Aids
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om aids.
Vladimír Špidla
Hr. formand, mine damer og herrer! Generelt set er der i de seneste år gjort store fremskridt i kampen mod hiv/aids-epidemien i form af bl.a. bedre adgang til effektiv behandling og forebyggelsesprogrammer. Ikke desto mindre er der fortsat en stigning i antallet af mennesker, der smittes af hiv eller dør af aids. Ved udgangen af 2006 vil næsten 40 millioner mennesker være smittet af hiv, hvilket er 2,6 millioner flere end ved udgangen af 2004. Skønsmæssigt 4,3 millioner mennesker - både voksne og børn - er blevet smittet med hiv i 2006, hvilket er 400.000 flere end for to år siden.
Afrika syd for Sahara er i centrum for denne epidemi. Mere end 63 % af alle voksne hiv-smittede bor nu i Afrika syd for Sahara, og 33 % i Sydafrika. Den største stigning i de seneste to år har været i Østasien, Østeuropa og Centralasien, hvor antallet af hiv-smittede er steget med 21 %. Den fortsatte vækst i antallet af nye infektioner i de fleste EU-medlemsstater kombineret med resultaterne af Eurobarometer-undersøgelser fra 2005 indikerer, at man hurtigst muligt skal øge kendskabet til epidemier i EU og dets nabolande, og at forebyggelsesprogrammerne på dette område skal styrkes. Kommissionens strategi fra 2005 var koncentreret om at styrke forebyggelse, behandling og pleje i visse regioner.
Trods disse foruroligende tal har der været en nedgang i forekomsten af aids i visse afrikanske og vestindiske lande samt i nogle områder af det sydlige Asien. Det er muligt at vende udviklingen. Der er flere hiv-smittede kvinder i verden end nogensinde tidligere. I 2006 har antallet af smittede kvinder rundet 17,7 millioner, hvilket er en million mere end i de seneste to år. Situationen er endnu værre i Afrika syd for Sahara. Kvinderne tegner sig for 60 % af de voksne over 15 år, der er hiv-smittede. Ud over de biologiske faktorer og det faktum, at kvinder og piger er mere udsatte for at blive hiv-smittede, har sociale og økonomiske faktorer som følge af kønsulighed og forsømmelse af deres rettigheder også en vis betydning. Ligeret for kvinder er en stor social udfordring og en væsentlig forudsætning for upartisk udvikling og øget hiv-forebyggelse. For at piger og kvinder rundt omkring i verden kan få adgang til seksuel og forplantningsmæssig sundhed, skal udviklingslandenes sundhedstjenester styrkes med henblik på at skabe frivillig rådgivning, lægeundersøgelser, sundhedspleje og støtte som en del af en omfattende pakke.
Adgangen til lægemidler og sundhedspleje er blevet meget bedre i de seneste år, selv om den i de fleste lande havde et meget lavt udgangspunkt. Den øgede antiretrovirale behandling har skønsmæssigt sparet omkring 2 millioner liv på næsten fire år, og selv i Afrika syd for Sahara har omkring 8.000 mennesker modtaget behandling. Situationen giver ikke desto mindre anledning til bekymring trods dette kærkomne fremskridt, og det internationale samfund skal ofre den mere opmærksomhed.
Kommissionen yder omfattende bistand til partnerlande i Afrika og andre steder med henblik på at bekæmpe epidemier gennem forebyggelse, behandling og pleje. Hiv/aids kan ikke betragtes som et isoleret problem, fordi det sætter fokus på alle udviklingslandenes store problemer som f.eks. begrænset adgang til grundlæggende sociale ydelser, kønsulighed, ulige fordeling af ressourcer, ineffektive offentlige myndigheder og en beskeden økonomisk og teknologisk udvikling. Hiv/aids er tæt forbundet med malaria og tuberkulose, der også er fattigdomsrelaterede smitsomme sygdomme. Det er kun muligt at bekæmpe hiv/aids effektivt, hvis partnerlandene gør en indsats for fattigdomsbekæmpelse.
Det vigtigste princip bag de europæiske politiske rammer, der blev vedtaget i 2004, og det europæiske handlingsprogram til bekæmpelse af hiv/aids, malaria og tuberkulose, der blev vedtaget det følgende år, er en integreret tilgang til hiv. Det europæiske handlingsprogram skal gennemføres og koordineres af Kommissionen på både statsligt og globalt plan. Partnerlandene er bestemt bedst i stand til at vælge den mest effektive, retfærdige og gennemsigtige ressourcefordeling blandt de forskellige initiativer.
I årenes løb har Kommissionen til stadighed givet flere midler til bekæmpelse af hiv/aids i alle udviklingslande og specielt i Afrika, hvor den yder bistand via budgetstøtte til partnerlande i deres bestræbelser på at tage fat på de strukturelle faktorer, der ligger til grund for hiv-epidemien, som f.eks. sundhedsreformer og krisen inden for menneskelige ressourcer i sundhedssektoren. Bland andre initiativer har Kommissionen også investeret et stort beløb - 522 millioner euro over fem år - i bekæmpelsen af hiv/aids i udviklingslande fra den globale fond til bekæmpelse af hiv/aids, malaria og tuberkulose. I 2006 blev Kommissionens rolle i den globale fond fuldt ud bekræftet af det faktum, at bestyrelsen valgte et medlem af Kommissionen til stillingen som fondens næstformand.
Kommissionen har traditionelt set taget teten i bestræbelserne på at forbedre adgangen til antiretrovirale lægemidler i udviklingslandene samt på inden 2010 at sikre fuld adgang til behandling og forebyggelse for dem, der har brug for det. Kommissionen har også spillet en vigtig rolle med henblik på at reducere udgifterne til lægemidler. I nogle tilfælde har der været en reduktion på op til 98 % gennem indførelse af en prisreguleringsordning, der sætter udviklingslandene i stand til at betale mindre for patenterede lægemidler, samtidig med at producenterne beskyttes mod reimport af disse produkter til åbne markeder, hvor der kan tjenes penge herpå.
Også inden for rammerne af WTO hjælper Kommissionen de fattigste lande, hvis produktionskapacitet er begrænset, med at udøve deres ret til at importere billige generiske lægemidler, der er fremstillet med tvangslicenser. Kommissionen har også øget investeringen i forskning i og udvikling af vacciner og andre forebyggende midler såsom mikrobicider med henblik på at udvide det eksisterende udvalg af hiv-forebyggende mekanismer. Kommissionen vil fortsætte disse bestræbelser på at gøre forebyggelse og behandling fuldt tilgængelig for alle dem, der har brug for det, inden 2010.
Som tidligere talere har sagt, har Kommissionen sammen med medlemsstaterne påtaget sig at bekæmpe en hiv/aids-pandemi gennem en lang række foranstaltninger rettet mod forebyggelse, behandling, støtte og pleje. Vi er fuldt ud klar over, at det er umuligt at nå det ultimative mål om en generation uden aids uden en fast politisk vilje, informeret ledelse og øgede ressourcer på globalt, nationalt og lokalt plan.
Vi står over for en enorm udfordring i form af at gøre yderligere fremskridt i kampen imod hiv/aids og sikre forebyggelse og behandling til alle, der har brug for det, inden 2010. Vi har et presserende behov for en mere afbalanceret strategi med henblik på at øge forebyggelsen og behandlingen og sikre adgang til en økonomisk overkommelig behandling - specielt i form af patenterede sekundære lægemidler. Vi skal derfor mobilisere en politisk vilje hertil i Europa. Vi skal arbejde tættere sammen med lægemiddelindustrien og fokusere på nye forebyggelsesmetoder - specielt mikrobicider - hvilket vil give bedre prævention til kvinder og mere økonomisk overkommelige lægemidler. Lægemiddelindustrien skal tilskyndes til at forske og udvikle vacciner og andre produkter til bekæmpelse af hiv/aids. Endelig skal vi sørge for, at partnerlandene modtager langsigtet pålidelig finansiering, der kan støtte dem i kampen mod hiv/aids-epidemien.
I denne forbindelse vil Kommissionen fort at arbejde på et bredere plan ved hjælp af finansielle instrumenter på både nationalt og globalt plan - inklusive den globale fond til bekæmpelse af hiv/aids, tuberkulose og malaria. Vi har brug for stærk støtte og samarbejde fra alle EU-institutioner inklusive Parlamentet, da de er ansvarlige for den årlige tildeling af finansielle midler. I kampen mod hiv/aids har vi mulighed for at få bedre resultater, hvis der er den fornødne politiske vilje hertil. Kommissionen er overbevist om, at det er muligt at nå de ultimative mål om en generation uden aids og behandling og pleje til alle, der har behov herfor. Jeg ser også frem til at samarbejde med Parlamentet om at nå disse mål.
(Bifald)
John Bowis
Hr. formand! Nu hvor vi atter nærmer os verdens aids-dag, mindes vi vores venner og viser vilje til at gøre mere. Vi mindes nu 25 år med aids. Vi mindes de 25 millioner medborgere, der er døde af aids, og vi tænker på de 40 millioner, der lever med aids. Mange af dem lever i Europa og i nabolandene mod øst - f.eks. Rusland, Kaliningrad og Centralasien, men to tredjedele lever i Afrika syd for Sahara.
Vi her i nord har lovet vores støtte. Vi har øremærket penge hertil, og så har vi alt for ofte mistet dem igen. Videnskaben gør fremskridt, men vi har endnu ikke levet op til vores løfter. Kun 5 % af de hiv-positive børn modtager medicinsk hjælp. Færre end 10 % af de 15 millioner børn, der er blevet forældreløse på grund af aids, får økonomisk støtte. Hvert år vedtager vi en beslutning. En beslutning er to ting: en formalitet bestående af ord og gode intentioner eller en beslutning om at skaffe resultater.
Vi skal investere i forskning og forsøg til udvikling af aids-vacciner. Vi skal investere i servicering og uddannelse i lægemidler og behandling, i mødre og børn, i forebyggende kampagner, i sundheds- og plejepersonale og i ngo-støttehold. Vi skal fjerne alle stopklodser for at nå FN's mål om universel adgang til tjenesteydelser, til behandling og til pleje i 2010, sådan som kommissæren sagde. År 2010 er ikke langt væk, men det er vi.
(Bifald)
Glenys Kinnock
Hr. formand! Vores støtte til forebyggelse af hiv/aids er fortsat under målet, idet den er omkring 12 milliarder amerikanske dollars bagud. Som kommissæren sagde, er der derfor et presserende behov for mere offentlig og privat støtte for at rette op på disse mangler.
Der findes ikke nogen enkel patentløsning til bekæmpelse af hiv, men der er behov for mere undervisning og mere støtte til vaccineforskning og til mikrobicider, sådan som kommissæren sagde. Udviklingen af en vaginal mikrobicide skal være vores umiddelbare prioritet, og ifølge beregninger skulle den kunne udvikles og anvendes inden for fem år. Det er den eneste måde, hvorpå kvinder kan have en reel kontrol over deres egen seksuelle sundhed. Det er en metode, der ikke kræver deres partners samtykke.
Endvidere kan aids-behandlinger i udviklingslandene ikke være bæredygtig, hvis ikke der tilføres nyere versioner af generiske lægemidler, der i stigende grad er nødvendige, efterhånden som lægemiddelresistente tilfælde af hiv/aids bliver hyppigere. Det betyder, at vi skal være langt mere dristige i vores konfrontering af de patenter, som medicinalfirmaerne fortsat skjuler sig bag, hvorved prisen for behandling er umulig at betale for mange udviklingslande og under den slags sundhedssystemer, som min kollega hr. Bowis nævnte.
Georgs Andrejevs
Hr. formand, hr. Špidla! Det glæder mig, at Kommissionen har helliget første halvdel af denne meddelelse til behovet for at involvere det civile samfund i alle aspekter af bekæmpelse af denne epidemi. Det er i overensstemmelse med kravet i Dublin-erklæringen og Vilnius-erklæringen. Information samt levering af passende tjenester gennem lettilgængelige støttecentre forvaltet af ngo'er til hiv-ramte risikogrupper i samfundet kan effektivt bremse udbredelsen af aids i et land. Som ordfører er jeg bekymret over det faktum, at den fortsatte eksistens af et sådant støttecenter i øjeblikket direkte trues i flere lande på grund af manglende finansielle ressourcer. Det viser sig, at disse centre inden EU-medlemskabet modtog multilateral økonomisk støtte fra forskellige eksisterende fonde og organisationer, inklusive nogen uden for Europa, som efter landenes EU-medlemskab betragter deres godgørende missioner som afsluttet. Trods sundhedsministerens tilsagn i Vilnius-erklæringen om at anvende både nationale finansielle instrumenter og EU-midler inklusive strukturfondene i kampen mod aids, sker det i praksis ikke i flere af medlemsstaterne. I forhold til strukturfondene påpeger lederne af civilsamfundsorganisationer, at det er umuligt at skaffe samfinansiering. Jeg synes, at både medlemsstaterne og Kommissionen hurtigst muligt skal løse dette problem. Mange tak.
Marie-Hélène Aubert
Hr. formand, hr. kommissær! De gjorde meget rigtigt opmærksom på, at trods det hidtil meget lille fremskridt i forbindelse med adgang til behandling er sygdommen desværre ikke på retur. Tværtimod. Navnlig i de europæiske lande har epidemien grebet om sig. Vi glæder os derfor over den enighed, der tegner sig her i Parlamentet om behovet for at revidere TRIPs-aftalen om adgang til medicin, da de aftaler, der er indgået som led i Doha-runden desværre ikke på nuværende tidspunkt gør det muligt at få egentlig adgang til billig medicin.
Når dette er sagt, er problemet med aids ikke kun et problem med finansiering og adgang til medicin. Man kan endog sige, at den vægt, der er lagt på adgang til medicin, uden tvivl har tilsidesat nødvendigheden af konstant at fremme prævention, som nu anvendes i mindre omfang både i Europa og andre steder. Det er derfor vigtigt at genoptage informations- og præventionskampagnerne via medierne med hjælp fra kvalificeret personale samt fra de sociale og lægelige netværk med henblik på at gøre befolkningen mere bevidst herom.
For det andet - De har gjort opmærksom på dette, og det er uden tvivl det vanskeligste at opnå - er det også, hvis vi virkelig skal ændre situationen, nødvendigt at ændre de kulturelle traditioner i forbindelse med seksualitet og særlig at beskytte kvinder og gøre det muligt for dem at beskytte sig selv. Kvinder udgør nu 50 % af de syge, hvilket ikke var tilfældet ved epidemiens begyndelse. De bliver også berørt på en meget brutal og voldelig måde, ikke kun af grusom behandling og andre former for vold, der finder sted under krige i konfliktområder, men også af voldtægt, prostitution, handel med kvinder og brug af kvinder som sexslaver. Det er alt sammen plager, der medvirker til, at epidemien spreder sig. Derfor er den måde, EU fremmer kvinders rettigheder og ligestilling på, også en meget effektiv måde at bekæmpe epidemien og sætte fokus på, at sygdommen bliver overført fra mor til barn, hvilket sjældent nævnes på nuværende tidspunkt.
Der eksisterer nyskabende løsninger i nogle lande, f.eks. i Malawi, hvor man opnår meget positive resultater ved at decentralisere, således at man kommer tættere på befolkningen, og også ved at få de patienter, hvis tilstand er blevet stabiliseret, til at spille en mere aktiv rolle. Dette finder endog anvendelse i meget fattige lande. Vi skal derfor gøre yderligere fremskridt på alle disse niveauer.
Vittorio Agnoletto
Hr. formand, mine damer og herrer! Kommissærens indlæg lyder ærlig talt retorisk. Det er fuldt af fine erklæringer, der ikke modsvares af en tilsvarende positiv rolle fra Kommissionen. Det fremgår af de seneste data fra UNAIDS, at antallet af hiv-infektioner fortsat vokser, og at der i nogle lande tilmed forekommer friske virusudbrud. I denne situation er patenterede lægemidler fortsat for dyre, og TRIPs-aftalerne udgør en uoverstigelig hindring for adgangen til lægemidler, hvilket hvert år dømmer næsten 3 millioner mennesker til døden.
Situationen udnyttes af de multinationale medicinalfirmaer, der øgede deres overskud med 24 % i 2005. Disse multinationale selskaber beskyttes af den amerikanske regering, der hele tiden har brugt sin politiske og kommercielle vægt til at påvirke forhandlingerne om farmaceutiske patenter. På multilateralt plan sigter Bush-regeringens dagsorden på at gøre det umuligt at håndhæve de beskyttelsesklausuler, der er fastsat i TRIPs-aftalerne. Ifølge disse klausuler vil medlemslandene i tilfælde af en sundhedsmæssig krise have ret til at omgå intellektuelle ejendomsrettigheder og få adgang til lægemidler, der kan redde liv.
Mens USA med rette kan beskyldes for at angribe en af de mest grundlæggende menneskerettigheder - retten til behandling - er Europa bestemt ikke uangribelig. Kommissionens og medlemsstaternes træghed med hensyn til at udstyre sig selv med en fællesskabsforordning, der kan gennemføre Doha-erklæringen, bør godt og grundigt fordømmes. Hr. kommissær! De sagde, at nogle få tusinde afrikanere modtog behandling, men i Afrika findes der 30 millioner hiv-positive, og 6,5 millioner af disse kræver behandling. I morgen er det verdens aids-dag. Det globale civile samfund beder én gang for alle politikerne om at påtage sig deres ansvar, hvilket ikke kun drejer sig om adgangen til lægemidler men også om finansiering af forebyggelses- og forskningsprogrammer. Det er fortsat helt afgørende, at der oprettes et internationalt marked for generiske lægemidler, der støttes af et nyt system til medicinsk forskning rettet mod folks reelle behov.
Derfor finder vi i Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstre det afgørende vigtigt, at den beslutning, som Parlamentet skal stemme om, forpligter Kommissionen og Rådet til: 1) at erkende, at beslutningen af 30. august 2003 er en fiasko; 2) i WTO at foreslå en ændring af TRIPs-aftalerne og de nye procedurer for tildeling af tvungen udstedelse af licenser, der hurtigt skal kunne anvendes i tilfælde af sundhedsmæssige nødsituationer forårsaget af hiv-epidemien; 3) at bevilge 1 milliard euro til den globale fond for bekæmpelse af aids, tuberkulose og malaria, sådan som Parlamentet allerede bad om den 2. december 2004, men hvilket Kommissionen og Rådet ignorerede; 4) at hellige flere ressourcer til forskning i lægemidler til behandling af sygdomme, der specielt rammer den sydlige del af verden, og at tvinge den private sektor, der altid har nydt godt af offentlig forskning, til at bruge en del af sin egen forskningskapacitet på disse negligerede sygdomme. Der er allerede brugt for megen tid og energi på at afgive falske løfter. Nu er tiden inde til at handle!
Luca Romagnoli
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Vi har hørt mange fine ord og erklæringer fra Kommissionen samt en hel del demagogi fra de forskellige medlemmer. Vi står her over for handlinger, der ikke er skitseret i Kommissionens meddelelse, men som ikke desto mindre er nødvendige.
Det er et faktum, at vi skal indtage et defensivt standpunkt i kampen mod spredningen af brugen af stoffer, hvilket er ensbetydende med nultolerance samt hjælp og rehabilitering af de mennesker, der praktisk talt er syge, og som skal behandles som sådanne. Vi skal ikke rose den seksuelle promiskuitet, som massemedier og meningsdannere fremhæver som den vej, man skal følge. Vi har brug for en politik, der opdrager folk, men som også bekæmper risikobetonet adfærd og fremmer informeret familieplanlægning for de berørte. Vi skal også iværksætte en seriøs bekæmpelse af prostitution, hvilket vi er langt fra at gøre i Europa, og vi skal bestemt også gøre mere med hensyn til at overvåge, teste for, behandle og forebygge smitsomme sygdomme, sådan som det beskrives i dokumentet.
Vi er imidlertid ikke på rette spor, hr. formand, når jeg fortsat hører kolleger og læser indlæg, der prædiker "frihed" - frihed der for samfundet betyder træghed, og som for civilisationen i dette tilfælde betyder tilbagegang.
Zbigniew Zaleski
(PL) Hr. formand! Ligesom malaria og andre sygdomme udgør også den nuværende aids-situation en lang række udfordringer, der omfatter uddannelse, forebyggelse, forskning, pleje og behandling.
For det første er der brug for en ordentlig undervisning i seksuel sundhed i specielt de fattige lande. Det drejer sig om promiskuitet som følge af sociale og økonomiske forhold, hvilket jeg f.eks. blev opmærksom på i sukkerrørsplantagerne i Den dominikanske Republik. De økonomiske forhold skal forbedres, og de sociale værdier og regler skal ændres. Det vil skabe de rette forudsætninger for positive ændringer i den seksuelle adfærd og dermed fjerne de moralsk kontroversielle procedurer vedrørende menneskefostre.
For det andet er den videnskabelige forskning måske dyr og finansielt risikobetonet, men den skal gennemføres, og der skal findes vacciner og behandlinger mod vira. Derfor skal man støtte internationale forskningsgrupper.
For det tredje skal samfundet tage sig af dem, der er ramt af virus, og specielt af børn, der er blevet forældreløse på grund af aids, og hvis uheldige situation er et resultat af andres seksuelle adfærd.
For det fjerde er det kun en ganske lille procentdel af de 40 millioner hiv-smittede, der i øjeblikket har adgang til lægemidler og lægehjælp. Det er her, der er størst mulighed for at gøre en indsats. Der kan stilles lægemidler til rådighed for mange flere smittebærere, hvis der indføres passende politikker.
Margrietus van den Berg
(NL) Hr. formand! Den globale aids-fond er allerede nu den største fond i den globale bekæmpelse af de pågældende sygdomme. Jeg er stolt over, at 65 % af bidragene til fonden kommer fra EU. Kommissionsformand Barroso har kraftigt støttet og engageret sig i den globale fond, hvilket er overordentlig prisværdigt. Europa har et ansvar over for resten af verden, og denne fond konkretiserer dette ansvar.
Jeg må dog gøre Dem, hr. formand, og de tilstedeværende opmærksom på en stor skandale. Næste år risikerer Barroso, at han ikke kan indfri sit løfte til den globale fond. Det viser sig, at pengene fra Den Europæiske Udviklingsfond, som i 2007 var afsat til den globale fond, allerede nu er brugt til andre ting. Nu vil Kommissionen kompensere for dette manglende beløb på budgettet ved at tage penge fra budgettet til almen udvikling. Det betyder, at der skal fjernes penge fra budgettet til undervisning, ligestilling mellem kvinder og mænd, bekæmpelsen af fattigdom og sult og bekæmpelsen af børnearbejde.
Dette kan da ikke forklares over for alle de mennesker, som regner med vores støtte og stoler på vores løfter. Hvordan er det muligt, at Kommissionen beder os om at vælge mellem på den ene side bekæmpelse af dødelige sygdomme og alle andre ting, som vi går ind for, og som vi har afsat beløb til i budgettet, og på den anden side bidragene til opnåelse af millenniummålene?
I sager, der drejer sig om liv og død, skal det ikke være enten-eller, men både-og. Hvis De kan afsætte 1 milliard til infrastruktur og 3 milliarder til god regeringsførelse fra Den Europæiske Udviklingsfond for de kommende år, kan der måske alligevel også skrabes 100 millioner sammen årligt til den globale aids-fond.
Kommissionsformand Barroso skal stille disse 100 millioner til rådighed, ikke på bekostning af undervisning, børnearbejde eller omsorg for kvinder, men fra Den Europæiske Udviklingsfond. Så må vi nøjes med noget mindre infrastruktur og noget mindre på de andre punkter. Hvis der opstilles gode prioriteter, handles der rigtigt. Ellers handles der på en måde, hvor man har forsømt at planlægge ordentligt og derved har forårsaget alvorlig skade. Jeg opfordrer Kommissionen til alligevel på ny at overveje dette grundigt.
Fiona Hall
(EN) Hr. formand! Tilgængeligheden af antiretroviral terapi giver ikke kun håb for dem, der lider af aids. Den skaber også holdninger til aids i den bredere befolkning. Bevidstheden om, at der findes en effektiv behandling, er en vigtig faktor for at tilskynde folk til at blive hiv-testet. Jo flere folk, der er klar over deres hiv-status, desto lettere er det at kontrollere spredningen af sygdommen.
Derfor er det særligt bekymrende, at prisen på ny og forbedret såkaldt "second-line" aids-medicin fortsat er uoverkommelig høj. Det er godt nyt, at prisen på nogle af de etablerede "first-line" lægemidler er faldet betydeligt, men tal fra Sydafrika og Malawi indikerer, at op mod hver sjette patient har brug for at skifte til nyere lægemiddelkombinationer inden for tre til fem år.
Hvad kan Kommissionen gøre for at overtale medicinalfirmaer til at registrere deres nyere lægemidler i udviklingslande og gøre disse nyere lægemidler tilgængelige til overkommelige priser? Hvis ikke det er muligt, vil vi snart være tilbage ved udgangspunktet. De lægemidler, der fortsat fungerer, vil ikke være til at betale, og donorer inklusive EU vil i realiteten donere penge til lægemiddelindustrien.
Raül Romeva i Rueda
(ES) Hr. formand! Vi er fortsat langt fra at vinde kampen mod hiv/aids. Vi har imidlertid kun brug for politisk velvilje.
Tallene taler deres eget tydelige sprog. Langt størstedelen af de nye infektioner finder sted i udviklingslandene, hvilket betyder, at hiv er en af de væsentligste faktorer, der bremser udviklingen i tusindvis af bosættelser og samfund.
Der er derfor tale om en global nødsituation både fra en sundhedsmæssig, social og økonomisk synsvinkel. Vi ved, hvad problemet er, og hvordan vi kan forhindre og behandle det. For at gøre det har vi imidlertid brug for ressourcer, politisk ansvarlighed, ansvarlige økonomiske sektorer samt social og kulturel ansvarlighed.
Blandt andre foranstaltninger skal vi bl.a. sikre universel adgang til livsnødvendige lægemidler, hvilket endnu ikke er muligt på grund af grådigheden i visse økonomiske sektorer - specielt i lægemiddelsektoren, der ikke har nogen skrupler i denne henseende, og som derfor klart har et medansvar for massemord på verdensplan.
Visse argumenter fra ultrakonservative sektorer imod seksuel og forplantningsmæssig sundhed har et medansvar for denne situation. I lyset af de oplysninger, vi har i dag, er det f.eks., uanset hvordan man ser på det, en krænkelse af liv og værdighed at modsætte sig en passende seksualundervisning for alle og specielt de yngste, hvilket helt ærligt er umoralsk.
Derfor må vi også i år opfordre til aktioner og engagement, og først og fremmest må vi kræve, at løfter holdes.
Zita Gurmai
(HU) Hr. formand! Vi kender alle betydningen af kampen mod aids, og vi skal også være vores ansvar bevidst i denne henseende. Derfor glæder det mig, at der er kommet så mange ændringsforslag til den udtalelse, jeg forelagde i sidste uge.
I fjor var der næsten 40 millioner registrerede tilfælde af aids, og sygdommen er nået ud til alle egne af verden. Der er adskillige grunde til dens spredning. Manglende oplysning er den vigtigste, men andre vigtige faktorer har været brug af narkotika og manglende forberedelse i nogle landes sundhedssystemer. I mit eget land indførte man testning for 20 år siden, og det er grunden til, at situationen ikke er så slem. Der er imidlertid fortsat problemer. I 90 % af tilfældene spredes virus gennem seksuel kontakt, og i 10 % af tilfældene via brug af narkotika.
To andre erfaringer: Ubehandlede seksuelt overførte infektioner øger eksponentielt risikoen for aids. Det er langt vanskeligere for folk med hiv og aids at få egnet medicinsk behandling, hvis de i det hele taget modtager behandling. Vigtigheden af forebyggelse kan ikke understreges nok, og det omfatter også oplysning. Det er specielt vigtigt blandt meget sårbare sociale grupper og for studerende på gymnasialt niveau. Vi skal gøre noget. Vi skal også hjælpe landene uden for EU, og specielt i naboområderne. Antallet af smittede er støt stigende i nogle nabolande. En vekselvirkning er i alles interesse. Der er brug for en integreret indfaldsvinkel, sådan som kommissæren også har sagt, og vi skal træffe de nødvendige foranstaltninger. Vi skal alle deltage i denne indsats.
Pierre Schapira
(FR) Hr. formand, mine damer og herrer! Denne beslutning er et skridt i den rigtige retning. Jeg vil tilføje, at bekæmpelsen af aids også er et spørgsmål om styring, hvilket man skal tage fat på lokalt.
Jeg vil minde Dem om, at i 2007, dvs. i dag, lever 50 % af verdens befolkning i byer. I mange afrikanske byer kræver prævention og sundhedspleje, at de lokale myndigheder inddrages for at gøre disse byer bedre tilpasset til lokale behov og for at få afskaffte de ofte meget stærke sociale tabuer. Vi skal samarbejde direkte med byerne for at hjælpe dem med at forvalte deres sundhedstjenester og for at forsyne dem med øget finansiering.
Jeg ville ønske, at man i beslutningen havde foreslået flere konkrete løsninger, der kunne anvendes på stedet. Vi kunne have anmodet Kommissionen om at gøre det lettere at tilbyde kombineret behandling i form af medicin, der indeholder tre typer lægemidler i én og samme kapsel, hvilket i høj grad ville forenkle behandlingen af patienter, som bor i områder, hvor der ikke er ret mange hospitaler og laboratorier eller ret meget medicin. Vi skal fremme anvendelsen af en sådan behandling, da vi har en uopsættelig pligt, som er at nå millenniumudviklingsmålene.
Vladimír Špidla
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne takke Dem for en forhandling, der har kastet lys over dette alvorlige globale problem fra en række synsvinkler. Jeg kan vist godt tillade mig at sige, at der ikke er dukket indvendinger op under forhandlingen, som underminerer dokumentets brede strategiske værdi, hverken hvad angår idéerne i redegørelsen eller definitionen på indsatsområderne og de mål, vi skal nå.
Jeg vil gerne fremhæve den grundlæggende tanke om, at man kun kan bremse hiv/aids-pandemien gennem den form for koordineret og holistisk tilgang, der i øjeblikket anvendes i kampen mod fattigdom - med andre ord forebyggende mekanismer, der inkorporerer kulturelle normer, uddannelse, sund fornuft, screening og pleje af de syge inklusive hensigtsmæssig behandling. Jeg kan vist roligt sige, at de aktuelle resultater ikke kan betragtes som en succes. Vi kan heller ikke betragte dem som tomme ord, da der er gjort ikke ubetydelige fremskridt. Med hensyn til fonden, har der været en betydelig grad af finansiering. EU giver også betydelige ressourcer til finansieringen af en række projekter i alle lande, og der har været nogen succes. TRIPs-aftalen har været nævnt. Fra i år kan lægemidler produceres billigere. Jeg nævnte det faktum, at priserne i tre tilfælde er faldet med 98 %. Det er bestemt en bemærkelsesværdig fremgang, men den kan ikke kaldes en succes. Der er ingen tvivl om, at vi skal forstærke vores indsats.
Nu vil jeg gerne koncentrere mig om to konkrete emner, som efter min mening kræver et særligt svar. Det blev nævnt - selv om jeg ikke er sikker på, at jeg har forstået det rigtigt - at der i de nye medlemsstater ikke findes passende centre til overvågning af denne epidemi. Det er ikke sandt. Disse centre findes overalt. Hvis vi sammenlignede deres kvalitet, ville vi naturligvis se, at nogle er bedre end andre. Der er ikke mange muligheder for direkte kontrol i henhold til EF-traktaten, men det passer ikke, at sådanne centre ikke findes.
Et andet problem, der blev nævnt, er finansieringen af fonden mod aids. Kommissionen har reageret på det faktum, at medlemsstaterne ikke bidrager med noget i 2007 ved at omstrukturere ressourcerne. Jeg synes godt, at man kan debattere, hvorvidt denne omstruktureringsproces er gennemført på den bedst mulige måde, og om man kan overveje forskellige fremgangsmåder, men jeg synes også, at tanken om en omstrukturering i alt væsentligt var god, fordi aids er et problem af enorme dimensioner.
Trods dette mener jeg, at hvis medlemsstaterne har påtaget sig at yde visse bidrag, der ikke er voldsomme beløb i forhold til deres BNP, så skal de også opfylde denne forpligtelse. Det samlede pengebeløb er ganske betydeligt, men i forhold til BNP er det et beløb, der kan undværes i de nationale budgetter. Det er op til os med vores indsats at vende denne uacceptable situation, fordi det vil være fordømmeligt og uforsvarligt ikke at gøre det. Jeg vil også understrege betydningen af lige muligheder, der utvivlsomt vil være en betydelig medvirkende faktor til at bekæmpe dette fænomen og forbedre situationen.
Mine damer og herrer! Det er en mærkelig lune i den menneskelige natur, at vi skubber nogle ting i baggrunden og rykker andre i forgrunden. Tag f.eks. fugleinfluenzaen og den opmærksomhed, som den har fået. Jeg ønsker ikke på nogen måde at undervurdere denne tragedie, men hiv/aids er helt klart et langt større problem, og alligevel får det ikke samme opmærksomhed.
Mine damer og herrer! Jeg vil gerne takke Dem for denne forhandling, der efter min mening har gjort det muligt at komme videre med problemet. Vi skal naturligvis være opmærksomme på, at uanset hvor meget vi forsøger at løse problemet, så er det et globalt problem, hvorved vi har begrænsede muligheder for at gøre fremskridt. Men som forhandlingen klart har vist, skal vi alle gøre, hvad vi kan for at udnytte disse muligheder.
Formanden
Som afslutning på forhandlingen har jeg modtaget seks beslutningsforslag.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 11.00.
