Az AKCS-EK partnerségi megállapodás (Cotonou-i megállapodás) második felülvizsgálata (vita)
Elnök
A következő napirendi pont a Fejlesztési Bizottság nevében Eva Joly asszony által benyújtott jelentés az AKCS-EK partnerségi megállapodás (Cotonou-i megállapodás) második felülvizsgálatáról.
Eva Joly, előadó
- (FR) Elnök úr, biztos úr, tisztelt képviselőtársaim! A Cotonou-i megállapodás felülvizsgálata alkalmat nyújt számunkra a jelenlegi válságok - a gazdasági és pénzügyi válság, a társadalmi, illetve élelmezési válság, az éghajlatváltozás és az energetikai kihívások, valamint a továbbra sem szűnő, rendkívüli szegénység - tanulságainak a levonására.
A mindenható piac uralkodó gazdasági modellje és életmódunk nemcsak megmutatták korlátaikat, hanem példa nélküli többdimenziós válságokat robbantottak ki. Gyökeresen felül kell tehát vizsgálnunk valamennyi politikánkat.
A Fejlesztési Bizottság tagjai által egyhangúan elfogadott és ma önök elé terjesztett jelentéstervezet meglátásom szerint az első lépést jelenti ezen szükségszerű átdolgozás irányában.
Az első betartandó követelmény a koherencia. Az Európai Unió kereskedelempolitikáját, halászati és mezőgazdasági politikáját koherens módon a fenntartható fejlődés, a mindenki számára megfelelő életszínvonal és rendes megélhetés, valamint a szegénység elleni küzdelem jegyében kell megtervezni.
Sajnálattal kell közölnöm önökkel, hogy ma nem ez a helyzet. Az Európai Unió azáltal, hogy a kereskedelmet öncélúvá tette ahelyett, hogy fejlesztéspolitikájának a szolgálatába állította volna, multinacionális vállalatainak érdekében feláldozza a fejlődő országok lakosságát. A gazdasági partnerségi megállapodásokra irányuló tárgyalások ezért jogosan váltanak ki ellenérzést az AKCS-országok kormányai, a szakszervezetek és a civil társadalom körében, melyek a tárgyalásokban a gazdaságukat fenyegető veszélyt látnak.
A mezőgazdaság az Európai Unió és az AKCS-országok együttműködésének egyik legproblematikusabb, továbbra is tragikusan elhanyagolt kérdése. Miközben a mezőgazdasági területek és maga az ágazat a lakosság és a munkahelyek több mint 60 %-át teszi ki, az AKCS-országok felé irányuló európai alapokban szinte nem léteznek erre a célra rendelt eszközök.
Ezen változtatni kell. Hogyan számolhatnánk fel a szegénységet anélkül, hogy az élelmezési önállóságot prioritássá tennénk? A mezőgazdaságot az uniós fejlesztéspolitikák magjává kell tenni. A fejlődő országok élelmezési önállóságának megteremtéséhez a helyi mezőgazdasági termelőkkel összefogva nyújtott segítség egészen egyszerűen létkérdés, annál is inkább, mivel az élelmezési önállóságot - kormányaik demokratikus legitimitásához hasonlóan - ma egy különösen aggasztó új jelenség fenyegeti: a 2007-es élelmiszerár-emelkedés következtében ugyanis külföldi befektetők kezdték el felvásárolni a termőföldeket.
Kína, Szaúd-Arábia vagy Quatar ma már több ezer hektárnyi földdel rendelkezik a fejlődő országokban. Az Európai Uniónak és az AKCS-országoknak sürgősen kezelniük kell ezt a kérdést, amely erőszakos összecsapásokhoz és éhséglázadásokhoz vezethet. Mégpedig azáltal kell ezt a kérdést kezelni, hogy a természeti erőforrásokhoz, például a földhöz és a vízhez való hozzáférést a helyi lakosság alapvető és elidegeníthetetlen jogának rangjára kell emelni.
A másik, számomra nagy horderejű kérdés az adóparadicsomok problémája. Az adóparadicsomok a fejlett országokra is meglehetősen hátrányos következményekkel járnak, ám a fejlődő országok gazdaságára és politikai intézményeire nézve még sokkal kártékonyabb hatással vannak. Az adóparadicsomok által lehetővé tett jogszerűtlen pénzmozgások a feltételezések szerint akár a hivatalos fejlesztéstámogatás összegének tízszeresét is elérhetik.
E vérveszteség megállítása következetesség és hitelesség kérdése. Az első lépés egy olyan kötelező erejű megállapodás aláírása lehetne, mely megkövetelné a multinacionális vállalatoktól, hogy minden országban, ahol működnek, automatikusan vallják be a nyereségüket és a megfizetett adókat; ezáltal vissza lehetne szorítani a visszaéléseket és a fejlődő országok által elszenvedett veszteségeket.
Végezetül szeretném felhasználni a vitát arra, hogy újfent aláhúzzam a felülvizsgálatot jellemző demokratikus deficitet: a felülvizsgálatról ugyanis parlamentjeinket nem kérdezték meg, pedig az AKCS-EU Közös Parlamenti Közgyűlés szerepét erősíteni kell.
Elnök úr, biztos úr, tisztelt képviselőtársaim! Remélem, hogy a tárgyaló felek megragadják a most kínálkozó alkalmat arra, hogy végrehajtsák a partnerségen a szükséges kiigazításokat a siker érdekében, amelynek első számú haszonélvezői az AKCS-országok lakosai lesznek.
Vital Moreira
a Nemzetközi Kereskedelmi Bizottság véleményének előadója. - (PT) Biztos úr, hölgyeim és uraim! A Nemzetközi Kereskedelmi Bizottság, melynek elnökségével megtiszteltek, két ok miatt döntött úgy, hogy kiáll a Cotonou-i megállapodás jelenleg folyó felülvizsgálata mellett.
Először is, a kereskedelem az afrikai, karib-tengeri és csendes-óceáni térség országai (AKCS-országok) és az Európai Unió közötti kapcsolatok lényeges részét alkotja. Másodsorban a Cotonou-i megállapodás új gazdasági partnerségi megállapodásokkal járt, amelyek alapvetően kereskedelmi megállapodások.
Ezen okok miatt döntöttünk úgy, hogy a vitához jelentést készítünk, melynek az előadója jómagam vagyok.
A jelentésben két kérdéssel foglalkozunk: az első a gazdasági partnerségi megállapodások részleteinek, valamint a megállapodások által létrehozott parlamenti ellenőrző intézményeknek - például a Cariforumnak - a tiszteletben tartása, a második a két intézmény önállóságának tiszteletben tartása mellett a szinergiák kiaknázása. Más szóval az Európai Unió és az AKCS-országok között tevékenykedő Közös Parlamenti Közgyűlésen belüli, valamint a gazdasági partnerségi megállapodásokra létrehozott új interparlamentáris intézmények közötti szinergiák tiszteletben tartása.
Karel De Gucht
a Bizottság tagja. - Elnök úr! Nagyra értékelem a Cotonou-i megállapodás második felülvizsgálata iránti érdeklődését. A Fejlesztési Bizottságnak a szóban forgó ügyek éleslátó elemzését tartalmazó jelentését is nagy érdeklődéssel olvastam. Számunkra kiemelten fontos, hogy a Parlamentet az elmúlt hónapokhoz hasonlóan az egész folyamat során folyamatosan tájékoztassuk.
A tárgyalások az elmúlt időszakban újabb lendületet vettek, és utolsó szakaszukba léptek; a megbeszélések valódi értékét a következő közös nagyköveti találkozó fogja visszaigazolni. Előttünk áll a rendkívüli közös miniszteri találkozó, amely márciusban a Cotonou-i megállapodásban előirányzottak szerint lezárja majd a tárgyalásokat.
Most hadd osszak meg önökkel néhány észrevételt a jelentéssel kapcsolatban. Mindenekelőtt a jelentés máris hasznosnak bizonyult az EU egyes pozícióinak megőrzésében. Ezek közül csak néhányat ragadnék ki: a Tisztelt Háznak az AKCS-országok nemzeti parlamentjeivel, a Nemzetközi Büntetőbírósággal, valamint más, emberi jogi kérdésekkel kapcsolatban elfoglalt álláspontja megszilárdította tárgyalási pozíciónkat. Ugyanígy - önökhöz hasonlóan - mi is nagy jelentőséget tulajdonítunk az éghajlatváltozásnak és az élelmezésbiztonságnak, amit a tárgyalások végkimenetele is tükrözni fog.
Négy témára szeretnék összpontosítani: kezdve a parlamenti dimenzió fontosságával, amelyet a Közös Parlamenti Közgyűlés testesít meg, és amelynek a jelentés nagy jelentőséget tulajdonít. A Bizottság elkötelezett a Cotonou-i megállapodás parlamenti dimenziójának erősítése mellett. Ezért nincs szándékunkban a Közös Parlamenti Közgyűlés gyengítése. Épp ellenkezőleg: a bizottsági javaslatot a fokozódó parlamenti ellenőrzési funkciók szélesebb összefüggésében, és különösen a már meglévő és jövőbeli gazdasági partnerségi megállapodásokra (GPM), valamint EFA-programokra figyelemmel kell értelmezni. A GPM- intézmények és a Cotonou-i megállapodás intézményei közötti legnagyobb szinergiát kell biztosítanunk, ideértve a Közös Parlamenti Közgyűlés regionális ülései és a GPM parlamenti szervei közötti szinergiákat is. A kialakuló feltételek mellett lenne értelme annak, hogy csökkentsük a Közös Parlamenti Közgyűlés plenáris üléseinek számát. A Bizottság ugyanakkor elfogadja, hogy ezt a kérdést a leginkább érdekelt felekkel kell egyeztetni, ezért nyitott álláspontjának a megfontolására. Ezzel egyidejűleg szeretnénk többet megtudni arról, hogy a Parlament miként látja a Közös Parlamenti Közgyűlés szerepét és működését a változó politikai és intézményi környezetben.
A GPM-ek létrehozása nemcsak a GPM-ek és a Cotonou-i intézmények közötti szinergiák biztosítását teszi szükségessé, hanem a Cotonou-i kereskedelmi rendelkezések napra késszé tételét is, mivel a Cotonou-i kereskedelmi rendszer elavult. AKCS-partnereinkkel megegyeztünk abban, hogy tovább folytatjuk a tárgyalásokat regionális európai partnerségi megállapodások kialakítása irányában. Ebben az összefüggésben fejlesztési biztosként szeretném hangsúlyozni, hogy az egyoldalú uniós kereskedelmi rendszerek, mint például a GSP vagy a GSP+ beépítése a Cotonou-i megállapodásba - ahogy ezt a jelentéstervezet javasolja - politikailag nem kívánatos, és jogilag sem megvalósítható tekintettel arra, hogy ezek önálló uniós konstrukcióktól függnek. A Bizottság ezzel szemben üdvözli a felhívást, hogy a Cotonou-i keretben fokozott figyelmet fordítsanak a kereskedelmi és fejlesztési kérdésekre általában, valamint különösképpen a kereskedelemtámogatásra.
Jelentésében ön aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy a GPM-ek megkötése és a növekvő regionalizálás alááshatja az AKCS-csoport összetartását. A Bizottság úgy ítéli meg, hogy a Coutonou-i keretben a térségenkénti differenciálás inkább kedvező lehetőséget, mintsem veszélyt rejt magában. A regionális integráció kulcsfontosságú az AKCS-országok fejlődése szempontjából, és ezt a valóságot be kell építenünk a Cotonou-i folyamatba annak érdekében, hogy jobban támogathassuk az ezen cél elérésére irányuló erőfeszítéseiket. Ez korántsem jelenti az AKCS-csoport működésének megzavarását, AKCS-partnereink pedig széles körben osztják ezt a megközelítést.
Most hadd reagáljak röviden a jelentésben kiemelt ágazati politikákra. Mi is ugyanilyen fontosnak tartjuk az éghajlatváltozás és a megújuló energiák kérdését, amely kérdések már bekerültek a jelenlegi felülvizsgálatba. Az élelmezésbiztonsággal ugyancsak regionális vetületben fogunk foglalkozni.
Ön adóügyekben és az adózás területén is hangsúlyozza a jó kormányzás fontosságát. A jó kormányzás a Cotonou-i megállapodás egyik alapelvét képezi. A Cotonou-i megállapodás 9. cikkére támaszkodva a fejlesztési együttműködés összefüggésében a Bizottság jelenleg is dolgozik az adóügyi jó kormányzásra vonatkozó új politika kialakításán. A folyamatban lévő felülvizsgálat során szintén igyekszünk foglalkozni ezekkel a vetületekkel. Ezért megerősíthetem, hogy az önökével azonos célokat követünk, amikor azt mondjuk, hogy igazságos, hatékony és növekedésserkentő adórendszereket, hatékony adóigazgatási rendszereket kell felállítani, valamint fokozni kell a fejlődő országok részvételét a nemzetközi adófolyamatokban.
Végezetül tudomásul veszem, miszerint sajnálkozását fejezi ki amiatt, hogy a Bizottság a felülvizsgálati folyamat megindítása előtt nem konzultált a szereplők szélesebb körével - lásd a 2. és a 8. pontot -, és teljes mértékben egyetértek azzal, hogy a jövőbeli, 2020 utáni AKCS-EU kapcsolatokhoz átfogó konzultációs folyamatra van szükség, adott esetben zöld könyv formájában. Ehhez a jelenlegi felülvizsgálati folyamat eredményeit levont tanulságok formájában kiinduló alapként kell a későbbiekben értékelnünk.
Cristian Dan Preda
a PPE képviselőcsoport nevében. - (RO) Először is gratulálni szeretnék Joly asszonynak a jelentés összeállításához. A jelentésben tárgyalt témák rendkívül fontosak annak biztosításához, hogy az AKCS-országokkal fennálló szilárd partneri viszony alapja továbbra is a Cotonou-i megállapodás maradjon, amely azon új kihívásokra is meghatározó eszközt jelent, amelyekkel ezeknek az országoknak szembe kell nézniük.
A tárgyalások, miként mindannyian tudjuk, nehéz és bonyolult légkörben folynak. Az AKCS-országokat egyrészt nemcsak a gazdasági és pénzügyi válság sújtja, hanem az élelmezésbiztonság hiánya és az éghajlatváltozás következményei is. Másrészt az összes tárgyaló félnek intézményi kihívással kell szembenéznie, amely azzal jár, hogy megfelelő módon reagálni kell az AKCS-országok és az Európai Unió közötti kapcsolatok regionalizálásának tendenciájára. Mostantól kezdve szavatolnunk kell, hogy a felülvizsgált szöveg tartalmazza a tényleges fejlődést előmozdító olyan együttműködéshez szükséges valamennyi elemet, amely képes hozzájárulni a millenniumi fejlesztési céloknak az AKCS-országokban történő megvalósításához.
Azt is szeretném kiemelni, hogy az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) Képviselőcsoportja nevében öt módosítást terjesztettem elő. Véleményem szerint ezek a jelentésben foglalt egyes javaslatok finomabban árnyalt olvasatát kínálják. Például a 29. pontban a termőfölddel összefüggésben számunkra fontos hangsúlyozni a tulajdonlás fogalmát.
Meglátásom szerint azt a témát illetően, hogy olyan mechanizmust kellene létrehozni, amely a transznacionális vállalatokat kötelezné az általuk kitermelt nyereség bevallására, nemzetközi szinten kell felállítani. A 25. pontban lényeges egyértelműen utalni arra, hogy az élelmezési önállóság kérdésével az EU fejlesztéspolitikájával összhangban, ennek részeként kell foglalkozni. Végül a 31. pontban a harmadik országokkal kötött kétoldalú visszafogadási megállapodásokkal kapcsolatos álláspont nem tükrözi a PPE-képviselőcsoport e kérdésről kialakított véleményét.
Harlem Désir
az S&D képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök úr, biztos úr, tisztelt képviselőtársaim! Én is szeretnék gratulálni Joly asszonynak az elvégzett munkához, a jelentéshez, valamint ahhoz is, hogy figyelembe vették a Szocialisták és Demokraták Progresszív Szövetsége Európai Unió Parlamenti Képviselőcsoportjának hozzájárulásait is. Jóllehet ismét benyújtottunk néhány módosítási javaslatot, a Joly asszony által ismertetett állásfoglalásban viszontlátjuk saját közreműködésünket.
Képviselőcsoportunk számára az Európai Unió és az AKCS-országok közötti partneri viszony olyan történelmi elkötelezettségbe illeszkedik, amelynek minden sajátosságát meg kell őriznie, és amelyet még bizonyos hozzáigazítási kényszerek - például a WTO szabályaihoz való hozzáigazítás - szükségessége miatt sem szabad felhígítani. Ragaszkodunk ahhoz, hogy ez a partneri viszony megőrizze valamennyi uniós politikának - a kereskedelmi, költségvetési politikának - a fejlesztési célokkal való összhangját, de az AKCS-országok békéje, biztonsága, demokratikus berendezkedése, valamint az emberi jogok előmozdítása céljaival való koherenciáját is.
Ezekre az országokra nem szabad egy adott modellt ráerőltetni, hanem együtt kell velük dolgozni a saját fejlődésük érdekében, amelynek fenntartható fejlődésnek kell lennie. Ebből a szempontból rendkívül lényeges, hogy a jelenlegi felülvizsgálat lehetővé tegye számunkra az elmúlt öt év újabb fejleményeinek a figyelembevételét: ezek az éghajlatváltozás elleni küzdelem, a technológiatranszfer, a megújuló energiák fejlesztésének támogatása, az élelmezési válságok elleni harc, következésképpen együttműködésünkben a mezőgazdaság és az élelmezési önállóság fokozottabb hangsúlyozása, a pénzügyi kilengések elleni küzdelem, a jó adókormányzás, valamint az adóparadicsomok elleni harc.
Két dolgot szeretnék kiemelni. Az egyik a kereskedelem: a gazdasági partnerségi megállapodások végrehajtásával a Cotonou-i megállapodás néhány rendelkezése hatályát veszti, ám ragaszkodunk ahhoz, hogy a megállapodásban említés történjék arról, hogy az AKCS-országoknak szóló kereskedelmi rendelkezések és kedvezményes kereskedelmi rendszerek nem lehetnek kevésbé előnyösek, mint azok, amelyekből ezek az országok korábban részesültek. Meglátásunk szerint a GSP-t és az ideiglenes GPM-eket, valamint mindezen rendelkezéseket be kellene építeni a Cotonou-i megállapodás felülvizsgálatába.
Végül a kivándorlást illetően - képviselőcsoportunk tagjai ezt ki is fogják emelni -, ragaszkodunk ahhoz, hogy valóban kimondassék: a migrációs megállapodások megőrzik a migránsok jogait, és nem fogadunk el tranzitrendszert olyan országok felé, melyek nem garantálják az emberi jogok tiszteletben tartását.
Louis Michel
az ALDE képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök úr, biztos úr! Én is szeretnék gratulálni Joly asszonynak a pontos és egzakt jelentéshez, valamint a jelentésben foglalt igen helytálló elemzéshez.
A Cotonou-i megállapodás második felülvizsgálatának az AKCS-országok közötti egység, összetartás és szolidaritás megszilárdítása mellett meg kell erősítenie a loméi vívmányokat is. A megállapodásnak természetesen azt is biztosítania kell, hogy ezen országok képesek legyenek a saját kezükbe venni fejlesztési politikájukat.
A megállapodás megtervezésének, felülvizsgálatának és ellenőrzésének ennélfogva egyúttal partnerországaink parlamentjei előjogának is kellene lennie. Tudom, hogy ez nyilván hatalmas kihívás, de úgy gondolom, hogy különleges erőfeszítést kell tennünk e parlamentek ösztönzése érdekében. Olyan elvárásról van szó, amelyet partnerországaink hatóságaival szemben is igen nyíltan ki kell fejeznünk. Miként önök is tudják, egyes kormányok vonakodnak ösztönözni saját országukban a parlamenti vitát.
Az AKCS-Európai Unió Közös Parlamenti Közgyűlése demokratikus ellenőrző szerepének megerősítése mellett is szót emelek: ezt konkrétan olyan rendelkezéseknek a Cotonou-i megállapodásba való beemelésével lehetne megtenni, melyek lehetővé tennék a Közös Parlamenti Közgyűlés számára vita céljára a nemzeti és regionális stratégiai dokumentumokhoz való hozzáférést. Megítélésem szerint a jövőben a nemzeti és regionális parlamenteket a regionális és nemzeti stratégiai dokumentumok elkészítésének folyamatáról is sokkal rendszeresebben meg kell kérdezni.
Egy megjegyzés a Közös Parlamenti Közgyűlés munkájának megszervezéséről: véleményem szerint fenn kell tartani a két ülésszakot. Ha ezt a munkát egy ülésszakra csökkentenénk le, ezzel rendkívül negatív üzenetet küldenénk partnereink felé. A regionális üléseket talán koncentráltabban kellene megszervezni; január 25-én erre vonatkozó konkrét javaslatokat fogok benyújtani a Közös Parlamenti Közgyűlés Elnökségéhez.
A koherencia és a hatékonyság jegyében ragaszkodom ahhoz, hogy a GPM-ek fejlesztési vetületének fokozottabb biztosítása érdekében a GPM-eket nyomon követő parlamenti szervek a Közös Parlamenti Közgyűlés tagjaiból kerüljenek ki. Egyébként, biztos úr, üdvözlöm a szavait, hiszen ön mint a következő kereskedelmi biztos eléggé világosan nyilatkozott erről. Szemernyi kétségem sincs afelől, hogy őszintén beszélt, amikor kijelentette, hogy a kereskedelmi partnerségi megállapodásoknak fejlesztési vetületet kíván kölcsönözni.
Végül a Cotonou-i megállapodás felülvizsgálatának az AKCS-országoknak nyújtott segélyek és finanszírozás növelését is tartalmaznia kellene, amely ezeket az országokat hozzásegítené az éghajlatváltozás elleni küzdelem által megkövetelt intézkedések meghozatalához.
Nirj Deva
az ECR képviselőcsoport nevében. - Elnök úr! Csak beszélünk, beszélünk és beszélünk. Állandóan a szegénység enyhítéséről folyik a szó. A tizedik EFÁ-nál tartunk. Mintegy 350 milliárd eurót pumpáltunk az úgynevezett szegénységenyhítésbe, miközben tudjuk, hogy a szegénység csak nő.
Miért van az, hogy az AKCS-országokban olyan politikákat folytatunk, és programokat valósítunk meg, amelyekről saját európai történelmünkben soha nem hallottunk? Brüsszel vagy Brabant tartomány nem attól vált gazdaggá, és nem azzal számolta fel a szegénységet, amivel mi az AKCS-országokban próbálkozunk. Európában gazdagságot gazdagsággal teremtettünk. Hogy teremtünk gazdagságot az AKCS-országokban?
Joly asszony érdekes módon rámutatott a tőkekiáramlásra. Ő azt állítja, hogy amit ezekbe az országokba fektetünk, annak nyolcszorosa áramlik ki onnan. Ez a tőke miért nem hasznosul ezekben az országokban? Miért nem teremtjük meg a feltételeit annak, hogy ez a tőke otthon maradjon, és munkahelyeket, illetve gazdagságot hozzon létre? Amíg ezeket a kérdéseket nem válaszoljuk meg, addig csak elpocsékoljuk adófizetőink pénzét anélkül, hogy egy embert is megmentenénk a szegénységtől.
Gabriele Zimmer
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr! Képviselőcsoportom támogatja Joly asszony jelentését. Egyebek között a következő problémák figyelembevételére hívunk fel: az éghajlatváltozás következményeinek és az AKCS-országok által ezen következmények miatt foganatosítandó alkalmazkodási intézkedéseknek a beépítése; az AKCS-országok aggodalma amiatt, hogy az Európai Uniónak az AKCS-országok egyes csoportjaival folytatott regionális tárgyalásai aláássák az AKCS-közösség szolidaritását; valamint a Cotonou-i megállapodás alapján a közszolgáltatások és állami infrastruktúrák területén szükséges beruházások nemzetközi bankhitelekkel való támogatásának a lehetősége. Ugyanakkor ellenezzük, hogy a tárgyalások során kvótákat határozzanak meg az EU-ból az AKCS-országokba visszatérő bevándorlókra vonatkozóan.
A Cotonou-i megállapodás első felülvizsgálata politikai vetületet öltött. Most a parlamenti vetületen a sor, ami miatt érthetetlennek tartjuk azt a felvetést, hogy az AKCS-EU Közös Parlamenti Közgyűlés évente csak egyszer ülésezzen.
Krisztina Morvai
() Megrázó volt számomra, amikor egy élelmezési konferencián az afrikai delegáció kezében olyan táblát láttam, amire az volt írva, hogy ne etessétek Afrikát. Jobb, ha tudomásul vesszük, Afrikának nem segélyekre van szüksége, hanem élelmiszer-önrendelkezésre. Sajátos módon az afrikai gazdának és az afrikai lakosságnak ugyanaz az érdeke, mint mondjuk a posztkommunista kelet-európai országok gazdáinak és lakosságának, vagy ad absurdum a francia gazdának és lakosságnak, hogy a helyi gazdák maguk határozhassák meg, hogy mit óhajtanak termelni, hogyan akarják azt termelni, azt a helyi piacon értékesíteni tudják. És a helyi lakosságnak is az az érdeke, hogy helyben megtermelt, egészséges, jó minőségű élelmiszert fogyaszthasson. Két különböző logika a liberalizált globális szabad kereskedelem logikája, illetve az élelmiszer-önrendelkezésé. Itt sokkal határozottabban az élelmiszer-önrendelkezés mellett kellene kiállni.
Filip Kaczmarek
Elnök úr, biztos úr! A Cotonou-i megállapodás második felülvizsgálata igen érdekes időszakban következik be, ugyanis lehetővé teszi a megállapodás rendelkezéseinek a sebesen változó valóság fényében történő elemzését. Az előző, 2005-ös felülvizsgálat óta sok minden történt: gazdasági, élelmezési, energetikai és pénzügyi válság, a klímatárgyalások eredményeként bekövetkező változások és hatásuk a fejlődő országokra.
Aminek azonban érdekelnie kell az európai parlamenti képviselőket, az a Közös Parlamenti Közgyűlés szerepe, valamint az annak ülésezési gyakoriságának és szerepének szűkítését célzó esetleges kísérletek. Felettébb örülök a biztos azon nyilatkozatának, miszerint az Európai Bizottságnak nincs ilyen szándéka. Ez azért is fontos, mert sem az Európai Parlament, sem a Közös Parlamenti Közgyűlés, sem pedig az AKCS-országok parlamentjei nem vettek részt abban a döntéshozatali folyamatban, amely a megállapodásban eszközölt változtatásokat eredményezte.
A másik fontos ügy az Európai Unió és az AKCS-országok között fennálló kapcsolatok regionalizálása és különösen ezen regionalizálás jellege. Nem vagyok regionalizálásellenes, ám meggyőződésem, hogy a Közös Közgyűlés regionális találkozói nem helyettesíthetik a plenáris üléseket. Egyébiránt valószínűleg természetesebb lenne, ha a Közös Közgyűlés szervezeteire és munkamódszereire vonatkozó döntéseket maga a Közgyűlés hozná meg, nem pedig a megállapodást aláíró felek.
Helyeslem a nemzeti parlamentek erősítésének a jelentésben megfogalmazott szándékát, amelyről Michel úr szólt. Azt szeretnénk, ha a jövőben az AKCS-országoknak a Közös Közgyűlés munkájában részt vevő képviselői valamennyien saját parlamentjeik tagjai közül, nem pedig kormányaik képviselői közül kerülnének ki.
Ugyanilyen fontos az is, hogy az AKCS-országok nemzeti parlamentjeinek lehetőségük nyíljon arra, hogy számottevő szerepet játsszanak a fejlesztési együttműködésben, a programok előkészítésében és végrehajtásában, valamint a megvalósított fellépések ellenőrzésében és értékelésében. Ez indokolja a stratégiai dokumentumokhoz való hozzáférés szükségességét. Természetesen egyetértek azzal is, hogy el kell kerülni a funkciókettőzést, és hogy a gazdasági partnerségi megállapodások és a Közös Parlamenti Közgyűlés között kiegészítő jellegnek és szinergiának kell érvényesülnie.
Véronique De Keyser
Elnök úr! A Cotonou-i megállapodás 13. cikke 2000 óta nem lett felülvizsgálva. Ez a cikk érzékeny témát érint: a bevándorlás, a bevándorlókkal szembeni méltányos bánásmód, a visszaküldés tilalmának elve, a bevándorlás mélyben meghúzódó okai, az illegális bevándorlás elleni küzdelem, valamint a visszafogadás témájában az Európai Unió és az AKCS-országok közötti párbeszédet célozza meg. Az Európai Unió pedig főként a párbeszéd két utóbbi aspektusára összpontosított.
Egy olyan közös bevándorlási politika fájó hiánya, amely méltó lenne az Európa által vallott értékekhez, azzal fenyeget, hogy a 13. cikk tervezett felülvizsgálata során erősödik a megtorlásra való hajlandóság és az illegális bevándorlók üldözése. Az Olaszország és Líbia közötti kétoldalú megállapodás tragikus példája, amely tűrhetetlen humanitárius helyzetekbe torkollott, a jelek szerint nem szegte kedvét azoknak, akik az illegális bevándorlás elleni harc vetületének erősítése érdekében szigorítani akarják a 13. cikket.
Egyes térségekben - Calabriára gondolok - az illegális bevándorlók üldözése most már nyíltan és kíméletlenül folyik. Ahelyett, hogy engednénk a jelenlegi válság által keltett félelmeknek, fel kell hívnunk a figyelmet a bevándorlás és a fejlődés közötti szükségszerű szinergiára.
Miközben az AKCS-országoknak gazdasági talpra állásukhoz segítségre van szükségük, nekünk a bevándorlásra van szükségünk ahhoz, hogy szembenézhessünk a minket sújtó válsággal. Ezért a legális bevándorlásra és a mobilitásra kellene összpontosítanunk. Csak ezzel lehetne visszaszorítani a saját országainkban alattomosan kialakuló visszataszító közhangulatot.
Niccolò Rinaldi
Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim! Liberális demokrataként szeretnénk felhasználni a Cotonou-i megállapodás felülvizsgálatát arra, hogy hangoztassuk az AKCS-országok által is támogatott modernség gondolatát. Amikor modernségről beszélek, akkor ez alatt mindenekelőtt a nagyobb szabadságot hangsúlyozó és lehetővé tevő politikák előtérbe helyezését értem.
A szabadságnak először is és legfőképp attól a bürokráciától való megszabadulást kell jelentenie, amely az AKCS-országokban egyre jobban elhatalmasodik, és folytonosan akadályozza a gazdasági növekedést. A szabadságnak mindenekelőtt azt a lehetőséget kell jelentenie, hogy a diákok külföldön folytathassanak tanulmányokat, és úgy gondolom, hogy a jelenlegi felülvizsgálat által kínált lehetőséget meg kell ragadnunk egy nagyszabású tanulmányi ösztöndíjprogram elindítására. A szabadságnak az új információs technológiák elterjesztésén keresztül kell megvalósulnia, különösen azért, hogy az internet a lehető legszélesebb körben hozzáférhető eszközzé váljék.
Végezetül a szabadságnak a munkavállalók szabad mozgását is lehetővé kell tennie oly módon, hogy megoldódjanak a De Keyser asszony által a kétoldalú szerződések kapcsán említett súlyos beavatkozások esetei. Cotonou, amely Lomé és Yaoundé egyenes leszármazottja, hosszú történettel büszkélkedhet; egy időben zászlóshajó volt, és ha képes az új kihívásokra válaszolni, a jövőben újra jelentős szerepet juthat.
Mariya Nedelcheva
Elnök úr, biztos úr! Először is gratulálok Joly asszonynak a színvonalas jelentéshez.
A Cotonou-i megállapodás felülvizsgálatának alkalmat kell adnia arra, hogy mérleget vonjunk, és a levont tanulságok alapján megoldásokat javasoljunk a megállapodás végrehajtására, működtetésére és hatására vonatkozóan. Emiatt rendkívül fontos a prioritások egyértelmű meghatározása.
Ebben a tekintetben három pontot szeretnék kiemelni. Először is, még inkább pontosítanunk kell a politikai párbeszéd tartalmát. A béke megszilárdítását, a konfliktusok megelőzését és rendezését sem szabad szem elől tévesztenünk, ámde a meglévő eszköztár működőképessé tétele, valamint a szövegnek a kábítószerek és a kézifegyverek kereskedelme elleni küzdelemre történő hivatkozással való kiegészítése olyan kihívásokat jelentenek, amelyeknek leküzdésüket követően politikai, gazdasági és társadalmi szinten egyaránt kedvező hatásuk lesz.
Másodsorban rugalmas, kiegyensúlyozott és a regionális fejlesztést szem előtt tartó gazdasági partnerségi megállapodások megkötése több mint fontos. Az olyan kulcságazatokat, mint a mezőgazdaság, a megújuló energiák és a fiatalok foglalkoztatása jobban figyelembe kell venni. A helyi lakossággal folytatott rendszeres párbeszéd lehetővé teszi majd a valósághoz alkalmazkodó kiigazítást.
Végül az intézményi keret is elsőrendű jelentőséggel bír. A megállapodás különböző pillérei közötti szorosabb összhang biztosítása több mint szükséges. A Közös Parlamenti Közgyűlés és a nemzeti parlamentek jogkörének megszilárdítása automatikusan fokozottabb demokratikus ellenőrzést és főként nagyobb átláthatóságot eredményez majd.
Összefoglalva: minden eszköznek, legyen az új vagy felülvizsgált, meg kell őriznie a megállapodás alapelveit és szellemét, és legfőképpen nem szabad szem elől tévesztenünk a központi célkitűzést, amely a fenntartható fejlődéssel és az AKCS-országoknak a világgazdaságba való fokozatos bekapcsolásával egyidejűleg a szegénység felszámolása.
Michael Cashman
Elnök úr! A tömörség a bölcsesség forrása. Gratulálok Joly asszonynak, és gratulálok a biztos úrnak. A Parlament e tárgyalások során szívügyének tekinti az elidegeníthetetlen emberi jogok elvének megszilárdítását, valamint az ezekről szóló záradékok megsértése esetén alkalmazandó szankciókat, különös tekintettel többek között a nemen, faji vagy etnikai származáson, valláson vagy hiten, fogyatékosságon, életkoron, szexuális beállítottságon alapuló, valamint az AIDS-szel és HIV-vel élő személyekkel szembeni megkülönböztetésre.
Biztos úr, úgy hírlik, hogy egyes tagállamok nem akarják ezt a módosítást, a Parlament számára viszont ez központi kérdés. Miként ön is jól tudja, az emberi jogok túlságosan is gyakran szenvednek csorbát, és a csorbítás elsősorban pártpolitikai célokat szolgál. Az alapjogok védelme az Európai Unió létfontosságú kérdése, következésképpen az összes AKCS-országgal fenntartott kapcsolatainknak is a középpontjában kell állnia.
Biztos úr, ön valószínűleg utolsó alkalommal jelent meg előttünk jelenlegi tárcája képviselőjeként, ezért a Parlament nevében szeretnék önnek hálás köszönetet mondani. Ön az emberi jogok és az EU értékeinek odaadó védelmezője volt; minden jót kívánok önnek új megbízatásához. Köszönöm.
Maria Da Graça Carvalho
A Cotonou-i megállapodás mostani felülvizsgált változata a fenntartható fejlődés és az AKCS-országoknak a világgazdaságba történő fokozatos bekapcsolása szempontjából kulcsfontosságú kérdéseket vezet be. Az olyan kérdések ugyanis, mint az éghajlatváltozás, az energiabiztonság, az oktatás és képzés ezen országok fejlődése szempontjából alapvető jelentőséggel bírnak.
A globális felmelegedés ugyanakkor kedvező lehetőséget is rejthet magában. Az ezen országok rendelkezésére álló megújuló energiák ára kiemelten fontos gazdasági és társadalmi fejlődésükhöz, és lehetővé teszik számukra az energiafüggetlenség felé történő elmozdulást, aminek köszönhetően szembenézhetnek a világméretű válsággal.
Az oktatásba és képzésbe történő befektetés ugyanilyen fontos a szegénység, a munkanélküliség, a bevándorlás és az agyelszívás elleni küzdelemben, és haszonnal lesz ezen országok gazdaságának a fejlesztésében is.
Zárszóként külön meg szeretném említeni a különösen sebezhető és törékeny kis szigetországokat. Rájuk való tekintettel a Cotonou-i megállapodás végrehajtásakor figyelembe kell venni a Mauritius stratégiát és a Barbados cselekvési tervet, amelyek egy sor intézkedést határoznak meg a fejlődő szigetországok fenntartható fejlődése megvalósításának támogatása céljából.
Diogo Feio
Elnök úr, a Parlamentet most annak érdekében hívták össze, hogy döntsön a Cotonou-i megállapodás második felülvizsgálatáról.
Engedjék meg azonban, hogy rámutassak azokra a nehézségekre, melyekkel ma Haitinek kell szembenéznie. A helyzet nemzetközi szolidaritásért, cselekvésért és figyelemért kiált. Gondolatban természetesen együtt érzek azokkal, akik életüket vesztették a katasztrófában, és azokkal is, akik igazán kétségbeejtő helyzetben vannak.
Mostani témánkkal kapcsolatban: mindannyian tudjuk, hogy a Cotonou-i megállapodás célja olyan együttműködési keret létrehozása, amely közös AKCS-EU választ ad a globalizációra, hozzájárul a békéhez és a biztonsághoz, valamint előmozdítja a demokratikus politikai légkört.
A 2005-ös felülvizsgálat néhány lépést tett a jó irányba. De sok tennivaló van még. Az új felülvizsgált változat elkészítését a globális gazdasági és pénzügyi válság, az éghajlatváltozás kérdései, valamint a növekvő élelmiszer- és energiaárak indokolják.
Ezentúl nem fogom megszavazni, hogy az Európai Unió fenntartsa - és amikor csak lehet, növelje - az AKCS-országoknak nyújtott segélyek szintjét. Egyetértek azzal az érveléssel, hogy ezen országok nemzeti parlamentjeit most és a jövőben is be kell vonni a megállapodás felülvizsgálati folyamatába, és ismételten leszögezem, hogy a parlamenteket fel kell szólítani erre.
Mario Mauro
Elnök úr, hölgyeim és uraim! A partnerségi megállapodás második felülvizsgálata egyik célkitűzésének határozottan a felelősség kultúrája előmozdításának kell lennie. Ezt igen nehéz lesz a civil társadalom, a nem állami szervezetek és a parlamentek nélkül véghezvinni. Tulajdonképpen nem hiszem, hogy lehetséges olyan politikákat kialakítani, amelyek teljes mértékben megfelelnének az érintett közösségek valódi igényeinek.
A másik kulcsfontosságú aspektus a humanitárius segélyek kérdése. Az elmúlt 40 év alatt odaítélt 300 milliárd amerikai dollárnyi segélynek semmilyen hatása sem volt, ha azt tekintjük, hogy ezen időszak alatt az afrikai kontinens gazdasági növekedése az évi 0,2 %-ot sem érte el.
Ez egy olyan apokaliptikus forgatókönyv, amelyet a nemzetközi közösségnek el kell kezdenie megérteni. A nemzetközi közösségnek a fejlődő országok kérdését végre olyan problémaként kell kezelnie, amely valóban a miénk, amely minket és közösségeink mindennapi életét érinti, olyan problémaként kell erre a kérdésre tekinteni, amelyet a pislákoló legitimitást fáradhatatlanul hajszoló helyi intézményekkel kell napi szinten megoldani.
Végül hadd emeljem ki, hogy az emberi tőkébe való beruházás annyit jelent, mint megkísérelni megérteni azt, hogy a felemelkedés legfőbb forrását maguk a nehéz helyzetben élő emberek jelentik. Az ő vállukat nyomja a felelősség azért, hogy a kontinenst kihúzzák a szakadékból, nekünk pedig világos céllal a szemünk előtt oda kell figyelnünk ezen országok problémáira. Ez a cél pedig az, hogy a közjó nemcsak az AKCS-országok érdeke, hanem a miénk is és polgáraink jövőjéé is.
A pénz helyett az emberekre, a reklámok helyett a lényegre kellene ügyelnünk. Stratégiáinkat ekkor fogjuk tudni a leghatásosabban kiaknázni.
Zuzana Roithová
Biztos úr, tisztelt képviselőtársaim! Több ízben bíráltam azt, hogy a fejlődő országok nemzeti parlamentjeit és nem kormányzati szervezeteit nem vonják be a fejlesztési segélyekkel kapcsolatos döntéshozatalba, és hogy nem férnek hozzá a stratégiai dokumentumokhoz. A Cotonou-i megállapodás újabb felülvizsgálata során ezt korrigálni kell. Az új megállapodásnak az egyes kormányok és parlamentek részéről kötelezettségvállalásokat is tartalmaznia kell arra nézve, hogy országukban működő adórendszert építenek ki. Ez mindkét szerződő fél számára fontos. Végül is az AKCS-országoknak is szükségük van saját rendes adóigazgatásra, vagyis fejlesztési célkitűzéseiket megalapozó tervezett adójövedelmekre. Ez másik oldalról az Uniónak is segít majd az adóparadicsomokban folyó visszaélések, az adókikerülés, valamint a jogszerűtlen tőkekiáramlás elleni harcban.
Az emberi jogokért felelős alelnökként követelem, hogy a nemzetközi szerződések emberi jogi záradékokat is tartalmazzanak, és nem csak az afrikai, karib-tengeri és csendes-óceáni országokkal kapcsolatosan. Sajnálattal kell megjegyeznem, hogy Joly asszony máskülönben jó jelentése nem tartalmaz ilyen követelményt. Sürgetem, hogy a Bizottság és a spanyol elnökség ezt orvosolja.
Rareş-Lucian Niculescu
A ma megtárgyalt jelentés utal az AKCS-országokban az élelmezésbiztonsággal összefüggő számos problémára. Azt hiszem, hogy erről a témáról nem beszélhetünk anélkül, hogy az európai mezőgazdasággal kapcsolatos néhány tényt is figyelembe ne vennénk.
Az Európai Unió a globális piacokon szabályozó szerepet játszhat, sőt kell is játszania. Ha Európa csökkentené mezőgazdasági termelését, az élelmiszer-behozatal növekedése jelentős mértékben hozzájárulna az élelmiszerárak világméretű emelkedéséhez. Az Európai Unió élelmiszertermelését pont ezért kell állandó szinten tartani mind az európaiak, mind az AKCS-országok és más államok polgárainak az érdekében.
Ezért úgy gondolom, hogy a szegényebb országok élelmezésbiztonságával kapcsolatos ezen vetületek az európai közös agrárpolitika jövőjével is szorosan összefüggenek.
Isabelle Durant
Elnök úr! Én is szeretném kifejezni, hogy támogatom képviselőtársam, Joly asszony kiváló jelentését Az AKCS-országok és az Európai Unió közötti partneri viszonyra ma nagyobb szükség van, mint valaha, és a Haitin lezajló tragédia azt bizonyítja, hogy az AKCS-országok és az Európai Unió közötti partnerség mennyire lényeges, és ezt kifejezetten erősíteni kell.
Rendhagyó minderről egy olyan biztosnak beszélni, aki ma a fejlesztéssel van megbízva, holnap pedig a kereskedelemért lesz felelős, de épp ezért szeretném ön elé tárni három javaslatomat.
Az első: miként előttem erről már mások is szóltak a parlamenti ellenőrzés és a Közgyűlés kapcsán, fenn kell tartanunk az évi két ülésszakot, amelyet nem szabad egy ülésszakra csökkentenünk.
Másodsorban, az AKCS-országok esetében a gazdasági partnerségi megállapodásokat miért ne parlamenti ellenőrzésnek, semmint szigorú kereskedelmi logikának vessük alá annak érdekében, hogy a parlamentek itt is bekapcsolódhassanak, és felelősséget vállalhassanak a gazdasági partnerségi megállapodások lakosságra gyakorolt hatásainak, valamint ebben a keretben a lakosság érdekeinek védelme tekintetében?
João Ferreira
Elnök úr, biztos úr, tisztelt képviselőtársaim! A Cotonou-i megállapodások felülvizsgálatának elő kell mozdítania az Európai Unió együttműködési és fejlesztési segélypolitikájának fordulatát. Ennek a politikának valódi együttműködésre és szolidaritásra kell irányulnia, továbbá segítenie kell az AKCS-országok önálló és szuverén fejlődésének előmozdítását.
Manapság számtalan olyan mechanizmus létezik, mely az irányban hat, hogy ezen országok közül sok továbbra is idegen uralom alatt, alávetettségben él. A már többször is visszafizetett, mégis állandóan növekvő, fojtogató külföldi adósságállomány kulcsszerepet játszik az effajta viszonyokban.
A gazdasági partnerségi megállapodások - alapvetően szabadkereskedelmi megállapodások - végrehajtása érdekében az Európai Unió részéről gyakorolt nyomás találkozott az újragondolandó Európai Fejlesztési Alap jelenlegi prioritásaival, és markánsan jelzi a most követett utat. Olyan út ez, amely ezeket az országokat igyekszik rákényszeríteni arra, hogy függőségen alapuló újfajta viszonyrendszernek és a multinacionális cégek érdekeinek vessék alá magukat, ami ezen országok erőforrásainak kiszipolyozásához vezet polgáraik érdekeinek mellőzése mellett, az idegen érdekek szolgálatában.
A fejlesztési segélyeket nem lehet a gazdasági partnerségi megállapodások végrehajtásától függővé tenni. Az AKCS-országok aggályait és ellenvetéseit az általuk felállított prioritásokkal együtt tiszteletben kell tartani.
Franz Obermayr
Elnök úr! Nem kertelek, nyíltan kimondom: véleményem szerint a jelenlegi javaslat 31. pontjának nem sok értelme van a megállapodás második felülvizsgálata vonatkozásában. Én is ellenzem azt a fajta váltófutást, amelybe a migránsok visszafogadását célzó különböző megállapodások torkollnak, amelyek következtében a szóban forgó személyeket egyik országból a másikba toloncolják. Ebben a tekintetben határozottan szükség van arra, hogy a lépcsőzetes visszafogadási megállapodások hatékonyabb nemzetközi szintű szabályozás alá essenek. Ugyanakkor számomra még ennél is fontosabbnak látszik az, hogy először is ilyen helyzetek ne fordulhassanak elő. Ennélfogva úgy gondolom, hogy az AKCS-országokból származó személyek számára előirányzott körkörös vízum megkönnyítésének ötlete rossz irányba visz. Ehelyett támogassuk az önmegsegítést! Mozdítsuk elő az önellátást! A jótékonykodást változtassuk át saját értékük tudatában lévő termelőkké! Ez bizonyosan megállítaná a gazdasági kivándorlást és a társadalmi szegénység elől való menekülést.
Georgios Papanikolaou
Elnök úr! A ma délutáni vita a Haitin történt, tömeges és minden képzeletet felülmúló katasztrófáról szólt, és arról, hogy Európa miként segíthetne az áldozatok sorsának könnyítésében. E vitának emlékeztetnie kell bennünket arra - és ezért kértem szót a ma esti ülésen -, hogy a súlyos gazdasági problémákkal küszködő, és - miként ezt a Haitin bekövetkezett tragédia is bebizonyította - a természeti katasztrófáknak különösen kitett országokkal kötött megállapodásokat az Európai Unió által kezdeményezett egyéb gazdasági megállapodásoktól teljesen eltérő hozzáállással kell megközelítenünk. Szegénységnek, nélkülözésnek és betegségeknek kitett országokról beszélünk. Olyan országokról beszélünk, ahol a humanitárius válság kifejezés egyre inkább a mindennapi valóságot fedi le.
Ezért felelősségünk, kötelességünk, hitvallásunk, és számunkra az Európai Unió alappillérét jelenti az, hogy az emberi élet mindenek előtt való, és bármilyen szakmai vagy gazdasági meggondolás csak ez után jöhet. Ezért mindazt, amit ma megvitattunk, azaz a bürokráciát és a szakmai kérdéseket, a lehető leghamarabb meg kell oldani.
Hans-Peter Martin
Elnök úr! Amikor a karib-tengeri országokra gondolok, két kép villan az agyamba: a Haitin történt, jelenlegi rettenetes katasztrófa, és ha az ember hosszú évek óta ebben a Házban dolgozik, akkor az AKCS-EU Közös Parlamenti Közgyűlés ülésein az európai parlamenti képviselők fényűző ellátmánya.
Ezen hosszúra nyúlt vita után, amelyben fontos dolgok hangzottak el, talán küldhetnénk egy igen konkrét jelzést, és a haiti helyzet ismeretében eltekinthetnénk az AKCS-EU Közös Parlamenti Közgyűlés következő egy vagy két hivalkodó ülésétől, a nettó megtakarítást pedig az áldozatok tényleges megsegítésére fordíthatnánk. Ez ugyan csak egy csepp lenne a tengerben, de szimbolikus jelentőséggel bírna, és azt bizonyítaná, hogy a Tisztelt Házban elmondott hangzatos szavakat valóban komolyan gondoljuk.
Crescenzio Rivellini
Elnök úr, hölgyeim és uraim! Az AKCS-Közgyűlés különösen fontos e politikai fordulóponton, amikor a globalizáció többé-kevésbé egyik oldalról termékeket, másik oldalról pedig gondolatokat termelő országokra osztotta a világot, ami a munkavállalók és természetesen az áruk vándorlását idézte elő.
E folyamat középpontjában a földközi-tengeri térség, az Európa és az AKCS-országok közötti valóságos csomópont áll. A Cotonou-i szabályoknak ezért alkalmazkodniuk kell az új helyzethez. Giorgio Napolitano, az Olasz Köztársaság elnökének kérésére, aki hivatalosan is támogatja ezt a javaslatot, azt indítványozom, hogy az AKCS-Közgyűlés decentralizált hivatalát vagy rögzített éves ülését az etnikailag legváltozatosabb, legmediterránabb európai városban, az AKCS-országokhoz közeli Nápolyban állítsuk fel, illetve szervezzük meg.
Ezért ismétlem, megint csak az Olasz Köztársaság elnökének kérésére: javasolom, hogy ezt a felvetést vitassuk meg az újabb megállapodásokban. Ez azzal az előnnyel is járna, hogy Európát közelebb hozná saját polgáraihoz, valamint a dél-olaszországi polgárokhoz, ugyanis Dél-Olaszország Európa igazi logisztikai csomópontja a földközi-tengeri országok viszonylatában.
Janusz Wojciechowski
Elnök úr! Niculescu úr beszéde után azért bátorkodom szót kérni, hogy határozottan kiálljak az általa kifejtett gondolat mellett, nevezetesen amellett, hogy a más országokkal, köztük az AKCS-országokkal fennálló gazdasági kapcsolatainkban nem szabad szem elől tévesztenünk az európai társadalom élelmezésbiztonságát. Az AKCS-országok viszonylatában emlékezhetünk a cukorpiac reformjára, amely ezen országok támogatásának nemes jelszavának jegyében zajlott le, ám valójában jelentősen rontott az Európai Unióban fennálló helyzeten, gazdálkodóink és fogyasztóink helyzetén, és édeskeveset használt az AKCS-országoknak. Sose feledkezzünk meg az élelmezésbiztonságról és saját társadalmunkról, amelynek szüksége van erre a biztonságra.
Karel De Gucht
a Bizottság tagja. - Először is, a GSP-t és a GSP+-t illetően elviekben semmi kifogásunk az ellen, hogy ezek bekerüljenek a Cotonou-i megállapodásba, de annak is tudatában kell lennünk, hogy a GSP és a GSP+ egyoldalú viszony, míg Cotonou szerződéses viszony. Ezért véleményem szerint igen nehéz őket bevenni a Cotonou-i megállapodásba, de talán tudunk találni olyan formulákat, amelyek a kapcsolatot összetettebbé teszik.
a Bizottság tagja. - (FR) A demokratikus ellenőrzésről: több felszólaló kérte, hogy tartsuk fenn az évi két plenáris ülés gyakorlatát. A Bizottság hajlandó felülvizsgálni az ezzel kapcsolatos álláspontját, de talán mégis megegyezhetnénk abban, hogy a regionális ülések lehetőség szerint essenek egybe a két plenáris ülés egyikével, hiszen úgy tűnik számomra, hogy az Európai Parlamentnek a többi intézménnyel összefüggő valamennyi ülése igen sűrű hálót alkot. Elviekben tehát egyetértek a két plenáris ülés elképzelésével, de akkor igyekezzünk ezeket közelíteni a regionális ülésekhez.
Több felszólaló beszélt a gazdasági partnerségi megállapodások jellegéről is. Ez az a kifejezés, amelyben megegyeztünk, de jobb lenne fejlesztési partnerségi megállapodásokról beszélni, és úgy gondolom, hogy ez az AKCS-országokkal folytatott megbeszéléseket is megkönnyítené. Azt hiszem, hogy ez olyan jellegű változtatás, amelytől a megbeszélések valamennyivel nyíltabbá válhatnának. Mindenesetre, ha a Parlament egyszer majd hozzájárulását adja egy új Bizottság felállításához, akkor annak esetleges tagjaként hatásköröm keretein belül minden tőlem telhetőt megteszek annak érdekében, hogy e megállapodások eredményesek legyenek, és hogy a Közös Parlamenti Közgyűlés ülésein ott lehessek.
Elhangzottak kérdések adóügyekben is. Azt hiszem, hogy a bevezetésben már válaszoltam rájuk, és valóban úgy gondolom, hogy fontos, hogy ez az AKCS-országokkal folytatott megbeszéléseinknek, de az egymás közötti megbeszéléseinknek is központi kérdésévé váljék. Tehát beszéljünk komolyan: ha valóban akarunk tenni valamit, akkor kell annyi bátorságunknak lenni, hogy a fejlődő országokban jelen lévő vállalatainknál is eljárjunk. Tudom, hogy a spanyol elnökséget is élénken foglalkoztatja ez a téma. A probléma tehát nem csak itt vetődik fel; a probléma elsősorban - sőt azt mondanám, mindenekelőtt - Európa és annak a fejlődő országokban jelen lévő gazdasági társaságai, valamint ipari üzemei viszonylatában merül fel. Ezen most gondolkodunk, és ha jól értem, a spanyol elnökség szintén fog kezdeményezéseket tenni ebben a vonatkozásban.
Migráció.
a Bizottság tagja. - A 13. cikket illetően: mindkét fél frissíteni akarja a migráció kérdését. A 13. cikkel kapcsolatban a Bizottság kiegyensúlyozott és koherens javaslatot nyújtott be, amely a migráció és a fejlesztés, a legális és illegális bevándorlás, valamint a visszafogadás területén folyó együttműködés három pillérére épít. A jelentésben tárgyalt aspektusok megfelelő figyelmet kapnak. Valamennyi terület egyforma figyelmet érdemel. A tárgyalások most folynak, és derűlátóak vagyunk abban a tekintetben, hogy a három pillér egyensúlyának megőrzése esetén megállapodásra juthatunk.
Cashman úrnak volt egy megjegyzése a hátrányos megkülönböztetés kapcsán. Jóllehet Cashman úr most nincs jelen, mégis úgy vélem, hogy teljesen igaza van. A szexuális beállítottság a Bizottság által javasolt elemek egyike volt, amelyre nagy súlyt fektetünk. Ugyanakkor nem szabad megfeledkezniük arról - ahogy a Bizottság is tudatában van ennek -, hogy egyes AKCS-országokban a homoszexualitást tiltja a törvény. Nemrégiben eljártunk a burundi elnöknél és az ugandai elnöknél is, mivel diszkriminatív törvényeket hoztak, de ez felettébb kényes kérdés, és azt hiszem, hogy önöknek valamikor meg kell majd birkózniuk vele. Vagy ragaszkodnak ahhoz, hogy a szöveg teljesen egyértelmű legyen, és akkor valószínűleg nem fognak megállapodásra jutni? Ez az első lehetőség. A másik lehetőség pedig az, hogy esetleg kevésbé konkrét nyelvezetet használunk. Az ENSZ nyelvezete kevésbé konkrét, de a szexuális beállítottságra is kiterjed. Ennek a tárgyalások folyamán további megbeszélés tárgyát kell képeznie. Azt hiszem, hogy a legtöbb pontra reagáltam, még akkor is, ha emiatt túl hosszú lére eresztettem a mondandómat.
Eva Joly
előadó. - (FR) Elnök úr, biztos úr, tisztelt képviselőtársaim! A Cotonou-i megállapodások hatálybalépése óta a szegénység nem szorult vissza. Vagyis fejlesztési küldetésünk kudarcba fulladt. A második felülvizsgálattal valaminek meg kell változnia.
Örömmel állapítom meg, hogy meglehetősen széles körű konszenzus alakult ki az általam javasolt intézkedésekkel kapcsolatban, és úgy gondolom, hogy az egyik eszköz, amelyet a szegénység felszámolására bevehetünk, valóban az adóparadicsomok elleni harc. Ezen eszköz segítségével minden tőlünk telhetőt meg kell tennünk. Az Európai Unión belül és az AKCS-térségben rákényszeríthetjük a multinacionális vállalatokat arra, hogy országonkénti bontásban bevallják, mennyi haszonra tesznek szert, és mennyi adót fizetnek.
Ez nemzetközi követelés is. Ám sok évnek kell még eltelnie ahhoz, hogy ezt a követelést nemzetközi szinten is sikerre lehessen vinni. Úgyhogy ragadjuk meg a mostani megállapodás kínálta lehetőségeket, és állítsuk fel ezt a szabályt nálunk! Ezért kérem önöket, hogy vessék el a 16. pontra vonatkozó módosítást, és tartsák meg az eredeti megfogalmazást, amely arra szólít fel bennünket, hogy tegyünk rendet a saját házunk táján.
Ugyanebben a szellemben saját beruházási bankunkat is kötelezhetjük arra, hogy az adóparadicsomok vonatkozásában megfelelően járjon el. Az Európai Fejlesztési Alapnak meg kellene tiltanunk, hogy olyan gazdasági társaságokba fektessen be, amelyek nyereségüket nem azokban az országokban realizálják, ahol működnek, hanem inkább adóparadicsomokba mentik.
Ez történt Zambiában, ahol például a Mopani bányában igen jelentős - ha jól tudom, mintegy 46 millió amerikai dollárnyi - befektetés történt. Márpedig ez egyáltalán nem javította a zambiaiak életszínvonalát, a részvényesekét viszont igen, akik hasznot húztak ebből a segélyből. Tehát ez a fajta fellépés a céllal szögesen ellentétes eredményhez vezet. Ezt jogunk van meglépni. Megváltoztathatjuk bankunk megbízatását. Ezért amit ma megtehetünk, azt ne halasszuk holnapra! Cselekedjünk ebben a tekintetben!
Azután vannak olyan elvek, melyekből nem engedhetünk: az emberi jogok és a migránsok jogai. Ezért sürgetem önöket, hogy fogadják el a 31. cikk általam javasolt szövegezését, és ne fojtsák el a kétoldalú megállapodásokkal szembeni tiltakozásokat, amelyek valójában a migrációs áramlások kiszervezését jelentik.
(Taps)
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra holnap (2010. január 20-án, szerdán) kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Corina Creţu  
írásban. - (RO) A Cotonou-i megállapodás második felülvizsgálata alkalmat kínál a nem megfelelő vagy nem hatékony változtatások előtt nyitva maradt területek értékelésére. Továbbá elérkezett az idő arra is, hogy a globalizációs folyamat során bekövetkező fejleményeknek megfelelően a megállapodás kiigazítására sort lehessen keríteni. Olyan gazdasági és társadalmi események által kiváltott számos kihívásnak kell megfelelni, mint a gazdasági és pénzügyi válság, valamint a fegyveres konfliktusok, ezen felül a lakosság egészségügyi állapotában bekövetkező kedvezőtlen tendenciák, amelyekre a fertőző betegségek (TBC, AIDS, malária) által megfertőződött személyek számának növekedése világít rá. Végül meg kell említeni az erőszak, illetve a természeti csapások áldozatai számának emelkedését is. Azután ott vannak az éghajlatváltozás által előidézett, nehezebben kézben tartható kihívások is, és mindezen kihívások azt a sürgető igényt támasztják alá, hogy a fejlődő országok lakosságát ellenállóbbá tegyük a rendszerszintű társadalmi hiányosságokkal szemben. Ez azt is feltételezi, hogy a fejlesztési együttműködés kínálata jobban összpontosítson a közegészségügy és az oktatási rendszerek kulcsfontosságú elemeire. Következésképpen úgy gondolom, hogy központi jelentőségű ezekkel a vetületekkel egyértelműbben foglalkozni a megállapodás 3. része I. címében foglalt fejlesztési stratégiáknak a megszilárdítása révén.
Martin Kastler  
írásban. - (DE) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Meg fogom szavazni a jelentést, mivel úgy vélem, hogy a partnerségi megállapodások keretén belül fontos elmélyíteni az Európai Unió és az AKCS-államok közötti együttműködést. Ennek leszögezése után szeretnék rámutatni arra, hogy a jelentés a "nemi és reproduktív egészség védelme” megfogalmazást tartalmazza. De mi bújik meg e kifejezés mögött? Azt jelenti-e ez először is, hogy az emberi szexualitás és reprodukció minden területével összefüggésben biztosítani kell az emberek testi és lelki jólétét, például a szexuális erőszak és a nemi szervek megcsonkítása elleni küzdelem útján? Másodsorban a mostanában családtervezésnek nevezett tevékenységre vonatkozó információkhoz való hozzáférést jelenti-e ez? Vagy harmadsorban ideértendő-e az abortusz is? A múltban a Bizottság és a Tanács európai parlamenti képviselők kérdésére válaszolva egyértelművé tette, hogy a "nemi és reproduktív egészségbe” a mesterséges magzatelhajtás nem értendő bele. Én pontosan így értelmezem ezt a kitételt. Ezért fontosnak tartom annak leszögezését, hogy a "nők nemi és reproduktív egészsége” kifejezés nem értelmezhető az abortusz összefüggésében, következésképpen javasolom a megállapodás megszövegezésének ebből a célból történő egyértelműsítését.
Siiri Oviir  
írásban. - (ET) A 2000-ben bevezetett Cotonou-i megállapodás második felülvizsgálata halad előre, és e felülvizsgálat keretén belül a cél egy sor olyan változtatás átvezetése a megállapodásba, melyek hozzásegítenek majd bennünket a megállapodásban lefektetett célkitűzések eléréséhez. Ezek a szegénység felszámolása, az afrikai, karib-tengeri és csendes-óceáni államok csoportjának gazdasági fejlesztése, valamint azoknak a világgazdaságba való fokozatos bekapcsolása. Meg kell jegyezni, hogy a Cotonou-i megállapodás 2005-ös első felülvizsgálata óta számos új fejlemény következett be a világon (pl. pénzügyi válság, éghajlatváltozás, növekvő élelmiszer- és energiaárak stb.), amelyek mindegyike közvetlenül érinti az afrikai, karib-tengeri és csendes-óceáni országokat. Tökéletesen egyetértek az előadó azon véleményével, hogy ha a világ helyzetében bekövetkezett ezen fejleményeket a megállapodás felülvizsgálati folyamatában nem vesszük kellőképpen figyelembe, akkor ezek megnehezíthetik a Cotonou-i megállapodás és a millenniumi fejlesztési célok 2015-re kitűzött megvalósítását. Köztudott, hogy az EU és az AKCS-országok megegyeztek azokban a területekben és cikkekben, amelyek a Cotonou-i megállapodásban felülvizsgálat tárgyát képezik, amely kapcsán a fentieket részben figyelembe vették. Ez sajnálatos és aggasztó módon azt jelenti, hogy az Európai Parlamentet, az AKCS-EU Közös Parlamenti Közgyűlését, valamint a tagállamok és az AKCS-országok parlamentjeit nem vonták be a megfelelő döntések meghozatalának folyamatába, ami súlyosan és hátrányosan befolyásolja a megállapodás felülvizsgálatának átláthatóságát és hitelességét. Az a véleményem, hogy a demokratikus legitimitás és önelszámoltathatóság javítása érdekében a megállapodás felülvizsgálati folyamatában fokozni kell az Európai Parlament, az AKCS-EU Közös Parlamenti Közgyűlés, valamint a tagállamok és az AKCS-országok parlamentjeinek a szerepét.
