Timpul afectat întrebărilor (întrebări adresate Comisiei) 
Preşedinte
Urmează timpul alocat întrebărilor (B7-0223/2009).
Următoarele întrebări sunt adresate Comisiei.

Subiect: Care sunt măsurile Comisiei pentru asigurarea unui cadru care să motiveze companiile să investească în cercetare și pentru a încuraja băncile să finanțeze astfel de investiții?
Anul 2009 este anul european al creativității și inovării. Strategia de la Lisabona, adoptată în anul 2000, are ca obiectiv transformarea economiei europene, până în 2010, în "cea mai dinamică și competitivă economie bazată pe cunoaștere". Acest obiectiv major urma să se concretizeze în alte două obiective: creșterea ratei de ocupare a forței de muncă până la minim 70 % și creșterea nivelului de investiții în cercetare la minim 3 % din PIB, două treimi din această sumă provenind din partea sectorului privat. Din păcate, anul 2009, marcat de criza economică și financiară, a afectat toate statele membre ale UE și a limitat accesul companiilor private la instrumentele de finanțare. Nivelul investițiilor în cercetare nu depășește 1,85 % din PIB și doar cinci state membre au investit în cercetare peste 2 % din PIB. Redresarea economică a statelor membre se va produce doar dacă UE reușește să își păstreze competitivitatea, iar acest lucru depinde de investițiile în cercetare și în educație.
Care sunt măsurile pe care Comisia le are în vedere pentru a asigura un cadru care să motiveze companiile private să investească în cercetare, și în special în cercetarea aplicată, și pentru a încuraja băncile să finanțeze investițiile în cercetare și inovare?
Günter Verheugen
Politica europeană în materie de cercetare şi inovaţie se bazează în principal pe cel de-al şaptelea program-cadru pentru cercetare, care se desfăşoară între 2007 şi 2013, pe Programul-cadru pentru competitivitate şi inovaţie, care se desfăşoară în aceeaşi perioadă, şi pe fondurile de coeziune, care, la rândul lor, sunt alocate aceleiaşi perioade. Pregătindu-se pentru aceste trei programe importante, Comisia a prezentat o strategie pe termen lung şi un plan de acţiune în 2005 şi 2006. Planul de acţiune a fost înaintat în 2005, în timp ce strategia de inovaţie, elaborată în termeni generali, datează din 2006. Rezultatele acestor programe diferite sunt prezentate în documentaţia detaliată a Comisiei şi au fost discutate adesea aici în Parlament. Aş fi bucuros, dnă Ţicău, să vă furnizez din nou aceste documente. Din cauza limitei timpului alocat întrebărilor, nu-mi este posibil să vă prezint conţinutul acestora, însă aş vrea totuşi să subliniez punctele lor cheie.
Prin intermediul celui de-al şaptelea program-cadru pentru cercetare, am fost martorii unei creşteri remarcabile a cheltuielilor pentru cercetare şi dezvoltare la nivel european, în timp ce o serie de noi instrumente, mai ales iniţiativele tehnologice comune, au fost create şi şi-au dovedit din plin valoarea.
Fondurile de coeziune sunt noi şi mai adaptate scopului de promovare a cercetării şi inovaţiei şi este un lucru remarcabil, dacă vă uitaţi la cifre, că tranşa de fonduri alocată acestor domenii din cadrul fondurilor structurale şi de coeziune pentru perioada menţionată este de 86 de miliarde de euro, ceea ce, în orice caz, reprezintă 25 % din totalul fondurilor structurale şi de coeziune. S-a creat un nou instrument în cadrul politicii structurale europene, iniţiativa de sprijin JEREMIE, care, mai presus de toate, are ca scop înlesnirea accesului la capital pentru întreprinderile mici şi mijlocii. Acest lucru se realizează în colaborare cu Fondul European de Investiţii.
Programul de promovare a inovaţiei şi competitivităţii, de care sunt responsabil, este esenţialmente un program care creează instrumente de finanţare. Cea mai mare parte a banilor se cheltuieşte de fapt pe facilitarea accesului întreprinderilor mici şi mijlocii la instrumentele de finanţare care sunt destinate îmbunătăţirii capacităţii lor de inovare.
Sunt sigur că ştiţi că politica noastră europeană de creştere şi de ocupare a forţei de muncă nu are foarte multe obiective cantitative. Avem totuşi un obiectiv cantitativ, care a rămas neschimbat din anul 2000. Acest obiectiv este de a cheltui 3 % din produsul intern brut pentru cercetare şi dezvoltare. Putem să spunem deja de astăzi că acest obiectiv nu va fi atins. Am putea fi puţin induşi în eroare dacă ne uităm doar la procente, deoarece, până la urmă, cifrele absolute reprezentând cheltuielile pentru cercetare şi dezvoltare din Uniunea Europeană au crescut cu 14,8 % din 2000 până în 2006. Aceasta este o rată mai mare de creştere decât, de exemplu, în cazul Statelor Unite. În ciuda acestui fapt, trebuie să spunem că rezultatele nu sunt satisfăcătoare şi, din acest motiv, Consiliul a adoptat în luna decembrie a anului trecut un document intitulat "Viziunea 2020” pentru Spaţiul european de cercetare, care trata problema posibilităţii de a mobiliza o finanţare mai mare pentru politica europeană de cercetare şi dezvoltare.
Nu doresc să-mi ascund îngrijorarea că actuala recesiune economică ameninţă strategia pe termen lung axată pe promovarea cercetării şi a dezvoltării. Comisia a reacţionat foarte repede la această ameninţare în noiembrie 2008. Planul european de relansare economică, care completează măsurile statelor membre de combatere a crizei economice şi are ca scop atât oferirea unui imbold, cât şi contracararea situaţiei dificile din sectorul financiar, se concentrează în mare măsură asupra investiţiilor în cercetare şi dezvoltării şi promovării investiţiilor. Vă voi da trei exemple: iniţiativa Fabricile viitorului, care priveşte modernizarea bazei industriale europene, cu o finanţare de 1,2 miliarde de euro; iniţiativa Clădiri eficiente din punct de vedere energetic, pentru care s-a alocat 1 miliard de euro; şi Parteneriatul pentru construirea de maşini ecologice, căruia i s-a alocat de asemenea o sumă de 1 miliard de euro în domeniul cercetării, la care se adaugă cheltuieli în valoare de 4 miliarde de euro, generate de alte măsuri economice.
Comisia a început deja pregătirile pentru următoarea strategie de creştere şi de ocupare a forţei de muncă. Fără să dezvălui niciun secret - de vreme ce Preşedintele Barroso a discutat această temă în orientările sale - pot spune de asemenea că cercetarea, dezvoltarea şi inovaţia vor juca un rol cheie în următoarea strategie de creştere şi ocupare a forţei de muncă.
Mai am un de făcut un comentariu cu privire la inovaţie. Europa se află într-o postură destul de favorabilă atunci când vorbim despre politica de cercetare. Avem capacităţi de cercetare bune, iar în unele cazuri chiar excepţionale. Avem de asemenea şi rezultate foarte bune în ceea ce priveşte dezvoltarea tehnologică. Şi totuşi am putea fi şi mai buni atunci când vorbim despre inovaţie. Dacă înţelegem inovaţia ca aplicarea practică a muncii de cercetare şi dezvoltare în sfera produselor, serviciilor, proiectării şi metodelor - cu alte cuvinte, oriunde este posibilă o aplicare practică - încă mai putem vedea existenţa unui potenţial enorm de creare a unei creşteri economice suplimentare şi a unor locuri de muncă noi în Europa. Prin urmare, Comisia a anunţat anul acesta că va prezenta un "act privind inovaţia”. "Act” în această accepţiune semnifică un instrument politic nou pe care l-am dezvoltat pentru prima dată în legătură cu întreprinderile mici şi mijlocii - vă veţi aduce aminte de Small Business Act - şi vom prezenta un act privind inovaţia care să conţină măsuri legislative, iniţiative de politică şi orientări obligatorii din punct de vedere politic, toate acestea într-un pachet important.
Am încercat să dirijez această activitate astfel încât noua Comisie să fie liberă să hotărască momentul în care vrea să prezinte acest act privind inovaţia. Vă puteţi da seama că nu pot hotărî eu acest lucru - decizia va aparţine în totalitate noii Comisii. Totuşi, lucrările pregătitoare au înaintat deja foarte bine şi cred că pot spune cu certitudine că Parlamentul va trata această temă, a actului privind inovaţia, în anul ce va veni.
Permiteţi-mi, în concluzie, să spun că am fost martorii unui progres favorabil în general, pe un front larg, în timpul ultimilor ani, deşi acesta a fost destul de neunitar. Este totuşi necesar, în această privinţă, să adoptăm o perspectivă imparţială. Nu ne putem aştepta, de exemplu, ca noile state membre să aloce imediat acelaşi procent din PIB cheltuielilor pentru cercetare, dezvoltare şi inovaţie ca statele membre mai vechi. Sunt totuşi foarte bucuros să observ că noile state membre - mai ales acelea care au cel mai mult de recuperat - îşi revin şi cel mai repede, aşa că estimez că dezvoltarea de ansamblu va fi pozitivă.
Silvia-Adriana Ţicău
Mulţumesc pentru informaţiile şi răspunsul dat. Aş dori să întreb Comisia dacă are în vedere discuţii cu instituţiile bancare europene cu privire la posibilitatea de a acorda garanţii şi împrumuturi cu dobândă preferenţială pentru companiile şi proiectele de cercetare şi inovare care astăzi sunt considerate ca având un risc mare. De asemenea, programele europene de cercetare precum Programul-cadru 7, care solicită o cofinanţare de până la 50 %, nu sunt foarte adecvate pentru întreprinderile mici şi mijlocii. Aş dori să întreb Comisia dacă are în vedere modificarea acestor programe pentru a creşte participarea întreprinderilor mici şi mijlocii.
Günter Verheugen
Dnă Ţicău, acesta este un aspect foarte important şi sunt bucuros să vă pot spune că exact acest lucru îl gândeşte şi Comisia şi exact aşa a şi acţionat. Vreau să reiterez faptul că problema crucială pentru întreprinderile noastre mici şi mijlocii este obţinerea capitalului de investiţii necesar pentru a putea plăti pentru cercetare şi dezvoltare. S-au creat două instrumente importante în acest domeniu, şi anume Programul-cadru pentru competitivitate şi inovaţie şi programul JEREMIE.
În ambele cazuri, problema în discuţie rămâne aceeaşi, anume abilitatea de a mobiliza credite cu preţ redus prin intermediul Băncii Europene de Investiţii şi al Fondului European de Investiţii, respectiv, cu ajutorul capitalului de investiţii - cu alte cuvinte, participarea directă a capitalului de afaceri - şi cu ajutorul garanţiilor, pentru a facilita accesul întreprinderilor mici şi mijlocii la acest credit. Acestea sunt principalele programe de investiţii, la care participă multe sute de mii de întreprinderi europene.
Sunt sigur că înţelegeţi că Banca Europeană de Investiţii şi Fondul European de Investiţii nu sunt capabile să administreze detaliile fiecărei acordări individuale de credit. De aceea, acest lucru are loc prin intermediari, de obicei bănci din statele membre. În conformitate cu cele mai recente informaţii de care dispun, situaţia este următoarea: am ajuns într-un stadiu, în statele membre, în care sistemul băncilor naţionale este integrat în această politică, iar întreprinderile care doresc să aibă acces la fondurile furnizate de către bugetul comunitar au posibilitatea de a obţine aceste fonduri prin intermediul sistemului bancar naţional în chestiune.
Paul Rübig
(DE) Întrebarea mea se referă la conceptul eurostarurilor, care a fost implementat în EUREKA şi care a facilitat o alocare rapidă şi eficientă pentru întreprinderile mici şi mijlocii. Credeţi că respectivul program poate fi prelungit? De asemenea, cum vedeţi provocarea cu care se confruntă cel de-al optulea program-cadru pentru cercetare, în legătură cu care se discută ideea ca noi să alocăm în viitor 50 de miliarde de euro pentru cercetări în domeniul eficienţei energetice, mai ales cu privire la IMM-uri.
Günter Verheugen
Dle Rübig, ştiţi desigur care este răspunsul meu, însă vă sunt recunoscător pentru întrebare. Da, cred că toate programele pe care le avem şi care facilitează accesul la fonduri pentru întreprinderile mici şi mijlocii se pot extinde. Aceste programe creează experienţe foarte pozitive şi ar trebui să le prelungim din acest motiv. Trebuie să vă solicit înţelegere pentru faptul că nu vreau să fac niciun comentariu cu privire la priorităţile celui de-al optulea program-cadru pentru cercetare. În primul rând, nu este responsabilitatea mea, după cum ştiţi, şi, pe de altă parte, ar fi inadecvat din partea mea să impun anumite lucruri noii Comisii, care se formează în acest moment.
Pot să spun numai - şi aceasta este perspectiva actualei Comisii cu privire la premisa fundamentală a întrebării dvs. - că va trebui ca politica noastră de cercetare, dezvoltare şi inovaţie pentru următorii zece ani să se concentreze asupra eficienţei energetice, a surselor regenerabile de energie şi, într-un sens mai larg, asupra tehnologiilor care deschid drumul spre un stil de viaţă şi o economie sustenabile.
Mă cunoaşteţi destul de bine pentru a şti că am subliniat mereu faptul că eficienţa energetică crescândă este probabil cel mai ieftin şi eficace tip de program de sustenabilitate, deoarece ne dă posibilitatea de a realiza multe lucruri cu cheltuieli relativ mici. Dacă, prin urmare, noua Comisie înaintează propuneri specifice care merg în această direcţie, va putea de fapt să se inspire din preparativele actualei Comisii şi din politicile acesteia.
Andreas Mölzer
(DE) Dle preşedinte, mai ales în industria farmaceutică, cercetarea şi dezvoltarea sunt punctele cheie atunci când vorbim despre inovaţie şi combaterea bolilor, lucruri care, la rândul lor, sunt benefice pentru cetăţenii UE. Ce acţiuni va întreprinde Comisia împotriva companiilor farmaceutice care încearcă să combată comerţul paralel din sectorul medicamentelor? Va califica aceste măsuri ca anticoncurenţiale?
Günter Verheugen
Dle Mölzer, această chestiune nu intră în discuţie, deoarece a fost examinată amănunţit şi soluţionată, fiind legată de pachetul privind produsele farmaceutice, pe care Comisia l-a propus anul trecut. La Curtea Europeană de Justiţie avem o jurisprudenţă clară şi fără ambiguităţi pe această temă, care include comerţul paralel cu medicamente în sfera libertăţii pieţei interne şi, prin urmare, nu există niciun temei juridic pentru a combate acest lucru.
Pachetul privind produsele farmaceutice, propus de Comisie anul trecut, nu prevede nicio reglementare specifică care să afecteze în vreun fel în mod negativ comerţul paralel. În propunerile foarte importante şi cu efecte majore privitoare la protecţia împotriva medicamentelor contrafăcute în cadrul lanţului de distribuţie legal, se aplică exact aceleaşi reguli şi producătorilor de medicamente şi celor implicaţi în comerţul paralel. Nu există niciun fel de discriminare. Nu ştiu pe nimeni din Comisie care ar avea intenţia de a trata acest subiect.
Subiect: Informarea consumatorilor privind prețurile la energie
Comisia a inaugurat recent la Londra cel de"al doilea forum al cetățenilor pentru energie”. În declarația sa, Comisarul pentru protecția consumatorilor a insistat asupra importanței pentru consumatorii de energie de a dispune de facturile de gaz sau de electricitate, care constituie cel mai bun indicator pentru consumul de energie, acestea fiind simple și precise și permițând comparațiile între furnizori.
În afara acestor mari manifestări publice anuale, poate Comisia să indice concret cum intenționează să constrângă producătorii și distribuitorii de energie să atingă acest obiectiv esențial pentru cetățeni, având în vedere faptul că a refuzat să adopte "carta consumatorilor de energie” propusă de Parlament?
Meglena Kuneva
membră a Comisiei - Ca răspuns la prima întrebare, adresată de dl Tarabella, cu privire la preţurile energiei, pot declara că odată cu adoptarea celui de-al treilea pachet privind piaţa internă a energiei, importanţa cetăţeanului pe piaţa internă a energiei a crescut considerabil. Noile măsuri sunt destinate îmbunătăţirii funcţionării pieţei energetice cu amănuntul şi oferă o protecţie sporită a consumatorului. Aceste teme sunt discutate şi monitorizate în cadrul Forumului Energia cetăţenilor, creat cu scopul de a îmbunătăţi funcţionarea pieţei cu amănuntul în beneficiul consumatorilor individuali.
Forumul, la care participă reprezentanţi ai consumatorilor, ai industriei, autorităţi naţionale de reglementare în domeniul energiei şi administraţii naţionale, doreşte să îmbunătăţească implementarea legislaţiei din domeniul energetic şi poate dezvolta elemente pentru coduri de conduită care vor avea efecte de autoreglementare şi chiar cvasiobligatorii asupra industriei. În acest context, în cadrul primei întâlniri a forumului, care a avut loc în 2008, s-a creat un grup de lucru privind facturarea. Recomandările grupului de lucru sunt exemple de bune practici de facturare şi au fost prezentate şi aprobate în cea de-a doua întâlnire a forumului din 2009. Autorităţile de reglementare din domeniul energiei şi industria vor înainta rapoarte cu privire la implementarea recomandărilor de facturare în cadrul următorului forum, care este prevăzut a avea loc în toamna anului 2010.
Cel de-al treilea pachet privind piaţa internă a energiei a adus de asemenea un nou instrument destinat informării consumatorului - lista de verificare a consumatorului european de energie. Lista de verificare este un instrument care va ajuta la informarea consumatorilor din statele membre cu privire la drepturile lor - mai ales cu privire la facturare - şi va oferi asistenţă în implementarea şi aplicarea legislaţiei din domeniul energiei. Lista oferă consumatorilor informaţii simplificate, corecte şi practice privitoare la pieţele locale de energie. Armonizarea competenţelor autorităţilor de reglementare din domeniul energiei cu privire la protecţia consumatorilor, care va avea ca rezultat o monitorizare activă a pieţei, va asigura în şi mai mare măsură protecţia acestora.
Marc Tarabella
(FR) Dle preşedinte, dnă comisar, în răspunsurile dumneavoastră vorbiţi de fapt despre rezultatul unui al doilea raport în toamna anului 2010 şi despre cel de-al treilea pachet privind energia, care va fi monitorizat îndeaproape.
Între timp, ştiţi foarte bine că mii de plângeri transmise către organizaţiile de consumatori şi autorităţile naţionale de reglementare privesc lipsa totală de transparenţă a facturilor de gaze şi electricitate, din punctul de vedere al preţurilor şi al consumului real. Şi aceasta într-un moment în care Comisia şi statele membre deopotrivă subliniază în planurile lor privind energia nevoia de a reduce consumul şi posibilitatea de comparare a preţurilor în scopul eventual de a schimba furnizorul. Acesta a fost obiectivul principal al liberalizării.
De aceea, dnă comisar, voi trece direct la subiect întrebându-vă ce măsuri - şi utilizez pluralul - intenţionează Comisia să întreprindă, pe termen scurt, pentru a soluţiona aceste deficienţe. Aş dori de asemenea să subliniez că Comisia a respins Carta consumatorilor de energie propusă de Parlament - dna De Vits a propus această cartă - pe care chiar dumneavoastră aţi recomandat-o anterior.
Meglena Kuneva
membră a Comisiei - Dle Tarabella, întrebarea dvs. se concentrează foarte mult pe motivele respingerii cartei. Consultarea publică intitulată Către o Cartă privind consumatorii europeni de energie a fost lansată în iulie 2007. Rezultatele consultării au arătat că se ştiau foarte puţine despre drepturile existente ale consumatorului de energie.
Ideea unei carte care să creeze o legislaţie unică, acoperind drepturile consumatorilor care sunt în momentul de faţă incluse în mai multe directive europene şi în numeroase instrumente naţionale de punere în aplicare, a fost respinsă din motive juridice. Drepturile consumatorului de energie care figurează în legislaţia europeană existentă sunt deja obligatorii din punct de vedere juridic.
Întrebaţi de ce nu poate exista o factură standard pentru toţi consumatorii. Grupul nostru de lucru pe probleme de facturare, creat în cadrul primului forum Energia cetăţenilor, a confirmat că trebuie să se menţină dreptul industriei la autoreglementare, promovând inovarea în procesul de facturare. În acelaşi timp, ar trebui să se asigure o mai mare transparenţă şi comparabilitate a preţurilor şi serviciilor oferite consumatorilor.
Acurateţea facturării este în strânsă legătură cu frecvenţa contorizării. Frecvenţa contorizării nu este definită de legislaţia UE. Totuşi, această problemă este soluţionată prin metode inteligente de contorizare.
Aş dori de asemenea să subliniez că, în cadrul Forumului Energia cetăţenilor, am aprobat recomandările pentru bunele practici de facturare, al căror scop este să ofere consumatorilor informaţii simple şi clare despre facturile de gaze şi electricitate.
Prin intermediul tabloului de bord al pieţei de consum, prin care am cercetat mai multe pieţe de consum, am identificat faptul că piaţa de pe care primeam cele mai multe reclamaţii era piaţa electricităţii. Cea de-a doua este piaţa financiară, iar cea de-a treia este piaţa transportului local.
Din acest motiv, Comisia a lansat un studiu important privitor la piaţa cu amănuntul a electricităţii şi va prezenta rezultatele acestuia în cadrul forumului din 2010. Acesta este al doilea nivel de implementare a rezultatelor obţinute şi cred că, pe viitor, acesta va rămâne unul dintre cele mai puternice instrumente care ne vor ajuta să diagnosticăm funcţionarea pieţei cu amănuntul, mai ales în acest caz, care este de maxim interes şi care este foarte legat de servicii.
Chris Davies
Dacă pot continua întrebarea: ştim că există un potenţial imens pentru economia de energie în gospodării. Mă uit la factura mea de electricitate, cu mult interes, deoarece vreau să fac aceste economii şi, sincer, nu sunt deloc lămurit.
Dacă eu sunt nelămurit, atunci cred că şi mulţi dintre alegătorii mei sunt la fel. Autoreglementarea nu este suficientă. Clarificarea este o zonă în care Comisia Europeană ar putea aduce schimbări reale, care cred că ar fi întâmpinate favorabil de toţi oamenii şi ne-ar oferi un ajutor semnificativ în încercarea de a reduce emisiile care contribuie la încălzirea globală.
Vă rugăm să comunicaţi aceste lucruri Comisiei şi să vă mai gândiţi la ele.
Franz Obermayr
(DE) În prima jumătate a acestui an, preţurile ţiţeiului la producătorii de gaze au scăzut cu 40 %. Totuşi, această evoluţie a avut doar un slab impact pozitiv pentru consumatori, lucru foarte important în perioadele mai reci ale anului.
Ce paşi va întreprinde Comisia pentru a se asigura că şi consumatorii pot beneficia de pe urma acestor evoluţii pozitive ale preţurilor?
Meglena Kuneva
membră a Comisiei - Suntem cu toţii conştienţi de faptul că nu Comisia stabileşte preţurile. Ceea ce putem face noi şi ceea ce ne-am angajat să facem este să asigurăm transparenţa preţurilor.
Într-una dintre cele mai recente directive - Directiva din 2007 privind creditul de consum - le-am solicitat băncilor să pună la punct o metodologie comună pentru calcularea ratei dobânzii, pe baza căreia consumatorii să poată compara ofertele şi să găsească cea mai bună soluţie pentru ei. Avem câteva instrumente cu care putem lucra; este vorba despre practicile comerciale neloiale şi nucleul acestei directive este chiar transparenţa preţurilor.
Mai avem şi o altă directivă orizontală, cu privire la clauzele comerciale neloiale, care analizează dacă clauzele au legătură cu îmbogăţirea fără justă cauză. La acest lucru cred că făceaţi aluzie când aţi pus întrebarea despre preţuri.
Această problemă este în sarcina noastră şi trebuie de asemenea să facem tot posibilul pentru a ne asigura că şi aplicarea legislaţiei în toate statele membre din Europa se desfăşoară corespunzător, deoarece toate aceste directive depind foarte mult de modul în care sunt implementate. De aceea, propun Comisiei Europene să prezinte o comunicare cu privire la aplicarea legislaţiei. Aici intrăm pe un teren necunoscut, deoarece aplicarea legislaţiei este de obicei atribuţia statelor membre, dar trebuie să comparăm rezultatele şi să avem repere. De aceea - referindu-mă la întrebarea anterioară privitoare la contorizare şi la înţelegere - încurajăm cu tărie proiectul privitor la contorizarea inteligentă. Este posibil ca acesta să nu fie o iniţiativă paneuropeană, însă state precum Suedia, care deţine Preşedinţia, sunt printre pionierii din acest domeniu. Nu pot decât să încurajez pe toată lumea să ia în considerare acest exemplu şi să-l folosească la maximum. Aceasta ar putea duce la alte întrebări, cum ar fi modul de calculare al amprentei de carbon pe care o lăsăm cu toţii prin consumul de energie.
Revenind la alte domenii, Comisia a făcut şi mai multe cu privire la etichetarea eficienţei energetice şi la comparabilitatea crescută a preţurilor, încurajând utilizarea indicilor de consum, cum a fost cazul Italiei şi al altor state, deoarece acesta este un serviciu foarte bun, furnizat prin internet, care ajută consumatorii să se lupte pentru obţinerea unui preţ mai bun.
Totuşi, pentru ca acest lucru să se întâmple, trebuie să avem posibilitatea de a cumpăra peste hotare. Comerţul transfrontalier prin internet reprezintă în momentul de faţă numai 9 % în cadrul Uniunii Europene, aşadar datoria ne îndeamnă să finalizăm cea de-a doua fază a pieţei interne, care este piaţa cu amănuntul. Aceasta este una dintre verigile lipsă de pe piaţa internă şi sper foarte mult ca Parlamentul şi Comisia să grăbească adoptarea uneia dintre directivele importante propuse prin Directiva privind drepturile consumatorului, care are ca scop instituirea unui set de reglementări care să aducă mai multă siguranţă şi încredere - din punctul de vedere al consumatorilor şi al întreprinderilor - pentru îmbunătăţirea acestui nivel foarte scăzut al comerţului transfrontalier în Europa.
Subiect: Etichetarea produselor alimentare pentru consumatori
Ar putea Comisia să prezinte anchetele sau rapoartele pe care le-a realizat cu privire la produsele alimentare despre care se afirmă că au efecte benefice pentru sănătate și să precizeze dacă unele dintre aceste alimente au fost examinate sau testate pentru a verifica validitatea afirmațiilor respective, în scopul protecției consumatorilor?
Androulla Vassiliou
membră a Comisiei - Ca urmare a solicitării statelor membre şi a părţilor implicate, Comisia a propus Regulamentul privind menţiunile nutriţionale şi de sănătate înscrie pe produsele alimentare, care a fost adoptat în decembrie 2006 de către Parlament şi Consiliu.
Scopul regulamentului este să se asigure că menţiunile nutriţionale şi de sănătate de pe alimente sunt reale, clare şi bazate pe dovezi ştiinţifice general acceptate, astfel încât consumatorul să fie protejat în mod adecvat. Prin urmare, Comisia are ca scop să creeze o listă de menţiuni de sănătate permise, precum şi să actualizeze menţiunile nutriţionale permise. Regulamentul prevede proceduri de autorizare pentru a se asigura că se înscriu pe produse numai menţiuni de sănătate fundamentate ştiinţific.
Aceste proceduri implică în primul rând Autoritatea Europeană pentru Siguranţa Alimentelor, care evaluează fundamentarea menţiunilor de sănătate; în al doilea rând, Comisia, care propune proiecte de măsuri care autorizează sau resping în consecinţă menţiunile de sănătate; şi în al treilea rând, statele membre, care emit opinii în legătură cu măsurile propuse, în cadrul comitetului de reglementare.
Comisia a adoptat până acum patru regulamente care autorizează sau resping menţiuni de sănătate. Se va continua adoptarea unor măsuri similare, în conformitate cu evaluarea menţiunilor de sănătate de către Autoritatea Europeană pentru Siguranţa Alimentelor, asigurându-se astfel informarea veridică a consumatorilor.
Jim Higgins
(GA) Aş dori să-i mulţumesc doamnei comisar pentru răspunsul său. Salut acest studiu şi ancheta asupra producţiei alimentare care este derulată de Autoritatea Europeană pentru Siguranţa Alimentelor, deoarece s-a dovedit acum că cumpărătorii sunt gata să plătească mai mult pentru un aliment care aduce beneficii pentru sănătate.
Până la urmă, cel mai important lucru este să respectăm noile reglementări şi să insistăm asupra întreprinderilor pentru ca ele să fie întru totul cinstite, din punctul de vedere al cantităţii de informaţii pe care o oferă, astfel încât să nu spună lucruri false oamenilor care doresc să cumpere respectivele alimente.
Androulla Vassiliou
membră a Comisiei - Nu pot decât să fiu de acord cu onorabilul deputat. Acesta este exact motivul pentru care am prezentat acest regulament.
Trebuie să spun că am fost uimiţi de numărul de cereri primite. Aşteptam doar câteva sute şi am primit de fapt 44 000 de astfel de cereri. Am consolidat aceste 44 000 de cereri într-un grup de 4 000 şi le-am înaintat Autorităţii Europene pentru Siguranţa Alimentelor (EFSA) pentru un aviz. Acesta este motivul pentru care EFSA nu va avea posibilitatea de a finaliza examinarea tuturor celor 4 000 de cereri până în decembrie 2010.
Dar cred că este foarte important pentru consumatori ca noi să finalizăm acest proces şi ca ei să ştie exact în momentul în care văd o menţiune nutriţională sau văd un produs în supermarket cu o astfel de menţiune nutriţională pe el că respectiva informaţie se bazează pe fapte ştiinţifice şi că nu induce în niciun fel în eroare.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Aş dori să-i mulţumesc doamnei comisar pentru aceste informaţii - ceea ce faceţi este, într-adevăr, extrem de important.
Mai mult de 40 000 de firme au înaintat cereri pentru o decizie care să confirme că produsele lor sunt conforme cu cele mai înalte cerinţe şi criterii. Totuşi, ce se va întâmpla dacă primesc această confirmare şi, de fapt, produsele, după o anumită perioadă de timp, nu mai respectă toate cerinţele sau toţi parametrii descrişi pe etichetă? Ce se va face mai ales cu privire la marile concerne internaţionale? Au obţinut consimţăminte şi aprobări şi menţionează aceasta pe etichetă, dar, de fapt, lucrurile stau cu totul altfel. Ce se va întâmpla atunci?
Paul Rübig
(DE) M-ar interesa să ştiu în ce mod intenţionaţi ca, pe viitor, să etichetaţi şi să puneţi pe piaţă produsele regionale oferite spre vânzare la faţa locului, certificându-le prospeţimea şi calitatea înaltă?
Androulla Vassiliou
membră a Comisiei - Răspunsul meu la ultima întrebare este nu, aceasta este cu totul altceva. Este vorba despre originea produsului. Acum discutăm despre menţiunile de sănătate înscrise pe ambalaje. Atunci când un producător afirmă că un produs este bun pentru sănătate, dintr-un motiv sau altul, atunci trebuie să existe şi dovada ştiinţifică că aşa şi este.
Cu privire la cealaltă întrebare, desigur că EFSA examinează menţiunile de sănătate care au făcut obiectul cererilor de aprobare, pe baza dovezilor ştiinţifice furnizate în momentul înaintării cererii.
Evident, dacă se prezintă nişte informaţii bazate pe dovezi ştiinţifice şi producătorul modifică apoi produsul, aceasta este evident o fraudă şi se vor întreprinde acţiuni împotriva respectivului producător, deoarece nu numai că induce în eroare publicul, ci îl şi fraudează.
Subiect: Diferențe în privința drepturilor consumatorilor
În foarte multe cazuri alegătorii se adresează deputaților în PE care îi reprezintă în legătură cu probleme referitoare la drepturile consumatorilor pe perioada când aceștia trăiesc sau călătoresc într-un alt stat membru. Ce măsuri ia Comisarul pentru a promova cunoașterea și înțelegerea drepturilor consumatorilor care diferă de la un stat membru la altul?
Meglena Kuneva
membră a Comisiei - Întrebarea se referă la diferite drepturi ale consumatorilor şi vine la momentul oportun. În toate statele membre, există instituţii şi organizaţii care au sarcina de a promova cunoaşterea şi înţelegerea drepturilor consumatorilor în rândul cetăţenilor lor.
O listă a acestor instituţii şi organizaţii naţionale este disponibilă pe site-ul de internet. Desigur, vă pot indica adresa site-ului. Este http://ec.europa.eu/consumers/empowerment/cons_networks_en.htm şi este foarte interesant de consultat.
Comisia promovează informarea cu privire la drepturile consumatorului prin diverse instrumente. Sponsorizăm o reţea de centre pentru consumatori la nivelul UE, care le oferă acestora informaţii cu privire la drepturile lor atunci când fac cumpărături peste hotare şi le oferă sprijin atunci când ceva nu merge bine şi doresc să fie despăgubiţi. Site-urile de internet ale centrelor, broşurile şi pliantele explică consumatorilor care sunt drepturile lor, de exemplu atunci când fac cumpărături online, când închiriază o maşină sau îşi fac rezervări pentru vacanţă în alt stat membru.
Comisia ar recomanda prin urmare ca deputaţii din Parlamentul European să-şi îndrume alegătorii către centrul european pentru consumatori aflat în ţara lor. Mai mult, Comisia desfăşoară campanii de informare în statele membre care s-au alăturat recent UE, pentru a informa populaţia asupra drepturilor consumatorului şi pentru a promova organizaţiile naţionale şi instituţiile prin care consumatorii pot beneficia de ajutor şi asistenţă.
Comisia promovează de asemenea cunoaşterea drepturilor prin iniţiativele sale de educare a cetăţenilor, cum ar fi "Agenda Europa”, adresată elevilor între 15 şi 18 ani, şi Dolceta - un site web adresat adulţilor şi profesorilor.
În ultimul rând, dar nu mai puţin important, în octombrie 2008, Comisia şi-a prezentat propunerea de directivă în domeniul drepturilor consumatorului, care face în acest moment obiectul unor negocieri în Parlament şi Consiliu.
Această directivă, dacă va fi adoptată, va reduce fragmentarea actuală a acquis-ului din domeniul drepturilor consumatorului şi se va asigura că toţi consumatorii din UE beneficiază de un set unic şi simplu de drepturi, ceea ce va face mai uşoară desfăşurarea de campanii de educare paneuropene în sfera drepturilor consumatorului.
Comisia desfăşoară în momentul de faţă cercetări şi strângeri de date cu privire la informaţiile pentru consumatori la punctul de vânzare şi intenţionează să consulte experţi în piaţa cu amănuntul, organizaţii de consumatori şi alte părţi implicate înainte de a propune măsuri concrete.
Am şi alte veşti care sunt foarte importante pentru noi. Avem două noi extensii ale site-ului informativ Dolceta. Am adăugat două noi domenii la acesta: unul se referă la consumul durabil şi celălalt la serviciile de interes general, aşadar ne extindem portalul de informare.
Gay Mitchell
Îi mulţumesc doamnei comisar pentru răspuns. Aş dori să o întreb dacă este la curent cu faptul că oamenii care, după cum a menţionat, cumpără de pe internet, spre exemplu, carduri de fidelitate pentru hoteluri sau orice altceva, întâmpină dificultăţi în a găsi pe cineva căruia să-i poată adresa o reclamaţie? De cele mai multe ori găsesc doar o căsuţă poştală şi doar arareori un număr de telefon sau o adresă de e-mail. Dnă comisar, le veţi solicita celor care vând produse să aibă un număr de contact direct, la care persoanele care întâmpină dificultăţi să poată suna şi să intre în contact cu cei care le-au vândut produse sau servicii necorespunzătoare calitativ?
Meglena Kuneva
membră a Comisiei - Această problemă ţine foarte mult de autorităţile publice din statele membre. Comisia ar putea cere să vadă dacă există autorităţi publice care se ocupă de aceste lucruri. Avem o reţea de astfel de autorităţi. Strângem informaţii la anumite intervale de timp, însă ne concentrăm, la nivelul subsidiarităţii, asupra a ceea ce am putea face la nivel transfrontalier sau paneuropean. Altfel, acest domeniu este foarte fragmentat de la un stat la altul. Este o parte a educaţiei şi, după cum ştim, educaţia este în mare măsură în sarcina statelor membre.
Cu privire la reclamaţii, ceea ce fac eu este să strâng laolaltă toate reclamaţiile şi, în cadrul tabloului de bord privind piaţa de consum, văd la ce nivel sunt aceste reclamaţii, le compar cu satisfacţia consumatorilor şi apoi trag concluziile necesare cu privire la modul în care sunt trataţi consumatorii. Aveţi în totalitate dreptate că trebuie să comparăm câte reclamaţii vin din diferite domenii. De aceea, propunem şi în acelaşi timp lucrăm la un formular comun de reclamaţie pentru întreaga Europă, deoarece informaţiile care ajung în acest moment la autorităţile publice din ţara X nu sunt transmise în acelaşi mod ca şi cele din ţara Z. Dacă avem acest formular comun de reclamaţie, aceasta nu înseamnă că Comisia va deveni un fel de ombudsman al chestiunilor privind protecţia consumatorului, ci că ne vom dezvolta politicile ca urmare a acestor reclamaţii şi vom deveni mai relevanţi pentru cetăţeni. Cred că acesta este într-adevăr un proiect important pentru viitor.
Avem drepturi destul de limitate de intervenţie asupra modului în care statele membre tratează reclamaţiile naţionale şi asupra modului în care răspund la acestea. Am putea crea un tablou de bord şi putem stabili nişte repere, dar nu putem substitui prezenţa statului membru respectiv.
Sunt foarte nerăbdătoare să continui în Comisia Europeană, alături de Parlament, să creez repere şi să măsor modul în care sunt trataţi consumatorii şi cât investesc statele membre în această politică. Cred că este o investiţie foarte bună, mai ales acum, într-o perioadă economică dificilă, să vedem cum sunt trataţi consumatorii, deoarece aceasta ne va da informaţii bune despre piaţă.
Malcolm Harbour
Dle preşedinte, doream în mod special să fiu aici în această seară deoarece cred că aceasta este ultima ocazie pe care o are dna Kuneva de a ni se adresa în calitate de comisar şi doream să adresez două întrebări.
Mai întâi, ar fi dumneaei de acord cu mine că informaţiile şi activitatea privitoare la consumatori şi, de asemenea, munca dumneaei, s-au dezvoltat în mod dramatic în timpul mandatului său de prim comisar a cărui responsabilitate s-a concentrat în mod specific asupra consumatorilor?
În al doilea rând, ar fi de acord cu mine că este crucial ca în viitoarea Comisie să continuăm să avem un comisar care să fie dedicat problemelor consumatorilor? Am auzit veşti îngrijorătoare cum că acest lucru nu se va întâmpla în noua Comisie şi doream să-i ofer ocazia de a ne prezenta opinia sa în această seară.
Meglena Kuneva
membră a Comisiei - Am avut privilegiul de a lucra cu dl Harbour şi aceasta mi-a făcut mare plăcere, aşadar vă rog să-mi permiteţi să vă mulţumesc în mod special şi personal pentru această ocazie din timpul ultimilor trei ani. Credeţi-mă, voi rămâne un politician foarte dedicat economiei de piaţă, deoarece piaţa nu este simplă, ci este un fel de laborator pentru drepturile civile. Sunt foarte bucuroasă că suntem atât de aproape de aceste drepturi, care sunt acum aşa de importante pentru întreaga umanitate, şi anume drepturile privind mediul înconjurător.
Portofoliul legat de protecţia consumatorilor este într-adevăr foarte important. Este vorba despre piaţă şi despre piaţa cu amănuntul, însă mai este ceva, ceva suplimentar, şi anume problema drepturilor, aplicarea legii, reclamaţiile consumatorului şi modul de a concepe o politică mai relevantă.
Sunt foarte sigură că preşedintele Barroso va găsi echilibrul adecvat, deoarece în discursul său a menţionat că trebuie să găsim verigile lipsă de pe piaţa internă. Cred că una dintre aceste verigi lipsă este piaţa cu amănuntul. Sunt foarte sigură că preşedintele va acorda toată atenţia problemelor consumatorilor, într-un mod sau altul, şi sunt convinsă că politica va rămâne foarte stabilă. Totuşi, voi transmite mai departe mesajul.
Subiect: Societățile de închirieri auto
Aprobă Comisia Europeană practica societăților de închirieri auto care solicită consumatorilor, înainte de închiriere, să achite costul umplerii rezervorului la capacitatea maximă, deși consumatorul poate restitui autoturismul societății de închirieri auto cu rezervorul plin pe jumătate, iar în acest caz consumatorul nu beneficiază de nicio rambursare?
Este această practică în conformitate cu Directiva privind pachetele de servicii pentru călătorii (90/314/CEE)
Meglena Kuneva
membră a Comisiei - Comisia este foarte conştientă de această practică a firmelor de închiriere de autovehicule şi a răspuns la mai multe întrebări parlamentare şi la reclamaţii ale cetăţenilor privitoare la aceasta. Personal, primesc multe reclamaţii de acest tip.
Am spus mai înainte că o asemenea practică este inacceptabilă dacă are ca rezultat faptul că consumatorii trebuie să plătească pentru combustibilul pe care nu l-au folosit, fără a fi clar informaţi în prealabil despre aceasta. Directiva privind pachetele de servicii pentru călătorii se aplică numai dacă închirierile de maşini sunt incluse în pachetele de vacanţă. Totuşi, Directiva privind pachetele de servicii pentru călătorii nu reglementează această problemă specifică. Pe de altă parte, aceste practici ar putea fi contrare Directivei privind practicile comerciale neloiale şi Directivei privind clauzele contractuale abuzive.
Mai întâi de toate, în conformitate cu Directiva privind clauzele contractuale abuzive, clauzele şi condiţiile standard nu trebuie să fie în mod semnificativ în detrimentul consumatorilor. Mai mult, clauzele contractuale ar trebui redactate într-un limbaj clar şi inteligibil. Se poate argumenta că o clauză care are ca rezultat faptul că clienţii plătesc practic pentru ceva ce nu au consumat este incorectă.
În al doilea rând, Directiva privind practicile comerciale neloiale îi obligă pe comercianţi să respecte standardele de diligenţă profesională. Comercianţii trebuie să fie deschişi şi oneşti cu privire la caracteristicile principale ale serviciilor furnizate. Firmele de închirieri de autovehicule care nu-şi informează clienţii asupra faptului că combustibilul neconsumat nu se rambursează încalcă această directivă. Această practică poate fi de asemenea considerată contrară standardelor de diligenţă profesională pe care directiva respectivă le impune comercianţilor.
Totuşi, onoratul deputat ar trebui să fie conştient că este în sarcina autorităţilor naţionale de aplicare a legii să determine dacă astfel de practici sunt necinstite şi să acţioneze în justiţie societăţile care se fac vinovate. Comisia nu are astfel de puteri de aplicare a legii; consumatorii care au achiziţionat servicii transfrontaliere pot totuşi să adreseze reclamaţii centrului european pentru consumatori din ţara lor, centru care ar trebui să îi poată ajuta să primească despăgubiri de la comercianţii din alte state ale UE.
Însă cred că trebuie să facem tot posibilul pentru a ne asigura că nu există lacune în legislaţie. Consumatorii nu trebuie să rămână cu o senzaţie de nedreptate, lipsă de speranţă sau neajutorare.
Pat the Cope Gallagher
Permiteţi-mi să-i mulţumesc doamnei comisar pentru răspunsul dumneaei şi să-i doresc toate cele bune în ceea ce va întreprinde după terminarea mandatului de comisar.
Această practică este prevalentă în toată Uniunea - consumatorii care închiriază o maşină cred că au făcut o afacere rezonabilă - înţelegem problema cu asigurările, care este foarte importantă - însă li se spune mai apoi că trebuie să returneze maşina fără combustibil.
În mod sigur trebuie să existe o directivă pe care aceste societăţi o încalcă. Cred că nu este suficient ca Comisia să spună că acest lucru poate fi rezolvat printr-o comunicare cu centrele pentru consumatori din diferite state. Cred că aceasta este o problemă majoră. Ar trebui exprimat un mesaj clar care să afirme că ne aflăm în prezenţa unui caz de extorcare. Oamenii care merg în concediu iau de obicei o maşină numai până la destinaţie şi înapoi; ştiu că mulţi dintre alegătorii mei au folosit combustibil în valoare de 15 euro, însă alimentarea i-a costat 60 de euro. Iar diferenţa este de 45 de euro, fiindcă, pentru o maşină obişnuită, un plin costă 60 de euro.
Acest lucru este ceva ce trebuie analizat şi sper că viitoarea Comisie şi viitorul comisar să îşi asume responsabilităţi în această direcţie şi să facă ceva concret.
Meglena Kuneva
membră a Comisiei - După cum s-a mai spus, autorităţile naţionale sunt cele care trebuie să aplice legile relevante şi, oricât de critici suntem faţă de instituţiile noastre europene, cred că nu trebuie să uităm că acţionăm în conformitate cu principiul subsidiarităţii şi că există anumite sfere în care Comisia nu poate întreprinde o acţiune directă.
Cred că ar fi foarte adecvat dacă am sublinia responsabilitatea statelor membre; pe de altă parte, cred că avem o acţiune pozitivă din partea Parlamentului, deoarece, în momentul de faţă, Comisia pentru piaţa internă şi protecţia consumatorilor (IMCO) lucrează la un raport din proprie iniţiativă cu privire la protecţia consumatorului, raportoarea fiind dna Anna Hedh. Aşa cum s-a convenit în timpul ultimei reuniuni a Comisiei IMCO, acest raport din proprie iniţiativă va acoperi atât tabloul de bord al pieţei de consum, cât şi aplicarea legislaţiei despre care vorbim, pentru care Comisia a emis o comunicare în data de 2 iulie 2009.
Încercăm să tratăm problema aplicării legii, însă fără statele membre ne va fi foarte dificil să reuşim. Însă recunosc în totalitate gravitatea problemei - credeţi-mă, împărtăşesc aceeaşi nelinişte, primind numeroase reclamaţii şi neavând posibilitatea de a avea un instrument practic de îndrumare şi de soluţionare a acestei probleme în locul statelor membre.
Seán Kelly
Am închiriat o maşină în Frankfurt, pentru prima mea zi în Parlament. Rezervorul era plin şi era plătit de către firmă. A trebuit să-l returnez tot plin. Aceasta este cea mai bună şi mai corectă practică. Poate Comisia să asigure sau să recomande aplicarea acestei practici în întreaga Uniune Europeană? Este corectă, este transparentă şi este adecvată.
Malcolm Harbour
Acesta este un domeniu în care am avut personal discuţii cu firmele de închiriere de autovehicule. Mai sunt şi alte probleme în afară de aceasta: de exemplu, pretenţiile de despăgubire neaşteptat de mari şi maşini care nu au făcut obiectul inspecţiei tehnice. De aceea, mă întreb dacă doamna comisar va fi de acord cu mine că, în conformitate cu dispoziţiile Directivei privind serviciile referitoare la furnizarea transfrontalieră de servicii, statele membre sunt încurajate în mod explicit să-şi promoveze propriile coduri de conduită pentru furnizarea transfrontalieră de servicii. Aceasta pare a fi exact zona în care ar trebui să încurajăm statele membre, probabil cu ajutorul Comisiei, să-i adune laolaltă pe operatorii de închiriere de autovehicule şi să le solicite să elaboreze un cod de conduită pe care vor trebui să-l semneze operatorii cu reputaţie şi care va acoperi problemele pe care colegii mei le-au prezentat, pe lângă alte probleme importante privind consumatorii.
Meglena Kuneva
membră a Comisiei - Cred că aceasta este una dintre cele mai importante idei pe care trebuie să le dezvoltăm pe viitor. Mai întâi de toate, este vorba despre Directiva privind serviciile, deoarece, evident, economia şi vieţile noastre depind atât de mult de servicii şi nu putem pur şi simplu să lăsăm ca firmele cu o reputaţie proastă să afecteze un întreg segment de industrie.
Trebuie să luptăm împotriva relelor practici şi trebuie întotdeauna să protejăm consumatorii. Însă, est modus in rebus, trebuie să identificăm responsabilitatea respectivului stat membru şi a Comisiei.
Avem o reţea de autorităţi publice prin intermediul căreia ne facem auziţi în statele membre. Dacă avem un fel de cod de conduită, la care s-a referit dl Harbour, sau dacă detectăm o încălcare a legislaţiei sau practici comerciale neloiale, centrele şi diferitele autorităţi publice pot fi sfătuite să verifice toate serviciile de închiriere de autovehicule din statele membre şi să cureţe piaţa.
Am făcut acest lucru cu liniile aeriene, ale căror site-uri de internet ofereau bilete, am făcut acest lucru cu tonurile de apel şi cu electronicele. De ce să nu ne concentrăm eforturile şi să reglementăm aplicarea unor astfel de reguli şi în industria închirierilor de autovehicule?
Subiect: Programul de acțiune pentru reducerea poverii administrative în Uniunea Europeană
În ianuarie 2007, Comisia a lansat programul de acțiune pentru reducerea poverii administrative în Uniunea Europeană în scopul evaluării costurilor administrative cauzate de legislația europeană și al reducerii cu 25 % a obstacolelor administrative până în anul 2012. Trebuie remarcat faptul că acest program de acțiune este finanțat prin programul pentru competitivitate și inovare (PCI).
Cum evaluează Comisia progresele înregistrate de programul de acțiune menționat anterior și impactul acestuia asupra competitivității întreprinderilor europene?
Günter Verheugen
Dle Papastamkos, această întrebare îmi dă ocazia de a vă relata o frumoasă poveste de succes. Programul de acţiune pentru reducerea sarcinii administrative în Uniunea Europeană este unul dintre pilonii programului pentru o mai bună legiferare. Am menţionat pentru întâia oară în primăvara anului 2006 că intenţionam să reduc costurile birocraţiei cu care se confruntă întreprinderile europene ca rezultat al reglementărilor europene cu 25 % până în 2010 şi că ar fi necesar, în această privinţă, ca Comisia să înainteze propuneri în acest sens până la finele anului 2009.
Comisia nu numai că a înaintat propunerile relevante, ci a făcut chiar mai mult decât atât. A făcut acest lucru pe baza unei cuantificări pe care am realizat-o pe teritoriul întregii Europe. Oricine poate spune că reduce costurile cu 25 %, pe când, de fapt, nimeni nu ştie cât de ridicate sunt costurile birocratice în Europa. De aceea, am organizat cea mai mare cuantificare posibilă, prin intermediul căreia am dorit să determinăm care sunt costurile reale care derivă din actele legislative europene şi din implementarea acestora pentru întreprinderile europene, din punctul de vedere al documentaţiei, statisticilor, informaţiilor şi altor aspecte similare.
Rezultatele au fost, în mare, cele pe care le aşteptam. Întreprinderile europene cheltuiesc 124 de miliarde de euro pe an cu acest tip de birocraţie, ceea ce înseamnă aproape jumătate din toate costurile totale cu birocraţia ale întreprinderilor europene. Cu alte cuvinte, producem 50 % din aceste costuri aici la Strasbourg sau la Bruxelles.
Cu privire la presa britanică şi la deputaţii britanici din Parlament, doresc să adaug în mod specific că ar fi complet greşit să tragem de aici concluzia că însăşi piaţa internă cauzează costuri birocratice în valoare de 124 de miliarde de euro. Dacă nu am avea aceste reglementări europene, ar exista 27 de seturi diferite de reglementări naţionale în toate aceste zone, iar povara suportată de întreprinderile europene - în măsura în care participă la piaţa internă - ar fi mult mai mare. Vreau să subliniez foarte clar acest lucru, chiar cu tărie, deoarece am obosit să tot aud comentarii calomniatoare despre costurile pieţei interne, vehiculate de anumite canale media din Europa. Cu toate acestea, credem că 124 de miliarde de euro reprezintă o cifră mult prea ridicată şi, prin legi mai bune, am putea atinge obiectivele legislaţiei europene şi putem reduce costurile implicate.
Comisia a înaintat aşadar propunerile adecvate, iar rezultatul este după cum urmează - aş dori să vă ofer numai cifrele. Măsurile adoptate deja de legiuitori - şi câteva dintre ele sunt deja în vigoare - reduc costurile cu birocraţia ale întreprinderilor europene cu 7 miliarde de euro pe an. Economiile potenţiale rezultate din măsurile propuse Comisia şi pe care legiuitorii nu le-au adoptat încă se ridică la suma de 31 miliarde de euro pe an. Comisia lucrează în momentul de faţă la propuneri suplimentare, pe care le va prezenta în scurt timp şi care vor da posibilitatea unor economii suplimentare de 2 miliarde de euro, ceea ce va însemna că vom avea economii potenţiale totale de peste 40 de miliarde de euro pe an. Se va depăşi astfel ţinta iniţială de reducere cu 25 % a acestor costuri, cu condiţia ca măsurile să fie adoptate de către legiuitori.
Mai am un comentariu final, şi anume că programul este suplimentat de programe naţionale corespunzătoare în toate statele membre. Sunt mulţumit să vă pot informa că toate cele 27 de state membre au în acest moment în funcţiune programe comparabile. Totuşi, nu veţi fi surprinşi dacă vă spun că niciunul dintre statele membre nu a reuşit până în acest moment să atingă cifrele de succes pe care vi le-am prezentat astăzi în legătură cu măsurile luate de UE.
Georgios Papastamkos
(EL) Dle preşedinte, dle comisar, în programul de acţiune al Comisiei din data de 22 octombrie vă referiţi, printre altele, la scutirea microîntreprinderilor de la unele cerinţe contabile. După părerea mea, dle comisar, există alte obstacole mai importante, de natură legislativă, administrativă şi fiscală. Puţine microîntreprinderi au activităţi de natură transfrontalieră; există cu mult mai multe microîntreprinderi care au nevoie de certificarea oferită de ştampila contabilului pentru a obţine accesul la finanţarea prin bănci şi transparenţa tranzacţiilor lor. Aş dori să primesc un răspuns de la dumneavoastră cu privire la această întrebare specifică.
Günter Verheugen
Dle Papastamkos, probabil că-mi cunoaşteţi opinia personală, care este, de fapt, chiar puţin mai radicală decât a dumneavoastră. Opinia mea înrădăcinată este că microîntreprinderile care nu operează pe piaţa internă nu ne privesc în niciun fel - nu privesc nici legiuitorii europeni şi nici Comisia.
Vă daţi seama, totuşi, dle Papastamkos, că dumneavoastră şi cu mine suntem în minoritate în această chestiune. De fiecare dată când Parlamentul se reuneşte în şedinţă - şi mai ales pe durata timpului alocat întrebărilor - aud un număr de propuneri referitoare la conduita de afaceri a întreprinderilor mici şi a microîntreprinderilor. Cu alte cuvinte, dle Papastamkos, aveţi de desfăşurat multă muncă de convingere.
Totuşi, prin introducerea testului special IMM - cu alte cuvinte testul pentru întreprinderile mici şi mijlocii - pentru evaluarea impactului, Comisia s-a asigurat că se acordă o atenţie foarte specifică impactului asupra întreprinderilor mici, medii şi microîntreprinderilor şi, acolo unde este posibil, principiul este că microîntreprinderile sunt exceptate de la aceste reguli.
Vă voi da un exemplu în această privinţă. Comisia a propus exceptarea microîntreprinderilor de la reglementările europene privitoare la declaraţiile financiare. Această măsură va face ca astfel de întreprinderi să-şi diminueze costurile cu 7 miliarde de euro pe an. Îmi pare rău să vă informez că comisia competentă a Parlamentului European a respins propunerea Comisiei şi regret să vă aduc la cunoştinţă că există o opoziţie organizată faţă de această propunere - sunt sigur că vă puteţi imagina cine anume organizează această opoziţie. În ciuda acestui lucru, Comisia îşi susţine în continuare propunerea. Este un element cheie al politicii noastre pentru întreprinderile mici şi mijlocii, precum şi pentru diminuarea costurilor cu birocraţia ale microîntreprinderilor.
Subiect: Turismul în temeiul tratatului de la Lisabona
Poate Comisia să specifice planurile pe care le-a elaborat, în termeni de acțiuni pregătitoare și alte inițiative, pentru a pregăti terenul creării competenței în domeniul turismului în temeiul Tratatului de la Lisabona (Articolul 195 din Tratatului privind funcționarea Uniunii Europene), în ipoteza intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona?
Poate Comisia prezenta comentarii în legătură cu dezvoltarea unor sinergii între politica privind turismul și cea de dezvoltare regională, cu referiri specifice la regiunile UE marginalizate geografic și economic?
Günter Verheugen
Dle Kelly, din punct de vedere strict juridic, Tratatul de la Lisabona aduce cu sine o schimbare, prin aceea că presupune că turismul este o competenţă de nivelul trei a Comunităţii, cu alte cuvinte, Comunitatea poate acţiona pentru suplimentarea activităţilor statelor membre, dar nu poate promova nicio legislaţie de armonizare în acest domeniu. În practică, Tratatul de la Lisabona nu reprezintă nicio schimbare faţă de status quo, de vreme ce am realizat în această privinţă tot ceea ce primeşte acum o bază juridică prin Tratatul de la Lisabona, cu câţiva ani în urmă, graţie unei forme de colaborare voluntară cu statele membre. Aceasta înseamnă că, acum câţiva ani, statele membre au fost de acord ca Comisia să joace un rol în politica privind turismul. De fapt, am putut adopta o întreagă gamă de decizii specifice împreună cu statele membre.
Faptul că turismul îşi va avea acum propriul său loc în tratatele Europei înseamnă că turismul va câştiga în importanţă în cadrul creşterii noastre globale şi a politicii de ocupare a forţei de muncă. Dacă s-ar putea ca viitoarea Comisie să moştenească ceva de la mine, atunci aş vrea să fie acest lucru. Există un enorm potenţial de creştere în această zonă şi acesta ar putea fi valorificat şi mai bine prin intermediul unei colaborări ingenioase şi inteligente între statele membre şi instituţiile comunitare. Este foarte clar că Europa rămâne cea mai atrăgătoare destinaţie pentru turiştii din întreaga lume. Totuşi, avem de întreprins schimbări structurale imense. Trebuie să facem faţă unei competiţii enorme, care vine mai ales din Asia. Trebuie să facem tot posibilul pentru a ne asigura că Europa rămâne destinaţia turistică numărul unu la nivel mondial.
Dacă ar fi să mă întrebaţi care ar fi, în opinia mea, cerinţa de maximă prioritate, aş spune că toţi furnizorii de servicii turistice - regiunile, statele membre şi instituţiile comunitare - trebuie să facă mai multe pentru a face ca Europa să devină şi mai cunoscută în lume ca brand turistic şi ca marcă de calitate. Am întreprins primii paşi în această direcţie şi consider că mai sunt multe lucruri de făcut în această privinţă. Sper că, pe baza semnalului politic clar pe care îl dau Tratatul de la Lisabona şi includerea în acesta a turismului, vom putea vedea, în următorii ani, o mai mare exploatare aici în Parlament, în Consiliu şi în Comisie, a oportunităţilor care există în promovarea turismului european şi în creşterea vizibilităţii sale. Sunt absolut convins că acesta este un domeniu în care există posibilităţi considerabile pentru obţinerea unei creşteri sporite şi în care, mai presus de toate, putem furniza locuri de muncă în zone ale Europei în care nu există alternative practice, în care numai turismul poate oferi locuri de muncă cu adevărat bune.
Seán Kelly
Iniţial, am fost puţin surprins de remarcile din deschidere ale dlui comisar, însă dumnealui a clarificat mai apoi situaţia. Sunt destul de mulţumit, de vreme ce afirmă că noua comisie poate analiza această chestiune. Există oportunităţi excelente pentru dezvoltarea turismului pe teritoriul Uniunii Europene şi sunt bucuros să lucrez cu Comisia şi să facem tot ce ne stă în putinţă, deoarece ne aflăm într-adevăr în faţa unei oportunităţi. Este foarte important să arătăm că Tratatul de la Lisabona lucrează pentru oameni şi creează locuri de muncă, mai ales în turism, aşadar sunt destul de satisfăcut de răspuns şi nu mai este nevoie de un răspuns suplimentar.
Jörg Leichtfried
(DE) De fiecare dată când discutăm despre turism la nivel european - acum ştiu că nu vom avea în continuare o opţiune legislativă în acest domeniu nici pe viitor - dăm peste o problemă majoră care priveşte turismul, transportul şi protecţia mediului, şi anume perioada europeană de concedii, care nu a fost armonizată, integrată sau aliniată. Aş avea acum o întrebare pe care aş dori să v-o adresez, având în vedere vasta dumneavoastră experienţă în calitate de comisar, şi anume: vedeţi pe viitor vreo posibilitate pentru ca perioada concediilor din Europa să fie coordonată - poate nu pe o bază statutară, iniţial - ci să se înceapă să se coordoneze, astfel încât acest haos, cu concedii care încep deodată într-o zi de sâmbătă, în acelaşi timp şi peste tot, să înceteze şi să devenim mai flexibili în această privinţă şi, în cele din urmă, să putem într-o oarecare măsură să coordonăm imaginea de ansamblu?
Nikolaos Chountis
(EL) Dle preşedinte, dle comisar, întrebarea mea suplimentară vă va oferi ocazia de a-mi da un răspuns, deoarece întrebările pe care vreau să le adresez au fost deja întărite prin răspunsurile pe care le-aţi dat până acum. Criza economică mondială a avut un efect negativ şi asupra turismului. Luând aşadar în considerare importanţa economică a turismului pentru Europa şi pentru anumite state, cum ar fi Grecia, ţara mea de origine, aş dori să vă întreb următoarele: în primul rând, ce măsuri intenţionează Comisia să ia pentru a consolida şi asigura locurile de muncă din industria turismului din cadrul Uniunii Europene? În al doilea rând, ce iniţiative va adopta Comisia pentru a întări turismul intern în Europa? Şi în al treilea rând, ce măsuri veţi adopta pentru a atrage turişti din alte state din afara Uniunii Europene?
Günter Verheugen
Dle Leichtfried, cu privire la prima întrebare, aş spune că putem întotdeauna să încercăm. În timpul Preşedinţiei austriece, au existat câteva tentative de coordonare a începutului perioadei de concedii, fără a fi însă încununate de succes. Aş pleda în favoarea unei alte încercări, însă aş recomanda de asemenea să ne abţinem de la a avea aşteptări exagerate.
Noţiunea care prevalează în anumite zone turistice, conform căreia este posibil să se coordoneze perioadele de concediu în Europa astfel încât aceste zone turistice să poată fi la capacitate maximă pe tot parcursul anului este o iluzie şi, în paranteză fie spus, nu ar beneficia în niciun caz de susţinerea mea. Toată lumea are dreptul la un concediu în momentul în care doreşte şi atunci când valoarea de recuperare este maximă. Aveţi perfectă dreptate, totuşi, când spuneţi că statele vecine ar trebui să facă pregătiri, astfel încât perioada lor de concediu să nu trebuiască să înceapă în acelaşi timp peste tot. Acestea sunt lucruri care cred că pot fi îndeplinite nu numai din punctul de vedere al politicii de turism, ci ele ar trebui să fie serios tratate din perspectiva politicii de mediu şi de transport.
Cât despre întrebarea adresată de dl Chountis, am făcut cercetări amănunţite privind impactului crizei economice asupra turismului şi am constatat, de la cele 50 000 de părţi interesate din Europa, că oamenii tot pleacă în concediu - nu renunţă la călătoriile din concediu - însă călătoresc mai aproape, cheltuiesc mai puţini bani şi este mai probabil să plece în concediu undeva în propria lor ţară. Aceşti oameni pretind totuşi aceleaşi standarde, ceea ce înseamnă că cei care vor câştiga pentru moment sunt cei care pot oferi un raport special preţ/serviciu.
Orice măsuri pe care le întreprinde Comisia în această privinţă pot doar să vină în completarea măsurilor din statele membre. Nu avem o politică turistică europeană autonomă per se şi ar fi mult prea mult, în acest moment, să trecem în revistă numărul mare de iniţiative care au ca scop informarea la nivel mondial şi european cu privire la atractivitatea Europei ca destinaţie turistică. Doresc să menţionez doar un exemplu, deoarece a fost o reuşită recentă. Cu trei ani în urmă, am lansat competiţia Destinaţiile europene de excelenţă (EDEN). Competiţia a încurajat regiunile turistice din Europa să-şi demonstreze realizările în anumite domenii şi trei ani de experienţă au arătat că avem produse turistice excelente din aproape toate punctele de vedere în toată Europa. Ceea ce este crucial este de fapt să generăm informarea şi cunoaşterea cu privire la aceste produse turistice. De aceea am creat un portal de internet care să asigure accesul mondial, printr-un singur clic, la toate informaţiile din toate statele membre, care sunt relevante pentru turişti.
Subiect: Participarea partenerilor sociali la elaborarea și aplicarea politicilor de ocupare a forței de muncă la nivel național și european
Intensitatea și amploarea crizei economice au provocat în mod evident probleme suplimentare considerabile în ceea ce privește organizarea și funcționarea pieței muncii în statele membre UE, a căror soluționare depășește competențele autorităților naționale. Unele dintre repercusiunile cele mai grave cu care se confruntă statele membre sunt scăderea numărului locurilor de muncă și, implicit, tendința ascendentă a ratei șomajului, precum și dificultatea creării de noi locuri de muncă stabile și de calitate. În plus, modul de funcționare al piețelor naționale ale forței de muncă se află actualmente într-o perioadă de restructurare, ale cărei consecințe le suferă lucrătorii în măsura în care convențiile colective nu sunt efectiv aplicate, precaritatea locurilor de muncă se agravează și relațiile de muncă se deteriorează din cauza adoptării unor forme flexibile de angajare, care nu sunt însoțite - așa cum ar fi normal - de creșterea siguranței și a protecției la locul de muncă.
Ce părere are Comisia de această situație? Se preconizează o participare mai activă și o implicare a partenerilor sociali în perspectiva elaborării unor politici care să garanteze organizarea și funcționarea normală a pieței muncii, combaterea șomajului și consolidarea locurilor de muncă la nivel național și european?
Vladimír Špidla
Dle preşedinte, domnilor, după cum ştiţi, statele membre sunt primele responsabile de crearea şi implementarea măsurilor politice de răspuns la criză şi, mai ales, la impactul său asupra ocupării forţei de muncă. În ciuda acestui lucru, Comisia a întreprins, din momentul în care criza a izbucnit în toamna trecută, o serie de iniţiative care au ca scop diminuarea impactului crizei financiare şi economice asupra pieţei muncii.
Planul european de relansare economică înaintat de Comisie în noiembrie 2008 şi aprobat de Consiliu tratează rezolvarea problemelor urgente şi de asemenea îndeamnă la investiţii care ar trebui să-i aducă Uniunii beneficii pe termen lung. Planul de relansare pune accent pe importanţa implementării politicilor integrate rezumate prin conceptul de flexicuritate şi care au ca scop protejarea cetăţenilor europeni contra celor mai nefavorabile efecte ale crizei. În acest context, planul pune accentul pe regimuri mai puternice de activare, pe reconversia profesională şi îmbunătăţirea calificărilor şi pe existenţa unor legături mai bune între competenţele oferite şi nevoile pieţei muncii, subliniind nevoia de a-i susţine pe cei mai vulnerabili. Scopul este protejarea ocupării forţei de muncă şi mai ales a ocupării pe termen lung, mai mult decât protejarea locurilor de muncă propriu-zise. Experienţa ne arată că principalele scopuri ale flexicurităţii - adică abilitatea de adaptare la schimbări şi facilitarea tranziţiei între locurile de muncă - sunt de o importanţă supremă în vremuri de recesiune economică şi de instabilitate crescândă pe piaţa muncii.
Abordarea integrată ne furnizează un cadru politic unificat, care face posibilă coordonarea eforturilor ce au ca scop abordarea efectelor crizei asupra ocupării forţei de muncă şi asupra sferei sociale şi poate ajuta la stabilirea unui echilibru între măsurile pe termen scurt, îndreptate către soluţionarea nevoilor pe termen scurt, de exemplu reducerile temporare ale programului de lucru, şi reformele pe termen lung care implică, de exemplu, calificări mai bune şi politici active pe piaţa muncii.
După planul de relansare economică, am avut summitul privind ocuparea forţei de muncă, desfăşurat în luna mai a acestui an. Cu această ocazie, participanţii cheie au demonstrat o voinţă comună de diminuare a impactului crizei economice asupra ocupării forţei de muncă din UE. În legătură cu summitul axat pe ocuparea forţei de muncă, Comisia a adoptat în data de 3 iunie o comunicare intitulată "Un angajament împărtăşit pentru ocuparea forţei de muncă”, care a trasat cele trei priorităţi cheie de acţiune: menţinerea ocupării forţei de muncă, crearea de locuri de muncă şi susţinerea mobilităţii, îmbunătăţirea calificărilor şi a conexiunii dintre competenţele oferite şi nevoile pieţei muncii, precum şi îmbunătăţirea accesului la piaţa muncii. Aceste trei priorităţi cheie au fost aprobate la reuniunea din iunie a Consiliului European.
Comisia crede cu tărie că o cooperare cu partenerii sociali şi între partenerii sociali este extrem de importantă, mai ales în momente de criză şi atunci când este vorba de restructurare. Partenerii sociali au un rol vital în crearea şi implementarea măsurilor de relansare economică. La nivel intern, acest rol derivă din tradiţiile şi experienţele legate de implicarea partenerilor sociali în definirea şi implementarea politicilor pentru piaţa muncii. La nivelul UE, continuă consultările privitoare la politicile propuse, mai ales în cadrul summitului social tripartit. Cooperarea cu partenerii sociali din UE s-a intensificat anul acesta, în legătură cu pregătirile pentru summitul menţionat anterior privitor la ocuparea forţei de muncă şi cu comunicarea din 3 iunie.
Konstantinos Poupakis
(EL) Dle preşedinte, dle comisar, sunt bucuros că şi dvs., sau aşa rezultă din discursul dvs., consideraţi că participarea activă a partenerilor sociali este de o importanţă excepţională pentru natura democratică şi eficacitatea dialogului social, mai ales în acest moment critic de escaladare a crizei economice, de reducere a ocupării forţei de muncă, de şomaj, locuri de muncă nesigure şi multe altele. Totuşi, cunoscând natura formală a acestei participări până în acest moment, am dori să ştim dacă Comisia intenţionează să întreprindă măsuri instituţionale specifice pentru garantarea participării fundamentale ca cerinţă preliminară, atât la nivel european, cât şi la nivel naţional, cu orientări specifice din partea Uniunii Europene.
Vladimír Špidla
Doamnelor şi domnilor, trebuie să spun că articolul 138 din tratat stabileşte clar poziţia partenerilor sociali şi competenţele lor în negocierea tuturor chestiunilor sociale importante. Comisia utilizează la maximum acest cadru şi au existat acorduri între partenerii sociali în anumite domenii, acorduri care au fost transpuse sau sunt în curs de a fi transpuse în directive europene.
Cu privire la schimbările instituţionale sau legislative, ştiţi probabil că Comisia a propus o modificare la Directiva privind instituirea comitetului european de întreprindere, care a fost aprobată în cadrul acestor negocieri şi care întăreşte poziţia partenerilor sociali europeni, mai ales în negocierile cu privire la restructurarea la nivel transnaţional. Ştiţi, de asemenea, că Comisia susţine utilizarea tuturor acestor metode de intervenţie efectivă pe piaţa muncii. De asemenea, aş dori să subliniez faptul că Comisia este foarte activă în cadrul organizaţiilor internaţionale, depunând eforturi intense şi susţinând aplicarea principalelor tratate şi convenţii ale Organizaţiei Internaţionale a Muncii, atât la nivel mondial, cât şi, desigur, la nivel european. În orice caz, pe durata mandatului acestei Comisii, au existat progrese privitoare la cooperarea cu partenerii sociali şi sunt sigur că acestea vor continua, deoarece, după cum am declarat, dezbaterile cu partenerii sociali sunt înscrise în tratat şi sunt o trăsătură specifică a dreptului european. În plus, din punctul meu de vedere, ele reprezintă un progres incontestabil.
Georgios Toussas
(EL) Dle preşedinte, dle comisar, strategia UE pentru ocuparea forţei de muncă marchează un nou pachet de restructurări capitaliste pentru protejarea şi sporirea profitului capitalului, prin promovarea exploatării muncitorilor. Avem frica şi obstacolele ce stau în calea speranţelor şomerilor, ale femeilor şi tinerilor, pe de o parte, şi profitul capitalului, pe de altă parte. Ce aveţi să le spuneţi, dle comisar, şomerilor, muncitorilor care au o slujbă flexibilă, temporară, nesigură, şi care, timp de patru-cinci ani, au lucrat în sectorul public şi privat în mult lăudatele stagii şi au primit deja înştiinţarea de concediere? Ce aveţi să le spuneţi femeilor cărora, sub pretextul egalităţii dintre bărbaţi şi femei, li s-a spus că vârsta de pensionare va creşte cu o perioadă cuprinsă între 5 şi 17 ani, cum este cazul în Grecia?
Vladimír Špidla
Cât priveşte politica europeană de ocupare a forţei de muncă, aş dori să spun că, în perioada de dinaintea crizei, numărul persoanelor angajate atingea cel mai mare nivel întâlnit vreodată în Europa. Aceasta arată, într-o oarecare măsură, influenţa politicilor europene privind ocuparea forţei de lucru asupra pieţei muncii. Cât priveşte întrebările dvs. privitoare la un sistem de asigurare socială şi securitate socială prevăzut prin tratat, aceste sisteme sunt în sarcina statelor membre.
Bernd Posselt
(DE) Aş dori să-i mulţumesc dlui comisar, în cadrul ultimei sale apariţii în faţa noastră, pentru munca pe care a depus-o. Regret faptul că nu se va mai întoarce şi doream să spun aici acest lucru. Am avut adesea opinii contrare, însă a fost un comisar bun.
Preşedinte
Vă mulţumesc pentru această remarcă, dle Posselt. Am rezistat tentaţiei de a le adresa aceleaşi comentarii şi celorlalţi comisari, în această seară. Nu suntem absolut siguri: s-ar putea să mai revină pentru câteva săptămâni!
Îmi cer scuze colegilor care au avut amabilitatea de a participa, dar ale căror întrebări nu au fost luate în discuţie.
Întrebările care, din lipsă de timp, nu au primit nici un răspuns vor primi răspunsuri scrise (consultaţi Anexa).
