Az Európai Képzési Alapítvány létrehozása (átdolgozott változat) (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont Lehideux úr jelentése a Foglalkoztatási és Szociális Bizottság részéről az Európai Képzési Alapítvány létrehozásáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslatról ról (átdolgozott változat) - C6-0243/2007 -.
Louis Michel
a Bizottság tagja. - (FR) Tisztet elnök asszony, előadó úr, hölgyeim és uraim, üdvözölni szeretném a Parlament munkáját, amelyet az Európai Képzési Alapítvány létrehozásáról szóló rendelet átdolgozott változatára irányuló javaslat kapcsán végzett, és külön köszönöm a Foglalkoztatási és Szociális Bizottság, valamint az előadó, Lehideux úr munkáját.
Amint Önök is tudják, az Európai Képzési Alapítványt 1990-ben azért hozták létre, hogy elősegítse a PHARE külső támogatási program szakképzés területén történő végrehajtását. Az alapítvány területi hatálya jelenleg a korábbi TACIS-, CARDS- és MEDA-program országaira terjed ki. Az Európai Unió politikáiban az oktatás és képzés, illetve a külkapcsolatok terén változások történtek, és az alapítvány szabályozását aktualizálni kell, hogy az figyelembe vegye ezeket a változásokat. Ennek eredménye a bizottsági javaslat, amelyen Önök dolgoztak.
Javaslatunk nem ír elő semmilyen új tevékenységet az alapítvány számára. Helyette arra törekszik, hogy pontosítsa az alapítvány céljait egy olyan kibővített tematikai alapon, amely magában foglalja az emberi erőforrás fejlesztését, különösen az egész életen át tartó oktatást és képzést.
A javaslat az alapítvány területi hatályát is kiterjeszti az Európai Unió új külkapcsolati politikai eszközeire való tekintettel. Ebben az új összefüggésben az alapítvány feladatait ki kell igazítani, ugyanakkor az alapítványt továbbra is a világosan meghatározott prioritásoknak kell vezérelniük.
Hálás vagyok az Európai Parlamentnek, hogy kedvezően fogadta a Bizottság javaslatát. A három intézmény közötti jó együttműködésnek köszönhetően sikerült olyan megoldásokat találnunk, amelyek mindháromnak megfelelnek, ideértve az olyan érzékeny kérdéseket is, mint például az igazgatótanács összetétele és az a mód, ahogyan az Európai Parlament speciális szaktudásával hozzájárulhat az alapítvány működéséhez. A Bizottság ezért késedelem nélkül elfogadja a múlt heti építő jellegű párbeszéd eredményeként megszületett, egységes szerkezetbe foglalt szöveget.
Összefoglalásként: munkatársam, Jan Figel nevében kihangsúlyoznám, hogy mennyire fontos sikerre vinnünk az együttműködésünket, mivel ez teszi lehetővé az Európai Képzési Alapítványnak, hogy rövid időn belül alkalmazhassa a számára kidolgozott új jogi alapokat, és így hatékonyabb támogatást nyújthasson a kedvezményezett országoknak, ami végül is a munkánk célja volt.
Bernard Lehideux
előadó. - (FR) Tisztelt elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim, amikor Torinóban jártam, megtapasztalhattam az alapítvány által végzett kiváló munkát, amely egy fontos és nagyon hatékony eszköz arra, hogy támogassuk a szakképzési rendszerek fejlődését az EU partnerországaiban. A Bizottság javaslata aktualizálja az alapítvány céljait és irányítását annak érdekében, hogy az alapítvány tevékenységének erős jogi alapja legyen. Véleményem szerint a Tanáccsal elért kompromisszum két lényeges területen kínál előrehaladást.
Először is, az új rendelet lehetővé teszi az alapítvány számára, hogy az EU valamennyi partnerországában tevékenykedjen, beleértve a szomszédságpolitika és az előcsatlakozási programok keretein kívül eső országokat. Ez egy fontos szempont. Az Unió például olyan döntéseket is hoz, amelyeknek közvetlen hatásuk van az AKCS-országok gazdaságára. Nem kell emlékeztetnem Michel biztos urat arra, hogy ilyen a közelmúltban is történt a cukorpiac közös szervezésének reformja esetében, amely arra kényszerítette ezeket az országokat, hogy radikálisan diverzifikálják az ipari tevékenységüket. Az alapítvány hasznosan járulhatott volna hozzá ehhez a változáshoz, és hasonló esetekben a jövőben is hasznos segítséget nyújthat.
A kompromisszum másik előnye - amelynek én nagy jelentőséget tulajdonítok -, hogy bevonja a parlamenti képviselőket az alapítvány tevékenységének felülvizsgálatába. Ez a kérdés azonban túllép ennek az ügynökségnek a keretein. A Parlamentnek csak egyetlen - gyakran nagyon rövid - lehetősége van arra, hogy betekintést nyerjen az ügynökségek működésébe, ez pedig a költségvetésről, illetve a költségvetés végrehajtására vonatkozó felelősség alóli mentesítésről történő szavazás. Véleményem szerint a továbbiakban - különösen a Lisszaboni Szerződés közelgő hatályba lépésével - nem lesz lehetséges, hogy a Parlament ne vegyen komolyabban részt azokban az ügyekben, amelyeket az ügynökségek kezelnek. Ezért ennek az alapítványnak a konkrét esetében a Parlament - bár szavazati jog nélkül, de - három képviselőt jelöl az igazgatótanácsba, feltéve, hogy megfelelő ismeretekkel rendelkeznek az alapítvány tevékenységi területén. A Parlament külső személyeket vagy parlamenti képviselőket is jelölhet. A Parlamenten múlik, hogy felelős döntést hozzon az igazgatótanácsi képviselet megválasztása tekintetében. A fő szempont most az, hogy a jövőben rendelkezésre áll ez a választási lehetőség, illetve, hogy elindult a vita a Parlament részvételéről.
Tekintetbe véve az ügynökségek növekvő számát, alapvető fontosságú, hogy valamennyi európai intézmény megvizsgálja az e tevékenységének ellenőrzésére szolgáló eszközöket. Ebben az összefüggésben meggyőződésem, hogy valódi kapcsolatot kell létrehoznunk a Parlament és az ügynökségek között. Hasonlóképpen az új rendelet célja, hogy formát adjon az alapítványi igazgató parlamenti bizottságok előtti meghallgatásainak. Az igazgató már évek óta évente egyszer jelent meg a Parlament előtt a Foglalkoztatási Bizottság meghívására, de ezt a meghívást a múltban nem tették hivatalossá. Végül, az igazgatótanács ötéves időtartamra fogja kinevezni az igazgatót a Bizottság által előterjesztett legalább három jelöltet tartalmazó lista alapján; a kinevezés előtt az igazgatótanács által kiválasztott jelöltnek nyilatkozatot kell tennie az Európai Parlament illetékes bizottságai előtt, és válaszolnia kell a bizottságok tagjai által feltett kérdésekre.
Legyünk azonban őszinték. A Parlament részvételének kérdésében elért kompromisszum szerényebb, mint amit reméltem. De szembe kell néznünk a dolgokkal. A vita jelenlegi állásában senki sem kész ennél tovább eljutni. Ezért jó döntés támogatni a megtárgyalt csomagot, hogy az alapítvány a lehető leghamarabb stabil alapokon működhessen tovább.
Ezért megkérem a képviselőket, hogy fogadják el a 11. számú kompromisszumos módosító indítványt, amely a Michel biztos úr által imént említett háromoldalú párbeszéd eredménye, azt teljes egészében fogadják el, és ne engedjenek a kísértésnek, hogy olyan módosító indítványt fogadjanak el, amely felborítaná az elért egyensúlyt.
Köszönöm a szlovén elnökségnek és a Bizottságnak az ügyben folytatott párbeszéd minőségét, és természetesen köszönöm a társelőadóknak a támogatást.
Gabriele Stauner
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - (DE) Tisztelt elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim, köszönetemet szeretném kifejezni a Tanáccsal és a Bizottsággal folytatott építő jellegű tárgyalásokért, nagy hálával tartozva természetesen előadónknak, Lehideux úrnak.
A bizottságban, illetve a háromoldalú párbeszéd során kompromisszumot értünk el a torinói alapítványról, amelyet az új rendelet teljesen új alapokra fog helyezni. A fő célkitűzésünk a Torinóban székelő ügynökség prioritásainak újbóli kijelölése során az, hogy erősítsük az alapítvány és az Európai Parlament közötti kapcsolatokat, és javítsuk az alapítvány általános hatékonyságát. A Parlament nagy jelentőséget tulajdonít a szakképzés európai támogatásának, és úgy véljük, hogy a továbbiakban nem szabad valamiféle ellenőrző testületként, utólag értékelnünk az alapítvány által végzett munkát, hanem konkrét szerepet kell játszanunk az alapítványi programok tartalmának és formájának meghatározását célzó folyamatokban, és lehetőséget kell kapnunk a véleménynyilvánításra.
Nagy jelentőséget tulajdonítunk ezért két dolognak. Ezek közül az első az igazgatótanács összetétele, a második pedig az alapítvány igazgatójának kinevezésére szolgáló eljárás. Az utóbbi pont tekintetében megfelelő megoldást sikerült kialakítanunk a bizottságban a PPE-DE javaslata alapján. Amint az előadó elmondta, az új rendelet 10. cikke alapján az igazgatót a Bizottság által előterjesztett, legalább három jelöltet tartalmazó listáról fogják kinevezni. A kinevezés előtt az igazgatótanács által kiválasztott jelöltnek meg kell jelennie az Európai Parlament illetékes bizottsága vagy bizottságai előtt, nyilatkozatot kell tennie, és kérdésekre kell válaszolnia.
Egy bonyolultabb - és az aktuális kompromisszumban a képviselőcsoportom szempontjából nem kielégítően rendezett - ügy az igazgatótanács összetétele. A javasolt 7. cikkben meghatározott elrendezés, amelynek keretében a Parlament kijelölhet három nem szavazó képviselőt, nem megfelelő. Szeretnénk lehetőséget kapni arra, hogy az igazgatótanács döntéshozatali folyamatainak hatékony szereplői legyünk, és ne csupán szobadíszek. Ezért alapvetőnek tekintjük, hogy a Parlament három szakosodott képviselőt küldhessen az igazgatótanácsba, és mondani sem kell, hogy ugyanolyan szavazati jogokkal kell rendelkezniük, mint az igazgatótanács összes többi tagjának.
Véleményünk szerint az igazgatótanács hatékony működésének biztosítása érdekében korlátozni kell a tagok számát. Nem látjuk égető szükségét annak, hogy az EU minden tagállama képviselőt küldjön. Ehelyett meg kellene elégednünk a tagállamok kétharmadából származó képviselőkkel, és alkalmaznunk kellene a Lisszaboni Szerződésben előírt rotációs szabályokat. A Bizottság, a Parlament és a Tanács három-három képviselője mellett a tagállamok még így is túlsúlyban lesznek. Végül is az igazgatótanács nem a részvényesek közgyűlése, hanem a részvényeseket képviseli a napi döntéshozatali folyamatban és gyors döntéseket hoz.
Megkérem ezért a Tanácsot - amelynek a képviselője sajnos jelenleg nincs itt -, hogy gondolja át még egyszer az álláspontját. A hatékony működés érdekében arra kérem a Házat, hogy támogassa a 10. módosítást.
Ole Christensen
a PSE képviselőcsoport nevében. - (DA) Tisztelt elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim, szeretném megköszönni az előadó, Lehideux úr együttműködését és munkáját, amelyet a torinói Európai Képzési Alapítványról szóló javaslat kapcsán végzett. A szocialista képviselőcsoport társelőadója voltam az Európai Parlamentben, és túl vagyunk néhány kemény tárgyaláson a Tanáccsal, de úgy vélem, hogy egy jó kompromisszumos javaslathoz jutottunk el. Bár az alapítvány munkája azokat az országokat célozza, amelyek nem tagjai az EU-nak és ezért nem fogadták el a lisszaboni célkitűzéseket, van értelme ebben a kontextusban is beszélni ezekről a célkitűzésekről. Végül is a lisszaboni célkitűzések a valóságban csak a fejlődés és növekedés egyik útját képviselik, és nem kell ahhoz az EU tagjának lenni, hogy valaki erre törekedjen.
Az oktatás az egyik olyan tényező, amely támogatja a növekedést és a fejlődést az EU-ban. A jobb oktatásba történő beruházás biztosíthatja azt, hogy az EU-ban elérjük a lisszaboni célkitűzéseket, és együtt tegyük Európát egy jobb, élhető hellyé. A lisszaboni célkitűzések elérésének egy másik fontos eszköze a rugalmas biztonság a munkaerőpiacon, és az oktatás és a rugalmas biztonság nagyon szorosan összefügg. Az oktatás segítségével jobb és versenyképesebb munkaerőt lehet kialakítani, amely viszont lehetővé teszi az erőteljesebb növekedést.
Fontos, hogy az EU jövőjét hosszútávon vizsgáljuk. Ezért az Európai Képzési Alapítvány egy nagyon fontos ügynökség. Az EU nem lehet egy zárt klub. Fontos, hogy annyira segítsünk a potenciális új tagállamoknak, amennyire csak tudunk. Meg kell természetesen követelnünk az új tagállamoktól, hogy megfeleljenek bizonyos követelményeknek és előírásoknak, de segítenünk is kell nekik ebben. Úgy vélem, hogy az új struktúra, amelyet a torinói alapítvány számára bevezettünk, egy nagy előny a jövőbeni kihívások szempontjából, és úgy vélem, hogy az alapítvány segítséget nyújthat a potenciális új tagállamoknak az EU-hoz való csatlakozásban.
Nagyon örülök annak is, hogy az alapítvány új struktúrája megerősíti a kapcsolatot az Európai Parlament és az alapítvány között. Lehetőségünk lesz három szakértőt nevezni az igazgatótanácsba. Ez azt mutatja, hogy a Tanács kezdi elfogadni, hogy az Európai Parlamentnek több befolyással kell rendelkeznie ezen a területen.
Renate Weber
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Tisztelt elnök asszony, szeretném megköszönni Lehideux úrnak a jelentést. Teljes mértékben osztom az Európai Képzési Alapítvány kiterjesztett földrajzi mandátumával kapcsolatos véleményét.
Ez az ügynökség, amely az EU külpolitikájának eszközeként funkcionál, rendelkezik azzal a potenciállal, hogy teljes válaszokat adjon az olyan földrajzi területek kihívásaira, mint Afrika, a Karib-tenger és a Csendes-óceán. A gazdag tapasztalatokat, amelyeket az alapítvány az évek során szerzett, most olyan területek felé irányíthatjuk, amelyeknek rendkívül nagy szükségük van a szakképzésre a képzés és a társadalmi beilleszkedés hozzáférhetőségének javítása érdekében.
Az ACSK-terület legtöbb országa jelenleg figyelemreméltó gazdasági reformokkal hajt végre, és a siker érdekében emberi erőforrásokra van szükségük. Az alapítványnak rendelkeznie kell a mandátummal és az erőforrásokkal, hogy válaszolni tudjon az ilyen igényekre. Még tovább megyek, és azt mondom, hogy amikor megnöveljük az alapítvány mandátumát, ideiglenes kapcsolattartó hivatalok létesítését is tervbe kell vennünk azokon a területeken, amelyeken az ügynökség tevékenysége koncentrálódik. Ezek a hivatalok lehetővé tennék az alapítvány számára, hogy jobban megszervezhesse a tevékenységét, és jobban láthatóvá tenné az intézkedéseit harmadik országok számára is. Teljesen egyetértek az előadó javaslatával, hogy nagyobb átláthatóságra van szükség, és osztom azt a javaslatát, hogy parlamenti képviselőkkel egészítsük ki az ügynökség igazgatótanácsát.
Összefoglalva, úgy vélem, hogy az emberi erőforrások tekintetében az Európai Uniónak szélesebb megközelítést kell követnie. Fel szeretnénk állítani a "kék kártya” eljárást, amely lehetővé teszi a külföldi képzett munkavállalóknak, hogy legálisan dolgozzanak Európában, valamint hogy az EU hozzájárulhasson e képzett munkavállalók képzéséhez. Amint azonban már említettem, a képzett munkavállalókra a saját országukban is nagy szükség van, ha azt szeretnénk, hogy ezek a régiók valóban fejlődjenek. Az Európai Képzési Alapítvány szerepe ezért alapvető jelentőségű lesz.
Sepp Kusstatscher
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (DE) Tisztelt elnök asszony, hölgyeim és uraim, azzal szeretném kezdeni, hogy megdicsérem a torinói Európai Képzési Alapítványt az 1994 óta végzett értékes munkáért.
Az ügynökségek és alapítványok által végzett munkát gyakran nem tekintik többnek, mint költségtényezőnek. Erős meggyőződésem, hogy a torinói alapítványunk tevékenysége nagyon hasznos szomszédsági támogatást jelent, akár a Balkánon, akár Kelet-Európában vagy Észak-Afrikában. A gyakorlati támogatást, amelyet az alapítvány a fejlődés és a magas minőségű képzési rendszerek kialakítása terén partnerországainknak nyújt, nem lehet eléggé nagyra értékelni. Szeretném kifejezni ezért a köszönetemet és nagyrabecsülésemet az alapítvány felső vezetésének.
Őszinte kritikával kell azonban fordulnom a Tanácshoz, amelynek tárgyalási taktikái - miután az első körben létrejött az egyetértés - olyan húzásokat is magukban foglaltak, mint a Tanács képviseletének 27 főre történő bővítése, valamint hogy kezdetben nem akarták megérteni, miért szeretne a Parlament is képviselet kapni az igazgatótanácsban, majd pedig végül beleegyeztek ugyan a három szakértő képviselőbe, de csak szavazásra nem jogosult tagként. A Tanács hozzáállása egyszerűen érthetetlen volt.
Csak megismételni tudom, hogy érthetetlen számomra a Tanács elnökségének ideges és védekező hozzáállása. Arra is bizonyíték ez, hogy milyen nehézségekkel kell szembenéznie a tagállamaink kormányainak, amikor fel akarják mérni azt a jelentőséget, amelyet az Európai Parlamentnek - az Unió egyetlen demokratikusan választott testületének - kell tulajdonítaniuk.
Köszönetem az előadónak.
Derek Roland Clark
az IND/DEM képviselőcsoport nevében. - Tisztelt elnök asszony, a Bizottság megint elébe ment a jogszabályoknak. Az EU-nak nincs illetékessége az oktatási kérdésekben, legalábbis a lisszaboni szerződés megerősítéséig, és ez az ír népszavazáson múlik. Előre borítékolható a népszavazás eredménye, vagy a "nem” szavazatot egyszerűen csak félresöprik, mint a francia és a holland népszavazás eredményét?
Milyen lesz a felépítése ennek a képzési alapítványnak? Úgy látom, hogy a javaslatunk szerint a tagállamok változó hat képviselője, plusz a Bizottság hat képviselője és a Parlament csupán három képviselője, vagy esetleg a partnerországoknak a Bizottság által kinevezett plusz képviselői fogják működtetni. Az utóbbi esetben a felelősség részben olyan országok kezében lesz, amelyek nem tagállamok, és ez a nem választott Bizottságnak adja a legnagyobb beleszólást. Ez nem igazán demokratikus.
A 7. módosítás azt javasolja, miszerint a Bizottság terjesztené elő a jelölteket az alapítvány igazgatói posztjára, és ez többekben aggodalmat váltott ki. Ez további javaslatokhoz vezetett az alapítvány igazgatóságának összetételét illetően, egészen addig a működésképtelen javaslatig, hogy minden tagállamnak legyen egy képviselője.
Nem a legjobb kezdés, ha ennyi ellenjavaslat létezik az alapítvány igazgatóságának összetételére vonatkozóan, de ez az egész felveti azt a kérdést, hogy: miért is gondolja bárki, hogy szükségünk van egy ilyen alapítványra? Az a véleményem, hogy a képzési alapítvány nem csak hogy szükségtelen, de nem kívánatos eredményre is fog vezetni. Ha az EU helyett megvizsgálják Európa országait, a legkülönfélébb képzési rendszereket fogják találni. Különböző szabványok léteznek, de számos képességet fejlesztenek, és ezért van Európának ilyen gazdag öröksége. Az egyes országok mindig kitermelték a maguk művészeit, zeneszerzőit, íróit és így tovább. Még a kis országok is előálltak például világhírű zeneszerzőkkel. Minden egyes ország kitermeli a vezetőit és szakértőit, technikusait, bankárait, sportolóit és mindazon egyéb képességek képviselőit, amelyekre a képzés kiterjed.
Tehát sokféle képesség létezik, és minden ország a maga módján járul hozzá ehhez. Ha megpróbáljuk mindezt összerakni egy Európai Képzési Alapítványban, az számos ország képzési rendszeréből kiszívja az életet. Egyetlen alapítvány nem rendelkezhet a nemzeti íz valódi minőségével. Sokszínűségre van szükségünk, nem egy harmonizált egypályás megoldásra.
Röviden, egy ilyen rendszerrel többet veszítünk, mint amennyit nyerünk. Kérem, felejtsék el ezt az ügyet, és tegyék inkább lehetővé, hogy Európa országai megtehessék a hozzájárulásukat a nagy egészhez. Ez még lelkesedést is generálhatna az egész EU-projekt iránt, amely jelenleg a két alapító állam "nem” szavazata, illetve az EU-nak a lakosság felé történő eladására tett folyamatos erőfeszítés alapján ítélve sajnálatos módon hiányzik.
Jan Andersson
(SV) Köszönöm, elnök asszony. Szeretném azzal kezdeni, hogy megköszönöm Bernard Lehideux kiváló munkáját, a kiváló kapcsolatokat, amelyeket az elnökkel és a koordinátorokkal ápolt a folyamat során, és hogy lehetővé tette számunkra, hogy első olvasatra elérhessük a megegyezést. Szeretném megköszönni az Európai Képzési Alapítvány képviselőinek is az információikat, amely számos további kapcsolatot eredményező fontos hozzájárulás volt. Az oktatás, a szakképzés és az egész életen át tartó tanulás egyre fontosabbá válik. Fontos az EU-ban, de a partnerországokban is. Együttműködésre van szükség a Cedefop és az Európai Képzési Alapítvány között.
Ez az új rendeletre vonatkozó javaslat tartalmaz néhány olyan elemet, amelyek hozzájárulnak a helyzet javulásához. Először is, a szakképzésre való kizárólagos összpontosítás helyett a hatáskört kibővítették az egész életen át tartó tanulással. Ez egy olyan elképzelés, amelyből egyre inkább merítünk, és amely fontos szerepet tölt be a politikánkban. Másodszor, a részt vevő országok száma növekszik, amint azt Lehideux úr is mondta. Magában foglalja a partnerországokat, de nem csupán a szomszédságpolitikai és előcsatlakozási programokba bevont országokat, hanem valamennyi partnerországot. Harmadszor, megerősítették a Parlamenthez fűződő kapcsolatokat. Eddig is jó volt az együttműködés közöttünk, amelyet most még tovább fejleszthetünk az új rendelet révén. Úgy vélem, hogy jó megegyezést értünk el, úgy az alapítvány igazgatójának kinevezését, mint azt a tényt illetően, hogy kinevezhetünk három szavazásra nem jogosult szakértőt az igazgatótanácsba. Nem értünk el mindent, amit akartunk, de ez mégis egy jó kompromisszum, amely kedvező jövőt ígér. Ez egy jó kiindulópont. Az egész életen át tartó tanulást a Parlament és az ezen az ügyön dolgozó alapítványok közötti együttműködési folyamatként fejleszthetjük. Ez fontos dolog.
Louis Michel
a Bizottság tagja. - (FR) Tisztelt elnök asszony, először is szeretnék köszönetet mondani, illetve üdvözölni az itt elhangzott különféle nyilatkozatokat, amelyek mindegyike támogatja Lehideux úr jelentését. Nyilvánvalóan én is támogatom, mert úgy vélem, hogy valóban nagy lépést jelent előre. Már látom és elképzelem az új kilátásokat, amelyek - bármit is mondanak egyesek - megnyílnak itt, és ezért örülök, hogy kétségkívül széleskörű egyetértést fogunk elérni a javaslat tekintetében. Válaszolnék viszont két elhangzott ellenvetésre.
Először, a 7. cikk 10. módosítása. Emlékeztetném Stauner urat, hogy fennáll az összeférhetetlenség kockázata, mert a Parlament az a hatóság, amely megadja költségvetés végrehajtására vonatkozó felelősség alóli mentesítést. Jogi szempontból legalábbis egyértelműen összeférhetetlenség állna fenn.
Másodszor, szerintem van értelme a két hatalmi ág szétválasztásának. Sok éven át parlamenti képviselő voltam, és soha nem tartottam igényt több felelősségre, mint amennyi egy parlamenti képviselőnek jár. Sajnos azt kell mondanom, hogy a parlamenti képviselők alapvető szerepe nem az irányítás. A parlamenti képviselők alapvető szerepe a vizsgálódás és a jogalkotás, és természetesen a kormányok és a vezetők ellenőrzése. Nem értem ezért azt a hangsúlyeltolódást, amelyet egyesek normálisnak tartanak. A magam nevében beszélek, de parlamenti vitát tartunk, és azt hiszem, hogy ha a Parlament összetéveszti az ellenőrző feladatát a szerepével össze nem egyeztethető irányító feladattal, az eltérítheti a Parlamentet az alapvető feladatától. Így lehet lerombolni egy parlamentet. Nem lenne összeegyeztethető a demokrácia magas elveivel, ha egy parlament egyfajta irányító gyűléssé akarna válni. Ezt azért mondom, mert meggyőződésem, hogy fontos szétválasztani a hatalmi ágakat.
Meggyőződésem, hogy az elért kompromisszum a lehető leghatékonyabb, főleg azért, mert biztosítja a Parlament függetlenségét ellenőrző feladatainak végrehajtása során.
El kell ismernem, hogy gyakran megdöbbentenek egyes előadott nézetek, de végül is ezért vagyunk itt. Azt hiszem, Clark úr volt az, aki azt mondta, hogy a Bizottság túllépte a hatáskörét, és hogy az Európai Képzési Alapítvány nem kívánatos eredményre vezethet. Ez eléggé ellentmond a valóságnak, a tapasztalatoknak, valamint az alapítvány figyelemreméltó munkájáról készült teljesen független értékeléseknek.
A fejlesztésért felelős biztosként már előre látom - a fő módosításnak köszönhetően, amelyet kétségkívül el fognak fogadni - a hatékonyság lehetőségét, a kínálkozó pozitív lehetőségeket, különösen - amint azt néhány felszólaló felvetette - az én hatókörömbe eső országokban, ahol a szakképzés kulcsfontosságú tényező. Itt a migrációigazgatási és információs központra gondolok például Maliban, egy kísérleti projektre, amelyet hamarosan elindítunk. El tudom képzelni, hogy milyen hasznos szerepet tudna betölteni itt az alapítvány.
Ezért csak üdvözölni tudom az alapítvány eredményeit, és teljes mértékben visszautasítom azt a kritikát, hogy nem kívánatos eredményre vezetne. Nyilvánvaló, hogy az emberek nem képesek megváltoztatni a természetüket. Akik nem szeretik Európát, túlzó kijelentéseket tesznek, és ez - a szóban forgó képviselővel szemben érzett minden tiszteletem mellett is - egy túlzás; ezért nincs is semmi értelme.
Bernard Lehideux
előadó. - (FR) Tisztelt elnök asszony, biztos úr, úgy vélem, mindannyian vagy csaknem mindannyian ugyanazon az állásponton vagyunk az ügy lényegét tekintve, és megköszönöm a biztosnak, amit az alapítvány jövőbeli lehetőségeiről mondott.
Egy pontot még nyilvánvalóan el kell rendezni és szeretnék egy észrevételt tenni ezzel kapcsolatban: ez az EPP 10. módosítása. Az európai intézmények közötti párbeszéd abszolút létfontosságú. Ez a párbeszéd lezajlott. Kollégám, Kusstatscher úr azt mondja, hogy a Tanács hozzáállása a párbeszéd alatt nem olyan volt, mint amilyet vártunk. Igaza van, de a végén megvolt a háromoldalú párbeszéd, számos megbeszélésre került sor, és ezeknek a megbeszéléseknek a végén jeleztük a beleegyezésünket. Szerintem nem lehetséges párbeszéd az intézményeink között, ha - miután beleegyezésünket adtuk - pár nap múlva visszavonjuk azt egy módosítás előterjesztésével. Tehát vitatkoztunk, nem értettünk mindenben teljesen egyet, mindenki tett egy lépést a normalizálás irányába, és végül elérkeztünk egy kompromisszumos szöveghez.
Arra kérem a képviselőcsoportokat, minden képviselőcsoportot, hogy fogadja el azt a javaslatot, hogy mutassunk szolidaritást a döntéssel, amelyet meghoztunk, a beleegyezéssel, amelyet a háromoldalú párbeszéd végén a Tanácsnak és a Bizottságnak adtunk, és megkérem képviselőcsoportokat, hogy ez a szolidaritás tükröződjön a szavazataikban is. Ha valaki változást szeretne, annak azt is tudnia kell, meddig mehet el. Röviddel ezelőtt azt mondtam, hogy én egy kicsit tovább mentem volna, de nem hittem, hogy mindenki fel van erre készülve. A dokumentum előadójaként jó megállapodást sikerült elérnem, és a kollégáim is támogattak a munkámban, akiket megkérek, hogy továbbra is - egészen a szavazásig - mutassanak szolidaritást a kompromisszumos megállapodással kapcsolatban.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra ma déli 12 órakor kerül sor.
