Banánkereskedelmi megállapodások - A banánra vonatkozó vámtarifákról szóló 1964/2005/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezése - Banánkereskedelmi megállapodások (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a közös vita a következőkről:
a Francesca Balzani által a Nemzetközi Kereskedelmi Bizottság nevében készített, az Európai Unió és Brazília, Costa Rica, Ecuador, Guatemala, Honduras, Kolumbia, Mexikó, Nicaragua, Panama, Peru és Venezuela közötti genfi banánkereskedelmi megállapodás, valamint az Európai Unió és az Amerikai Egyesült Államok közötti banánkereskedelmi megállapodás megkötéséről szóló tanácsi határozattervezetről szóló ajánlás [07782/2010 - C7-0148/2010 - 2010/0057(NLE)],
a Francesca Balzani által a Nemzetközi Kereskedelmi Bizottság nevében készített, a banánra vonatkozó vámtarifákról szóló 1964/2005/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletről szóló jelentés - C7-0074/2010 -,
Szóbeli választ igénylő kérdés, előterjesztők: Vital Moreira és Francesca Balzani, az INTA bizottság nevében, a Tanácshoz: A banánkereskedelemről szóló genfi megállapodás megkötése - B7-0007/2011), és
Szóbeli választ igénylő kérdés, előterjesztők: Vital Moreira és Francesca Balzani, az INTA bizottság nevében, a Bizottsághoz: A banánkereskedelemről szóló genfi megállapodás megkötése - B7-0008/2011).
Francesca Balzani
Tisztelt elnök asszony, képviselőtársaim! A Parlament felkérést kapott, hogy nyilvánítson véleményt két olyan megállapodással kapcsolatban, amelyet az Európai Unió az Amerikai Egyesült Államokkal és 11 latin-amerikai országgal kötött, és amely egy hosszú és bonyolult ügy végére teszi ki a pontot. Ezen ügy kapcsán szemtanúi lehettünk, milyen próbatétel előtt állt az Európai Unió a Kereskedelmi Világszervezetben, mi több, azt is láttuk, hogy nem ő került ki győztesként.
Bonyolult kérdés ez, hiszen a viták a megkülönböztetés-mentesség elvének a nemzetközi kereskedelemben való alkalmazásához kapcsolódtak; Európát az a vád érte, hogy a banánimport Unión belüli megszervezésének módja sérti ezt az elvet, mégpedig azért, mert olyan kettős rendszerünk van, amely szerint külön kezeljük az afrikai, karibi és csendes-óceáni (AKCS) országokat és a többi országot. Ez a rendszer lehetővé tette, hogy az AKCS-országok vám fizetése nélkül hozzák be terméküket az európai piacra, ellentétben más országokkal, amelyeknek tonnánként 176 euró vámot kell fizetniük.
Ez a megállapodás ezért most újra egyensúlyt teremt, és ami a legfontosabb, lehetővé teszi az egyébként igen érzékeny fejlődési szakaszban lévő AKCS-országok számára, hogy vámmentesen exportálják árujukat az EU-ba. A megállapodást aláíró többi ország ugyanakkor import vám fizetése ellenében exportálhat az EU-ba, amely vám összege azonban 2011-2017 között a jelenlegi tonnánkénti 176 euróról fokozatosan tonnánként 114 euróra fog mérséklődni.
Amellett, hogy e megállapodás révén az EU végre teljesíti a Kereskedelmi Világszervezet tagjaként őt terhelő kötelezettségeit, így bizonyos tekintetben helyreállítja renoméját - úgy is mint intézmény - e megállapodások legfontosabb aspektusa az, hogy bizonyos eszközök által pénzügyi támogatást nyújtanak az igen érzékeny fejlődési szakaszban lévő AKCS-országoknak. Ezen eszközök révén az említett országok befektethetnek termelésük diverzifikálásába, így remélhetőleg megerősíthetik gazdaságaikat. A szóban forgó eszközök értéke jelenleg 190 millió euró, amelyet 2013-ig kapnak meg az országok.
Véleményem szerint e megállapodások kedvező fejleményt jelentenek, nem csak azért, mert lezárják a vitát, amelyben az EU vesztes félként szerepelt - aminek, amint már említettem, úgy gazdasági és fegyelmi téren, mint intézményi hitelessége terén is következményei vannak - de azért is, mert kiegyensúlyozott megoldást jelentenek, amely tiszteletben tartja mind az AKCS-országok, mind az európai legkülső régiókban élő termelők igényeit, akiket bizonyosan nem hagyhatunk magukra egy zabolátlan verseny közepette.
Ezért javaslom, hogy a Parlament támogassa ezeket a megállapodásokat és kérje fel a Tanácsot és a Bizottságok a szilárd kötelezettségvállalásra. Először is, a lehető leghamarabb készíteniük kell egy értékelést, amely felméri, milyen hatást gyakorolnak majd e megállapodások mostantól 2020-ig - amely meglehetősen hosszú idő - az AKCS-országokra, valamint a legkülső régiókban élő európai termelőkre, akik gazdaságai szintén szorosan kötődnek a banántermesztéshez. Másodszor, a Parlamentnek ugyancsak szilárd elköteleződést kell kérnie az AKCS-országoknak kiutalt pénzügyi kísérő intézkedések hatásainak a tervezett lejáratuk előtt 18 hónappal történő értékelésével kapcsolatban is. Ez biztosítaná, hogy az érintett államok, ha szükséges, további támogatásban részesülhessenek, hogy ne maradjanak magukra és támogatást élvezhessenek azoknak a kedvezőtlen következményeknek a leküzdésében és bizonyos mértékű mérséklésében, amelyek esetleg ezen megállapodások hatályba lépése nyomán az Európai Unión belül az áralkalmazkodások és az ebből kifolyólag a más országokból származó banán versenyképességében történő változások miatt bekövetkezhetnek.
Ezért úgy vélem, hogy e kényes ügy megoldása révén ez a megállapodás határozottan kiutat jelent, amely a gyengébb országok érdekeit is figyelembe veszi, ami - amint már említettem - mindig is fontos volt számunkra, a Nemzetközi Kereskedelmi Bizottságban lezajlott viták során is. Remélem, ezek az országok erős támogatásra és kedvező megoldásra lelnek majd ezekben a kísérő intézkedésekben, különösen, ami az ellenőrzést és elköteleződést illeti, amelyet a Parlament a Bizottságtól és a Tanácstól annak érdekében kér, hogy felmérjék a megállapodás és a segélyintézkedések hatásait, valamint hogy a jövőben, ha szükséges, kiterjesszék és fokozzák azokat.
Enikő Győri
a Tanács soros elnöke. - (IT) Tisztelt elnök asszony! Balzani asszony, hölgyeim és uraim! Nagyon szépen köszönöm, hogy lehetőséget adtak a Tanács soros elnökségének és a Tanácsnak arra, hogy hozzászóljon ehhez a kérdéshez, amely egy mind a nemzetközi kereskedelem, mind a szolidaritás és a fejlődés szempontjából fontos.
Remélem, meg tudom majd válaszolni Moreira úr kérdéseit, és el tudom majd oszlatni Balzani asszony kételyeit és aggodalmait. És ha megengedik, innen magyarul folytatnám.
(HU) Ami az uniós és az AKCS-országok banántermelőinek megélhetését illeti, a Tanács tisztában van azzal, hogy a banántermelés társadalmi és gazdasági szempontból alapvető fontosságú az Unió banántermelő régióiban. A rendelettervezet azt írja elő, hogy a banánágazati kísérőintézkedésekre vonatkozó programot 18 hónappal a program lejárta előtt értékelni kell. Tisztelt képviselők számára azonban ismeretes, hogy ennek az értékelő jelentésnek és az esetleges további javaslatoknak az előkészítése a Bizottság, és nem pedig a Tanács hatáskörébe tartozik, de biztos vagyok benne, hogy Cioloş biztos úr erről fog szólni. Ugyanez vonatkozik a szóbeli kérdésben említett hatásvizsgálatokra is.
Az AKCS-országokra kiterjedő banánágazati kísérő intézkedések végrehajtásához szükség van az EU külkapcsolati eszközrendszeréről szóló szabályozás módosítására. A kedvezményezett országok érdekében a Tanács számít az Európai Parlament konstruktív együttműködésére a szükséges rendelkezések elfogadását jelenleg késleltető intézményi kérdések sikeres megoldásában.
Ami a banánágazati kísérőintézkedésekre elkülönített forrásoknak a kedvezményezett országok közötti elosztását illeti, a Tanács az első olvasatban elfogadott álláspontjában támogatta a banánágazati kísérőintézkedésekről szóló rendelettervezetet, amely az elosztáshoz egyértelmű mutatókat és kritériumokat állapít meg. Ezek a mutatók a következők: az EU-val folytatott banánkereskedelem, a banánkivitel jelentősége az érintett AKCS-ország gazdaságában, valamint az ország fejlettségi szintje.
Ami a POSEI-programot illeti, a Bizottság 2010. szeptember 24-én európai parlamenti és tanácsi rendelettervezetet nyújtott be, amely egyedi mezőgazdasági intézkedéseket állapít meg az Unió legkülső régiói részére. A javaslatot a Tanács előkészítő szervei jelenleg vizsgálják. Ami a Bizottság által Kolumbiával és Peruval, illetve Közép-Amerikával kötendő szabadkereskedelmi megállapodások keretében kitárgyalt banánvámokat illeti, szeretném hangsúlyozni, hogy a Tanács még nem alkotott véleményt ezekről a megállapodásokról, ezért annak hivatalos álláspontját most még nem tudom önökkel megosztani.
Az EU az Andoki Közösség egészével kezdett tárgyalásokat egy régióközi társulási megállapodás létrehozása érdekében. A megbeszéléseket 2008 júniusában felfüggesztették, mert az andoki országok nem tudtak megegyezni a kereskedelemről szóló fejezet célkitűzéseiről és tartalmáról. 2009 januárjában újabb tárgyalások kezdődtek az arra kész andoki országokkal, nevezetesen Kolumbiával, Ecuadorral és Peruval egy többoldalú szabadkereskedelmi megállapodás létrehozása érdekében. Miután 2009 júliusában Ecuador felfüggesztette részvételét, a megbeszélések Peruval és Kolumbiával folytatódtak. Az Európai Bizottság 2010. március 1-jén zárta le a tárgyalásokat Peruval és Kolumbiával.
A két országgal kitárgyalt többoldalú megállapodás az Andoki Közösség többi tagja, így Ecuador számára is nyitva áll a csatlakozásra. Az elmúlt hónapokban Ecuador hivatalosan is jelezte, hogy kész a tárgyalások folytatására és a többoldalú megállapodáshoz való csatlakozásra. A Tanács ezt üdvözli. Amennyiben a tárgyalások folytatódnak Ecuadorral, a piacnyitási területen a kötelezettségek ambíciószintjének tükröznie kell a Kolumbiával és Peruval kitárgyalt kötelezettségek ambíciószintjét.
Összegzésként tehát, arra kérném a tisztelt képviselőket, hogy adják hozzájárulásukat a banánmegállapodás megkötéséhez, és holnap szavazzák meg a banánvámot megállapító rendeletet hatályon kívül helyező javaslatot is. Számítok az együttműködésükre és köszönöm a figyelmüket.
Dacian Cioloş
Tisztelt elnök asszony, Győri asszony, Balzani asszony, hölgyeim és uraim! Először is, örömmel konstatálom, hogy a banánkereskedelemmel kapcsolatos bizottsági javaslat fő szempontjait és általános irányultságát az előadó is támogatja. Ezenkívül Balzani asszony nagyszerűen ismertette, milyen körülmények között zajlottak ezek a tárgyalások és született meg ez a megállapodás.
A Bizottság fenntartás nélkül támogatja az előadó e témával kapcsolatos ajánlástervezetének következtetéseit, ahogyan a jelentéstervezetet is. Igaz, hogy a 2009. évi genfi banánkereskedelmi megállapodás fontos, és Balzani asszony nagyon helyesen kiemelte ennek okait. Én azt is szeretném hangsúlyozni, hogy ezek a megállapodások békét teremtenek e körül az érzékeny kérdés körül, valamint hogy a dohai folyamatot is elő fogják mozdítani és meg fogják teremteni a stabil európai banánpiac létrehozásához szükséges körülményeket, hogy az a következő évek során megvalósulhasson.
Szeretnék visszatérni a legfontosabb kérdések közül néhányra, amelyet az előadó és a tisztelt képviselők vetettek fel szóbeli és írásbeli választ igénylő kérdéseikben, valamint a csomag részét képező állásfoglalási indítványban.
Ami az európai uniós termelőknek nyújtandó támogatást illeti, tisztában vagyok azzal, milyen társadalmi-gazdasági szerepet tölt be a banántermesztés az Európai Unió érintett régióiban, valamint azzal, milyen aggodalmak övezik ezekben a régiókban a banántermesztés gazdasági életképességét.
Egy közelmúltbeli - az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz 2010 szeptemberében benyújtott - a POSEI-rendszerről készült jelentésben a Bizottság részletezi a genfi megállapodások következményeit és azt, hogy ezeket a körülményeket a banánra vonatkozó rendszer 2006-os reformjába már bele is foglalták.
Az egyre növekvő liberalizáció közepette az Európai Unió termelőinek védelme érdekében a banánágazat költségvetését jelentősen megnövelték, és az azzal egy időben elvégzett hatásvizsgálat figyelembe vette, hogy a vámtarifák nagyobb mértékben csökkentek a megegyezettnél.
Mindazonáltal, a Bizottság megmutatta, hogy hajlandó szorosan nyomon követni a megállapodások piacra gyakorolt hatását, és amennyiben szükséges, meghozni e hatások enyhítéséhez szükséges intézkedéseket.
Az ágazatban dolgozó banántermelők helyzetének megszilárdításával kapcsolatban először is azt szeretném hangsúlyozni, ez a kérdés nem csak a banánágazatot, hanem az agrár-élelmiszeripari ágazat egészét érinti. A termelői ágazat problémái - a tárgyalási pozícióval, valamint a hozzáadott értéknek az élelmiszerellátási láncon belüli elosztásával kapcsolatos problémák más ágazatokra is jellemzőek. Ezek megoldása céljából és a KAP reformjának részeként a Bizottság javaslatokat fog benyújtani a termelői szervezetek, az ágazatban betöltött szerepük és tárgyalási pozícióik megerősítése érdekében.
Mi több, a Bizottság magas szintű munkacsoportot hozott létre az agrár-élelmiszeripar számára, amelyben több biztos dolgozik együtt e témájú javaslatok kidolgozásán - hiszen a mezőgazdasági biztos felelősségi köre és hatásköre véges, de ebben a magas szintű munkacsoportban négy biztos vesz részt; ez a magas szintű munkacsoport meghatározott ütemterv szerint dolgozik az egyes javaslatokon, amelyeket a Bizottság a következő néhány hónap és év során nyújt majd be annak érdekében, hogy megoldást találjon az élelmiszerellátási láncon belüli átláthatóság és a tárgyalási pozíció kérdésére - oly módon, hogy az ágazat banántermesztői profitálhassanak belőle.
Ami az AKCS-országokat érintő, banánágazatra vonatkozó kísérő intézkedések pénzügyi forrásainak elosztását illeti, mint tudják, az Európai Parlament október 21-én jóváhagyta a banánágazatra vonatkozó kísérő intézkedésekről szóló rendelettervezetet, amely rendelkezik az említett források elosztásának feltételeiről. Az Önök által kért szempontok tehát már léteznek, mi több, az eredmények is megvannak és a források elosztása is megtörtént már.
A Bizottság szorosan és gyümölcsözően működött együtt az Európai Parlamenttel e témában, amelyben jó kompromisszumot sikerült elérnünk. Mi több, az Európai Parlament támogatta az AKCS-országoknak nyújtandó támogatásról szóló rendelettervezetet, amely amellett, hogy meghatározza a különböző kedvezményezett országok számára az elosztási kritériumokat, az Önök kérését is tartalmazza, nevezetesen az adott országok piaci körülményeinek 18 hónappal a program vége előtt elvégzendő értékelését. Ezen értékelésnek köszönhetően tudni fogjuk, hogy az adaptációs folyamatok jól mennek-e, vagy esetleg másféle intézkedéseket kell hoznunk.
Az arra vonatkozó hatásvizsgálattal kapcsolatban, hogy miként hatnak a megállapodások a fejlődő országok és az Európai Unió legkülső régióinak banántermesztőire 2020-ig, kész vagyok megfontolni egy efféle elemzés elkészítésének lehetőségét, amennyiben szükségesnek bizonyul. A tanulmány hatókörét tekintve azonban realistának kell lennünk, hiszen az a világ számos banántermesztő országát felöleli - köztük számos olyat is, ahol a banán alapvető élelmiszer - ezért meglehetősen bonyolult feladat lesz elkészíteni, és levonni belőle a megfelelő következtetéseket. Mindazonáltal, kész vagyok elvégezni egy efféle tanulmányt, vagy felhasználni bármilyen belső vagy külső tanulmány adatait, amelyek esetleg már a Bizottság rendelkezésére állnak. Amint már elmondtam, a program vége előtt 18 hónappal mindenképpen elvégzünk egy értékelést a banánágazatra vonatkozó kísérő intézkedéseknek az AKCS-országokra gyakorolt hatásáról.
Végezetül, ami az egyes latin-amerikai országokkal, különösen Ecuadorral kötendő szabadkereskedelmi megállapodásokról szóló tárgyalásokat illeti, Önök kétség kívül tudják, hogy a Kolumbiával, Peruval és a közép-amerikai országokkal kötendő kereskedelmi megállapodásokról folyó tárgyalások technikai szinten már lezárultak. A Kolumbiával és Peruval kötött megállapodás alkalmazható az Andok Közösség többi tagállamára is, ideértve Ecuadort is, amennyiben szeretne visszatérni ezekhez a tárgyalásokhoz. Ecuador egyébként hivatalos úton kérte a kereskedelmi megállapodásról folyó tárgyalások folytatását, és az ecuadori kormány és a Bizottság jelenleg a tárgyalások újrakezdésének lehetőségét vizsgálja, vagyis azt, hogyan juthatnának megállapodásra a következő lépésekkel kapcsolatban.
Ezt a néhány dolgot szerettem volna hozzáfűzni az Ön jelentéséhez és az Ön által tárgyalt kérdésekhez. Meglehet, hogy kissé hosszan beszéltem, de szerettem volna rögtön az elején megválaszolni azokat a kérdéseket, amelyeket csak meg tudtam.
Charles Goerens
Tisztelt elnök asszony! A nemzetközi jog egyik rendelkezése a megkülönböztetés-mentesség alapelve. Ez nagyszerű. Elméletileg nem is lehet belekötni. A valóság azonban némiképp eltér.
Az AKCS-országok nem fizetnek vámot az Európai Unióba exportált banán után. Ez egy megállapodás - egy vívmány - és ez a megállapodás ezen e tényen nem változtat. A nem AKCS-országok viszont, amelyek eddig tonnánként 176 euró vámot fizettek, ezentúl csak 141 eurót fognak. A vám 35 euróval való mérséklése a versenyhelyzetet is megváltoztatja. Az AKCS-országok, amelyek eddig nagyobb védelmet élveztek, ezután valamivel kisebb védelmet élveznek majd. Az Európai Bizottság az Európai Unió nevében tárgyalt erről a megállapodásról. Számomra, mint a vélemény előadója számára, az a kérdés, hogy vajon eljárhatott-e volna másképp. A válaszom egyértelmű: nem. Ha másképp járt volna el, ha megtagadta volna a tárgyalásokon való részvételt, a kérdést a WTO vitarendezési testülete döntötte volna el. És nyugodtan kijelenthetjük, hogy az kétségkívül más eredménnyel járt volna, mint a mai vitánk tárgyát képező egyeztetések eredménye. Akkor tehát minden jó, ha jó a vége? Bizonyos, hogy nem.
Én vagyok az előadója mind a szóban forgó megállapodással, mind a banánágazatra vonatkozó kísérő intézkedésekkel foglalkozó véleménynek, és holnap fogom második olvasatban bemutatni a jelentésemet. A következő megjegyzéseim lesznek a témával kapcsolatban.
Először, a banánágazat költségvetése jelentősen emelkedett. Amint arra a biztos úr is emlékeztetett bennünket, ez nagyon jó - ezt elismerem. Ez megválaszolja De Sarnez asszony kérdését is, aki azzal a helyzettel kapcsolatban fejezte ki aggodalmát, amelybe a tengerentúli megyék és a legkülső régiók banántermesztői kerültek.
Másodszor, De Sarnez asszony és én magam is osztozunk abban az aggodalomban, amely a Fejlesztési Bizottságban is felmerült, és amely azzal kapcsolatos, hogy a vámcsökkentési tendencia nem fog megállni 114 eurónál, mert a Bizottság jelenleg olyan más megállapodásokról is tárgyal, amelyek ezt az összeget jóval 114 euró alá vinnék le. Már a 75 euró is felmerült. Ezért, a megkülönböztetésmentesség elvével összhangban ezt az igen aggasztó, lefelé mutató tendenciát is meg kell majd vizsgálnunk.
Harmadszor, ami a banánágazatra vonatkozó kísérő intézkedéseket illeti - amelyekről holnap délelőtt fogok részletesebben szólni - úgy vélem, hogy a Parlament sikerrel járt - és köszönöm a biztos úrnak, hogy kiemelte ezt a pontot - néhány új dolog bevezetésében, különösen a program lejárta előtt 18 hónappal elvégzendő hatásvizsgálat tekintetében. Ez ugyanis lehetővé teszi számunkra, hogy valamelyest 2013 utánra is előretekintsünk - mert nem hiszem, hogy a banánágazat problémája 2013-ra megoldódna.
Laima Liucija Andrikienė
a PPE képviselőcsoport nevében. - Tisztelt elnök asszony! A PPE képviselőcsoport nevében bíztatnám az Európai Parlamentet, hogy adjon zöld utat ennek a rendkívül fontos megállapodásnak. Úgy véljük, ez elő fogja mozdítani a dohai forduló tárgyalásait, és lendületet ad a Mercosur-országokkal folytatott, szabadkereskedelmi megállapodásra irányuló kétoldalú tárgyalásoknak is.
Üdvözöljük a banánágazatbeli világkereskedelem liberalizációjára irányuló általános tendenciát, ideértve a jelenlegi WTO-megállapodást, valamint a közép-amerikai és az Andok-országokkal kötött kétoldalú megállapodásokat, és reméljük, egy nap a Mercosur-országokkal is megállapodunk.
Az állásfoglalási indítvány - amiért tisztelettel adózom az előadónak - kiegyensúlyozott dokumentum, különösen, mivel egyaránt figyelembe vettük az AKCS-országokbeli partnereink és a helyi, európai banántermesztők érdekeit.
Mély meggyőződésem, hogy míg a banánágazatbeli világkereskedelem egyre nagyobb liberalizációja felé mozgunk, meg kell róla bizonyosodnunk, hogy nem söprünk le a színről olyan iparokat vagy ágazatokat, amelyek hagyományosan fontos gazdasági és társadalmi szerepet töltenek be bizonyos európai régiókban, egyebek mellett a Kanári-szigeteken, Guadeloupe-szigeteken, Martinique-on, Madeirán, az Azori-szigeteken.
Végezetül, reméljük, hogy a Bizottság figyelembe veszi majd ezeket az aggodalmakat, és megfelelő lépéseket tesz annak érdekében, hogy kiigazítsa a POSEI-költségvetésben a helyi, uniós termelők támogatására elkülönített csomagot és - szükség esetén - egyéb lépéseket is tegyen annak biztosítása érdekében, hogy a banánágazat világkereskedelmének liberalizációjára irányuló tendenciával párhuzamosan a hazai, európai uniós termelők képesek legyenek piacon maradni és tovább folytatni tradicionális tevékenységüket. Erre remek alkalom kínálkozik majd a következő uniós költségvetésről szóló egyeztetések idején.
Kriton Arsenis
Tisztelt elnök úr! Mindannyian tudjuk, mit jelent a "banánköztársaság”. Olyan országokat, ahol a nagy banántermesztő vállalatok kedvük szerint hoznak létre és buktatnak meg kormányokat. Ha a kormány azzal kellemetlenkedik, hogy igyekszik magánál tartani az őt megillető minimális jogokat, vagy növelni próbálja az alapbéreket, akár puccs áldozatául is eshet.
Ezekben az országokban ugyanezek a vállalatok folytatják a banántermesztést. Az erdőirtás és a környezet rombolása, a szörnyű munkakörülmények és az Európai Unióban betiltott rovarirtó szerek használata napi szinten előfordul. Ugyanakkor, e multinacionális vállalatok miatt az általunk fogyasztott banánok 99%-a egy fajtához tartozik - holott több ezer különféle banánfajta létezik - ez az egy fajta pedig a monokultúrás termesztés miatt ki van téve egy bizonyos betegség kockázatának.
Az afrikai, karibi és csendes-óceáni országok támogatását célzó intézkedések rendkívül fontosak voltak és ha mérsékeljük azokat, annak súlyos hatása lesz az érintett országokban élő termelőkre. Ezek nagyon szegény országok, amelyek a támogatásunkra szorulnak. Az Európai Unió világviszonylatban a legnagyobb és legjövedelmezőbb banánpiac. A következő évek során minden bizonnyal azt látjuk majd, hogy ezek az óriási multinacionális vállalatok a kisebb termelők kiszorításával megpróbálnak abszolút uralmat szerezni az EU piaca felett, amire nagyon komolyan oda kell figyelnünk. A Bizottságnak készen kell állnia annak érdekében, hogy biztosíthassa az európai versenyjog betartatását, hogy megelőzhessük azt, hogy ezek a nagy multinacionális vállalatok kihasználják a piacon betöltött domináns pozíciójukat először azzal, hogy a kistermelők kiszorítása érdekében mesterségesen lenyomják az árakat, majd azzal, hogy kartelleket alakítanak és emelik az árakat, hogy ezáltal rendkívül drágává váljanak az európai fogyasztók számára.
Catherine Grèze
Tisztelt elnök asszony! Ami a banánágazatra vonatkozó kereskedelmi megállapodásokat illeti, a Zöldek/az Európai Szabad Szövetség Képviselőcsoportja nemmel fog voksolni.
Ezek a megállapodások a banánpiac megnyitását célozzák, a nagy Amerikai Egyesült Államokbeli multinacionális vállalatok domináns pozíciójának megerősítésével, amelyek már most is a világpiac 80%-át uralják. Ha jóváhagyunk efféle megállapodásokat, akkor kifejezetten az AKCS-országok, a legkülső régiók és Ecuador érdekei ellen teszünk. Megint csak a kis termelők fognak rosszul járni. A mindenkinek járó élelmiszer-önellátás és a helyi termelés fejlesztése érdekében sürgősen szükség van a nemzetközi kereskedelmi szabályok alapos átvizsgálásához.
Az Európai Bizottság által javasolt, a szóban forgó termelők támogatását célzó pénzügyi intézkedések nem elégségesek. Az Európai Uniónak nem csak azt kell biztosítania, hogy hatástanulmány készüljön ezekkel a megállapodásokkal kapcsolatban; annak alapján jogszabályait is módosítania kell a fenntartható termelés és fenntartható gazdaságok előmozdítása érdekében.
Elie Hoarau
Tisztelt elnök asszony! Véleményem szerint ezek a megállapodások nem kedvezőek. Csak azt bizonyítják, hogyan estek túszul az AKCS-országok és a legkülső régiók kis banántermesztői a 2009-es genfi megállapodásoknak és a most zajló dohai tárgyalásoknak, mindazon megállapodásoknak és tárgyalásoknak, amelyeket a Kereskedelmi Világszervezet kívánt és varrt a nyakukba.
Igaz, hogy az AKCS-országok és a legkülső régiók kis banántermesztőinek sorsa aligha nyom valamit a latban azokhoz az óriási érdekekhez képest, amelyek itt kockán forognak - és most nem csak a latin-amerikai, hanem az Európai Unióbeli óriások érdekeire is gondolok.
A banánpiac reformja és a cukorpiac reformja gyakorlatilag nem más, mint két kifejezés az óriási világpiac felé való könyörtelen eltolódásra, amely sajnos felőrli a leggyengébbeket és legkiszolgáltatottabbakat. Ezenkívül, tisztelt elnök asszony, a tervezett kompenzációs intézkedések sem lesznek elegendőek sem ahhoz, hogy végül is megelőzzük a kisültetvényesekre váró pusztítást, sem ahhoz, hogy valódi fejlődés felé vezessük az - egyébként a legszegényebb országok közé tartozó - AKCS-országokat.
Valójában azért ösztönöznek bennünket arra, hogy írjuk alá a megállapodásokat, hogy meg lehessen menteni a dohai tárgyalásokat. Bárcsak valami arra késztetné a vezetőinket, hogy ugyanilyen lelkesen igyekezzenek megmenteni a környezetvédelemre, a munkavállalók jogainak felfelé történő harmonizációjára és az életszínvonal emelésére irányuló világszintű megállapodásokat is! Ha ez lenne a helyzet, úgy vélem, mindenki sokkal kevésbé habozna a globalizációval kapcsolatban, mint manapság.
David Campbell Bannerman
az EFD képviselőcsoport nevében. - Tisztelt elnök asszony! Ez a banán a háborúról szól - az EU által Amerika ellenében sugalmazott kereskedelmi háborúról, amely 16 évig tartott, és amelyet most látványosan elvesztettünk.
Az EU-t közel 200 millió amerikai dollárra büntette a Kereskedelmi Világszervezet, és arra kötelezte, szüntesse meg illegális vámjait - mindezt az EU szíve mélyén rejlő protekcionizmus miatt, amely jelen esetben a francia gyarmatok védelmét jelenti. Kijelenthetem, hogy ez a banán, amelyet ma az Európai Parlament boltjában vásároltam, illegális?! A banánok hossza, szélessége és egyenessége tekintetében nem felel meg az EU szabályainak. Mi folyik itt?
Ilyen lökött protekcionizmus és ilyen ostoba szabályok láttán az ember csak azt kérdezheti: teljesen megőrült az Európai Unió?
Laurence J.A.J. Stassen
(NL) Tisztelt elnök asszony! Az Európai Unió évtizedeken át protekcionista kereskedelmi politikát folytatott, amely - többek közt - a banánra is vonatkozott. Importvámunk célja az, hogy távol tartsuk a latin-amerikai banánt, miközben támogatást nyújtunk az versenyszempontból gyengébb exportáló országoknak.
E támogatások többsége, évi közel 300 millió euró, az Európai Unió legkülső régióiba vándorol: ez merő protekcionizmus, amelyért a WTO már többször elkapta az EU grabancát. Az EU lelkesen tünteti fel magát a nemzetközi jog és szabadkereskedelem támogatójaként, aki mindig kész ujjal mutogatni másokra.
Ha azonban az Európai Unióról van szó, jobb szeretünk szemet hunyni a dolgok felett. Minden megengedett, ha azzal a Francia Guyanához, az Azori-szigetekhez és a Kanári-szigetekhez hasonló szigetek nem jövedelmező banánágazatát védjük. Azt is túlontúl toleráljuk, hogy az európai adófizetőknek kell állniuk az efféle hiábavaló támogatások évenként több százmillió eurós számláját. Legfőbb ideje, hogy felszámoljuk az európai helytelen kormányzást, és hogy az Európai Unió beszüntesse a gazdasági eredménytelenség támogatását!
Gabriel Mato Adrover
(ES) Tisztelt elnök asszony! Tisztelettel tájékoztatnám Campbell Bannerman urat, hogy a banánja nem a Kanári-szigetekről származik.
Hölgyeim és uraim! A banánról fogok beszélni a mai plenáris ülésen, és úgy vélem, pozitív dolog, hogy beszélünk itt a banánról. Azért tartom annak, mert fontos elismételni, hogy az uniós banántermesztőket, ideértve a kanári-szigetekieket is, támogatni kell. Azért gondolom ezt, mert véleményem szerint a banánkereskedelemről szóló genfi megállapodás végeredménye nem jó hír az Európai Unió termelőinek. Mi több, az állásfoglalás bizonyos aspektusai - amelyekről ma vitázunk - nem teljesen kielégítőek a mezőgazdaság és az európai uniós banántermesztők védelme szempontjából.
Tisztában vagyok azonban azzal, hogy ez a javaslat a Nemzetközi Kereskedelmi Bizottságból ered, amely számos kérdéssel kapcsolatban egészen más szempontokat alkalmaz, mint amelyeket én tudok. Ezért most inkább a javaslat pozitívumairól beszélnék, semmint a negatívumairól.
Pozitívuma, hogy lezárja a Kereskedelmi Világszervezetben több éve zajló vitát, így helyreállítja az ágazat nyugalmát, amelynek a jövő szempontjából mindenekelőtt biztonságra és stabilitásra van szüksége. Az EU termelői a legkülső régiókban élnek, amelyek óriási gondokkal küzdenek a banántermesztéssel kapcsolatban - vagyis a kiváló minőségű banánnal kapcsolatban - és amelyek banántermelése minden szempontból messze eltér a harmadik országok banántermelésétől, akár a költségeit, a munkaerőt, akár a környezet- vagy a növényvédelmi intézkedéseket tekintjük.
Mezőgazdasági szempontból fontos kiemelni, hogy a megállapodás káros az EU termelőire nézve. A vámok drasztikus csökkentésével állunk szemben, hiszen azok tonnánként 176 euróról 114 euróra, sőt, Kolumbia és Peru esetében 75 euróra csökkennek.
Ezért, biztos úr, bár minden tiszteletem az Öné, azt kell mondanom, hogy nem hihető, hogy a 2006. évi, a távoli fekvéssel és szigetjelleggel összefüggő támogatási program (POSEI) költségvetésében lettek volna ezt a csökkenést kivédő intézkedések, mert ez nem igaz. A biztos úr azt mondta, erről a genfi megállapodással kapcsolatban gondoskodtak; ne feledjük, hogy ez a vámtarifa 114 euró. Kizárt dolog, hogy 2006-ban olyan intézkedések születtek volna, amelyek kalkulálnak a vám 75 euróra való csökkenésével - ami a szóban forgó megállapodások értelmében be fog következni.
Ezért úgy vélem, hogy el kell végezni a szükséges értékeléseket, azok pedig azt fogják megerősíteni, hogy mindenképpen szükség van a költségvetés naprakésszé tételére, többek között azért, mert a tonnánkénti 176 euró vámtarifát maga a Bizottság is már bevezetésekor is alacsonynak tartotta. Az uniós termelők tehát semmi olyat nem kérnek, amely ne lenne teljes mértékben jogos, és nekünk itt, a Parlamentben kötelességünk megvédeni őket - ahogy ez a kötelessége a Bizottságnak is.
Catherine Stihler
Tisztelt elnök asszony! Én a méltányos kereskedelemből (fair trade) származó banánra szeretnék koncentrálni. A legszegényebb karibi népek banántermesztőinek a támogatása kulcsfontosságú. És bár 200 millió eurót különítettünk el az afrikai és karibi banánexportőr országok számára, alaposabban meg kell vizsgálnunk ezt a kérdést.
Bárki, aki látja, hogyan bánnak különösen a nagy, multinacionális cégek az ebben az ágazatban dolgozó emberekkel, könnyen megundorodhat attól, amit lát. Ezért olyan fontosak a méltányos kereskedelemből származó banánok - a kistermelők számára mindenképpen, de a munkásokkal való tisztességesebb bánásmód biztosítása szempontjából is.
A banán Skócia kedvenc gyümölcse, és mint ilyenről a választóim szeretnék tudni, hogy amit esznek, azt a legmagasabb minőségi elvárások szerint, a lehető legnagyobb gonddal termelték. Arra késztetném tisztelt képviselőtársaimat, hogy ne csak igyekezzenek "fair trade” jelzésű banánt vásárolni, de ha nem látnak ilyet egy szupermarketben, tegyenek panaszt.
Amint azt ma láttuk, a banánkereskedelemmel kapcsolatos politika vitáktól fűtött. Úgy kell hát fellépnünk, hogy azzal segítsük a világ legkiszolgáltatottabb munkásait és legkiszolgáltatottabb nemzeteit.
Giovanni La Via
(IT) Tisztelt elnök asszony, képviselőtársaim! Az európai termelők sokszor vesztesként kerülnek ki a kétoldalú kereskedelmi megállapodásokból, és sokszor származott eddig is káruk a vámszabályok liberalizációjából.
A megállapodások, amelyekről holnap szavazunk, a Latin-Amerikából érkező banánra kivetett importvámok csökkentéséről szólnak. És míg ezek a megállapodások egyfelől hozzájárultak egy évtizede zajló vita lezárásához, másfelől azzal fenyegetnek, hogy az európai banántermelők komoly bajba kerülnek. Nyilvánvaló, hogy a latin-amerikai országokkal kialkudott vámcsökkentés az afrikai, karibi és csendes-óceáni (AKCS-) országokat célzó támogatási programmal és a banánra vonatkozó kísérőintézkedések programjával együtt félő, hogy súlyos veszélybe sodorja az európai termelők versenyképességét.
Mostanáig a POSEI (a távoli fekvéssel és szigetjelleggel összefüggő támogatási program) költségvetése révén biztosítottuk banántermesztőink pénzügyi támogatását, bár a POSEI legutóbbi, 2006-os reformja semmilyen módon nem gondoskodott e legutóbbi megállapodásokról. Ezért tartom fontosnak, hogy felkérjük a Tanácsot, hogy vegye fontolóra az európai termelők anyagi szükségleteinek kielégítéséhez kellő eszközök és források meghatározását, ezáltal javítva helyzetüket, ugyanakkor kárpótolva őket a megállapodásokból és az importvámok csökkenéséből fakadóan esetleg őket ért károkért.
Nem hiszem, hogy az lenne a célravezető, ha évente próbálnánk meg forrásokat találni az európai banántermesztők szükségleteinek fedezésére. Úgy vélem, hosszú távra szóló, stabil megoldást kell találnunk, amely ellensúlyozni tudja azokat a károkat, amelyeket a piacok kiterjesztése és megnyitása okoz számukra.
Elisabeth Köstinger
(DE) Tisztelt elnök asszony! Az Európai Unió és a latin-amerikai banántermelők között évek óta zajló vita után fontos előrelépést jelent a banánkereskedelemről szóló megállapodások létrejötte. Támogatom ezt a megállapodást, mert ez egyúttal a Kereskedelmi Világszervezetben zajló vita végére is pontot tesz.
Mindazonáltal, az EU és a latin-amerikai banántermelők által kötött egyezmény okán nem merülhet feledésbe az AKCS-országok általános helyzete. Az AKCS-országoknak nyújtott európai uniós támogatást szigorúan ellenőrizni, és ha kell, növelni kell. Az Európai Parlament által szorgalmazott hatásvizsgálat e tekintetben rendkívül jelentős, és ezt egyértelműen hangsúlyozni kell. Minden támogatás ellenére - amely kétségkívül alapvető és szükséges - az EU költségvetési forrásait nem szabad átcsoportosítani. Túl gyakran fordul elő, hogy a bizonyos területek számára elérhetővé tett forrásokat átcsoportosítják és más célra fordítják. Ezt a gyakorlatot be kell szüntetni, legyen szó akár az Európai Fejlesztési Alapról - mint jelen esetben - akár más alapokról, ideértve a mezőgazdasági alapot is, amelyről gyakran szó esik mostanában. Az Európai Unió nem feledkezhet meg az AKCS-országok és a legkülső régiók iránti felelősségéről, és ennek fényében következetesen kell fellépnie.
Ha globális szempontból vesszük szemügyre ezt az új lendületet adó megállapodást, én fél szemmel figyelném a dohai tárgyalásokat is. A davosi világgazdasági fórum úgy tűnik, adott némi lendületet. A G20 2012 előtt szeretné lezárni a Kereskedelmi Világszervezetben folyó tárgyalásokat. Azt még meglátjuk, hogy ez a szándék meg is valósul-e, de úgy tűnik, hogy a banánkereskedelemről szóló megállapodás újabb darabbal gyarapította a dohai kirakóst.
Seán Kelly
Tisztelt elnök asszony! Néhány hete a méhek körül zsongtunk, ma pedig a banán, és különösen a szóban forgó megállapodási javaslat körül tesszük ugyanezt.
Amint azt Önök is látják, elég vegyesek a reakciók - ami nem meglepő. Vannak hasznai, különösen azon termelők számára, akik nyernek az üzleten, de vannak aggodalomra okot adó részletei is, amelyek elsősorban a megállapodás környezetre gyakorolt hatásával, valamint az Európai Unió termelőire gyakorolt hatásával vannak összefüggésben.
Úgy vélem, ezzel mindenképpen foglalkoznunk kell, hiszen minden szervezet, ország vagy unió elsődleges felelőssége, hogy saját termelőiről gondoskodjon. Csak ily módon tudunk valójában baráti kezet nyújtani a többiek felé is. Ugyanez érvényes a Mercosur-javaslatra is. Sokan érzik úgy az Európai Unióban, hogy az hátrányos megkülönböztetéssel él majd az uniós marhahúsipar felé, így megtizedeli azt, különösen az én hazámban. Így hát nagyon óvatosan kell eljárnunk. Igen, nyújtsunk baráti jobbot mások felé, de ne a saját termelőink kárára.
Nuno Teixeira
(PT) Tisztelt elnök asszony, képviselőtársaim! Már elmondtam ebben az ülésteremben, de elmondom ismét: a legkülső régiók, és különösen Madeira, az én otthonom, semmiképp sem tiltakozik a genfi megállapodás, vagy az abból következő kétoldalú megállapodások aláírása ellen. Mindannyian elismerjük ezek jelentőségét, sőt, ezek elkerülhetetlenségét is. Azt is tudjuk azonban, hogy ezeknek a megállapodásoknak nem csak nyertesei, hanem vesztesei is vannak, és hogy a legkülső régiók egyértelműen az utóbbiak közé tartoznak, akiknek káruk származik ezekből a megállapodásokból.
Amit nem tudok elfogadni, az a folyamatos érvelés - amit ma is hallhattunk a Bizottság részéről - miszerint a távoli fekvéssel és szigetjelleggel összefüggő támogatási program (POSEI) 2006. évi költségvetésének felülvizsgálata gondoskodott erről a helyzetről és hogy az, ebből kifolyólag, már kompenzálta a termelőket az itt kockán forgó dolgokért - holott tudjuk, hogy 2006-ban tonnánként 176 eurós vámmal kalkuláltak, míg ma 148, 114, vagy akár csupán 75 eurós vámmal kell, hogy szembenézzünk. Nem kérünk mást, mint kompenzációs intézkedéseket.
João Ferreira
(PT) Tisztelt elnök asszony! Az európai piacok ajtajának megnyitásával - jobban mondva sarkig kitárásával - az USA-beli multinacionális vállalatok előtt, amelyek immár a banán világkereskedelmének több mint 80%-át tartják ellenőrzésük alatt, ennek a megállapodásnak súlyos következményei lesznek, amit még azok sem titkolnak, akik meg fogják szavazni.
A európai termelőket, akik 2008-ban közel 600 000 tonnával látták el az európai piacokat, úgy Portugáliában, Spanyolországban, Görögországban, Cipruson, mint Franciaországban súlyos csapás fogja érni. Maga az előadó is elismeri, hogy a megállapodás veszélyezteti az ő jövőbeni létüket. E tekintetben - a jelentés lényegén túl - az is roppant súlyos, hogy a Bizottság, bár elismeri a hatásokat, nem biztosít semmilyen konkrét, az európai termelők támogatását célzó intézkedést, még a 2006-ban elfogadott távoli fekvéssel és szigetjelleggel összefüggő támogatási program (POSEI) szabályainak és költségvetésének módosítása révén sem.
Az afrikai, karibi és csendes-óceáni országok termelőire, akik jelen sem voltak és akiket számításba se vettek e megállapodásra irányuló tárgyalások folyamán, ugyancsak súlyos csapást mérnek majd e megállapodás következményei, az ezzel kapcsolatban meghirdetett csillapító intézkedések pedig nem fogják megelőzni ezeket a következményeket. Annak, aki megszavazza ezt a jelentést, felelősséget kell vállalnia ezekért a következményekért, és semmi értelme azért idejönni, hogy jámbor és következetlen módon aggodalmaskodva kérdéseket és kéréseket intézzünk a Bizottsághoz és a Tanácshoz.
Dacian Cioloş
Tisztelt elnök asszony! Megpróbálok közvetlenül válaszolni néhány kérdésre és felvetett témára.
Először is, szó volt egy konfliktus megoldásáról, amely segítségünkre lehet egy többoldalú megállapodás megkötésében. A közép-amerikai országokkal és egyes latin-amerikai országokkal kötendő kétoldalú megállapodások esetében más kontextusról beszélhetünk, mivel az Európai Uniónak ezen a területen is kétes érdekei voltak, és szerzett is cserébe dolgokat azért, amit felkínált.
Elhangzott egy megjegyzés a multinacionális vállalatokkal kapcsolatban, arról, hogy ők jutnak haszonhoz az AKCS-országokban, és hogy a pénzügyi eszközök nem elegendőek ezen országok számára. Az Európai Unió természetesen nem hozhat döntéseket az AKCS-országok kormányai helyett. Az Európai Unió álláspontja szerint a rendelkezésre álló támogatás sok mindenre elég, ha jól használják fel. Továbbá úgy vélem, ugyanez a helyzet a legkülső régiók, vagy legalábbis az Európai Unión belüli banántermelő régiók esetében is.
Mato Adrover úr és Teixeira úr, meg tudom mutatni Önöknek a számokat. Amikor azt mondom, hogy 2006-ban, a POSEI költségvetése mellett egyéb számításokat is végeztünk - és itt vannak a számok -, azt úgy értem, hogy kalkuláltunk az adócsökkenéssel, mégpedig azzal, hogy az adó 176 euróról 2009-ben 137 euróra csökken. Azt is elmondtuk, hogy lehetségesnek tartjuk, hogy a dohai tárgyalások során - amelyek eredményét akkor még nem ismertük - ezek az adók akár a tonnánkénti 79 eurós szintig is csökkenhetnek. Ez volt az oka annak, hogy 8,4%-kal megnöveltük a 245 millió eurós POSEI-költségvetést. Ez évi 22 millió euró többletnek felel meg, amelyet kifejezetten az efféle lehetséges hatások megelőzésére szántunk. Ez volt az oka, hogy - a hatásvizsgálatnak megfelelően - a POSEI programra szánt összeg 2006-ban lényegesen nagyobb volt, mint amit a 2006-os helyzet megkívánt volna. Nem mondtam, hogy ott megálltunk volna, vagy hogy ne vettük volna figyelembe azt, hogy további kompenzációra is szükség lehet. Hadd szögezzem le egyértelműen: kész vagyok elvégezni ezt az elemzést. Mi több, ha szükséges, a POSEI szabályozásának keretében - amelyről szintén most tárgyalunk a Tanáccsal és Önökkel is - a további kompenzáció kérdését is megfontolhatjuk. A szükséges kompenzáció jó részét azonban már biztosítottuk. Ezt az itteni számokkal és a hatásértékelés kalkulációival tudom bizonyítani. Számos alkalommal egyeztettünk az érintett tagállamokkal, és elmondhatom, hogy amit mondok, azt számokra alapozva mondom.
De mi a helyzet ezzel a pénzzel? Önök sokszor említették a kistermelőket. Valóban, én is úgy gondolom, hogy ezekben a régiókban, ideértve a legkülső régiókat is, talán nagyobb védelmet kellene nyújtanunk a kistermelőknek. Kezdetnek, a POSEI-költségvetést elsősorban a kistermelők érdekében kell felhasználni. Nem mindig így történik, és lehet, hogy egy bizonyos ponton a POSEI-ről folytatott egyeztetések folyamán fontolóra kell vennünk az ottani eljárások megreformálását, és kiigazítását, hogy ez a pénz valóban az ágazat szerkezetváltását szolgálhassa. Ha azonban ezt a pénzt, amely már el lett különítve a POSEI számára, bármely más kompenzációval együtt valóban a szerkezetváltás támogatására fordítanánk, akkor e kompenzáció mellett talán más megoldásokat is találhatnánk ez elkövetkezendő néhány évben a kistermelők számára. Nyugodtak lehetnek afelől, hogy rendkívül nyitott vagyok az új megoldásokra, lehetőség szerint a POSEI keretén belüliekre, annak érdekében, hogy ez a pénz még jobb módon kerüljön felhasználásra.
Most már csak Campbell Bannerman úrnak szeretnék válaszolni, aki e kompenzáció hasznosságát illetően van más véleményen. Úgy vélem, hogy a legkülső régiókban élő termelők szintén európai uniós és adófizető polgárok. Számomra az tűnik helyesnek, hogy támogatjuk őket, amennyiben az indokolt. Ami az Ön által itt felmutatott banánt illeti, úgy gondolom, hogy ha nem felelt volna meg az Ön által említett szabályoknak, nem tudta volna megvásárolni. A tény, hogy meg tudta venni, azt jelenti, hogy a szóban forgó banán mérete és görbülete megfelel az európai előírásoknak.
Nos, úgy vélem, reagáltam a legfőbb pontokra. Végezetül hadd nyugtassam meg Önöket, hogy a POSEI-tárgyalások során mindvégig készen állok arra, hogy az asztalon fekvő számok alapján megvizsgáljuk, hogy a meglévő, vagy adott esetben másféle kompenzáció miként adhat választ ezekre a kihívásokra. Mindent egybevetve úgy vélem, hogy ez a megállapodás, amint azt az előadó is elmondta, több módon is a segítségünkre lesz és egy történelmi vitának fog véget vetni.
Enikő Győri
a Tanács soros elnöke. - (HU) Tisztelt raportőr asszony, képviselő hölgyek és urak, biztos úr! Köszönöm, hogy biztos úr nagyon sok kérdésre és aggodalomra már válaszolt. Engedjék meg, hogy egy-kettőt azért én is megemlítsek. Ugye többen kifejezték aggodalmukat, hogy mi is fog történni az AKCS-országokkal. Pontosan az ő megsegítésüket célozza, az ő kompenzálásukra született meg a banánágazati kísérőintézkedésekre irányuló javaslat, amely ugye mintegy évi 190 millió euróval kompenzálja ezeket az országokat azért, amiért komoly terhek rakódnak rájuk a vámmentes banánbehozatali rezsim megszűnése révén. A másik aggodalom, ami elhangzott, hogy mi lesz, hogyha még lejjebb visszük a vámokat, hogyha tovább liberalizálunk. Namost azt ne felejtsük el, hogy jelenleg a genfi banánmegállapodás megkötéséről, illetve megerősítéséről esik szó, s az EP-nek és a Tanácsnak lesz lehetősége a későbbiekben megvitatni, hogy támogatna-e további szabadkereskedelmi egyezményeket az andoki országokkal, illetve Közép-Amerikával, amikor majd természetesen a Bizottság az ezzel kapcsolatos előterjesztését benyújtja.
Tisztelt képviselő hölgyek és urak! Azt gondolom, hogy a banánmegállapodásnak a megkötése egy 15 éves kereskedelmi vita végére fog pontot tenni, és ez mindenképpen üdvözlendő. Ez az eredmény erősíti az Unió tárgyalási pozícióját nemzetközi kereskedelmi tárgyalásokon, különösen a világkereskedelmi szervezet folyamatban levő dohai tárgyalásain. Én azt gondolom, hogy szükség van arra, hogy mindazokat az aggodalmakat, kérdéseket, amiket önök itt megfogalmaztak a szolidaritáshoz kapcsolódóan, pont a legszegényebb országokat érintő aggodalmakat, folyamatosan napirenden tartsuk, keressük a közös megoldásokat, de ennek a banánkereskedelmi megállapodásnak, illetve a korábbi megállapodást hatályon kívül helyező jogszabálynak adjunk szabad utat, és ezért kérem, hogy holnap az Európai Parlament döntsön a banánkereskedelmi megállapodással kapcsolatos egyetértés megadásáról.
Francesca Balzani
Tisztelt elnök asszony, tisztelt képviselőtársaim! Úgy vélem, a mai vita rendkívül érdekes volt és részben újra megfogalmazott néhány olyan aggodalmat és kérdést, amelyet a Nemzetközi Kereskedelmi Bizottságban már megvitattunk.
Szeretnék ismét hangsúlyozni egy fontos tényt, amelyről véleményem szerint időnként megfeledkezünk. Ezek a megállapodások az Európai Uniónak a Kereskedelmi Világszervezet (WTO) tagjaként tett egyedi kötelezettségének végrehajtását testesítik meg. Erről nem szabad elfeledkeznünk. E megállapodások révén az EU vállalja, hogy megold egy fontos országokkal kapcsolatos komoly problémát, amelyet mindenképpen rendeznie kell, mivel megsértette a megkülönböztetésmentesség elvét. Ezek tehát olyan megállapodások, amelyek helyreállítják a hitelünket és a WTO-n belül betöltött korábbi pozíciónkat.
Ez a megállapodás tehát vitákat és egy feszültséggel teli időszakot követ, amely időszak bizonyára kapcsolataink egyéb területeire is károsan hatott. Végleges fizetési megállapodásként arra törekszik, mégpedig sikerrel, hogy új egyensúlyt teremtsen, különös tekintettel - mint már említettük és az állásfoglalásban ki is jelentettük - a kiszolgáltatott fejlődési szakaszban lévő országokra.
A kísérő intézkedéseket mindenképpen ellenőrizni fogjuk, és számomra ez a legfontosabb kérdés. Fontos, hogy létrehoztuk a kísérő intézkedéseket, de ennél még fontosabb lesz, hogy értékeljük ezek hatását és elkötelezzük magunkat amellett - amit ma örömmel hallottam mind a Tanács, mind a Bizottság részéről -, hogy folyamatosan nyomon kövessük a helyzet alakulását, és mindenekelőtt amellett, hogy ha szükséges, hajlandóak legyünk további intézkedésekkel segítni.
Maga a POSEI (a távoli fekvéssel és szigetjelleggel összefüggő támogatási program) is az állásfoglalás részét képezi, mégpedig olyan érzékeny pontként, amely a POSEI keretében történő anyagi hozzájárulások és a legkülső régiók új helyzete közötti kényes egyensúly miatt folyamatos ellenőrzést igényel. Ezért ugyancsak gondosan ellenőrizni és figyelni kell a megállapodásoknak az EU legkülső, banántermesztő régióira gyakorolt hatását.
A Tanács ugyancsak említette, hogy dolgoznunk kell az agrár-élelmiszeripari ellátási lánc átláthatóságán, aminek nagyon örülök, mert ez igen fontos kérdés. Eddig csak a termelőkről szóltunk, de a banán EU-n belüli elosztása is lényeges kérdés.
Sok elvégzendő feladat jól halad tehát. Ellenőriznünk kell a megállapodások hatását, a kísérő intézkedések végrehajtását és azt, hogy a POSEI megfelelően szolgálja-e az európai termelők védelmét. Szükségünk van emellett más eszközökre is, mint például az agrár-élelmiszeripari ágazatban az átláthatóságra, ezért tágabb körben kell vizsgálnunk az ellátási láncot is, amelynek szintén döntő szerepe van a gyümölcs végleges árának kialakításában. Figyelemmel kell lennünk a fogyasztóvédelem kérdésére is, amely éppúgy figyelmet érdemel, mint az ágazatban érintett minden más érdek. Mindezeket a kérdéseket azonban, és nem utolsósorban a fogyasztóvédelmet, a jelenlegi helyzetből kiindulva kell megvizsgálni, majd be kell vezetni a jelen viták végeredményét, amelyekben az EU-nak engedményeket kellett tennie az Amerikai Egyesült Államok és a latin-amerikai országok részére.
Ezért remélem, hogy elfogadják ezeket a megállapodásokat, mert úgy hiszem, ezek nélkülözhetetlen alapot szolgáltatnak a banánpiac kényes egyensúlyáért folyó munkához kapcsolódó eszközök létrehozásának és garanciát jelentenek egy olyan egyértelmű gyakorlatra, amelyből olyan egyéb érdekek is profitálhatnak, mint a fogyasztóvédelem, amely viszont az agrár-élelmiszeripari ellátási lánc átláthatóságához kapcsolódik. Mindezek cserébe javítani fogják a banánpiacot és az európai termelők helyzetét, ami nem lenne lehetséges egy olyan szilárd alap nélkül, mint ami a WTO-n belüli viták lezárásával létrejöhet (amely szervezetnek az Európai Unió is tagja).
Elnök
A vita lezárásaképpen, az eljárási szabályzat 115. cikk (5) bekezdése alapján állásfoglalási indítványt nyújtottak be.
A vitát lezárom. A szavazásra holnap, 11.30-kor kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Luís Paulo Alves
E megállapodások megkötésével lehetővé vált, hogy lezáruljon az EU ellenében a WTO-n belül folytatott eddigi legösszetettebb és leghosszabbra nyúló vita. Meg kell említeni, hogy a tárgyalási folyamat során figyelmeztettük a Bizottságot, hogy figyelembe kell venni a legkülső régiókban élő banántermesztők érdekeit és sajátosságait, nevezetesen a távoli fekvéssel és szigetjelleggel összefüggő támogatási program (POSEI) költségvetésének növelésével, mivel a termelők bevétele és terményeik forgalomba hozatala veszélybe kerülhet azok miatt a kényszerítő körülmények miatt, amelyeket a banán világkereskedelmének egyre növekvő liberalizációja magával hoz; és ugyancsak figyelembe kell venni az afrikai, karibi és csendes-óceáni (AKCS-) országokban élő banántermelők érdekeit és sajátosságait is. Ezért úgy vélem, hogy az előadó ajánlásainak következtetései - miszerint a legkülső régiók érdekeit is számításba kell venni - rendkívül jelentős megállapítások, és hogy a Parlamentnek hozzá kell járulnia a megállapodásokhoz, amennyiben a Bizottság és a Tanács: a lehető leghamarabb a Parlament elé terjeszt egy hatásvizsgálatot a szóban forgó megállapodásoknak a banántermelő fejlődő országokra és a legkülső régiókra gyakorolt következményeiről; végrehajt bizonyos konkrét, a banántermesztők kereskedelmi pozíciójának erősítését szolgáló intézkedéseket, valamint intézkedéseket fogad el a banántermesztő AKCS-országok támogatását célzó program finanszírozása érdekében.
George Sabin Cutaş
írásban. - (RO) 2009. december 15-én az Európai Unió, az Amerikai Egyesült Államok és a latin-amerikai országok egy csoportja aláírta az EU banánkereskedelemben alkalmazott vámtarifáiról szóló megállapodást. Ez a megállapodás egy igen bonyolult, közel két évtizede zajló vita végére tett pontot. Megmutatja az EU e területen vállalt elköteleződését, és részét fogja képezni a dohai forduló tárgyalásai végleges eredményeinek is. Sajnos azonban nem élvezhetjük maradéktalanul a siker ízét. A latin-amerikai exportra kirótt vámokra vonatkozóan elfogadott csökkentés valószínűleg súlyos gazdasági és társadalmi hatással lesz az afrikai, karibi és csendes-óceáni országokra, amelyek termelői nem rendelkeznek ugyanolyan technikai felszereltséggel, mint versenytársaik. Ezért üdvözlöm a szóban forgó megállapodás részét képező pénzügyi támogatási programot, amely révén az AKCS-országok 2013-ig 190 millió euró támogatásban fognak részesülni, mégpedig a versenyképességnek és a termelésük diverzifikációjának az ösztönzése céljából. Az Európai Bizottságnak azonban hatásvizsgálatot kell készítenie arról, milyen hatással lesz a 2020-ig terjedő időszakra ez a megállapodás, valamint a segélyprogram, és további ajánlásokat kell tenniük annak kiterjesztése, és esetleges további támogatások nyújtása érdekében.
Anneli Jäätteenmäki
Kiváló, hogy az EU megállapodásra jutott a latin-amerikai országokkal és az Egyesült Államokkal a banánvita kapcsán, amely heves érzelmeket kiváltó vita volt már hosszú ideje. Jobb megállapodásra jutni, mint tovább veszekedni a Kereskedelmi Világszervezet keretein belül. Elmondták, hogy a megállapodás és a vámcsökkentés a nagy banántermelő országoknak és a multinacionális vállalatoknak kedvez. Azt is észre kell azonban venni, hogy a jövőben a szegény AKCS-országok is jobb helyzetben lesznek a latin-amerikai országokhoz képest. Ezenkívül az EU egy óriási segélycsomagot is felhasznál annak érdekében, hogy az AKCS-országok diverzifikálni tudják gazdaságaikat, és ezáltal kevésbé függjenek a banánexporttól. Meglátjuk, hogy a most megkötött megállapodás miként hat majd az európai fogyasztói árakra. Bárhogy történjen is, a megállapodás történelmi jelentőségű, mivel megmutatja, hogy az EU képes belső konzisztenciát felmutatni és döntést hozni még olyan kínos helyzetekben is, mint amit ezek a kemény tárgyalások jelentettek. Én igennel fogok szavazni a megállapodásra.
Dominique Vlasto
A banánkereskedelemről szóló genfi megállapodás lehetőséget jelent Latin-Amerika feltörekvő gazdaságai számára, de ezzel egy időben új versenyhelyzetet is teremt az afrikai, karibi és csendes-óceáni (AKCS-) országok termelői számára, amely országok gazdasági fejlődése alapvetően természeti kincseik kiaknázásán nyugszik. Ezért aztán gondoskodnunk kell arról, hogy ez a verseny méltányos legyen. Ugyancsak aggasztanak az EU, valamint Peru és Kolumbia között létrejövő kétoldalú megállapodások, amelyek tárgya, hogy ezek az országok a genfi megállapodásban rögzített vámtarifáknál kedvezőbb vámot fizethessenek. Ilyen körülmények között úgy vélem, hogy sürgősen végre kell hajtani a megállapodásban foglalt kísérőintézkedéseket, amelyek lehetővé fogják tenni az AKCS-országok számára, hogy modernizálják ezt az ágazatot, és helyt álljanak a globális versenyben. Ezért felszólítom a Tanácsot, hogy haladéktalanul fejtse ki álláspontját a Parlament új javaslatával kapcsolatban, hogy az AKCS-országok részesülhessenek a 2010-re bejelentett intézkedések előnyeiből, valamint felkérem a Bizottságot, hogy biztosítsa, hogy az AKCS-országokon kívüli termelők és exportőrök egyaránt kölcsönösen tiszteletben tartsanak minden szociális és környezetvédelmi követelményt. Véleményem szerint ez elengedhetetlen annak érdekében, hogy minden termelő egyenlő esélyekkel induljon - amitől a mai helyzet meglehetősen távol áll.
Véronique Mathieu
A banán-megállapodást, amelyet az EU és a WTO 2009 decemberében megkötött, és amelyet ma ratifikálunk, a termelőinknek célzott támogatási mechanizmusoknak kell kísérniük. A Latin-Amerikából importált banánokra kirótt európai uniós vám csökkentése nagyon nehéz helyzetbe hoz számos európai régiót, úgymint Franciaország tengerentúli megyéit: Guadeloupe-ot és Martinique-ot, továbbá Görögországot, Portugáliát, valamint a spanyol Kanári-szigeteket, hiszen ezeknek a régióknak a piac megnyitásával kell megküzdeniük. Ezért kell ellenőriznünk a pénzügyi támogatások valódi hatását, amelyek célja a befektetések és a gazdaság diverzifikálására irányuló politikák támogatása, valamint a szociális és környezetvédelmi hatás erősítése. Ennek a hatásértékelésnek tudatnia kell velünk, hogy ez a támogatás elegendő-e ahhoz, hogy ellensúlyozza a banánpiacon kialakult új nemzetközi helyzetet.
