A kereskedelmi védelmi eszközök reformja (vita) 
Elnök
Következő napirendi pontunk a Bizottság nyilatkozata a kereskedelmi védelmi eszközök reformjáról.
Peter Mandelson
a Bizottság tagja. - Elnök úr! Örömömre szolgál, hogy ma este két parlamenti témára is reagálhatok. Nagyon örülök, hogy sikerült időben visszaérnem a messzi Kijevből, hogy megtehessem ezt.
Engedjék meg, hogy először is megköszönjem a Parlament meghívását és a lehetőséget, hogy nyilatkozhatok a kereskedelem védelméről. Szeretném megköszönni a Parlament érdeklődését ez iránt az anyag iránt, amit a plenáris ülésen és a Nemzetközi Kereskedelmi Bizottság ülésein lefolytatott tárgyalások is bizonyítanak.
2006-ban a Bizottság és a Tanács megállapodott Európa kereskedelmi védelmi eszközei felülvizsgálatának szükségességéről. E felülvizsgálat célja az volt, hogy biztosítsa, hogy Európa meg tudja védeni munkavállalóit és vállalkozásait a tisztességtelen kereskedelemmel szemben és, hogy ezek az eszközök továbbra is a lehető leghatékonyabban működjenek, különös tekintettel a globális gazdaságban végbemenő amelyek eredményeként az európai vállalkozások globális ellátási láncokat működtetnek, és amelyben az európai vállalkozások közötti gazdasági érdekek keveréke kétségtelenül egyre bonyolultabbá, nehezebben megítélhetővé és megnevezhetővé válik.
A felülvizsgálatot és a nyilvános konzultációt követően és a bizottsági testület támogatásával, a tisztviselőkkel olyan javaslatcsomagot dolgoztunk ki az EU kereskedelmi védelmi szabályainak kiigazítására, amelyek valós javulást eredményeznének vállalkozások számára a hozzáférhetőség, az átláthatóság, sebesség és egyértelműség terén. Ezek a javaslatok magukban foglalnák például a dokumentumokhoz való jobb hozzáférést, a kisvállalkozások számára nagyobb fokú segítség nyújtását a kereskedelmi védelmi rendszeren és a gyorsabb átmeneti intézkedéseken keresztül.
Ezen kívül szintén javasolnánk az uniós szabályok alkalmazásának két fontos területen, megfelelő iránymutatások elkészítésével történő egyértelművé tételét. Először is azt kell megfontolni, hogy milyen fokú Európán kívüli termelés esetén esik el egy vállalat attól, hogy európai vállalatként kezeljék vizsgálataink és kereskedelmi védelmi értékeléseink alkalmazásában.
Másodsorban pedig azt kell megnézni, hogy milyen megfontolások kerülnének alkalmazásra a közösségi érdek tesztje során, amely lehetővé teszi a számunkra, hogy meghatározzuk az Európai Unió tágabb gazdasági érdekei szempontjából, milyen kereskedelmi védelmi cselekvésre van szükség - és amint már említettem, ez egy olyan dolog, ami egyre komplexebbé és nehezebben elemezhetővé válik, és amelyben a helyzetek talán nem annyira egyértelműek, feketék, vagy fehérek, mint amilyennek a felszínen látszanak, vagy amilyen a kereskedelmi védelmi gépezet klasszikus működése volt a múltban.
A szándék nagy részben mindkét területen a kialakult gyakorlat kodifikálására irányul, ami egyértelműséget és kiszámíthatóságot hozna vállalkozások számára a vitás esetekben való döntéshozatal során, ami az elmúlt néhány év során egyrészt tapasztalható is volt, és másrészt, ami véleményem szerint, számszerűen csak növekedni, nem pedig csökkenni fog az elkövetkező években.
Bármi legyen is az álláspontja a dömpingellenesség tekintetében, ezeken mindenféleképpen hasznos javítani, tisztázni őket és iránymutatásokat készíteni róluk annak érdekében, hogy nagyobb biztonságot és kiszámíthatóságot adjunk azoknak, akik ezeket az eszközöket kívánják használni.
Ha ezen irányvonalak mentén készülnek el a javaslatok, azok mindenféleképpen kiegyenlítettek lennének. Ez középút lenne az érdekelt felek és a tagállamok között. Semmi értelme és előnye annak, hogy megpróbáljuk a kereskedelmi védelmi eszközeink kialakításának és működtetésének súlypontját az Európai Unióban a kereskedelemi védelem tárgyában jelenlévő vélemények sorának egyik vagy másik oldalára tolni. Arra van szükség, hogy egy olyan utat találjuk, amely nagyjából középen található.
Bár vannak néhányan, akik erőfeszítéseinket az egyik vagy másik oldal melletti elköteleződésként értelmezik, ezeket a benyomásokat nyilván olyan emberek alkották, akik nem láthatták előzetes következtetéseinket és javaslatainkat, hiszen ezekben nincsen semmi olyan, ami gyengítené a tisztességtelen kereskedelemmel való megküzdési képességünket, és semmi olyan sem található bennük, ami alapjában változtatná meg kereskedelmi védelmi eszközeink működtetését.
Ugyanakkor a konzultáció során nyilvánvalóan kiderült, hogy ez politikai szempontból érzékeny kérdés, ami továbbra is élénk vita és - meg kell mondjam - némi ellentét tárgya.
Véleményem szerint jelenleg nem kapná meg a kellő támogatást egy olyan csomag, amely a vita különböző álláspontjai között próbál egyensúlyt találni, ezért sokkal jobb volna a konszenzusra építeni, semmint megpróbálni összehangolni a jelenleg össze nem egyeztethető véleményeket arról, hogy mit is kellene pontosítani, és milyen reformnak kellene végbemennie.
Az a politikai környezet, amelyben ez a téma felmerült cseppet sem könnyű. Sokan azt mondják, hogy egy ilyen időpontban, amikor az EU bizonyos partnereire - például Kínára - nyomást gyakorol, hogy tisztességes kereskedelmet folytassanak, akkor nem engedhetjük meg annak a látszatát sem, hogy az EU figyelme lankad a kereskedelmi védelem terén. Nincs ilyen motiváció, vagy szándék, de mindezek ellenére vannak olyanok, akik szerint ebben a pillanatban nem volna bölcs dolog akárcsak kockáztatni ennek a látszatát.
Továbbá a szabályokról tartott tárgyalások a dohai fordulóban, különös tekintettel az elnök szövegére, szintén jelentős ingadozásba taszították a kereskedelmi és fejlesztési indexet (TDI) a szöveg meglepő, és őszintén szólva elfogadhatatlan tartalma miatt. Véleményem szerint nem volt még olyan szöveg az elnöki szövegek történetében, ami ilyen csekély támogatást kapott volna a Kereskedelmi Világszervezet (WTO) tagjaitól.
De mindezek felett, a mi célkitűzésünk a kereskedelmi védelmi eszközök működtetése irányában tanúsított egység megerősítése volt annak érdekében, hogy használhatóbbá tegyük őket, és biztosként nem az én feladatom gyengíteni ezt az egységet.
A valóság azonban úgy fest, hogy a mai napon az az egység, amit látni szerettem volna, nincsen kellő mértékben jelen tagállamaink között. Ez nem azt jelenti, hogy a vita egyik oldala helyes, a másik pedig helytelen, sokkal inkább azt, hogy mindkét oldalnak továbbra is dolgoznia kell azért, hogy nagyobb konszenzus, és őszintén szólva, nagyobb fokú szolidaritás is legyen közöttük ezeknek az eszközöknek a működtetése terén.
Véleményem szerint ezt kellene bátorítani. Továbbra is folytatunk konzultációkat az általunk bevezetett ötletekről és tapasztalatainkra támaszkodva építjük az egyetértést.
A következő megfigyeléssel szeretném befejezni felszólalásomat. Az a nyomás, amit a globális kereskedelmi változások gyakorolnak a kereskedelmi védelmi rendszereinkre nem fognak megszűnni. Nem fognak egyik napról másikra eltűnni; sőt tovább fognak növekedni. A nyomás csak egyre nagyobb lesz. Egyre nehezebben fogjuk tudni működtetni a tradicionális konszenzust és szolidaritást, ez nem lesz könnyebb, és ez még fontosabbá teszi, hogy a Bizottság nagyobb szerepet kapjon az e témában a vállalkozások és tagállamok különböző és egymással versengő érdekei és álláspontjai közötti út megtalálásában.
Meggyőződésem, hogy a jövőbeni esetek egyértelműen meg fogják mutatni, hogy szükség van az egyértelműségre és az olyan típusú iránymutatásokra, mint amilyeneket eredetileg készítettünk. Az a kérdés, amivel ez a felülvizsgálat indult hat hónap múlva, egy év múlva, de két év múlva is aktuális lesz, és meg vagyok győződve róla, hogy a megfelelő időben választ kell majd adni rá.
Közösen kell gazdaságilag és politikailag hiteles válaszokat találnunk, és a Bizottság továbbra is észben fogja ezt tartani jövőbeni munkája során.
Christofer Fjellner
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - (SV) Köszönöm Mandelson úr. A legutóbbi felszólalásakor a kereskedelmi védelmi eszközök szükségességéről beszélt. Meggyőződéssel beszélt arról, hogy a globalizáció és a globális beszállítói hálózatok megváltoztatták a kereskedelmi védelmi eszközök előfeltételeit, és ezért, ha továbbra is azt akarjuk, hogy azok hatékonyak legyenek és ha figyelembe kívánjuk venni a Közösség érdekeit, akkor frissíteni kell ezeket az eszközöket. Minden, amit akkor mondott még ma is érvényes. Meg kell reformálnunk ezeket az eszközöket.
Azóta azonban rendkívül nehéz bármilyen reform törekvést elindítani. Az európai vállalatok és tagállamok közötti konfliktusok jelentősek. Ez azonban nem csökkenti a reform szükségességét, sőt. Véleményem szerint az a tény, hogy minden ennyire fertőzött és mindig ugyanazokat a harci állásokat vesszük fel, mindenféleképpen arra utal, hogy változásra van szükségünk. Új megközelítésre van szükségünk az eszközökkel kapcsolatban és egy olyan konszenzusra, amely egységet teremt közöttünk.
Most elhalasztódott a reform és meglehetősen távolinak tűnik. Ezt bizonyosan mások is sajnálják, nem csak én. De semmi értelme arról vitatkozni, hogy ki hibája volt az egész, hogy a tagállamok hibája volt-e, vagy a Bizottság hibája, vagy, hogy melyik tagállam szabotálta a reformot. Az egymásra mutogatás senkinek sem használ.
Hiszen - bár most egy pillanatra megállt a javaslat - az ötleteket nem szabad eltemetni. Nem szabad megfeledkeznünk erről a témáról. Továbbra is vitát kell folytatnunk róla, és arra kell összpontosítanunk, amiben egyetértés van közöttünk. Szerintem sok dologban egyetértünk. Ez az átláthatóságról és nyitottságról szól. És valószínűleg ez a Közösség érdekei védelmének egyértelműbb szabályairól is szól. Talán arról is, hogy miként lehetne modernizálni a közösségi ipar definícióját.
De ez azt feltételezi, hogy életben tartjuk a vitát, és kompromisszumokat kötünk. Remélem, ezt fogjuk tenni itt az Európai Parlamentben. Azt is remélem, hogy a tagállamok és a Bizottság is életben tartják majd ezt a vitát.
Jan Marinus Wiersma
a PSE képviselőcsoport nevében. - (NL) Tisztelt Elnök úr! Azzal szeretném kezdeni, hogy megköszönöm a biztos úrnak beszámolóját és őszinte meglátásait azokkal a dilemmákkal kapcsolatosan, amelyekkel akkor kell szembe néznie, amikor a kollégáival vagy a tagállamokkal beszél az Európai Unió kereskedelmi védelmi mechanizmusainak megreformálásáról. Ez az egyik dolog, és szintén örömmel tölt el, hogy nyíltan vállalja azt, hogy most miért nem tud javaslatokkal előállni, azért, mert jelenleg nagyon nehéz egyetértésre jutni az Európai Unióban arról, hogy milyen úton haladjon tovább.
Egy másik fontos kérdés, amit a biztos úr kiemelt, az az, hogy fontos lenne megtalálni annak a módját, hogy hidat építsünk azok közé az országok közé, amelyeknek fő bevételi forrása a kereskedelem, és azok között, amelyek bevételeiket termelés útján szerzik. Én személy szerint egy kereskedő országból, Hollandiából származom, de nagyon is meg tudom érteni az olyan országok globális kereskedelmével és annak védelmével kapcsolatos aggodalmait, mint például Németország és Franciaország, amelyek széles termelői bázissal rendelkeznek. Nekik saját iparukat is meg kell védeniük. Éppen ezért nagyon fontos lenne megtalálni azt a hidat, és az is nagyon fontos, hogy a biztos kész kifejezett erőfeszítést tenni ennek érdekében.
Úgy gondolom, ez olyan vita, amit nem kerülhetünk el. Nem szabad félnünk e kereskedelmi eszközök reformjának szükségességétől, azért mert gyors változásokkal állunk szemben a nemzetközi gazdaság terén. Akkor viszont mit kell megvitatnunk? Szándékosan használom a "megvitat” szót, hiszen én sem találtam még meg az összes választ. Meg kell vitatnunk a rendszer átláthatóságát, azt, hogy szükség van a nagyobb fokú rugalmasságra, jobban definiálni kell, hogy mit takar az európai társaság, és az Európai Közösség érdekei meghatározásának társadalmi és környezeti szempontjait is meg kell vitatnunk. Ezek azok a kérdések, amelyeket nekünk, a Parlamentnek meg kell vitatnunk, és amelyek kapcsán végkövetkeztetéseket kell levonnunk, amelyeket azután ismét kicserélhetünk a biztos úrral.
Véleményem szerint még nincs itt az ideje annak, akár a saját képviselőcsoportomat nézve, hogy nagyon konkrét javaslatokkal tudjunk előállni azzal kapcsolatban, hogy hogyan is menjen ez az egész. Én hajlandó vagyok elkezdeni beszélni a reform szükségességéről és utána átgondolni, hogy hogyan azonosíthatjuk azokat a területeket, amelyeken még dolgozni szeretnénk. Ez az én képviselőcsoportomban is egy nagy megbeszélés tárgya lesz, ugyanúgy, ahogyan a Tanácsban és a Bizottságban is. Próbáljuk meg! Egyetértek a biztossal. Tartson hat hónapig, tizenkét hónapig, vagy két évig, legalább indítsuk el a vitát. Nem vehetjük semmibe azt a tényt, hogy változások vannak a világban, beleértve a globális gazdaságot, és azt sem, hogy e változásokra válaszolva a saját kereskedelmi védelmi rendszerünkön is változtatni kell. Ezt a vita egyik fontos kezdőpontjának tartom, és örömmel tölt el, hogy a biztos úr ilyen őszintén nyilatkozott azokról a problémákról, amelyekkel találkozik.
Carl Schlyter
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (SV) Köszönöm biztos úr. Meg kell mondanom, az Önnel folytatott vitákat, mindig nagyon élvezem. Szintén megerősítve érzem álláspontomat, miszerint a tisztességes kereskedelem jobb, mint a szabadkereskedelem és természetes, hogy a gyengébb partnerrel folytatott, szolidaritáson alapuló kereskedelem fontosabb, mint formálisan tisztességes és kölcsönös kereskedelem.
De most menjünk tovább a TDI-re, a kereskedelmi és fejlesztési indexre.
A többivel kapcsolatban pedig lehet, hogy az lenne a legjobb, ha körül néznénk egymás könyvespolcain, és megpróbálnánk megérteni az egész hátterét egy csésze rooibos tea társaságában? Másként meglátogathatjuk azt a szemétdombot, ahol politikai szerepvállalásomat kezdtem, és találkozhatnak az utcagyerekeimmel Brazíliában.
De visszatérve a TDI-re. Mi is az európai társaság? Most elég nehéz meghatározni ezt, és ebből kifolyólag valószínűleg a fogalmat is nehéz lehet alkalmazni. Mely érdek minősül valódi közösségi érdeknek? A fogyasztók? Az önkéntes szervezetek? A kisvállalkozások? A nagyvállalatok? Egyáltalán nem könnyű ezt meghatározni, ami azt jelenti, hogy jelenleg nehézségekbe ütközik az eszközök alkalmazása, kivéve néhány egyértelmű esetet.
Van ennek az egésznek egy olyan vetülete, amely teljes egészében kimaradt, és szerintem nagyon nagy érdeklődésre tartana számot, ha az új javaslatok beterjesztésekor, vissza tudna rájuk térni. Az ökológiai és szociális dömping nem egyenlő a közvetlen dömpinggel? Mi a különbség a között, ha egy cég egy milliárd euró értékben megkerüli a környezetvédelmi rendeleteket és szociális rendelkezéseket, és a között, ha ez a cég egy milliárd euró értékű állami támogatást kap? Érdekes volna, ha tudna tárgyalni a WTO-val, és körül tudná járni, hogy merre lehet továbbmenni ebben a kérdésben.
Helmuth Markov
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr, biztos úr! Ha őszinte akarok lenni, akkor azt kell mondanom, hogy örömmel tölt el az, hogy az Önök által javasolt kereskedelmi védelmi eszközreform kudarcot vallott. Önök a Globális Európa Stratégián keresztül próbálták keresztül vinni a kereskedelemi védelmi eszközök reformját. Még akkor is, ha azt feltételezzük, hogy ez a reform hasznos lett volna, meglehetősen egyértelmű, hogy ott kell megerősítenünk ezeket az eszközöket, ahol hasznukat lehet venni, ahelyett, hogy egy az egyben megszűntetjük őket. Ez az utóbbi volt azonban 2007. novemberi közleményük célja. Kikerülték azt a nagy többséget, amely a meglévő rendszer megtartásával ért egyet, egy csekély létszámú kisebbség támogatásával, amely a rendszer fenntartásával nem ért egyet és annak fokozatos elkoptatását támogatja. Az, ahogyan a reformprojekt lendülete megállt a Bizottság szintjén, jól mutatja, hogy a tagállamok nagy része, és saját kollégái nagy része is úgy gondolta, hogy ezek a javaslatok elfogadhatatlanok, és hogy kifejezetten egy kicsiny, de annál hangosabb lobbinak kedveznek.
Kinek kedvezett volna ez a reform? Nem az európai munkaerőnek, akiknek most azért van veszélyben a munkahelyük, mert nagyvállalatok hasznosítani tudták a gazdaságilag felemelkedő országok által kínált, az Ön által is sokat dicsért komparatív előnyöket. Nem az azokban az országokban dolgozó munkavállalók, akik sokszor elfogadhatatlan munkakörülmények között kénytelenek dolgozni, és biztosan nem az európai vállalkozások - és most vállalkozóként beszélek -, amelyek termelési tevékenységeiket a vonatkozó európai jogszabályoknak megfelelően végzik, és eszükben sincs azzal növelni nyereségüket, hogy kihasználjak a bizonyos harmadik országokban uralkodó, gyenge környezeti és társadalmi normákat.
E javaslatoknak semmi közük a tisztességhez vagy a globális kereskedelmi kapcsolatok illetve a vállalatok közötti igazságossághoz. Valójában a reform fő kedvezményezettei a nagy importőrök lettek volna, amelyeket természetesen rendkívüli módon irritál bármilyen próbálkozás, ami a visszaélésszerű magatartásuk korlátozására irányul. A nagyobb nagykereskedők és forgalmazók is a kedvezményezettek közé tartoztak volna, amelyek elnyomják a fogyasztók érdekeit és inkább igyekezzenek elterelni a figyelmet arról, hogy a fogyasztók szintén munkavállalók, polgárok és adófizetők. Azok lettek volna a reform kedvezményezettei az EU-ban, akiknek egyetlen céljuk a nyereségük növelésére irányul, elfelejtve azt, hogy az Európai Unió elvileg mindenekelőtt a kölcsönös szolidaritás és támogatás miatt volt képes idáig fejlődni.
A kereskedelmi védelmi eszközök jelenlegi rendszere nem tökéletes, de ez működik a legjobban a világ más tájain találhatókhoz képest. Mellesleg ez nem csak az én véleményem, hiszen Önök - a Bizottság - 2006-ban tanulmányt készítettek erről, amelyben ugyanez a megállapítás szerepel. Először meg kell várnunk, hogy mi történik a Kereskedelmi Világszervezetben mielőtt bármilyen új reformot vezetnénk be. Egy ilyen reformnak figyelembe kellene vennie, hogy mit csinálnak a kereskedelmi partnereink, ahelyett, hogy egyoldalúan feladnánk azokat a jogi mechanizmusokat, amelyeket megvédenek bennünket a dömpingtől: mellesleg ezek olyan jogi mechanizmusok, amelyek nemzetközi szinten elfogadott szabályokon alapulnak.
Sajnálattal kell hozzáfűznöm, hogy én nem támogatom a Bizottság magatartását a kereskedelmi védelmi eszközök 2007-es alkalmazását illetően. Számos tagállam és egyéb szereplők is kifogásolták, hogy a Bizottság által javasolt változások azelőtt léptek hatályba, mielőtt a Tanács és Parlament véleményt formálhatott volna róluk. A Kereskedelmi Főigazgatóság, saját hatáskörben, az elmúlt néhány hónapban egyszerűen felfüggesztette az intézményközi együttműködés néhány kialakult elvé. Ennek eredményeként egyetlen egy üggyel sem foglalkoztak. Csak remélni tudom - és arra szeretném kérni Önöket, hogy biztosítsák ezt - hogy a Bizottság és a Parlament közötti együttműködés nem ilyen stílusban folytatódik majd. Továbbá arra szeretném kérni Önöket, hogy a kereskedelmi védelmi eszközök keretrendszeréről szóló javaslataikat terjesszék be a Nemzetközi Kereskedelmi Bizottság elé, és folytassanak komoly vitát ezekről, mielőtt hatályba léptetnék azokat.
Daniel Caspary
(DE) Elnök úr, biztos úr! Sokan úgy érzik, hogy telítődtek ezzel a témával az elmúlt napokban, hetekben. A bizottságban néhányan majdnem szívinfarktust kaptak, amikor elolvasták az első jelentéstervezetet.
A Bizottság leállított a kezdeményezést, mert láthatóan túl nagy feladatnak bizonyult az Ön számára biztos úr, hogy egy olyan reformjavaslatot állítson elő, amit a többség támogat. A parlamenti igazgatás ki sem látszott a munkából, és a mai vitát a következő értelmetlen cím alatt szerepeltette a napirendben "A Bizottság nyilatkozata - a kereskedelmi védelmi eszközök reformja”, de a felszólalók listáján következő áll: "A fogyasztóvédelmi eszközök reformja”, ami nem sokkal jobb. A nagy nyilvánosságot megnézve, úgy tűnik, hogy a nagyközönség tagjai sem tudtak mit kezdeni kérdéssel, ezért elmentek vacsorázni, vagy szimplán hazamentek. Lehet, hogy valaki, legalább az interneten keresztül figyeli az eseményeket, és remélhetőleg legalább mi, itt az ülésteremben áttekintéssel rendelkezünk majd erről a kérdésről.
Nagyon sajnálatosnak tartom, hogy a Bizottság nem volt képes olyan reformjavaslattal előállni, amelyet a Tanács, vagy a Parlament többsége támogatna. Ez minden bizonnyal nem a legjobb időpont egy ilyen típusú reformhoz, de senki sem várta, hogy ilyen szánalmas kudarcot vall majd ez a reform.
Mi a fontos most? Először is, tájékoztatni fogja-e a Bizottság a Parlamentet a megfelelő időben, ha ismét foglalkozni kíván ezzel a reformmal, és be fog-e minket vonni annak minden fázisába? Engedjék meg, hogy felhívjam a figyelmüket a Lisszaboni Szerződés szerinti együttdöntési jogokra.
Másodszor pedig várható-e, hogy most egy rejtett, a Tanács és a Parlament háta mögötti, ezek döntése nélküli döntés születik? Vagy valóban megpróbálja majd biztos úr - ahogyan azt az imént is mondta - helyreállítani a bizalmat? A kereskedelmi védelmi eszközöket a jelenleg érvényes szabályok és gyakorlat szerint kell alkalmazni.
Harmadszor pedig mi az oka a jelenlegi személyzeti változásoknak az érintett osztályon? Figyelemmel fogjuk kísérni a Bizottság és a Kereskedelmi Főigazgatóság magatartását a következő hetek során.
Erika Mann
(DE) Elnök úr, biztos úr! Valóban nem könnyű az Önök feladata. Az egyik legnehezebb portfolióval van dolguk. A kereskedelem/külkereskedelem területe teljesen ismeretlen, új kihívásokkal szembesül. Már évek óta beszélünk a globalizációról, de véleményem szerint, csak most kezdjük igazán megérteni, hogy mit is jelent.
Híres berlini beszédében a Churchill-előadás során azt mondta, hogy Európának új kihívásokkal kell szembenéznie, és hogy a háború vége óta azért változtak meg a kihívások, mert viszonyítási pont ma már nem Berlin, vagy Párizs, hanem Mumbai, Sanghaj és a felemelkedő gazdaságok más városai. Osztjuk nézeteit ebben a kérdésben. Teljesen igaza van. Mi is látjuk ezt. Mi is látjuk azokat a kihívásokat, amelyekkel az Európai Unió ebben az új nemzetközi és globális környezetben szembetalálja magát. Kína valóságos. Kína nem csak egy mítosz, vagy egy kép; Kína mindannyiunk számára valósággá vált, és a változás szimbólumává nőtt ki magát. A kérdés az, hogy milyen következtetésekre jutunk? Az ön konklúziója az, hogy változtatnunk kell az eszközökön. Ön arra a következtetésre jutott, hogy a kereskedelmi védelmi eszközök megfelelő kiigazítása, vagy más terület megváltoztatása útján kell szembenéznünk ezekkel a kihívásokkal.
Az én képviselőcsoportom nem találta meggyőző választ, de ennél jóval több kétségünk van. Ahogyan azt Ön is hallhatja, ezeket e Ház is magáénak vallja. Kétségeink vannak, mert ezek a kereskedelmi védelmi eszközök már bizonyítottak. A védelmi eszközök rendelkeznek bizonyos rugalmassággal. Különbözőféleképpen lehet értelmezni őket. Figyelembe tudják venni a különböző iparági érdekeket, és különbözőféleképpen értelmezhetik a közösségi érdekeket. A tesztet sokféleképpen lehet alkalmazni, és nem, természetesen nem mindig tökéletes.
Mellesleg tisztában vagyok azzal, hogy Ön nem sok hibát vétett eddig. Én személy szerint két olyan pontot is meg tudok említeni, ahol helytelen volt az értékelés, de szerintem nem lesz másképp az új eszközök esetében sem. Merre is tartunk akkor? Azt mondta, hogy ezen az úton szeretne továbbhaladni, és szeretné folytatni a konzultációkat. Még nem zárta le az aktát teljesen. Hová vezet akkor ez az út? Mi is a célja ezeknek a konzultációknak? Szeretné ezzel a Házzal és a felelős bizottsággal megtartani ezeket a konzultációkat? Ez három olyan kérdés, amelyek kollégáim kérdéseiből adódnak. Nagyon hálás lennék, ha tudna némi tájékoztatással szolgálni, tekintve, hogy naponta kapok emaileket a témával kapcsolatban. Az Ön Főigazgatóságán folyó változások értelmezhetők-e utalásként arra, hogy a közeljövőben megjelenő közleményére tekintettel vetette bele magát az átszervezésbe? Erre utalnak a főigazgatóságán folyó szakmai változások? A kereskedelmi védelmi eszközök 2007-es alkalmazásának elmaradása jelzésként is értelmezhető-e vagy pusztán véletlen egybeesésről van szó és más tényezők is közrejátszanak esetleg?
Tokia Saïfi
(FR) Elnök úr! A Bizottság a kereskedelmi védelmi eszközök reformprojektjének elhalasztásáról döntött, és biztos úr, én üdvözlöm ezt a bölcs döntést, mert így tovább tudunk harcolni a tisztességtelen verseny ellen. Ezek az eszközök valóban a nemzetközi kereskedelmi rendszer szerves részét képezik, hiszen biztosítják, hogy a vállalatok, pontosabban a dömping legnagyobb áldozatának számító KKV-k stabil és tisztességes versenykörnyezetben működhessenek tovább, ami másik oldalról az egészséges gazdaság záloga.
Éppen ezért szeretném megismételni, amit Verheugen úr a múlt héten Milánóban, a textíliákról tartott konferencián mondott: "A kereskedelemi védelmi eszközök iparágaink versenyképessége számára kedvezőek, és semmilyen körülmények között sem tekinthetők a protekcionizmus eszközeinek.” Én úgy gondolom, hogy ez mindent elmond. Ezek az eszközök nem azt a célt szolgálják, hogy leplezetten megvédjék a közösségi ipart a nemzetközi kereskedelem szabad mozgásától, hanem céljuk a versenyképesség javítása a normális versenyfeltételek szükség szerinti helyreállításával.
Ebből kifolyólag nem ezen eszközök végrehajtásának gyengítésével leszünk képesek jobban hozzáigazítani az Európai Unió kereskedelmi politikáját a változó globális gazdasághoz. Valójában ennek az ellentéte igaz, hiszen a gyártók érdekei felhígultak volna és a tervezett intézkedések megtétele közvetett ösztönző hatással lehetett volna az ipari áttelepülésre és a kutatási és innovációs központjaink áttelepülésére is.
Európának a mai globalizálódott világban a védelmező szerepét kell gyakorolnia. Ha versenyképesek kívánunk maradni, akkor nem szabad meggyengíteni védelmünket a partnereinkkel folytatott tevékenységek során, hanem tiszteletben kell tartanunk a tisztességes és igazságos nemzetközi kereskedelem szabályait.
Kader Arif
(FR) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim! Amit az imént hallhattunk, jól mutatja, hogy a javaslatuk legalább is vitatható. A kezdet kezdetekor azonban még vita sem volt. A Bizottság egy független tanulmányt és nyilvános konzultációt indított, és ezek megállapították, hogy széles körű konszenzus alakult ki a jelenlegi rendszer hatékonysága és stabilitása tekintetében. A különböző felek által kért javítások csupán a nagyobb fokú átláthatóságra, gyorsaságra és a KKV-k jobb hozzáférésére irányultak.
Ezzel szemben a valóságot mintegy eltakarva, a Bizottság egy olyan reformot indított útjára, amelyre az egyik legnagyobb általános ellenállást kiváltó reformjavaslatként fog emlékezni a történelem. A szakszervezetek csakúgy, mint a vállalkozások és a Tanács legtöbb tagja tiltakozásukat fejezték ki egy olyan tervvel szemben, amely az Unió tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokkal szembeni védekezési képességét veszélyezteti.
A Bizottság visszavonta javaslatát, aminek én nagyon örülök. A javaslatban megjelenő megközelítés valójában veszélyes, és elültette megosztottság csiráját. Érdemes kiemelni, hogy a Bizottság szerepe a tagállamok közötti szolidaritás biztosítása és a különböző érdekek tiszteletben tartása lenne, nem pedig a fogyasztók munkavállalók elleni kijátszásával, vagy az importőrök termelők elleni kijátszásával való megosztottság generálása. Biztos úr, hadd emlékeztessem arra, hogy egy reformprojekthez két dologra van elsősorban szükség: figyelembe kell vennie a saját vizsgálatainak ajánlásait és eredményeit és előzetesen tájékoztatnia kell e Ház képviselőit arról az irányról, amelybe a javaslat tart, különösen a vitatottabb szempontok tekintetében.
Elisa Ferreira
(PT) Elnök úr, biztos úr! Egy percben csupán gratulálni tudok Mandelson úrnak, hogy úgy döntött nem kívánja folytatni a kereskedelmi védelmi eszközök felülvizsgálatát.
Képzeljük el, hogy egy tomboló folyami területen számos gát található. A beeresztő zsilipeket a közös szabályoknak megfelelően működtetik. Elfogadható dolog úgy dönteni, hogy változtatunk az egyik gáton, anélkül a többiek is ezt tennék, csak azért, mert vannak néhányan, akik úgy gondolják, hogy az ő otthonaikat nem fogja elárasztani az idei télen. Európának nem erre van szüksége, és a Bizottság jól tette, hogy észlelte e Ház, a szakszervezetek, az európai ipar, és a legtöbb tagállam egyértelmű üzenetét.
A szabadkereskedelem nem fog életben maradni, ha a szabályait megszegik. Ezeket a szabályokat azonban korszerűsíteni kell, és magukban kell foglalniuk az egyetemes értékeket, mint például a tisztességes munkahelyek, a környezet, az éghajlat és közegészség védelme. Ebben a tekintetben, de kizárólag ebben, Európának fel kell használnia politikai és kereskedelmi súlyát a világ termelőivel kötött kétoldalú megállapodásaiban. Kizárólag kölcsönös lépésekkel, valamint egyetemes és korszerű szabályokkal segítheti a kereskedelem nemcsak az Európán kívül élők életkörülményeinek javulását, a világban általában, hanem azoknak az európai munkavállalóknak és vállalkozóknak a túlélési esélyeit, és életkörülményeit is javíthatja, akik továbbra is szeretnének termelni és exportálni Európából.
Ez az elvárás az Európát a világ színpadán képviselő Bizottsággal szemben. Gratulálok Mandelson úr!
Mairead McGuinness
Elnök úr, biztos úr! Mandelson úr örömét fejezte ki azzal kapcsolatban, hogy két vitán is jelen lehetett, és én is örülök, mert szeretném kérni, hogy pontosítson egy-két dolgot a WTO-val kapcsolatban adott, nagyon hasznos válaszában, és köszönöm válaszának részletességét.
Azt sugallja, hogy a mezőgazdaság területén történő túlzott előrehaladásról szóló szóbeszédek egy nagyon kicsi érdekközösségből erednek; azt szeretném mondani, hogy ők (feltételezem az ír gazdálkodókról és mezőgazdasági vállalkozókról van szó) általában nagyon tájékozottak, és tulajdonképpen azt szeretném itt éjfél előtt tisztázni, hogy nincs igazuk - legalábbis remélem, hogy nincs igazuk - és a tények Önt igazolják. Továbbá megjegyzendőnek tartom a WTO nem mezőgazdasági oldaláról tett észrevételét is. Ön sajnálatát fejezte ki az ott található szöveggel kapcsolatban is.
Az Ön WTO-ról és a szabadkereskedelmi megállapodásokról tett észrevételei kapcsán a kérdésem a következő: most kevésbe magabiztos mint eddig bármikor azzal kapcsolatosan, hogy megállapodásra fog tudni jutni a WTO-val? Lehet, hogy túl egyenes ez a kérdés, de hasznos volna, ha választ kapnék rá.
Zbigniew Zaleski
Elnök úr! Dilemmával állunk szemben az általunk elfogadott szabadkereskedelem és a megsértett tisztességes kereskedelem között. Ha nem teljesül a tisztességesség, akkor legalább ideiglenesen meg kell védenünk azokat, akik jogosan viselkednek.
Szeretném ismertetni a lengyel kormány álláspontját, amely jelenleg nem támogatja a reformot, amely azt mondja, hogy a Caspary-jelentésben megemlítésre került, hogy elég az, ami a van. Miért van ez így? Az a feltételezés, hogy néhány országnak kínai székhelyű vállalatai vannak, például. És a védelem azt jelentené, hogy ezeket részesítenék előnyben Európa más országainak vállalataival szemben, tehát ez nem tisztességes. Véleményem szerint a textilipari szabadkereskedelem kapcsán már leszűrhettük a tanúságot 2005-ben, és úgy gondolom, hogy most az új reformot nagyon bölcsen kellene megközelíteni. Remélem, hogy a biztos úr mindent megtesz annak érdekében, hogy megfelelő módon tegye meg mindezt.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Elnök úr! A kereskedelem léptéke a gazdasági fejlettség egyik mutatója. A magas exportarány a fejlett gazdaságok egyik tulajdonsága, de ez egy kétirányú utca, vagyis az importnak a másik irányban kell áramolnia. Ha az áramlás nagy részben egyirányú, az kiegyensúlyozatlansághoz, a partnerség hiányához, és fejlettségi szintkülönbséghez vezet. Éppen ezért kell létrehozni bizonyos elveket a megfelelő minőségi szabványok és szabályok meghatározása érdekében, a stabilitás és partnerség megteremtése érdekében a kereskedelem területén.
Túl gyakran fordul elő az, hogy kölcsönös szolidaritásról és egyenlőségről beszélnünk, amikor valójában saját nemzeti érdekeinket próbáljuk megvédeni a közös érdekek kárára. Túl gyakran fordul elő, hogy az export fejlesztését és bizonyos országokba történő befektetési lehetőségeket próbáljuk előmozdítani anélkül, hogy ellenőriznénk, tiszteletben tartják-e ezek az országok a demokratikus elveket és az emberi jogokat, nem beszélve a környezetvédelmi követelményekkel, bérszintekkel és szociális védelemmel kapcsolatos helyzetet. A kereskedelmi védelmi eszközöknek biztosítaniuk kell az igazságosságot és az esélyegyenlőséget.
Corien Wortmann-Kool
(NL) Elnök úr! Mandelson biztos úr, köszönöm őszinte magyarázatát arról, hogy miért nem tudott sikerrel járni. Miközben néhány képviselőtársamat hallgattam, úgy hallottam, hogy örömükre szolgál, hogy nem járt sikerrel a kereskedelmi védelmi eszközök reformja terén, és szerintem ennek az az oka, hogy attól félnek, hogy meg akarja szűntetni őket. Szerintem nem ezt mondta, de nem lenne sokkal tisztességesebb azt mondani, hogy talán túl ambiciózus volt, és túl messzire akart menni a reformokkal? Most különösen az iparosodott országok és a kereskedelmi érdekek egyensúlyára gondolok.
Ennek sikertelensége miatt most nem fogunk tudni végrehajtani egy sor szükséges és széles körben támogatott változtatást a kis- és középvállalkozások hozzáférése terén. Sőt, az átláthatósággal, a dokumentumok hozzáférhetőségével és a gyorsasággal kapcsolatos, széles körben támogatott, szükséges változások sem fognak sajnos napirendre kerülni az elkövetkezendő két évben. Meg tudjuk találni annak módját, hogy napirendre kerüljenek ezek a változások, és annak, hogy valamikor rendesen megvitassuk a nagy horderejű javaslatokat?
Kader Arif
(FR) Elnök úr, biztos úr! Ha egy olyan új reformprojektről van szó, ami közelít az eredeti verzióhoz, akkor hogyan lesz képes a WTO előtt megvédeni egy olyan politikát, amely akkor bünteti dömpinget, ha külföldi vállalatok követik el, de elfogadja, ha az az európai vállalkozásoknak érdekében áll? A probléma nem az, hogy tudjuk, hogy ki állítja elő az Európába érkező árukat, hanem az, hogy tisztességes, és igazságos körülmények között exportálják-e ezeket az árukat. Nem fogadhatjuk el azt, hogy egy magát európainak valló, dömpinget gyakorló vállalatot pusztán azért ne lehessen felelősségre vonni, mert az az Ön új definíciója szerint európai vállalat.
Sőt, mi több, tekintve, hogy ez egy sokoldalú vita lesz, miért is ne álmodjunk még ennél is nagyobbat, és vegyük bele a kereskedelemi védelmi eszközök hatálya alá szociális és környezeti dömpinget? Európa hasznára lenne, és jót tenne a hitelének is, ha ennek a kampánynak az élcsapatában lehetne.
Elisa Ferreira
(PT) Tisztelt biztos úr! Az előbbiekben Önhöz intézett kérdéshez, vagy észrevételhez kapcsolódóan hozzá kell tennem, hogy Európa szempontjából a textilekkel és lábbelikkel kapcsolatban lefolytatott ügyek, különösen a hazámban olyan változásokhoz vezettek, amelyek megakadályozták a munkanélküliség kialakulását. Ugyanakkor ezt semmiféleképpen sem lehet protekcionista típusú lépésnek mondani, és az érintett vállalatok elköltöztek, és Európán kívülre helyezték át gyáraikat és most Európán kívül és azon belül is munkahelyeket teremtenek. Éppen ezért volt ez egy érdekes lépés.
Ettől függetlenül azonban úgy tűnik, hogy 2007-ben a Bizottság egyetlen egy új ügyet sem kezdeményezett.
Ezért a következőt szeretném kérdezni Öntől: Az volt-e a Bizottság szándéka azzal, hogy egyetlen egy új ügyet sem kezdeményezett (nem portugál ügyet, hanem más országokból) és, azzal, hogy nem kezdeményezett egyetlen egy dömpingellenes vagy támogatásellenes vizsgálatot sem, hogy megvárja a felülvizsgálati folyamatról szóló döntést, vagy az volt a szándéka mindezzel, hogy félretegye azokat az ügyeket, amelyeket már elkezdett vizsgálni? Ez lenne a kérdésem Önhöz.
Peter Mandelson
a Bizottság tagja. - Elnök úr! Attól félek nem teljesen értettem az előző kérdést. Csak az utolsó foszlányt hallottam, ami azt látszott sugallani, hogy felfüggesztettük a kereskedelmi védelmi eszközök működtetését, és nem kezdeményeztünk vagy folytattunk le ügyeket.
Nem teljesen értem a kérdés alapfelvetését, mert ha megnézik a Kereskedelmi Főigazgatóság honlapját, ott minden a most induló, a most vizsgálati fázisban lévő ügyekkel és a rendes módon előterjesztésre kerülő javaslatokkal kapcsolatos információ beszerezhető.
Nem panaszkodom, hogy túlzott ambícióval vádolnak meg - ez az én hivatásom egyik mércéje, és annak is, ahogyan én a munkámhoz állok. Ha egy biztosból hiányzik az ambíció, akkor véleményem szerint nagyon alacsony standardok szerint lehetne őt megítélni. Én azonban nem rendelkezem a kellő mennyiségű ambícióval ahhoz, hogy egyetlen mozdulattal elfogadjam és támogassam barátom, Schlyter úr javaslatát arra nézve, hogy a termelési dömping alacsony költségeivel szemben az én sikeretlen próbálkozásom a kereskedelmi védelmi eszközök reformjának konszenzussal történő elfogadásáról térjünk át a bio- és ökodömpingre. Véleményem szerint először még az előbbire kell összpontosítanunk, mielőtt a másikra rátérnénk a másikra, de remélem, hogy ezt részemről nem az ambíció hiányaként, hanem inkább a realizmusként fogja értelmezni.
Caspary úr azt sugalmazta, hogy csalódott volt amiatt, hogy nem terjesztettek elő javaslatokat. Meg tudom érteni a csalódottságát, de tényleg nem vagyok biztos abban, hogy ez a Parlament jobban képes lett volna egy egyszerű konszenzuális álláspontra jutni arról, hogy melyik reformot hajtsuk végre, mint amire a tagállamok tudtak jutni.
Arif úr azt mondta, hogy engem az motivál, hogy kijátsszam egymás ellen a fogyasztókat és munkavállalókat és az importőröket a termelők ellen. Én senkit sem játszok ki senki ellen - itt csupán arról van szó, hogy a valóságban az embereknek különböző érdekei, nézetei és szükségletei vannak. Attól tartok, még nem jött el az idealisztikus szocialista állam ideje, ahol mindenkinek ugyanaz a véleménye, ugyanazok a szükségletei, és érdekei is. Attól tartok, hogy a valóságban kell megtalálnunk a helyünket, és megtalálni az utat ezek között az érdekek és szükségletek között, és a végén, az e politikák előmozdítására irányuló erőfeszítéseink folyományaként el kell jutnunk egy tisztességes és igazságos végeredményhez.
Úgy éreztem, hogy Mann asszony realisztikusan értelmezte az e politikai területen mutatkozó dilemmákat. Nem arról van szó, hogy kifejezetten a rugalmasságot kerestem volna. Én ezt a felülvizsgálatot úgy közelítettem meg, hogy egy sor olyan kereskedelmi védelmi eszközhöz akartam eljutni, amelyek alapvetően nem tértek volna el azoktól, amelyekkel ma rendelkezünk, hanem abban a keretrendszerben tudnak tovább működni, amelyet egyértelműen értünk és amelyek a különböző, a 21. század globális gazdaságában jelentkező, egyre különbözőbb feltételek között kereskedő vállalkozásokra gyakorolt hatásukat tekintve egyértelműen kiszámíthatóak. És ezért nem kérek elnézést senkitől.
Végezetül pedig azt szeretném mondani, Markov úrnak válaszolva: igen, valószínűleg jól foglaljuk össze dolgokat azzal, ha megállapítjuk, hogy a jelenlegi kereskedelmi védelmi rendszer nem a lehető legjobb, de ez van. Véleményem szerint ez tisztességesen leírja a rendszert.
Az általam feltett és megválaszolásra váró kérdés nem az volt, hogy a rendszerünk a legjobb-e - valószínűleg nem, de mindezek ellenére ez a rendszerünk, és ésszerűen működik. Azt kellett kérdezzem, vajon a jövőben is így fog maradni, ahogy most? Egyre ellentmondóbbá és vitatottabbá fog válni a jövőben az európai vállalkozások körében? Igazodni fog-e a növekvő számú, egyre inkább nemzetközivé váló, európai vállalkozások változó termelési és ellátási láncaihoz? Én ezeket a kérdéseket tettem fel. Ezekre a kérdésekre még nem kaptam kielégítő választ, de a válaszokat véleményem szerint meg kell találni, és továbbra is keresnünk kell őket.
Elnök
A vitát berekesztem.
Írásbeli nyilatkozatok (142. cikk)
David Martin  
írásban. - A kereskedelmi védelmi eszközök felülvizsgálatára tíz évvel ezelőtt került sor. Korszerűsíteni kell őket annak biztosítása érdekében, hogy relevanciával bírjanak abban a globális kereskedelmi környezetben, amelyben az EU működik.
A szabad piacok mindenki számára hasznosak és célként kell megjelenniük, de az is igaz, hogy szükségünk van a kereskedelmi védelmi cselekvésre, hogy védve legyünk a tisztességtelen kereskedelemmel szemben. Azonban ahhoz, hogy meghatározzuk, hogy mi is a tisztességtelen kereskedelem, a szélesebb értelemben vett közösségi érdekeket kell megnéznünk, szélesebb körben kell körülnéznünk, mint azt a jelenlegi szabályok engedik, és meg kell akadályoznunk, hogy olyan európai országok szenvedjenek kárt, amelyek globális ellátási láncokat hoztak létre. Továbbá biztosítanunk kell, hogy több millió fogyasztó érdekeit elővigyázatosan tegyük a mérlegre néhány gyártó sokszor szűk érdekeivel szemben.
Remélem, hogy a Bizottság hamarosan megfelelőnek fogja találni a politikai környezetet arra, hogy ismét tárgyaljunk a kereskedelmi védelmi eszközök reformjáról szóló javaslatokról.
