A szavazáshoz fűzött indokolások
A szavazáshoz fűzött szóbeli indokolások
Jan Březina
(CS) Az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alapból teljesített kifizetésekkel foglalkozó Böge-jelentés ellen szavaztam, mivel - főként az osztrák kérés viszonylatában - a megközelítés nagyon is rendszertelen, amit az egy főre eső példátlanul magas támogatás is tükröz. Ha a globalizáció miatt bekövetkező munkanélküliség által érintett munkavállalókat időben korlátozott egyéni támogatással kívánjuk segíteni, akkor ennek a támogatásnak a valós egyéni szükségletekhez és a valós gazdasági környezethez kell igazodnia. Ez ellenben nincsen így: a támogatás megítélésének folyamata ötletszerű és önkényes. Éppen ezért véleményem szerint arra lenne szükség, hogy nyilvánvaló kritériumokat állítsunk fel. Az alap ilyen jellegű felhasználása nem oldja meg a problémát, és itt valójában az adófizetők pénzének pazarlása történik.
Syed Kamall
Elnök úr! Azt gondolom, hogy sokunkat azért érdekel a kereskedelem, mert segíteni szeretnénk a legszegényebb országokban élőknek abban, hogy kitörjenek a szegénységből. Tudjuk, hogy a szegénységen úgy segíthetünk a legjobban, ha segítünk a szegényebb országok vállalkozóinak. A szegényebb országok vállalkozói segítségért és nyitott piacokért kiáltanak, és nagyon fontos, hogy ebben támogassuk őket.
De saját határainkon belülre is kell tekintenünk, és meg kell néznünk, hogy mi magunk milyen akadályokat állítunk a szegényebb országokkal folytatandó kereskedelem élénkítése elé. Sok esetben a szegényebb országok a kereskedelmi szabályozásokat úgy élik meg, hogy azok ellenük irányulnak, és az olyan dolgokat tartják szem előtt, mint a közös agrárpolitika, a pamutszubvenciók, az állat- és növény-egészségügyi szabványok és az EU-ba irányuló nagyobb értékű importcikkekre kirótt vámok. Fontos, hogy megmutassuk, hogy a kereskedelmi rendszer valóban nyitott, és hogy minden tőlünk telhető módon segítjük a szegényebb országokat a szegénység felszámolásában.
Nirj Deva
Elnök úr! Ha a világban jelen lévő szegénységet kívánjuk enyhíteni, akkor élénkítenünk kell a globális kereskedelmet. Ha a világban tapasztalható jelenlegi pénzügyi válság miatt a protekcionizmus útjára lépünk, akkor csak azt érjük el, hogy emberek milliói számára késleltetjük a szegénységből való kitörést, és így emberek milliói fognak meghalni. Ha nem ragadjuk meg ezt a most kínálkozó alkalmat, és nem tekintünk a jelenlegi válság utáni időkre, akkor olyan borzasztó arányokat mutató örökséget hagyunk magunk után, amelynek következtében emberek milliárdjai kerülnek élhetetlen helyzetbe.
Élelmiszerválság, éghajlatváltozás, globális felmelegedés, áradások, földrengések és más szerencsétlenségek vesznek minket körül, amelyek esetében a segítségünket várják, és csak úgy segíthetünk mindenkin, hogy a világkereskedelmet élénkítjük. Nagyon hálás vagyok azért, hogy az új kereskedelmi biztosjelölt meghallgatja a véleményemet.
Marc Tarabella
(FR) Elnök úr! A Kereskedelmi Világszervezetről szóló állásfoglalással kapcsolatban az előző hozzászóló véleményével ellentétben úgy gondolom, hogy nem a nemzetközi kereskedelem az, ami biztosítani fogja, hogy egymilliárd ember nem fog meghalni, illetve hogy nem szenved majd alultápláltságban, hanem a házi fogyasztásra termelő gazdálkodás. Ez ugyanis sokkal korábban képes ugyanazt elérni, mint a nemzetközi kereskedelem.
A vita során már volt alkalmam ehhez a témához hozzászólni, és mivel elutasították a közszolgáltatásokkal és az azzal kapcsolatos módosítást, hogy a kormányoknak képesnek kell lenniük arra, hogy ellenőrzésük alá vonják az olyan alapvető ügyekkel kapcsolatos közszolgáltatásokat, mint a víz és az energia, így ezen állásfoglalás ellen szavaztam.
A szavazáshoz fűzött írásbeli indokolások
Andrew Henry William Brons  
írásban. - Nem vagyunk laissez-faire kapitalisták, és úgy gondoljuk, hogy az államnak támogatnia kell azon munkavállalókat, akik önhibájukon kívül veszítették el állásukat. Azt szeretnénk, ha szuverén államok segítenék saját munkavállalóikat. Természetesen nem támogatjuk az uniós tagságot sem. Ám az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alap létezik, és forrásokat is rendeltek hozzá.
Ez az alap a tagállamok által nyújtandó segítség nem kívánt helyettesítője. Ha arról lenne szó, hogy a brit munkavállalóknak segítsünk ezen az alapon keresztül, akkor természetesen támogatnám a kezdeményezést. Így viszont csak vonakodva tudom támogatni azt, hogy az alapból svéd, holland és osztrák munkavállalókat támogassanak. Ha a szavazás nemleges lesz, úgy a pénzt nem fogják az adófizetők visszakapni. Azt az EU meg fogja tartani és abból olyan célokat fog támogatni, amelyek erre esetlegesen sokkal kevésbé érdemesek.
Diogo Feio  
írásban. - (PT) Az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alapot azért hozták létre, hogy abból olyan munkavállalókat támogathassanak, akiket a nemzetközi kereskedelem szerkezetének nagymértékű változásai sújtottak. Portugália, Németország, Spanyolország, Hollandia, Svédország, Írország és Ausztria már pályáztak, ami azt mutatja, hogy ez a probléma különböző földrajzi elhelyezkedésű és különböző gazdasági berendezkedésű és gazdasági fejlődésű tagállamokat érint.
Az ilyen gyorsasággal bekövetkező helyzetek megkövetelik, hogy a döntéshozók az európai gazdasági és társadalmi modellről, valamint annak fenntarthatóságáról és jövőjéről is elgondolkodjanak. Az ilyen helyzetek egyúttal azt is jelzik, hogy kiemelt jelentőségű, hogy előmozdítsuk új, jó minőségű munkahelyek megteremtését. Ahhoz, hogy ez sikeres legyen, támogatást kell nyújtanunk, le kell bontanunk az akadályokat, és le kell számolnunk az indokolatlan bürokráciával azok esetében, akik a nehézségek ellenére felvállalják, hogy új vállalkozásokat hoznak létre, és innovatív projektekben vesznek részt.
Függetlenül attól, hogy mennyire segítünk a munkavállalóknak, a kezdeményezés nem fog eredményt hozni, ha a vállalatok egymás után zárnak be, és ha az európai tőkekivonási trendet nem tudjuk megfordítani.
Az általam is támogatott, itt tárgyalt ügyek Svédországot, Ausztriát és Hollandiát érintik, és olyan nagy támogatást tudnak maguk mögött az illetékes parlamenti bizottságokban, hogy állásfoglalásra irányuló indítványt és véleményt fogadunk el.
Ilda Figueiredo  
írásban. - (PT) Bár fenntartjuk kritikai észrevételeinket az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alappal kapcsolatban, mivel véleményünk szerint elsősorban olyan intézkedéseket kellett volna elfogadni, amelyek a munkanélküliség kialakulását gátolják, mégis az alap elindítása mellett szavaztunk annak érdekében, hogy azoknak a munkavállalóknak, akiket a vállalati szerkezetátalakítások, illetve a nemzetközi kereskedelem liberalizálása érintett, ily módon segítséget tudjunk nyújtani.
Valójában arról van szó, hogy körülbelül 16 millió euró összegű támogatást teszünk elérhetővé Svédország, Ausztria és Hollandia számára, hogy az ottani, korábban az autógyártásban és építőiparban foglalkoztatott, jelenleg viszont munka nélkül maradt munkavállalókat segíthessük.
Ez az ötödik alkalom, hogy mobilizáljuk az alapot 2009-ben, és összességében 53 millió eurót hívunk le a tervezett 500 millió euróból. Meglehetősen tüneti kezelésnek tűnik, hogy alig több, mint 10 %-át használtuk fel a tervezett összegnek egy súlyos társadalmi válság közepette, és ez már önmagában is igazolja, hogy az alappal kapcsolatos szabályozásokat felül kell vizsgálni.
Françoise Grossetête  
írásban. - (FR) Az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alap létrehozásáról szóló Böge-jelentés mellett szavaztam. Ennek célja, hogy megóvjuk a munkahelyeket, és könnyítsünk azon munkavállalók helyzetén, akik egyrészt munkanélkülivé váltak a nemzetközi kereskedelemben bekövetkezett szerkezetátalakítás és a globális pénzügyi és gazdasági válság miatt, másrészt pedig újra be szeretnének lépni a munkaerőpiacra.
A három évvel korábbi, 2006-os létrehozása után, valamint a jelenlegi globális gazdasági és pénzügyi válság mellett igen fontos volt, hogy megkönnyítsük az európai alap felhasználásának feltételeit. Svédország, Ausztria és Hollandia ma célországai ezeknek a hatékonyabb és a korábbinál gyorsabb intézkedéseknek, és remélem, hogy az összes uniós tagállam jobban hozzá fog férni ehhez a finanszírozási forráshoz. Mivel az alap a 2007-2013-as pénzügyi kerethez kapcsolódik, maximális éves összege nem haladhatja meg az 500 millió eurót, ám fontos, hogy ezeket a forrásokat maradéktalanul felhasználjuk, ami jelenleg nem így van.
Az Európai Uniónak minden rendelkezésére álló eszközt fel kell használnia arra, hogy a gazdasági válság következményeit orvosolni tudja.
Jörg Leichtfried  
Én a jelentés mellett szavaztam, amely 15,9 millió eurót bocsát Ausztria, Svédország és Hollandia rendelkezésére. A globális gazdasági válság következtében egyedül Stájerországban 744 munkavállalót bocsátottak el a gépjárműipar beszállító ágazatában. Az EU már jóváhagyta az Ausztria által jogosan benyújtott támogatási kérelmet, amely 5 705 365 euró támogatást igényel az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alapból.
Ez teljes mértékben igazolható, hiszen Ausztriát különösen nagy mértékben érintette az export visszaesése. Például a járművek és gépkocsik exportja 51,3 %-kal, illetve 59,4 %-kal esett vissza. Az autóipar területén működő vállalatok és a számos beszállítót jellemző alacsony fokú diverzifikálás közötti szoros összefüggések miatt a válság az egész autóipart sújtja.
Jean-Luc Mélenchon  
írásban. - (FR) A svéd, osztrák és holland munkavállalókat feláldozzák a globalizáció oltárán. Újra megismétlem, hogy határozottan ellenezzük az alap mögött meghúzódó azon filozófiát, amely az európai munkavállalókat pusztán "fejkvóta változóknak” tekinti, és amely hozzásegít ahhoz, hogy a soha meg nem kérdőjelezett neoliberális globalizáció zavartalanul folytatódhasson. Az olyan óriásvállalatok érdekei, mint az amerikai Ford, amely jelenleg a Volvo Cars tulajdonosa, és majdnem 1 milliárd USD hasznot könyvelhetett el 2009 harmadik negyedévében, vagy a Heijmans NV fő részvényeseiként számon tartott Aviva, Axa és BlackRock érdekei háttérbe szorítják az európai polgárok érdekeit. Az alap ebben a kizsákmányoló politikában segédkezik.
Nuno Melo  
írásban. - (PT) Az Európai Uniót a szolidaritás jellemzi. Ez a szellem adja az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alap keretét. Az alap nélkülözhetetlen segítséget nyújt a munkanélkülieknek és a globális kontextusban folyó vállalatáttelepítések áldozatainak. Ez különösen akkor nyilvánvaló, amikor azt látjuk, hogy egyre több vállalat települ át más országokba, kihasználva az ottani alacsonyabb munkaerőköltségeket, különösen Kínában és Indiában, akár a szociális, munkaügyi és környezetvédelmi dömping árán is.
Andreas Mölzer  
írásban. - (DE) Újfent az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alapot (EGF) kell segítségül hívni a globalizáció hatásainak enyhítéséhez. Ezúttal a válság Stájerországot is érzékenyen érintette. Az elmúlt pár hónapban kilenc vállalat összesen 744 dolgozója vesztette el állását, Stájerország pedig pont ezért kérte az EU segítségét. Ahogy az a korábbi kérelmek esetében is történt, mindent nagyon alaposan megvizsgáltak, és örömömre szolgál, hogy Stájerország népe minden követelménynek eleget tudott tenni. A jelenlegi pénzügyi és gazdasági válság idején feltétlenül újra emlékeznünk kell a globalizáció negatív hatásaira.
Éppen ezért még érthetetlenebb, hogy a Parlament ma olyan állásfoglalást fogadott el, amely még inkább segíti a liberalizációt és a kereskedelmi korlátok lebontását, és ebből következően a globalizációt. Amíg az EU-ban nem változik meg a gondolkodásmód, addig csak azon munkálkodhatunk, hogy a globalizáció hatásait az érintett országokban orvosoljuk. Éppen ezért szavaztam fenntartások nélkül arra, hogy az alapból a támogatásokat kiutalhassák.
Wojciech Michał Olejniczak  
írásban. - (PL) Támogatom az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alap (EGF) igénybevételét, mivel a munkaerőpiacokon jelenleg uralkodó helyzet azt kívánja meg, hogy a munkavállalók érdekeit szem előtt tartva cselekedjünk. A korábbi válságokat az jellemezte, hogy csak egyes régiókat érintettek, és csak egy adott helyen koncentrálódtak. Akkor mindazok, akik elvesztették munkájukat vagy pénzügyi problémákkal szembesültek, külföldre tudtak menni, hogy munkát vállalhassanak, vagy több állást is betölthettek. Ma a pénzügyi válság globális jellegénél fogva ez már nem hoz megoldást.
A pénzügyi piacok jelenlegi állapota azt követeli meg, hogy olyan emberek millióit támogassuk, akik az elmúlt évben vesztették el munkájukat. Most persze itt arra gondolok, hogy ne csak abban segítsünk nekik, hogy munkát találjanak, hanem abban is, hogy a munkaerőpiac rugalmasságát kihasználhassák, hogy újabb képesítést adó továbbképzéseken vehessenek részt, valamint hogy számukra megfelelő képzéseket szervezzenek - pl. a számítógép-használat terén -, vagy hogy karrier-tanácsadást kaphassanak. Az EGF keretében rendelkezésre álló pénz legnagyobb részét arra kellene felhasználni, hogy előmozdítsuk a vállalkozói szellemet, és hogy támogassuk az önálló vállalkozói tevékenységet, hiszen amikor az emberek elveszítik munkájukat, akkor az, ha saját maguk valamilyen vállalkozásba kezdenek, vagy ha saját maguk számára jövedelmet termelnek, az megteremti a pénzügyi stabilitás és fejlődés lehetőségét.
Úgy gondolom, hogy az olyan programokra, mint az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alap, nagyon is szükség van, mivel azok egy adott helyzetre kínálnak választ, és azoknak nyújtanak segítséget, akiket a legjobban sújtottak a válság hatásai.
Aldo Patriciello  
írásban. - (IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Először is gratulálni szeretnék az előadónak a kiváló munkájához. Az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alap olyan eszköz, amelyet az Európai Parlament egyre gyakrabban használ a gazdasági konvergencia azon nehéz szakaszában, amely kontinensünket jelenleg sújtja.
Ez azt mutatja, hogy a válság ellenére az Európai Parlament a sokrétű politikai célok szinergiája révén el tudott fogadni olyan intézkedéseket, amelyek az általunk képviselt polgárok számára előnyösek. Ezen oknál fogva az alap mellett szavaztam, mert biztos vagyok abban, hogy ez olyan alapvető eszköz, amely segítségével a munkájukat elvesztett munkavállalóknak szakmai és egyben társadalmi integrációt tudunk biztosítani.
Marit Paulsen, Olle Schmidt és Cecilia Wikström  
írásban. - (SV) Svédország az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alaphoz fordult támogatásért a svédországi autóiparban tapasztalható elbocsátások miatt.
Meg vagyunk győződve arról, hogy a szabadkereskedelem és a piacgazdaság jó hatással van a gazdasági fejlődésre, és éppen ezért - elviekben - ellenezzük az országok vagy régiók számára nyújtott pénzügyi támogatást. Ám a jelenlegi gazdasági válság mélyebb, mint bármilyen más válság, amely Európát az 1930-as évek óta megrázta, továbbá a válság igen érzékenyen érintette a svédországi autógyártókat, főként pedig a Volvo Carst.
A Volvo Carsnál történt elbocsátásokat a Bizottság úgy értékeli, hogy azok "jelentős negatív hatással voltak a helyi és regionális gazdaságra” Nyugat-Svédországban. A Volvo Cars nagyon jelentős munkáltató Nyugat-Svédországban. Ha az Európai Parlament nem cselekszik, akkor a Volvo Cars munkavállalóira és beszállítóira nagyon nehéz idők várnak. A társadalmi marginalizáció és az állandósult kirekesztés valószínűsége nagyon magas, amit mi, liberálisok nem fogadhatunk el. Nagyon is együtt érzünk mindazokkal, akiket munkanélküliség sújt, és nagyon szeretnénk, ha számukra képzések indulnának.
Svédország az EU egyik nettó befizető országa, és ezért fontos az, hogy a Svédországban működő vállalatok munkavállalói szintén segítséget kapjanak az EU-tól, amennyiben a gazdasági válság őket is érinti.
Marie-Christine Vergiat  
írásban. - (FR) Az Európai Globalizációs Alkalmazkodási Alap további igénybevételével kapcsolatos szavazáskor tartózkodtam.
A szavazás többek között két, összesen 24 millió eurós összegű kifizetéséről is szól, amelynek kedvezményezettje Svédország és Ausztria. A másik kérelem pedig egy holland építőipari vállalathoz kapcsolódik.
Az autóipar az alap fő kedvezményezettje, bár ezen a területen állandósultak a gyárbezárások, a termelést más országokba telepítik, a munkaerőt nagy számban építik le, az alvállalkozókat pedig kiszolgáltatott helyzetbe hozzák. Ezenkívül az autóipar más jellegű pénzügyi segítséget is kapott a tagállamoktól a gazdasági fellendülés tervei kapcsán, valamint más típusú támogatásokat is megítéltek számára, amelyet célzottan az éghajlatváltozás elleni politikákkal összefüggésben nyújtottak.
E forrásokat, amelyeket az elbocsátott emberek képzésére kell felhasználni, ahhoz szükséges intézkedésként, hogy új munkahelyet találhassanak, nem az európai autóipar olyan értelmű kötelezettségvállalása ellenében nyújtják, hogy nem fog még több munkavállalójától megválni.
Nem kétséges tehát, hogy nem fogok egy olyan javaslatot támogatni, amelyik valójában a termelés máshova telepítését segíti elő.
Ilda Figueiredo  
írásban. - (PT) Ez a költségvetés-módosítás nyilvánvalóan az Európai Unió költségvetésében rejlő ellentmondásokra világít rá. Egyrészről globális értéke a gazdasági és társadalmi kohéziós politikák szükségleteihez mérten alacsony; másrészről a forrásokat nem használták fel, mivel azok az országok, amelyeknek leginkább szükségük volt erre a pénzre, nehézen tudták előteremteni a társfinanszírozáshoz szükséges költségvetést.
Ennek ellenére a Parlament elutasította a társfinanszírozás követelményeinek enyhítésére - főként a válságra tekintettel - előterjesztett javaslatainkat. A közösségi politika ilyen ellentmondásai és irracionalitásai csak a leggazdagabb és legfejlettebb országok érdekeit szolgálják, és végső soron még tovább növelik a társadalmi egyenlőtlenségeket és a regionális különbségeket. Emiatt szavaztunk az alap ellen.
A jelentés maga is alátámasztja álláspontunkat, amikor azt hangsúlyozza, hogy "az érintett tagállamtól függően különböző okai vannak, hogy az elvárt ritmushoz képest láthatóan lassabban történnek a kifizetések. Először is a jelenlegi gazdasági helyzetben néhány esetben nehézségbe ütközik a nemzeti társfinanszírozás előteremtése. Másrészt az, hogy a vidékfejlesztés 2009-es végrehajtása kevésbé dinamikus módon megy végbe az előző programozási időszak adott évéhez képest, azzal magyarázható, hogy egyes programokat későn fogadtak el, valamint - Románia és Bulgária esetében - nem állt rendelkezésre megfelelő tapasztalat a vidékfejlesztési programok végrehajtását illetően.”
Nikolaos Chountis  
írásban. - (EL) Az indítvány ellen szavaztam, mert az mindent összevetve a piacok és a kereskedelemi rendszer liberalizációját segíti elő, amely a szegény és fejlődő országok számára hátrányos hatásokkal jár, maga az indítvány pedig valójában nem foglalkozik a Föld környezeti szükségleteivel. Én azt gondolom, hogy a kereskedelem liberalizálását és ennek katasztrofális hatásait, amelyek hozzájárultak a jelenlegi pénzügyi, gazdasági, éghajlati és élelmiszerválság kialakulásához, a munkahelyek elvesztéséhez, a szegénységhez és az iparosodás leépüléséhez, el kell utasítani. Azért is szavaztam az indítvány ellen, mert az nem tartja tiszteletben teljes mértékben a kormányok azon jogát, hogy védelmezhessék az alapvető szolgáltatások nyújtásával és szabályozásával kapcsolatos képességüket, főként az olyan közjavak és közszolgáltatások vonatkozásában, mint az egészségügy, az oktatás, a kultúra, a kommunikáció, a közlekedés, valamint a víz és az energia.
Sajnos az Egységes Európai Baloldal/az Északi Zöld Baloldal Képviselőcsoportja által előterjesztett módosításokat nem fogadták el. A jövőben a nemzetközi kereskedelmi rendszer valódi reformjáért fogunk küzdeni, amely erőfeszítés arra irányul majd, hogy az igazságos kereskedelmet támogató szabályozásokat vezessenek be, ami a társadalmi igazságosság, a környezet védelme, az élelmiszer-szuverenitás és élelmezésbiztonság, a fenntartható mezőgazdaság, a fenntartható növekedés és kulturális sokszínűség terén meglévő nemzetközi szabályozásokhoz illeszkedik.
Anne Delvaux  
írásban. - (FR) "A dohai fejlesztési menetrend jövőjéről a WTO hetedik miniszteri konferenciáját követően” tárgyú közös állásfoglalásra irányuló indítvány ellen szavaztam. Általános megfontolásból tettem így, mert az indítvány nem rendelkezik jövőképpel a fejlesztés támogatását és a fejlődő országok tiszteletben tartását illetően, részletesebben kifejtve pedig azért döntöttem így, mert ugyan létfontosságú, hogy a dohai fordulót sikeresen lezárjuk, ezt azonban nem lehet minden áron megtenni. A nemzetközi kereskedelemnek figyelembe kell vennie a legszegényebb országokkal folytatott együttműködést, aminek Európában nagy hagyománya van. Ezenfelül a mezőgazdaság és a szolgáltatások liberalizációja vonatkozásában el kell mondanom, hogy nem támogatom az állásfoglalásban javasolt megközelítést, többek között azért sem, mert nem fogadták el az összes olyan módosítást, amely a szöveg kiegyensúlyozását célozta. Például a szolgáltatási ágazatban a tárgyalások felgyorsításához való hozzájárulás (a nagyobb mértékű liberalizáció megvalósulása érdekében) szóba sem jöhet.
Végül pedig sajnálatomnak adok hangot amiatt, hogy az állásfoglalás támogatja a bilaterális szabadkereskedelmi megállapodások megerősítését. Az ilyen jellegű megállapodások gyakran igen előnytelenek a fejlődő országok számára. Ha egyedül kell szembenézniük az EU-val, akkor sokkal gyengébb tárgyalási pozícióba kerülnek, és jellemzően sarokba szorítják őket.
Diogo Feio  
írásban. - (PT) Véleményem szerint a dohai forduló alapvető fontosságú a nemzetközi kereskedelem szempontjából, és nagyban hozzájárulhat ahhoz, hogy a fejlődő országokban csökkenjen a szegénység, és hogy a globalizáció előnyeiből mindenki igazságosabban részesüljön. Éppen ezért fontos, hogy a dohai fejlesztési menetrend figyelembe vegye ezt a hatást, és hogy valóban hozzájáruljon a millenniumi célok megvalósulásához.
A WTO-tagok számára fontos, hogy továbbra se vezessenek be protekcionista intézkedéseket, aminek igen súlyos következményei lehetnek a világgazdaságra. Meg vagyok győződve arról, hogy jobb, ám lassabb kiutat jelent a mostani gazdasági válságból, ha eltekintünk a protekcionista intézkedések bevezetésétől.
Ezért nagyon fontos, hogy a WTO-tagok a jövőbeli két- és többoldalú megállapodásokban a protekcionizmus ellen lépjenek fel.
José Manuel Fernandes  
írásban. - (PT) Támogatom, hogy az Európai Unió vezető szerepet játsszon a jelenlegi WTO-tárgyalásokon a dohai forduló lezárása érdekében, miközben szem előtt tartja a globális kihívásokat, mint például az éghajlatváltozást, a biztonság kérdését és az élelmiszer-szuverenitást. Remélem, hogy a végeredmény újabb piaci lehetőségeket nyit majd meg, erősödni fog a multilaterális kereskedelem, és így a kereskedelmet a fenntartható fejlődés szolgálatába lehet állítani. A WTO jobban is kezelhetné a globalizációt. De azt is elismerem, hogy a jelenlegi gazdasági válság közepette a WTO-ban elfogadott szabályozások és kötelezettségek nagyban akadályozták a tagokat abban, hogy korlátozó kereskedelmi intézkedéseket vezessenek be, és így inkább a gazdaságélénkítő intézkedések felé fordultak.
A WTO-tagoknak továbbra is a protekcionizmus elleni aktív küzdelem mellett kell elkötelezniük magukat. Remélem, jobb együttműködést érhetünk el a WTO és a más nemzetközi szervezetek és intézmények, például az ENSZ Élelmezési és Mezőgazdasági Szervezete (FAO), a Nemzetközi Munkaügyi Szervezet (ILO), az ENSZ Környezetvédelmi Programja (UNEP), az ENSZ Fejlesztési Programja (UNDP) és az ENSZ Kereskedelmi és Fejlesztési Konferenciája (UNCTAD) között. Ezért szavaztam igennel.
Ilda Figueiredo  
írásban. - (PT) Ez az állásfoglalás a 2001-ben elkezdődött dohai forduló kapcsán a Parlament neoliberális álláspontját hangsúlyozza, ám időnként említést tesz a társadalmi kérdésekről és a millenniumi fejlesztési célokról is.
De fő iránya a világpiac teljes liberalizációjának hangsúlyozása. Az állásfoglalás nem fogadja el, hogy itt az ideje a nemzetközi kereskedelem terén megváltoztatni a prioritásokat, és hogy el kell utasítani a szabadkereskedelmet, mert az negatív módon, növekvő munkanélküliséget és szegénységet okozva járult hozzá a jelenlegi pénzügyi, gazdasági, élelmezési és társadalmi válsághoz. A szabadkereskedelem csak a leggazdagabb országok és a legnagyobb gazdasági és pénzügyi csoportok érdekeit szolgálja.
Az általunk javasolt módosítások elvetése révén nemet mondtak arra, hogy a tárgyalásokban olyan változás állhasson be, amely a fejlődést és a társadalmi haladást, a jogokkal felruházott munkavállalást, valamint az éhség és szegénység elleni küzdelmet állíthatta volna az előtérbe. Sajnálatos, hogy nem tartották a legfontosabb dolgok egyikének, hogy az adóparadicsomokat megszüntessék, hogy az élelmiszer-szuverenitást és élelmezésbiztonságot, valamint a jó minőségű közszolgáltatásokat támogassák, továbbá hogy tiszteletben tartsák a kormányok azon jogát, hogy megóvhassák saját gazdaságukat és közszolgáltatásaikat főként az egészségügy, az oktatás, a víz, a kultúra, a kommunikáció és az energia területén.
Bruno Gollnisch  
írásban. - (FR) Nem, a globális szabadkereskedelem nem megoldás a jelenlegi válságra. Éppen ellenkezőleg: ez a válság egyik fő oka. A dohai forduló tárgyalásai már az elejétől kezdve akadoztak, és évekig álltak az alapprobléma, nevezetesen amiatt, hogy a rendszer elérte a mindenki által még elfogadható határokat - legyenek azok fejlett, fejlődő vagy éppen legkevésbé fejlett országok, amely a nemzetközi zsargonban az olyan országok megnevezése, amelyeket szegénység sújt, és amelyek kénytelenek egy olyan szélsőséges módon a versenyre épülő globális piacba integrálódni, amely aztán bekebelezi őket. Európában a minket kormányzó és a minket egyszerre gazdaggá és szegénnyé tevő pszeudo elit által fenntartott paradoxon szerint élünk: szegények vagyunk, mivel más választásunk nincs, mint hogy alulfizetettek legyünk annak érdekében, hogy a kereskedelmi háborúban nehogy alulmaradjunk az alacsony bérszínvonalú országokhoz képest; és egyúttal gazdagok is vagyunk azért, hogy a piacainkat elárasztó olcsó és gyakran rossz minőségű importárukat fogyaszthassuk.
Néhány évtizeddel ezelőtt a francia közgazdasági Nobel-díjas kézenfekvő megoldással állt elő: a szabadkereskedelem csak azon országok vagy szervezetek között lehetséges és kívánatos, amelyek ugyanolyan fejlettségi szinten vannak. Ilyen esetben kölcsönösen előnyös az érintett partnerek számára. Mindenki más számára azonban szabályozni kell a kereskedelmet, még akkor is, ha ez az ultraliberálisok prófétáinak éppen nem tetszik.
Sylvie Guillaume  
írásban. - (FR) Remélem, hogy a dohai fejlesztési forduló elvezet minket ahhoz, hogy méltányos és igazságos kereskedelmi kapcsolatokat alakítsunk ki. Ezért támogattam a képviselőcsoportom által benyújtott módosításokat, amelyek az állásfoglalást hivatottak tökéletesíteni annak érdekében, hogy a fejlődést generáló kereslet erősödhessen; hogy elérjük, hogy a közszolgáltatásokat ne kérdőjelezzék meg a szolgáltatásokkal kapcsolatos tárgyalásokon; hogy követeljük az ipari vámok elismerését, amelyeknek figyelembe kell venniük az egyes országok fejlettségi szintjét, és nem szabad hirtelen megnyitni ezeket a szektorokat a verseny előtt; és végül hogy a mezőgazdasági szektorban bizonyos termelési típusok számára fenntartsuk különleges és differenciált elbánást.
Nuno Melo  
írásban. - (PT) A nemzetközi kereskedelem rendszerében tapasztalható egyensúlyhiány méltánytalanul hozzájárul ahhoz, hogy a kontinensek közötti aszimmetria még inkább kiéleződik. Ebből a szempontból minden, ami hozzájárul a jelenlegi egyensúlyhiány kezeléséhez, mindenki számára előnyös, és bizonyosan hozzájárul egy olyan multilaterális rendszer létrehozásához, amely igazságosabb és méltányos szabályokon alapul. Ezzel elérhetjük azt, hogy mindenki számára méltányos szolgáltatáskereskedelmi rendszer jöhessen létre. Ez az a szellemiség, amely a dohai fejlesztési programban megjelenik.
Willy Meyer  
írásban. - (ES) A szabadpiaci fundamentalizmus 30 éve után a globális gazdaságra a legnagyobb válság leselkedik az 1930-as évekbeli nagy világgazdasági válság óta. A Kereskedelmi Világszervezet (WTO) neoliberális megközelítése, amely a szolgáltatások deregulációját, liberalizációját és privatizációját hirdeti, még nagyobb szegénységbe taszította a világ népességének legnagyobb részét mind a fejlődő, mind pedig az iparosodott országokban. Képviselőcsoportom mindig is elvetette a kereskedelmi liberalizációt és az azt kísérő pusztító hatásokat, amelyek a jelenlegi pénzügyi, gazdasági, éghajlati és élelmiszerválság részbeni okozói.
Ezért a WTO miniszteri konferenciáról szóló parlamenti állásfoglalás ellen szavaztam, képviselőcsoportom pedig azt javasolta, hogy a WTO-tárgyalásokon új felhatalmazásra lenne szükség. Ezt a felhatalmazást pedig a világ jelenlegi állapotához kellene igazítani. A felhatalmazásnak a nemzetközi kereskedelmi rendszer valós reformjára kellene törekednie, és olyan méltányos kereskedelmi szabályozást kellene elősegítenie, amely tiszteletben tartja a társadalmi igazságosság, a környezet, az élelmiszer-szuverenitás és a fenntartható mezőgazdaság terén fennálló nemzetközi megállapodásokat és nemzeti szabályozásokat.
Andreas Mölzer  
írásban. - (DE) Az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) Képviselőcsoport, az Európai Konzervatívok és Reformerek, valamint a Liberálisok és Demokraták Szövetsége Európáért Képviselőcsoportnak a dohai fejlesztési menetrendről és a WTO-ról szóló közös állásfoglalásra irányuló indítványa a gazdaság összes területén a globális liberalizáció trendjébe illeszkedik. Nem kétséges, hogy a kereskedelem és a kereskedelem élénkítésének útjában álló akadályok megszüntetése egyes területeken nagyobb jólétet eredményez. Azt is láthattuk már, hogy a szabadkereskedelem - főként ha az hasonlóan fejlett országok között valósul meg - szintén előnyös.
Azonban ha a kereskedelemben részt vevő felek fejlettségi szintje túlzottan eltérő, akkor ez a helyzet számos esetben mind a két félre negatív hatással van. A fejlődő országok piacainak teljes megnyitása az iparosodott országokból érkező export előtt egyes esetekben a helyi gazdasági szerkezet lerombolását hozta, az emberek számára pedig növekvő szegénységhez vezetett, és emiatt még több ember akart a nyugati országokba bevándorolni. Másfelől viszont Európát elárasztják a Távol-Keletről érkező olcsó áruk, amelynek előállításához - sok esetben - kizsákmányolják a munkaerőt. A nemzeti termelést leállították vagy más országba telepítették át, ami Európában munkanélküliséget okozott. Éppen ezért ebből a szempontból a kereskedelem előtt álló egyes akadályok megtartása - például Európában az élelmiszer-szuverenitás fenntartása - tökéletesen érthető. Arról sem szabad megfeledkezni, hogy a pénzügyi piac szolgáltatásai terén végbement liberalizáció nagy szerepet játszott a jelenlegi pénzügyi és gazdasági válság kialakulásában. Ennek ellenére az állásfoglalásra irányuló indítvány a liberalizáció folytatása mellett tör lándzsát, és azt segíti elő, hogy a WTO-nak még nagyobb szerepe legyen az új globális rend politikájának megteremtésében. Ezért szavaztam az indítvány ellen.
Evelyn Regner  
írásban. - (DE) Ma a dohai fejlesztési menetrenddel kapcsolatos állásfoglalás ellen szavaztam, mert ellenzem a közszolgáltatások bármilyen jellegű liberalizációját. Itt elsősorban a vízellátás, az egészségügyi szolgáltatások és az energiaszektor szolgáltatásainak liberalizációjára gondolok. A társadalmi kohézió szempontjából fontos, hogy a polgárok hozzájuthassanak a közszolgáltatásokhoz. E szolgáltatásoknak magas színvonalon kell működniük, tiszteletben kell tartaniuk az egyetemes szolgáltatás elvét, és mindenekfelett megfizethetőnek kell lenniük. Ebből a szempontból a nemzeti hatóságoknak jelentős mérlegelési hatáskörrel és kiterjedt lehetőségekkel kell rendelkezniük annak érdekében, hogy kialakíthassák szolgáltatásaikat.
Frédérique Ries  
írásban. - (FR) A globalizáció korában minden eddiginél fontosabb a kereskedelem hatékony szabályozása. Ezt a szerepet tölti be az 1995-ben megalakított és a GATT-ot helyettesíteni hivatott Kereskedelmi Világszervezet. Ahogy azt a jobboldali képviselőcsoportok által benyújtott és így ebédtájt általam is megszavazott közös állásfoglalásra irányuló indítvány hangsúlyozza, a WTO jelentős szerepet játszik annak biztosításában, hogy jobban irányítsuk a globalizációt, és annak hasznát egyenletesebben osszuk meg. Azok, akik a protekcionizmust, a magunkba fordulást támogatják, nyilvánvalóan rossz célpontot választanak, amikor a WTO-t az ellenőrizetlen liberalizmus halálos fegyverének tekintik. Ezen ENSZ szervezet jelenlegi főtitkára, Pascal Lamy volt az, aki 1999-ben a követendő utat kijelölte: ez az út pedig - éppen ellenkezőleg - az irányított globalizáció volt.
Ahhoz, hogy ezen úton haladhassunk tovább, az Európai Parlament néhány gyakorlati megoldást javasol: a legkevésbé fejlett országok számára teljesen adómentes és kvótamentes bejutást a piacokra, ami a fejlődő országok számára a dohai forduló sikeres eredménye; környezeti és társadalmi helyzethez igazodó keresletet, az agrárügyekben pedig a Bizottság által ellenőrzött felhatalmazást. E megoldásokat javasolva azt is leszögezzük, hogy az Európai Uniónak a saját politikai céljait prioritásként kell kezelnie, és nem szabad pusztán a kereskedelmi célokra összpontosítania.
Czesław Adam Siekierski  
írásban. - (PL) Örömmel üdvözlöm WTO-val kapcsolatos állásfoglalást, hiszen egy jelenleg kivételesen fontos problémáról van szó. A válság jellegét tekintve globális, és mindannyiunk érdeke, hogy kilábaljunk belőle. Azt gondolom, hogy a válság megfékezésének egyik hatékony módja az, ha a világkereskedelmet élénkítjük. A gazdaságok reformját regionális vagy nemzeti szintre korlátozni könnyebb, de hosszabb távon ez nem jelent jó megoldást a globális méretű válság leküzdéséhez, a válság elleni küzdelemhez pedig világméretű, közös eszközökre van szükség. Ezért mindent meg kell tennünk, hogy a Kereskedelmi Világszervezetben felgyorsítsuk a tárgyalásokat, mert ezeken keresztül liberalizálható a kereskedelem. Ugyanakkor a versenyképességet illetően is megfelelő elveket kell elfogadnunk. Ezen elvekben a termékminőség színvonala és a termék előállításának körülményei különösen fontosak, beleértve ebbe az éghajlatváltozás és a széndioxid-kibocsátás csökkentésének összefüggéseit is. A nagyon érzékeny termékek, úgymint a mezőgazdasági és élelmiszeripari termékek esetében különösképpen megfelelő megközelítést kell alkalmazni. A jövőben azon kell elgondolkodnunk, hogy a WTO keretei között a mezőgazdasági termékek kereskedelmének világméretű liberalizálásával együtt nem lenne-e érdemes az agrárpolitika egyes elemeinek világszintű szabványosítását is bevezetni. Az agrárszektor sajátos jellemzőit is mérlegelnünk kell: figyelembe kell venni az ágazat éghajlattól való függését, az élelmiszerbiztonsággal kapcsolatos minőségi kérdéseket, a termék-előállítás körülményeit, és a világ élelmiszer-ellátásának fenntartásával kapcsolatos problémakört sem szabad szem elől téveszteni. A WTO-tárgyalások során mások irányába nagyobb megértést és még több jó szándékot kell tanúsítanunk.
Nikolaos Chountis  
írásban. - (EL) Az indítvány ellen szavaztam, mert az teljes mértékben a terror elleni háború doktrínáján és politikáján alapszik, amelyet még mindig arra használnak fel, hogy segítségével jogokat és szabadságjogokat korlátozzanak, és a Lisszaboni Szerződésre hivatkozva a katonai beavatkozást és fellépést legalizálják. Az Európai Parlamentet is kizárták a társjogalkotói szerepből, az egyének jogaihoz és terrorellenes politikákhoz kapcsolódó intézkedések elemzéséből és szabályozásából, ami miatt csökkent az Unió szerepe e kulcsfontosságú ügyekben. Végül pedig hangsúlyozni szeretném, hogy mindezek mellett egy olyan módosítás is elfogadásra került, amely a nem kormányzati szervezetek szerepét torzítja, és amely e szervezeteket információforrássá és a számos terrorellenes biztonsági szolgálat eszközévé alacsonyítja le, ahelyett, hogy e szervezetek tevékenységükkel a társadalomnak segíthetnének.
Carlos Coelho  
írásban. - (PT) A dokumentumokhoz való nyilvános hozzáférés fontos tényezője annak, hogy biztosítsuk az intézmények demokratikus ellenőrzését és hatékony működését, ily módon is erősítve a polgárok intézményekbe vetett bizalmát. A stockholmi program keretében a Tanács újból megerősítette az átláthatóság fontosságát, és arra kérte a Bizottságot, hogy vizsgálja meg, milyen módon biztosítható legjobban a döntéshozatali folyamat átláthatósága, a dokumentumokhoz való hozzáférés és a felelősségteljes kormányzás a Lisszaboni Szerződés által kínált új lehetőségek fényében. Nincs kétségem afelől, hogy a dokumentumokhoz való hozzáférés szabályozásának jogalapját módosítani kell, és ugyanez érvényes arra a jogi kontextusra is, amelyben ennek működnie kell, főként az Unió intézményei és a polgárok közötti kapcsolat viszonylatában.
Jelentős fejlődésre van szükség például azon a területen is, amelyet személy szerint nagyon fontosnak tartok: az, hogy a Parlament gyakorolni tudja demokratikus ellenőrzési jogát a minősített dokumentumok felett. Az átláthatóság - legyen szó a nyilvánosságról vagy annak intézményi vonatkozásairól - az EU egyik alapelve. Az uniós intézmények, szervek, szolgálatok és ügynökségek tevékenységeit és az általuk hozott döntéseket a nyitottság elvének lehető legteljesebb körű figyelembevétele kell, hogy jellemezze.
Diogo Feio  
írásban. - (PT) A vita tárgyát képező aktuális kérdés a Lisszaboni Szerződést érinti, főként azt, hogy miként lehet annak 75. és 215. cikkét összeegyeztetni a Parlament azon hatáskörével, hogy bizonyos személyek és szervezetek ellen korlátozó intézkedéseket fogadhat el.
Míg úgy tűnik, hogy a 215. cikk kizárja a Parlamentet a döntéshozatali folyamatból, addig a 75. cikk a rendes jogalkotási eljárást határozza meg, így azt is, hogy a Parlament miként vesz részt a terrorizmus és az azzal összefüggő cselekmények elleni intézkedések meghatározásában és elfogadásában.
Mivel a 215. cikkben említett korlátozó intézkedések mögött meghúzódó indok gyakran pontosan a terrorizmus elleni harc, fontos meghatározni azt, hogy ez kivételt képez-e a 75. cikk alól, és ha igen, akkor elfogadható-e az, hogy a Parlamentet módszeresen kizárják az ilyen intézkedések elfogadására irányuló eljárásokból.
Úgy vélem, nyilvánvaló, hogy a jogalkotó ezen intézkedések elfogadását kizárólag a Tanácsra ruházta. Ezt a döntést a gyorsaság és az egységes döntéshozatal indokolja. Mindazonáltal úgy hiszem, hogy nem sürgős helyzetekben előnyös lenne a Parlamenttel egyeztetni, amikor ilyen intézkedéseket kívánnak elfogadni.
Ilda Figueiredo  
írásban. - (PT) A terrorizmus elleni harcot ismét ürügyül használják fel arra, hogy korlátozó intézkedéseket, a harmadik országok kormányaival, természetes vagy jogi személyekkel, csoportokkal vagy nem állami szervezetekkel szemben pedig szankciókat vezessenek be. Ez elfogadhatatlan, mivel a jelentés maga is elismeri, hogy a gyakorlatban nehéz különbséget tenni a különféle fenyegetéstípusok között, még akkor is, ha azt a jelentés megkíséreli.
Felismerjük, hogy a nemzetközi jognak való megfelelés terén más keretrendszerre van szükség. Nem fogadjuk el a kettős mérce politikáját, amelyet a harmadik országok kormányaival, természetes vagy jogi személyekkel, csoportokkal vagy nem állami szervezetekkel szemben az Egyesült Államok vagy jelentősebb európai hatalmak érdekei szerint határoznak meg. Példákban nincs hiány! Csak hogy néhányat említsek, itt van például a Nyugat-Szahara törvénytelen megszállása, Aminatou Haidar és más szaharai személyek marokkói fogva tartása, valamint Törökország kurdok és Ciprus elleni fellépései.
Ezért szavaztuk a jelentés ellen, bár egyetértünk az abban foglalt néhány bekezdéssel, főként azokkal, amelyek pontosításra kérik fel a Bizottságot.
Bruno Gollnisch  
írásban. - (FR) A Parlament állásfoglalása folyamatosan a terrorista szervezetek és az őket támogató államok elleni intézkedések szükségessége - például a pénzeszközök befagyasztása vagy diplomáciai vagy gazdasági szankciók bevezetése stb. -, valamint a személyeket és szervezeteket megillető azon jogok tiszteletben tartása között ingadozik, hogy megvédhessék magukat az ilyen vádakkal és szankciókkal szemben.
Nyilvánvaló, hogy a Parlament előbbre helyezi a gyanúsítottak jogait a nemzetek védelménél. Ám ha a demokráciák valójában nem tudják felvenni a harcot a terrorizmussal szemben, mert megtagadják saját értékeiket, akkor semmiképpen sem szabad azt a benyomást kelteniük, hogy megengedők vagy gyengék. Attól tartok, hogy ez az állásfoglalás pont ilyen képet fest. Az intézményi szempontok ellenére pont ezért szavaztunk ellene.
Sylvie Guillaume  
írásban. - (FR) Én az állásfoglalás mellett szavaztam, mert fontos számunkra, európai parlamenti képviselők számára, hogy parlamenti ellenőrzést gyakoroljunk a döntések felett, és hogy szankciókat vezessünk be az al-Kaidával és a tálibokkal összefüggésbe hozható személyekkel szemben, illetve azokkal szemben, akik Zimbabwében és Szomáliában a jogállamiságot fenyegetik. A megválasztott jogalap elfogadhatatlan; a rendes jogalkotási eljárás értelmében elvárjuk, hogy konzultáljanak velünk, és tájékoztassanak minket az ENSZ Szankcióbizottságban folyó munka fejleményeiről. Végül pedig sajnálom, hogy a Tanács rendkívül adminisztratív jellegű megközelítést követ az ügyben, jóllehet az egyének jogait érintő intézkedésekről van szó.
Timothy Kirkhope  
írásban. - Az Európai Konzervatívok és Reformerek Képviselőcsoportja a legfőbb támogatója a terrorizmus elleni intézkedéseknek az EU-ban, és határozottan úgy gondoljuk, hogy az Európai Unió nemzeti kormányainak együtt kell működniük, hogy a terrorizmus állandó fenyegetéseivel megbirkózhassanak. Az Európai Konzervatívok és Reformerek Képviselőcsoportja mindazonáltal úgy döntött, hogy két okból tartózkodik ezen állásfoglalás kapcsán. Először is minden olyan jogszabályt ellenzünk, amely a közös európai kül- és biztonságpolitika felé visz minket. Másodsorban pedig ehelyett egy hatékonyabb és megerősített koordinációt és együttműködést szeretnénk látni az EU és a nemzeti kormányok között, továbbá nagyon csalódottak vagyunk, hogy az állásfoglalás ezt nem tükrözi elég markánsan.
Nuno Melo  
írásban. - (PT) A felvetett kérdések mögött meghúzódó józan gondolkodásmód azt kívánja, hogy a doktrínák puszta értékelésénél, valamint a kinyilvánított szándékok és azok értelmezésének összeegyeztethetőségénél messzebb lássunk. Van ugyanis politikai következmény is, amely ahhoz a régi mondáshoz kapcsolható, hogy az, aki sokat tud tenni, nyilván kevesebbet is el tud végezni. Ez pedig a jelen esetben a következőket jelenti: Mi értelme van annak, hogy egy együttdöntési eljárásba bevont testületet, amely büntetőügyekben, valamint a terrortámadások megelőzésében és az azok elleni küzdelemben hatáskörrel rendelkezik, a priori kizárnak akkor, amikor más olyan intézkedések is szóba kerülnek, amelyek - mivel hatással vannak a polgárok jogaira - ebben a kontextusban fontosak lehetnek?
Alapvető fontosságú, hogy a Lisszaboni Szerződés értelmezése a jogalkotás vonatkozásában ténylegesen összhangban legyen a Parlament hatásköreinek megerősítésével, amiről a Szerződés rendelkezik. Legalább néhány esetben - ahogy ez a kérdésben fel is merült - lehetőséget kellene biztosítani arra, hogy kettős jogalap álljon rendelkezésre, amikor a polgárok jogai forognak kockán, és a terrorizmus elleni politikák kerülnek veszélybe. Más esetekben viszont, mint például Zimbabwe és Szomália esetében, opcionális jellegű konzultációt kellene bevezetni, ahogy azt az Európai Unióról szóló Stuttgarti Nyilatkozatban is megfogalmazták, amelyre szintén utalt a kérdés.
Andreas Mölzer  
írásban. - (DE) Az elmúlt években egyre több és több szabadságjogot korlátoztak a terrorizmus elleni harcra hivatkozva. Főként a SWIFT-megállapodásnak és a stockholmi programnak köszönhetően az "átlátható személy” egyre inkább valósággá válik. Természetesen a modern technológia, a globalizáció és a határok nélküli EU korában fontos, hogy a hatóságok együttműködjenek egymással, és hogy erre fel is készüljenek. Ezzel együtt az államnak nem szabad a terroristák szintjére süllyednie. Gondoljunk csak az EU és az egyes tagállamok megkérdőjelezhető szerepére a CIA repülőjáratai és az USA titkos börtönei kapcsán.
A jogszerűség ellenőrzése fontos ellensúly annak biztosításában, hogy a modern demokrácia követelményeinek megfelelően a vádlottat is megillessék a minimális jogok. A szóban forgó jelentés nem követ elég világos megközelítést, és túl keveset mond a múlt hibáiról és az adatvédelmi kérdésekről. Ezért a szavazás során tartózkodtam.
