Progresele înregistrate cu privire la relocarea deţinuţilor din Guantanamo şi închiderea Guantanamo (dezbatere) 
Preşedinta
Următorul punct sunt declaraţiile Consiliului şi Comisiei referitoare la progresul efectuat în privinţa mutării deţinuţilor de la Guantánamo şi închiderii centrului de la Guantánamo.
Diego López Garrido
Dnă preşedintă, după cum ştiţi, Uniunea Europeană a salutat promisiunea făcută de Preşedintele Obama de a închide centrul de detenţie de la Guantánamo. Preşedintele a făcut promisiunea în discursul său inaugural, promisiune susţinută ulterior printr-o declaraţie comună a Uniunii Europene şi a statelor membre cu Statele Unite la 15 iunie anul trecut.
Suntem în favoarea aplicării legii şi a respectării drepturilor omului în orice moment şi, în această declaraţie, Statele Unite au susţinut, desigur, aceeaşi poziţie. Ceea ce însă pare să fie incompatibil cu menţinerea centrului de detenţie de la Guantánamo, care a devenit unul dintre cele mai frecvente pretexte prin care al-Qaeda îşi face propagandă.
Este adevărat că termenul stabilit pentru închiderea centrului - un an - a expirat. La fel de adevărat este că există dificultăţi, şi putem da exemple, cum ar fi foştii prizonieri din Yemen care nu se pot întoarce acolo imediat. Constatăm, de asemenea, că este o chestiune foarte controversată şi în Statele Unite, cu toate că salutăm faptul că Preşedintele Obama perseverează în intenţia sa de a închide Guantánamo, în pofida opoziţiei puternice pe care o întâmpină în Congres, nu numai din partea republicanilor, ci şi din partea democraţilor.
Cu toate acestea, unii prizonieri au părăsit deja Guantánamo şi, în ciuda îngrijorării pe care generate în Statele Unite, vor fi judecaţi în instanţele de drept comun din SUA, cum ar fi, de exemplu, Khalid Sheikh Mohammed, presupusa minte care a orechstrat atacurile de la 11 septembrie,.
Prin urmare, am fost întotdeauna clari în ceea ce priveşte poziţia noastră în relaţiile cu Statele Unite, atitudine pe care am manifestat-o şi recent cu ocazia viztei la Bruxelles a trimisului special al Statelor Unite pe această temă, Daniel Fried, care a fost responsabil anterior de relaţiile dintre Statele Unite şi Uniunea Europeană şi care este acum responsabil cu închiderea Guantánamo. În timpul vizitei la Bruxelles, şi în contextul dialogului referitor la drepturile omului pe care Uniunea Europeană îl desfăşoară regulat cu Statele Unite, Uniunea Europeană şi-a exprimat preocuparea cu privire la recursul la aşa-zisele comisii militare şi la detenţia prelungită fără judecată şi, fireşte, ne-am exprimat opoziţia noastră faţă de pedeapsa capitală. Vorbim de poziţii foarte clare şi ferme pe care Uniunea Europeană le-a menţinut, le menţine şi va continua să le menţină în relaţiile sale cu Statele Unite.
Îmi imaginez că în relaţiile dintre membrii parlamentelor, în dialogul transatlantic dintre legiuitori, şi dvs trebuie să fi avut ocazii de a susţine acelaşi principii.
Consider că Uniunea Europeană şi-a respectat acordul cu Statele Unite, acord care a fost stabilit în declaraţia comună pe care am menţionat-o anterior. Există state membre care au acceptat deja să primească oameni care au fost sau sunt prizonieri la Guantánamo, numărul ţărilor europene care au cuantificat numărul prizonierilor, împreună cu Elveţia, care este un partener al Uniunii Europene în spaţiul Schengen, ridicându-se în acest moment la aproximativ 16.
Însă toată lumea ştie că decizia de a accepta sau nu un prizonier din Guantánamo le aparţile, fireşte, statelor membre. Mecanismul convenit de miniştri de interne ai Uniunii Europene reprezintă o concretizare a dorinţei de a ajuta Statele Unite. Am declarat mereu că vrem ca închisoarea de la Guantánamo să fie închisă, deoarece contravine în mod flagrant celor mai fundamentale drepturi ale omului. Prin urmare, Uniunea Europeană trebuie să se implice în realizarea acestui obiectiv, în măsura în care putem şi în conformitate cu deciziile luate - repet - de către fiecare stat membru în mod individual şi suveran cu privire la posibilitatea de a primi aceşti prizonieri. Putem spune că au fost 242 de prizonieri în centrul de detenţie când preşedintele Obama a venit la putere, şi că 44 dintre aceştia au părăsit închisoarea.
Existenţa acestui centru de detenţie este cu siguranţă o problemă gravă pentru relaţiile transatlantice. Declaraţia comună cu privire la închiderea centrului s-a bazat pe înţelegerea faptului că ceva similar nu s-ar mai întâmpla în viitor. Este, cu siguranţă, intenţia guvernului Statelor Unite şi poziţia Uniunii Europene a contribuit, fără îndoială, la schimbarea atitudinii Statelor Unite şi a politicii sale privind închisorile în cazul Guantánamo.
Aşa cum am spus, dorim, - şi acest lucru face parte, de asemenea, din declaraţia comună a Uniunii Europene şi a Statelor Unite - să analizăm posibilitatea de a stabili şi a conveni asupra unui set de principii între Uniunea Europeană şi Statele Unite ale Americii care poate fi un punct comun de referinţă în contextul efortului nostru de combatere a terorismului, care este, de asemenea, parte a declaraţiei comune.
Uniunea Europeană este fermă în dorinţa sa de a închide permanent centrul de detenţie din Golful Guantánamo, şi salutăm faptul că preşedintele Obama dă dovadă de consecvenţă în respectarea angajamentului său.
Paweł Samecki
membru al Comisiei. - Dnă preşedintă, Uniunea Europeană, inclusiv Comisia Europeană, a cerut în mod repetat închiderea centrului de detenţie din Golful Guantánamo. După cum a menţionat deja dl ministru, Uniunea Europeană a stabilit un cadru dualist pentru a sprijini închiderea Guantánamo, în primul rând prin concluzia Consiliului Justiţie şi Afaceri Interne din 4 iunie 2009 şi mecanismul de schimb de informaţii anexat şi, în al doilea rând, prin Declaraţia comună a Uniunii Europene, a statelor ei membre şi a Statelor Unite ale Americii privind închiderea centrului de detenţie din Golful Guantánamo şi cooperarea viitoare în domeniul luptei împotriva terorismului din 15 iunie 2009.
Concluziile Consiliului şi declaraţia comună au specificat clar că deciziile legate de primirea foştilor deţinuţi şi determinarea statutului lor juridic ţin exclusiv de responsabilitatea şi competenţa statului membru al UE sau ale unui stat asociat Schengen care îi primeşte. Foştii deţinuţi primiţi în cadrul acestui sistem pot beneficia de măsurile de reabilitare din statele membre UE în conformitate cu legile naţionale aplicabile.
În contextul declaraţiei menţionate mai sus cu privire la închiderea centrului Guantánamo, la 16 iunie 2009, preşedintele Consiliului i-a adresat o scrisoare copreşedintelui Grupului operativ privind politica de detenţie din SUA. În această scrisoare, Uniunea Europeană a înaintat un document neoficial care cuprinde principii ale legislaţiei internaţionale relevante pentru lupta împotriva terorismului. Documentul include declaraţii neechivoce privind garanţiile unui proces echitabil, cum ar fi accesul în instanţă pentru a contesta arestul, detenţia şi transferul, precum şi interzicerea torturii. Toate aceste aspecte au fost discutatate pe larg în cadrul dialogului privind combaterea terorismului şi legislaţia internaţională.
Comisia consideră că aceste garanţii sunt importante pentru acest dialog, deoarece contribuie la o mai bună înţelegere a modului în care lupta împotriva terorismului trebuie să respecte statul de drept şi legislaţia internaţională, inclusiv legislaţia internaţională referitoare la drepturile omului, legislaţia internaţională referitoare la refugiaţi şi dreptul umanitar internaţional. După cum a fost deja menţionat, Uniunea Europeană se opune pedepsei capitale şi a intervenit în cauze individuale din ţările terţe, inclusiv din Statele Unite, pentru a împiedica aplicarea acesteia. Comisia va analiza măsurile corespunzătoare în cazul în care un fost deţinut de la Guantánamo judecat de o instanţă SUA sau de o comisie militară va fi condamnat la pedeapsa cu moartea. Comisia Europeană apreciază măsurile adoptate până în prezent de către preşedintele Obama în vederea închiderii centrului Guantánamo şi speră că va putea asista şi în viitor la progrese în această chestiune.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
Dnă preşedintă, dle López Garrido, dle comisar, în primul rând, aş dori să subliniez faptul că Parlamentul European şi-a exprimat deja părerea despre situaţia prizonierilor din Guantánamo, în diferite ocazii, prin diverse rezoluţii.
În discursul său de învestire, preşedintele Obama a declarat că îşi asumă angajamentul de a închide centrul de detenţie de la Guantánamo în termen de un an. Termenul limită a expirat la 22 ianuarie şi faptul că centrul nu a fost închis este dovada că adeseori în politică este mai simplu să faci promisiuni decât să le onorezi.
După cum a declarat şi reprezentantul preşedinţiei în exerciţiu a Consiliului, reprezentantul personal al preşedintelui Obama a vizitat Uniunea Europeană, s-a întâlnit cu preşedintele nostru şi cu alte state membre şi ne-a solicitat cooperarea, care trebuie să aibă la bază o serie de premise menţionate deja de către dl comisar. Una dintre acestea ţine de faptul că vorbim de o problemă creată de guvernul precedent al Statelor Unite, şi că Uniunea Europeană trebuie să coopereze, dar pe baza unor anumite cerinţe, legate în special, de securitatea statelor noastre membre.
În această privinţă, aş dori să reamintesc decizia luată de câteva state membre, inclusiv de către cel care deţine în prezent preşedinţia Consiliului, propria mea ţară. Aş dori să îl întreb pe reprezentantul preşedinţiei spaniole dacă are în vedere adoptarea de măsuri suplimentare pentru a încerca să armonizeze răspunsul statelor membre, în special cu privire la problemele care au apărut în Yemen, sau dacă intenţionează să lase această decizie la latitudinea fiecărui stat membru, în funcţie de contextul individual şi suveran al acestora, după cum a fost decis de către miniştri de justiţie şi miniştri afacerilor interne.
O întrebare finală, dnă preşedintă: este într-adevăr adevărat că 100 din aproximativ 190 de prizonieri au fost trimişi în ţările lor de origine sau în ţări terţe, şi că 40 vor fi supuşi jurisdicţiei instanţelor din Statele Unite. Există, cu toate acestea, încă 50 care nu vor fi eliberaţi, pentru că nu există suficiente dovezi care să justifice arestarea, dar riscul pe care aceştia îl prezintă a forţat guvernul Statelor Unite să decidă să nu fie eliberaţi. Aş dori să întreb Comisia şi Consiliul ce cred despre situaţia acestor 50 de persoane care nu vor fi supuse jurisdicţiei instanţelor din Statele Unite.
Ana Gomes
Guantánamo este creaţia Administraţiei Bush, dar nu ar fi fost posibilă fără ajutorul aliaţilor europenei şi fără tăcerea Uniunii Europene. Prin urmare, Uniunii Europene îi revine datoria să acţioneze în conformitate cu valorile şi interesele sale, să facă tot ce poate pentru a închide acest capitol sordid al istoriei noastre.
Imaginea UE în lume, relaţia transatlantică, lupta împotriva terorismului şi libertatea de mişcare în spaţiul Schengen sunt elemente care ne obligă la un răspuns european colectiv şi coerent în privinţa solicitării de a primi prizonierii din Guantánamo. Cu toate acestea, răspunsul s-a lăsat aşteptat şi se limitează la înţelegerile bilaterale dintre Statele Unite şi unele state membre.
Este şocant ca ţările mari care au fost complicii lui Bush în extrădările extraordinare, în închisorile secrete şi în Guantánamo, cum ar fi Germania, Regatul Unit, Italia, Polonia şi România, să se eschiveze de responsabilităţile lor ignorând apelurile administraţiei Obama. Este un subiect legat de politica externă şi de securitate comună care trebuie abordat de miniştri de externe ai Uniunii Europene, având în vedere articolul 24 al Tratatului de la Lisabona, şi care trebuie să se bazeze pe solidaritatea politică reciprocă dintre statele membre.
Înaltului Reprezentant care, conform articolului 30 din Tratat, dispune acum de puterea iniţiativei, îi revine responsabilitatea de a propune şi de a conduce o reală strategie europeană pentru a contribui la închiderea Guantánamo cât mai rapid posibil, asigurând sprijinul necesar pentru recuperarea individuală şi reintegrarea socială a persoanelor eliberate, incluzând dreptul lor la reunificarea familiei.
Trebuie să salut contribuţia propriei mele ţări, Portugalia, pentru că este prima care oferă această asistenţă pentru administraţia Obama, îndemnând, astfel, alţi parteneri europeni să procedeze la fel, şi pentru că a primit deja persoane care au suferit pe nedrept ani de captivitate în Guantánamo.
Sarah Ludford
în numele Grupului ALDE. - Dnă preşedintă, unele guverne europene au participat activ la extrădările ilegale, tortura şi detenţia ilegală. Aţii au oferit un sprijin de fond. Alţii au pretins că nu observă. În consecinţă, nu a fost ceva care doar s-a întâmplat "acolo”. Este unul dintre motivele pentru care ne-am menţinut interesele noastre permanente.
Deputaţii din Parlamentul European solicită de ani de zile închiderea Guantánamo, prin urmare salutăm călduros anunţul preşedintelui Obama şi înţelegem dificultăţile pe care le întâmpină în încercările de a soluţiona situaţia haotică moştenită de la George Bush. Cu toate acestea, este extrem de frustrant că aproximativ 200 de oameni rămân acolo. De asemenea, salutăm pe deplin procesele federale deschise pentru deţinuţi ca Khalid Sheikh Mohammed, dar de ce nu s-a întâmplat cu opt ani în urmă? Cel mai bun răspuns pentru terorişti îl reprezintă condamnările penale.
Vom continua să îndemnăm guvernele UE să repatrieze mai mulţi deţinuţi, atât din solidaritate transatlantică, cât şi pentru că au o vină pentru complicitatea lor, şi vom rezista la ameninţările chineze cu privire la uiguri. Faptul că Statele Unite nu pot instala pe niciunul dintre cei 17 uiguri pe teritoriul SUA nu este de ajutor.
Alegătorul meu, Shaker Aamer, un rezident legal din Regatul Unit a cărui familie formată dintr-o soţie britanică şi patru copii britanici locuiesc în Battersea în Londra, este încă, după opt ani, izolat în uitarea juridică din Guantánamo. El pare să fie victima unui joc, prin care guvernele SUA şi al Regatului Unit pot complota pentru a-l expedia în ţara sa, Arabia Saudită. Este un martor direct la tortura sa şi a altora, aplicată nu numai de către SUA, ci şi de către agenţii secreţi ai Regatului Unit. Expulzarea lui ar fi foarte convenabilă pentru a-l împiedica să depună mărturie în faţa instanţelor din Regatul Unit.
După cum am spus, salutăm eforturile de închidere a Guantánamo, dar ne opunem comisiilor militare şi altor abuzuri. Europa trebuie să facă mai mult.
Heidi Hautala
Dnă preşedintă, dle López Garrido, în cadrul vizitei lor recente la Bruxelles, înalţii reprezentanţi ai SUA pe care i-aţi menţionat s-au întâlnit cu şi deputaţii din Parlamentul European.
Cu siguranţă, Parlamentului poate juca un rol esenţial în încurajarea statelor membre de a încerca şi a stabili o politică comună în privinţa închiderii Guantánamo. Este evident că Guantánamo încă este un simbol flagrant al nedreptăţii şi că închiderea sa este în interesul Uniunii Europene.
Ne-am exprimat părerea pe care Parlamentul European a afirmat-o la rândul său în rezoluţia din luna februarie a anului trecut. De asemenea, le-am spus că nu dorim să discutăm doar despre locul în care pot fi plasaţi deţinuţii de la Guantánamo, ci, în acelaşi timp, că dorim să dezbatem cu Statele Unite faptul că trebuie realizată o reformă amplă a politicii lor privind îngrijirea prizonierilor şi a codului penal pentru a respecta principiile statului de drept.
Dle López Garrido, dle comisar, aş dori să luaţi în serios acest aspect şi să discutaţi aceste chestiuni cu reprezentanţii SUA în dialogurile pe care le-aţi menţionat.
În cele din urmă, doresc să spun că pentru Uniunea Europeană este extrem de important să îşi asume propria implicare în aceste arestări şi centre de detenţie secrete. Aş dori să fac referire la activitatea importantă depusă de colegul meu, dl Coelho, în legislatura precedentă. Trebuie să continuăm această activitate, deoarece, până în prezent, Uniunea Europeană nu a explicat în niciun fel care a fost rolul statelor sale membre în aceste arestări şi centre de detenţie secrete de pe teritoriul UE.
Ryszard Czarnecki
Dnă preşedintă, referitor la declaraţia distinsului meu antevorbitor, aş dori să subliniez că, de fapt, nu există nicio dovadă solidă şi nu există fapte specifice care să indice existenţa centrelor de detenţie şi a închisorilor CIA în unele ţări europene, cel puţin, nu în Polonia. Încă o dată, în ultimii ani, discutăm despre Guantánamo în Parlamentul European. Aş dori să subliniez faptul că am discutat despre acestă problemă şi în timpul preşedinţiei Barack Obama, astfel că se pare că nu o putem atribui exclusiv administraţiei îngrozitoare şi nefaste a lui George Bush junior. Se pare că este ceva mai complicat. Spun acest lucru, deoarece reprezentantul Consiliului şi preşedinţia suedeză au declarat că, de fapt, americanii nu au făcut încă nimic din ce au promis.
În cele din urmă, aş dori să adaug că este foarte bine că Uniunea Europeană vorbeşte deschis despre chestiuni care se referă la libertăţile cetăţenilor. Cu toate acestea, să ne amintim şi de victime - de victimele teroriştilor.
Preşedinta
Dle Czarnecki, veţi accepta o întrebare de la dna Hautala?
Ryszard Czarnecki
(PL) Dnă preşedintă, m-am referit la declaraţia distinsului coleg din Grupul Verzilor/Alianţa Liberă Europeană care a vorbit înaintea mea.
Heidi Hautala
(FI) Dnă preşedintă, dl Czarnecki probabil nu ştie că la 22 decembrie 2009, un guvern european a admis pentru prima dată că a existat un astfel de centru de detenţie secret pe propriul său teritoriu. Acest lucru s-a întâmplat când o comisie parlamentară din Lituania a declarat că o închisoare CIA de acest tip a funcţionat în Lituania în timpul războiului împotriva terorismului.
Sunt mulţumită să constat că guvernul lituanian a acţionat ferm ca răspuns la această dezvăluire.
Ryszard Czarnecki
Dnă preşedintă, mulţumesc onorabilului deputat pentru această remarcă, dar aş dori să vă informez că sunt un reprezentant al Poloniei, nu al Lituaniei.
Helmut Scholz
Dnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, salut, în mod expres, faptul că Parlamentul European dezbate din nou subiectul închiderii imediate a închisorii de tortură din Golful Guantánamo, şi aprob cuvintele şi punctele de vedere ale colegilor mei care au solicitat o acţiune decisivă din partea Uniunii Europene şi a statelor membre.
În realitate, este o problemă de cooperare transatlantică. Aproximativ 800 de persoane din peste patruzeci de ţări au fost închise acolo - fără să fie puse sub acuzaţie, fără un avocat şi fără un proces - încălcându-se astfel Convenţia de la Geneva. Există numeroase rapoarte cu privire la crimele, la abuzurile şi umilinţele inimaginabile la care au fost supuşi deţinuţii. Faptul că cele mai multe state membre ale Uniunii Europene au evitat până în prezent să-şi declare disponibilitatea de a primi, ca ţări terţe, deţinuţi din centrul Guantánamo este, după părerea mea, o ruşine şi destul de deplorabil, şi fac apel la Comisie pentru a readuce imediat această chestiune în faţa Consiliului, inclusiv subiectul referitor la implicarea ţărilor europene în detenţia ilegală de prizonieri.
Probabil voi încheia cu un ultim gând: folosirea centrului Guantánamo ca o închisoare de tortură reprezintă o încălcare clară a acordului iniţial de închiriere şi baroneasa Ashton şi alţi membrii ai Comisiei responsabili cu politica externă trebuie, probabil, să mi se alăture în apelul către guvernul SUA de a trage o linie simbolică sub acest capitol ruşinos şi de a înapoia Guantánamo Cubei.
Mike Nattrass
în numele Grupului EFD. - Dnă preşedintă, vin din West Midlands, casa aşa-zişilor "talibani din Tipton”, care au fost deţinuţi la Guantánamo. În calitate de deputat UKIP, trebuie să fiu de acord că prinderea şi deportarea oamenilor dintr-o ţară pentru a fi judecaţi în alta, fără supraveghere judiciară şi a face faţă închisorii străine, reprezintă un proces ostil. Este un afront adus libertăţii, democraţiei, responsabilităţii şi drepturilor naturale ale omului.
Pot să vă dau o listă cu cetăţeni britanici care în acest fel au ajuns forţat în închisori jalnice şi improprii, nu în mâinile CIA şi nu prin programul său de extrădare, ci în mâinile statelor membre UE prin mandatul de arestare european creat de acest Parlament. A fost realizat în UE. Prin urmare, înainte de a condamna SUA, priviţi-vă în oglindă şi observaţi propria ipocrizie.
Franz Obermayr
(DE) Dnă preşedintă, închiderea Guantánamo este cu siguranţă un semn că SUA trebuie să recunoască că a încălcat drepturile omului, inclusiv în lupta împotriva terorismului, şi că doreşte să pună capăt acestei situaţii. Prin urmare, salut această măsură. Slovacia, Italia şi alte state membre şi-au declarat disponibilitatea de a accepta deţinuţi. După părerea mea, este o problemă care trebuie discutată la nivel european, deoarece, dat fiind acordul Schengen, foştii prizonieri ar putea ajunge în orice stat membru. Însă, în primul rând, esenţial este să clarificăm trei aspecte.
Primul aspect - care nu este nici ruşinos, nici deplorabil, dle Scholz - se referă la faptul că trebuie evaluat în mod clar riscul de securitate pentru ţara gazdă. De asemenea, orice relaţie specifică a deţinutului cu statul membru în cauză trebuie să fie analizată. În cele din urmă, este fundamental să se clarifice de ce prizonierii în cauză nu pot fi găzduiţi şi în Statele Unite.
Carlos Coelho
(PT) Dle López Garrido, dle comisar, Guantánamo a fost una dintre cele mai mari greşeli ale administraţiei Bush. A încălcat convenţiile internaţionale, cum ar fi Convenţia împotriva torturii şi a altor pedepse sau tratamente crude, inumane, sau degradante şi Convenţia împotriva dispariţiei forţate, şi a permis tratamentul arbitrar, nerespectarea drepturilor omului, detenţia oamenilor nevinovaţi şi tortura.
Preşedintele Obama a avut perfectă dreptate când a declarat că este esenţial să se închidă Guantánamo pentru a reda Statelor Unite ale Americii autoritatea morală pe care au pierdut-o prin folosirea instrumentelor extra-judiciare în lupta împotriva terorismului. În prima sa zi de la Casa Albă, preşedintele Obama a luat decizia să suspende procesele în faţa tribunalelor militare şi să anunţe închiderea bazei de la Guantánamo. Sarcina sa nu a fost uşoară, în special având în vedere lipsa de cooperare din partea Congresului SUA.
În acest Parlament European, am fost mereu divizaţi cu privire la strategia transatlantică, dar am obţinut un consens larg împotriva închisorii ruşinii. În Consiliu, divizat profund de chestiunea războiului din Irak, miniştri de externe au reuşit să ajungă la unanimitate în ceea ce priveşte solicitarea de închidere a Guantánamo. După cum a spus deja dl Salafranca Sánchez-Neyra, câteva state membre au convenit să primească ex-prizonieri pe teritoriile lor: Franţa, Portugalia, Irlanda, Belgia, Regatul Unit, Italia şi Ungaria. Decizia de a primi prizonieri din Guantánamo le aparţie exclusiv statelor membre individuale, dar trebuie luată pe baza coordonării europene. Într-o Europă fără frontiere şi cu libertate de mişcare, statele membre trebuie să facă în permanenţă schimb de informaţii.
Dle López Garrido, dle comisar, exprimându-mi îngrijorarea faţă de întârzierea în rezolvarea situaţiei din America, aş dori să întreb: după părerea dvs., ce ar putea Uniunea Europeană să facă pentru a ajuta? Ce nu facem, dar am putea încă să facem? Şi, după părerea dvs., ce împiedică în prezent sau ce face să fie mai dificil pentru Uniunea Europeană să acorde acest ajutor?
María Muñiz De Urquiza
(ES) Dnă preşedintă, Guantánamo a fost o aberaţie juridică şi umanitară, probabil cel mai vizibil exemplu al conceptului unilateral al administraţiei Bush referitor la societatea internaţională şi la relaţiile internaţionale, care a manifestat un dispreţ absolut pentru legislaţia internaţională. Au fost multe de reparat după dezastrul Bush, şi preşedintele Obama se ocupă de aceasta.
A început cu dreptul anul trecut, când a anunţat că închiderea Guantánamo face parte dintre primele sale decizii, o decizie curajoasă cu care să restabilească legitimitatea Statelor Unite în lume, şi un gest pentru comunitatea musulmană. Cu toate acestea, termenul limită auto-impus pentru închiderea Guantánamo a expirat la 22 ianuarie şi mai sunt încă 192 de prizonieri.
Dacă guvernele Uniunii Europene doresc cu adevărat să stabilească o relaţie strategică autentică, trebuie să sprijine decizia preşedintelui Obama, şi cel mai bun mod de a face acest lucru este să accepte prizonierii sau deţinuţii de la Guantánamo. Spania şi alte ţări ale Uniunii Europene s-au implicat deja pe baza declaraţiei comune din 15 iunie care a fost menţionată şi care a stabilit un cadru comun pentru primirea deţinuţilor.
Cu toate acestea, deşi din punct de vedere tehnic este vorba de decizii unilaterale şi suverane ale statelor membre, Uniunea Europeană trebuie să acţioneze la unison pentru a-şi demonstra sprijinul pentru o decizie comună a Uniunii Europene pe care Parlamentul, şi în special Grupul Alianţei Progresiste a Socialiştilor şi Democraţilor din Parlamentul European, a solicitat-o în câteva ocazii.
Este vorba de 50 de prizonieri: cei care corespund condiţiilor de eliberare. Este o cifră care ar trebui să fie abordabilă pentru cele 27 de state. În completarea mecanismelor existente pentru schimbul de informaţii între statele membre şi ţările care sunt membre ale spaţiului Schengen şi care iau parte la primirea prizonierilor, trebuie să avem un schimb de informaţii şi experienţe privind practicile corespunzătoare pentru integrarea socială a foştilor deţinuţi.
Ivo Vajgl
(SL) În primul rând, aş dori să le mulţumesc reprezentanţilor Consiliului şi ai Comisiei pentru atitudinea proactivă legată de Guantánamo. Guantánamo a fost o anomalie şi o ruşine din prima zi, de când a fost deschisă această închisoare. Deschiderea sa ar putea fi probabil mai uşor de înţeles în contextul atacurilor şocante de la 11 septembrie, dar au trecut ani de atunci. Cu toate acestea, ruşinea de la Guantánamo continuă şi, de fapt, şi o resimţim în permanenţă noi toţi cei care credem în valorile civilizaţiei occidentale, cum ar fi respectul pentru drepturile omului şi pentru statul de drept.
În această dimineaţă, am nimerit pe un site al unei organizaţii guvernamentale numită Grupul operativ comun de la Guantánamo. Aţi râde, dacă descrierea pe care o fac situaţiei din Guantánamo nu ar fi atât de tristă: este descrisă ca un hotel de cinci stele şi ca un loc cu tot confortul de care ai nevoie. Este momentul să facem apel la dl Obama să închidă această ruşine şi să ne scutească de astfel de ipocrizii.
Hélène Flautre
(FR) Dnă preşedintă, sper şi eu că se face totul la nivel european pentru a încuraja statele membre să îşi asume responsabilitatea şi să primească deţinuţii de la Guantánamo care s-au dovedit nevinovaţi. Sunt victime şi trebuie găzduiţi în siguranţă în spaţiul european.
Însă toată lumea ştie că închiderea Guantánamo nu înseamnă sfârşitul problemelor legate de drepturile omului şi lupta împotriva terorismului, nici în Statele Unite, nici în Europa. În Statele Unite, după cum aţi spus, legea antiterorismului permite încă arestul preventiv nelimitat şi procesele în faţa tribunalelor militare. În Europa, prizonierii de la Guantánamo nu au căzut pur şi simplu din cer. Cred că suntem foarte departe de a fi făcut lumină în această problemă.
Dna Hautala a vorbit, pe bună dreptate, despre ancheta parlamentară încheiată la 22 decembrie de către Lituania. Este un lucru care trebuie într-adevăr apreciat. Este exemplar. Trebuie să servească drept exemplu. Încă nu am tras concluziile din aceste practici ilegale de pe teritoriul european, şi consider că aceasta este atribuţia Comisiei Europene; este atribuţia Consiliului.
Trebuie să facem o analiză profundă a tuturor consecinţelor pe care le antrenează practicile ilegale care au avut loc şi care au condus la deschiderea Guantánamo, o decizie în care statele membre au fost complice pe deplin.
Rachida Dati
(FR) Dnă preşedintă, în primul rând, am aflat foarte recent că centrul de detenţie de la Guantánamo nu va fi închis în 2010, după cum a fost planificat, ci în 2013 - cu alte cuvinte, la sfârşitul mandatului preşedintelui Obama. Cu toate că durează mai mult decât era prevăzut, trebuie să ne bucurăm că procesul de închidere este în curs de desfăşurare, deoarece ar fi putut fi oprit. Este un răspuns la o dorinţă exprimată de Europa. Într-adevăr, nu putem, pe de o parte, să criticăm Statele Unite de ani de zile pentru centrul Guantánamo şi, pe de altă parte, să nu demonstrăm noi înşine voinţa reală sau ambiţia de a contribui la rezolvarea acestei probleme.
Cu puţin timp în urmă, m-am întâlnit cu Ministrul de Justiţie al Statelor Unite, Eric Holder, care mi-a explicat dimensiunea sarcinii, dar care mi-a împărtăşit, în acelaşi timp, dorinţa şi voinţa Statelor Unite de a beneficia de sprijinul statelor membre europene. Sprijinul în vederea închiderii centrului de detenţie constă în disponibilitatea noastră de a primi deţinuţi în Europa. Prin urmare, trebuie să ajutăm Statele Unite, ca parte a efortului coordonat, să închidă capitolul acestei instituţii pe care noi, europenii, am contestat-o de mulţi ani.
Katarína Neveďalová
(SK) De ce trebuie Uniunea Europeană să suporte consecinţele politicii americane? Ar fi mai simplu să facem apel la America şi la preşedintele său, care îşi îndeplineşte promisiunea pre-electorală - pe care de altfel o susţin mulţi lideri politici - de a rezolva această problemă mare şi nedorită. Cu toate acestea, Uniunea Europeană are multe în comun cu acest lucru. Teroriştii au ameninţat şi atacat şi UE şi continuă să ameninţe întreaga lume, din care UE este o parte integrantă. Am uitat deja metroul din Londra, Germania, Olanda, Spania şi zecile de tentative teroriste dejucate? Prin urmare, este o problemă pe care o împărtăşim cu America. Ne afectează pe noi toţi.
În această etapă, atenţia noastră trebuie să se concentreze în special pe prevenirea şi eliminarea efectelor negative asupra acestor oameni, antrenând toate eforturile posibile pentru a ajuta aceşti oameni să se reintegreze social, astfel încât să se poată întoarce la o viaţă normală şi decentă de civili alături de familii.
Raül Romeva i Rueda
(ES) Dnă preşedintă, aş dori să subliniez problema pusă în discuţie recent de dna Flautre. Este foarte important să îl ajutăm pe preşedintele Obama să închidă Guantánamo. Este un lucru pe care îl solicităm de mult timp, şi este esenţial să avem şi în Uniunea Europeană sprijinul necesar pentru a primi toate persoanele pe care administraţia Obama ne solicită în prezent să le primim.
Însă nu trebuie să uităm că, în mare măsură, această închisoare a existat şi pentru că a fost încurajată de Europa. Prin urmare, avem o responsabilitate istorică pe care în niciun caz nu o putem ascunde. Trebuie să sprijinim închiderea Guantánamo dar în acelaşi timp, este esenţial să ne asumăm responsabilitatea ca europeni, pentru că este o responsabilitate europeană.
Mult timp, Europa a ales să închidă ochii, de exemplu, în cazul avioanelor. În timpul mandatului său de premier portughez, actualul preşedinte al Comisiei Europene a autorizat şi a permis zboruri deasupra teritoriului portughez pe ruta către Guantánamo. Doamnelor şi domnilor din Consiliu şi din Comisie, această responsabilitate istorică nu poate fi permisă, în niciun caz.
Georgios Papanikolaou
(EL) Dnă preşedintă, cu toţii suntem de acord să oferim un sprijin practic pentru decizia Statelor Unite de a închide centrul de detenţie de la Guantánamo şi, desigur, îndemnăm statele membre ale Uniunii să accepte deţinuţi.
Este general acceptat că Guantánamo a fost o greşeală din partea Statelor Unite ale Americii în încercarea lor de a lupta împotriva terorismului. Cu toate acestea, trebuie să garantăm că în viitor nu se vor repeta erori similare, şi mai ales nu în Europa. Din păcate însă, raportul care urmează a fi prezentat chiar înainte de Consiliul ONU pentru drepturile omului, din martie 2010, ridică suspiciuni serioase cu privire la practica detenţiei secrete a suspecţilor în statele membre ale Uniunii Europene, cum ar fi Marea Britanie, România şi Polonia.
Nu putem condamna un astfel de comportament militând pentru închiderea Guantánamo, pe de o parte, şi, pe de altă parte, să tolerăm un comportament similar pe care, probabil, nu îl considerăm chiar atât de grav. Noi toţi trebuie să ne asumăm propriile responsabilităţi.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Dnă preşedintă, aş dori să încep cu ceea ce a spus antevorbitorul meu. Pentru că, dle Papanikolaou, aţi afirmat în mod categoric că au existat închisori ilegale în Europa, inclusiv în Polonia şi România. Ca polonez, doresc să spun clar că nu există nicio dovadă solidă că astfel de închisori au existat în Polonia. Este primul meu comentariu. Cel de-al doilea comentariu: nu cred că există vreo dispută între noi, în acest Parlament, despre faptul că Guantánamo trebuie să înceteze să existe. Cu toate acestea, este evident că închiderea Guantánamo va fi un proces foarte complicat, la care însă nimeni nu doreşte să contribuie. Trebuie să ne întrebăm ce putem face. Aş dori să adresez următoarea întrebare: au fost făcute schimbări în privinţa tehnicilor folosite pentru găzduirea şi interogarea prizonierilor? Pentru că vorbim de multe metode folosite acolo - de la scufundarea capetelor prizonierilor în apă până la privarea lor de somn timp de multe nopţi. Suntem siguri că aceste tehnici inumane nu se mai folosesc acolo în prezent?
Krisztina Morvai
(HU) Mă bucur că mulţi dintre colegii mei sunt atât de scandalizaţi de încălcările flagrante ale drepturilor omului care au loc în Guantánamo în numele combaterii terorismului. Cu toate acestea, nu pot lua în serios această scandalizare decât dacă, în sfârşit, ca răspuns la numeroasele mele declaraţii, vă veţi asuma un angajament de a analiza o problemă similară cu Guantánamo care există aici, în interiorul UE, în Ungaria. Repet, pentru a mia oară, că în Ungaria doisprezece persoane care aparţin opoziţiei politice se află în arest preventiv de aproximativ un an pentru acuzaţii de terorism, că sunt ţinute în aceleaşi condiţii iar drepturile lor de procedură penală sunt încălcate la fel de mult ca cele ale prizonierilor de la Guantánamo. Aş solicita colegilor mei deputaţi să indice cu amabilitate prin ridicarea mâinii, care dintre dvs. doreşte să ia acest caz în serios şi să se implice într-o investigaţie detaliată. Aştept ca dna preşedintă şi colegii mei să ridice mâna.
Diego López Garrido
Dnă preşedintă, aş dori să discut două chestiuni foarte specifice care au fost menţionate aici: una de dl Salafranca şi cealaltă de dl Scholz.
Prima chestiune se referă la Yemen. Cu privire la Yemen, nu am nicio dovadă că a fost luată sau va fi luată o decizie specifică care să lege Yemen de prizonierii care vin de acolo şi sunt în Guantánamo. Situaţia din Yemen a fost subiectul concluziilor primei reuniuni a Consiliului Afacerilor Externe din istoria Uniunii. A avut loc doar o reuniune ordinară a Consiliului Afacerilor Externe, în 25 ianuarie, şi în concluzia adoptată Yemen a fost invitat să realizeze un program de reforme politice majore, dar nu s-a făcut nicio referinţă la chestiunea Guantánamo. Desigur, sprijinim aceste concluzii, precum şi conferinţa care a avut loc la Londra la 27 ianuarie.
În privinţa aluziei făcute de dl Scholz la situaţia din golful Guantánamo şi la posibilitatea ca statutul său teritorial să fie schimbat, este o chestiune care decurge din tratatul internaţional din 1903 dintre Statele Unite şi Cuba. Prin urmare, este o chestiune exclusiv bilaterală între Cuba şi Statele Unite.
Consider că există un acord general asupra faptului că închisoarea Guantánamo reprezintă o serie de încălcări grave ale drepturilor omului şi aberaţii juridice care nu pot fi tolerate, pe care nu dorim să le repetăm, şi pe care Uniunea Europeană le-a criticat sever. Din acest motiv, dorim să colaborăm cu preşedintele Statelor Unite, care a decis să închidă Guantánamo şi închisoarea. În plus, el a decis că va avea loc o revizuire a politicii închisorilor din Statele Unite.
Comentariile dlui Vajgl despre necesitatea intrinsecă de a închide această închisoare din cauza încălcărilor masive ale drepturilor omului, precum şi alte comentarii care au fost făcute aici au, prin urmare, un fundament solid. Mai mult, consider că faptul că încălcări ale drepturilor omului au loc în alte ţări din lume sau din Europa nu înseamnă că această situaţie nu trebuie să fie criticată sau că nu trebuie să lucrăm pentru a ne asigura că acest lucru nu se va mai întâmpla din nou. Şi mă refer aici la discursul dlui Nattrass, deoarece sunt sigur că este de acord că în Europa nu există nimic similar cu închisoarea de la Guantánamo.
Uniunea Europeană şi Statele Unite au analizat temeinic această chestiune. Am menţionat declaraţia din 15 iunie de anul trecut, în care Statele Unite şi Uniunea Europeană s-au angajat să lucreze pentru consolidarea drepturilor omului şi a luptei împotriva terorismului. Acest lucru se referă la încălcarea drepturilor omului din închisoarea de la Guantánamo, dar şi la faptul că lupta împotriva terorismului trebuie să se desfăşoare cu respectarea absolută a libertăţilor, a drepturilor fundamentale şi a legalităţii. Este important să respectăm aceste principii. Prin urmare, sunt pe deplin de acord cu ce a spus dl Coelho despre importanţa contribuţiei Uniunii Europene.
Dar nu este vorba doar despre decizia Statelor Unite de a închide Guantánamo, cu toate problemele pe care acest proces le implică şi pe care le-am discutat în primul meu discurs. Trebuie, de asemenea, să recunaoştem faptul că preşedintele Obama se desparte într-adevăr de trecut. Ceea ce înseamnă că întoarce o nouă filă, nu numai în ceea ce priveşte Guantánamo, ci şi toate practicile asociate cu Guantánamo. Consider că este o realitate care reiese foarte clar dintr-o analiză a măsurilor pe care preşedintele Obama le-a adoptat.
A pus capăt detenţiilor secrete ale CIA şi a dispus ca de acum înainte, toţi prizonierii Statelor Unite să fie înregistraţi la Comitetul Internaţional al Crucii Roşii. A pus capăt tehnicilor extreme de interogare, inclusiv celor practicate de CIA. Acest lucru înseamnă că anchetatorii SUA nu mai pot folosi invoca pentru justificare avizele juridice referitoare la tortură şi tehnicile de interogare care au apărut după 11 septembrie, ceea ce, cu siguranţă, înseamnă un nou început. De asemenea, a existat o reexaminare a politicii de transfer pentru a se asigura ca este în conformitate cu legislaţia internaţională.
Este un lucru pe care îl apreciem şi pe care l-am salutat în declaraţia comună. Salutăm faptul că s-a realizat o revizuire completă a politicii Statelor Unite referitoare la detenţie, transfer, judecată, interogare şi lupta împotriva terorismului. Prin urmare, am afirmat explicit în declaraţie că am luat act de angajamentului Statelor Unite de a reanaliza toate chestiunile legate de securitate şi de a realiza o revizuire amplă a politicilor întreprinse, datorită ordinului semnat de către preşedintele Obama la 22 ianuarie 2009.
Consider că este un lucru care trebuie subliniat. Şi care poate fi realizat prin cooperare, după cum a punctat foarte explicit dna Muñiz de Urquiza: prin cooperarea cu Statele Unite. Europa a criticat de nenumărate ori închisoarea şi, în măsura posibilului, Europa trebuie să coopereze, cu toate că există două tipuri de limitări. Una care afectează Statele Unite, pentru că, în ultimă instanţă, trebuie să fie aplicată legislaţia Statelor Unite şi suveranitatea Statelor Unite. Cealaltă ţine de faptul că statele membre ale Uniunii Europene decid la rândul lor în mod suveran suveran dacă să accepte prizonierii din Guantánamo.
Preşedinţia în exerciţiu a Consiliului este bineînţeles total în favoarea cooperării şi încurajării cooperării, respectând, în acelaşi timp, dreptul la securitate al fiecărei ţări şi al fiecărui cetăţean, drept care se constituie într-un alt principiu ce trebuie luat în considerare. Prin urmare, după cum a declarat dna Gomes, trebuie să promovăm cooperarea dintre Statele Unite şi Uniunea Europeană, dar şi cooperarea dintre statele membre ale Uniunii.
Trebuie să cooperăm între noi, trebuie să avem un dialog între noi şi parte din acest dialog trebuie să mearga dincolo de problema specifică legată de Guantánamo. Această chestiune a fost menţionată în câteva discursuri, de exemplu, ale dnei Hautala şi al dlui Czarnecki: subiectul victimelor. Consider că este unul dintre domeniile cuprinse în dialog pe care ar trebui îl punem în aplicare în relaţiile noastre cu Statele Unite. Consider că dialogul cu privire la victimele diferitelor crime teroriste este o chestiune care trebuie să fie abordată în viitor, şi care în prezent face deja obiectul unui dialog profund cu Statele Unite.
Aş dori să închei prin a spune că Uniunea Europeană s-a exprimat foarte clar în favoarea închiderii închisorii Guantánamo. Uniunea Europeană s-a exprimat foarte clar cu privire la faptul că drepturile omului şi libertăţile fundamentale nu trebuie să fie încălcate, indiferent de motive şi, desigur, s-a exprimat foarte clar în favoarea luptei împotriva terorismului şi a necesităţii de a coopera cu Statele Unite. Este o poziţie credibilă, dat fiind faptul că a avut loc o schimbare radicală incontestabilă, o schimbare radicală evidentă care se rupe de trecut în ceea ce priveşte politica de combatere a terorismului a Statelor Unite şi a preşedintelui Obama, precum şi o întreagă serie de politici referitoare la detenţie, transfer şi interogare. Aceasta este poziţia pe care trebuie să o consolidăm şi la a cărei concretizare trebuie să contribuim. Poziţia Consiliului este, prin urmare, de cooperare clară cu Statele Unite pentru a realiza ceea ce dorim cu toţii, şi anume o închidere permanentă a închisorii Guantánamo.
Paweł Samecki
membru al Comisiei. - Dnă preşedintă, în primul rând, doresc să reiterez că noi considerăm că este în interesul tuturor din Uniunea Europeană ca centrul de detenţie de la Guantánamo să fie închis şi, cum am menţionat anterior, Comisia aşteaptă ca în viitorul apropiat administraţia americană să realizeze progrese în procesul de închidere a Guantánamo.
Referindu-mă la intervenţia dlui Scholz, aş dori să subliniez, încă o dată, că noi considerăm că responsabilitatea principală în problema Guantánamo îi revine Statelor Unite. Cu toate acestea, Comisia este de părere că noi, Uniunea Europeană, trebuie să dăm dovadă de cât mai multă disponibilitate în rezolvarea chestiunii şi administraţia Obama a adoptat deja câteva măsuri importante. Acestea au fost menţionate de către dl ministru.
Ca răspuns la întrebarea dlui Zemke, trebuie, într-adevăr, să menţionăm că Obama a interzis folosirea măsurilor şi tehnicilor de interogare extreme, şi salutăm acest pas.
Ca răspuns la întrebarea dlui Salafranca Sánchez-Neyra despre cei 50 de deţinuţi a căror soartă nu este încă decisă, considerăm că administraţia SUA va continua cele 50 de cazuri şi vor ajunge la o concluzie sau la o soluţie similară cu cele realizate în cazurile anterioare.
Comisia nu a primit încă raportul grupului operativ, prin urmare nu vă putem da nicio clarificare specifică dar, în general, considerăm că dorim un proces drept pentru toţi.
În cele din urmă, considerăm că trebuie să continuăm să sprijinim o abordare coordonată a UE a situaţiei şi vom aprecia contribuţia şi eforturile Parlamentului în această privinţă.
Preşedintele
Dezbaterea a fost închisă.
