Världsrymden och säkerheten (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Karl von Wogau, för utskottet för utrikesfrågor, om världsrymden och säkerheten (INI/2008/2030).
Karl von Wogau
föredragande. - (DE) Herr talman, herr vice ordförande för kommissionen, mina damer och herrar! Operationerna inom ramen för säkerhets- och försvarspolitiken blir allt farligare. Det visar sig genom att en soldat för första gången har dödats vid en operation under europeiskt kommando. Gilles Polin dödades på gränsen mellan Tchad och Darfur.
Vi måste därför fundera över om vissa av dessa risker kan undvikas. De uppkommer till följd av fel typ av kommandostrukturer men även när den utrustning som behövs inte finns tillgänglig för vissa operationer.
När vi funderar på den här frågan så börjar vi med Javier Solanas breda förhållningssätt till säkerhetsstrategin, vilket omfattar såväl de väpnade styrkorna som Europeiska unionens kritiska infrastruktur, dess yttre gränser och humanitära operationer. Här hittar vi ständigt svagheter när det gäller rymden, satellitbaserad rekognoscering, satellitbaserad telekommunikation och satellitbaserad navigation. Om vi har ett tätare samarbete inom det området kommer vi att kunna investera våra pengar på ett nyttigare sätt och uppnå högre effektivitet.
Jag börjar med rekognosceringen. Vi har Helios rekognosceringssatelliter, tyska SAR Lupe-satelliter och italienska Cosmo-Skymed. Det är viktigt att se till att de bilder som vi får från dessa rekognosceringssatelliter verkligen är tillgängliga för vårt satellitcentrum i Torrejón.
Sedan har vi MUSIS-projektet som planerats för framtiden. I betänkandet yrkar jag på att det projektet ska omfattas av lämpliga europeiska ramar. Vi har sedan även satellitnavigation, Galileoprojektet. I betänkandet sägs tydligt att Galileoprojektet i framtiden även borde vara tillgängligt för militära operationer eftersom våra militärstyrkor som planerar och utför sådana operationer behöver Galileo för att få anvisningar.
Det för mig till telekommunikation, som också måste vara satellitbaserad. Här kan det vara till stor nytta med ett tätare samarbete. Jag ser även programvarustyrd radio som ett gemensamt projekt med stora möjligheter. Där fastställs en gemensam standard för skyddad telekommunikation som skulle kunna leda till interoperabilitet mellan de väpnade styrkorna å ena sidan och polisen å den andra och även med styrkor som står i beredskap för katastrofhjälp.
Vi behöver även rymdövervakning för att bevaka vår rymdinfrastruktur och skydda våra satelliter. Här skulle vi kunna utveckla ett gemensamt europeiskt system. Vi behöver ett system för tidig varning för ballistiska missiler och för kommunikation och elektronisk spaning.
Ett ord om finansiering. Vi konstaterar att vi redan ger ut en avsevärd del av den europeiska säkerhetsbudgeten på för det första säkerhetsforskning och för det andra på GMES, ett satellitbaserat observationssystem som också har betydelse för säkerheten, och nu på Galileo. Vi ger faktiskt ut 750 miljoner euro av budgeten på säkerhetsaspekter. Vi borde kanske fundera över om europeiska budgetmedel inte skulle kunna avsättas för de övriga planerade projekt som jag nämnde också.
Günter Verheugen
kommissionens vice ordförande. - (DE) Herr talman, mina damer och herrar! Rymdpolitiken kommer att spela en mycket viktig roll de kommande sex månaderna eftersom den är en av det franska ordförandeskapets prioriteringar. Det tycker kommissionen är mycket välkommet. Alla vi här vet naturligtvis att rymden är ett spännande ämne. Det ser vi i dag när vi följer Marssonden Phoenix vetenskapliga äventyr, som vi gjorde för några månader sedan med den lyckade installationen av den europeiska laboratoriemodulen Columbus i den internationella rymdstationen.
Jag måste tillägga att utöver dessa resultat så ger rymdtekniken främst allt fler instrument som vi behöver för att uppnå våra politiska mål. Det gäller för miljöpolitik, transportpolitik och jordbrukspolitik, men även för viktigare utrikespolitiska områden som utvecklingspolitik, humanitärt bistånd och internationell katastrofhjälp och, naturligtvis - och därmed är jag framme vid det ämne som Karl von Wogau så framgångsrikt har hållit aktuellt i många år, vilket kommissionen är mycket tacksam för - rymdpolitik och europeisk säkerhet.
Kommissionen beskrev vikten av rymdtillämpningar för den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken i sitt meddelande om europeisk rymdpolitik förra året. Jag håller med föredraganden om att de två hänger nära samman. Kommissionen välkomnar därför detta betänkande om rymd och säkerhet med dess förslag och uppgifter om specifika initiativ och åtgärder.
Jag skulle vilja diskutera några punkter lite mer ingående. I betänkandet poängteras att Europeiska unionen i den nuvarande budgeten anslår över 5 miljarder euro för att finansiera rymdprojekt. Lejonparten av det beloppet går till tillämpningar av GMES-systemet - Global Monitoring for Environment and Security - som snart kommer att få sitt eget och, enligt min åsikt, mycket tilltalande märkesnamn, som Galileo. Det kommer att ske i september.
De potentiella tillämpningarna av GMES är också av största betydelse för den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken. Jag vill inte lämna något utrymme för tvekan här, så att vi inte upprepar tidigare misstag: GMES har potential att användas på flera sätt, det förnekar vi inte, och denna potential bör och måste användas med känslighet för att undvika överlappning och onödiga kostnader. Endast på det sättet kan vi se till att vår rymdindustri är konkurrenskraftig och att vi utvecklar dess teknik.
Min nästa punkt är mycket viktig för kommissionen, även med avseende på våra erfarenheter med Galileo. Om vi vill tillgängliggöra GMES-tjänster på lång sikt behöver vi en fast operativ finansieringsgrund. En sådan har vi inte i dag. Vi befinner oss fortfarande i utvecklingsfasen och finansierar GMES genom resurser för forskning och utveckling. Vi kommer dock mycket snart att gå in i den operativa fasen och då måste vi vara beredda att dra de slutsatser som krävs av det vi beslutat hittills, inte bara i förhållande till just rymdpolitik utan även när det gäller EU-budgeten. Det vore meningslöst att ge ut miljarder på att utveckla en teknik och sedan inte vilja finansiera den när vi väl har chansen att tillämpa den.
Om vi vill ha en långsiktig, operativ finansieringsgrund, och nu talar jag utan reservationer, måste vi inbegripa rymdprojekt som är av betydelse för säkerheten och försvaret.
Därmed kommer jag till punkt två. Vi är överens om att det finns ett nära samband mellan rymdpolitik och säkerhets- och försvarspolitik. Vi borde därför till fullo utnyttja synergierna mellan rymden och civil och militär säkerhet, både vad gäller teknik och på det operativa området. Jag är därför väldigt glad över att man i betänkandet efterlyser ett starkt samarbete mellan pelarna, dvs. mellan kommissionen, rådet, Europeiska försvarsbyrån och Europeiska unionens satellitcentrum.
Jag skulle också vilja betona att vi måste betrakta hela spektrumet av rymdfrågan och dess kopplingar till den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken, samtidigt som vi respekterar bestämmelserna i fördraget. Kommissionen skulle aldrig röra dem och har tydligt påtalat att vi inte kan finansiera några europeiska försvarsåtgärder av ett militärt slag med medel ur EU-budgeten. Kommissionen välkomnar varmt att även utrikes- och säkerhetspolitiska aspekter i ordets striktare bemärkelse behandlas i betänkandet, såsom utarbetandet av en uppförandekodex för rymdverksamheter eller möjligheten för satelliter att övervaka internationella vapenregleringsavtal.
En central punkt i vår politik är att rymden endast används för fredliga syften. Europeiska unionen, och här kan jag hänvisa till olika resolutioner från Europaparlamentet, stöder varje initiativ för att förebygga en beväpning av rymden. Det är också anledningen till att kommissionen välkomnar Europeiska rymdorganisationens avsikt att utveckla ett instrument för det ändamålet, kallat medvetenhet om rymdsituationen, som inte bara kan kontrollera att de berörda avtalen följs utan även övervakar våra satelliters säkerhet.
Om några dagar kommer vi att diskutera hur detta ska samordnas med gemenskapens verksamheter vid ett möte mellan ministrarna med ansvar för rymdfrågor, det franska ordförandeskapet och kommissionen som kommer att hållas i Kourou, vår europeiska rymdstation i Franska Guyana.
I betänkandet om världsrymden och säkerheten klargörs de säkerhetsutmaningar som Europa kommer att ställas inför under de kommande åren. Vi bör se detta som en möjlighet att ge EU större förmåga att agera och göra det mer konkurrenskraftigt. En innovativ europeisk rymdpolitik och en gemensam europeisk säkerhets- och försvarspolitik kan föra oss en bit på vägen mot det målet.
Romana Jordan Cizelj
föredragande för yttrandet från utskottet för industrifrågor, forskning och energi. - (SL) Den europeiska rymdpolitiken är ytterst viktig av två orsaker: För det första eftersom den bidrar till större säkerhet och för det andra för att den bidrar till att vi kan uppnå de utvecklingsmål som anges i Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning. Det var främst den aspekten som vi i utskottet för industrifrågor ägnade vår uppmärksamhet åt.
Vi är glada över att den europeiska rymdpolitiken ges en rättslig grund i Lissabonstrategins kapitel om forskning och teknisk utveckling. Vi kommer att noga granska de förslag om ett europeiskt rymdprogram som kommissionen ska lägga fram och inta en ståndpunkt om detta. Vi måste också definiera förbindelserna med Europeiska rymdorganisationen i enlighet med detta.
Jag är också glad över att den berörda förordningen har undertecknats just i dag, så att EGNOS- och Galileoprogrammen får en praktisk start. Genom vår erfarenhet av dessa två program kommer vi att kunna komma överens om hur andra program ska hanteras. Vi måste nu förbereda, och i praktiken inrätta, en miljö där det blir lättare för oss att effektivt utnyttja nya system och en så bred uppsättning tillämpningar som möjligt, utan att inskränka oss för mycket på förhand.
Mina damer och herrar, rymden är en naturlig gemensam tillgång och inte bara en nations eller gemenskaps egendom. Det är därför som vi, när vi utarbetar EU:s framtida lagstiftning, även måste ta hänsyn till de internationella ramarna. Då menar jag befintliga FN-fördrag samt principerna om rymdlagstiftning.
Slutligen skulle jag vilja tacka föredraganden för hans samarbete och för att han har beaktat industriutskottets åsikter och jag är övertygad om att vi kan åstadkomma mycket mer genom att arbeta på det här sättet.
Anna Ibrisagic
för PPE-DE-gruppen. - Herr talman! Tack, Karl von Wogau, för ett bra och tydligt betänkande. Jag ska börja med något som i första ögonblicket inte verkar ha så mycket med världsrymden att göra, nämligen Balkankriget. Så här i efterhand vet vi att Europa gjorde ganska många fel under 90-talets olika krigskonflikter på Balkan. Europa gjorde inte dessa fel på grund av en dålig gemensam utrikes- och säkerhetspolitik, utan på grund av en total avsaknad av en gemensam utrikes- och säkerhetspolitik. Ändå finns det människor som motsätter sig både den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken och de områden som betänkandet behandlar.
Jag delar Karl von Wogaus uppfattning att satellitövervakningssystem borde finansieras ur den europeiska budgeten, inte bara för att ett sådant system ska utnyttjas i säkerhetssyfte, utan också för att det ska utnyttjas i andra syften som vi har gemensamt intresse av, till exempel i miljösyfte.
Jag vill också poängtera att det i dessa viktiga, men också känsliga frågor som rymddimensionen av Europas säkerhet utgör, är bra att ha ett system som inte är beroende av USA, som bygger på ökat samarbete mellan medlemsstaterna och som utnyttjar resurser på ett bättre sätt. Ett sådant system som behandlas i detta betänkande är också en garant för att vi i framtiden bättre ska kunna hantera de eventuella konflikter som vi inte önskar i Europa, men som det ändå finns en risk för att vi måste hantera.
Ana Maria Gomes
för PSE-gruppen. - (PT) Herr talman! Jag gratulerar vår kollega Karl von Wogau till hans betänkande och till hans outtröttliga stöd till den fördjupning av det europeiska projektet som uppbyggandet av en europeisk försvarspolitik innebär. Betänkandet har en lämplig jämvikt mellan vad som borde vara huvudmålen i en europeisk politik inom området rymd och säkerhet. För det första gäller det den stora betydelsen av att använda alla diplomatiska och politiska kanaler för att förhindra beväpningen av rymden, vilket kommissionsledamot Günter Verheugen betonade, så att rymden kan fortsätta användas som en allmän tillgång för hela mänskligheten. För det andra handlar det om att förse EU med den politik, de finansiella resurser och den utrustning som behövs för att säkra unionens oberoende på det internationella planet.
När det gäller det första målet är det viktigt att poängtera att vi inte talar om att använda rymden för militära ändamål. Från det att rymden började utforskas har satelliter använts för att stödja olika länders väpnade styrkor inom kommunikationsområdet. Vissa av våra kolleger fortsätter att blanda ihop den här typen av operationer, som är förenliga med internationell lagstiftning, med försök av vissa, särskilt Förenta staterna, att sända upp vapen i rymden och göra den till ett fjärde slagfält, utöver land, sjö och luft. Det är sådana krigiska strategier och andra oacceptabla initiativ, såsom Kinas anti-satellitprov i januari 2007, som måste bekämpas.
I betänkandet bemöter man dessa hot genom att söka en aktiv roll för Europeiska unionen. Det är EU:s uppgift att leda en global strategi för att förse den internationella gemenskapen med en effektiv rättslig arkitektur som garanterar att vapen blir helt bannlysta från rymden, genom revidering och förstärkning av fördraget om yttre rymden.
När det gäller det andra målet innehåller betänkandet en varning för att förbise rymdens stora betydelse för EU:s strategiska oberoende. Galileoprojektet visade att en överväldigande majoritet av parlamentsledamöterna anser att det enda sättet för EU att undvika att bli beroende av Förenta staterna, Ryssland och Kina för livsviktiga strategiska verksamheter, t.ex. navigation, är att dela finansiella och tekniska resurser och utrustning mellan oss européer.
I betänkandet understryks även vikten, ofta åsidosatt eller fruktad, av Galileo och andra europeiska nationella program för en seriös gemensam utrikes- och säkerhetspolitik. Utan det fredliga och effektiva utnyttjandet av rymden skulle våra ekonomier, transportsystem och meteorologi och hela vårt sätt att leva att omöjliggöras. EU måste tänka strategiskt i den här viktiga frågan, på samma sätt som Washington, Peking och Moskva gör. Tänk och handla. Det är med det i åtanke som jag djupt beklagar att rådets ordförandeskap inte är närvarande för den här debatten.
Tobias Pflüger
för GUE/NGL-gruppen. - (DE) Herr talman! I punkt 41 i betänkandet står att läsa: ”Europaparlamentet betonar att EU:s rymdpolitik under inga omständigheter bör bidra till den allmänna militariseringen och beväpningen av rymden”. Så långt är allt väl. Men hela betänkandet motsäger det uttalandet. Det är egentligen en lista över militära åtgärder. I punkt 5 står det till exempel att det behövs telekommunikation, informationshantering, observation och navigation inom militärområdet. I betänkandet understryks till och med behovet av satellitprojektet Galileo, vilket helt klart är ett civilt projekt, för autonoma operationer inom ramen för den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken.
Jag tackar Günter Verheugen för att han har klargjort budgetaspekterna igen. I Europeiska unionens nuvarande fördrag står det tydligt att EU:s budget inte får användas för militära ändamål. Därför har GUE/NGL-gruppen lagt fram ändringsförslag för att rätta till den rättsliga situationen i det avseendet att rymden endast får användas för uttryckligen civila ändamål och att Galileo är ett uttryckligen civilt projekt.
Om man tittar på de andra ändringsförslag som lagts fram är det intressant att se hur motsägelsefulla vissa av dem är. Min favorit var ändringsförslaget från de Gröna som inleds med ett påpekande om att Galileo måste förbli ett rymdprojekt för civila ändamål och ändå fortsätter med ett erkännande av Galileos betydelse för självständiga operationer inom ramen för den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken. Det är verkligen motstridigt. Vi borde göra helt klart att frågan här gäller Europeiska unionens militarisering av rymden.
Det är enkelt att fortsätta peka finger åt andra som (också) försöker militarisera rymden. Sådant militärt utnyttjande är precis vad vi inte vill ha! Det är därför som innehållet i det här betänkandet generellt sett är felformulerat. Man uppmanar ju precis till sådan militarisering. Det förkastar vi. Vi vill att rymden ska användas för civila ändamål och att Galileo förblir ett rent civilt projekt. Vi har nu lagt över bördan på skattebetalarna - 3,4 miljarder euro - med denna senaste anbudsinfordran. Vi fortsätter att säga att vi vill ha ett system som är oberoende av USA, men nu är Boeing tydligt intresserat av det här anbudet så det verkar inte heller vara riktigt sant längre.
Vi vill ett rent civilt utnyttjande av rymden, ingen militarisering!
Gerard Batten
för IND/DEM-gruppen. - (EN) Herr talman! Betänkandet inleds med orden ”de allt större politiska och säkerhetsmässiga utmaningar som Europeiska unionen ställs inför gör en självständig europeisk rymdpolitik till en strategisk nödvändighet”.
Om man godtar den öppningen för vad den är så följer naturligtvis betänkandets rekommendationer som en logisk konsekvens: En gemensam europeisk rymdpolitik, genomförandet av den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken, utnyttjandet av satellitsystemet Galileo för militära syften och, naturligtvis, en budget att betala allt med.
Men om vi inte godtar den öppningen faller logiken isär. Världsdelen Europa ställs visserligen inför politiska och säkerhetsmässiga utmaningar, men varför skulle Europeiska unionen ha en självständig rymd-, säkerhets- och försvarspolitik?
Vad den överväldigande majoriteten av EU-medborgarna anbelangar så är inte och ska inte Europeiska unionen vara en politisk stat. Och endast stater har legitim säkerhetspolitik och militär kapacitet. Lissabonfördraget innehåller, som det mycket riktigt sägs i betänkandet, en rättslig grund för den europeiska rymdpolitiken och möjligheten till ett permanent strukturerat samarbete i säkerhets- och försvarsfrågor.
Men Lissabonfördraget är naturligtvis dött rättsligt sätt. Det dödades av Irlands nej i folkomröstningen, så genomförandet av en rymd-, säkerhets- och försvarspolitik borde alltså också vara dött.
Rymd-, säkerhets- och försvarspolitik skulle naturligtvis kräva ett gemensamt kommunikationssystem och i betänkandet understryks nödvändigheten av att Galileo används för en självständig europeisk säkerhets- och försvarspolitik. Fram till helt nyligen har man dock sagt oss att Galileo endast var ämnat för civila ändamål. Slutligen måste det medges att dess verkliga användning är för EU:s militära syften.
I betänkandet vill man också ha det på båda sätten. Å ena sidan förespråkas ett rymdprogram för EU kopplat till säkerhets- och försvarspolitiken men samtidigt sägs det att rymdpolitiken inte ska bidra till militariseringen och beväpningen av rymden. Naturligtvis kommer rymden att militariseras och beväpnas. Det är ofrånkomligt. Det kommer att göras av USA, antagligen av Ryssland och småningom helt säkert av Kina.
Västvärldens säkerhetsintressen skulle i rymden inte representeras av en illegitim europeisk union utan av vår allierade USA, i partnerskap med den enda legitima säkerhetsorganisation som har demokratiskt stöd av Europas befolkning, Nato.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Mina gratulationer till föredraganden, Karl von Wogau, som har utarbetat ett mycket viktigt och aktuellt betänkande. Enligt min åsikt kan betänkandet sammanfattas på följande sätt: Mer fred i rymden, bättre samarbete mellan EU:s medlemsstater och andra länder samt mer finansiella medel för gemensamma rymdprojekt.
Jag godkänner de ändringsförslag som lagts fram, vilka återigen belyser hur viktigt Galileo är som ett rent civilt projekt och jag förkastar varje möjlighet att utnyttja rymden för militära ändamål.
Allt fler länder blir engagerade i rymdprojekt och rymden spelar en allt viktigare roll i våra liv. Militära och civila satellitsystem avsedda för jordobservation samt för telekommunikation, navigation, positionering och tidsbestämning har blivit våra ögon och öron. Geopolitiska klassiker fastställde för länge sedan att ”den som dominerar rymden, dominerar världen”. EU siktar inte på att uppnå överhöghet.
Den multipolära värld där alla nationers rättigheter är säkrade är mycket mer tilltalande. Om de 27 EU-medlemsstaterna slog ihop sin kapacitet i rymden, skulle de öka sin potential att utföra framgångsrika oberoende civila och förebyggande operationer inom ramen för en gemensam utrikes- och säkerhetspolitik. Det skulle kunna innebära en viktig fördel för EU när det gäller att observera truppökningar och övervaka genomförandet av internationella avtal.
EU-länderna har inrättat flera rymdprojekt i syfte att öka den nationella säkerheten. För att undvika onödig överlappning vore det bättre att utnyttja den potential som dessa system innebär fullt ut och minska kostnaden för jordobservationer. Sektorn för telekommunikationssatelliter borde genomgå en effektivare standardisering. Vi behöver intensivare samverkan mellan rymdprojekt som utarbetats av EU. EU borde anslå större finansiella medel och ha en gemensam budget för att hindra enskilda länder från att slösa med sina insatser och resurser.
Under tiden innebär de kommande förhandlingarna om det strategiska partnerskapet EU-Ryssland goda möjligheter att organisera ett ännu mer produktivt rymdsamarbete och målet är utan tvekan att göra allt för att försöka utvidga det strategiska samarbetet i gemensamma rymdprogram med Förenta staterna och Nato.
Philippe Morillon
(FR) Herr talman! Jag bad om ordet när jag hörde Anna Ibrisagic beskriva den kris som uppstod i Balkanområdet och där jag, som ni säkert minns, var inblandad.
Vid den tiden sa vår före detta kollega Jean-François Deniau att ”Europa dog i Sarajevo” och jag svarade att ”Europa dog inte i Sarajevo eftersom Europa inte existerar”.
Europa existerar fortfarande inte och jag gratulerar vår kollega Karl von Wogau till hans kamp, som han fört sedan han blev ordförande i underutskottet för säkerhet och försvar, för att se till att EU infriar de förväntningar som uttryckts, inte bara utanför EU i alla världens hörn utan även inom EU där, som ni vet, 70 procent av medborgarna uppmanar Europa att inta sin plats på den internationella scenen och bevisa att det är sitt arv värdigt.
Marie Anne Isler Béguin
(FR) Herr talman! Vi är ju inte så många här så jag skulle också vilja ta chansen att, i samma anda som Philippe Morillon, tillägga att människor faktiskt förväntar sig en hel del av Europa, och till och med i dag - som Karl von Wogau känner till - befinner sig Georgien, ett land som omfattas av vår grannskapspolitik, nästan på tröskeln till krig. Varje dag inträffar skärmytslingar mellan Georgien och utbrytarregionen Abchasien. Jag skulle vilja påstå att situationen blir värre för var timme som går.
I eftermiddag fick vi dessutom en brådskande vädjan från de georgiska myndigheterna om att EU ska engagera sig i lösningen av denna konflikt och det visar ju hur mycket vi behöver Europa. Om vi inför en grannskapspolitik måste vi också åta oss att genomföra den i praktiken.
Günter Verheugen
kommissionens vice ordförande. - (DE) Herr talman, mina damer och herrar! Som väntat har den här debatten varit tydligt fokuserad på de verkligt kritiska frågorna. Vi bör diskutera dem öppet eftersom vi har att göra med verkligheten och inte något önsketänkande.
Verkligheten är mycket enkel. De traditionella konfliktmönstren är inte längre vad de en gång varit. Den traditionella åtskillnaden mellan inre och yttre säkerhet blir allt vagare. Inte alla i parlamentet instämmer till exempel i den amerikanska inställningen att kampen mot terrorismen är ett krig. De flesta amerikaner delar dock den åsikten.
Den teknik som används för att upprätthålla inre säkerhet, särskilt för bekämpande av internationell brottslighet och terrorism, har en tendens att allt mer komma från samma forskningscentrum och samma företag och även användas för samma ändamål, fast med olika tillämpningsområden.
Vi måste inse att vi måste dra gränserna på annat håll, nämligen där de politiska besluten om att använda dessa instrument fattas. Här vill jag tydligt slå fast att fördraget gäller i detta avseende.
General Morillon, om jag får använda hans titel här eftersom han har hänvisat till sin viktiga roll i Balkanområdet, har uppmärksammat oss på det igen. Det har länge förekommit europeiska operationer för att förhindra, lösa och undvika konflikter. Jag behöver inte kalla in några högre officerare som vittnen. Alla här vet ju att det för de som är säkerhetsansvariga för de europeiska soldater som skickas ut på dessa uppdrag är oerhört viktigt att få en exakt bild av situationen. Dagens förhållanden gör det inte längre möjligt att få en exakt bild utan att använda sig av rymdteknik, eftersom den motsatta sidan skulle ha den annars. Vi skulle försätta våra trupper i extrem fara och göra dem mindre effektiva om vi sa att vi européer av principskäl inte kan tillåta något sådant.
Jag vill fästa uppmärksamheten på dessa problem igen för att visa att jag är mycket medveten om dem. De handlar både om vår rymdpolitik och om säkerhetsforskningen.
Jag kan bara uppmana parlamentet att även se sin roll som en försäkran om att vi i den svåra situation som vi befinner oss i, där allt inte bara är svart och vitt utan det även finns en stor gråzon, fortfarande inte gör avkall på våra värderingar och principer.
Karl von Wogau
föredragande. - (DE) Herr talman! Jag skulle vilja ta upp det Günter Verheugen sa och även svara Tobias Pflüger och Gerard Batten på frågan om vad Europeiska unionens medborgare vill.
Eurobarometerundersökningar visar att 70-80 procent av EU:s medborgare anser att vi behöver en gemensam säkerhets- och försvarspolitik. Det blev särskilt tydligt i samband med de fruktansvärda händelserna i Balkanområdet. De 27 EU-länderna ger ut 170 miljarder euro per år på försvar och ändå kunde dessa länder inte få slut på blodbadet på Balkan eftersom vi helt enkelt ännu inte har en gemensam europeisk organisation för sådana operationer. Det fanns tyska, franska, brittiska, italienska, luxemburgska och andra trupper där men det var bara amerikanerna, inte européerna, som kunde göra slut på blodbadet. Philippe Morillon såg det med egna ögon och upplevde det mycket personligen.
Det är också helt fel att hänvisa till vapen i rymden här. Vilket hot finns det? Om vi till exempel stationerar Galileo- eller observationssatelliter i rymden för att ta reda på vad som händer så sker det för våra medborgares säkerhet. Den verkliga faran är att vapen stationeras ut i rymden och används för att förstöra våra kommunikationssatelliter. Då kan nämligen hela vårt sociala system raseras med relativt små medel. Tänk bara vad som skulle kunna hända om telekommunikationssatelliterna för tv, för radio, för allt som utgör vårt samhälle i dag, skulle förstöras.
Det är därför jag anser att vi är på rätt spår, även med Galileo. Vid omröstningen i morgon kommer vi antagligen att upptäcka att det har skett en åsiktsförändring i Europaparlamentet. Det första steget var att vi lyckades finansiera Galileo ur EU-budgeten. Budgetutskottet och utskottet för utrikesfrågor yrkade mycket kraftigt på detta och lyckades få igenom det. Det andra steget är att Galileo naturligtvis är ett civilt projekt, lite annorlunda än det amerikanska systemet, men att det även behövs och är tillgängligt för operationer som EU-styrkor utför i exempelvis Kongo, Bosnien och Hercegovina eller Tchad.
Jag tror därför att vi i morgon kommer att få uppleva en förändring i vad majoriteten av Europaparlamentet anser.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon, den 10 juli 2008.
