A romák helyzete Olaszországban (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a romák olaszországi helyzetével kapcsolatos bizottsági nyilatkozat.
Vladimír Špidla
Tisztelt elnök úr, hölgyeim és uraim! A Bizottság szigorúan elítéli a romák elleni erőszak minden formáját, és felkéri minden tagállam hatóságait, hogy biztosítsák a területükön élő összes ember személyes biztonságát. A Ponticelliben történt múlt heti események nem egy elszigetelt jelenséget képviselnek. A politikai populizmus által táplált rasszista erőszak, gyűlöletbeszéd és a média túlzott érdeklődése sok tagállamban megfigyelhető jelenség.
A Bizottság kategorikusan elutasítja a romák bármilyen stigmatizálását vagy bűnözőkhöz való hasonlítását. A tagállamok hatóságainak nem csak az ilyen magatartástól kell tartózkodniuk, hanem példát kell mutatniuk a rasszizmus és idegengyűlölet elleni küzdelemben is. Kötelességük kivizsgálni a rasszista támadásokat, és meg kell büntetniük azokat, akik az ilyen támadásokra bujtogatnak vagy azokat elkövetik.
Szeretnék valamire rávilágítani. Az Európai Unió lényege annak meghaladása, ami századokon át jellemezte Európa történelmét: a fajgyűlölet, a pogromok és a tűzzel való pusztítás. Európa azt hirdeti, hogy minden férfinak, nőnek és gyermeknek joga van az üldöztetés és megkülönböztetés elleni védelemre. Ez magában foglalja a társadalmi szolidaritás, a demokráciát és a jogállamiságot, valamint minden ember tiszteletben tartását, származástól, vallástól, bőrszíntől vagy életmódtól függetlenül.
Nem szabad szemet hunynunk azon valós problémák felett, amelyekkel Olaszországban és más országokban a romák szembesülnek. Mindenki látja a rendkívüli szegénységet, társadalmi kirekesztettséget, időszakos munkanélküliséget és az alacsony iskolázottságot, amelynek áldozatai. Ez a helyzet emberi szenvedéshez és társadalmi feszültségekhez vezet. A romákat a társadalom perifériájára szorítja. A tehetségek és a lehetőségek elvesztése kegyetlen dolog a romák számára, és veszteség Európa számára.
Miért áll fenn ez a helyzet? A romák nem kevésbé intelligensek a többségnél, és se nem koldusok, se nem született bűnözők. Mit tehetünk a helyzet megváltoztatásáért? Legyünk őszinték azzal kapcsolatban, hogy mit tehet a Bizottság, és mit kell tenniük a tagállamok kormányainak. Amint azt az Európai Tanács helyesen hangsúlyozta 2007. decemberi következtetéseiben - amelyeket az Önök Parlamentje is üdvözölt -, a tagállamoknak és az Uniónak minden tőlük telhetőt meg kell tenniük a romák integrációjának javításáért.
A polgárok Európai Unión belüli szabad mozgása kapcsán, a 2004/38/EK irányelv az uniós jog jól meghatározott elvein alapul. Számos rendelkezése már évtizedek óta hatályban van. Az irányelv az Európai Bíróság ilyen problémákra vonatkozó esetjogát is magában foglalja. Románia Európai Unióhoz csatlakozása után a románok ugyanazt a szabad mozgást élvezik, mint az Unió többi polgára. A románok már nem harmadik országból jött bevándorlók. A románok az Unió polgárai. Semmilyen körülmények között nem lehet őket kevésbé kedvezően kezelni, mint az Unió más polgárait, a Bizottság pedig gondoskodni fog arról, hogy jogaikat tiszteletben tartsák.
Az irányelv minden tagállam számra lehetővé teszi, hogy megtagadja a letelepedési jogot azoktól az uniós polgároktól, akik nem dolgoznak, és nem rendelkeznek elegendő forrással a területükön való megélhetésükhöz, hogy az ilyen emberek ne váljanak az adott ország szociális jóléti rendszerének terhévé. E források értékelése nem lehet automatikus, és figyelembe kell venni az egyén viselkedését is.
A szabad mozgásra vonatkozó szabályok nem a bűnözők javára születtek. Az irányelv lehetővé teszi olyan emberek kiutasítását, akiknek a viselkedése valódi, állandó és kellően komoly fenyegetést jelent az alapvető társadalmi érdekekre nézve. A bűnözés elleni küzdelmet a jogállamiság teljes tiszteletben tartásával kell végezni. A kiutasításról csak eseti alapon lehet dönteni, és be kell tartani az eljárási garanciákat és az alapvető feltételeket. Azonnali kiutasítás esetén megfelelően indokolni kell a sürgősséget. Uniós polgárok kiutasítása extrém intézkedésnek számít. Ez a Szerződés egyik alapvető szabadságának korlátozását jelenti.
A romák társadalmi integrációjának legtöbb lényegi szempontja - mint amilyen az oktatás, a foglalkoztatás, a társadalmi befogadás, a közegészségügy, az infrastruktúra és a lakásszolgáltatás javítása - mind-mind a tagállamok hatáskörébe tartozik. Az Európai Unió azonban kész arra, hogy felvállalja a nemzeti politikákat koordináló, támogató és megkönnyítő szerepét. Ha mindannyian megtanuljuk egymás befolyásolásának gyakorlását, lesznek eredményeink.
Azon a területen, ahol az Európai Uniónak egyértelmű hatásköre van, a megkülönböztetés elleni küzdelemben, kötelezettséget vállalok arra, hogy biztosítsam a közösségi jogszabályok alkalmazását. A 2000/43/EK irányelv tág hatállyal bíró, fontos eszköz. Nemzeti szintű végrehajtásának mindazonáltal a jogokra és kötelességekre összpontosító figyelemfelkeltésre irányuló kezdeményezésekkel kell kiegészülnie. A helyzet bármilyen mértékű javításának alapvető feltétele az egyenlő bánásmódért felelős testületek panaszainak aktív nyomon követése, és a civil szervezetek ezen ellenőrzési folyamatba történő, teljes körű bevonása.
Az elmúlt hét olaszországi eseményei közös erőfeszítést igényelnek a részünkről. Roma polgártársainknak a szolidaritásunkra van szükségük annak érdekben, hogy megtörhessék a kirekesztés és a reményvesztettség táplálta erőszak ördögi körét. Az erőszaknak ezt a kitörését én segélykiáltásként értelmezem. Politikai vezetőkként kötelességünk, hogy felajánljuk a reményt mindenkinek a problémák fenntartható megoldásának megkereséséhez. A társadalmi kirekesztés ellen lehet küzdeni, a strukturális alapok - különösen az Európai Szociális Alap - által finanszírozott célzott, testre szabott programokkal. Egy ilyen program az egész népesség életkörülményeit javíthatná, és így mind a kisebbségekét, mind pedig a többségét.
Az Európai Tanács és az Európai Parlament felhívására válaszolva, jelenleg azokat a közösségi eszközöket és politikákat tanulmányozzuk, amelyek végrehajthatók a romák integrációjának elősegítésére. Szeretném meghívni az olasz kormányt és a többi tagállam kormányait, hogy vitassák meg velünk a vizsgálat eredményét, és vegyék figyelembe az ebből levonható tanulságokat.
(Taps)
Nagyon köszönöm, Špidla biztos úr. Társadalmi szolidaritás, demokrácia, jogállamiság: örülnék, ha a Parlament nagyobb egyetértésben lenne ezekkel az értékekkel!
Lívia Járóka
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - (HU) Köszönöm, elnök asszony! Tisztelt elnök asszony, kedves biztos úr, kedves képviselőtársaim. Olaszországban a romák helyzete - ugyanúgy, ahogy egész Európában - borzalmas, és több évtizede ez így van. Nagyon-nagyon keveset tettünk és nagyon keveset tesznek az általunk irányított vagy általunk támogatott, és a csoportjainkhoz, a saját politikai csoportjainkhoz tartozó kormányok is ennek megfékezésére.
Sem baloldali, sem jobboldali kormányok nem tudtak semmi változást elérni az elmúlt évtizedekben a romák befogadásával kapcsolatban, ezért nagyon-nagyon fontosnak tartom, hogy itt rendszeresen napirendre tűzzük ezt a kérdést és beszéljünk róla, de ennél sokkal mélyebb elkötelezettséget szeretnénk kérni a politikai pártoktól, és azt gondolom, hogy programokra, megvalósított, valós integrációra van szükség Európában ahhoz a romáknak, hogy ne essenek áldozatul ilyen tömeghisztéria által okozott atrocitásoknak.
Én azt gondolom, hogy nem lehet beérni csupán a plenáris ülésen elmondott beszédekkel, és teljesen felesleges ezt a kérdést pártpolitikai kérdésnek felfogni, hisz szocialista, liberális és konzervatív kormányok sem tudtak semmit se tenni. Az a semmittevés, ami most Európában zajlik romaügyben, azt elutasítjuk, ugyanúgy, ahogy elutasítjuk a kollektív bűnösség elvére való hivatkozást is és ennek gyakorlatát is, és ugyanúgy, ahogy elutasítjuk a bűnözést is.
Azt gondolom, hogy nagyon fontos, hogy az olasz kormány mindent megtegyen annak érdekében, hogy betartsa ígéretét és a biztonsági csomagterve ne irányuljon egyetlen etnikai csoportra sem, elkerüljük a tömeges kiutasításokat, de ennél még sokkal fontosabbnak tartom azt a jelzést, amit mi küldhetünk innen Európából az országoknak. Azt a felelősséget, amit az Európai Bizottságnak kell vállalnia azért, hogy legyen egy szakmai minimum, legyen az országok között egy megegyezés arra, hogy hogyan fognak az európai romák helyzetén nagyon-nagyon gyorsan változtatni.
Én azt gondolom, hogy Európa erkölcsisége és versenyképessége szempontjából elengedhetetlen, hogy az üres beszéd helyett végre az akció, a komoly tervek megvalósítása vegye át a hangsúlyt, és a lényeg ez legyen. És én azt gondolom, hogy az a feladatunk, hogy ezt elősegítsük és megköveteljük. Köszönöm.
Martin Schulz
a PSE képviselőcsoport nevében. - (DE) Tisztelt elnök asszony! Az Európai Parlament szocialista frakciója kérte ezt a vitát, és köszönöm Önnek, Špidla biztos úr, hogy megfogalmazta a legfontosabb elemeit annak, amit le kell mondani. Igen hálás vagyok továbbá nagyon egyértelmű szavaiért.
Engedjék meg ezért, hogy mindannyiunk védőbeszédével kezdjem. Mi itt a terem jobb- és baloldalán, közös értékeken osztozunk. Nagyon hálás vagyok azért, hogy a Parlament sok konzervatív képviselője is egyetért velünk abban, hogy humanitárius megközelítést kell alkalmaznunk a megoldandó problémára.
Az emberi méltóság nem képezheti vita tárgyát az Európai Unióban. Táborok felgyújtása, emberek zaklatása az utcán - ez elfogadhatatlan! Ez a módszer egyáltalán nem old meg semmit. Köszönöm, Špidla biztos úr, hogy az európai politika eme legfőbb értékét felszólalása középpontjába állította.
Szeretnénk hozzájárulni a problémák megoldásához, ezért egy dolgot nagyon világossá akarok tenni. Az a probléma, amiről ma beszélünk, nem olasz probléma, hanem olyan probléma, amely - bár Olaszországban történik - valójában az egész Európai Unióban zajlik az elmúlt néhány évben. A probléma az, hogy a kisebbségek nem kellőképpen integrálódtak az európai társadalmakba, és a roma közösségek különösen szenvednek ettől, minden uniós országban.
Az olaszországiéhoz hasonló események, amelyekkel kapcsolatban most kifejeztük felháborodásunkat, más Európai Uniós országokban is megtörténtek. Ezért - ismét mondom - nem kell most Olaszországra mutogatnunk. Azon kell elgondolkodnunk, hogy hogyan tudjuk, az olasz hatóságokkal együtt, megoldani a problémát, elsősorban a roma közösség érdekében, amelynek azonnali, közvetlen segítségre van szüksége. Oly módon kell ezt megoldani továbbá, hogy az a helyhatóságok, kis- és nagyvárosok érdekeit is szolgálja, amelyek közül néhányat elborítanak a tőlük elvárt integrációs feladatok. Ezeknek a polgármestereknek is szükségük van a segítségünkre. Ezért nagyon bölcs dolog volt Öntől, biztos úr, az a javaslat, hogy azon gondolkodjunk, hogyan tudunk azonnali segítséget nyújtani az ilyen önkormányzatoknak, a rendelkezésre álló uniós alapok felhasználásával.
Úgy vélem, hogy az általunk megteendő erőfeszítéseket egyetlen irányba kell összpontosítani. Nem azon kell most vitatkozni, hogy kit lehet valamiért hibáztatni, vagy hogy ki mit nem tett meg. Kollektív erőfeszítést kell tennünk, és a közelmúlt eseményei szolgáljanak okot arra, hogy azt mondjuk, a roma közösségnek az kell, hogy minden uniós tagállam, az európai polgárok egész közössége hajlandó befogadni őket. Ahhoz is ragaszkodnunk kell, hogy a roma közösség engedje a társadalmunkba való integrálódást. Ennek lehetségesnek kell lennie, a közösség kulturális identitásának teljes tiszteletben tartása mellett.
Ma telefonon beszéltem Frattini úrral, Olaszország külügyminiszterével, és egyértelműen közöltem vele, hogy mi, a szocialista frakció, a Bizottsággal és a Tanáccsal együtt megoldást akarunk találni a legsürgetőbb problémákra, mert úgy vélem, nem szabad hagynunk, hogy a romák olyan emberek támadásainak célpontjává váljanak, akik ilyen nem megfelelő magatartással akarnak a jobboldali populista politizálás kedvében járni. Ez a mi közös feladatunk, ezért kezdeményeztük ezt a vitát.
(Taps)
Viktória Mohácsi
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Tisztelt elnök asszony! Gratulálok biztos úrnak a tárgyban elhangzott kiváló beszédéhez. A Nápolyban május 13-án történt cigányellenes pogromokra és az azt követő olaszországi fejleményekre szeretnék reagálni. Múlt hétvégén ellátogattam Rómába és Nápolyba, hogy egyfajta helyszíni kutatómunkát végezzek, és személyesen beszélgettem az ott élő emberekkel. Sürgős beavatkozást kértem ezenkívül az olasz kormánytól az országban az alapvető jogok biztosítása és a romáknak a további erőszakos cselekményektől, rasszista agressziótól való megvédése érdekben, valamint azt, hogy hárítsa el az Olaszországban uralkodó ellenséges hangulatot. Február 23-án levelet írtam Silvio Berlusconinak. 88 más nem kormányzati szervezettel együtt komolyan aggódunk amiatt, hogy a véghezvitt politikai kampány negatív sztereotípiákkal azonosította a romákat, és az egész roma nemzetséget választási bűnbakként használta fel, ami teljességgel ellentétes az európai értékrenddel. Most láthatjuk a kampány hatását.
A roma vészhelyzetet akkor nyilvánították ki, amikor a média azt jelentette, hogy egy 16 éves roma lány Nápolyban megpróbált elrabolni egy hathónapos csecsemőt az édesanyjától. Tényfeltáró küldetésem eredménye szerint ez a történet nem igaz, a rendőrség soha nem kapott ilyen bejelentést, nem történt ilyen esetben nyomozás.
Május 13-án egy nagyjából hatvanfős tömeg Molotov-koktélokkal felgyújtott öt roma tábort Nápolyban. Hasonló erőszakos kitörések történtek más olasz nagyvárosokban is, például Milánóban. Ami igazán aggasztó, az az, hogy a nápolyi rendőröktől kapott információim szerint egyik esetben sem folytattak nyomozást. Meg kell mondanom, hogy az olasz kormány azokkal szemben tűnik erősnek, akik gyengék, és gyenge azokkal szemben, akik erősek. Amikor felhozzák a biztonság kérdését, először a Camorra által elkövetett szervezett bűnözéssel kellene foglalkozniuk. A bevándorlásról és a roma kérdésről akarnak beszélni, hogy eltereljék a figyelmet Olaszország igazi problémáiról. Remélem, hogy az olasz hatóságok biztosítani fogják a nápolyi és milánói események megfelelő szintű és hatékony kivizsgálását, és teljesen jogszerűen emelnek vádat minden felelős személy ellen, azokat a közhivatalnokokat is beleértve, akik fajgyűlöletet szító, ellenséges nyilatkozatokat tettek a romákról.
Felhívom az olasz hatóságokat, hogy teljes mértékben működjenek együtt a kormányközi intézményekkel, nemzetközi szervezetekkel és hazai civil társadalommal annak érdekben, hogy gyorsan és hatékonyan véget vethessenek a romák emberi jogi vészhelyzetének Olaszországban. Felhívom továbbá az Európai Bizottságot, hogy álljon elő egy európai roma stratégiával, amelynek célja, hogy a roma integráció elsődleges fontosságú legyen, valamint hogy vezesse és koordinálja a tagállamokat a roma polgárok jogainak tiszteletben tartása iránti felelősségük tekintetében.
Monica Frassoni
Tisztelt elnök asszony, hölgyeim és uraim! A Parlament nem a legjobb hely valamely kormány elleni polémiára; ez az a hely, ahol az európai polgárokat aggasztó és megrémítő kérdésekre adható közös megoldásokat megvitatjuk, megvizsgáljuk és keressük, és ami Olaszországban történik, az sok európait érint.
Az incidensek jelentőségükben és súlyosságukban nagy szóródást mutatnak: romák elleni támadásoktól, a bűnözői csoportok ellenőrzése alatt tartott egész területek leromlásától és szegénységétől, ahol olaszok és migránsok a semmiért vesznek össze, a tragikus hulladékválságig, majd végezetül Olaszország gyönyörű új esélyegyenlőségi minisztere által tett hihetetlen kijelentésekig, amelyek a homofóbia határát súrolják.
Ezért - steril polémia nélkül - maradjuk a tényeknél, és nézzük meg, mit tehetünk azért, hogy segítsünk és hogy javítsuk a helyzetet, ahelyett, hogy azt továbbrontanánk. Amit nem szabad tenni, az a tények tagadása. Miért foglalkozunk a romák európai és olaszországi helyzetének megvitatásával? Azért, mert a romák szenvedik el a legtöbb kisebbségi megkülönböztetést Európában, és a Parlament évek óta foglalkozik a kérdéssel. Nem vagyunk jótétlelkek, de szélsőségesen erőszakos események történtek, intolerancia és rasszizmus uralkodik, amit a nevén kell nevezni, ha rendbe akarjuk ezeket tenni.
Mint említettem, nem vagyunk jótétlelkek. A megoldás mélyén annak jogszerűségét keressük: ez alatt valamennyi szabály tiszteletben tartását értem. Ez olyan szabályokat jelent, amelyek visszatartják az embereket a lopástól és a köztulajdon jogtalan elfoglalásától, gyerekek koldulásra kényszerítésétől, a nők rabszolgasorban tartásától, de egyben olyan szabályokat is, amelyek tiltják a megkülönböztetést és a szegények zaklatását, és olyan emberek évtizedekig tartó elnyomását, akik már azt sem tudják, milyen nemzetiségűek is, és nem saját jószántukból vándorolnak, hanem mert annyiszor kellett már menekülniük, hogy csak útközben tudnak élni. Hölgyeim és uraim! Sok romának ez jelenti a valóságot Olaszországban és Európában.
Befejezésül szeretném megköszönni Špidla biztos úr hozzászólását, hogy bátran kiállt és tisztázott néhány olyan dolgot, amit mindig fenntartottunk a 2004/38/EK irányelv szellemében, és hogy ezeket hogyan értelmezte félre egyes helyeken az olasz kormány. Remélem, hogy az egyértelművé tétel bevezetésére irányuló munkája támogatásunkkal továbbfolytatódhat.
Cristiana Muscardini
Tisztelt elnök asszony, hölgyeim és uraim! Talán a minden uniós polgárt érintő gazdasági, energetikai és biztonsági helyzet súlyossága meggyőzhette volna a Parlamentet, hogy magára vállalja az összes uniós országon végigsöpörni látszó félelemhullám megakasztását.
Tegnap azonban partizánakció-szerű döntéssel, más utat választott, de lehet, hogy ez csak a média kedvéért történt. Nyilvánvaló, hogy a döntés alapja nem politikai, hanem pártpolitikai. azon tény miatt, hogy ez egy állásfoglalás nélküli vita. Ez sokatmondó! Osztjuk a pápa szolidaritásról és nagylelkűségről vallott nézeteit. Mielőtt azonban szolidaritásról beszélhetünk, tiszteletben kell tartani a jogot. Olaszország híres a nagylelkűségéről. Míg más országok harmadik országok állampolgárokra lőttek, megint mások visszafordították a menekültszállító hajókat, vagy halászhálókba, roncsokba kapaszkodó embereket hagytak vízbe fulladni, addig Olaszország nagy kedvességgel és nagylelkűséggel befogadta a az uniós és nem uniós polgárokat is.
Természetesen törtnek atrocitások, és ezeket el kell ítélni, és a jelenlegi kormány ezt meg is tette. Nem értjük azonban, hogy Mohácsi asszony miért nem foglalkozott az olaszországi roma problémával tavaly, öt hónappal, vagy éppen másfél évvel ezelőtt. Miért most beszél erről a Parlament, öt héttel a szavazás előtt, miközben nem foglakozott a problémával akkor, amikor az nyilvánvalóan sürgető volt? Nem, Schulz úr; ha a vita címe "A romák helyzete Európában” lenne, akkor elhihetnénk, hogy ez általános probléma. Ez pártkérdés, mivel politikai megoldásokra van szükség.
Roberto Musacchio
Tisztelt elnök asszony, hölgyeim és uraim! Egyetértek Špidla biztos úrral: eddig nem tapasztalt súlyú politikai cselekményeket és eseményeket látunk. Az Európai Parlament irányelveinek és nyilatkozatainak mindenkire érvényesnek kell lenniük, még Olaszországra is. Ezt a jelenlegi kormánynak címezzük, amelynek hatalomra jutása óta tett cselekedetei és nyilatkozatai adnak okot igazi aggodalomra, és megdöbbentettek bennünket. Ezt már az előző kormánynak is elmondtuk.
A megkülönböztetés elleni küzdelmet és a roma integráció iránti elkötelezettséget kegyelettel őrzik a parlamenti szavazatokban. A mobilitáshoz és a lakóhely megválasztásához való jog az európai polgárság alappillére. Európának meg kell könnyítenie határozatai végrehajtását. A nácik által is üldözött európai kisebbségként a romák állampolgári jogait el kell ismerni.
A közelmúlt eseményeit nagyon komoly dolognak tartom: ez a félelem - például a romafóbia - politikai kihasználása a választói konszenzus elnyerése céljára; a félelem a szavazatszerzés alapja. A politikát és a demokráciát megfojtják a folyamatban, a békés egymás mellett élést megmérgezik, és magát a civilizációt, amit Európának kellene gondoznia, elpusztítják. Ennek a vitának konkrét eredményeket kell hoznia: a tagállamok intézkedéseinek nyomon követését, a helyi intézkedések nyomon követését és a roma polgárok életkörülményeinek nyomon követését.
Gerard Batten
az IND/DEM képviselőcsoport nevében. - Tisztelt elnök asszony! Ami Olaszországban történik, az azt példázza, hogy mi történhet, amikor a valóság összeütközik az Európai Unió utópisztikus idealizmusával. Az EU idealizmusa abból áll, hogy a bevándorlás korlátlan, ellenőrizetlen és megkülönböztetésmentes eszközével képes megteremteni egy nagyszerű, új, határok nélküli államot. A valóság pedig az, hogy ez a tömeges és szabályozatlan bevándorlás komoly társadalmi problémákat von maga után. Pártom és én teljes mértékben elítéljük a közelmúltbeli olaszországi erőszakot, amit etnikai származásuk miatt követtek el bizonyos embercsoportok ellen.
Hallottunk közösségek befogadó társadalmakba való integrálásáról, de hogyan valósulhat ez meg, ha a bevándorlók száma ezt nem teszi lehetővé? Az EU küldetése az, hogy egy nagyszerű, határok nélküli államot teremtsen, és ez az utóbbi években nagy embertömegek mozgását idézte elő Európában, amelyhez hasonló a római birodalom bukása óta biztosan nem volt. Frattini úr, az új olasz külügyminiszter, szigorúbb bevándorlási törvényeket kíván bevezetni. Ez ugyanaz a Frattini úr, aki - amikor uniós biztos volt - azt mondta, hogy Európának legalább 20 millió új bevándorlóra van szüksége Afrikából és a harmadik világból. Most, hogy Frattini úr elhagyta az EU elefántcsonttornyát, és a valós politikai világban dolgozik, más hangot üt meg.
Az EU nyitott határok politikája azt jelenti, hogy egyetlen tagállam sem tudja ellenőrizni, hogy ki léphet be az országba, és ki nem. Nagy-Britanniában ez az infrastruktúra, a közüzemi és szociális szolgáltatások, valamint a lakáshelyzet elviselhetetlen megterheléséhez vezetett. Fokozódtak a megbetegedések és a bűnözés. Az én választókerületemben, Londonban a szervezett bűnözés nagy részét külföldi etnikumú bandák tartják a kezükben. Minden országnak ellenőrzött bevándorlási politikával kell tudnia rendelkezni, hogy megválogathassák, milyen és mekkora számú bevándorlót akarnak beengedni, az igények szerint. Az ijesztő, erőszakos olaszországi jelenetek annak közvetlen eredményei, hogy az Európai Unió átvette annak az ellenőrzését, aminek kizárólag a nemzeti államok hatáskörébe és ellenőrzése alá kellene tartoznia.
Luca Romagnoli
(IT) Tisztelt elnök asszony, hölgyeim és uraim! Ha nem tévedek, a spanyol szocialisták által Olaszország és annak a belbiztonsághoz való szuverén joga ellen felhozott, ismételt vádaskodások azoktól származnak, akik szigorúan ellenőrzik partvonalaikat, akik számára még friss a Ceuta és Melilla-ügy, akik úgy kezelik a katalán és baszk szeparatizmus kérdését, hogy egy kalap alá veszik a politikai polémiát a terrorizmussal.
Tudják-e a spanyol és az európai szocialisták, mennyire nagylelkű volt Olaszország a romákkal szemben? Tudják-e, mennyi olyan jóléti és pénzügyi támogatást, oktatást és egészségügyi ellátást kapnak a romák, amihez még az olasz állampolgárok sem jutnak hozzá? Tudják-e, hogy az antiszociális bűncselekmények hány százaléka írható ezeknek a "vándorlóknak” a rovására? Szeretném megkérdezni Špidla biztos úrtól, aki védi az olasz városokban az utcán kolduló, rózsát áruló, és a közlekedési lámpáknál szélvédőt mosó gyerekeket, röviden, a kizsákmányolt gyerekeket, akiknek gyakran az sem lehet tudni, kik a szüleik. Például miért nem végeznek mindezeknél a gyerekeknél DNS-vizsgálatot, azzal a kettős céllal, hogy megvédjék a kiskorúakat és megállapítsák származásukat? Úgy vélem, igazam van, amikor azt mondom, hogy erre már van precedens Argentínában az elveszett gyerekekre.
Véleményem szerint, biztos úr, nem szabadna roma táboroknak lenniük Olaszországban, vagy ami azt illeti, Romániában vagy bármely más európai uniós országban. Tulajdonképpen, ha lehetővé akarjuk tenni a romáknak identitásuk megfelelő kifejezését - saját védelmük és jobb önvezérlésük érdekében is - azt javaslom, hogy az EU hozzon létre egy roma államot, talán valahol Kelet-Európában, mivel a romák nagy része abból a régióból érkezik.
Ez véget vetne diaszpórájuknak, autonóm módon vezethetnék és irányíthatnák saját népüket, életminőségük és jólétük javulna, és ha megengedik, hogy ezt mondjam, a miénk is!
Stefano Zappalà
(IT) Tisztelt elnök asszony, hölgyeim és uraim! Egy perc biztosan nem elég ennek a témának a megvitatásához. Elhangzott, hogy senki nem vádolja az olasz kormányt, de az általam hallott beszédekben gyakran felemlegették a populista jobboldali politikát.
Mohácsi asszony azt mondta, hogy a hathónapos csecsemővel összefüggő nápolyi incidens nem volt igaz. Frassoni asszony az olasz esélyegyenlőségi minisztert hibáztatta. Egy hat nappal azelőtt felesküdött kormány a célpontja a spanyol miniszterek indulatos vádjainak, miközben sokkal komolyabb incidensek történtek Spanyolországban.
Úgy vélem - sőt, meggyőződésem -, hogy sokkal elfogadhatóbb lett volna, ha a biztos úr általánosságban a polgárokkal és nem csak néhányukkal beszélt volna a szolidaritásról. Az egyetemes szolidaritás mellett vagyunk, és vagyok. Úgy vélem azonban, hogy a kormánynak kötelessége minden állampolgára biztonságát garantálni, és nem csak egyes polgárokét; kötelessége biztosítani, hogy minden gyermek azonos körülmények között élhessen, és nem csak egyes gyermekek; kötelessége törekedni az integrációra, de nem oly módon, hogy - mint egyes esetekben - bűnözők menedéke legyen. Mindenkit meg kell védenie.
Tisztelt elnök asszony! Ön rendkívül nagylelkű volt, kérem, engedje meg, hogy befejezzem ezt a gondolatot. Úgy vélem, hogy egy kormányt nem lehet és nem szabad megvádolni; különösen nem egy olyan kormányt, amelyet Olaszországban egy korábban soha nem látott többség választott meg. Úgy gondolom, hogy ezt a mindannyiunk által rendkívül érzékenynek és fontosnak tartott problémához komolyan kell hozzáfogni, és nem a politikai gesztusok szintjén. Én mindig támogattam azt az elgondolást, hogy a Parlamentnek, az Európai Uniónak egyszer és mindenkorra abba kell hagynia politikai pózolást, és hiteles integrációs politikával kell rendelkeznie anélkül, hogy az egyes kormányokat támadná.
Gianni Pittella
(IT) Tisztelt elnök asszony, hölgyeim és uraim! Špidla biztos úrnak igaza volt, amikor azt mondta, hogy a roma táborok ellen Rómában és Nápolyban nemrég elkövetett támadások vagyon súlyos incidensek voltak, és ezeket olyan megoldások keresésével kell kezelni, amelyek nem mentik fel Európát a vád alól, nem keresnek bűnbakokat, és nem alkalmaznak diszkriminatív vagy megalázó nyelvezetet. Elnézést kérek Romagnoli úr nevében, akit most hallottunk. Az ilyen megnyilatkozások csak továbbfűtik azt a veszélyes klímát, amely bármikor erőszakba és rasszizmusba torkollhat.
Ez a vita, Zappalà úr, nem Olaszország vagy az olasz kormány bíróság elé állítása: a biztos úr az együttműködés világos üzenetét hozta. Meggyőző és konkrét válaszokat várunk az olasz kormánytól, két alapvető követelménnyel összhangban: integráció és biztonság, valamint befogadás, integráció és biztonság a joggal összhangban és az állam - nem pedig a milícia és a polgárőrség - által végrehajtva, ami visszatérést jelent országunk történelmének egy olyan sötét időszakába, amit nem szeretnénk viszontlátni. Ma ilyen szalagcímeket lehet látni: "Európa bíróság elé állítja Olaszországot”, vagy "Schultz elvtárs, Berlusconi ellensége, Olaszország ellen vonul”. Ez nevetséges.
Azt szeretném mondani, hogy Olaszország, egy nagyra becsült és civilizált értékeiért szeretett ország, arra kéri Európát, hogy töltse be a biztonság megerősítésében és az integráció előmozdításában vállalt szerepét.
Marco Pannella
(IT) Tisztelt elnök asszony, hölgyeim és uraim! Egyszerűen csak azt akarom mondani, hogy az események súlyossága ellenére, amit, úgy vélem, mindenki elismer, egy bizonyos gondolkodási séma és a helyzettel kapcsolatos tudatlanság uralkodik Olaszországban és Európában, ami ijesztő számomra. Ez mindig valaki másnak a hibája. Követelem ezért az önvád kötelességét és jogát. 15 évig voltunk hatalmon Rómában és Nápolyban! Rómában, Nápolyban és egész Olaszországban egy gyalázatos televíziós kampány kezdődött. A bűnözés elítélésére fordított műsoridő aránya - amely megteremtette a félelem pszichózisát - 10%-ról 24%-ra emelkedett.
Tisztelt elnök asszony! Csak azt akarom mondani, hogy ahol nincs demokrácia, ott nincs béke sem a romák, sem az olaszok számára. Olaszország nem demokrácia; nincs jogrend. Elindulhatunk innen és vitatkozhatunk, és reménykedhetünk, de nem azzal az olcsó moralizálással, ami túl sokunknak a sajátja.
Elly de Groen-Kouwenhoven
Tisztelt elnök asszony! Mélységesen csalódott vagyok, hogy azt kell tapasztaljam, Barroso elnök úr nem foglalkozik kellőképpen a roma problémákkal. Ennek a Parlamentnek a megbízatási ideje alatt két közös állásfoglalást fogadtunk el a romákról, egy, a roma nőkről szóló jelentést, és számos megbeszélést folytattunk az Európai Bizottsággal. Időközben nőtt a cigányellenesség, és nyilvánvalóan a rasszizmus általános elfogadottsága is. Eljött a cselekvés ideje.
A romák olaszországi esete egyértelmű példája a kormány által támogatott rasszizmusnak. A roma bűnbakok elleni olaszországi erőszak az 1930-as évek zsidóellenes és romaellenes pogromjaira emlékeztet. Berlusconi politikai taktikája olyan, mint Milošević etnikai tisztogatása a volt Jugoszláviában.
Az Önök szolidaritására szeretnék támaszkodni annak érdekben, hogy nyomást gyakoroljunk a Bizottságra és a Tanácsra egy uniós roma politika céljából. Meggyőződésem, hogy az EU elnöksége hallotta ezt a vitát, és a következő EU-csúcson komolyabban is meg fogja vizsgálni a roma kérdést.
Roberta Angelilli
(IT) Tisztelt elnök asszony, hölgyeim és uraim! Én is szeretném eloszlatni a félreértéseket. Az erőszak és a megkülönböztetés minden cselekedetét határozottan el kell ítélni, de fontolóra kell vennünk a helyzetet, különösen, hogy elkerüljük az álszentséget, vagy - ami még rosszabb - a helyzet politikai kihasználását. Elnézést kérek, hogy ilyen nyers vagyok, de szeretnék fátylat borítani azokra a próbálkozásokra, amelyeket ma sokan elkövettek ebben a teremben, hogy a romák jelenlegi olaszországi helyzetéért Silvio Berlusconit hibáztassák.
Veltroni úr és Bassolino úr talán többet tud a szégyenről, különösen amikor az illegális roma táborokban uralkodó mocsokról van szó. Mindazonáltal mindenkit szeretnék megkérni arra, hogy tegyen erőfeszítést a felelős és komoly magatartásra, amire most nagy szükségünk van mindazon késedelem és a megoldásra való felszólítások után, ami eddig süket fülekre talált.
Meg kell kétszereznünk erőfeszítéseinket és ki kell állnunk a roma táborokban abszolút embertelen és elfogadhatatlan körülmények között élő emberek mellett; meg kell feledkeznünk az anyáról, akinek a gyermekét majdnem elrabolták, és a nem egészen egy éve megerőszakolt és meggyilkolt Reggiani asszony családjáról, amely esettel sajnos foglalkozott ez a Parlament is.
Javaslataink, amelyeken éveken át dolgoztunk, egyértelműek: bekerültek mind a romák európai unióbeli helyzetéről szóló, tavalyi európai parlamenti állásfoglalásba, és a gyermekek jogairól szóló európai stratégiába is. Egy: meg kell oldani a roma táborok problémáját, ahol nem létezik egészség és biztonság; kettő: drasztikus intézkedések javasolása, mint például a szülői jogok gyakorlásának elvesztése az olyan szülők esetében, akik koldulásra, prostitúcióra és gyermekmunkára kényszerítik a gyerekeiket; három: a roma gyerekeknél az iskolából való kimaradás arányának csökkentése, ami néhány tagállamban eléri a 75%-ot; négy: a közösségi pénzalapok jobb felhasználása az olyan roma származásúak vonatkozásában, akik dolgoznak, integrálódni akarnak és iskolába járatják a gyerekeiket, de ugyanakkor el kell különíteni és haza kell küldeni a visszaeső bűnözőket.
Végezetül, az egész Európai Unióhoz szólok, mivel a probléma minden tagállamot érint, amint ezt - többek között - az Európa Tanács nemrég sajnálattal megállapította.
Umberto Guidoni
(IT) Tisztelt elnök asszony, hölgyeim és uraim, Špidla biztos úr! Rendkívül aggódom az Olaszországban lezajlott közelmúltbeli események miatt. Boszorkányüldözéses hangulat van a románok és a romák ellen, büntető expedíciókat vezetnek, felgyújtják a vándortáborokat. Az olasz kormány rögeszmés biztonsági kampánnyal visel hadat, amely kétségbe vonja Európát, a Schengeni Szerződést és az EU-n belüli szabad mozgást.
A jogi kultúra szempontjából ismét foglalkozni kell a biztonság kérdésével, amit nem befolyásolhat a dolgok vészhelyzet jellegű aspektusa. A jogállamiság megköveteli, hogy a bűnelkövetésért való felelősség egyéni legyen; nem tulajdonítható kollektív kategóriáknak. Ha eltérünk ettől az alapelvtől, az veszélyes precedenst teremt, amely egész etnikai csoportok kriminalizálásához vezet. A biztonsági követelmény jogszerű, de nem hagyatkozhatunk a gyűlölet és idegengyűlölet politikai célú szítására tervezett kizsákmányolásra.
Ahelyett, hogy az illegális bevándorlást bűncselekménynek minősítené, az olasz kormánynak inkább az EU pénzalapjait kellene hatékonyabban felhasználnia az integrációs politikára. Röviden: ismét meg kell nyitnunk a vitát a megfelelő európai környezetben a romák kiutasításáról, és meg kell erősítenünk, hogy a meglévő jogszabályokat kell betartatni, az uniós polgárok mozgásszabadságának megkérdőjelezése nélkül, amely minden európai polgár elidegeníthetetlen joga.
Roberto Fiore
(IT) Tisztelt elnök asszony, hölgyeim és uraim! Azt szeretném mondani, hogy olyan kormányt vádolnak, amely két évig több százezer embert engedett be az országba, és ugyanakkor azt is megengedte, hogy ezek az emberek abszolút mocsokban éljenek, új al-proletariátust teremve ezzel. Azokat is vádolni kellene, akik nem gondolkodtak el egy moratórium lehetőségén, amikor Románia és más országok csatlakoztak az EU-hoz.
Nem hiszem, hogy Olaszország képes más olyan sürgető problémák mellett megbirkózni ezzel a kérdéssel, mint a hulladékgazdálkodás, a foglalkoztatás és a lakásellátás. A roma kérdés áthidalhatatlan probléma, mivel ezt a "szolidaritást” olyan táborok képviselik - amint azt a tegnapi Porta a porta műsorban [aktuális ügyekkel foglalkozó olasz tévéműsor] láthattuk -, amelyek elvileg legálisak, de ahol állandó a gyermekekkel folytatott rossz bánásmód, az egészségügyi körülmények pedig abszolút visszataszítóak.
Szerintem az egyetlen dolog, amit Olaszország tehet - és Európának támogatnia kell ebben -, az a következő: 1) Olaszország vonatkozásában legalább hat hónapra fel kell függeszteni a Schengeni Szerződést, mivel a Parlament is elismeri, hogy a roma vészhelyzet problémát jelent Olaszországban, tehát fel kell függeszteni a Schengeni Szerződést; 2) az illegális bevándorlást bűncselekménynek kell minősíteni Olaszországban, ahogy az más országokban is van; 3) tárgyalni kell Romániával, Boszniával, Macedóniával és Szerbiával - más szóval uniós tagállamokkal és harmadik országokkal is - az olaszországi roma populáció humánus hazatelepítéséről.
Mario Mauro
(IT) Tisztelt elnök asszony, hölgyeim és uraim! A legjobbat szeretném feltételezni Schulz úrról, amikor azt mondja, hogy konstruktív megközelítést kíván a romák befogadása és azon elkerülhetetlen szabályok tekintetében, amelyeket a romáknak ugyanúgy be kell tartaniuk, mint másoknak, ha részt akarnak venni abban az együttélési projektben, amit Európai Uniónak hívunk.
Az utóbbi 18 hónap fokozódó erőszakos eseményeiben érintett emberek és olasz áldozatok jogainak és méltóságának állandó eróziója azon kormányok és intézmények által tanúsított ellentmondások példája, amelyek egyrészt megértést prédikálnak, másrészt hagyják, hogy emberek mocsokban éljenek, és a csőcselék igazságának keze által kifosszák, megerőszakolják és megöljék őket.
Ha tényleg eltökéltek vagyunk abban, hogy megoldást keressünk, Schulz úr, hölgyeim és uraim, akkor valljuk be, hogy nemcsak a Prodi-kormány omlott össze, hanem mind a bal-, mind a jobboldalnak erőfeszítést kell tennie egymás elfogadása irányában. Ez megkönnyíti egy olyan probléma felvállalását, amelyben egyébként a régi politikai iskola a váltságdíj megfizetésére kötelezne bennünket, és Berlusconi úr szellemét kellett volna felmutatnunk annak érdekben, hogy felmentve érezzük magunkat hibáink alól. Köszönöm.
Adrian Severin
Tisztelt elnök asszony! Olaszországban, egy tiszteletre- és szeretetreméltó országban, a populista retorika egyesült a szélsőjobb doktrínáival, és felszította az etnikumok közötti gyűlöletet, bátorította a romaellenes pogromokat, és előkészítette a talajt a faji törvényekhez. Egyfajta bizarr módon a romafóbia románellenességgel egyesült. Miközben élénken tiltakozunk a Burmában vagy más távoli helyeken megnyilvánuló embertelen magatartás és megkülönböztetés ellen, tegnap csak hattal voltak többen azok az európai parlamenti képviselők, akik úgy gondolták, hogy az olaszországi események többet igényelnek, mint egy egyperces szívélyes beszédet azoknál, akik szerint ez nem szokásos kérdés.
Az olaszországi probléma nem roma vagy román probléma, amint azt Daul úr tegnap mondta. A románok és a romák csak áldozatok. Az olaszok is áldozatok. Az olaszországi események és fejlemények csak annak a tendenciának a sokkoló megnyilvánulásai, amely látensen Európában sok más helyen is jelen van. És emiatt egész Európában elterjedhet - ez európai probléma. E probléma megakadályozásához és a romákkal kapcsolatos kihívással való megbirkózáshoz nem több elnyomásra, hanem több integrációra van szükség. Nem több rendőrségre, hanem több igazságszolgáltatásra van szükség, különösen szociális igazságra. Működő államokra van szükség, olyan médiára, amely soha nem téveszti össze a bűnözést a nemzetiségi hovatartozással, és egy olyan Európai Unióra, amely képes egy igazán átfogó és határozott európai stratégia megfogalmazására és kiemelésére, különösen a romák és általában az interkulturális kapcsolatok vonatkozásában. Ha nem megyünk át ezen a vizsgán, akkor Nápoly lángjai egész Európát felgyújtják.
Milan Horáček
- (DE) Tisztelt elnök asszony! Az Európai Unióban több mint 10 millió szinti és roma él a társadalom perifériáján. A 2005-ben indult, "A Roma Integráció Évtizede” program egyelőre keveset változtatott ezen. Az olaszországi incidensek világosan mutatják, hogy az eddigi, a kirekesztés és a megkülönböztetés elleni intézkedéseknek csekély hatásuk volt, és nem hajtották azokat végre.
Januárban ismét felszólaltunk egy, a romákra vonatkozó integrációs stratégia érdekben, ma pedig megvitattuk és elfogadtuk a megkülönböztetésellenes keretirányelvet. Az Olaszország romák lakta vidékein történt pogromok mutatják, mennyire sürgős szükségünk van egy valódi, átfogó politikai megoldásra. Nincs szükségünk konfrontációra. A romák társadalmunkba történő tényleges integrációja jó bizonyítéka lenne annak, hogy a demokrácia, a jogállamiság és az emberi jogok alapkövei képezik az EU alapjait.
Mario Borghezio
(IT) Tisztelt elnök asszony, hölgyeim és uraim! Mint tudják, honfitársaink feladata felkérni a kormányt, hogy realisztikusan küzdjön meg a bűnözési vészhelyzettel, beleértve a romabűnözést is anélkül, hogy felvenné a jótétlélek attitűdjét.
Az emberei jogok védelme minden eszközzel - ezt kellett volna tenni Ceutában, de ehelyett a Szocialista Internacionálé összeesküvően hallgatott. Schulz elvtárs, Ön is egyetértene ezzel? Mindenekfelett védjük meg a becsületes állampolgárokat mások jogellenességétől, a romákat is beleértve! Én, személy szerint azért fogok kampányolni, hogy hazám kormánya nyilvánítsa bűncselekménnyé, ha valaki egy bűnbanda tagja, az esetek nagy részében a tipikus roma bandáké, akik lopnak, betörnek, és mg súlyosabb bűncselekményeket is elkövetnek.
Az idegengyűlölő erőszak nem jellemző népünkre, különösen nem Campania és Nápoly népére. Ez a Camorra tulajdonsága, akik ellen harcolnunk kell. Az emberek biztonságot követelnek abban a tudatban, hogy ez nem zárja ki eleve a humanitárius és szolidaritási intézkedéseket. A biztonság mindazonáltal elsőbbséget élvez, és ugyanolyan fontos ennek garantálása.
Nem győzött meg bennünket a Bizottság üres beszéde: Olaszország és Európa polgárai védelmet kérnek az ellenőrizetlen bevándorlással és az olyan emberek beáramlásával szemben, akik nem dolgozni jönnek, hanem inkább emigráló bűnözők, semmint bűncselekményeket elkövető bevándorlók.
Vito Bonsignore
(IT) Tisztelt elnök asszony, hölgyeim és uraim! A közrend nehéz helyzete, valamint a nyilvánosság számos erőszakos epizódot követő természetes reakciója, amely felrázta hazámban a közvéleményt, elvezetett oda, hogy az olasz kormány új biztonsági intézkedéseket fogadjon el. Úgy vélem, nyomatékosan vissza kell utasítanunk azoknak a próbálkozásait, akik az olasz minisztertanács által éppen ratifikáció alatt álló biztonsági csomagban található rendelkezéseket diszkriminatívként, rasszistaként, és a közösségi irányelveken kívül esőként határozzák meg.
A jogtalan letelepedés elleni szigorú intézkedések, a vízummal nem rendelkező migránsok kiutasítása, magasabb büntetési tételek a társadalomellenes bűncselekményeket elkövetőkre - ezek mind megfelelnek az európai jogszabályoknak. Olaszország befogadó ország, és az is marad, új integrációs politikát dolgoz ki, de nem kívánja többé tolerálni az illegális bevándorlók jelenlétét.
Minden uniós és harmadik országbeli polgárt szívesen látunk, amennyiben betartják a békés egymás mellett élés szabályait. Az Európai Uniónak és 27 tagállamának mind ki kell vennie a maga részét, figyelemmel kell kísérnünk a helyzetet annak érdekben, hogy biztosíthassuk az emberi jogok tiszteletben tartását egész Európában.
Claudio Fava
(IT) Tisztelt elnök asszony, hölgyeim és uraim! A tényeknél maradok, ha nem bánják. A tények azt mutatják, hogy Silvio Berlusconi kormánya ismét bevezeti az olasz jogrendbe a faji koncepciót, és gyors ütemben marginalizálja Olaszországot az EU-n belül, szisztematikusan megsértve a 2001/38/EK irányelv alapelveit, mindenekelőtt a személyek szabad mozgáshoz való jogának az alapelvét.
Ennek csak két következményét szeretném megemlíteni: az elsővel Nápolyban szembesülhettünk néhány nappal ezelőtt, amikor a Camorrát jelölték ki helyettes rendfenntartóknak, és Molotov-koktélokkal lakoltattak ki mindenkit, aki a város roma táboraiban tartózkodott. A másodikat Romagnoli úrtól hallottuk, aki egy olyan javaslattal állt elő, amely eredete biztosan nem szépíthető. Ez a javaslat egyáltalán nem eredeti: építsünk újjá, építsünk vagy találjunk ki egy olyan államot, ahova minden roma polgár bezárható. Emlékszem, hogy ugyanezt a javaslatot terjesztette elő Göbbels a cigányokkal és zsidókkal kapcsolatban az 1930-as évek náci Németországában a háború kitörése előtt, majd a cigányok és zsidók államát felcserélték a krematóriumokra. Ez a ma hallott javaslat mögötti üzenet.
Romano Maria La Russa
(IT) Tisztelt elnök asszony, hölgyeim és uraim! Csak egyszer akartam beszélni, de Fava úr után természetesen ismét hozzá kívánok szólni. Tisztelt elnök asszony! Nagyon sajnálom, de az alapján, ami ma itt elhangzott, úgy vélem, hogy ezt a vitát egy olyan tagállam és kormány ellen indított elítélő, vádaskodó és büntető célzatú támadás sugalmazta, amely kormányt elsöprő többséggel választottak meg. Némelyek számára azonban - sajnos - bűnnek számít, ha valaki nem baloldali kormányt vezet.
Az nem a mi hibánk, ha a romákat gyakorlatilag csak az általuk elkövetett lopások, rablások, gyermekrablások és koldulás tükrében lehet látni. A cigányokról ilyen kép él Olaszországban, ezt a romák alakították ki, legjobb erőfeszítéseink ellenére. Még mindig keresek egy olyan romát Olaszországban - és ha valaki tud ilyenről, kérem szóljon -, aki legálisan dolgozik és adót fizet.
Ne vádoljanak engem rasszizmussal, kérem, legyenek komolyak! Csak a becsületes európaiakat védem - maradjon csöndben és menjen vissza a patkóba, menjen vissza a patkóba! - Tisztelt elnök asszony, félbeszakítottak. Ne vádoljanak engem rasszizmussal, legyenek komolyak! Csak a becsületes európaiakat és a becsületes romákat védem. Minden tagállamban a saját állampolgárok biztonságának kell az elsőnek lennie, különben a polgárok feljogosítva érzik majd magukat, hogy saját maguk szolgáltassanak igazságot.
Ezért - befejezésül - arra kérem a spanyol parlamenti képviselőket és az európai parlamenti képviselőket, hogy szedjék össze magukat, maradjanak csendben, és a saját házuk táján seperjenek!
Elnök
La Russa úr, Pannella úr, kérem: nem az olasz parlamentben vagyunk, kérem, viselkedjenek megfelelően - és hagyják abba a gesztikulálást, értik? Kérem, hagyjuk ezt abba, különben hívom a teremőröket!
Csaba Sógor
(HU) Köszönöm, elnök asszony! Keserűen jegyzem meg, hogy Tibet és Koszovó után megérkeztünk az Európai Unió területére. Ne felejtsük el, a romák is uniós polgárok, EU-s polgárok. A szociális kérdés és az idegengyűlölet mindig összefügg. Nagyon örültem volna, ha szocialista barátaink akkor is felemelték volna a hangjukat, amikor Walter Veltroni, a szocialista, ex-kommunista miniszterelnök-jelölt még polgármester korában összetévesztve a romákat és a románokat harsogva követelte a nemkívánatos elemek kitoloncolását.
Harmadszor, nem szabad elfelejtenünk, hogy a kisebbségi kérdés sokrétű: romák, újonnan bevándorlottak és nemzeti kisebbségek, de mind egyformák abban, hogy megoldást kell találnia minden európai uniós országnak a problémáikra. A minimum az, hogy 2009-től kisebbségi, emberi jogi bizottságunk legyen és egységes törvénykezés az Európai Unióban.
És befejezésképpen a megelőző stratégiáról csak annyit, hogy az EU ne csak tűzoltó szerepet vállaljon, hanem sokkal inkább úgy álljon hozzá a dolgokhoz, hogy szociális biztonság, az alapvető emberi jogok tiszteletben tartása és a kisebbségek kulturális és területi autonómiája nélkül nincs Európa. Köszönöm.
Enrique Barón Crespo
(ES) Tisztelt elnök asszony! Először is szeretném megköszönni Špidla biztos úr beszédét, beszéde egyértelműségét, és azt a sebességet, amivel a Bizottság reagált. Tisztelt elnök asszony! Kérem, engedje meg, hogy egy volt európai parlamenti képviselő, Juan de Dios Ramírez Heredia, az első spanyol cigány parlamenti képviselő nevében beszéljek, akit tizenöt évvel ezelőtt választottak meg, és aki küldött nekem egy levelet, amely így hangzik:
"Ön nagyon jól ismeri azokat a szomorú eseményeket, amelyek az utóbbi napokban több száz ártatlan cigány családnak okozott oly sok szerencsétlenséget, akik a rasszista erőszak áldozataivá váltak. Mi, az Unión Romaní, azért akarjuk ezt a vitát, hogy senki ne hagyhassa figyelmen kívül azt a tényt, hogy mindenáron meg kell védenünk az emberi jogokat és azt, hogy a jognak mindig felsőbbrendűnek kell lennie a politikai hevület felett.
Európai cigányokként hiszünk Európában. Senki nem védte állandóan jobban a határok nélküli Európát, mint a cigányok. Ezért úgy gondoljuk, az, hogy önkényes korlátokat emelnek a személyek Európán belüli szabad mozgása elé, komoly visszalépés lenne az európai integráció dolgában, amelyről annyira álmodunk.”
Engedje meg, tisztelt elnök asszony, hogy azzal fejezzem be, hogy Špidla biztos úrhoz szólok, aki Frattini alelnök úrral együtt három évvel ezelőtt itt a Parlamentben ismertetett egy tervet, a legális migráció menetrendjét. Úgy vélem, Frattini alelnök úr jó munkát végzett biztosként, és remélem, az olaszországi helyzet kezelésében is segíteni fog.
Magda Kósáné Kovács
(HU) Köszönöm, elnök asszony! Nápoly városában megdöbbentő erővel tört felszínre az a társadalmi valóság, amelyet a tüneti kezelés ideig-óráig elfed. A baj a 27-ek Európájában tagállami szinten többé már nem kezelhető, hanem komplex közösségi fellépés után kiált.
A probléma nem nemzet és nemzet, nem régeik és újak, még csak nem is a roma és a nem roma lakosság közötti viszony kérdése. Ebben a válságban millió olyan uniós állampolgár kilátástalan élethelyzete válik láthatóvá, akik a társadalom szélén egyensúlyozva, munkanélküliség sújtotta városok külső kerületeiben, szükséglakásokban, egészségtelen körülmények között, megfelelő segítő és képzési szolgáltatások híján észrevétlenül küzdenek a túlélésért.
A szocialisták nem hallgatnak, tettek ezért, nemcsak beszéltek róla, és mondták azt is, hogy az egyesült Európában nem fogadható el, hogy a közbiztonság aktuális helyzetéért a roma populációt tegyék felelőssé.
Rajtunk áll, mennyit értünk meg a nápolyihoz hasonló eseményekből, és miként tudjuk hatékonyan felhasználni az orvoslásukhoz rendelkezésre álló közösségi eszközeinket. Az Európai Parlament romaügyi jelentéstevőjeként ajánlom együttműködésünket a biztos úrnak, és erre kérem képviselőtársaimat is.
Giuseppe Gargani
(IT) Tisztelt elnök asszony, hölgyeim és uraim! Miután figyelmesen végighallgattam az egész vitát, szeretnék egy végső véleményt előterjeszteni.
A vita nagy részében nem ért fel a biztos úr jelentésének szintjéhez és Schulz úr azon felhívásához, hogy tekintsünk el az egyedi problémáktól és egy adott ország - ez esetben Olaszország - machinációitól, és az általános problémával foglalkozzunk, amely - és szerintem ebben mindannyian egyetértünk - a befogadás és a szolidaritás azok számára, akik belépnek más országokba, a romák számára, akiknek biztosan egyedi problémáik vannak, és ugyanakkor a biztonság és a jogszerűség kérdésével, mivel a biztonság és a jogszerűség támasztja alá azt, amit ajánlanunk kell, a befogadást és a szolidaritást.
Válaszolnunk kellett volna a biztos úr kérdésére, hogy mit tud tenni a Bizottság? Azt hiszem, Barón Crespo nemrég azt mondta, hogy a Bizottság, a Parlament támogatásával, iránymutatásokat adhat ki: európai irányelveket, amikor ezek átültetésre kerülnek. Mint a hulladékprobléma esetében, ugyanúgy a harmadik országbeli és az uniós polgárok esetében egy irányelv lehetne a megoldás, persze nem akkor, amikor sem a Parlament, sem a Bizottság és a Tanács nem használja ki szolidaritásukat, amikor ezt arra használják, hogy egy kizárólag Olaszországról szóló, manipulatív vitát folytassanak, ahol a kormány csak néhány napja, néhány órája van hivatalban.
Ha viszont másrészről az egész Parlament a szolidaritásra összpontosít - ahogyan azt a biztos úr elképzelte -, akkor szerintem képesek leszünk megoldást találni és eredményt elérni.
Ioan Mircea Paşcu
Tisztelt elnök asszony! Amikor mi, románok tagjelölt ország voltunk, többek között olyan emberek oktattak ki bennünket, mint a korábbi biztos, Frattini úr, a kisebbségek - így a romák - jogainak feltétlen tiszteletben tartásáról.
Most már tagok vagyunk, és roma népesség egy része, európai polgárként, más országokban telepedett le, például Olaszországban, az ott élő romákhoz csatlakozva, akik közül néhányan már 40 éve fennálló táborokban élnek.
Egyetértek azzal, hogy némelyikük bűncselekményeket követett el, és megfelelően meg kell őket büntetni. De az nem elfogadható, hogy általánosítsanak, és valamennyiük ellen agresszív, negatív érzéseket gerjesszenek, többek között hamis médiajelentésekkel. Ha toleráljuk az európai alapértékek ilyen nagymértékű megsértését, amely értékeket olyannyira szeretünk felidézni, és szemet hunyunk a felelősök felett, akkor a legrosszabbat hívjuk elő, ami rövidesen teljesen elszabadulhat, kiszámíthatatlan negatív következményekkel járva az egész Unióra nézve.
Renate Weber
(RO) Ennek a vitának szerintem azt a címet is adhattuk volna, hogy "Az emberi jogok súlyos megsértése Olaszországban”, hiszen tulajdonképpen az olasz kormány cselekvésképtelenségével foglalkozunk, amikor egy közösség hihetetlen erőszak tárgyává vált, és ez azért vált lehetségessé, mert az utóbbi hónapokban sajnos az olasz sajtó egy része és néhány magas rangú politikus rasszista hangneme emlékeztet bennünket Európa közelmúltbeli történelmének legsötétebb időszakára.
Az olasz kormány kötelessége kinyomozni az erőszakos cselekmények értelmi szerzőit, akiket bíróság elé kell állítani, és az olasz igazságszolgáltatásnak kell határoznia róluk. Különben az olasz kormány súlyosan megsérti az Európai Unióról szóló szerződés 6. cikkében foglaltakat. A nem állami szereplőknek, a bűnözőknek az olasz igazságszolgáltatás előtt kell felelniük. Az olasz kormány pedig az Európai Uniónak tartozik elszámolni. Ezt jelenti a Szerződés 6. cikkének szelleme.
László Tőkés
(HU) Tisztelt képviselő asszony! Romániának becslések szerint több millió cigány állampolgára van, sorsukról inkább botránykrónikákból szerez tudomást a világ, ahelyett hogy egy felelős szociális és kisebbségpolitika foglalkozna tarthatatlan helyzetükkel. Ennek lehetünk tanúi a romániai cigányok által elkövetett olaszországi bűncselekmények kapcsán.
Sajnálatos és fájdalmas, hogy az Európai Parlament szociális ingerküszöbét is csupán a botrányos olaszországi események képesek elérni. Ennél is szomorúbb, hogy az ott történteket egyes politikai erők az olaszországi belpolitikába való beavatkozás szintjén kezelik, és a cigánykérdésből politikai tőkét próbálnak kovácsolni maguknak.
Másfelől viszont azt is vissza kell utasítanunk, hogy a romániai cigányok elleni közhangulatot egyes politikai erők általános románellenesség gerjesztésére használják fel. Az Olaszországban kialakult helyzet első rendben nem olasz belügy és nem pusztán romániai cigánykérdés, hanem az Unió területén élő cigányság európai ügye, mely az eseti és tüneti kezelésnél többet igényel és érdemel.
Giusto Catania
(IT) Tisztelt elnök asszony, hölgyeim és uraim! Politikai és médiakampány folyik az olaszországi migránsok és romák kriminalizációja irányában. Ma több olasz parlamenti képviselő is megmutatta az olasz kormány valódi arcát, például Fiore, Borghezio és La Russa urak, akik - mint világosan hallhattuk - azt mondták, hogy Schengent fel kell függeszteni, az illegális bevándorlást bűncselekménynek kell minősíteni, és minden romát ki kell utasítani: ez ugyanaz, mintha minden romát bűnözőnek nyilvánítunk.
Ez a valódi olasz kormány. A kampány nyilvánvaló abból, hogy éppen most jelentették be egy különleges romaügyi biztos kinevezését. Ezután összefogdosták a romákat, ahelyett, hogy letartóztatták volna azokat, akik felgyújtották az olaszországi roma táborokat. Olyan nyilatkozatok, amelyeket itt hallottunk, az olasz kormány különféle minisztereitől is elhangzanak.
Ezért van az, Muscardini asszony, hogy most tartjuk ezt a vitát és nem korábban. Csak egy dolgot kell kimondani, és ezzel is kívánom befejezni: 200 000 roma él Olaszországban. Ezek közül 80 000 olasz állampolgár. A fennmaradó 120 000-ből 50 000 Olaszországban született. Ha megadnánk nekik az állampolgárságot, az valószínűleg megoldaná az olaszországi romaprobléma nagy részét.
Vladimír Špidla
a Bizottság tagja. - (CS) Hölgyeim és uraim! Köszönöm, hogy az Önök vitájának meghallgatása után beszélhetek. Engedjék meg, hogy röviden több témát is érintsek. Európa történelme világosan rámutat, hogy a rasszizmus, az etnikai gyűlölet és intolerancia előbb-utóbb mindig katasztrófában végződik. Azok, akik nem tanulnak a történelemből, néha ismét megtapasztalják a katasztrófát. Az emberi jogok fogalma Európának a történelmi leckére adott válasza. Az emberi jogok oszthatatlanok, és azokat egész Európában, minden tagállamban védeni kell, az összes alkotmányos rendszerben. Minden tagállamnak eleget kell tennie ennek, és megfelelő erőfeszítéseket kell tennie e kötelessége teljesítése érdekében.
Van még egy dolog, amit ebben az összefüggésben szeretnék megemlíteni. Ma délelőtt a szegénységről és a társadalmi kirekesztettségről vitáztunk. Igaz, hogy a szegénység Európában nagyon egyéni volt, nagy mértékben az egyéni körülményekhez kapcsolódott. Ez alól van azonban egy kivétel. Ha valaki a roma kisebbséghez tartozik, akkor néhány kivételtől eltekintve társadalmilag kirekesztett és szegény, gyakorlatilag Európa minden részén. Ez a realitás. Másrészt egyértelmű, hogy a roma polgárok helyzete nem minden országban egyforma, és léteznek hatékony projektek és módszerek helyzetük javítására. A vita azt is világosan megmutatta, hogy a kisebbségek kérdése nagyon összetett és - mint már említettem - azzal elsősorban a tagállamoknak kell foglalkozniuk, bár az Európai Uniónak és az Európai Bizottságnak is jut szerep. Nagyon örülök ezért, hölgyeim és uraim, hogy azt mondhatom, már júniusban a Tanács elé fogunk terjeszteni egy dokumentumtervezetet, amely megkísérli áttekinteni mindeddig hatástalan politikáinkat. Ez a sajnálatos igazság, és a probléma nagyon sok erőfeszítést igényel a részünkről.
A vita arra is egyértelműen rámutatott, milyen könnyű politikai eszközt kovácsolni ezekből a szélsőséges problémákból. Minden demokratikus erő feladata az olyan manipuláció megakadályozása, amely a kérdés bármiféle hatékony megközelítését ellehetetleníti.
Hölgyeim és uraim! Köszönöm, hogy kifejtették véleményüket, amelyek jól megvilágították az ügy számos oldalát. Talán csak egy dolgot szeretnék mg gyorsan hozzáfűzni: Önök sok különböző véleményt fejtettek ki, amelyek közül több is van, amit én nem támogatok. Ez normális dolog, mint ahogy Önök között is többen lehetnek, akik nem értenek velem egyet. Hallottunk azonban egy nézetet, ami teljességgel elfogadhatatlan. Nem emlékszem, ki adott hangot neki, de gondolom, Önök is észrevették.
Elnök
A vitát lezárom.
Köszönöm, Špidla biztos úr. Szeretném, ha a kérdést nyugodtan, humánusan és méltósággal tudnánk megvitatni, amint azt Pöttering elnök úr gyakran mondja.
Romagnoli úr, nem feledkeztem meg Önről. A 145. cikkre hivatkozva kérte, hogy személyes nyilatkozatot tehessen, ily módon a vita után kap lehetőséget a felszólalásra, és ennek most jött el az ideje. Egy percet kap. Szeretném Önt emlékeztetni arra, hogy a 145. cikk értelmében Ön nem beszélhet az ügy érdemében, csak arról, ha valami az Ön személyét érinti, illetve úgy gondolja, hogy bizonyos véleményt Önnek tulajdonítottak.
Luca Romagnoli
(IT) Tisztelt elnök asszony, hölgyeim és uraim! Úgy vélem, ez itt a szabad és jól nevelt vitatkozás helye, de megszűnik annak lenni, hogyha tolerálja a durvaságot és az esetleg alaptalan sértéseket.
Személy szerint én mindig elítéltem, és most is elítélem az erőszak és a megkülönböztetés minden formáját, minden időben és minden formában, forduljon az akár egyének, akár közösségek ellen; úgy vélem, ha megadjuk az önmeghatározás lehetőségét a palesztinoknak, akkor erre másnak is joga van, és én ezt értettem az alatt, amikor kifejtettem a véleményemet a romákról.
Sajnálom, hogy egyesek kiforgatták a szavaimat. Sajnálom, hogy néhány képviselőtársam olyan nevekkel illetett engem, amit nem érdemlek meg, és ezzel mindenki, aki ismer engem, egyet fog érteni. Az emberi jogokat senki nem akarja megkérdőjelezni. Nem vagyok rasszista, sem idegengyűlölő, de ragaszkodom, hölgyeim és uraim, a társadalmi rendhez való joghoz, amit itt mindenkinek védelmeznie kellene, valamin Olaszország teljes szuverenitásának jogához.
Elnök
Volt egy kéréssel kapcsolatos ügy, a Titkárság vizsgálja, mivel nem közölték, milyen jellegű kérés volt. Mint tudják, nincs állásfoglalás és nincs szavazás.
Reinhard Rack
- (DE) Tisztelt elnök asszony! Tisztában vagyok azzal, hogy nem mindenki kaphat szót a "catch the eye” eljárás szerint.
Nem értem azonban, hogy a kiválasztás miért azt jelenti, hogy kijelölünk egy-egy személyt, aki az egyes képviselőcsoportok nevében beszélhet. Ez jelentősen torzítja az Európai Parlamentben meglévő politikai súlyozást. Alapjában véve ez azt jelenti, hogy a kisebb képviselőcsoportok újra és újra sokkal nagyobb súlyt kapnak. Ez egy indokolt politikai aggodalom, és az Eljárási Szabályzatban szereplő "catch the eye” eljárásának nem ez a szándéka.
Azt is szeretném kérni, hogy a jövőben, ha valaki az Eljárási Szabályzatnak megfelelően felszólalásra jelentkezik, az tényleg kapja meg a felszólalási lehetőséget.
Elnök
A rendelkezésünkre álló időből öt perc maradt hátra. Erről az elnökök értekezlete döntött, és ez a megfelelő időtartam. Megjegyzését mindazonáltal feljegyzem.
Írásbeli nyilatkozatok (142. cikk)
Titus Corlăţean
, írásban. - (RO) A romániai bevándorlók és a roma népesség elleni, fokozódó erőszak Olaszországban a közelmúltban befejeződött választási kampányban teret nyert jobboldali és szélsőjobboldali pártok által szított, fasiszta jellegű, szélsőséges beszédek közvetlen eredménye.
Az olasz hatóságoknak figyelembe kell venniük azt a tényt, hogy az általuk elfogadni kívánt jogszabályi módosításoknak szigorúan meg kell felelniük az európai normáknak, nem tehetnek lehetővé semminemű kollektív kiutasítást, és nem szíthatnak idegengyűlöletet az Olaszországban letelepedett közösségi polgárok ellen.
A fő probléma igazából nem is a bűnözéssel függ össze. Az egyéni felelősséggel kapcsolatos, és mint ilyet, az olasz igazságszolgáltatásnak kell szankcionálnia, az olasz törvényeknek megfelelően. Az olasz társadalomba történő beilleszkedés következetes politikája és az olasz állam támogatása kell, hogy elsőbbséget élvezzen, ideértve az európai alapok felhasználását is.
Sajnálattal fogadtuk a bukaresti liberális kormány korábbi álláspontját és a Parlament ALDE képviselőcsoportjának véleményét, amely visszautasította a Románia által kijelölt európai biztos mandátumának kiterjesztését az európai kisebbségi ügyekre, ideértve a roma népességgel kapcsolatos ügyeket is.
Azaz Románia elvesztett egy fontos politikai emelőkart, valamint annak lehetőségét, hogy európai megoldásokat hozzon létre a romák európai társadalomba történő integrálásának kérdésében.
Corina Creţu
írásban. - (RO) Üdvözlöm azt a tényt, hogy az Európai Parlament úgy határozott, hogy a roma közösség olaszországi helyzetéről vitát tart. Ez annak a jele, hogy a probléma láttatni kezdi igazi dimenzióját: az európai dimenziót. A romák kérdése annyira összetett, hogy csak az egész Európai Unió energiáinak mobilizálása révén mutathatunk fel konkrét megoldást egy, a történelmi időkből eredő problémára. Ezért van szükségünk kontinentális szintű stratégiára és összehangolt cselekvésre. Arra kérem az illetékes biztosokat, hogy ebben a témában sürgősen tegyenek javaslatot egy munkatervre.
Úgy vélem továbbá, hogy az is az európai fórumok kötelessége, hogy határozott álláspontot képviseljenek azzal a móddal kapcsolatban, ahogy az olasz hatóságok a szélsőséges intézkedések végrehajtását értelmezik. A nomád táborok felgyújtása, az éjszakai razziák, letartóztatási parancs nélküli őrizetbe vételek, és a hadsereg mozgósításával való fenyegetőzés a bűnözés elleni küzdelemben - mindezek a XXI. század fájdalmas intoleranciájának légkörét tükrözik, és veszélyes helyzetet képviselnek az EU jövőjére nézve.
Ha elérkezünk oda, hogy jogszabályokat hozzunk az etnikai és fajgyűlölet légkörére vonatkozóan, akkor úgy vélem, az EU feladata fontolóra venni a lehetséges szankciók elfogadását az Európai Uniót megalapozó értékeket sértő kormányokkal szemben.
Rovana Plumb
írásban. - (RO) A közelmúltbeli olaszországi események, valamint az új kormányt megalakító jobboldali és szélsőjobboldali pártok képviselőinek a romákkal szembeni idegengyűlölő álláspontja bizonyítja, hogy 2008 Európájában sajnos jelen van a fasiszta jellegű beszéd és cselekvés.
Ha a bűnözést etnikai alapra helyezik, az rendkívül veszélyes, és az a tény is, hogy a politikusok és a tömegmédia - azzal, hogy a média összemossa a romák által elkövetett bűncselekményeket - azt az elgondolást hirdeti, hogy minden bűnöző roma származású. A bűnözés egyéni, és az olasz állam törvényei szerint kell büntetni.
A romák elleni, szóbeli és tettleges erőszak olaszországi fokozódása európai probléma, annak lehetséges következményei miatt, és az olasz hatóságok romákra vonatkozó integrációs politikájának kell jelentenie a megoldást. Az Európai Unió több alapot is rendelkezésre bocsát a társadalmi integrációs programok finanszírozására, amelyeket az olasz végrehajtó hatalom fel tud, és fel is kell, hogy használjon.
Másodszor, a közösségi végrehajtó szervnek cselekednie kell az olasz munkaerőpiac egyes etnikai kategóriáit érintő megkülönböztetés tárgyában, mivel e pillanatban Olaszország távol áll a teljes foglalkoztatottság céljának elérésétől.
Theodor Dumitru Stolojan
, írásban. - (RO) Üdvözlöm az Európai Bizottságnak Vladimír Špidla biztos úr révén kinyilvánított álláspontját, amely elítéli a roma emberek elleni erőszakot, bárhol is éljenek.
Hangsúlyozom továbbá egy, a roma népességnek az európai országok gazdasági, társadalmi és politikai életébe történő integrálására vonatkozó európai stratégia szükségességét, bárhol is éljenek.
Ilyen európai stratégia hiányában időnként minden ország olyan politikák és eszközök alkalmazásával próbálja majd megoldani a romákkal kapcsolatos problémáit, amelyek összeegyeztethetetlenek az alapvető emberi jogokkal és a személyek európai térségen belüli szabad mozgásával. Vagyis arra emlékeztetem az Európai Bizottságot, hogy az Európai Parlament 2007 novemberében jóváhagyta az európai romastratégiáról szóló állásfoglalást.
Hazám, Románia nagy erőfeszítéseket tett a romák integrációja érdekében. Kezdett meglátszani az eredmény, de a folyamatban lévő programokhoz több időre van szükség ahhoz, hogy hatékonyságukat felmérhessük. E programok közül itt említem meg külön a romák közül kiválasztott szakemberek képzését közigazgatási és rendőri munkára, a roma gyerekek iskolából való kimaradásának csökkentését, valamint az egyetemekre való bejutásukat.
Silvia-Adriana Ţicău
, írásban. - (RO) Az Európai Unió egyik alapvető elve a személyek szabad mozgása. A szabadságon, biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térségnek kellene biztosítania az európai polgárok biztonságát, és - különösen - jogaik tiszteletben tartását.
A romák jelenlegi olaszországi helyzete pontosan azokat a közös alapértékeket kérdőjelezi meg, amelyeken Európa kiépítése nyugszik. 2007. december 14-én írták alá és fogadták el az Európai Unió Alapjogi Chartáját. Az Európai Unió a 6. cikkben elismeri a Chartában kinyilvánított értékeket, amely így szól: "(...) az Unió az emberi méltóság, a szabadság, az egyenlőség és a szolidaritás oszthatatlan és egyetemes értékein alapul”, valamint "Tevékenységei középpontjába az egyént állítja, létrehozva az uniós polgárság intézményét és megteremtve a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térséget”. Az Európai Unió Alapjogi Chartájának 19. cikke is kifejezetten kimondja, hogy tilos a kollektív kiutasítás.
Azt kérem az olasz kormánytól, hogy gondoskodjon az Olaszországban lévő román állampolgárok jogainak tiszteletben tartásáról és biztonságáról. Kérem az olasz kormányt, hozzon intézkedéseket az állampolgárságon alapuló vagy etnikai alapon megnyilvánuló megkülönböztetés minden formája ellen.
Kérem a Bizottságot, hogy a Szerződések őreként határozottan szankcionálja az európai polgárok alapvető jogainak megsértését, és ne engedje az emberek szabad mozgását korlátozó jogszabályok vagy intézkedések meghozatalát.
