A spanyol elnökség programjának ismertetése (vita)
Elnök
A következő napirendi pont a Tanácsnak a spanyol elnökség programjának ismertetésével kapcsolatos nyilatkozata.
José Luis Rodríguez Zapatero
a Tanács soros elnöke. - (ES) Elnök úr, Barroso úr, hölgyeim és uraim, először hadd szóljak pár szóban egy olyan országról, amely éppen fájdalmakat és tragédiát él át: ez az ország Haiti.
Tudom, hogy mindannyian osztozunk abban az aggodalomban, szolidaritásban és elkötelezettségben, amit az Európai Unió összes intézménye - a soros elnökségtől kezdve a Bizottságon és a Tanácson keresztül a Parlamentig - tanúsít egy olyan szenvedő országgal szemben, amelynek lakosait halál, pusztulás és erőszak szakította szét, amelynek korábbi történelmét is szegénység és konfliktusok is terhelték.
Kevés alkalom adódik, amikor módunkban áll megmutatni, hogy mi, európaiak mit tudunk tenni egy tragédia bekövetkeztekor, Haiti pedig erre ad most nekünk lehetőséget. Bebizonyítjuk elkötelezettségünket a világban történtek és a legtöbbet szenvedő országok mellett.
A soros elnökség a Bizottsággal és a főképviselővel együttműködve már a legelső pillanattól kezdve kereste annak a lehetőségét, hogy válaszlépéseket tegyünk a haiti tragédia kapcsán. Múlt hétfőn összeült a Fejlesztési Miniszterek Tanácsa, a jövő hétfőn pedig az Európai Ügyek Tanácsa fog összeülni azért, hogy megtervezhessék a Haiti jövőjét szolgáló gyors válaszlépést a segélyek és a minden területre kiterjedő humanitárius együttműködés formájában. Teljesen meg vagyok róla győződve, hogy a nemzetközi közösség határozott és egységes fellépést tanúsít, és hogy az Európai Unió is felnő a feladathoz. A haiti tragédia kapcsán az ottani szenvedő emberek a legfontosabbak, remélem és bízom is benne, hogy minden tőlünk telhetőt meg fogunk tenni azért, hogy elindítsuk a teljes helyreállást. Ezt követeli az európai társadalom, de mindenekfelett a mélyről fakadó, saját belső meggyőződésünk diktálja ezt a számunkra.
Elnök úr, megtiszteltetés a számomra, hogy megjelenhetek Önök előtt, hogy ismertessem a spanyol soros elnökség következő hat hónapra vonatkozó főbb prioritásait. Óriási megtiszteltetés ez. Hatalmas megtiszteltetés, mert egy olyan ország nevében szólhatok, amely a következő hat hónapos ciklus alatt fogja ünnepelni a korábban Európai Közösségeknek nevezett szervezethez való csatlakozásának 25. évfordulóját.
Egy európai és Európa-párti ország nevében szólok, egy olyan ország nevében, amely az elmúlt 25 évben a fejlődés és a jólét tekintetében jelentős átalakuláson ment keresztül nagyrészt európai uniós tagságának köszönhetően. Európa egy generációkon keresztül átívelő álom volt, számos spanyol generáció álma. Demokráciáról álmodtunk, a világ felé való nyitásról, fejlődésről, jólétről, jóléti államról, szabadságról. Ezt láttuk Európában, ezt hozta el számunkra Európa, és ezt hoztuk mi magunk is Európába.
Most, huszonöt évvel később elkötelezettek vagyunk Európa és az Unió iránt, és a leginkább úgy tudjuk kimutatni az Európa iránti hűségünket és elkötelezettségünket, hogy telesítjük a kötelezettségek vállalásával, kezdeményezések elindításával és javaslatok előterjesztésével kapcsolatos kötelességünket. Ezt szeretnénk tenni a következő hat hónapban.
Ez az időszak a változás hat hónapja lesz, mert éppen az elmúlt nyolcvan év legsúlyosabb pénzügyi válsága miatt bekövetkezett gazdasági átalakulás idején vesszük át a soros elnökséget. Politikai változás időszaka is ez a Lisszaboni Szerződés miatt, amely az Európai Unió irányításában idéz elő változást. A külkapcsolatok vonatkozásában is változásokra kerül sor, mert erősödik a globalizáció, és új feltörekvő országok lépnek a színre. Változás időszaka ez Európa és az európai polgárok közötti kapcsolat tekintetében is, hogy a Lisszaboni Szerződésben foglalt minden előírás érvényre juthasson. Ennélfogva különösen két körülmény tekintetében lesz változás: az első a most tapasztalható súlyos gazdasági válság, a második a Lisszaboni Szerződés és az abból következő új intézményi kapcsolatok.
Ami a gazdasági válságot illeti, a következőt szeretném elmondani. Tisztában vagyunk azzal, hogy a mostani válság sokkal súlyosabb, mint az elmúlt nyolcvan év alatt bekövetkezett válságok bármelyike, és tudjuk - ahogy azt az előző válságok idején is gondolták -, hogy világméretekben korábban nem tapasztalható visszaesés mutatkozott a termelés és a nemzetközi kereskedelem területén. Tisztában vagyunk azokkal a súlyos hatásokkal, amelyeket a válság okozott világszerte és az Európai Unióban is. A munkanélküliek száma nyolc millióval nőtt, közülük sokan éppen az én hazámban élnek. Kihatott a válság az államháztartásra, így a pénzügyi stabilitás kilátásaira is, ami arra kötelezett és most is arra kötelez minket, hogy sürgős együttműködési intézkedéseket tegyünk. Ezenkívül a válság arra késztetett bennünket, hogy megvizsgáljuk az európai gazdaság és a gyártási kapacitás megváltoztatására, valamint az Unió egésze versenyképességének növelésére irányuló lehetőségeket.
Fenn kell tartanunk a pénzügyi ösztönzőket mindaddig, amíg ténylegesen el nem indul a helyreállás. El kell köteleznünk magunkat a Stabilitási Paktum mellett, és teljesítenünk kell a Bizottság 2013-as célkitűzéseit. Ki kell alakítanunk a Bizottságban jelenleg tervezés alatt álló 2020-as gazdasági stratégiát is, amelyet a spanyol soros elnökség véleménye szerint kulcsfontosságú kérdésként kell kezelni a következő hat hónapban.
Tudjuk, hogy mik az Európai Unió erősségei és gyengeségei. Tisztában vagyunk azzal, hogy már az 1990-es évek közepétől folyamatosan veszítünk gazdasági növekedési képességünkből. Tudjuk, hogy nagy gazdasági versenytársainkhoz képest az 1990-es évek közepe óta folyamatosan veszítettünk a termelékenységünkből. Azt is tudjuk, hogy bizonyos területeken nehézségekkel küzdünk, amelyek meghatározzák jövőbeni növekedésünket, versenyképességünket és innovációs képességünket globalizált világunkban.
Vannak azonban erősségeink is, amelyekről említést kell tennünk. Erősségeink nyilvánvalóak: mi állítjuk elő a globális GDP csaknem egyharmadát. Tagadhatatlanul vezető exporthatalom vagyunk, továbbá a kutatás, fejlesztés és innováció terén az Egyesült Államok mögött mi állunk a második helyen. A globális fejlesztési segélyek közel 60%-át mi képviseljük, ami az Európai Unió nagy erőssége.
Mik tehát Spanyolország szerint azok az alapvető prioritások, amelyek az európai gazdasági hatalom megújításához, a fenntartható gazdaságnak a versenyképesség, a környezetvédelem és a szociális szempontok figyelembevételével történő létrehozásához szükségesek? Négy fő területet fogok említeni, amelyeket támogatni szeretnék, hogy bekerüljenek a 2020-as stratégiába. Ezeket úgy foglalnám össze, hogy gazdasági szempontból az Európai Uniónak saját magában kell bíznia. A tagállamok felelősségtudatából kiindulva kell előmozdítani a gazdasági egységet és az együttműködést, de biztosítani kell azt is, hogy a közösségi intézmények, különösen a Bizottság, új hatáskörrel rendelkezzenek, hogy képessé váljanak az irányításra, és hogy elérhessék a kitűzött célokat.
Hölgyeim és uraim, az elmúlt tíz évben 9 százalékponttal növekedett az energiafüggőségünk, ez az egyik legfontosabb olyan terület, ahol a változás érdekében lépéseket kell tennünk. Az energiafüggőség 44-ről 53 %-ra növekedett az Európai Unió egészében. Ez a kilenc százalékpont pontosan 64 millió eurót tesz ki, amit más országoknak fizet ki az Európai Unió. Tudják azt Önök, mekkora is ez az összeg? Gyakorlatilag az Európai Unió összes tagállamában együttvéve fordítanak ilyen összegű állami befektetést a kutatásra, fejlesztésre és innovációra. Változtatnunk kell ezen a helyzeten, csökkentenünk kell energiafüggőségünket, mert különben gazdaságilag még sebezhetőbbé válunk.
Mit kell hát tennünk? Történt előrehaladás az energia területén, de nem olyan mértékű, amilyet el szerettük volna érni. Létre kell hoznunk egy állandó és közös energiapiacot, ami erősíteni fogja az egész Uniót és az Unió gazdaságát. Ehhez két kulcsfontosságú dologra van szükségünk: az energiahálózatok összekapcsolására, ugyanis a 2002-es várakozások nem teljesültek, valamint a közös energiapiac megszilárdítására szolgáló közös keretszabályozásra.
Ha sikerül megvalósítanunk az energiahálózatok összekapcsolását Dél-, Kelet- és Észak-Európában, ha ezt fő prioritásként kezeljük, és felruházzuk a Bizottságot a szükséges hatáskörrel, csökkenni fog az energiafüggőségünk, és ösztönözni fogjuk a megújuló energiaforrások hasznosítását is, amelyek jellegüknél fogva rugalmas energiaelosztást igényelnek.
Hölgyeim és uraim, a gazdasági versenyképesség területén Európa nem tud vezető szerepet játszani mindaddig, amíg nem tesz határozott lépéseket, hogy foglalkozzon az energiahálózatok összekapcsolásának összes lényeges szempontjával és a közös piac kérdésével.
A második fő célkitűzés a következővel kapcsolatos: mi hozza létre a legnagyobb növekedést és innovációt egy modern társadalomban? Az információs társadalomba és az olyan új technológiákba történő befektetések, amelyek majdnem mindent megváltoztattak a világon. Az európai gazdaság termelékenységnövekedésének 40%-a az információs és kommunikációs technológiáknak (IKT-knek) tulajdonítható. Mi, európaiak, vezető szerepet játszunk ezen a területen, mert piacvezető vállalataink vannak, de nincs belső digitális piacunk. Lépéseket akarunk tenni a digitális piac létrehozása érdekében. Mit is foglal ez magába? Magába foglalja az akadályok megszüntetését, valamint az új generációs hálózatok és az elektronikus kereskedelem előmozdítása melletti elkötelezettséget. Az elektronikus kereskedelem minden országban, minden nap tovább fejlődik, de nem halad előre abból a szempontból, hogy a különböző országok közötti viszonylatban is működhessen.
Ha sikerül előrehaladást elérnünk a digitális piac területén, a tartalom előállítását is ösztönözzük és erősítjük a szellemi tulajdonjog helyzetét. Az információs és kommunikációs technológiák által a gazdaság minden területére kiható innovációnak köszönhetően azt is biztosítjuk, hogy a termelékenység terén is eredmények szülessenek, mégpedig nagyon rövid időn belül. Szeretnék rámutatni, hogy arról az iparágról van szó, amely jelenleg a legnagyobb kapacitással rendelkezik az innováció és a termelékenységnövekedés tekintetében, és képes stabil foglalkoztatást teremteni.
A harmadik terület a gazdaság, illetve a fenntartható ipar kérdése. Egyetlen példát mondanék csak arra, hogy a klímaváltozás elleni küzdelem szempontjából miket tekintünk prioritásnak. A Bizottsággal közösen szeretnénk elindítani és támogatni az elektromos járművek fejlesztésére irányuló tervet. A járműipar nagymértékű változáson fog keresztül menni, ami már el is kezdődött. Ha ezen iparágon belül mi, európaiak, összehangolt elkötelezettséget vállalunk az elektromos autókra vonatkozó közös elképzelés és közös stratégia iránt, energiafüggőségünk csökkentését is elősegítjük. Hozzájárulunk a klímaváltozás elleni küzdelemhez, valamint az elektromos autók által egészen biztosan megnyíló technológiai innovációhoz, ami pedig közvetlen hatást fog gyakorolni az információs és a kommunikációs technológiák iparára is.
A fenntartható gazdaság és az Európai Unió számára szükséges gazdasági megújulás negyedik központi eleme az oktatás, különösen pedig az egyetemi oktatás, amely a kutatási tevékenység fóruma is.
Ha megnézzük a 100 legjobb egyetem rangsorát, elmondható, hogy Európa az elmúlt tíz évben nem lépett előre a kimagasló színvonalú egyetemek számának tekintetében. Véghez kell vinnünk a bolognai folyamatot. Támogatnunk, ösztönöznünk kell és elérhetővé kell tennünk az egyre inkább európai egyetemekre és európai kutatásra irányuló elvárásokat, mert kétségtelenül ezek adnak lendületet a jövőre nézve. A versengés ma már nem országok között zajlik, hanem európaiként Európát képviseljük, mert versenytársaink olyan méretű szereplők, mint Kína, India, az Egyesült Államok és a feltörekvő országok.
Ha nem használjuk ki maximálisan azt a lehetőséget a gazdaságban, amit az 500 millió polgár együttműködése képvisel, ami óriási kapacitásokkal rendelkező vállalatok tízezreit jelenti, olyan munkavállalók millióit, akiknek egyre jobb képzést kell biztosítani, akkor a globalizáció jelenlegi helyzetét tekintve nem mi leszünk a jövőben a valódi élvonalbeli szereplők, már ami az innováció és a technológia következtében létrejövő gazdasági jólétet illeti. Csak nézők leszünk, nem élvonalbeli szereplők. Az Unió jelenti a jövő útját: egységesebb gazdaságpolitikára, további integrációra, több közös elképzelésre, Európából többre van szükség. Nem újabb akadályokat kell felállítani, hanem meg kell szüntetni az akadályokat, a megosztás helyett összefogásra van szükség, olyan Uniót kell elképzelnünk, amely ösztönzi a versenyképességet, az integrációt és az innovációt.
A környezetvédelem, az élelmiszer-biztonság és a sok európai polgár jövedelme szempontjából is alapvető fontosságú közös agrárpolitika jövőjéről is szóló 2020-as stratégia kapcsán a Bizottság élvezi a támogatásunkat. Meg vagyunk győződve arról, hogy az Európai Tanácsban és a Bizottságban sorra kerülő vita, és természetesen az Európai Parlamenttel folytatott párbeszéd során olyan 2020-as stratégiának kell megszületnie, amely szigorú irányítást és ambiciózus célokat tartalmaz, valamint az általam imént említett területekre helyezi a hangsúlyt.
Gazdasági változás, politikai változás, és változás az Unió kormányzásában is. A Lisszaboni Szerződés új tisztségeket hoz létre: a Tanács állandó elnökének és a külügyi főképviselőnek a tisztséget. Megerősíti a Parlamentet, az európai demokrácia központját, és megerősíti a Bizottságot is.
Az összes európai polgárt képviselő Parlament előtt ígéretet tehetek arra vonatkozóan, hogy a spanyol soros elnökség lojális lesz az új intézményekhez és együtt fog működni azokkal. Azt akarjuk, hogy az intézmények betölthessék a szerződésben meghatározott céljukat: hogy az Európai Unió úgy működhessen, hogy a Tanács állandó elnöke tudja képviselni az Európai Uniót és a főképviselővel együtt végre tudja hajtani az összes rábízott feladatot.
Tudjuk, hogy ez a hat hónapos ciklus lesz az új intézményi rendszer működésének legelső próbája, és támogatni fogjuk a megerősített Bizottságot és Parlamentet is, amely egyre inkább az Európai Unió új politikai központjává válik. Erre készülünk, és remélem, hogy a ciklus végén megfelelőnek értékelik majd a munkánkat, mert ami minket illet, nagyon szilárdan elköteleztük magunkat. Az Európai Uniót több különböző szervezet irányítja, amelyeknek egy közös irányvonal, azaz a lojális együttműködés mentén kell haladniuk. Eszerint fogunk dolgozni.
Elnök úr, hölgyeim és uraim, a külügyek területén is változásokat tapasztalhatunk, és nem csak azért, mert létrejött a főképviselői tisztség és az Európai Külügyi Szolgálat. Lesznek változások azért is, mert a globalizáció és egyéb változások miatt egy igen határozott hat hónapos ütemtervet készítettünk. Elmondom Önöknek, hogy a külkapcsolatok terén milyen céljaink vannak az összes általunk megtartandó csúcstalálkozó vonatkozásában.
Először is a közös biztonság, másodszor az energia, harmadszor a kereskedelem és a technológiaátadás támogatása, kiterjesztése és távlatainak további megnyitása, negyedszer a fejlesztési együttműködési segélyek, amelyek terén az Európai Unió a legfőbb morális vezetőnek tekinthető a világon.
A következő hat hónapban ezekről a célkitűzésekről fogunk párbeszédet folytatni Észak- és Dél-Amerikával, a földközi-tengeri térségében, Afrikában és Ázsiában, és az Unióhoz nem tartozó európai országokban. Párbeszédet fogunk folytatni a kontinensek és térségek nagy részén; egy nemzetközi csúcstalálkozókkal sűrűn teletűzdelt naptárunk van, a tárgyalások során természetesen teljes mértékben együtt fogunk működni a Tanács elnökével és a Bizottsággal - mert fontos megállapodásokat fogunk kötni a következő hat hónapban - és a Parlamenttel is.
Új szereplők megjelenése és a globalizáció hatásai miatt lesznek gazdasági változások, politikai változások, a jövőképünket érintő változások, és lesznek változások a külkapcsolatokat érintő szemléletünkben is. Pár perce a gazdaság kapcsán említettem, hogy Európának saját magában kell bíznia, de ugyanúgy igaz ez a külpolitikára is. Azt kell mondanom, hogy Európának magában kell bíznia, mert a külpolitikának az európai érdekeket figyelembe kell vennie, és hogy miként lehet azokat védelmezni. A szomszédsági kapcsolatok kérdését prioritásként kell kezelni. Véleményem szerint ambiciózusabb célokat kell kitűznünk és intenzívebb kapcsolatokat kell kiépítenünk, mert kétségtelenül ezen fog múlni az európai érdekek többségének sorsa.
A mostani változások kihatással vannak az európai polgárokra, mint ahogy azok is, amelyeket reformok és megújulás segítségével szeretnénk előidézni. A Lisszaboni Szerződés az európai polgárok akaratával összhangban arra törekszik, hogy polgáraink közelebb érezzék magukat az európai intézményekhez. Hogy polgáraink "saját Uniójuknak” tekintsék az Uniót, Európát pedig mint egy hozzájuk közel álló kormányzatot. E cél eléréséhez új eszközök állnak rendelkezésre, amelyeket a következő hat hónap során bevezetünk és támogatunk.
Az első a Parlament számára igen fontos terület, a polgári jogalkotási kezdeményezés. A második, amit a ciklus alatt a Bizottsággal együttműködve prioritásként akarunk kezelni, hogy történjen előrehaladás a férfiak és nők közötti egyenlőség kérdésében, mert ez a legfontosabb olyan polgári jogi kérdés, amire az Európai Unió most összpontosíthat. Azokban a társadalmakban valósult meg leginkább az emberi jogok rendszere és a jólét, azok a legfejlettebb és legtökéletesebb társadalmak, ahol nagyobb mértékű a férfiak és nők közötti egyenlőség. Ezek a társadalmak küzdenek a legaktívabban és legelkötelezettebben a nemi alapú erőszak és a nőkkel szembeni kegyetlen bánásmód ellen, amelyek helytelen és elfogadhatatlan jelenségek egy olyan fejlett társadalomban, mint az Európai Unió. Azt tervezzük ezért, hogy egy európai védelmi okirat segítségével új jogvédelmi rendszereket hozunk létre, és maximálisan kiterjesztjük a védelmet a nemi alapú erőszakkal szemben, mert az európai társadalmak nagy része szenved ettől.
Az európai polgároknak tudniuk kell azt is, hogy a tanácskozásaink, javaslataink és kezdeményezéseink alapján az európai szegénységre válaszlépésként kialakított társadalmi kohézió és társadalmi befogadás az Unió elidegeníthetetlen részét képezik, valamint hogy a demokrácia mellett a jólét és a társadalmi kohézió tekinthető az európai identitás legfontosabb alkotóelemének. Amint azt már korábban említettem, a 2020-as gazdasági stratégiának gazdasági, társadalmi és környezetvédelmi szempontból is fenntarthatónak kell lennie.
Az említett társadalmi fenntarthatóság elérésének érdekében azt javaslom, hogy a 2020-as stratégia kidolgozásának keretein belül hozzunk létre Európában új, jelentős társadalmi megállapodást a vállalkozások és a munkavállalók között. Európát a társadalmi párbeszéd és a társadalmi megállapodások tették erőssé a megalakulása idején, amikor még erőtlen volt, és most, egy súlyos gazdasági válság utáni megújulás és változás időszakában a társadalmi megállapodás - konkrétan a szociális paktum - alapvető ösztönzést adhat a hatékony kormányzás érdekében kitűzött célok megvalósításához.
Elnök úr - ezzel be is fejezném -, hölgyeim és uraim, szeretném újból kifejezni Spanyolország köszönetét az Európai Unió összes országa felé, különösen azon országok felé, amelyek támogatták integrációnkat, és a fejlődésünkhöz is hozzájárultak. Szeretném ismét megerősíteni Európa és az Európai Unió iránti elkötelezettségünket, elkötelezettségünket egy életmód iránt, amely egyben gondolkodásmódot és érzéseket is jelent. Magában foglalja a demokráciát, egyenlőséget, emberi jogokat, békét előnyben részesítő gondolkodásmódot, a közös együttélés tapasztalata pedig, népeink, törekvéseink és történelmünk egyesítése képessé tett minket arra, hogy békében éljünk saját magunkkal, és ma is, valamint a jövőben is ez teszi lehetővé számunkra, hogy továbbra is a jólét, a gondoskodás és az eszmék nagyszerű régiójában élhessünk.
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - (ES) A spanyol kormány elnökéhez szeretnék szólni. A következő hat hónapban Spanyolország fogja betölteni a Tanács soros elnökségét. Egy olyan ország, amely nagyszerű európai hagyományokkal rendelkezik, és amelyet hatalmas, Európa iránti elkötelezettség jellemez a kormány, az összes politikai erő és a közvélemény, valamint José-Luis Rodríguez-Zapatero elnök részéről is, akinek Európával kapcsolatos tettei kétségbevonhatatlanok.
Az európai integráció intézményi motorjai teljes sebességre fognak kapcsolni, amint a Parlamentben az új Bizottsággal kapcsolatos bizalmi szavazás erős, szilárd alapot biztosít ennek a két intézménynek ahhoz, hogy egy ambiciózus politikai menetrenddel álljanak elő. Remélem, nagyon hamar sor kerül a szavazásra.
Mindenekelőtt ezekben a Haiti számára igen tragikus időkben szeretném újólag megerősíteni, hogy teljesen együttérzünk az ott élőkkel és a földrengés valamennyi áldozatával, és segíteni szeretnénk nekik. Január 12. óta a pusztító földrengés áll gondolataink középpontjában, és erőfeszítéseink azonnal arra irányultak, hogy minden tőlünk telhető segítséget megadjunk. A Bizottság jelenleg 130 millió eurót képes rendelkezésre bocsátani, az Európai Unió által azonnali segítségnyújtás formájában biztosított, a tagállamok hozzájárulásait is magában foglaló teljes összeg pedig meghaladja a 222 millió eurót, nem számítva a polgári védelmi segítséget. A Bizottság hosszabb távon további 200 millió euró összegű segélyt tudna rendelkezésre bocsátani. Biztosíthatom Önöket, hogy a Bizottság és az Európai Unió tetteken keresztül tesz tanúbizonyságot a szolidaritással kapcsolatos értékekről és elvekről.
Haiti a karibi országok közé tartozik. Ezért szeretném kiemelni, hogy következő hat hónapos időszakban a Tanács spanyol elnökségére nagyon ambiciózus program vár a külkapcsolatok terén. Különösen azt szeretném megjegyezni, hogy Latin-Amerika és a karibi térség kiemelt jelentőségűek a spanyol elnökség számára. Biztos vagyok abban, hogy számíthatunk Spanyolország annak biztosításával kapcsolatos különleges elkötelezettségére, hogy a latin-amerikai és karibi országokkal májusban Madridban tartandó csúcstalálkozó Latin-Amerika és Európa számára is sikeres lesz.
a Bizottság elnöke. - Most pedig hadd térjek rá az előttünk álló hetek és hónapok politikai prioritásaira.
Minden a határozott és egységes európai fellépés irányába mutat. A detroiti repülőgép elleni, meghiúsult támadás arra hívta fel a figyelmet, hogy együttes fellépésre van szükség, ha szembe akarunk szállni a biztonsági fenyegetésekkel. A koppenhágai csúcstalálkozó pedig arra, hogy a nemzetközi közösség nem osztja automatikusan az európai törekvéseket: továbbra is határozott és előretekintő nemzetközi fejlődésre kell ösztönöznünk, ahogy azt a G20-ak tárgyalásai során is tettük. Kizárólag egy egységes Európa képes arra, hogy formálja a globalizációt.
Meg kell azonban vizsgálnunk gazdaságunk helyzetét. Mindannyian tudjuk, hogy az európai gazdaság nehéz időket él át. Céltudatos intézkedésekkel sikerült megelőzni, hogy a legrosszabb bekövetkezzen. De még mindig fennáll annak veszélye, hogy a munkanélküliség tovább fog emelkedni, és el kell döntenünk, hogy mikor helyezzük át hangsúlyt az államháztartás helyreállítására.
A válságból ugyanakkor le kell vonnunk a tanulságokat. Tökéletesen megtapasztaltuk a globalizációt a maga valóságában, és a saját előnyünkre kell fordítanunk. Bebizonyítottuk, hogy szociális védelmi rendszereink új biztonsági hálók biztosításával képesek reagálni a kivételes körülményekre. Azt is láttuk azonban, hogy a különálló tagállami intézkedéseknek egyértelmű korlátai vannak, és hogy az összehangolt európai uniós fellépés nem csupán eredményeket hozott Európa számára, hanem a G20-ak részéről példátlan globális reakciót váltott ki.
Most kell a megfelelő jövőt kialakítanunk Európa, annak gazdaság és társadalma számára. A válság előtt tapasztalt kihívások még mindig előttünk állnak, sőt, megerősödtek: hogyan birkózzunk meg a népesség elöregedésének, a demográfiai változások következményeivel, hogyan maradhatunk versenyképesek a globalizált világban, hogyan biztosíthatjuk a fenntarthatóbb gazdaságra való átmenetet, hogy csak néhány példát említsek.
Én azonban bízom Európa képességeiben. Úgy vélem, hogy az erősségeit újraszervező gazdaságnak tényleges esélye van arra, hogy energiáinak új irányt szabjon. Egy olyan társadalom, amely a válság idején szilárdnak bizonyult, magabiztosan készülhet a jövőre. Egy olyan európai gazdasági rendszernek pedig, amelynek lendületét egységes piaca, versenyszabályai és az euró biztosítják, most szüksége lesz ezen eszközökre, hogy a helyreállás hajtóerejéül szolgáljanak.
A következő hat hónapot ugródeszkának tekintem ahhoz, hogy ambiciózus célokat tűzzünk ki, az általam összeállított politikai iránymutatásban ismertetett célokat és azokat, amelyeket tavaly ősszel itt az Európai Parlamentben vitattunk meg.
Ez fogja alkotni az Európa 2020 stratégiát. Alapvetően át kell alakítanunk gazdaságunkat, hogy megfeleljen a jövő kihívásainak. Meg kell állapodnunk az átalakítás menetrendjében az Európai Parlamenttel, a tagállamokkal, a szociális partnerekkel és a társadalom egészével. Egyértelműen ki kell jelölnünk a versenyképes, innovatív, fenntartható, szociális szempontból befogadó, a világpiacon is sikeres piacgazdaság felé vezető irányt.
Az Európa 2020 stratégiának középtávú elképzeléseket és rövid távú intézkedéseket is biztosítania kell. Minél jobban ki tudjuk alakítani azonnali intézkedéseinket, amelyek a hosszabb távú célkitűzések felé vezetnek, annál nagyobb előnyt szerzünk majd a jövőbeni növekedés és foglalkoztatás tekintetében, amelyek elsődleges fontosságúak számunkra.
A megújított lisszaboni stratégia képes volt megértetni, hogy a strukturális reformok hogyan járulnak hozzá közvetlenül a növekedéshez és a munkahelyteremtéshez. De legyünk őszinték: a válság sok eredményt tönkretett, és hibák is előfordultak. Az az igazság, hogy még mindig lényegesen le vagyunk maradva versenytársainktól a kutatással kapcsolatos erőfeszítések, az oktatásba történő befektetések, a csúcstechnológiából való részesedésünk terén.
Az Európa 2020 stratégiát most arra kell felhasználnunk, hogy új növekedési forrásokat teremtsünk, hogy a gazdasági fejlődés érdekében felszabadítsuk a belső piacban rejlő lehetőségeket. Ez azt jelenti, hogy a tudás és a kreativitás felhasználásával valódi értéket teremtünk gazdaságainkban, mozgásba hozzuk az innovációt és elősegítjük az IKT területén végrehajtott innováció többek között új energiaellátásra, tiszta technológiákra történő piaci alkalmazását. Azt jelenti, hogy az emberek megfelelő készségekkel fognak rendelkezni a jövőre nézve, és olyan munkaerőpiac jön létre, amely kész megragadni a munkahely-teremtési lehetőségeket, és amely a lényeges problémák megoldásával foglalkozik, például a fiatalok munkanélküliségével.
Nyilvánvaló, hogy szociális szempontból és a munkanélküliség tekintetében jelenleg vészhelyzettel állunk szemben. Ez komoly összeszedettséget kíván az Európai Uniótól. Európai uniós szinten együtt kell meghatároznunk a szociális vonatkozásban pozitív hatású nemzeti intézkedéseket kiegészítő fellépéseket.
Ezenkívül ez azt is jelenti, hogy egy olyan - fenntartható és erőforrás-hatékony - gazdaságot kell kialakítanunk a jövőre nézve, amely termelékeny és innovatív is. Európa hatalmas ipari eszközeinek új irányt kell szabni, hogy első belépőként szerezzenek előnyt a jövő piacain. Ugyanakkor Európának képesnek kell lennie arra, hogy szilárd, korszerű és versenyképes ipari alapot tartson fenn. A válság azt jelenti, hogy minden korábbinál hatékonyabban kell felhasználnunk a befektetések minden egyes euróját. És természetesen végre kell hajtanunk a pénzügyi piacok reformját, hogy az eddigiekkel ellentétben ismét a gazdaságot szolgálják.
Ez azt is magában foglalja, hogy támogassuk a kkv-ket. A kkv-k alkotják azon ágazatot, amely több munkahelyet tud teremteni az Európai Unióban, és jó szolgálatot teszünk nekik és a munkavállalóiknak, ha csökkentjük az adminisztratív terheket, valamint jobb és okosabb szabályozást alkalmazunk.
Az egymással szorosan összefüggő gazdaságainkban mindenkit érint, mi történik nemzeti és európai uniós szinten az egyes tagállamokban. A mostani válság nem csupán az egymástól való globális függőség következményeit fedi fel, hanem azt is, hogy egy adott ország sajátos helyzete milyen negatív hatásokkal járhat az egész euróövezetben.
Tehát az Európa 2020 stratégiának szilárdabb koordinációs mechanizmusokat, közös elképzeléseket és hatékony európai vezetést kell előidéznie. Szeretnék köszönetet mondani Zapatero miniszterelnök úrnak azért, hogy a gazdaságpolitikákkal kapcsolatos tárgyalások alkalmával egyértelműen elkötelezte magát ezen európai megközelítés mellett, azért, hogy elkötelezett a közösségi ügyek iránt, valamint azzal kapcsolatban, hogy az Európai Bizottság szerepet játszik ezen elképzelésben és annak megvalósításában. Kizárólag európai megközelítés, európai elképzelés és európai eszközök segítségével érhetünk el eredményeket az európai polgárok számára.
Ez lesz az Európa 2020 stratégia egyik jellegzetes sajátossága: a gazdaságpolitikák fokozott koordinációja, amelynek során a Bizottság teljes mértékben ki fogja használni a szerződés adta új lehetőségeket, többek között az euróövezettel kapcsolatosakat.
A következő hetekben ezt az elképzelést szeretném megvitatni Önökkel, mert a lisszaboni stratégiából levontuk azt az egy tanulságot, hogy az európai gazdasági stratégiához az európai politikai közösség és a szociális partnerek teljes mértékű elkötelezettségére van szükség. Fogalmazzunk világosan: korábban egyes nemzeti politikusok elutasították a lisszaboni stratégián belüli szigorúbb irányítási mechanizmusokat. Remélem, hogy a kölcsönös függőséggel kapcsolatban nem csupán globális, hanem európai szinten is levont tanulságokat - a válsággal kapcsolatos összes tanulságot - követően most már minden uniós tagállam kormánya fel fogja ismerni, hogy az Európa 2020 stratégia kapcsán teljes körű szerepvállalásra, valamint a gazdaságpolitika terén valóban összehangolt és koherens fellépésre van szükség, ahogy azt a Lisszaboni Szerződés 120. és 121. cikke előírja.
Végezetül hadd tegyem még hozzá az elmondottakhoz, hogy az Európa 2020 stratégiát ezenkívül úgy tekintem, mint amely magabiztosságot és reményt ad a polgároknak. Nem titkolhatjuk el azt, hogy a fejlett világ nagy részéhez hasonlóan Európa a lassú növekedés hosszú időszakát fogja átélni, ha passzívak maradunk. Talán már magunk mögött hagytuk azt a szakaszt, amelynek során "nehézségeken kell keresztül menni, mielőtt jobbra fordulnak a dolgok”, de a javulás lassú folyamat lesz. A gazdaság tényleges problémájával kell foglalkoznunk, azzal, hogy Európa növekedési lehetősége csökkenhet, ha most nem összehangoltan és hatékonyan lépünk fel. Polgárainknak, a családoknak és a vállalkozóknak is érezniük kell, hogy az Európai Unió nehézségeik és aggályaik megoldásának részét képezi. Számomra az Európa 2020 stratégia mindenekelőtt erre is válasznak tekinthető. A stratégia az európai eszme és a polgárok konkrét szükségleteinek összekapcsolására szolgál.
Ezért is örülök azon kezdeményezésnek, hogy február 11-én tartsuk meg az Európai Tanács informális ülését, ahol sor kerülhet az első állam-, illetve kormányfői szintű tanácskozásra. Ezenkívül úgy gondolom, döntő fontosságú, hogy alkalmat találjunk arra, hogy ezeket a kérdéseket megvitassuk a tisztelt Házzal, a Parlamenttel azt megelőzően és azt követően is, hogy a Bizottság előterjeszti az Európa 2020 stratégiára vonatkozó tervezetét. Ezért vitattam ezt meg a Tanáccsal és az Európai Tanács elnökével. Úgy gondolom, hogy legalább három lépésből álló megközelítésre van szükségünk: a kérdés megvitatására szolgáló, az Európai Tanács állam-, illetve kormányfőinek informális ülésére, az Európai Tanács tavaszi ülésére, ahol sor kerül az első fontos javaslatok előterjesztésére, valamint az Európai Tanács júniusi ülésére az iránymutatások jóváhagyása céljából, hogy legyen időnk a kérdés széles körű megvitatására, valamint hogy az Európai Parlament nagyon aktívan részt vehessen ebben.
Ma a gazdaságpolitikára helyeztem a hangsúlyt, mert úgy gondolom, hogy ezzel kapcsolatban van a legsürgősebb teendőnk. Természetesen nem csak ebből áll a programunk. Az elkövetkező hetek és hónapok sokféle feladatot adnak számunkra. Hadd említsek csak egyet a sok közül: az éghajlatváltozásról szóló koppenhágai konferenciát követő intézkedések. Noha szükségünk van bizonyos időre, hogy közösen határozzuk meg a nemzetközi folyamat jövőjére vonatkozó helyes stratégiai irányvonalakat, nem engedhetünk az Európai Unió által vállalt kötelezettségekkel kapcsolatos céljainkból.
Ezenkívül fokoznunk kell erőfeszítéseinket, konkrétan a gazdaságunk ipari bázisának fejlesztését és korszerűsítését, az új tiszta technológiákkal kapcsolatos innovációt és fejlesztést, az energiahatékonysági és energiabiztonsági programot ösztönző belpolitikáink révén, valamint azáltal, hogy ezt a kérdést az Európa átalakítására vonatkozó terv középpontjába helyezzük.
Az Európai Unió ügyét a következőképpen érvényesíthetjük legjobban a nemzetközi szintéren: cselekvésre kész Európai Unióra van szükség, amely a jövőre vonatkozóan világos elképzelésekkel rendelkezik, és eltökélt azok megvalósítása iránt. Minél egységesebbek és hatékonyabbak vagyunk az Unión belül, ügyünket annál inkább diadalra vihetjük nemzetközi szinten.
Nagy várakozással tekintek a Parlamenttel való együttműködés elé, hogy elősegítsük, hogy a Tanács spanyol elnöksége sikeres legyen, valamint hogy biztosítsuk, hogy a következő hat hónap az Európával kapcsolatos közös célkitűzéseink megvalósításához vezető útra irányítson bennünket, hogy egy olyan Európai Unió jöjjön létre, amely közelebb kerül a polgárokhoz, és amely Európa számára világos eredmények elérésére helyezi a hangsúlyt.
(Taps)
Elnök
Köszönöm, Barroso úr. Mielőtt felkérem a parlamenti képviselőcsoportok vezetőit, hogy szólaljanak fel, ismételten szeretném hangsúlyozni a Rodríguez Zapatero által ismertetett elképzelések fontosságát. Ezek az elképzelések az Európai Unió fejlődésével kapcsolatosak, közösségi módszeren alapulnak. Azért is szeretnék köszönetet mondani Önnek, Zapatero úr, hogy kiemelte az Európai Parlament szerepét, amely a Lisszaboni Szerződés hatálybalépésével jelentősen megnövekedett, és éppen az Európai Tanács, a Miniszterek Tanácsa, valamint az Európai Parlament közötti együttműködés alkotja majd az Európai Unió jövőbeni intézményközi struktúrájának és egyensúlyának alapját.
Ma sok évre előre meghatározzuk szerepünket. A szerződésekben nem található meg minden. Ezért nagyon fontos, hogy mi történik a spanyol elnökség ideje alatt, mert meg fogja alapozni a politikai szokásokat, amelyek meghatározzák munkamódszerünket, valamint az Európai Unió hatékonyságát. A spanyol elnökség különleges jelentőségű, és hálás vagyok azon elképzelés ismertetéséért, amely túlnyomórészt megegyezik az Európai Parlamentével.
Szeretnék köszönetet mondani Barroso úrnak azért, hogy ismertette az Európai Bizottság álláspontját. A Bizottság még a korábbi összetételében végzi munkáját, de szeretném nagyon határozottan hangsúlyozni, hogy működik az Európai Bizottság, még nem az új Bizottság, de ezen is folyamatosan dolgozunk. Külön köszönöm Barroso úrnak, hogy ismertette a 2020-as stratégiát, valamint összehangolásának módját. Ez alapvető fontosságú kérdés: a jövőben hogyan fogjuk koordinálni a 2020-as stratégiát - ennek szintén a közösségi módszeren kell alapulnia. Nagyon köszönöm.
Most pedig szeretném felkérni a képviselőcsoportok vezetőit, hogy tegyék meg észrevételeiket és megjegyzéseiket.
Joseph Daul
a PPE képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök úr, hölgyeim és uraim, a gazdaság, a szociális terület, a klímaváltozás és az energia képezik a spanyol elnökség fő prioritásait, és ezek a kérdések joggal kerülnek Európa figyelmének középpontjába. Ezért értékelem pozitívan Van Rompuy úr első döntését, hogy összehívja az Európai Tanácsot a gazdaság és az éghajlatváltozás, továbbá a Haiti stratégia ügyében, amely kérdésről Ön is beszélt, és az események kapcsán Európának szerintem bizonyítania kell, hogy van szíve, és be kell vetnie szaktudását is, Önnek pedig közben kell járnia azért, hogy a Tanács nagyobb mértékben legyen jelen Haitin.
Ezért üdvözöljük az európai gazdasági kormányzás lehetőségéről szóló vitát is, amelyet pont Ön, Rodríguez Zapatero úr indított el, annak ellenére, vagy talán éppen azért, mert jelenleg még eltérőek az álláspontok ebben a kérdésben. Teljesen normális dologról van szó: nem kell attól megijednünk, hölgyeim és uraim, hogy európai szinten kerül szóba a nagybetűs politika, és őszintének kell lennünk magunkhoz.
Nem kell tartanunk a jelentősebb vitáktól, én pedig szeretnék köszönetet mondani Önnek, a Tanács soros elnökének a közreműködésért, mert a gazdasági és a szociális politika a legfőbb vitatéma, amely leginkább érinti polgárainkat, és rövid, közép-, valamint hosszú távon egyaránt cselekednünk kell ezeken a területeken. Amint azt Barroso úr is elmondta, itt van az ideje, hogy felvessük az Unió országai saját gazdasági céljainak a kérdését. A kérdés gyakorlatilag meghatározza Európa, és az európai szociális modell túlélési esélyeit is.
Rodríguez Zapatero úr, Ön jól tudja, mit is jelentenek a gazdasági nehézségek. Spanyolországban csaknem 20%-os rekord munkanélküliség és majdnem 11%-os költségvetési hiány tapasztalható. Az Ön országáról elmondható, hogy problémákkal küzd. Ezért üdvözlöm arra irányuló szándékát, hogy helyreállítsa a növekedést és munkahelyeket teremtsen, ami az Önök elnökségének legfőbb célja. Viszont, hogy őszinte legyek, Zapatero úr - említettem, hogy őszintének kell lennünk -, nem vagyok meggyőződve arról, hogy a válság megoldását és a szociális Európa megvalósítását illetően az Ön és a parlamenti képviselőcsoportja által előterjesztett javaslatok a legmegfelelőbbek.
Az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) képviselőcsoport nem tud véget vetni a válságnak és nem tud munkahelyeket teremteni több állami kiadás révén, hanem ezek a célok vállalkozásbarát, elsősorban a kis- és középvállalkozásokat támogató gazdasági, pénzügyi és környezetvédelmi kormányzás segítségével érhetők el. Az országainkban és a térségeinkben történő foglalkoztatás kapcsán elsősorban a kis- és középvállalkozásokra gondolok. A válság és az alkalmatlan vezetőknek kifizetett prémiumok és jutalmak ügye komolyan próbára tette a társadalmi kohéziót, amely nem alapulhat ügyeskedéseken, csakis olyan tartós növekedésen, amely a lehető legtöbb ember előnyét szolgálja.
Zárásként a Tanácshoz szeretnék szólni, akár a soros elnökséghez, akár az állandó elnökséghez, hogy formálisan elmondjam, hogy a Lisszaboni Szerződés új időszakot hozott el. A Tanácsnak és a Parlamentnek most már szorosan együtt kell működnie, egyenlő partnereknek tekintve egymást. Ez az új jellegű kapcsolat nyilván új jogi szabályozást tesz szükségessé - ezen a területen teljesen megbízom az új Szerződés alkalmazásán lelkesen dolgozó jogi szakértőinkben -, de kölcsönös politikai bizalomra és jelképes gesztusokra is szükség van. Ebben a vonatkozásban ismét tolmácsolom azon kérésemet a Tanács elnöksége felé, hogy - amint azt a Bizottság elnöke, Barroso úr pár hónapja teszi, és Ön, Rodríguez Zapatero úr a mai reggelen szintén tette - az európai parlamenti képviselőkkel közösen rendszeresen vegyenek részt a spontán kérdések és válaszok folyamatában. Hat hónap áll az Ön rendelkezésére, hogy megalapozza ezt a szokást.
A legjobb kívánságaimat szeretném tehát tolmácsolni a Tanács soros elnöksége felé a következő hat hónapra vonatkozóan, és remélem, hogy ebben az időszakban sikerül majd közös erővel előbbre vinnünk Európa ügyét. Sok sikert kívánok Önöknek.
Martin Schulz
az S&D képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr, a spanyol elnökség nevében Ön, Zapatero úr, egy nagyra törő programot ismertetett. Említette a négy fő prioritást, a nagyobb energiabiztonságot, az információs technológiákba történő nagyobb mértékű befektetéseket, az oktatás és képzés fejlesztését, valamint egy európai gazdasági kormányzás kialakítását, amely annak biztosítására szolgál, hogy ezek a prioritások meg is valósuljanak. Ez a helyes megközelítés, és ez fogja Európát bevezetni egy új korszakba.
A kontinensünket érintő kihívásoknak kevés köze van a parlamenti ülésekhez vagy az összehívott csúcstalálkozók sorozatához. Sok csúcstalálkozó megrendezésére került már sor a múltban is. A csúcstalálkozók nem oldják meg a problémákat, csak körvonalazzák azokat. Arra van szükség, hogy a tagállamok ténylegesen alkalmazzák is a problémák kezelésére kialakított megoldásokat.
(Taps)
Az Ön által a gazdasági kormányzásra vonatkozóan előterjesztett javaslatra adott reakciókból kiderül, hogy pontosan itt van a probléma gyökere. Hol bukott el a lisszaboni stratégia? Nem az volt a baj, hogy nem lehetett volna alkalmazni. Éppen ellenkezőleg, lehetett volna alkalmazni. Azért bukott meg a lisszaboni stratégia, mert a tagállamok vonakodtak betartani saját ígéreteiket. Helyesnek tartom az új megközelítést, ezt a friss lendületet, amit ambiciózus programjával Ön az európai politika színterére kíván behozni.
A mostanáig működő régi struktúrák kicsit Don Quijote szép lovára, Rosinantéra emlékeztetnek engem, aki azt képzelte, hogy versenyló. A valóságban csak egy öreg gebe volt. Nem lovagolhatunk be a XXI. századba Rosinante nyergében. Új megközelítésekre van tehát szükség, Ön pedig jó úton jár.
Európának arra van szüksége, hogy alkalmazzuk a spanyol modell néhány elemét. Mi, szocialisták különösen támogatjuk Önt, ennek pedig az az oka - és ezt csak egyszer fogom elmondani -, hogy hiszünk benne, hogy az Önök kormánya Spanyolországban előrelátóan gondolkodó kormányzat. Jelentős ellenállással szemben tudtak sikert elérni, nagy bátorságot merítve adtak rendkívüli lendületet országuknak a modernizáció irányába. A legnagyobb tisztelettel adózunk Önöknek ezért.
(Taps)
Ha Ön európai szinten is hasonló energiával és elhatározottsággal fog fellépni, akkor ugyanezt a modernizációs hajtóerőt biztosíthatja Európa számára is. Véleményem szerint nagy bátorságra vall az, ha egy kormányfő ki meri mondani, hogy a házasságon belüli erőszak nemcsak nemzeti szintű, hanem általánosan elterjedt társadalmi probléma, és hogy a nők ellen elkövetett erőszakot itt Európában, a magasan fejlett és civilizált társadalmunkban nem tekinthetjük jelentéktelen bűncselekménynek, hanem az emberi jogok megsértésének kell tartanunk, mert valójában erről van szó.
(Taps)
Rodríguez Zapatero úr, az Európa számára szükséges új politikai lendület erősen kötődik az Ön elnökségéhez fűzött reményeinkhez. Azt szeretném még hozzátenni, hogy Európának is szigorúbb gazdasági felügyeletre van szüksége. Egy példával szemléltetném, hogy a társadalomban megsemmisül a társadalmi kohézió, mert az ellenőrzés nem elégséges, vagy az ellenőrzés gyakorlásához nincs elég bátorság.
Amikor szóba kerül a pénzügyi piacok és a bankrendszer szabályozása, akkor azt a tényt is meg kell említenünk, hogy ugyanazok a bankok, amelyek a túlélésük érdekében több száz milliárd euró összegű kormányzati pénzt kaptak egy évvel ezelőtt, ma nem hitelnyújtásra használják a pénzt, hanem spekulálnak az adófizetők pénzével, hogy hatalmas profitra tehessenek szert. Ez rombolja le az emberek gazdasági rendszerbe vetett bizalmát. Ez rombolja le a társadalmi kohéziót. Fontos elem tehát az Ön programjában az rész, amelyik arról szól, hogy végre vezessék be a pénzügyi piacok ellenőrzését, és ezt mi, szocialisták teljes mértékben támogatjuk.
(Taps)
Az Európai Szocialisták és Demokraták Progresszív Szövetsége képviselőcsoport támogatni fogja az Önök elnökségét, Zapatero úr. Úgy gondolom, hogy az Ön által ismertetett program olyan megközelítést képvisel, amely valódi okot szolgáltat a reménykedésre. Abban is bízom, hogy a Bizottság az Ön elnökségéhez hasonló intenzitással, és ugyanazon politikai irányvonal mentén fog cselekedni. Minden tőlünk telhetőt meg fogunk tenni azért, hogy a Bizottság a helyes úton haladjon a következő hat hónapban és azt követően is, mert azt reméljük, hogy hathavonta nem egymástól teljesen eltérő programunk lesz a 18 hónapos, három elnökséget is magába foglaló időszakban, hanem biztosított lesz a folytonosság.
Ezért Ön a következő hat és azt követő tizenkét hónapban is, az összesen három elnökséget magába foglaló időszak alatt végig számíthat a Szocialisták és Demokraták támogatására. Sok sikert kívánok Önnek, Zapatero úr.
(Taps)
Guy Verhofstadt
az ALDE képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök úr, hölgyeim és uraim, a spanyol elnökség számára valójában két prioritást fogalmaznánk meg. Azt gondolom, hogy Önöknek is két prioritás fontos igazán. Bár sok megoldandó kérdés vetődik fel a következő hat hónapban, véleményünk szerint kettő a legfontosabb.
Mindenekelőtt a Lisszabon utáni 2020-as európai uniós stratégiáról van szó. Úgy gondolom, hogy az elnevezés végül is mindenesetre megfelelőbb, mert a lakosság már nem tud különbséget tenni a Lisszaboni Szerződés és a lisszaboni stratégiák között. Ez már komoly előrelépés. Itt a Házban azonban fordítsuk komolyra a szót.
Nem az az alapvető kérdés, hogy tisztában vagyunk-e azzal, hogy akarjuk-e csökkenteni a munkanélküliséget, vagy akarjuk-e növelni az innovációval kapcsolatos ráfordításokat. Mindannyian egyetértünk ezekkel a célokkal. Egyetértettünk 2000-ben, egyet fogunk érteni 2010-ben, megint egyet fogunk érteni 2020-ban és 2030-ban is. Nem, másról van szó: röviden arról, hogy készen áll-e a Tanács és a tagállamok, hogy megváltoztassák azt a módszert, amely meghiúsult a lisszaboni stratégia kapcsán? A nyitott koordinációs módszerre utalok, ami egy csodálatos kifejezés, és azt jelenti, hogy nem az Unió, hanem a tagállamok hozzák meg a döntéseket, utána pedig mindössze annyi történik, hogy összehasonlítják a különböző tagállamokban elért eredményeket.
Olyan ez, mintha az Unió átalakult volna az OECD-vé. Ez a valóság: az egyik dokumentum közzététele követi a másikét, aztán megint csak újabb dokumentumok következnek.
(Taps)
Elnök úr, már az Ön kezdeti kijelentései is nagy bíztatást jelentettek a számomra: "igen, változni fogunk”, ahogy Ön mondta. Változásra van szükség; büntetésre és jutalmazásra. Ahol szükséges, ott szankciókat kell alkalmaznunk. A legfontosabb - őszintén mondom ezt Önnek és Moratinos úrnak is -, hogy nem szabad elcsüggednünk a német gazdasági miniszter felszólalása kapcsán, aki nem sokat habozott, hogy kritizálja az Ön javaslatait.
Mindazonáltal ezt jó előjelnek kell tekinteni! Nem mondhatja például valaki egyszerre azt, hogy Görögország nem tesz elég erőfeszítést, hogy más országok nem tesznek elég erőfeszítést, miközben nem biztosítja a Bizottság és az Európai Unió számára a beavatkozáshoz szükséges erőforrásokat és eszközöket. Vagy az egyiket mondjuk, vagy a másikat. Egyszerre a kettő nem megy.
Arra bíztatom tehát Önöket, hogy folytassák a megkezdett utat, és elmondhatom, hogy a Bizottsággal együtt az egész Parlament Önöket támogatja azokkal szemben, akik szerint semmi szükség a lisszaboni módszer megerősítésére.
Második prioritásom azzal kapcsolatos, hogy Koppenhágát követően próbáljunk új stratégiát keresni a klímaváltozás ügyében. Ismerjük el, hogy kudarcot vallott a megközelítésünk. Ki kell ezt mondanunk, el kell ismernünk a tényt. Semmi értelme annak, hogy azt mondogassuk, hogy "igen, de nekünk volt igazunk, ez volt a helyes út”, meg ehhez hasonlókat. Nem, nem ez volt a helyes megközelítés. Rossz volt a stratégiánk, mert nem vezetett eredményre. A stratégia tehát változtatásra szorul.
Én azt javasolom, hogy egy három részből álló stratégiát fogadjunk el. Az első az, hogy az Európai Unió nevezzen ki egy klímaváltozás kérdésköréért felelős vezetőt, aki felhatalmazással bír, hogy mind a 27 tagállam nevében tárgyaljon, és ne az legyen, ami Koppenhágában történt, hogy ott volt a dán miniszterelnök, a svéd miniszterelnök, a Bizottság elnöke, Sarkozy úr, Merkel asszony, Ön is és Brown úr szintén.
Az történt, hogy legalább nyolc európai politikai vezető volt jelen, és mindegyikük tárgyalni akart. Nem volt viszont elég hely a tárgyalóasztalnál! Még Obama úrnak is alig jutott hely. Ott volt a dél-afrikai, a brazil, az indiai, a kínai vezető, aztán Obama úr és ráadásként még nyolc európai is. Hogyan gondolhatja valaki, hogy meg tudnak állapodni egy dologban ilyen körülmények között, vagy egyáltalán hogyan is hallanák egymást?
Alkalmazzuk azt, amit a WTO esetében: a WTO-nál ez működik. Van ott egy felelős személy, aki az egész Európai Unió nevében tárgyal és eredményeket ér el. Ugyanerre van szükség európai szinten is, ha el akarjuk kerülni azt, hogy még egyszer előforduljon az, ami most Koppenhágában történt.
(Taps)
Úgy gondolom továbbá, hogy realistának kell lennünk. Reálisan kell látnunk a kérdést. Háromoldalú megállapodásra van szükség az Egyesült Államok, Európa és Kína között. Ez legyen a cél. Egyetlen olyan stratégia sem számít semmit a jövő szempontjából, amelyikben az szerepel, hogy "igen, majd meglátjuk”, és amelyik mellett nem állnak ott szövetségesek az ENSZ-ben. A birodalmaké a jövő, nekünk pedig birodalommá kell válnunk.
Tárgyalóasztalhoz kell tehát ülnünk. Hogy kivel? Az Egyesült Államokkal és Kínával. Nekünk hármunknak kell egyezségre jutnunk; ne kezdjünk arról álmodozni, hogy ki tudja már, hány országot akarunk még bevonni a programba. Szövetséget kell kötnünk az Egyesült Államokkal, mert végső soron ez a legfontosabb. Az Egyesült Államokkal kell közös nevezőre jutnunk. Véleményem szerint létezik ilyen közös nevező, ez pedig a kibocsátáskereskedelmi rendszer. Nálunk már működik, és ők is csatlakoznak majd, ha sikerül velük megállapodnunk. A megállapodás ezután már jó alapot fog szolgáltatni mindkettőnk számára, hogy közösen tárgyaljunk a kínaiakkal.
Elnök úr, ez a két fő prioritásom a spanyol elnökség idejére, és Rodríguez Zapatero úr kitartását ismerve meg vagyok győződve arról, hogy egy nagyon fontos és nagyon hatékony elnökségi ciklus elé nézünk.
(Taps)
Daniel Cohn-Bendit
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (FR) Rodríguez Zapatero úr, Barroso úr, a Haitival kapcsolatos megjegyzésére válaszolnék először. Emlékszem arra, hogy 2006-ban bizonyos Michel Barnier, európai biztos javaslatot tett egy EuropeAid elnevezésű európai szociális védelmi szervezet létrehozására. Ez Barroso úr Bizottsága idején történt. Ha létrejött volna a EuropeAid, Európa már most sokkal nagyobb mértékben lenne jelen Haitin. Elnök úr, foglalkozzanak Michel Barnier javaslatával. Ön is láthatja, hogy nem vagyok elfogult.
Most pedig szeretnék rátérni az Önök által Európa jövőjével kapcsolatban elmondottakra. Egy másik témával folytatnám, azzal, amiről Verhofstadt úr beszélt. Ön növekedésről beszélt, de miféle növekedésről? Milyen jellegű növekedésről? Az egyik válságot - több válságról van ugyanis szó, nem csak egy területről -, a környezeti válságot éppen a termelés növekedése váltotta ki, ami egyben romboló hatású is. Éppen ezért, ha nem vitatjuk meg európai szinten, hogy milyen jellegű a növekedés, és hogy mire is terjed ki, akkor csupán a múlt hibáit fogjuk újra megismételni. Ez az egyik megfontolandó kérdés.
A második kérdés, amellyel foglalkoznunk kell, azzal kapcsolatos, amit Ön a növekedésről és például az energiafüggőség csökkentése ügyében kötendő megállapodásról mondott. Az energiafüggőség elleni küzdelem egyik alappillére az energiatakarékosság. Európában nekünk az energiatakarékosság területére történő európai befektetések vonatkozásában kell fontos megállapodást kidolgoznunk. A környezetvédelem az energiatakarékosságról, az pedig milliárdos befektetésekről és ezzel együtt munkahelyek teremtéséről is szól. Ne felejtsük el tehát: szükség van a megújuló energiákra, de csak olyan módon, ha energiát takarítunk meg általuk. Ha már itt tartunk, arra kérném az Európai Uniót, hogy 2020-ra most ne 20 %-os, hanem inkább 30%-os energiatakarékossági célt határozzon meg. Meg tudjuk ezt valósítani, csak akarni kell.
A második területről is szólnék: Ön beszélt az elektromos autókról. Nagyon helyes! Van viszont egy másik szempont is. A közlekedés nem csak az autókról szól. Létezik egy fontos projekt, amelyet meg lehetne valósítani Európában. Volt már Airbus, most pedig itt van a TGV vasút. Miért nem foglalkozunk egy jelentős európai villamosközlekedési projekt kidolgozásával? Európa-szerte szükség van a villamosközlekedés felújítására és korszerűsítésére, ez a helyzet Közép-Európában, délen, de ugyanez Latin-Amerikában és tulajdonképpen mindenütt a világon. Munkahelyeket teremthetünk ezáltal, az autóipar egy részét pedig hiába is próbálná Ön megmenteni, nem fog sikerülni. Ezzel a projekttel viszont egy másik, de mégis a közlekedéshez kapcsolódó szerepet biztosíthatna az ilyen vállalatok számára. Az európai villamosközlekedési projekt megoldást jelent a közlekedéssel kapcsolatos környezeti problémák terén is.
Egy másik megjegyzéssel kapcsolatban a következőket szeretném elmondani: helyeslem, hogy Ön szóba hozta az oktatás és a bolognai folyamat kérdését. Nagyszerű! A bolognai folyamat problémája viszont az, hogy eltért az eredeti céljától. Ahelyett, hogy megvalósult volna az egységes európai felsőoktatás, a felsőoktatás Európában iskolai rendszerré alakult át, amelyben az egyetemek már nem a kutatást és az elmélkedést szolgálják, hanem az oktatás terén gyárként működnek. Olyan tantervet alakítottak ki, amelyet a diákok nem képesek követni. Tehát amennyiben Ön szeretné folytatni a bolognai folyamatot, akkor először is lépjünk egyet hátra, és a bolognai folyamathoz kapcsolódó összes tantervet vizsgáljuk felül. Európa-szerte láthatjuk a reakciókat az egyetemi városok utcáin, ahol a diákok nem az európai oktatással kapcsolatos elképzelés ellen tiltakoznak, hanem a felsőoktatás lezüllesztése ellen, ami az európai elképzelés nevében, annak ürügyén folyik.
Az Ön által említett európai szociális paktummal fejezném be. Az európai szociális paktum, illetve a szociális és környezetvédelmi paktum kérdésével. Ültessük egy tárgyalóasztalhoz a vállalatokat, a szakszervezeteket és a főbb környezetvédelmi szövetségeket. A szociális biztonság nem valósulhat meg környezetvédelem nélkül. Új elképzelésről van szó, és - a jobb oldalon helyet foglaló képviselőknek mondom - Sarkozy úr Franciaországban ismertetett nagyszerű elképzeléséinek egyikéről; azaz a környezetvédelem kérdésében összehívott Grenelle, vagyis kerekasztal ötletéről. Úgy gondolom, ideje, hogy összehívjunk Brüsszelben egy környezetvédelmi találkozót, amelynek keretében valamennyi szociális partner tárgyalóasztalhoz ül a környezetvédelmi szervezetek legjelentősebb képviselőivel. Ha Ön ezt az utat fogja követni, akkor egyetértünk majd Önnel, és valóban Európa lesz a megoldás. Ami az eszközöket illeti, azokat közösen kell kialakítanunk.
Timothy Kirkhope
az ECR képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, nagy örömömre szolgál, hogy az Európai Unió tevékenysége szempontjából ilyen kritikus időszakban éppen Spanyolország veszi át a Tanács soros elnökségét.
Görögország és Portugália mellett Spanyolországnak az Európai Közösségbe való felvétele korábbi példának tekinthető abban a vonatkozásban, miként képes Európa az új demokráciákat ösztönözni és támogatni - 1989 után pedig sok más ország is sikeresen követte ezt az utat.
Pártbeli hovatartozásuktól függetlenül a spanyol európai parlamenti képviselők jelentősen hozzájárultak a tisztelt Ház munkájához, fontos pozíciókat töltöttek be a Parlamentben és képviselőcsoportjainkban is. Munkájuk hatása számottevő volt, ebben az összefüggésben szeretném külön tiszteletemet kifejezni barátomnak, Jaime Mayor Orejanak, aki a Parlament egyik legbefolyásosabb személyisége.
Az Európai Unió szempontjából kritikus időpontban startol az elnökség, a legjobbakat kívánom nekik, de bevallom, rossz előérzeteim vannak. Már a működésük első napjaiban baklövést követtek el. Mélységesen nyugtalanító az a felvetés, hogy a gazdasági fejlesztési tervek egyszerű koordinálása helyett az Európai Uniónak kötelező jellegű gazdaságpolitikákat kellene kialakítania, az ehhez nem igazodó tagállamokkal szemben pedig szankciókat, illetve büntető intézkedéseket alkalmazna.
Ez a gazdaságpolitikai megközelítés egy nagyon idejétmúlt, szocialista parancsuralmi rendszerre emlékeztet engem, amely alkalmatlan arra, hogy XXI. századi problémákat oldjon meg. Anélkül, hogy beavatkoznék a spanyol belpolitikába, idéznék egy brit mondást, amely szerint mindenki először a saját háza táján tegyen rendet. A szocializmus alkalmatlan erre a feladatra.
Valójában olyan gazdaságpolitikára van szükségünk, amely tiszteletben tartja a tagállamok jogait, ösztönzi a bevált gyakorlatok megosztását és arra helyezi a hangsúlyt, hogy hozzáadott érték keletkezzen az EU-ban; olyan politikára, amely védi a belső piacok érdekeit és tovább erősíti azokat, amely olyan környezetet teremt a vállalkozók és a vállalkozások számára, hogy azok virágozhassanak és ezáltal munkahelyeket teremtsenek, javítsák az életszínvonalunkat és hozzájáruljanak egy erősebb társadalom létrejöttéhez.
Az Európai Konzervatívok és Reformerek képviselőcsoport nagy várakozással tekint az "Európa 2020” kezdeményezésre, amely a fenntartható és versenyképes európai gazdaság keretrendszeréül szolgálhat, és amellyel kapcsolatban megfogalmaztuk saját kiegészítő javaslatainkat is, amelyek reményeink szerint segítenek majd előre vinni a mostani vitát.
A külpolitika kérdéskörét is szeretném érinteni. Tudom, hogy a terület kiemelt szerepet kapott az elnökség programjában, de egy olyan, már említett kérdéshez kell hozzászólnom, amely véleményem szerint nem kapott elég hangsúlyt. Iránról van szó. Határozottan kell fellépnünk az illegitim, brutális és veszélyes iráni kormányzattal szemben. Ha komolyan vesszük a nukleáris fegyverek elterjedésének megakadályozását, akkor az iráni kormánynak meg kell értenie, hogy a békés célú atomenergia előállításához ugyan joga van Iránnak, de nem fogjuk megengedni, hogy becsapják a világot és Irán továbbra is az atomfegyverprogramján dolgozzon. Egyszerűen nem bízhatunk meg egy olyan rezsimben, amely odáig süllyed, hogy saját népének elnyomása érdekében gyilkosságokat követ el és erőszakot alkalmaz, elcsalja a választásokat és az ország népét így megfosztja saját választott kormányától. Lépéseket kell tennünk egy ilyen rezsimmel szemben.
A hivatalba lépő spanyol elnökség naptára tele van feladatokkal. Parlamenti képviselőcsoportunk a javaslatokat és a kezdeményezéseket az általuk képviselt értékek alapján fogja megítélni. Ha haladó szellemű javaslatokat terjesztenek elő a gazdasági növekedés ösztönzése, a klímaváltozás problémájának megoldása, a személyes szabadság és felelősség megerősítése ügyében, valamint a nemzetközi együttműködés olyan területeken történő előmozdítása érdekében, ahol közös érdekeink vannak, e területek mindegyike olyan lehet, ahol Európa előnyöket képes nyújtani és nem terheket ró ránk.
Ha az elnökség eszerint fog cselekedni, akkor támogatni fogjuk.
Willy Meyer
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (ES) Örömmel üdvözlöm, Rodríguez Zapatero úr. Sajnos képviselőcsoportom úgy gondolja, hogy az Önök programja nem biztosítja az alapvető problémák megoldását. Véleményünk szerint az elnökséggel szembeni alapvető követelmény az lett volna, hogy kiigazítsa a jelenlegi gazdaságpolitikát a gazdaságba történő állami beavatkozás és természetesen a piac progresszív költségvetési politikákkal történő szabályozása révén.
A spanyolországi és az európai recesszió, valamint az 1930-as évek óta nem tapasztalt munkanélküliségi arány annak a következménye, hogy nem került sor beavatkozásra a piacon és a stratégiai termelő ágazatokban, többek között a pénzügyi ágazatban. Ebben a tekintetben sajnos semmi újat nem tartalmaz az Önök programja. A munkából származó jövedelemmel kapcsolatban büntetést, a tőkenyereségből származóval kapcsolatban pedig támogatást alkalmaznak, mert a fiskális politikák terén nincs harmonizáció, továbbá a szolgáltatások úgynevezett liberalizációjának részeként az európai szociális modell lerombolása folyik.
A szerződés 43. és 49. cikke olyan modellt támogat, amely a munkavállalók jogaival szemben a piacnak és a piac szabadságának kedvez, továbbá - amint azt Önök is jól tudják - az Európai Bíróság hozott már olyan ítéleteket, amelyek legalizálják a szociális dömpinget. Ez a tényleges valóság. Tehát sajnálatos módon az Önök programjának e része, amely számunkra alapvető fontosságú, nem változtat semmin, és semmi újat nem vezet be. Azaz ellentmond a spanyol elnökség "Újítsuk meg Európát!” ("Innovating Europe”) jelmondatának.
Ebben a konkrét kérdésben nincs újítás. Folytonosság van Barroso úr megválasztása következtében, amit mi elleneztünk - bár Ön természetesen támogatta őt -, és úgy gondoljuk, hogy ez a folytonosság árt az európai modellnek.
Ami a külpolitikát illeti, nem értünk egyet azzal, hogy növelnünk kell katonai erőnket. Ártanak nekünk azok a képek, amelyek arról tanúskodnak, hogy a haiti katasztrófa kapcsán vadászhelikopterek és a hadi flotta bevetésére kerül sor. Ártanak és kész! A Haitin bekövetkezett katasztrófához hasonlók idején nem erre van szükség, hanem polgárvédelemre. Orvosokra, építészmérnökökre és olyan emberekre, akik segítenek enyhíteni a tragédia miatt érzett fájdalmakat.
Végül, Zapatero úr, beszéljünk a Marokkóval tartandó csúcstalálkozóról. Nem értünk egyet azzal, hogy Marokkó kiemelt státust kapjon, amíg a Szaharában élők nem gyakorolhatják az önrendelkezéshez való jogukat, és állandó zaklatásnak vannak kitéve, ismétlem állandó zaklatásnak a marokkói hatóságok részéről. Nem értünk egyet ezzel a csúcstalálkozóval. Úgy gondoljuk, hogy európai csúcstalálkozót a Szaharában élők önrendelkezéshez való jogával kapcsolatban kell megrendezni.
Ami Izrael Államot illeti, sokkal szigorúbbnak kell lennünk a szomszédsági politika terén, és biztosítanunk kell, hogy a szomszédsági politika részeként betartsák a társulási megállapodás 2. cikkét, mert Izrael rendszeresen megsérti a nemzetközi jogot.
Marta Andreasen
az EFD képviselőcsoport nevében. - Köszönöm, elnök úr. Rodríguez Zapatero úr, figyelmesen hallgattam a spanyol elnökséggel kapcsolatos javaslatait, és természetesen sok sikert kívánok Önöknek. Én most a valóságról szeretnék beszélni.
Délkelet-Angliát képviselem, és sok választóm - más európai polgárokkal együtt - már régóta szenvedő alanya a Földközi-tenger partvidékén és Spanyolország más részein az urbanizációval kapcsolatban elkövetett visszaéléséknek. Ez a Parlament három jelentést fogadott el, amelyek intézkedésre sürgetik a spanyol hatóságokat, de néhány politikus elítélésén és egy új földtörvény elfogadásán kívül nem került sor konkrét intézkedésre azok védelme céljából, akik kárt szenvednek.
Választóim különféle problémákkal találták szembe magukat, kezdve a berkshire-i Len és Helen Prior drámai helyzetétől, akiknek azért rombolták le a házát, mert a hatóságok szerint az építkezés során megsértették a partvidékkel kapcsolatos törvényt, továbbá említhetném a szintén berkshire-i Doreen Snook alicantei és Lohmann úr lanzarote-i esetét, akik jelenleg nem lakhatnak az általuk megvásárolt házakban a megfelelő infrastruktúra és szolgáltatások hiánya miatt.
Spanyol állampolgárként szégyellem a hazámban történteket. Komoly aggályaim vannak a spanyol idegenforgalom jövőjét illetően most, hogy a sajtó tele van a szerencsétlenül járt emberek eseteivel.
(ES) Zapatero úr, most pedig az anyanyelvén fogok Önhöz szólni, amely egyben az én anyanyelvem is.
Az érintettek nem gazdag emberek, egyszerű emberekről van szó, akik munkájuk gyümölcsét arra használták fel, hogy ingatlant vásároljanak hazánkban, ahol enyhe az éghajlat és kedvesek az emberek, hogy majd ott élhessenek, ha nyugdíjba vonulnak. Méltánytalan dolog, hogy ezeknek az embereknek ügyvédeket és egyéb szakértőket kell megfizetniük azért, hogy csekély siker reményében képviseljék védelmüket a bíróságon.
az EFD képviselőcsoport nevében. - Az Európai Unió arról győzködi a lakosságot, hogy szeretné a békét fenntartani Európában. Vajon az általam ismertetett helyzet a békét segíti elő Európában?
Ön azt ígéri nekünk, hogy kihúzza Európát a válságból. Ha nem tudja rendezni az általam említett problémát, hogyan hihetnénk el azt, hogy képes megoldani Európában a pénzügyi válságot? Zapatero úr, most akarunk megoldást. Azt akarjuk, hogy az emberek beköltözhessenek az általuk vásárolt házakba. Ha erre nincs lehetőség, tisztességes kártérítést kell kapniuk, amely lehetővé teszi számukra, hogy hasonló ingatlant vásároljanak.
Eddig az Európai Parlament csak fenyegetett azzal, hogy leállítja a támogatások Spanyolországnak történő kifizetését, de biztosíthatom Önt arról, hogy ha ez a helyzet nem rendeződik a spanyol elnökség ideje alatt, minden tőlem telhetőt meg fogok tenni, hogy ezt a fenyegetést valóra váltsuk.
Francisco Sosa Wagner
Örömömre szolgál, hogy jelen lehetek ezen a rendkívül kivételes fórumon a spanyol kormány elnökével együtt, akit már lelkes joghallgató kora óta nagyra értékelek.
Úgy gondolom, hogy történetesen az Európai Unió soros elnöksége a lehető legjobb lehetőséget biztosítja hazámnak, hogy ismételten bebizonyíthassa, hogy Spanyolország meghatározó szerepet szeretne játszani Európában.
Amint azt az elnök úr is elmondta, az Európához való csatlakozásról sokáig álmodoztak a spanyolok a diktatúra hosszú ideje alatt. Ezért különösen örülünk annak, hogy itt vagyunk, és ízlelgetjük az élményeket, mert tudjuk, hölgyeim és uraim, hogy a tagállamoknak az általunk képviselt uniója jelenti az egyedüli választ a világ előtt álló kihívásokra, mivel a hagyományos értelemben vett államok nem képesek hatékony megoldásokat találni.
Rendkívül fontos Európa számára, hogy megtalálja a helyét saját szerepének meghatározása, valamint azon értékek védelme által, amelyek a forradalmak bölcsőjében, a kiváló európai elmék könyveiben és a nép szenvedései során jöttek létre. Ezen értékek közé tartozik a szabadság, a józan ész, a szekularizáció és a szolidaritás. Ezért tudom, elnök úr, hogy szeretné kihasználni a lehetőséget, hogy átültesse a Lisszaboni Szerződést a gyakorlatba.
Egyetértek az Ön által javasolt célkitűzésekkel, bár egyik-másik homályos, továbbá nem különülnek el az esetleges és az alapvető fontosságú ügyek. Az egyik, az éghajlatváltozással kapcsolatos célkitűzés elhiteti velem, hogy a Bizottság által végrehajtott európai politika helyes, holott megbukott Koppenhágában. Az a fontos, hogy véget vessünk annak, hogy sok nemzetet veszteség ér, mert bolygónk több milliárd lakosa nem lehet szenvedő alanya a gazdag államok önzősége következményeinek.
Ezenkívül szeretnék nagyobb hangsúlyt helyezni az emberi jogok világszerte biztosítandó védelmére. Amikor az emberek azzal vádolják az Európai Uniót, hogy lelketlen bürokratikus intézmény, elfelejtkeznek arról, hogy az Unió lelke az Alapjogi Charta. Úgy gondolom, hogy ebben a tekintetben a spanyol elnökségnek a következő ügyekkel kell foglalkoznia: nem kerülhet sor a marokkói csúcstalálkozóra, amíg Marokkó nem vállal kötelezettséget az Egyesült Nemzetek - az Ön által más összefüggésben említett szervezet - által a Szaharával kapcsolatban hozott határozatok teljesítése iránt.
Kubában és Iránban - a tegnapi parlamenti vitával összhangban - együttes fellépést kell ösztönözniük a kormánnyal szemben álló ellenzéki szervezetek elismerése érdekében. Ha a jogok képezik az Unió, Európa lelkét, bátorkodom emlékeztetni Önt arra, hogy helyezzen nagy hangsúlyt arra, hogy - amint azt a beszédében nagyon helyesen mondta - egy közös energiapolitika alkossa Európa gerincét. E nélkül semmi sem halad előre, sőt még a nemzetközi politikát is az a veszély fenyegeti, hogy semmivé válik, mint a füst.
Végezetül szeretném emlékeztetni Önt arra, hogy ne feledkezzen meg azon kötelezettségvállalásáról, hogy Ceuta és Melilla városa a legtávolabbi régiókéhoz hasonló státust kap.
Nagyra becsült Zapatero elnök úr, kedves barátom, José Luis, azzal zárom mondandómat, hogy sok sikert kívánok ennek az erős, szövetségi Európának az érdekében, amelyben mindketten hiszünk.
José Luis Rodríguez Zapatero
a Tanács soros elnöke. - (ES) Elnök úr, mindenekelőtt szeretnék köszönetet mondani a felszólalások hangneméért és tartalmáért, amelyek a parlamenti képviselőcsoportok nevében hangzottak el ma délelőtt.
A legfontosabb ügyekről fogok beszélni, kezdem a Daul úr által említettekkel. Köszönetet mondok az Ön által a gazdasági kormányzásra, a közös gazdaságpolitikára vonatkozó pozitív ösztönzéssel kapcsolatban elmondottakért. Ön felvetette azt a kérdést, hogy mi a célja egy ilyen gazdasági kormányzásnak, egy ilyen gazdaságpolitikának, illetve - már elnézést a kifejezésért - ideológiai szempontból beavatkozott egy szociáldemokrata elképzelés vagy terv lehetséges kívánalmaiba. Úgy hallottam, hogy Ön különösen az állami kiadások általános növelésével kapcsolatban adott hangot tartózkodásának, valamint kifejezte, hogy a vállalkozások számára kedvező környezetet részesíti előnyben.
Szeretnék tisztázni valamit. Nincs sok köze a beszédemhez, sokkal inkább politikai meggyőződésemet érinti. Határozottan támogatom a stabilitási paktumot. Határozottan támogatom, hogy a gazdasági ciklus során költségvetési egyensúly alakuljon ki. Ez olyannyira így van, hogy a gazdasági és pénzügyi válságot megelőzően az általam vezetett kormány - amelynek most is én vagyok az elnöke - első négy évében államháztartási többletre tett szert és a GDP 32 %-ára csökkentette a költségvetési hiányt. Tehát én ennek vagyok a híve. A hiány és a többlet is eszköz, a gazdasági ciklustól függően. Most - az európai kormányok többségéhez hasonlóan - azt támogattam, hogy fiskális ösztönzőkkel reagáljunk, aminek következtében költségvetési hiány alakul ki, az állami kiadások pedig kissé növekedtek, mert csökkentek a magánberuházások. Ez nem ideológiai probléma. Ez a valóságból fakadó probléma. A pénzügyi válság azt jelentette, hogy a magánberuházások és a magánhitelek befagytak és leálltak. Ésszerűnek tűnik, hogy a gazdasági visszaesés bizonyos mértékű ellensúlyozásának egyetlen módját az állami ösztönzők jelentették. Ezt meg kell szüntetni, amint a körülmények engedik, és vissza kell térnünk a stabilitási paktumhoz.
Más országokhoz hasonlóan hazámban is nagy lesz a költségvetési hiány, valójában már most is az. Ugyanakkor arról is biztosíthatom Önt, hogy országom teljesíteni fogja a Bizottságnak 2013-ra vonatkozóan tett kötelezettségvállalását, és vissza fog térni a stabilitás útjára, ami 3%-os költségvetési hiányt jelent. Amint azt a Bizottság is tudja, ennek eléréséhez kidolgoztunk egy megszorító intézkedéseket tartalmazó tervet, egy szigorú költségvetési konszolidációs tervet. A terv az állami költségvetés tekintetében szigorú, és meg is fogjuk valósítani.
Egyetértek azzal, hogy a vállalkozások, a gazdasági tevékenység, a kezdeményezés és a verseny szempontjából kedvező környezetet kell kialakítanunk. Felszólalásomban tulajdonképpen határozottan támogattam egy közös energiapiac és egy európai digitális piac létrehozását. Ez a gazdasági szabadság, a kezdeményezés, valamint az energia terén az európaiak közötti kereskedelem elősegítését és a verseny előmozdítását jelenti, mert ez csökkenti az árakat és ösztönzi a technológiai innovációt. Digitális téren - amelyre ma nagy hangsúlyt helyeztem - jórészt a jövőt alapozzuk meg, amennyiben az e-kereskedelmet, valamint a kommunikációs technológiák terén jelenleg létrehozott termékek átadását ösztönözzük, amelyek a bruttó hazai termék növekvő hányadát teszik ki.
Tehát javaslatunk és tervünk a 2020-as stratégiára irányul, hogy támogassuk a kereskedelmi akadályok nélküli Európa létrejöttét, az európai versenyt, innovációt és vállalkozói környezetet. A kormányoknak lehetőség szerint az üzleti tevékenység mögötti környezet kiigazítása helyett szintén azt kell tenniük, hogy beavatkoznak a pénzügyi vagy ingatlanspekulációnak kedvező környezet megváltoztatása érdekében. Ez más dolog. Időnként a pénzügyek vagy az ingatlanok kapcsán bizonyos elképzelések miatt szándékosan vagy akaratlanul a spekuláció kap támogatást. Spanyolország és egyes polgárok, nem csupán britek, ennek estek áldozatul. Ez a kormány hatáskörén belül annak akaratán alapul. Tudniuk kell azt, hogy Spanyolországban megoszlanak a hatáskörök, nemcsak a központi kormány rendelkezik hatáskörrel, hanem az autonóm közösségek és a tanácsok is. Vannak természetesen törvényeink és bírósági eljárásaink, de teljesen tisztában vagyok azzal, amiről Ön beszélt, és ezért intézkedni fogunk.
Tehát: olyan gazdasági környezet kialakítását támogatom, amely előnyös az üzleti tevékenységeknek, kezdeményezéseknek és innovációnak, de nem kedvező a pénzügyi és az ingatlanspekuláció szempontjából.
Természetesen támogatom az ésszerű adóterheket, és egyáltalán nem képviselek ellenkező modelleket azért, mert amíg kormányon voltunk, csökkentettem a vállalkozások adóit, a munkavállalók jövedelemadóját és a személyi adókat. Az intervenció híveként támogatom a beavatkozás filozófiája által az adózással és a költségvetési egyenleggel kapcsolatban képviselt nézeteket.
Végezetül azt szeretném még elmondani Daul úrnak, hogy tudomásul veszem a tisztelt Ház többségét kitevő képviselőcsoportjának álláspontját a Tanács elnökének - az állandó elnök - és a Parlament elnökének szerepével kapcsolatban. Úgy gondolom, hogy ez fontos kérdés. Én amellett vagyok, hogy az összes nagyszerű európai intézménynek zökkenőmentes legyen a kapcsolata a Parlamenttel. Nyilvánvaló, hogy amennyiben azt szeretnék, hogy Európa nagyobb jelentőségre tegyen szert, erősebb Parlamentre van szükségünk. Ez a véleményem.
Schulz úr, szeretnék köszönetet mondani az Ön által elmondottakért. Meggyőződésem, hogy az Európai Unió alapelveinek sok köze van a szociáldemokrácia alapelveihez, valamint hogy a szociáldemokrácia volt az európai eszme és az európai elképzelések megalkotásának legfőbb ösztönzője. Szeretném megerősíteni, hogy - más elképzelések befolyásának ellenére, amelyekkel az alkalmazás tekintetében sok probléma volt - elkötelezettek vagyunk a társadalmi kohézió, azon elképzelés iránt, amely szerint elengedhetetlen, hogy a demokrácia szociális jellegű legyen.
Verhofstadt úr, nagyon köszönöm, amiket elmondott. Jóformán mindenben egyetértek Önnel. Ami a koordinációt és a lisszaboni stratégia meghiúsulását illeti, a nyitott koordináció eredménytelen volt. Tisztában vagyunk ezzel. A módszert 2004-ben felülvizsgáltuk, és most vagy komolyan vesszük ezt, vagy 2020-ban ismét azt fogjuk mondani, hogy nem működött. A kormányzáshoz közösségi módszerre van szükség. Nem tudom, hogy Önök közül egyesek miért lepődnek meg a "szankciók” vagy "követelmények” szavak hallatán. Az Európai Unió működése során sok olyan határozat született, amelyek szankciókat tartalmaznak. Amennyiben az irányelveket, a stabilitási paktumot nem tartják be, ennek természetes következménye a szankciók alkalmazása. Ez a módszer működik is. A Parlamentnek abban kell biztosnak lennie - mert az Európai Uniónak bizonyosnak kell lennie afelől -, hogy azok a dolgok, amelyeket együtt értünk el, jó eredményekkel járnak. Ezek közé tartozik az euró, a stabilitási paktum és a belső piac, amelyet tovább kell fejleszteni és erősíteni, mert a növekedés és a versenyképesség legfontosabb ösztönzői közé tartozik.
Teljes mértékben egyetértek azzal, amit Ön Koppenhágával és az azt követő stratégiával, az új stratégiával kapcsolatban javasolt. Érdekes kezdeményezésnek tartom, hogy legyen egy főképviselő, aki ezért a kérdésért felelős, és való igaz, hogy a koppenhágai csúcstalálkozó nem hozta meg azokat az eredményeket, amiket szerettünk volna. Az igaz, hogy Európa pozitív álláspontot képviselt, de ez nem tekinthető eredménynek.
Meyer úr, minden tiszteletem az Öné, de vannak dolgok, amelyekben nem értünk egyet. Természetesen eltekintve attól, hogy az Európai Unió nem rendelkezik hatáskörrel például a költségvetési politika terén, nem konzervatív programot terjesztettem elő, hanem inkább egy reformprogramot. Mindenekelőtt ez egy olyan program, amely arra szolgál, hogy időt takarítsunk meg a jövőben, hogy elébe vágjunk a jövőnek, ami szerintem a legjobb módja annak, hogy egy haladó szellemű programmal álljunk elő. Egy haladó szellemű programmal, amely megérti, előre jelzi a változásokat és újításra képes. Remélem és bízom benne, hogy az Európai Unió lépést fog ezzel tartani.
Tiszteletben tartom az Ön Marokkóval kapcsolatos álláspontját, de nem értek egyet vele. Észak-Afrika, különösen Marokkó stratégiai jelentőségű az Európai Unió számára. Párbeszéd és együttműködés révén hadd biztosítsuk, hogy előrehaladjon a modernizációs folyamat, és hagyjuk a szaharai konfliktus rendezését a megfelelő szervezetre, azaz az Egyesült Nemzetekre, amely olyan lépéseket tesz, amelyeket természetesen Spanyolország is támogat és tiszteletben tart.
Ami Haitit illeti, való igaz, hogy gyakran látunk helikoptereket és vadászrepülőgépeket, amelyek konfliktusokat szítanak és területeket bombáznak bolygónkon, és ezeket nehezen tudjuk összeegyeztetni a lelkiismeretünkkel. Gyakran nehéz ezt összeegyeztetni a lelkiismeretünkkel és a meggyőződéseinkkel, de el kell mondanom, hogy jómagam dicséretre méltónak tartom, hogy helikopterek és hajók élelmiszert szállítanak, segítenek rendet teremteni és életeket mentenek meg.
(Taps)
Számomra ez valami olyat jelent, ami dicséretre méltó. Amennyiben Európa rendelkezik egy gyorsan bevethető erővel, és remélem így lesz, támogatnám Barnier úr javaslatát. Amint az itt már korábban elhangzott, polgári és katonai részből kell állnia, hogy a rendelkezésünkre álló erőforrások felhasználásával a lehető legrövidebb időn belül hatékonyan felléphessünk.
Figyeltem a javaslataira, Andreasen asszony. Természetesen szeretném megerősíteni, hogy a Zöldek/ az Európai Szabad Szövetség képviselőcsoport képviselőjeként a felszólalása során tett javaslatok közül többel is egyetértek. Felszólalásomban végig a fenntartható növekedésről, a környezetvédelmi szempontból fenntartható növekedésről beszéltem. Egyetértek Önnel abban, hogy az elektromos járművek elősegítik, illetve elő kellene segíteniük más közlekedési módok használatát. Figyelembe veszem azon javaslatát, hogy a szociális paktumban a környezeti fenntarthatóság szempontját alapvető fontosságúnak kell tekinteni, és természetesen mélységesen meg vagyok győződve arról, hogy az innováció, a versenyképesség és a termelékenység jövőjét az úgynevezett zöld gazdaság jelenti. Ezenkívül a kommunikációs technológiákban rejlő lehetőségek, valamint nyilvánvalóan - amint azt Sosa Wagner is említette - az energiával kapcsolatos közös vagy egységes elképzelés is hozzájárul, mivel ez központi jelentőségű az Európai Unió létének jövője szempontjából.
Kirkhope úr, egyetértek azzal, amit honfitársam, Mayor Oreja úr személyiségének jelentőségéről mondott, viszont nem értek egyet Önnel abban, hogy a tisztelt Házban előterjesztett elképzeléseimben, kezdeményezéseimben és politikai javaslatomban bármilyen formában is nagyobb mértékű ellenőrzést vagy központosítást sugalmaznék. Nem, ez egy arra irányuló politikai javaslat, hogy a belső piac lehetne nagyobb és több területre kiterjedhetne, valamint hogy növekedjen a versenyképesség és több innovációra kerüljön sor. Ez azt jelenti számunkra, hogy egyesítenünk kell erőinket. Az erők egyesítése nem ellenőrzést jelent, az egyesítés nem jelent vezetést. Éppen ellenkezőleg az erők egyesítése demokratikusabb, az egyesítés pedig elősegíti az együttműködést.
Véleményem szerint még kedvezőtlenebb lenne számunkra, ha továbbra is 27 kis, központosított ellenőrzési rendszert működtetnénk, mivel a globalizált világban a belső piaccal és közös politikával rendelkező versenytársaink - például az Egyesült Államok, Kína és India - kihasználnák hátrányos helyzetünket. Ezt nagyon rövid időn belül meg fogjuk tapasztalni, ha mi, európaiak nem hajtjuk végre ezt a lényeges változást, és nem valósítjuk meg ezt az új, fokozottabban Közösség-orientált politikát, India, illetve Kína a termelés és az innováció tekintetében fel fog zárkózni hozzánk.
Nem, nem áll érdekünkben - hadd mondjam azt, hogy minden tiszteletem ellenére -, szóval nem érdekünk az ellenőrzés vagy a beavatkozás. A vita nem ezzel kapcsolatos. Amikor 2020-ról és a kormányzásról beszélünk, tulajdonképpen együttes kapacitásainkról van szó, a földrész 500 millió polgára által képviselt szinergiák összegéről, amelynek sikerült előidéznie és elindítania az ipari forradalmat, az energiaforrások legjobb felhasználását és a legjelentősebb tudományos eredményeket. Ha egyesítjük mindezen értékeket, rendelkezni fogunk a vezető szerep betöltéséhez, gazdasági, növekedési és jóléti modellünk fenntartásához szükséges kapacitással. Ezek a célkitűzéseink.
Természetesen - teljesen egyetértek - úgy gondolom, hogy Iránnal kapcsolatban egyértelmű az Európai Unió álláspontja. Iránnak be kell tartania a nemzetközi szabályokat, a nemzetközi közösségnek pedig - az Európai Uniónak is - meg kell követelnie Irántól, hogy tartsa be a nukleáris fegyverek elterjedésének megakadályozásával kapcsolatos nemzetközi szabályokat. Ebben a kérdésben osztom az Ön aggodalmát és érzéseit.
Sosa Wagner úr, örülök, hogy most, ezen a vitán itt lehetek Önökkel együtt ezen a fórumon, ebben a nagyszerű intézményben. Feljegyeztem az Ön javaslatait. Teljesen egyetértek azzal, amit Ön az energiáról mondott, amely témára nagy hangsúlyt helyeztem felszólalásom során. Túlnyomórészt az energia fogja meghatározni, hogy az Európai Unió jelentős földrésszé tud-e válni politikai és gazdasági szempontból egyaránt. Kétségtelen, hogy minél több ponton kapcsolódunk energiahálózatokhoz és minél inkább csökken az energiafüggőségünk, annál erősebbek leszünk politikai és gazdasági szempontból.
Ahogy azt mi is jól tudjuk, az energia meghatározta a történelem menetét. Meghatározta, hogy bizonyos hatalmak hogyan gyakoroltak uralmat más országok felett. Ez az energiaforrások feletti ellenőrzés és az energiafelhasználás révén valósult meg, de napjainkban természetesen ezekhez hozzájárul az energiatakarékosság is.
Az Európai Unió az alapvető jogok védelmére irányuló politikát támogat, és ez a következő hat hónapban is így lesz. Rendkívül intelligensen teszi ezt és annak biztosítására törekedve, hogy fejlődés következzen be ott, ahol várakozásaink és reményeink szerint erre lehetőség van. Az Unió így cselekszik, ha úgy érezzük, hogy jobb, ha a kezünket nyújtjuk, ahelyett hogy becsuknánk az ajtót. Ennélfogva meg fogjuk rendezni a csúcstalálkozót szomszédunkkal, Marokkóval. Mindenkor elő fogjuk segíteni az emberi jogok védelmét.
Elnök úr, mindent egybevetve rendkívül hálás vagyok mindenért, amit a különböző parlamenti képviselőcsoportok nevében felszólalók elmondtak. Szeretném kifejezni, hogy méltányolom mindnyájuk álláspontját. Figyelmet tanúsítok a hazámmal kapcsolatban felvetett határozottabb, konkrétabb kérdésekre, azzal az országgal kapcsolatban, amelyet rendkívül büszkén képviselek tekintettel arra, amit az elmúlt 25 évben - mióta az Európai Unió részévé váltunk - elértünk. Ezenkívül teljes alázattal képviselem hazámat, mert azért vagyunk itt, hogy megosszunk dolgokat egymással, és úgy gondolom, hogy ennek az a legjobb módja, ha alázatosak vagyunk, készek vagyunk az egységre, ha összegyűlünk és együtt védjük meg az Európai Unió nagyszerű eszméjét.
(Taps)
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - (FR) Elnök úr, úgy vélem, általános konszenzus alakult ki a Tanács spanyol elnökségének prioritásaival kapcsolatban, természetesen a különböző képviselőcsoportok beállítottságától függően vannak csekély eltérések, de van egy olyan kérdés, amely több felszólalásban is szerepelt, és amelyre szeretnék utalni, konkrétan az európai koordináció, illetve összhang kérdéséről van szó, akár az Európán kívüli természeti katasztrófákkal kapcsolatos, akár a külkapcsolatok keretében megtett válaszlépéseket, például a koppenhágai csúcstalálkozót követő időszakra vonatkozókat, vagy a gazdaságpolitikai válaszlépéseket tekintjük. És úgy gondolom, hogy erre a kérdésre van megoldás, azaz a Lisszaboni Szerződés alkalmazása. Nem kell túl messzire mennünk.
Ami a humanitárius válságokkal kapcsolatos válaszlépéseinket illeti, ott van a híres Barnier-jelentés, amelyre már történt utalás a mai nap. Ez az a bizonyos jelentés, amelyet én és a Tanács akkori soros elnöksége, az osztrák elnökség kértünk európai parlamenti képviselőtársuktól és személyes jó barátomtól, Michel Barnier-tól. Akkoriban Barnier úr nem töltött be biztosi funkciót, és én a saját kezdeményezésemre kértem fel a jelentés elkészítésére.
Kézhez kaptuk a jelentést, amelyet én is és a Tanács akkori elnöksége is támogatott. Ezután azonban nem került sor az alkalmazására, mert - legyünk őszinték - a Tanács nem akarta alkalmazni. Ezért kell többet tennünk az Európai Unió külső humanitárius fellépésének összhangja terén.
Úgy gondolom, hogy most a Lisszaboni Szerződésben rejlik a válasz. Van egy főképviselőnk, a Bizottság elnökhelyettese, aki egyben a Külügyminiszterek Tanácsának elnöke.
Ezért hoztam létre az új Bizottságon belül egy új tisztséget, azaz a nemzetközi együttműködéssel, humanitárius segítségnyújtással és válságkezeléssel kapcsolatos funkciót. Ezt a szerepet egy biztos, ez esetben valószínűleg egy hölgy tölti majd be, akinek ez lesz az első feladata, és akinek szorosan együtt kell működnie a főképviselővel és a Tanáccsal, hogy egy napon lehessen egy valódi külügyi szolgálatunk, én bízom ebben, ezenkívül szakértelemmel rendelkezhessünk a válságkezelés és a polgári védelem terén. Az első kérdéssel kapcsolatban ennyit szerettem volna elmondani.
A második kérdés a nemzetközi tárgyalásokat érinti, például a koppenhágai csúcstalálkozót követő tárgyalásokat. Ezzel kapcsolatban ismét a Lisszaboni Szerződést kell idéznem, mert úgy vélem, sokan nem olvasták. A 17. cikk a következőket mondja ki: "A közös kül- és biztonságpolitika, valamint a Szerződések által meghatározott más esetek kivételével [a Bizottság] ellátja az Unió külső képviseletét”.
Ezentúl a Bizottság képviseli az Uniót a külügyekben, nem az Európai Tanács. Nyilvánvaló, hogy az állam-, illetve kormányfők fogják képviselni saját országukat. Mindazonáltal ki fogja képviselni az Uniót a külügyek terén a közös kül- és biztonságpolitika kivételével? A Bizottság.
Ezért hoztam létre az éghajlatváltozással kapcsolatos funkciót, és remélem, hogy a biztos, ez esetben egy hölgy, a jövőben minden szükséges támogatást megkap majd, hogy a koppenhágai csúcstalálkozót követő tárgyalásokon képviselhesse az Uniót. Ezzel a kérdéssel kapcsolatban is fogalmazzunk világosan.
A harmadik kérdés a gazdaságpolitikára vonatkozik. Ezúttal is a Lisszaboni Szerződésből kell idéznem. Egyesek úgy gondolják, hogy a gazdaságpolitika teljesen nemzeti ügy. Ez nem így van. A 120. cikk szerint: "A tagállamok közös érdekű ügynek tekintik és összehangolják gazdaságpolitikájukat a Tanácsban”. A 121. cikk (2) bekezdése a következőkről rendelkezik: "A Tanács a Bizottság ajánlása alapján tervezetet készít a tagállamok és az Unió gazdaságpolitikájára vonatkozó átfogó iránymutatásokról, és erről jelentést tesz az Európai Tanácsnak.”, majd így folytatja - az egész cikket el kell olvasni -: "A tagállamok gazdaságpolitikájának szorosabb összehangolása és gazdasági teljesítményének tartós egymáshoz közelítése érdekében a Tanács a Bizottság által benyújtott jelentések alapján figyelemmel kíséri az egyes tagállamok és az Unió gazdasági fejlődését”.
Tehát közös figyelemmel kísérésről van szó. Ezen túlmenően - és ebből a szempontból a Lisszaboni Szerződés újdonságot tartalmaz - a Bizottság most már konkrét ajánlásokat, különösen a következő esetben, idézek a szerződésből: "Ha [...] megállapításra kerül, hogy egy tagállam gazdaságpolitikája nem felel meg a[z ...] említett átfogó iránymutatásoknak, vagy veszélyeztetheti a gazdasági és monetáris unió megfelelő működését, a Bizottság az érintett tagállamot figyelmeztetésben részesítheti.” Majd ezt követően: "A Tanács, a Bizottság ajánlása alapján, megteheti a szükséges ajánlásokat az érintett tagállamnak.”
Ez nagyon érdekes, mert mindazonáltal ebben a vonatkozásban a Parlament is rendelkezni fog hatáskörrel: "A Tanács elnöke és a Bizottság jelentést tesz az Európai Parlamentnek a többoldalú felügyelet eredményeiről”. Azaz ezentúl a Lisszaboni Szerződés biztosítja a mechanizmusokat - nem kell semmi újat feltalálnunk ...
(Mikrofonon át nem hallható megjegyzés)
Nem, természetesen igen, Már megtettem. Nincs szükségem az Ön támogatására, hogy ezt kimondjam ...
És az az igazság, hogy - amennyiben valóban akarjuk alkalmazni - a Lisszaboni Szerződés tartalmazza az összhang és a következetesség biztosításához szükséges eszközöket, ebben a kérdésben nincs szükség politikai vagy ideológiai megosztottságra. Szerintem ez a lényeg - és ezért kell ma hangsúlyoznom a következőt: ez az első alkalom, hogy az Európai Parlamentben megjelent az Tanács új soros elnöksége.
A spanyol elnökséget nagy felelősség terheli. A Lisszaboni Szerződés hatálybalépése óta először veszi át a tisztséget a soros elnökség. Továbbá, amint azt Zapatero úr is említette - és az Európa iránti elkötelezettsége miatt teljes bizalmamat élvezi -, úgy gondolom, hogy felelősek vagyunk azért, hogy a szerződés betűjét és szellemét is alkalmazzuk. A Lisszaboni Szerződés betűje és szelleme is teljesen egyértelmű.
Erősebb Európára van szükség! Erősebb Európára, nem az intézmények kedvéért, hanem azért, hogy az intézmények jobban szolgálhassák a polgárok tényleges érdekeit.
(Taps)
Elnök
Köszönöm, Barroso úr. Mindannyian olvastuk a Lisszaboni Szerződést és tudjuk, hogy nem ír elő mindent. Ezért olyan fontos, hogy közösen dolgozzuk ki a Lisszaboni Szerződés értelmezését, valamint hogy együtt tervezzük meg több évre előre az Európai Unión belül végzendő munkát.
Jaime Mayor Oreja
A spanyol kormány tisztelt elnökéhez szeretnék szólni. Azt szeretném mondani Önnek, hogy nem arról van szó, hogy csupán más időszakban élünk, nem akármilyen időkben élünk az Európai Unióban és az Európai Unió szempontjából.
Ön és Daul elnök úr is helyesen mondta: az Európai Unió és az európaiak is tudják, hogy a legfőbb gondot a válság okozza számukra. Ezen a helyen ma arra is rá kell mutatni, hogy mindamellett a gazdasági válságot megelőzően a különböző választásokon, ahol alacsony volt a részvétel, az európaiak annak is jelét adták, hogy egyre inkább elfordulnak és eltávolodnak az európai intézményektől.
Tehát az értékek válsága az európai integrációs projektet megelőzően és az alatt is megnyilvánult. Azért szeretném ezt elmondani Önöknek, mert tekintettel a Lisszaboni Szerződés által biztosítandó nyilvánvaló ösztönzésre, először adódik alkalmunk arra, hogy csökkentsük ezt a szakadékot az európaiak és az európai intézmények között.
Az átalakulás és a változás időszakát éljük tehát - vagy legalábbis kellene élnünk -, amire Ön is utalt. Szeretném azonban kijelenteni, hogy az előttünk álló elsődleges kihívást az jelenti, hogy meg tudjuk találni a fordulópontot abban a folyamatban, amelynek során az európaiak egyre távolodnak az európai politikától.
Az átalakulás időszaka mindig lehetőségeket rejt magában. Kockázat is rejlik benne, de nyilvánvalóan arra ösztönzi az embert, hogy alakítson ki néhány világos elképzelést, amelyeket mindig meg lehet osztani minden európaival. Ezért azt szeretném mondani, hogy magánál a Lisszaboni Szerződésnél kétségtelenül sokkal fontosabb, hogy az európai intézmények, mindnyájunk és a nemzeti kormányok, parlamentek, továbbá a politikusok felfogásában következzen be változás. A Lisszaboni Szerződés hatálybalépése nem elegendő ahhoz, hogy az Európai Unión belüli átalakulásról és változásról, valamint az európai eszmével kapcsolatos ambícióról beszéljünk.
Ezért azt szeretném mondani Önöknek, hogy elsődleges célnak azt kell kitűznünk, hogy az európaiak jobban megértsenek bennünket, mivel nem értik, amit mondunk. Értelmetlenül, néha érthetetlenül fogalmazunk, ennélfogva meg kell tanulnunk kimondani, hogy önmagában véve ez a probléma és a kihívás, hogy közelebb kerülhessünk az európai polgárokhoz. Sokkal több időt, politikai energiát és ösztönzést kell fordítanunk annak biztosítására, hogy az európaiak megérthessenek bennünket.
Hölgyeim és uraim, a Lisszaboni Szerződés következtében minden elnökség eltérő, különböző és nehezebb lesz, és eddigiekhez képest több áldozatot és nagylelkűséget kíván tőlünk. Ezért ma örömmel közlöm Önökkel, hogy a spanyol Partido Popular támogatta a spanyol kormánynak az európai elnökséggel kapcsolatos célkitűzéseit az Európai Unió számára rendkívül fontos időszakban.
Most arra van szükség, hogy ezeket megfelelően megvalósítsuk. Elmondom Önöknek, hogyan nem szabad a spanyol elnökség teljesítményét mérni. Nem mérhető az általunk megrendezendő ülések számával. A jó elnökség mércéjét nem a hagyományos beszédek vagy nagy szavak, illetve közhelyek jelentik. Az elnökség teljesítménye az eredmények, a tények, a felfogásunk minden európai intézményen belüli megváltoztatására való képesség, valamint az alapján mérhető, hogy képesek vagyunk-e rangsorolni az európaiak tényleges problémáit. Ez az egyetlen módja annak, hogy valóban közelebb kerüljünk az európaiakhoz.
(Taps)
Juan Fernando López Aguilar
Az Európai Parlament szocialista küldöttségének nevében - amely, ahogy Ön is említette, a legnagyobb képviselettel rendelkezik az Európai Parlamentben, és demokratikus szempontból a legerősebb képviselőcsoport az Európai Unió egész történetében - én is nagy örömmel üdvözlöm az Európai Unió spanyol elnökségét, és sok sikert kívánok ezekben a döntő fontosságú időkben.
Ez rendkívül fontos időszak, mert végre hatályba lép a Lisszaboni Szerződés. Azért is fontos, mert új intézmények alakulnak: az új Bizottság, a Tanács állandó elnöki tisztsége, az Európai Unió főképviselőjének tisztsége. Mindenekelőtt azonban azért fontos, mert alkalmat ad számunkra arra, hogy a Lisszaboni Szerződés eszközei és az új intézmények segítségével megtegyük, amit meg kell tennünk, azaz hogy válaszlépéseket tegyünk az elmúlt 80 év legsúlyosabb és legkomolyabb válságával kapcsolatban, amely kemény gazdasági, pénzügyi, sőt társadalmai kihatással jár.
Az európai polgárok 10 éve szemlélői az intézményi vitának, és június 7-én megválasztották ezt a Parlamentet, amely 500 millió embert képvisel. Ezek az emberek ránk figyelnek, elvárásaik vannak velünk szemben és válaszokat várnak tőlünk. Az átláthatóság hiányára és a kapzsiságra tekintettel összehangolást és ellenőrzést szeretnének ott, ahol nem volt irányítás, az erkölcsi felelősség helyreállítását szeretnék. Tehát azt szeretnék, ha kikeverednénk a válságból, mégpedig a korábbiakhoz képest jobb helyzetben, ugyanakkor saját modellünkhöz hűen.
Ezért úgy gondolom, hogy a spanyol elnökség helyesen teszi, hogy az értékek - az egyenlőség fontosságának - ismételt megerősítésével kezd. Az Európai Unió az egyenlőségen alapul, a törvény előtti egyenlőségen, az egyenlőség alkotja a szociális modell, a kirekesztés és a megkülönböztetés elleni küzdelem, a társadalmon belül leginkább rászorulók védelmének, a nemi alapú erőszak elleni küzdelem és az európai védelmi okirat iránti elkötelezettség gerincét is. Az Uniónak a minőség is az alapját képezi, amely a jövő tekintetében az innováció, az oktatás és képzés hajtóereje, amelyek mindig is új lehetőségeket nyitottak azok számára, akik az adott pillanatban nem rendelkeztek kilátásokkal.
Ezenkívül az elnökség helyesen döntött a tartalom tekintetében, és hivatkozott a 2020-as stratégia jelentőségére, amely elismeri, hogy a lisszaboni stratégia nem működött, emiatt nem lehetünk boldogok vagy elégedettek, valamint hogy több innovációra és megfelelőbb energiaforrásokra van szükségünk. Aztán megemlíthetjük még az Európai Külügyi Szolgálatot, hogy hatást fejtsen ki Haitin, valamint a szabadság, a biztonság és a jog érvényesülésén alapuló térségre vonatkozó cselekvési tervet is.
Engedelmükkel azt is szeretném elmondani, hogy az elnökség felfogását és bátorságát is helyesnek tartom abban a vonatkozásban, hogy a nemzeti előítéletekkel, valamint a hanyatlással és a beletörődéssel szemben változtatásra ösztönöz ...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Izaskun Bilbao Barandica
Tisztelt Zapatero úr! Sok sikert kívánok Önnek, a soros elnöknek, mivel ez Európa és polgárai javát szolgálja.
A válság globális gondolkodást és helyi szintű intézkedéseket tesz szükségessé, de közös összefogásra van szükség. Használja ki a sikeres helyi és regionális modelleket, amelyek a reálgazdaságon, az állami és a magánszféra közötti együttműködésen és az emberekhez való közelségen alapulnak. Vonja be a munkába a régiókat, és építsen ki velük döntéshozatali eljárásokat; ez a Lisszaboni Szerződés alkalmazását is jelenti, amely - most először - szereppel ruházza fel a régiókat.
Az Ön programja megfeledkezik a régiókról, és nem határozza meg világosan, miként kerül alkalmazásra a szubszidiaritásról szóló jegyzőkönyv. Vállaljanak kockázatokat, hajtsanak végre innovációt, de mindezt hitelesen tegyék, mivel itt senki sem hiszi el, amit Ön mond, miután Spanyolország lecsökkentette az innovációra szánt költségvetését.
Örömmel hallom, hogy Ön támogatja a nők és a férfiak közötti egyenlőséget, ennek ellenére programjának a nyelvezete egyáltalán nem tükrözi a különböző nemeket, mivel csak hímnemű névmásokat használ. Ez rossz tünetnek mondható.
Ami pedig Baszkföldet illeti, tegyen a békéért, támogassa a termelő ágazatokat, adjon lendületet a baszk nagysebességű vasút létrehozásához, továbbá kapcsolja össze adórendszerünket, rendőrségünket és a nyelvünket az európai intézményekkel. Európa úgy fog épülni, ha összehozzuk az embereket, a tudást, az akaratot és a politikai realitást. Ez a Parlamentet jelenti, amellyel - meg kell mondanom - túlságosan későn tudatta nem túl magas színvonalú programját és menetrendjét, és amely olyan szintű tiszteletet érdemel, amelyet még a január 8-i hivatalos megnyitón sem láttam.
Raül Romeva i Rueda
Üdvözlöm, miniszterelnök úr! Attól tartok, hogy az Ön által vezetett elnökség azt kockáztatja, hogy a politika olyan teremtményének tartják majd, aminek óriási a szája, óriási elképzelései vannak, de nincsen füle, amivel hallana.
Higgye el, semmi sem tenne boldogabbá, mint ha hat hónap múlva gratulálhatnék Önnek, mert megtette a válságból való kilábaláshoz szükséges intézkedéseket - ami persze a valóságban jobb és hatékonyabb gazdasági irányítást igényel -, és mert szociális, környezetvédelmi és demokratikus szempontból sikerült átszerveznie az Európai Uniót.
De bevallom, aggasztónak találom, hogy az elnökség programjában például bizonytalanok az ösztönzési tervekkel kapcsolatos célok, és alig van hivatkozás az Unió gazdasági irányítására.
Ezenkívül egy valódi pénzügyi reform megvalósítása érdekében, amely a szociálpolitika kialakításához európai erőforrásokat is felhasznál, és amelynek határozott része egy környezetbarát, "zöld” irányvonal, egyértelművé kell tennünk, hogy a szennyezőnek fizetnie kell, és ez azokra is vonatkozik, akik csalárdul és felelőtlenül cselekednek, legyen szó bankokról, multinacionális vállalatokról vagy egy adócsalóról. Ugyanakkor gyávaságot is látok az Ön javaslataiban, és túl sok engedményt tesznek azoknak, akik szégyentelenül eljátsszák közös társadalmi és környezetvédelmi jelenünket és jövőnket.
Az viszont bizonyos, hogy túl sok csúcstalálkozót terveznek az Ön elnöksége idejére, legyen szó Latin-Amerikáról vagy a földközi-tengeri térségről. Két másik dologgal kapcsolatban is aggályaim vannak. Az első az Ön azon határozata, hogy felülvizsgálja az egyetemes joghatóság kérdését, ez ugyanis gyengít bennünket, ha népirtás vagy egyetemes bűntettek esete áll fenn, akár Izraelben, Kínában vagy Guatemalában. A másik aggályom pedig az, hogy például a Szahara vagy Kolumbia esetében, de mondhatnék mást is, a kereskedelmi megállapodások elsőbbséget élveznek az emberi jogok védelme felett.
Mindazonáltal engedje meg, hogy gratuláljak Önnek és támogatásomról biztosítsam egy bizonyos dologban, a nők és férfiak közötti egyenlőségben. Igen, ebben hitelesnek tartom, e téren lehetőséget látok, és hiszem, hogy ebben a kérdésben alapvető fontosságú munkát tud majd végezni, mert már sok más területen bizonyított. Remélem és bízom abban, hogy továbbra is példát mutat sok más országnak, amelyek e tekintetben nagy lemaradásban vannak; e téren mindig számíthat a Parlament támogatására.
Adam Bielan
Tisztelt elnök úr! Zapatero úr! Az Ön országa rendkívül nehéz időszakban vette át az elnökséggel járó feladatokat, most, amikor az utóbbi 80 év legsúlyosabb válságát éli át a kontinens - de remélhetőleg már a válság végső szakaszában járunk. Ezért teljesen érthető, hogy az elkövetkező hat hónap legfőbb feladataiként a fejlődés útjára való visszatérést és a munkanélküliség elleni küzdelmet jelölte meg. De ha az európai gazdaság versenyképességének növekedéséről beszél, nem feledkezhetünk meg arról, hogy mindez nem valósítható meg a gazdaság megreformálása, illetve anélkül, hogy befejezzük a közös piac építését, vagy hogy harcoljunk a gazdasági nacionalizmus feléledése ellen például Franciaországban.
Örömömre szolgál, hogy az energiabiztonság kérdése szintén szerepel Spanyolország prioritásai között. Zapatero úr! Én Lengyelországból jöttem, amely a legtöbb országnál jobban megérti annak a szükségességét, hogy bővíteni kell az energiatermeléshez használt anyagok ellátását, ami nemcsak az elosztási csatornák bővítését jelenti, amiről az orosz Gazprom vállalatnak dolgozó lobbisták próbálnak meggyőzni minket, hanem az ellátási forrásokét is. Remélem, hogy hat hónap múlva ezen a téren is valódi sikert tudnak majd felmutatni.
Végül, az uniós bővítéssel kapcsolatban mondanék néhány szót, amit Moratinos úr - nagyon helyesen - nemrég alapvető fontosságúként jellemzett. Most, miközben ezt a vitát folytatjuk, egyik fontos szomszédunk, Ukrajna, amely az energiabiztonság szempontjából szintén fontos, most ment át a második demokrácia vizsgálaton. Remélem, hogy hat hónap múlva elmondhatjuk majd, hogy Ukrajna közelebb került az európai uniós tagsághoz.
Kyriacos Triantaphyllides
Tisztelt elnök úr! A spanyol elnökség a fogyasztókkal kapcsolatos prioritásainak ismertetésekor összesen két sort szentel a kormányzási programból. Ez jól szemlélteti, mekkora jelentőséget tulajdonít a fogyasztóvédelemnek. Ezért szeretnénk tudni, hogy az elnökség mit is szándékozik tenni a polgárok jogai terén? Védeni akarja azokat a javasolt teljes körű harmonizáció felülvizsgálatával vagy a bejelentett kötelezettségvállalások teljesítésére korlátozza tevékenységét?
Ez a szűk látókör a szociális szférában nem csak a fogyasztókra vonatkozik. A közelmúltban tapasztalható válság miatt kialakult munkanélküliség nagy erővel sújtja az uniós polgárokat, akik intézkedésekre várnak. A fiatalok különösen nehéz helyzetben vannak. Erre válaszul az elnökség támogatja a fiatalok szakmai képzés keretében történő foglalkoztatását, ezzel csak fokozva kizsákmányolásukat és a vállalkozások túlzott nyereségét. Ezért felszólítjuk a spanyol elnökséget programjának átdolgozására, hogy védelmezzék az állandó munkahelyeket.
Rolandas Paksas
Én is remélem, hogy a spanyol elnökség sikeres lesz, és az ismertetett prioritásokon túl Spanyolország figyelmet szentel egy olyan problémának is, amely napjainkban különösen aktuális - az emberi jogokról és szabadságokról van szó. A CIA-börtönökkel kapcsolatban a litván parlament által elvégzett vizsgálatot követően fény derült arra, hogy egy másik államban - egy európai államban - is létrehozták a szükséges infrastruktúrát személyek illegális bebörtönzése céljából. Az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok a globális politika és gazdaság két sarokköve, azonos jogokkal rendelkező szövetségesek és partnerek, de mindez nem jelenti azt, hogy CIA-ügynökök főnökként viselkedhetnek szuverén államokban, saját területünkön. Az Európai Parlamentnek folytatnia kellene a személyek illegális kiadásával és európai államokban történő bebörtönzésével kapcsolatos vizsgálatát. A vizsgálat következtetéseiről egy dokumentumban kell beszámolni, amelynek köteleznie kell a tagállamokat minden polgár jogainak és szabadságainak feltétel nélküli biztosítására.
Frank Vanhecke
A spanyol elnökségnek a bevándorlási politikáról, és különösen a határellenőrzésről szóló nyilatkozatai - furcsa módon - nincsenek összhangban egymással. Különösen tartalom nélkülinek tűnik Spanyolországnak az iránti meggyőződése, hogy az ilyen kérdéseket európai szinten kell szabályozni, ha azt vesszük, hogy az ország a közelmúltban tömegesen legalizálta az illegális bevándorlókat. Ennek - hogy úgy mondjam - az északabbra fekvő európai államok is hamarosan meg fogják fizetni az árát, anélkül, hogy valaha is beleszólásuk lenne az ügybe. Azt is furcsállom, hogy a spanyol elnökség továbbra is az aktív bevándorlási politika mellett emel szót, most, e súlyos gazdasági válság idején, amikor senki sem tudja megmondani, hány millió európai van munka nélkül. Tulajdonképpen arra lenne szükségünk, hogy lezárjuk a határainkat, ténylegesen megállítsuk a bevándorlást, és - természetesen - gazdasági támogatást nyújtsunk azoknak az országoknak, amelyeknek erre szükségük van. A további nagyarányú bevándorlás, amit Ön támogat, csak nagyarányú problémákhoz vezethet.
Werner Langen
Tisztelt elnök úr! Zapatero úr! Gratulálnom kell Önnek az ékesszólásáért. De mit is akart tulajdonképpen mondani? Mi az üzenete számunkra? Mi a lényege annak, amit elmondott? Már sok beszédet hallottam, ugyanis Ön a 32. kormányfő, akit végighallgattam, de ritkán hallottam olyan beszédet, ami ennyire semmitmondó volt. A közelgő csúcstalálkozót, a pénzügyi piacok szabályozása terén szükséges szigort, illetve azt a tényt tekintve, hogy a Tanács az elmúlt néhány hónapban sorsára hagyta a Bizottságot, hol van az Ön stratégiája?
Schulz úr az Ön beszéde alatt bizonyára egy másik helyiségben tartózkodott, ha azt javasolja, hogy fogadjuk el itt az Ön spanyol modelljét. Egy dolgot azonban tisztázni szeretnék: Európa nem engedhet meg magának 20 %-os munkanélküliségi rátát. Mi olyan jó akkor ebben a spanyol modellben? Milyen válaszlépéseket adnak a válságra? Hogyan tudják összehangolni itt a dolgokat? Azt akarjuk, hogy vezessenek bennünket. Akkor majd támogatjuk Önöket. De mit tehetünk egy ilyen lagymatag dologgal? Természetesen ellenezzük a családon belüli erőszakot, de ki nem? Az egyetlen konkrét javaslatuk az elektromos autó volt - most, válság idején és a közelgő csúcstalálkozóra készülve összesen ennyit tudnak felmutatni, Zapatero úr? De az is ámulatba ejt, hogy a Bizottság elnökének fel kellett idéznie az Ön számára a Szerződésnek a gazdaságpolitika összehangolásáról szóló részét. Ön pedig nagyon figyelt, mert erről eddig még sosem hallott!
Csak annyit tudok mondani Önnek, hogy kövesse pártbéli kollégájának, Almunia úrnak az ajánlásait. Ő ellenállt, amikor a Tanács elutasította a Stabilitási és Növekedési Paktumot. Ő a követendő példa. Segítsen neki bebiztosítani a Stabilitási és Növekedési Paktumot. Segítsen neki ebben, és akkor számíthat majd ránk. De ezzel a lagymatag, "minden fantasztikus” hozzáállással semmire sem fog jutni Európában.
Hannes Swoboda
Tisztelt elnök úr! A Tanács tisztelt soros elnöke! Azt hiszem, Langen úr nem nagyon figyelhetett, mert ha azt tette volna, egy világos modernizációs stratégiáról és egy szociális paktumról is hallott volna. Nem lep meg, hogy nem hallotta, hogy Zapatero úr a szociális paktumról is beszélt, mert ez fontos része ennek a stratégiának. Zapatero úr határozottan utalt a munkanélküliségre, és a saját országában meglévő munkanélküliségre is. Ez a probléma összességében mindannyiunkat aggaszt. De nem ő a felelős ezért a helyzetért, hanem azok, akik az elmúlt néhány évben a maximális dereguláció politikáját folytatták. Az Önök soraiban ülnek azok, akik kivették részüket abban, ami miatt most vállalni kell a felelősséget.
Különösen nagy szükség van most a szociális paktumra, mert tudjuk - és ebben igaza van, bár csak részben -, hogy konszolidálnunk kell a költségvetéseket. De azt is tudnunk kell, hogy ez nem történhet a társadalom kiszolgáltatott tagjainak a kárára, mivel sokan vannak olyanok - csak a mai újságokba kell beleolvasni -, akik például nem rendelkeznek munkanélküliségi biztosítással. Ez nem egyszerűen ezeknek az embereknek a tragikus sorsa, mert mindez a gazdasági növekedésre is hatással van, hiszen nagyon jól tudjuk, az alacsonyabb társadalmi rétegekbe tartozók ebben a helyzetben visszafogják a költésüket, és a gazdasági fejlődés és a növekedés részben azért van veszélyben, mert csökkentek a fogyasztói kiadások. Ha nem védjük meg a társadalom kiszolgáltatott tagjait egy szociális paktummal, nemcsak emberségből fogunk megbukni, de a gazdasági fejlődésnek is útjába állunk. Ezért ez a szociális paktum rendkívül fontos.
Zapatero úr! Különösen a szociális paktum kapcsán maximális támogatásunkra számíthat.
Ramon Tremosa i Balcells
Zapatero úr! Múlt év szeptemberében Joaquín Almunia biztos úr megjelent a Parlamentben a Gazdasági és Monetáris Bizottság előtt. Miután beszámolt a németországi export fellendüléséről és a franciaországi fogyasztás növekedéséről, Almunia úr elmondta, hogy Spanyolországban a válság sokkal mélyebb lesz és hosszabb ideig fog tartani.
Tulajdonképpen az Európai Bizottság előre megjósolta, hogy Spanyolországban az elkövetkező néhány évben tovább nő a munkanélküliség és nagymértékben romlanak az államháztartási mutatók, és idén nagyon valószínű, hogy csökkenni fognak a bankhitel-lehetőségek a családok és a vállalkozások számára.
Szeptemberben azt kérdeztem Almunia biztostól, hogy miért van az, hogy Európa már fellendülőben van, míg Spanyolország egyre mélyebbre kerül a válságban, amire ő szó szerint azt válaszolta, hogy azért, "mert a spanyol kormány nem hajtja végre azokat a reformokat, amelyekben megállapodtunk”. A válság globális, de a megoldások helyi szintűek. Sok európai ország gyorsan felismerte a válságot, gyorsan cselekedett, és most gyorsan ki is lábalnak belőle. Önök elvesztegetettek két évet, és még mindig nem állnak elő konkrét megoldásokkal.
Zapatero úr! Ön megtörte a spanyol szocialista párt, a PSOE nemes hagyományát Európában. Felipe González az európai szociáldemokrata reformereket tartotta referenciapontnak, de Ön sokkal inkább a forradalmi dél-amerikai populista politikák felé hajlik. A reformok jobban előreviszik a nemzeteket, mint a forradalmak, és Európa e tekintetben a bevált gyakorlat példájának tekinthető. Mutasson alázatot és tanuljon, ne akarjon kioktatni.
Lenne két kérdésem is: mikor szólalhatunk fel katalánul ebben a képviselőteremben? És végül, mikor fogja a spanyol állam hatálytalanítani azokat a nemzetközi szerződéseket, amelyek 23 országból induló repülőgépek esetében tiltják a barcelonai repülőtéren való leszállást?
Oriol Junqueras Vies
Üdvözlöm, Zapatero úr! Néhány éve arról biztosított bennünket, hogy Spanyolország meghaladta Olaszországot az egy főre jutó termelésben, és hogy hamarosan Franciaországot is felülmúlja. Nemzetközi minősítő intézetek adatai alapján azonban Spanyolország - 20%-os munkanélküliséggel és 78 milliárd euró összegű hiánnyal - jelenleg első helyen áll az Európai Unió szegénységi indexében.
Mi történt, Zapatero úr? Európa esetében is ugyanazokat a gazdasági gyakorlatokat fogja alkalmazni, mint Spanyolországban tette?
Ezenkívül ez a hiány nem azért van, mert kiterjedt távközlési infrastruktúrákat építettek ki. Mi, Európai polgárai, mikor élvezhetjük a kontinens északi és déli részét egyesítő, vasúti teherszállítási tengely előnyeit, amely végighalad a Földközi-tenger partvidékén?
És ez a hiány szintén nem azért keletkezett, mert változást idéztek elő a termelési modellben. Az európai polgárok hogyan bízhatnak abban, hogy Ön végre fogja hajtani az európai digitális napirendet, amikor éppen most csökkentette felére a kutatási költségvetést?
Végül, az itt képviselt többi európai tagállammal ellentétben Spanyolország továbbra sem ismeri el Koszovót. Meddig szándékozik még kihasználni a nemzetközi közösség türelmét, és meddig akarja elutasítani, hogy nép akaratának demokratikus kifejezéseként népszavazást tartsanak az önrendelkezésről?
Lajos Bokros
Nagy jelentőségű és egyben szimbolikus, hogy annak az országnak a miniszterelnöke, ahol jelenleg a legmagasabb a munkanélküliség az Európai Unióban, a foglalkoztatás növelésének fontosságáról beszél. Ezért azt kérdezném a spanyol kormány miniszterelnökétől, hogy konkrétan melyek azok a legfontosabb intézkedések, amelyekkel csökkenteni kívánják a munkanélküliséget, nemcsak Spanyolországban, de Európában is.
A spanyol kormány programja rendkívül nagy célokat tűzött ki. Egy növekedési és foglalkoztatási stratégia elfogadását szeretnék elérni. Ugyanakkor megfeledkeznek a lisszaboni programról, amely előrevetítette Európának a világ legversenyképesebb régiójává való átalakulását. Hogyan lehetséges kigondolni egy új stratégiát, majd egy hónap alatt kidolgozni anélkül, hogy először megvizsgálnák a korábbi program sikertelenségének okait?
Ilda Figueiredo
Tisztelt elnök úr! Ennek az időszaknak az uniós politikák és prioritások nagymértékű változását kell magával hoznia.
A munkanélküliség riasztó méreteket öltött: több mint 24 millió a munkanélküliek száma, és csak a múlt év során több mint 5 millióval nőtt az állástalanok száma. Ez a helyzet súlyosbította a szegénységet, ami ma már több mint 80 millió embert érint. Olyan paktumra van szükségünk, amely a társadalmi fejlődést és az előrehaladást célozza, és amely a termelésre koncentrál - különösen a mezőgazdaság és az ipar területén -, valamint a foglalkoztatásra - jogok és a társadalmi integráció biztosítása mellett -, ahelyett, hogy megint csak a Stabilitási Paktumhoz térnénk vissza, annak liberalizációihoz és neoliberális diktátumaihoz, amint azt a Tanács elnöke tette.
Mint már láthattuk, ezek járultak hozzá az egyenlőtlenségek növekedéséhez, a legfőbb gazdasági és pénzügyi szereplők nagyobb nyereségének kiemelt kezeléséhez. Ugyanakkor a fiatalok átlagosan több mint 21%-a nem talál munkát az Európai Unióban, minden ötödik gyermek szegénységben él, és a nőkkel szembeni megkülönböztetés ismét növekvőben van. Mindezeket szem előtt tartva a feladat most az, hogy szakítsunk ezekkel a jelenlegi politikákkal...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Mario Borghezio
Tisztelt elnök úr! Hölgyeim és uraim! Az Eurobarometer mutatói szerint Spanyolországban a negyedik legmagasabb a szegénységben élők aránya - 21% - Lettország, Románia és Bulgária után.
E körülmények mellett, és ismervén azokat az adatokat, amelyekről már számos alkalommal szó esett - nem utolsósorban a munkanélküliségre vonatkozóan -, a spanyol elnökség milyen bevándorlási politikát javasol? A spanyol elnökség ugyanis azt hangoztatja, hogy növelni kívánja a bevándorlást.
Ez most nekem teljességgel ellentmondásosnak tűnik. Madrid szempontjából nézve a dolgot, miért van szüksége arra Spanyolországnak és az európai országoknak - ugyanis Spanyolország nem az egyetlen olyan ország, amely ilyen mértékű munkanélküliséggel küzd -, hogy új munkaerőt importáljon? Valóban további bevándorlókat akarunk, akiknek se otthonuk, se állásunk nincs? Valóban növelni akarjuk azoknak a számát, akik a szegénységi küszöbön élnek, amikor már most is aggasztóan sokan vannak ilyen helyzetben?
Úgy vélem, hogy ehelyett egy alapvető célra kell koncentrálnunk a bevándorlás terén, arra, hogy integráljuk azokat a bevándorlókat, akik már az országainkban vannak, és megállítsuk...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Mario Mauro
Tisztelt elnök úr! Hölgyeim és uraim! Zapatero úr! Bevallom, hogy hétpróbás konzervatívként úgy készültem erre a vitára, mintha egy bikaviadalra készültem volna. Ön azonban egyenlőségről és emberi jogokról beszélt, és mindezt oly módon tette, hogy most azt látom, mik azok, amik egyesítenek bennünket, nem pedig azt, amik elválasztanak. Óvatos matador volt, én pedig óvatos bika leszek és nem mozdulok a karámból.
De engedje meg, hogy visszatérjek két rendkívül unalmas kérdéshez, amelyek azzal kapcsolatosak, hogy milyen hozzájárulást tud tenni a Lisszaboni Szerződés végrehajtásának értelmezéséhez. Ön az országában egy sor politikát határozott meg a szubszidiaritás elvére alapozva, támogatva ezzel a katalánoktól a baszkokig, a valenciaiaktól a galíciaiakig számos közösség saját identitásához kapcsolódó követeléseit, és mindezt nem viták nélkül.
Hogyan szándékozik most megvédeni a szubszidiaritás elvét a tagállamok és az Európai Unió közötti kapcsolatban, más szóval a tagállamok azon kérései kapcsán, hogy rendelkezhessenek saját hagyományaikkal, saját identitásukkal, elismerjék értékeiket, hogy az Európai Unió alapelve - az "egyesülve a sokféleségben” - megerősítést nyerjen?
A másik kérdésem a külügyi főképviselővel kapcsolatos: Lisszabon után Önök közül - Van Rompuy elnök úr és Barroso elnök úr - kinek a feladata az, hogy elmagyarázza Ashton bárónőnek, hogy 12 nap elteltével talán ideje lenne, hogy ellátogasson Haitire? Hogy itt van az ideje annak, hogy az Európai Unió külpolitikája nemcsak egy költségvetéssel, hanem egy arccal, és emberi kapacitással is támogatást nyújtson, csakúgy, ahogyan más nemzetközi szervezetek vezetői is tették? De persze csak akkor, ha Haitit nem keverjük össze Tahitival.
Adrian Severin
Tisztelt elnök úr! A spanyol elnökség az első az új Lisszaboni Szerződés rendszerében.
Ez az első kihívás. Megvan a szerződés, de megfelelő módon tovább kell fejlesztenünk azt, és még másra is szükség van. Az Európai Szociális Paktum és az európai gazdasági irányítás talán része lehet ennek, de ezekhez több európai pénzügyi forrásra, illetve a tagállami adópolitikák harmonizálására van szükség. Sajnos az erre irányuló próbálkozásokat a nemzeti kormányok mindig meghiúsították.
Remélem, hogy a spanyol elnökség képes lesz jobban összehozni őket, mint ahogyan ez a múltban volt.
A spanyol elnökségnek megoldást kell találnia az Európai Unió két nagy ellentmondására, ami a páneurópai szükségletek és az európai nemzeti egoizmus, illetve az Unió nyugati és keleti területeinek fejlettségi szintje között feszül, és az ezekből fakadóan a politikai érzékenységre gyakorolt következményekre. A politikai érzékenység eltérő a két részben. Érzékelik, hogy "több” Európára van szükség, ami némiképp eltérő a két részben a társadalmi és gazdasági különbségek miatt. Remélem, a spanyol elnökség meg tud birkózni ezzel.
Ezek valóban olyan kihívások, amelyek ismételten több közös erőforrást és fokozottabb politikai egységet követelnek meg. Ezért azt gondolom, nem csak olvasnunk kell a Szerződést, amely nagyon hasznos és lehetővé teszi számunkra a nagyobb összhangot, de biztosítanunk kell...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Silvana Koch-Mehrin
Tisztelt elnök úr! Barroso úr! Zapatero úr! Spanyolország immáron negyedik alkalommal veszi át az Európai Unió soros elnökségének szerepét. Ön tudja, mit jelent együttműködni az Európai Parlamenttel számos különféle helyzetekben.
Most már a rendelkezésünkre áll a Lisszaboni Szerződés, ami azt jelenti, hogy mostantól az Európai Parlament az Ön legfontosabb kapcsolattartó partnere. Programjában azt említette, hogy azt szeretné, hogy az EU gyökeret hajtson azok akaratában, akik legitimmé teszik azt, azaz az európai polgárokban. Ez igen nagyra törő cél. Az odavehető út az európai polgárok képviselőin keresztül vezet, más szóval a parlamenteken keresztül. Ezért örömmel hallottam Öntől, hogy a nemzeti parlamentek, azaz az uniós tagállamok parlamentjei, illetve az Európai Parlament közötti együttműködés ennek az útnak a sarokköve. Közelebb akarja hozni a parlamenteket, hogy ezáltal a polgárokat is közelebb hozza egymáshoz. Ez jó dolog.
E tekintetben nagy felelősség hárul Önre, mivel az Ön által vezetett elnökség az első a Lisszaboni Szerződés hatálybelépése óta. Az ezután következő elnökségek az Önök példáját fogják követni, Önök tehát példát állítanak. Azt szeretném, hogy a későbbi elnökségek Önökhöz mérhessék magukat, ha együttműködési struktúrákról van szó. Sok sikert kívánok!
Peter van Dalen
Az elnökség szeretné felgyorsítani a csatlakozási tárgyalásokat, többek között Izlanddal. Képviselőcsoportom nem ellenzi Izland csatlakozását, de jelenleg túl nagy a bizonytalanság az Icesave-adósság az Egyesült Királyság és Hollandia felé történő visszafizetése körül. Izland és az Icesave már sok éve túlzottan nagy kockázatokat vállalt. Úgy tűnt, csak a csillagos ég a határ, és folyamatos volt a fogyasztás és a hitelek kihelyezése. Olyan nemzetközi szervezetek, mint a Nemzetközi Valutaalap figyelmeztettek e veszélyekre, de ez nem gátolta meg e magatartás további folytatását mindaddig, amíg a recesszió be nem következett. Érdekes módon a reykjavíki kormány most krokodilkönnyeket hullat. Már jó ideje figyelmeztették őket, hogy a dolgok nagyon rossz irányba haladnak. Ha felkészültek volna, tudtak volna védekezni. Röviden, Izland csak akkor csatlakozhat az EU-hoz, ha teljesíti nemzetközi kötelezettségeit, azt pedig világosan meghatározták, hogyan és mikor kell az Icesave-adósságot visszafizetni. Ez az egyetlen módja annak, hogy kialakuljon a csatlakozáshoz szükséges bizalom.
Miguel Portas
Zapatero úr! Ön is jól tudja, hogy az európai termelés növekedése lassú lesz és nem lesz látványos. Ezért nem értem, miért ragaszkodik ahhoz, hogy visszaállítsa a Stabilitási Paktumot annak eredeti formájába, amikor csökkennek az állami beruházások és a szociális kiadások.
És még egy dologról kérdezném, amiről nem beszélt. Miért nem mondott semmit az adóparadicsomokról? Miért nem mondott semmit arról, hogy bizonyos tagállamok ellenzik a banktitkokat? Miért nem mondott semmit egy, a pénzügyi tranzakciók megadóztatásáról szóló, valódi európai kezdeményezésről?
Végül, a következőt kérdezném Öntől: miért van az, hogy a kötelezettségvállalásaiból miért hiányzik mindig az igazságosság a gazdaságban, miért nincs egy csepp igazságosság sem a gazdasági kérdésekben?
Enikő Győri
(HU) A közös célok közül szeretném kiemelni a gazdasági válságból való kilábalást, a munkahelyteremtést. Mindannyian tudjuk, egyes országokban már vannak fellendülésre utaló jelek, de ez a foglalkoztatási helyzeten még nem érződik. Az Unióban a polgároknak márpedig leginkább munkahelyekre van szükségük. A lisszaboni stratégia megújításának tehát csak ez lehet a kiindulópontja. Gondoskodnunk kell arról, hogy az új EU 2020 program ne ismételje meg a lisszaboni stratégia hibáit. Még nem látjuk, mitől lesz más, hitelesebb, mint elődje. Egyenlőre csak szlogenszerű célokról hallunk, s egy igen feszített elfogadási menetrendről.
Ha az Európai Parlamentet súlyának megfelelően bevonjuk a folyamatba, lehetetlen, hogy még a félév vége előtt a végére érjünk az eljárásnak. Kiérlelt és egyeztetett programra van szükség, nem pedig egy hirtelen összetákolt kommunikációs akcióra. Gondoljuk át tehát a következőket. Hogyan osztjuk meg a felelősséget a tagállamok és az Unió között? Hogyan ellenőrizzük a stratégia végrehajtását? Kiket akarunk helyzetbe hozni az új stratégiával? Hogyan fogja az az Unió összes régiójának érdekét képviselni, nem pedig csak egyes ágazatokét, cégekét vagy országokét? Hogyan fésüljük össze a kohéziós és strukturális politikában? A kapkodásban mindezek megválaszolására biztosan nem jut idő. A sietség a minőség rovására megy.
A majdani magyar elnökség céljai közül két összeurópai jelentőségű kérdésre szeretném felhívni a figyelmet. Az egyik, hogy egy fenntartható európai vízgazdálkodási stratégiára készülünk, ugyanis a víz közös kincs. Ehhez kapcsolódik a Duna, mint zöld folyosó koncepciója. A másik célunk pedig az európai régiók helyzetbe hozása. Ki kell használnunk az ezekben a közösségekben rejlő erőt.
Marita Ulvskog
Köszönöm az Ön által ismertetett erős szociális programot - abban maximálisan támogatni fogjuk. Két kérdésem van Önhöz. Az első a koppenhágai csúcstalálkozóval kapcsolatos. A koppenhágai csúcs kudarcot vallott, most pedig a kérdés az, hogyan tudunk ismét kezdeményező szerepet vállalni az éghajlatváltozás elleni küzdelemben? Spanyolország képes-e elvezetni bennünket egy olyan kötelező érvényű megállapodáshoz Mexikóban, amely nem növeli a különbséget a világ szegény és gazdagabb országai között? Meg lehet-e például próbálni azt, hogy az éghajlatváltozással kapcsolatos kezdeményezések finanszírozása oly módon történjen, hogy ne kelljen elvenni a szegénység elleni küzdelem célját szolgáló, rendszeres uniós segélyekből? Ez fontos megoldandó kérdés a spanyol elnökség számára.
A szociális paktum nagyon érdekesnek tűnik. De van egy komoly probléma: már nincsen megfelelő egyensúly az európai munkavállalók és az európai munkáltatók között. A munkavállalók kiküldetéséről szóló irányelv megbontotta ezt az egyensúlyt, és ez veszélybe sodorja a szociális paktumot. Túl nagy a bérdömping, és túl gyakori az durva kizsákmányolás.
Diana Wallis
Tisztelt elnök úr! Szeretnék köszönetet mondani a miniszterelnök úrnak az őszinte és európai beszédéért, amivel kezdetét veszi a spanyol elnökség. Egy ilyen pillanatban általában fontos az udvariasság, és kollégáim tudják, hogy udvarias ember vagyok, mindazonáltal vissza szeretnék térni egy olyan kérdésre, amely számos brit és más európai polgár számára nagy problémát jelent: spanyolországi otthonuk elvesztésére.
Az előttem felszólalótól eltérően én Európa-párti módon szeretném megközelíteni a kérdést, hiszen ez a Parlament a Petíciós Bizottságon keresztül újra és újra jelentéseket készített és meghallgatásokat tartott. Ez európai probléma, a mozgás szabadságának problémája. Az európai polgárság problémája. Az európai igazságszolgáltatás, a polgári igazságszolgáltatáshoz való hozzáférés problémája.
Sajnálom, miniszterelnök úr! Sok nagyszerű észrevételt tett az európai polgársággal, a méltányossággal és az őszinteséggel kapcsolatban. Nagyon remélem, miniszterelnök úr, hogy közvetíteni tudja majd ezeket az észrevételeket azon európai polgárok számára is, akik otthontalanná válhatnak és akik elveszíthetik megtakarításaikat az Ön országában, mert - sajnálom, hogy ezt kell mondanom - e Parlament számára mindez közigazgatási visszaélésnek tűnik.
Evžen Tošenovský
Miniszterelnök úr! Az elnökségének prioritásait összegző program közlekedési fejezetében említést tett a Galileo projektről. A Galileo projekt az Európai Unió egyik legnagyobb és legbonyolultabb projektje. A spanyol elnökség alatt ezt a projektet már a végrehajtás szakaszába kell ütemezni. Azt kérném Öntől, hogy fordítson több figyelmet erre a projektre, amely nemcsak műszaki, hanem pénzügyi szempontból is összetett, mivel a finanszírozását nem tisztázták teljesen. Hiszem, hogy a spanyol elnökségnek köszönhetően ez a program sikeresen lezárul majd, és a teljes projekt beindításra kerül. Ez óriási feladatot jelent a spanyol elnökség számára, mert ezt még más, igen jelentős projektek követik az innováció és a távközlés terén, valamint más kapcsolódó területeken.
Corien Wortmann-Kool
Tisztelt elnök úr! A Tanács tisztelt soros elnöke! Barroso úr! Almunia biztos! Szintén az EU 2020 stratégiáról szeretnék szólni, mivel most, e válság idején Európának minden eddiginél keményebben kell dolgoznia a polgáraiért és a munkahelyeikért. Ön bejelentette, hogy az EU 2020 fontos prioritás, de az elnökség madridi beiktatási ünnepségén tett néhány vitát kiváltó politikai kijelentést és sok bírálat is érte, ugyanakkor az a komoly feladat hárul Önre, hogy rávegye a tagállamokat, hogy ugyanazt a dalt fújják - de ehhez diplomáciai érzék szükséges. Önök, a spanyol elnökség, talán akadályozni kívánják Van Rompuy elnök urat ezekkel a kijelentésekkel? A Lisszaboni Szerződés értelmében társjogalkotóként és az Európai Parlament fontos partnereként nem inkább a jogalkotási program megvalósítására kellene törekedniük? Nem az elnökség feladata - és ezt szintén tartalmazza a programjuk -, hogy határozott pénzpiaci szabályozásról gondoskodjanak? Mert e téren a Parlament számára csalódást okozott a Tanács tavaly decemberi ülésén a pénzügyi felügyelet kapcsán elért kompromisszum. Nem kellene sokkal inkább ezzel foglalkoznia, és a belső piaccal, ahol még sok a javítanivaló? Ez fontos lenne a kis- és középvállalkozásaink számára, amelyek a hajtóerőt jelentik munkahelyek mögött.
Ami az EU 2020 stratégiát illeti, az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) képviselőcsoport azt szeretné, ha véget érne ez a tagállamok számára rendezetlen helyzet, és ehelyett konkrét javaslatokat szeretnénk - és most Barroso úrhoz is szólok - egy szilárd és átlátható irányítási struktúrára vonatkozóan, amely tiszteletben tartja a szubszidiaritás elvét. Brüsszel hatásköre nem terjed ki például a nyugdíjkorhatárra. Brüsszelnek döntéseket kellene hoznia a tagállami munkaerőpiacok vagy oktatási rendszerek reformjáról? Legyünk határozottak, de tartsuk tiszteletben a szubszidiaritás elvét!
Monika Flašíková Beňová
Az Ön által ismertetett program igen nagyra törő - meglehetősen nagy fejlődést tehet lehetővé az Európai Unió számára. És mivel szerencsém volt találkozni kormányának számos tagjával, tudom, hogy szakmailag nagyon jól képzettek és felkészültek a program végrehajtására. Ehhez gratulálni szeretnék.
Különösen várom az igazságügyi miniszterrel és a belügyminiszterrel folytatott együttműködést, mivel az Európai Szocialisták és Demokraták Progresszív Szövetsége képviselőcsoport alelnökeként elsősorban ezekkel a területekkel foglalkozom. Óriási munka áll előttünk és számos intézkedést kell hoznunk, ideértve azokat, amelyekről a tegnap esti ülésen szó esett, főként a bel- és igazságügy terén, amelyekkel kapcsolatban a spanyol elnökség bátor fellépést szándékozik tenni.
Sok kérdés van és sok megoldásra van szükség az európai uniós polgárok alapvető jogai terén, többek között a polgári jogi és büntetőjogi eljárásokban részt vevők anyagi és eljárási jogai tekintetében, valamint a védelem kérdése terén az európai politika szociális dimenziójának újraindításával kapcsolatban. Figyelmet kell szentelnünk a bevándorláshoz és a menekültügyhöz kapcsolódó kérdésekre, és azt hiszem, hogy...
Marian Harkin
Tisztelt elnök úr! Az egyik változás, amiről a miniszterelnök úr ma délelőtt beszélt, az az állampolgári kezdeményezés. Helyénvalónak tartom, hogy egy olyan ország kezdje meg a Lisszaboni Szerződés végrehajtását, amelynek polgárai "igen”-t mondtak az alkotmányra. Amikor a Lisszaboni Szerződés mellett kampányoltam Írországban, sokszor hivatkoztam Spanyolországra és a spanyol emberekre.
De nekünk, politikusoknak feladatuk biztosítani, hogy a polgárok ne csak az állampolgári kezdeményezésben rejlő lehetőségeket ismerjék, de a korlátaival is tisztában legyenek. Tudjuk, hogy nem elég az, hogy egymillió aláírás gyűljön össze egy adott kérdéssel kapcsolatban. A kérdésnek az Unió hatáskörébe kell tartoznia, és nem szabad többet ígérnünk annál, mint amit teljesíteni tudunk.
Miniszterelnök úr! Ma délelőtt Ön említette az élelmezésbiztonság kérdését. Örömmel látom, hogy a Mezőgazdasági Tanácsban előrehaladást ért el az élelmiszerlánc működésének javítása terén. Az élelmiszerellátás biztonságát nem lehet garantálni - és nem is lesz garantálva - mindaddig, amíg a gazdálkodóink méltányos és elfogadható, stabil jövedelemmel nem rendelkeznek.
Végül, miniszterelnök úr, gratulálok a nemi alapú erőszak felszámolására irányuló kezdeményezéséért, és már várom az ezzel kapcsolatos további részleteket.
Marian-Jean Marinescu
Engedje meg, hogy először kifejezzem abbéli reményemet, hogy programjának meglehetősen általános jellege ellenére a spanyol elnökség konkrét eredményekkel tud majd szolgálni június végére.
Örömmel hallom, hogy az elnökség fontosnak tartja az Európai Kutatási Térség fejlesztését és a kutatók mobilitásának biztosítását. De most, amikor munkaerő-piaci korlátozások vannak érvényben, ezt a feladatot nehéz lesz teljesíteni. Remélem, hogy a munkaügyi miniszterek nem hivatalos találkozóján, amelyre a hónap végén kerül sor, konkrét eredmények születnek e téren.
A program a TEN-T iránymutatások felülvizsgálatát is tartalmazza. Nagyon hasznos lenne, ha a felülvizsgálat figyelembe venné a Duna-stratégiát is, amely annak ellenére, hogy az elnökségi program nem említi közvetlenül, az Európai Bizottság 2010-es kötelezettségvállalásainak részét képezi.
Az energiaágazatban kívánatos lenne az európai energiahatékonysági cselekvési terv javítása, valamint a 2010-2014 közötti időszakra szóló energetikai cselekvési terv elfogadása. Ez előbbivel kapcsolatban úgy vélem, hogy a felülvizsgálatnak javaslatot is tartalmaznia kell a pénzügyi forrásokra vonatkozóan, különösen az épületek energiahatékonnyá tétele céljából. Az európai gazdaságélénkítési terv részét képezte, hogy az Európai Unió részt vállal a Nabucco gázvezeték finanszírozásában. Az Európai Uniónak érdeke, hogy ez a finanszírozás 2010-2014 közötti időszakra szóló energetikai cselekvési terv keretében is folytatódjon.
Ami a keleti partnerséget illeti, érdemes megemlíteni, hogy az Európai Unió és Ukrajna közötti kapcsolatok rendkívül fontosak. Megragadnám az alkalmat, hogy megkérjem arra, hogy ne feledkezzen meg a dél-kaukázusi régióról, amely fontos alternatív energiaforrás az Európai Unió számára, vagy a Moldovai Köztársaságról, amelynek jelenleg, a demokráciába való átmenet időszakában nagy szüksége van az EU támogatására.
Gianluca Susta
Tisztelt elnök úr, hölgyeim és uraim, Zapatero úr! Köszönöm, hogy ilyen komoly elkötelezettséget tanúsít az Ön által említett kérdésekben ebben a parlamenti ciklusban, bár most nem az összes hasznos tétel felsorolására van szükség, hanem arra, hogy gyakorlati lépéseket tegyünk Európa felvirágoztatása érdekében.
Le kell zárnunk ezt az intézményi struktúrák meghatározásáról szóló időszakot, és szembe kell néznünk azokkal a súlyos problémákkal, amelyek még mindig megakadályozzák Európát abban, hogy nemzetközi partnereivel egyenlő feltételek mellett versenyezzen. Tudnunk kell, hogy az Európai Unió a közeljövőben helyet kaphat-e az ENSZ-ben, hogy kaphat-e helyet, Európai Unióként a G20-ak között, hogy akar-e nagyobb adóügyi és szociális harmonizációt, és milyen erőforrásokat kíván felhasználni az európai gazdasági körforgásban annak érdekében, hogy valóban azt tehesse, amit más nemzetközi versenytársai tettek.
Konkrét intézkedésekkel kell előállnunk - és ezt Barroso úrnak is mondom - Európa fellendítése érdekében, hogy hat hónap múlva ne ugyanazokat az eredményeket lássuk, amiket korábban láttunk más, korábbi tapasztalatokból kifolyólag. Azt is tudni szeretnénk, hogy végre eljött-e annak az ideje, hogy - ahogyan Kissinger mondta 30 éve - a világ legfontosabb vezetői tudják, kit kell hívni, ha beszélni akarnak valakivel Európából, és nem csak a tagállamokkal akarják felvenni a kapcsolatot.
A Lisszaboni Szerződés utáni Európa rangja a tét, és az európai szociális modell, az az alapvető demokrácia, amelyet mi, az Európai Szocialisták és Demokraták Progresszív Szövetségének tagjai itt, az Európai Parlamentben határozottan követelünk, és amelyre polgáraink jövőbeni jólétét kívánjuk építeni.
Paulo Rangel
Tisztelt elnök úr! Zapatero úr! Barroso úr! Fel szeretném hívni a figyelmet arra, hogy az elhangzott beszédben voltak nem egyértelmű dolgok, különösen a gazdasági kérdésekkel kapcsolatban. A célok és a kijelölt célok világosak, de maradnak tisztázatlan kérdések. Például nem hallottam a munkanélküliség kezelésére irányuló konkrét intézkedésről. Most azonban az intézményi kérdésekről szeretnék szólni.
A spanyol elnökség sokat beszél az állampolgári kezdeményezésről és a Külügyi Szolgálat rendszerének gyors felállításáról. Jelenleg intézményi szinten véleményem szerint fontos lenne az is, ha elhangzana valami a fennmaradó intézményekkel való kapcsolatról, tekintve, hogy a Lisszaboni Szerződésnek még csak a kezdeti szakaszában járunk.
Ezenkívül fontosnak tartom, hogy a Tanács és a spanyol elnökség világosan kinyilvánítsa, hajlandó együttműködni a Bizottsággal és a Parlamenttel, hogy ezzel egyértelművé váljon, hogy a Bizottság és a Parlament közötti kapcsolatok hogyan fognak működni a Lisszaboni Szerződés keretében, mivel a spanyol elnökségnek - egyedülálló módon - lehetősége van arra, hogy precedenst teremtsen.
Bármit is tesz a spanyol elnökség egyrészt az imént említett, a Bizottsággal fenntartott kapcsolatok tekintetében, másrészt a Parlamenttel, valamint magával az Európai Tanács elnökével fenntartott kapcsolatok tekintetében, egyértelműen kezességet vállal a Lisszaboni Szerződés sikeréért.
Mindezekre tekintettel szeretnék pontosabb tájékoztatást kapni arról, mi a véleménye a soros elnökség, a Bizottság, a Parlament és a Tanács elnöksége közötti kapcsolatok szerkezetéről.
Alejandro Cercas
Tisztelt Zapatero miniszterelnök úr! Üdvözlöm! Sok szerencsét kívánok Önnek és köszönöm a beszédét. Mindenekelőtt azt szeretném megköszönni, hogy hivatkozott az Európai Szociális Chartára. Végre, valaki a Tanácsból megérti, hogy Európa nem létezhet a munkavállalók nélkül, és úgy még kevésbé, ha a munkavállalók ellen van.
Végre, valaki a Tanácsból kezdi megérteni, hogy rendkívül súlyos problémával nézünk szembe: kiábrándult emberek millióival, szakszervezetekkel, amelyek úgy érzik, kizárják őket az európai integráció folyamatából, mivel az csak az üzleti szempontokat veszi figyelembe, elveszítette politikai célkitűzéseit és alig vannak szociális törekvései.
Két intézkedés mérgezte meg a Parlamenttel és a szakszervezeti mozgalommal való kapcsolatot. Az egyik a munkavállalók szabad mozgása Európában, amely fenyegetést jelent a nemzeti szociális modellekre, a másik pedig a munkaidőről szóló irányelv, amely történelmi jelentőségű eredmények elveszítésével, valamint a család és munkaidő összeegyeztethetőségének lehetetlenségével fenyeget.
Miniszterelnök úr! Ön hat hónapnyi változásról beszélt. Változtassa meg az eljárásokat, változtassa meg a menetirányt. Nem fog tudni mindent megváltoztatni, de azt megteheti, hogy elindul egy új úton, egy olyan úton, amelyre Európának szüksége van. Európának szüksége van a munkavállalókra. Nem lehet egy pusztán gazdasági Európát létrehozni; politikai és szociális Európára is szükség van.
