Kodukorda uue artikli 202 a "Liidu sümbolite kasutamine parlamendis” lisamine (arutelu)
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on põhiseaduskomisjoni nimel Carlos Carnero Gonzáleze koostatud raport Euroopa Parlamendi kodukorda uue artikli 202 a "Liidu sümbolite kasutamine parlamendis” lisamise kohta.
Carlos Carnero González
raportöör. - (ES) Härra juhataja, otsus, mille vastuvõtmise ettepanek minu raportis Euroopa Parlamendile tehakse, on eelkõige poliitiline selle sõna täpses tähenduses. Formaalne otsus, mille me vastu võtame, moodustab sellest kõige väiksema osa, ehkki on muidugi oluline.
Tegelikult muudame me oma kodukorda, et muuta ametlikuks see, mis on juba reaalsus ja mida liidu eri institutsioonid on teinud juba aastaid. Seda ma tahaksingi parlamendisaadikutele meenutada.
Me teeme ettepaneku, et Euroopa Parlament kasutaks Euroopa Liidu lippu kõikides oma kohtumispaikades ja kõige pidulikumate sündmuste korral, näiteks avaistungitel ja riigipeade vastuvõtmisel. Samuti teeme ettepaneku, et nendel puhkudel mängitaks hümni, et juhtlause "Ühinenud mitmekesisuses” lisataks kõikidele meie kirjalikele dokumentidele ja et tähistataks Euroopa päeva.
Härra juhataja, kuigi teie olite selle mõtte poolt, ei tee me ettepanekut kasutada sümbolina ka eurot. Sellegipoolest on euro meie arvates suurepärane ja imehea vahend, mis kahtlemata aitab meil rahvusvahelise finantskriisiga toime tulla. Kus me oleksime ilma eurota? Me oleksime taas võistleva devalveerimise agoonias ja rahvusvahelised finantsspekulatsioonid suruksid meie reaalmajanduse põlvili.
Minu raporti kõige olulisem aspekt on poliitiline sõnum kodanikele. See sõnum on väga selge: liidu sümbolid on elavad ja neid kasutab institutsioon, mis esindab otsesemalt kui keegi muu meie 27 liikmesriigi 500 miljonit elanikku. See tähendab, et põhiseaduslik protsess, mis algas 2002. aastal Euroopa konvendiga, elab edasi, vaatamata sagedastele ja tuntavatele takistustele ja tagasilöökidele.
Sellel konvendil, milles minul ja paljudel minu lugupeetud kolleegidel oli au osaleda, ei olnud mingit kahtlust, et Euroopa Liidu sümbolid tuleb esmakordselt liidu esmasesse õigusesse kaasata. Nii lõppes õnnelikult see kummaline olukord, kus kõige tähtsamas õigusaktis ei tunnustatud seda, mille avalikkus oli juba tükk aega tagasi omaks võtnud - sümboolikat.
Vastav otsus oli üksmeelne ja keegi ei vaidlustanud seda ratifitseerimisprotsessi ajal, see oli üks neid sätteid, mille Euroopa toetajad suure heameelega vastu võtsid. Ma pean ütlema, et seetõttu oli väga üllatav, kui valitsustevaheline konverents, mis võttis Lissaboni lepingu vastu, otsustas sellest dokumendist välja jätta kõik viited Euroopa Liidu sümbolitele.
Oma tänase otsusega saame selle vea parandada. Loomulikult ei muuda me esmast õigust, kuid me saame täita oma osa ja liikuda lähemale Euroopa Liidu sümboolika ametlikule tunnustamisele institutsioonides.
Sümbolid väljendavad ühist eesmärki ja ühiseid väärtusi. Euroopa puhul on selleks eesmärgiks soov luua Euroopa Liit, mis on kõigi kodanike oma ja kõigi kodanike jaoks, kes tahavad ühtsust, vabadust, demokraatiat, õiglust, võrdsust ja solidaarsust; need on Euroopa väärtused, mida me peame üleüldisteks väärtusteks.
Sümbolid võimaldavad meil ka mõista, kes me oleme ja kes me tahame olla võrreldes ülejäänud maailmaga, mis tunneb meid nende sümbolite kaudu ära. Näiteks kes poleks valimiste vaatleja vesti kandes tundnud uhkust, et esindab Euroopa Liitu?
Lisaks aitavad sümbolid meil meeles pidada, kust me tuleme - seda päeva, mil hakati kirjutama meie ühtsuse, heaolu ja vabaduse lugu.
See, mida Euroopa Parlamendi president paar päeva tagasi Madridis noorte ja ajaloo kohta ütles, on sümbolitega vägagi seotud. Me peame noortele meelde tuletama, kust me tuleme, kes me oleme ja kuhu me teel oleme. Sümbolid annavad selle sõnumi edasi kiiresti ja selgelt. Need sümbolid ühendavad meid, mitte ei eralda. See ei ole üksnes suurepärane väärtus, vaid ennekõike tohutu eelis.
Härra juhataja, väljapaistev kirjanik Aldous Huxley on öelnud, et kõige olulisem asi ei ole mitte kogemus, vaid see, mida selle kogemusega peale hakatakse. Sama kehtib sümbolite kohta. Lipp ei pea olema mitte ikoon, vaid seda tuleb kasutada meie igapäevaelus, et tugevdada ühtsust, mille järgi meid tuntakse.
József Szájer
fraktsiooni PPE-DE nimel. - (HU) Härra juhataja, ma käisin hiljuti Kiievis, kus Ukraina välisministeeriumi hoonet ennast oli raske näha, sest see oli ehitud kolmekorruselise maja kõrguse Euroopa lipuga. Kui sellele sümbolile võib saada osaks nii suur lugupidamine ja austus väljaspool Euroopa Liitu, siis kindlasti saab ka siin, Euroopa Liidus, sümboleid austusega kohelda. Ma tahaksin selles küsimuses parandada oma kolleegi, kes on koostanud suurepärase raporti. Euroopa Liidu sümboleid käsitlevad reeglid on praegu ühenduse õigustiku osa. Lipp, millel on kaksteist tähte sinisel taustal, ja hümn, mille aluseks on "Ood rõõmule”, on selle osa - muu hulgas valitsusjuhtide ja riigipeade mitmete aastate taguse kohtumise tulemusena -, nagu ka see, et Euroopa Parlamendi asukoht on Strasbourg, ja sellepärast me Strasbourgis istungjärke peamegi. Ja praegusel hetkel ei saa rääkida õiguslikust lüngast, sest Euroopa Liidu sümboleid käsitlevad reeglid on olemas, vaatamata sellele, kas nad sisalduvad Lissaboni lepingus või mitte.
Samas on selle raporti üks oluline eesmärk reguleerida, kuidas meie enda institutsioon, Euroopa Parlament, peab Euroopa lippu au sees. Minu veendumust mööda on identiteeditunne ehk kuuluvustunne väga tähtis. Me räägime sageli, et meie kodanikud ei mõista keerulist Euroopat. Sümbolid on üks võimalus aidata neil tunda end Euroopa Liidule lähemal. Väga paljud inimesed armastavad ja austavad neid sümboleid ning ma olen kindel, et ka meie, Euroopa Parlamendi liikmete kui pühendunud eurooplaste jaoks on ülimalt tähtis paika panna see, kuidas me Euroopa Liidu sümboleid omaenda institutsioonis kasutame. Tänan teid tähelepanu eest.
Costas Botopoulos
Härra juhataja, miks on nii väga oluline pidada seda arutelu Euroopa Liidu sümbolite teemal, eriti nüüd? Minu arvates on selleks kaks põhjust. Esiteks: Euroopa Parlament peab oma tegevusega näitama, et Euroopa Liit on midagi palju enamat kui lihtsalt õigusaktid. Lubage mul teile meenutada, mida raportöör ütles - nimelt et need sümbolid pärinevad põhiseaduse lepingust. Neid sümboleid üritati normiks muuta, kuid on väga oluline, et püüaksime neid nüüd edasi elus hoida. Miks? Sest need sümbolid näitavad, et Euroopa ei rajane ebatäiuslikel õigusaktidel, mis on küll vajalikud, ent mida eri rahvastel on raske mõista. Nad sümboliseerivad midagi muud (ja kui imehästi sobib siia see Kreeka tegusõna) - poliitilist projekti, Euroopa ideed. Ja seda tuleb minu arvates elus hoida, iseäranis nüüd.
Teine põhjus on see, mis peitub nende sümbolite taga - Euroopa Liidu väärtustel põhineva ühistegevuse idee. Seda need sümbolid tähendavadki: ühist tegevust, mille aluseks on väärtused, mida me vajame praegu rohkem kui kunagi varem.
Seega, kui me ütleme, et kriis, mis meid kõiki on tabanud - ja ma ei mõtle üksnes majanduskriisi, vaid ka Euroopa praegust institutsioonilist ja moraalset kriisi -, sümboliseerib neid raskeid aegu, siis peab Euroopa Liidu vastus neile raskustele seisnema ühises tegevuses. See tähendab, et me võiksime edasi liikuda kõik koos.
Ma usun, et praegu pole sobivamat ja samas ka kibedamat näidet kui Island. See riik ei kuulu Euroopa Liitu ja majandustorm on seda nii tugevalt raputanud, et islandlased kaaluvad nüüd, kas nad ei peaks selles "ideede Euroopas” osalema.
Anneli Jäätteenmäki
fraktsiooni ALDE nimel. - Härra juhataja, Euroopa Liidu sümbolid tähistavad seda ühtsust, mille me oleme saavutanud ja mida me loodame veelgi tugevdada. Sellised sümbolid nagu Euroopa Liidu lipp, hümn ja juhtlause on ametlikel üritustel ja kõikides liikmesriikides juba laialt kasutusel.
Euroopa lipu ja hümni, mis on meile kõikidele nüüdseks nii tuttavad, kiitis esmakordselt heaks 1985. aastal Milanos kogunenud Euroopa Ülemkogu. Selleks ajaks oli see lipp juba 30 aastat olemas olnud. Selle lipu mõte on sümboliseerida täiuslikkust, täiendavust, solidaarsust ja Euroopa ühtsust. Juhtlause "Ühinenud mitmekesisuses” on kõige uuem sümbol. See sai alguse Euroopa Parlamendi ettepanekust ja nüüd võib seda pidada Euroopa projekti olemuse täiuslikuks määratluseks.
Eilsel täiskogu istungil ütles Ladina-Ameerikat ja Prantsusmaad esindav Ingrid Betancourt, et tema unistus on Ladina-Ameerika, mis suudaks teha samasugust koostööd ja olla niisama ühtne kui Euroopa Liit. On selge, et meie sümbolid esindavad meie identiteeti ja näitavad ülejäänud maailmale, et me oleme ühiselt suuri asju saavutanud.
Kuigi ma usun sellesse ühtsusesse ja loodan selle jätkumist, olen ma pettunud, et me ei ole paljudel juhtudel ühehäälselt tegutsenud. Näiteks eelmisel nädalal kutsus Euroopa Liidu eesistujariigi president Nicolas Sarkozy vaid neli liikmesriiki finantskriisi üle aru pidama. On väga kõnekas, kui Euroopa Liidu eesistujariigi president ei pööra tähelepanu Euroopa Liidu solidaarsusele ja ühtsusele. Selline tegevus - nagu kõik sedalaadi meetmed - ühendamise asemel üksnes lõhestab meid. On irooniline, et me oleme oma ühtsuse ja solidaarsuse üle nii uhked, kuid samal ajal tundub Euroopa Liidu eesistujariigi president valivat praeguse olulisima teema käsitlemiseks soosikuid.
Loodan, et kui me kasutame lippu, hümni ja juhtlauset sagedamini, meenuvad meile kõigile need väärtused, mis on Euroopa Liidu olemasolu jaoks ülitähtsad; samal ajal peame meeles pidama, et kõige olulisem on see, kuidas me käitume.
Bogdan Pęk
fraktsiooni UEN nimel. - (PL) Härra juhataja, nagu raportöör märkis, on see arutelu oma olemuselt täiesti poliitiline ja leiab aset väga erilises poliitilises kontekstis. Ma nõustun eelkõnelejate arvamusega, et Euroopas on praegu väärtuste kriis ja et väärtustes seisneb Euroopa elujõud. Sümbolite pealesurumine vastuolus Euroopas hetkel kehtivate õigusaktidega ei asenda neid väärtusi. Need sümbolid lükati tagasi valitsustevahelisel konverentsil, kus kinnitati Lissaboni leping. Sellegipoolest püüab Euroopa Parlament neid täna kehtestada. Seda tehes eirab Euroopa Parlament selget põhimõtet, mille järgi võib liikmesriikides otse rakendatavaid ja liikmesriikidele siduvaid meetmeid kehtestada üksnes lepingu kaudu.
Selline siduvate meetmete kehtestamise meetod on vastuvõetamatu. See on vastuolus Euroopa Liidu aluseks oleva põhimõttega, mis nõuab rahvusvahelise õiguse ja rahvusvaheliste lepingute tingimusteta täitmist. Sellise meetodiga eiratakse asjaolu, et asjaomased sätted kõrvaldati Euroopa lepingust, ja kehtestatakse meetmed, mille eesmärk on luua nn tagaukse kaudu pseudoriik nimega Euroopa.
Sylvia-Yvonne Kaufmann
fraktsiooni GUE/NGL nimel. - (DE) Härra juhataja, ma toetan täielikult Euroopa Parlamendi algatust lipu ja hümni kasutamise kohta. Euroopa ühtsus vajab neid sümboleid, sest need toovad Euroopa inimestele lähemale ja loovad identiteedi; seepärast tuleb neid ametlikult tunnustada. Seda arvestades tundub meie tänane otsus väike, kuid oluline samm, mis viib meid võimalikult kiiresti normaalsesse olukorda tagasi.
Hümni ja lipu väljajätmine lepingust - põhjustel, millest ma olen muidugi täiesti teadlik - on sisuliselt Euroopa ühtsuse vastu suunatud barbaarne tegu, mille eest need, kes seda sammu nõudsid, kannavad lõpuks vastutust. Tõde on see, et me oleme trumbid mänginud Ganleyde, Klauside ja Haiderite kätte: nende natsionalistlikud loosungid Euroopa "üliriigi” kohta, mis olid sihitud Euroopa lõimimise vastu, said nõnda usaldusväärsust juurde.
Kuid see on vaid mündi üks külg. On veel üks küsimus, mille ma tahaksin tõstatada ja mis teeb mulle sama palju muret. Euroopa Liidu kodanikud ei taha ega vaja seda, et Brüsselis tekitataks lippude ja hümnide üle furoori. Nad soovivad sotsiaalset ja demokraatlikku Euroopat - Euroopa Liitu, mis tagab neile tõhusa kaitse üleilmastumise negatiivsete tagajärgede eest. Nad tahavad selget vastust küsimusele, mida või keda liit kaitseb: kas inimesi või turge? Nad tahavad, et võetaks tõsiseid meetmeid palga-, sotsiaal- ja maksudumpingu vastu ning et tehtaks alatiseks lõpp lokkavale kasiinokapitalismile, mille eestvedajateks on finantsspekulandid. Selleks vajame poliitilist Euroopa Liitu.
Hanne Dahl
fraktsiooni IND/DEM nimel. - (DA) Härra juhataja, huvitav, kas siin saalis on kedagi, kes mäletab veel aega, mil põhiseadusest sai Lissaboni leping, kui see oli Hollandis ja Prantsusmaal tagasi lükatud. Euroopa Liidu sümbolid kõrvaldati, sest arvati, et Euroopa Liidu kodanikud on iseäranis skeptilised põhiseaduse eesmärgi suhtes teha Euroopa Liidust riik. Nüüd tahab Euroopa Parlament - ainus Euroopa Liidu organ, mida kodanikud saavad valida - need jälle tagasi tuua. See tegevus sarnaneb demokraatia paroodiaga, kusjuures seda paroodiat teevad institutsioonid, mis ei austa neid, kelle jaoks nad on ellu kutsutud. Euroopa Liit on kodanike jaoks, mitte vastupidi. Seetõttu on sobimatu kõigepealt mingi säte kodanike soovide täitmiseks kõrvaldada ja see vaid mõni kuu hiljem taastada.
Ma pean ütlema, et selle küsimuse puhul on mul lihtsalt häbi olla Euroopa Parlamendi liige. Me ei saa endale lubada säärast kodanike tüssaja mainet. Ma kutsun kõiki, kel on veidikenegi austust oma valijate suhtes, üles hääletama täna selle ettepaneku vastu.
Jim Allister
Härra juhataja, Euroopa Parlamendi see koosseis tahab neid sümboleid vaid ühel põhjusel - et paisutada oma eneseuhkust ja ehtida Euroopa Liitu riiklusega.
Tänan väga, mul on endal palju parem hümn ja lipp ning ma ei kavatse vahetada neid euroföderalismi kassikulla vastu. "Ood rõõmule”, mille me kavatseme endale näpata, võib olla väga kena meloodia, ent sama võib öelda ka "Aisakella” kohta, ja nagu "Aisakellgi” kuulutab see fantaasiat - fantaasiat, et Euroopa Liit on inimese jaoks hea. Kuid erinevalt "Aisakellast” kahjustab see meie riikide suveräänsust ja enesemääramisõigust. Pigem "hävitamiskood” kui "rõõmuood”!
Mis puudutab lippu, mille me varastasime Euroopa Nõukogult, siis isegi selle lipu pooldajad ei tea, mida see tähendab. Meil põhiseaduskomisjonis on arvukalt erisuguseid arvamusi selle kohta, mida need tähed lipu peal tähistavad.
Minu jaoks on see ettepanek eurofiilide rahuldamatu fanatismi kehastus. Lissaboni lepingul, millest need sümbolid teadlikult välja jäeti, ei olnud veel tint jõudnud kuivada, kui juba hakati nõudma, et Euroopa Parlament annaks neile ikkagi ametliku staatuse.
Minu valijad ei taha mingit Euroopa Liidu lippu ega hümni. Nad tahavad õigust öelda Lissaboni lepingule kas "jah” või "ei”; tänan teid väga!
Íñigo Méndez de Vigo
(ES) Härra juhataja, ma tahaksin meenutada üht teie kaasmaalast, kellega sõitles Prantsuse revolutsiooni ajal üks sankülott, kes küsis: "Miks te ei kanna trikoloori, revolutsiooni sümbolit?” See teie kaasmaalane vastas, et ta ei näe vajadust näidata väljapoole seda, mida tuntakse südames.
Minagi olen üks neist, kes - kahtlemata tagasihoidlikkuse tõttu - hea hispaanlasena ei näita oma tõelisi tundeid välja. Kuid see ei tähenda, et ma ei ole liigutatud, kui näen Ljubljana raekojal Euroopa lippu või kuulen kolleeg Pierre Lequiller'ga Yvelines'is kohtudes, et "Marseljeesi” järel mängitakse Euroopa hümni, või kui ma loen ajalehest nagu eile, et Astuuria printsi auhinna võitja, bulgaarlase Tzvetan Todorovi sõnul on Euroopa tänapäevane tähendus "ühinenud mitmekesisuses”. See on meie juhtlause.
Ma ei ole üks neist kitsa, piiratud mõttelaadiga inimestest, kes arvavad, et Euroopa Liidu lipp võistleb riigilippudega või et Euroopa hümni eesmärk on asendada riigihümne. Härra juhataja, see on lihtsalt naeruväärne.
Sümbolid näitavad, et me kuulume teatud ühendusse; need ei tähenda mingil moel katset likvideerida riike, kust me pärit oleme. Need sümbolid tähistavad lisaväärtust - seda, et meil on midagi teiste eurooplastega ühist.
Seetõttu olen ma arvamusel, et härra Carnero, keda ma õnnitlen, ja põhiseaduskomisjon on tulnud välja õige algatusega. See on algatus, mis ajal, kui me "õmbleme kokku kaht Euroopat” - kasutades meie kalli kolleegi Bronisław Geremeki suurepärast väljendit -, näitab teistele eurooplastele, et meil on samad väärtused. Neid väärtusi peegeldatakse ka väljapoole, muu hulgas sümbolite kaudu.
Seetõttu pooldab Euroopa Rahvapartei (Kristlike Demokraatide) ja Euroopa Demokraatide fraktsioon ettepanekut muuta kodukorda ja ma olen kindlasti liigutatud, nagu ka kõik teised, kui kuulen selles saalis taas "Oodi rõõmule”.
Pierre Pribetich
(FR) Sümbolid tähendavad tunnete puhul sama mida allegooriad mõtlemise puhul. See filosoof Alaini värvikas tsitaat illustreerib selgelt seda, milline on praegu nende sümbolite tähendus Euroopa Liidu jaoks. Beethoveni sümfoonia kuulamine ja 9. mail ühiselt Euroopa päeva tähistamine on just need elemendid, mida me edaspidi kasutame, et Euroopa jääks alles. Nii väljendame reaalselt neid väärtusi, millele liit on rajatud, ja need sümbolid talletuvad järk-järgult 500 miljoni eurooplase mälusse.
Selle artikli lisamisega Euroopa Parlamendi kodukorda ehk tööga, mille tegi ära meie kolleeg Carlos Carnero González - keda ma õnnitlen -, saadetakse Euroopa Parlamendist kodanikele poliitiline sõnum, mis põhineb neil väärtustel; seda tõestab ka euroskeptikute vastuseis. Poliitika ei saa eksisteerida ilma sümboliteta! Kui Euroopale antakse hümni, lipu ja juhtlause kaudu identiteet, saavad Euroopas elavad ja töötavad kodanikud võimaluse tunda end osana sellest tervikust, mis on ühinenud mitmekesisuses. Nende sümbolite kasutamine kõikidel tasanditel ja kõikides institutsioonides tagab selle, et meil on olemas alaline meeldetuletus nende väärtuste kohta, mis Euroopat inspireerivad.
Siiski tahaksin ma täna rõhutada, et Euroopas on praegu tõsine usalduskriis ning et meil on vaja minna neist sümbolitest veelgi kaugemale ja ühiselt kavandada ja taastada tugev ühtekuuluvustunne.
Mirosław Mariusz Piotrowski
(PL) Härra juhataja, sellised sümbolid nagu lipp, hümn, ühisraha ja pühad on olemuslikult omased riiklusele. Just seetõttu otsustati neid sümboleid Lissaboni lepingu üle peetud läbirääkimiste käigus mitte vastu võtta. On väär väita, et otsuse need sümbolid taastada võib teha Euroopa Liidu ühe institutsiooni sees. Euroopa Parlament on õigusloomega tegelev organ. Parlament ei või mõista anda, et varasematest valitsustevahelistest kokkulepetest möödahiilimiseks võimaluste otsimine on vastuvõetav tegevus. Euroopa Parlament peab toimima demokraatia ja õigusriigi põhimõtete valvurina. Kui Euroopa Parlament püüab taaselustada varem tagasi lükatud sümboleid, siis saab sellest anakronism. On lihtne mõista, et iga institutsioon soovib kasutada teatud sümboleid. Kuid praegusel juhul tuleb aru saada, et tegemist on laiema poliitilise mõõtmega, nagu märkis ka raportöör. Seepärast tuleks see ettepanek tagasi lükata.
Søren Bo Søndergaard
(DA) Härra juhataja, nagu juba öeldud, eemaldati ühised sümbolid - hümn, lipp ja juhtlause - põhiseaduse lepingust, kui sellest sai Lissaboni leping. Mõned Lissaboni lepingu pooldajad väitsid koguni, et nii näidati arvestamist rahva vastuseisuga. Mõnes riigis kasutati nende poolpõhiseaduslike sümbolite väljajätmist lausa argumendina selle poolt, et Lissaboni lepingu üle ei ole vaja rahvahääletust korraldada. Näiteks Taani valitsus kinnitas dokumendis, milles ta pöördus Taani rahva poole, et Lissaboni leping - tsiteerin - "puhastatakse sümboolsetest sätetest, mis käsitlevad Euroopa Liidu hümni, juhtlauset ja lippu”.
"Puhastatakse”! Me peaksime nüüd küsima, kas tegelikkuses on midagi muutunud. Vastus on "ei”. Vastuseks minu järelepärimisele kirjutas komisjon ise, et asjaolu, et sümboleid nimetatud lepingus ei mainita, ei muuda kuidagi nende staatust. Ei muuda kuidagi nende staatust! Ja nüüd tahab Euroopa Parlament järgmise sammu teha. Võib-olla usub keegi, et sümbolite suurem kasutamine äratab vaimustust Euroopa Liidu suhtes. Võib-olla usub keegi, et sümbolid võivad varjata seda, et kasu inimeste jaoks puudub. Mina mitte. Paljude kodanike jaoks oleks see järjekordne näide sellest, et Euroopa Liidu eliit teeb täpselt seda, mis talle meeldib. Sellega antaks täiesti vale sõnum ja ma ei usu, et me peaksime selle ettepaneku vastu võtma.
Philip Claeys
(NL) Härra juhataja, ma ei saa aru, mis on selle raporti tegelik mõte ja raporti sisuks oleva kodukorra muutmise ettepaneku eesmärk. Seletuskirja järgi ei takista asjaolu, et sümbolid ei sisaldu Lissaboni lepingus, nende jätkuvat kasutamist institutsioonide poolt; miks tuleb nende kasutamine siis sätestada Euroopa Parlamendi kodukorras?
Meie arutelu taustaks peaks olema hoopis Euroopa põhiseadus ja rahvahääletused, millel see kehtetuks tunnistati. Sümbolid jäeti lepingust teadlikult välja, sest näiteks hollandlased ei taha Euroopa üliriigist ja selle välistest sümbolitest midagi kuulda. Samas on Holland ratifitseerinud Lissaboni lepingu. Ja mida meie nüüd teeme? Meie kavatseme sätestada Euroopa sümbolid ikkagi oma kodukorras, tuues need tagaukse kaudu tagasi.
Seda kodukorra muudatust ei ole vaja. See on tegelikult tarbetu provokatsioon ning sellega näidatakse keskmist sõrme Hollandi valijatele ja laiemalt kõigile neile Euroopa valijatele, kes ei taha Euroopa üliriigist midagi kuulda. Hästi tehtud, daamid ja härrad!
Maria da Assunção Esteves
(PT) Eilsel täiskogu istungil oleks Euroopa hümn võinud olla taustaks Ingrid Betancourti pisaratele. See hümn oleks kulmineerunud üleskutsega jagada ühiselt mälestusi ja soove. Iga inimeste projekt vajab sümboolset mõõdet, alates tähendusrikastest sõnadest, millega Euroopa rahvast valitsetakse, kuni poliitilise esindamise rituaalideni, mille järgi me istume parlamentaarsetes aruteludes kas vasakul või paremal pool. Ajalugu ei saa olla ilma sümboliteta.
Me vajame sõnu, lippu, hümni või juhtlauset. Euroopa kõikehõlmavat projekti ei saa kollektiivses kujutelmas luua ilma sümbolitevaheliste seosteta, sest sümbolid ei kirjelda mitte üksnes seda maailma, milles me elame, vaid ka seda maailma, milles me tahame elada. Nad seostavad omavahel meie sügavaima teadmise ja tunde. Nende väärtus seisneb selles, et nad panevad inimesi end millegagi samastama. Kuidas saab ilma sümboolse mõõtmeta hakkama suur Euroopa projekt, mille aluseks on inimväärikuse transtsendentaalne väärtus, mis on maailmale avatud ja mis näitab õiguste austamisel teed? Euroopa mõtlemine on jätnud meile suure hulga sümbolite tähendusi. Poliitika ei saa seda eirata, sest poliitika kannab endaga kõiki inimlikke mõõtmeid, ka ideelisi ja ülevaid.
Richard Corbett
Härra juhataja, ma olen mõnevõrra hämmastunud sellest tormist veeklaasis, mille meie kodukorra muudatus on mõnel pool tekitanud. Me teame, et liikmesriigid otsustasid mõni aeg tagasi mitte kaasata lepingusse Euroopa lippu ja hümni käsitlevaid sätteid. Nad otsustasid mitte anda lipule ja hümnile sellist kõrgemat staatust, vaid jätta neile nende praegune staatus.
Milline on siis see praegune staatus? Institutsioonid lihtsalt tunnustavad neid. Euroopa Ülemkogu tegi seda juba 1985. aastal. Muuseas, siis osales Euroopa Ülemkogul proua Thatcher. Ma näen, et mõned tema imetlejad lükkavad tema otsuse nüüd ümber. Ma pean ütlema, et mina olin veidi kõhkleval seisukohal sümboli suhtes, mille proua Thatcher Euroopa Liidu lipuks valis. Pidades siiski silmas erakondade kompromissi ja konsensust, olen ma valmis sellega leppima.
See ongi staatus, mis lipule ja hümnile omistati - tunnustus institutsioonide poolt. Kuid on üks kõrvalekalle. Meie, Euroopa Parlament, ei ole neid kunagi tegelikult oma kodukorras tunnustanud. On täiesti loogiline, et me likvideerime selle kõrvalekalde ja lisame oma kodukorda viite lipule.
Ma ei saa aru, kuidas on võimalik tõsta sellist kära niivõrd ilmselge asja üle - tavapärase toimingu üle, millega austatakse liikmesriikide otsust mitte anda neile sümbolitele lepinguga kõrgemat staatust. Aga euroskeptikute tegevus - eriti minu kodumaal - on alati olnud veidi arusaamatu. Arvestades, et seda lippu on kasutatud juba palju aastaid ja et vaid paar kuud tagasi Ryder Cupi golfiturniiril, kus Euroopa võistles Ameerikaga, lehvitasid Euroopa toetajad - kelle hulka ilmselt kuulusid ka konservatiividest euroskeptikud - Euroopa lippu, tundub see kära meie kodukorra niivõrd mõistliku muudatuse üle tõesti veidi naeruväärne.
Panayiotis Demetriou
(EL) Härra juhataja, nagu kõik eelkõnelejad ütlesid, on Euroopa Liidu sümbolid olemas olnud juba palju aastaid. Mis eesmärki Euroopa Parlament kodukorra muutmisega taotleb? Me soovime rõhutada sümbolite niinimetatud õiget kasutamist, nagu seda tehakse kõigis organisatsioonides.
Kahjuks on liikmesriike ja kodanikke, kes on reageerinud ebamõistlikult. Need reaktsioonid on tulnud liikmesriikidelt, kus arvatakse, et Euroopa Liidu sümbolite vastuvõtmine ja nende kasutamise edendamine viib üliriigi tekkeni. Jumala pärast, kas sümbolid loovad tõesti selle üliriigi, millest mõned parlamendisaadikud on rääkinud?
Mõned ütlevad, et need mõjutavad inimeste ja riikide rahvuslikku tunnetust. Kui mõnes riigis on rahvuslik tunnetus nii pinnapealne, et seda on võimalik kõikide riikide ühtsuse sümboliga varjutada, siis on mul kahju sellest, mida mõned nimetavad rahvuslikuks uhkuseks. Selliseid argumente on siin Euroopa Parlamendis esile toodud.
On veel üks küsimus. Kui mõned kodanikud ja liikmesriigid reageerivad nendele sümbolitele nii valuliselt, siis kuidas nad saavad olla edasi Euroopa Liidu liikmed, kui nad ei suuda isegi selle sümboleid vaadata? Siin on vastuolu.
Euroopa Parlament teeb õigesti, kui võtab need sümbolid täna ametlikult vastu. Sellega saadetakse sõnum, et Euroopa Liit peab oma sümbolite all ühiselt edasi liikuma, et iseend täiustada ja jõuda punkti, kus ta saab täita oma rolli. Euroopa Liidu roll on edendada põhimõtteid ja väärtusi kogu maailmas.
György Schöpflin
Härra juhataja, me kuuleme sageli arvamust, et sümbolid on ajaraiskamine ja et Euroopa Liit ei peaks tegelema selliste tähtsusetute küsimustega. Väidetakse, et pigem peaks Euroopa Liit keskenduma maistele teemadele, näiteks tööhõivele või kaubandusele.
Selline lähenemisviis on täiesti ekslik ja selle puhul mõistetakse sümbolite tähendust täiesti valesti. Kui vaadata lähemalt, kuidas institutsioonid toimivad, siis saab kiiresti selgeks, et igal institutsioonil on terve hulk sümboleid. Need sümbolid kannavad sõnumit, mille inimesed tunnevad ära, ja need iseloomustavad seda institutsiooni. Ilma institutsioonideta ei saa olla ka demokraatlikku poliitikat.
Nii et sümbolid on vajalik osa demokraatiast, mida Euroopa Liit peab oma identiteedi keskseks elemendiks. Pealegi, kui sümbolid on nii tähtsusetud, nagu väidavad nende vastased, siis milleks üldse vaevuda neile vastu seisma? Euroopa Parlamendil kui Euroopa Liidu kesksel demokraatlikul organil on igati põhjust edendada Euroopa sümboleid kui vahendit, mis võimaldab Euroopa Parlamendil end Euroopa valijatega seostada. Need, kes on vastu Euroopa sümbolitele, seavad sisuliselt kahtluse alla ka Euroopa demokraatia.
Võidakse veel väita, et praegune aeg on Euroopa sümbolitele mõtlemiseks liiga muutlik ja kriisist haaratud, mistõttu Euroopa Parlament ei peaks praegu sümbolitele aega kulutama. Võib-olla tõesti, ent ajastuse üle võib alati vaielda ja jäädaksegi vaidlema. Pikas plaanis ei ole oluline, kas Euroopa Parlamendi ja Euroopa Liidu sümbolite üle arutletakse praegu või kunagi hiljem. Seepärast kuulub sellele olulisele ja veenvale raportile minu täielik toetus.
Geoffrey Van Orden
Härra juhataja, meie föderalistidest sõbrad ei tohiks üritada kasutada proua Thatcherit oma eesmärkide saavutamiseks. Ta oleks Euroopa Liidus toimunud muutustest šokeeritud.
Me oleme kuulnud, et sümbolid on tähtsad, kuid samas kinnitatakse meile pidevalt, et Euroopa Liit ei soovi saada riigiks, ehkki iga resolutsioon ja õigusakt, mis Euroopa Parlamendist välja läheb, viib meid selle poole. Suurepärane näide sellest on loomulikult põhiseadus. See lükati tagasi, ent siis tekkis see uuesti Lissaboni lepinguna.
Et püüda Lissaboni lepingut vastuvõetavaks muuta, otsustasid riikide läbirääkijad, et sealt tuleks välja jätta põhiseaduse osad, mida võib tõlgendada omariiklusele mõju avaldavatena, näiteks lipp ja hümn.
Tõepoolest, Briti valitsuse ministrid kasutasid Lissaboni lepingu rahvale mahamüümisel argumendina väidet, et see erineb põhiseadusest.
Minu valijad Ida-Inglismaal ei taha põhiseadust, nad ei taha Lissaboni lepingut ja kindlasti ei taha nad riiki nimega Euroopa. Ma arvan, et nende sümbolite kehtestamise või ametlikuks muutmise katsetega solvame neid valijaid.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Euroopa Liidu sümbolid kinnitavad liidu identiteeti ning need võivad olla ülitähtis osa suhtluses avalikkusega ja avalikkuse emotsionaalses seotuses Euroopa Liidu institutsioonidega.
Euroopa Parlament on tunnustanud ja omaks võtnud järgmised Euroopa Liidu sümbolid: lipp, millel on kujutatud kaheteistkümnest kuldsest tähest koosnev ring sinisel taustal; hümnina katkend "Oodist rõõmule”, mis on pärit Ludwig van Beethoveni 9. sümfooniast, ja juhtlause "Ühinenud mitmekesisuses”. Lipp heisatakse kõikidel Euroopa Parlamendi hoonetel ja ametlike sündmuste puhul. Kehtestades parlamendi kodukorras reeglid Euroopa Liidu sümbolite kasutamise kohta Euroopa Parlamendis, edastame tugeva poliitilise sõnumi.
9. mail tähistab Euroopa Parlament Euroopa päeva. Ma teen ettepaneku, et Euroopa Parlament korraldaks igal aastal Euroopa päeva puhul noortele konkursi, kus nad kirjeldaksid, millisena nemad Euroopa tulevikku näevad, ja eriti, mida nemad on valmis selle tuleviku saavutamiseks tegema.
Marios Matsakis
Härra juhataja, Küprose põhjaosas Kyrenia mäeahelikus võib näha tohutu suurt, ühe kilomeetri pikkust Türgi lippu, ent ei ühtki Euroopa Liidu lippu. Tegelikult on kogu Põhja-Küpros täis Türgi lippe, kuid mitte Euroopa Liidu lippe. See sümboliseerib Euroopa ühtsuse asemel lõhet, mille Türgi armee selles väikeses Euroopa Liidu liikmesriigis on tekitanud.
Nüüd, mil on käimas Euroopa Liidu ja Türgi vahelised ühinemisläbirääkimised ja Küprosel toimuvad rahukõnelused, peab Euroopa Liit avaldama Türgi valitsusele otsustavalt survet, et Türgi viiks oma väed ja neid sümboliseerivad lipud Küproselt välja, nii et Euroopa Liidu lipud võiksid selles liidu nurgakeses uhkelt lehvida. Euroopa Liidu lipp sümboliseerib Küprosel ühtsust. Türgi lipp sümboliseerib lõhet.
Aidakem heisata Euroopa Liidu lipp kogu Küprosel niipea kui võimalik.
Andrew Duff
Härra juhataja, minu arvates on erakordselt kummaline ja isegi traagiline, et nende sümbolite vastu on inimesed, kes on pärit Kesk- ja Ida-Euroopa endistest kommunistlikest riikidest. Meenutagem, kuidas rahva seas lehvitati lippe Tallinnas, Ida-Berliinis ja Budapestis. Meenutagem, kuidas Brandenburgi väravate juures mängiti hümni. See kõik ei olnud parlamendi kodukorraga ette nähtud, vaid tuli inimeste südamest ja tunnetest. Need sümbolid esindavad meie õilsaid väärtusi - rahu ja solidaarsust.
Íñigo Méndez de Vigo
(ES) Härra juhataja, ma tahaksin esitada järgmise küsimuse neile, kes on öelnud, et sümbolid ja hümnid kuuluvad riigi juurde.
Linnal, kus ma elan, on oma lipp - Madridi lipp - ja piirkonnal, kus ma elan - Madridi piirkonnal - on oma lipp ja hümn. Kas nad on siis riigid? Kas nad tahavad riigiks saada? Kas need, kes ütlevad, et lipud ja hümnid on riiklikud sümbolid, soovivad kaotada kohalikud ja piirkondlikud lipud?
Sooviksin oma kolleegidelt vastust.
Juhataja
Minu kodukoha ragbiklubil on oma lipp.
Richard Corbett
Härra juhataja, ma lisaksin härra Méndez de Vigo öeldule veel seda, et ka Rahvusvahelisel Olümpiakomiteel on oma lipp ja hümn. Sellest, mida Briti konservatiivid siin äsja rääkisid, võin ma järeldada üksnes seda, et Rahvusvaheline Olümpiakomitee on nende määratluse järgi riik.
Carlos Carnero González
raportöör. - (ES) Härra juhataja, ma tahaksin kõigepealt tänada kõiki, kes tänase arutelu käigus sõna võtsid, kuigi on selge, et mõnega neist ei saa ma kuidagi nõustuda.
Sümbolid ei esinda ainult riike. Meie praeguses arenguetapis ei kehasta sümbolid vastasseisu ega võitlust, vaid nad on vahendid, mis võimaldavad edastada ideid ja koondada inimesi väärtuste ümber. Selline on meie lipu, meie hümni, meie juhtlause ja Euroopa päeva tähendus.
Valitsustevaheline konverents oli enamuse tahte vastaselt sunnitud sümbolid lepingust välja jätma. Valdav enamus eelistas liikuda kiiresti edasi põhiseaduse põhielementidega ja mitte astuda nende seatud lõksudesse, kes lisaks sümbolitele seavad kahtluse alla ka vajaduse arendada edasi poliitilist liitu. Seetõttu tegid 16 riiki, kaasa arvatud minu kodumaa, avalduse, kinnitades, et sümbolite kasutamine on tõsiasi, neid sümboleid kasutatakse ametlikult ja selle üle tuleks heameelt tunda.
Keegi ei seadnud Euroopa Liidu sümboleid kahtluse alla rahvahääletusega seotud kampaaniate ajal, ehkki põhiseadust ei ratifitseeritud. Rääkigem tõsiselt: kas keegi mäletab, et suur osa prantslastest ja hollandlastest oleks põhiseadusele öelnud "ei” seetõttu, et selles viidati liidu sümbolitele? Mina näiteks ei mäleta, ehkki ma osalesin aktiivselt Prantsusmaal toimunud kampaanias. Võis olla muid põhjusi, mis olid ehk paljude inimeste puhul ühised, kuid sümbolid ei kuulunud nende hulka.
Loomulikult tunnen ma end hispaanlasena, sest ma olen eurooplane, ja eurooplasena, sest ma olen hispaanlane. See tähendab, et kui ma näen 12 tähega lipu kõrval oma riigi lippu, siis kasvab minus veendumus, et nad mõlemad kuuluvad minu ellu. Nähes nõukogu eesistujat nii Prantsuse kui ka Euroopa Liidu lipuga, tunnen ma uhkust.
Kuid ennekõike on mul nagu paljudel teist uhke tunne, kui humanitaarabi saajad meid rõõmsalt vastu võtavad või kui meie lipu järgi tuntakse ära ja tervitatakse valimiste vaatlejaid Euroopa Liidust. Oleks rumal keelata endale seda, milles teised näevad sõprust ja rõõmu.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Hääletus toimub täna kell 11.00.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 142)
Cristian Silviu Buşoi  
kirjalikult. - Euroopa Liit on oma arengus kahtlemata teelahkmel, kus on ülimalt tähtis tunnistada vajadust liikuda edasi ja lahendada kõik praegused keerulised küsimused, mis võiksid Euroopa lõimimisprotsessi ummikusse viia. Selles protsessis on Euroopa sümbolid oluline siduv element; nad aitavad kaasa positiivse identiteedi arendamisele Euroopa tasandil ja täiendavad - ent ei asenda - väljakujunenud riiklikku identiteeti.
Euroopa sümbolite puudumine tagasilükatud Lissaboni lepingus oli väga kahetsusväärne, arvestades praegust kriitilist demokraatia puudujääki Euroopa Liidus. Väide, et sümbolite kaasamine Lissaboni lepingusse oleks sobimatu, osutus täiesti vääraks, sest pole kahtlustki, et need sümbolid ei kujuta endast mingit ohtu ideedele, millel Euroopa Liit rajaneb.
Et suurendada eelseisvatel aastatel rahva toetust ja pühendumust Euroopa Liidule, on seega oluline neid sümboolseid elemente säilitada ja kohandada, tagamaks, et demos't võetaks Euroopa institutsioonides ja otsuste tegemisel arvesse.
Glyn Ford  
kirjalikult. - Ma toetan ettepanekut sätestada kodukorras Euroopa lipu, Euroopa hümni "Ood rõõmule”, 9. mail tähistatava Euroopa päeva ja juhtlause "Ühinenud mitmekesisuses” ametlik tunnustamine. See toetus ei vähenda minu pühendumist ja lojaalsust oma kodumaa Inglismaa suhtes, kus ma sündisin, kasvasin, sain hariduse ja elan.
Ma ei nõustu seisukohaga, et inimene võib olla täielikult lojaalne vaid ühele piirkonnale. Ma olen uhke, et pärinen Forest of Deanist, Inglismaalt ja Euroopast.
Genowefa Grabowska  
kirjalikult. - (PL) Sümbolid tekitavad tõepoolest emotsionaalse seotuse organisatsiooni või riigiga, mida me kalliks peame. Kui me näeme lippe ja juhtlauseid, kuulame hümne või loeme münte, siis samastame end otseselt konkreetse riigi või organisatsiooniga. Muidugi on ka Euroopa Liidul sedalaadi sümbolid, mis hõlbustavad samastumist ja emotsionaalset kiindumist.
Sinine lipp, millel on 12 kuldset tähte, "Ood rõõmule” Beethoveni 9. sümfooniast, 9. mail tähistatav Euroopa päev ja 15 liikmesriigi ühisraha euro on väljakujunenud, tuttavad ja üldtunnustatud sümbolid. Alguses olid nad ühenduste sümbolid ja nüüdseks on neist saanud Euroopa Liidu sümbolid. Koos Euroopa Liidu loosungi või juhtlausega "Ühinenud mitmekesisuses” kätkevad need sümbolid endas Euroopa projekti olemust.
Konvendi liikmena on mul väga kahju, et Euroopa põhiseaduses kirjeldatud liidu sümboleid ei muudetud ametlikeks. Neid käsitati pseudoriigile omaste tunnustena ja jäeti seetõttu Lissaboni lepingu tekstist välja. Kuid ikkagi usun ma, et nad ei ole kaotanud oma olemust ja meeldivad Euroopa kodanikele. Need sümbolid kannavad endiselt väärtusi, millel Euroopa Liit rajaneb. Nad väljendavad Euroopa Liidu kodanike ühtsustunnet.
Seepärast on õige, et Euroopa sümbolite kasutamise ettepanek tuli just Euroopa Parlamendist.
