvelutason kuin EU:n jäsenvaltiolla on. Siinä on kyse solidaarisuudesta. Toisaalta suhtaudumme epäillen entisten siirtomaiden nimittämiseen syrjäisimmiksi alueiksi. Tätä mallia voidaan soveltaa Espanjan ja Portugalin saariin, mutta ei oikeastaan kaukaisiin alueisiin. Niiden olisi parempi saada sama asema kuin nykyisten AKT-maiden, joiden vastaava menneisyys on poikinut erilaisen suhteen Eurooppaan.
Tarkistuksia arvioidessaan ryhmäni on pyrkinyt löytämään keskitien syrjäisimpien alueiden etujen puolustajien pisimmälle menevien toiveiden ja sellaisten jäsenvaltioiden aihetta kohtaan tunteman välinpitämättömyyden tai jopa vastenmielisyyden välillä, joilla ei ole minkäänlaisia siteitä asiaan. Olemme kuitenkin kaikissa tapauksissa alistaneet tämän aiheen kolonialistista taustaa kohtaan tuntemamme vastenmielisyyden näiden alueiden asukkaiden etuihin.

Miranda
Pidämme tätä mietintöä melko asianmukaisena, koska Euroopan unionin perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohta on pantava puolueettomasti ja pikaisesti toimeen ja koska me olemme pääasiallisesti samaa mieltä niistä mietinnössä asetetuista suuntaviivoista, jotka koskevat syrjäisimpien alueiden kestävää kehitystä.
Näiden alueiden erityispiirteet, jotka johtuvat yleensä alueiden saariasemasta ja suhteellisesta etäisyydestä Manner-Euroopasta, mutta myös niiden pysyvästä riippuvuudesta muutamasta tai yhdestä ainoasta tuotteesta, edellyttävät todellakin sellaisia poikkeustoimia, jotka auttavat ohittamaan nämä pullonkaulat.
Olemme siksi iloisia siitä, että mietinnössä asetetaan sellaisia suuntaviivoja, joissa otetaan suurelta osin huomioon meidän parlamentaarisessa valiokunnassa esittämämme ehdotukset.
Painotamme kuitenkin myös sitä, ettei mietinnössä kiinnitetä tarpeeksi huomiota eräisiin sosiaalisiin tilanteisiin, joita esiintyy näillä samoilla alueilla tai joillakin niistä, ja jotka vaatisivat myös erityistoimia. Tämä asia olisi voitu muuttaa, jos olisi hyväksytty tarkistusehdotus, jonka me tässä mielessä esitimme.
Bowisin mietintö (A5-0272/2000)

Isler Béguin
Arvoisa puhemies, Verts/ALE-ryhmä äänesti tosiaankin Bowisin mietinnön puolesta, ja vaikka voimmekin iloita siitä, että Euroopan parlamentti ja komissio valkoisessa kirjassaan tarjoavat eurooppalaisten kuluttajien kannalta kiinnostavia näköaloja, elintarvikkeiden turvallisuuden on oltava politiikkojemme ehdoton prioriteetti. On kuitenkin pysyttävä nöyränä. Mitä enemmän tieteellinen tutkimus edistyy, sitä enemmän se nostaa esille uusia kysymyksiä. Riittää, kun katsoo BSE-taudin kehitystä. Tautitapauksia, joita löydetään viikko toisensa jälkeen ja sellaisilla uusilla alueilla, jotka ovat tähän asti niiltä säästyneet. Niin on asia muun muassa Vosgesin departementissa Lorrainen alueella.
Valkoisessa kirjassa ehdotettujen lukuisten toimien monia kohtia on vielä täydennettävä elintarvikkeiden turvallisuuden takaamiseksi ja etenkin kuluttajien luottamuksen palauttamiseksi. Tärkeimpien seikkojen joukossa on Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen, jonka perustamisesta iloitsemme ja jolta odotamme paljon. Sen riippumattomuus on välttämätöntä sen uskottavuudelle. Riippumattomuus on olennaisen tärkeää. Tämän viranomaisen on oltava täysin erillään yksityisten yritysten tai jäsenvaltioiden eduista.
Tämä riippumattomuus edellyttää myös taloudellista riippumattomuutta. Unionin on irrotettava varoja sen toiminnan takaamiseksi, mutta riittääkö Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustaminen rauhoittamaan kuluttajia, jotka ovat huolissaan siitä, mitä heidän lautasilleen ja pian myös heidän laseihinsa päätyy? Tämä viranomainen on perustettava vuoteen 2002 tai 2003 mennessä, ja toivomme todellakin, ettei sijaintipaikan kysymys ole siinä jarruna.
Unionin on siihen asti jatkettava elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvien riskien arviointi- ja hallintatyötään. Valppaana on oltava joka päivä. On varmistettava, että poliitikot huolehtivat ja että laadituissa toimissa huolehditaan kunnolla kansalaisten vaatimuksista. Uuden elintarvikekriisin aiheuttavaa eläinjauhoasiaa on kuitenkin mahdoton hyväksyä. Kaikki eläinjauhot on vastedes kiellettävä. Juuri tällaisia voimakkaita kannanottoja kansalaiset odottavat eivätkä mitään sallivia toimia, jotka voivat vaikuttaa vakavasti kuluttajien terveyteen.
Tällainen tunnustettu tieteellinen seikka ei saa kärsiä yhdestäkään poikkeuksesta. Bowisin mietintö on oikeansuuntainen. Siksi Verts-ryhmä tuki täysin tätä työtä ja äänesti mietinnön puolesta.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, pyydän anteeksi sitä, että pidättelen vielä hetken puhemiehistöä ja tulkkeja, ja pyydän heitä kuuntelemaan viimeisen äänestysselitykseni, ja erityisesti haluan ilmaista solidaarisuuteni äänestysselitystemme kääntäjille, omasta puolestani ilmaisen solidaarisuuteni italialaiselle Ornella Busonille. Pyrin hyödyntämän mahdollisimman vähän tätä oikeuttani, mutta haluaisin sanoa, että äänestin myös sen mietinnön puolesta, joka koskee riippumattoman elintarvikeviranomaisen perustamista. Syy, miksi asia on tärkeä, ainakin minulle tärkeä, on ilmiselvä, kun muistelen, miten eräs naapurini joutui eräänä päivänä sairaalaan voimakkaiden vatsakipujen takia, koska hän oli syönyt myrkyllisiä sieniä, joita hän ei tarkistuttanut sillä, jonka velvollisuus tarkistaminen on.
Mietintönsä kautta John Bowis pitää huolen siitä, että saamme aina syödä terveellisiä, aitoja ruokia, jotka eivät vahingoita meitä.

Puhemies
Jäsen Fatuzzo, sanoitte, että tuo oli teidän viimeinen äänestysselityksenne, mutta tarkoitatte kai viimeistä tänään! Ehdin jo huolestua!

Hortefeux
Arvoisa puhemies, äänestin Bowisin mietinnön puolesta, ja haluan luonnollisesti korostaa esittelijän tekemän työn laatua.
Sallittehan minun iloita siitä, että parlamentti antaa vihdoinkin lausuntonsa näin merkittävästä aiheesta, samalla kun pahoittelen sitä, että tämä lausunto annettiin kymmenen kuukautta Euroopan komission laatiman valkoisen kirjan jälkeen, joka esiteltiin jo 12. tammikuuta. Meidän oli välttämätöntä ottaa kantaa aiheeseen, joka on maanmiestemme kannalta niin merkittävä.
Äänestyksemme siis selvensi Euroopan tulevan elintarvikeviranomaisen asemaa ja kokoonpanoa, mutta se myös täsmensi vaatimuksiamme sen rahoituksesta ja riippumattomuudesta. Toivon siis, että komissio kannattaa Euroopan parlamentin esittämiä vaatimuksia.
Tämä ensimmäinen etappi ei saa peittää sitä, kuinka paljon työtä on vielä tekemättä riskien hallinnan alalla paitsi nopean hälytysjärjestelmän kehittämisessä ja parantamisessa myös jäljitettävyydessä tai kansalaisille tiedottamisessa. Tämä mietintö ei merkitse ollenkaan asian päättymistä tähän vaan sen on siis oltava valtavan työmaan eli elintarvikkeiden turvallisuutta koskevan lainsäädäntömme välttämättömän ja nopean kokonaisuudistuksen alku.

Berthu
. (FR) Elintarvikkeiden turvallisuutta koskeva komission valkoinen kirja näyttää ensi silmäyksellä olevan täynnä hyviä aikomuksia, koska siinä ehdotetaan etenkin sellaisen Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamista, jonka tehtävänä olisi hallita nopeaa hälytysverkostoa ja antaa täysin riippumattomasti lausuntoja hallintaviranomaisille.
Mietintöä lukiessa ja Euroopan parlamentin samasta aiheesta hyväksymään päätöslauselmaan tutustuessa saa kuitenkin paljon ikävämmän vaikutelman.
Näyttää nimittäin selvästi siltä, että tämän viranomaisen tavoitteena on kaapata itselleen suojelua koskeva kansallinen toimivalta tai lamaannuttaa se pannakseen sen palvelemaan komission tavoitteita. Tämä on kuitenkin ehdottomasti sietämätöntä. Ranskalaiset varmasti muistavat, että huolimatta komission kauniista julistuksista, jotka koskivat sen tahtoa "varmistaa, että EU soveltaa elintarvikkeiden turvallisuuden alalla korkeimpia mahdollisia standardeja", juuri komissio, eikä kukaan muu, asettaa tuotteiden vapaata liikkuvuutta koskevat vaatimukset etusijalle kansanterveyden vaatimuksiin verrattuna, ja juuri komissio, eikä kukaan muu, on aivan äskettäin esimerkiksi vienyt Ranskan yhteisön tuomioistuimen eteen, koska Ranska piti voimassa brittiläisen naudanlihan tuontikiellon. On mahdoton hyväksyä sitä, että luopuisimme millään tavalla kansallisesta päätöksenteko-oikeudestamme ja suojeluoikeudestamme elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvissä kysymyksissä. Elintarviketurvallisuusviranomaisen perustaminen ohjaa meitä kuitenkin väistämättä juuri tähän tavoitteeseen.
Ensinnäkin on palautettava mieliin, että lausunnonantaja on olennaisessa asemassa. Ranskan hallitus piti hullun lehmän tautia koskevassa asiassa tuontikiellon voimassa, koska se saattoi nojautua Ranskan elintarviketurvallisuusviraston (AFSSA) antamaan riippumattomaan lausuntoon, vaikka Euroopan niin sanotulla tieteellisellä komitealla ei ollut mitään sitä vastaan, että Ranskaan tuodaan vapaasti brittiläistä naudanlihaa. Jos siis eurooppalainen viranomainen on tarpeellinen, sen on toimittava täydentävästi, eikä se saa millään tavalla heikentää kansallisten viranomaisten oikeutusta. Tämä ei ole ollenkaan tavoitteena valkoisessa kirjassa, jossa Euroopan elintarviketurvallisuusvirastosta halutaan tehdä "koko unionille tieteellinen yhdyspiste" (sivu 5).
Toiseksi Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen on oltava täysin riippumaton. Viranomaisen johtaja ei tietenkään saa olla komission nimittämä, toisin kuin Euroopan parlamentti ehdottaa (päätöslauselman 21 kohdassa). Tieteelliset asiantuntijat eivät saa myöskään olla sen nimittämiä, vaikka nimitys tapahtuukin täsmälliseltä näyttävän valintamenettelyn mukaan. Lopuksi viranomaisen on voitava arvostella myös komissiota. Tämä ei ole ollenkaan tavoitteena valkoisessa kirjassa, jossa vaaditaan, että viranomaisen yksiköt ja komission yksiköt työskentelevät tiiviissä yhteydessä toisiinsa, sillä, kuten siinä täsmennetään hieman itsevarmasti, tämän avulla "viranomainen voi samalla vastata komission yksikköjen tarpeisiin" (sivu 22).
Kolmanneksi viranomainen ei saa tunkeutua riskienhallinnan eikä lainsäädäntävallan alueelle. Tämä myönnetään hyväntahtoisesti komission valkoisessa kirjassa, mutta sitä tarkemmin lukiessa huomaa, että lainsäädäntävalta, jota siinä halutaan niin kovasti suojella, kuuluu... komissiolle eikä jäsenvaltioille. Tämä ei estä komissiota eikä parlamenttia antamasta tälle elimelle nimeksi Euroopan viranomainen, nimi, joka on täysin sen ajattelutavan vastainen, josta sen on tarkoitus saada vaikutteita. Euroopan parlamentti jopa lisää päätöslauselmansa 6 kohdassa, että siirrettävää toimivaltaa on tarkasteltava tarkemmin, vaikka luulimme, ettei mitään siirrettävää toimivaltaa ollut.
Valkoinen kirja ja parlamentin mietintö näyttävät siis mielestämme sisältävän ansan, ja siksi vastustamme niitä. Jäsenvaltioiden on säilytettävä täysi vastuunsa elintarvikkeiden turvallisuuden alalla, sillä ne ovat lähellä kansojaan ja reagoivat nopeammin kuin komissio, joka on lisäksi jatkuvasti vapaakauppa-ajatteluun liittyvien ennakkokäsitystensä sokaisema. Sellainen virasto, jonka tarkoituksena on tarkastella tilannetta Euroopan näkökulmasta, on epäilemättä tarpeellinen, mutta sen on oltava ehdottomasti neuvoa-antava ja täysin riippumaton. Parasta olisi, jos se olisi kokonaan peräisin kansallisista virastoista ja tekisi näiden kanssa työtä verkostona.

Figueiredo
. (PT) Useissa Euroopan unionin valtioissa on syntynyt vakavia elintarvikkeisiin liittyviä kriisejä ja häväistysjuttuja, joista on koitunut vakavia ongelmia yhteiskunnalle ja elintarviketurvallisuudelle. Ne ovat johtuneet sellaisista menetelmistä, joiden käytön tavoitteena on saada maatalouselintarvikkeiden tuotannosta mahdollisimman paljon voittoa hintaan mihin hyvänsä ja kuluttajien etua aliarvioiden.
Siksi kaikki tilanteen helpottamiseksi ja kuluttajien puolustamiseksi ehdotetut toimet ansaitsevat kannatusta, erityisesti sellaisen Euroopan valvontaviranomaisen perustaminen, joka analysoisi riskejä tieteellisesti ja työskentelisi tiiviissä yhteistyössä tämän alan kansallisten yksikköjen ja suurimpien eurooppalaisten kuluttajajärjestöjen kanssa.
On kuitenkin syytä mennä pitemmälle. On tarpeen ottaa huomioon maatalousalan ja maatalouselintarviketeollisuuden käytänteet, elintarvikehyödykkeiden tuontiin liittyvät ongelmat, eläinruokien sisällön koostumus, dioksiinien ja tuholaismyrkkyjäänteiden enimmäisrajat sekä elintarvike- ja muut lisäaineet, ja antaa etusija elintarviketurvallisuudelle. Yhtä keskeistä on tukea alueellisia kulttuureja ja tuotteita, perhetiloja ja maaseudun kehitystä.

Souchet
. (FR) Elintarvikkeiden turvallisuutta koskevasta kysymyksestä on tullut nykyisin maidemme kansalaisten ensijainen huoli. Se on nyt erityisen akuutti paitsi tieteellisten tutkimuskeinojemme edistyksen vuoksi myös etenkin sen takia, että tuottavuuden parantamiseen hinnalla millä hyvänsä pyrkivän ja vapaakauppa-ajattelun innoittaman tietyntyyppisen maatalouden seuraukset näkyvät täysin selvästi. Meidän on nyt korjattava siis juuri näitä hyvin laajalti komission innoittaman politiikan kansanterveydelle aiheuttamia kielteisiä seurauksia, kuten kollegamme Thomas-Mauro tänä aamuna aivan oikein korosti.
Olisi tiedettävä, millainen järjestelmä suojelee kansalaisiamme tehokkaimmin.
Jos tarkastelemme äskettäisten ajankohtaisten tapahtumien realiteetteja, huomaamme esimerkiksi, että juuri kansallisen toimivaltaisen ja riippumattoman elintarviketurvallisuusviraston olemassaolo, jos pysyttelemme pelkässä Ranskan tapauksessa, antoi BSE-taudin kohdalla Ranskan viranomaisille mahdollisuuden tehdä nopeasti sellaisia terveydenhoitoa koskevia päätöksiä, jotka olivat välttämättömiä väestön suojelemiseksi.
Unionin toimielinten varsinainen panos on sitä vastoin ollut tähän asti omituisen kielteinen. Ensin neuvosto ja komissio kieltäytyivät ottamasta huomioon Ranskan tiedemiesten varoituksia, joiden asiallisuus näyttää nyt ilmiselvältä. Sitten yhteisön tuomioistuin uskomattomasti tuomitsi brittiläisen naudanlihan tuontikiellon säilyttämisen, josta Ranska päätti nimenomaisen tieteellisen suosituksen perusteella. Näyttää siis siltä, että unionin toimielinten käytös tässä maanmiestemme elintarvikkeiden turvallisuuden kannalta olennaisessa asiassa johtaa eurooppalaisten kansanterveyden todelliseen vaarantumiseen.
Tästä on opittava. Toissijaisuuden ja tehokkuuden kunnioituksen nimessä on syytä suosia toimia kansallisissa puitteissa, joissa riippumattomat virastot voivat antaa nopeasti todellisia tieteellisiä lausuntoja, joita muut pohdinnat eivät vesitä, ja joissa poliittiset viranomaiset voivat tehdä riskinhallinnan kannalta välttämättömät päätökset kansalaisten hyväksi, jotka ovat antaneet niille toimeksi turvallisuutensa suojelemisen.
Eurooppalainen virasto voi näissä oloissa olla hyödyllisessä asemassa, jos se on aidosti riippumaton muun muassa komission yksiköistä ja siellä toimivista erilaisista painostusryhmistä ja jos sen asema täydentää ja tukee kansallisia virastoja (joista sen olisi oltava peräisin) muun muassa asiantuntijalausuntojen vaihtamisen paikkana.
Ihan tällaista ei ehdoteta Bowisin mietinnössä, jonka osalta meistä tuntuu, että elintarvikkeiden turvallisuutta pidetään pääasiassa uutena verukkeena ruokkia hyvin tunnettua komission toimivaltuuksien vahvistamisprosessia kansallisten toimielinten ja kansalaisten turvallisuuden kustannuksella.
Mietinnössä nimittäin kannatetaan epäröimättä komission toivomaa nimen muuttamista: enää ei ole kyse Euroopan virastosta vaan viranomaisesta. Mietinnössä pidetään aivan luonnollisena sitä, että komissio nimittää viranomaisen johtajan: se on varmasti paras keino varmistaa viranomaisen riippumattomuus! Viranomaisen sijoittaminen Brysseliin ei aiheuta mitään ongelmia: näin se on aivan lähellä komission yksiköitä ja siis täysin valmis kuuntelemaan niiden toiveita, kuten valkoisessa kirjassa suositellaan... Viranomaiselle on sitä vastoin annettava "toimivaltuudet vaatia" jäsenvaltioilta raportteja, tilastoja, asiakirjoja... Mietinnön 6 kappaleessa ilmoitetaan puolestaan hyvin perinteisesti, että tulossa on väistämättömiä toimivallan siirtoja.
Ilmeisen ja varmasti vilpittömän Euroopan elintarviketurvallisuuden vahvistamispyrkimyksen takana seuraamme siis sittenkin käytännössä tavanomaista tapahtumaketjua: sitä, jossa on tarkoitus panna jäsenvaltiot holhoukseen tällä kuten muillakin aloilla ja riisua kansallisten toimielinten toimivalta ja tehdä ne tehottomiksi sellaisen suuren velton ja vetelän eurooppalaisen toimielimen hyväksi, joka on teoriassa riippumaton ja todellisuudessa komission ja tämän ehdottoman vapaakauppa-ajattelun valvoma.

Thomas-Mauro
. (FR) Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen toimivallaksi tulee pelkkä elintarvikkeisiin liittyvien riskien tieteellinen arviointi eikä näiden riskien poliittinen hallinta. Sen toimivaltuudet on rajattava tarkasti. Olisimme sitä paitsi kutsuneet sitä mieluummin virastoksi.
Kun tämän viranomaisen tehtävänä on loppujen lopuksi hallita nopeaa hälytysjärjestelmää, jossa kerätään jäsenvaltioilla tai Euroopan komissiolla olevia tietoja, se joutuu kansallisten virastojen yhteensovittajan osaan. Emme luota tähän sanaan, joka komission pienen täydellisen jäsenen sanakirjan mukaan on itsevaltaisen yhdenmukaistamiskäskyjen antajan synonyymi. Eikö olekin tarkoitus uskoa viranomaiselle lopulta nopean hälytysjärjestelmän elintarvikkeita koskevan osan hallinta?
Siksi pidättäydyin äänestyksestä. En omasta puolestani tarvitse Ranskassa viranomaista palauttamaan luottamustani vaan luotan Ranskan elintarvikevirastoon (AFSA) ja sen lausuntoihin, jotka se on antanut muun muassa hullun lehmän taudin yhteydessä.
Äänestimme tarkistuksen 15 puolesta, sillä pidämme erittäin tärkeänä suojella Euroopan kulttuuriperintöä, joka liittyy paikalliseen elintarviketuotantoon. Pelkäämme kuitenkin, että mainitut keinot paikallisen elintarviketuotannon suojelun takaamiseksi saattavat toimia tarkoitustaan vastaan. Eivätkö lisenssit ja tuotteiden sertifioinnit olekin nimittäin juuri keino kiertää periaate, joka mainitaan johdanto-osan I kappaleen alussa? Pienet paikalliset tuottajat eivät voi saada näitä sertifiointeja niiden kankeuden, monimutkaisuuden ja kustannusten takia.
Äänestimme tarkistusta 7 vastaan, koska ylitämme sen välityksellä jo riskien arvioinnin alan ja puhumme riskien hallinnasta. Viranomaisen ei pidä neuvoa jäsenvaltioita hyväksymään tämän- tai tuontyyppisiä valvontamenettelyjä. Se ei kuulu sen tehtävään.
(Istunto keskeytettiin klo 14.05 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Hongkongin erityishallintoalue
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Cushnahanin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0284/2000) Euroopan komission ensimmäisestä ja toisesta vuosikertomuksesta Hongkongin erityishallintoalueesta (KOM(1998) 796 - C4-0100/1999 - 1999/2009(COS)) (KOM(2000) 294 - C5-0500/2000 - 1999/2009(COS)).

Cushnahan
. (EN) Arvoisa puhemies, hongkongilaiset kävivät syyskuussa vaaliuurnilla toisen kerran sen jälkeen, kun tämä entinen Ison-Britannian siirtomaa palasi Kiinan alaisuuteen. Vaalituloksen analyysi paljastaa huolestuttavia suuntauksia, jotka osoittavat, ettei kaikki ole hyvin. Äänestysprosentti putosi 43 prosenttiin, kun se oli 53 prosenttia vuonna 1998, ja Beijingiä tukevien puolueiden kannatus kasvoi selvästi demokratiaa tukevien puolueiden kannatuksen vähentyessä.
Mielestäni on useita syitä siihen, miksi hongkongilaiset äänestäjät olivat välinpitämättömiä sen sijasta, että he olisivat käyttäneet äskettäin saamaansa äänioikeutta. Pääasiallisena ongelmana on, että vaikka vaalimenettely itsessään on vapaa ja avoin, sitä tuskin voidaan kuvata aidon demokraattiseksi. 24 paikkaa 60:stä valitaan suoraan yleisillä vaaleilla, joissa kolmella miljoonalla Hongkongin kansalaisella on äänioikeus. Jäljellä olevasta 36 paikasta päättää vain 179 000 äänestäjää, jotka on valittu Hongkongin vaikutusvaltaisista liike-elämän ja ammattiryhmien edustajista sekä Beijingiä tukevista ryhmistä. Lisäksi lainsäädäntöelimellä on vain vähän todellista valtaa. Todellinen valta on hallintojohtaja Tung Chee-hwalla ja hänen hallituksellaan, joka on käytännössä Beijingin nimittämä. Toimeenpanoelin on täysin erillään lainsäädäntöelimestä, jonka osaksi jää toimia pikemminkin valvovana elimenä kuin todellisena päätöksentekoelimenä. Lainsäädäntöelimeltä puuttuu todellinen valta, joten äänestäjiä ei innosta osallistua vaaleihin, jotka eivät heidän mielestään ole aidon demokraattiset.
Vaikka peruslaki - joka on Hongkongin pienoisperustuslaki - sisältää vuoden 2004 vaalien järjestämistä koskevat erityisperusteet, siihen joka tapauksessa sisältyy se mahdollisuus, että yleistä äänioikeutta voidaan soveltaa kaikkien 60 paikan valinnassa vuoden 2008 vaaleissa. Tätä mahdollisuutta vastustavat kuitenkin ne, jotka haluavat suojella suuryhtiöiden valtaa. Vaikka yleinen äänioikeus otettaisiin - mieluimmin mahdollisimman pian - käyttöön, se ei ratkaisisi kaikkia nykyisiä ongelmia. Sen yhteydessä olisi uudistettava erityishallintoalueen poliittisia instituutioita. Toimeenpanoelimellä ei ole puoluejaon mukaista perustaa lainsäädäntöelimessä, mikä tarkoittaa, että nämä kaksi instituutiota ovat käytännössä täysin erillään toisistaan.
Toimeenpanoelin ei myöskään ole varsinaisesti vastuussa vaaleilla valituille edustajille, joilta puolestaan puuttuu todellinen valta, joten heitäkään ei pidetä vastuussa omista poliittisista julistuksistaan ja toimistaan.
On harkittava toimeenpanoelimen ja lainsäädäntöelimen asemien tarkistamista toimivan keskinäisen suhteen mahdollistamiseksi. Muitakin aiheita on tarkasteltava. Niihin voisi kuulua keskeisten virkailijoiden nimittäminen: olisivatko kyseessä poliittiset nimitykset vai virkamiehet ja miten heidän pitäisi olla vastuussa vaaleilla valituille edustajille?
Näiden ongelmien lisäksi huolta aiheuttaa myös Kiinan entistä suurempi puuttuminen Hongkongin asioihin. Oikeusvaltioperiaate on "yhden maan, kahden järjestelmän" politiikan kulmakivi. Kolmella tuoreella ja kiistellyllä oikeustapauksella on kauaskantoinen vaikutus oikeusvaltioperiaatteen koskemattomuudelle ja viime kädessä Hongkongin autonomialle. Kaksi näistä johti yksilöiden teloittamiseen rikoksista, joita he olivat tehneet Hongkongissa, jossa kuolemanrangaistus on kielletty. Kolmas tapaus liittyi tuomioon, jonka Hongkongin muutoksenhakutuomioistuin antoi kiistellystä maahanmuuttolaista, joka koski niiden lasten oleskeluoikeutta Hongkongissa, joiden kiinalaisilla vanhemmilla on asuinpaikka Hongkongissa. Hongkongin hallitus oli tyytymätön vapaamieliseen tuomioon ja kehotti Kiinan viranomaisia tulkitsemaan uudelleen peruslakia. Monet tarkkailijat ovat sitä mieltä, että tämä muodostaa huolestuttavan ennakkotapauksen, sillä se näyttää antavan Kiinalle mahdollisuuden esittää peruslain tulkintoja aina, kun paikalliset tuomioistuimet tekevät päätöksiä, joita joko Hongkongin hallitus tai mannermaan poliitikot eivät hyväksy.
Tätä tilannetta pahensi vielä se, että mannermaan virkamiehet yrittivät puuttua lehdistönvapauteen ja Hongkongin ja Taiwanin kauppasuhteisiin Taiwanin äskettäisten vaalien jälkeen.
Niistä kommenteistani, jotka koskivat Li Ka-shingin perheen vaikutusvaltaa - tämä asia on viime aikoina saanut paljon huomiota Hongkongin tiedotusvälineissä - joillakin Hongkongin talouden sektoreilla, haluaisin huomauttaa, että otin tämän asian puheeksi siksi, että johtavat henkilöt Hongkongissa ovat ottaneet sen puheeksi kanssani ja siitä keskusteltiin paljon tiedotusvälineissä, kun vierailin siellä äskettäin.
Haluaisin ottaa esille myös viisumivapautta koskevan kysymyksen. Olen erittäin pahoillani siitä, että jotkin hallitukset ovat estäneet sen. Jos todella uskomme "yhden maan, kahden järjestelmän" lähestymistapaan, voisimme tällä tavoin tukea sitä. Hongkongin passin haltijoille olisi myönnettävä viisumivapaus ennakkoehdoitta.
Olen tähän asti keskittynyt kielteisiin näkökohtiin. Vaikka nämä tapahtumat antavatkin aihetta huoleen, en suhtautuisi turhan pessimistisesti Hongkongin tulevaisuuteen. "Yhden maan, kahden järjestelmän" periaate on kohtuullisen koskematon, mutta todellisena ongelmana on, että jos "yhden maan, kahden järjestelmän" periaate ei toimi, Kiinan ja Taiwanin ongelmaa on vielä vaikeampi ratkaista.
Haluaisin lopuksi kiittää kaikkia niitä, jotka olivat mukana laatimassa tätä mietintöä: kollegojani ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnassa ja ulkoasioiden valiokunnan sihteeristöä, erityisesti sen jäsen Opacicia, ja komission jäsentä.

De Clercq
Arvoisa puhemies, teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan valmistelijana haluan vielä kerran muistuttaa Hongkongin merkityksestä kansainväliselle kaupalle. Jo vuodesta 1997 Hongkong on ollut kahdeksannella sijalla maailman merkittävimpien kauppamahtien listalla ja Euroopan unionin kymmenenneksi tärkein kauppakumppani. Siitä lähtien ja Aasian talouskriisistä huolimatta Euroopan unionin ja Hongkongin välinen kauppasuhde on selvästi kehittynyt.
Mitä tulee Hongkongin ja sen kansainvälisten kauppakumppanien, erityisesti Maailman kauppajärjestön suhteisiin, EU:lla ja Hongkongilla on joukko yhteisiä tavoitteita ja ne tekevät tiivistä yhteistyötä, mikä on hyödyllistä seuraavia kauppaneuvotteluja ajatellen.
Viittaan lausunnossani siihen merkittävään rooliin, joka Hongkongilla voi olla Kiinan liittymisessä Maailman kauppajärjestön jäseneksi. Hongkong voi näyttää Kiinalle, kuinka avoimilla, täysin integroituneilla markkinoilla voi olla johtava asema alueella ja kuinka sillä tavalla voidaan saada aikaan taloudellista kehitystä ja kestävää kasvua.
Koska Hongkong on lisäksi tärkeä markkina-alue Kiinalle, se voi vaikuttaa Kiinan talousuudistuksiin. Hyvät kollegat, niistä syistä meidän pitää muistuttaa Euroopan unionin ja Hongkongin kiinteämmän yhteistyön merkityksestä taloudelliselle alueelle sekä kaupan ja suorien ulkomaisten investointien alueelle.
Hongkong on solminut viime vuosien aikana paljon kahdenvälisiä sopimuksia. Emme saa unohtaa sitä, että näitä kahdenvälisiä sopimuksia on tarkasteltava uudelleen sen EU:n ja Kiinan välisen sopimuksen puitteissa, joka liittyy Kiinan mahdolliseen liittymiseen Maailman kauppajärjestöön.
Vaikka voimmekin perustellusti puhua menestyksestä taloudellisella tasolla, minun on kuitenkin mainittava muutama kielteinen seikka, immateriaalioikeuksien suojaaminen on nimittäin suuri ongelma. Yrityksemme joutuvat yhä tekemisiin tekijänoikeuksien loukkauksen kanssa ja jäljitelmien valmistamisen ja myynnin kanssa.
Myös sosiaalialalla on huolia. Etenkin vierastyöläisten työoloissa on toivomisen varaa. Tutkimuksesta meidän pitää vaatia, että Hongkong ja Euroopan unioni saavat täysiarvoisen aseman monissa meneillään olevissa hankkeissa.

Dimitrakopoulos
Aluksi haluaisin onnitella esittelijä Cushnahania erinomaisesta työstä tässä tärkeässä kysymyksessä. Olen iloinen siitä, että tänään täällä on komission jäsen Patten, jonka näkökantoja ja toimintaa Hongkongin kuvernöörinä arvostan. Monista mielestäni tärkeistä kohdista aion käsitellä kahta kohtaa. Ensimmäinen kohta on puhtaasti oikeudellinen. Luulen meidän kaikkien olevan samaa mieltä siitä, että jos sellaisilla toimilla, joita Cushnahanin mietinnössä mainitaan, kosketaan oikeusvaltion periaatteeseen, jonka pitäisi olla ominaista Hongkongin oikeudelliselle ja perustuslailliselle kehykselle, silloin asetetaan kyseenalaiseksi laajempi "yhden maan, kahden järjestelmän" periaate, joka on muodostanut pohjan Hongkongin kehitykselle. Toinen kohta, jota haluan käsitellä, ovat sananvapautta uhkaavat vaarat. Jotta "yhden maan, kahden järjestelmän" periaate, jonka voi sanoa jopa olleen vallankumous kansainvälisissä suhteissa, koska siinä otettiin käyttöön uusi lausuma, kehittyisi oikein, on hyvin tärkeää, että sananvapaus on olemassa ja sitä suojellaan ja kunnioitetaan. Miksi? Koska ne puheenvuorot ja ehdotukset, joilla pyritään säilyttämään demokraattiset puitteet, joista me kaikki olemme samaa mieltä, tapahtuvat sananvapauden avulla.

Titley
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin onnitella esittelijä Cushnahania hänen mietinnöstään. Haluaisin kiittää häntä jälleen kerran siitä, että hän oli niin joustava laatiessaan mietintöä ja että hän oli valmis ottamaan kollegansa mukaan sen laatimiseen. Niinpä meidän ei tarvinnut käydä läpi pitkällistä tarkistusmenettelyä, koska pääsimme yksimielisyyteen jo mietintöä laadittaessa.
Näemme jälleen kerran, että vallanvaihto Hongkongissa on sujunut yleisesti ottaen erittäin hyvin joidenkin pessimististen ennusteiden vastaisesti. Hongkongissa järjestetään edelleenkin viikoittain mielenosoituksia, Kiinassa kielletyt liikkeet ovat sallittuja Hongkongissa, talous on selvinnyt vaikeuksista ja kukoistaa jälleen, ja - kuten jäsen De Clercq sanoi - Kiinan WTO-jäsenyyden pitäisi merkitä Hongkongille mahdollisuutta, koska sillä on paljon valtaa erityisesti rahoituspalvelujen alalla ja koska suuri osa Hongkongin teollisuudesta on jo siirtynyt Kiinaan.
Kuten esittelijä Cushnahan totesi, huolenaiheita kuitenkin on, ja ne on esitetty hyvin hänen mietinnössään, joten minun on turha käydä niitä läpi. Haluaisin silti mainita pari esimerkkiä. Se, että kiinalainen uutistoimisto sanoo varahallintojohtaja Anson Chanille ja virkamiehille, että heidän kannattaisi tukea hallintojohtajaa, on mielestäni puuttumista toisen maan asioihin. Myös useiden liikemiesten tiedot, joiden mukaan heitä on painostettu välttämään kaupankäyntiä Taiwanin kanssa, ovat huolestuttavia. Mannermaan harjoittama painostus näyttää olleen syynä siihen, että eräs Radio Television Hong Kongin johtajista erotettiin äskettäin tai siirrettiin muihin tehtäviin.
Nämä asiat ovat osa normaalia valtataistelua eivätkä ne kenties sinänsä merkitsisi paljon, jos vain Hongkongissa olisi kukoistava demokraattinen järjestelmä, joka kestäisi tällaisen painostuksen. Meidän on kuitenkin oltava huolissamme siitä, että demokratia ei etene Hongkongissa toivomallamme tavalla. Olemme jo kuulleet vaalijärjestelmän epäoikeudenmukaisuudesta.
Kuten eräs entisen kuvernöörin neuvonantaja totesi äskettäin Financial Times -sanomalehdessä, määräyksiä tiukennettiin vuonna 1997. Se, että Christine Lohin kaltainen henkilö eroaa siksi, ettei hänestä ole mitään järkeä olla mukana lainsäädäntöelimessä, on kuitenkin mielestäni merkittävä viesti siitä, ettei kaikki ole kohdallaan. Hyvää tulevaisuutta ajatellen ei lupaa sekään, että hallintojohtajan alaisuudessa työskentelevää henkilöä syytetään puuttumisesta mielipidemittauksiin. Kyse ei ole vain pisteiden laskusta, vaan Hongkongissa tarvitaan paljon uudenaikaistamista. Tämä on mahdollista vain, jos asiasta vallitsee yksimielisyys, eivätkä Hongkongin hallintoviranomaiset pysty nyt luomaan yksimielisyyttä Hongkongissa. Vaikka siirtyminen onkin sujunut jouhevasti, meidän on edelleen tarkkailtava joitakin alueita. Toivoisin, että saamme jatkoa näille vuosikertomuksille ja parlamentin mietinnöille, jotta voimme seurata erittäin tiiviisti Hongkongin tilannetta.

Watson
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin lausua John Cushnahanille onnitteluni tästä mietinnöstä. Kadehdin häntä siitä, että hänellä oli tilaisuus laatia se.
Jos tässä mietinnössä on jotakin, josta olen eri mieltä, kyse on puhtaasti painotuksesta ja näkökulmasta. Kyse on siitä, katsooko lasin olevan puoliksi täynnä vai puoliksi tyhjä. Esittelijä Cushnahan otti aivan oikein esille kolme oikeustapausta, jotka ovat aiheuttaneet huolta. Hän otti aivan oikein esille sen, että hallintojohtajan vaaleissa ei ole sovellettu yleistä äänioikeutta, että Taiwanin kanssa kauppaa käyviä yrityksiä syrjitään ja että luottamus poliittista järjestelmää kohtaan on heikentynyt. Nämä kaikki ovat todellakin suuria haasteita, ja vaikka meidän on oltava kiitollisia siitä, että asiat ovat menneet näinkin hyvin, meidän on silti oltava huolissamme siitä, ettei edistys ole ollut tätä suurempaa.
Jos olemme sitä mieltä, ja minä olen sitä mieltä, että 2000-luvun suurimpana haasteena on Kiinan demokratisointi, Hongkong on ilman muuta kiehtova kokeilu. Olisi kiinnostavaa, jos komission jäsen voisi kertoa meille jotakin komission puheenjohtaja Prodin ja Kiinan välisestä huippukokouksesta viime viikonloppuna ja siitä, otettiinko Hongkong esille keskusteluissa.
Demokratiaa ja oikeusvaltiota ei voida saavuttaa eikä ylläpitää, ellei länsimaailma tuo päättäväisesti esille näkemyksiään. Olen sitä mieltä, että Euroopan unionin saavutukset tällä alalla jäävät kauas jälkeen Yhdysvaltojen saavutuksista. Tiedostan sen, että jäsenvaltioiden on vaikea vastustaa Kiinaa ihmisoikeuskysymyksissä, koska ne pelkäävät, että Kiina kostaa sen kauppapakottein. Jos kuitenkin on jokin alue, jolla Länsi-Eurooppa voisi seisoa tukevasti unionin lipun takana, se on varmasti tämä alue. Meidän täytyy kunnostautua ihmisoikeuskysymyksissä yhtä hyvin kuin Yhdysvaltojen.
Viime viikolla pidetyssä Aasian maiden ja EU:n huippukokouksessa onnistuttiin hyväksymään julkilausuma, jossa Aasian ja Euroopan välisen yhteistyön tavoitteeksi otettiin ihmisoikeuksien edistäminen. Tämä on edistystä, mutta meidän on odotettava komissiolta paljon nykyistä aktiivisempaa osuutta tässä asiassa; tällaisen lähestymistavan hedelmistä nautittaisiin erityisesti Hongkongissa.

Belder
Arvoisa puhemies, ryhmämme on tutustunut kollega Cushnahanin mietintöön, josta se on samaa mieltä ja jota se arvostaa. Sen lisäksi, että olemme yleisesti ottaen tyytyväisiä "yhden maan, kahden järjestelmän" politiikkaan, olemme yhtä mieltä jatkuvan valppauden vaatimuksesta. Sitä tarvitaan huolestuttavien tapahtumien jälkeen.
Ensiksi ilmaisemme huolestuneisuutemme Hongkongin hallituksen päätöksestä pyytää vuoden 1990 perustuslain tulkintaa kansankongressin pysyvältä komitealta. Veto-oikeus, jonka Kiina voisi sen avulla saada Hongkongin tuomioistuinten päätöksiin, asettaa erityishallintoalueen juridisen autonomian kyseenalaiseksi.
Asia on entistä huolestuttavampi, koska Hongkongin hallitus ei pohjaudu demokraattisesti valittuun enemmistöön. Lakiasäätävän neuvoston vaalit kuukausi sitten olivat jälleen osoitus demokratiavajeesta. Äänestäjät osoittivat halveksuntansa järjestelmää kohtaan, jossa 60 paikasta vain 24 täytettiin suoraan valituilla edustajilla. Se selittää osaksi alhaisen äänestysprosentin, joka oli 43,6 prosenttia. Se, että 800 jäsenen valitsijamiesryhmä päättää kuuden paikan jaosta ja vain 175 000 liikemiehellä on oikeus valita toinen puoli parlamentin jäsenistä, tekee vaaleista farssin. Näin köyhien ja rikkaiden välinen kuilu vain kasvaa entisestään. Vaadimmekin suorien vaalien pikaista käyttöönottoa, viimeistään vuonna 2008, jolloin laillisia esteitä ei enää ole.
Arvoisa puhemies, lopuksi vaadimme jatkuvaa valppautta, joka liittyy lehdistönvapauteen, rehelliseen kilpailuun liittyvien lakien välttämättömyyteen ja Hongkongille annettavaan mahdollisuuteen avoimiin kauppasuhteisiin Taiwanin kanssa. Tältä pohjalta suosittelemme kannustavaa kauppapolitiikkaa Hongkongin kanssa.

Patten
. (EN) Minulla on ilo voida kommentoida tätä mietintöä ja suositella arvoisan ystäväni John Cushnahanin tekemää erinomaista työtä. Olemme vanhoja ystäviä ja - mikä on tärkeää - vanhoja Hongkongin ystäviä. Meillä kummallakin on - vaatimattomasti sanottuna - varsin paljon tietoa tuosta merkittävästä yhteisöstä.
Keskustelu on ollut lyhyt, mutta olemme kuulleet joitakin erinomaisia ja asiantuntevia puheita. Olin kiitollinen siitä, miten ystävällisesti jäsen Dimitrakopoulos puhui ajastani Hongkongissa. Olen hänen kanssaan samaa mieltä, että lehdistönvapaus ja elinvoimaiset tiedotusvälineet ovat tärkeitä, ja viimeviikkoisten kokemusteni perusteella tiedotusvälineet - ainakin lehdistö - ovat erittäin elinvoimaisia.
Jäsen Watson viittasi siihen, ettemme saisi antaa Kiinan kanssa solmimamme kauppasuhteen estää meitä sanomasta mielipidettämme Hongkongista tai muista kysymyksistä. Hämmästyn aina, kun tästä esitetään vastakkainen näkemys, enkä vähiten siksi, että tuoreimpien tilastojen mukaan Kiinan kauppataseen ylijäämä oli 30 miljardia euroa Euroopan unionin kanssa harjoitetussa kaupassa. Tämän vuoden kuutena ensimmäisenä kuukautena ylijäämä oli 20 miljardia euroa ja se näyttää nousevan koko vuonna 40 miljardiin euroon, joten meidän täytyy nähdä kauppaa koskeva kysymys - erittäin varovaisesti sanottuna - sen oikeissa mittasuhteissa.
Se, että keskustelu käydään tänään, on sikäli onnellinen yhteensattuma, että olin viime viikolla Hongkongissa. Kyseessä oli kolmas vierailuni sen jälkeen, kun luovuin kuvernöörin virasta, ja ensimmäinen täysimääräinen työvierailuni komission jäsenenä. Voin kertoa parlamentille ensi käden tietona, että vaikka - kuten useat jäsenet totesivat - joitakin ongelmia on olemassa, Hongkong on joka tapauksessa vapaa yhteiskunta, epäilemättä yksi Aasian vapaimmista yhteiskunnista, kuten sekä komission vuosikertomuksissa että parlamentin mietinnössä todetaan.
Hongkongin menestyksen salaisuutena on aina ollut hongkongilais-kiinalaisen yrittäjähenkisen kulttuurin ja oikeusvaltioperiaatteeseen perustuvan vapaan ja avoimen yhteiskunnan yhdistelmä. Yhteisessä julistuksessa vahvistetun "yhden maan, kahden järjestelmän" käsitteen tarkoituksena on säilyttää tuo erityisyhdistelmä - yhdistelmä riippumatonta oikeuslaitosta, rehellistä hallintoa, korruption nollatoleranssia, yhtäältä lehdistönvapautta ja toisaalta markkinataloutta.
Kuten kummassakin asiakirjassamme todetaan, toistaiseksi tämä yhdistelmä on kaiken kaikkiaan onnistuttu säilyttämään, ja olen samaa mieltä siitä esittelijän mietinnössään esittämästä näkemyksestä, että käsitteen perustekijät ovat kohtuullisen koskemattomia.
Meidän täytyy muistaa, että Hongkongissa on viime vuosina tapahtunut paljon. Sen oli kestettävä vallanvaihto, ja sitä paitsi lippu oli tuskin ehtinyt vaihtua lipputangossa, kun Hongkongiin - kuten muuhunkin Aasiaan - iski talouskriisi.
Se, miten tyynesti Hongkongin asukkaat ovat suhtautuneet näihin mullistuksiin, on merkittävä osoitus heidän lujuudestaan ja sitkeydestään. Tämä ei niinkään hämmästytä minua, sillä monet heistä ovat entisiä pakolaisia tai pakolaisten lapsia, ja he ovat tottuneita selviytymään vaikeuksista. Olen iloinen siitä, että Hongkongin talous on nyt toipumassa erittäin vahvasti parin vaikean vuoden jälkeen. Kiitos tästä kuuluu osittain Hongkongin loistavan hallinnon ammattitaidolle, eikä vähiten sen pääsihteerille ja rahoitussihteerille, jotka palvelivat hallintojohtaja Tung Chee-hwata yhtä taitavasti ja omistautuneesti kuin minuakin. Hongkongin hallinto on erinomainen, ja olisi ollut hyvä, jos se olisi näkynyt myös arvoisan jäsenen mainitsemassa Xinhua-tapauksessa.
Asiat ovat sujuneet enimmäkseen hyvin, mutta on luonnollisestikin alueita, jotka ovat herättäneet huolta Hongkongin monien ystävien keskuudessa. Kummassakin asiakirjassa käsitellään näitä huolenaiheita. Kummassakin asiakirjassa mainitaan erityisesti aiemmin tänä vuonna annetut oleskeluoikeutta koskevat tuomiot. Tämä oli tärkeä asia. Olemme korostaneet ja korostamme edelleenkin, että sen tavan, jolla tämä asia hoidettiin ja jolla Beijing puuttui asiaan, pitäisi jäädä poikkeustapaukseksi.
On ollut muitakin ongelmia, muun muassa viimeaikainen akateemista vapautta koskenut kiista ja sitäkin tuoreempi järjestyslakia koskenut tapaus, jossa väliaikainen lainsäädäntöelin korvasi hallintoajaltani periytyneen vapaamielisen järjestelyn selvästi ankarammalla järjestelyllä. En kommentoi sitä, mutta mielestäni on rohkaisevaa, että Hongkongin kansalaiset tekevät edelleenkin selväksi, että he suhtautuvat erittäin vakavasti vapauksiinsa ja oikeuksiinsa. Tämä pätee myös tiedotusvälineisiin, kuten aiemmin mainitsin.
Koko ajan on ollut selvää, että "yhden maan, kahden järjestelmän" periaatteen menestys riippuu pitkällä aikavälillä siitä, miten halukkaita Hongkongin asukkaat ovat puolustamaan oikeuksiaan ja vapauksiaan; toistaiseksi näyttää kaikin puolin siltä, että he ovat päättäneet tehdä niin.
Kahdenvälisiin suhteisiimme liittyy pari erityiskysymystä, joihin viitataan kummassakin asiakirjassa. Toinen on Hongkongin erityishallintoalueen passin haltijoiden viisumivapaus Euroopan unionissa, ja sama koskee yhtä lailla Macaota. Sekä komission kertomuksissa että esittelijän mietinnössä tuetaan viisumivapautta. Tämä kysymys otettiin puheeksi useita kertoja viimeviikkoisen vierailuni aikana. Tein tuolloin - ja teen myös tänään - selväksi sen, että tuen voimakkaasti viisumivapautta. Jotkin jäsenvaltiot ovat huolissaan siitä. Tämä huoli on täysin aiheeton. Sen taustalla on pelko Manner-Kiinasta, ei Hongkongin tai Macaon erityishallintoalueilta, peräisin olevasta laittomasta maahanmuutosta. Olemme edelleenkin täysin tyytyväisiä käytössä oleviin rajatarkastuksiin ja erityishallintoalueen passinantomenettelyihin. Järjestelmä teki käsittääkseni vaikutuksen neuvoston työryhmään, joka tarkasti sen. Toivon, että olemme halukkaita myöntämään viisumivapauden.
Toivon niin ikään, että pystymme lujittamaan kukoistavaa taloussuhdettamme Hongkongin kanssa sekä vahvistamaan yhteistyötä muilla aloilla, kuten koulutuksen ja ympäristön alalla. Pyrimme edistämään Euroopan yhteisöjen nykyisten välineiden käyttöä Hongkongissa, esimerkiksi osallistumista tutkimuksen viidenteen puiteohjelmaan, kuten esittelijän mietinnössä suositellaan. Mietinnössä on muutamia muitakin suosituksia, joita virkamieheni tarkastelevat huolellisesti.
Sanoisin vielä pari sanaa teollis- ja tekijänoikeuksiin liittyvästä piratismista, johon jäsen De Clercq viittasi; se on ollut ongelmana vuosikausia. Hallintoni toteutti paljon nykyistä aktiivisempia toimia sen torjumiseksi. Nykyinen hallinto toteuttaa erityisen aktiivisia toimia sen torjumiseksi nyt, kun tullilaitoksella on uusi johtaja, jonka satun tuntemaan varsin hyvin, koska hän toimi yksityissihteerinäni usean vuoden ajan. Kaikkiin on tehnyt vaikutuksen se, miten taitavasti hän on ryhtynyt selvittämään tätä teollisuuden kannalta epäilemättä vakavaa ongelmaa.
Toteaisin lopuksi, että kannatamme voimakkaasti sitä parlamentin näkemystä, että tilanteen seuranta - teidän harjoittamanne ja meidän harjoittamamme seuranta - on arvokasta ja että sitä pitäisi jatkaa. Emme yritä puuttua Hongkongin asioihin, mutta kansainvälinen yhteisö ja erityisesti Euroopan unioni pitävät Hongkongia erittäin tärkeänä ja sen pysyvät oikeudet ja vapaudet on vahvistettu Yhdistyneiden Kansakuntien sopimuksessa. Olemme vastaisuudessakin kiinnostuneita Hongkongista. Tämä yhteisö on saanut kaikkialla maailmassa osakseen ihailua saavutuksistaan, ja olen sen viimeisenä kuvernöörinä erittäin tyytyväinen siitä, että asia on edelleenkin näin.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Patten.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 10.00.

Yhteistyö aseellisissa selkkauksissa osallisina olevien AKT-maiden kanssa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Van Hecken laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0296/2000) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille yhteistyöstä aseellisissa selkkauksissa osallisina olevien AKT-maiden kanssa (KOM(1999) 240 - C5-0115/1999 - 1999/2118(COS)).

Van Hecke Johan
. (NL) Arvoisa puhemies, komission tiedonanto, josta keskustelemme, julkaistiin puolitoista vuotta sitten Keski-Afrikan sodan puhkeamisen vuoksi. Konsensuksen puutteen vuoksi se jätettiin neuvostossa pöydälle. Sen jälkeen Kongon sodassa on kuollut arviolta 1,2 miljoonaa ihmistä. Pyrin muotoilemaan mietinnössäni vaatimattomasti joukon ehdotuksia, joiden avulla autettaisiin purkamaan väkivallan ja alikehittyneisyyden noidankehä, johon monet AKT-kumppaneistamme ovat joutuneet. Ehdotusten avulla pitäisi myös välttää Euroopan unionin rahastojen käyttäminen sotakoneiston rahoittamiseen. Mietintöni voidaan kiteyttää kolmeen asiaan: ehdollisuuteen, yhdenmukaisuuteen ja valvontaan. On saatava aikaan nykyistä selkeämpi yhteys toisaalta rahallisen avun ja velkasaneerauksen ja toisaalta hyvän hallinnon, demokratian, ihmisoikeuksien kunnioituksen ja oikeusvaltion välillä.
Vaadin jopa ylärajan asettamista AKT-maiden sotilaallisille menoille, jolloin kyseisen rajan ylittyessä ei enää myönnettäisi apua eikä velkojen lieventämistä. Jos näitä ehtoja ei täytetä, Euroopan unionin on uskallettava toteuttaa sovellettuja toimia lähtien diplomaattisesta painostuksesta ja avun jäädyttämisestä sanktioihin, joissa etusijalle asetetaan ase- ja timanttisaarrot tai niin sanotut "älykkäät" sanktiot, jotka kohdistuvat hallitsevaan eliittiin eivätkä väestöön.
Pyydän komissiotakin noudattamaan yhdenmukaisia kriteereitä avun jäädyttämisessä. Mielestäni olisi erittäin hyödyllistä laatia Cotonoun sopimuksen 96 artiklan puitteissa luettelo kaikista mahdollisista tämän sopimuksen rikkomuksista. Tällä hetkellä en voi välttyä vaikutelmalta, että komission lähestymistapa vaihtelee tilanteen mukaan, jolloin sitä voidaan syyttää kahdella mitalla mittaamisesta.
Ehdollisuuden lisäksi on painotettava yhdenmukaisuutta, suurempaa yhdenmukaisuutta Lomén sopimusten ja yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan väylien välillä sekä unionin politiikan ja jäsenvaltioiden politiikan välillä. On vältettävä ehdottomasti Etiopian kaltaisten tilanteiden syntyä, joissa komissio ja jotkin jäsenvaltiot ovat jäädyttäneet apunsa, kun taas toiset jäsenvaltiot ovat käynnistäneet uusia ohjelmia. Sen lisäksi on välttämätöntä valvoa tiukemmin Euroopan unionin varojen käyttöä. Aseellisiin konflikteihin osallistuvien AKT-maiden on annettava Maailmanpankin ja Kansainvälisen valuuttarahaston tutustua esteettömästi kirjanpitoonsa. Jos Euroopan unionin kehitysapurahoja käytetään aseiden ostoon, rakenteellinen apu on lopetettava välittömästi. Euroopan unioni ei voi olla liian tiukka tällä alueella.
Tämä kaikki ei saa mielestäni viedä huomiota pois yhdestä Euroopan unionin päätehtävästä: konfliktien ehkäisystä. Kuten Ruandan ja Etiopian esimerkit ovat osoittaneet, hälytyssignaaleja on riittävästi, mutta niihin ei reagoida asianmukaisesti eikä ajoissa. Siksi on tärkeää puuttua ajoissa ongelmien syihin. Konfliktien ehkäisyyn kuuluu myös köyhyyden vastustaminen, demokratian ja kansalaisyhteiskunnan vahvistaminen, laittoman asekaupan parempi valvonta, afrikkalaisten rauhanturvajoukkojen perustaminen, palkkasotilasarmeijoiden käyttöön liittyvä kansainvälinen järjestely ja maailmanlaajuisen lapsisotilaiden käyttökiellon parempi valvonta. Arvoisa puhemies, vaadin muuten mietinnössäni enemmän sananvaltaa Euroopan parlamentille. Mielestäni on olennaista, että me saamme enemmän sananvaltaa avun jäädyttämiseen tai palauttamiseen liittyvissä kysymyksissä.
Arvoisa puhemies, toivon, että neuvosto ei jätä uudestaan pöydälle tärkeää tiedonantoa, jonka syntyyn vaikutti vielä entinen komission jäsen Deus Pinheiro. Jos tosiaan haluamme antaa panoksemme Keski-Afrikan rauhanjärjestelyihin, nyt on toimittava tehokkaasti ja yhdenmukaisesti, apu on ehdollistettava ja suurten järvien alueelle on saatava aikaan täydellinen aseidenvientikielto. Kehitysapurahoja ei saa missään oloissa käyttää sotaan. Se ei ole oikein kyseistä väestöä eikä eurooppalaista veronmaksajaa kohtaan.

Maes
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan tehdä kehitysyhteistyövaliokunnan puolesta muutaman lisäyksen esittelijä Van Hecken jo mainitsemiin huomionarvoisiin seikkoihin. Voin sanoa olevani hänen kanssaan samaa mieltä joka asiasta, kuten muuten koko valiokunta, ja haluan myös kiittää häntä siitä rakentavasta yhteistyöstä, joka mahdollisti sen, että kaikki kehitysyhteistyövaliokunnan tarkistukset sisällytettiin tekstiin, jotta puhemieskin voi olla tyytyväinen. Hänen ei tarvitse järjestää niin monta äänestystä.
Arvoisa komission jäsen, ne pohdinnat, jotka esitän teille tänään, liittyvät ennen kaikkea käytäntöön. Luimme tänään sanomalehdistä, että Norsunluurannikolla menee taas huonosti, että maassa oleva meidän väkemme, joka on siellä raportoidakseen vaaleista, on vaarassa joutua tekemisiin uuden sisäisen aseellisen konfliktin kanssa.
Esitämme itsellemme kysymyksiä komission ja neuvoston politiikan yhdenmukaisuudesta, joista viimeksi mainitun poissaoloa pahoittelen tässä vielä kerran. Vaikka syyskuussa 1998 sovittiin, että taloudellista apua ei sotaa käyville maille myönnetä, komissio antoi vuoden 2000 maaliskuussa Ruandalle 110 miljoonaa euroa, vaikka tämä maa on vallannut huomattavia osia Kongon demokraattisesta tasavallasta rauhansopimusten vastaisesti. Tiedän, että monilla tähän konfliktiin osallistuvilla ei ole puhdasta omaatuntoa. Suhtaudutaanko sitten Kabilan DRC:hen tiukemmin kuin Ugandaan? Suhtaudutaanko Zimbabween tiukemmin kuin Ruandaan? Saamani vaikutelman mukaan näin todellakin on, sillä käytännössä suhtaudutaan eri tavalla maihin, jotka ovat sekaantuneet vaikka vain yhteen aseelliseen konfliktiin. Euroopan unioni tukee miltei ehdoitta joitakin maita ja IMF toisia. Muut maat saavat apua tiukoin ehdoin. Se vaikuttaa joskus suoraan saman konfliktin osana olevien maiden valtasuhteisiin.
Sanottakoon selvästi: vastustan kaikenlaisen taloudellisen avun antamista sotaa käyville maille, sillä yleensä tämä apu käytetään kuitenkin suoraan tai epäsuorasti aseiden ostoon. Tämä on toinen kipeä kohta Euroopan unionin politiikan teossa. Aseiden viennistä on puhuttava tässä, koska se on ehdottomasti osasyynä eri konflikteihin. Laiton asekauppa kukoistaa, mutta myös valvotussa asekaupassa kiinnitetään yhä useammin huomiota asekauppiaiden väliseen "rehelliseen kilpailuun" kuin rauhaan, jota me vaadimme.

Morillon
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, AKT:n ja EU:n yhteinen parlamentaarinen edustajakokous on asettanut tavoitteekseen köyhyyden poistamisen näillä Afrikan, Karibian ja Tyynemeren alueilla, jotka on saatava irti kurjuudestaan.
Se on rikkaan Euroopan velvollisuus, ja olen vakuuttunut siitä, että se on myös Euroopan etu. Esittelijä Johan Van Hecke tuo erittäin täydellisessä mietinnössään tämän köyhyyden syiden joukosta aivan oikein esille hallitsevan anarkian, seurauksen aseellisista selkkauksista, jotka eivät lakkaa tahrimasta vereen joitakin näistä alueista. Luetellessaan tähän tilanteeseen tuotavia parannuskeinoja - puuttumatta näiden kaikkien itsenäisyydestään mustasukkaisten maiden sisäisiin asioihin - Johan Van Hecke mainitsi aivan perustellusti rauhanturvajoukkojen perustamisen. Sallittehan, että puhun tästä kohdasta hieman lisää kokemukseni perusteella.
Eurooppalaisten joukkojen sotilaallisten väliintulojen aikakausi on ohi, ei niinkään sen takia, että ne haiskahtivat uuskolonialismilta, vaan koska kansainvälisen yhteisön äskettäiset sitoumukset, olipa ne tehty Yhdistyneiden Kansakuntien mandaatilla tai monenvälisten sopimusten nojalla, ovat osoittaneet, että kriisit on käsiteltävä alueellisesti. Voidakseen olla todella hyödyllinen rauhanturvaamis- tai rauhanpalauttamistehtävissä on tunnettava perinpohjaisesti sen maan historia, kulttuuri ja jopa kieli, jonka asioihin on määrä puuttua.
Siksi on perustettu alueellisia konfliktinhallintajärjestelmiä, joiden - ja niitä on edelleenkin rakennettava ja kehitettävä Euroopan unionin tuella - on otettava vähitellen vastuu toimista paikan päällä sen yhteisen strategian mukaisesti, joka on sovitettu yhteen jäsenvaltioiden ja AKT-maiden itsensä välillä ja jonka määrittämistä parlamenttimme on jatkettava valvomalla aktiivisemmin sen toteuttamista.
Yksi esittelijämme ansioista on se, että hän tätä silmällä pitäen on osannut ehdottaa luetteloa perusteellisimmista pohdinnoista ja toimista, jotka voidaan toteuttaa ja on toteutettava.

Martínez Martínez
Arvoisa puhemies, Cotonoussa allekirjoitettu uusi yhteistyösopimus on ihanteellinen tilaisuus korjata aiemmin havaitut puutteet ja selvittää käsitteitä ja menettelytapoja AKT-maiden kanssa tekemäämme yhteistyöhön liittyvissä erityistilanteissa, esimerkiksi siinä tilanteessa, jota käsitellään komission tiedonannossa sekä Van Hecken ja Maesin mietinnöissä: toisin sanoen sitä, mitä tapahtuu, kun assosioitunut maa joutuu aseelliseen selkkaukseen.
Esittelijöiden tavoin olemme sitä mieltä, että unionin on ehdottomasti tarkistettava sotivissa maissa toteuttamiaan tukiohjelmia muun muassa siksi, että varoja ei voitaisi ohjata sotilaallisiin toimiin. Periaatteesta on harkittava uudelleen sellaisille maille tai hallituksille annettavaa tukea, jotka syyllistyvät aseellisiin selkkauksiin naapurivaltioissa tai jotka käyttävät suhteettomia summia aseisiin, joita voidaan käyttää niiden omaan väestöön kuuluvien yksilöiden tai vähemmistöjen oikeuksien sortamiseen.
Meidän täytyy pitää mielessä uuden sopimuksen 11 artikla, jossa vahvistetaan, että unioni on sitoutunut rauhan rakentamista sekä aseellisten selkkausten ehkäisemistä ja ratkaisemista koskeviin politiikkoihin. Kiistan osapuolten välisen vuoropuhelun ja unionin vuoropuhelun näiden osapuolten kanssa täytyy olla keskeinen toimintamekanismi.
Olemme esittelijä Maesin tavoin hämmentyneitä niistä ristiriitaisista käytännöistä, että unioni on hyväksynyt miljoonien eurojen tuet maille, joiden armeija on miehittänyt jonkin naapurimaan. Onkin mahdotonta hyväksyä sitä kaksinaismoraalia, jota tukipolitiikkaan toisinaan sovelletaan, ja olemme huolissamme myös yhden tai useamman jäsenvaltion ja unionin ristiriitaisista toimista. Mielestäni parlamentin pitäisi olla nykyistä avoimempi ja johdonmukaisempi, sillä pitäisi olla nykyistä enemmän tietoja näistä politiikoista, ja sen pitäisi valvoa niitä nykyistä paremmin.
Lopuksi: pitäkäämme mielessä, että sotivalle maalle antamamme kehitysavun pienentäminen tai jäädyttäminen merkitsisi usein humanitaarisen avun lisäämistä maan väestölle, joka on tällaisten selkkausten pääasiallinen uhri. Tässäkin tarvitaan ehdottomasti maksukykyisiä kansalaisjärjestöjä, joiden avulla nämä ohjelmat voitaisiin toteuttaa menestyksekkäästi ja tehokkaasti.

Van den Bos
Arvoisa puhemies, väkivaltaiset konfliktit ovat aina ihmisten aiheuttamia, ne eivät ole koskaan välttämättömiä, kuten luonnonmullistukset, niitä aiheuttavilla johtajilla on valtava vastuu. Niin on aina, mutta etenkin köyhissä maissa väestö kärsii kaksinkertaisesti, kehitys pysähtyy ja vuosien ponnistukset ja ulkopuolelta annettu apu mitätöidään. Mistä sitten on kyse, vallan saamisesta vai kieltäytymisestä luopua siitä? Onko kyse raaka-aineiden saannista, muiden etnisten ryhmien murhaamisesta, itsenäistymisestä vai autiomaan kappaleen valloittamisesta?
Etenkin Afrikassa käydään harvinaisen paljon sotia. Yksi viidestä afrikkalaisesta elää maassa, joka on sekaantunut vakavaan konfliktiin ja kaiken kukkuraksi konfliktien määrä kasvaa ja niistä tulee intensiivisempiä. Keskeinen kysymys kuuluu, miksi näin oikeastaan on? Euroopan unionin poliittinen ja moraalinen velvollisuus on tehdä kaikkensa AKT-maiden konfliktien ehkäisemiseksi tai lopettamiseksi. Yhdyn täysin kollega Van Hecken asiaan liittyvään mietintöön. Meidän pitää suhtautua paljon tiukemmin vastuuttomiin AKT-maiden hallituksiin, avun lopettamisen kriteereistä on tehtävä selkeät, sanktioita on sovellettava tapauskohtaisesti, yksitellen jokaisen maan kohdalla. Meidän pitää kohdistaa toimintamme vallanpitäjiin eikä väestöön, vaikka se onkin vaikeaa ja parlamentin pitää saada olla mukana päättämässä avun lopettamisesta.
On törkeää, jos Euroopan unionin kehitysapurahoja käytetään aseostoihin. Ne EU:n jäsenvaltiot, jotka toimittavat aseita taisteleville osapuolille, ovat puolestaan osavastuussa raskaasta inhimillisestä kärsimyksestä ja oman kehitysapunsa tuhoamisesta. Arvoisa puhemies, Cotonoun sopimus luo oikeutetusti pohjan jatkokehitykselle, osallistumiselle maailmankauppaan ja poliittiseen vuoropuheluun, mutta väkivaltaa käyttävät AKT-maat tuhoavat yhteistyön ja ampuvat sopimuksen kappaleiksi.

Lucas
Arvoisa puhemies, suhtaudun lämpimästi tähän mietintöön ja onnittelen esittelijää siitä. Siihen liittyy vain yksi vakava ongelma, nimittäin se, että esittelijä ulottaa ehdollisuusperiaatteen koskemaan velkojen lievittämistä. Kannatan ehdollisuutta melkeinpä kaikissa asioissa paitsi tässä. Olen vahvasti sitä mieltä, että velvollisuutenamme on käyttää saatavilla olevia välineitä hyvän hallintotavan, demokratian ja oikeusvaltioperiaatteen edistämiseen kansainvälisissä suhteissamme. Niiden pitäisi todellakin olla tukipolitiikkojemme ohjenuorana, mutta velkojen lievittämisen kohdalla on tehtävä tärkeä ero. Menneisyys nimittäin osoittaa, että vastuu velasta kuuluu lainanantajille yhtä lailla kuin lainanottajillekin. Lisäksi velkataakka on kasvanut paljon alkuperäisiä velkoja suuremmaksi. Monet maat maksavat velkojaan takaisin moninkertaisina. Jotkin maat käyttävät edelleenkin velkojen takaisinmaksuun enemmän rahaa kuin terveydenhoitoon ja koulutukseen yhteensä, mutta tästä resurssien siirrosta kärsivät ihmiset eivät ole millään tavalla hyötyneet alkuperäisistä lainoista.
Jotkut kysyvät perustellusti: mitä hyötyä on velkojen mitätöimisestä, jos epädemokraattiset hallitukset vain käyttävät varat väärin omiin tarkoituksiinsa? Tällainen mahdollisuus on olemassa. Sellainen mahdollisuus saattaa kuitenkin olla todennäköisempi, että kun kansalaiset tietävät, että velka on mitätöity, he voivat entistä enemmän itse painostaa hallituksiaan panostamaan tarvittaviin sosiaalimenoihin.
Van Hecken mietinnössä sanotaan, että ehdollisuuden soveltaminen vaatii johdonmukaisuutta ja rohkeutta. Olen samaa mieltä. Velkojen lievittämisen yhteydessä se vaatii kuitenkin myös oikeudenmukaisuutta ja sen tosiseikan myöntämistä, että alkuperäinen velka on monessa tapauksessa jo maksettu takaisin moninkertaisena.

Sylla
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijää hänen huomautustensa ja lukuisten ehdotustensa tarkoituksenmukaisuudesta. Maailman 34 köyhimmän maan joukosta 20 on mukana jossakin selkkauksessa. Tämä tilanne tekee kokonaiset alueet epävakaiksi.
Jäsen Morillon on oikeassa korostaessaan köyhyyden kysymystä, jonka hävittäminen on yksi niistä tavoitteista, jotka asetimme itsellemme tapaamisessamme AKT-maiden kanssa. Emme voi mielestäni välttyä nykyisin pohtimasta velan mitätöinnin ja rakenteiden niin sanottujen mukauttamispolitiikkojen kysymystä, joka vie nämä maat tuuliajolle. Mielestäni meidän on lakattava itse määräämästä raaka-aineiden hintoja sekä myytävä kolmen lääkkeen yhdistelmiä ja lääkkeitä omakustannushintaan. Olen vakuuttunut siitä, että meidän on saatava tässä asiassa aikaan monenlaista solidaarisuutta.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, puhuessani teille en voi olla ajattelematta kaikkia demokraatteja ja Norsunluurannikon kansaa, joka on tälläkin hetkellä kadulla vaatimassa demokratian nimessä sotilasjuntan ja kenraali Gueïn eroamista. Tiedämme, että hänen takiaan Afrikka on balkanisoitumassa. Kyseessä on sellainen eri kansanryhmien välistä eriarvoisuutta lietsova valta, jota emme voi hyväksyä.
Olen siis sitä mieltä, että voidaksemme kulkea esittelijän viitoittamaan suuntaan meidän on sanottava eurooppalaisille veronmaksajille ja AKT-maille asiat äärimmäisen selvästi. Meidän on sitouduttava sanomaan Norsunluurannikon sotilasjuntalle, kuten koko diktatoriselle vallalle, ettemme myönnä heille koskaan yhtäkään viisumia emmekä anna minkäänlaista suojelua ja että jäädytämme heidän varansa ja että vielä kaiken tämän lisäksi tuemme täysipainoisesti kaikkia demokraatteja.
Juuri tällaisten näin yksinkertaisten ja voimakkaiden lauseiden avulla voimme tulla ymmärretyiksi.

Pacheco Pereira
Arvoisa puhemies, jäsen Van Hecken laatimasta mietinnöstä käy ilmi keskeinen kysymys, joka on sen seikan selvittäminen, missä määrin selkkauksissa oleville maille annetut kansainväliset avustukset ovat noiden selkkausten aiheuttajia ja missä määrin ne suosivat korruptoituneita ja sotaa käyviä hallituksia. Haluaisin mainita kaksi ehdoitta myönnetyn kansainvälisen avustuksen turmiollisesta vaikutuksesta kertovaa esimerkkiä, jotka koskevat yhtä maailman köyhimmistä ja surkeimmista alueista. Puhun maasta, joka on käynyt jatkuvasti sotaa 1960-luvulta alkaen ja maasta, jossa vallitsee horjuva rauha, jota kansainväliset avustukset voivat kuitenkin vahingoittaa pahastikin, eli Angolasta ja Mosambikista.
Angolassa hallitus ja UNITAn joukot käyvät yhtä Afrikan julmimmista sisällissodista ja valitettavasti on selvää, että kansainvälisillä avustuksilla erityisesti Luandan hallitukselle on ollut osansa tuon selkkauksen jatkumiseen. Valitan sitä, että Portugalin hallitus, oman maani hallitus, on ikävä kyllä mukana noissa sotilaallisissa ponnisteluissa.
Mosambikissa, jossa vallitsee vaivoin saavutettu horjuva rauha, se seikka, että vallassa oleva puolue suosii kansainvälisen avustuksen avulla joitakin maakuntia toisten tappioksi tietyn vaalituloksen saamiseksi, voi taas itsessään edistää merkittävästi jo muutama vuosi sitten suurin ponnisteluin aikaan saadun rauhan joutumista kriisiin ja uuden siviiliselkkauksen alkamista Mosambikissa.
Tämä on asia, josta Euroopan unionin ja avunantajavaltioiden on keskeisesti kannettava huolta: on saatava selville, käytetäänkö kansainvälistä apua joissakin maissa, kuten Mosambikissa, vallan välineenä, jolla oikeutetaan demokratian rajamailla toimiva hallitus ja jolla tähdätään tässä mielessä erittäin horjuvan rauhan lopettamiseen.
Nämä ovat asioita, jotka käyvät ilmi mietinnöstä ja joita meidän kannattaa pohtia melkoisesti.

Titley
Arvoisa puhemies, minäkin suhtaudun myönteisesti sekä komission tiedonantoon että tänään käsittelemäämme mietintöön. Keskeisenä viestinä tässä kaikessa on johdonmukaisuuden tarve. Euroopan unionin alaan kuuluu useita toimia: kauppa, Lomén sopimukset, YUTP ja ulkopolitiikat, ja aivan liian usein ne eivät ole välttämättä keskenään johdonmukaisia. Johdonmukaisuuden on oltava ensisijainen tavoitteemme.
Toiseksi: konfliktien ehkäisemisen on oltava Euroopan unionin ensisijainen tavoite. Olemme nyt toteuttamassa toimia. Meillä on korkea edustaja, meillä on neuvostossa suunnittelu- ja varhaisvaroitusyksikkö. Niiden on nyt korostettava, että meidän täytyy keskittyä pikemminkin konfliktien ehkäisemiseen kuin sotilaalliseen väliintuloon sen jälkeen, kun konflikti on ryöstäytynyt käsistä. Meidän on erityisesti otettava huomioon sellaiset konfliktien aiheuttajat kuin vesivarojen niukkuus. Komission politiikassa olisi pyrittävä varmistamaan, että lisäämme vesivarastoja emmekä pienennä niitä, kuten joskus on tapahtunut.
Kuten aiemmin on mainittu, meidän täytyy korostaa hyvän hallintotavan ja demokratian merkitystä. Niiden olisi oltava osa ehdollisuutta, ja meidän pitäisi vaatia, etteivät jäsenvaltiot tukisi poliitikkojen lyhyen aikavälin vaatimuksia, elleivät he täytä hyvän hallintotavan ja demokratian olennaisia vaatimuksia. Olemme aivan liian usein valmiita tukemaan yhtä ryhmää toisen kustannuksella, mikä haittaa pitkällä aikavälillä tietyn alueen rauhankehitystä.
Lopuksi: meidän täytyy ilman muuta estää näille alueille suuntautuva asekauppa, eikä ainoastaan torjumalla käsiaseita. Kuten mietinnössäni viime kuussa totesin, haluaisin, että Euroopan unionissa ryhdyttäisiin asekaupan välittäjien vastaisiin toimiin. Monissa maissa ei valvota asekaupan välittäjien toimintaa. He pystyvät vapaasti käymään kauppaa, ja asekaupan välittäjät ovatkin melkeinpä kaikissa konflikteissa vastuussa aseiden leviämisestä. EU:n käytännesääntöjen kannalta on keskeistä, että teemme asekaupan välittäjien toiminnasta luvanvaraista ja alamme valvoa sitä. Hallitusten on aivan turha siistiä omaa vientiään, jos annamme yksityishenkilöiden toimia nykyiseen tapaan.
Meidän olisi vastaavasti tarkasteltava myös luvanvaraista tuotantoa. EU:ssa on aivan turha ottaa käyttöön tuotantoa koskevia määräyksiä, jos EU:n yritykset pystyvät hakemaan tuotantoluvan muualta ja näin kiertämään valvontaa.
Suhtaudun tähän mietintöön myönteisesti, mutta korostaisin, ettemme etene lainkaan, ellemme ole valmiita estämään konfliktialueille suuntautuvaa asekauppaa. Tämä edellyttää meiltä paljon tiukempia toimia kuin toistaiseksi olemme olleet valmiita toteuttamaan.

Laguiller
Arvoisa puhemies, mietinnössä todetaan itsestään selvä asia, nimittäin se, että Afrikan aseellisten selkkausten laajeneminen ja kiihkeys ovat dramaattisia ja ilmenevät valtavina inhimillisinä kärsimyksinä.
Tällainen säälivä kielenkäyttö on kuitenkin myös tapa salata eurooppalaisten suurvaltojen vastuu, joka on suora tai epäsuora mutta kuitenkin musertava, niiden ollessa itsekin mukana useimmissa näistä selkkauksista Ruandasta Sierra Leoneen.
Miten Ranskan nykyinen imperialistinen politiikka Norsunluurannikolla voitaisiin jättää tuomitsematta, vaikka Abidjanin väestön uutta sotilasvallankaappausyritystä vastustavan reagoinnin edessä Jospin ja Chirac ottivat molemmat kantaa kapinayritystä vastaan? Kenraali Gueïn yhteydet Ranskan pääesikuntaan ovat tunnetut, kuten ovat tunnettuja yhteydet muutamiin suuriin ranskalaisiin teollisuusryhmittymiin, jotka valvovat Norsunluurannikolla kokonaisia talouden aloja.
Ranska pani merkille hyväntahtoisen puolueettomasti Gueïn tekemän ensimmäisen vallankaappauksen, ja ennen kaikkea se osoitti häpeällistä pidättyvyyttä alhaista etnistä muukalaisvihamielistä kansankiihotusta kohtaan, jota Norsunluurannikon johtavat piirit ovat harjoittaneet jo vuosia. Ranska on vaiennut jopa siitä, että etnisiä verukkeita käytetään presidenttiehdokkaiden valinnassa, johon sisältyy se tuhoisa vaara, että kilvoittelu vallasta muuttuu etniseksi sodaksi.
Jos unionin toimielimet todella haluaisivat käydä käsiksi Afrikkaa koettelevan taudin syihin, niiden olisi ensiksi vastustettava eurooppalaisten suurvaltojen itsensä harjoittamaa politiikkaa.

Korhola
Arvoisa puhemies, mietinnön esittelijää ja valmistelijaa on syytä onnitella suurella viisaudella tehdystä työstä. Näin hyvä esitys suorastaan huutaa tulla toteutetuksi myös käytännössä, ja meidän on parasta politiikoillamme sitoutua siihen kaikin voimin myös oman etumme tähden. Mietintö toteaa aivan oikein oman painoarvomme monien AKT-maiden suurimpana avunantajana, mikä seikka ei vielä riittävästi heijastu poliittisella tasolla konfliktien ratkaisussa. Tätä on pidettävä toimiemme lähtökohtana. Siksi toivotan tervetulleeksi sen, että mietintö puhuu positiivisen ehdollistamisen tärkeydestä hyvällä itsetunnolla. Siihen on syytäkin.
Kriisien profiili on viime vuosikymmeninä ratkaisevasti muuttunut. YK, joka on alunperin perustettu valtioiden välisiä konflikteja varten, on vasta hakemassa uudelleen otetta yhä yleistyvien valtioiden sisäisten kriisien hallinnasta. Tästä syystä EU:lla juuri nyt taloudellisena ja poliittisena yhteistyökumppanina on suuri vastuu ja myös suuret mahdollisuudet vaikuttaa tilanteeseen.
Maailmanlaajuinen trendi näyttää olevan, että yhä useammilla selkkauksilla on uskonnollinen ulottuvuus: Kosovo, Tsetsenia, Etelä-Sudan, Pohjois-Irlanti, Itä-Timor, Sri Lanka, Nigeria, Kashmir ja yhtenä viimeaikojen pahimmista Indonesian Molukit. Lännessä tätä ei ole täysin tajuttu. Meillä ajatellaan helposti, että uskonnon ollessa kyseessä ollaan tekemisissä yksityisasian kanssa. Mutta näissä maissa uskonnollisia jännitteitä on käytetty poliittisiin tarkoituksiin. Arvoisa puhemies, tämän kipeän ongelman ratkaisuun tarvitaan välineitä. Yksi tärkeä tavoite olisi mielestäni luoda uskonnollisiin jännitteisiin erikoistuvan EU:lle raportoivan ihmisoikeustarkkailijan tai ihmisoikeusasiamiehen tehtävä. EU:n olisi myös määrätietoisesti ja systemaattisesti painostettava hallituksia sallimaan kansainvälisten ihmisoikeustarkkailijoiden pääsy sotaa käyviin maihin tekemään tasapuolisen ja neutraalin tutkimuksen konflikteista. Meidän on myös käytettävä hyväksemme mahdollisuuttamme vaatia aina, että hallitusten olisi sitouduttava turvaamaan humanitaarisen avun pääsy alueille.

Nielson
. (EN) Komission vuonna 1998 tekemä aloite, joka koski aseellisissa selkkauksissa osallisina olevien AKT-maiden kanssa tehtävän yhteistyön tarkistamista, ja sen toukokuussa 1999 antama tiedonanto käynnistivät keskustelun siitä, miten EU:n pitäisi suhtautua niihin selkkauksissa osallisina oleviin maihin, joiden kanssa EU tekee tiivistä yhteistyötä.
Kollegani Patten ehdotti tämän vuoden maaliskuussa, että yleisten asioiden neuvoston olisi tarkasteltava tätä tiedonantoa Afrikan konflikteja koskevan keskustelun yhteydessä. Komission tiedonannon pohjalta yleisten asioiden neuvosto toukokuussa totesi, että neuvoston asianomaisten elinten olisi edelleen tarkasteltava kysymystä, joka koskee aseellisissa selkkauksissa osallisina oleville maille annettavaa kehitysapua.
Olen pahoillani siitä, etteivät jäsenvaltiot ole käsitelleet komission tiedonantoa tätä aktiivisemmin. Tapahtumat Kongon demokraattisessa tasavallassa ja sen naapurimaissa Angolassa ja Burundissa, Afrikan sarvessa ja nyt - jälleen kerran - Länsi-Afrikassa, erityisesti Sierra Leonessa, ovat osoittaneet, ettemme voi sivuuttaa näitä vaikeita kysymyksiä. Komissio harkitsee vastaustaan ja tarvittaessa erityisesti Cotonoun sopimuksen 96 artiklan käyttöä.
Voisimme kattavan kehyksen avulla reagoida tapauskohtaisesti kuhunkin konfliktiin. Jos neuvosto on halukas antamaan esimerkiksi päätelmiä tiedonannon pohjalta, komissio auttaa sitä varmistamaan, että niissä näkyvät EU:n kriisinhallintapolitiikassa ja YUTP:ssä vuoden 1999 puolestavälistä saakka tapahtuneet monet edistysaskeleet sekä kansainvälisessä yhteisössä tapahtunut kehitys valmiudessa ratkaista konflikteja.
Otamme huomioon myös erityisesti poliittista vuoropuhelua koskevat Cotonoun sopimuksen uudet mahdollisuudet, joiden avulla meidän pitäisi löytää asianmukaisia toimia sekä suhteellisia ja johdonmukaisia vastauksia. On kuitenkin selvää, ettei näihin ongelmiin ole olemassa helppoja ratkaisuja, kuten tämänpäiväisessä keskustelussa pidetyt puheenvuorot selvästi osoittavat. Ratkaisevassa asemassa on joka tapauksessa se, onko jäsenvaltioilla todellista poliittista tahtoa noudattaa yhteistä lähestymistapaa. Komissio ei voi luvata parlamentille ihmeitä tässä asiassa.
Olemme valmiita laajentamaan keskusteluja muihin aseellisissa selkkauksissa osallisina oleviin maihin. Väkivaltaiset konfliktit eivät ole vain AKT-maita koskeva ilmiö. Euroopan unionin täytyy olla valmis reagoimaan väkivaltaan tehokkaasti ja johdonmukaisesti myös muilla maailman alueilla.
Tiedonannossa kehotetaan aloittamaan keskustelu EU:n suhteista niihin maihin, joissa perinteinen kehitysyhteistyön muoto on kyseenalainen tai vanhentunut. Tämä on vaikea keskustelu. Kohdistaisimme mieluummin kaikki pyrkimyksemme AKT-maiden auttamiseen siinä vaikeassa tehtävässä, joka koskee köyhyyden poistamista ja integroitumista nopeasti muuttuvaan maailmanlaajuiseen talouteen. Erittäin monen AKT-kumppanimme tärkeimpänä haasteena on kuitenkin rauhan palauttaminen tai alueellisen epävakauden torjuminen. Rauha on kehityksen välttämätön edellytys, ja väkivaltaisissa selkkauksissa osallisina olevat maat jäävät paitsi EU:n tarjoaman uuden yhteistyösuhteen mahdollisesta hyödystä. Ne eivät myöskään voi nauttia jatkuvasti muuttuvan maailmanlaajuisen talouden tarjoamista mahdollisuuksista. Ne pilaavat ulkomaisten sijoitusten mahdollisuuden paitsi omassa maassaan myös koko alueella. Vakaammissa maissa köyhyyden torjumista ja velkojen lievittämistä koskevat pyrkimyksemme edistävät pitkällä aikavälillä konfliktien ehkäisemistä.
Komissio ei ole ollut joutilaana tiedonannon antamisen jälkeen. Se on jo toteuttanut lukuisia aloitteita, joiden tarkoituksena on vahvistaa sen kykyä ratkaista tehokkaasti AKT-maiden väkivaltaisia konflikteja koskeva ongelma.
OAU:ta ja sellaisia alueellisia järjestöjä kuin ECOWAS ja IGADD tuetaan konfliktien ehkäisemisen ja hallinnan alalla. Kriisinhallintaan tai konfliktien jälkeiseen jälleenrakennukseen annetaan huomattavan paljon rahoitusta. Olemme sitoutuneet tehostamaan ponnistelujamme, jotta voisimme tehokkaasti estää väkivallan ja ratkaista kriisejä rauhanomaisesti.
Yhteisöllä on suuri määrä konfliktien ehkäisemiseen ja ratkaisemiseen tarkoitettuja välineitä, jotka ulottuvat kauppa- ja yhteistyösopimuksista siihen tukeen, jota annetaan instituutioiden kapasiteetin kehittämiseen, ihmisoikeuksien ja vähemmistöjen oikeuksien kunnioituksen lisäämiseen tai kotiuttamiseen ja kuntoutukseen. Olemme sitoutuneet käyttämään näitä välineitä entistäkin tehokkaammin ja kohdennetummin. Pyrimme tässä yhteydessä sisällyttämään konfliktien ehkäisemistä koskevat tavoitteet talous- ja kehitysapuohjelmien ohjelmointiin. Ongelmana kuitenkin on, että näiden välineiden jäykkyys rajoittaa jo sinänsä sitä, mitä voimme tehdä ja miten voimme käyttää niitä.
Budjettikohtiin liittyvät rajoitukset ja komitologiaan perustuvat päätöksentekomenettelyt rajoittavat mahdollisuuksiamme reagoida joustavasti ja nopeasti. Kaikki tämä näyttää hyvin erilaiselta "työkalupakin" käsitteen kannalta, jota ajattelen, kun puhumme lukuisista käytettävissä olevista välineistä. "Työkalupakin" käsite kuvaa hyvin ihanteellista tilannetta ja tyydyttävää tapaa käyttää erilaisia välineitä. Olemme kuitenkin erilaisessa tilanteessa, vaikka työskentelemme päättäväisesti uudistuksen hyväksi.
Lisäisin, että kehitysyhteistyön perimmäisenä merkityksenä on konfliktien ehkäiseminen. Emme ole kovin vahvoilla sitten, kun konflikti on jo puhjennut; ponnisteluillamme on suurempi merkitys etukäteen. On täysin selvää, että HIPC-aloite (HIPC, voimakkaasti velkaantunut köyhä maa), jota EU rahoittaa mutta jota Yhdysvallat ei vielä rahoita, edistää juuri nyt kaikkein eniten konfliktien ehkäisemistä maailmassa.
On varsin selvää, että voimakkaasti velkaantuneet köyhät maat syöksyvät epävakauteen ja konflikteihin, elleivät rikkaat maat toteuta HIPC-aloitetta. Myös alueellisen taloudellisen yhteistyön aloittaminen, josta päätettiin Cotonoun sopimuksessa, edistää merkittävästi Afrikan vakautta. Pidämme lähivuosina ensisijaisena tavoitteena alueellisten vakaus- ja yhteistyörakenteiden luomista, sillä se edistää merkittävästi Afrikan rauhaa ja kehitystä.
Sanoisin pari sanaa Norsunluurannikon tilanteesta sen pohjalta, mitä tässä keskustelussa on sanottu. Valitettavasti tilanne on pahentunut nopeasti sunnuntaisten vaalien jälkeen. Tilanne muuttuu lähes tunti tunnilta, mutta seuraamme toki tapahtumia erittäin tiiviisti. Luulemme, että meidän täytyy aloittaa uudelleen 96 artiklan mukaiset kuulemiset, ellei tilanne vakiinnu ja selkiinny vaalien jälkeen. Tämä tilanne on todellakin erittäin valitettava, ja pelkäämme, että väkivaltaisuudet lisääntyvät entisestään, ellei tilannetta saada varsin nopeasti hallintaan.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Poul Nielson.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 10.00.

Kuolemanrangaistusten täytäntöönpanon keskeyttäminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma budjettikohtien "Ihmisoikeudet/demokratia" toteuttamisesta kuolemanrangaistusten täytäntöönpanon keskeyttämistä tukevien kampanjoiden osalta.

Patten
. (EN) Parlamentti ja vaatimattomalla panoksellani myös minä olemme pitkään vastustaneet kuolemanrangaistusta. Äänestin johdonmukaisesti sitä vastaan, kun olin erään toisen parlamentin jäsen. Yksi ensimmäisistä päätöksistä, jonka tein Hongkongin kuvernöörinä Amnestyn ja Human Rights Watchin kaltaisten järjestöjen tuella, oli kuolemanrangaistuksen poistaminen Hongkongin lainsäädännöstä, ja olen iloinen, ettei sitä ole palautettu lainsäädäntöön.
Parlamentti on aiemmin julistanut, että se pitää kuolemanrangaistusta julmana, keskiaikaisena rangaistusmuotona, joka ei sovi nyky-yhteiskuntaan. Tiedän, että monet yhtyisivät tähän näkemykseen. Olen iloinen siitä, että kaikki Keski- ja Itä-Euroopan maat, jotka ovat ehdolla unionin jäseneksi, ovat poistaneet lainsäädännöstään kuolemanrangaistuksen. Olemme siirtymässä kohti Eurooppaa, jossa kuolemanrangaistus on kokonaan kielletty. Euroopan unioni vastustaa kuolemanrangaistusta kaikissa olosuhteissa, ja se on lupautunut kampanjoimaan sen yleismaailmallisen poistamisen puolesta. Asenteemme taustalla on usko kaikkien ihmisten synnynnäiseen ihmisarvoon ja ihmisen loukkaamattomuuteen. Omalla kohdallani kuolemanrangaistuksen vastustamisen taustalla on myös usko ihmiselämän pyhyyteen.
Kuolemanrangaistus on voimassa noin 87 valtiossa, ja vuosittain pannaan täytäntöön teloituksia noin 30 valtiossa. Pari valtiota panee täytäntöön teloituksia melkeinpä liukuhihnalta. Euroopan unioni on jo jonkin aikaa vaatinut aktiivisesti kuolemantuomioiden täytäntöönpanon yleistä lykkäämistä. Unioni on määritellyt ohjeet, joiden perusteella voidaan tunnistaa, missä oloissa Euroopan unioni voi ryhtyä erityisiin, kohdennettuihin toimiin. Näissä ohjeissa täsmennetään, että Euroopan unioni rohkaisee valtioita noudattamaan kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan yleissopimuksen toista vapaaehtoista pöytäkirjaa ja vastaavia alueellisia mekanismeja, joilla pyritään poistamaan kuolemanrangaistus. Otamme kuolemanrangaistusta koskevan kysymyksen puheeksi myös monenvälisissä yhteyksissä.
Euroopan unioni on kaikkien kuolemanrangaistuksen vastustajien tavoin syvästi huolissaan siitä, että on mahdotonta poistaa täysin sitä riskiä, että rangaistusta sovelletaan erehdyksessä. Tuo riski - se riski, että tapetaan viaton ihminen - on meistä monen mielestä riittävä syy kuolemanrangaistuksen kieltämiseen. Emme myöskään hyväksy sitä väitettä, että kuolemanrangaistus ehkäisisi väkivaltarikoksia, koska maissamme saatu näyttö ei yksinkertaisesti tue tätä väitettä.
Niissä maissa, joissa kuolemanrangaistus on yhä voimassa, Euroopan unioni pyrkii siihen, että kuolemanrangaistuksen soveltamisalaa rajoitettaisiin vähitellen ja että sen soveltamisessa noudatettaisiin useissa kansainvälisissä ihmisoikeusvälineissä olevia ankaria ehtoja ja että teloitusten täytäntöönpanoa lykättäisiin niin, että kuolemanrangaistus poistettaisiin lopulta kokonaan.
Euroopan unioni otti Suomen ja Portugalin puheenjohtajakaudella kuolemanrangaistusta koskevan kysymyksen puheeksi useiden maiden kanssa, muun muassa Antiguan ja Barbudan, Burundin, Bahaman, Kiinan, Guyanan, Intian, Iranin, Kirgisian, palestiinalaishallinnon, Pakistanin, Filippiinien, Tad&#x017E;ikistanin, Thaimaan, Trinidadin ja Tobagon, Turkin, Yhdistyneiden arabiemiirikuntien, Yhdysvaltojen, Uzbekistanin, Jemenin ja Zimbabwen viranomaisten kanssa. Kiinan tapauksessa korostimme asiaa kerta toisensa jälkeen ihmisoikeusvuoropuhelumme yhteydessä. Pahoittelen sitä, että Kiinassa käytetään edelleen kuolemanrangaistusta lähes päivittäin.
Euroopan unioni on erityisen huolissaan siitä, että kuolemantuomioita langetetaan nuorille, jotka ovat olleet alle 18-vuotiaita rikoksen tekohetkellä. Euroopan lähestymistapa nuorisorangaistuksiin vastaa kansainvälisissä ihmisoikeusvälineissä vahvistettuja kansainvälisesti tunnustettuja nuorisorangaistusnormeja.
Sanoin jo alussa, että Euroopan unioni on päättänyt ottaa kuolemanrangaistusta koskevan kysymyksen puheeksi monenvälisissä yhteyksissä. Tämä ei ole aina ollut niin yksinkertaista. Parlamentti muistanee, että päätimme viime vuoden marraskuussa pidetyssä YK:n yleiskokouksessa tiiviiden neuvottelujen jälkeen, että oli parempi olla lainkaan antamatta päätöslauselmaa kuin antaa pahasti puutteellinen teksti ja ettei Euroopan unionin siis kannattanut edistää aloitettaan Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksessa. Olen erittäin hyvilläni voidessani sanoa, että YK:n ihmisoikeuskomission päätöslauselma kuitenkin hyväksyttiin viime huhtikuussa selvällä enemmistöllä. Näyttäisi siltä, että kuolemanrangaistuksen säilyttämistä vaativat kovan linjan tahot suostuvat edistämään ihmisoikeuskomission tekstejä, vaikka ne vastustavat voimakkaasti yleiskokouksen päätöslauselman antamista. Tämä johtaisi vain erimielisyyksien kärjistymiseen. Euroopan unioni onkin päättänyt, ettei olisi suositeltavaa eikä sopivaa esittää kuolemanrangaistusta koskevaa päätöslauselmaa YK:n yleiskokouksen 55. istunnossa.
Tällä välin tuemme edelleen kampanjoita, joilla pyritään lykkäämään kuolemantuomioiden ja teloitusten täytäntöönpanoa ja lopulta poistamaan kuolemanrangaistus koko maailmasta. Tuemme niitä budjettikohdissa, jotka kuuluvat osastoon "Kansanvaltaa ja ihmisoikeuksia koskeva eurooppalainen aloite". Toteutamme erityisesti budjettikohdassa B7-704 eri puolilla maailmaa useita aloitteita, joiden tarkoituksena on saada yleinen mielipide vastustamaan kuolemanrangaistusta.
Komissio ja Euroopan neuvosto aloittivat vuonna 1999 yhteisen ohjelman, jossa pyritään lisäämään yleistä tietoisuutta useista kuolemanrangaistuksen poistamiseen liittyvistä aiheista Venäjällä, Turkissa, Albaniassa ja Ukrainassa. Ohjelmassa, jonka määrärahat ovat yli 670 000 euroa kahden vuoden aikana, parlamentin jäsenille, lakiasiantuntijoille ja kansalaisille annetaan tietoa rikosoikeuspolitiikan mukaisista perusteista kuolemanrangaistusta vastaan.
Toistaisin, että suhtaudumme tähän asiaan vakavasti. Suhtaudun siihen henkilökohtaisesti erittäin vakavasti. Unionilla on tiettyä moraalista arvovaltaa puhua siitä. Edistystä tapahtuu. Tarvitaan kuitenkin aikaa ja peräänantamattomuutta sekä parlamentin jatkuvaa painostusta, jotta saavuttaisimme jonakin päivänä tavoitteemme: sen, että kuolemanrangaistus siirtyy historiankirjoihin rangaistusmuotona, jolla ei missään nimessä ole mitään sijaa nykymaailmassa.

Ferrer
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kuten olette useissa yhteyksissä erittäin hyvin sanonut, parlamentti ja sen myötä Euroopan kansanpuolueen ryhmä ovat todenneet vastustavansa kuolemanrangaistusta ja kannattavansa kuolemantuomioiden täytäntöönpanon yleistä lykkäämistä, jonka ainoana tavoitteena on kuolemanrangaistuksen poistaminen maailmasta.
Tämä on selvää, sillä tämä käytäntö, joka on suora hyökkäys ihmiselämän kunnioittamista vastaan, on ristiriidassa niiden ihmisoikeuksien puolustamisen kanssa, joista ensimmäisenä - kaikkien muiden oikeuksien perustana - on oikeus elämään, jota Euroopan unioni edistää.
Tulee kuitenkin hetki, jolloin sanat eivät riitä ja jolloin meidän on paljon entistä aktiivisemmin puolustettava sitä, mikä kristillisdemokraattien mielestä on filosofiamme ja poliittisen toimintamme keskeinen ydin: ihmisen korvaamatonta arvoa ja oikeutta elämään sikiämisestä aina luonnolliseen kuolemaan asti; kahta periaatetta, jotka ovat ristiriidassa kuolemanrangaistuksen kanssa.
Tästä syystä emme ainoastaan puolla kuolemanrangaistuksen poistamista, vaan ehdotamme myös, että ihmisoikeuksiin tarkoitettuja budjettikohtia voitaisiin käyttää kuolemantuomioiden täytäntöönpanon lykkäämistä koskevien kampanjoiden toteuttamiseen ja että myös kansainväliset ja paikalliset kansalaisjärjestöt ja uskonnolliset tahot voisivat osallistua näiden budjettikohtien täytäntöönpanoon.
Ehdotamme tätä ensinnäkin siksi, että ihmisoikeudet ja kuolemanrangaistuksen poistaminen ovat samaa kokonaisuutta ja että näin pystymme siirtymään sanoista tekoihin ja että kansalaisyhteiskunnan osallistuminen on välttämätöntä, jotta loisimme sellaisen mielipide-ilmaston ja kollektiivisen tietoisuuden, jossa kannatetaan kuolemanrangaistuksen poistamista.
On totta, että yleinen mielipide suosii kuolemanrangaistuksen poistamista. Tarvitsee vain katsoa tilastoja. Kuolemanrangaistusta kuitenkin sovelletaan yhä 90 valtiossa, emmekä voi ummistaa silmiämme siltä tosiseikalta, että tietojen mukaan vuonna 1998 pantiin täytäntöön 1 625 teloitusta, joista 80 prosenttia pantiin täytäntöön neljässä maassa, näistä kolmantena on Amerikan yhdysvallat, jossa teloitettiin 68 ihmistä.
Arvoisa komission jäsen, tästä syystä kuolemanrangaistuksen poistamisen täytyy ihmisoikeuksien kunnioittamisen ohella olla keskeisellä sijalla Euroopan unionin ja kolmansien maiden suhteissa. Sen täytyisi olla erityisen keskeisellä sijalla suhteissamme Yhdysvaltoihin, joka - ristiriitaista kyllä - sanoo olevansa vapauden soihdunkantaja kaikkialla maailmassa ja joka kuitenkin voi päättää kansalaistensa elämästä ja kuolemasta, vaikka se vetoaakin varoittavaan esimerkkiin ja yleiseen järjestykseen tai vaikka kansalaisten enemmistö vaatiikin sitä.
Demokratiaa ei voida kokonaan alistaa paljouden laeille, sillä enemmistön nimissä ei voida tehdä eikä puolustella minkäänlaisia tekoja, jotka loukkaavat ihmisten olennaisia oikeuksia, näistä ensimmäisenä oikeutta elämään.
Jos kuolemanrangaistus - kuten Comunidad de San Egidio -järjestö totesi - raaistaa maailmaa asettaessaan etusijalle koston, Euroopan unionin täytyy pitää ensisijaisena tavoitteena sitä, että käytämme kaikkia käytössämme olevia taloudellisia ja poliittisia keinoja poistaaksemme tämän käytännön, joka on ristiriidassa niiden periaatteiden ja arvojen kanssa, jotka ovat olemassaolomme tarkoitus.
Olemmekin tyytyväisiä siihen, että komissio on ottanut tämän tavoitteen omakseen ja että se suhtautuu siihen niin vakavasti kuin komission jäsen meille sanoi, minkä tämä tärkeä asia ansaitseekin, jotta puolustaisimme periaatteitamme johdonmukaisesti.

Díez González
Arvoisa puhemies, jälleen kerran parlamentti ottaa kantaa ihmisarvon puolesta ja kuolemanrangaistusta vastaan. Tällä kertaa se kuitenkin tekee niin sen jälkeen, kun valmistelukunta on hyväksynyt Euroopan unionin perusoikeuskirjan lopullisen tekstin. Perusoikeuskirjan ensimmäinen luku on omistettu ihmisarvolle, ja siinä julistetaan, että ihmisarvo on loukkaamaton ja että sitä on kunnioitettava ja suojeltava. Siinä todetaan myös, että ketään ei saa tuomita kuolemaan eikä teloittaa.
Parlamentti on ottanut kantaa sen puolesta, että perusoikeuskirja sisällytettäisiin perussopimuksiin ja että näitä Euroopan kansalaisten oikeuksia sovellettaisiin kolmansien maiden kansalaisiin. Meidän onkin erittäin aiheellista kysyä, eikö ole jo aika vaatia komissiolta ja neuvostolta, että neuvotteluihin kaikkien kolmansien maiden kanssa - ei ainoastaan niiden kanssa, jotka jonottavat päästäkseen Euroopan unionin jäseneksi -sisällytettäisiin kuolemanrangaistuksen poistaminen ihmisoikeuksien kunnioittamista koskevana lausekkeena.
1999 oli jälleen yksi musta vuosi. Amnesty Internationalin mukaan melkein 2000 ihmistä teloitettiin ja 63 maassa annettiin 4000 uutta kuolemantuomiota. Kiina, Irak, Saudi-Arabia, Kongon demokraattinen tasavalta ja Yhdysvallat ovat niiden 31 maan joukossa, joissa on pantu täytäntöön teloituksia. Tiedättekö, että viimeksi mainitussa maassa, Yhdysvalloissa, joka on demokraattisten arvojen esitaistelija - kuten kollegani Concepció Ferrer hetki sitten sanoi - teloitettiin 98 kansalaista vuonna 1999? Tiedättekö, että 18:ssa Yhdysvaltain osavaltiossa on mahdollista teloittaa 16-vuotiaita? Tiedättekö, että Yhdysvalloissa on vuodesta 1976 lähtien teloitettu 34 henkisesti jälkeenjäänyttä rikollista? En kiinnitä Yhdysvaltoihin huomiota siksi, että olisin amerikkalaisvastainen, jota en ole, vaan siksi, että kyse on demokraattisesta ystävämaasta, joka valvoo rauhan ja demokratian etuja maailmassa.
Haluaisin, että me kaikki kysyisimme itseltämme, voimmeko tehdä enemmänkin. Meidän on aika ymmärtää, että pelkät humanitaariset julistukset eivät riitä. Olen sitä mieltä, että ellemme tee tästä taistelusta poliittista - isolla alkukirjaimella poliittista - sitoumusta ja eurooppalaisen ulkopolitiikan akselia - ja tästä syystä olen iloinen, että komission jäsen Patten on läsnä - teemme vähemmän kuin voimme tehdä tällaisen raakuuden välttämiseksi. Tehkäämme parlamentissa kaikki mahdollinen.
Muistakaamme Albert Camus'n sanat: "Ihmisten sydämiin ja yhteiskunnan tapoihin ei saada pysyvää rauhaa, ennen kuin kuolema julistetaan laittomaksi." Arvoisa komission jäsen Patten, vielä yksi asia: te sanoitte puheenvuorossanne, ettemme voi taata nollavirhettä teloituksissa. Jokainen teloitus on virhe. Olen agnostikko, mutta luen Raamattua, ja siinäkin kehotetaan, ettei kukaan koskisi Kainiin, vaikka tämä on tappanut veljensä Abelin. Jokainen teloitus on virhe, jota demokratia, ihmisoikeuksien puolustaminen ja ihmisarvo eivät voi sallia.

Rutelli
Arvoisa puhemies, arvostin komission jäsen Pattenin puheenvuoroa ja hänen sanojaan, erityisesti niitä, jotka viittaavat hänen omaan kokemukseensa, ja hänen arviotaan tästä järjettömästä rangaistuksesta, jota yhä harvempi ihminen maailmassa pitää tehokkaana pelotteena.
Eurooppa on tietenkin edistynyt merkittävästi tehtävässään: perusoikeuskirjaluonnoksessa kuolemanrangaistuksen torjuminen ja oikeus elämään otetaan juhlallisesti vastaan; kuolemanrangaistuksen torjumisesta annetaan vakuuttava määritelmä jokaiselle, joka haluaa lähestyä Euroopan laajentumisprosessia; kolmansiin maihin liittyviä suhteita varten kehitetään toimintavälineitä, joihin liitetään ihmisoikeuksia koskeva lauseke; lopuksi neuvosto pitää kuolemantuomion täytäntöönpanon keskeyttämistä ulkopolitiikan ja yhteisen turvallisuuden kannalta ensisijaisena toimena.
Kun kansainvälisillä toimielimillämme ja Haagin tuomioistuimella on ratkaistavanaan rikollista Tadiæia vastaan annettu tuomio hän on vastuussa erittäin vakavista rikoksista ja kun vertaamme näitä julmia rikoksia mihin tahansa rikokseen, jonka takia missä tahansa, jopa demokraattisessa maassa, tuhannet ihmiset odottavat parhaillaan kuolemanrangaistusta, ehkä silloin voimme arvioida, että siitä, mikä aiemmin oli eurooppalainen erityispiirre, toisin sanoen kuolemanrangaistusten torjuminen, voi nyt muodostua poliittisesti, ei historiallisesti erityispiirre, joka leviää niin laajalle, että se näkyy valtaosassa poliittisia, institutionaalisia ja humanitaarisia suhtautumistapoja maailman joka kolkassa. Tämä innoittaa uutta Eurooppaa, joka syntyy kolmannella vuosituhannella.
Arvoisa puhemies, tämän takia komission pitäisi pyydän komission jäsen Pattenilta tarkkaa vastausta hyödyntää perusteellisesti Euroopan unionin talousarvion eduksi tarkistuksia, jotka ryhmämme, Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä, esitti vuoden 2000 talousarvioon. Tällaisessa asiassa institutionaalista aloitetta ei tosiaankaan saada aikaan ilman vahvaa yhteistyötä valtioista riippumattomien järjestöjen kanssa. Arvoisa komission jäsen, ehdotan, että tutkitte sitä mahdollisuutta, että Eurooppa järjestäisi Euroopan kuolemanrangaistuksen vastaisen päivän koko maailmassa: se olisi tälle maailmanlaajuisen tietoisuuden kasvamiselle merkittävä panos, joka syntyisi siitä Euroopan sivistyksen kehdosta, jollainen Eurooppa on nyt ja vastaisuudessakin.

Frassoni
Arvoisa puhemies, Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmä antaa vakuuttuneen tukensa kuolemanrangaistuksen täytäntöönpanon lykkäämistä koskevalle päätöslauselmalle, joka hyväksytään huomenna.
10. maaliskuuta 1992 jäsen Adelaide Aglietta esitti Euroopan parlamentille ensimmäisen tärkeän mietinnön, jossa pyydettiin kuolemanrangaistusten täytäntöönpanon lykkäämistä, josta piti päättää YK:ssa. Kahdeksan vuotta siitä, kuten päätöslauselmassammekin korostetaan, tilanne on edelleen vakava ja huolestuttava, mutta kansainvälinen liikehdintä täytäntöönpanon lykkäämisen ympärillä kasvaa koko ajan. Meidän on lähdettävä liikkeelle tästä tosiasiasta huolimatta hiljattain YK:ssa sattuneista vastoinkäymisistä, ja tämän takia meidän pitää hyödyntää budjetin käytettävissä olevia varoja.
Täytäntöönpanon lykkäämisellä ei tietenkään olisi voitu estää niitä yli 4 000:ta joutuisasti toimeenpantua teloitusta, joita on viime vuosina toteutettu Irakissa, eikä kaikkia Kiinassa suoritettuja teloituksia, mutta muissa maissa, ensisijaisesti Yhdysvalloissa, ainoassa suuressa demokraattisessa maassa, jossa kuolemantuomioiden antamista jatketaan kovapäisen ylpeänä, tämän lykkäämisen toteuttamiseksi tehdyn pitkän työn ansiosta on nyt näkyvissä joitakin pieniä vaikutuksia. Presidenttiehdokas Bush, jonka osavaltiossa on toimeenpantu 144 teloitusta, on onnistunut jättämään kuolemanrangaistusta koskevan kysymyksen vaalikampanjansa ulkopuolelle, ja hän on hienovaraisesti ja tekopyhästi keskeyttänyt teloitusten toimeenpanon osavaltiossaan siksi, kunnes vaalit ovat ohi. Eikö tämä kaiketi ole yksi todiste kyynisyydestä, jota käytetään ihmisten elämällä pelaamiseen toki monet heistä ovat syyllisiä kylmän poliittisen laskelmoinnin vuoksi? Tästä syystä meidän pitää kulkea edelleen samaan suuntaan, yhtä vakuuttuneesti ja sitkeästi kuin jäsen Aglietta, kun hän perusti kuolemanrangaistusta vastustavan yhdistyksen "Nessuno tocchi Caino". Ehkä emme saavuta haluamaamme tulosta heti, mutta suhtaudumme luottavaisesti siihen, että myös budjetista saatavien varojen ja komission avulla onnistumme saavuttamaan tämän päämäärän.

Uca
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kaikilla on oikeus elämään ja vapauteen, niin sanotaan Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeuksien julistuksessa. Kaikki YK:n jäsenvaltiot ovat velvollisia noudattamaan tätä julistusta. Kuolemanrangaistus loukkaa peruuttamattomasti elämisen oikeutta, ja se on aina julma, epäinhimillinen ja alentava. Pelkästään vuonna 2000 Yhdysvalloissa teloitettiin 70 ihmistä. Niiden valtioiden lista, joissa kuolemanrangaistuksia pannaan täytäntöön tai joissa langetetaan kuolemantuomioita, on pitkä. Listalla ovat esimerkiksi Kiina, Iran ja Irak. Vaikka Turkissa ei enää vuoden 1984 jälkeen ole pantu täytäntöön kuolemanrangaistuksia, yli 69 ihmistä on tuomittu kuolemaan. Turkin parlamentilla on lopullinen valta päättää näiden rangaistusten täytäntöönpanosta, ja sen on käsiteltävä 49:ää erilaista asiakirjaa. Emme voi hyväksyä kuolemanrangaistuksen käyttämistä Turkissa, etenkään, kun on kyse valtiosta, joka pyrkii Euroopan unionin jäseneksi. Turkin on lopetettava kuolemantuomioiden langettaminen, ennen kuin se voidaan hyväksyä Euroopan unioniin.
Miksi kuolemanrangaistuksia käytetään? Siitä lähtien kun niitä on käytetty, niiden tarpeellisuutta on yritetty perustella tuloksetta. Nykyään kuolemanrangaistuksen kannattajat perustelevat kuolemanrangaistusta pääasiassa pelottelukeinona. He väittävät, että jos kuolemanrangaistus poistetaan, törkeiden rikosten määrä kasvaa. Tälle väitteelle ei ole olemassa vähäisimpiäkään todisteita. Miten voidaan esimerkiksi selittää, että murhien määrä Yhdysvalloissa, jossa kuolemanrangaistusta vielä nykyään käytetään, on huomattavasti suurempi kuin valtioissa, joista kuolemanrangaistukset on poistettu? Teloitettava ihminen voi aina olla myös syytön. On olemassa useita tapauksia, joissa syyttömiä on tuomittu. Erityisesti, kun on kyse köyhistä tai vähemmistöihin kuuluvista ihmisistä, kuolemanrangaistuksia käytetään suhteellisen usein. Kuolemanrangaistuksen täytäntöönpanon taustalla väijyy ajatus kostosta, ja tällaista ei voi esiintyä sivistyneessä valtiossa.
Olipa kyseessä Abu Dschamal Yhdysvalloissa tai Öcalan Turkissa tai jopa Abdul Achmin Sabin täytäntöönpantu teloitus Irakissa kaikki tällaiset teot on tuomittava. Mielestäni kuolemanrangaistus on barbaarinen...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Angelilli
Arvoisa puhemies, samoin kuin Amsterdamin sopimuksessa ja Euroopan perusoikeuskirjassa on julistettu, parlamenttikin on useamman kerran julistanut vastustavansa kuolemanrangaistusta, joka valitettavasti on edelleen käytössä monissa maailman maissa: sellaisissa maissa, joissa noudatetaan demokratian vastaista perinnettä, kuten Kiinassa, ja suuren vapauden maissa, kuten Yhdysvalloissa.
Tiedämme, miten vaikeaa tämän hirveän ja epäinhimillisen rangaistuksen poistaminen on. Se on vaikeaa jopa Yhdysvalloissa, jossa kuten jäsen Frassoni muistutti instituution edustajat ja politiikan harjoittajat eivät uskalla ehdottaa kuolemanrangaistuksen poistamista siinä pelossa, että menettävät saavuttamansa hyväksynnän. Syy on selvä: järjestäytyneen rikollisuuden määrän lisääntyessä kuolemanrangaistusta käytetään pelotteena rikosten ja laittomuuksien aisoissa pitämiseksi ja hillitsemiseksi. Mutta me tiedämme, että tämä ei ollenkaan pidä paikkansa, tiedämme, että kuolemantuomio on hirveä teko, eräänlainen laillistettu valtion rikos.
Tiedämme, että vaikka rikollisuuden torjunnasta ei voi tinkiä eikä siinä voi tehdä kompromisseja, sen pitää tapahtua oikeuden ja sosiaalisen integroimisen periaatetta noudattamalla eikä todellakaan pelkällä tukahduttamisperiaatteella, tai mikä vielä pahempaa, noudattamalla ajatustapaa "silmä silmästä, hammas hampaasta". Juuri tästä syystä koko Eurooppaa pitää rohkaista aloittamaan kampanja kuolemantuomion täytäntöönpanon keskeyttämisen puolesta järjestämällä laaja ihmisoikeuksia puolustava kampanja, johon osallistuvat kaikki poliittisten ja institutionaalisten tehtävien harjoittajista erityisesti kaikkein nuorimpiin kansalaisiin, jotta asiassa kyettäisiin nimenomaan synnyttämään todellista kansalaistietoisuutta ja painostamaan poliittisesti niitä maita, joiden laissa säädetään tästä rangaistuksesta.
Silläkin uhalla, että ajatukseni on jopa liian sinisilmäinen, haluaisin edelleen ehdottaa, että Euroopan valtiot kieltäytyisivät kaupallisista suhteista niiden maiden kanssa, joilla on käytössä kuolemanrangaistus, mutta tiedän, että ehdotus on täysin utopistinen. Viittaan erityisesti Kiinaan, jossa kuten komission jäsenkin muistutti joka päivä annetaan kuolemantuomio ja jonka ihmisoikeuksien kunnioittamisessa on edelleen yleisesti ottaen suuria puutteita, mutta joka on myös ehdottomasti kaikkien Euroopan maiden houkutteleva ja korvaamaton kauppakumppani.
Yhteenvetona sanon, että nämä kuolemanrangaistuksen vastaiset kampanjat ovat tehokkaampia ja saavat suuremman kansan kannatuksen, jos me toimielimenä onnistumme antamaan kansalaisillemme myös vaikutelman siitä, että teemme yhtä päättäväisesti ja tehokkaasti työtä sellaisen Euroopan rakentamiseksi, joka on turvallinen ja jossa kauheat rikosten tuomat vitsaukset kuten huumekauppa, ihmiskauppa ja ihmisten hyväksikäyttö ja pedofilia voidaan kukistaa mahdollisimman pian.

Bonino
Arvoisa puhemies, kukaan vanhemmista tai ensimmäisen vaalikauden jäsenistä ei voi aloittaa tätä keskustelua esittämättä liikuttavaa muistoa kollegastamme Adelaide Agliettasta, kuten Monica Frassoni teki, koska mielestämme meidän pitää kiittää häntä tästä erittäin pitkän sitoutumisen ja pitkän taistelun aloittamisesta vuonna 1992, jota jatkamme edelleen. Arvoisa komission jäsen, jos katson taaksepäin ja vuodesta 1992 saavutettuja edistysaskeleita, en voi juuri siksi tukea arviotanne tai antamaanne myönteistä arviotanne siitä, kun unioni vetäytyi marraskuussa Yhdistyneissä Kansakunnissa esitetystä päätöslauselmasta.
Arvoisa komission jäsen, olen vakuuttunut siitä, että voitto jäi silloin saavuttamatta ja että se kielellinen kankeus, jonka takia kieltäydyimme johdantoa koskevasta kompromissista, joka tarkoitan nimenomaan johdantoa ei mitenkään koskenut perusteluosaa, oli todellisuudessa vaarassa peittää alleen asian ytimen, mikä johti peliin, johon osallistui koko joukko suuria mahteja ystäviä tai vähemmän ystäviä keskenään tai suuria markkinoita, joita tämä aloite varmasti ärsytti. Asiassa ei ollut mitään uutta: jo vuonna 1994 Eurooppa jakautui Italian esittämän päätöslauselman edessä, mutta juuri siitä syystä asia on entistä vakavampi, koska mielestäni kahdeksan työvuotta, ei pelkästään parlamentin työvuodet, ja arvoisa komission jäsen, varmasti myös teidän henkilökohtaiset työvuotenne ja unionin työ kokonaisuutena, olisivat voineet johtaa tämän vuoden marraskuussa voittoon, jonka uskon olleen mahdollinen. Toistan siis, että tästä syystä voitto jäi mielestäni saavuttamatta.
Arvoisa puhemies, tämän sanottuani olen sitä mieltä, että nimenomaan tällaisissa asioissa on olennaisen tärkeää, että yhteiskunnassa työskentelevät järjestöt tai valtioista riippumattomat järjestöt tekevät yhteistyötä, koska tämän kaltaisilla järjestöillä on yleensä laajempi toimintakenttä, ne voivat toimia rohkeasti, ne voivat tukea kantoja, jotka riippuvat niin sanotusti vähemmän muista pohdinnoista tai tavoiteltavista eduista, jotka ovat sinänsä oikeutettuja mutta jotka usein ovat vaarassa johtaa siihen, että hallitukset ja instituutiot esittävät vähemmän rohkeita kantoja ja hieman sovittelevampia kantoja.
Juuri tästä syystä osassa päätöslauselmaa komissiota pyydetään olemaan selkeämpi selostuksessa ja avoimessa tiedottamisessa niiden vuoden 2000 budjettikohtien käyttämisestä, jotka liittyvät tähän kysymykseen ja demokratisointiin laajemmassa mielessä. Itse asiassa on käynyt ja käy edelleen niin, että juuri tämän asian hyväksi eniten työtä tehneet järjestöt on niin sanotusti erotettu yhteisestä työtehtävästä komission kanssa, ja vaikka työtä on tehty monta vuotta, näyttää siltä, että varoja ei enää ole, eikä tiedetä, mihin ne ovat tarkalleen ottaen päätyneet. Arvoisa komission jäsen, tästä syystä uskon, että avoimuus ja tiedotus voisivat helpottaa yhteistä työtä, joka uskoakseni kiinnostaa meitä kaikkia.

Salafranca Sánchez-Neyra
Arvoisa puhemies, meidän on syytä kiittää komissiota ja neuvoston puheenjohtajavaltiota siitä, että ne ovat tehneet kuolemanrangaistuksesta yhden puolivuotiskauden ensisijaisista aiheista varsinkin nyt, kun - kuten jäsen Díez meille muistutti - Eurooppa-neuvostossa on juuri ilmoitettu Euroopan unionin perusoikeuskirjasta.
Kuten on todettu, meillä kaikilla ovat vielä tuoreessa muistissa kuvat Yhdysvaltain vaalikampanjasta ja kahden pääehdokkaan tuoreimmasta väittelystä, jossa demokraattisen puolueen ehdokas vahvisti julkisesti, että hän oli vastaehdokkaansa kanssa yhtä mieltä ainoastaan kuolemanrangaistuksen kannattamisesta. Mielestäni on tärkeää, että Euroopan unioni johtaa kuolemanrangaistuksen poistamiseen tähtäävää kampanjaa, sillä siinä on kyse ihmisarvon ja kaikkein perusluonteisimman perusoikeuden puolustamisesta.
Arvoisa komission jäsen, olen sitä mieltä, että - ja te sanoitte sen erittäin hyvin - meidän on Euroopan unionin ulkopolitiikkaa hahmoteltaessa muistettava kolmansien maiden yhteydessä, että meillä on jo Amsterdamin sopimukseen liitetty julistus, jossa todetaan selvästi, että voidakseen liittyä Euroopan unionin jäseneksi maan täytyy poistaa kuolemanrangaistus. Korostan kuitenkin, että meidän täytyy suhteissamme kolmansiin maihin olla erittäin selväsanaisia ja suosia päättäväisesti suhteita niihin maihin, jotka suhtautuvat tähän asiaan samoin kuin me.
Arvoisa komission jäsen, meidän täytyy joskus - jäsen Ferrer ilmaisi asian erittäin hyvin hetki sitten - tehdä tiliä teoistamme, ja siitä syystä meidän täytyy tukea komission riittäviä toimia, tehokkaita toimia ja ennen kaikkea näkyviä, selkeitä ja avoimia Euroopan unionin toimia, joihin osallistuisivat - kuten esittelijä Bonino muistutti - myös kansalaisjärjestöt, joilla on paljon sanottavaa ja annettavaa tässä asiassa.
Arvoisa puhemies, olen sitä mieltä, että instituutioiden täytyy olla sivilisaatiomme arvojen tasalla ja että kansalaisten täytyy nähdä itsensä siinä eettisessä peilissä, joka meidän täytyy työmme takia heille olla.

Fava
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, voisin olla tyytyväinen, jos jokainen parlamentissa keskustelemamme ja hyväksymämme vetoomus olisi elämän arvoinen. Mutta näin ei valitettavasti ole tapahtunut eikä tapahdu. Meidän pitää välttää tekemästä pohdinnoistamme ja närkästyksestämme jatkuvaa surkuttelua, koska muut jatkavat tappamista samaan aikaan, kun me suutumme.
Näin ollen pyydämme parlamentilta, komissiolta ja myös neuvostolta nimenomaan tervettä pragmaattisuutta: meidän pitää pyrkiä ymmärtämään, miten voimme vaikuttaa ja toimia päättäväisesti, jotta kuolemanrangaistus ei enää olisi nöyryytys koko ihmiskunnalle. Tämä on puheena olevan päätöslauselman ydinajatus.
Kaksi kohtaa ovat mielestämme olennaisesti käytännöllisiä: ensimmäisenä asiana kuolemanrangaistuksen poistamisen ja lykkäämisen pitää pysyä ensisijaisena tavoitteena, josta emme voi luopua suhteissamme kolmansiin maihin; tämän ei pidä olla ystävyyden ehto, vaan poliittisen, kaupallisen ja taloudellisen yhteistyön ehto. Toisena asiana arvoisa komission jäsen, te otitte asian sopivasti esiin, ja monet kollegatkin puhuivat siitä uudelleen komission pitää älykkäästi panna liikkeelle omat taloudelliset voimavaransa tukeakseen kampanjoita, joiden kautta yhteiskunnassa kyetään muuttamaan tapaa, jolla kuolemanrangaistus mielletään. Kuten kollega Salafranca hyvin muistutti, oli melkoisen häkellyttävää, kun presidentinvaalien väittelyssä molemmat Yhdysvaltain presidenttiehdokkaat ilmoittivat kannattavansa kuolemanrangaistusta.
Me olemme Cesare Beccarian jälkeläisiä: haluaisimme, että tämä perintö ei rajoittuisi Euroopan alueelle. Tarvitaan siis toimia, joilla pyritään tukemaan valtioista riippumattomia järjestöjä, siviiliyhteiskuntaa ja niitä, joilla on myös näkemyksiä ja rohkeutta toimia tällä alalla, kuten kollega Bonino muistutti.
Arvoisa komission jäsen, yhteenvetona pyydän teiltä mahdollisimman suurta pragmaattisuutta; pyydän neuvostolta, että se antaisi äänensä kuulua hallituksissamme; pyydän parlamentilta, että se etsisi edelleen rohkeutta olla koskaan vaikenematta tässä asiassa.

Malmström
Arvoisa puhemies, ihmisiä teloitetaan joka päivä ja ihmisiä tuomitaan kuolemaan joka päivä. On uskomatonta ja kauhistuttavaa, että tällaista tapahtuu vielä vuonna 2000. Kuten kollegat - joista suurin osa on ollut italialaisia, millä en oikeastaan usko olevan merkitystä sen inhon kannalta, jota tunnemme - ovat täällä sanoneet, kuolemanrangaistus ei ole kenenkään arvolle sopiva rangaistus, se on sivistysyhteiskunnan arvolle sopimaton rangaistus, johon liittyy aina vaara siitä, että syyttömiä ihmisiä tuomitaan.
Kiina on kuolemanrangaistuksia koskevan luettelon kärjessä, ja usein minä ja muut parlamentin jäsenet olemme paneutuneet tuomitsemaan Kiinan. Tänään ajattelin sen sijaan keskittyä Yhdysvaltoihin. Kahden viikon kuluttua Yhdysvalloissa järjestetään presidentinvaalit, ja seuraavan presidentin nimi voi olla George Bush, hän on henkilö, joka on allekirjoittanut 145 ihmisen teloitukset. Niiden joukossa on useita oikeudellisesti arveluttavia tapauksia, ja myös muutamia sellaisia tapauksia, jotka ovat koskeneet lapsia. Vähintään yhdessä näistä tapauksista lapsi oli henkisesti jälkeenjäänyt. Tämä on inhottavaa ja häpeällistä, ja se vahingoittaa vakavasti Yhdysvaltojen demokraattista mainetta.
Presidentinvaaleja ajatellen on erittäin tärkeää, että tuomme parlamentissa esille inhomme. Tuen voimakkaasti kollegani Rutellin ehdotusta ohjauksessamme järjestettävästä eurooppalaisesta kuolemanrangaistuksen vastaisesta päivästä.

Manisco
Arvoisa puhemies, jalojen aikeiden ja käytännön toimien välille lankeaa varjo; kuolemanrangaistuksen kohdalla kyseessä on geopoliittisten ja taloudellisten etujen varjo. Kuolemanrangaistusta koskeva tämänpäiväinen kantanne ei jää vain jaloksi aikeeksi.
Mainitsitte vuoden 2000 budjettikohdat, joista on tarkoitus rahoittaa kuolemanrangaistuksen poistamista tukevia kampanjoita. Tähän asti kaikki on hyvin. Varjo on kuitenkin yhä olemassa. Menen itse asiaan, arvoisa komission jäsen Patten. Komission antamat 700 000 euroa menivät pääasiassa Penal Reform International -nimiselle oikeudelliselle järjestölle, joka toimii Karibianmeren saarilla, ja Westminsterin yliopistolle, joka tarjoaa juristeille tietokannan ja tutkimusmahdollisuuden Filippiineillä olevissa tutkimuskeskuksissa. Kehotankin komissiota keskittämään ja laajentamaan määrärahoja kahdelle merkittävimmälle kansakunnalle, jossa valtio murhaa kansalaisia täysin estoitta ja innokkaasti: Kiinan kansantasavallalle ja Amerikan yhdysvalloille. Niin, tiedämme, että asia on otettu tavanomaisesti ja säännöllisesti puheeksi näiden maiden hallitusten kanssa, mutta meidän on tehtävä paljon enemmän. Esimerkiksi Yhdysvalloissa osa rahoista olisi investoitava tietoisuutta lisääviin kampanjoihin Euroopassa - ei niin, että boikotoitaisiin Texasin kaltaista suvereenia osavaltiota, vaan että eurooppalaiset matkailijat ja Euroopan teolliset investoinnit ohjattaisiin niihin 12 osavaltioon, jotka eivät harjoita tällaista barbaarista käytäntöä.

Vanhecke Frank
Arvoisa puhemies, minä en kannata kuolemanrangaistusta monista syistä, mutta haluan silti tehdä tässä kaksi perusluonteista huomautusta, jotka poikkeavat siitä, mitä minua edeltäneet puhujat ovat sanoneet täällä. Ensiksi olen sitä mieltä, että ei pidä verrata erilaisia asioita keskenään. Kuolemanrangaistusten täytäntöönpanossa on valtavia eroja toisaalta esimerkiksi Yhdysvaltojen ja toisaalta Kiinan, Pakistanin, Saudi-Arabian ja Pohjois-Korean kaltaisten maiden välillä, mainitakseni muutaman maan pitkästä luettelosta. Ensimmäisessä on kyse suurimmasta mahdollisesta rangaistuksesta kaikkein raskaimpia rikoksia tehneille rikollisille, joilla on kaiken lisäksi ollut mahdollisuus käyttää monenlaisia demokraattisen oikeuskäytännön tarjoamia puolustusmenetelmiä. Muissa tapauksissa kyse on yleensä mielivaltaisesta hirvittävästä pelottelusta, joka kohdistuu usein muihin kuin oikeutta rikkoneisiin suurrikollisiin. Joka suhtautuu näihin samalla tavalla, syyllistyy karkeaan petokseen.
Toiseksi minun on myös sanottava, että demokraattisissa maissa on helppo itkeä krokotiilin kyyneleitä suurrikollisten kohtalon vuoksi. On jo hieman vaikeampaa välittää uhrien omaisten kohtalosta, esimerkiksi säästörahojen vuoksi kuoliaiksi kidutettujen vanhojen ihmisten, huonosti palkattujen rahakuriirien, jotka gangsterit tappavat kylmäverisesti, ja raiskattujen ja murhattujen lasten omaisten kohtalosta. Jos olisin vakuuttunut siitä, että Euroopan unionissa vallitsee halu puuttua ennen kaikkea uhrien kohtaloon ja heidän turvallisuuteensa, tuomitsisin täällä tänään teidän kanssanne kuolemanrangaistuksen ehdoitta. Voin vain todeta, että käytännössä, erityisesti kotimaassani, kaikkein raskaimpia rikoksia tehneet rikolliset päästetään järjestelmällisesti ehdonalaiseen vapauteen, ja he tekevät usein uudelleen hirvittäviä rikoksia. Näissä oloissa ei ole ihme, että monet ihmiset sanovat, että joidenkin moninkertaisten rikoksenuusijoiden kuolemaan tuomitseminen olisi voinut pelastaa monien viattomien ihmisten hengen.

Gargani
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ensi näkemältä tämä keskustelu, jota nyt käydään uudelleen, vaikuttaisi aikaisempiin verrattuna liioittelulta eikä niinkään ajankohtaiselta. Keskustelu kuolemanrangaistuksesta kiinnittää huomion oikeuskulttuuriin, johon Eurooppa tukeutuu. Kuitenkin tämä keskustelu on ajankohtainen ja tärkeä kaiken sen vuoksi, mitä maailmassa tapahtuu. On tärkeää, että parlamentti Euroopassa Länsi-Euroopassa käy tätä keskustelua, koska Euroopalla on kaksi tuhatvuotista perinnettä: yksi on johdettu roomalaisten perinteestä, joka on vaikuttanut Euroopan oikeuskulttuuriin, erityisesti Italian ja Saksan oikeuskulttuuriin, ja se on viitoittanut uusien vapausoikeuksien nykyaikaisen tien ja perinteisiin perustuvan oikeuden (Common Law) perinteen, joka pohjautuu Englannin lakialoitteiden (Bill) oikeuksiin.
Vaikka Euroopassa on ollut erittäin traagisia välivaiheita, vaikka on eletty fasistisessa kulttuurissa ja kommunistisessa kulttuurissa, jossa vapauksia koskevat oikeudet ja ihmisoikeudet tallottiin jalkoihin, uskon olevan tärkeää, että saavutamme parlamentissa yhteisymmärryksen aina, kun keskustelemme mistä tahansa kuolemanrangaistuksesta tai kun tuomitsemme sen päättäväisesti. Uskon, että perusoikeuskirja, josta parhaillaan keskustellaan ja joka saa Nizzassa merkittävän käänteensä, saa perusvaikutteensa tästä arvosta, ihmisen arvosta, oikeuden arvosta ja vapauksia koskevien oikeuksien arvosta. Me italialaiset noudatamme Cesare Beccarian perinnettä, kuten täällä on jo sanottu, mutta uskon, että Beccaria on mies, joka kuuluu koko Euroopalle, joka on luopunut koko keskiaikaisen ja ajatuksen- ja sananvapauden vastustamisen ajan oikeudesta nykyaikaisen oikeuden hyväksi ja sellaisen järjestyksen hyväksi, joka ei pakota meitä toimimaan homo homini lupus -periaatteella (ihminen on ihmiselle susi), vaan varmistaa sivistyneen yhteiselon kautta vapauteen liittyvien ongelmien ratkaisemisen. Kuolemanrangaistus vie rauhaa aina kauemmas sivistyneessä yhteiselossa, ja meillä pitää olla rohkeutta sanoa, että maa on todellisuudessa demokraattinen silloin, kun se poistaa kuolemanrangaistuksen, eikä vain silloin, kun se hyväksyy kuolemanrangaistuksen lykkäämisen, ja sekin olisi jo merkittävä asia.
On siis totta, että humanitaarinen ponnistus ei riitä, vaan uskon, että meidän pitää kovaäänisesti huutaa, että kuolemanrangaistus on laiton.

Maaten
Arvoisa puhemies, kaikista maailmassa vuonna 1999 suoritetuista teloituksista 85 prosenttia tapahtui viidessä maassa: Kiinassa, Iranissa, Saudi-Arabiassa, Kongon demokraattisessa kansantasavallassa ja Yhdysvalloissa. On luonnollisesti oikein, että Euroopan unioni ei salli kuolemanrangaistuksia rajojensa sisällä. Kuolemanrangaistus on kaikkein julmin, epäinhimillisin ja ihmisarvoa alentavin rangaistus. Se loukkaa oikeutta elämään, sitä ei voida peruuttaa ja sitä voidaan soveltaa viattomiin ihmisiin. Lisäksi ei ole koskaan todistettu, että se toimii parempana rikollisten pelotuskeinona kuin muut rangaistusten muodot. Täällä sanottiin juuri, että Yhdysvaltojen oikeusjärjestelmä on ehkä parempi ja että siellä voidaan tehdä hyvin vakavia rikoksia. Siitä on nimenomaan kyse. Emme voi vallankäyttäjinä alentua niiden rikollisten tasolle, joita rankaisemme. Siitä on nimenomaan kyse siinä sivilisaatiossa, jonka olemme saavuttaneet täällä Euroopassa, ja meidän täytyy pitää kiinni siitä ja siksi tuemme täysin komission jäsen Pattenin politiikkaa.

Boudjenah
Arvoisa puhemies, on enemmän kuin korkea aika, että kuolemanrangaistusten, näiden todellisten hallinnollisten murhien, kuten Albert Camus niitä nimitti, täytäntöönpano saadaan keskeytettyä koko maailmassa. Juuri tämän sanoin täällä jo lokakuussa, kun oli lähdettävä kiireellisesti liikkeelle mustan amerikkalaisen lehtimiehen, Mumia Abu Jamalin, teloituksen estämiseksi.
Mikä on nyt tilanne? 77 valtiota pitää kuolemanrangaistusta edelleen sopivana vastauksena tiettyihin rikoksiin. Vuonna 1999 teloitettiin 1813 henkilöä 31 maassa, ja 63 maassa lasketaan olevan vähintään 3857 kuolemaantuomittua. Oikeudenkäyntinsä mahdollista uudelleenkäsittelyä odottavan Mumian elämä riippuu kansainvälisestä solidaarisuudesta enemmän kuin koskaan aikaisemmin. Minkälaisen osan Euroopan unioni aikoo siis ottaa toimissa kuolemanrangaistuksen hävittämiseksi tämän vuosisadan lopun myötä? Kuolemankäytävän toisessa vaiheessa ollessaan Mumia Abu Jamal oli välittänyt tämän urhean sanoman: toinen vaihe merkitsee taistelun toista vaihetta. Me voitamme.
Kannustavat merkit kertovat tosin kuolemanrangaistuksen poistamissuuntauksen voimistumisesta maailmassa.
Yhdistyneet Kansakunnat, kuten Euroopan parlamenttikin, on vastedes mukana väistämättömässä keskustelussa, jota käydään kaikissa yhteiskunnan kerroksissa. Jopa Yhdysvalloissa yleinen mielipide pysyy vielä selvästi suosiollisena kuolemanrangaistukselle, mutta sitä horjutetaan. University of Columbia -yliopiston tekemässä tutkimuksessa tuotiin siten esille, että 20 vuodessa täytäntöönpannuista teloituksista lähes 60 prosenttia on ollut virheellisiä. Viattomia ihmisiä tapetaan, ja rasismi on ilmiselvää kuolemanrangaistuksen soveltamisessa. Teksasin kuvernöörin ja republikaanisen presidenttiehdokkaan virka-asunto on säännöllisesti kuolemanrangaistuksen vastustajien mielenosoituspaikkana.
Euroopan unionin on käytettävä koko arvovaltansa kuolemanrangaistusten täytäntöönpanon keskeyttämiseksi ja sen hyväksi, että siitä tehdään loukkaamaton periaate kaikille kansakunnille, jotka vielä tekevät näitä valtiorikoksia, jotka aiheuttavat vammoja ihmisten omalletunnolle, kuten jo Victor Hugo aikoinaan sanoi. Ranskassa, jossa kuolemanrangaistus lakkautettiin 19 vuotta sitten, tehdään parhaillaan aloitteita sellaisen kansallisen toimintapäivän puolesta, jossa edistettäisiin kuolemanrangaistusten täytäntöönpanon keskeyttämistä koko maailmassa. Ja kannatan sitä, että edistäisimme tätä ehdotusta Euroopan tasolla. 10. joulukuuta välitetään satoja tuhansia vetoomuksia Yhdistyneille Kansakunnille. Euroopan unionin puheenjohtajavaltio voisi myös osallistua tähän kampanjaan ja antaa siten välttämätöntä innoitusta ja tukea niille, jotka puhuvat kuolemanrangaistusten lakkauttamisen puolesta. Eurooppalaisten liikkeelle saaminen on ratkaisevan tärkeää.

Patten
Arvoisa puhemies, tiivistän tämän hyvin lyhyesti ja toivon, että parlamentti ei heti käsitä väärin tarkoitustani. Emme halua ryhtyä kilpailemaan humanitaarisuudella, mutta tämä aihe on yhtä läheinen minulle kuin kaikille parlamentin jäsenille, olen puhunut siitä keskusteluissa yhtä usein kuin kaikki parlamentin jäsenet ja luulisinpa, että olen varmasti osallistunut useampiin keskusteluihin kuin jotkut parlamentin jäsenet. Olen osallistunut yliopistokeskusteluihin opiskeluaikanani. Olen osallistunut yliopistokeskusteluihin myöhemminkin, poliittisella urallani. Olen puhunut radio- ja televisio-ohjelmissa. Minulle on buuattu sen vuoksi, mitä olen sanonut julkisissa kokouksissa kuolemanrangaistuksesta. Olen puhunut parlamentissa kuolemanrangaistuksesta. Olen vastustanut kuolemanrangaistuksen käyttöä parlamentissa järjestetyissä kiivaissa keskusteluissa terrorismista, terrori-iskuista ja kuolemanrangaistuksesta. Tämä on omassa kokemuksessani täysin ainutlaatuinen keskustelu. En ole koskaan osallistunut kuolemanrangaistusta käsittelevään keskusteluun, jossa kaikki ovat samalla puolella, ja tämä on seikka, johon on syytä kiinnittää huomiota.
Jäsen viittasi hienossa ja koskettavassa puheessaan Raamattuun sekä Kainiin ja Abeliin. Raamattua on väärinkäytetty vaikken tarkoita sitä, että jäsen olisi käyttänyt sitä väärin näissä keskusteluissa enemmän kuin useimpia muita tekstejä ehkä Konfutsen oppia lukuun ottamatta. Kuulemme tavallisesti erään toisen lainauksen Raamatusta. Kuulemme sen säkeen, jossa puhutaan silmä silmästä ja hammas hampaasta. Tämä on yleensä se kohta, jota lainataan, ja siksi oli hienoa kuulla jäsenen paneutuvan vielä varhaisempiin luomiskertomuksen vaiheisiin. Paljon sitä kauemmaksi ei pääsekään. Pyytäisin vain parlamenttia kiinnittämään huomiota siihen, että kaikki tässä keskustelussa esitetyt puheenvuorot edustivat samaa kantaa kantaa, jota tuen ehdottomasti. Sen vuoksi olen sitä mieltä, että meidän on välillä harkittava muissa maissa toteutettavien tiedotuskampanjoiden lisäksi sitä, olisiko myös Euroopan unionissa toteutettavia tiedotuskampanjoita jatkettava, koska kaikki näiden valtavien salien ja parlamentin ulkopuolella olevat eivät ehkä ajattele täsmälleen niin kuin me. Meidän on myös muistettava, että yksi poliittisille päättäjille kuuluva tehtävä on yleisen mielipiteen esille tuominen sen sijasta, että vain oletetaan kaikkien olevan yhtä mieltä meidän kanssamme. Rutellin ehdotus kalenteriimme sijoitettavasta Eurooppa-päivästä, jolloin puhuisimme aina uudelleen kuolemanrangaistusta vastaan, oli järkevä ja toimiva ehdotus, joka liittyy juuri siihen alaan, josta olen nyt puhunut.
Huomatessani olevani eri mieltä jäsenen kanssa, ensimmäinen reaktioni oli se, että minä olen varmasti väärässä. Erimielisyytemme YK:n yleiskokouksesta koskee yksinomaan taktiikkaa. Siitä olemme täysin yksimielisiä, että haluamme saada kuolemanrangaistuksen poistamista koskevan keskipitkän aikavälin tavoitteen, onnistuneen päätöslauselman ja YK:n yleiskokouksen kannatuksen kuolemanrangaistuksen poistamiselle. Olemme täysin yksimielisiä näistä asioista. Viime vuonna emme onnistuneet tuomaan näkemystämme esiin niin kuin olisimme halunneet. Oli todellinen uhka siitä, että lopulta hyväksyttäisiin päätöslauselma, jonka mukaan minkään maan ihmisoikeustilanne ei kuulu muille maille, mistä olen täysin eri mieltä ja mistä uskoakseni arvoisa jäsenkin on täysin eri mieltä. Sopimustekstiä olisi voitu vääristellä näin. Haluamme hyvän ja selkeän tekstin, jossa tuomitaan kuolemanrangaistus ja jossa puolustetaan ihmisoikeuksien yleismaailmallista pätevyyttä ja elämän pyhyyttä. Haluamme jatkaa rakentamista sen varaan, mitä komissiossa on tehty ihmisoikeuksien hyväksi, saadaksemme kokoon enemmistön, jonka toivoisimme saavuttavamme myös Yhdistyneissä Kansakunnissa.
Puheenvuoroissa mainittiin useita maita, joissa kuolemanrangaistuksen käytöstä on tullut suhteettoman, järkyttävän yleistä.
Puheenvuoroissa viitattiin Kiinaan, ja me tunnemme hyvin siellä vallitsevan tilanteen. Puutumme siihen toistuvasti ihmisoikeuksia koskevassa vuoropuhelussamme. En voi sanoa käsi sydämellä tai muutenkaan, että se olisi vienyt meitä kovin pitkälle, mutta kiinnitämme jatkuvasti huomiota tähän asiaan.
Se on myös asia, jonka otamme esiin Yhdysvaltojen kanssa käymissämme neuvotteluissa. Esitimme helmikuussa Yhdysvalloissa yleisen vetoomuksen niiden vetoomusten lisäksi, joita esitimme yksittäisten osavaltioiden viranomaisille esimerkiksi yksittäisten kuolemanrangaistusten yhteydessä. Vetosimme Yhdysvaltoihin, jotta se keskeyttäisi kuolemanrangaistusten täytäntöönpanon ja poistaisi lopulta täysin kuolemanrangaistuksen. Pyysimme Yhdysvaltoja luopumaan siitä varaumasta, jonka se esitti siihen kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen artiklaan, joka koskee alaikäisille määrättävien kuolemanrangaistusten kieltämistä. Lisäksi pyysimme Yhdysvaltoja noudattamaan niitä tiukkoja ehtoja, joiden perusteella kuolemanrangaistusta voidaan käyttää ja jotka esitetään useissa kansainvälisissä sopimuksissa.
Pari jäsentä viittasi presidentinvaalikeskusteluihin. He viittasivat siihen, että sekä republikaanien ehdokas että demokraattien ehdokas olivat kaikista erimielisyyksistään hallinnon koosta, veroasteista, julkisen elämän moraalista huolimatta yhtä mieltä kuolemanrangaistuksesta. He voivat olla samaa mieltä kuolemanrangaistuksesta. He voivat sanoa, että kuolemanrangaistus on tehokas ja moraalisesti perusteltu rangaistusmuoto, koska he uskovat niin. Useimmat yhdysvaltalaiset poliitikot ja viranomaiset näyttävät olevan tätä mieltä, ja joskus käy niin, että julkiset viranomaiset ja vaaleilla valittavat edustajat omaksuvat tiettyjä mielipiteitä, koska he uskovat niiden vetoavan kansalaisiin. Palataksemme julkiseen tiedottamiseen voi olla, että meidän on puututtava myös tähän asiaan ehkä maailman parhaiten valistetussa yhteiskunnassakin.
Kuolemanrangaistusten, vankien ja teloitusten määrä Yhdysvalloissa on poikkeuksellisen korkea maalle, jonka demokratiaa Alexis Tocqueville ylisti niin sattuvasti ja kaunopuheisesti sata vuotta sitten. En tiedä, mitä hän olisi mahtanut ajatella presidentinvaalikampanjoista. En tiedä, mitä hän olisi mahtanut ajatella kuolemanrangaistusten määrästä Yhdysvalloissa.
Tämä on ollut hyödyllinen keskustelu ihailtavasta epätavanomaisuudestaan huolimatta. Toivon kuitenkin, että lähdemme myös ulos ja keskustelemme tästä aiheesta sellaisessa seurassa, joka ei ole yhtä yksimielinen arvioissaan ja viisaudessaan. Toivon, että käytämme sekä henkisiä että taloudellisia voimavarojamme puolustaessamme yhä uudelleen elämän pyhyyttä kuolemanrangaistuksen tuomittavaa käyttöä vastaan. Meidän kaikkien on toivottava, että vielä joskus tulee aika, jolloin kuolemanrangaistusta pidetään keskiaikaisena raakuutena, kuten olisi tehtävä.

Puhemies
Olen vastaanottanut kaksi työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina.

Komission jäsenen Pattenin vierailu Serbiaan
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto komission jäsen Pattenin vierailusta Serbiaan.

Patten
Kuten muutamat jäsenistä tietänevät, tehtävänäni oli osallistua yhdessä korkea edustaja Javier Solanan ja vakaussopimuksen koordinaattorin Bodo Hombachin kanssa tänään Skopjessa pidettävään Kaakkois-Euroopan johtajien erityishuippukokoukseen, jonka on järjestänyt presidentti Trajkovski ja jonka tarkoituksena on hyväksyä Jugoslavia jälleen Kaakkois-Euroopan valtioiden ryhmään. Kerroin kuitenkin presidentti Trajkovskille, että vaikka olisin halunnut kovasti osallistua huippukokoukseen, minun oli oltava tänään läsnä parlamentissa osoittamassa demokraattista vastuun toteutumista käytännössä. Olen käynyt useita keskusteluja ja olen osallistunut niihin mielelläni. Olen kuitenkin iloinen voidessani kertoa parlamentille eilen ja maanantaina tekemästäni vierailusta Jugoslaviaan. Olen monien jäsenten tavoin toivonut, että saisin tilaisuuden kertoa tämäntapaisesta vierailusta ja ponnisteluistamme yhteyksien solmimiseksi demokraattiseen Belgradiin. Monet meistä ovat yllättyneet ja iloinneet demokratian voitokkaasta paluusta Serbiaan viime viikkoina. Ehkä meidän ei olisi pitänyt yllättyä siitä, että demokratia vie aina lopulta voiton.
Euroopan unioni ilmaisi täysin selvästi ennen vaaleja, jotka pidettiin tästä päivästä lukien vain kuukausi sitten, että demokraattinen muutos Jugoslaviassa merkitsisi ratkaisevaa muutosta Euroopan unionin politiikassa kyseistä maata kohtaan. Millainen muutos onkaan tapahtunut yhdessä kuukaudessa! Kerroin kesällä parlamentille Serbiasta, jota pidettiin hylkiönä Euroopan kansakuntien joukossa, rohkeiden ja riippumattomien tiedotusvälineiden painostamisesta ja oppositiolle antamastamme tuesta. Vaikka kehitys on vasta alkuvaiheessaan, oppositio on nyt hallituksessa ja riippumattomat tiedotusvälineet ovat yhtäkkiä huomanneet, etteivät ne enää olekaan vainottuja ja eristettyjä, vaan ne ovat eturintamassa luomassa todella avointa ja moniarvoista mediaa koko maalle.
Euroopan unioni on ollut sanansa veroinen siitä hetkestä lähtien, kun Serbian kansa ilmaisi demokraattisen tahtonsa ja kun se vaati tämän tahdon kunnioittamista. Kun 5. lokakuuta tapahtuneesta siirtymisestä demokratiaan oli kulunut hädin tuskin neljä päivää, Euroopan unionin ulkoministerit ilmoittivat, että pakotteista luovutaan ja että öljysaarto ja lentokielto peruutetaan välittömästi. He ilmoittivat, että Euroopan jälleenrakennusviraston toiminta ulotetaan Serbiaan ja Montenegroon. He korostivat halukkuuttamme vauhdittaa Tonavan puhdistusta ja järjestää voimavaroja sitä varten. He pyysivät komissiota laatimaan ehdotuksia siitä, että äskettäin julkistamamme kauppaetuudet Balkanin alueelle laajennetaan koskemaan koko Jugoslaviaa. He ilmaisivat toivovansa, että jäsenvaltiot uusivat diplomaattisuhteensa Jugoslaviaan tai palauttavat ne ennalleen mahdollisimman pian. He korostivat Euroopan unionin halukkuutta tukea entisen Jugoslavian tasavallan institutionaalista ja taloudellista jälleenrakennusta ja he kutsuivat myös presidentti Kostunican Biarritzin epäviralliseen Eurooppa-neuvoston kokoukseen ja puheenjohtajavaltion järjestämään alueelliseen huippukokoukseen, jota Kroatian hallituksen on määrä isännöidä Zagrebissa 24. marraskuuta.
Ulkoministerien kokousta seuraavana päivänä puheenjohtajavaltiota edustava ulkoministeri Védrine lensi Belgradiin kertoakseen itse presidentti Kostunicalle Euroopan unionin päättämistä toimenpiteistä Serbian kansalle vaalikampanjan aikana antamiensa lupausten täyttämiseksi. Samana päivänä, vain viisi päivää 5. lokakuuta jälkeen, komission virkailijaryhmä saapui Belgradiin keskustelemaan presidentti Kostunican neuvonantajien kanssa kiireellisestä lyhyen aikavälin apupaketista.
Myöhemmin samalla viikolla Euroopan komissio ehdotti Biarritziin kokoontuneelle Eurooppa-neuvostolle, että budjettivallan käyttäjän, jona myös parlamentti toimii, olisi hyväksyttävä Serbialle myönnettävä 200 miljoonan euron suuruinen hätäapupaketti, johon otetaan 180 miljoonaa hätäapuvarauksesta. Viime päivinä jälleenrakennusvirastoamme edustava ryhmä on ollut Belgradissa selvittämässä yksityiskohtaisesti tiiviissä yhteistyössä presidentti Kostunican nimeämän ryhmän ja erityisesti professori Labusin ja talousasiantuntijoiden G17-ryhmän sekä muiden avunantajien kanssa, millaista apua me voimme antaa ja miten voimme varmistaa, että se saadaan Serbian maaperälle mahdollisimman pikaisesti tulevien viikkojen aikana, kun otetaan huomioon, että talvi on alkamassa ja että Serbian tasavallan vaalit järjestetään 23. joulukuuta.
Näiden alustavien vierailujen jälkeen kävin itse Belgradissa maanantaina ja Podgoricassa eilen iltapäivällä. Belgradissa tapasin presidentti Kostunican ja osallistuin erilliseen kokoukseen yhdessä hänen ja noin 80:n demokraattisia kuntia edustavan pormestarin kanssa. Vierailin opiskelijoiden vastarintaliikkeen päämajassa ja tapasin rohkean riippumattoman toimittajan, Marislav Filipovicin, jonka Miloseviæ vangitutti totuuden kertomisesta ja joka vapautettiin hiljattain presidentti Kostunican tultua valtaan. Tapasin professori Labusin, hänen kollegansa talousasiantuntijoiden G17-ryhmästä ja Maailmanpankin kollegoja ja keskustelin heidän kanssaan sekä lyhyen aikavälin avusta että pidemmästä mutta elintärkeästä pitkän aikavälin jälleenrakennuksesta ja erityisesti toimielinten ja oikeusvaltion rakentamisesta.
Tapasin Belgradin pormestarin ja vierailin hänen kanssaan belgradilaisessa koulussa, jota kunnostetaan osana Euroopan komission Kouluja demokratiaa vastaan -ohjelmaa (Schools for Democracy).
Vierailin riippumattomassa mediakeskuksessa (Independent Media Centre), joka on eräänlainen turvasatama riippumattomille toimittajille ja jonka tukemiseen Euroopan komissio on antanut varoja, ja annoin haastattelun. Tutustuin myös riippumattomaan televisio- ja radioasemaan, B92:een, jonka toimintaa Miloseviæ vaikeutti ja joka sai tukea muun muassa Euroopan komissiolta; sen toimittajat ansaitsevat kaikkien muiden riippumattomien toimittajien tavoin kiittävän erityismaininnan, kun Serbian viime viikkojen historia kirjoitetaan muistiin. He olivat suunnattoman paljon rohkeampia kuin minun on koskaan tarvinnut olla.
Minulla oli myös tärkeitä tapaamisia Serbian demokraattisen opposition edustajien, kansalaisjärjestöjen ja kansalaisyhteiskunnan edustajien sekä kansandemokraattisen liiton (Civic Democratic Alliance) vaikuttavan johtajan Goran Svilanovicin kanssa. Annoin ohjeita Euroopan unionin valtuuskuntien johtajille ennen lähtöäni Montenegroon, jossa tapasin eilen illalla presidentti Djukanovicin ja pääministeri Vujanovicin.
Saanen sanoa muutaman sanan tapaamisestani presidentti Kostunican kanssa ja Serbialle valmistelemastamme hätäapupaketista. Kerroin presidentti Kostunicalle, että olemme päättäväisesti tarjoamassa Serbialle apua mahdollisimman pian. Hänen sitoutumisensa demokratiaan teki minuun vaikutuksen, ja tiedostin hyvin selvästi, miten suuri haaste hänellä on edessään demokratian vakiinnuttamisessa Serbiaan, varsinkin kun Serbian vaalit ovat lähestymässä. Ilmaisin hänelle selvästi, että olemme halukkaita auttamaan kaikessa, missä voimme. Annoin täyden tukeni hänen lähestymistavalleen Biarritzissa ja hänen äskeisellä vierailullaan Sarajevoon ja etenkin hänen halukkuudelleen solmia viipymättä diplomaattisuhteet Bosniaan ja Hertsegovinaan. Muut lienevät tietoisia niistä näkemyksistä, jotka hän esitti hiljattaisessa CBS-televisioyhtiön haastattelussa.
Olen sitä mieltä, että presidentti Kostunican aloitus on ollut niissä vaikuttava erityisen vaikeissa oloissa, jotka vain harvat meistä pystyivät ennustamaan kuukausi sitten. Hän ansaitsee tiettyä poliittista liikkumavaraa selvittäessään kyseisiä ongelmia ja vakiinnuttaessaan asemaansa, ja kaiken sen käytännön tuen, jonka pystymme yhdessä tarjoamaan.
Tämän vuoksi olemme edenneet nopeasti saadaksemme aikaiseksi laaja-alaisen hätäapuohjelman Serbialle. Prioriteetteinamme, jotka määriteltiin demokraattisten johtajien kanssa Belgradissa käytyjen tiiviiden neuvottelujen jälkeen, on avustaa ennen kaikkea energiahuollossa sekä lääke- ja mahdollisesti elintarvikealalla. Samaan pakettiin kuuluu myös se, että ryhdymme toteuttamaan koko maassa hyvin onnistunutta Kouluja demokratiaa vastaan -ohjelmaamme, jolla on nyt jo muutaman kuukauden ajan tehty perusparannuksia opposition järjestämiin kunnallisiin kouluihin. Nyt teemme saman koko Serbiassa.
Aiomme käynnistää uuden Kaupunkeja demokratiaa vastaan -nimisen ohjelman (Towns for Democracy), joka tarjoaa apua kunnallisten peruspalvelujen parantamiseksi, ja vahvistaa tukeamme tiedotusvälineille ja kansalaisyhteiskunnalle tässä ratkaisevassa vaiheessa.
On selvää, että Serbialla on edessään erittäin vaikea talvi varsinkin energiahuollon näkökulmasta. Aiomme tehdä kaikkemme ongelmien lievittämiseksi, mutta se on silti vaikeaa, koska Miloseviæ on jättänyt Serbian uusille johtajille sanoinkuvaamattoman sekasorron.
Energia-alalla pyrimme kiireellisesti laajentamaan Energiaa demokratiaa vastaan -ohjelmaamme (Energy for Democracy) koskemaan koko Serbiaa. Suunnittelemme erityisesti dieselöljyn ja lämmitysöljyn toimittamista sekä sähkölaitosten käynnissä pitämiseksi että alueellisten lämmityslaitosten polttoaineeksi. Toimimme pääasiassa kuntatasolla, kuten teimme viime vuonna alustavassa Energiaa demokratiaa vastaan -aloitteessamme.
Presidentti Kostunican ja monien pormestarien kanssa pidetty kokous, jossa keskustelimme prioriteeteista, oli erittäin hyödyllinen.
Toivon tehneeni selväksi, miten mittava tehtävä meillä on edessämme. Meidän on tehtävä työtä yhdessä muiden kanssa, ja Serbialla on ponnisteluistamme huolimatta vaikea vaihe edessään. Työskentelemme kuitenkin ankarasti saadaksemme apumme paikan päälle mahdollisimman pian eli marraskuun loppupuolesta alkaen.
Serbian kansa tietää, että tästä lähtien se ei joudu kohtaamaan tulevaisuutta yksin, vaan sillä on puolellaan Euroopan unionin ja koko Euroopan demokratioiden vankka tuki.
Pormestarien ja muiden tahojen kanssa järjestetyissä kokouksissa kävi ilmi, että Euroopan unioniin asetetaan hyvin suuria toiveita. Emme saa tuottaa heille pettymystä. Toivon, että komissiossa ja hallintokomiteassa päästään nopeasti yksimielisyyteen suunnittelemistamme ohjelmista, jotta ne voidaan todella käynnistää marraskuun loppupuolella.
Serbian kansalta sen paremmin kuin minultakaan ei heru ymmärtämystä, jos byrokratia on kansan tahdon toteutumisen esteenä. Meidän on vain ryhdyttävä toimiin todella pikaisesti. Saanen vielä ottaa esiin erään hyvin tärkeän seikan: kuvaamani apu ei verota missään tapauksessa ponnistelujamme alueen muissa osissa. Minä ja uskoakseni yleisten asiain neuvoston ministerit olemme täysin selvillä Euroopan unionin velvoitteista Kroatiaa, Bosniaa ja Hertsegovinaa, Albaniaa, entistä Jugoslavian tasavaltaa Makedoniaa sekä Kosovon ja Montenegron kansoja kohtaan. Emme aio hellittää ponnistelujamme alueen muissa osissa. Jos jokin muutos tapahtuu, nämä toimet kaksinkertaistetaan.
Tämä oli yksi syy siihen, miksi vierailin eilen Podgoricassa, mikä on kolmas vierailuni ja ensimmäinen kerta, kun minulla oli saapuessani Belgradista annettu viisumi. Keskustelin laajasta avustusohjelmastamme presidentti Djukanovicin kanssa. Olemme antaneet Montenegrolle tänä vuonna 55 miljoonaa euroa tunnustuksena siitä painostuksesta, johon Montenegro joutui Miloseviæin hallinnon aikana, ja siitä, että se on rohkeasti edennyt demokratian tiellä kolmen viime vuoden aikana. Kerroin presidentille ja pääministerille suunnitelmistamme laajentaa Euroopan jälleenrakennusviraston toimintaa Montenegroon sekä suunnitelmistamme laajentaa Belgradissa tapahtuneen myönteisen demokraattisen muutoksen vuoksi alueella äskettäin käyttöön otetut maakohtaiset kauppatoimenpiteemme koskemaan myös Montenegroa ja Serbiaa. Se vahvistaa tuntuvasti Montenegron taloutta.
Kuuntelin pääministerin ja presidentin näkemyksiä viimeaikaisesta kehityksestä ja Montenegron ja Serbian välisistä suhteista. Paljastin heille ja lehdistölle, että presidentti Kostunican sitoutuminen demokratiaan ja se mittava haaste, joka hänellä on edessään demokratian vakiinnuttamiseksi, olivat tehneet minuun vaikutuksen. Kerroin myös, että Euroopan unioni on valmis tekemään kaikkensa avun antamiseksi ja että siksi kokoamme parhaillaan hätäapupakettia tämän talven varalle.
Puhuessani Montenegron ystävänä sanoin, että kun valitut demokraattiset johtajat ojentavat ystävän käden, siihen on ehdottomasti tartuttava. Korostin olevani sitä mieltä, että kun Miloseviæ on luopunut vallasta, jäljellä olevat ongelmat olisi ratkaistava järkevällä ja maltillisella vuoropuhelulla, jolle on tunnusomaista toisten näkökantojen ymmärtäminen, tietty avaramielisyys ja tietynasteinen kärsivällisyys. (Näitä piirteitä ei alueella ole aina esiintynyt liiemmälti viime vuosikymmenen aikana ymmärrän sen hyvin.) Totesin lopuksi, että vallassa on nyt uusi johtajasukupolvi, joka haluaa tehdä asiat toisin.
Päättäisin tänään puheenvuoroni toteamalla, että tämä vuosi alkoi demokraattisella muutoksella Zagrebissa ja että tänä syksynä olemme nähneet paljon toivotun demokraattisen muutoksen juurtuvan Belgradiin. Tehtävää on vielä paljon. Uskon, että Serbian demokratia kestää, vaikka se on vielä nuori ja hauras. Meillä on nyt sukupolvemme parhaat näkymät kestävän rauhan ja vaurauden rakentamiseksi koko Kaakkois-Eurooppaan todellinen mahdollisuus asettaa raja lähimenneisyyden traumoille ja suunnata katseemme tulevaisuuteen, tulevaisuuteen Euroopassa.
Euroopan unioni on valmis tähän tehtävään ja valmis tekemään kaikkensa niiden niin monien ihmisten toiveiden täyttämiseksi, joiden elämää Miloseviæin hallinnon hirmuteot ovat varjostaneet Serbian rajojen sisä- ja ulkopuolella. Se on valtava haaste, mutta se on juuri se haaste, jonka puolesta olemme tehneet niin pitkään työtä. Velvollisuutenamme on nyt osoittaa olevamme sen arvoisia.

Lagendijk
Arvoisa puhemies, ensiksi haluan kiittää komission jäsentä siitä, että hän matkusti niin nopeasti Belgradiin ja että hän tiedotti asiasta niin pikaisesti parlamentille. Normaalistihan se onkin minusta komission jäsenten tehtävä, ja huomautan normaalista poiketen, että haluan tehdä tässä poikkeuksen sen vuoksi, että hän on täällä puhumassa asiasta.
Viimeksi kun keskustelimme Serbiasta, pyysin kollegoitani suhtautumaan kärsivällisesti Kostunicaan, koska saamani vaikutelman mukaan edistystä tapahtui miltei päivittäin, ja voimme mielestäni todeta, että edistystä on tapahtunut eiliseen asti, jolloin Kostunica ilmoitti olevansa valmis ottamaan vastuun serbialaisten rikoksista Kosovossa, mikä on mielestäni erittäin tärkeää.
Esitän kolme konkreettista kysymystä komission jäsenelle. Keskusteliko hän Kostunican kanssa Kosovon pakolaisten asemasta? Kuten tunnettua, Serbian vankiloissa on tällä hetkellä vielä noin 2000 ihmistä, joita ei ole syytetty mistään. Huhujen mukaan asialle tehdään pian jotakin. Olen utelias kuulemaan, onko komission jäsenellä asiasta tarkempia tietoja.
Toinen kysymys liittyy Kosovoon. Olen komission jäsenen kanssa samaa mieltä siitä, mitä hän sanoi Montenegrosta, mutta seuraava suuri ongelma on luonnollisesti se, miten Kosovon kanssa menetellään?
Lopuksi kolmas kysymys, eli raha. On erittäin hyvä, että hätäapua annetaan. Onko komission jäsen vakuuttunut siitä, että 250 miljoonaa, joka on suurin mahdollinen käytössä oleva summa ensi vuodelle, on riittävä määrä auttamaan Serbiaa rakenteellisesti ensi vuonna?

Pack
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kiitän teitä sanoistanne. Painottaisin aivan samoja asioita ja mainitsisin samankaltaisia asioita, tosin vain eri sanoin. Minulla on vastaavia kokemuksia, sillä vierailimme 14 päivää sitten kollega Swobodan kanssa Serbiassa. Emme tosin olleet siellä ennen vakaussopimuksen koordinaattori Hombachia, mutta me teimme tämän matkan, koska meillä on varoja, joilla näiden alueiden ihmisiä voidaan auttaa. Hombach matkusti alueelle ollakseen esillä ja todetakseen, mitä mahdollisesti voitaisiin tehdä.
Tiedämme, mitä on tehtävissä, ja tarvittaessa voimme myöntää varoja vaikka seuraavaksi päiväksi, mistä olen iloinen. Arvoisa komission jäsen, olen lisäksi varma, että teidän johdollanne hätäavusta todellakin saadaan nopeasti käyttöön otettava avustusmuoto. Tässä asiassa komissio voi osoittaa olevansa mainettaan parempi.
Minulla on kaksi kysymystä. Ensinnäkin kollega Modrow väitti eilen illalla, että kaikki, mitä olemme tehneet Serbiassa, on vain Nato-pommitusten jälkien korjaamista. Sanoin hänelle, että se on pötypuhetta. 90 prosenttia tuhoista, joita pyrimme korjaamaan, ovat sosialistis-kommunistisen, huonosti hoidetun talouden aiheuttamia. Toivon, että vahvistatte lausuntoni. Toiseksi: ollessamme Serbiassa 14 päivää sitten meille sanottiin, että pakotteet on poistettu, mutta niitä ei todella ole poistettu. Entäpä kauppapakotteet? Onko ne jo purettu? Yritykset nimittäin tarvitsevat tällä hetkellä mahdollisuuksia harjoittaa kaupankäyntiä. Miloseviæin seurueen voitte laittaa mustalle listalle, mutta poistakaa siltä kaikki muut!

Volcic
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, presidentti Kostunican esittämä dramaattinen itsensä tuomitseminen, johon myös kollegamme viittasi ja joka koski hänen omia virheitään ja Serbian kansan virheitä harva kansakunta on koskaan tehnyt tällaista on ele, joka tuottaa hänelle kunniaa ja tarjoaa merkittävän panoksen alueen ilmapiirin parantamiseen. Poliittisesti Kostunica liittyy siis jälleen sen kansainvälisen yhteisön päätöksentekoon, joka pitää Kosovoa edelleen osana Jugoslavian liittotasavaltaa, ja samanaikaisesti hän vähentää Kosovon albaanien toivoa saada itsenäinen valtio. Minkälaista jännitettä meistä tämä jännite tuntuu tietenkin liioittelulta, vaikka vain osa serbipakolaisista palaisi tästä albaanien kovasti toivoman itsemääräämisen puuttumisesta saattaisi aiheutua? Arvoisa komission jäsen, voitteko käymienne neuvottelujen pohjalta sanoa, missä määrin maltillinen Rugova teidän mielestänne olisi valmis käymään keskustelua demokraattisen kollegansa kanssa Belgradissa?

Patten
Arvoisa jäsen oli varmasti oikeassa sanoessaan, että meidän on osoitettava kärsivällisyyttä suhtautumisessamme Belgradin ja Jugoslavian kehitykseen tulevina viikkoina, jolloin demokratia vahvistetaan. Se ei merkitse sitä, että me hylkäisimme tai luopuisimme periaatteistamme tai arvoistamme. Sitä emme voi tehdä. Meidän on joka tapauksessa varmistettava, että presidentti Kostunicalla on aikaa kehittää ja vahvistaa hallituksensa demokraattista perustaa. Kaikki haluavat nähdä hänen onnistuvan siinä mittavassa tehtävässä, johon hän on ryhtynyt, ja on sanottava, että tähän mennessä kaikki, mitä hän on tehnyt, ja kaikki, mitä hän on sanonut, on viitannut samaan demokraattiseen suuntaan. Hän on perustanut armahduskomission käsittelemään vangittuna olevien tapauksia, vaikka jotkut on jo vapautettu, ja mekin olemme täällä saaneet tietoomme muutamia tällaisia tapauksia, mutta kuten sanoin Serbian ortodoksisen kirkon patriarkalle viikko sitten Wienissä Albanian vankien tilanne on asia, johon hänen on kiinnitettävä melko kiireellisesti huomiota.
Kuten kaksi arvoisaa jäsentä mainitsi, kantani Kosovosta perustuu aina YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmaan 1244. Panin merkille muiden omaperäiset ajatukset. En ole varma, ovatko ne kaikissa tapauksissa harkittuja tai järkeviä, mutta oman lähestymistapani perustana on päätöslauselma 1244.
200 miljoonan euron hätäapupaketti koostuu osaksi rakenteellisesta avusta, mutta esitin alustuksessani, mihin tarkoituksiin meidän olisi pyrittävä käyttämään näitä varoja, ja kun otetaan huomioon, että niistä suurin osa otetaan yleisen talousarvion budjettikohdasta "Hätätilanteet kolmansissa maissa", meidän ei tarvitse ottaa varoja alueen muille maille tai muille alueille varatuista määrärahoista tämän avun järjestämiseksi.
Hyvin paljon Kaakkois-Euroopasta tietävä jäsen, joka on vaatinut järkevämpää ja tehokkaampaa politiikkaa Kaakkois-Eurooppaan jo kuukausien ja jopa vuosien ajan, viittasi siihen, että meidän on varmistettava, että pystymme toimittamaan apua nopeasti ja realistisesti. Olen hyvin ihmeissäni muutamista melko epärealistisista lupauksista, joita Serbiassa on annettu. Kyllä minäkin haluaisin puhdistaa Tonavan parissa viikossa, mutta se ei ole mahdollista. Pari puhujaa oli sitä mieltä, että asiat voitaisiin hoitaa ehkä hieman nopeammin, ja ehkä meidän pitäisi suhtautua siihen kannustuksena nopeuttaa käsittelyämme ja saada hankkeemme toteutettua mahdollisimman pian.
Haluaisin tuoda esille erään hyvin tärkeän ja merkittävän asian. Puhumme hätäavusta, ja siinä vaiheessa, kun apua jaetaan, lähetämme yhdessä Maailmanpankin kanssa paikan päälle valtuuskunnan arvioimaan pidemmän aikavälin tarpeita. Samaan aikaan autamme toivoakseni Jugoslaviaa selviytymään niistä ongelmista, jotka ovat sen YK:n ja Maailmanpankin jäseneksi liittymisen esteenä ja joita sillä on suhteissaan kansainvälisiin rahoituslaitoksiin, joille sillä on huomattavia maksamattomia velkoja. Toivon, että pystymme hoitamaan nämä ongelmat ja että tarvearvio saadaan valmiiksi ensi vuoden puoliväliin mennessä.
Olisi täysin järjetöntä järjestää jälleenrakennuksen rahoittajien konferenssi, ennen kuin olemme saaneet nämä asiat hoidettua. Ei ole mitään järkeä järjestää jälleenrakennuksen rahoittajien konferenssia, ennen kuin olemme löytäneet käyttötarkoituksen suurille varoille. Joutuminen esimerkiksi sellaiseen tilanteeseen, jossa emme pystyisi hankkimaan lainapääomaa vaan olisimme täysin riippuvaisia lahjoituksista, merkitsisi sitä, että kaikki jälleenrakennuksen rahoittajien konferenssit olisivat ennenaikaisia. Siksi toivon, että pystymme pitämään mielessämme kohtuullisen kehitysvauhdin.
Avun käyttötarkoituksista uskallan väittää, että jonkin verran jälleenrakennusta on tehtävä Naton ilmaiskujen jälkeen. Voimme kuitenkin todeta Belgradissa, että ne toteutettiin, kuten ihmiset tuolloin sanoivat, kokonaisuudessaan kirurgisen tarkasti, vaikka ihmishenkien menetykset olivat hyvin traagisia. Suurin korjaustyö, joka on tehtävä, on kuitenkin se työ, jota tarvitaan vuosia jatkuneen kommunismin ja vuosia jatkuneen muukalaisvihamielisen kansallismielisyyden vuoksi. Näillä aloilla on suurin jälleenrakennuksen tarve: talous on saatettava 2000-luvulle ja siitä on tehtävä kilpailukykyinen avoimien rajojen ja avoimien markkinoiden Euroopassa. Edessä on melkoinen tehtävä, mutta koska Australian, Kanadan, Saksan ja muiden maailman maiden talouselämässä vaikuttaa niin monia päteviä ja kyvykkäitä serbejä, me kaikki voimme odottaa sitä vaihetta, jolloin serbit pystyvät tekemään paljon enemmän oman Serbian taloutensa vaurastumiseksi ja menestymiseksi. Haluamme auttaa heitä siinä.
Pakotteista mainitsisin, että olemme peruuttaneet kuten parlamentissa varmasti tiedetään öljysaarron ja lentokiellon. Neuvottelemme Jugoslavian viranomaisten kanssa, mitä taloudellisille pakotteille olisi täsmällisesti ottaen tehtävä. Sanoisin omana näkemyksenäni, vaikka tämä on asia, josta päätetään yleisten asiain neuvostossa, että olen aina haluton olemaan katolisempi kuin paavi tai osuvampaa ilmaisua käyttääkseni ortodoksisempi kuin patriarkka: jos Belgradin viranomaiset sanovat meille, että he haluavat päästä eroon taloudellisista pakotteista, olisi melko omituista, jos me sanoisimme: "Älkää hätäilkö, uskomme pystyvämme laatimaan oivia pakotteita, jotka vastaavat niitä tarpeita, jotka voimme teidän puolestanne aivan hyvin unohtaa." Puhun asiasta tässä hengessä aikanaan yleisten asiain neuvostossa.

McMillan-Scott
Vierailin viime vuonna tähän aikaan Belgradissa, melkoisen synkässä kaupungissa, jossa epätoivo väistyy päivä päivältä toivon tieltä. Kävin tutustumassa kansalaisjärjestöjen työhön humanitaarisella ja vapaalla media-alalla, joita Euroopan unioni rahoittaa, eikä saamani kuva ollut erityisen myönteinen. Halua oli, mutta todellisuus ei vastannut sitä. Lupauksia oli mutta ei toimintaa, koska varoja ei saatu käyttöön ja koska hallinto oli sekaisin.
Haluan kysyä komission jäseneltä, lupaako hän kiittää komission virkailijoita sekä Brysselissä että varsinkin Belgradin toimistossa, jota johtaa valtuuskunnan johtaja Michael Graham; komission virkailijat ovat koko prosessin aikana joutuneet kokemaan valtavan muutoksen ja heistä on itse asiassa ollut paljon hyötyä demokratiakehityksessä. Vaikeuksista huolimatta heidän saavutuksensa ovat hyvinkin merkittäviä. Haluaisin komission jäsenen vahvistavan, että hän kiittää näiden henkilöiden lisäksi myös paikan päällä toimivia kansalaisjärjestöjä. Toivon erityisesti, että hän ottaa vastaan parlamentin kiitokset, koska hän on osoittanut, että aktiivinen demokraattinen toiminta onnistuu paitsi Hongkongissa myös Serbiassa.

Ludford
Myös minä haluaisin kiittää komission jäsentä hänen ponnisteluistaan ja kuulostamatta mahtailevalta toivon voivani vakuuttaa hänelle, että vähäinen läsnäolijoiden määrä parlamentissa ei varmasti heijasta kiinnostuksen tasoa tähän aiheeseen. Sivumennen sanoen minusta tuntuu, että parlamentin menettelyissä on jotakin outoa, kun me kulutamme lounasaikaan puolitoista tuntia äänestyksiin, mutta kun kyseessä on näin tärkeä aihe, emme anna jäsenille mahdollisuutta olla läsnä niin monilukuisina kuin asiaa kohtaan tunnettu kiinnostus edellyttäisi.
Haluaisin kysyä komission jäseneltä alueellisesta yhteistyöstä. Onko hän tai me Euroopan unionina edistynyt pyrkimyksissään saada alueen toimijat vakuuttuneiksi siitä, että kun me kannustamme heitä ryhtymään alueelliseen yhteistyöhön, kyseessä ei ole erkaantuminen Eurooppaan ja lopulta Euroopan unionin jäsenyyteen johtavalta tieltä olettaen että kaikki kriteerit täytetään ilman määräaikoja ja aikatauluja, vaan askel kohti lopulta toteutuvaa EU:n jäsenyyttä?

Piétrasanta
Arvoisa puhemies, puheenvuoroni koskee Kosovoa, koska se liittyy tiedonantoon, joka oli määrä antaa tänään mutta joka muuttui tiedonannoksi Serbiasta. Ymmärrän sen, kun otetaan huomioon, että maassa on uusi johtaja, presidentti Kostunica, ja että on puututtava hänen kanssaan prosessiin, jotta asiat sujuisivat mahdollisimman hyvin.
Olin viime viikolla Pristinassa. Tapasin paljon ihmisiä ja erityisesti Bernard Kouchnerin työistunnossa, ja näin siellä esiintyvät suuret ongelmat. Te kyllä puhuitte Tonavasta, mutta emme voi tyytyä tutkimusten tekemiseen. On ryhdyttävä kiireellisiin toimiin, koska juuri rikkihappo- ja Mitrovican varastot saastuttivat Tonavan. On laadittava suunnitelma riskien ennalta ehkäisemiseksi paitsi tälle alueelle myös Pristinan kaupungille ja muille Kosovon kaupungeille. Ihmiset elävät hädässä. Iskut uraanirikastetta sisältävillä taistelukärjillä saastuttivat Pristinan kaupungin ja muut iskuja saaneet alueet. Urheiluhallin tuhoaminen vapautti asbestia, joka levisi koko kaupunkiin. Siellä on vakava terveysongelma.
Haluaisin siis kiinnittää huomionne tähän asiaan ja sanoa teille, että kaupungissa on sosiaalinen ongelma. Tätä apua on annettava sosiaaliselle hankkeelle, leskille, orvoille, ja niin edelleen. On toteutettava kiireellisiä toimia. Sallittehan minun korostaa sitä.

Patten
Olen kiitollinen ystävälleni siitä, mitä hän sanoi Michael Grahamista ja hänen virkailijoistaan Belgradissa. He ovat tehneet erinomaista työtä. Sain ilokseni tilaisuuden kiittää heistä muutamia, ja toivon, että seuraavan vierailuni yhteydessä voin kiittää heitä kaikkia, ja välitän heille silloin varmasti jäsenen ystävällisen huomionosoituksen. Kansalaisjärjestöt ovat myös toimineet loistavasti.
Media-alalla työskentelevät järjestöt ovat toimineet loistavasti. Saimme hienoa palvelua esimerkiksi Helsinki-toimikunnan Ruotsin ryhmältä, mutta yhteistyö on ollut erinomaista, ja niistä kaikista vaikeuksista huolimatta, joita Miloseviæin hallinto meille aiheutti, onnistuimme välittämään Serbian demokraateille ja demokraattisille joukoille huomattavasti apua. Toivon, että sillä oli pieni merkitys muutoksen aikaansaamisessa.
Arvoisa paronitar oli täysin oikeassa sanoessaan, että alueelliseen yhteistyöhön kannustamista epäillään toisinaan eräänlaisena Brysselin asettamana esteenä Eurooppaan johtavalle tielle. Meidän on selitettävä ihmisille, että pyrimme siihen, että Kaakkois-Euroopassa tapahtuu se, minkä tiedämme toimineen omalla kohdallamme. Euroopan unioni on maailman paras esimerkki maille, jotka selvittävät vanhoja vihamielisyyksiään, ja maille, jotka pyrkivät vakiinnuttamaan poliittisia olojaan ja lisäämään vaurauttaan kaatamalla rajoja, poistamalla esteitä ja yhdistämään tietyillä aloilla suvereniteettiaan ja tekemään yhdessä sen, mikä onnistuu paremmin yhteistyöllä.
Juuri tähän me yritämme kannustaa Kaakkois-Euroopan maita. Kerromme niille esimerkiksi, että päästämme teidät hyvin laajasti markkinoillemme, mutta teidän on myös päästettävä meidät hyvin laajasti naapureidenne markkinoille. Tämä on asteittain ja onnistuneesti etenevän vakaus- ja assosiaatioprosessin ydinajatuksia. Olen samaa mieltä arvoisan jäsenen kanssa Tonavasta ja ympäristö- ja terveysongelmista.
Presidentti Kostunica sanoi pormestarien kanssa pidetyssä kokouksessa, että uudella demokraattisella aikakaudella Jugoslaviassa olisi edistettävä merkittävästi tasa-arvoa, koska kokoushuoneessa oli muistaakseni vain kolme naista. Yksi läsnä olleista naispormestareista puuttui kuitenkin erityisesti viime vuonna syntyneisiin ympäristö- ja terveysriskeihin, ja meidän on kiinnitettävä huomiota tämäntapaisiin ongelmiin, koska ne muodostavat vakavan terveysriskin monille Kaakkois-Euroopan ihmisille.

Puhemies
Kiitoksia paljon, arvoisa komission jäsen.
Julistan keskustelun päättyneeksi.

Ilmastonmuutos - Tulvat
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista aiheista:
Moreira Da Silvan laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0270/2000) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille EU:n politiikasta ja toimenpiteistä kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseksi: kohti eurooppalaista ilmastonmuutosohjelmaa (ECCP) (KOM(2000) 88 - C5-0192/2000 - 2000/2103(COS)),
Moreira Da Silvan laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0271/2000) komission vihreästä kirjasta kasvihuonekaasujen päästökaupasta Euroopan unionissa (KOM(2000) 87 - C5-0193/2000 - 2000/2104(COS)),
Jacksonin ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan puolesta komissiolle esittämä suullinen kysymys (B5-0547/2000) komission strategiasta Haagin ilmastonmuutoskonferenssissa (COP6),
komission julkilausuma Pohjois-Italian ja Espanjan tulvista.

Moreira Da Silva
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, kahdeksan vuotta Rio de Janeiron kokouksen jälkeen ja kolme vuotta Kioton kokouksen jälkeen voimme liioittelematta todeta, että ilmastonmuutosasiakirja elää nykyään vaikeinta vaihettaan, varsinaista totuudenhetkeään, kahdesta keskeisestä syystä: ensinnäkin koska toimielinten tasolla COP 6:ssa (sopimuspuolten konferenssin kuudennessa istunnossa), joka pidetään ensi marraskuussa Haagissa, laaditaan Kioton pöytäkirjan lopullinen versio ja aloitetaan sen ratifiointivaihe, jotta se voisi olla voimassa vuoteen 2002 asti, jolloin järjestetään Rio+10 -konferenssi. Toiseksi se on kriittisessä vaiheessa siksi, että koska sisäisellä tasolla jäsenvaltiot eivät ole soveltaneet sellaista politiikkaa tai sellaisia toimia kuten esimerkiksi energiatehokkuus, uudistuvien energioiden käytön edistäminen sekä energian ja kasvihuonekaasupäästöjen verotus, me erkanemme parhaillamme Kiotossa sovituista vähennyksistä emmekä lähene niitä.
Tämän erittäin vaativan asiayhteyden takia me kannatamme komission aloitetta esitellä yhdessä kasvihuonekaasujen päästökauppaa koskeva vihreä kirja ja tiedonanto "kohti eurooppalaista ilmastonmuutosohjelmaa". Vaikka ehdotusten sisältöä kannattaa hieman korjata ja arvostella, kuten kohta saadaan nähdä, on totta, että tämä aloite on antanut kaksi kiistämätöntä poliittista merkkiä. Ulospäin se on uudistanut Euroopan kyvyn johtajuuteen. Yhteisön valtioille se on näyttänyt esimerkkiä velvollisuuksien täyttämisessä.
Aloittakaamme tarkastelemalla vihreää kirjaa kasvihuonekaasujen päästökaupasta. Tämä vihreä kirja käynnisti keskustelun siitä, minkälaiseksi Euroopan unionin päästökauppajärjestelmä rakennetaan tulevaisuudessa. Järjestelmän käynnistämiseksi komissio päätti, minkälaiset perusedellytykset muodostavat sen kovan ytimen: järjestelmän on perustuttava "tekemällä oppimiseen", sen on käynnistyttävä vuonna 2005 ja sen on ensimmäisessä vaiheessaan keskityttävä hiilidioksidiin ja merkittäviin pistekuormituslähteisiin.
Meidän näkökulmamme, jota myös mietintö heijastaa, on se, että tämänkaltaisen järjestelmän käyttöön ottamisesta Euroopan unionissa jo vuodesta 2005 alkaen koituu kiistämättömiä etuja. Sallikaa minun painottaa niistä kolmea: ensiksi tämä järjestelmä mahdollistaa sen, että tuotantoalat, yritykset ja jäsenvaltiot oppivat päästökauppajärjestelmän toiminnan käytännössä ja varustautuvat taloudellisesti vuoteen 2008, jolloin se varsinaisesti käynnistyy kansainvälisellä tasolla. Toiseksi tämän järjestelmän avulla pyritään korjaamaan kätevämmin se tilanne, joka nykyään vallitsee suurimmassa osassa jäsenvaltioita, eli sopimusten noudattamatta jättäminen. Kolmanneksi järjestelmä mahdollistaa sen, että yhteisön Kiotossa antamien lupausten noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia, jotka ovat vuosittain miljardien eurojen luokkaa, voidaan vähentää voimakkaasti.
Huolimatta tämän aloitteen oivallisuudesta ja vihreän kirjan teknisestä laadusta, joista onnittelemme komissiota, joitakin näkökohtia on tarkasteltu hiukan rajoittuneesti. Niinpä laatimani mietinnön tarkoituksena oli laajentaa ja syventää vihreän kirjan alulle panemaa keskustelua. Tämä onkin nyt tehtävämme.
Sallikaa minun tähdentää kuutta kohtaa tästä laatimastani asiakirjasta. Ensiksi: vihreässä kirjassa olisi pitänyt asettaa kasvihuonekaasujen vähentämiseksi määriin sidotut tavoitteet, jotka olisi varmistettu päästökauppajärjestelmässä, eli vihreästä kirjasta olisi pitänyt käydä ilmi, minkä osuuden kasvihuonekaasujen vähentämisestä pitäisi kuulua pääsykauppajärjestelmän piiriin. Toiseksi olemme sitä mieltä, että vihreässä kirjassa ei olisi saatu vältellä sen mahdollisuuden tarkastelua, että päästökauppajärjestelmä antaisikin kilpailuetuja ydinvoimalle. Kolmanneksi: meistä on välttämätöntä, että tulevaisuudessa järjestelmän piiriin kuuluu eräitä aloja, jotka vihreässä kirjassa on jo jätetty pois laskuista, erityisesti liikenne, ala, jolla päästöt kasvavat nopeimmin. Neljänneksi: komission ei olisi pitänyt päättää järjestelmän soveltamisalaa koskevassa keskustelussa, että suora päästökauppa on ainoa mahdollinen vaihtoehto yritysten välillä. On olemassa muitakin vaihtoehtoja, ja toivomme, että seuraavaksi komissio harkitsee kaikkia niitä. Viidenneksi: meistä on olennaista, että ehdokasvaltiot liitetään päästökauppajärjestelmän piiriin mahdollisimman aikaisessa vaiheessa. Tässä mielessä pyydämme komissiota esittämään seuraavassa tiedonannossaan suunnitelman, jossa ennakoitaisiin tapoja noiden valtioiden liittämiseksi päästökauppajärjestelmään. Kuudenneksi ja viimeiseksi: toimintatapojen ja päästölupien myöntäminen on mielestämme helpompi tapa varmistaa halutut ympäristövaikutukset, kilpailun rehtinä pysyminen ja järjestelmän yksinkertaisuus kuin "peritty oikeus". Nyt ei kuitenkaan ole oikea aika jättää mitään menetelmää pois laskuista, minkä takia pyydämme komissiota jatkamaan tätä pohdintaa ja laajentamaan sitä myös kolmanteen vaihtoehtoon: esikuva-analyysiin.
Tarkastelkaamme nyt tiedonantoa eurooppalaisesta ilmastonmuutosohjelmasta. Kun otetaan huomioon päästökauppaa koskevan vihreän kirjan laadukkuus ja paneutuneisuus asiaan, politiikkaa ja toimenpiteitä koskeva tiedonanto "kohti eurooppalaista ilmastonmuutosohjelmaa" on pettymys. Se on pettymys, koska siitä käy ilmi politiikan ja toimenpiteiden, eli kansallisten ja yhteisön toimintalinjojen asettaminen toiselle sijalle markkinakoneistoon verrattuna. Se on pettymys myös siksi, että tiedonannosta aiheutuu epätasapainoa eri talousalojen välisessä kohtelussa; erityisesti toivottiin, että niillä aloilla, joita ei ollut otettu päästökauppajärjestelmän piiriin, saataisiin huomata, että toisen, politiikkaa ja toimenpiteitä koskevan tiedonannon, lähestymistapa on kunnianhimoinen ja että sen sitoumukset ovat tarkasti määriteltyjä. Pyydämme siis komissiota viemään eurooppalaisen ilmastonmuutosohjelman ECCP:n kiireellisesti päätökseen ja esittämään kuuden kuukauden kuluttua COP 6:sta sellaisia politiikkaa ja toimenpiteitä koskevia erityisehdotuksia, joissa sitoudutaan niin taloudessa, politiikassa kuin toimenpiteissäkin tiettyihin määriin, joilla kasvihuonekaasuja vähennetään.
Sallikaa minun lausua hyvin lyhyesti muutama sananen Yhdistyneiden Kansakuntien tulevasta konferenssista, COP 6:sta, joka pidetään Haagissa ensi marraskuussa. COP 6:een liittyvät vaikeudet eivät johdu ainoastaan Kiotossa käsittelemättä jääneiden asioiden monimutkaisuudesta, vaan myös Yhdysvaltojen poliittisesta tilanteesta. Huomattakoon, että presidentinvaalien tuloksesta riippumatta ne, jotka Haagissa neuvottelevat Kioton pöytäkirjasta, ovat Bill Clinton ja Al Gore. Näkymämme ovat siten erittäin huolestuttavat. Jos Bush voittaa, uusi hallinto saattaa jättää huomiotta kaikki ne sopimukset, jotka me olimme solmineet Clintonin hallinnon kanssa. Mikäli Al Gore voittaa, mikään ei estä sitä, että pöytäkirjan vahvistamiseen tarvittavien kahden kolmasosan löytäminen senaatista voi olla yhä hyvin hankalaa. Sen takia Euroopan unioni ei mielestäni saa luopua neuvotteluohjelmastaan. Euroopan unionilla on hyvä neuvotteluohjelma, eikä sen pidä luopua siitä. Jos me luovumme siitä, koska luulemme voivamme saada aikaan sopimuksen Yhdysvaltojen kanssa, otamme kaksinkertaisen tappion riskin: huononnamme pöytäkirjan tekstiä, minkä lisäksi Yhdysvallat ei kenties vahvista sitä. Siksi meidän on annettava merkkejä avautumisesta Venäjän, Kanadan, Japanin, Norjan sekä Keski- ja Itä-Euroopan maiden suuntaan.
Arvoisa puhemies, päätän puheenvuoroni kiittämällä kaikkia kollegoitani, erityisesti lausuntojen esittelijöitä ja varjoesittelijöitä, siitä, että he ovat mahdollistaneet laajan ilmastonmuutoksien pysäyttämisstrategiaa koskevan yhteisymmärryksen löytymisen.

Blokland
. (NL) Arvoisa puhemies, kasvihuonekaasujen päästöt lisääntyvät yhä, vaikka Euroopan unioni on sitoutunut vähentämään näiden kaasujen päästöjä vuosina 2008-2012 kahdeksalla prosentilla. Meidän tulee suhtautua vihreään kirjaan päästökaupasta tätä taustaa vasten. Vihreä kirja on ensimmäinen askel kohti markkinat huomioon ottavaa välinettä, joka asettaa päästöille ylärajan ja tarjoaa ajan mittaan erittäin hyvät mahdollisuudet päästöjen vähentämiseen. Tällä tavalla on olemassa mahdollisuus, että Euroopan unioni sittenkin täyttää Kioton pöytäkirjaan liittyvät velvoitteet.
Talous- ja raha-asioiden valiokunta suhtautuu pääpirteissään myönteisesti vihreään kirjaan. Se pitää kuitenkin kauppajärjestelmän tukevaa pohjaa hyvin tärkeänä. Sen on oltava yksinkertainen ja avoin osallistujille ja siihen pitää sisällyttää hyvät markkinainstituutiot. Muuten se ei toimi markkinaosapuolten luottamuksen puutteen vuoksi.
Sen lisäksi järjestelmän pitää olla osallistuville yrityksille neutraali kilpailun kannalta. Tässä me vastustamme voimakkaasti muutamia kohtia esillä olevassa päätöslauselmaluonnoksessa, sillä ne vaikuttavat kilpailun häiriintymiseen, koska alakohtaista lähestymistapaa ei noudateta johdonmukaisesti. Esittelijän lähestymistavasta seuraa se, että saman alan yrityksiä voidaan kohdella eri tavalla eri jäsenvaltioissa. Rahdin kuljettaja ei tosiaankaan kilpaile kemiallisen tehtaan kanssa, mutta kylläkin muiden jäsenvaltioiden rahdin kuljettajien kanssa. Toivon, että tämä väärinkäsitys voidaan korjata muutaman tarkistuksen avulla. Olen utelias näkemään, tukeeko komission jäsen Wallström myös niitä.
Arvoisa puhemies, lopullinen tavoite on puhtaampi elinympäristö. Se voidaan saavuttaa kaupattavien päästöoikeuksien käyttöönoton avulla puuttumatta suoraan taloudellisiin rakenteisiin. Pitäähän meidän loppujen lopuksi kantaa yhteinen vastuumme Jumalan luomakunnasta vastuullisesti, näin on tehtävä viipymättä.

Hautala
. Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan kiittää ensinnä esittelijää siitä, että hän on todella koonnut meidän kaikkien näkemykset yhteen ja tehnyt loistavan työn. Päästökauppahan tuli ilmastokeskusteluun osana niin sanottuja joustavia mekanismeja. Euroopan unioni ei varsinaisesti näitä halunnut mukaan keinovalikoimaan, mutta ne nyt kuitenkin ovat kansainvälisessä sopimuksessa, ja Haagissa laaditaan säännöt näille niin sanotuille joustaville mekanismeille, joista päästökauppa on yksi keskeinen.
Kun EU on ollut johtava voima näissä kansainvälisissä neuvotteluissa tähän asti, niin me kaikki varmasti toivomme, että tämä johtava asema säilyy, ja luotamme tässä komissioon. Tästä syystä Euroopan unioni on päättänyt esittää, että unionin sisällä siirryttäisiin kasvihuonekaasupäästöjen kauppaan jo vuodesta 2005 alkaen, ja tämä on siis eri asia kuin se, että Kioton sopimus sinänsä mahdollistaa tällaisen kansainvälisen päästökaupan vuodesta 2008 alkaen. Mutta Euroopan unionin sisällä tätä järjestelmää voidaan kokeilla ja sitä voidaan kehittää. Näinpä oikeusasioiden valiokunta toivottaakin tervetulleeksi komission vihreän kirjan ja sen, että sen pohjalta laaditaan puitedirektiivi. Toiminta Euroopan unionin tasolla päästökaupassa on ehdottomasti oikeutettua, koska muutoin kilpailu vääristyy. Haluan kiinnittää valiokunnan nimissä huomiota siihen, että päästökaupalla voidaan toki tehdä paljon mutta ei kaikkea. On erittäin tärkeää, että päästökauppa täydentää muita keinoja, joista keskeisiä ovat taloudelliset ohjauskeinot. On myös erittäin tärkeää, että päästökauppaa valvotaan tehokkaasti, ja uskon, että tarvitsemme myös ympäristötarkastajia, joista parhaillaan neuvottelemme neuvoston kanssa.

Linkohr
. (DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, myös teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta on sitä mieltä, että kasvihuonekaasujen päästökauppa on järkevä ratkaisu. Kuten kaikki muutkin, mekin olemme kuitenkin sitä mieltä, että vain 50 prosenttia päästöjen kokonaisvähennyksestä pitäisi laskea mukaan. Ratkaisevaa päästökaupassa on, että tulevaisuudessa sähkön ja kaasun lisäksi myös hiilidioksidille määritellään hinta. Tämä kuulostaa yksinkertaiselta, mutta se merkitsee energiatalouden ja energiasektorin täydellistä mullistusta. Meidän on ymmärrettävä tämä. Tällä asialla on valtavia seurauksia, ja sen avulla myös siitä olen vakuuttunut voidaan vähentää päästöjä.
Miltä seuraavien vuosien käsikirjoitus voisi sitten näyttää? Toivon, että Euroopan unioni Haagin konferenssissa onnistuneesti loppuun saatettujen neuvottelujen jälkeen ratifioi Kioton pöytäkirjan. Se tarkoittaa, että allekirjoituksemme on sitova.
Seuraavaksi komission on laadittava direktiivi, jolla vastuu jaetaan 15 jäsenvaltion kesken tasapuolisesti. Tarvitsemme siis kiintiöitä. Näihin kiintiöihin on liityttävä pakotteita, muutoin asiassa ei ole mitään järkeä. Toisin sanoen: ympäristöpolitiikkaa käsitellessämme luommekin kiertoteitse yhteistä energiapolitiikkaa. Voisimme aloittaa päästökaupan Euroopan unionissa vuonna 2005. Sanon vielä kerran: toivon, että tätä käsikirjoitusta noudatetaan enemmän tai vähemmän tarkasti ja ettemme anna sen tosiasian häiritä, että muut valtiot, ehkäpä ei Yhdysvallatkaan, eivät toistaiseksi allekirjoittaisi näitä sopimuksia. Tässä mielessä meidän täytyy tukea komissiota ja esiintyä mahdollisimman yhtenäisesti.

Messner
Arvoisa puhemies, EU-komission on korkea aika toteuttaa konkreettinen ohjelma kasvihuoneilmiön pysäyttämiseksi. Ilmastonmuutokset ovat maailmanlaajuisesti nähtävissä, vaikka Euroopassa tilanne ei olekaan niin paha kuin muutamilla muilla alueilla ajattelen Amerikan länsirannikkoa ja Bangladeshia. Viimeisimmät Italian katastrofit kuitenkin erityisesti Valle D´Aostassa ja Sveitsin puolella tapahtuneet katastrofit ovat osoittaneet, että nyt myös meillä tapahtuu vakavia katastrofeja, joille paikallinen väestö voi tuskin mitään.
Kioton sopimus on siis pantava täytäntöön käytännössä, ja seuraavan, Haagissa pidettävän ilmastokonferenssin on mentävä pidemmälle kuin tähänastiset pyrkimyksemme. Kun on selvää, että hiilidioksidi on pääasiallinen syy ilmastonmuutoksiin ja että liikenne lisääntyy edelleen, on ennen kaikkea tehtävä konkreettisia ehdotuksia siitä, miten liikennettä pitäisi rajoittaa kaupungeissa, miten läpikulkuliikennettä pitäisi verottaa oikein tai miten tiemaksut saataisiin oikealle tasolle. Päästötasoihin liittyvän kaupan lisäksi on ryhdyttävä toimiin koko tilanteen saamiseksi hallintaan.
En haluaisi epäillä liikkuvuutta tai heikentää sitä, mutta tarvitsemme liikkuvuutta meidän on muutettava liikennekäyttäytymistämme, eikä päästökauppa saa johtaa siihen, ettemme enää keskustelisi muista mahdollisesti käyttöön otettavista konkreettisista toimista. Eurooppa on johtava alue ympäristöpolitiikassa, ja jos haluamme säilyttää uskottavuutemme, meidän on mentävä pitemmälle kuin valkoisessa kirjassa nyt sanotaan.

Jackson
Arvoisa puhemies, haluan saada kirjatuksi, että Euroopan parlamentti pitää Haagin konferenssin aihetta arveluttavana ja on siitä huolissaan.
Ensiksi, kuten jo mainittiin, on pohdittava, osallistuvatko Euroopan parlamentin jäsenet lainkaan tähän konferenssiin. Kaikki Haagin konferenssista seuraavat Euroopan unionin politiikat on käsiteltävä, tarkistettava ja hyväksyttävä parlamentissa, siis eurooppalaiset politiikat. Kansalliset politiikat on aiheestaan riippumatta hyväksyttävä kansallisissa parlamenteissa, mutta meidän on hyväksyttävä kaikki se, mistä tulee Euroopan unionin politiikkaa Haagin konferenssin seurauksena.
Meille on tähän asti luvattu, että EU:n valtuuskuntaan osallistuu vain kolme parlamentin jäsentä. Parlamentin osallistumisen täsmällinen luonne on myös hyvin epäselvä. Haluaisimme lähettää suuremman valtuuskunnan. Ymmärrämme, että Coreperissa väännetään kättä tästä asiasta ensi viikolla, mutta toivoisimme, että komission jäsen voisi antaa siitä edes joitakin tietoja.
Haluaisimme myös, että edustajillemme annettaisiin ohjeita ennen konferenssia. Toivomme, että komission jäsen antaa meille täydellisen selonteon ohjeista jonka kuulemme kohta ja kaikki tarvittavat tiedot konferenssin aikana. Eikä siinä vielä kaikki: haluamme, että edustajamme ovat läsnä kaikissa EU:n valtuuskunnan kokouksissa, myös niissä, joissa käsitellään strategiaa ja politiikkaa. Emme usko pyytävämme liikaa, jos pyydämme näitä asioita. Kun ajatellaan osuuttamme Euroopan unionin lainsäädännön laatimisessa, on järjetöntä, että komissio ja neuvosto pitäisivät neuvottelut omana asianaan.
Toiseksi on pohdittava, miten vakavasti teollisuusmaat, myös Yhdysvallat, todella suhtautuvat COP6:een ja Kioton pöytäkirjan ratifioimiseen. Haluavatko ne ja, rehellisesti sanottuna, haluammeko me edistyä vai joudummeko todistamaan, miten jarrut lyödään pohjaan? Meillä näyttää jo olevan tuhoisia todisteita ilmastonmuutoksen vaikutuksista, mutta kun ympäristövaliokunnan jäsenet kokoontuvat hiljattain Yhdysvaltain kongressin jäsenten kanssa, mikä tapahtui onneksi videoyhteyden välityksellä, he saivat sellaisen kuvan, että kongressi ei hyväksy Kioton pöytäkirjan ratifiointia. Jos Yhdysvallat ei pysty sopimaan tällaisista toimenpiteistä ympäristön hyväksi nyt, kun sen taloudella menee näin hyvin, millaiset mahdollisuudet meillä on siinä vaiheessa, kun tilanne ei ehkä ole yhtä hyvä?
Haluaisimme kuulla komission mielipiteen siitä, millaista vahinkoa Yhdysvallat todennäköisesti aiheuttaa Haagin konferenssissa ja mitä me voimme pelastaa tästä haaksirikosta. Jos Yhdysvallat osoittaa selvästi, että se ei aio koskaan ratifioida Kioton pöytäkirjaa, jos suurimmat kehitysmaat eivät sitä tee, mitkä ovat meidän mahdollisuutemme koota yhteen joukko maita, jotka ratifioivat pöytäkirjan, ja millainen vaara on olemassa, että Euroopan unioni joutuu tällöin taloudellisesti epäsuotuisaan asemaan?
Haluaisimme komission jäsenen esittävän meille myös selvät määräajat ilmastonmuutoksen toimenpiteitä koskevista suunnitelmistaan ensi vuodeksi. Ymmärrän, että se saattaa merkitä kuudenteen ympäristöalan toimintaohjelmaan liittyvien asioiden paljastamista, mutta nyt olisi sopiva hetki selvittää laajat linjat niistä asioista, joita ehkä odotamme.
Lopuksi, koska tiedämme ilmastonmuutoksen syyt tai olemme varmoja siitä, että tiedämme ilmastonmuutoksen syyt, tulevat sukupolvet tuskin antavat meille anteeksi sitä, että puutumme niihin niin hitaasti. Hallitukset eivät uskalla korottaa polttoaineveroa pelätessään vaalitappiota. Se on inhimillistä, ja sitä ei ehkä voida välttää. Voisimme silti ainakin myöntää lisää varoja vaihtoehtoisten uusiutuvien energialähteiden kehittämiseen ja siihen, että niistä tehtäisiin nopeasti todellisia vaihtoehtoja. On kovin surullista, että viime vuonna me itse asiassa leikkasimme Euroopan unionin uusiutuvien energialähteiden SAVE-rahastoa, jolle annamme nyt murto-osan niistä varoista, joita käytetään tupakanviljelyn tukemiseen. Tulevat sukupolvet eivät anna sitä meille anteeksi ja ne ovat oikeassa.

Wallström
. (EN) Saanen ensinnäkin kiittää esittelijä Moreira Da Silvaa, joka on laatinut kaksi erinomaista mietintöä nykyisestä ilmastonmuutosstrategiastamme. Saanen myös antaa tunnukseni Euroopan parlamentille siitä, että se on korostanut jatkuvasti yleismaailmallista ilmastonmuutoksen ongelmaa. Suhtaudun myönteisesti tästä aiheesta tänään käytyyn keskusteluun. Tämä keskustelu on erityisen ajankohtainen, koska keskeisiä päätöksiä tehdään vain neljän viikon kuluttua ilmastonmuutossopimuksen sopimuspuolten konferenssin kuudennessa istunnossa niin sanotussa COP6:ssa Haagissa.
Kuten tiedätte, Euroopan unioni tukee vahvasti Kioton pöytäkirjan voimaantuloa viimeistään vuonna 2002 eli Rio+10 -konferenssissa. Euroopan unioni aikoo ratifioida pöytäkirjan heti, kun COP6:ssa on onnistuttu aikaansaamaan päätöksiä, joilla taataan ympäristön loukkaamattomuus ja Kioton pöytäkirjan uskottavuus. Jotta tähän päästään, Euroopan unionin on ehdottomasti omaksuttava vahva ja kannustava johtoasema. Esittäisin tässä yhteydessä seuraavanlaisen tiivistelmän EU:n tärkeimmistä tavoitteista COP6:ssa.
Meidän on ensinnäkin varmistettava, että teollisuusmaat toteuttavat toimia omissa maissaan. Teollisuusmaat tuottavat suurimman osan kasvihuonekaasuista ja niiden on näytettävä esimerkkiä ilmastonmuutoksen pysäyttämisessä. Tämä olisi varmistettava COP6:n tuloksissa siten, että niissä tasapainotetaan Kioton joustomekanismien käyttöä, kuten päästökauppaa, jonka ohella toteutetaan kansallisia toimenpiteitä, ja korostetaan tarvetta osoittaa edistystä päästöjen vähentämistä koskevissa politiikoissa vuoteen 2005 mennessä.
Toiseksi meidän on varmistettava Kioton tavoitteiden noudattaminen. Teollisuusmaat sopivat vähentämistavoitteista Kioton pöytäkirjassa. Jotta nämä tavoitteet saavutetaan, meidän on sovittava COP6:ssa vakaista sääntöpuitteista Kioton joustomekanismeja varten sekä vahvasta ja toimivasta yhdenmukaisuusjärjestelmästä. Niitä tarvitaan joustomekanismien tehokkuuden varmistamiseksi, koska markkinat voivat toimia tehokkaasti vain vakaissa institutionaalisissa puitteissa.
Kolmanneksi Euroopan unioni on tavoitteiden mielekkyyden säilymistä ajatellen hyvin huolestunut siitä, että hiilidioksidinielut otetaan huomioon, koska niihin liittyy monia tieteellisiä ja muita epävarmuustekijöitä ja riskejä. Se on huolestunut myös hiilidioksidinielujen mahdollisesta laajuudesta, koska ne vaikuttavat siihen, miten paljon teollisuusmaiden on tehtävä päästöjensä vähentämiseksi. Ellei näihin huolenaiheisiin kiinnitetä huomiota, emme voi suostua siihen, että teksteihin lisätään mitään muuta metsän- tai maankäyttöä kuin metsänistutusta, metsänhävitystä tai metsän uudelleenistutusta. Hiilidioksidinieluja ei pitäisi sisällyttää CDM:ään eli puhtaan kehityksen mekanismiin, koska tätä mekanismia olisi käytettävä maiden sosiaalisen ja taloudellisen kehityksen edistämiseen.
Neljänneksi meidän on vastattava kehitysmaiden ja taloudellista muutosta läpikäyvien maiden tarpeisiin edistämällä kapasiteetin vahvistamista ja teknologian siirtoa sekä auttamalla niitä sopeutumaan.
Tässä yhteydessä on kiinnitettävä erityistä huomiota vähiten kehittyneisiin maihin. Meidän olisi pohdittava näitä asioita COP6:ssa ja sovittava siitä, että puhtaan kehityksen mekanismin on perustuttava turvalliseen ja ympäristöystävälliseen teknologiaan, jolla näitä maita autetaan kehittymään vähemmän saastuttavalla tavalla.
Suhtaudun myönteisesti siihen, että yhteisön COP6-valtuuskuntaan osallistuu Euroopan parlamentin jäseniä. Lopullinen päätös COP6:een osallistuvien Euroopan parlamentin jäsenten määrästä tehtäneen 31. lokakuuta mennessä; komissio on ehdottanut, että Euroopan parlamenttia edustaisi kahdeksan jäsentä. Kun otetaan huomioon osallistumista koskevat toimielinten säännöt, kyseiset jäsenet voivat osallistua yleiskokouksiin, ja voin vakuuttaa teille, että minä ja henkilöstöni teemme kaikkemme pitääksemme kaikki COP6:een osallistuvat jäsenet säännöllisesti ajan tasalla tarkkailijoilta suljettujen neuvottelujen kulusta. Voin myös luvata, että järjestän asianmukaisen selvityksen ennen COP6:n alkua, ehkä 7. ja 11. marraskuuta välisenä aikana, jos se on mahdollista yritämme järjestää sen parhaalla mahdollisella tavalla.
Saanen myös esittää näkemykseni pöytäkirjan ratifioimisesta ilman Yhdysvaltoja. Euroopan unioni on hyvin sitoutunut pöytäkirjan ratifiointiin ja sen voimaantuloon vuoteen 2002 mennessä. Kehotamme kaikissa yhteyksissä myös muita sopimuspuolia, eritoten Yhdysvaltoja ja Venäjää, valmistautumaan pöytäkirjan ratifiointiin. Vaikka pöytäkirja voi teoriassa tulla voimaan ilman Yhdysvaltojen ratifiointia, se, että maailman suurin kasvihuonekaasupäästöjen aiheuttaja ei olisi mukana järjestelmässä, olisi kuitenkin selvästi huonompi vaihtoehto. Sillä olisi myös hyvin todennäköisesti merkittävä vaikutus EU:n kilpailukykyyn.
Minusta oli mukava todeta, että parlamentti ja neuvosto tukevat komissiota sen pyrkimyksissä saada aikaan tehokas eurooppalainen ilmastonmuutosohjelma. Euroopan parlamentin ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan lausunnossa tästä ohjelmasta painotetaan, että politiikkojen ja toimenpiteiden pitäisi olla etusijalla EU:n ilmastonmuutosstrategiassa. On tärkeää, että kaikki osapuolet hyväksyvät tämän strategian, ja siksi komissio on käynnistänyt kaikille osapuolille tarkoitetun kuulemisprosessin ilmastonmuutosohjelman yhteydessä.
Ympäristöneuvostossa hyväksyttiin hiljattain päätelmät kasvihuonekaasupäästöjen rajoittamista koskevista politiikoista ja toimenpiteistä, ja niissä vahvistettiin eurooppalaisen ilmastonmuutosohjelman yhteydessä tehdyt valinnat.
Niissä kiinnitettiin erityistä huomiota myös liikenteeseen, energiatehokkuuteen ja niihin teollisuuden aloihin, joita olisi kehitettävä, kun otetaan huomioon kyseisten toimenpiteiden ympäristövaikutukset ja kustannustehokkuus. Näitä ehdotuksia tutkitaan huolellisesti eurooppalaisen ilmastonmuutosohjelman parissa parhaillaan tehtävässä työssä. Kuten tiedätte, ohjelma on täydessä käynnissä, ja nykyiset kuusi työryhmää joustavien mekanismien, energiahuollon, energiankulutuksen, liikenteen, teollisuuden ja tutkimuksen ryhmät ovat toimineet viime kesäkuusta lähtien. Eurooppalainen ilmastonmuutosohjelma on alusta alkaen ollut haastava integrointitehtävä, johon on osallistunut komission yksiköitä, teollisuuden edustajia, kansalaisjärjestöjä ja kansallisia asiantuntijoita. Ensivaikutelma on ehdottomasti myönteinen neljän ensimmäisen kuukauden jälkeen. Eri ryhmissä on kehittynyt rakentava asenne.
Käytän ohjelman edistymistä koskevaa kertomusta pohjana puheessani, jonka esitän ilmastonmuutosta käsittelevässä neuvoston kokouksessa 7. marraskuuta. Vaikka käytettävissä on ollut hyvin vähän aikaa, ohjelman perusteella voidaan jo laatia ensimmäinen ehdotuslista kaikilla asianomaisilla aloilla mahdollisesti toteutettavista toimenpiteistä. Yhdistetyn lämmön- ja sähköntuotannon sekä uusien energialähteiden edistäminen, hiilipitoisuudeltaan alhaisten polttoaineiden käyttöön siirtymisen edistäminen, rakennusten energiatehokkuuden tukeminen, tietoisuuden lisääminen liikenteestä, kevyisiin ajoneuvoihin tehtävät parannukset, toimenpiteet energiahukan vähentämiseksi ja fluorattujen kaasujen talteenotto kuuluvat eurooppalaisen ilmastonmuutosohjelman perusteella tehtäviin alustaviin ehdotuksiin.
Kun ilmastonmuutosohjelman kuulemisprosessi päättyy ensi kesään mennessä, ohjelma on antanut virikkeitä tehtyihin ehdotuksiin ja vauhdittanut niiden etenemistä. Samalla se on edistänyt myös uusien ajatusten syntymistä. Tästä syystä ilmastonmuutosohjelma tarjoaa ainutlaatuisen mahdollisuuden koota yhteen kaikki EU:n kunnianhimoisen ilmastonmuutosstrategian osatekijät, minkä jälkeen komissio viimeistelee kaikkein lupaavimmat ehdotukset.
Haluaisin kiittää jäseniä siitä, että he tarkastelivat vihreää kirjaa kasvihuonekaasujen päästökaupasta niin olennaisiin asioihin keskittyen. Komissio on kiinnostunut kuulemaan osapuolten ja tietysti myös Euroopan parlamentin näkemyksiä. Yksityiskohtia koskevia erimielisyyksiä on odotettavissa, kun ympäristöpolitiikan uusi väline on näköpiirissä, mutta olen hyvin iloinen parlamentin omaksumasta kannustavasta ja rakentavasta asenteesta.
Päästökauppa on uusi käsite ja se on herättänyt ymmärrettävää epäluuloa tietyillä tahoilla. Toivon, että vihreä kirja on osaltaan onnistunut hälventämään tätä epäluuloa.
Euroopan unionissa toteutettava päästökauppa olisi myös yksi poliittinen toimenpide niiden muiden toimenpiteiden rinnalla, jotka ovat jo käytössä tai joita komissio kehittelee ilmastonmuutosohjelman yhteydessä. Komissio ei laita kaikkia munia samaan koriin. Päästöjen huomattava vähentäminen edellyttää hyvin monenlaisia politiikkoja ja toimenpiteitä. Komissio on hahmotellut päästökaupan toimivuutta käytännössä, koska se haluaa viedä keskustelua eteenpäin. Kyseessä ei todellakaan ole lopullinen suunnitelma. Vaikka vihreästä kirjasta saattaa syntyä sellainen kuva, että siinä korostetaan annettuja vaihtoehtoja, komission lähtökohtana on ensinnäkin avoin suhtautuminen kyseiseen uuteen välineeseen sekä maltillisen, varovaisen ja asteittaisen kehityksen kannattaminen EU:ssa tapahtuvassa päästökaupassa. Varovaisen lähestymistapansa vuoksi komissio ei kannata tässä vaiheessa sitä ajatusta, että päästökaupan olisi koskettava kaikkia kasvihuonekaasuja ja muita aloja liikenne- ja kotitalousala mukaan luettuna.
Järjestelmää voidaan myöhemmin laajentaa, jos se näyttää toimivan käytännössä, mutta sen on ensin osoitettava toimivuutensa. Päästökaupalla ei mielestäni suosita ydinvoiman käyttöä sen enempää kuin mitään muutakaan ilmastonmuutosta koskevaa toimenpidettä, joita tutkitaan eurooppalaisessa ilmastonmuutosohjelmassa. Ydinvoimaa ei suunnitella sisällytettäväksi kasvihuonekaasujen päästökauppajärjestelmään. Järjestelmä halutaan edelleenkin ottaa käyttöön vuoteen 2005 mennessä, ja siksi yhteisö voi hyötyä oppimalla ja tekemällä. Jäsenvaltiot ovatkin jo ryhtyneet toimiin, ja meidän olisi pidettävä etusijalla mielissämme yhteisön yhteinen etu. Lisäksi aion neuvottelin tästä jo viime lokakuussa ottaa Keski- ja Itä-Euroopan maat mukaan tulevaan päästökauppajärjestelmään.
Lopuksi vihreään kirjaan tähän mennessä vastaanotetut vastaukset joita on noin 50 heijastavat suurta kiinnostusta kyseistä välinettä kohtaan. Näkemykset vaihtelevat siitä, mitä olisi tehtävä seuraavaksi, mutta komissio päättää etenemistavasta tulevien kuukausien aikana, kun vastauksia on tutkittu yksityiskohtaisemmin ja kun tiedämme COP6:n tulokset. Komissio on aina toivonut ja toivoo edelleen, että kaikki päästökauppaa koskevat yhteisön päätökset olisivat täysin Kioton pöytäkirjan kasvihuonekaasujen päästökauppajärjestelmän mukaisia siinä vaiheessa, kun se tulee voimaan. Kuten tiedätte, EU:n järjestelmän on määrä tulla voimaan vuonna 2005, kun sen sijaan Kioton kansainvälinen päästökauppajärjestelmä tulee voimaan vasta myöhemmin.
Lopuksi voin antaa yleisen tukemme päätöslauselmillenne ja haluaisin vielä kerran esittää kiitokseni ja tunnustukseni parlamentille sen rakentavista ponnisteluista tietoisuuden lisäämiseksi ilmastonmuutoksesta ja sen antamasta tuesta komission täytäntöönpanolle.

Fiori
Arvoisa puhemies, kun nyt puhumme Da Silvan todella hienosta mietinnöstä ja hänen vastikään kuvaamastaan merkittävästä ja täynnä suunnitelmia olevasta näkymästä, sallinette minun pysähtyä hetkeksi tapahtumaan, josta on muodostumassa dramaattinen, eli tulviin, jotka ovat viime viikolla koetelleet laajoja alueita Euroopassa: ensimmäiseksi Pohjois-Italiaa ja sitten myös Ranskaa ja Espanjaa. Totumme vähitellen kieleen, joka dramaattisesti luonnehtii aikaa, jossa elämme; tulvehtia, tulvia, nousta yli äyräiden ovat jo miltei jokapäiväiseen elämäämme kuuluvaa sanastoa. Uskomme, että tämä kaikki on kohtalokasta seurausta ilmastomuutoksesta, jota vastaan sosiaali- ja talousjärjestelmässä pitää kehittää torjuntamuotoja.
Ilmastoasiantuntijatkin sanovat, että jopa alueittemme ilmastotiede muuttuu koko ajan. Viime päivien poikkeuksellisen runsaat sateet auttoivat tasapainottamaan vuoden takaista ilmastoa, jolloin sitä hallitsi kuivuus. Asiantuntijat sanovat myös, että taipumusta kuivuuteen esiintyy tulevina vuosina ja että se myös pahenee ja vuorottelee tiiviisti yhdessä muutaman vedenpaisumuksen ja niitä seuraavien tulvien ja vedennousun kanssa. Nyt, kun valitettavasti kuolleita on haudattu, toimittajat ovat poistuneet tuhoutuneilta alueilta ja tässä tapauksessa Po-joen minä asun Po-joen varrella virranjuoksu on jo palautunut normaaliksi, meidän olisi aika "avata sateenvarjo", kuten sanomme Italiassa, eli ryhtyä toimiin, mutta ei siten, että näytämme synkiltä kuin mytologian Kassandra vaan niin, että arvioimme vielä kerran kaikki tarpeet ja apukeinot.
Näinä vuosina valmius- ja hälytystoimissa on toki edistytty merkittävästi, mikä on antanut mahdollisuuden estää onnettomuuksia leviämästä, ja vaikka edistysaskelien merkitys ja tärkeys täytyy tunnustaa, niitä ei voida pitää ensisijaisina toimina. Tarvitaan puolustavaa politiikkaa, jotta voisimme nimenomaan noudattaa ilmastoasiantuntijoiden antamia ohjeita. Tarvitaan poliittisia ja alueellisia maaperän suojelupolitiikkoja silloinkin, kun aurinko paistaa kirkkaana.
Niinpä haluan korostaa eräitä ajatuksia. Ensimmäinen koskee käytäntöjä, joita ihminen harjoittaa rakentamisessa ja joita ei voi unohtaa: käytäntöjen päämääräksi pitää asettaa se, että kykyä suunnitella hankkeita ja sääntöjä ja valvontaa sovelletaan entistä tiukemmin, ja ennen kaikkea ihmisen tekemät maataloustyöt pitää kohdentaa paremmin. Hiljattain tapahtuneessa Po-joen tulvassa viljelymaa toimi tulvauomana ja suojeli kaupunkialueita, ja maatalousalueet suojasivat kaupunkialueita vesivirralta pidättämällä sitä omilla alueillaan. Meidän on siis vahvistettava viljelijän merkitystä ympäristönsuojelijana, viljelijän, joka aurinkoisina päivinä jätetään sivuun, unohdetaan ja jota aliarvioidaan. Maatalous- ja ympäristöpolitiikassa sekä kaupunki- ja aluepolitiikassa tuskaillaan näille tehtäville sopivan paikan etsimisessä. Meidän pitää Euroopan unionissa löytää soveliaat koordinointimuodot tässä asiassa.

Hulthén
Arvoisa puhemies, keskustelemme tänään kolmesta tärkeästä asiakirjasta, jotka koskevat yhtä ehdottomasti merkittävimmistä meitä kohtaavista haasteista, toisin sanoen ilmastonmuutoksia.
Pohjoismaalaiselle, joka asuu alueella, jossa lämpötila tähän vuodenaikaan ylittää harvoin 7 astetta ja jossa vettä tulee kuin aisaa, ilmaston lämpeneminen tuntuu ehkä ensi silmäyksellä houkuttelevalta. Asia ei kuitenkaan ole niin yksinkertainen. Odotettavissa olevat ilmastonmuutokset ovat tuskin missään mielessä myönteisiä meidän kenenkään kannalta. Sen sijaan tulevaisuudennäkymät ovat täsmälleen sellaiset kuin millaisiksi ne kuvattiin aivan äskettäin, täynnä myrskyjä, sadetta ja tulvia. Siihen on lisättävä kasvi- ja eläinkunnassa tapahtuvat muutokset. Elämä ei pysy entisen kaltaisena, ja siitä tulee tuskin myöskään miellyttävää.
Niitä kolmea ilmastonmuutoksia koskevaa asiakirjaa, joita ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta on käsitellyt, voidaan pitää eri aikakausia edustavina asiakirjoina. Haagin konferenssia käsittelevä päätöslauselma on lähimpänä nykyaikaa. Siinä ympäristöasiainvaliokunta esittelee oman ja toivottavasti myös unionin näkemyksen siitä, mitä Haagissa on mielestämme tapahduttava. Sitä on leimannut suuri yksimielisyys, mikä on hyvä lähtökohta näin Haagin konferenssin kynnyksellä. Päätöslauselmassa tuodaan selvästi esille Kioton pöytäkirjan allekirjoittamisen välttämättömyys ja se, että teollisuusmaiden on toimittava suunnannäyttäjinä ilmastonmuutoksien pysäyttämiseen liittyvässä työssä. Siinä korostetaan myös erittäin selvästi, että joustomekanismien on vain täydennettävä kansallisia toimia. Minusta on ilahduttava kuulla, että komission jäsen Wallströmkin on sitä mieltä.
Mielestäni ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan puheenjohtaja on antanut selvän viestin siitä, että mielestämme Euroopan parlamentin kolme edustajaa Haagin konferenssissa ei riitä. Olen iloinen myös siitä, että komission jäsen Wallström sanoo, että komissio ehdottaa kahdeksaa edustajaa. Euroopan parlamenttiin ja niihin, jotka tekevät parlamentissa töitä ympäristökysymysten parissa, on jossain vaiheessa suhtauduttava vakavasti, eikä heitä pidä käyttää pelkästään eräänlaisina keulakuvina sopivan tilanteen tullen. Kun Haagin konferenssissa keskustellaan säännöllisistä kokouksista ja säännöllisestä tiedottamisesta, on myös tärkeää korostaa, että niiden on oltava rakentavia. On tärkeää, että myös parlamentin jäsenten näkökulmat otetaan huomioon, jotta siitä ei tulisi vain yhdensuuntaista viestintää.
Päästökauppaa koskeva päätöslauselma on hyvä asiakirja, mutta ympäristöasioiden valiokunnan tekemät tarkistukset ovat parantaneet sitä entisestään. Tärkeimpiä lisäyksiä ovat COP 6 -asiakirjankin sisältämät selvät maininnat, joiden mukaan itse päästökauppa ei saa ylittää 50 prosenttia päästöjen vähentämiseen liittyvistä toimenpiteistä. On myös tärkeää vaatia mitattavissa olevia tavoitteita jokaiselle valtiolle ja jokaiselle sektorille. Edelleen tarvitsemme oikeudellisesti sitovia toimia, jotka velvoittavat jäsenvaltiot noudattamaan kiintiöitään.
Jonkin verran huolta on herättänyt se, että tietyt sektorit ovat jääneet vihreän kirjan ulkopuolelle, esimerkiksi liikenteen ala. Edellytämme, että nämä sektorit sisältyvät seuraavaan asiakirjaan, toisin sanoen asiakirjaan, jossa käsitellään EU:n politiikkaa ja toimenpiteitä päästöjen vähentämiseksi, ja että liikenteen alaa ei unohdeta, kun keskustelemme ilmastonmuutoksista.
Viesti on erittäin selkeä: periaatteena on oltava, että kaikki päästöt, alkuperästä riippumatta, kuuluvat jonkin valvontamenetelmän piiriin ja että menetelmät voivat muodostua päästökiintiöistä tai lainsäädännöstä, mutta kaikille päästöille on oltava konkreettisia rajoituksia ja valvontamenetelmiä.
Monet ovat suhtautuneet epäillen päästökauppaa koskevaan ehdotukseen, erityisesti sosiaalis-taloudellisten seurausten osalta. Pelätään yksinkertaisesti, että työllisyystilanne heikkenee. Pelätään sitä, että yritykset kilpailuttavat kuoliaaksi eri teollisuudenaloja toisiaan vastaan. Olen sitä mieltä, että tämä epäily ja tämä pelko käyvät ilmi päätöslauselman 13 kohdasta, ja toivon, että se rauhoittaisi ainakin joitakin niistä, jotka ovat peloissaan. Haluan korostaa, että ruotsinkielisessä versiossa on tässä kohdassa selvä virhe. On hyväksytty vain puolet siitä tarkistuksesta, joka on julkaistu ruotsinkielisessä asiakirjassa.
Kolmas asiakirja on ehkä kaikkein tärkein pitkällä aikavälillä. Siinä käsitellään EU:n politiikkaa ja toimenpiteitä kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseksi. Siinä käsitellään myös erästä välttämätöntä asiaa, nimittäin elämämme ja elintapojemme muuttamista, jotta saavuttaisimme jotakin. Se on erittäin myönteinen asiakirja. Se olisi ollut vieläkin myönteisempi, jos se olisi ollut konkreettisempi ja selkeämpi, mutta toivomme, että ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan hyväksymät tarkistukset tekevät siitä selkeämmän.

Caveri
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen iloinen siitä, että Euroopan ja maailman ilmastonmuutoksia koskeva keskustelu tarjosi meille tilaisuuden käsitellä todellista pyörremyrskyä, joka iski suureen osaan Eurooppaa. Tämä pyörremyrsky, jolle saksalaiset säätieteilijät antoivat nimeksi Joséphine, iski ankarasti Luoteis-Italiaan ja muun muassa kotialueelleni Valle D' Aostaan. Kolmessa neljässä päivässä satoi vettä yhteensä 10 000 neliökilometrin pinta-alueelle keskimäärin 500-700 millimetriä, mikä vastaa suurin piirtein yhden vuoden sademäärää. Tarkoitan siis, että kauhu iski Valle D' Aostaan samoin kuin muihin alueisiin ja maihin, jotka tämä tuskallinen koettelemus saattaa todelliseen sotatilaan ja tekemisiin pitkän ja kalliin vahinkoluettelon kanssa.
Miksi siis Euroopan unioni? Sekä muuttaaksemme elämäntyyliämme ja varsinkin ymmärtääksemme ilmastotiedettä muuttavaa ilmaston kiertokulkua, mobilisoidaksemme eurooppalaisia varoja, jotka ovat välttämättömiä väestön tarpeisiin vastaamiseksi, ja lopuksi, sanon tämän vuoristonasukkaana, selviytyäksemme todellisesta välttämättömyydestä toteuttaa toimia Euroopan vuoristoalueilla, koska muutoin nämä tulvat saattavat valitettavasti toistua.

De Roo
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ilmastomme on muuttunut jo nyt. Viimeksi kuluneiden 1000 vuoden aikana se on kylmennyt yhden viidesosan asteen verran. Viimeksi kuluneiden 50 vuoden aikana ilmasto on kuitenkin lämmennyt puolitoista astetta. Lämpeneminen on yhä nopeampaa. Monet ajattelevat, että yksi tai kaksi astetta on mukava asia, mutta lämmin golf-virta, jonka takia meillä on miellyttävä ilmasto, voi kääntyä milloin tahansa. Sitten Euroopan ilmasto muuttuu samanlaiseksi kuin Kanadan ilmasto. Talvisin on useiden viikkojen ajan 20-30 astetta pakkasta.
Tarvitaan radikaaleja toimia maapallon lämpenemisen pysäyttämiseksi. Kioton pöytäkirja on liian rajoittunut. Yksinomaan lentoliikenteen kasvu 15 seuraavan vuoden aikana mitätöi kaikki Kioton pöytäkirjan mukaiset vähennykset. Kiina tuottaa jo nyt enemmän kasvihuonekaasuja kuin kestävän kehityksen kannalta on hyväksi. Emme saa sulkea silmiämme näiltä seikoilta.
Vuoden 2020 jälkeen kehitysmaidenkin pitää ryhtyä vastustamaan kasvihuonekaasuja. Sen pitää kuitenkin tapahtua samanarvoisuuden pohjalta. Jokaisella maailman kansalaisella on yhtä suuri oikeus hiilidioksidipäästöihin. Yhdysvaltain kansalaisilla ei ole oikeutta 200 kertaa suurempiin päästöihin kuin Itä-Afrikan asukkailla. Kansainvälisen CO2-sertifikaattien kaupan pitää käynnistyä vuoden 2008 jälkeen oikeudenmukaiselta pohjalta. Vain silloin Kiinan ja Intian kaltaiset kehitysmaat tulevat mukaan.
Jos Haagissa valitaan amerikkalainen tekemällä oppimisen lähestymistapa, tämä tie tukkeutuu. Tehokas energia ja uudistuvat energianlähteet ovat tie edistykseen sekä pohjoisessa että etelässä. Sitä eivät ole Australian hallituksen esittämät 25 cm korkeat pensaat. Eivätkä muutkaan metsähankkeet, joita ei voida toteuttaa.
Ydinenergian rahoittamien puhtaan kehityksen järjestelmän varoin ei myöskään sisälly siihen. Se olisi epänormaalia sillä hetkellä, kun Yhdysvalloissa ja Euroopassa vain suljetaan ydinvoimaloita. Onneksi ministerimme ja komissio ovat oikealla puolella. Toivon ryhmäni puolesta, että he pysyvät kannassaan.
Kioton pöytäkirjan nopea ratifiointi on oikea tie. Emme saa tehdä itseämme riippuvaiseksi Yhdysvaltojen senaatista. Ratifioinnin jälkeen hiilidioksidipäästöille tulee hinta. Nyt ne ovat vielä ilmaisia Euroopan suurteollisuudelle ja sähkön tuottajille, jotka tuottavat yhdessä 45 prosenttia hiilidioksidipäästöistä.
Vihreä kirja päästökaupasta Euroopan unionissa on erinomainen aloite. Euroopan on tehtävä kaikkensa päästäkseen kahdeksan prosentin tavoitteeseen. Vetoan komissioon, jotta se tekisi lisää ehdotuksia kuljetusalan päästöjen vähentämiseksi. Olemme uskottavia vain, jos itse pääsemme kahdeksan prosentin tavoitteeseen. Vain silloin on mahdollista päästä tuloksiin maailman ilmastonäyttämöllä.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, kuten me kaikki tiedämme, ilmastokysymykset muodostavat aikamme ehkä kaikkein vaikeimmin ratkaistavan ympäristöongelman. Sehän ei johdu siitä, että emme tietäisi, millaisia muutoksia olisi tehtävä, vaan siitä, että välttämättömillä muutoksilla on hyvin suuria seurauksia koko liikenne- ja energiapolitiikallemme ja oikeastaan koko kulutustavallemme. Meidän on tehtävä hyvin olennaisia yhteiskunnallisia muutoksia kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseksi.
Kehittyneimmillä valtioilla, valtioilla, joissa taloudellinen elintaso on kaikkein korkein ja joissa kasvihuonekaasujen päästöjen määrä on suurin henkeä kohti, on suurin vastuu toimia suunnannäyttäjänä päästöjen vähentämisessä. Haagin konferenssin kynnyksellä on aivan ratkaisevaa, että Yhdysvallat saadaan mukaan sellaiseen sopimukseen, joka johtaa sekä todelliseen edistykseen että Kioton pöytäkirjan ratifioimiseen.
Kehittyneimpien valtioiden vastuullisen politiikan lähtökohtana on oltava se, että ne voivat vähentää omia päästöjään. Jos haluamme antaa mahdollisuuden päästökaupan harjoittamiseen, johon suhtaudun hyvin epäröivästi, se saa muodostaa vain pienehkön osan kokonaispolitiikasta. Tällaista kauppaa on siinä tapauksessa myös valvottava tiukasti yhteiskunnallisia näkökohtia ja kehitysmaissa tapahtuvia tulevaisuuden kehitysmahdollisuuksia ajatellen. Tämä järjestelmä voi olla erittäin vaarallinen tulevaisuudessa, kun Venäjä ja kehitysmaat otetaan mukaan päästökauppaan ja kun se muuttuu maailmanlaajuiseksi. Sen sijaan on olemassa muunlaisia joustomekanismeja, joiden käyttämisestä on etua maailmanlaajuisella tasolla.
Päästöillä ja rajoituksilla käytävä kauppa ei saa korvata vaadittavia todellisia muutoksia, ja sama koskee tietenkin myös ydinvoimaa. Tarvitsemme sitä vastoin voimakasta politiikkaa, joka kannattaa energian kulutuksen vähentämistä, uudistuvaa energiaa, vaihtoehtoisia polttoaineita ja liikenteeseen liittyviä toimivia ympäristöveroja. Näiden toimien toteuttaminen on ennen kaikkea yksittäisten jäsenvaltioiden vastuulla. Verotukseen toivoisimme yhteistä vähimmäisveroa. Jos emme pysty pääsemään yhteisymmärrykseen kasvihuonekaasuihin liittyvästä verotuksesta EU:ssa, pitää niiden valtioiden, jotka ovat valmiita toimimaan suunnannäyttäjinä, ottaa kuitenkin yhteisesti käyttöön tällainen vero.
Olemme samaa mieltä esittelijä Moreira Da Silvan laatimien mietintöjen useimpien kohtien sisällöstä, mutta suhtaudumme epäillen päästökauppaan. Tällainen järjestelmä voi olla kiinnostava kokeilu EU:n tasolla, mutta se ei saa syrjäyttää muita toimia.

Muscardini
Arvoisa puhemies, olemme näinä vuosina saaneet huomata, että katastrofit ovat lisääntyneet räjähdysmäisesti alueellamme: jotkin luonnonmullistukset ovat koetelleet kokonaisia alueita ja kyliä, mutta ne eivät kuitenkaan johdu pelkästään luonnonolojen muutoksista, vaikka nämäkin johtuvat ihmisen toiminnasta, vaan ne ovat riippuvaisia myös hallinnoista, johtajista ja kansalaisista, jotka eivät ole kyenneet parantamaan tilannetta eivätkä suojelemaan ja turvaamaan maata.
Tänä vuonna Italian ensimmäinen murhenäytelmä tapahtui Calabrian maakunnassa, ja sitten Pohjois-Italiassa tapahtui tämä uusi suuronnettomuus, jossa kuoli yli 25 ihmistä ja 45 000 ihmistä evakuoitiin; erityiseen kovaan koetukseen joutuivat Valle D'Aostan ja Piemonten maakunnat ja monia alueita Padanian laaksossa sekä Lombardian maakunnassa. Viime vuonna Ranskassa tapahtunut murhenäytelmä tuhosi satavuotiaita metsiä, mistä aiheutui rajattomia vahinkoja koko ihmiskunnalle.
Arvoisa puhemies, viisi vuotta sitten Italia kärsi toisesta suuresta tulvasta. Silloinkin tuhoutui taloja, siltoja, teitä, tehtaita ja kokonaisia kyliä. Siihen aikaan olin Euroopan parlamentin jäsen Alleanza Nazionalen nimissä, ja pyysin komissiolta välittömiä toimia tulvan kannalta riskialueiden määrittelemiseksi ja Euroopan unionin hydrogeologisen kartoituksen laatimiseksi. Tapahtumasta on viisi vuotta, puhumme nyt uudesta tulvasta eikä minkäänlaista hydrogeologista kartoitusta ole tehty. Euroopan unioni ei ole ryhtynyt minkäänlaisiin toimiin, se ei ole harjoittanut minkäänlaista painostusta kansallisia valtioita kohtaan, jotta yksittäisten kansakuntien maaperän tilaa muutettaisiin ja parannettaisiin.
Ehdotamme nyt tuota samaa kartoitusta, ja toivomme, että emme viiden vuoden kuluttua ole edelleen täällä laskemassa kuolleita ja nuhtelemassa toisiamme siksi, että emme suorittaneet velvollisuuttamme: tarvitsemme kartoitusta vaaravyöhykkeessä olevista unionin alueista, direktiivin, jossa määritellään turvallisuusstandardit jokien ja vuoripurojen rannoille rakentamista varten, toiminnalliset perusteet puuston hallitsemiseksi sekä louhimoiden ja kaatopaikkojen toiminnan estämiseksi vaaravyöhykkeillä, ja säännöt toimintaa oikeuttavien ja toteuttavien rankaisemiseksi. Meidän pitää vakuuttaa itsellemme, että riskien ennakointi ympäristön kunnostamiseksi on paras keino suojella ympäristöä. Saman kehityksen, maaseudun kehitys mukaan luettuna, pitää soveltua yhteen ympäristön, siis ihmisen kanssa.

Gobbo
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, muuttunut Euroopan ilmasto on jo muutaman vuosikymmenen ajan aiheuttanut tuhoja, joita ei ole vielä asianmukaisesti tutkittu ja arvioitu. Padanian alue, joka on geopoliittisesti ja kulttuurisesti yksi Euroopan kehittyneimmistä alueista, on joutunut kärsimään tuhoisasta tulvasta, joka sai aikaan paljon uhreja ja aineellisia vahinkoja. Italian hallitus, joka on myöntänyt todella naurettavan pieniä summia katastrofien mittasuhteisiin verrattuna katastrofi oli muuten odotettavissa Italialle ja Euroopalle strategisesti tärkeällä tuotantoalueella, toimii näitä erittäin aktiivisia väestöjä ajatellen epäasianmukaisesti ja vastuuttomasti ja tehottomasti, kuten nähtiin jo Umbrian maanjäristyksistä ja Etelä-Italian tulvista kärsivien väestöjen kohdalla.
Tähän mennessä ei ole suoritettu yhtään merkittävää hydrogeologista turva- ja järjestelytoimenpidettä. Euroopan pitää taata, että se ryhtyy toimeen Italian hallitusta ajatellen, jotta yrityksille tunnustettaisiin välittömästi kaikki vahingot nämä yritykset pitäisi sitä paitsi vapauttaa kaikista veronmaksuista samoin kuin Padanian vapaaehtoisten auttamille kansalaisille, jotka ryhtyivät heti toimiin normaaliolojen palauttamiseksi.

Liese
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin ensin kiittää mietinnön esittelijää, Jorge Moreira Da Silvaa, erittäin sydämellisesti hänen erinomaisesta työskentelystään ja mietinnöstään! Ilmastonsuojelu ei ole aihe, jota voidaan käsitellä muiden asioiden ohessa, tai aihe, josta vain ekofriikit olisivat kiinnostuneita, vaan se on yksi aikamme suurimmista haasteista. Niiden kauheiden myrskyjen ja tulvien, jotka ovat viime kuukausina koetelleet Eurooppaa ja maailmaa, pitäisi saada meidät hereille. Miltei kaikki tutkijat ovat sitä mieltä, että myrskyt ja tulvat lisääntyvät erittäin voimakkaasti, ellemme vähennä kasvihuonekaasuja selkeästi. Myös taloudellisesti ajateltuna ilmastonsuojelu on järkevää. Siksi minua suututtaa se, että vaikka nämä haasteet tunnetaan, ilmastonsuojelusta keskusteltaessa mainitaan aivan liian usein vain asioita, joita ei haluta toteuttaa, eikä mainita lainkaan asioita, joita todella haluttaisiin toteuttaa. Vaihtoehdot ja rakentava keskustelu puuttuvat.
Monet sanovat, etteivät he missään tapauksessa halua ydinenergiaa. Toiset sanovat, etteivät he missään tapauksessa halua verotuksellisia toimia. Minä kuitenkin uskon, että olisi tartuttava kaikkiin mahdollisiin toimiin, joilla kasvihuonekaasuja voidaan vähentää. Minua harmittaa, että jäsenvaltioita koskevissa kansallista ekoverotusta käsittelevissä keskusteluissa tosin aivan oikein kritisoidaan kansallisia välineitä, mutta tehdään liian vähän myönteisiä ehdotuksia siitä, mitä näiden välineiden sijasta pitäisi käyttää. Ja tästä syystä olen PPE-DE-ryhmän puolesta jättänyt esityksen, jossa vaaditaan eurooppalaisen ilmastoveron käyttöönottoa. Tähän veroon sisältyisivät kaikki kasvihuonekaasut, eikä siinä kiinnitettäisi huomiota siihen, missä kaasut syntyvät. Meillä on mahdollisuus korjata kansallisella tasolla tehdyt virheet ja antaa Euroopalle myönteinen merkki siitä, että asiasta huolehditaan.
PPE-DE-ryhmä on lisäksi sen näkemyksen kannalla, että ydinenergiasta tulee viimeistään seuraavien vuosikymmenten aikana korvaamatonta, jotta ympäristökaasujen tuotantoa voidaan vähentää. Ydinenergiasta luopuminen, jota muutamat jäsenvaltiot suunnittelevat tai jo toteuttavat, on väärä signaali, sillä ydinvoimalat tuottavat huomattavasti vähemmän kasvihuonekaasuja kuin fossiiliset polttoaineet. Ennen kuin ydinenergiasta luovutaan, on ensinnäkin kerrottava, miten kasvihuonekaasuja aiotaan vähentää sen jälkeen, kun ydinenergiaa ei enää käytetä.

Lange
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, minäkin haluaisin ensin kiittää mietinnön esittelijää, koska olen sitä mieltä, että hän on erinomaisesti onnistunut yhdistämään parlamentin erilaiset etunäkökohdat ja löytämään parlamentille yhteisen kannan. Arvoisa komission jäsen, olen seurannut parlamentin ilmastokeskustelua vuodesta 1995 lähtien. Oikeastaan olen vuodesta 1995 lähtien pannut merkille, että parlamentissa tehdään myönnytyksiä. Niitä on aina tehty niistä taktisista syistä, että haluamme eniten hiilidioksidipäästöjä tuottavan valtion astuvan kanssamme samaan Kioton veneeseen. Niinpä astuimme tähän veneeseen ja hyväksyimme päästökaupan. Periaatteessa kannatamme päästökauppaa ja olemme tehneet useita uusia myönnytyksiä. Jossain vaiheessa rima tulee olemaan niin alhaalla, että minun on sanottava, ettei sitä enää voi laskea alemmaksi. Uusia myönnytyksiä ei voida enää tehdä. Siksi olen sitä mieltä, että meidän on tulevissa neuvotteluissa todellakin keskityttävä siihen, että ellei Yhdysvallat kykene pistämään ratifiointia vireille solmimme sopimuksia muiden maiden kanssa ja että ratifiointi on loppujen lopuksi mahdollista ilman Yhdysvaltoja, jotta asiassa lopultakin edetään.
Emme voi tehdä myönnytyksiä nollatasolle saakka tietämättä, hyväksyykö Yhdysvaltain kongressi todella lopulta nämä tavoitteet. Arvoisa komission jäsen, luonnollisestikin kuulin teidän puheenne ECCP-ilmastonmuutosohjelmasta. Se oli juhlapuhe siitä, mitä kaikkea voitaisiin tehdä ja miten mukavaa se olisi. Tällaisia juhlapuheita olen viimeisten vuosien aikana kuullut useammankin kerran.
Paljon mieluummin väittelisin viimeinkin kanssanne aivan konkreettisista toimista, esimerkiksi uusiutuviin energialähteisiin siirtymisestä. Tästä asiastahan on nyt tehty ehdotuskin. Samalla ihmettelen, mitä tällainen komission politiikka oikein on. Nythän kilpailun pääosasto saattaa mitätöidä, ja jopa tuhota, tämän ehdotuksen uusiutuvien energiamuotojen edistämiseksi myöntämällä valtiontukea ympäristönsuojeluun.
Haluaisin painiskella kanssanne sellaisten asioiden parissa, jotka koskevat matalaenergiatalojen standardeja. Haluaisin taistella kanssanne verotuksellisten puitteiden puolesta, joiden avulla tuettaisiin sellaisten autojen käyttöä, joilla on ajettu vain vähän. Olisi siis lopultakin päästävä eroon juhlapuheista ja siirryttävä arkiseen aherrukseen, jotta juhlapuheissa käsiteltävistä asioista todellakin joskus tulisi arkipäivää.

Davies
Arvoisa puhemies, oli mukava kuulla, että komission jäsen kannattaa kahdeksan parlamentin jäsenen osallistumista COP6:een, mutta haluan korostaa, että haluamme rakentavan osan EU:n strategian suunnittelussa. Me emme halua, että meidät jätetään oven taakse, kuten kävi niille jäsenille, jotka osallistuivat äskettäin Maailman terveysjärjestön konferenssiin.
Näemme itsemme yhteistyötä tekevänä Euroopan unionin toimielinten ryhmänä, joka ponnistelee tilanteen parantamiseksi ja Kioton pöytäkirjan ratifioinnin varmistamiseksi. Yksimielisyyttämme on kuitenkin verrattava siihen kokemukseen, jonka saimme hiljattain pidetystä videokonferenssista Yhdysvaltain kongressin jäsenten kanssa, joka oli suoraan sanottuna hyvin masentava kokemus. Yhdysvaltalaista näkökulmaa edustaneen lääketieteellisen komitean puheenjohtajan mukaan kyseessä on taloudellinen, ei ympäristöä koskeva kysymys. Tämä osoittaa selvästi Yhdysvaltojen ja parlamentin edustajien lähestymistavan erot. Videokonferenssissa ei tunnustettu tarvetta tehdä uhrauksia tai hyväksyä, että meillä on kummallakin puolella Atlanttia historiallinen vastuu kasvihuonekaasujen suurimpina aiheuttajina.
Kaikista hyvistä aikeistamme huolimatta näyttää kuitenkin siltä, että hiilidioksidipäästöjen leikkaamisen sijasta me joudumme vuosikymmenen loppuun mennessä lisäämään niitä Euroopan unionissa. COP6:n näkymät ovat siis heikot, eikä meidän pyrkimystemme toteutuminen Kioton tavoitteiden mukaisesti näytä myöskään kovin todennäköiseltä. Tilannetta ei helpota se, että hallitukset ympäri Euroopan unionia antavat periksi vaatimuksille polttoaineen hintojen alentamisesta. Jos suhtaudumme vakavasti ympäristöön, hinnanalennuksia on vastustettava. Meidän ei pitäisi laskea polttoaineveroa.
Suhtaudun myönteisesti päästökauppaan jatkakaamme sen kehittämistä. Kiirehtikäämme myös niitä toimenpiteitä, jotka meidän on toteutettava kaikissa jäsenvaltioissa liikenteen päästöjen vähentämiseksi, energiatehokkuuden parantamiseksi sekä uusiutuvien energialähteiden ja yhdistetyn lämmön- ja sähköntuotannon edistämiseksi. Surullinen totuus on, ettemme onnistu missään tapauksessa estämään ilmastonmuutosta, mutta jos emme ryhdy nyt toimiin, ongelmat pahenevat entisestään.

Turmes
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, jotkut yrittävät palauttaa ydinvoiman asialistalle. Mielestäni unionin ympäristöministerit ovat tähän asti ottaneet erittäin viisaan kannan sulkiessaan sen pois joustomekanismien joukosta. Ydinvoima on kalliimpaa kuin muut vaihtoehdot, kuten energiatehokkuus, ja jokainen ydinvoimaan investoitu dollari on pois muilta paljon kannattavammilta investoinneilta.
Ydinvoima ei oikein vastaa kansalaisten tarpeita, kansalaisten, jotka myös haluavat asettua lämmitettyihin, tai viilennettyihin, taloihin sen mukaan, millä ilmastovyöhykkeellä he asuvat. Ydinvoima ei tuo mukanaan mitään ratkaisua, mutta ratkaisut löytyvät yhteistuotannosta, joka perustuu biomassaan tai kaasuun. Ydinvoima on yhä vaarallista. Tokaimuran onnettomuus osoitti sen, eikä jätteille ole olemassa vieläkään ratkaisua, vaikka siviilikäyttöön tarkoitetun ydinvoiman alkamisesta on 50 vuotta. Tutkimukseen on jo investoitu miljardeja, eikä edistystä tapahdu.
Toisaalta olen sitä mieltä, että energiatehokkuuden hyöty on todellakin ymmärrettävä. Kiinalaisia, intialaisia, indonesialaisia ja pakistanilaisia voidaan auttaa paljon enemmän antamalle heille keinot ostaa sellaisia jääkaappeja, jotka kuluttavat vähän energiaa, koska kymmenen vuoden kuluttua jääkaappeja on 800 miljoonaa. Kehitysmaiden CO2-päästöissä löytyy ratkaisu juuri tästä asiasta, paljon paremmin kuin kahdesta tai kolmesta, neljästä tai viidestä ydinreaktorista, jotka voisimme heille myydä.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, esittelijä toteaa aivan oikein, että ilmastonmuutos on yksi vakavimmista ympäristöongelmista, jotka meidän on ratkaistava.
On kulunut jo kolme vuotta Kioton konferenssista ja sitoumuksesta, jonka mukaan kasvihuonekaasuja vähennetään 8 prosenttia vuoden 1990 tasoon verrattuna, mutta Euroopan ympäristövirasto muistuttaa, että ellei ryhdytä erittäin konkreettisiin poliittisiin toimiin, kasvihuonekaasut eivät vähene: päinvastoin, kasvihuonekaasupäästöjen määrä nousee 6 prosenttia. On syytä ottaa huomioon, että liikenteen aiheuttamat päästöt saattavat lisääntyä kaikkein nopeimmin ja yltää vuonna 2010 peräti 39 prosenttiin.
Olen esittelijän kanssa samaa mieltä myös siitä, että konkreettisten toimien ja politiikkojen täytyy olla etusijalla verrattuna päästöoikeuksien kauppaan, jonka on täydennettävä niitä.
En usko ydinenergiaan enkä suhtaudu siihen lainkaan yhtä innostuneesti kuin jäsen Liese. Olen sitä mieltä, kuten minua edeltänyt kollega, että ydinenergiaan liittyy ratkaisemattomia ongelmia, ja pidän rauhoittavana sitä, että komission jäsen sanoi, että ydinenergiaa ei lisätä tarkasteltavissa ehdotuksissa.
Joka tapauksessa olemme sitä mieltä, että Euroopan unionin ensisijaiseksi tavoitteeksi on otettava konkreettiset politiikat ja toimet sekä eurooppalaisen ilmastonmuutospolitiikan määrittely niin ikään konkreettisine tavoitteineen, ja toivomme, että tällaista lähestymistapaa noudatettaisiin seuraavassa Haagin konferenssissa.
Arvoisa puhemies, muistutan lopuksi muiden kollegojen tavoin Espanjan ja Italian tulvista, jotka ovat mielestämme merkkejä ilmastonmuutoksesta, kuten muut niin sanotut luonnonkatastrofit.

Ayuso González
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät jäsenet, haluan ensiksi yhtyä niihin onnitteluihin, joita esittelijälle on lausuttu näistä suurenmoisista mietinnöistä. Mainitsen ensimmäisestä mietinnöstä ainoastaan Itä-Espanjan tulvat, jotka on pantu ilmastonmuutoksen tiliin, ja niiden uhrit, sillä edelliset puhujat ovat jo viitanneet niihin.
Toisesta mietinnöstä olen sitä mieltä, että päästöoikeuksien kauppaa on pidettävä välineenä, joka edistää Kioton pöytäkirjan mukaisten velvoitteiden noudattamista. Tähän joustomekanismiin voidaan suhtautua monin eri tavoin: toiveikkaasti, reaktiivisesti tai aktiivisesti. Olen sitä mieltä, että meidän täytyy niin talouden kuin ympäristönkin kannalta katsottuna omaksua aktiivinen lähestymistapa. Yhtenä syynä tähän on se realistinen näkemys, että ympäristötavoitteet voidaan näin saavuttaa lyhyellä aikavälillä päätettäessä konkreettisista vähennyksistä ja noudatettavista aikatauluista. Se on myös tilaisuus kannustaa saastumisen valvontaa koskevien uusien tekniikkojen tutkimusta ja kehittämistä, toisin kuin uskovat ne, joiden mielestä tämä mekanismi edistää vain saastuttavien suuryritysten etuja.
Jos tätä välinettä sovelletaan asianmukaisesti, saastuttamisesta tulee yhä kalliimpaa ja markkinoilla pyritään poistamaan pelistä ne tuotteet, jotka on tuotettu ympäristöä saastuttaen. Kun päästöistä tulee kaupan kohde, niitä myös valvotaan entistä enemmän ja ne dokumentoidaan. Tämä edistää sellaista toimintaa, jonka ympäristövaikutukset ovat vähäiset.
Tätä mekanismia on ehdottomasti kehitettävä avoimesti ja erottamattomana osana niitä toimia, joita jäsenvaltioiden on toteutettava ilmastonmuutoksen torjuntaa koskevan eurooppalaisen strategian yhteydessä. Tältä osin kaikkien jäsenvaltioiden on aktiivisesti pyrittävä antamaan kansalaisille tietoja, jotta he ymmärtäisivät alusta lähtien, mihin tavoitteisiin mekanismilla pyritään ja mitkä ovat sen hyödyt, sillä ne ovat aina osittaisia ja muita toimia täydentäviä. Näin sitä ei voida tulkita väärin.

Corbey
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, suuri osa maapallon väestöstä tarvitsee kohta saappaita. Etenkin kolmannessa maailmassa jalat pitää suojata nousevaa vettä vastaan. Myös Italiassa nähtiin hiljattain ilmastonmuutoksen dramaattiset vaikutukset. Hiilidioksidipäästöjen ja maapallon lämpenemisen välistä suhdetta ei ole vielä selvitetty täysin, mutta se ei saa olla syy jättää pitkälle menevät muutokset tekemättä. Tässä voidaan soveltaa käsitettä ennaltaehkäisy.
Asiantuntijat ovat kertoneet meille, että meidän pitää vähentää nykyisiä hiilidioksidipäästöjä 60 prosentilla ilmaston muutoksen pysäyttämiseksi. Pyrimme nyt kahdeksan prosentin vähennykseen. Se on jo suuri tehtävä. Panostamme kestävän energian lisäämiseen ja suurempaan tehokkuuteen. Se on oikein. Pyrkimyksemme eivät kuitenkaan ole uusia. Meidän on silti todettava, että riippuvaisuutemme fossiilisista polttoaineista ei ole juurikaan vähentynyt sitten 1970-luvun. Siksi meidän on otettava käyttöön kaikki välineet ja hyödynnettävä niitä niin paljon kuin mahdollista. Se merkitsee ehdotonta myönteistä vastausta päästöoikeuksien kaupalle, mutta sen on luonnollisesti oltava hyvin suunniteltu.
Meidän on vielä löydettävä ratkaisut merkittäviin taloudellisiin ja poliittisiin ongelmin. Päästökauppa voi synnyttää uudenlaisen kolonialismin. Rikkaat maat ostavat helpommin päästöoikeuksia kehitysmaissa ja näin ne vapautuvat helposti velvollisuuksistaan. Näin jarrutetaan teknologian uudistumista.
Päästökaupan onnistuminen riippuu siis hinnasta. Liian alhainen hinta tekee ostamisen hyvin houkuttelevaksi. Onnistuminen riippuu myös asian saamasta tuesta. Päästökaupan on oltava rehellistä ja kyseisillä aloilla pitää olla samanarvoiset mahdollisuudet. Markkinoiden on edistettävä kestävää kasvua ja oikeudenmukaista jakoa. Siihen tarvitaan selkeitä poliittisia valintoja. Haagin ilmastokonferenssi tarjoaa mahdollisuuden maailmanlaajuisten askelten ottamiseen, mahdollisuuden, jota emme saa päästää käsistämme. Emme saa piileskellä Yhdysvaltojen vastahakoisuuden takana. Ilmastotavoitteiden saavuttamiseksi tarvitaan hyvää yhteistyötä rikkaiden ja köyhien maiden välillä. Meidän on vahvistettava oikeudenmukaiset lähtökohdat. Samanarvoiset päästöoikeudet kaikille maailman kansalaisille on oikeudenmukainen ja lisäksi tehokas ratkaisu. Se on keino saada kehitysmaat mukaan ja edistää teknologisia ponnistuksia.
Haagissa on myös saatava aikaan asialista tulevaisuutta varten. Sen osana tulee tietenkin olla kaikkien maailman kansalaisten samanarvoiset päästöoikeudet. Kiitän lopuksi esittelijää hänen tekemästään työstä ja toivotan komissiolle menestystä.

Isler Béguin
Arvoisa puhemies, kulutustavoistamme johtuvat ilmastonmuutokset ovat alkaneet. Kollegat ovat muistuttaneet toistuvista suuronnettomuuksista, jotka ovat samalla meille varoituksia ja vaatimuksia siitä, että asioihin on puututtava konkreettisesti ja poliittisesti. Voimme antaa tunnustuksen kollega Moreira Da Silvan laatimassa mietinnössä esitetylle terävälle ja kylmäveriselle tilannearviolle, jossa käsitellään paitsi panoksia ja toiveita myös niitä kieltäytymisiä ja pettymyksiä, jotka ovat olleet näkyvästi esillä taistelussa kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseksi.
Tiedämme, että tärkein etappi on marraskuussa Haagissa. Siellä näemme, kantavatko Kiotossa velvoitteisiin sitoutuneet sopimuspuolet vastuunsa ja vastaavatko he meitä odottavien maailmanlaajuisten haasteiden vaatimuksiin, jotka asettavat meidät kaikki samaan veneeseen eivätkä säästä ketään.
Monet ennustavat kuitenkin täydellistä epäonnistumista, jopa alehintaan tehtyä sopimusta, joka tekisi lopun Kioton pöytäkirjasta. Kieltäydymme uskomasta tähän mahdollisuuteen. Euroopan unionin valtuuskunnan on pysyttävä lujana: pysyköön se johtajana kuten Kiotossakin, näyttäköön esimerkkiä ja älköön antako missään tapauksessa periksi verukkeiden houkutuksille. Toimeksianto on selvä ja vaatimukset voimakkaita. Kioton pöytäkirjan ratifiointi on välttämätöntä, kuten on sellaisten sisäisten toimien laatiminen, jotka todella edistävät kasvihuonekaasupäästöjen torjuntaa.
Olkoon Eurooppa-neuvosto lankeamatta sille asetettuihin ansoihin. Unionin on torjuttava ydinvoiman sisällyttäminen, vaikka painostuksesta tuleekin voimakasta puhtaan kehityksen mekanismien puolesta. Ydinvoima ei ole kestävä eikä puhdas energialähde.
Olisi aivan yhtä sietämätöntä hyväksyä hiililähteet joustotoimien joukkoon. Olisi erityisen julkeaa ja petollista uskotella kansalaisille, että puiden istutus riittää Kioton sitoumusten täyttämiseksi. Ranska, jonka sähköntuotannosta 80 prosenttia on peräisin ydinvoimasta ja jossa on paljon metsää, ei esimerkiksi yllä Kiotossa tekemiinsä sitoumuksiin, jotka ovat kuitenkin vähäiset, eli niitä ei ole ollenkaan. Tämä tarkoittaa sitä, että on todellakin toimittava muilla aloilla. Euroopan unionilla ei ole oikeutta pakoilla sitoumuksiaan.

Korhola
Arvoisa puhemies, käsittelyssä olevat kaksi Moreira da Silvan laatimaa mietintöä ovat merkittäviä yhteisön valmistautuessa Kioton sopijapuolten kokoukseen ensi kuussa. Ne pyrkivät siihen, että EU:lla on johtava rooli kansainvälisessä taistelussa ilmastonmuutoksen hidastamiseksi. Uskon, että Moreira da Silvan työ on tätä tavoitetta edistänyt.
Euroopan ympäristökeskuksen arvion mukaan EU:n kasvihuonekaasupäästöjen odotetaan kasvavan 6 prosenttia vuosien 1990 ja 2010 välillä. Se esittää arviossaan myös, että päästöt kasvavat selvästi eniten liikenteen alalla. Erityisesti kaupunkiliikenne on avainasemassa liikenteen hiilidioksidipäästöjen vähentämisessä. Siksi valiokunta rohkaisee komissiota tekemään uudessa vihreässä kirjassaan ehdotuksia taajama-alueiden liikennekulttuurin muuttamiseksi, jotta kasvihuonekaasupäästöt saadaan vähenemään pysyvästi, ja pitää tarpeellisena lisäystä julkiselle liikenteelle annettavaan tukeen. Valiokunta moittii komissiota siitä, että kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistä koskevassa EU:n strategiassa politiikka ja toimenpiteet ovat toissijaisia. Tätä ei voida hyväksyä, jos EU todella aikoo olla johtavassa asemassa ilmastonmuutoksen hidastamisessa. EU:n oma panos on tarpeen varsinkin siksi, että sopimuspuolten kuudennen konferenssin tuloksista ei vielä voi olla varmuutta.
Arvoisa puhemies, nyt haluan olla hyvin yksinkertainen. Minusta tuntuu, että me poliitikot emme vieläkään ole tajunneet tilanteemme vakavuutta ilmastonmuutoksen suhteen. Poliitikkoina olemme tottuneet tekemään kompromisseja lähes kaikesta ja oppineet, että maailma on sen muotoinen, kompromissin muotoinen. Mutta nyt meillä on vastassamme osapuoli, jonka kanssa emme voi neuvotella. Luonto on kova tosiasia, se ei alistu sopimuskumppaniksi, se vain on. Tämä on niin yksinkertaista, että melkein hävettää sanoa se, mutta juuri tässä, uskon, on ajattelumme pahin hämmennyspiste.

Vattimo
Arvoisa puhemies, olen tietenkin samaa mieltä monista niistä asioista, joista tänään on puhuttu pitkään, mutta haluaisin kiinnittää huomionne erääseen hyvin konkreettiseen asiaan, joka koskee viime viikolla Luoteis-Italiassa, Espanjassa ja Ranskassa tapahtuneita tulvia. Minä olen yksi sen kompromissipäätöslauselman allekirjoittajista, josta huomenna toimitetaan äänestys ja jossa komissiota pyydetään löytämään budjetistaan hätäapuvaroja kansallisten viranomaisten suunnittelemien toimien täydentämiseksi näiden tulvien koettelemilla alueilla; pyydämme, että Euroopan yhteisön 87 artiklan 2 kohdan mukaisesti komissio myöntää välittömästi asianmukaista taloudellista apua onnettomuuksista kärsineille aloille ja ottaa huomioon sen, että suuri osa vahingoittuneista alueista täyttää tuen saamisen edellytykset yhteisön rakennerahastoista, jotka voivat tarjota merkittävän panoksen jälleenrakentamistöissä ja ennen kaikkea ennalta ehkäisevässä työssä.
Tässä erityisasiassa on tärkeää, että unioni ei rajoitu toimimaan poikkeuksellisesti ainoastaan silloin, kun katastrofit ovat jo tapahtuneet, kuten aikaisemmin jo sanottiinkin. Korostan erityisesti kompromissipäätöslauselman kohtia 6, 7 ja 8: Euroopan pitää kehottaa jäsenvaltioita parantamaan lainsäädäntöään, joka koskee ympäristöä, rakentamiseen liittyvää väärinkäyttöä, vuoristoalueiden kehittämistä ja yleisesti ottaen sellaisen maatalouden kehittämistä, jolla ei ainoastaan tähdätä määrälliseen tuotannon kasvuun, vaan myös maa-alueiden suojeluun ja hoitamiseen.
On selvää, että niin suuria toimia ei voida kehittää tehokkaasti pelkästään jäsenvaltioissa ennen kaikkea tarvittavien varojen määrän takia, mutta myös itse puheena olevien luonnontapahtumien luonteen takia, sillä esimerkiksi ne, jotka johtuvat ilmastonmuutoksista ja hiilidioksidipäästöjen aiheuttamista vahingoista, ulottuvat pitkälle maiden rajojen ulkopuolelle.
Hyvät kollegat, hyväksymällä ehdottamamme päätöslauselman emme jouduta pelkästään kiireesti tarvittavia toimia, joilla helpotetaan vahinkojen korjaamista, vaan myös pidemmälle tähtäävää politiikkaa, joka luo Euroopasta yhä turvallisemman ja elinkelpoisemman ympäristön kansalaisilleen.

Evans, Jillian
Arvoisa puhemies, komissiossa ja muilla tahoilla on ennustettu, että useimmat jäsenvaltiot eivät pääse Kioton pöytäkirjan mukaisiin tavoitteisiinsa kasvihuonekaasupäästöjen vähentämisessä, ja siksi nyt on toteutettava tehokkaita toimenpiteitä.
Epäonnistuminen tavoitteiden saavuttamisessa ei yksinkertaisesti tule kysymykseen. Erään arvion mukaan ilmastonmuutoksen seurauksena on kahden viime vuoden aikana kuollut 10 000 ihmistä, joista suurin osa kehitysmaissa. Meidän on muutettava ratkaisevasti kehityksen suuntaa. Me voimme ja meidän pitää hyväksyä tehokkaita ja innovatiivisia ratkaisuja kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseksi ja suojella samalla yhteiskuntaamme ja työpaikkojamme.
Wales, joka on edustamani vaalipiiri, on hyvin riippuvainen tehtaista ja raskaasta teollisuudesta. Koska Yhdistyneessä kuningaskunnassa otetaan ensi huhtikuussa käyttöön ilmastonmuutosmaksu, tilasin tutkimuksen sen vaikutuksista oman vaalipiirini teollisuuteen. Tiedot viittaavat siihen, että maksun ansiosta Iso-Britannia pystyisi pitämään kiinni päästötavoitteestaan, ja työpaikkoja voitaisiin jopa hieman lisätä. Monet taloustieteilijät, jotka ovat tutkineet maksun vaikutusta Euroopan laajuisesti, ovat päätyneet vastaavanlaisiin näkemyksiin siitä, että maksu vaikuttaa tai voisi vaikuttaa myönteisesti työllisyyteen.
Keskustelussa on edetty, ja meidän on tarkasteltava päästöjen vähentämistä, mutta ei uhkana vaan haasteena ja tilaisuutena. Toivon, että käsiteltävänämme olevissa mietinnöissä esitetyt parlamentin vaatimukset otetaan huomioon ja että hallitukset suhtautuvat myönteisesti Haagin konferenssiin, jotta saamme Kioton pöytäkirjan ratifioitua lähiaikoina.

Inglewood
Arvoisa puhemies, minun on aloitettava onnittelemalla Moreira Da Silvaa hänen mietinnöistään ja ilmaisemalla heti kiinnostukseni asiaa kohtaan. Omistan jonkin verran metsää Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja sen tuottavuus on täysin toivotonta nykyisessä taloudellisessa tilanteessa. Minun puuni samoin kuin monien muidenkin puut puhdistavat kuitenkin joidenkin maan vauraimpien yritysten aiheuttamia hiilidioksidipäästöjä.
Metsänomistajille ei makseta penniäkään tästä tärkeästä sosiaalisesta tehtävästä, ja ympäristöluvista ja niiden myynnistä maksettavat maksut on mielestäni ohjattava niiden hyväksi, jotka tosiasiassa kasvattavat ja hoitavat puita, sen sijasta, että ne päätyvät valtionkassaan tai välikäsiin. On selvää, että jos metsänhoito ei kannata, kukaan ei istuta puita, ja jos puita ei istuteta, ne eivät voi imeä hiilidioksidia. On myös täysin nurinkurista, että suhteellisen köyhä ala joutuu siivoamaan suhteellisen rikkaan alan aiheuttamat vahingot täysin korvauksetta. Metsänhoito tarjoaa kuitenkin mahdollisen lisätulonlähteen, jolla vainotut maanviljelijät ja muut maaseudun asukkaat voivat edistää maaseudun taloudellisen perustan laajentamista, koska tällä hetkellä, kuten tiedämme, maataloudessa tuotetaan liikaa elintarvikkeita liian kalliisti.
Maatalous on monimuotoinen ala, jolla saatetaan hyvinkin tarvita julkista rahoitusta kaikkien niiden julkisten etujen aikaansaamiseksi, joita se voi ja sen pitäisi tuottaa. Kun otetaan huomioon biomassan ja muiden viljelytuotteiden käyttömahdollisuudet sähköntuotannossa ja vedyntuotannossa ja ajatellaan, millaisilla summilla tuetaan tarpeetonta elintarviketuotantoa, ja verrataan sitä siihen tukeen, jota annetaan näille vaihtoehtoisille energialähteille ja niitä hyödyntävälle teknologialle, niin epäsuhta on ilmeinen. Nämä summat on ehdottomasti tasapainotettava, koska jos uusia, kestäviä maataloustuotteita ei saada kehitettyä, maatalous ja maaseudun ongelmat voivat kehittyä vain huonompaan suuntaan.
Tämä asia kuuluu yhtä lailla YMP:n uudistukseen kuin ympäristöpolitiikkaan, ja järkevään kehitykseen päästään vain yhdistämällä nämä kaksi alaa.

Berenguer Fuster
Arvoisa puhemies, kuten jotkut puhujat ovat jo todenneet, tämän keskustelun kannalta - ja onnittelen esittelijä Moreira Da Silvaa hänen mietinnöstään - on murheellinen yhteensattuma, että luonto katsoi aiheelliseksi muistuttaa meitä ilmastonmuutoksen seurauksista. Pohjois-Italiassa ja myös omalla alueellani - Espanjan Välimeren puoleisella rannikolla - luonto näytti jälleen kerran voimansa ja vaati ihmishenkiä sekä tuhosi omaisuutta, asuntoja, tehtaita ja niin edelleen.
Alueeni rannikolla, Espanjan Välimeren puoleisella rannikolla, tämä johtuu ilmiöstä, joka tunnetaan espanjaksi nimellä gota fría ja jossa Välimeren veden lämpeneminen synnyttää vesihöyryä, joka kohoaa ja törmää stratosfäärin kylmiin kerroksiin aiheuttaen nämä rankkasateet. On totta, että näin tapahtuu yleensä syksyllä, mutta on niin ikään totta, että näin tapahtui ennen joka 15. tai 20. vuosi mutta nykyisin käytännöllisesti katsoen joka vuosi, ja ainakin joka kolmas tai neljäs vuosi seuraukset ovat traagisia.
Johtuuko tämä kasvihuoneilmiöstä ja ilmastonmuutoksesta vai ei? Asiantuntijat eivät voi vahvistaa sitä kaikin tieteellisin todistein, mutta uskon, että se on todellisuutta. Tähän tilanteeseen onkin saatava muutos.
On totta, että Kioton pöytäkirjaan sisältyvin toimin, joista tänään käsittelemässämme mietinnössä puhutaan, ei saada aikaan tuloksia lyhyellä aikavälillä, mutta on niin ikään totta, että ihmisten pitää yrittää ratkaista ne ongelmat, jotka he ovat itse aiheuttaneet.
Kasvihuoneilmiön lisäksi on muitakin - niin ikään ihmisen ahneudesta johtuvia - syitä, kuten rakentaminen puroihin ja tulvaveden uomiin, jotka pahentavat entisestään luonnonkatastrofien aiheuttamia vaurioita. Tästä syystä minäkin olen allekirjoittanut päätöslauselmaesityksen, jossa ehdotetaan paitsi Kioton pöytäkirjaan sisältyvien ilmastonmuutosta torjuvien toimien pikaista soveltamista myös muita ehkäiseviä toimia, kuten infrastruktuurien rakentamisen jatkamista ja tehostamista esimerkiksi tulvien varalta, ja lopuksi myös tukea kaikille uhreille, sillä he eivät ole syyllisiä vahinkoihin, jotka keinottelu ja ihmisen ahneus ovat aiheuttaneet lyhyellä tai pitkällä aikavälillä.

Frassoni
Arvoisa puhemies, yhteisessä tulvia koskevassa päätöslauselmassa pyydetään Euroopan laajuista pelastuspalvelua ja hätäapuvaroja. Mutta on hyvä pitää mielessä, että ympäristöntutkijat joutuvat tällä alalla miltei aina taistelemaan yksin, jotta rantapenkereille ei rakennettaisi, he taistelevat yksin vesivirtausten puhdistamisen puolesta, rantojen betonirakentamista tai rajoittamatonta kaivamista vastaan, anovat toimia vuorten metsittämiseksi ja suojelemiseksi ja toimia, joiden avulla pelkästään pystytään hillitsemään sadeveden kulkua ja maanvyörymiä.
En toivoisi tätä, mutta pelkään pahoin, että muutaman päivän kuluttua, kun tulvat eivät ole enää uutisoinnin arvoisia ja kun tulvista kärsineet ovat yksin ongelmiensa kanssa, kukaan ei enää halua, että heidän maistaan tehdään imeytysaltaita tulvien yllättäessä; en haluaisi näin tapahtuvan, mutta pelkään pahoin, että kuka tahansa pormestareista esittää vastalauseen ja haluaa, että rantavallit rakennetaan jonnekin muualle: kaikki tämä taistelee johdonmukaista maa-alueiden ja turvallisuuden suunnittelua vastaan.
Arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Euroopan unioni voi varmasti tarjota apua, mutta nimenomaan itse alueilla toimiminen jopa epäsuosittujen valintojen kautta on keino estää näin tuhoisia tapahtumia toistumasta.

Wijkman
Arvoisa puhemies, kaikki ovat samaa mieltä ilmasto-ongelmien vakavuudesta ja kaikki ovat samaa mieltä siitä, että EU tarvitsee viisasta politiikkaa, jotta se voisi toteuttaa Kioton sitoumukset. Luulen, että meidän on mentävä vielä hieman pidemmälle. Hyvä Euroopan tason politiikka ei yksin riitä. Olen sitä mieltä, että EU:n on otettava johtoasema ympäristöön liittyvässä työssä kansainvälisellä tasolla, sillä en usko, että ilmastosopimuksesta muuten kehittyy teoriaa enempää. Tällaisen johtavan aseman ottaminen vaatii aktiivista energiapolitiikkaa, mutta totuus on se, että unionilla ei ole nykyään nimensä arvoista energiapolitiikkaa.
Olen itse energiakysymyksistä vastaavan teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan jäsen. Olen viime kuukausien aikana voinut kerta toisensa jälkeen todeta, miten epäjärjestelmällistä unionin energiapolitiikan harjoittaminen on. Esitetyt ehdotukset eivät ole osa yhteistä strategiaa, ne esitetään päinvastoin ilman keskinäistä yhteyttä. Jonain kuukautena osoitamme suosiota sille, että sähkömarkkinoiden säännöstelyn purkaminen on laskenut hintoja. Muutama kuukausi myöhemmin valitamme, että alhaisemmat hinnat ovat vähentäneet energiatehokkuuden ja uusiutuvan energian kannustimia. Nämä ovat vain muutamia esimerkkejä. Aktiiviseen strategiaan on kuuluttava energiajärjestelmiemme muutos. Samanaikaisesti siihen on kuuluttava myös kehitysmaiden aktiivisempi tukeminen. Suurin osa energiantuotantoon liittyvistä investoinneista tapahtuu tulevaisuudessa kuitenkin kehitysmaissa.
Huomaan, että komissio tekee parhaansa. Käsitykseni mukaan etenkin jäsenvaltiot ja hallituksemme ovat vastuussa tulosten puuttumisesta, ja se johtuu siitä, että ne kieltäytyvät hyväksymästä yhteisen hiilidioksidiveron sekä yhteisen energiapolitiikan tarpeen. Toivotan komission jäsen Wallströmille onnea hänen työssään, mutta haluan lopuksi esittää kysymyksen: uskooko hän todellakin siihen, että aktiivinen ilmastostrategia on mahdollista toteuttaa ilman yhteistä energiapolitiikkaa?

Patrie
Haluan aivan ensiksi onnitella Moreira Da Silvaa terävistä ja asianmukaisista analyyseistä sekä niistä erinomaisista ehdotuksista, jotka hän on laatinut kahdessa mietinnössään. Haluan kuitenkin esittää joitakin varauksia, mitä tulee järjestelmään, joka on perustettu jo etukäteen ja jota on todellakin kutsuttava oikeudeksi saastuttaa.
Haluaisin ensiksi toistaa, että vaikka meidän onkin tunnustettava päästökauppajärjestelmä yhdeksi kansainvälisten sopimustemme määräyksistä, johon ei ole syytä palata, komissio näyttää unohtavan, että tämä mekanismi on vain yksi niistä järjestelmistä, jotka luokitellaan Kioton pöytäkirjassa joustaviksi.
Tätä mekanismia ei siis saa pitää ensisijaisena työvälineenä vaan päinvastoin sellaisena välineenä, jolla täydennetään muita toimia kasvihuonekaasujen vähentämiseksi. Tiedämme nimittäin, ettei tämä mekanismi kannusta yrityksiä millään tavalla saasteidensa vähentämiseen eikä toimintatapojensa muuttamiseen, ja jos mitään muuta ei tehdä, erityisesti liikenteen alalla, Kioton pöytäkirjassa vahvistettuja tavoitteita ei varmasti saavuteta. Joten komission vihreää kirjaa voidaan moittia siitä, että siinä lähdetään liikkeelle väärästä päästä ja ajetaan Euroopan unionia perustamaan päästökauppajärjestelmä jo etukäteen, vaikkei Euroopan unionilla ole tällaista ennakoimisvelvollisuutta, varsinkaan kauppakumppaneihinsa nähden.
Tässä kohdassa on minusta syytä tukea yhtä GUE/NGL-ryhmän kollegoidemme esittämää tarkistusta, jossa pidetään välttämättömänä lykätä sen järjestelmän täytäntöönpanoa, joka oikeuttaa saastuttamiseen, niin kauan kuin neuvosto ja jäsenvaltiot eivät ole laatineet eivätkä ratifioineet sellaista kasvihuonekaasujen vähentämiseen tähtäävää toimintasuunnitelmaa, joka sisältää kaikki asianomaiset alat ja erityisesti liikenteen ja maatalouden.
Lisäksi komissio vaikenee niistä taloudellisista ja sosiaalisista seurauksista, joita tämä järjestelmä varmasti aiheuttaa. Voimmeko kuitenkin jättää vakavassa mielessä huomiotta ne sietämättömät käytännöt, jotka seuraavat väistämättä kaikkein saastuttavimpien yritysten kapitalistisista strategioista? Voimmeko käyttäytyä ikään kuin emme tietäisi, että jotkin teollisuusryhmät fuusioituvat irtisanomistenkin uhalla, ostavat yrityksiä, jotka eivät saastuta tai jotka saastuttavat vähemmän, ainoana tavoitteenaan hankkia oikeus saastuttamiseen ennen näiden yritysten toiminnan siirtämistä muualle tai niiden sulkemista muitta mutkitta?
Kysyn lopuksi, missä ympäristötavoitteemme ovat tässä jonkinlaisessa saastuttamisoikeuksien kansainvälisessä pörssikaupassa ja mitä voimme odottaa tältä järjestelmältä, joka ainoastaan käynnistää oikeuksien suurmarkkinat Venäjän kaltaisten maiden hyväksi, joilla on ehkä tällä hetkellä käytössään liikkumavaraa - ei sen takia, että niiden tehtaat olisi saatettu normien mukaisiksi, vaan aivan yksinkertaisesti niiden teollisuustuotannon kohtalokkaan laskun takia? Sanon siis puheenvuoroni lopuksi, että mielestäni meidän on vaadittava yhteistyötä koskevan puitesopimuksen alulle panemista Venäjän ja Euroopan unionin välillä, jotta voitaisiin perustaa...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Kauppi
Arvoisa puhemies, kunnioitettu komission jäsen, hyvät kollegat, vaikka unionin ilmastopolitiikassa prioriteetti tulee olla kestävässä ympäristöpolitiikassa, meidän tulee kuitenkin päätöksissämme huomioida myös teollisuuden kansainvälinen kilpailukyky ja sisämarkkinoiden häiriötön toiminta. Vastuu Kioton pöytäkirjan samoin kuin unionin taakanjaon velvoitteiden toteuttamisesta on valtioilla. Valtioiden mahdollisuudet toteuttaa päästöjä vähentäviä toimia ovat hyvin erilaiset.
Jos maakohtaiset kiintiöt jaettaisiin EU:ssa eri sektoreille, kuten muun muassa herra Blokland talous- ja raha-asioiden valiokunnan lausuntoa esittäessään sanoi, samanlaista toimintaa harjoittavat yritykset joutuisivat eri jäsenmaissa täysin eriarvoiseen asemaan. Vaikka tietty sektori olisikin jossakin jäsenmaassa ympäristötehokkuudeltaan maailman parhaiden joukossa, ja näin voin sanoa monesta esimerkiksi kotimaani Suomen teollisuuden alasta, se saattaisi joutua vastaamaan tiukemmasta päästökiintiöstä kuin tehottomampi kilpailijansa toisessa maassa. Tämä johtaisi väistämättä kilpailutilanteen vääristymiseen, ja sen takia talouden eri sektoreille ei tule asettaa määrällisesti sitovia tavoitteita yhteisötasolla. Olennaista on edistää niitä toimenpiteitä, jotka ovat käytännössä toteutettavissa ja jotka eivät vaaranna yritysten kilpailukykyä.
Kotimaani Suomi on Ranskan ohella tällä hetkellä ainoa EU-maa, jossa harkitaan ydinvoiman lisärakentamista. Kannatan lämpimästi ydinvoiman lisärakentamista, sillä se toisi lisää kilpailuetua energiaintensiiviselle teollisuudellemme sekä talouden että ilmastopäästöjen osalta. Siksi tässäkään mietinnössä ei tule ottaa kantaa yksittäisten sähkön tuotantomuotojen puolesta tai erityisesti niitä vastaan, vaan kaikkien eri tuotantomuotojen tulee olla käytettävissä kansallisia ilmastostrategioita muotoiltaessa.
Haluaisin myös painottaa vapaaehtoisia, neuvoteltuja tavoitesopimuksia. Niitä on useassa jäsenmaassa pidetty hyvin tehokkaana keinona edistää ilmastotavoitteen toteuttamista. Erityisesti laajenemisprosessissa vapaaehtoiset sopimukset voisivat olla hyvä mekanismi.

Costa, Raffaele
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, nyt kun esitetään parlamentin jäsenten ehdottama päätöslauselma, mielestäni on sanottava, että jo toisen kerran viiden vuoden kuluessa olemme kokeneet luonnonvoimien aiheuttaman murhenäytelmän samassa maakunnassa maassamme Italiassa. Yhtäältä tämä on antanut meille mahdollisuuden kasvattaa tietoisuuttamme ongelmasta, tietoisuutta, joka liittyy kohtalokkaisiin tapahtumiin, mutta toisaalta tapahtumat ovat asettaneet kannettavaksemme myös tietyn taakan, joka ei varmastikaan kuulu pelkästään meille, onnettomuuksien koettelemalle alueelle tai useammalle onnettomuuksien koettelemalle alueelle, eikä pelkästään maallemme, vaan myös koko kansainväliselle yhteisölle, jotta tunnustettaisiin solidaarisuus, jonka pitää mielestäni ilmetä eri tasoilla. Ja ainakin aluksi tätä solidaarisuutta on ilmennyt moraalisella, poliittisella, taloudellisella ja sääntöjen tasolla.
Emme odota komissiolta pelkästään sitä, että se tunnustaisi eräiden maamme maakuntien olevan katastrofitilassa, emmekä pelkästään kunnostusta, eli sitä, että komissio suorittaisi kunnostamistoimia tietenkin yhdessä kansallisen valtion kanssa, vaan pyydämme myös toimia asiaa koskevien sääntöjen luomiseksi ja eurooppalaisen tietoisuuden synnyttämiseksi, jotta ongelman käsittelyä ongelman, joka liittyy tulviin ja luonnonmullistuksiin, turmiollisen luonnon voittoon ihmisestä ja järjestelmällisestä yhteiskunnasta voitaisiin jollakin tavoin muuttaa.

Tannock
Arvoisa puhemies, vaikka maailmanlaajuista lämpenemistä ei ole vielä aukottomasti todistettu, siitä ollaan erittäin huolestuneita suuressa osassa maailmaa, eikä se kunnioita kansallisia rajoja. Se kuuluu hyvin pitkälti Gaia-käsitteeseen tai geofysiikkaan. Suhtaudun vapaiden markkinoiden ja niiden lukemattomille miljoonille ihmisille antaman suuren vaurauden ja vapauden kannattajana myönteisesti siihen, että markkinamekanismeilla edistetään ympäristön kannalta myönteisten tavoitteiden, kuten hiilidioksidipäästöjen alentamisen, saavuttamista kaikkialla, missä se on mahdollista, kuten ehdotetaan komission vihreässä kirjassa ja Moreira Da Silvan mietinnössä, johon suhtaudun kaiken kaikkiaan myönteisesti ja joka edistää varmasti Kioton tavoitteiden saavuttamista.
Jätin mietintöön kaksi tarkistusta, joista toisessa kehotettiin lisäämään muiden kasvihuonekaasujen, kuten metaanin, noen ja kloorifluorihiilivetyjen, tutkimusta. Olen sitä mieltä, että nämä kasvihuonekaasut on sisällytettävä päästökauppojen kiintiöjärjestelmään, koska niiden vähentäminen olisi monessa suhteessa huomattavasti halvempaa ja vähemmän tuhoisaa maailman talouden kannalta.
Toinen esittämäni tarkistus koski luottojen myöntämistä kansallisille kiintiöille metsänistutusta varten, koska metsät toimivat hiilinieluina, kuten kollegani lordi Inglewood aikaisemmin mainitsi. Metsät ovat toivottavia, koska ne lisäävät maaseudun kauneutta ja koska niitä pystytään myös mainiosti valvomaan satelliittien avulla. Olen myös sitä mieltä, että sellaisia uusia ajatuksia, kuten valtameriplanktonin istutusta hiilidioksidin sitomiseksi peruuttamattomasti merenpohjaan, on tutkittava perusteellisemmin.
Haluaisin puuttua kahteen mietinnössä olevaan kiistanalaiseen asiaan. Toinen on EU:n laajuinen hiilivero, jota en hyväksy ensinnäkään siksi, että se merkitsisi puuttumista erioikeuteen määrätä verotuksesta ja toiseksi siksi, että uskon sen karkottavan työpaikkoja EU:n ulkopuolisille lainkäyttöalueille ja olevan haitaksi talouksillemme. Toinen asia on hiilidioksidikiintiöiden ilmainen luovuttaminen niiden kansallisen huutokauppaamisen sijasta. Itse olen USA:n mallisen ilmaisen luovuttamisen kannalla, koska siten voidaan estää olemassa olevien paljon energiaa kuluttavien teollisuusalojen rankaiseminen ja niiden alojen kaksinkertainen palkitseminen, jotka ovat aikaisemmin pystyneet säästämään energiaa ja siten alentamaan sähkölaskujaan.
Lopuksi minäkin kannatan kollegani Kaupin tavoin ydinenergiaa ainoana pitkän aikavälin ratkaisuna hiilidioksidipäästöjen vähentämiseksi.

Wallström
. (SV) Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, haluan tietenkin kiittää teitä rakentavasta osallistumisestanne ilmastonmuutoksista ja niiden torjunnasta käytävään keskusteluun. Minuutin kuluttua aion kommentoida Italiaa ja Espanjaa kohdanneita tulvia. Aion lukea ääneen erään komission lausunnon; palaan siihen hetken kuluttua.
Haluan kuitenkin ensin päättää keskustelun siitä, mitä uskomme Haagissa tapahtuvan muutaman viikon kuluttua, sanomalla, että meidän on tietenkin toimittava loppuun asti kansainvälisenä vauhdittajana. Meidän on pakko toimia aloitteiden tekijöinä, työn vauhdittajina ja samanaikaisesti siltojen rakentajina erityisesti kehitysmaiden ja sellaisten valtioiden kuin Yhdysvaltojen sekä siihen ryhmään kuuluvien muiden valtioiden välille. Meidän on tietenkin pakotettava vastahakoiset tahot muuttamaan kantaansa, jotta tämä ilmastonmuutoksia koskeva konferenssi olisi menestys ja näytettävä, että toimintammekin on uskottavaa.
Vastatakseni suoraan kysymykseen luulen, että emme selviä tästä pitkällä aikavälillä, jos käytettävissämme ei ole useita välineitä ja useita poliittisia panoksia. Kyse on silloin tietenkin liikenteestä ja liikennejärjestelmistämme, joita on kunnostettava tulevaisuutta ajatellen, ja kyse on energiapolitiikasta. Olen kuitenkin iloinen siitä, että tässä asiassa on tunnustettu, että komissio on tehnyt aloitteita tällä alalla. Luulen, että tarvitsemme enemmän taloudellisia ohjauskeinoja. Meidän on tietenkin myös keskusteltava uusista aloista ja ympäristö- ja ilmastonäkökohtien integroimisesta kaikkiin politiikan alueisiin. Kyse on jälleen uskottavuudesta. Päästökauppa vain täydentää niitä sekä jäsenvaltioiden tasolla että Euroopan tasolla tehtäviä toimia, joihin ryhtymisestä huolehdimme keskeisissä poliittisissa järjestelmissämme ja infrastruktuureissamme, jotta selviytyisimme ilmastonmuutoksista.
Mielestäni on oikein, kuten täällä on tänään myös huomautettu, että olemme varuillamme kilpailukyvyn ja sosiaalis-taloudellisten vaikutusten varalta. Niihin liittyvää ongelmaa ei saa kuitenkaan käyttää toiminnasta pidättäytymisen syynä, vaan se voidaan ehkä jopa kääntää eduksemme, toisin sanoen kilpailukykyämme vahvistavaksi tekijäksi, josta on meille etua.
Haluan vielä kerran kiittää esittelijää ja kaikkia niitä, jotka ovat osallistuneet keskusteluun. Laadimme tietenkin mahdollisimman pian heti Haagin konferenssin jälkeen suunnitelman siitä, miten aiomme toteuttaa nämä toimet. Toivomme, että säännöt ovat siinä vaiheessa selvät ja että niistä on tehty päätös. Toivon, että voimme Haagista palattuamme sanoa, että konferenssi oli suuri menestys.
Euroopan unionia ja sen kansalaisia koetelleilla luonnonkatastrofeilla on ollut järkyttävät seuraukset. Ne ovat aiheuttaneet vakavia loukkaantumisia ja joissakin tapauksissa ihmishenkien menetyksiä, kuten hiljattain Italiassa ja nyt Espanjassa. Komissio on hyvin selvillä näiden katastrofien vaikutuksista. Sen vuoksi komissio laatii parhaillaan kauden 20002004 yhteisön väestönsuojelutoimien yhteydessä ja tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa aloitteita katastrofien ehkäisemiseksi ja väestön kouluttamiseksi.
Näin ollen komissio hyväksyi 27. syyskuuta ehdotuksen, joka perustuu neuvoston päätökseen yhteisön mekanismin käyttöönotosta väestönsuojelua hätätilanteissa koskevien toimenpiteiden yhteensovittamiseksi. Tähän päätökseen sisältyvät seuraavat keskeiset toimet: hätätilanteiden keskeisten toimijoiden selvittäminen ja heidän toimintansa parempi yhteen sovittaminen, erityiset koulutusohjelmat kyseisten toimijoiden yhteistyön ja heidän toimiensa täydentävyyden parantamiseksi sekä tehokkaiden yhteisön järjestelmien laatiminen paremman ja nopeamman tiedonvälityksen varmistamiseksi. Ehdotuksen perusteella voidaan myös ryhtyä nopeammin ja tehokkaammin auttamaan uhreja. Tutkimuksesta haluaisin huomauttaa, että tällä hetkellä on käynnissä useita tutkimushankkeita, jotka koskevat tulvia ja yhteen sovitettua toimintaa ilmastollisten vaaratekijöiden vähentämiseksi.
Lopuksi, myös rakennerahastoilla, vaikka niitä ei ole suunniteltu luonnonmullistusten seurausten korjaamiseen, voidaan tukea jälleenrakennushankkeita, jos tukea saavat jäsenvaltiot ohjaavat näitä varoja tähän tarkoitukseen ja jos onnettomuuden kohteeksi joutunut alue on tukikelpoinen. Rakennerahastojen mahdollinen käyttö luonnonmullistusten yhteydessä on toteutettava rahaston vaatimusten mukaisesti ja seuraavia ehtoja noudattaen: kyseisen alueen on täytettävä alueellisten tavoitteiden, eli tavoitteen 1 tai tavoitteen 2, tukikelpoisuusehdot. Yhteisrahoitettavissa hankkeissa on oltava menoja, jotka ovat normaalisti rakennerahastojen tukikelpoisuusehtojen mukaisia. Tukikelpoiset jälleenrakennushankkeet eivät saa muodostaa suurinta osaa menoista kyseisessä ohjelmassa. Toimien on oltava tilapäisiä, ne saavat kestää korkeintaan pari vuotta eikä niitä voida jatkaa koko ohjelmakauden ajan. Rakennerahastojen tukea ei saa myöskään korvata vakuutuksella. Jotta tällaiseen toimintaan voidaan hakea rakennerahastojen tukea, on osoitettava, että ohjelma pystytään toteuttamaan kyseisessä maassa. On itsestään selvää, että kyseiset jäsenvaltiot kantavat vastuun ja että niiden on itse päätettävä, millaisiin toimiin ne haluavat rakennerahastojen tukea siinä vaiheessa, kun toiminnan ehdot on täytetty.
Tarkasteltaessa yhteistyötä tulvaongelmien ratkaisemiseksi aluesuunnittelulla komissio tietää, että Interreg III -ohjelman suuntaviivoissa viitataan erityisesti siihen, että luonnonmullistusten uhkaamilla alueilla voidaan laatia yhteisiä riskinhallinnan strategioita ja että valtioiden rajat ylittävillä jokialueilla voidaan suunnitella ja toteuttaa integroituja strategioita ja toimia tulvien ehkäisemiseksi. Komissio toivoisi myös, että tulvien ehkäisytoimet muodostaisivat osan niitä alueita koskevasta kansainvälisestä strategiasta, jotka on määritelty tulvaherkiksi Interreg III -ohjelman perusteella. Omasta puolestaan komissio jatkaa tämän vaatimuksen ripeää ja rakentavaa tarkastelua.
Saanen päättää puheenvuoroni korostamalla uhrien tukemista. Euroopan parlamentti pyytää säännönmukaisesti komissiota tekemään jotakin luonnonmullistusten uhrien hyväksi. Komission on pakko vastata, että meillä ei ole enää budjettikohtaa, joka mahdollista tällaiset toimenpiteet. Komission jäsen Nielson kertoi viime syyskuussa tarkasteltaessa parlamenttinne hyväksymää päätöslauselmaa metsäpaloista, että komissiossa harkittiin ehdotuksen tekoa oikeudellisesta perustasta sellaiselle budjettikohdalle, jonka perusteella komissio voisi antaa hätäapua unionissa. Komissio ei ole kuitenkaan vielä tehnyt lopullista päätöstä siitä, ehdottaako se oikeudellista perustaa toimenpiteiden toteuttamiseksi tällä alalla.
Neuvotteluissamme on joka tapauksessa kiinnitettävä huomiota aikaisempiin kokemuksiin, jotka viittaavat siihen, että meillä on kaksi vaihtoehtoa. Ensimmäinen olisi budjettikohta, josta myönnetään määrärahoja puoliautomaattisesti, mutta näillä summilla voisi parhaimmassakin tapauksessa olla vain symbolinen arvo. Toinen vaihtoehto olisi se, että komissio ehdottaisi oikeusperustaa, mutta se merkitsisi huomattavien summien sitomista rahoitusnäkymien otsakkeeseen 3. Komission olisi myös otettava huomioon, että uusien toimien hallinnointi kyseisellä alalla edellyttää voimavarojen lisäämistä.

Puhemies
Kiitän teitä tähän keskusteluun antamastanne panoksesta.
Tämän keskustelun päätteeksi olen vastaanottanut työjärjestyksen 42 artiklan 5 kohdan mukaisen päätöslauselmaluonnoksen ilmastonmuutoksesta ja työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaiset kuusi päätöslauselmaluonnosta tulvista.

Davies
Arvoisa puhemies, eikö työjärjestyksessä ole mitään mainintaa siitä, että jäsenten on jäätävä kuuntelemaan komission jäsenen vastauksia niihin huomautuksiin, joita he ovat hänelle esittäneet keskustelun aikana? Tällainen käyttäytyminen on todellakin hyvin epäkohteliasta komissiota kohtaan. Eikö tämä asia pitäisi ottaa esiin puheenjohtajakokouksessa?

Puhemies
Ei, jäsen Davies, tästä ei voida säätää työjärjestyksessä. Tässä on kyse parlamentin jäsenten virkakäsityksestä. Olen joka tapauksessa tyytyväinen, että te olette vielä täällä, mutta useampi parlamentin jäsen olisi saanut olla paikalla. Olen aivan samaa mieltä kanssanne siitä.
Julistan keskustelun päättyneeksi
Äänestys on huomenna kello 10.00.
(Istunto keskeytettiin klo 19.40 ja sitä jatkettiin klo 21.00)

Hormonaaliset haitta-aineet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Lundin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0197/2000) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille hormonaalisia haitta-aineita koskevasta yhteisön strategiasta - aineet, joiden epäillään vaikuttavan ihmisten ja luonnonvaraisten eläinten hormonijärjestelmien toimintaan.

Lund
. (DA) Arvoisa puhemies, tiedämme nykyään huomattavan paljon hormonaalisista haitta-aineista. Hormonaalisten haitta-aineiden vaikutuksista ihmisiin ja eläimiin on ollut monia epäilyksiä, mutta monet syy- ja seuraussuhteet ovat selventäneet asiaa. Tiedämme, että ne voivat heikentää lisääntymiskykyä. Tiedämme, että kyse voi olla sekä eläinten että ihmisten lisääntymiselinten epämuodostumista ja tiedämme, että ne voivat aiheuttaa vaikeita sairauksia, myös kivessyöpää ja rintasyöpää. Samanaikaisesti olemme kuitenkin edelleen hyvin epävarmoja monien hormonaalisten haitta-aineiden yhteisvaikutuksista. Todellisuudessa tilanne on siis epäselvä, myös seuraaville sukupolville.
Tämä on mielestäni melko pelottava tilanne. Tähän saakka kantana on ollut se, että aineiden vaarallisuus on ensin tunnustettava ja että asioihin puututaan vasta sitten, kun vahinko on jo tapahtunut. Tilanne ei luonnollisestikaan voi jatkua tällaisena. Sen vuoksi on hyvä, että komissio on laatinut tiedonannon hormonaalisia haitta-aineita koskevasta yhteisön strategiasta. Olen kuitenkin sitä mieltä, että komission strategia on hieman liian passiivinen. Se voisi hyvin olla hieman kunnianhimoisempi. Mielestäni siitä puuttuu joitakin aktiivisia ja tehokkaita lyhyen aikavälin aloitteita. Juuri tätä olen yrittänyt korjata mietinnössä.
Erityisen tärkeää on, että laadimme mahdollisimman nopeasti luettelon niistä aineista, jotka ovat tai joiden epäillään olevan hormonaalisia haitta-aineita. Mietinnössä olen ehdottanut, että tämän on tapahduttava tämän vuoden loppuun mennessä. On myös tärkeää, että meillä on käytettävissämme tarvittavat resurssit, jotta luetteloon voidaan sisällyttää kaikki olennaiset aineet, joita on todennäköisesti noin 560. Samalla on välttämätöntä, että luettelon vaarallisimmat aineet yksilöidään, jotta voitaisiin välittömästi tehdä aloite vaarallisimpia aineita koskevista toimenpiteistä. Kyse voi olla erilaisista toimista: kiellosta, vähittäisestä luopumisesta lyhyemmällä tai pidemmällä aikavälillä ja muusta käytön rajoittamisesta. Tämän vaarallisten aineiden luettelon on oltava valmis ennen vuoden 2001 puoliväliä. Tässä yhteydessä olen sitä mieltä, että on tärkeää päättää, että sen pitää tapahtua lisätestejä odottamatta. Meidän on siis laadittava se käyttämällä aktiivisesti ennalta varautumisen periaatetta, ja tässä yhteydessä on mielestäni myös tärkeää kiinnittää huomiota erityisen haavoittuviin ryhmiin. Tarkoitan raskaana olevia naisia, tarkoitan vastasyntyneitä lapsia ja tiettyjä työntekijäryhmiä, jotka ovat erittäin suuressa vaarassa joutua alttiiksi näille aineille.
Mielestäni meidän on myös panostettava laajasti siihen, että jäsenvaltioissa otettaisiin käyttöön tehokas EU:n hoitama valvonta. Teollisuusyrityksiä on vaadittava ilmoittamaan, millaisia kemikaaleja ne tuovat markkinoille, miten paljon näitä aineita käytetään ja millaisia vaikutuksia niillä oletetaan olevan. Me kaikki myös tiedämme, että meidän on varattava enemmän varoja sekä käytön laajuuden että seurausten tutkimukseen ja myös testimenetelmien tutkimukseen ja erityisesti yhdistelmä- ja synergiavaikutusten tutkimukseen. Tiedämme, että näiden aineiden yhteisvaikutukset voivat olla terveydelle erittäin haitallisia. Olen tästä asiasta myös sitä mieltä, että erityinen riskejä koskeva tutkimus on tärkeää ja että meidän on yleisesti ottaen varmistettava, että tutkimus on riippumatonta, toisin sanoen meidän on varmistettava, ettemme perusta omia poliittisia aloitteitamme valmistajien omiin tutkimuksiin.
Tutkimuksesta tiedämme myös, että kansainvälinen yhteistyö, myös Yhdysvaltojen ja Japanin kanssa tehtävä yhteistyö, on tärkeää. Mielestäni olisi hyvä asia, jos saisimme sisällytettyä tulevaan kemikaaleja koskevaan lainsäädäntöön erityisen hormonaalisia haitta-aineita koskevan oikeudellisen kehyksen tai näitä aineita käsitteleviä erityisiä lukuja. Oikeudellisen kehyksen on perustuttava ennalta varautumisen periaatteeseen ja käänteisen todistustaakan periaatteeseen. Samalla on laadittava aikataulu jo olemassa olevien aineiden testauksesta. Viitatessani oikeudelliseen kehykseen haluan myös sanoa, että sääntöjen on mielestäni oltava sitovia. Vapaaehtoisista sopimuksista on tällä alalla saatu pelkästään huonoja kokemuksia.
Haluaisin kiittää eri ryhmien puheenvuorojen käyttäjiä ja komissiota siitä yhteistyöstä, jota olemme tehneet mietinnön muotoilun parissa. Tarkistuksista totean vain, että omani koskee kielellistä parannusta mietinnön 15 kohtaan ja että en voi suositella, että kannattaisimme jäsen Grossetêten kolmea tarkistusta. Uskon, että tarkistuksiin on mitä suurimmassa määrin saatu innoitusta kemian teollisuudelta, joka on ottanut yhteyttä minuun. Tarkoituksena on selvästi yrittää estää asioihin puuttuminen tässä ja nyt, ja uskon, mitä on tärkeä korostaa, että ne neuvot, joita saamme tieteellisiltä ja eettisiltä komiteoilta, ovat vain neuvoja ja että niistä ei tule varsinaista lainsäädäntöä. Me komission, neuvoston ja parlamentin jäsenet laadimme oikeudellisen kehyksen, eikä se tehtävä kuulu tiedekomiteoille. Heidän asemansa neuvonantajina ei poikkea muista neuvoa antavista tahoista.

Ahern
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijää erinomaisesta mietinnöstä ja toivon, että pääsemme etenemään nopeasti tämän merkittävän ongelman käsittelyssä. Olen samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, että ongelma on pelottava, varsinkin kun ajatellaan sen vaikutuksia tuleviin sukupolviin ja syntymättömiin lapsiin. Viime vuosikymmenten aikana on saatu lisää näyttöä lukuisten luonnossa esiintyvien teollisuuskemikaalien hormoneja jäljittelevistä vaikutuksista. Tällaisia aineita on ryhdytty nimittämään hormonaalisiksi haitta-aineiksi. Hormonaaliset haitta-aineet eivät sinänsä ole vahingollisia, mutta niiden muodostamalla mekanismilla voi olla karsinogeenisia, lisääntymiseen, kehitykseen ja käyttäytymiseen liittyviä vaikutuksia. Nykyisillä testimenetelmillä pystytään osa näistä vaikutuksista jäljittämään, vaikka aina ei käykään selkeästi ilmi, miten poikkeavuus liittyy hormonaalisiin haitta-aineisiin.
EU:n myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevä komission tiedekomitea on todennut, että luonnonvaraisia eläimiä koskeva ongelma on mahdollisesti maailmanlaajuinen. Tiedekomitean lausunnossa, joka koskee ihmisiin ja luonnonvaraisiin eläimiin kohdistuvia terveysvaikutuksia, todetaan sen painopiste on luonnonvaraisissa eläimissä myös, että ihmisiin kohdistuvia terveysvaikutuksia on tutkittava, koska syy-yhteys hormonaalisia häiriöitä aiheuttavien kemikaalien ja ihmisten terveydellisten häiriöiden välillä on varmennettava. Tutkijat suhtautuvat kuitenkin epäillen tiettyihin orgaanisiin klooriyhdisteisiin, kuten PCB:hen.
Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta on päätynyt näin ollen muun muassa siihen näkemykseen, että kaikki yli 560 oletettua hormonaalista haitta-ainetta on syytä tutkia perinpohjaisesti. Meidän on tarkasteltava niitä kuudennen puiteohjelman yhteydessä. Meidän on kiinnitettävä huomiota sekä naisiin että miehiin. Koska viittaamme sekä "estrogeeniin" että "androgeeniin", kyseessä ei ole vain miehiä koskeva ongelma.

Grossetête
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, meillä on tällä hetkellä hormonaalisista haitta-aineista paljon epäilyksiä, paljon kysymyksiä eikä mitään varmaa tietoa. Nämä aineet voivat vaikuttaa liian haitallisesti lisääntymistoimintoihin, olipa kyse ihmisten, eläinten tai kasvien lisääntymisestä. Emme tunne altistumisen raja-arvoja emmekä vaarallisen altistumisen kestoa. Näitä aineita ei ole edes luetteloitu. Siinä on jo paljon kysymyksiä.
Nykyinen tutkimuksen korostaminen merkitsee sitä, että hankimme keinot vastata kaikkiin näihin kysymyksiin. 3, 6 ja 7 kohdat ovat sitä paitsi tämänsuuntaisia. On välttämätöntä tehdä parempaa yhteistyötä amerikkalaisten ja japanilaisten tutkimusviranomaisten kanssa. On tuettava sellaista yhteisön tutkimusohjelmaa, jonka avulla on mahdollista kerätä mahdollisimman paljon tieteellisiä tietoja ja todisteita, ja meidän on varattava vuoden 2001 talousarvioomme sellaisia määrärahoja, jotka ovat tutkimuksen kuudennetta puiteohjelmaa koskevien kunnianhimoisten tavoitteidemme mittaisia. Ainoastaan tällaisen tutkimuksen avulla on tulevassa kemikaaleja koskevassa puitelainsäädännössä mahdollista ottaa huomioon ne erityisriskit, jotka liittyvät näihin haitta-aineisiin.
Esittelijä - joka on tehnyt erittäin hyvää työtä - mainitsee ennalta varautumisen periaatteen tässä asiassa toteutettavien toimien perustana. Tässäkin suhteessa on kuitenkin osoitettava älyllistä rehellisyyttä. Ennalta varautumisen periaate ei merkitse pelkästään säädöstoimien toteuttamista: laatia voidaan myös sellaisia myönteisiä toimia, jotka eivät ole säädöstoimia. Tarkistuksessani pyritään palauttamaan mieliin tämä tosiasia.
Toivon lisäksi, että myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevän tieteellisen komitean 5. syyskuuta antama lausunto otettaisiin huomioon. Tämän tieteellisen komitean asiantuntemus on tunnustettu, ja sen antama lausunto on syytä ottaa huomioon ennen mitään lainsäädäntöpäätöksiä. Mielestäni on tärkeää, että nojaudumme asiantuntijoiden antamiin lausuntoihin. Ennalta varautumisen periaate tarkoittaa myös sitä, että teemme päätöksemme parhaiden käytettävissä olevien tieteellisten tietojen perusteella.
PPE-DE-ryhmä myös vastustaa- minun on pakko toistaa tämä, mutta puhun aina tämänsuuntaisesti - vaatimusta, jonka mukaan todistustaakan olisi jo nyt oltava käänteinen. Niin kauan kuin meillä ei ole käytössämme mitään varmaa tietoa, on täysin ennenaikaista mullistaa tässä asiassa sovellettavaa vastuujärjestelmää. Vaarallisten aineiden markkinoille saattaminen edellyttää etukäteen annettavaa lupaa. Tämä menettely jo antaa mielestäni turvatakeita.
Parlamenttimme on välitettävä - ja tästä olen esittelijän kanssa samaa mieltä - realistinen ja vastuullinen sanoma kansalaisille, kuluttajille, komissiolle ja myös teollisuuspiireille. Epävarmuus ovat todellista, ja huolia on olemassa. Meidän on vastattava niihin oikein.

Davies
Arvoisa puhemies, edustan Luoteis-Englantia, joka on Manchesterin ja Liverpoolin kaupunkien ansiosta ilmeisesti Euroopan unionin tiheimmin asuttaja alueita. Erityisenä ongelmanamme ovat kampelakalat, tarkemmin sanottuna Mersey-joen suulla elävät kampelat, joissa esiintyy erittäin suurta sukupuolista poikkeavuutta, emmekä tiedä, mistä se johtuu. Suistoalueella on monia kemiantehtaita, ja epäilykset ovat kohdistuneet niihin, mutta tiedemiehet tutkivat myös teollisuudessa ja kodeissamme käytettäviä puhdistusaineita. He tutkivat estrogeeneja ja erityisesti synteettistä estrogeenia, jota ehkä tuhannet alueella asuvat naiset saavat käyttäessään ehkäisypillereitä. He tutkivat itse asiassa myös miljoonien naisten tuottamaa luonnollista estrogeenia. Ilmiö voi johtua kaikista näistä tekijöistä ja vaikeus on juuri tässä. Emme tiedä vastausta, ja epäilyksenalaisena on yli 500 kemikaalia.
Suhtaudun epäilevästi ennalta varautumisen periaatteeseen ja epäilen tietysti, että sitä voitaisiin käyttää väärin tämän periaatteen luonteen vuoksi emme koskaan tiedä, milloin sitä on syytä käyttää ja milloin ei. Luontoon joutuvien tuhansien kemikaalien pitkän aikavälin vaikutuksista ollaan varmasti erittäin huolestuneita, mutta on vaikea selvittää täsmällisesti, mihin kemikaaleihin olisi kiinnitettävä huomiota. Siittiöiden määrän väheneminen, rintasyövän yleistyminen, naarasjääkarhujen kasvattamat penikset ja kaikki muut todisteet synnyttävät hyvin todellista pelkoa, ja meidän on oltava valmiita kieltämään tietyt aineet pelkän epäilyksen perusteella, jopa ennen kuin meillä on luotettavaa tieteellistä näyttöä.
Kannatan sekä komission että esittelijän ehdotuksia. Voimme kuitenkin olla varmoja siitä, että jatkossa syntyy paljon kiistaa, kun keskitymme tarkastelemaan niitä kemikaaleja, jotka on kiellettävä.

De Roo
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan onnitella Torben Lundia erinomaisesta mietinnöstä, jota ryhmäni voi kannattaa sataprosenttisesti. Hormonaaliset haitta-aineet on suhteellisen uusi käsite. Omalla kielialueellani se on vakiintunut käyttöön vasta parin viimeksi kuluneen vuoden aikana. Tiedän, että aineita nimitetään Tanskassa estrogeeniaineiksi ja että niistä on puhuttu siellä jo miltei kymmenen vuotta. Englanniksi termi on endocrine disruptors, ja aineista käydään vilkasta keskustelua etenkin tieteellisissä julkaisuissa. Kuitenkaan esimerkiksi saksan kielessä ei ole aineille vielä vakiintunutta termiä. Tämä on osoitus siitä, kuinka uusi ongelma on, mutta silti se ei ole vähemmän vakava.
Tuemme täysin vuoden 2001 määräaikaa. Pelkään, että komissio taipuu kemian teollisuuden painostuksesta siirtämään laillisten toimien toteuttamisen liian kauas.
Puolet niistä 560 aineesta, joiden epäillään olevan hormonaalisia haitta-aineita, on kasvimyrkkyjä. Komissio on myöntänyt sen vastauksessaan ympäristövaliokunnassa esittämääni kysymykseen. Meidän pitää aloittaa niistä. Niitä ei ainakaan saa panna luettelon loppupäähän.
Näyttelevätkö hormoneja haittaavat ominaisuudet jotakin osaa kasvimyrkkyjen hyväksymisessä tällä hetkellä? Niitä ei mainita niin sanotuissa yhdenmukaisuusperiaatteissa. Niin pitäisi kuitenkin olla. Mielestäni asia pitää hoitaa viimeistään kasvimyrkkydirektiivin uudistamisen yhteydessä vuonna 2003. Toivon, että komission jäsen voi vastata tähän.

Sandbæk
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää jäsen Torben Lundia hänen laatimastaan erinomaisesta mietinnöstä, joka ansaitsee koko parlamentin täyden tuen. Synteettisten, ympäristöön päästettyjen kemikaalien vaikutukset ovat selkeitä. On monia esimerkkejä siitä, että eläinten ja kasvien lisääntymiskyky ja kehittyminen ovat häiriintyneet. Yksi karmeimpia esimerkkejä on Etelänavan jääkarhuilla havaitut sukupuolihäiriöt. Tämä esimerkki osoittaa, että erilaisten hormonaalisten haitta-aineiden haittavaikutukset ovat maailmanlaajuinen ongelma, joka ulottuu jopa maailman syrjäisimpiinkin kolkkiin. Tanskalaisen professorin Skakkebækin esittämät tutkimustulokset miesten siittiöiden määrän huomattavasta vähenemisestä ovat myös erittäin huolestuttavia. Olemme todellakin sellaisessa tilanteessa, että nuorten miesten on selvitettävä tutkimusten avulla omien siittiöidensä määrä saadakseen tietää, onko heidän aloitettava perheen perustaminen aikaisemmin kuin he ovat ajatelleet, jotta he olisivat edes jotenkin varmoja lapsen saamisesta.
Sen vuoksi esityslistan kärkeen on asetettava ennalta varautumisen periaate, kuten esittelijä Torben Lund paikkansapitävästi sanoi. Juuri nyt tätä periaatetta on käytettävä aktiivisesti. Viittaamalla ennalta varautumisen periaatteeseen voimme ottaa käyttöön nopeita toimenpiteitä, jotta voisimme välttyä ihmisiä, eläimiä ja kasveja koskevilta peruuttamattomilta vahingoilta. Nyt on aika siirtyä kauniista ympäristön ja terveyden suojelua koskevista sanoista käytännön tekoihin ja hyödyntää ennalta varautumisen periaatetta asiassa, josta tiedämme toistaiseksi hyvin vähän. Se on ainoa vastaus, jonka voimme antaa turvattomille kansalaisille. Emme voi tarpeeksi nopeasti noudattaa mietinnön suosituksia, joiden mukaan kemikaalien tulevan oikeudellisen kehyksen on perustuttava sekä ennalta varautumisen periaatteeseen että käänteiseen todistustaakkaan.

Arvidsson
Arvoisa puhemies, poliitikkoina tehtävänämme on nyt päättää erittäin vaikeasta terveyteen liittyvästä asiasta. Sanon tämän siitäkin huolimatta, että varsinainen ammattini on sisätauteihin liittyvällä lääketieteen alalla.
Hormonaalisten haitta-aineiden vaikutusmekanismit eivät ole aina tiedossa. Yksilökohtaiset erot ovat erittäin suuria. Lisäksi ihmisen herkkyys vaihtelee ajankohdasta toiseen hänen elinkaarensa aikana. Sen vuoksi emme voi toimia tavanomaisen käytännön mukaan ja asettaa sopivaa maksimaalista altistumista koskevia raja-arvoja, koska tällaisten raja-arvojen asettaminen on mahdotonta hormonaalisten haitta-aineiden kohdalla. Meidän on poliitikkoina suhtauduttava hormonaalisiin haitta-aineisiin liittyvään ongelmaan erittäin vakavasti.
Mielestäni komission tästä asiasta laatima strategia-asiakirja on erittäin hyvä. Tarvitsemme enemmän tietoa, tutkimus on asetettava etusijalle, riskiarviointia on kiirehdittävä ja mahdollisia korvaavia aineita on yksilöitävä. Tarvitsemme lausuntoja tieteelliseltä komitealta. Kansalaisten on saatava asiallista tietoa. Meidän on neuvoteltava yhdessä jäsenvaltioiden, teollisuuden ja eri järjestöjen kanssa. Jotta tämä onnistuisi, on järkevää, että komission työskentelyn lähtökohtana on prioriteettiluettelo.
Minulla on tärkeä kannanotto ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintöehdotukseen. En ole nimittäin samaa mieltä siitä käsityksestä, että vapaaehtoiset sopimukset eivät yleensä johda mihinkään. Olen päinvastoin sitä mieltä, että vapaaehtoiset sopimukset voivat olla lainsäädäntöä nopeampi tie. Sopimukset, kuten ajallisesti rajoitetut lopettamiset, markkinoille tuonnin rajoitukset, yksittäisten vaarattomien tuotteiden vaiheittainen käyttöönotto ovat usein parempia vaihtoehtoja silloin, kun olot eivät ole selvillä, mutta jolloin joustavuus ja nopeat toimet ovat kuitenkin arvokkaita.
Lopuksi haluan korostaa, että ennen lainsäädäntötoimia tieteellisen komitean on aina suoritettava perusteellinen tieteellinen arviointi ja laadittava suositus. Meidän päättäjien on otettava huomioon nämä arvioinnit ja suositukset. Poliittinen soveliaisuus edellyttää sitä.

Stihler
Minusta tuntuu, että kaikille niille, jotka kuuntelevat tätä keskustelua ja jotka eivät ole koskaan kuulleet hormonaalisista haitta-aineista, suotaisiin anteeksi, jos he luulevat, että hormonaalisilla haitta-aineilla on enemmän tekemistä jonkin tieteiskauhutarinan kuin heidän oman terveytensä kanssa. Tosiasia on kuitenkin, että nämä aineet ovat vakava kansanterveyteen ja eläinten terveyteen liittyvä ongelma.
Yhteisön lainsäädännössä ei tällä hetkellä oteta huomioon hormonaalisten haitta-aineiden muodostamaa vaaraa. Huolestuttava tosiasia on, että ihmisruumiissa esiintyy yli 100 kemikaalia, joita ei esiintynyt vielä 50 vuotta sitten. Monet naisten terveysongelmat on yhdistetty altistumiseen hormonaalisille haitta-aineille. Nämä aineet voivat myös olla yhteydessä kuten kollegat ovat tänä iltana maininneet rintasyövän ja muiden syöpien yleistymiseen ja siittiöiden määrän vähenemiseen. Niillä saattaa olla huolestuttavat vaikutukset sekä ihmisten että luonnonvaraisten eläinten terveyteen ja lisääntymiseen, ja lapset, raskaana olevat työntekijät ja muut herkistyneet työntekijät muodostavat suurimmassa vaarassa olevat ryhmät.
Toinen ongelma on se, että hormoneja jäljitteleville aineille on miltei mahdotonta asettaa raja-arvoja. Kuluttajan näkökulmasta ehdotetaan todistustaakan kääntämistä siten, että kun tuote saatetaan markkinoille, valmistajan on osoitettava vähintään kohtuullista varmuutta sen vaarattomuudesta.
Lisäksi suositellaan, että tietoa olisi laajemmin saatavilla "oikeus tietää" -periaatteen mukaisesti. Tarvitaan lisää tutkimusta, jotta pystymme toimimaan nopeasti, tehokkaasti ja varmalta pohjalta. Euroopan unionin strategian tarve on ilmeinen. Siksi tämä mietintö on niin merkittävä. Tarvitsemme enemmän tiedotusta, enemmän yleistä tietoisuutta ja ennen kaikkea enemmän tutkimusta.
Kiitän mietinnön esittelijää ja suosittelen tätä mietintöä parlamentille.

Wallström
. (EN) Haluaisin ensinnäkin antaa tunnustukseni parlamentin vastaukselle komission tiedonantoon hormonaalisia haitta-aineita koskevasta yhteisön strategiasta ja esittelijä Lundin työlle.
Tuskin on yhtäkään kemiallisia aineita käsittelevää konferenssia, jossa ei käsiteltäisi hormonaalisia haitta-aineita. Yksi syy tähän ovat ne vakavat häiriöt, joita nämä aineet voivat aiheuttaa eläimille ja ihmisille ja ennen kaikkea sikiöille ja lisääntymiskyvyllemme. On vaikea kuvitella mitään kestämättömämpää kehitystä kuin lisääntymiskykymme heikentymiseen johtava kehitys.
Hormonaaliset haitta-aineet ovat hyvin monimutkainen ala, jolla on vielä paljon vastausta vailla olevia kysymyksiä. Tietyt asiat tiedämme. Joistakin voimme esittää melko luotettavia arvioita, mutta joistakin ollaan hyvin epävarmoja. Sen kuitenkin tiedämme, että monet ihmisen valmistamista ympäristöön joutuneista kemiallisista aineista samoin kuin jotkin luonnolliset kemialliset aineet voivat muuttaa eläinten ja ihmisen hormonijärjestelmää. Tällaisia aineita ovat eliöihin vähitellen kertyvät yhdisteet, kuten torjunta-aineet, teollisuuskemikaalit ja muut synteettiset tuotteet. Nämä yhdisteet ovat vaikuttaneet jo moniin luonnonvaraisiin eläinlajeihin.
On olemassa riittävästi tietoa siitä, että näille aineille altistuminen on yhteydessä luonnonvaraisten eläinten lisääntymiskyvyn heikentymiseen. Tutkijat ovat myös tehneet joitakin yleisiä päätelmiä, muun muassa sen, että kyseiset kemialliset aineet vaikuttavat täysin eri tavalla, kuten Arvidsson totesi, alkioihin, sikiöihin ja vastasyntyneisiin organismeihin kuin aikuisiin, ja että vaikutukset näkyvät useammin jälkeläisissä kuin kemikaaleille altistuneessa vanhemmassa.
Monet asiat ovat kuitenkin epäselviä, koska ihmisten altistumisen luonnetta ja vakavuutta ei ole selvitetty täsmällisesti. Tietoa on rajoitetusti varsinkin kemikaalien kerääntymisestä ihmisalkioihin. Lisätutkimuksen tarve tällaisten aineiden mahdollisista vaaroista tietämyksessämme olevien aukkojen täydentämiseksi oli nimenomaan syynä sille, että tein ehdotuksen hormonaalisia haitta-aineita koskevasta yhteisön strategiasta. Meillä kaikilla on oikeus tietää ja velvollisuus hankkia tietoa. Tarkastelisin seuraavaksi strategian keskeisiä kohtia. Sen perustana on ennalta varautumisen periaate. Olen mielissäni siitä, että parlamentti tukee komission tavoitetta laatia sopiva strategia ennalta varautumisen periaatteen pohjalta nopean ja tehokkaan vastauksen löytämiseksi hormonaalisten häiriöiden muodostamaan ongelmaan.
Myös ympäristöneuvosto korosti tätä periaatetta ja tarvetta kehittää nopeita ja tehokkaita riskinhallintastrategioita hormonaalisia haitta-aineita varten 30. maaliskuuta antamissaan päätelmissä. Samanaikaisesti parlamentti havaitsee komission strategiassa kuitenkin kunnianhimon puutetta, kun otetaan huomioon tarve vähentää ihmisten alttiutta hormonaalisille haitta-aineille sekä suojella luonnonvaraisia eläimiä.
Haluaisin vastata siihen heti useammallakin kommentilla. Komission strategiassa on kaksi ydintekijää. Toinen on tutkimuksen ja kehityksen lisääminen ja toinen on tunnustettujen tutkimusmenetelmien kehittäminen. Tutkimuksessa ja kehityksessä komission tärkeimpänä välineenä on viides tutkimuksen ja kehityksen puiteohjelma. Minulla on ilo kertoa teille, että hormonaalisia häiriöitä korostetaan ensisijaisena tutkimusaiheena asianomaisten terveys- ja ympäristöohjelmien viimeisimmässä tarkistuksessa.
Komissio harkitsee myös erityisesti hormonaalisiin häiriöihin liittyvän tarjouspyynnön esittämistä, jonka myötä hormonaalisten häiriöiden tutkimus lisääntyisi entisestään. Parlamentin päätöslauselmaesityksen suositukset otetaan huomioon. Tunnustettujen tutkimusmenetelmien kehittämiseen tarvitaan kahdesta neljään vuotta. Tutkimusmenetelmien tunnustamisella halutaan varmistaa, että kaikki asianomaiset toimijat ovat yhtä mieltä siitä, että kehitetyillä menetelmillä löydetään oikeat tekijät ja että tutkimustuloksia pystytään tulkitsemaan yhdenmukaisesti. Jos tutkimusmenetelmiä ei tunnusteta, seurauksena on paitsi tieteellinen epävarmuus myös ristiriitaiset tieteelliset näkemykset. Tästä syystä olemme sitä mieltä, että sellaisen ennalta varautumisen periaatteeseen perustuvan lainsäädännön laatimista, joka koskee altistumisen yleistä vähentämistä, voidaan harkita vasta siinä vaiheessa, kun on käytettävissä tunnustettuja tutkimusmenetelmiä.
Tunnustettuja tutkimusmenetelmiä tarvitaan myös laajoihin tutkimuksiin korvaavien aineiden löytämiseksi. Muutoin mahdolliset korvaavat aineet saattavat herättää samanlaisia epäilyksiä kuin aineet, joita ne korvaavat. Meidän on myös otettava huomioon nykyinen tieteellinen tieto. Tämän vuoksi valmistaudumme toimimaan lyhyellä aikavälillä ilman tunnustettuja tutkimusmenetelmiä ennalta varautumisen periaatteen mukaisesti ja tapauskohtaisesti.
Parlamentti tukee komission tavoitetta yksilöidä hormonaalisten haitta-aineiden ensimmäinen ryhmä kuluvan vuoden loppuun mennessä ja selvittää erityistoimia edellyttävät kuluttajien ja ympäristön altistumistapaukset odottamatta lisätutkimusta. Nykyisten lainsäädäntövälineiden tutkiminen hormonaalisten haitta-aineiden näkökulmasta kuuluu myös näihin toimiin. Esittäisin siitä kaksi huomautusta.
Ensinnäkin vuoden 2000 loppuun mennessä toteutettava komission tavoite perustuu kaksivaiheiseen prosessiin: konsultit laativat ensin alustavan luettelon haitta-aineista, minkä jälkeen laaditaan prioriteettiluettelo. Sitten komissio hyväksyy prioriteettiluetteloa koskevan ehdotuksen. Tähän mennessä on vasta laadittu alustava luettelo. Prosessin toisessa vaiheessa kuullaan eri osapuolia, ja toivomme pääsevämme mahdollisimman laajaan yksimielisyyteen prioriteettiluetteloon sisällytettävistä haitta-aineista.
En pysty tässä vaiheessa lupaamaan, että kaikki 553 alustavassa luettelossa olevaa haitta-ainetta otetaan prioriteettiluetteloon, ennen kuin saamme tulokset parhaillaan toteutettavista osapuolten kuulemisista. Tiedekomiteassa ja kyseisellä alalla on suhtauduttu kriittisesti alustavaan luetteloon ja BKH-raporttiin. Jäsenvaltioilta ja kansalaisjärjestöiltä saatu palaute viittaa sen sijaan siihen, että ne pitävät raporttia hyväksyttävänä lähtökohtana. Tiedekomitean kritiikkiä raportin tieteellisestä puutteellisuudesta käsitellään prioriteettiluettelon laadinnan ja arvioinnin seuraavissa vaiheissa.
Haluaisin lisätä tähän, että osa kritiikistä perustuu siihen väärään olettamukseen, että prioriteettiluettelo laaditaan raportissa yksilöityjen 60 aineen ryhmästä. Nämä aineet muodostavat itse asiassa osan alustavasta 553 aineen luettelosta, joiden sisällyttämisestä prioriteettiluetteloon neuvotellaan edelleen. On myös syytä pitää mielessä, että lopullista luetteloa on voitava muuttaa. Siihen on voitava lisätä uusia aineita tai jopa poistaa siihen valittuja aineita tietämyksen lisääntyessä.
Toinen haitta-aineiden prioriteettiluetteloon liittyvä huomautukseni koskee sitä, että päätöslauselmaesityksessä kehotetaan päättämään näiden aineiden kohtalosta ennen vuoden 2001 puoliväliä. Jotta prioriteettiluettelosta voidaan selvittää erityistoimia edellyttävät tapaukset, tarvitaan perinpohjaista arviota kuluttajien käyttämistä tuotteista ja ympäristön altistumisesta. Tiedekomiteoilla on myös ratkaiseva merkitys riippumattoman tieteellisen tiedon antajina näissä erityistapauksissa. On määrätietoista odottaa, että nämä tavoitteet saavutetaan kuudessa kuukaudessa. Ponnistelemme kuitenkin uutterasti, jotta saamme työmme tehtyä mahdollisimman nopeasti.
Kuten tiedätte, lopuksi komissio aikoo esittää valkoisen kirjan yleisestä kemiallisia aineita koskevasta politiikasta vuoden loppuun mennessä. Laadimme sitä parhaillaan, ja olen nähnyt ensimmäiset luonnokset. Yksi tämän politiikan perusperiaatteista on korkeatasoisen suojelun varmistaminen. Hormonaalisia haitta-aineita koskevan strategian on tietysti oltava johdonmukainen yleisen kemiallisia aineita koskevan politiikan kanssa. Monia parlamentin päätöslauselmaesityksessä erityisesti mainittuja asioita kuten käänteistä todistustaakkaa, valmistajien vastuun uutta määrittelyä, merkintöjä koskevan lainsäädännön tarkistamista ja kemikaalien ryhmittelyä kartoitusta ja testausta varten on käsiteltävä ja käsitelläänkin yleisessä kemiallisia aineita koskevassa politiikassa. Parlamentin päätöslauselmaesityksessä esittämät näkemykset otetaan huomioon valmistella olevassa valkoisessa kirjassa.
Tarkasteltaessa lopuksi kansainvälistä yhteistyötä ja tietojen vaihtoa komissio järjestää vuoden 2001 alkupuolella hormonaalisia haitta-aineita käsittelevän kokouksen, johon saadaan tukea muun muassa Maailman terveysjärjestöltä. Kokoukseen voivat osallistua kaikki asianomaiset osapuolet, ja kokouksessa arvioidaan saavutettua edistystä ja esitetään uusia suosituksia tutkimusmenetelmien, tutkimusstrategian ja tutkimuksen kehittämiseksi sekä seurantaohjelmien laatimiseksi.
Haluaisin vielä kerran kiittää parlamenttia siltä saamastamme tuesta tällä alalla ja haluaisin korostaa, että komissio sitoutuu toteuttamaan strategiansa ja ottamaan täysipainoisesti huomioon parlamentin päätöslauselmaesityksessä esitetyt asiat.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 10.00.

Hedelmä- ja vihannesjalosteet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Jové Peresin laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A5-0273/2000) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (EY) N:o 2200/96, hedelmä- ja vihannesjalostealan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (EY) N:o 2201/96 ja tiettyjen sitrushedelmien tuottajien tukijärjestelmästä annetun asetuksen (EY) N:o 2202/96 muuttamisesta.

Jové Peres
. (ES) Arvoisa puhemies, komissio on tehnyt ehdotuksen, jossa näennäisen teknisen mukautuksen taakse kätkeytyy uusia rajoituksia talousarviossa alalla, jota jo muutenkin syrjitään yhteisessä maatalouspolitiikassa.
Viime vuosina euron ja dollarin pariteetin kehitys sekä muut olosuhteet ovat pudottaneet tukien määrän puoleen neljän vuoden takaisesta tasosta. Niinpä komission ehdotuksessa vakiinnutetaan tukien määrä kyseiselle tasolle ja myönnetään tukia suoraan tuottajaorganisaatioille, jolloin vähimmäishintajärjestelmä poistuisi.
Komission on määrä ennen vuoden loppua antaa kertomus hedelmien ja vihannesten YMJ:n toiminnasta ja tehdä lopulta myös uusia uudistusehdotuksia. Komissio perustelee nyt käsittelemäämme ehdotusta kiireellisyyssyillä. Kyseenalaistamatta komission käsittelemien asioiden kiireellisyyttä maatalouden valiokunta on kuitenkin yksilöinyt uusia kiireellisiä asioita, ja toisaalta sen ehdotus poikkeaa määrällisesti komission ehdotuksesta. Maatalouden valiokunnan kannalta kiireellisiin asioihin kuuluu tuottajaorganisaatioiden vahvistaminen.
Ongelma piilee siinä, että vuonna 1996 toteutetun YMJ:n uudistuksen jälkeen tuottajaorganisaatioista tuli YMJ:n pääasiallinen väline. Nykyisin kuitenkin vain 40 prosenttia hedelmä- ja vihannestuotannosta on keskittynyt tuottajaorganisaatioihin. YMJ, joka kattaa vain 40 prosenttia tuotannosta, ei ansaitse sellaista nimeä. Jos siis on jokin kiireellinen asia, niin se on nimenomaan se, että edistetään tarjonnan keskittämistä tuottajaorganisaatioihin. Koska kyse on poikkeuksesta yhteisessä maatalouspolitiikassa ja tuottajien on itse pakko osallistua toimintarahastojen rahoitukseen, on selvää, että yhteisön rahoituksen lisääminen on selkein väline tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Tästä syystä maatalouden valiokunta on ehdottanut yhteisön rahoituksen prosenttiosuuden lisäämistä tietyissä eri tuottajaorganisaatioiden yhteisissä toimissa ja tietyissä olosuhteissa, lähinnä hedelmä- ja vihannestuotannosta riippuvaisilla alueilla, tai tuottajaorganisaatioiden yhdistyksille tai niiden yhteensulautumille.
Määrälliset erot komission ehdotuksen ja - todellakin lähes yksimielisesti hyväksytyn - maatalouden valiokunnan ehdotuksen välillä keskittyvät lähinnä tukien määrään ja jalostuskynnyksiin. Maatalouden valiokunnan pyytämät tuet voivat vaikuttaa liian suurilta, mutta ulkonäön ei saa antaa pettää. Asia on niin, että komission ehdottamat tuet ovat liian pieniä ja niissä pyritään tekemään suhdannetilanteesta pysyvä ja näin murentamaan maanviljelijöiden tuloa. Tämä suhdannetilanne johtuu euron ja dollarin pariteetin kehityksestä ja erityisestä markkinatilanteesta. Itse asiassa maatalouden valiokunnan ehdotuksessa vain palautetaan tuet vuotta 1996 edeltäneelle tasolle.
Sitä paitsi tukien kohdalla vähimmäishinnan poistuminen ja tuen maksaminen suoraan tuottajaorganisaatioille voi aiheuttaa ongelmia erityisesti maissa, joissa tuotetaan paljon hedelmiä ja vihanneksia. Jos tuen määrä olisi järkevä, tuottajien tulotaso voitaisiin säilyttää erityisen hankalassa tilanteessa. Jotta vältyttäisiin järjettömiltä tilanteilta ja järjestelmällisiltä vaikeuksilta, maatalouden valiokunta on päättänyt ehdottaa tukien määrittämistä viime vuosien tuotannon tasolle. Pyrimme näin mukauttamaan tuet tuotantorakenteeseen ja markkinakysyntään ilman ylijäämän muodostumisen vaaraa.
Joku voisi kysyä, miten tarkistukset rahoitetaan. No, hedelmät ja vihannekset saavat nykyisin 445 miljoonaa euroa vähemmän kuin rahoitusnäkymissä määritelty yläraja. On totta, että talousarviota on tasapainotettava, mutta sen merkityksestä on päästävä yksimielisyyteen. Mielestäni talousarvion tasapainoisuus on sitä, että pysytään rahoitusnäkymiä hyväksyttäessä sovituissa rajoissa. Komissio pyrkii kuitenkin vähentämään kuluja alle kaikkien aikojen vähimmäistason.
Keskusteluissa olisi mielestäni keskityttävä lähinnä siihen, miten saavutetaan YMJ:n tavoitteet, ja sen myötä talousarviota koskevien sitoumusten asettamiseen. Vaikuttaa siltä, että toimielimiltä vaaditaan usein vähemmän kurinalaisuutta, kunhan ne vain tyytyvät ehdottamaan säästöjä talousarvioon. Pääasiallisena huolenaiheenamme pitäisi olla niiden välineiden tehostaminen, joita olemme kaikki yhdessä luoneet. Euroopan rakentaminen ei ole mahdollista ilman talousarviota, ja hedelmä- ja vihannesalan talousarvio kuvastaa ja heijastaa yhteisen politiikan sosiaalista ja alueellista tasapainottomuutta.
Haluan lopuksi lausua kiitokset maatalouden valiokunnan kollegoilleni. Heidän ymmärtäväisyydestään ja ponnisteluistaan oli paljon apua hakiessamme lopullista sovintoa, ja sen ansiosta olemme voineet laatia mietinnön, joka suoraan sanottuna ei ollut helppo.

Redondo Jiménez
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, parlamentti ottaa huomenna kantaa ehdotukseen, joka koskee hedelmä- ja vihannesjalostealan uudistusta. Pidämme uudistusta tarpeellisena, mutta Euroopan komission ehdotus ei ole lainkaan oikeansuuntainen.
On täytettävä tavoite, jonka mukaan edistetään tarjonnan keskittämistä tuottajayhdistyksiä tukemalla. Kuten kollegani sanoi, viime vuonna vain 40 prosenttia tuotannosta saatettiin markkinoille tuottajayhdistysten kautta. Arvoisa komission jäsen, näin ollen maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan hyväksymät tarkistukset, joiden mukaan EMOTR:n tukiosastosta voitaisiin rahoittaa jopa 50 prosenttia perustamis- ja toimintakustannuksista viitenä ensimmäisenä vuonna, ovat vastaus tarpeeseen, kuten myös taloudellisen tuen nostaminen 3 prosentista 4,5 prosenttiin kunkin tuottajaorganisaation kaupan pitämästä tuotannosta, mikä hyväksyttiin maatalouden valiokunnassa.
Emme ole tyytyväisiä Euroopan komission ehdottamiin kynnyksiin, sillä ne pitäisi mukauttaa markkinakehitykseen. Näin ollen hyväksymme tätä asiaa koskevat jo hyväksytyt tarkistukset ja esittelijän ehdotukset.
Tuoteluetteloon pitäisi lisätä ne tuotteet, joiden hinnat voivat laskea voimakkaasti sää- tai suhdannesyistä. Komission ehdotus, jonka mukaan markkinoilta poistettujen sitrushedelmien enimmäismäärää vähennetään 10 prosentista 5 prosenttiin, ei ole perusteltu, eikä sitä pidä mielestäni säilyttää.
Jotta markkinoita voitaisiin säännellä hätätilanteissa kriisin edellä, on otettava käyttöön välineitä, jotka toimivat turvaverkkona: esimerkiksi markkinoilta poistettujen tuotteiden määrää on laskettava noin 10 prosenttia vakavien kriisien sattuessa.
Pakkausmerkintöihin liittyy eräs puute. Voimassa olevaa lainsäädäntöä on muutettava, jotta kuluttaja olisi täysin tietoinen siitä, onko tuote valmistettu tuoreista hedelmistä vai ei. Kuluttajat pyytävät ja vaativat tätä toistuvasti.
Puollan tarkistuksia, jotka koskevat tomaatteja, päärynöitä, persikoita, kirsikoita, aprikooseja ja parsoja, jotka ovat alueellisesti erittäin tärkeitä ja joiden täytyy saada kiinteää tukea hehtaarilta, jotta niiden kilpailukyky paranisi.
Kuivien hedelmien - erityisesti hasselpähkinöiden - osalta kannatan ehdotusta tuen jatkamisesta niille tuottajaorganisaatioille, jotka ovat toteuttaneet parannussuunnitelmia, kuten myös erityistoimenpiteitä, jotka muuten lakkaisivat seuraavana markkinointivuonna, vaikka olosuhteet tällä alalla eivät ole muuttuneet.
Uudistuksesta olisi tehtävä analyysi, jota maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta on väsymättä vaatinut, ennen kesäkuun 30. päivää 2001, jotta voidaan tietää, miten alalla on edistytty. Uudistus merkitsee talousarvion kasvua mutta kuitenkin Berliinin Eurooppa-neuvostossa hyväksytyissä puitteissa. Komission täytyy tehdä uudestaan laskelmansa, koska kyseistä rajaa ei saa ylittää. Komission ja Euroopan parlamentin ehdotusten välinen ero on 151 euroa. Arvoisa komission jäsen, talousarvion tasapainoisuus ei ole sitä, että ehdotuksen kulut eivät ylitä nykyisiä kuluja, vaan että ne jäävät Berliinin Eurooppa-neuvostossa sovitun tason alle.
Käytän hyväkseni tätä tilaisuutta ja onnittelen esittelijää ja totean olevani tyytyväinen tekemäämme ryhmätyöhön. Tämä on mielestäni ollut yksi niistä ehdotuksista, joista parlamentissa on neuvoteltu kaikkein eniten.

Berenguer Fuster
Arvoisa puhemies, tässä keskustelussa käsitellään komission ehdotusta, jossa uudistetaan kolmea asetusta, jotka koskevat hedelmiä ja vihanneksia, hedelmä- ja vihannesjalosteita sekä tiettyjen sitrushedelmien tuottajien tukijärjestelmää. Komissio on toiminut - kuten on jo todettu - odottamatta asetuksen (EY) N:o 2020/1996 toimintaa koskevaa kertomusta, joka annetaan komission tietojen mukaan ennen tämän vuoden loppua.
Se, että komissio ei ole odottanut tuota asiakirjaa - mikä olisi ollut loogista - ja että se on aloittanut uudistuksen, osoittaa, että joko komissiota ei juuri kiinnosta kertomuksen tulos tai sitten se ei piittaa lainkaan sen sisällöstä. Näin toimimalla komissio ei voi olla antamatta sitä vaikutelmaa, että se aikoo uudistaa nämä asetukset hinnalla millä hyvänsä. Onko uudistus niin kiireellinen? Jos kysytään, tarvitsevatko nämä asetukset uudistusta, vastaus on mielestämme myöntävä, mutta jos kysytään, tarvitsevatko ne komission ehdotukseen sisältyvää uudistusta, vastaus on selvästikin kieltävä, sillä alan toimintamekanismeja ei voida parantaa sellaisen alan kustannuksella, joka saa vähiten tukea yhteisön talousarviosta.
Vaikka mietintöön sisältyvät tiedot ovatkin tunnettuja, ne ovat silti merkillepantavia. Hedelmä- ja vihannesalan osuus maatalouden lopputuotannosta on merkittävä, 15 prosentin luokkaa, mutta määrärahojen osuus on pieni ja sitä paitsi pienenemään päin. Sen osuus EMOTR:n tukiosaston kokonaismenoista oli 5,3 prosenttia vuonna 1995, mutta se laski 3,6 prosenttiin vuonna 1999. Tämän lisäksi on mainittava kaksi konkreettista seikkaa: yhtäältä alan merkitys työllisyydelle ja toisaalta hedelmiä ja vihanneksia koskevat toistuvat korvaukset kolmansien maiden kanssa tehdyissä sopimuksissa.
Emme vastusta emmekä arvostele näitä sopimuksia, koska ne ovat osoitus solidaarisuudesta kolmannen maailman maita ja kehitysmaita kohtaan, mutta on epäjohdonmukaista, että solidaarisuuden hinta lankeaa yksinomaan alalle, jota ei perinteisesti ole kohdeltu hyvin yhteisön talousarvioissa.
Tuemme aivan epäilemättä Jové Peresin mietintöä. Se on erinomainen mietintö, josta onnittelemme esittelijää, joka on käsitellyt tasapainoisesti eri etuja ja sopimuksia. Hänen ehdotuksensa, esimerkiksi ne ehdotukset, joilla korjataan komission ehdotuksen suurimpia epäoikeudenmukaisuuksia, voivat olla vaikutuksiltaan suotuisia. Tämä tuki ei ole ehdollista. Olemme sitä paitsi vakuuttuneita siitä, että neuvosto ymmärtää Euroopan parlamentin perusteltuja ja järkeviä ehdotuksia komissiota paremmin.

Bautista Ojeda
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmä tukee yleisesti ottaen esittelijä Jové Peresin mietintöä. Olemme vakuuttuneita siitä, että komission ehdotus on talousarvion osalta rajallinen, mikä merkitsisi merkittävää leikkausta alan määrärahoihin. On muistettava, että hedelmä- ja vihannesala on ensimmäinen yhteinen markkinajärjestely, jonka tuottajat itse rahoittavat, ja tästä syystä on erittäin tärkeää edistää tuottajaorganisaatioita ja tukea toimintarahastojen lisäämistä.
On korostettava, että hedelmä- ja vihannesalan prosenttiosuus Euroopan unionin maatalouden lopputuotannosta on huomattava. Kuitenkin sen osuus EMOTR:n tukiosaston talousarviosta on vain 4 prosenttia. Muistutamme myös, että maatalouden valiokunnassa vallitsi laaja yksimielisyys tätä mietintöä hyväksyttäessä.
Meidän täytyy mainita, että tätä tuotantoa on pääosin Välimeren alueella ja että se koskee useita jäsenvaltioita. Tällä alalla on erittäin suuri määrä suoria ja välillisiä työpaikkoja, joten se on erittäin dynaamista taloudellista toimintaa. Se on lähes kahden miljoonan eurooppalaisen perheen pääasiallinen tulonlähde.
On välttämätöntä korostaa, että tuottajaorganisaatiot, joita vahvistetaan ja edistetään maatalouden valiokunnan tarkistuksessa, ovat erittäin tärkeitä tiettyjen alueiden maaseudun kehittämiselle.
Hedelmä- ja vihannestuotanto liittyy läheisesti Välimeren alueen kulttuuriin ja ruokavalioon, joka on paras osoitus kuluttajiemme kannalta tasapainoisesta ja terveellisestä ruokavaliosta. Niinpä on välttämätöntä, että tuottajaorganisaatioiden ensisijaisiin tavoitteisiin kuuluu laadukkaan tuotannon edistäminen.
Hedelmä- ja vihannesalalla on silti edessään epävarma tulevaisuus muun muassa siksi, että yhteisön suosituimmuutta on heikennetty Euroopan ja Välimeren alueen vapaakauppa-alueella, mikä voi mitätöidä jo tehdyn työn. Meillä täytyykin edelleen olla rakentava ja valpas asenne tulevaisuuden varalta.

Figueiredo
Arvoisa puhemies, hedelmä- ja vihannesalan yhteisen markkinajärjestelyn muuttamista koskevalla ehdotuksellaan komissio pahentaa nykyisen markkinajärjestelyn ja yhteisen maatalouspolitiikan epäkohdista johtuvia ongelmia ja aiheuttaa entistä suurempia ongelmia hedelmien ja vihannesten tuottajille. Erityisen huolestuttavia toimia ovat vähimmäishinnan lakkauttaminen esimerkiksi teollisuuden käyttämän tomaatin kohdalla, toimintarahastojen enimmäistukien laskeminen 4,5 prosentista 3 prosenttiin kunkin tuottajaorganisaation kaupan pitämän tuotannon arvosta, tukimäärärahojen laskeminen ensimmäisenä yhteisen markkinajärjestelyn uudistamisen jälkeisenä markkinointivuonna hälyttävillä 9,1 prosentilla sekä markkinoilta mahdollisesti poistettavien sitrushedelmien enimmäismäärän laskeminen.
Ala, joka on taloudellisesti, yhteiskunnallisesti ja strategisesti näin merkittävä, erityisesti Portugalille, ja joka tarjoaa suuria mahdollisuuksia työpaikkojen syntymiselle ja laajojen Etelä-Euroopan maissa sijaitsevien alueiden maaseudun kehittämiselle, ansaitsee erityistä huomiota, jota se ei ole saanut komissiolta.
Kollegamme, jäsen Jové Peresin esittämät tarkistusehdotukset ansaitsevat siis tukemme siltä osin kuin niissä oikaistaan sellaisia komission kantoja, joita ei voida hyväksyä, erityisesti niitä ehdotuksia, joissa vastustetaan maanviljelijöiden tukien nostamista, kynnysten nostamista ja tuottajaorganisaatioille annettavien tukien määrärajojen määrittämistä uudelleen.

Martinez
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, myös hedelmien ja vihannesten YMJ kiinnostaa eteläisiä maita viinin ja oliiviöljyn YMJ:n ohella - käytännössä sitä paitsi ainoastaan espanjalaiset kollegat ovat käyttäneet tästä puheenvuoroja - ja ystävämme ja kollegamme Jové Peres on laatinut erinomaisen mietinnön, joka käsittelee erittäin vakavaa ja erittäin symbolista aihetta. Se on vakava paitsi siinä esitettyjen lukujen takia - aihe koskee lähes kahta miljoonaa perhettä tai 500 000 työpaikkaa - myös siitä syystä, että vuoden 1996 uudistuksen epäonnistumisen taakse jäi kuitenkin naisia, miehiä ja maaseutualueita, jotka Euroopan komissio, arvoisa komission jäsen Fischler, on tuominnut tahallaan tuhoon.
40 hehtaarin suuruisen omenatilan tuotantokustannukset ovat siten Ranskassa, Provencessa tarkemmin sanottuna, kaksinkertaiset myyntihintaan verrattuna, minkä vuoksi 40 000 omenaa hehtaarilla tuottava tila menettää vuodessa 320 000 euroa. Tällainen tila kuolee. Kenen on syy? Ei hedelmäpuiden viljelijöiden: he ovat yrittäneet ryhmittyä tuottajajärjestöihin ja muodostaa yhteisesti rahoitettavia toimintarahastoja. Yhteisrahoitus edellyttää kuitenkin tuloja ja tulojen saaminen puolestaan myyntiä. He eivät kuitenkaan pysty myymään, koska jakeluportaan vahvat yhteisosto-organisaatiot ostavat Euroopan ulkopuolelta: päärynöitä Argentiinasta, omenoita Chilestä, Uudesta-Seelannista ja Etelä-Afrikasta, ja ne hankkivat tuotteita sieltä, koska se on halvempaa, koska Välimeren tai Tyynenmeren eteläpuoleisten maiden työntekijöillä ei ole mitään sosiaaliturvaa, koska tullimaksut on lakkautettu ja koska Euroopan komissio sairastaa hullun diplomatian eli maailmanlaajuisen vapaakauppa-ajattelun tautia!
Bryssel on uhrannut maailmalaajuisen ulkopolitiikan nimessä hedelmäpuiden viljelijämme, kauppapuutarhurimme ja puutarhurimme, joista on tullut vapaakaupan vaihtorahaa. Diili on tuttu: eteläisellä pallonpuoliskolla hedelmiä ja vihanneksia, kukkia sekä viiniä ja pohjoisella pallonpuoliskolla mahdollisesti teollisuutta.
Mitä siis tehdä, kuten toveri Lenin sanoi? Varmasti on syytä hyväksyä merkittävää työtä tehneen Jové Peresin ja maatalousvaliokunnan laatimat erinomaiset seurauksia lievittävät tarkistukset, turvautumatta rahoituksellisen neutraalisuuden verukkeeseen, koska rahan syytäminen Kosovoon, Balkanin maihin, Indonesiaan ja Aasiaan tarkoittaa sitä, että rahaa kyllä on. Hyvät kollegat, jos emme kuitenkaan lopeta Euroopan rakentamisen yleistä hallitsematonta kehitystä, vähitellen paitsi maaseudun asukkaat katoavat myös koko Eurooppa itse liukenee maailmanmarkkinoiden valtamereen.

Fiori
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ennen kuin menneet tavat kumotaan ja omaksutaan uusia toimintalinjoja, on muistettava, että minkä tahansa strategian perustana pitää suorittaa analyysi aikaansaaduista asioista. Tällä hetkellä mielestäni ei voida kiistää sitä seikkaa että, vuoden 1996 jälkeen vuosi, jolloin tuoreita ja jalostettuja hedelmiä ja vihanneksia koskevasta YMJ:stä tehtiin kokonaistarkistus YMJ:n vaikutuksista alalla ei ole vieläkään tehty minkäänlaista pohdintaa, vaikka käynnissä on jo kolmas soveltamisvuosi: tämän analyysien välistä aikaväliä täytyy pitää sopivan pituisena jokaisen uudistusaloitteen valmistamiseen.
Pelissä ovat sellaisen koko toimialan edut, joka työllistää miltei kaksi miljoonaan ihmistä Välimeren maiden keski- ja eteläosissa, joiden tunnustetaan yksimielisesti kuuluvan Euroopan unionin heikoimpien alueiden joukkoon. Hedelmä- ja vihannesalalla pitää ponnistella tuotantolukujen ja markkinoiden maailmanlaajuisen vapauttamisen keskellä, vaikka bioteknologian innovaatioita koskeva tutkimuspolitiikka puuttuu. Marrakechin kansainvälisten sopimusten vaikutukset tuntuvat tällä alalla enemmän kuin missään muualla, vaikka alan osuus Euroopan unionin maatalouden tuotannosta on 16 prosenttia.
Jos uuden YMJ:n ajattelutapa tarkoittaa sitä, että tuottajien yhdistysjärjestelmää tuetaan siten, että se toimii laajaa jakelua koskevan Euroopan talousjärjestelmän vaihtoehtoisena ja täydentävänä välineenä, on asianmukaista, että tätä politiikkaa vahvistetaan tarvittavien taloudellisten varojen avulla toimintaohjelmien toteuttamiseksi, ja tällöin pitää vahvistaa todellinen taloudellinen tuki, joka on määrältään vähintään 4,5 prosenttia kaupan pidetyn tuotannon arvosta, eikä komission ehdottamat 3 prosenttia. Jotta tuottajat voisivat jatkaa työtään, he pyytävät sellaisten lainsäädäntötekstien hyväksymistä, jotka tarjoavat heille tukea, eivätkä ole hedelmä- ja vihannesalan kehityksen esteenä.

Garot
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hedelmien ja vihannesten yhteinen markkinajärjestely uudistettiin vuonna 1997, ja sen lopputulos on kolmen vuoden soveltamisen jälkeen ristiriitainen.
Tämä uudistus, joka perustuu tuottajien taloudellisen vallan vahvistamiseen, yhteisten hankkeiden laatimiseen ja sopimusten tekemiseen viranomaisten kanssa yhteisrahoitettujen toimintarahastojen mukaisesti, on osoittautunut tuloksiltaan loppujen lopuksi puutteelliseksi ja pettymykseksi. Sillä ei ole ollut tulevaisuutta, kuten alussa toivottiin, koska liittyminen tuottajajärjestöihin on tosiaankin jäänyt - kuten aikaisemmin on korostettu - liian vähäiseksi: liittymisaste on alle 40 prosenttia.
Nämä tuottajajärjestöt eivät näissä oloissa ole voineet vaikuttaa kunnolla säätelyyn eivätkä tuotteiden arvonnousuun hedelmä- ja vihannesalalla. Samanaikaisesti on käynyt niin, että vaikka FEOGAn määrärahat tällä alalla ovatkin kasvaneet säännöllisesti vuodesta 1997, niitä on kuitenkin aina supistettu uudelleen varainhoitovuoden kuluessa, koska määrärahoja on jäänyt käyttämättä niiden myöntämistä koskevien sääntöjen sopimattomuuden takia.
Olemme siten paradoksaalisessa tilanteessa, jossa yksi Euroopan maatalouden suurimmista aloista, joka kokoaa 20 prosenttia tuotantoyksiköistä, työllistää tuotanto- ja jalostusvaiheessa paljon työntekijöitä ja jonka osuus lopullisesta maataloustuotannosta on 16 prosenttia, on loppujen lopuksi yksi vähiten huomioon otetuista aloista yhteisessä maatalouspolitiikassa.
Tässä yhteydessä haluan tietenkin korostaa käsiteltävänämme tänä iltana olevan komission ehdotuksen tarkoituksenmukaisuutta. Ennen kaikkea haluan kuitenkin antaa tunnustuksen Jové Peresin laatiman mietinnön laadulle, Peresin, jonka tekemillä järkevillä ehdotuksilla pyritään parantamaan, vieläkin merkittävämmin, Etelä-Euroopan maiden tuloksia tällä tuotannonalalla vahvistamalla muun muassa julkinen tuki 4,5 prosenttiin kaupan pidetyn tuotannon arvosta ja nostamalla se jopa 6 prosenttiin, jotta tuottajaryhmittymiä voitaisiin kannustaa tarjonnan keskittämiseen.
Sanon lopuksi, että toivon ministerineuvoston tekevän tästä uudistuksesta nopeasti päätöksen, jotta se voisi tulla voimaan vuonna 2001 sopivine rahoituksineen.

Maat
Arvoisa puhemies, esittelijäkollegamme teki mahtavaa työtä. Kyseessä on vaikea aihe, joka liittyy joissakin Euroopan unionin osissa vallitsevaan vihannes- ja hedelmäalan kriisiin. Olen samaa mieltä analyysista ja meidän on käytettävä sitä tulevissa WTO-neuvotteluissa, jotta voisimme neuvotella tiukasti kaikista niistä tuotteista, joilla ei ole markkinaturvaa. Myös niiden pitää päästä markkinoille.
Toinen kohta on viljelijöiden asema. Olen samaa mieltä esittelijän kanssa hänen vaatiessaan viljelijöiden parempaa tukemista ja heidän asemansa vahvistamista, ja pidän sitä välttämättömänä. Sillä supermarkettien sisäänostajajärjestöjen nykyään käyttämien voimakeinojen yhteydessä voidaan vähitellen kysyä, eikö tässä ole kyse monopoliasemista tai ainakin liian suurista sisäänostajajärjestöjen yhteenliittymistä.
Siihen voidaan antaa vain yksi vastaus: viljelijäryhmien on esiinnyttävä vahvemmin ja niiden on järjestäydyttävä paremmin. Se on mielestäni parempi vaihtoehto kuin rahan syytäminen alalle. Alan on saatava vahvempi markkina-asema. Minun onkin sanottava, että näen siinä paremman ratkaisun, etenkin kun on kyse vihanneksista ja hedelmistä, helposti pilaantuvista tuotteista, jotka on myytävä nopeasti.
Sanon muutaman sanan käsittelyyn ja kynnyksiin liittyvien kiintiöiden jakamisesta eri maiden kesken. Totean, että se jako ei ole kaikilta osin tasapainoinen. Odotankin esittelijäkollegaltani huomenna suullista tarkistusta, joka liittyy päärynöiden käsittelyyn ainakin yhdessä kyseisistä maista. Kun tarkastellaan jakoa eteläisten maitten kesken, tarkastellaan vaikka Portugalin asemaa muihin maihin verrattuna, voidaan kysyä, onko jako kaikilta osin tasapainoinen.
Periaatteessa haluan sanoa, ja siinä mielessä yhdyn myös ryhmämme puheenjohtajan Rodondon puheenvuoroon, että viljelijöiden aseman vahvistaminen ja viljelijäryhmien vahvistamien on oleellista, sillä voin vakuuttaa teille, että niin on tapahduttava, niiden aseman markkinoilla on vahvistuttava, sellaista politiikkaa on harjoitettava. Niin kauan kuin meillä on yhteinen markkinajärjestely ja sanomme, että emme halua sijoittaa siihen enempää rahaa, asia toimii vain, jos katsotaan myös tuotantopuolta ja mahdollisesti sen tiettyä hallintaa. Valitsen kuitenkin tämän mietinnön yhteydessä ja myös reaktiona tähän mietintöön viljelijäryhmittymien vahvistamisen.

Klaß
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, komissio antoi heinäkuun 12. päivänä ehdotuksen hedelmä- ja vihannesalan yhteisen markkinajärjestelyn muuttamiseksi, vaikka komission on määrä antaa vasta tämän vuoden joulukuussa arviointikertomus siitä, miten tämä järjestely on toiminut. Jos muutamme joitakin kohtia jo etukäteen, komission on heti, kun joulukuussa esiteltävä arviointikertomus on saatavilla, käytettävä sitä hedelmä- ja vihannesalan markkinajärjestelyn tarkistamisen perustana ja tehtävä tarvittavat muutokset.
Nimenomaan hedelmä- ja vihannesalan markkinoilla tuottajaorganisaatioiden yhteensulautuminen, yhdistyminen sekä eri maantieteellisillä alueilla toimivien tuottajaorganisaatioiden yhteiset kaupan alan toimet ovat erityisen tärkeitä. Yhteenliittymien kautta markkinajärjestely voidaan tehdä oikein. Silti on huomioitava myös maanviljelijät, jotka itselleen ja perheilleen ansiota hankkiakseen suurta vaivaa nähden itse markkinoivat ja myyvät osan tuotteistaan suoraan tiloilta kuluttajille.
Suoramarkkinoinnilla monet maatilat saavat tarvittavia lisätuloja, ja usein se onkin itsenäinen tuotannonhaara, jota hoitavat naiset. Sen lisäksi tuotteiden suoramarkkinoinnissa korostuu erityisesti se, että tuotteet ovat paikallisia, ja siten puhutellaan tiettyä potentiaalista ostajakuntaa. Siksi 11 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on muutettava niin, että tuottajilla on oikeus myydä tuottajaorganisaatioiden suostumuksella kussakin yksittäistapauksessa erikseen määriteltävä osa tuotteistaan suoraan kuluttajille heidän henkilökohtaiseen käyttöönsä.
Jos tällä hetkellä voimassa olevaa kiinteää myyntirajaa ei poisteta, tuottajaorganisaatioiden on pakko jättää organisaation ulkopuolelle ne jäsenet, jotka eivät noudata näitä säännöksiä. Seurauksena olisi se, että tuottajaorganisaatioiden markkinointivolyymi heikentyisi ja että ne menettäisivät vaikutusvaltaansa kyseisten tuottajien suoramarkkinointitoimiin eli ne eivät pystyisi valvomaan sitä, noudatetaanko näillä tiloilla laatumääräyksiä ja tuotantoperiaatteita tai yhteisiä markkinointistrategioita. Siksi pyydän, että nämäkin seikat otetaan huomioon.

Ayuso González
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hedelmä- ja vihannestuotanto, jota tänään käsittelemme, keskittyy Etelä-Euroopan maihin, ja sen osuus koko Euroopan unionin maatalouden lopputuotannosta on 13 prosenttia, useimpien tuottajamaiden maatalouden lopputuotannosta jopa 25 prosenttia. Useissa Etelä-Espanjan provinsseissa sen osuus on yli 80 prosenttia ja se on ainoa maaseudun kehityksen ja työpaikkojen lähde.
Lisäksi tämä tuotanto on menettänyt yhteisön suosituimmuusaseman, ja se joutuu kilpailemaan yhteisön ulkopuolella ilman sitä turvaa, joka on perinteisillä mannermaisilla tuotteilla, jotka saavat korvauksina noin 70 prosenttia EMOTR:n määrärahoista.
Arvoisa komission jäsen, vaikuttaa siltä, että tätä alaa käytetään vaihtorahana kolmansien maiden kanssa tehtävissä suosituimmuussopimuksissa ja niiden pöytäkirjojen peräkkäisissä muutoksissa. Asiaa pahentaa se, että kyseisten maiden taloudelliset, sosiaaliset ja ympäristölliset tuotanto-olot ovat erilaiset kuin meillä Euroopassa, mutta niiden aikataulut ovat samat kuin tuotantoalueillamme.
Tällainen tilanne ei ole oikeudenmukainen eikä kohtuullinen, koska on epäoikeudenmukaista ja kohtuutonta, että joudumme kilpailemaan yhteisön ulkopuolella ilman mannermaisten tuotteiden nauttimaa suojaa. Sekin on epäoikeudenmukaista ja kohtuutonta, että sisäisten esteiden ja sääntelystä johtuvien vaikeuksien takia ei noudateta talousarvion tasapainoisuutta, joka on Agenda 2000:n mukaan 1,9 miljardia euroa.
Lopuksi, olen sitä mieltä, että ehdotusta voidaan parantaa tuntuvasti ja että Jovén mietintö - onnittelen esittelijää vilpittömästi - antaa siihen sopivan kaavan. Tämä olisi aiheellista ja oikeudenmukaista.

Cunha
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, komission ehdotus hedelmä- ja vihannesalan politiikasta on varsin epätäydellinen ja puutteellinen. Haluaisinkin painottaa neljää näkökohtaa:
Ensiksi on nostettava erilaisten hedelmien ja vihannesten takuukynnyksiä, jotta ne olisivat lähempänä Euroopan unionin todellisia tuotantomääriä ja vastaisivat paremmin kysyntää. Tässä mielessä painotan erityisesti tarvetta nostaa Portugalissa teollisuuskäyttöön tarkoitetun tomaatin takuukynnystä, jonka on oltava vähintään samoissa lukemissa kuin Berliinin huippukokouksessa päätettiin, eli 935 tuhatta tonnia.
Toiseksi haluaisin sanoa, että komission ehdottama tukitaso tonnia kohden on melko riittämätön, joten se on tarpeen nostaa, kuten esittelijäkin muuten ehdottaa. Se, että vähimmäishinta lakkautetaan nyt, aiheuttaa todellakin sen, että tuotantohinnat laskevat huomattavasti, ja on tärkeää valvoa sitä, etteivät maanviljelijöiden tulot pienene.
Kolmanneksi haluaisin sanoa, että toimintarahastojen taso on myös täysin riittämätön. Kuten esittelijä sitä paitsi sanoo, ilman rahastojen rahoituskyvyn parantamista emme pysty parantamaan tuottajaryhmittymien toimintaa.
Lopuksi haluaisin sanoa, että kuten arvoisa komission jäsen tietää, komissio hukkasi loistavan tilaisuuden tehdä yhteisestä maatalouspolitiikasta hieman tasapuolisemman; ala, joka tuottaa 16 prosenttia maataloustuotannosta, saa vain 4 prosenttia talousarviosta, tai ei edes aivan 4:ää prosenttia. Tällä hetkellä Euroopan unionin hedelmien ja vihannesten tuottajat saavat elantonsa pääasiassa markkinatuloista, siitä mitä he myyvät, ja joutuvat kärsimään markkinoiden riskeistä ja epävarmuudesta ja kilpailemaan muista valtioista tulevien kollegoidensa kanssa, jotka tuottavat toisia tuotteita, kuten viljaa, öljykasveja, naudanlihaa, maitoa jne. ja joille yhteinen maatalouspolitiikka takaa varmat ja riskittömät tulot.
Arvoisa komission jäsen, meidän on saatava tämä yhteisen maatalouspolitiikan sekava tilanne nopeasti päätökseen.

Costa, Raffaele
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvostan mietintöä sellaisena kuin se esitettiin käsiteltäväksemme, ja arvostin myös maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan tekemää työtä, joka koskee parlamentin omaksumaa kantaa sekä komission ja neuvoston suhtautumisesta vanhoihin sääntöihin että niiden nykyisestä suhtautumisesta.
Tämä ei tietenkään estä sitä, että asiassa voisi syntyä eriäviä kantoja ja niitä on jo nyt, niitä on huomenna, ja ne korostuvat äänestyksessä samoin kuin saatamme nähdä suhtautumistapoja, jotka aiheuttavat muutospyyntöjä tai tukevat niitä. Tuntuu siltä, että komission ja neuvoston tarjoamassa näkemysehdotuksessa otetaan niukasti huomioon tiettyjen tuotteiden viljelytavat, joilla on ominaispiirteitä ja erityispiirteitä ja joita harjoitetaan määrätyssä sosiaaliympäristössä samaa sanoi myös hetki sitten eräs minua ennen puhuneista kollegoista ja jotka liittyvät tiettyihin aloihin: viittaan teollisuudessa käytettäviin tomaatteihin, sitrushedelmiin ja myös pähkinöihin.
Niinpä uskon, että erityisesti määrätyt tuet ovat pienentyneet, mikä ei johdu pelkästään yleisestä euron heikentymisestä, jota voimme havaita näinä päivinä jonka osalta olisi asianmukaista ryhtyä jonkinlaisiin toimiin, ennen kuin tilanne pahenee sellaiseksi, että koko Euroopan instituutio asetetaan kyseenalaiseksi vaan myös Välimeren tuotteisiin kohdistuvasta asenteesta. Hiljattain on järjestetty protesteja ja esitetty vastaväitteitä aivan oikeista syistä. Mutta parlamentissakin on esitetty eräitä ehdotuksia: ehdotuksia, jotka koskevat taloudellisen tuen enimmäismäärää, on esitetty ehdotus yhtenäistää kaikille tuottajaorganisaatioille myönnettävät edut riippumatta oikeusperustasta; on esitetty ehdotus jota on mielestäni syytä tukea ylläpitää tuotannolle annettavaa tukea vielä yhden kolmivuotiskauden, ja lopuksi on tehty ehdotus tehdä erityisen sopusuhtainen arvio tiettyjä tuotteita, erityisesti pähkinöitä varten myönnettävästä tuesta.

Ebner
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ymmärrän oikein hyvin komission ja komission jäsenen säästötavoitteet, jotka ovatkin aivan oikeutettuja. Mutta kunnioittamatta Floriani-periaatetta sanon seuraavasti: hedelmä- ja vihannesalan tilanne huononee silmin nähden. Pahimpia tilannetta vaikeuttavia seikkoja ovat määrien lisääntyminen, maahantuonti kolmansista maista ja kulutuksen vaihtelut niin määrien kuin laadunkin. Tilanne tulee olemaan kriittisempi, vaikkei se tällä hetkellä olekaan aivan niin kriittinen kuin jäsen Martinez väitti. 40 hehtaarin tilalla voisi esimerkiksi omalla kotiseudullani Etelä-Tirolissa elää oikein mukavasti. Eli ei tilanne aivan niin paha ole, mutta kuitenkin!
Jos esimerkiksi tarkastellaan lukuja, joiden mukaan hedelmä- ja vihannesalalle myönnetään 3,8 prosenttia ja peltokasvien viljelyyn 41 prosenttia maatalouden tukibudjetista, voisi luulla, että kyseessä on pilkkuvirhe, mutta valitettavasti niin ei ole. Alaa todellakin tuetaan 3,8 prosentilla. Tämä on epäkohta, josta hyötyy toinen maatalouden ala, nimittäin peltokasvien viljely, vaikkakin peltokasvien viljelyssä varmastikin olisi enemmän toimintavaraa kuin hedelmien ja vihannesten tuotannossa. Kansainväliset kaupan alan sopimukset tehdään osittain tämän alan kustannuksella, ja ne tuottavat siten hyötyä muille talouden aloille.
Uskon, että hedelmä- ja vihannesalan on hyvin vaikea selvitä näistä uusista talousrajoituksista. Toivonkin, että komission jäsen, komissio ja neuvosto sittenkin ymmärtäisivät, että ei luotaisi kahden jo olemassa olevan syrjintää aiheuttavan rajoituksen lisäksi vielä kolmatta, sen vuoksi, että halutaan saavuttaa erityisiä lisäsäästöjä. Toivon, että parlamentin, mietinnön esittelijän ja maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan toiveet ja ehdotukset otetaan huomioon.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ennen kuin käsittelen mietinnön sisältöä, haluaisin kiittää esittelijä Jové Peresiä hänen mietinnöstään sekä myös valiokunnan jäseniä heidän käyttämästään ajasta ja näkemästään vaivasta, kun he ovat jättäneet nämä 61 tarkistusta. Yksi asia on minulle selvää: kuten kaikkien täysin uusien säännösten kohdalla, myös hedelmä- ja vihannesalan säännöksiä on tarkistettava niiden kokemusten pohjalta, joita olemme viime vuosina käytännössä saaneet, ja myös markkinajärjestelyä on parannettava.
Jäsenvaltiot ja myös itse alan edustajat ovat komission kanssa samaa mieltä siitä, että on olemassa joitakin ensisijaisen vakavia ongelmia, jotka meidän on ratkaistava mahdollisimman nopeasti. Tämä oli syynä siihen, että komissio tarttui mietintöön tällä tavalla etukäteen ja jätti ehdotuksen käsiteltäväksi, ilman että olisimme odottaneet lopullista mietintöä.
Olemme keskittyneet neljään osa-alueeseen: kahteen eri enimmäismäärään, joiden mukaisesti toimintarahastoihin maksetaan tukea, tomaattijalosteiden tukemista koskevaan säännöstöön, tomaatti-, sitrushedelmä- ja päärynäkiintiöiden suuruuteen sekä vientikorvauksiin. Se, että otimme nämä neljä aihetta käsittelyyn jo etukäteen, ei tarkoita, että jättäisimme tämän markkinajärjestelyissä vaadittavan mietinnön käsittelemättä parlamentissa. Käsittelemme mietintöä joka tapauksessa ja vieläpä tämän vuoden aikana.
Useista tarkistuksista huomasin kuitenkin, että olette käyttäneet tilaisuutta hyväksenne ja näiden neljän aiheen lisäksi, joita komissio ehdotti käsitelleet etukäteen koko lopullista mietintöä. Tästä syntyy tietty ristiriita komission näkemyksen ja teidän ehdotustenne välille.
Mitkä olivat sitten ne periaatteet, joiden mukaisesti komissio on tehnyt ehdotuksensa? Kun otetaan huomioon taloustilanne ja Berliinin päätökset, sellainen ehdotus olisi epärealistinen., jonka vuoksi talousmenot kasvaisivat ja joka hyödyttäisi vain yhtä sektoria. Siksi ehdotus perustuu rahoituksen neutraaliuden periaatteelle.
Tiedän tietenkin, että hedelmä- ja vihannestuotannolle jos banaanit jätetään tällä kertaa pois myönnettyjen tukien määrät ovat pienentyneet vuoden 1996 uudistuksen jälkeen ja etteivät Agenda 2000 -ohjelman ennustukset ole täysin toteutuneet. Tähän on syynä pääasiassa kaksi tekijää: ensinnäkin toimintarahastoihin maksettavista avustuksista aiheutuvat kustannukset ovat kohonneet paljon ennakoitua vähemmän tosin siksi, ettei tuottajaorganisaatioiden jäsenmäärä ole noussut niin voimakkaasti kuin toivottiin ja toiseksi jalostustukilaskelmissa on otettu huomioon kohonneet maailmanmarkkinahinnat ja dollarin kurssin kehitys.
Komission ehdotuksen lopullinen tavoite on yksinkertaistaa järjestelmää laaja-alaisesti siten, että tärkeimpien tuotteiden voimassa olevia jalostukseen liittyviä sääntöjä yhtenäistetään ja että niistä siten tehdään myös läpinäkyvämpiä. Yhteisön jalostuskynnysten lisäksi tomaateille, päärynöille, kirsikoille ja sitrushedelmille määritellään kansalliset jalostuskynnykset, ja kiinteää tukea maksetaan suoraan tuottajaorganisaatioille. Yksi ehdotetun muutoksen eduista onkin se, että käyttöön otettavan tukisumman ei ole vielä määritetty tarkasti, kuinka kauan tätä tukea myönnetään pohjalta tuottajaorganisaatiot voivat vapaasti neuvotella raaka-aineiden hinnat. Tulevaisuudessa vähimmäishinnat muuttuvat tarpeettomiksi. Kun lisäksi käytetään vain yhtä taattua toimintarahastoihin maksettavien tukien ylärajaa, toimintaohjelmien laatiminen ja niiden toteuttaminen yksinkertaistuu huomattavasti.
Pitäen mielessä nämä periaatteet haluaisin nyt käsitellä ehdottamianne tarkistuksia. Mielestäni ne voidaan jakaa kolmeen ryhmään: ensimmäisen ryhmän tarkistuksissa tehdään yleisiä, yhteistä markkinajärjestelyä koskevia huomautuksia. Tarkistuksissa 1, 2, 44 ja 19 vaaditaan tuottajaorganisaatioiden roolin vahvistamista, tarkistuksissa 8, 14, 26, 27 ja 35 on kyse siitä, että maantieteellisesti syrjäisimmille alueille ja vähäosaisille alueille halutaan antaa enemmän avustuksia, ja lisäksi niissä käsitellään kauppatoimia; tarkistuksissa 17, 48, 49, 50, 55, 56 ja 59 käsitellään yhteisestä markkinajärjestelystä laadittua mietintöä. Tarkistuksissa 3 ja 4 käsitellään EU:n hedelmä- ja vihannesalalle osoittamien varojen lisäämistä.
Mielestäni ei ole oikein, että käsittelemme näitä yleisiä markkinajärjestelyä koskevia tarkistuksia tämän ehdotuksen yhteydessä. Niissä nimittäin käsitellään jo etukäteen sellaisia asioita, joiden esittelemistä vasta harkitsemme, ja siksi näistä tarkistuksista on keskusteltava vasta lopullisen mietinnön yhteydessä.
Toiseen ryhmään kuuluvissa tarkistuksissa on käsitelty erityisvaatimuksia, jotka koskevat yhteisen markkinajärjestelyn toimintaa. Esimerkiksi tarkistuksessa 5 käsitellään uusia hedelmäpuiden raivauksia, ja tarkistuksissa 27, 21, 25 ja 34 vaikeissa kriisitilanteissa käytettäviä erityistukitoimia. Tarkistuksessa 18 halutaan parantaa suoramyyntimahdollisuuksia, ja tarkistukset 22 ja 24 puolestaan koskevat toimintarahastoja. Tarkistukset 28-30, 33, 36, 37 ja 38 koskevat toimialajärjestöjä, pähkinöitä ja markkinoilta poistamista.
Aivan kuten ensimmäistäkään ryhmää, ei näitäkään tarkistuksia pidä käsitellä tänään esitellyn ehdotuksen yhteydessä, ja siksi niitäkään ei voida hyväksyä. Myönnän kuitenkin, että kummankin ryhmän tarkistuksiin sisältyy mielenkiintoisia näkökantoja, joita komissio tutkii huolellisesti vuoden loppuun mennessä annettavien kertomusten yhteydessä. Viittaan siihen, että kun olimme arvioineet pähkinöille myönnettävien varojen lisäämistä, teimme jo neuvostolle tätä koskevan ehdotuksen, joka hyväksyttiin 5. lokakuuta.
Kolmas tarkistusten ryhmä puolestaan todellakin käsittelee ehdotusta, josta parlamentissa pitäisi nyt keskustella. Tarkistuksissa 6 ja 25 ehdotetaan, että toimintarahastojen kautta annettavaa yhteisön tukea olisi lisättävä. Tarkistuksilla 31 ja 32 pyritään siihen, että markkinoilta poistettavien tuotteiden enimmäismäärää ei alennettaisi, vaikka komissio sitä ehdottaa. Tarkistuksissa 67 ja 68 kiinnitetään huomiota vedenkulutukseen, ja tarkistuksissa 9, 11, 15, 16, 40, 41, 51, 53, 57, 60 ja 61 annetaan erilaisia ehdotuksia siitä, miten tomaattien, kirsikoiden, päärynöiden ja sitrushedelmien jalostuskynnyksiä ja tukia pitäisi korottaa tai muuttaa.
Tarkistuksen 39 perusteella halutaan yksinkertaistaa menettelytapoja, joita sovelletaan jalostusalan sopeuttamiseksi uusiin tuotteisiin. Tarkistuksessa 43 on kyse tomaatteja koskevista väliaikaisjärjestelyistä, ja tarkistuksessa 12 vaaditaan, että vähimmäishintojen poistamisesta pitää tehdä tutkimus. Lopuksi vielä tarkistuksissa 62-66 tuottajille ehdotetaan suoraa tukea, joka ei olisi riippuvainen jalostusasteesta. Useimmat tämän ryhmän tarkistuksista vaikuttaisivat osaksi niin, että talousmenot kohoaisivat huomattavasti, ja siksi ne vakavasti rikkovat neutraaliuden periaatetta. Tästä syystä en voi hyväksyä näitä tarkistuksia.
Luonnollisesti keskustelimme neuvoston kanssa maanantaina tälle toimialalle myönnetyn yhteisön rahoituksen maailmanlaajuisista määristä. Keskusteluja jatketaan varmasti, ja tämä aihe on vielä varmasti tärkeä tekijä päätettäessä ehdotuksesta lopullisesti.
Tarkistukset 41, 53, 67 ja 68 tekisivät mielestäni säännöistä entistä monimutkaisempia sen sijasta, että ne yksinkertaistaisivat niitä, ja tarkistus 12 puolestaan ei kuulu lainkaan sääntöjen puitteisiin. Komissio on samaa mieltä tarkistuksen 39 sisällöstä, ja aiomme tutkia, mikä lainsäädäntötapa sopisi tämän asian käsittelyyn parhaiten. Tarkistuksilla 62 ja 66 muutettaisiin nykyistä järjestelmää niin paljon, että pyrkimykset tuottajaorganisaatioiden kehittämiseksi vaarantuisivat.
Lopuksi haluaisin vielä viitata seuraavaan asiaan: mikä tahansa komission ehdotusta viivästyttävä seikka johtaisi siihen, että suurin osa muutoksista, joiden piti astua voimaan ehdotuksen hyväksymisen jälkeen vuoden 2001 tammikuun 1. päivästä alkaen tai tilivuoden 2001-2002 alussa, astuisi voimaan vasta vuotta myöhemmin. Komission mielestä viivästymisestä aiheutuisi tälle toimialalle tarpeettomia haittoja. Siksi ehdotus annettiin juuri nyt, ja toivon, että parlamentti antaa lausuntonsa vielä tällä viikolla ja että neuvosto hyväksyy ehdotuksen ennen vuoden loppua.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 10.00.

Tekniset lisätoimenpiteet turskakannan elvyttämiseksi Irlanninmerellä
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Nicholsonin laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0276/2000) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi teknisistä lisätoimenpiteistä turskakannan elvyttämiseksi Irlanninmerellä (ICES-alue VIIa).

Nicholson
Arvoisa puhemies, kun ryhdyin ensimmäistä kertaa harkitsemaan tämän mietinnön laatimista, en ollut varma, oliko Irlanninmeren suoja-alue VIIa:ta koskevan mietinnön esittely viisas valinta kenellekään pohjoisirlantilaiselle poliitikolle. Olen kuitenkin sitä mieltä, että politiikassa on otettava huomioon elämän myönteisempiäkin puolia. Vaikka tämä saattoi aluksi olla karvasta kalkkia parlamentille ja komissiolle, toivon, että ne pystyvät yhdessä kehittämään siitä lopulta jotakin hyvin myönteistä ja hedelmällistä kalastajille, jotka ovat riippuvaisia kalastuksesta Irlanninmerellä.
Mietinnön tarkoituksena on nuorten turskien suojelu Irlanninmerellä. Meidän on tehtävä täysin selväksi, että sen tarkoituksena ei ole pelkästään nuorten turskien vaan monien muidenkin kalalajien suojelu Irlanninmerellä. Tämä on tärkeä asia. Myös muut Irlanninmeren lajit hyötyvät tästä suojelusta.
Tästä näkökulmasta tarkasteltuna yksi viime aikoina ratkaisevasti muuttunut asia on se, että tällaisen suojelun tarve ymmärretään yhä laajemmin. Viitisen vuotta sitten saattoi käydä niin, että jos tietyn alueen kalastajille kerrottiin suojelun tarpeesta, he sanoivat, että sitä ei tarvittu. Nyt vastattaisiin myönteisemmin ja tunnustettaisiin, että ongelma on ollut ja on olemassa. Todellinen kysymys on nyt se, miten ratkaisemme tämän ongelman.
Suhtaudun myönteisesti kalastajien, heidän edustajiensa, komission, paikallis- ja aluehallinnon sekä kansallisten hallitusten välillä tehtyyn yhteistyöhön tällä erityisalalla. Jos haluamme löytää ratkaisun, tätä yhteistyötä on jatkettava. Se on myönteistä, ja sen varaan on rakennettava. Sitä on kehitettävä ja se on saatava tuottamaan tulosta.
Se ei kuitenkaan voi olla yksipuolista vuoropuhelua. Emme voi hyväksyä sitä, että komissio kertoo kalastajille tietävänsä kaiken. Komission on kuunneltava kalastajia, sen on kuunneltava heidän kokemuksiaan ja sitä, mitä he tietävät, ja otettava se huomioon ja tehtävä yhteistyötä heidän kanssaan.
Mietinnössä vaaditaan myös teknisiä muutoksia muun muassa verkon vähimmäissilmäkokoon. Kyseessä on hyvin tekninen mietintö, ja siinä edellytetään yhteistyötä kalastajien, komission ja alueellisten viranomaisten välillä sen varmistamiseksi, ettemme enää tuhoa sitä, mitä pidettiin aikaisemmin itsestään selvänä luonnonvarana.
Pohjois-Irlannin suoja-alueella VIIa on kolme satamaa, jotka ovat täysin riippuvaisia kalatalousalan teollisuudesta: Kilkeel, Ardglass ja Portavogie. Viime vuonna alueen kalastajien kalastusoikeudet pidätettiin 11 viikoksi. Se oli raskas toimenpide. Nuorten turskien ja kutuajan suojelun vuoksi kalastajat kuitenkin hyväksyivät sen ja suhtautuivat siihen hyvin myönteisesti. Uskon, että he hyväksyvät sen myös ensi vuonna. Kalastajat haluavat ennen kaikkea sitä, että komissio suhtautuu heihin aikaisempaa myönteisemmin.
Meidän on päästävä eteenpäin. Meidän on löydettävä tilanteeseen ratkaisu. Se ei ole kenellekään helppo tehtävä. Uskon, että löydämme keinot ja myönteisen ratkaisun, mutta se onnistuu vain kaikkien yhteistyöllä. Olen pyrkinyt esittämään tarkistuksia, joista toivon olevan hyötyä. Toivon komission jäsenen suhtautuvan niihin vastauksessaan myönteisesti.
Teknisiä toimenpiteitä olisi tarkistettava vuosittain. Siitä olisi paljon apua alueen kalastajille. Koska kyseessä ei ole helposti kannettava taakka, edellytämme tarkistusta 12 kuukauden välein. Toivon myös, että komission jäsen on valmis heittämään pelastusköyden puuttumalla ehdotuksiin liittyviin sosiaalisiin ja taloudellisiin vaikeuksiin. Jos aluehallinto tai kansalliset hallitukset esittävät ehdotuksen, vastaako komission jäsen siihen myönteisesti ja pyrkiikö hän löytämään ratkaisun alueen kalastajien tukemiseksi, korjaamista edellyttävien teknisten asioiden korjaamiseksi ja asetettujen uusien standardien täyttämiseksi?
Tilanne on hyvin vaikea. Sitä ei ole helppo ratkaista. Pyydän komission jäseneltä myönteistä vastausta.

Langenhagen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, aluksi lainaan saksalaista runoilijaa, Heinrich Heinea: "Kun ajattelen yöllä kalastusta, tuskin enää saan unelta vastausta." Haluan täydentää sitä näin: kun ajattelen Irlanninmeren turskakantaa, silloin vasta heräänkin oikein kunnolla. Valppautta tarvitaan, vai tiedättekö te, miksi turskakanta, joka on jo useita vuosia ollut erittäin harvalukuinen, ylipäänsä on nyt niin historiallisen pieni? Onko syy kalassa itsessään, kalastajissa, ympäristössä vai yhteiskunnassa?
Mitä hyötyä on integroidusta ranta-alueiden hallinnasta, josta seuraavaksi keskustelemme, kun rakenneköyhillä rannikkoalueilla tarvitaan uudenlaista itsenäisyyttä ja ennen kaikkea moderneja työpaikkoja. Se on kuitenkin mahdollista vain, jos alkuperä-periaatetta, syyllisyyden osoittamista, toimivaltuuksia ja kaikkien tasojen vastuuta koskevat avoimet kysymykset viimeinkin ratkaistaan. On otettava käyttöön järkeviä, tarkistettavissa olevia teknisiä toimia. Tarvitsemme sitovia pakotteita, ja kuten jäsenvaltioiden oikeudeksi alun perin määriteltiin jäsenvaltioiden on tarkistettava, että määräyksiä noudatetaan, vaikka siitä aiheutuisi kustannuksia.
Lisäksi on pyrittävä kolmisointuun: on löydyttävä poliittista tahtoa, kalastajien on ajateltava liiketaloudellisesti ja kuluttajien ja markkinoilla toimivien yritysten on oltava valmiita toimimaan yhdessä. Kaikkien näiden kolmen tahon on sitouduttava siihen ajatukseen, että tätä ravinnonlähdettä, joka on arvokas ja jota ei voida korvata, on säännösteltävä kestävällä tavalla. Paikalliset toimijat ovat tästä yhteisesti vastuussa, yksistään raha ei pitemmän päälle selvitä ongelmia, esittelijä Nicholson! Tosin teknisin toimin autetaan epätasapainoon joutunutta luontoa palautumaan, ja uskon, että ne auttavat myös palauttamaan turskan Irlanninmereen.
Yhteiskunnassamme on valitettavasti tapana kiertää lakeja. Se on ilman muuta mahdollista myös Irlanninmeren pimeinä öinä. Olen sitä mieltä, että hyvin suunniteltujen valvontatoimien ja selontekojen sekä jatkuvan vuoropuhelun avulla, jota käydään kaikkien asianosaisten kesken ja jossa päättäjille annetaan tietoa tarpeista, voimme kaikki myös minä itse jälleen nukkua yömme rauhassa. Siksi kalatalousvaliokunta kannattaa yksimielisesti taistelunhaluisen esittelijämme James Nicholsonin mietintöä. Pyydämme, että myös muut parlamentin jäsenet sekä komissio ja neuvosto hyväksyvät sen!

Stihler
Arvoisa puhemies, arvoisa esittelijä ja arvoisa komission jäsen, tämä mietintö on surullinen kertomus kalasta, jonka eräs kirjailija on kertonut sananmukaisesti muuttaneen maailman viimeisten tuhannen vuoden aikana. Tämän uuden vuosituhannen alku eroaa suuresti edellisen vuosituhannen alusta. Kalastus on lisääntynyt jyrkästi ympäri maailmaa, eikä Irlanninmeri oli poikkeus, ja tulokset ovat kohtalokkaita.
Turskakannan voimakas väheneminen Irlanninmerellä on perin selvää. Vuodesta 1988 vuoteen 1997 Irlannin tasavallan turskasaaliiden määrä laski 5 821 tonnista 1 492 tonniin. Emme tarvitse matemaatikkoja kertomaan, että turskakannan suojelu on elintärkeää, jos sen halutaan edes säilyvän Irlanninmerellä. Ennen kuin puhun teknisistä toimenpiteistä, kukaan ei ole puhunut itse kalasta. Tiesittekö, että turska syö mitä tahansa? Turskat ovat hyvin laiskoja kaloja. Se valkoinen liha, josta nautimme syödessämme, johtuu itse asiassa pikemminkin velttoudesta kuin lihaksikkuudesta, ja on ironista, että turska on laihduttajan herkku. Turskassa on vain 0,3 prosenttia rasvaa mutta 18 prosenttia proteiinia, ja kuivattuna sen proteiinipitoisuus kasvaa jopa 80 prosenttiin. Turskassa ei ole mitään haaskattavaa. Siitä voidaan valmistaa hyvin erilaisia herkkuja ja niistä on kirjoitettu kirjoja.
Tässä mietinnössä hahmotellaan teknisiä toimenpiteitä, joita voidaan käyttää nuorten turskien suojelemiseksi. Siinä käsitellään ensisijaisesti verkon silmäkokoa ja verkkoja. Esittelijä mainitsee korvaavat tuet, mutta sanon varoittavasti: korvaavat tuet vievät meidät kaltevalle pinnalle. Niitä voidaan käyttää lyhyen aikavälin ratkaisuna pitkän aikavälin ongelmaan. Kestävä kalatalous, jossa kalastajat pystyvät hankkimaan toimeentulon itselleen ja perheilleen suojelutoimenpiteistä huolimatta, on hyödyllinen kaikille osapuolille. Silloin turskakannoilla on aikaa täydentyä, jotta kalatalouden kestävyys varmistuu jälleen.
Varmistakaamme, että ihmiset pystyvä tällä vuosituhannella nauttimaan Irlanninmeren turskasta yhtä paljon kuin viime vuosituhannella.

Fraga Estévez
Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijä Nicholsonia siitä, miten nopeasti hän esitteli mietintönsä - tämän ansiosta voimme äänestää siitä huomenna - komission ehdotuksesta, jonka soveltaminen on erittäin tärkeää.
Haluan kuitenkin ottaa esille useita ongelmia, joita mielestäni liittyy tarkistuksiin 1 ja 2, joissa pyydetään, että tässä ehdotuksessa pyydyksiin tehtäviä muutoksia tuettaisiin KOR:n (Kalatalouden ohjauksen rahoitusväline) avulla. Vaikka minulla ei periaatteessa ole mitään kalastajille myönnettäviä tukia vastaan, olen kyllä sitä mieltä, että tukia on myönnettävä konkreettisessa kehyksessä ja yksiselitteisten kriteerien mukaisesti, ja juuri tämä on kysymykseni ydin: kriteerien selventäminen.
Esittelijä viittaa tukea koskevassa pyynnössään asetuksen (EY) N:o 2792/1999 15 ja 16 artiklaan. Mielestäni voidaan joka tapauksessa viitata vain 16 artiklan 2 kohtaan, ja haluaisinkin, että komission jäsen selvittäisi minulle, sisältyisivätkö mietinnön pyynnöt tuon artiklan tekstiin. Jos nimittäin katsotaan, että nykyiseen ehdotukseen sisältyvät toimet voidaan rahoittaa KOR:n 16 artiklan 2 kohdan nojalla, tämä merkitsisi, että näin voitaisiin menetellä myös kaikkien teknisten toimenpiteiden kohdalla, jotka rajoittaisivat kalastusta entisestään.
On muistettava, että kaikki tekniset toimenpiteet jo sinänsä rajoittavat kalastusta. Tämä seikka kannattaa mielestäni tehdä selväksi, koska on ilmeistä, että kaikki tekniset toimenpiteet aiheuttavat - enemmän tai vähemmän suoraan - kalastajille taloudellisia menetyksiä. Jos tätä kriteeriä sovelletaan, on niin ikään ilmeistä, että jos ehdotettuja toimenpiteitä tuetaan, yhtä hyvin voitaisiin tukea kaikkia niiden teknisten toimenpiteiden muuttamisesta johtuvia toimenpiteitä, joissa muutetaan pyydyksiä tai kalastusmenetelmiä - toisin sanoen melkeinpä kaikkia teknisten toimenpiteiden asetuksen uudistuksia.
Arvoisa komission jäsen, haluaisin todellakin, että selvittäisitte meille tätä seikkaa, sillä 16 artiklan 2 kohdasta voidaan esittää kaikenlaisia tulkintoja. Haluaisin tietää, mikä on komission tulkinta 16 artiklan 2 kohdasta.
Kiitos, arvoisa puhemies, ja annan lahjaksi yhden minuutin tänä iltana, josta on tulossa kaikille erittäin pitkä.

Stevenson
Arvoisa puhemies, onnittelen Nicholsonia hänen erinomaisesta mietinnöstään.
Hänen mukaansa toimenpiteille on saatava alueella elävien ja työskentelevien kalastajien ja tiedemiesten tuki, jotta ne voivat onnistua. Tämä hanke voi hyvinkin osoittautua tiennäyttäjäksi kalatalouden hajautetulle hallinnolle, josta me kaikki olemme keskustelleet yhteisen kalastuspolitiikan uudistuksen yhteydessä. On käynyt yhä selvemmäksi, että tuolla kalastusalueella työskentelevät kalastajat ja tiedemiehet noudattavat mieluummin itse luomiaan kuin Brysselistä annettuja sääntöjä ja asetuksia.
Yhdistyneen kuningaskunnan suurimmat kalastajajärjestöt, Skotlannin kalastajaliitto (Scottish Fishermen's Federation) ja kalastajajärjestöjen kansallinen keskusliitto (National Federation of Fishermen's Organisations), jotka edustavat yhteensä 1 900 kalastusaluksen etuja, tukevat kummatkin alueellisen hallinnoinnin käsitettä. Kalastajat ovat myös hyvin huolestuneita siitä, että näitä sääntöjä ja asetuksia voidaan tulkita ja soveltaa eri tavoin eri jäsenvaltioiden kalastusaluksissa. Tästäkin syystä kalatalouden alueellisella hallinnoinnilla, jossa ovat mukana kaikki tietyllä kalastusalueella työskentelevät kalastajat, varmistetaan, että sääntöjä sovelletaan kaikkialla oikeudenmukaisesti ja avoimesti.
Tämä mietintö on ajankohtainen, koska turskakannat eivät vähene nopeasti vain Irlanninmerellä, vaan ne ovat syöksykierteessä kaikilla Yhdistyneen kuningaskunnan vesillä. Kun Lontoon alahuoneessa päästiin muutama vuosi sitten sopimukseen, joka todella päätti Yhdistyneen kuningaskunnan ja Islannin välisen turskasodan, siihen viitattiin kuuluisin sanoin "turskana, joka ylittää kaiken ymmärryksen". Toivottavasti tämä mietintö on alkuna turskakantojen elpymiselle Irlanninmerellä ja pohjustaa tietä tulevaisuudelle.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ensin haluaisin kiittää sydämellisesti esittelijä Nicholsonia hänen erinomaisesta mietinnöstään. Tällä haluaisin samalla vakuuttaa hänelle, että olen täysin valmis kuuntelemaan kalastajien mielipiteitä, senkin vuoksi, että matkustan viikon kuluttua Irlantiin ja aion huolehtia siitä, että olen erittäin tiiviissä kanssakäymisessä ja että käyn erittäin tiiviitä keskusteluja ja neuvotteluja paikallisten kalastajien ja koko alan edustajien kanssa.
Te tunnette ehdotuksen kaikista parhaiten, ja olen sitä mieltä, ettei sitä tarvitse selittää enää enempää. Siksi haluan heti ryhtyä käsittelemään ehdotettuja tarkistuksia, ja minun on valitettavasti sanottava teille, että ne ovat minulle ongelmallisia. Tarkistuksista 3 ja 4, joissa käsitellään kalastajille myönnettäviä tukia ja korvauksia, haluan sanoa seuraavaa: on olemassa kaksi syytä, joiden vuoksi komissio ei voi hyväksyä näitä tarkistuksia.
Ensinnäkin: tässä on kyseessä teksti, jossa käsitellään teknisiä toimia, eikä teknisiä toimia koskeva teksti ole oikea paikka käsitellä määräyksiä, joiden mukaisesti tukea myönnetään. Toiseksi ja tämä on vielä tärkeämpi syy nimenomaan jäsenvaltioiden on asetuksen 27/97 nojalla päätettävä, antavatko ne kalastajille korvaavia tukia, kun nämä väliaikaisesti lopettavat kalastuksen, vai eivätkö anna.
Kahdessa muussa tarkistuksessa, tarkistuksissa 1 ja 2, käsitellään sitä, että asetuksella voimaan saatettuja toimia on tulevaisuudessa arvioitava. Nämä tarkistukset ovat ongelmallisia komissiolle seuraavista syistä: ensimmäinen syy on se, että kaikki komissio, jäsenvaltioiden hallitukset ja myös itse kalastajat haluavat, että asetus astuu voimaan ensi vuoden tammikuun 1. päivänä. On mielestäni vältettävä kaikkia sellaisia seikkoja, jotka saattaisivat viivästyttää tätä tavoitetta. Toiseksi tämä asetus työstettiin niiden tulosten perusteella, jotka syntyivät kalastajien, tutkijoiden ja hallintoviranomaisten kanssa käydyissä neuvotteluissa, ja aiomme järjestää uusia neuvotteluja niin kauan kuin turskakantaa koskeva kriisi jatkuu.
On täysin mahdollista, että tämä johtaa siihen, että nyt päätettäviä toimia ja ehtoja on tarkistettava. Siksi pyydän teitä luottamaan meihin tässä asiassa. Aiomme toteuttaa tarkistukset käytännössä. En kuitenkaan voi hyväksyä näitä tarkistuksia, jotta asetus astuisi voimaan mahdollisimman pian. Kiitän teitä ymmärtämyksestänne!

Nicholson
Arvoisa puhemies, kuuntelin hyvin kiinnostuneena komission jäsentä. Ehkä hän voisi kertoa minulle, milloin hän aikoo vierailla joko Kilkeelin, Ardglassin tai Portavogien satamassa. Voisiko hän vastata tähän kysymykseen? Hän kertoi aikovansa vierailla kalastajien luona. Haluaisin hyvin mielelläni olla itse paikalla hänen kanssaan. Lähtisin hyvin mielelläni hänen mukaansa ja puhuisin kalastajille hänen rinnallaan. Voiko hän kertoa minulle, milloin hän aikoo vierailla näissä satamissa?

Fischler
Arvoisa puhemies, olen sanonut, että matkustan Irlantiin sivumennen sanoen myös Skotlantiin ja olen antanut paikallisten hallintoviranomaisten ja vastuuhenkilöiden huolehtia ohjelman laatimisesta ja siitä, keitä kalastajia tapaan matkan aikana. Siksi en voi muuttaa ohjelmaa tällä hetkellä, mutta te voitte toki mielihyvin lähteä mukaan, jos haluatte.

Nicholson
Arvoisa puhemies, en halua pitkittää tätä, mutta minulla on hirvittävä epäilys siitä, että komission jäsen ei aio vierailla Pohjois-Irlannissa vaan ehkä eräällä muulla "Irlannin" saaren alueella, jolla ei ole mitään tekemistä Pohjois-Irlannin kanssa. Pohjois-Irlanti kuuluu Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Jos komission jäsen haluaa tulla Pohjois-Irlantiin vierailemaan kalastajien luona, lähden mielelläni hänen mukaansa. Pyytäisin kuitenkin, ettette antaisi minulle sellaisia platonisia vastauksia, jollaisen juuri sain. En hyväksy sitä. Jos haluatte, voitte puolustella kantaanne kalastajille, mutta minä en halua olla siinä osallisena. Pyydän, ettette sekaantuisi millään tavalla tällaiseen tilanteeseen.
Kalastus on ala, jolla me kaikki teemme yhteistyötä niin saaren pohjois- kuin eteläosassakin. Älkää yrittäkö tehdä siitä poliittista kysymystä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 10.00.

Tilaajayhteyksien eriytetty tarjonta (televiestintä)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Cleggin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0298/2000) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi tilaajayhteyksien eriytetystä tarjonnasta.

Clegg
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, keskustelumme käydään aina hyvin mukavassa seurassa näin myöhään illalla. Ryhtyessäni niin hämäräperäisen asian kuin tilaajayhteyksien eriytetyn tarjonnan esittelijäksi en todellakaan tiennyt, että kyseessä on niin kiistanalainen ja mutkikas asia, kuin miksi se on osoittautunut, ja että keskustelumme huipentuisivat näin öiseen aikaan. Tilaajayhteyksien eriytettyä tarjontaa koskeva asetus on tärkeä lainsäädännön osa, joka täydentää aikaisemmin keskeneräiseksi jäänyttä lainsäädäntöä mutta on myös tärkeä edistysaskel kohti tulevaisuutta.
Se täydentää aikaisemmin keskeneräiseksi jäänyttä lainsäädäntöä, koska sillä avataan kilpailulle televiestinnän maailman viimeinen saareke, joka on tähän asti jäänyt aikaisempien eurooppalaisten vapauttamistoimenpiteiden ulkopuolelle. Samalla uudella asetuksella edistetään merkittävästi kuluttajien valinnanvaraa dataviestintäpalveluissa varmistamalla, että tilaajayhteyksien viimeinen kilometri niin sanottua kuparijohtoa käyttöoikeus on nyt kaikkien markkinatulokkaiden saatavilla eikä niin sanottujen vakiintuneiden operaattorien yksinomistuksessa. Tämän pitäisi johtaa kuluttajahintojen alenemiseen ja edistää uusien hienojen laajakaistapalvelujen hankintaa, mikä johtaisi Euroopan vakaasti dynaamiselle ja eteenpäin kulkevalle tielle.
Asetus auttaa tämänhetkisessä muodossaan täyttämään sen lupauksen, joka annettiin maaliskuussa Lissabonissa asetettaessa monia kunnianhimoisia tavoitteita, joista väitetään olevan apua pyrittäessä mahdollisimman pian kuromaan umpeen Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välille syntynyttä informaatiomarkkinoiden kuilua. Jouduimme käyttämään epätavallista menettelyä päästäksemme toteuttamaan mahdollisimman pian Lissabonin huippukokouksen päätelmiä ja komission heinäkuussa esittämää ehdotusta.
Minulle on kerrottu, että jos äänestämme mietinnöstä huomenna ja hyväksymme sen, kuten valiokuntaäänestyksessä tapahtui, siitä tulee omassa sarjassaan Euroopan unionin toimielinten nopeimmin käsittelemä lainsäädännön osa. Sen on tehnyt mahdolliseksi vain ennenkuulumattoman tiivis yhteistyö. Ensinnäkin yhteistyö komissio kanssa ja haluaisin kiittää komission jäsen Liikasta ja hänen erinomaisia virkailijoitaan, jotka ovat tehneet työtä tämän mietinnön hyväksi, heidän uutterasta avustaan koko prosessin aikana. He ovat todella antaneet meille korvaamatonta apua.
Haluaisin kiittää myös neuvostoa sen yhteistyöstä, jota on ohjannut ensinnäkin Lissabonin huippukokouksen päätelmiin sisältyvä velvoite mutta myös erityisen vakuuttava joukko puheenjohtajavaltio Ranskan ministerineuvostossa tekemiä aloitteita, ja lopuksi haluaisin yhtä lailla ilmaista kiitokseni parlamentissa tehdystä yhteistyöstä.
Etuoikeutenani ja etunani on ollut se, että olen saanut työskennellä monien kollegojen kanssa kaikista ryhmistä, jotka ovat vetäneet yhtä köyttä valiokunnassa saadakseen aikaiseksi tämän mietinnön, josta me äänestämme huomenna. Haluaisin kiittää heitä kaikkia siitä upeasta yhteistyöstä, jota olen saanut tehdä heidän kanssaan.
Se ei ole ollut helppoa ensinnäkään siksi, että menettely on vaikea uutuutensa vuoksi. Ne meistä, jotka ovat osallistuneet siihen, ovat kaikki yhtä mieltä siitä, että jos tästä tulee ennakkotapaus tulevaisuutta varten, voisimme ehkä harkita sitä, että yleistetään tiettyjä sääntöjä, jotka helpottavat vastaavanlaisen menettelyn läpikäymistä tulevaisuudessa samoin kuin sisältöä koskevia sääntöjä. Tämä on toimenpide, jota joidenkin alan vakiintuneiden operaattorien on tietysti vaikea hyväksyä, ja monet kollegat ovat ymmärtääkseni keskustelleet asiasta vakiintuneiden operaattorien kanssa; olen hyvin kiitollinen heille siitä, että he kertoivat minulle huolistaan ja pyrkivät yhdessä minun kanssani löytämään sopivan ratkaisun.
Voimme olla ylpeitä siitä työstä, jonka olemme tehneet ja jonka me toivottavasti saatamme päätökseen huomisessa äänestyksessämme. Se osoittaa, että parlamentti kykenee tarpeen vaatiessa toimimaan päättäväisesti ja määrätietoisesti jopa tällaisilla vaikeilla ja kiistellyillä politiikan aloilla, ja sen vuoksi kiittäisin vielä kerran kaikkia mukana olleita.

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, ensiksi haluan esittää kiitokset mietinnön laatijalle. Hän on tehnyt erinomaista työtä tässä vaikeassa prosessissa, ja ottaen huomioon tämän fast-track-menettelyn luomat ongelmat sekä lainsäädäntötyön aikatauluille että parlamentaariselle keskustelulle täytyy olla erittäin tyytyväinen nyt saavutettuun kompromissiin. Kuluttajien kannalta tärkeintä on, että asetus saadaan voimaan heti alkuvuodesta. Asialla on todella kiire, sillä vapaa hintakilpailu paikallisverkoissa on yksi Euroopan ja laajemmalti koko eurooppalaisen tietoyhteiskuntakehityksen kulmakivistä.
Olen erityisen tyytyväinen siihen, että parlamentti, neuvosto ja komissio kykenivät toimimaan tässä asiassa tiiviissä yhteistyössä ja käsittelivät monimutkaista asiaa rakentavasti keskustellen, ehkä ensimmäistä kertaa näinkin hyvässä yhteisymmärryksessä. Kun parlamentti toivottavasti huomenna hyväksyy mietinnön, kuten todella uskon ja toivon, saavutetun yhteisymmärryksen hengessä, pallo siirtyy neuvostolle.
Vapaa kilpailu paikallispuheluissa hyödyttää erityisesti internetin käyttäjiä. Telemonopolit ovat tähän asti laskuttaneet kiskurimaisia hintoja. Eurooppalainen kuluttaja on pahimmillaan joutunut maksamaan nettiyhteyksistään kymmenkertaisen hinnan amerikkalaisiin verrattuna. Hintojen laskeminen madaltaa ihmisten kynnystä hyödyntää internetiä arkipäiväisissä askareissaan. Esimerkiksi sähköisen kaupan rajattomat mahdollisuudet tulevat nyt paremmin eurooppalaisten ulottuville. Paikallispuheluiden hintojen alentuminen hyödyttää kaikkia, niitäkin, jotka eivät ole innostuneet bittiseikkailuista ja internetistä.
Kansallisilla valvontaviranomaisilla on suuri vastuu siitä, että monopoliasemassa olevat puhelinyhtiöt todellakin avaavat viimeisenkin kuparilangan pään uusille alan yrittäjille. Arvattavissa on, että jotkut monopolit pyrkivät keinotekoisin kikkailuin pitämään kiinni kilpailuedustaan. Tähän on puututtava kovalla kädellä. Monopolit on laitettava maksamaan tuntuvia korvauksia, mikäli ne vitkastelevat verkkojensa avaamisessa. Vain näin voidaan varmistaa vapaan kilpailun syntyminen heti ensi vuoden alussa. Ryhmäni puolesta toivon, että huominen äänestys on positiivinen ja pallo todella siirtyy silloin neuvostolle, ja pääsemme uuden lainsäädännön puitteissa soveltamaan sitä vuodenvaihteessa.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kiitos herra Gleggille hyvästä ja loistavasta työstä, vaikka hänen historiansa viime aikoina on ollut hieman erikoislaatuinen, mutta siitäkin huolimatta kiitos hänelle. Komissioltahan tämä on tärkeä ja onnistunut saavutus, se täytyy sanoa. Nyt lyötiin ennätys alalla, jossa kehitys on niin nopeaa, että sinne ennätykset sopivat. Paikallisverkkojen avaaminen kilpailulle on Amsterdamin sopimuksen tuoma nopean tien mahdollisuus, jota nyt käytämme hyväksi, koska muuten me menetämme joka päivä paljon rahaa ylikorkeina hintoina ja aiheutamme esteitä toiminnalle. Muutamassa viikossa me, jotka olemme teollisuusvaliokunnassa tätä asiaa hoitaneet, olemme onnistuneet esittelijän johdolla neuvottelemaan niin komission kuin neuvoston kanssa tämän esityksen, joka huomenna varmasti hyväksytään eikä sitä muuteta. Tämä on minun vakaa käsitykseni. Olemme käytännössä siis keskustelleet samanaikaisesti sekä komission että neuvoston että toistemme sekä monien muiden kanssa, ja nyt on saatu aikaan tällainen tulos, jota ei ole syytä hävetä.
Paikallisverkothan ovat olleet, minä sanoisin, suurin pullonkaula Euroopan telemarkkinoilla ja nyt se poistuu, ja jos ei poistu, niin kansalliset viranomaiset voivat siihen puuttua ja jos ei oikeilla hinnoilla, niin silloin tulee korvausten vuoro. Kuluttajat ja yritykset ovat menettäneet miljoonia toisensa jälkeen liian korkeiden hintojen vuoksi. Nyt hinnat tulevat halpenemaan koko Euroopassa, niin puhelujen kohdalla, niin nopeiden internet-yhteyksien kohdalla kuin multimediapalvelujen kohdalla. Tämä on juuri kuluttajien kannalta oikea toimenpide, ja tämähän auttaa meitä. Verkkojahan on avattava oikeudenmukaisin ja syrjimättömin ehdoin. Se on hyvin tärkeätä. Toisaalta olemme ottaneet huomioon parlamentin muutoksissa sen, että verkon omistajat tai ne rakentaneet eivät joudu puille paljaille, vaan heidän täytyy saada tästä kohtuullinen tulo ja myös heidän tulevien verkkoinvestointiensa on oltava mahdollisia, tulevat infrastruktuurijärjestelyt. Ongelmiahan tässä on; yksityisyyden ongelma pahentuu, koska nyt talojakamoihin, keskuksiin, kaikenlaiset asentajat, jotka saavat sinne luvan tulla, voivat asentaa omia laitteitaan. Näin ollen perinteinen äänipuhelun salaisuus kyllä on nyt murtumassa.
Radiotaajuuksien huutokauppa sen sijaan on päinvastaista kehitystä. Se nostaa kuluttajahintoja ja on johtanut markkinoiden eräänlaiseen sekasortoon. Nämä nostavat kuluttajahintoja, kuten sanoin, ja mitä tapahtuu neljännen ja viidennen sukupolven mobiilipuolella. Valtiot menettävät ohjauskykynsä. Jo nyt on käymässä sillä tavalla, että oligopolistinen kehitys kasvaa, josta seuraa, että markkinoita suoraan jaetaan. Näinhän kävi Hollannissa, juuri Italiassa, että huutokaupassa onkin mukana vain sen verran osapuolia kuin on lisenssejäkin saatavissa. Näin ollen kyseessä on eräänlainen sopimus, joka merkitsee sitä, että markkinat eivät enää toimi. Ehdotan, että komissio voisi valmistaa selvityksen nyt, kun tästäkin on näin paljon tietoja, mitä tämä kaikki merkitsee. Tämähän on päinvastainen kehitys kun se, mitä me nyt olemme tehneet tämän asetuksen yhteydessä.

Alyssandrakis
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Kreikan kommunistisen puolueen näkemyksen mukaan televiestintä on strategisesti merkittävä ala. Tämän vuoksi se ei voi toimia kannustavana voimanaan monopolien voitontavoittelu, vaan sen on tähdättävä kaikkien palvelemiseen mahdollisimman hyvin.
Osana Euroopan unionin yleistä politiikkaa, joka avaa kaikki yhteiskunnallisen toiminnan alat suurpääomalle, tänään käsittelemämme asetus luovuttaa monopoleille ehkä kaikista tärkeimmän osan puhelinverkkoa. Tämä infrastruktuuri, jonka rakentaminen on vaatinut monta vuotta ja paljon valtion rahoja, myydään lautasellisesta hernekeittoa, koska televiestintäjärjestelmät eivät saa vastineeksi muuta kuin ylläpito- ja toimintakustannukset. Se väite, että tällä tavalla kehitetään uusia palveluja, ei ole kestävä, koska televiestintäjärjestelmät voivat kehittää tällaisia palveluja aivan yhtä hyvin ja varmasti halvemmin, koska niillä ei ole painolastinaan liiallista voitontavoittelua.
Komissio ja neuvosto eivät tyydy vain luovuttamaan paikallisverkkoa yksityiselle pääomalle, vaan ne tekevät sen kovalla kiireellä välittömästi täytäntöön pantavan asetuksen muodossa. Hyvät kollegat, uskon, että tästä esimerkistä voidaan tehdä hyödyllisiä päätelmiä siitä, kenen etuja Euroopan unioni todellisuudessa palvelee.

Gallagher
Haluaisin aluksi kiittää Cleggiä, joka on tehnyt viime viikkoina erittäin paljon työtä varmistaakseen sen, että lopullisesta mietinnöstä tuli tasapainoinen ja että se heijastaa teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan eri poliittisten ryhmien kantamaa huolta asiaan liittyvistä ongelmista.
Olen tyytyväinen siihen, että valiokunnassa hyväksytyssä tekstissä otetaan huomioon kaksi asiaa, joista olin erityisesti huolestunut. Ensimmäinen oli kohtuullinen hinnoittelu ja toinen yleispalvelun tarjoaminen, kun viestintämarkkinat avataan kilpailulle.
Olen sitä mieltä, että muutosten tapahtuminen hallitusti on varmistettava, että kaikille alan toimijoille on annettava aikaa sopeutua tilanteeseen ja että kaikkien kuluttajien oikeudet on taattava. On selvää, että meidän kaikkien on tuettava nykyisten televiestinnän infrastruktuurien ajanmukaistamista, jotta voimme saada kaiken hyödyn kehittyvästä uudesta teknologiasta. Omassa maassani ollaan vakuuttuneita siitä, että omien televiestinnän infrastruktuuriemme on oltava parhaalla tasolla voidaksemme varmistaa uudet investoinnit maahamme. Infrastruktuureihimme tehtävillä investoinneilla on ratkaiseva merkitys Irlannin talouden jatkuvalle menestykselle ja kasvulle; mainittakoon erityisesti, että Irlanti pyrkii verkkokaupan kansainväliseksi keskukseksi.
Samalla on tärkeää, että kaikille kansalaisille taataan samat edut televiestinnän infrastruktuurien ajanmukaistamisesta. Kun paikalliset kupariverkot avataan kilpailulle, sen on johdettava siihen, että paikalliset verkot ajanmukaistetaan kaikissa kaupungeissa ja myös kaikissa kylissä. Meidän on estettävä markkinatulokkaita poimimasta mansikoita kakun päältä, koska ne voivat olla kiinnostuneita vain suurempien kaupunkialueiden verkkojen ajanmukaistamisesta.
Mitä tulee kohtuulliseen hintaan, tilaajayhteyden hinnan on voitava heijastaa vähentyneitä kustannuksia, joissa otetaan huomioon myös uusiin investointeihin varattava voitto-osuus. Olen tältä osin mielissäni siitä, että komissio kannattaa hinnoittelussa historiallista kustannusmallia. Meidän on taattava, että nykyiset televiestintäoperaattorit pystyvät saamaan kohtuullisen taloudellisen korvauksen tilaajayhteyksien avaamisesta. Olen sitä mieltä, että kansallisten sääntelyviranomaisten pitäisi pystyä toimimaan oikeudenmukaisina välittäjinä nykyisten operaattorien ja uusien verkkojen välillä.
Lopuksi olen sitä mieltä, että tämä on oikeudenmukainen ja hyvin tasapainotettu teksti. Haluaisin kiittää Cleggiä hänen valmiudestaan kuunnella hyvin monia kollegojaan.

Della Vedova
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Lissabonin ylimääräisessä Eurooppa-neuvoston kokouksessa Euroopan unionille vahvistettiin strateginen perustavoite: siitä on tultava maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietoon perustuva talous. Jotta tämä vakuutus voisi konkretisoitua, sitä pitää ensiksikin seurata toimet, jotka edistävät kilpailua ja siten uusien tahojen mahdollisuuksia käyttää televiestinnän tarjoamia palveluita ja erityisesti Internetiä. Mielestäni komissio ja Euroopan viranomaiset ovat aina toimineet johdonmukaisesti Lissabonin päätelmiin nähden. Ajattelen esimerkiksi sähköiseen kaupankäyntiin liittyvää ehdotusta direktiiviksi, jonka tavoitteena tai verukkeena on poistaa niitä eurooppalaisia tuottajia koskeva syrjintä, jotka levittävät tietotekniikkapalveluja, mutta lopulta ehdotus vahingoittaakin sähköisen kaupankäynnin kehitystä koko Euroopassa.
Tässä asiassa mennään kuitenkin nopeasti eteenpäin ja havainnon mukaan myös erittäin tehokkaasti. Uskon, että mietinnön esittelijä Clegg on tehnyt hyvää työtä ja tuonut lisää selkeyttä ja täsmällisyyttä komission ehdotukseen ja esittänyt olettamuksia sen lainsäädäntöprosessin päätökseen saattamisesta, jota monet meistä toivovat ja josta mekin ilmaisemme kantamme huomenna.
Haluan kuitenkin käyttää tilaisuutta hyväkseni esittääkseni komissiolle varoituksen, mikäli mahdollista. Kunhan tämä asetus on hyväksytty, sen jälkeen pitää vielä ylittää muita esteitä viimeisenkin vaiheen panemiseksi täytäntöön ja vapauttamiseksi televiestintämarkkinoilla.
Kotimaassani Italiassa olisi jo kauan ollut edellytykset viimeisen vaiheen vapauttamiseksi, mutta vaiheen konkreettinen toteuttaminen, erityisesti paikallisverkon käyttöhintojen määrääminen kansallisten televiestintäviranomaisten taholta, edistyy nihkeästi. Italian tapauksessa, mutta ehkä myös muiden Euroopan maiden tapauksessa, tämä johtuu kaiketi viranhaltijan mittavasta vallasta, sillä se harjoittaa painostuskeinoja, jotta vapauttaminen viivästyisi mahdollisimman paljon. Pelissä ovat merkittävät tulonlähteet ja Italian oloissa edut synnyttävät ristiriitoja säätävän valtion ja omistavan valtion tai sen tahon välillä, joka valvoo eräitä suurimpia televiestintäpalvelujen tarjoajayrityksiä.

Niebler
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät jäsenet, kuten minua edeltäneet puhujat ovat jo sanoneet, asetus tilaajayhteyksien eriytetystä tarjonnasta vie meidät aivan uudelle alueelle. Käytämme ensimmäistä kertaa Amsterdamin sopimuksessa kaavailtua nopeutettua menettelytapaa, mikä tarkoittaa sitä, että toinen käsittely jää pois. Tavoitteena on hyväksyä eriytettyä tarjontaa koskeva asetus nopeasti, jotta paikalliset televiestintämarkkinat voidaan avata kilpailulle jo vuoden lopulla.
Nopeutetusta menettelytavasta saadut ensimmäiset kokemukset ovat osoittaneet, että se soveltuu vain erittäin harvoihin poikkeustapauksiin, mutta ne ovat osoittaneet lisäksi, että myös parlamentissa voidaan mistä olen hyvin iloinen saada mahdollisimman nopeasti aikaan lainsäädäntöpäätöksiä tärkeistä aiheista, kuten tilaajayhteyksien eriytetystä tarjonnasta. Ilman esittelijä Nicholas Cleggiä ja hänen sitoutumista osoittanutta panostaan emme olisi voineet käsitellä asetusta valiokunnassa ja parlamentissa näin nopeasti, ja toivon, että asetus myös hyväksytään huomenna. Hän on osannut yhdistää erilaiset näkemykset, ja hän on myös neuvostossa ajanut parlamentin asiaa. Hyvä Nick, tässä kohtaa haluan vielä kerran kiittää suurenmoisesta suorituksestasi!
Miksi tarvitsemme tämän asetuksen? Huolimatta siitä, että televiestintämarkkinat ovat olleet Euroopassa vuodesta 1998 lähtien täysin sääntelystä vapautettuja, ovat nämä viimeiset johtokilometrit eli tilaajayhteydet vielä nykyäänkin tosiasiassa entisten operaattoreiden hallinnassa. Asetuksella halutaan synnyttää kilpailua myös tällä alueella. Vain jos tällä markkinasegmentillä syntyy toimivaa kilpailua, voidaan pitkällä aikavälillä taata, että voidaan tarjota nopeita ja halpoja Internet-yhteyksiä ja multimediasovelluksia. Tämä ei ole ainoastaan jokaisen Internetin käyttäjän unelma, vaan myös ehdottoman välttämätöntä tänä uuden talouden aikakautena. Suurissa osissa Eurooppaa todellisuus on kuitenkin aivan muuta, verkkoyhteydet maksavat paljon, puhelinjohdot ovat surffailun aikana varattuja, surffailu on kallista ja yhteyksien saaminen kestää kauan.
Viimeisten tutkimusten mukaan vuoden 2000 alkupuolella 400 000 eurooppalaisella oli laajakaistayhteydet, kun Yhdysvalloissa jo 3 miljoonalla ihmisellä oli ne. Euroopan komissio on siksi päättänyt aivan oikeutetusti korjata tämän tilanteen nopeasti. Poliittisesti ei mielestäni ole muita vaihtoehtoja kuin se, että hyväksymme asetuksen tämänhetkisessä asussaan, jolloin poistamme tämän alan kehityksen tieltä viimeisenkin pullonkaulan.

Glante
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, paljon kiitoksia esittelijä Nichlolas Cleggille hänen intensiivisestä työstään. Antaakseni vapauttavan esimerkin: hän soitti kännykkääni, kun olin moottoritiellä matkalla kotiin, kertoakseen kompromissiehdotuksistaan. Luonnollisesti velvollisuuksieni mukaisesti pysäytin ensin auton ja keskustelin vasta sitten hänen kanssaan. Tämä osoittaa, millä tavalla olemme työskennelleet. Olen sitä mieltä, että se on ollut esimerkillistä. Olemme mielellämme valmiita toimimaan samalla tavoin myös tulevaisuudessa, tosin haluaisimme joissakin kohdissa käyttää hieman enemmän aikaa, jotta yhdestä jos toisestakin asiasta voitaisiin keskustella perusteellisemmin.
Poliittinen tavoitteemme oli antaa kilpailulle vielä kerran ratkaiseva sysäys, jotta tietä tietoyhteiskuntaan voidaan tasoittaa. Asetuksen pitäisi voimistaa paikallisverkoista käytävää kilpailua ratkaisevasti, ja vasta sitten esimerkiksi Internet-palvelujen tarjonta massamarkkinoille voi lisääntyä. Näitä palveluita tulee markkinoille entistä enemmän. Tämä aloite auttaa lopulta edistämään myös tietoyhteiskuntaa. Nopeammat ja edullisemmat Internet-yhteydet eivät kuitenkaan ole minkään arvoisia ilman sisältöä. Tietoyhteiskunnan on toteuduttava ennen kaikkea siten, että ihmisiin ja heidän kykyihinsä panostetaan.
Haluan mainita erään tärkeän kohdan: asetus ohjaa toimintaa samalla tavalla kuin alkuperäiset televiestinnän vapauttamista koskevat määräykset eli epäsymmetrisesti. Se on varmasti ollut hyväksi sille, että kilpailuun on ollut helppoa lähteä mukaan. Tulevaisuudessa asetus poistetaan ja sen sijasta käytetään kilpailuoikeudellista sääntelyä. Siksi tarkistuksen 13 uusi miettimisen arvoinen johdanto-osan 10 a kappale onkin erityisen tärkeä, sillä siinä painotetaan, että asetus melko pian aiotaan korvata uudella sääntelykehyksellä.
Vähintään yhtä tärkeää on, että neuvosto ei viivästytä niin sanottua televiestinnän sääntelypakettia. Luotan siihen, että neuvosto hyväksyy senkin nopeasti ja että me voimme jatkaa paketin muiden osien käsittelyä pikaisesti ja tehdä sen kunnolla. Toivon, että neuvosto ei jätä meitä tässä asiassa pulaan ja ettei mikään jäsenvaltioista tulisi enää toisiin ajatuksiin. Meidän työmme pitäisi olla tässä esimerkkinä. Olemme päässeet yhteisymmärrykseen nopeasti ja helposti, ja toivon, että niin tapahtuu myös neuvostossa.

Harbour
Esittelijä Clegg sanoi puheessaan, että tämä oli kiistaa aiheuttava ja mutkikas työ, ja sen vuoksi olen sitä mieltä, että teimme oikean valinnan nimetessämme hänet esittelijäksi. Hän on toiminut horjumattomasti koko prosessin ajan, ja haluaisin parlamentin puolesta merkittäväksi muistiin, että samaan aikaan, kun hän vapautti onnistuneesti tilaajayhteydet, hän myös hyvin onnistuneesti sitoi itsensä menemällä naimisiin. Me kaikki haluamme varmasti onnitella häntä.
Parlamentti ei yllättyne kuullessaan, että suhtaudun Ison-Britannian konservatiivisen puolueen edustajana juuri konservatiivihallitushan yksityisti British Telecom -yhtiön yli 17 vuotta sitten, mikä oli ilmeisesti ensimmäinen Euroopassa toteutetuista laajoista televiestintäpalvelujen yksityistämisistä hyvin myönteisesti tähän tärkeään lisätoimenpiteeseen sääntelyn vähentämiseksi ja markkinoiden avaamiseksi. Tämän asian eteenpäin viemisen kannalta on ollut hyvin tärkeää, että komissio on tehnyt pohjatyön parhaillaan käsittelemällämme televiestintäpaketilla, ja ihailemme erittäin paljon komission määrätietoisuutta ja intoa tämän hankkeen toteuttamisessa.
Ainoa huomautukseni koskee hieman epämääräisiä sanavalintoja määräaikojen kohdalla, kuten sitä, että ilmoitettujen operaattorien on 31. päivästä joulukuuta 2000 alkaen täytettävä käyttöoikeuden saajien kohtuulliset pyynnöt, ja pyytäisinkin komission jäsentä varmistamaan meille, että hän valvoo tätä hyvin tarkasti, koska ei ole mitään järkeä viedä tätä tekstiä täällä läpi, jos se hyvin laiskasti ja suurpiirteisesti pannaan täytäntöön jäsenvaltioissa, joissa se on myös vietävä läpi.
Sanoisin myös, että tämä on ollut ihailtava aloite Lissabonin huippukokouksen pohjalta, mutta Lissabonissa mainittiin monia muitakin tärkeitä uuden talouden kehittämiseen liittyviä asioita. Kuka ryhtyy käyttämään kaikkea tätä uutta, edullista ja sääntelemätöntä kapasiteettia? Haluamme, että markkinoille ilmestyy uusia yrittäjiä ja uusia Internet-yrityksiä. Muistutan komission jäsenelle, että eräs toinen Lissabonin huippukokouksen tärkeistä asioista oli uusien edellytysten luominen Euroopan taloutta varten uusien sijoittajien houkuttelemiseksi. Rohkaisisin häntä etenemään innokkaasti ja määrätietoisesti tässä uudessa ja rohkeassa hengessä joka on tässä yhteydessä havaittavissa, mutta joka ei liene ominaisuus, jonka aina yhdistäisimme komissioon näiden ja muidenkin Lissabonissa sovittujen asioiden toteuttamiseksi yhtä tehokkaasti.

Read
Arvoisa puhemies, saanen aloittaa onnittelemalla Cleggiä hänen työnsä nopeudesta ja laadukkuudesta ja toivottamalla hänet tervetulleeksi tähän melko ainutlaatuiseen jäsenryhmään, joka keskustelee täällä hyvin usein yömyöhään televiestintäasioista. Komission jäsen Liikasen edeltäjä, komission jäsen Bangemann, kuvasikin meitä kerran sanoilla "me harvat, me harvat onnelliset, me veljekset". Hän kyllä unohti sisaret, mutta uskon, että ymmärrätte hänen tarkoituksensa hänen Shakespeare-lainauksestaan.
Haluaisin myös kommentoida lainsäädäntövälinettä asetusta sen poikkeuksellisuuden ja historiallisuuden vuoksi, mihin on erityisen hyvät syyt: kiireellisyyteen liittyvät syyt Lissabonin huippukokouksen jatkotoimet ja tekniseen johdonmukaisuuteen liittyvät syyt, ja uskoisin, että me kaikki otamme ne huomioon ja ymmärrämme ne. Parlamentin on oltava valmis harkitsemaan uusia luovia ja, kuten Harbour sanoi, rohkeita toimintatapoja. Meidän on kuitenkin myös selvitettävä, milloin tällaisia toimenpiteitä tarvitaan, ja onkin lähes varmaa, että tämän uusimman televiestintäpaketin muiden osien käsittely vie suhteellisesti enemmän aikaa ja toteutetaan perinteisemmin.
Haluan puuttua myös erääseen Cleggin ehdotuksen hyvin tärkeään osaan, joka koskee kansallisten sääntelyviranomaisten valtuuksia ja mahdollisuutta puuttua asiaan omasta aloitteestaan, millä on mielestäni hyvin tärkeä merkitys asetuksen nopealle ja johdonmukaiselle soveltamiselle ja täytäntöönpanolle.
Muut puhujat ovat maininneet Lissabonin huippukokouksen, ja on tietysti syytä korostaa, että tämä lainsäädäntö on seurausta Euroopan unionin jäsenvaltioiden sitoutumisesta tukemaan Internetin yleistymistä ja käyttöä eEurope-toimintasuunnitelman mukaisesti. Sitä ei pystytä toteuttamaan pitkällekään, ellei tämän lupauksen perusteella tarjota kohtuuhintaista nopeata Internet-yhteyttä, ja olemme tietoisia tilaajayhteyksien eriytetyn tarjonnan merkityksestä eEurope-hankkeen onnistumisen kannalta.
On myös totta, että komission, parlamentin ja neuvoston yhteiset ponnistelut ovat johtaneet tähän lainsäädäntöön, joka on osa yleisiä ponnisteluja televiestintäalan lainsäädännön ajanmukaistamiseksi. Tällä toimenpiteellä lisätään kyseisen alan avoimuutta, läpinäkyvyyttä ja kilpailua sekä tasapainotetaan sääntelyn tarve vapauttamispyrkimysten kanssa. Meidän on laadittavaa lisää lainsäädäntöä ja meidän on opittava siitä kaikesta lainsäädännöstä, jota olemme laatineet yhdessä monen vuoden ajan. Aikaisemmin yritimme katsoa ajassa taaksepäin ja tehdä päätelmiä siitä, mitä olimme tehneet, ennen kuin suuntasimme katseemme eteenpäin ja arvuuttelimme yhä uudelleen, mitä olisi edessämme. Teimme virheitä näin nopeasti kehittyvillä ja muuttavilla markkinoilla, mutta haluaisin todeta lopuksi, että jos Eurooppa haluaa säilyttää kilpailukykynsä, asemansa tällä alalla, tarjota eEurope-hankkeen hyvin konkreettiset edut kaikille Euroopan unionin kansalaisille ja säilyttää etumatkansa kolmannen sukupolven matkapuhelinten alalla jos saan viitata tulevaisuuteen verrattuna Yhdysvaltoihin, se tarvitsee kaikkia yhteisiä ponnistelujamme sen varmistamiseksi, että koko paketti saadaan turvallisesti toteutettua.

Scallon
Arvoisa puhemies, tilaajayhteyksien eritytetyllä tarjonnalla pyritään lisäämään kilpailua, alentamaan kuluttajahintoja ja tarjoamaan helpompia ja edullisempia Internet-yhteyksiä edistämällä teknistä innovaatiota paikallisyhteyksien markkinoilla. Suhtaudun myönteisesti tähän luvattuun kehitykseen. Kuten esittelijä mainitsi, monet meistä ovat kuitenkin saaneet tietää paikallisten puhelinyhtiöiden huolestuneisuudesta. Irlantilainen puhelinyhtiö Eirecom on sitä mieltä, että sille pitäisi antaa riittävästi aikaa muutosten toteuttamiseen ja että 31. joulukuuta olevaa määräaikaa ei voida käytännössä noudattaa. Tilaajayhteyksien eriytettyyn tarjontaan liittyvien maksujen olisi myös oltava kohtuullisia ja riittäviä pitkän aikavälin kehityksen ja paikallisliityntäinfrastruktuurien ajanmukaistamisen varmistamiseksi. Jos ei ole taloudellisesti mielekästä investoida harvaan asutuille ja vähemmän kehittyneille alueille, ne eivät todennäköisesti kiinnosta uusia operaattoreita.
Kun tarkastelemme tämän näkymän yhteydessä muita maaseudun kehitystä haittaavia toimenpiteitä, sellaisia kuten postipalvelujen vapauttamista, mikä uhkaa maaseudun pienten postitoimistojen säilymistä, ja monien maaseudun pienten pankkien hiljattaista sulkemista, niin miten vaikuttaa jo muutenkin epäsuotuisassa asemassa oleviin maaseutualueisiin niiden mahdollisten investointien väheneminen, joita tehdään pitkän aikavälin kehitykseen ja paikallisliityntäinfrastruktuurien ajanmukaistamiseen? Toivon vilpittömästi, että mikään näistä uhkakuvista ei toteudu ja että vastaisuudessa vältymme siltä vaaralta, että keskustelut parlamentissa lyhenevät liikaa, kun nopeutetaan sellaisten asioiden käsittelyä, jotka vaikuttavat lopulta eniten kaikkein heikoimmassa asemassa oleviin.

Caudron
Arvoisa komission jäsen, arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tänä iltana käsiteltävänämme olevan asetusehdotuksen hieman karkean nimen - tilaajayhteyksien eriytetty tarjonta, ilmaus, joka on sitä paitsi täysin hämärä jokaiselle keskivertokansalaiselle - takana on sekä yksinkertainen että vakava päätös, jolla paikalliset puhelinverkot ja dataviestintäpalvelut avataan kilpailulle.
Olemme kuulleet tänä iltana, että joidenkin mielestä julkisen monopolin viimeisen osan lakkauttaminen laskee automaattisesti paikallispuhelujen hintoja, ja tämä voi siis olla kuluttajien kannalta pelkästään myönteistä.
Toisten ja itseni mielestä tämä ei ole ollenkaan niin itsestään selvää eikä varsinkaan automaattista. Jos hillitön kilpailu laskisi aina hintoja pysyvästi ja hyödyttäisi aina kaikkialla kaikkia kuluttajia, olisimme tietäneet tämän jo kauan sitten. Täysin kilpailulle avoimen matkapuhelintoiminnan esimerkki osoittaa sitä paitsi päinvastaista. Puhelujen todelliset matkapuhelinkohtaiset hinnat ovat yhä korkeita, ja kustannusten ja hintojen avoimuus on varsinkin hyvin kaukana varmasta. Mainonnan ja todellisuuden välillä ei ole kuilua vaan kanjoni. Niitä kansalaisia on paljon, jotka kärsivät tästä päivittäin ja jotka eivät tiedä, miten maksaa laskunsa, paitsi ilmoittamalla puhelimensa varastetuksi.
Muutoin hyväksyn tilaajayhteyksien eriytetyn tarjonnan, mutta tälläkin alalla on laadittava erittäin nopeasti yksinkertaisia, selviä ja sitovia sääntöjä yleispalvelun laajuuden määrittämiseksi, sen kehityksen saattamiseksi ja sen rahoituksen täsmentämiseksi.
Esittelijämme ja kollegamme Nicholas Clegg on tehnyt tietenkin paljon työtä, ja onnittelen häntä siitä. Hän on jopa ollut valmis keskustelemaan kollegoidensa kanssa, ja kiitän häntä siitä. Hän on kuitenkin vapaan kilpailun suuri kannattaja, ja siksi hän torjui tietenkin kaikki, mikä saattoi johtaa kohti todellista yleispalvelua. Hän pelkää enemmän julkisia kuin yksityisiä monopoleja. Toivon siis, että yleispalveluja koskeva direktiiviehdotus, jota varten minut nimitettiin teollisuusvaliokunnan esittelijäksi viime heinäkuussa ja joka minun pitäisi saada nyt takaisin käsiteltäväkseni oikeusasioiden valiokunnan yrityksistä huolimatta, antaa meille mahdollisuuden hienoiseen ehdotuksen tarkistukseen.
Esittelijä Clegg on täsmentänyt teknisessä mielessä oikein tilaajayhteyksien eriytettyä tarjontaa koskevaa komission ehdotusta, ja hän on tehnyt sen erittäin tunnontarkasti. Minun on kuitenkin valitettavasti sanottava, ettei hän ole vastannut mielestäni riittävästi lopulta heikoimmille ja hauraimmille aiheutuvaan vaaraan järjestelmässä, jonka sääntely on purettu, eikä myöskään yksityisten monopolien aiheuttamaan vaaraan.
Toistan tänä iltana vielä kerran, ettei julkinen palvelu saisi mielestäni olla sellainen markkinoiden jäännös, joka kutistuu kutistumistaan. Sen on oltava, ja se voi olla, tavoite sinänsä ja meille eurooppalaisille arvo ja valtti tasapainoisen ja kestävän kehityksen aikaansaamiseksi. Arvoisa puhemies, muun osalta sanon, että koska unionin kolme toimielintä ovat samaa mieltä tästä tilaajayhteyksien eriytetystä tarjonnasta, en minäkään aio sitä vastustaa, ja äänestän siis huomenna mietinnön puolesta.

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, näette edessäni asiakirjat, joista äänestämme tällä viikolla. Uskon, että tärkein näistä mietinnöistä on Cleggin mietintö. Se on todellakin osoittanut meille, että päätöksiä voidaan tehdä epäsovinnaisesti ja nopeasti. Uskon, että juuri tämän pitäisi toimia eurooppalaisen lainsäädäntötyön esikuvana, nimittäin että kun uusia kehitysaskelia otetaan, voimme tehdä oikeat päätökset nopeasti, mutkattomasti ja ilman byrokratiaa.
Haluaisin onnitella häntä siitä, että hän on onnistunut saamaan kaikki yksimielisiksi, ja haluaisin kiittää komissiota siitä, että se niin tehokkaasti ja osaavasti on noudattanut neuvoston toivomusta edetä tällä alueella nopeasti. Uskon, että otamme tässä asiassa askeleita, jotka vaikuttavat Euroopan kansalaisten elämään. Euroopan kansalaiset tulevat huomaamaan lompakoissaan, palvelujen tasossa ja myös työmarkkinoilla että näiden edistysaskelten avulla Euroopasta tulee kansainvälisesti kilpailukykyisempi.
Tiedämme, että UMTS (yleinen matkaviestintäjärjestelmä) merkitsee sitä, että syntyy uusia palveluita. Ympäristön ja televiestintäalan merkitys tulee olemaan aivan erityisen tärkeä kansainväliselle kilpailukyvylle. Siksi pidän tärkeänä, että alalle laaditaan oikeudenmukaiset puitteet. Erityisesti tämä direktiivi on osoittanut, että oikeudenmukaisuus on otettu huomioon sen ansaitsemalla tavalla. Tämä prosessi on ollut esimerkillinen tapaus siitä, miten lainsäädäntötyötä pitää tehdä eli että lakeja on tarkistettava kunnolla ja perusteellisesti, että kaikkia asianosaisia on kuultava, ja lopuksi vielä, että Euroopan parlamentin toiminnan pitää olla hyvää, tehokasta, nopeaa ja tarkkaa.
Haluaisin esittää vielä kerran oikein sydämelliset kiitokset!

De Rossa
Arvoisa puhemies, hälytyskellojen soittaminen lankeaa tässä yhteydessä minun osalleni. En yleensä omaksu parlamentissa kantaa, joka perustuu puhtaasti kansallisille näkökohdille, mutta minusta tuntuu, että yritämme viedä läpi joustamatonta asetusta, jossa ei oteta huomioon Irlannin markkinoiden tilannetta. Yksityinen osakeyhtiö ja entinen valtion monopoli Eirecom velvoitetaan meille esitetyssä ehdotuksessa avaamaan tilaajayhteydet muille operaattoreille, mutta jo markkinoilla olevia muita operaattoreja, kuten kaapelitelevisioverkkoja, satelliittiverkkoja ja langattomia tilaajayhteyksiä tarjoavia operaattoreja, ei velvoiteta tekemään samoin. He jäävät direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle.
Irlannissa toimivilla kaapelitelevisioyhtiöillä on jo oma verkkonsa ja ne kehittävät sitä jo puhelin-, Internet- tai muiden interaktiivisten palvelujen tarjoamiseksi. Ne harjoittavat toimintaansa usein yksinoikeudella laajoilla aloilla. Irlannissa näiden yhtiöiden puhelintiheysluvut ovat suurimmissa kaupungeissa 90 prosentin luokkaa, mikä ylittää huimasti Eirecom PLC:n hinnat. On mahdotonta ymmärtää ja hyväksyä täysin sitä, että ehdotus ei koske näitä kaapelitelevisioyhtiöitä. Lisäksi Eirecomin tapaisten kiinteän puhelinverkon operaattoreiden on mahdotonta kilpailla näiden yhtiöiden kanssa, jotka tarjoavat asiakkaille pakettipalveluja, joihin kuuluu usein Internet-yhteys ja ilmaiset paikallispuhelut osana niiden normaaleja pakettitarjouksia.
On selvää, että tilaajayhteyksien tarjonta olisi joko eriytettävä kokonaisuudessaan tai ei lainkaan niillä alueilla, joilla esiintyy kupariverkkojen kanssa kilpailevia vaihtoehtoisia verkkoja. Se olisi johdonmukaista komission eriytetylle tarjonnalle esittämän perustelun kanssa. Tilaajayhteyksien eriytetyn tarjonnan sääntely on jo perusajatukseltaankin virheellinen.
Olen todellakin sitä mieltä, että huonoin laki on useimmissa tapauksissa vahingollinen laki, ja se pitää paikkansa tämän asetuksen kohdalla.

Liikanen
Arvoisa puhemies, myöhäiset istunnot eivät ole aina erityisen miellyttäviä Euroopan parlamentissa, mutta minun on sanottava, että tänä iltana käyty keskustelu on ollut erittäin miellyttävä ja myönteinen. Olen yhtä mieltä niiden kanssa, jotka pitävät tätä asetusta historiallisena. Se on historiallinen kahdessa mielessä.
Ensinnäkin olemme nyt pitkän televiestinnän vapauttamiseen johtaneen marssimme päässä. Se palvelee myös yleismaailmallisia palvelun etuja. Kun lisäämme kilpailua verkoissa, hinnat laskevat, laatu paranee ja useimmilla on varaa hankkia palveluja. Siitä on hyötyä kattavan tietoyhteiskunnan luomisessa.
Toiseksi se on historiallinen, koska olemme vastanneet usein esitettyyn kysymykseen: toimiiko Eurooppa liian hitaasti? Pystymmekö hyödyntämään tietotekniikan tarjoamat mahdollisuudet? Epäilyksiä esiintyy paljon. Pystyvätkö yhteisön toimielimet siihen koskaan? Jos parlamentti hyväksyisi huomenna Cleggin mietinnön, osoittaisimme, että pystymme siihen. Voimme osoittaa, että pystymme toimimaan Internet-ajan tasalla. Saamme käytännön todisteen, joka lisäisi huomattavasti Euroopan unionin uskottavuutta etenkin Internet-aikaa elävän nuoremman sukupolven keskuudessa.
Tästä ei mikään olisi mahdollista ilman toimielinten välillä tehtyä erinomaista yhteistyötä. Haluaisin kiittää esittelijä Cleggiä hänen tekemästään erinomaisesta työstä ja koko valiokuntaa. Se ei olisi onnistunut ilman perinpohjaista syventymistä asiaan. Eikä se olisi onnistunut ilman lujaa tahtoa neuvotella monien eri osapuolten kanssa.
Kiitän myös neuvoston puheenjohtajavaltiota, joka on vienyt tätä asiaa läpi hyvin vahvasti ja määrätietoisesti. Se on ollut hyvin arka ja mutkikas asia monissa jäsenvaltioissa.
Gallagher ja Haarder toivat esiin muutamia tähän liittyviä näkemyksiä. eEurope-toimintasuunnitelman keskeisenä osana on todellakin televiestintämarkkinoiden vapauttaminen hintojen alentamiseksi ja palvelujen laadun parantamiseksi. Meidän on kuitenkin muistettava, että se on vasta kolikon toinen puoli. Toinen puoli on se, että me tarvitsemme osaavia ja päteviä ihmisiä, jotka pystyvät käyttämään näitä palveluja. Sen vuoksi meidän on jatkettava investointeja kaikkien ihmisten, niin nuorten kuin vanhojenkin kouluttamiseen.
Kansalliset sääntelyviranomaiset kokoontuivat eilen komission virkailijoiden kanssa pohtimaan asetuksen täytäntöönpanoa. He sopivat siitä, että asetuksen täytäntöönpanoa pyritään nopeuttamaan ja että se toteutetaan mahdollisimman yhteensovitetusti, jotta alalle syntyy vahvat eurooppalaiset markkinat.
Komissio voi myös hyväksyä käytännöllisesti katsoen koko mietinnön. Mietinnössä tuetaan komission ehdotuksessa esitettyjä tavoitteita ja alustavia toimenpiteitä. Mainitsisin niistä vain kolme.
Tavoitteena on ensinnäkin velvoittaa sellaiset operaattorit, joilla ei ole ilmoitettu olevan merkittävää markkina-asemaa kiinteiden puhelinverkkojen tarjonnassa, metallisten tilaajayhteyksien eriytettyyn tarjontaan 31. joulukuuta 2000 jälkeen avoimesti, syrjimättömästi ja kustannuksia vastaavalla tavalla.
Toiseksi oikeudenmukaisuuden varmistamiseksi meidän on julkaistava tilaajayhteyksien ja niihin liittyvien toimintojen, kuten laitteistojen yhteissijoittamisen, käyttöehtoja ja hinnoittelua koskeva viitetarjous kansallisten sääntelyviranomaisten valvonnassa. Tässä yhteydessä voin ilokseni todeta, että kansalliset sääntelyviranomaiset haluavat tehdä yhteistyötä tämän asian toteuttamiseksi kaikkialla.
Lopuksi tilaajayhteyksien eriytettyä tarjontaa koskevissa asetuksissa markkinatulokkaille tarjotaan kaikki teknisesti toteuttamiskelpoiset liityntämahdollisuudet, tilaajaoikeuden täysin eriytetty käyttöoikeus sekä yleisten ja osayhteyksien rinnakkaiskäyttöoikeus. Näin turvataan mahdollisimman hyvä tekninen innovaatio, kilpailun lisääntyminen ja palvelujen käyttäjien valinnanvara. Komissio hyväksyy täysin kaikki 18 Cleggin mietintöön esitettyä tarkistusta. Niillä parannetaan komission ehdotusta, koska ne sisältävät tarkempia teknisiä määritelmiä ja täsmällisempiä vaatimuksia kansallisille toimijoille ja kansallisille sääntelyviranomaisille. Tarkistukset ovat rakentavia, ja niillä varmistetaan, että asetuksesta tulee täysin toimiva. Siten niillä taataan, että tilaajayhteyksien eriytetty tarjonta toteutetaan nopeasti ja tehokkaasti 31. joulukuuta 2000 jälkeen.
Komissio toivoo, että myös neuvosto hyväksyy tekstin mietintöön muutetussa muodossa, ja toivottavasti parlamentti hyväksyy sen huomenna. Silloin neuvosto voisi saattaa yhteispäätösmenettelyn päätökseen ensimmäisellä käsittelyllä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 10.00. (Istunto päättyi klo 23.40.)

