A nők és férfiak közötti egyenlőség az Európai Unióban - 2009 (vita)
Elnök
A következő napirendi pont Marc Tarabella jelentése a Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottság nevében a nők és a férfiak közötti egyenlőségről az Európai Unióban - 2009 -.
Marc Tarabella
előadó. - (FR) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, mindenekelőtt szeretnék gratulálni az Európai Bizottságnak a nagyszerű jelentéséhez. Az az igazság, hogy a nők és férfiak közötti egyenlőségről szóló jelentés, melyről minden évben szavazunk, különös jelentőséggel bír számomra. Ez az első jelentés, melyet a Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottságban - melynek aktív tagja vagyok - előterjesztettem. Ráadásul ez a jelentés idén az Európai Uniót sújtó gazdasági, társadalmi és pénzügyi válság következtében elsőrendű fontosságú.
Ezért akartam jelentésemben mindenképpen hangsúlyozni a válságnak a nőkre gyakorolt hatását. A válság kezdetben a férfiak foglalkoztatását érintette súlyosabban, mint ahogy az várható is volt a válságnak a nehéziparra gyakorolt hatása miatt. Az elmúlt hónapokban azonban a nők és a férfiak körében ugyanolyan módon és mértékben nőtt a munkanélküliség.
Sőt, kb. egy tucatnyi tagállamban a munkanélküliségi ráta továbbra is magasabb a nők körében, és a nők felül vannak reprezentálva a részmunkaidős foglalkoztatásban. Ezért felszólítom a tagállamokat és a Bizottságot, hogy szolgáltassanak pontos statisztikai adatokat a válság nőkre és férfiakra gyakorolt hatásáról, valamint a tagállamokat, hogy költségvetési megszorítási politikáik végrehajtása előtt folytassanak nemek szerinti hatásvizsgálatot annak érdekében, hogy a nőket ne sújtsák aránytalan mértékben a megszorítások.
Véleményem szerint a nők elleni erőszak felszámolása is fontos kérdés. Tény, hogy az európai nők 20-25%-a válik felnőtt korában fizikai erőszak áldozatává, 10%-uk nemi erőszak áldozatává is. Ezért úgy gondolom, hogy a férfiaknak el kell kötelezniük magukat a nőkkel szembeni erőszak elleni küzdelem terén.
Az Európai Unió spanyol elnöksége nemcsak egyik fő prioritásává tette a nőkkel szembeni erőszak elleni küzdelmet azáltal, hogy többek között a nemek közötti erőszak európai megfigyelőközpontjának létrehozásáról is döntött a harmonizált adatok érdekében, hanem döntött az áldozatok védelmére irányuló európai megbízatás létrehozásáról is. Támogatom ezt a megközelítést, és ugyanakkor felszólítok a nők elleni erőszak európai évének létrehozására, valamint arra, hogy minden tagállamban hívják fel erre a figyelmet, és biztosítsák, hogy ez a küzdelem prioritássá váljék.
Térjünk át a foglalkoztatásra! Tény, hogy a nők jelentős arányban vannak jelen a munkaerőpiacon. Ma a nők 59,1%-a dolgozik. A lisszaboni stratégia célkitűzése 60%. Tehát a célkitűzést már majdnem teljesítettük, de az egyes tagállamok között a nők foglalkoztatása, valamint az átlagos bérezési különbség terén még mindig jelentős eltérések állnak fenn. Ez utóbbi 17% és 25% között mozog attól függően, melyik tanulmányt olvassuk.
Ezért felszólítom a tagállamokat, hogy hajtsák végre megfelelő módon a nők és férfiak közötti egyenlő bánásmód elvének a foglalkoztatás területén történő megvalósításáról szóló irányelveket. Ugyanezeket a tagállamokat jogalkotási intézkedések bevezetésére is felszólítom annak érdekében, hogy a felelős pozíciókban kiegyensúlyozott legyen a nők és a férfiak aránya, különösen a magántársaságoknál. Természetesen úgy gondolom, hogy le kell küzdeni a szexista sztereotípiákat. Előző posztomon, képzésért felelős miniszterként találkoztam egy nővel, akinek abba kellett hagynia az iskolabusz-vezetői tanfolyamot, mert az oktatója kigúnyolta.
Remélem, hogy a jövőben senki nem fog meglepődni azon, ha egy férfi mosogat, vagy egy nő vezeti az iskolabuszt, hogy az előző példával éljek. A Bizottságnak és a tagállamoknak iskolai figyelemfelhívó kampányokat kell indítaniuk a témáról.
Fontos kérdés a szexuális és reproduktív jogok kérdése is, mivel lehetővé kell tenni, hogy a nők rendelkezhessenek ezen jogaik felett. Nők ezrei kockáztatták életüket ezen jogok kivívásáért, és mára 27 európai országból 24 legalizálta a terhességmegszakítást. Az Európai Parlamentnek kötelessége kiállni e vívmány mellett, mely alapvető fontosságú a nők számára. Ragaszkodunk hozzá, hogy a nők rendelkezhessenek szexuális és reproduktív jogaik felett, többek között a fogamzásgátláshoz és a terhességmegszakításhoz való könnyű hozzáférés révén.
Térjünk át az apasági szabadságra! Tény, hogy a férfiaknak joguk van teljes mértékben részt venni a gyermek érkezését követő néhány nap eseményeiben. Igaz, hogy ebben a vonatkozásban felhívhatjuk a Bizottságot, hogy támogasson minden, az apasági szabadság valamely formájának európai szintű bevezetésére irányuló lépést. Úgy gondoljuk, hogy a szülési és az apasági szabadságot össze kell kötni.
Elnök asszony, biztos úr, befejezem. Amikor a jelentés bemutatásra került a Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottságban, az Európai Parlament összes képviselőcsoportja elismerően nyilatkozott róla. A bizottsági szavazás is jól ment, a jelentést kellő többséggel fogadták el. Ezért minden képviselőtársamat arra kérem, hogy a szerdai szavazáson ismét támogassák jelentésemet. Nagy figyelemmel fogom hallgatni a most következő vitát, azután pedig válaszolni fogok kérdéseikre.
Vladimír Špidla
a Bizottság tagja. - (FR) Elnök asszony, tisztelt képviselők, a Bizottság üdvözli "A nők és férfiak közötti egyenlőségről az Európai Unióban - 2009” című jelentést és állásfoglalás-tervezetet.
Szeretnék köszönetet mondani az előadónak, Tarabella úrnak, valamint köszönöm az Európai Parlament támogatását az alkalmazott megközelítést illetően, valamint az Európai Bizottságnak a nők és férfiak közötti egyenlőség támogatására tett lépéseit. A nemek közötti egyenlőség az Európai Unió alapvető értékei közé tartozik, és az Európai Unió növekedési, foglalkoztatási és társadalmi kohézióval kapcsolatos célkitűzései megvalósításának előfeltétele.
Ezért az Európai Unió kidolgozta a nők és férfiak közötti egyenlőség támogatására irányuló politikáját. Bár ezen a területen már nyilvánvaló fejlődést értünk el, de még jelentős kihívások előtt állunk. A Bizottság osztja az előadó azon nézetét, hogy alapvető fontosságú az erőfeszítések folytatása.
Megbízatásom során a nemek közötti egyenlőséget és a nők jogait mindig is központi kérdéseknek tekintettem. Az elmúlt öt év során a Bizottság nemek között egyenlőség iránti elkötelezettsége a nemek közötti egyenlőségre vonatkozó útitervben öltött formát. Ezen útiterv végrehajtása során a Bizottság számos figyelemre méltó kezdeményezést tett. Ezek közül hármat szeretnék példaként megemlíteni.
A Bizottság javaslatot tett néhány gyakorlati intézkedésre a férfiak és nők bérezése közötti különbség megszüntetése érdekében. Egész egyszerűen elfogadhatatlan a 17%-os eltérés. 2010-ben a Bizottság jelentést fog tenni az európai jogszabályok hatékonyságának elemzéséről, és elő fogja terjeszteni a bérezési különbség megszüntetését célzó intézkedéseket.
A Bizottság tudomásul vette az Európai Parlament állásfoglalásában szereplő érdekes ötleteket. Szeretném Önöket arra is emlékeztetni, hogy a Bizottság 2009 márciusában figyelemfelhívó kampányt indított, hogy minden érintett felet mozgósítson a bérezési különbség megszüntetésére. A kampány a sikerre való tekintettel 2010-ben is folytatódik.
Megbízatásom alatt azt is támogattam, hogy a nők nagyobb arányban vegyenek részt a gazdasági és politikai életben. Ezért 2008 júniusában bevezettem a nők döntéshozatalban való részvételének európai hálózatát. Bizonyos téren már történt előrelépés. Például a jelenlegi Európai Parlamentben magasabb a nők aránya, mint bármikor korábban: 35%
Azonban még mindig jelentős erőfeszítésekre van szükség, különösen nemzeti szinten, ugyanis a nemzeti parlamentek képviselőinek csak 24%-a nő, valamint a vállalatoknál, mert a tőzsdén jegyzett főbb vállalatok igazgatótanácsaiban kevesebb mint 11% a nők aránya.
A harmadik figyelemre méltó kezdeményezés a Nemek Közötti Egyenlőség Európai Intézetének létrehozása. Örömmel mondhatom, hogy a tervezettnél lassabb indulás után mára az intézet már megkezdte működését Brüsszelben, és létrehozta irodáit Vilniusban.
A jelenlegi válság erőteljes negatív hatással van a munkaerőpiacra, ami a nők foglalkoztatása terén elért jelenlegi fejlődést is fenyegeti, mivel a nők esetében kevésbé valószínű, hogy új állást találnak, illetve már eleve is hátrányosabb helyzetben vannak.
Hölgyeim és uraim, megbízatásom alatt a munka és a magánélet egyensúlyának javítására is elköteleztem magam. Egyetértek az Európai Parlamenttel abban, hogy hangsúlyozza a férfiak családi életben való nagyobb részvételének fontosságát. Ezért felkértem a Bizottság szolgálatait, hogy kezdjék el egy erre irányuló lehetséges bizottsági kezdeményezés költség-haszon elemzését.
Az Európai Parlament joggal hangsúlyozza a nőkkel szembeni erőszak felszámolásának fontosságát is. A Bizottság céltudatosan és határozottan fog dolgozni e cél elérése érdekében.
Nem akarom anélkül befejezni felszólalásomat, hogy ne hangsúlyoznám a Parlament és a Bizottság közötti remek együttműködést. Ez az együttműködés mindig is kulcsszerepet töltött be a nemek közötti egyenlőség terén elért fejlődésben. A nemek közötti egyenlőség nem puszta öncél. Ezen múlnak az Európai Unió növekedési, foglalkoztatási és társadalmi kohézióval kapcsolatos célkitűzései.
Köszönöm együttműködésüket és figyelmüket.
Astrid Lulling
a PPE képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök asszony, a Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottság kis többséggel szavazta meg ezt a jelentést, mivel 33 tagjából hatan nem voltak jelen. Nem hiszem, hogy 'kellő' többségről beszélhetünk. Természetesen osztjuk a nők és férfiak közötti egyenlőség terén még mindig fennálló megkülönböztetéssel kapcsolatos aggályokat, melyek az erre a területre vonatkozó, 1975 óta létező, igen jó európai jogszabályok ellenére még mindig fennállnak.
Miért van még mindig megkülönböztetés? Vagy azért, mert az irányelveket rosszul alkalmazzák, vagy azért, mert a megkülönböztetés által érintettek valamilyen okból nem képesek a bíróságok előtt megvédeni jogaikat. Az új irányelvek állandó követelése helyett - amely a felvizezés veszélyét hordozza magában - inkább biztosítsuk, hogy a kormányok, a szociális partnerek és munka világának szereplői teljes mértékben végrehajtsák a meglévő jogszabályokat.
Ez a jelentés ismét felsorol minden panaszt, minden durva általánosítást a szegény, tönkretett és megerőszakolt nőkről. Ezért néhány állítást módosítások révén perspektivikusabbá kell tenni. Amit súlyosabbnak találok, az az, hogy a szociális vagy szolidáris gazdaság egekig való magasztalása arra enged következtetni, hogy ha a nőket erőnek erejével beleszuszakolnánk ebbe a gazdaságba, akkor azzal sikeresen demonstrálnánk hasznosságukat, és lehetővé tennénk számukra saját szociális státuszuk javítását és az anyagi függetlenedést.
Azonban ennek épp az ellenkezője igaz. Széles körű szegénységbe süllyednének, elveszítenék motivációjukat, hogy az érdemeik alapján őket megillető fizetségért dolgozzanak, és minden felelősségtől megfosztanánk őket.
Továbbá az európai nőjogi charta létrehozása, valamint általa az emberi jogok mellé - melyekkel a nők szerencsére már bírnak - a védelem új formájának létrehozása, valamint a nemek közötti erőszak európai megfigyelőközpontja formájában (holott van már elég szerv ezen feladat végrehajtására) a bürokrácia új formájának létrehozása: ezek vagy ellentétesek vagy összeegyeztethetetlenek a nemek között egyenlőség elvével, melyet a Szerződés nyomatékosan biztosít. Ha a gúnyos nevetés ölni tudna, akkor a Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottság néhány tagja már nem élne.
Végezetül pedig helyelenítem bizonyos képviselők makacsságát, akik minden lehetséges vagy lehetetlen alkalmat megragadnak, hogy - akárcsak ebben a jelentésben - szót emeljenek a nem feltétlenül szükséges terhességmegszakítás mellett azzal a magyarázattal, hogy a szexuális és reproduktív egészség biztosítása érdekében ki kell állni a terhességmegszakításhoz való könnyű hozzáférés mellett. Nem. A prioritás a fiatal lányok jobb tájékoztatása, különösen a fogamzásgátlásról. Manapság ez már a nagyon fiatal lányok számára is elérhető a terhesség megelőzésére. Az én fiatalkoromban még nem volt elérhető. Ezért külön szavazást javasoltunk, hogy ne kelljen Tarabella úr jelentése ellen szavaznunk, akit nem hibáztathatunk azért, mert ismét áldozatául esett társai extrém elképzeléseinek.
Iratxe García Pérez
az S&D képviselőcsoport nevében. - (ES) Elnök asszony, először is szeretnék köszönetet mondani az elvégzett munkáért Tarabella úrnak és mindazoknak a képviselőknek, akik segítettek a jelentés kidolgozásában.
Egy évvel ezelőtt egy, a ma előterjesztetthez nagyon hasonló jelentést vitattunk. Sajnálatos módon továbbra is alapvető témákra kell fókuszálnunk, mert ezek terén még fejlődésre van szükség, ami a férfiak és nők közötti egyenlőséget illeti. Ezen alapvető témák közé tartozik a nemi alapú erőszak, amely az egyik legnagyobb társadalmi probléma nemcsak Európában, hanem világszerte. Aztán ott van a bérezési különbség, amely még mindig változatlan, mert mindezidáig képtelenek voltunk felszámolni. További fontos területek: a nemi és reprodukciós egészséget érintő jogok, a családi és a szakmai élet összeegyeztetése, a nők és férfiak számára egyenlő feltételek biztosítása a munkaerőpiacon, a nők kiszolgáltatott csoportjainak, például a fogyatékkal élő nőknek vagy a vidéki területeken élők nőknek a helyzete, valamint a nők részvétele a közéletben.
Évről évre megvitatjuk ezeket a témákat, de mindeddig nem értünk el sok előrelépést. Hadd említsek meg egyetlen információt, mégpedig azt, hogy a 27 tagállam közül csak háromnak a parlamentjében magasabb a nők aránya 40%-nál.
Véleményem szerint fontos, hogy kitartsunk, és még intenzívebben dolgozzunk a férfiak és nők közötti egyenlőség előmozdításán. Fontos, hogy támogassuk az olyan kezdeményezéseket, mint pl. a spanyol elnökségé, amely a férfiak és nők közötti egyenlőséget prioritássá tette. Ez egyértelmű állásfoglalás a mai nők és a jövő generációk női tagjai mellett. Történt már bizonyos előrelépés, de még hosszú utat kell megtennünk, és ambiciózusnak kell lennünk azon politikák kialakításakor, amelyek azt hivatottak biztosítani, hogy Európa népességének egyik fele ugyanolyan jogokkal és esélyekkel rendelkezzen, mint a másik fele.
Sophia in 't Veld
az ALDE képviselőcsoport nevében. - (NL) Mindenekelőtt szeretnék gratulálni az előadónak. De szeretnék rögtön az elején megemlíteni néhány dolgot, melyekben nem értek egyet vele. Ami a gazdasági válságnak a nőkre gyakorolt hatását illeti, nagyon fontosnak tartom, hogy mielőbb rendbe hozzuk és helyreállítsuk a költségvetést, és ez lesz a nők számára is hasznos, nem pedig az államadósság meghosszabbítása. Ezenkívül a jelentés tartalmaz néhány javaslatot, amelyek nagyon tetszetősen hangzanak, de inkább a szimbolikus politika irányába mutatnak. Ezek pl. az ilyen európai év meg az olyan megfigyelőközpont létrehozására irányuló javaslatok. Koncentráljunk inkább az egyedi intézkedésekre!
A jelentés azonban számos üdvözlendő dolgot is tartalmaz. Az első ilyen - a Liberálisok és Demokraták Szövetsége Európáért Képviselőcsoport által előterjesztett módosításnak köszönhetően - az egyszemélyes háztartások helyzetére való utalás. Felhívom az Európai Bizottságot, hogy ez egyszer végezzen kutatást a témáról, mivel van európai családpolitikánk, de kevesen vesznek tudomást róla, hogy Európában minden harmadik háztartás egyszemélyes. Az egyszemélyes háztartásban élők gyakorta szenvednek el súlyos megkülönböztetést társadalombiztosítási, adóügyi, lakhatási és egyéb területeken.
Másodszor - és itt Lulling asszonyra nézek- én nagyon is örülök a szexuális és reproduktív egészségre és a nők szexuális önrendelkezésére vonatkozó, nagyon is egyértelmű utalásoknak; a biztonságos, legális terhességmegszakításhoz való hozzáférés a szexuális és reproduktív egészség fontos része. Teljes mértékben egyetértek Lulling asszonnyal abban, hogy a tájékoztatás nagyon fontos, de megjegyzem, hogy éppen a kereszténydemokraták tekintik ezeket a kérdéseket mindig elintézettnek - legalábbis az én hazámban, lehetséges, hogy Luxembourgban az másképp van. Amennyiben képesek leszünk együttműködni a fiatalok megfelelő, szókimondó tájékoztatásán, akkor számíthatnak a támogatásomra, egyébként pedig szerintem abba kellene hagyni az álszenteskedést; nem dughatjuk börtönbe a nőket, és nem kárhoztathatjuk őket nem biztonságos terhességmegszakításra.
Elnök asszony, végezetül még szeretném elmondani, hogy üdvözlöm a spanyol elnökség kezdeményezését, azt, hogy prioritássá tette a nőkkel szembeni erőszak témáját. Hiszen kevesen tudják, hogy a nőkkel szembeni erőszak áldozatainak száma többszöröse a terrorizmus áldozataiénak, ennek ellenére ezt a témát teljesen helytelenül pusztán a nők ügyének tartják.
Marije Cornelissen
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, a jelenlegi Európai Parlament viszonylag új, és nemsokára új Európai Bizottság is lesz. Tulajdonképpen most, a Tarabella-jelentés esetén szavazunk először olyan intézkedésekre, amelyeket az új Parlament Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottsága akar végrehajtani a következő évek során.
A zöldek nagyon meg vannak elégedve ezzel a meglehetősen progresszív jelentéssel. Tele van olyan tervekkel, melyek jó lenne, ha megvalósulnának. Azt akarjuk, hogy végre történjen jogalkotási intézkedés a gondoskodás férfiak és nők közötti megosztása előmozdítására az apasági szabadság révén. Javasoljuk a nők döntéshozatalban való részvételének támogatását a norvég példa segítségével, ahol kvótát vezettek be az igazgatótanácsokra nézve.
A zöldek üdvözlik a válság nőkre gyakorolt hatásainak szentelt figyelmet:
a nők munkanélkülisége különbözik a férfiakétól, és a költségvetési megszorítások nőkre gyakorolt hatásai is különböznek. Ezt a kérdést komolyan meg kell vizsgálni.
Nagyon reméljük, hogy a Parlament bátorságot fog tanúsítani, készen fog állni a nők megkülönböztetése elleni küzdelemre, és valós eredményeket hozó, konkrét intézkedésekkel elő fogja mozdítani az egyenlőséget azáltal, hogy a jelentés mellett szavaz. Reméljük, hogy a Bizottság pedig ennek megfelelően fog eljárni.
Konrad Szymański
az ECR képviselőcsoport nevében. - (PL) Elnök asszony, a jelentés javaslatot tesz arra, hogy az Európai Unióban könnyen elérhetővé kell tenni a terhességmegszakítást, és ezzel megsérti a tagállamoknak az erre a területre vonatkozó, kizárólagos hatáskörét. Azonban nem ez a legfontosabb oka annak, hogy a jelentés ellen szavazunk. Nem kell hívőnek lenni ahhoz, hogy az ember egy még meg nem született emberi magzatban meglássa az emberi lényt. Egy - Belgiumban például minden városban elérhető - egyszerű ultrahangos vizsgálat elegendő ahhoz, hogy a meg nem született emberi lény képét megnézhessük egy képernyőn. Ezért minden felelősségteljes törvényhozónak mindent meg kell tennie azért, hogy a terhességmegszakítások száma csökkenjen. A terhességmegszakítás könnyebben elérhetővé tétele kultúránk hanyatlásának jelzője, és azt mutatja, hogy eltávolodunk az emberi értékektől. Kérem, gondoljanak erre, mielőtt ezen ártalmas dokumentum mellett szavaznának.
Ilda Figueiredo
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (PT) Elnök asszony, ahogy nap mint nap látjuk, és ahogy azt az Eurostat is megerősíti, a gazdasági és társadalmi válság súlyos hatással van a nőkre. Ez a munkanélküliség növekedése, a munkahelyek bizonytalansága és az alacsony bérek miatt van, ehhez jön még a férfiak és nők bérezése közötti különbség, amely most megint nőtt, és európai szinten átlagosan meghaladja a 17%-ot. Vegyük még hozzá a válság okozta szegénységet, az alacsony béreket és jövedelmeket, ideértve az idősebb nők nyugdíját is, valamint a kedvező árú vagy ingyenes, minőségi közszolgáltatásokhoz való hozzáférés nehézségét. Aztán ott van még a nő- és lánykereskedelem, valamint a prostitúció témája, a munkahelyi és családon belüli erőszak, valamint a kiszolgáltatottabb helyzetben lévő nők megkülönböztetésének számos formája.
Ahogy azt a jelentés is hangsúlyozza, és szeretnék is ehhez gratulálni az előadónak, a közösségi politika kidolgozásakor különleges figyelmet kell szentelni a nők gazdasági és társadalmi helyzetének. Ehhez szükség van az új közösségi stratégiák társadalmi hatásának vizsgálatára, hogy megelőzzük a megkülönböztetés és az egyenlőtlenség növekedését, hogy biztosítsuk a társadalmi fejlődés kiegyensúlyozottságát, és hogy ne szoruljanak háttérbe a gazdasági, társadalmi és munkavállalói jogok, valamint hogy megvédjük az anyaság és apaság társadalmi rendeltetését. Alapvető fontosságú, hogy olyan fejlesztési és társadalmi fejlődési stratégiát dolgozzunk ki, amely prioritásként kezeli a munkavállalói jogokat, a termelést, a minőségi közszolgáltatásokat és a társadalmi befogadást. Itt az ideje, hogy jelentős lépéseket tegyünk a nők nagy tömegei életének javítása érdekében, ideértve a szexuális és reproduktív egészséget is, és hogy véget vessünk a terhességmegszakítás témáját övező álszenteskedésnek.
Gerard Batten
az EFD képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, van egy Európa-szerte terjedőben lévő ideológia, amely a férfiak és nők közötti egyenlőtlenséget tanítja. Ezen ideológia szerint a nők alacsonyabb rendűek, mint a férfiak. Ezen ideológia szerint a férfiak örökösödési jog által biztosított örökrésze kétszerese a nőkének. Ezen ideológia szerint a bíróságon két női tanúra van szükség egyetlen férfi tanú tanúvallomása ellenében. Ezen ideológia szerint egy nemi erőszak miatt indított perben négy férfi tanúra van szükség egy férfi elítéléséhez, de egy nő tanúvallomását nem fogadják el, még magáét a megerőszakolt nőét sem. A négy tanú egyébként csak és kizárólag muszlim lehet.
Nyilván sejtették, hogy a sharia törvényről beszélek. Vannak muszlimok, akik hiszik, hogy az öngyilkos merénylőket 72 szűzlány várja a paradicsomban, de arról még soha nem hallottam, hogy a női öngyilkos merénylőket 72 férfi várná. Nyilvánvaló, hogy ez nemi alapú megkülönböztetés.
A brit kormány néhány bíróságon hivatalosan engedélyezte a sharia törvény alkalmazását. Bár a bigámia illegális az Egyesült Királyságban, a poligámiában élő iszlám férfiak feleségeit az adókedvezmények és juttatások megítélésekor hivatalosan elismerik eltartott családtagként.
Európa nagy léptekkel masírozik a hatodik századi Arábiába. Ha valóban egyenlőséget akarunk, akkor az európai országoknak semmiféle formában nem szabad elismerniük a sharia tövényt.
Angelika Werthmann
. . - (DE) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, nőtt a dolgozó nők száma. Azonban a több munkahely nem jelent több minőségi munkahelyet. Nagyon sok nő dolgozik részmunkaidőben, valamint a jelenlegi válság által különösen súlyosan érintett munkahelyeken. Az egyetemi végzettséggel rendelkezők hozzávetőleg 60%-a nő, de a nők elé még mindig komoly akadályok tornyosulnak, melyek megnehezítik, hogy a legtöbbet hozzák ki magukból. Ezért kell kötelező érvényű, minimális normákat bevezetni: uniós szintű minimális normákat a szülői szabadságra, a jobb gyermekgondozásra és a jobb egészségügyi ellátásra nézve. Így sok nemi alapú sztereotípiát fel tudunk számolni, és végül elérhetjük a nemek közötti valódi egyenlőséget.
Edit Bauer
(HU) Tarabella úr biztosan megbocsátja nekem, hogy most nem neki köszönöm meg a jelentést, hanem elsősorban Spidla úrnak mondok köszönetet, aki valószínűleg biztosi minőségben utoljára van köztünk, és én ki szeretném emelni azt az elkötelezettséget, amivel az egyenjogúság, a nők foglalkoztatottsága és hasonló kérdésekkel foglalkozott.
A jelentés kapcsán több kérdés merül föl. Ebből legalább kettőt szeretnék kiemelni: az egyik a nők és férfiak fizetése közti különbség. A legutóbbi adatok 17% fölötti különbséget mutatnak. A javulás nemcsak hogy lassú, de nem is egyértelmű, hiszen ez a szám magasabb, mint két ével ezelőtt volt. És igazából azt se látjuk még, hogy mi lesz a válság következménye. A napi gyakorlatból azt sejthetjük, hogy valószínűleg rövid távon javulás nem várható.
Ami azonban alapvetően elfogadhatatlan, az az a tény, hogy a különbségek nem a pályakezdők esetében jelentkeznek, hanem akkor, amikor az anyák a szülési vagy szülői szabadságról térnek vissza a munkaerőpiacra. A demográfiai válsággal sújtott Európában ez önmagában is elgondolkodtató és teljes mértékben elfogadhatatlan. Az uniós előírások nyilván tiltják az ilyenfajta megkülönböztetést.
Ahogy itt már említették, a vonatkozó jogi norma 1975-ből származik és nyilvánvaló az is, hogy ez az irányelv oly sok társával együtt teljes mértékben híján van a hatékonyságnak. Én nagyon örülök annak, amit Spidla úr mondott, hogy 2010-ben várhatunk egy jelentést arról, hogy mit szándékozik a Bizottság tenni annak érdekében, hogy a törvénykezés hatékonyabbá váljon. Egyetlen egy mondatot szeretnék még mondani a Női jogi chartával kapcsolatban. Sokkal inkább és sokkal sürgetőbb valószínű a törvények, a létező törvények hatékonysága, a hozzáférhetősége, mint új jogi norma, amelyik éppen úgy hatékonytalan lesz, mint az eddigiek voltak.
Edite Estrela
. . - (PT) Elnök asszony, mindenekelőtt szeretnék gratulálni az előadónak kiemelkedő munkájához, és remélem, hogy az állásfoglalásban szereplő javaslatokat elfogadjuk. A szegénység és a társadalmi kirekesztés elleni küzdelem európai éve során megtapasztalhatjuk, hogy a szegénység egyre inkább a nőket érinti. Az Európában szegénységben élő csaknem 80 millió ember nagy része nő és gyermek. A nőket mindenki másnál nagyobb mértékben sújtja a gazdasági és társadalmi válság. A nők nehezebben jutnak be a munkaerőpiacra, viszont őket bocsátják el először, ráadásul a férfiak és nők bérezése közötti különbség 2004-ben 15% volt, 2009-ben viszont már több mint 17%.
Szeretném felhívni a figyelmüket néhány javaslatra, melyeket innovatívnak és nagyon fontosnak tartok, ezért szeretném képviselőtársaim támogatását kérni a következő javaslatokhoz: az európai nőjogi charta kidolgozása, ahogy azt már említették; a nőkkel szembeni erőszak, a családon belüli erőszak és a nőkereskedelem valamennyi formájának megelőzéséről és felszámolásáról szóló irányelvre irányuló javaslat; az apasági szabadság európai szintű jogi szabályozása, ami tagállami szinten a tagállamok túlnyomó többségében már létezik, és ami a szakmai, a családi és a magánélet egyensúlyát is előmozdítaná, valamint növelné a születések számát.
Végezetül szeretném megköszönni Špidla biztos úrnak mindazt, amit a nemek közötti egyenlőség előmozdításáért tett, valamint az Európai Parlament iránti elkötelezettségét. Sok sikert kívánok Önnek, biztos úr!
Antonyia Parvanova
. . - (BG) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, én is szeretnék gratulálni az előadónak, Tarabella úrnak a jelentéshez. Szilárdan hiszem, hogy az a jelenetés válasszal szolgál a sztereotípiák elleni küzdelemre és a szexuális megkülönböztetés eseteire. Számos képviselőtársam szerint ez talán egy átlagos minőségű jelentés, de szerintem a nemek közötti egyenlőség terén egy megújult, hatékonyabb, európai szintű elkötelezettséget tükröz, melynek célja a nők társdadalmi-gazdasági státuszának javítása, különösen az új tagállamokban, valamint a politikai és üzleti életben való részvételük arányának növelése, valamint szakmai előmenetelük támogatása.
Mivel a szociális, jogi és gazdasági intézmények határozzák meg a nők és férfiak forrásokhoz való hozzáférését, esélyeit és egymáshoz viszonyított erejüket, úgy gondolom, nagyon fontos, hogy a nőknek egyenlő jogok legyenek biztosítva a politikai életben való részvételre, a fontos politikai és gazdasági pozíciók betöltésére és a cégek igazgatótanácsaiban való részvételre. Ez igaz az iskolai végzettségek megszerzésére és a szakmai előmenetelre is, ahol a nőknek is a férfiakével azonos esélyeket kell biztosítani, főleg hosszabb szülési szabadság után. Ugyanakkor mindig törekedni kell a szakmai és családi kötelezettségek közötti egyensúly fenntartására.
Ki kell dolgoznunk egy intézményi mechanizmust, amely megveti egy következetes politika alapjait ezen a téren, mivel a nemi alapú megkülönböztetés elleni csatát csak akkor nyerhetjük meg, ha hosszú távú, pozitív kezdeményezéseket és jogszabályi reformokat vezetünk be, valamint ha sikerül emelni a jövedelmeket és az életminőséget. Különben nem került volna ma a Parlament napirendjére ez a téma.
A törvény előtti egyenlőség, az esélyegyenlőség - ideértve az egyenlő értékű munkáért járó egyenlő díjazást - és a nagyobb esélyeket jelentő humánerőforrásokhoz és termelőeszközökhöz való egyenlő hozzáférés terén történő jelentős előrelépés érdekében az Európai Parlamentnek és az Európai Bizottságnak hatékony intézkedések elfogadására kell felszólítaniuk a tagállamokat és a civil társadalmat.
Úgy gondolom, hogy a nőknek a forrásokkal való gazdálkodásban, a gazdasági életben, a kormányzásban és politikai életben való egyenlő részvétele pozitív hatással lesz társadalmunk gazdasági fejlődésére, ezáltal növelve az országok fejlődési potenciálját, és előmozdítva a szegénység felszámolását, valamint a hatékonyabb és jobb kormányzást.
Ezért a nemek közötti egyenlőség előmozdítása fontos része a gazdasági válságból való kilábalásra, valamint a demográfiai válság kielégítő megoldására irányuló stratégiának. Ugyanakkor lehetőséget fog nyújtani a nőknek és a férfiaknak a szegénység leküzdésére és életszínvonaluk növelésére.
Franziska Katharina Brantner
. . - Elnök asszony, szeretném felhívni az új Bizottság figyelmét a jelentés két aspektusára, melyeket a zöldek képviselőcsoportja különösen fontosnak tart, és remélem, hogy ezeket a megjegyzéseket továbbítják majd az új illetékes biztosnak.
Két dolog: az első az egyenlő munkáért egyenlő bérezést elvről szóló irányelv régóta várt felülvizsgálata. Véleményünk szerint ez Európa-szerte alapvető fontosságú a nők számára. A bérezési különbség elfogadhatatlan: 2010-et írunk, ideje lenne cselekedni a bérezési különbség megszüntetése érdekében. Ön, Špidla úr, felismerte, hogy új jogi intézkedésekre van szükség. Tényleg nagyon várjuk a Bizottságnak az új jogi intézkedésre vonatkozó javaslatát az Európai Parlament ezen megbízatási időszaka alatt.
A második megjegyzésem az apasági szabadságra vonatkozik. Szeretném hangsúlyozni, hogy ez a jelentés a nők és férfiak közötti egyenlőségéről szól. A férfiak számára is egyenlőséget akarunk, hogy több időt tölthessenek gyermekeikkel, és osztozhassanak a kötelességekben, ha úgy akarják. Esélyegyenlőséget kell biztosítani a nőknek és a férfiaknak a munka, valamint a családról és a gyermekekről való gondoskodás terén. És bár alapvető fontosságúnak tartjuk, hogy az Európai Parlament jelet küldjön az apáknak, de ennél többet is akarunk: ki akarjuk tárni az ajtót egy modern társadalom előtt. Bízunk benne, hogy a Bizottság végre elfogad egy nagyon modern, előremutató irányelvet ezen a területen.
Végezetül pedig elmondanám, hogy nagyon várjuk a spanyol elnökség javaslatait a nőkkel szembeni erőszak Európa-szerte való felszámolásáról, és reméljük, hogy a Bizottság el fogja fogadni ezeket a javaslatokat.
Julie Girling
. . - Elnök asszony, az európai parlamenti képviselők között kétségtelenül kisebbségben vannak a nők. Nekünk itt kielégítő és ösztönző munkánk van, a férfiakkal egyenlő bérezést és egyenlő nyugdíjat kapunk, egyenlő esélyünk van a felelős pozíciók betöltésére. Sok választópolgárunk azonban nincs ilyen jó helyzetben.
Üdvözlöm a jelentést, és örülök, Tarabella úr nagy hangsúlyt helyez a nők gazdasági jólétére. Úgy gondolom, hogy ez a legfontosabb faktor a nemek közötti egyenlőség előremozdításában. Ha a nők képesek gazdaságilag saját lábra állni, akkor sokkal inkább képesek lesznek életük egyéb aspektusait is saját maguk irányítani. Biztosítanunk kell, hogy ebben a gazdaságilag nehéz időszakban a nők ne kényszerüljenek bizonytalan munkahelyeken rosszul fizetett munkákat végezni.
Szeretnék gratulálni az European Engineering Industries Association szövetségnek legújabb politikai elképzelésükhöz, mely a matematikai és műszaki tanulmányok népszerűsítését tűzi ki célul, különösen a nők körében. Hogy mit akarnak? Idézem: 'sokkal nagyobb számban idevonzani a tehetséges nőket a mérnöki pályára, akik eddig bizonyos típusú mérnöki tanulmányokat kerültek'.
Igen, a nők helyzetének kérdése a politikáról és az irányításról szól, de a cselekvésről is: hiszen a cselekvés erősebb bármely szónál. Ez a helyes, előremutató út: felvilágosult munkáltatókra van szükség, akik felismerik a nők erősségeit, és előmozdítják gazdasági jólétüket.
Eva-Britt Svensson
. . - (SV) Elnök asszony, szeretnék köszönetet mondani Tarabella úrnak és kollégáinak a Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottságban ezért a jó jelentésért.
Két dolgot szeretnék kiemelni. Remélem, hogy a plenáris ülés támogatja az apasági szabadságot. Az apasági szabadság nemcsak fontos jele annak, hogy a gyermekekért mindkét szülő felelős, hanem egyéb pozitív következményei is vannak. Tanulmányok kimutatták, hogy azok az apák, akik apasági szabadságot vettek ki, későbbi életük során nagyobb felelősséget vállaltak otthonukért, családjukért és gyermekeikért. Tehát az apák bevonása szilárd alapot teremt az egyenlőség érdekében folytatott további munkához.
A második dolog, amiről szeretnék beszélni, és amit támogatok, az az, hogy a nőknek végre biztosítani kell, hogy maguk rendelkezzenek a saját testük felett, biztosítani kell nemi és reprodukciós egészséget érintő jogaikat. Ha a nők rendelkeznek ezekkel a jogokkal, az azt jelenti, hogy a megszületett gyermekeket minden esetben akarták is, és így a gyerekeknek megvan a lehetőségük a megfelelő fejlődésre - ez pedig minden gyermek alapvető joga. Szeretnénk, ha megszűnne ez a nők életét fenyegető veszély, szeretnénk, ha a nőknek végre nem kellene meghalniuk az illegális terhességmegszakítás következtében. A nőknek meg kell adni az önrendelkezés jogát - nemcsak pénzügyi, politikai és társadalmi kérdésekben, hanem akkor is, ha a saját testükről van szó.
Morten Messerschmidt
. . - (DA) Elnök asszony, én is fontosnak tartom ezt a témát, ezért a vitát hallgatva nagyon csodálkoztam azon, hogy úgy tűnik, a Szabadság és Demokrácia Európája képviselőcsoport kivételével az összes képviselőcsoport úgy gondolja, hogy a nők egyenlőségéért folytatott harc csak a nők dolga, amit egyedül kell megharcolniuk. Szerintem az amúgy kiváló felszólalók mindenképpen ezt a benyomást keltették itt ma. Hiszen meglepően kevés volt a férfi felszólaló, ezért is örülök, hogy az én képviselőcsoportomból kettő is akadt.
A vita stílusáról és formájáról most áttérnék arra, hogy véleményem szerint maga a jelentés kizárólag a társadalmi-gazdasági kérdésekre koncentrál. Sok szó esik a munkaerőpiacról, a bérezési különbségről, az oktatásról, a vállalatok igazgatótanácsaira vonatkozó szabályokról és egyéb, valóban fontos dolgokról; azonban van egy terület, melyet már egy előző felszólaló is említett, és amely teljes mértékben hiányzik: az a hatalmas kulturális probléma, amellyel az iszlám világból érkező bevándorlás eredményeképpen szembesülünk. Szerintem egy kissé furcsa, hogy egy női egyenjogúságról szóló jelentés még csak nem is említi a kényszerházasságot, a fejkendő kötelező viselését, a becsületgyilkosságot, a nők körülmetélését, az oktatáshoz való jog hiányát és így tovább. Ezeket az elemeket be kell venni a jelentésbe, ha pontos képet akarunk adni a 2010-es év Európájáról.
Krisztina Morvai
. . - (HU) Az abortuszkérdés radikálisan új megközelítését szeretném javasolni az Európai Parlamentnek. Azt kérem, hogy számoljunk le végre azzal az elképesztő hazugsággal, mi szerint az abortusz az valamiféle jó dolog a nőknek. Esetleg a női szabadság fokmérője. Nem! Ahogy nagyon sokan tudják a nők és a férfiak közül egyaránt, az abortusz az a női testnek és a női léleknek egyaránt fájdalmas és káros beavatkozás. Éppen ezért, ahelyett, hogy folyton az abortuszhoz való minél könnyebb hozzáférésről beszélnénk, kezdjünk el végre az abortusz megelőzéséről beszélni, helyezzük erre a hangsúlyt és segítsük ebben a nőket. Segítsük a nőket abban, hogy tervezett várandósságok elébe nézzenek, és ha pedig nem tervezett terhesség keletkezik, nem tervezett gyermek fogan, akkor azt a gyermeket is képesek legyenek a nők, a párok világra hozni és szeretetben felnevelni, mert kapjanak meg minden segítséget és támogatást ahhoz, hogy ezt megtehessék.
Anna Záborská
(FR) Elnök asszony, biztos úr, Tarabella úr - aki egyébként a legutóbbi uniós választásokat követően csatlakozott hozzánk, a Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottsághoz - állásfoglalási indítványa nagyon ambiciózus. Különösen a 20. bekezdést emelném ki: 'A Parlament kifejezi egy európai nőjogi charta ... kidolgozására irányuló óhaját'.
Aki jártas az európai integráció történetében, az tudja, hogy már a Római Szerződés garantálja a nemek közötti munkaerőpiaci egyenlőséget. Minden tagállamban léteznek a nők és férfiak közötti egyenlő bánásmódra vonatkozó törvények. Könnyű dolog új charta kidolgozását kérni. De sokkal nehezebb alkalmazni a már létező eszközöket.
Amennyiben nem töröljük az állásfoglalási indítványból a 20. bekezdést, akkor egy speciálisan a nők támogatásának szentelt, új charta formájában tulajdonképpen egy negyedik eszközt hozunk létre az Európa Tanácsnak az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezménye, az Európai Unió Alapjogi Chartája és a Nemek Közötti Egyenlőség Európai Intézete mellé.
Lenne néhány kérdésem. Mi lenne az értelme az új, nőjogi chartának? Milyen hozzáadott értéket hordozna? Szerintem semmilyet. Hiba azt hinni, hogy egy charta majd megoldja a nők problémáit. A természetjognak kell gondolkodásunkat és felelős politikai cselekedeteinket irányítania, és a természetjog nem engedi a privilégiumok létezését. Senki nem állíthatja, hogy nincsenek meg a jogi eszközök a nők jogainak védelmére. Nem lenne becsületes ezt állítani, mivel nem felelne meg a tényeknek.
Ezért nem támogatom a 20. bekezdést. Ennek fő oka a charta. Ha a 20. bekezdés az állásfoglalásban marad, akkor sajnos nem tudom támogatni.
Végezetül pedig, biztos úr, szeretném megköszönni, hogy megbízatása során együttműködött a Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottsággal.
Sylvie Guillaume
. . - (FR) Elnök asszony, mindenekelőtt szeretnék gratulálni Tarabella úrnak jelentése minőségéhez és a feladat sikeres elvégzéséhez. A jelentés számos, a nemek közötti egyenlőséggel kapcsolatos kérdést tárgyal.
El kell ismernünk, hogy az egyenlőség terén határozott előrelépés történt. Azonban még több erőfeszítésre van szükség, különösképp a gazdasági és társadalmi válság miatt, mivel az még nagyobb hatást gyakorol a lakosság egy már amúgy is nagyon kiszolgáltatott csoportjára, a nőkre.
Hangsúlyoznunk kell, hogy a nőket néha kettős megkülönböztetés sújtja egy fogyatékosság, az életkoruk vagy nemzeti kisebbséghez való tartozásuk miatt. Három dolgot szeretnék kiemelni. Közös, megbízható, következetes, európai szintű mutatókra van szükségünk. Ez lehetővé tenné, hogy olyan megoldásokat javasoljunk, amelyek a valós körülményekre reflektálnak, melyek a nemek közötti egyenlőségre vonatkozó, megbízható értékekkel mérhetők.
Ha valóban előre akarunk lépni a valódi egyenlőség irányába, akkor európai szinten be kell vezetni az apasági szabadságot. Ez az esélyegyenlőség fontos tényezője a szakmai és családi életben egyaránt.
A harmadik pont az, hogy a nemek közötti egyenlőség elengedhetetlen feltétele, hogy a nők rendelkezhessenek saját testük felett. Ez pedig egyértelműen azt jelenti, hogy a fogamzásgátláshoz és a terhességmegszakításhoz való hozzáférést minél könnyebbé kell tenni a nők számára. Sajnálatos, hogy ez a téma - enyhén szólva - még mindig ennyire felkavarja a kedélyeket, de nyilvánvaló, hogy amíg a nők nem rendelkezhetnek szexuális jogaik felett, addig nem valósulhat meg a férfiak és nők közötti igazi egyenlőség.
Siiri Oviir
. . - (ET) Elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim, mindenekelőtt szeretnék gratulálni Tarabella úrnak, de most térjünk át a jelentésre. A nők és férfiak közötti egyenlőség nem öncél, hanem általános célkitűzéseink elérésének előfeltétele.
Az egyenlőség a mindennapi életben mindannyiunk érdeke, mind a férfiaké, mind a nőké, de ezt a problémát nem lehet néhány jogszabállyal megoldani. Az a tény, hogy még ma is beszélünk erről a témáról, amelyről az emlúlt 40 évben is sokszor beszéltünk, mutatja, hogy csak egy sokoldalú, integrált politika vihet közelebb céljainkhoz. Ezért hangsúlyozni szeretném a végrehajtás és a felügyelet fontosságát.
Másodszor pedig, az idejétmúlt nemi sztereotípiák terjedése segít fenntartani a társadalomban az alapvetően középkori férfi és női szerepeket, és tovább erősíti a nemek közötti egyenlőtlenséget. Szeretnénk megváltoztatni ezt a helyzetet, és ugyanakkor példát is kell mutatnunk. Holnap nevezzük ki az új Európai Bizottságot. A Bizottság tagjainak csupán egyharmada nő. Ezen ma már nem tudunk változtatni. Azt kérném, hogy amikor legközelebb megválasztjuk az új Bizottságot, minden tagállamból két biztosjelöltet kelljen javasolni: egy férfit és egy nőt. És nem a nemük alapján fogunk dönteni közöttük, hanem a szakértelmük alapján. Az oktatási statisztikák azt mutatják, hogy a nőknek nem kell félniük ettől a megmérettetéstől, és így ezután nekünk sem kell majd szégyenkeznünk. Végezetül pedig szeretnék köszönetet mondani Špidla úrnak, és remélem, hogy az összes kitűzött célját meg fogja valósítani.
Michail Tremopoulos
. . - (EL) Elnök asszony, ez a fontos, 2009-es jelentés helyesen állítja, hogy az erőszak a férfiak és nők közötti egyenlőség egyik fő akadálya. Azonban a jelentés nem említi külön a családon belüli erőszakot. Ez a probléma sajnálatos módon nagyon elterjedt, és minden közösséget érint. Például Görögországban az elmúlt tizennyolc hónapban 35 feleséggyilkosságról érkezett bejelentés.
De az erőszak áldozatává vált nők támogatását szolgáló struktúrák még mindig csak nagyon alapvető szinten épültek ki, ha egyáltalán kiépültek. Az Európai Parlamentnek ösztönöznie kellene a tagállamokat, köztük Görögországot, hogy minden önkormányzat építse ki az erőszak áldozatává vált nők támogatását szolgáló struktúrákat, teljes körű pszichológiai, jogi és szakmai tanácsadással, valamint megfelelő személyzettel rendelkező nőotthonokkal.
A tagállamoknak figyelembe kellene venniük a nőjogi szervezetek és a jogászok által a családon belüli erőszakkal kapcsolatos törvény kétértelműségeinek és kiskapuinak felszámolására javasolt módosításokat is. Végezetül pedig az iskolákban antiszexista nevelési programokat kellene bevezetni a társadalmi sztereotípiák megváltoztatásának érdekében.
Jaroslav Paška
. . - (SK) Azzal szeretném kezdeni, hogy nagyon helyesnek tartom, hogy az Európai Parlament ilyen alaposan foglalkozik a nemek közötti egyenlőség kérdésével. Azonban nem tudom elhessegetni azt a gondolatot, hogy európai politikánk nagyon súlyosan skizofrén. Szeretnék idézni egy közelmúltbeli ügynökségi jelentést. A Törökország Adiyaman tartományában lévő Kahta városából származó, 16 éves Medine Memit egy tyúkketrecben élve eltemette a családja az otthonuk közelében. A rendőrség két méterrel a felszín alatt, ülő pozícióban találta meg földi maradványait. A halottszemle során megállapították, hogy a lány tüdejében és gyomrában nagy mennyiségű föld található. Apja büszkén és nyugodtan ismerte be, hogy ő temette el a lányt, mégpedig azért, mert fiúkkal barátkozott. Hölgyeim és uraim, Törökországban és más országokban is asszonyokat és lányokat ölnek meg például pusztán azért, mert szóba állnak férfiakkal. Ha tényleg komolyan vesszük a nemek közötti egyenlőséget, akkor hogyan gondolhatjuk egy pillanatig is, hogy egy olyan ország, ahol így gondolkodnak a szebbik nemről, a civilizált Európa része lehet? A nemek közötti egyenlőség nemcsak a csekély bérezési különbségekről szól, hanem mindenekelőtt az élethez és az emberi méltósághoz való jogról, amelyet számos szomszéd államban még mindig nem biztosítanak a nők számára.
Laurence J.A.J. Stassen
. . - (NL) Elnök asszony, ma a férfiak és nők közötti egyenlőség terén elért eredményekről szóló jelentést vitatjuk meg. A jelentésben sok mindenről szó esik, azonban egy dolog teljességgel hiányzik: mégpedig a férfiak és nők közötti, felháborító egyenlőtlenség, mely az európai muszlim közösségeket jellemzi, melyekben a nők a Korán előírásai alapján teljes mértékben alá vannak rendelve a férfiaknak. A muszlim nőknek a munka világában vagy a magasabb szintű oktatásban való részvételéről a férfiak nem is nagyon nyitnak vitát. Ha mégis megengedik egy nőnek, hogy munkát keressen, akkor is burkhát vagy fejkendőt kell viselnie, ami nagyban rontja esélyeit, hogy munkát találjon.
Ezért az Európai Uniónak nem a burkhaviselés jogáért kellene küzdenie, hanem azért, hogy a nők dolgozhassanak, mégpedig burkha nélkül. A Holland Szabadság Párt (PVV) támogatja Franciaországot abban a törekvésében, hogy betiltsák a burkha viselését nyilvános helyeken. A Holland Szabadság Párt örömmel látná, ha nemzeti szinten a többi tagállamban is bevezetnék ezt a tilalmat. Elnök asszony, valamit tenni kell ezen nők felháborítóan alárendelt helyzete ellen.
A PVV szeretné, ha erőteljes fellépéssel küzdenénk ez ellen a maradiság ellen. Ezeknek a nőknek joguk van a véleménynyilvánítás szabadságához, és joguk van tanulni, anélkül, hogy az iszlámtól kellene rettegniük, amely el akarja szigetelni őket. Itt az ideje az új emancipációnak. A PVV nem fogja támogatni ezt a jelentést, mivel az nagyon fontos témákról egyáltalán nem beszél, ami szerintünk szégyen.
Christa Klaß
(DE) Elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim, ma már számos alkalommal elhangzott, hogy még mindig nem valósult meg a nemek közötti egyenlőség a munkahelyeken. Igaz, a nők foglalkoztatási aránya az 1997-es 51%-ról 2007-re 58%-ra nőtt. Ma a nők már magasan képzettek, de a vezető pozíciót betöltő nők száma az utóbbi években nem változott, pedig a gazdasági, üzleti és jogi felsőoktatási intézményekben magasabb a női hallgatók száma a férfiakénál.
Tudjuk, hogy 2007-ben a nők 31%-a részmunkaidőben dolgozott, ez négyszer annyi, mint a részmunkaidőben dolgozó férfiak százalékos aránya. A nők átlagosan 17,4%-kal kevesebbet keresnek, mint a férfiak, a nőket fokozottabban fenyegeti a szegénység, és helyzetüket különösen öreg korukban tovább rontja a magány, a gondoskodásra való rászorulás, de a sezgénység is. Ezen változtatnunk kell.
Nőket az üzleti életbe, nőket a munka világába - ezt követeljük. Olyan intézkedéseket akartunk, melyek kiegyenlítik a szülői szabadságot és a szülési szabadságot, de valahogy éppen az ellenkezőjét értük el annak, amit akartunk: a nők túl sokba kerülnek, ezért nem kapnak munkát. Mindig gazdasági megoldást keresnek erre a problémra. Pedig a probléma gyökere az, hogy a nők alárendelt helyzetben vannak, és hogy a család ellátásával és a háztartás vezetésével kapcsolatos munkákat nem becsülik meg eléggé.
Biztos úr, Ön azt mondta, hogy szeretné, ha költség-haszon elemzést csinálnának a helyzetről, de ezt nem lehet kiszámolni, és nem lehet megfizetni. Fel kell ismernünk, hogy az anyák és apák örömmel döntenének a családról való gondoskodás mellett, ha ezt nem valamiféle alacsonyabb rendű tevékenységnek tekintenék, és ha nem jelentene általában hátrányokat a szakmai előmenetelre nézve. A családjukról gondoskodó emberek nagyon fontos szerepet töltenek be a társadalomban, hiszen ők teremtik meg a jövőnket; és közben ők maguk is képességeket és ismereteket szereznek, melyeket akár később munkájuk során is kamatoztathatnak.
Ezért a gazdaságnak támogatnia kell a családokat és a nőket. Sokkal nagyobb szükség van arra, hogy újragondoljuk társadalmunk működését, mint arra, hogy európai megfigyelőközpontokat és intézeteket hozzunk létre.
Antigoni Papadopoulou
. . - (EL) Elnök asszony, a nemzetközi gazdasági válság nyilvánvalóan negatív hatást gyakorol a férfiakra és a nőkre is. Munkahelyek szűntek meg, és megszorító intézkedéseket vezettek be. Azonban a gazdasági válság semmilyen körülmények között nem lehet ürügy arra, hogy felhagyjunk az egyenlőséggel kapcsolatos politikával, mivel ez a politika társadalmi és gazdasági fejlődést és fellendülést hozhat Európának.
Ugyanakkor a válság egyedülálló lehetőség és kihívás az Európai Uniónak és a tagállamok kormányainak arra, hogy globális szinten megteremtsék az erősödő versenyképesség feltételeit azáltal, hogy a nemek közötti egyenlőség dimenzióját felülvizsgálják, és minden politikába beépítik annak érdekében, hogy kezeljék a régóta fennálló, a nőket sújtó demokratikus deficiteket.
Fokozunk kell erőfeszítéseinket a bérezési különbség, az előmenetelt akadályozó hátrányos megkülönböztetés és a szegénység megszüntetésére. Meg kell találnunk a szakmai és családi élet összeegyeztetésének módjait, gyermekgondozási rendszereket kell kiépíteni csecsemők és nagyobb gyermekek számára, így támogatva a dolgozó nőket, a dolgozó párokat, a gyermekeiket egyedül nevelőket és a fogyatékkal élőket. De mindenekelőtt az egyenlőségre vonatkozó jogszabályokat hatékonyan át kell ültetnünk a gyakorlatba.
Nadja Hirsch
. . - (DE) Elnök asszony, 2010 a szegénység és kirekesztés elleni európai év. A nők még mindig nagyon ki vannak téve az elszegényedés és a szegénység veszélyének. Sok apró lépés hozza őket ilyen helyzetbe. Először is a lányok hajlamosabbak nem jól fizető szakmát választani. Aztán gyerekeket vállalnak, így gyakran csak részmunkaidőben tudnak dolgozni. Esetleg a szüleiket vagy nagyszüleiket látják el, és ez ismét oda vezethet, hogy az idősebb nők már nem tudnak visszamenni dolgozni. Ezek az időszakok összeadódnak, és ennek eredményeképpen a nők szakmai előmenetele sokkal lassabb. Ennek eredményeképpen pl. a nyugdíjuk is alacsonyabb. A témának sok aspektusa van, és a jelentés ezek közül sokat tartalmaz is.
Az igazán fontos üzenet, melyet közvetítenünk kell, az, hogy már sok lehetőség van, de ezekkel a lányoknak és asszonyoknak élniük is kellene. Erősítenünk kell az iskolákban azt a tudatot, hogy egy lány is mehet mérnöki szakokra továbbtanulni, és lehet elég bátor ahhoz, hogy így tegyen. Ez különösen igaz a bevándorló nőkre. Még valamit szeretnék megjegyezni: ha most körülnéznek az ülésteremben, láthatják, hogy a vita résztvevőinek kétharmada nő, és csak egyharmada férfi. A férfiakat is meg kell nyernünk az ügynek, hogy sokkal nagyobb érdeklődéssel forduljanak ezen téma felé, hogy egy napon majd sokkal több férfi üljön itt a nők ügyét támogatandó.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
(PL) Elnök asszony, Tarabella úr jelentése (a nők és férfiak közötti egyenlőségről az Európai Unióban) számos nagyon fontos javaslatot tartalmaz az Európai Bizottság és a tagállamok számára. A jelentés ismét hangsúlyozza a bérezési különbséget, valamint az ezen különbségek csökkentését célzó bizottsági jogalkotási javaslat hiányát. Felveti a családi kisvállalkozásokban dolgozó nők kérdését is, ahol a nők gyakran nem rendelkeznek társadalombiztosítással, és munkájuk időtartamáról nincs nyilvántartás, így azt a nyugdíjukba sem számítják bele. Hangsúlyozza a karrierrel kapcsolatos tanácsadás szükségességét és fontosságát, mivel ez segíthet azon nők aktivizálásában, akik kikerültek a munkaerőpiacról, mégpedig sokszor azért, mert gyereket szültek, vagy otthon maradtak egy idősebb családtagot ápolni. Hangsúlyozza, hogy támogatni kell azokat a nőket, akik saját vállalkozást akarnak létrehozni. A jelentés felszólít arra, hogy ösztönözni kell a karrierjük elején álló fiatal nőket a műszaki szakmákra annak érdekében, hogy növekedjen a nők aránya a hagyományosan férfias szakmákban. Hangsúlyozza, hogy prioritásként kell kezelni a különösen nehéz helyzetben lévő nők csoportjait, mint pl. a fogyatékkal élő, az idős és az eltartottakért felelős nőket.
Azonban megítélésem szerint a jelentés ezen fontos és alapvető témák mellett szükségtelen rendelkezéseket is tartalmaz, pl. a reproduktív egészségről és más témákról, amelyek támogatják a terhességmegszakításhoz való széles és korlátlan hozzáférést. Szeretném felhívni képviselőtársaim figyelmét arra a tényre, hogy a terhességmegszakítással kapcsolatos döntések az egyes tagállamok kormányainak hatáskörébe tartoznak. A nők és férfiak közötti egyenlő bánásmódért küzdünk, de az egyenlő bánásmódot nem kellene a szexualitásra vonatkozó döntésektől függővé tenni. Ez a gyakorlat jelentősen csökkentheti a szóban forgó jelentés támogatottságát.
Vilija Blinkevičiūt
. . - (LT) Először is szeretnék köszönetet mondani Tarabella úrnak az elvégzett munkáért.
A gazdasági válság leküzdése érdekében nagyon fontos, hogy befektessünk az emberi tőkébe és a szociális infrastruktúrába, így megteremtve a nők és a férfiak számára a megfelelő körülményeket ahhoz, hogy a lehető legtöbbet hozzák ki magukból.
Az Európai Unió most közelebb került a lisszaboni stratégia azon célkitűzésének eléréséhez, hogy a nők foglalkoztatási arányát 2010-re 60%-ra kell növelni. Azonban a nők foglalkoztatási aránya az egyes tagállamokban nagyon eltérő. Ezért a Bizottságnak és a tagállamoknak hatékony intézkedéseket kell foganatosítaniuk a férfiak és nők közötti egyenlő bánásmód elvének a foglalkoztatás és munkavégzés területén történő megvalósításáról szóló irányelv végrehajtásának biztosítására.
Ma a tagállamokban a férfiak és a nők fizetése között jelentős különbségek vannak, ezért sürgetjük a tagállamokat az 'egyenlő munkáért egyenlő bérezést' elvének alkalmazására. A Bizottságnak elő kell terjesztenie vitára egy, a férfiak és nők egyenlő díjazása elvének alkalmazására irányuló javaslatot.
Mindenképpen ösztönözni kell a személyes és családi feladatkörök egyenlő megosztását a férfiak és a nők között, valamint a fizetett és a fizetetlen munkával eltöltött idő igazságosabb elosztását.
A tagállamoknak minden lehetséges intézkedést meg kell tenniük az iskoláskor alatti gyermekek gondozására létrehozott intézményekhez való hozzáférés biztosítására.
Az apasági szabadság kérdése még nincs megoldva. Ezért közös megoldást kell találnunk az apasági szabadságnak az irányelvben való szabályozására.
A Bizottság az új, 2020-ig szóló stratégiáról folytatott konzultációiban nem szentel elegendő figyelmet a férfiak és nők közötti egyenlőség kérdésének. A nemek közötti egyenlőség kérdését integrálni kell az új stratégiában.
Végezetül pedig teljes szívemből szeretnék köszönetet mondani a Bizottság tagjainak a nemek közötti egyenlőség, a foglalkoztatás és a szociális ügyek területén folytatott, hosszú együttműködésünkért. Köszönöm, és sok sikert!
Lena Kolarska-Bobińska
(PL) Elnök asszony, Európában változások zajlanak, és ez a jelentésből is látszik, amely támogatja a nők számára nyújtandó jobb oktatást és a nők növekvő foglalkoztatását, bár már eddig is történt fejlődés. Ez a fejlődés azokon a területeken megy végbe, ahol a nők maguk hoznak döntéseket, ahol kezdeményezőkészséget és kitartást tanúsítanak. Azonban azokon a területeken, ahol kevés befolyással bírnak, továbbra is működnek a sztereotípiák, amelyek megfosztják őket a fejlődés vagy a közéletben való részvétel lehetőségétől. Ezért nem nő a vezető beosztású nők száma, és ezért nő csak nagyon lassan a politikában tevékenykedő nők száma. Ezért nekünk mindenképpen küzdenünk kell a sztereotípiák ellen, és cselekednünk kell, hogy a nemek közötti egyenlőség megvalósuljon a közéletben és a politikában is. A jelentés ezen fellépés erőteljesebbé tételéről szól, de ez nem elég. Közösen kell javaslatokat tennünk. Vitára kell ösztönöznünk a Bizottságot és a tagállamokat, és cselekednünk kell a nők politikai szerepvállalásának fokozása érdekében. Ahol több nő vesz részt a politikában, ott nagyobb gondot szentelnek a szociális ügyeknek, a gyermekgondozási rendszereknek, a nőügynek és általában a női egyenjogúságnak.
Lengyelországban vitát indítottunk a politikai egyenlőség kérdéséről. Nők egy csoportja elindított egy alulról jövő kezdeményezést egy, a politikai szerepvállalás terén érvényesülő egyenlőségről szóló törvény létrehozására, amely szerint a választásokon a jelöltek 50%-át nőknek kellene kitenniük. Már több mint 100 000 aláírást gyűjtöttünk a törvény támogatására, melyet már elő is terjesztettünk a lengyel parlamentnek. Hatalmas vita alakult ki a kérdésről, és még nem tudom, hogy a kezdeményezés sikeres lesz-e, hogy a parlament a javaslatunk mellett fog-e szavazni. Nem tudom, hogy sikert akartunk-e, de már maga a most zajló vita is megváltoztatta a társadalom gondolkodását. Ezt mutatják a közvéleménykutatások eredményei. Én ezért az Európai Unió többi tagállamának is javasolnám, hogy indítsanak vitát a nők politikai szerepvállalásáról.
Joanna Senyszyn
. . - (PL) Elnök úr, jó, hogy a szóban forgó állásfoglalás tartalmazza a 38. bekezdést, amely kiköti, hogy a nők rendelkezhessenek szexuális és reproduktív jogaik felett, többek között a fogamzásgátláshoz és a terhességmegszakításhoz való könnyű hozzáférés, valamint a biztonságos terhességmegszakítás lehetősége révén Ez alapvető fontosságú, különösen azon országok polgárai számára, amelyekben korlátozó, abortuszellenes törvények vannak életben, és ahol életpárti, kétszínű propagandát terjesztenek. Hazámban, Lengyelországban, a papság által erősen befolyásolt politikai jobboldal nem engedélyez megfelelő iskolai szexuális felvilágosítást, és korlátozza a fogamzásgátlást és a legális terhességmegszakítást. A lengyel nyelvből szinte teljesen eltűnt a 'terhességmegszakítás' szó, helyette a 'megfogant gyermek meggyilkolása' kifejezést használják. Évente csak néhány száz legális terhességmegszakítást hajtanak végre, de ennek eltörlése érdekében már évek óta kísérletek történnek arra, hogy a lengyel alkotmányt kiegészítsék egy ponttal, amely a fogamzás pillanatától védené az életet. A 100 000 illegális terhességmegszakítás nem zavarja az úgynevezett életpárti propagandistákat, akik álszent módon úgy tesznek, mintha ezek a terhességmegszakítások nem is történnének meg.
Az Európai Uniónak véget kell vetnie annak, hogy a tagállamok semmibe veszik a nők reproduktív és szexuális jogait.
Danuta Maria Hübner
Elnök asszony, Európa képességeinek felét a nők jelentik. Nem szabad elvesztegetnünk ennyi alkotó potenciált. Ha ezt a potenciált sikerül a gazdaságban kamatoztatnunk, akkor hatalmas előrelépést teszünk mind az európai társadalmakban még mindig meglévő attitűdök, mind az Unió új, nagyobb növekedést, foglalkoztatást és versenyképességet célzó menetrendje terén.
Az esélyegyenlőség papíron már létezik. Az Unió már legalább 13 irányelvet dolgozott ki a nemek közötti egyenlőségről. Ezt az elvet rögzíti a Szerződés, valamint a tagállamok alkotmányai és jogalkotási aktusai is, de az élet tényei mást mutatnak. A nők még soha nem voltak ennyire jól képzettek, de ami a vállalkozói szerepvállalást illeti, még mindig nagyon alul vannak reprezentálva.
Az elmúlt években gyakorlatilag semmi nem változott a nemek közötti bérezési különbség terén. Ha kölcsönök visszafizetéséről van szó, ritkán fordul elő, hogy a nők nem tesznek eleget fizetési kötelezettségüknek, mégis nehezebb számukra a pénzeszközökhöz való hozzáférés, mégpedig azért, mert a bankok fedezetet kérnek. Pénz kell ahhoz, hogy az ember kölcsönt vehessen fel, de a világ tőkéjének csak 1%-a van nők birtokában.
Magasabb képzettségük, magasabb iskolai végzettségük ellenére a nők nagyon alul vannak reprezentálva a döntéshozók között. Mindennek a kulcsa az, hogy több nőnek kellene döntéshozó pozícióba kerülnie. A nők képesek előmozdítani az ügyeket, de az igazi hatalom a döntéshozatalban van, és ezért kell bevonni a nőket a döntéshozatalba.
Kritikus tömegre van szükség a változáshoz. Ha egy döntéshozatali szervben csak egyetlen nő van, akkor kénytelen a férfiakból álló többséghez igazítani viselkedését, hogy elfogadják. Változást hozhat már az is, ha egy döntéshozatali szervben legalább néhány nő van, de mindezek a stratégiák keveset segítenek, ha nem tudjuk eltávolítani a nők útjából a legnagyobb akadályt: ez a családi és a szakmai élet összeegyeztetése. A fennálló akadályok politikai választ követelnek, ezért van szükség mind nemzeti, mind európai szinten a nemekkel kapcsolatos politikára.
Georgios Papanikolaou
(EL) Elnök úr, szeretnék gratulálni előadónknak, Tarabella úrnak, és támogatom, amit ő, valamint képviselőtársaim, köztük sok nő és számos férfi, mondtak, és szeretném elmondani, hogy mindannyian szenvedélyesen kiállunk minden intézkedés és kezdeményezés mellett, melyek a férfiak és nők közötti megkülönböztetés különböző formáinak megszüntetésére irányulnak. Ez egy nyitott, demokratikus, liberális társadalomban magától értetődik, és mindannyian ilyen társadalomban akarunk élni.
Hangsúlyoznunk kell, hogy jelentős erőfeszítések történnek. Ami az európai szintet illeti, szeretném emlékeztetni a Parlamentet a 2006/54/EK irányelvre, amely előírja a tagállamoknak, hogy 2009 augusztusáig szüntessék meg a férfiak és nők közötti megkülönböztetés minden formáját. A nők és férfiak közötti egyenlőségre vonatkozó európai ütemtervre (2006-10) is szeretném emlékeztetni a Parlamentet.
Üdvözlöm az uniós tagállamok nemzeti kormányainak ezen a téren tett kezdeményezéseit, melyek közül a legutóbbi Sarkozy elnök úr kormányának az a törvénytervezete, amely betiltaná a burkha viselését nyilvános helyeken.
Ezek mind fontos lépések, de ha valóban változást akarunk, akkor még többre van szükség, mindenekelőtt a megkülönböztetés különböző formáinak megelőzésével kapcsolatos attitűdünk terén. A megkülönböztetés sajnálatos módon még mindig létezik, és az egyik legkiszolgáltatottabb csoportot a kismamák jelentik. Döbbenten olvastam az Európai Bizottságnak egy, a barcelonai célkitűzésekről és az európai gyermekgondozási rendszerekről szóló jelentésében, hogy szinte az összes európai anya azt mondta, hogy nem tudja úgy felnevelni a gyermekeit, ahogy szeretné, mivel nap mint nap túl sok egyéb kötelezettségnek kell megfelelnie. Meg kell értenünk, és hangsúlyoznunk kell, hogy a nemek közötti valódi egyenlőség hiánya a mai gyermekek számára jelent veszélyt, akik így meg vannak fosztva attól a stabil családi környezettől, melynek fontos alkotóeleme az anya jelenléte. Ez veszélyezteti a mai gyermekek, azaz az Európai Unió jövendő polgárainak lelki egyensúlyát és egészséges személyiségfejlődését.
Zita Gurmai
. . - Elnök úr, a gazdasági válság feltárta azt a tényt, hogy a nők jogai és a nemek közötti egyenlőség kapcsolatban állnak a gazdasági folyamatokkal.
Azokban az országokban, ahol a nemek közötti egyenlőséget támogató jogszabályok vannak életben, a nők sokkal nagyobb arányban vannak jelen a munkaerőpiacon, ugyanakkor a születések száma is sokkal magasabb. Ezeknek az országoknak egészségesebb a gazdasága, a szociális és nyugdíjhelyzete. Ezenkívül a nők fizetése döntő fontosságú a családokban.
Világos, hogy az Európa 2020 stratégiának világos elkötelezettséget kell tanúsítania a nemek közötti egyenlőség iránt minden európai politika terén. A stratégiát össze kell hangolni a nők és férfiak közötti egyenlőség előmozdításának ütemtervével, valamint a jövőbeli nőjogi chartával. Ahogy képviselőtársam, Marc Tarabella jelentésében is szerepel, a nők egészséget érintő és nemi jogai is egyenlőképpen fontos eszközei a nők társadalmi-gazdasági egyenjogúságának. Biztosítanunk kell a tudáshoz, információhoz, egészségügyi ellátáshoz és támogatáshoz való hozzáférést, hogy minden nőnek egyenlő jogai és esélyei legyenek.
Szeretnék köszönetet mondani Vladimír Špidlának azért az öt évért, melyben együtt dolgoztunk, hiszen erre az az utolsó alkalmam. Önnek is és csapatának is köszönöm kiváló munkáját.
Hella Ranner
(DE) Elnök úr, hölgyeim és uraim, ebben a nagyon érdekes vitában szinte már minden elhangzott. Nehéz lenne bármi újat hozzátenni. Mégis szeretnék egy rövid megjegyzést tenni: mindannyiunknak arra kell törekednünk, hogy a nők ne legyenek többé olyan helyzetben, hogy választaniuk kelljen egyrészt a család, másrészt a munka között. Meg kell teremtenünk annak feltételeit, hogy ez valóra válhasson. Gyors intézkedéseket kellene hoznunk érdekében, hogy a nők egyrészt anyai, másrészt szakmai kötelezettségeiknek egyaránt a lehető legjobban eleget tudjanak tenni.
Azonban ha reálisan gondolkodunk, azt kell mondanunk, hogy talán elkerülhetetlen a meglévő fizetési sémából való kizárás. Azonban a nők számára lehetővé kell tenni, hogy ha visszamennek dolgozni, hamar behozzák a kihagyott időt. Véleményem szerint ez az a megoldás, melynek elérésén dolgoznunk kell, különösen ebben a nehéz gazdasági időszakban. Ha sikeresek vagyunk, ha az Európai Parlamentben hozzá tudunk járulni ehhez a sikerhez, akkor megteremthetjük a valódi esélyegyenlőség modern Európáját. Mindannyiunk számára nyilvánvaló, hogy ez csak a nők és férfiak közötti következetes egyenlőséggel valósítható meg.
Britta Thomsen
. . - (DA) Elnök úr, Tarabella úrnak a férfiak és nők közötti egyenlőségről szóló jelentése nagyon jól összefoglalja azokat a kihívásokat, melyekkel az egyenlőség terén szembesülünk az EU-ban. Ezen kihívások egyike a nők arányának növelése az állami vállalatok és magántársaságok igazgatótanácsában - természetesen a pénzügyi szektorban is. Egy gazdasági válság kellős közepén vagyunk, ezért minden képességünket ki kell aknáznunk a szükséges növekedés megteremtése érdekében. Egész egyszerűen a versenyképességünk forog kockán.
Ezért az EU-nak tanulnia kellene Norvégiától. 2002-ben Norvégia akkori kereskedelmi és ipari minisztere azt a javaslatot kezdeményezte, hogy a vállalatok igazgatótanácsában legalább 40%-ban kell magát képviseltetnie mindkét nemnek - tette mindezt józan megfontolásból: tudta, hogy Norvégiának minden képességét ki kell aknáznia, hogy nemzetközi szinten versenyképes maradjon. A munkahelyi felvétel jelenlegi formája, melyben főként férfiak vesznek fel férfiakat, nem segíti elő, inkább hátráltatja a fejlődést és növekedést. Mindkét nem képességeit kamatoztatnunk kell, és kezdeményeznünk kell egy, a norvéghoz hasonló európai szabályozást. 2002-ben megközelítőleg 200 nő volt a norvég vállalatok igazgatótanácsaiban, ma ötször annyian vannak. Ráadásul tanulmányok is igazolják, hogy azon vállalatok, ahol mindkét nem képviselve van az igazgatótanácsban, pusztán gazdasági szempontból is jobban teljesítenek. Tehát a józan ész is az egyenlőségért való küzdelmet diktálja.
Carlo Casini
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, biztos úr, a nők és férfiak közötti egyenlőség elve annak a nagy áramlatnak központi sodra, amely már felszabadította az idegeneket, a rabszolgákat, a feketéket - ez az áramlat emberi méltóságot követel mindenkinek. Ezért mind a Tarabella-jelentés, mind a bizottsági jelentés üdvözlendő, mivel az emberi méltóság elvének mindenkori tiszteletben tartását hangsúlyozzák.
Azonban úgy érezem, nem hallgathatok el két kritikus megjegyzést. Az emberi méltóság és egyenlőség mindenkit megillet, tényleg mindenkit, tehát azokat is, akik még nem érkeztek meg közénk, a meg nem született gyermekeket. Ezért elfogadhatatlan, hogy a jelentés 38. bekezdése úgy beszél a terhességmegszakításról, mint a szexuális és reproduktív jogok vagy a nők jogainak egyik aspektusáról. Senki nem tagadja a problémás és nem kívánt terhességek kérdésének komplexitását - valóban komoly problémákról van szó -, de ezekről a kérdésekről semmiképpen nem lehet úgy beszélni, hogy nem beszélünk az élet iránti tiszteletről, és nem adunk meg az anyáknak minden segítséget ahhoz, hogy szabadon dönthessenek gyermekük megtartása mellett.
Második kritikus megjegyzésem a szexuális és reproduktív egészség koncepciójának kiterjesztésére vonatkozik, konkrétan arra, hogy az X preambulumbekezdés a szexuális és reproduktív egészség fizikai és szellemi aspektusai mellett társadalmi aspektusokról is beszél.
Nem egészen értem, mit akar ez jelenteni: azt, hogy a szexuális viselkedést, bármilyen is legyen az, és az egyén 'jólétét' ebből a szempontból másoknak kell igazolniuk, elismerniük és dicsérniük? Nem jelentené ez azt, hogy végül a lelkiismereti szabadság és a véleménynyilvánítás szabadságának megsértésénél kötünk ki? Azért teszem fel ezt a kérdést, mert nem hiszem, hogy olyan egyszerű lenne megválaszolni.
Mairead McGuinness
Elnök úr, egyetértek azokkal a képviselőtársaimmal, akik szerint a még több jogszabály nem megoldás, amikor még az egyenlőségről szóló, jelenlegi jogszabályokat sem alkalmazzuk.
Másodszor pedig, én az egyenlőségért küzdő mozgalommal együtt nőttem fel, és most amiatt aggódom, hogy a fiatal nők úgy gondolják, ez a harc már befejeződött. Ezért ösztönöznünk kell az egyenlőségről szóló vitát a fiatal nők és fiatal férfiak között.
A gazdasági válság persze a nőket is érinti, de természetesen az is érinti őket, ha a férfiak veszítik el a munkájukat. Szerintem nagyon világosan kell látnunk, hogy a gazdasági válság mindenkit érint, különösen a családokat.
Teljes mértékben egyetértek a 34. és 35. bekezdéssel, és támogatom, hogy azokat az országokat, amelyek még nem ratifikálták az Európa Tanács emberkereskedelem elleni fellépésről szóló egyezményét, szólítsuk fel, hogy tegyék ezt meg. Remélem, hogy az ír kormány betartja ígéretét, és az idei évben ratifikálja az egyezményt.
A családon belüli erőszak szörnyű realitás: és sok esetben nemcsak erőszakról, hanem családon belüli gyilkosságról van szó. Írországban most folyik egy bírósági tárgyalás egy ilyen incidensről.
Azonban a 38. bekezdés figyelmen kívül hagyja a terhességmegszakításra vonatkozó szubszidiaritást, ezért véleményem szerint módosításra szorul.
Olga Sehnalová
. . - (CS) Biztos úr, hölgyeim és uraim, amikor nagyjából 100 évvel ezelőtt folyt a küzdelem a nők választójogáért, akkor a nők nem egy privilégiumért harcoltak, hanem azért, hogy ismerjék el alapvető polgári jogaikat. Próbáljunk meg ma is így gondolkodni erről!
Szilárd meggyőződésem, hogy a választásokon a jelöltek közti teljesen szabad verseny hozzájárul a nőknek a politikai életben való magasabb részvételi arányához, különösen nemzeti szinten. Ilyen körülmények között a nők kétségkívül helyt tudnak állni. Például Csehországban a legutóbbi parlamenti választások során a jelöltek közötti szabad verseny az összes politikai pártból összesen megválasztott nők számát a csekély 15%-ról az elfogadható 26%-ra növelte volna. Más választási rendszerek esetén is hasonló eredményről számolhatunk be.
Nem szabad hagyni, hogy a nők alárendelt helyzetben legyenek. Ha egyenlő esélyeket kapnak, képesek lesznek győzedelmeskedni. Azonban nem beszélhetünk esélyegyenlőségről addig, amíg a választási rendszerek olyanok, hogy a verseny a jelöltek előre kiválasztott csoportjai között zajlik, előre meg lehet jósolni, kik fognak a parlamentben ülni, a többi jelöltnek pedig nincs valódi esélye arra, hogy megválasszák. Tehát küzdjünk a valódi esélyegyenlőségért - egyenlő esélyeket mindenkinek, azaz a nőknek is! Akkor nem lesz szükség kvótákra.
Gesine Meissner
. . - (DE) Elnök úr, hölgyeim és uraim, nemrégiben az Európai Parlament előtt beszámoltam a munkámról, az itteni feladataimról és sok találkozóról, melyeken részt vettem. Utána egy férfi feltette nekem a kérdést: 'De hát mit szól ehhez a férje?' Ezt már sokszor kérdezték tőlem. Tudom, hogy ezt nőktől szokták kérdezni, és szerintem fordítva soha nem történik meg. A férfiaktól soha nem kérdezik azt, hogy mit szól ehhez vagy ahhoz a feleségük.
(Kellemetlenkedő hozzászólás)
Vagy az Ön férjétől már kérdezték ezt? Nos, akkor az Ön esetében valódi egyenlőségről beszélhetünk.
Hadd mondjak egy másik példát: Egy fiatal baráti házaspárnak nemrégiben gyermeke született, és most ketten vállaltak egy állást, hogy mellette el tudják látni a babát. A nő esetében ezt mindenki teljesen normálisnak tartja, de a férjtől folyton azt kérdezik, hogy miért tölti a fél napját pelenkázással, és hogy nem érzi-e úgy, hogy ez hátráltatja a szakmai előmenetelét. Ezek a kérdések nem az egyenlőségről tanúskodnak.
Végül pedig hadd szóljak az egyenlő díjazásról, melyről ma már szó esett. Bár vannak olyan vállalatok, amelyek egységes béreket fizetnek, de bizonyított, hogy a nők olyan részlegeken dolgoznak, ahol kevesebb lehetőségük van az előrelépésre, és kevesebb juttatást kapnak. És még egy utolsó példa: azok a vállalatok, melyeknek vezetése legalább 30%-ban nőkből áll, nagyobb üzleti sikereket érnek el. Az egyenlőség kifizetődő!
Rareş-Lucian Niculescu
(RO) Üdvözlöm az állásfoglalást, és örülök, hogy kulcsszerepet kapnak benne azok a mezőgazdaságban dolgozó nők, akik a tulajdonjogot és a családi gazdaságban betöltött szerepüket illetően nem bírnak világos, meghatározott jogi státusszal. Ez a téma, melynek fontos következményei lehetnek, a Tanács spanyol elnökségének napirendjén is a fontos célkitűzések között szerepel. Ki kell dolgoznunk a lehető legjobb megoldásokat erre a problémára.
Remélem, hogy a nőknek az európai gazdaságban betöltött szerepe az Európa 2020 stratégiában is fontos helyet kap majd, melynek vitájára éppen ezen a héten kerül sor Brüsszelben.
Karin Kadenbach
. . - (DE) Elnök úr, biztos úr, szeretnék köszönetet mondani képviselőtársamnak, Tarabella úrnak ezért a jelentésért. A tény, hogy a jelentés több mint 40 bekezdést tartalmaz, világosan bizonyítja, hogy a nők egyenlősége és esélyegyenlősége nem olyan terület, ahol egy óra alatt igazságot lehetne szolgáltatni. Számos megvitatandó téma van itt. Ma azonban két pontra szeretnék fókuszálni. Az első a jelentés 8. bekezdése, amely sajnálatosnak tartja, hogy a jelenlegi lisszaboni stratégiából csaknem teljesen hiányzik a nemek közötti esélyegyenlőség dimenziójának integrációja. Én is szeretnék csatlakozni ahhoz a kéréshez, hogy a Bizottság és a Tanács a Lisszabon utáni, 'Európa 2020' stratégiában szenteljen külön fejezetet e dimenziónak.
Ezenkívül alapvető fontosságú, hogy a tagállamok nemek szerinti hatásvizsgálatot folytassanak, mivel ha komolyan vesszük a jelenlegi válság hatásai elleni küzdelmet, akkor olyan intézkedésekre van szükség, melyek figyelembe veszik a nők különleges helyzetét. Véleményem szerint valóban sürgetni kell a tagállamokat, hogy a gazdaság talpraállítása érdekében ilyen adatok és hatásvizsgálatok ismeretében hozzanak intézkedéseket. Egyetértek azzal is, hogy a nők rendelkezhessenek a saját testük és egészségük felett.
Norica Nicolai
. . - (RO) Üdvözlöm a jelentést, de szeretnék hangsúlyozni egy dolgot. Nem gondolom, hogy ezen a területen a jogi szabályozás releváns lenne, mivel a férfiak és nők közötti egyenlőség kérdésköre az emberi civilizáció és kultúra egyik fő komponense. Úgy gondolom, hogy a pozitív intézkedéseket az egyéni személyiségfejlődés szintjén kell megvalósítani, és ennek alapja az, hogy a gyermekeket a sztereotípiákban való gondolkodás ellen és a nemek közötti egyenlőség szellemében neveljük. Hiába fogadjuk el ezeket az elveket, és hiába hajtunk végre ilyen irányú integrációt, attól még továbbra is ugyanaz a vita fog folyni a témáról, és nem igazán fog történni semmi.
Szeretnék hangsúlyozni még valamit. Az egyenlőtlenségek csökkennek a tudásalapú társadalomban és a gazdaság új formájában. Úgy gondolom, hogy ezek fontos lépések az egyenlőség felé.
Zuzana Roithová
(CS) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, szeretném hangsúlyozni, hogy a jelentésben idézett, elavult barcelonai célkitűzések ellentétben állnak a szakértők véleményével. Szakértők szerint az egészen kicsi, két év alatti gyermekeket nem lenne szabad intézményekbe adni, ezért teljességgel lehetetlen, hogy ilyen célkitűzést akarjunk ráerőltetni a tagállamokra. A csecsemők és kisgyermekek egészséges mentális fejlődése szempontjából elengedhetetlen, hogy egész nap az édesanyjuk és édesapjuk viselje gondjukat. A jelentés ezenkívül a tagállamok jogaiba is beavatkozik, mivel meg akarja változtatni családpárti politikájukat. Természetesen a mi feladatunk, hogy erőfeszítéseket tegyünk az emberkereskedelem, valamint a nőkkel és gyermekekkel szembeni erőszak elleni hatékony európai intézkedések érdekében. Szerintem a jelentés nem tartja tiszteletben a meg nem született gyermekek élethez való jogát. Véleményem szerint a jelentés nem kiegyensúlyozott. Végezetül szeretnék köszönetet mondani és sok sikert kívánni Špidla biztos úrnak.
Katarína Neveďalová
. . - (SK) Igaz, hogy az Európai Unió az elmúlt harminc évben sokat tett a nők helyzetének és jogainak javításáért. Azonban továbbra is fennáll, sőt egyre mélyül a legszembeötlőbb különbség: a férfiak és nők közötti bérezési különbség.
A nők átlagosan csaknem 20%-kal kevesebbet keresnek, és ennek a bérezési különbségnek a nők nyugdíjára is jelentős hatása van, valamint arra is, amit egyre inkább a "szegénység elnőiesedésének” hívunk. A bérezési különbségek sok jogi, társadalmi és gazdasági faktorral összefüggenek, melyek túlmutatnak az 'egyenlő munkáért egyenlő díjazást' problémáján.
Európai kampányt kellene indítani azon mélyen gyökerező előítéletek felszámolására, melyek szerint vannak azok, akik a nadrágot viselik, és vannak az alacsonyabb értékű személyek, akik a szoknyát viselik. Nyíltan kell beszélnünk a családon belüli erőszak és az emberkereskedelem témájáról, melyek még mindig tabutémák, és természetesen arról, hogy a nemek közötti egyenlőség témájával már az általános iskolai oktatás során meg kellene ismertetni az iskolásokat.
Végezetül szeretnék minden jelenlévőnek feltenni egy kérdést. Hogyan becsülhetné és védhetné a társadalom a nőket mint páratlan és különleges lényeket, mint az élet hordozóit, ha a Nemzetközi Nőnapot szocialista csökevénynek tartjuk?
Piotr Borys
(PL) Elnök asszony, nagyon örülök, hogy férfiak is felszólalnak a mai vitában, bár ahogy mindenki láthatja, kisebbségben vagyunk. Szeretném, ha úgy tekintenénk a nemek közötti esélyegyenlőség politikájára, mint egy óriási, kiaknázatlan társadalmi lehetőségre, és így ezen generáció elkövetkező 10 évében az egyenlőtlenségek minden területen kiegyenlítődnének, ha egy gyorsan fejlődő társadalomban gondolkodunk.
Három problémás terület van: az első a tudományos életben jelentkező egyenlőtlenség. A nők magasabban képzettek, mégsem léptetik elő őket. Másodszor pedig, a nőknek jelentősen nagyobb mértékben kellene a politikában részt venniük, ezért véleményem szerint minden tagállamban be kellene vezetni az arányokra vonatkozó szabályokat. A harmadik terület a vállalkozói szerepvállalás. A nők példának okáért jobban megállják a helyüket a mikrovállalkozásokban, ennek ellenére a nagy cégek vezetésében elég kis arányban vannak jelen. A jelenlegi növekedési ütem arra enged következtetni, hogy a nők csak 2280-ra fognak egyenlő arányban részt venni a vállalatok vezetésében. Ezen változatni kell.
Három következtetést szeretnék levonni. Először is, a megfigyelőközpontnak meg kell néznie a legjobb gyakorlatokat. Másodszor pedig, szeretnék szívből jövő köszönetet mondani Špidla úrnak, hogy hozzájárult, hogy legyen lehetőség az Európai Szociális Alapból, az Európai Unió ezen nagy pénzügyi eszközéből, óvodákba befektetni. Harmadszor pedig, szeretném kijelenteni, hogy amennyiben ezen parlamenti ciklus alatt gyermekem születne, szeretnék apasági szabadságot kivenni, ha Buzek úr megengedi.
Silvia-Adriana Ţicău
. . - (RO) Véleményem szerint a férfiak és nők közötti esélyegyenlőség biztosítására hatékony karriertervezési rendszerre van szükség, ami azt jelenti, hogy elegendő gyermekgondozási intézményre, elegendő bölcsődére van szükség.
Az Európai Unióban a gyermekek jelenleg várólistára kerülnek, ha bölcsődébe akarják íratni őket. Nagy számban vannak olyan gyermekek is, akiket egyáltalán nem tudnak beíratni ezekbe az intézményekbe, mivel nincsen elegendő hely. Minden, a gyermekgondozási rendszerek fejlesztésébe befektetett egy euró hat euró nyereséget jelent a társadalomnak, amely az intézmények által létrehozott munkahelyekből és az európai polgárok életminőségének javulásából adódik. Ezért remélem, hogy a jövőben az Európai Unió és a tagállamok többet fognak befektetni ezekbe az egészen fiatal gyermekek gondozására létrehozott rendszerekbe.
Végül, de nem utolsósorban szeretném felhívni a figyelmüket a gyermeküket egyedül nevelő szülők helyzetére, és arra, hogy milyen nehézségekkel kell megküzdeniük azoknak, akik egyedül nevelik gyermekeiket.
Sidonia Elżbieta Jędrzejewska
(PL) Elnök úr, véleményem szerint a nők és férfiak közötti egyenlőségnek két kulcsa van. Az egyik a gazdasági forrásokhoz való egyenlő hozzáférés, a másik pedig a közéleti döntéshozatalhoz való egyenlő hozzáférés. Véleményem szerint elfogadhatatlan, hogy még mindig makacsul tartják magukat a különbségek a nők és férfiak bérezése között. Egyenlő értékű munkáért egyenlő díjazás jár. Továbbá szeretném hangsúlyozni, hogy véleményem szerint nagyon fontos, hogy a nők nagyobb arányban vegenek részt a politikai életben és általában a közéletben. Mélységesen meg vagyok győződve arról, hogy a nőknek a közéletben való nagyobb számban és igazságosabb elvek alapján történő részvétele azt fogja jelenteni, hogy a kidolgozott költségvetések, politikák és tervek nagyobb mértékben tükrözik majd az egész társadalom álmait, szükségleteit, törekvéseit és terveit.
Elena Băsescu
(RO) A gazdasági és pénzügyi válság következtében 2009-ben a munkanélküliségi ráta a nők körében 1,6%-kal nőtt, míg a férfiak körében 2,7%-kal.
A nőknek a politikai döntéshozatalban való részvételi aránya is jelentősen nőtt. A nők aránya az Európai Parlamentben az előző parlamenti ciklusban 31% volt, ez most 35%-ra nőtt. A román képviselők között a nők aránya 36%. Vegyük Románia példáját, ahol valami újnak a kezdetét jelzi az, hogy egy nőt - egy volt európai parlamenti képviselőt - választottak meg az országgyűlés elnökévé. Ha tehetek egy személyes megjegyzést, én mint politikai pályafutása elején álló, fiatal nő, független jelöltként indultam az európai parlamenti választásokon, és a pártlista nélkül is sikerült megszereznem a szükséges számú szavazatot. A magánszektorban sokkal inkább jelen vannak a nők, egyharmaduk ...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Seán Kelly
Elnök úr, a ma esti vita címe a "nők és férfiak közötti egyenlőség”, azonban a legtöbb felszólaló azt mondta, hogy a "férfiak és nők közötti egyenlőség”.
Azt hiszem, ez részben megválaszolja Lulling asszonynak azt a kérdését, hogy miért nem történt nagyobb előrelépés 1975 óta. Ennek oka a tradíció. A kulturális tradíció. A nőket sokáig alsóbbrendűnek, alárendeltnek tartották - és tartják sokszor még ma is. Világszerte sok országban még mindig tartja magát ez a felfogás, és hatalmas kihívás, hogy ezen változtassunk.
Azonban szerencsére az EU nagy előrelépést tett, és talán a leginkább éppen itt, a Parlamentben, ahol mind számszerűleg, mind az attitűdöket tekintve valódi egyenlőség uralkodik. A fejlődésnek folytatódnia kell a törvényhozás, a célkitűzések és az irányelvek révén.
Elhangzott az is, hogy a fiatal lányokat alaposabban fel kell világosítani. Ezzel egyetértek, de a fiatal fiúkat is alaposabban fel kell világosítani, főként azon filmek és televíziós műsorok romboló hatását ellensúlyozandó, melyek egyáltalán nem mozdítják elő az egyenlőség szellemén alapuló társadalom kialakulását. Ezen a téren rengeteg a tennivaló, tehát ideje nekilátnunk.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Elnök úr, nehéz időszakokban általában a nőkre hárulnak a család mindennapi jólétének biztosításával járó többletproblémák. Ezért nem elég hálásnak lennünk, hanem a szociálpolitika részeként érdemi támogatást is kell nyújtanunk nekik. Véleményem szerint ezen a területen sok a tennivalónk.
A nemek közötti egyenlőség és a nők jogai az emberi jogokból következnek. Úgy tűnik, hogy az ezen alapvető jogok érvényesítésére irányuló, túlzott mértékű szabályozásokat talán úgy fogadja a közvélemény, mint a mögöttük álló alapelv nyílt tagadását. Végül pedig, a nők és férfiak közötti egyenlőségért a megfelelő oktatási rendszer révén tehetjük a legtöbbet, mivel a nők iránti tisztelet nem elég, és azt még a legjobb dokumentumokban sem lehet teljességgel definiálni és rögzíteni, ha nem része a kultúránknak, a szokásainknak és a neveltetésünknek.
Lengyelországban van egy mondás, mely szerint a nők tartják a ház három oldalát, a férfiak pedig csak egyet. Ezt úgy is értelmezhetjük, hogy a nők megkülönböztetett és különleges helyzetben vannak, de úgy is, hogy nagy mértékben ki vannak zsákmányolva, és egyenlőtlen helyeztbe vannak kényszerítve.
Vladimír Špidla
a Bizottság tagja. - (CS) Hölgyeim és uraim, ez a vita szokatlanul hosszúra nyúlt. Számos vitán vettem már részt a Parlamentben, és ez minden bizonnyal a leghosszabbak között volt. A vita véleményem szerint azt is világosan megmutatta, hogy az Európai Bizottság és Európa által megfogalmazott politikának megvan a maga belső rendje és a maga belső logikája, és azt folytatni kell. Az emberi jogokból nyilvánvalóan következik az esélyegyenlőség, melyet mindenki számára biztosítanunk kell, és amely véleményem szerint alapvető európai érték. Nem fogadhatjuk el, hogy bizonyos elszigetelt területeken ne alkalmazzák következetesen az esélyegyenlőség elvét.
Az egyenlőségre vonatkozó tervben megfogalmazott politikát nézetem szerint a jövőben is folytatni kell, és egyetértek azzal a véleménnyel is, hogy az 'Európa 2020' stratégiában tovább kell erősítenünk a nemek közötti egyenlőséggel kapcsolatos témákat. A vita során számos alkalommal elhangzott - és én is teljes mértékben egyetértek vele -, hogy egy modern társadalom, ha sikeres akar lenni, nem engedheti meg magának, hogy ne kamatoztassa a rendelkezésére álló humántőke egészét. Nézetem szerint az esélyegyenlőség egyedülálló versenyelőnyt jelent Európa számára.
Hölgyeim és uraim, megvitattuk az intézkedéseket, a kulturális aspektusokat, a törvényhozást, valamint ezen bonyolult kérdéskör sok más aspektusát. Úgy gondolom, hogy egyetlen megoldásról sem lehet a priori negatív vagy pozitív véleményünk. A meglévő jogszabályokat minden bizonnyal következetesen alkalmazni kell. Ez nem kétséges, és tudjuk, hogy ezen a téren rengeteg probléma van. Természetesen az is világos, hogy gyakran egy új és bátor jogszabály alapjaiban változtathatja meg a helyzetet. Említették a norvég példát, ahol kvótát vezettek be a nagyvállalatok igazgatótanácsára nézve, és ez a törvény nyilvánvalóan megváltoztatta a helyzetet, ezért úgy gondolom, hogy érdekes lenne tanulmányozni a norvég példát. De ennek ellenére úgy gondolom, hogy a jelenleg érvényben lévő törvények teljes körű alkalmazása hangsúlyozásának kell a prioritásnak maradnia.
Hölgyeim és uraim, világosan hangsúlyozták a munka és magánélet egyensúlyának fontosságát, és szerintem azt is világosan állították, hogy az esélyegyenlőség témájával nemcsak a nőknek, hanem a férfiaknak is foglalkozniuk kell. Ezért örülök annak, hogy ezt a vitát mindkét nem tapasztalataira alapozva tartottuk, és úgy gondolom, hogy ennek mindig így kell lennie.
Elnök
Špidla biztos úr, ahogy számos képviselő tette, szeretnék én is köszönetet mondani Önnek, és minden jót kívánok. Minden jót kívánok Önnek, Isten áldja!
Marc Tarabella
előadó. - (FR) Elnök úr, én is szeretnék gratulálni a biztos úrnak a munkájához - igen, én, aki más fórumokon gyakran felelősségre vontam -, és szeretnék köszönetet mondani a nagyon gazdag vitáért minden résztvevőnek, a valóban sok felszólaló képviselőnek.
Figyelmesen hallgattam a felszólalókat, és örültem, hogy férfiak is vannak közöttük. Mindenképpen magasabb volt itt ma a felszólaló férfiak aránya, mint a Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottságban, melynek 61 tagja közül csak négyen vagyunk férfiak, ami nagyon kevés. Természetesen egyetértek azzal, hogy ebben a küzdelemben a férfiaknak is részt kell venniük.
Nem tudok mindenkinek válaszolni mindenkinek, de szeretnék válaszolni Lulling asszonynak, aki azt mondta, hogy a Nőjogi Bizottság nem kellő többséggel szavazta meg a jelentést. Nos, 15 'igen' szavazat volt öt 'nem' ellenében, azaz háromszor annyi volt az 'igen' szavazatok száma, heten pedig tartózkodtak.
Rengeteg időt töltöttünk a 38. bekezdéssel, mely a reproduktív egészséggel, a szexuális jogokkal, valamint különösképp a fogamzásgátlással és terhességmegszakítással foglalkozik. Tudom, hogy ez a kérdés talán kényesebb, mint a többi, és bár nem akartam mindent belezsúfolni a jelentésbe, ezt a témát nem hagyhattam figyelmen kívül.
Különösen azokra a fiatal lányokra szeretném felhívni a figyelmet, akik nehéz helyzetbe kerülnek, ha véletlenül teherbe esnek, mert nem kapták meg a szükséges felvilágosítást. A leginkább azoknak a képmutatása zavar, akik nem akarnak tudomást venni arról, hogy igenis vannak ilyen helyzetek, és semmibe veszik ezen fiatal lányok problémáit, de ha a saját gyermekükkel történik ilyesmi, akkor nekik persze van elég pénzük arra, hogy gyermeküket "rekreációs” terápiára küldjék Svájcba vagy máshova anélkül, hogy túl nagy feltűnést keltenének.
Ami a bérezési különbséget illeti, Bauer asszony helyesen fogalmazott. 25%-ról beszélhetünk, ha a részmunkaidőből adódó hatásokat is hozzávesszük, melyek nem olyan jelentősek. Természetesen nehéz pontos számot mondani.
Ez nem olyan jelentés - és azonnal befejezem, mert már csak pár másodpercem maradt - amelybe mindent belezsúfoltunk, és Önök hiányoltak bizonyos témákat: a női nemi szervek megcsonkítását, a burkhát és a kényszerházasságokat. Úgy gondolom, hogy egy demokráciában ezeknek a gyakorlatoknak nincs kulturális hagyománya, ezek inkább olyan gyakorlatok, melyeket a demokrácia eszközeivel le kell küzdenünk.
Az az igazság, hogy ha a jelentés ezeket a témákat is tartalmazná, akkor ezek a háttérbe szorítanák az összes többi, véleményem szerint fontosabb témát.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra február 10-én, szerdán kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Corina Creţu
írásban. - (RO) Bár a történelem során először a nők száma nagyobb a munkerőpiacon, mint a férfiaké, továbbra is léteznek a nemi alapú megkülönböztetés esetei. A nők által végzett munkák jelentős része részmunkaidős állás vagy határozott idejű szerződés alapján történik, a fizetés pedig nem kielégítő. Csaknem fél évszázaddal azután, hogy a Közösséget létrehozó szerződések kimondták az egyenlő díjazás elvét, az Európai Unióban egy nőnek 418 naptári napot kell dolgoznia azért a fizetésért, melyet egy férfi 365 nap alatt keres meg.
Bár az EU politikája úttörő szerepet tölt be, 2000 óta mégis még mindig nagyon jelentős a bérezési különbség. Pedig megvan a változtatáshoz szükséges jogi eszköz. Ezért felszólítom a következő Európai Bizottságot, hogy vállaljon szerepet abban, hogy az összes tagállamban átültessék a nemzeti jogba a férfiak és nők közötti esélyegyenlőség és egyenlő bánásmód elvének a foglalkoztatás és munkavégzés területén történő megvalósításáról szóló 2006/54/EK irányelvet. A gazdasági recesszió főként azon ágazatokat sújtotta, melyekben a férfiak dominálnak, azonban - többek köztöt Romániában is - fennáll a veszély, hogy a költségvetési megszorítások számos munkahely megszűnéséhez fognak vezetni a közigazgatásban és a közszolgáltatásokban, mely területeken főként nők dolgoznak. Nézetem szerint alapvető fontosságú, hogy a nemek közötti egyenlőségre irányuló politikákat ne módosítsák közalkalmazottakat érintő, diszkriminatív intézkedések.
Vasilica Viorica Dăncilă
írásban. - (RO) Az esélyegyenlőségről szóló jelentés azt javasolja, hogy az Európai Unióban új lendületet kell adni az esélyegyenlőség megvalósításának, mivel a nők és férfiak közötti, valódi, demokratikus egyenlőség előmozdítása alapvető feladat egy, a társadalom egészét integráló demokrácia megteremtése során
Az esélyegyenlőség a gyors társadalmi fejlődés lehetőségét hordozza magában, és nem maradhat pusztán egy jogi eszköz. A legtöbb európai országban még változatlanul fennáll a foglalkoztatási és ágazati szegregáció. Ez tükröződik a nők alacsonyabb fizetésében, a családi feladatkörök férfiak és nők közötti megosztásában, valamint abban, hogy az eltartottakról gondoskodó nők közül kevesebben dolgoznak.
Nem szabad megfeledkeznünk a nőknek az európai mezőgazdaságban betöltött szerepéről sem: a mezőgazdaságban dolgozók egyharmada nő. Gyakran fizetés nélkül dolgoznak, és nem áll rendelkezésükre megfelelő szociális védelem, mivel olyan gazdaságokban dolgoznak, ahol saját családjuk számára termelnek élelmiszert.
Véleményem szerint az Európai Parlamentnek támogatnia kell a nőkkel szembeni erőszak európai megfigyelőközpontjának létrehozását célzó kezdeményezést, valamint tágabb értelemben az áldozatok védelmére irányuló európai jogszabályt, valamint az esélyegyenlőséggel foglalkozó szerv létrehozását az ENSZ szintjén.
Sirpa Pietikäinen
írásban. - (FI) Elnök úr, hölgyeim és uraim, szeretnék köszönetet mondani Tarabella úrnak ezért a nagyszerű jelentésért, mely a nők és férfiak közötti, európai unióbeli egyenlőségről szól. A nők és férfiak közötti, munakerőpiaci egyenlőtlenséget tükrözi az a tény, hogy a nők még mindig csak 80 centet kapnak ugyanazért a munkáért, amelyért a férfiak egy eurót. Megvannak az eszközök az egyenlő díjazás megvalósításához, és itt az ideje, hogy alkalmazzuk is ezeket. Például kötelezővé kellene tenni, hogy jelentést írjanak az egy adott állással járó munkakövetelményekről, és a díjazásnak ennek alapján kellene történnie. Szankciókkal kellene sújtani a munkáltatókat, ha nem dolgoznak ki munkahelyi egyenlőségre vonatkozó, megfelelő programot. Nem fordulhat elő, hogy a nők pusztán a nemük miatt akadályokba ütközzenek szakmai előmentelük során, vagy hogy karrierjük holtpontra jusson. Mind a cégeknél, mind a közszférában nagyobb figyelmet kell szentelni annak, hogy több nő kerüljön vezető pozícióba. Az Európai Bizottság megalakulásakor minden tagállamnak egy férfi és egy női biztost kellene jelölnie. Ahogy a jelentés is tartalmazza, a szakmai és a családi élet összeegyeztetése terén is vannak olyan problémák, melyek relevánsak a nők és férfiak szakmai esélyegyenlősége szempontjából. A gyermekek elhelyezését megkönnyítő közszolgáltatások fejlődése és jobb lehetőségek a szülői szabadság terén: ezek is a nők és férfiak közötti, munkaerőpiaci egyenlőtlenség leküzdésének eszközei. Az Európai Unióban szociális szabályozásra van szükség. Az EU már elkezdett egy egyenlőbb Európa létrehozásán munkálkodni: az uniós jogszabályoknak köszönhetően az európai nők helyzete jelentősen javult. Ami az egyenlőség kérdését illeti, az Unió jó irányba halad, de a dolgok nem történnek maguktól: a jövőben az EU-ban erősebb szociális dimenzióra van szükség egy minden eddigénél egyenlőbb és szociális szempontból érzékenyebb Unió érdekében.
Daciana Octavia Sârbu
írásban. - (RO) A nők és férfiak közötti egyenlőség az Európai Unió egyik alapelve. Az évek során jelentős előrelépés történt ezen a területen. Azonban az egyes tagállamok között jelentős különbségek vannak az egyenlő értékű munkáért járó egyenlő díjazás, a vezető pozíciót betöltő nők száma és a nők munkaerő-piaci részvételének százalékos aránya tekintetében. A hatályos uniós jogszabályok ellenére a tagállamokban még mindig átlagosan 15-17% különbség van a férfiak és a nők fizetése között. Ez azért van, mert a nőket az alacsonyan fizetett állásokba vagy részmunkaidőben veszik fel. A nők alacsonyabb fizetése következtében a nyugdíjuk is alacsonyabb lesz, azaz a bérezési különbség gyakran szegénységhez vezet az idősebb nők körében. A 65 éves vagy idősebb nők 21%-a ki van téve a szegénység veszélyének, míg a hasonló korú férfiaknak csak 16%-a. A nők és férfiak egyenlő jogainak biztosítása érdekében a tagállamoknak ki kell cserélniük a legjobb gyakorlatokat a nemek közötti egyenlőség biztosítása terén. Továbbá szeretném hangsúlyozni, hogy az iskolákban képzési programokat kell indítani a nőkkel kapcsolatos sztereotípiák leküzdésére.
Lívia Járóka
írásban. - (HU) A férfiak és nők közötti egyenlőség előmozdítására irányuló európai uniós politikával kapcsolatos legfontosabb feladat az idén lejáró négyéves ütemterv eredményeinek és kudarcainak értékelése, valamint az új stratégia körvonalainak meghatározása. A jövőre kezdődő útitervnek - a jelenlegihez hasonlóan - megfelelő hangsúlyt kell helyeznie a többszörös és "metszeti” diszkrimináció jelenségére, és nagyobb figyelmet kell szentelnie az etnikai kisebbségek helyzetének nőjogi szempontjaira. A jelentés helyesen mutat rá a globális gazdasági válság nők helyzetére gyakorolt káros hatásaira, különösen a foglalkoztatás és a nemek közötti bérszakadék tekintetében. Ezért elengedhetetlen, hogy az új stratégia figyelembe vegye a nemek közötti esélyegyenlőség gazdasági jelentőségét, hiszen a nemi alapú kirekesztés nem csupán méltánytalan, de a gazdaságot is visszaveti. A tagállamokat és az érintett vállalkozásokat ezért ösztönözni kell, hogy válságkezelési stratégiáikba egyrészt építsék bele a nemek közötti egyenlőség aspektusát, másrészt ne foganatosítsanak a férfiak és nők közötti esélyegyenlőséget hátrányosan érintő pénzügyi megszorításokat. A 2010 után életbe lépő ütemtervnek fenn kell tartania az előző stratégia kiemelt céljait és nagyobb figyelmet kell fordítania a szegénység és a társadalmi kirekesztés visszaszorításának szempontjaira, különösen az ennek szentelt európai év tükrében. Az új stratégiának valódi cselekvési tervnek kell lennie, reális, számonkérhető célkitűzésekkel, továbbá jóval hatékonyabb koordináció szükséges az Európai Bizottság és a tagállamok között ezek végrehajtása tekintetében.
