Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirjat on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Janssen van Raay
Arvoisa puhemies, pöytäkirjan selventämiseksi: ryhmäni pyytää teitä kutsumaan ministeri Sorgdragerin oikeusministerien puheenjohtajan ominaisuudessa antamaan parlamentissamme selostuksen 368 säännöksestä, jotka eivät ole voimassa. Tämä kutsu on työjärjestysasia. Esiintyykö tällaista Hollannin edellisen hallituksen aiheuttamaa laiminlyöntiä vain Hollannissa, vai tapahtuuko niin myös muissa jäsenvaltioissa?

Miller
Arvoisa puhemies, minua ei ole merkitty läsnäolleeksi eiliseen pöytäkirjaan. Se ei ole parlamentin sihteeristön vika; se on valitettavasti oma virheeni. Tulin paikalle kirjautuakseni noin 20.30, mutta huomasin, että istunto oli jo ohi. Olisiko mahdollista merkitä minun olleen eilen paikalla?

Puhemies
Kvestorien suostumuksella, kyllä.

McMahon
Arvoisa puhemies, en puutu työjärjestyksen noudattamiseen vaan pöytäkirjaan. Pöytäkirjan ensimmäisellä sivulla on Macartneyn esittämä huomautus norjalaisesta lohesta.
Macartney ja minä esitimme 29. toukokuuta pidetyssä istunnossa kysymyksen, olisiko komissio valmis antamaan julkilausuman sopimuksesta, josta se neuvotteli ja jota parlamentti ei ollut nähnyt. Eilen esitimme kysymyksen uudelleen. Puhemies sanoi kysyvänsä komissiolta. Haluan tietää, onko Sir Leon Brittan, joka on ollut tämän tapauksen näkymätön toimija ainakin parlamentin kannalta, hänen yksikkönsä tai komissio ottanut yhteyttä puhemieheen ja kertonut, milloin se on valmis antamaan julkilausuman norjalaisesta lohesta.
Tällä on erittäin suuri merkitys Skotlannille ja Irlannille ja useille muille Euroopan unionin valtioille. Kyseessä on hyvin vakava periaatekysymys, sillä Norja, Euroopan unioniin kuulumaton maa, saa paremman kohtelun kuin itse unioni.

Puhemies
Tietääkseni vastaus on ei, komissio ei ole vielä palannut asiaan.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, haluaisin käyttää pöytäkirjan sivun 6 kohtaa 4 koskevan puheenvuoron, joka liittyy parlamentin kokoonpanoon. Luin pöytäkirjasta puhemiehen ilmoittaneen, että neljä kollegaamme on nimitetty Ranskan hallituksen jäseniksi ja että edustajakokouksen edustajien valintaa yleisillä vaaleilla koskevan säädöksen 12 artiklan mukaisesti parlamentti totesi näiden neljän paikan olevan nyt avoinna.
Haluaisin korostaa, ettei tämä menettely ole oikea. Ranskan perustuslain mukaan edustajien - tämä koskee myös Euroopan parlamentin edustajia - on valittava kolmenkymmenen päivän kuluessa ministeritoimensa ja Euroopan parlamentin edustajan toimensa välillä. Meidän tehtävämme ei siis ole todeta, että tehtävät ovat vapautuneet, vaan odotettava, että edustajat tekevät Ranskan perustuslain mukaan valintansa asetettujen kolmenkymmenen päivän kuluessa.

Puhemies
Kuten tiedätte, Euroopan oikeus on kansallisen lainsäädännön yläpuolella ja suoria vaaleja koskevan Euroopan oikeuden mukaan henkilö, joka valitaan johonkin muuhun toimielimeen, ei ole enää sen toimielimen jäsen, johon hän aiemmin kuului. Näin ollen huolimatta siitä, mitä Ranskan lainsäädännössä sanotaan, Euroopan oikeus on selvä, ja heidän eronpyyntönsä on hyväksyttävä.

Ford
Kyse on pöytäkirjasta, arvoisa puhemies. En voi esittää pöytäkirjaa koskevia huomautuksia, koska en saanut siitä kopiota - niitä ei ole painettu riittävästi. Voisitteko pyytää, että pöytäkirjoja painetaan tulevaisuudessa riittävästi, jotta kaikki me kaikki voimme tarkastella niitä eivätkä pelkästään muutamat jonossa ensimmäisinä olevat henkilöt?

Puhemies
Tulemme tekemään niin, mutta yksi tapa rajoittaa työjärjestyksen noudattamista koskevia puheenvuoroja, joissa on kyse pöytäkirjasta, on olla jakamatta pöytäkirjoja.

Ewing
Arvoisa puhemies, voisinko palata Macartneyn eiliseen ja McMahonin tämänpäiväiseen puheenvuoroon ja kysyä teiltä, voisitteko te henkilökohtaisesti pyytää komissaari Leon Brittania saapumaan paikalle, sillä hän näyttää toimineen oman tahtonsa mukaan vastoin kalastuksesta vastaavan komissaarin, kalatalousvaliokunnan ja etenkin komission toiveita. Kaiken lisäksi kyseessä on herkkä teollisuudenala Skotlannissa ja Irlannissa, kokonainen teollisuudenala kaikkein herkimmillä alueilla.

Puhemies
Esityslistasta päättää puhemieskonferenssi.

Posselt
Arvoisa puhemies, asiani koskee kysymyksiä. Esitin edellisessä täysistunnossa kysymyksen, johon sain kirjallisen vastauksen, koska siihen ei ehditty enää vastata kyselytunnilla. Kysymys koski edessä olevaa, 26. päivänä toukokuuta pidettävää neuvoston kokousta. Sain 4. kesäkuuta päivätyn vastauksen eilen, mistä haluaisin esittää vastalauseeni. Pyytäisin, että vastaukset lähetettäisiin tulevaisuudessa välittömästi.

Puhemies
Olette esittänyt vastalauseenne, mutta käsittelemme itse asiassa pöytäkirjaa.

Schiedermeier
Arvoisa puhemies, osallistuin eilen kyllä äänestykseen, mutta unohdin allekirjoituksen eli edustajan toiseksi tärkeimmän tehtävän. Saanko pyytää teitä täydentämään läsnäololistaa?

Puhemies
Myös se vaatii kvestorien hyväksynnän.

Sturdy
Arvoisa puhemies, pelkäänpä, että minun on sanottava, että allekirjoitin äänestyslistan. Tarkoitukseni oli esittää työjärjestyksen noudattamista koskeva puheenvuoro pöytäkirjan sivusta 17. Keskustelimme eilen siitä, pitäisikö mietintöäni käsitellä myöhäisempänä ajankohtana. Kysyin puhemieheltä, voisinko puhua asiasta. Painoin nappia, ja näyttää siltä, että se toimii nyt, mutta eilen se ei toiminut. Meillä on käytössämme koneellinen järjestelmä, ja mielestäni meidän tulisi käyttää sitä; meidän ei tulisi tarvita nousta ylös ja huitoa käsillämme kuin tuulimyllyt. Olisin hyvin mielelläni halunnut puhua kyseisestä asiasta eilen.

Puhemies
Minulle on kerrottu, että nappia on painettava. Näin kannattaa tehdä, koska ihmiset eivät enää istu heille varatuilla paikoilla, ja tiedämme näin heidän nimensä. Kannattaa myös nostaa kätensä.

Tomlinson
Arvoisa puhemies, en mielelläni käyttäisi puheenvuoroa, mutta haluan kommentoida teidän antamaanne...
...vastausta aikaisempaan kysymykseen. Sanoitte: " Esityslistasta päättää puhemieskonferenssi." Meidän ei tulisi sallia sen tulevan osaksi parlamentin mytologiaa. Puhemieskonferenssi voi tehdä esityslistaa koskevia suosituksia, mutta päätökset tekee aina parlamentti.

Puhemies
Olette aivan oikeassa, mutta puhemieskonferenssi antaa kuitenkin alustavan suosituksen ja parlamentti hyväksyi esityslistan maanantaina kello 17.00. Nyt on tiistai, mikäli ihmiset eivät ole sitä huomanneet.
(Parlamentti hyväksyi pöytäkirjan.)

Teverson
Viikko sitten kolme parlamentin jäsentä - Angela Billingham, Edward McMillan-Scott ja minä - kirjoitti puhemiehen toimistoon pyytääkseen nopeita toimia muutamien kansalaisten puolesta, joiden omaisuutta espanjalaiset pankit ovat ottaneet perusteitta haltuunsa - yksi näistä kansalaisista, Frank Clark, tulee omasta vaalipiiristäni. Emme ole saaneet vastausta teidän toimistoltanne - mikä on epäilemättä tapahtunut epähuomiossa. Pyytäisin, että teidän toimistonne auttaisi meitä reagoimaan tilanteeseen pikaisesti ja osoittamaan, miten tämä toimielin voi toimia kansalaistemme oikeuksien puolustajana ja taistelijana, jos vääryyttä on tapahtunut, etenkin yhtenäismarkkinoihin kuuluvalla alueella, jonka kansalaisilla on Euroopan kansalaisuus. Pyydämme teidän apuanne tässä tapauksessa.

Billingham
Arvoisa puhemies, haluaisin vahvistaa sen, mitä Teverson juuri sanoi. Olen pahoillani, että Edward McMillan-Scott ei ole istuntosalissa tänä aamuna, sillä hän on käsitellyt tätä aihetta yli 15 vuoden ajan. Ennestään huono tilanne on nyt kehittynyt epätoivoiseksi tilanteeksi, sillä omaisuutta myydään tälläkin hetkellä. Olemme pyytäneet, että asiaan puututaan. Näyttää siltä, että Espanjan viranomaiset kiertävät Euroopan unionin lainsäädäntöä, ja tämä on täysin häpeällistä. Pyydän apua puhemieheltä ja kaikilta istuntosalin kollegoiltamme.

Puhemies
Tulen pyytämään parlamentin puhemiestä kiinnittämään Espanjan viranomaisten huomion tähän asiaan.

Päätös kiireellisen menettelyn noudattamisesta
Aelvoet
Arvoisa puhemies, kollegat, meille on esitetty kiireellinen kysymys makrotaloudellisen avun antamisesta Bulgarialle ja entisen Jugoslavian Makedonian tasavallalle. Asia on niin, että taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta, joka on vastuussa tästä asiasta ei ole vielä voinut käsitellä sitä ja se tarkoittaa myös sitä, ettei ulko- ja turvallisuusasian sekä puolustuspolitiikan valiokunta voi antaa lausuntoa. Nämä ovat poliittisesti arkaluontoisia tilanteita, joiden yhteydessä, kun puhutaan makrotaloudellisesta avusta, asetetaan normaalisti joukko ehtoja. Mielestäni olisi harmi, jos asia käsiteltäisiin tällä viikolla hyvin nopeasti taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnassa ja äänestettäisiin ilman yleiskeskustelua. Mielestäni asia on mahdollista käsitellä heinäkuun istuntojaksolla eikä se muuta mitään, paitsi lisää asiaan Euroopan parlamentin hyvän panoksen ja sitä mielestäni tarvitaan.

de Silguy
Arvoisa puhemies, komissio pitäytyy kiireellisen menettelyn vaatimuksessaan. Tosiasiassa mitä tulee entisen Jugoslavian tasavaltaan Makedoniaan, Kansainvälinen valuuttarahasto ja Maailmanpankki ovat nyt sopineet antavansa täyden tuen tämän hallituksen talouspolitiikalle. On tärkeää, että Euroopan unioni voi osallistua tähän liikkeeseen. Lisään, että tässä maassa tarvitaan kiireellisesti ulkopuolista rahoitusta. Jos haluamme tukea sitä sen talouspolitiikan mukauttamisessa, on alueellinen epävakaus ja varantojen vähäinen määrä huomioon ottaen syytä seistä Valuuttarahaston ja Maailmanpankin rinnalla.
Sama koskee Bulgariaa. Sallikaa minun muistuttaa teille, että tämän maan tilanne on äärimmäisen herkkä erityisesti mitä tulee sen varantojen määrään. Maan ulkomaanvelka Euroopan unionille on myös erittäin suuri. Parlamentti pyysi viime huhtikuun 10. päivänä antamassaan Bulgarian humanitaarista apua koskevassa päätöslauselmassa komissiota ja neuvostoa ryhtymään tarvittaviin toimenpiteisiin tukeakseen Bulgarian hallitusta sen koettaessa torjua nykyistä vakavaa taloudellista kriisiä.
Tämän vuoksi komission kannalta on tärkeää, että edustajakokouksenne äänestää kiireellisen menettelyn noudattamisesta näiden kahden aiheen kohdalla.

Christodoulou
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa, että olemme kuunnelleet komission jäsentä, kuitenkin tilanne Bulgariassa, kuten jokainen joka on vieraillut tässä maassa, tietää on sellainen, että emme voi byrokraattisista tai menettelytapasyistä viivyttää sitä, mikä on ehdottoman välttämätöntä, jotta maa voisi palata oikean talouspolitiikan tielle.
Kuulen kuitenkin nyt, että ulkosuhteiden valiokunta ei ole käsitellyt asiaa. Valiokunnan tulisi nyt pitää kiireellinen istunto asian käsittelemiseksi, sillä Bulgarian ongelma on todellinen eikä byrokraattinen. Mikäli viivyttelemme, koko yhteys kansainvälisen valuuttarahaston ja osittain myös maailmanpankin kanssa tuhoutuu.
Olen siis sitä mieltä, että me emme voi istua ja antaa näiden ihmisten odottaa asioita, jotka ovat Bulgarian valtiollisen jatkuvuuden kannalta keskeisiä vain siksi, että valiokunta ei voi kokoontua.

Castellina
Arvoisa puhemies, haluaisin ainoastaan selventää, että syy miksi taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta ei ole käsitellyt tätä ongelmaa on se, että meiltä pyydettiin lausuntoa liian myöhäisessä vaiheessa; yleensä meiltä ei itse asiassa edes pyydetä lausuntoa. Kyseessä on hyvin vakava asia, joka koskee kyseisten sopimusten sisältöä, ja siitä yksinkertaisesti syystä näin pääsi tapahtumaan. Olemme siis hyvin nolossa tilanteessa, ja me haluaisimme, että tilannetta parannetaan.

Puhemies
Useat jäsenet ovat pyytäneet puheenvuoroa, mutta työjärjestys on selvä. Yhden puhujan tulisi puhua puolesta, yhden vastaan, lisäksi sallitaan komission tai valiokunnan puheenjohtajan puheenvuoro, jos tarpeen.
(Parlamentti hyväksyi pyynnön noudattaa kiireellistä menettelyä.)

Bourlanges
Suonette anteeksi, arvoisa puhemies, hieman myöhäisen saapumiseni. Havaitsin kuitenkin läsnäololuetteloa lukiessani, ettei nimeäni ole luettelossa. Olin kuitenkin läsnä eilen, allekirjoitin läsnäololuettelon useissa valiokunnissa ja toivoisin, että tämä epäkohta, josta minua syytetään, korjattaisiin.

Puhemies
Tulemme tarkistamaan asian.

Euroopan rahapoliittinen instituutti (Vuosikertomus - Rahapolitiikka) - 
Talousarvio- ja rahapolitiikka - ALV
Puhemies
Seuraavana asiana on yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
A4-0194/97 Mezzaroman talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö Euroopan rahapoliittisen instituutin vuosikertomuksesta 1996 (C4-0175/97); -A4-0185/97 Ettlin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö Euroopan rahapoliittisen instituutin kertomuksesta " Yhteinen rahapolitiikka kolmannessa vaiheessa - toimintakehikon täsmentäminen" (C4-0043/97); -A4-0192/97 Fourçansin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö rahaliiton talousarvio- ja veropolitiikkojen yhteensovittamisesta; -A4-0164/97 Randzio-Plathin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille: Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Ohjelma yhteismarkkinoita varten (KOM(96)0328 - C4-0458/96).
Lamfalussy
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, esitin teille juuri sekavin tuntein Euroopan rahapoliittisen instituutin kertomuksen. Toisaalta olen aina iloinen saadessani olla joukossanne ja toisaalta olen pahoillani siitä, että tämä on viimeinen kerta.
Puhun melko lyhyesti. Saatte yksityiskohtaisempia kommentteja istunnon lopussa, jolloin vastaan kysymyksiinne.
Kertomuksemme koostuu pääasiassa kahdesta osasta. Ensimmäisessä osassa kuvataan taloudellista kehitystä, jonka tiivistän nyt muutamaan sanaan. Mielestämme kasvu on todellakin käynnistynyt uudelleen, ja hallussamme olevat ensimmäisen vuosineljänneksen luvut vahvistavat tämän. On melko selvää, että kasvu Saksassa on kiihtymässä ja muissa maissa se on vahvistumassa. Sitä emme tiedä, millä tavoin tämän kasvun eri osatekijät kehittyvät tulevien kuukausien aikana. Tarkoitan erityisesti sitä, millä tavoin sisäinen kulutus ja ennen kaikkea investoinnit kehittyvät, sillä syntynyt kasvu on ennen kaikkea viennin ansiota. Tämän alan uutiset ovat hyviä.
Sanoisin, vaikka tämä kuulostaa arkipäiväiseltä, ettei inflaatio aiheuta meille ongelmia. Palaan tähän kysymykseen hetken kuluttua. Olen havainnut vaihtokurssien olevan kohtalaisen vakaat ja valuuttamarkkinoiden olevan rauhalliset, mikä nykyaikana osoittaa jo jotakin. Olen myös havainnut pitkän aikavälin korkojen vähittäistä, mutta jatkuvaa lähentymistä. Myös tältä osin uutiset ovat hyviä.
Mitkä ovat huolenaiheet? Suurimpana huolenaiheena on työttömyys. Siitä ei ole epäilystäkään. Työttömyyden alalla emme ole voineet havaita myönteistä kehitystä ja luulen sen olevan tulevaisuudessakin hallitusten suurin haaste.
Toinen huolenaihe, jota haluaisin käsitellä hieman tarkemmin, koskee julkisten alijäämien kehitystä. Tässä on oltava tarkkana. Luulen, että olemme kyenneet alentamaan niitä hieman. Kun ajatellaan unionin julkisten alijäämien kaksi tai kolme vuotta sitten olleen 6, 2 prosenttia ja laskeneen viime vuonna 4, 4 prosenttiin, ja kun tänä vuonna tavoitteena ovat kolmea prosenttia lähentelevät luvut - kolmen ja neljän välillä ja toivoakseni lähempänä kolmea kuin neljää - on tällä alalla nähtävissä edistystä.
Minun huolenaiheeni on toisenlainen. Itse asiassa hyvin suuri osa näistä kiistämättömistä parannuksista on toteutettu joko tuloja korottamalla eli pakollisilla veroilla ja sosiaaliturvamaksuilla tai monelle alalle ulottuvilla menojen leikkauksilla. Kuitenkin vain harva parannus on ollut julkisen rahoituksemme tai niiden alojen, joille perusvastuu ongelmistamme kuuluu, todellisen uudistuksen alku. Näitä aloja ovat eläke-, sosiaaliturva- ja terveydenhoitojärjestelmät. Tämä on todellinen huolenaihe, josta emme mielestäni ole vielä päässeet eroon.
Kertomuksemme toinen osa koskee instituutin toteuttamia töitä ja tämän suhteen olen levollisempi. Tunnette työskentelyohjelman, jonka käynnistimme kolme vuotta sitten. Voin todeta teille ohjelman pysyneen perusosiltaan aikataulussa, joten sopimuksessa meille annettu tehtävä toteutuu. Tällä tarkoitan keskuspankin valmistelua, joka kykenee vuoden 1999 alussa aloittamaan rahapolitiikan harjoittamisen.
Tämä työ on edistynyt kaikilla merkittävillä aloilla, jotka ovat keskuspankkien alaisia. Tämä on selvää rahapolitiikan toiminnallisella tasolla, joka on keskuspankkien todellista jokapäiväistä työtä. Tämä on totta, mitä tulee maksujärjestelmiin. Tämä on totta keskuspankkien kaikkia näkökohtia ajatellen, jotka eivät ulkoisesti ole kovin selvästi havaittavissa, mutta jotka ovat sisäisesti olennaisen tärkeitä. Kyse voi olla kirjanpitojärjestelmien yhteensovittamisesta tai yhdenmukaistamisesta, keskuspankkien aseman mukauttamisesta perustamissopimuksen vaatimuksiin tai tilastojen yhdenmukaistamisesta. Uskon, että suuria päätöksiä on tehty kaikkialla. Tämä on totta myös hieman paremmin tunnetuilla aloilla, kuten seteleiden alalla.
Haluan siis yksinkertaisesti sanoa teille, että kaikki suuret periaatepäätökset on tehty kullakin näistä aloista. Tämä kuuluu nyt menneisyyteen. Olemme nyt saavuttaneet täytäntöönpanovaiheen. En haluaisi aliarvioida vaikeuksia, joita seuraajani ja kollegani kohtaavat tulevaisuudessa. Vaikeuksia tulee olemaan, mutta ne ovat käytäntöön liittyviä vaikeuksia. En näe yhtäkään alaa, jolla tämä käytännön työ saattaisi aiheuttaa tukoksen. On monia aloja, joilla arvelen kohdattavan käytännön vaikeuksia. Näin vain tapahtuu ja näitä vaikeuksia voidaan todellakin käsitellä siten, että jos sopimuksen täytäntöönpanossa jostain syystä esiintyy viivettä, mitä en usko enkä toivo, mutta jos viive tapahtuisi, se ei johtuisi keskuspankkien valmistelun puutteesta.
Näin ollen haluaisin lisätä pari sanaa tekstiin, jonka voitte rauhassa lukea, niistä syistä, joiden vuoksi luottamukseni rahaliiton käynnistymiseen on perustavanlaatuinen. Suhtaudun luottavaisesti tietysti sen vuoksi, että olen havainnut poliittisen tahdon olemassaolon, mutta minun tehtäväni ei ole arvioida tätä. Olen luottavainen myös siksi, että kun tarkastellaan hieman eritellen viime aikojen kehitystä, voidaan havaita todellista lähentymistä. Suuntaus on selvä inflaation kohdalla, jonka aste on pudonnut alle kahteen prosenttiin yhteisössä. On vain yksi maa, joka vielä aiheuttaa huolta tämän suhteen. Muut maat ovat käytännöllisesti katsoen saavuttaneet rahapoliittisen vakauden. Tämä on toteutus käytännön tasolla. Tämä ei ole tulevaisuudelle esitetty toive, vaan se on toteutunut jo nyt. Tältä erityisalalta on kadonnut ajatus siitä, että on olemassa hyvin ja huonosti käyttäytyviä maita. Meistä on kaikista tullut enkeleitä, aivan valkoisia enkeleitä. On hieman nuorempia enkeleitä, jotka iästään johtuen ovat herkempiä ja on kypsän iän saavuttaneita enkeleitä, jotka ovat vahvempia. Kyse on lopulta kuitenkin enkeleiden valkoisuuden asteesta.
Finanssipolitiikan alalla, kuten juuri kuvasin, voidaan myös todeta tapahtuneen todellista lähentymistä, mutta tällä alalla väri on harmaa. Väri ei ole musta eikä valkoinen, vaan melko tasaisesti jakautunut harmaa, jossa keskiarvo on kuitenkin kehittymässä kohti vähemmän harmaata. On harmaampaa ja vähemmän harmaata. Todellinen lähentyminen on kuitenkin käynnissä. Luulen, että joku joka kaksi, kolme tai jopa viisi vuotta sitten olisi nähnyt, missä nyt olemme, ei olisi voinut kuvitella meidän saavuttaneen nykyistä tilannetta. Tämä ei suinkaan tarkoita sitä, että ongelmat olisi ratkaistu.
Ilmaisin huoleni julkisista alijäämistä samoin kuin todellisista aloista, kuten työttömyydestä, mutta on kuitenkin tunnustettava, että olemme edenneet merkittävällä tavalla ja tämä antaa minulle perusluottamuksen rahapoliittisen Euroopan tulevaisuuden rakentamiseen.

Mezzaroma
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, aluksi kiitokset niille, jotka ovat auttaneet minua tämän mietinnön laatimisessa. Minun on kiitettävä myös puheenjohtaja Lamfalussya ERI: n saattamisesta nopeasti toimintakykyiseksi, perustamissopimuksen ERI: lle antamien tehtävien erinomaisesta hoitamisesta sekä itsenäisyyden ja avoimuuden hengen ja keskusteluhalukkuuden osoittamisesta, mikä on kuvastunut korkeatasoisista suhteista parlamenttiin perustamissopimuksen asettamista rajoituksista huolimatta.
ERI: n vuosikertomuksen tarkoituksena on antaa laaja yleiskatsaus sille perustamissopimuksessa annettuihin tehtäviin liittyvistä näkökohdista. Analyysi kattaa Euroopan unionin talous-, raha- ja finanssipoliittisen tilanteen, mukaan lukien yksittäisten jäsenvaltioiden taloudellisen ja institutionaalisen lähentymisen asteen, kolmannen vaiheen valmistelutyöt sekä muun ERI: n toiminnan, etenkin keskuspankkien välisen yhteistyön ja lopuksi, instituutin perussäännön 11 artiklan mukaisesti, ERI: n tilinpäätöksen.
Tämä teknisestä puolesta. Tässä istuntosalissa on mielestäni kuitenkin esitettävä poliittinen arvio. Yhtenäisvaluutan käyttö edellyttää yksittäisten julkisten velkojen yhdistämistä ja myös yksittäisten jäsenvaltioiden maksutaseiden tasapainoa. Mutta miten on mahdollista luoda rahaliitto jos sitä ennen ei ole olemassa poliittista liittoa? Historiassa ei kai ole esimerkkejä rahaliitoista, jotka olisivat kestäneet ilman poliittista liittoa. Kuudennella vuosisadalla ennen Kristusta Kreikan kaupunkivaltiot solmivat rahaliiton, mutta se kesti ainoastaan kolme tai neljä vuotta ja hajosi sitten täysin; meitä lähempänä olevina aikoina Ranskan, Italian, Sveitsin ja Belgian välinen latinalainen rahaliitto samoin kuin Skandinaviassa solmittu rahaliitto epäonnistuivat, koska niiden perustana ei ollut poliittista liittoa. Yhdysvallat teki dollarista yhtenäisvaluutan, mutta sitä ennen solmittiin poliittinen liitto itsenäisyysjulistuksella; Bismarck loi kultamarkan, kun hän oli ensin yhdistänyt poliittisesti Saksan valtiot - rahalait laadittiin sen jälkeen.
Yhdistynyt Eurooppa edellyttää yhtä valtiota, siis lainsäädäntövaltaa käyttävää parlamenttia ja toimeenpanovaltaa käyttävää hallitusta. Vasta silloin yhtenäisvaluutta voi toimia! Amsterdamissa on siis ponnisteltava, jotta saataisiin luotua poliittinen perusta Euroopan unionille. On saatava aikaiseksi tarvittava taloudellinen, verotuksellinen, rahoituksellinen ja ennen kaikkea sosiaalinen lähentyminen, on saatava aikaiseksi lähentymisen laadulliset, ei määrälliset perusteet, joihin kuuluu maksutaseen tasapaino ja pääomaverotuksen lähentäminen.
Komissio on juuri esittänyt lähentymisperusteet ylittäen ERI: n laatimat perusteet. Nämä uudet tiedot ovat johtaneet todelliseen sekasortoon jäsenvaltioissa: kuka on tuntenut olevansa luokan paras, kuka heikoin ja kuka on hoiperrellut sitkeästi eteenpäin ettei kaatuisi ennen maalia. Kuka voi tänään sanoa, kuka pääsee ja kuka ei pääse rahaliittoon? Eurooppa muuttuu jatkuvasti, yksittäisten valtioiden taloudelliset, rahoitukselliset ja poliittiset suunnitelmat muuttuvat ja muuttavat vakaimpiakin tilanteita.
Yksi asia on varma: Euroopassa eletään nyt väsymyksen hetkeä. Kansalaiset eivät halua uskoa Eurooppaan, joka ei anna heille tietoa, josta he eivät saa konkreettisia, näkyviä ja nopeita etuja; eivätkä he halua Eurooppaa, johon kuuluminen merkitsee heille uusia rasitteita ja veroja ja taloudellis-rahoituksellista alkemiaa. Yhtenäisvaluutan toteuttamiseksi Euroopassa tarvitaan rakenteellisia muutoksia, joissa kuitenkin säästetään yhteisvastuu heikoimpia kansalaisia kohtaan. Enää ei ole mahdollista ajatella, että pelkkä markkinoiden vapauttaminen riittäisi - muistelkaamme vain 20- ja 30-lukujen lamaa. Nyt Euroopan on kehityttävä, sen on tehtävä työtä; nyt ongelmanamme on työttömyys: työtä ei ole. Ihmisten hyvinvoinnin on perustuttava työntekoon ja mahdollisuuteen olla osana kehitysuskoa, ja vaikka tietotekniikan vallankumouksen aikaansaamat teknologiset uudistukset vievät yhä enemmän työpaikkoja, Euroopan on taisteltava kulttuurin, koulutuksen, ammattitaidon kehittämisen, urheilun, matkailun sekä liikenteen, energia-alan ja televiestinnän infrastruktuureihin liittyvien julkisten ja yksityisten töiden kehittämisen aloilla. Tehkäämme kaupungeistamme kauniimpia, maaseutukeskuksistamme elinkelpoisempia, antakaamme sijaa yhteenkuuluvuuden vahvistamiselle, joka on niin tärkeää kansalaisten yhdistämiseksi suureen liikkeeseen, joka pystyy integroimaan perinteet, kielet, tunteet ja - miksipä ei? - siirtämään kulttuurejamme muuhunkin maailmaan. Nyt on se vaihe, jolloin on uskallettava kuluttaa enemmän, tehdä taloudellisia ja sosiaalisia investointeja, vallata maailma satojen vuosien aikana kerääntyneellä kokemuksella - kokemuksella jota ei ole millään muulla maanosalla - ja suunnattava tutkimus suoraan kehityksen ytimeen.
On totta, että ihminen on keksinyt rahan ja ihmisestä on tullut rahan orja. Euroopan on ponnisteltava ankarasti käyttääkseen tätä välinettä ainoastaan hyvinvoinnin tuottamiseksi ihmisille ilman että se joutuu sen nujertamaksi. ERI: n on luovutettava sijansa keskuspankille. Toivon, että me kaikki olemme tietoisia siitä, että meillä on oltava selkeät näkemykset vuonna 1999, jotta emme joudu sen instituution valtaan, jonka olisi palveltava kansalaisia mutta josta yksin jätettynä muodostuu valtio valtion sisälle, joka voi pitää Euroopan kansalaista keinona Euroopan kehittämiseksi. Tällaiset näkymät avautuvat nyt eteemme, kun tarkastelemme aikaamme, analysoimme tilannetta ja luemme ERI: n vuosikertomusta. Toivotan paljon onnea puheenjohtaja Lamfalussylle ja toivotan onnea uudelle puheenjohtajalle hänen työssään, vaikka kuljettavana oleva tie on vielä hyvin mutkainen.

Ettl
Arvoisa puhemies ja arvoisat edustajat, haluaisin korostaa, että käsiteltävänämme olevissa euron käyttöönottoa koskevissa mietinnöissä vaaditaan työllisyyspolitiikan selkeää huomioon ottamista sekä Euroopan parlamentille demokraattisia oikeuksia osallistua päätöksentekoon ja harjoittaa valvontaa. Kiitän valmistelutyöstä, jota Euroopan rahapoliittinen instituutti ja sen puheenjohtaja Lamfalussy ovat tämän asian eteen tehneet ja joka voi olla hyvä perusta jatkotoimenpiteillemme. Uusin kehityssuunta osoittaa kuitenkin tilanteen kriittisyyttä. Ranskan asenne on selkeä kannanotto ja varoitus siitä, että meidän on edettävä erityisen varovasti. Jokaisen talous- ja rahapoliittisen toimenpiteen yhteydessä on otettava huomioon ihminen. Me tarvitsemme sosiaalisesti vastuuntuntoisen Euroopan, emme puhdasta pääoman Eurooppaa, joka on yksistäänkin vaara myönteiselle yhdentymiselle - yksistäänkin, pyydän, että ymmärrätte minut oikein. Se puhtaasti poliittisista pohdinnoista.
Euroopan rahapoliittisen instituutin kertomusta " Yhteinen rahapolitiikka kolmannessa vaiheessa - toimintakehikon täsmentäminen" on arvioitava aluksi ainoastaan ehdotuksena, ja lopulliset päätökset on tehtävä vasta Euroopan keskuspankin perustamisen jälkeen. Nyt on kuitenkin - ja tällä on ratkaiseva merkitys - jo kyse sitä välttämätöntä strategiaa koskevista valinnoista, jota EKP: n on tarkoitus soveltaa ja kehittää rahapolitiikkaansa varten.
Lisäksi juuri kolmannessa vaiheessa erityinen herkkyys ja avoimuus ovat tarpeen. Ei ole ainoastaan taattava järjestelmän aukotonta ja sujuvaa toimivuutta, vaan purettava myös yhtenäisvaluuttaa koskevat sisäiset esteet, joita on yksinkertaisesti kaikissa jäsenvaltioissa. Kaikkien EKPJ: n yhteiseen rahapolitiikkaan liittyvien toimenpiteiden on saatava laaja hyväksyntä. Kyse on loppujen lopuksi uskottavuuden saavuttamisesta myös kansan keskuudessa.
Tässä sivumennen yksi erittäin henkilökohtainen huomautus lähentymiskriteereistä. Vielä yhden vakaussopimuksen keksiminen on osoitus Euroopan kehityksen kannalta puutteellisesta yhdentymiskäsityksestä. Näin on kuitenkin tapahtunut. Vanhaa luokanopettajamentaliteettia, jonka mukaisesti yksi haluaa olla toisten opettaja tai pomo, ei täällä varmasti kaivata. Raipparangaistusta muistuttavat sanktiot eivät varmasti auta taloudellisesti heikompia maita, vaan ainoastaan vaikeuttavat yhdentymiskehitystä.
Tapa, jolla yhtenäisvaluutta otetaan käyttöön, ei riipu ainoastaan taloudellisesta valmiudesta, vaan kyse on paljon laajemmin myönteisestä demokraattisesta edistyskäsityksestä. Jotta yleisiä edellytyksiä voidaan kehittää järkevästi, kaikkien jäsenvaltioiden käyttöön on välttämätöntä antaa rahapoliittisesti toimiviksi havaittujen strategioiden kokonaisuus. Yhteiseen rahapolitiikkaan siirryttäessä on otettava avuksi erilaiset tiedot ja varhaiset indikaattorit, niin kuin on inflaatiotavoitteen yhteydessä. Tästä syntyy tarve rahapoliittisen toimintaan. Juuri siirtymäkauden aikana on mielekästä soveltaa myös suoran inflaatiotavoitteen strategiaa, koska on otettava huomioon erityisesti sellaiset epävarmuustekijät, jotka liittyvät rahoitusmarkkinoiden toimijoiden tekemiin vaikeasti ennustettaviin portfoliopäätöksiin. Euroon siirryttäessä on tämän vuoksi suositeltavaa soveltaa erittäin pragmaattista lähestymistapaa, joka yhdistää toisaalta rahan määrän kasvutavoitteen täydellisen avoimuuden ja toisaalta inflaatiotavoitteen välittämät erilaiset tiedot.
Olennaista on mielestäni myös se, että valtiovarainministereiden vastuualueeseen kuuluva valuuttakurssitavoite sovitetaan yhteen Euroopan keskuspankin politiikan kanssa parhaalla mahdollisella tavalla soveltamalla pysyviä kuulemismenettelyjä - mahdollisesti tulevassa talous- ja rahoituskomiteassa tai muulla tavoin.
Nimenomaan tässä yhteydessä ei ole mielestäni asianmukaista jaotella asioita aina yksioikoisesti ja puhua jatkuvasti kovasta ja pehmeästä valuutasta, juuri kun samanaikaisesti pohdimme valuuttakurssijärjestelmiä ja olemme sopimassa niistä. Kyse on yksinkertaisesti sellaisen vakaan valuutan luomisesta, joka vastaa tarpeitamme kansainvälisessä valuuttajärjestelmässä. Tämä on meidän tavoitteemme.
Rahapolitiikan strategioiden lisäksi myös toteuttamisvälineet ja niiden tehokkuus ovat tärkeä edellytys kokonaisjärjestelmän sujuvalle toteuttamiselle tai käyttöönotolle. Rahapoliittisten välineiden hajautettu käyttö on välttämätöntä ja edellyttää jo yksistään kansallisten keskuspankkien aikaisemman kokemuksen perusteella yhteisen rahapolitiikan hajautettua toteuttamista.
Haluan korostaa mietinnössäni erityisesti avoimuutta, ja minun on vielä kerran sanottava, että Euroopan keskuspankilla on oltava erityinen tilivelvollisuus Euroopan parlamenttia ja muita Euroopan yhteisön toimielimiä kohtaan.
Taloudellinen vuoropuhelu EKP: n kanssa on institutionalisoitava. Kyse ei ole missään tapauksessa poliittisesta interventiosta vaan ensisijaisesti mahdollisimman aikaisessa vaiheessa tapahtuvasta tietojenvälityksestä. Ainoastaan tällä tavoin voidaan varmistaa, että rahapolitiikan alalla reagoidaan riittävän ajoissa.

Fourçans
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, teille tänään esittelemäni mietinnön aihe on erittäin tärkeä, mitä tulee talous- ja rahaliiton onnistumiseen 1. tammikuuta 1999 alkaen. On valitettavaa, että asiaa on pohdittu niin vähän ja siitä on tehty niin vähän päätöksiä, vaikka yhteisen rahan menestys tai epäonnistuminen riippuvat paljolti juuri tästä. Tätä ajatellen mietinnössä esitetään joitakin kysymyksiä ja ehdotetaan joitakin vastauksia, joiden avulla voitaisiin varmistaa se, että rahaliitto edistää kasvua ja työllisyyttä.
Tärkeä kysymys on ensinnäkin se, kuinka talousarvio- ja finanssipolitiikka muuttuvat sen jälkeen, kun euro on otettu käyttöön. Toiseksi on tässä taloudellisen ja poliittisen historian ennennäkemättömässä tilanteessa, jossa rahapolitiikka on keskitetty, mutta finanssipolitiikka hajautettu, kysyttävä, kuinka nämä politiikat saadaan tasapainoisesti ja tehokkaasti täydentämään toisiaan, jotta varmistetaan koko Euroopan unionin kasvu ja työllisyys.
Kolmanneksi on kysyttävä, kuinka talousarvio- ja finanssipolitiikkaa sekä yleisemmin talouspolitiikkaa voidaan harjoittaa siten, että yhtenäismarkkinat toimivat parhaalla mahdollisella tavalla. Neljäs kysymys kuuluu, kuinka toissijaisuusperiaatetta voidaan noudattaa parhaalla mahdollisella tavalla, jotta taataan koko talousarvio- ja finanssipolitiikan sekä yleisesti talouspolitiikan yhteenkuuluvuus. Viidenneksi on kysyttävä, onko talousarvio- ja finanssipolitiikka jätettävä täysin jäsenvaltioiden vastuulle kasvu- ja vakaussopimuksen mukaisesti, jota ei tietenkään pidä kyseenalaistaa vai onko näitä talousarvio- ja finanssipolitiikkoja sovitettava yhteen eli kasvatettava yhteisön talousarviota, jos halutaan taata tasapainoinen taloudellinen ja sosiaalinen kehitys. Kuudes kysymys kuuluu, kuinka pitkälle varsinainen veropolitiikka on yhdenmukaistettava, jotta vältytään kaikilta epäselvyyksiltä sekä varallisuuden jakoon liittyviltä vahingollisilta vääristymiltä Euroopan alueella. Ne voisivat luoda hyvin voimakkaita poliittisia jännitteitä jäsenvaltioiden välille. Seitsemänneksi - ja tähän kysymykset loppuvatkin - on kysyttävä, kuinka voimme päätyä taloudelliseen ja poliittiseen ihanneratkaisuun voidaksemme taata päätösten demokraattisen valvonnan erityisesti antamalla Euroopan parlamentille sille kuuluvan aseman.
Tässä oli, hyvät kollegat, joitakin perustavanlaatuisia kysymyksiä, joihin tässä mietinnössä koetetaan löytää vastaus. Ne ovat kunnianhimoisia ja vaikeita, mutta ratkaisevan tärkeitä talous- ja rahaliiton tulevaisuuden kannalta ja luulen kaikkien täällä olevien myöntävän tämän.
Mietinnössä ehdotetaan siis useita tapoja vastata parhaalla mahdollisella tavalla näihin kysymyksiin. Mainitsen niistä tässä neljä, jotka minusta ovat olennaisen tärkeitä. Ensimmäinen on se, että selvitäksemme epäsymmetrisestä eli yhtä maata tai aluetta koskevasta taloudellisesta shokista tai jopa symmetrisestä, koko euroaluetta koskevasta shokista, on välttämätöntä edes koordinoida talousarvio- ja finanssipolitiikkoja sekä epäilemättä kasvattaa yhteisön talousarviota pitkällä aikavälillä. Vaikka tämä nykyään onkin jonkinlainen tabu, uskon suuntauksen pitkällä aikavälillä olevan tämä. Miksi? Välttääksemme ulkopuolelle jäämisen ja tilanteet, jotka nopeasti osoittautuisivat sopimattomiksi näissä asioissa.
Toinen talousarvio- ja finanssipoliittinen keino, joka liittyy yleisesti ottaen jälleen viitoitettuun suuntaan kulkevaan talouspolitiikkaan, on tämän yhteensovittamisen edellyttämien keinojen ehdottaminen antamalla talouspäätösten teko vakaan demokraattisen valvonnan alaiselle poliittiselle elimelle. Tässä on muuten kyse enemmän tai vähemmän Lamfalussyn ja jopa de Silguyn tekemistä ehdotuksista.
Haluaisin korostaa, ettei kyse suinkaan missään tapauksessa ole Euroopan keskuspankin riippumattomuuden tai sen päätavoitteen - hintojen vakauden - kyseenalaistamisesta. Kyse on hyvän politiikkojen yhdistämisen, policymix in luomisesta kahden suuren talouspoliittisen välineen, rahapolitiikan sekä talousarvio- ja finanssipolitiikan välille.
Kolmas keino koskee erityisesti verotusta ja toisin sanoen, hyvä Monti, se on toivomus säästöjä, yritysverotusta ja rajat ylittävää verotusta koskevien yhteisten vähimmäissääntöjen luomisesta.
Lopuksi neljäs keino muodostuu Euroopan parlamentin taloudellisen tilanteen analysointikyvyn lujittamisesta, jotta se voi paremmin osallistua Euroopan talouspolitiikan toteuttamiseen sekä tehdä talousarvio- ja finanssiasioihin liittyvät valintamme uskottavammiksi. Tätä varten ehdotamme Euroopan parlamentin taloudellisten neuvonantajien komitean perustamista. Siihen kuuluisi tunnustettuja asiantuntijoita ja se laatisi parlamentille noin kaksi kertaa vuodessa selonteon taloudellisesta tilanteesta sekä talouspolitiikan ja erityisesti talousarvio- ja finanssipolitiikan kannalta tarpeellisia suosituksia.
Tämä vaikuttaa meistä, hyvät kollegat, perustavanlaatuisen tärkeältä, jos haluamme taata talous- ja rahaliiton ihanteellisen toiminnan eli voimakkaan kasvun ja työllisyyden, sillä tämä on lopullinen tavoite ja tämä kaikki liittyy tasapainoiseen taloudelliseen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, verotuksen yhdenmukaistaminen kuuluu talous- ja rahaliiton tavoin aiheeseen " Miten saamme sisämarkkinat toimimaan investointeja ja työllisyyttä tukevaa kasvua edistävästi?" Se, että käsittelen verotusstrategisista aiheista tänään ainoastaan arvonlisäveroa, liittyy siihen, että olemme sen velkaa Euroopan unionin, Euroopan sisämarkkinoiden taloudellisille voimille. Nykyään on nimittäin olemassa 130 neuvoston hyväksymää poikkeussäännöstä, 66 siirtymäsäännöksen mukaista vaihtoehtoa ja erityissäännöstä sekä 25 eri säännöstä myynnin paikan määrittämisestä. Kuka tästä todellakaan ottaa enää mitään selvää?
Euroopan unionin alueella rajat ylittävää liiketoimintaa harjoittavien yritysten on tunnettava yksityiskohtaisesti muiden 14 jäsenvaltion kulloisetkin arvonlisäverosäädökset ja perehdyttävä erilaisiin käsittelytapoihin. Tämä on totuus 1. tammikuuta 1993 voimaan astuneesta arvonlisäveron siirtymäsäännöstöstä. On korkea aika, että emme enää ainoastaan parantele tätä säännöstöä vaan luomme lopullisen, alkuperämaaperiaatteeseen perustuvan järjestelmän.
Emme nimittäin voi väittää, että sisämarkkinat olisivat helpottaneet tilannetta, kun otamme huomioon tämänhetkiset moninaiset ongelmat. Ylimääräinen työ, monimutkaisuus, kalleus ja byrokratia ovat siirtymäsäännöstön seurauksia, jotka aiheuttavat rasitteita ennen kaikkea taloudellisille toimijoille. Tästä syystä pienet ja keskisuuret yritykset eivät voi lainkaan hyötyä sisämarkkinoiden tarjoamista eduista tällä alalla. Meidän on siis vähennettävä hallintokustannuksia, varmistettava jäsenvaltioiden arvonlisäverotulot, pienennettävä verotulojen vähenemisriskejä ja säilytettävä arvonlisäveron riippumattomuus kilpailusta. Tämä meidän on saavutettava uudistamalla nykyistä järjestelmää, mutta lopullisen järjestelmän suuntaan.
Toissijaisuusperiaate on kuitenkin otettava edelleen huomioon. Yhdenmukaistamista on vaadittava ainoastaan siellä, missä se on todella välttämätöntä. Ylimpänä ohjenuorana lopullisessa arvonlisäverojärjestelmässä on oltava yhteisön sisäisen ja jäsenmaissa tapahtuvan myynnin samanarvoisuus. Tämä on saavutettavissa ainoastaan, jos alkuperämaaperiaate otetaan kaiken myynnin verotuksen perustaksi. Alkuperämaaperiaate johtaa järjestelmään liittyvistä syistä arvonlisäverotulojen siirtoihin. Maat, jotka vievät paljon, saisivat nauttia lisätuloista, kun taas tuontiin keskittyneet maat joutuisivat kärsimään huomattavista tulonmenetyksistä.
Järkevä, makrotaloudellinen clearing-menettely on välttämätön sen vuoksi, että ainoastaan tällä tavoin on mahdollista turvata yksittäisten jäsenvaltioiden tähänastiset verotulot. Tällainen menettely on kuitenkin kaikkien jäsenvaltioiden kannalta hyväksyttävä ainoastaan, jos se on yksinkertainen, selkeä ja nopeasti toteutettavissa ja jos tasausmaksut tapahtuvat mahdollisimman samanaikaisesti. Euroopan parlamentissa tähän mennessä kuultujen asiantuntijoiden mielipiteiden perusteella olemme oikeastaan tulleet siihen tulokseen, että aika ei ole vielä kypsä alkuperämaaperiaatteen tosiasialliselle käyttöönotolle.
Kaikkia koskevat samanlaiset ja sitovasti laaditut ohjeet ovat oikeudenmukaisen tasausjärjestelmän a ja o. Makrotaloudellisten perusteiden soveltaminen clearing-menettelyssä on välttämätöntä, sillä muuten jäsenvaltioissa tapahtuvan myynnin ja yhteisön sisäisen myynnin erottelua harjoitettaisiin takaoven kautta. Tässä yhteydessä haluaisin vielä kerran viitata siihen, että kysymys kansallisen verotusoikeuden heikentämisestä ei liity ainoastaan välittömään verotukseen, jossa myös Euroopan unionilla on pitkällä aikavälillä oltava toimivaltaa, vaan koskee myös välillistä verotusta, ja että tämän vuoksi on todellakin luotava lopullinen arvonlisäverojärjestelmä, joka käsittää kaiken myynnin ja kohtelee samanarvoista myyntiä kaikissa jäsenvaltioissa samalla tavalla.
Verovapautukset on korvattava ottamalla käyttöön nollaverokanta. Tämä auttaa erityisesti yleishyödyllisiä järjestöjä. Lopullista arvonlisäverosäännöstöä on kuitenkin käytettävä myös työllisyyspoliittisten päämäärien edistämiseen.
Verotuksen yksinkertaistamiseen ja avoimuuteen vaikuttaa varmasti olennaisesti myös se, että järjestelmään otetaan ainoastaan kaksi muuta verokantaa: normaaliverokanta ja alennettu verokanta. Koska arvonlisävero on periaatteessa riippumaton kilpailusta, normaaliverokantojen täydellinen yhdenmukaistaminen ei ole välttämätöntä. Alennetut verokannat sen sijaan vaativat paljon työtä.
Lopullista arvonlisäverosäännöstöä on täydennettävä yhden verotuspaikan periaatteella. Sekä yritykset, joilla on velvollisuuksia enää ainoastaan yhdessä paikassa, että myös veroviranomaiset hyötyvät tästä periaatteesta. Veroviranomaisille yksittäisten verovelvollisten valvonta tulee helpommaksi ja tehokkaammaksi. Tällä tavoin verotulot voidaan turvata paremmin ja yritysten on yksinkertaisempaa hoitaa velvollisuutensa.
Vaatimus jäsenvaltioiden veronkantotoimivaltuuksia koskevan valvonnan vähimmäislaajuuden määräämisestä on tässä yhteydessä erittäin tärkeä, jotta yhden verotuspaikan periaatetta ei käytetä veronkiertoon. Tämän vuoksi me tarvitsemme kaikkien verovelvollisten tasapuolisen, asianomaisesta jäsenvaltiosta riippumattoman kohtelun toteuttamiseksi säännöksen, jonka mukaan arvonlisävero erääntyy maksettavaksi määrättynä päivänä koko unionin alueella. Lopullisen arvonlisäverojärjestelmän toteuttaminen tulee ponnisteluista huolimatta viemään vielä paljon aikaa. Tämän vuoksi meidän on joka tapauksessa huolehdittava siitä, että siirtymäsäännöstöä parannetaan ja yksinkertaistetaan. Kaikki mahdollisuudet helpotusten ja säästömahdollisuuksien luomiseen on käytettävä hyväksi. Euroopan talous ja siten huomattavissa määrin myös työmarkkinat voivat ainoastaan hyötyä tästä.

Donnelly, Alan
Arvoisa puhemies, ryhmäni puolesta haluaisin osoittaa kiitokseni Alexandre Lamfalussylle siitä erinomaisesta työstä, jota hän on tehnyt Euroopan rahapoliittisen instituutin puheenjohtajana ja siitä, että hän on ylläpitänyt suhteita Euroopan parlamenttiin.
Vaikka hän luopuukin paikastaan, toivon todella, että hän tulee vierailemaan Euroopan parlamentissa, jotta voisimme hyötyä hänen laajoista tiedoistaan.
Haluaisin pyytää Euroopan rahapoliittisen instituutin puheenjohtajaa vastaamaan esittämiini kysymyksiin. Olen työskennellyt Britannian entisen valtiovarainministerin Dennis Healeyn alaisuudessa, ehkä tunnettekin hänet. Healeylla oli sääntö, jota kutsuttiin kuoppasäännöksi. Säännön mukaan kaivaminen on lopetettava, jos on kuopassa. Eikö mielestänne olisi aika, kun otetaan huomioon talous- ja rahaliittoa koskevan keskustelun tila ja selvä muutos Euroopan kansalaisten mielipiteessä, saattaa talous- ja rahaliitto tasapainoon, jotta voimme todistaa Euroopan unionin kansalaisille, että voimme yhtäältä luoda toimivan talous- ja rahaliiton ja toisaalta ratkaista työttömyysongelmat?
Muistan, kun tulitte ERIn puheenjohtajan hyväksyntäkuulusteluun ja vastasitte yhden jäsenen esittämään kysymykseen, että katsotte EMU-hankkeen loppuunsaattamisen olevan erittäin vaikeaa silloiset työttömyysluvut huomioon ottaen. Työttömyysluvut ovat nousseet kyseisen hyväksyntäkuulustelun jälkeen. Meillä ei ole ollut mitään vaikutusta työllisyystilanteeseen. Toki meidän on nyt otettava huomioon Britannian ja Ranskan kansalaisten lähettämät poliittiset signaalit ja rahaliiton vankkojen kannattajamaiden kansalaisten huolestuneisuus siitä, että liiton on oltava talous- ja rahaliitto, joka ei ole päämäärä itsessään vaan tarjoaa välineen päämäärän saavuttamiseksi, toisin sanoen tasapainotilan, joka sallii uusien työpaikkojen synnyn.
Haluaisin viitata erityisesti siihen, miten me tulemme tulevaisuudessa käsittelemään EMU-kysymystä. Yhdeksän nykyisestä viidestätoista pääministeristämme kuuluu sosialistiryhmään tai sosiaalidemokraatteihin. Tämä osoittaa, että Euroopassa on tapahtunut muutos tasapainotetumman politiikan suuntaan. Eikö sen tähden olisi aika, että ERI ja komissio tunnustavat, että niiden on tasapainotettava omaa politiikkaansa? Eikö meidän olisi aika etsiä uutta kehitysmallia Euroopan unionissa?
Haluan viitata erityisesti politiikan kahteen osa-alueeseen: vakaussopimukseen, jonka osalta Ranska oli oikeassa pyytäessään lykkäystä. Meidän on aika sisällyttää kyseiseen sopimukseen myös kasvun aineksia, jotta se ei ole ainoastaan nimeltään vakaus- ja kasvusopimus. Eikö meidän olisi aika panna täytäntöön perustamissopimuksen 103 artikla, jotta onnistuisimme vihdoin talouden yhteensovittamisessa?
Tärkeintä, mitä te, Lamfalussy, voitte tänään tehdä meille osoittamassanne loppupuheenvuorossanne ERIn puheenjohtajana, on lähettää hyvin voimakas viesti Amsterdamissa kokoontuville valtiovarainministereille ja hallitusten päämiehille, jotta he tunnustaisivat kansalaisten painostuksen luoda EMU; EMU, jolla on yleisön luottamus ja joka luo uusia työpaikkoja. Voisitte tänään tehdä tämän meidän puolestamme.

Herman
Arvoisa puheenjohtaja Lamfalussy, meitä on monta, jotka olemme pahoillamme siitä, että tämä on viimeinen kerta, kun olette joukossamme. Te todella löysitte oikean sävelen parlamentin jäsenten kanssa. Te olitte riittävän varma itsestänne, teorioistanne ja kokemuksistanne hyväksyäksenne avoimen vuoropuhelun, johon monet korkean tason teknokraatit eivät vielä uskaltaudu parlamentin jäsenten kanssa. Olitte puolueeton ja tiukan tieteellinen sekä samalla kohtelias, mistä olemme yksimielisiä. Tämän vuoksi käännymme tänään puoleenne sekavin tuntein.
Juuri kun kaikki taloudelliset osoittimet olivat kehittyneet hitaasti mutta varmasti kohti Euroopan rahaliiton edellyttämää lähentymistä sovittua aikataulua noudattaen ja Maastrichtin sopimuksen ehtojen mukaisesti - kuten juuri valaisevasti muistutitte - kaksi luonteeltaan puhtaasti poliittista tapahtumaa ilmestyi odottamatta häiritsemään koko maailman rahamarkkinoiden odottamaa ja laajalti laillisesti vahvistettua prosessia.
Nämä kaksi tapahtumaa, jotka sattuivat Ranskassa ja Saksassa, unionin kahdessa tärkeimmässä jäsenvaltiossa, saattavat häiritä vakavasti jo heilahtelevien markkinoiden matkaa kohti yhtenäisvaluuttaa. Ensimmäinen on Jacques Chiracin hanke, jolla hän halusi saada poliittiset välineet ryhtyäkseen epäsuosittuihin toimenpiteisiin Ranskan saattamiseksi Maastrichtin kriteerien edellyttämään tilaan. Tiedämme kuinka tässä kävi. Toinen omaan kuoppaansa pudonnut on Theo Waigel, joka halusi vakuuttaa maanmiehilleen euron olevan yhtä vakaa kuin Saksan markka. Hän toisti välillä häiritsevän vaativalla tavalla ehdottomuutta, jolla kolmen prosentin tasoa on noudatettava eli prosenttiluku ei saisi olla 3, 2 tai 3, 3. Nyt hän on itse putoamaisillaan ansaan, jonka kuvitteli virittävänsä muille.
Olemme nyt siis tällaisessa tilanteessa. Onko meidän, kuten ystäväni Donnellyn, kuunneltava kansan ääntä? Onko meidän hyvinvointivaltion ehdottoman mukavissa oloissa vältettävä ryhtymästä toimenpiteisiin, jotka edellyttävät mukautumista maailmanlaajuistumisen väistämättömään tosiasiaan? Onko meidän toteutettava politiikkaa, jossa ei haluta nähdä todellisuutta, jatkettava uneksimista hereillä ollessamme, pantava päämme hiekkaan ja uskottava, kuten eräät, että ratkaisemme ongelman supistamalla työaikaa palkkoja pienentämättä, lisäämällä virkamiesten määrää, korottamalla minimipalkkaa ja pysäyttämällä liberalisoinnin? Jos tämä on joidenkin ehdottama ratkaisu, pelkään valitettavasti heidän pettymyksensä olevan erittäin suuri.
Maailma on muuttunut, tahdoimmepa sitä tai emme. Euroopalla ei enää ole sitä yksinvaltaa, josta se nautti vuosisatojen ajan. Silloin sillä oli tieteellinen, tekninen, taloudellinen, rahallinen sekä sotilaallinen yksinvalta, mutta ei enää! Tähän uuteen jakoon sopeutumiseksi vaaditaan ponnisteluja. Emme pääse siihen kuuntelemalla niitä, jotka sanovat: " Hetki vielä, herra pyöveli." Näin toimittiin Ranskan vaaleissa: " ei aivan vielä, nauttikaamme vielä valtion anteliaisuudesta!" Tämä on eräiden suosittelema ratkaisu.
Mielestäni on aika ryhdistäytyä. Euroopan rakentaminen on mahdollista, jos Eurooppa onnistuu vaientamaan erimielisyytensä! Kaikkien vastuuhenkilöiden, kaikkien niiden, jotka eivät millään tekosyyllä voi suhtautua maailmanlaajuiseen todellisuuteen välinpitämättömästi, olisi tiedostettava tämä. Donnelly käy usein Yhdysvalloissa. Hän tietää, mikä maailmanlaajuinen tilanne tällä hetkellä on. Tämän vuoksi toivon kaikkien puolueiden vastuuhenkilöiden ottavan tämän tosiasian huomioon ja säilyttävän valitsemamme suunnan, joka minusta on tähän mennessä onnistunut!

Garosci
Arvoisa puhemies, myös meidän ryhmämme yhtyy puheenjohtaja Lamfalussylle osoitettuihin kiitoksiin hänen toiminnastaan tänä aikana, joka merkitsee ajallisesti ja määrällisesti toimintaa, jolla ei ole edeltäjää yhteisön instituutioiden historiassa. Kiitämme myös neljää mietintöä ja niiden esittelijöitä, jotka ovat tehneet erinomaista työtä - toistan - hetkenä jolloin Eurooppa, ja erityisesti se Eurooppa joka etsii suuria vastauksia talouden alalla, tuo samanaikaisesti esille toiveita ja pelkoja asioista, joista meillä ei ole aikaisempaa kokemusta.
Meidän on siitä huolimatta sanottava asiat niin kuin ne ovat eikä niin kuin haluaisimme niiden olevan. Näinä vuosina, näinä kuukausina jäsenvaltioiden, yhtenäisen Euroopan on tehtävä lopullisia päätöksiä, päätöksiä joissa asetetaan yhteiselle etusijalle talous ja sosiaaliasiat, ja nämä kaksi asiaa ovat kovin vaikeasti sovitettavissa yhteen. Eurooppa on syntynyt taloudellisten kysymyksen pohjalta - EHTY, hiili ja teräs -, se on sittemmin kehittynyt sosiaalisella alalla ja nyt se kamppailee löytääkseen oikean suhteen, hyvän tasapainon talouden ja sosiaaliasioiden välille. Tähän vakavaan pulmaan, tähän hankalaan tilanteeseen meillä on tänään neljä vastausta käsiteltävänämme olevissa mietinnöissä, jotka auttavat meitä ja joiden tehtävänä on antaa meille lopullinen perusnäkemys, jonka ulkopuolelle ei toki voida jättää a priori kaikkien yksittäisten jäsenvaltioiden työtä ja sitoutumista. Riippumatta jäsenvaltioiden nykyisestä tilanteesta olemme tietoisia siitä, että maanosamme poliittinen, taloudellinen ja sosiaalinen liikkuvuus on äärimmäisen suurta, ja lopullisten valintojen tekeminen nyt on hyvin vaikeaa ja se asettaisi rajoituksia niille maille, joiden sitoutuminen on ollut tähän mennessä ja on tulevaisuudessa takeena maanosamme jatkuvuudesta ja kokonaisuudesta.
Erityisesti Mezzaroman rahapoliittista instituuttia käsittelevässä mietinnössä on eräs kohta, jota esittelijä korostaa, nimittäin se että poliittista liittoa ei voi olla ilman rahaliittoa tai päinvastoin. Ulkoministerimme Dini, joka on toiminut neuvoston puheenjohtajana ja jota minäkin olen arvostellut aiemmissa yhteyksissä, sanoi juuri muutama päivä sitten: " Olemme varoittaneet siitä, että poliittista Eurooppaa ei pidä laiminlyödä, sitä ei pidä jättää täysin varjoon kilpajuoksussa kohti yhtenäisvaluuttaa, jonka poikkeuksellisen merkityksen toki tunnustamme." Olemme korostaneet näitä sanoja suoraan puheenjohtajalle, Hollannin pääministeri Wim Kokille ja Euroopan parlamentin institutionaalisten asioiden valiokunnalle. Kyseessä on tärkeä näkökohta, joka antaa jälleen luottamusta tälle toimielimelle siitä, että sillä on painoarvoa tulevassa päätöksenteossa.
Ministeri Dini jatkaa: " Siirtyminen yhtenäisvaluutan vaiheeseen ei ole asteittainen muutos vaan se on todellinen muutos; se on muutos, joka ymmärrettävistä syistä tuo mukanaan järjestelyjä. Meillä on nyt edessämme todellinen ennalta ilmoitettu vallankumous." Vallankumoukseen ei kuitenkaan koskaan olla riittävästi valmistautuneita. Tästä syystä sitoumuksemme on oltava jatkuvaa, laatu on asetettava määrän edelle, on kiinnitettävä erityistä huomiota niihin toiminta-aloihin, jotka voivat tehdä muutoksesta myönteisen. Viittaan erityisesti pieniin ja keskisuuriin yrityksiin, joita käsitellään kaikissa mietinnöissä; puhumme verohelpotuksista, verotusjärjestelmien yksinkertaistamisesta, byrokratian vähentämisestä, sääntelyn vähentämisestä, jotta pienillä ja keskisuurilla yrityksillä olisi paremmat toimintaedellytykset.
Arvonlisäveron osalta kannatamme esitettyä näkemystä ja olemme kiitollisia komissaari Montille hänen tiiviistä työskentelystään erityisesti hänen nimeään kantavassa ryhmässä, jonka tehtävänä on löytää keinoja järjestelmän yhdenmukaistamiseksi. Lopuksi sanoisin, että haluamme tehdä työtä ja määritellä entistä paremmin sen, miten yhtenäismarkkinoista kehitetään johdonmukaisella tavalla todelliset sisämarkkinat.

Gasòliba i Böhm
Arvoisa puhemies, tämänpäiväistä yhteiskeskustelua, jonka aloitti Euroopan rahapoliittisen instituutin puheenjohtaja, Lamfalussy, keskustelua, johon haluan osallistua tunnustamalla tri Lamfalussyn työn arvon samoin kuin hänen erityisesti tähän parlamenttiin ylläpitämien hyvien suhteitten merkityksen (viime vuonna minulla oli kunnia tehdä mietintö hänen instituuttinsa ensimmäisestä kertomuksesta), käydään todella ratkaisevalla hetkellä.
Meillä on edessämme uusi epävarmuustekijä, joka syntyi Ranskan eilen ECOFINin kokouksessa lausumasta kannasta sekä viikon kuluttua Amsterdamin kokous, jonka pitäisi antaa meille uusi perustamissopimus. Luulen, että tämän keskustelun merkittävä johtopäätöksenä olisi, että todettaisiin, että Euroopan parlamentti vakauttaa, vahvistaa ja erittäin selvällä tavalla painottaa Euroopan talous- ja rahaliiton ja euron toteuttamisen välttämättömyyttä suunniteltujen ehtojen ja määräaikojen mukaisesti.
Luulen, että nykyään mikä tahansa epävarmuustekijä voisi tuoda mukanaan vakavamman ongelman, taloudellisessa tilanteessa, jossa on havaittavissa progressiivista palautumista, siitä ovat osoituksena nimenomaan sekä eurooppalaisen talouden kehitys viimeisen vuosineljänneksen aikana sekä komission toteuttamat arvioinnit tälle ja ensi vuodelle, joista olemme keskustelleet täällä, ja joiden pitäisi tarjota sopiva taloudellinen kehys nimenomaan tämän hankkeen toteuttamiselle. Tällä hankkeella, kuten tiedätte, on myös Euroopan unionin toteutumiselle hyvin merkittävä poliittinen ulottuvuus.
Haluaisin painottaa sitä, että nyt ei ole kaikkein sopivin hetki pyytää toimielimiä, kuten Euroopan rahapoliittista instituuttia tai Euroopan tulevaa keskuspankkia, toteuttamaan sellaista politiikkaa, joka ei niille kuulu. Instituutin ja tulevan pankin pitää taata vakaat ja vakavaraiset olosuhteet, joissa inflaatio ja korot ovat alhaisia ja jotka tarjoavat kansainvälisellä tasolla uskottavat, varmat ja vakavaraiset puitteet. Joka tapauksessa vasta silloin, jos hallitukset ja viranomaiset saavat aikaan talouspolitiikkoja kilpailukykyisissä puitteissa, voimme ratkaista eurooppalaisen yhteiskunnan vakavimman ongelman: työttömyyden. Mutta ei pidä vaatia näitä toimielimiä ratkaisemaan sitä mitä muiden viranomaisten tai hallitusten pitää tehdä, vaikka niiden vaalilupaukset myöhemmin niille ovatkin, hyvin lyhyellä tähtäimellä, tyydyttävämpiä vaalinäkökulmasta katsoen.

Ribeiro
Arvoisa puhemies, yhdyn ryhmäni onnitteluihin arvoisalle Lamfalussylle huolimatta mielipide-eroista, joita meillä on keskenämme ja jotka eivät muutu. Yhteiskeskustelu näistä neljästä mietinnöstä nyt viimeisen ECOFINin jälkeen herättää päänvaivaa, jota olemme välttäneet, koska jo monta kertaa tunsimme epämiellyttävästi yrittävämme ajatella sitä mitä yritettiin laittaa käytäntöön vain mahdollisimman nopeasti ajatellen asian olevan jo päätetty.
Jotain olisi varmaan muuttunut sen yhteiskunnallisten seurausten painostuksen vuoksi ja meidän täytyy onnitella itseämme nähdäksemme sen, mitä myönnetään, vaikkakin epävarmasti, että täytyy miettiä, vaikka jotain on jo päätetty. Nämä mietinnöt pitävät sisällään kokonaisuudessansa yleisen jo käytäntöön pannun suuntauksen, jota vastaan me osoitimme mieltämme, mutta kohtasimme mielekkäitä näkökohtia, joita tässä uudessa tilanteessa voi käyttää apuna tarpeellisessa pohdiskelussa, joka on välttämätön ja kiireellinen.
Jäsen Mezzaroman mietinnöstä voi lukea, että työmarkkinoiden joustamattomuus, joka on syynä EMU: n kaikkiin ongelmiin, piilottaa sijoitusten riittämättömyyden, osto- ja hankintakyvyn puutteen, joka on ennen kaikkea korkean työttömyyden syytä, kuten myös monet muut vaikuttavat rakenteelliset syyt. Meillä ei ole syytä ajatella eikä harkita emmekä voi olla korostamatta huolta hyökkäyksestä nimeltä työmarkkinoiden joustamattomuus, joka ottaa mallia Yhdysvalloista, sillä olevasta palkkojen alaspäin joustamisesta, jolla olisi joissakin maissa, kuten Portugalissa, tuhoava vaikutus. Portugalissa on ennestään valtavat palkkaerot ja sosiaaliturva on vähäistä ja epävarmaa.
Jäsen Ettlin mietinnössä korostetaan sellaisten toimien tarvetta, jotka auttavat saavuttamaan parhaiten todellisen talouden. Puheena on työttömyys. Viime aikoina on puhuttu paljon saavuttamatta käytännön seurauksia, mutta täytyy myös lähentyä todellista elintasoa muistaen 117 artiklan, taloudellisen ja yhteiskunnallisen yhteenkuuluvuuden.
Jäsen Fourçansin mietinnössä pidetään välttämättömänä ennakoida symmetristen ja epäsymmetristen häiriöiden tilanteita, joihin jäsenmaat voivat joutua. Eikö asiaa tarvitse esittää päätöslauselmakohtina? Korostan samaa asiaa kuin mitä 13 kohdassa otetaan huomioon. Kieltäydymme yksimielisyydestä verotuksen yhtenäistämisessä ja asetamme keskeisen kysymyksen verotuksen hallitsemisesta ja muitakin kysymyksiä.
Jäsen Randzio-Plathin mietintö sisältää huolia verotuksen oikeudenmukaisuudesta ja se vahvistaa veropolitiikkaa välillisenä keinona kohdata niin erilaiset kansalliset tilanteet. Eikö Randzio-Plath nyt väännä puukkoa haavoissa, jotka haluaisimme unohtaa? Mutta miten voisi sitten hyväksyä, että hän etenee mietintönsä 19 kohtaan esitellen nopeasti määräenemmistöperiaatteen veroasiassa, jotta pääsisimme yli tilanteista, jotka jäsenmaat hylkäävät ja joista voisi ehkä tulla sopivia vähitellen, mutta jotka ovat nykyään niille vahingollisia.
On harmi, että näistä mietinnöistä puuttuu kohtia, jotka auttaisivat meitä miettimään seurauksia, jotka on jo kohta havaittavissa. Edes tämän vuoksi emme arvota seurauksia vähemmän todellisiksi kutsuiksi keskustelemaan asiasta, josta ei haluta keskustella, mutta josta yhteiskunnallinen todellisuus pakottaa keskustelemaan.

Wolf
Arvoisat puhemies, puheenjohtajat, komission jäsen ja hyvät jäsenet, äänestäjät ovat antaneet meille, kuten Alan Donnelly jo oikein totesi, vielä yhden ainutkertaisen mahdollisuuden korjata euron uusliberalistinen ja monetaristinen käsite sekä vastaava strategia, ei palaamalla 50-luvulle, arvoisa Herman, vaan katsomalla eteenpäin 2000-luvulle.
Meidän täytyy ja me voimme nyt tehdä tietä sellaiselle talous- ja rahaliitolle, jossa suuret rakenteelliset ongelmat, joita kasinokapitalismin tähänastinen ilotulituspolitiikka on ainoastaan peitellyt, olisivat ratkaistavissa. Näitä ongelmia ovat työttömyys ja ekologinen kriisi - kuka puhuu enää Rion kriteereistä, Rion sitoumuksista ja Delorsin lupauksista -, mutta myös jäsenvaltioiden todellista, ei ainoastaan rahapoliittista lähentymistä koskevat ongelmat. Meidän olisi todella käytettävä tilaisuutta hyväksemme päästäksemme pois tuhoavasta " takaisin Brüningin oppeihin" -tilanteesta, ei takaisin klassiseen keynesiläiseen talousteoriaan vaan Keynesiä pidemmälle kansantalouksiemme rakenteiden valikoivaan sosiaaliseen ja ekologiseen muuttamiseen. Tähän tarvitaan yhteisen ja yhteensovitetun työllisyyspolitiikan tarjoamaa tukea, koska työttömien määrä kasvaa yhä, eikä tällaiselle perustalle voi luoda mitään vakaata euroa.
Parlamentti on vuodesta 1994 saakka valmistellut jatkuvasti ehdotuksia, jotka hallitukset ovat johdonmukaisesti jättäneet huomioimatta. Näihin kuuluu keskuspankin mukaan ottaminen - Ranskan sosialistit mainitsivat jälleen iskusanan " taloushallitus" - mutta myös sen sitominen yhteisön tavoitteisiin ja menetelmiin. Näihin kuuluu vakaussopimushirviön muuttaminen sopimukseksi, joka mahdollistaa jäsenvaltioiden yhteisen toiminnan yhteisvastuullisuuden ja työllisyyden hyväksi ja edistää tällaista toimintaa. Näihin kuuluu myös toisenlainen käsitys lähentymiskriteereistä, jotka on tulkittava todellisen lähentymispolitiikan lähtökohdiksi ja joita ei todellakaan saa pitää - tässä Herman on aivan oikeassa - aritmeettisen fetisismin vallassa ainoastaan kymmenes- tai jopa sadasosan tarkkuudella esitettyinä desimaalilukuina. Näihin kuuluu olennaisena - ja asian jatkuva tähdentäminen on komissaari Montin ansiota - verotuksellisen polkumyynnin lopettaminen. Meidän on löydettävä keino päästä tästä pinteestä. Meidän on siis estettävä se, että uuden velan ottaminen on niin yksinkertaista, mikä todellakin on ongelma, ja se, että voimme verottaa kaikkea mahdollista. Omaisuuden ja yritysten voittojen verotusta vaikeuttaa nimittäin yhä suuremmassa määrin verotuksellinen polkumyynti, ja yhteisö, joka rahoittaa infrastruktuurinsa työntekijöiden rahoilla ja lapioi ne sitten takaisin yritysten kassoihin, saattaa lyhyellä aikavälillä saavuttaa kilpailuetuja, mutta kestävää tällainen kehitys ei ole.
Nyt meillä on mahdollisuus tehdä korjauksia, ja meidän on käytettävä tilaisuus hyväksemme. Jäsenvaltioiden hallituksilla on Amsterdamissa tilaisuus ryhtyä toimiin, muuten kuljemme todellakin kohti mielenkiintoisia aikoja - kriittisiä aikoja, jolloin tehdään runsaasti päätöksiä.

Ewing
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää Randzio-Plathia siitä, että hän on harkinnut uudestaan perusteellisesti arvonlisäverojärjestelmää, joka on hyvin hankala järjestelmä ja joka ei näytä olevan suunniteltu yhtenäismarkkinoille.
Siirtyminen lopulliseen arvonlisäverojärjestelmään, joka perustuu alkuperämaaperiaatteeseen, tulee olemaan pitkä prosessi, joten ehdotan, ettei meidän tulisi unohtaa, että voimme saada aikaan parannuksia myös lyhyellä ajalla. Arvonlisävero on kulutuksesta maksettava normaaliveroprosentti, jota sovelletaan yhtenäisesti huolimatta tulotasosta ja, kuten eräs puhuja jo mainitsi, sosiaalisesta oikeudenmukaisuudesta. Mielestäni on tärkeää, että hoidamme tämän asian sosiaalisesti oikeudenmukaisella tavalla.
Randzio-Plathin perusteluissa sanotaan, että sosiaalipoliittisin perustein myönnetyt verovapautukset tulisi korvata nollaverokannan käyttöönotolla. Näen tässä yhteydessä varoitusvalon vilkkuvan, sillä tällainen muutos muuttaisi erivapauden saaneita järjestöjä koskevaa lainsäädännöllistä verotusperustaa ja sallisi mahdollisesti alennetun verokannan tai normaaliverokannan soveltamisen tulevaisuudessa.
Väittäisin, että sanomalehdistä, kirjoista ja aikakauslehdistä maksettavan arvonlisäveron soveltamisessa ei ole mitään logiikkaa, sillä verokanta vaihtelee nollasta kahteenkymmeneenviiteen prosenttiin. Toisaalta uusille koulutus- ja tietolähteille määrätään usein täysi verokanta. Siirtyessämme teknologian aikakauteen sähköistä sivua tulisi varmastikin käsitellä yhtäläisesti painetun sivun kanssa.
Olen esittänyt muutamia tarkistuksia ja haluaisin pyytää kannatusta tarkistuksille 13 ja 14, kuten myös Millerin tarkistukselle 1, jossa vaaditaan nollaverokantaa tietyille tavaroille ja palveluille, kuten lasten vaatteille, kengille, elintarvikkeille, lääketieteellisille välineille, kirjoille, sosiaalisille palveluille jne. Haluamme varmastikin taistella lukutaidottomuutta vastaan ja edistää tiedonvapautta, kulttuurien monimuotoisuutta ja kansalaisten koulutusta sekä oikeudenmukaista yhteiskuntaa. Haluaisin pyytää kaikkia kannattamaan tarkistuksia.

Le Gallou
Arvoisa puhemies, keskustelemiemme neljän mietinnön epärehellisyys olennaisten seikkojen osalta hämmästyttää minua. Esittelijät pyrkivät kuitenkin varmaankin puolueettomasti kuvailemaan Euroopan unionin taloudellisen lähentymisen tilaa, verorakenteiden välisiä merkittäviä eroja tai Euroopan tulevan keskuspankin mahdollisia strategisia peruskohtia.
Fourçans pyrkii jopa ottamaan jossakin määrin huomioon sosiaaliset seikat ehdottaessaan vakaussopimuksen pakotteiden pehmentämistä arvioimalla julkiset alijäämät, ei vuosittain, vaan koko suhdannekierron ajalta. Mezzaroma sen sijaan tiedostaa, ettei työmarkkinoiden jäykkyys ole ainoa eikä merkittävin syy työttömyyteen. Kohti talous- ja rahaliittoa pakotettujen markkinoiden pohjalla piilevät todelliset syyt eivät koskaan kohdistu tiettyihin seikkoihin. Kun myönnetään, ettei yhtenäisvaluutta ole välttämätön yhtenäismarkkinoiden toiminnan kannalta, sillä pyritään vain yhteen tavoitteeseen ja yhteen asiaan: voimakkaan liittovaltion luomiseen, jonka rakenteita hallituksemme parhaillaan viimeistelevät hallitusten välisessä konferenssissa.
Todellisuudessa yhteinen raha luo enemmän ongelmia kuin mitä se ratkaisee ja olemme kaikki tästä hyvin tietoisia. Se edellyttää Euroopan talousarvion huomattavaa kasvua, jotta kykenemme kohtaamaan epäsymmetriset taloudelliset shokit. Fourçans muistutti juuri tästä. Tämän vuoksi on vaikeaa välttyä verotuksen yhdenmukaistamiselta niin veroasteiden kuin rakenteidenkin osalta, jotta verotuksen polkumyynti estetään. Samalla se rajoittaa huomattavasti eri valtioiden toimintavapautta. Se edellyttää ehdottomasti Euroopan taloudellisen hallintovallan luomista, jotta kyetään vastaamaan keskuspankkia johtaville muutamalle virkamiehelle perustamissopimuksissa annettuun ylivaltaan. Lyhyesti ilmaistuna yhteinen raha voi johtaa ainoastaan taloudellisen sekä talousarvio- ja finanssiasioihin liittyvän suvereniteetin täydelliseen siirtoon Brysseliin uhaten luoda täysin hallitsemattoman tilanteen.
Yhteinen raha merkitsee taloudellista tuhoa ja sen on muun muassa Euroopan työttömyyden merkittävä aiheuttaja jo edellyttämänsä finanssipolitiikan vuoksi. Jos ja kun yhteinen raha tulee käyttöön, on kaikki vielä pahemmin, sillä sen käyttöönotto ei tapahdu suotuisissa olosuhteissa. Jotta sen täytäntöönpanopäivää ei lykättäisi, suunnitellaan nyt ehdottomiksi laadittujen periaatteiden, Maastrichtin pyhien kriteereiden laiminlyömistä. Ranska ja Saksa eivät saavuta niitä vuonna 1997 eivätkä vuonna 1998, mutta kumpikaan maa ei halua kantaa vastuuta tämän mielettömän talous- ja rahaliiton hautaamisesta. Kun hallitukset haluavat tulla valituiksi, ne lupaavat toimia yhteisen hyvän ja maan vaurauden saavuttamiseksi. Vauraus ja edut ovat nyt mahdollisia yhteisen rahan lopullisen hylkäämisen avulla.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, toistuvat lykkäyskeskustelut aiheuttavat vahinkoa Euroopan talous- ja rahaliitolle, koska ne johtavat tietysti myös toistuvasti siihen, että kansalaiset tulevat epävarmoiksi. Tämä ei varmasti ole asianmukainen tapa tukea valmistelutöitä, joita Euroopan rahapoliittinen instituutti, Euroopan komissio, parlamentti sekä myös Eurooppa-neuvosto ja erityisesti ECOFIN-neuvosto tekevät. Tästä syystä on mielestäni erittäin tärkeää, että Euroopan unionin poliittinen eliitti puhuu vihdoinkin suoraan, antaa selviä signaaleja ja korostaa ennen kaikkea sitä, minkä te, arvoisa Lamfalussy, tänä aamuna vielä kerran totesitte. Olemme ottaneet suuria, tähän asti mahdottomilta tuntuneita edistysaskeleita lähentymiskriteereiden suuntaan erityisesti talous- ja rahaliiton toimivuuden kannalta tärkeiden matalaa inflaatiota, alhaisia pitkäaikaisia korkoja ja vakaata valuuttakurssia koskevien kriteereiden suuntaan sekä myös keskuspankkien riippumattomuuteen liittyvän oikeudellisen lähentymisen suuntaan.
Me tiedämme - ja arvoisa Lamfalussy, olisin erittäin kiitollinen, jos ottaisitte tähän vielä kantaa puheenvuorossanne -, että finanssipoliittiset kriteerit ovat ainoastaan tukitoimia rahanarvon vakauden saavuttamiseksi ja että Euroopan tulevaa keskuspankkia ei saa ajaa jäykkään rahapolitiikkaan epävakailla finanssipolitiikoilla. Emme kaipaa jäykkää rahapolitiikkaa myöskään talous- ja rahaliitossa, jos haluamme saada aikaan investointeihin perustuvaa, työllisyyttä edistävää kasvua.
Tästä syystä on tärkeää korostaa ja tuoda esiin, että ne, jotka tukevat talous- ja rahaliittoa, kannattavat myös työllisyyden parantamista ja että heidän on myös huolehdittava siitä. Tämän vuoksi Euroopan parlamentti on vaatinut vuodesta 1993 saakka jatkuvasti talous- ja rahaliittoa valmistelevina toimina investointiohjelmia infrastruktuurin nykyaikaistamiseksi. Ohjelmat voisivat samalla kannustaa myös yksityisiin investointeihin. Olen erittäin iloinen myös siitä, että on ymmärretty, ettei jäsenvaltioiden julkistalouksien välttämätön vakauttaminen saisi missään tapauksessa tapahtua julkisten investointien kustannuksella. Tätä olisi korostettava jatkuvasti, sillä ajatus on myös perustamissopimuksen mukainen.
Lopuksi haluaisin vielä pyytää teitä, arvoisa Lamfalussy, kertomaan omasta näkökulmastanne, miten rahapoliittisten elinten demokraattista valvontaa voidaan parantaa. Kiitämme teitä, ja sanon tämän raha-asiain alivaliokunnan nimissä erittäin painokkaasti, luotettavasta ja asiantuntevasta yhteistyöstä, ymmärtäväisestä suhtautumisestanne edustajien aivan liian röyhkeisiin ja halveksiviin kysymyksiin ja myös siitä, että olette yhä uudelleen ja uudelleen antaneet meille selvityksiä asiasta. Mielestäni ette ole ansioitunut ainoastaan talous- ja rahaliiton valmistelussa vaan vaikuttanut myönteisesti myös Euroopan tulevaisuuteen. Tästä syystä suuntaaantava viittaus siihen, miten Euroopan parlamentin ja Euroopan keskuspankin välinen yhteistyö on tarkoitus järjestää, olisi meille lopuksi erittäin tärkeä.

Carlsson
Herra puhemies! Ettl on kirjoittanut erittäin hyvän mietinnön EMI: n yhteistä rahapolitiikkaa kolmannessa vaiheessa koskevasta raportista. Puolueryhmäni puolesta haluan onnitella esittelijää. Mietintö vastaanotettiin erimielisyyksittä talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassa. Se on hyvä tiivistelmä toisesta myöskin hyvästä raportista, jonka EMI on laatinut niistä valmisteluista, jotka on tehty EKP: n tehtävistä kolmannessa vaiheessa.
Rahapoliittisia menettelyjä koskevat valmistelut jatkuvat yhä. EMI hahmottelee erilaisia strategioita rahapolitiikalle. Uuden valuutan uskottavuuden lisäämiseksi ja ymmärryksen luomiseksi kannattaa keskustella strategioista. EMI puhuu sen puolesta, että EKP: n strategia lähtee rahan määrän tavoitteesta ja suorasta inflaatiotavoitteesta, mitä me lämpimästi kannatamme.
Horjuminen ja kiinnipitämättömyys valituista strategioista saattaa EMU: n kaltaisessa laajassa hankkeessa aiheuttaa suurta vahinkoa. Juuri siksi on niin tärkeää, että EKP on riippumaton sekä pitkäjännitteinen ensisijaisena tavoitteenaan rahan vakauden säilyttäminen. Horjumisen vaara on nyt ajankohtainen, kun sosialistijohtajat haluavat odottaa tai jopa muuttaa koko EMU: a tai vakautussopimusta. Vakautussopimus on keskeinen tarvittavan uskottavuuden luomiseksi uuden valuutan ympärille.
Minun puolueryhmäni haluaa nähdä sellaisen Euroopan, jota edelleen kehitetään vapauden ja rauhan puolesta, ja joka perustuu kansalaisten Eurooppaan, missä kauppa ja vaihto luovat yhteenkuuluvuutta ja dynamiikkaa. Me olemme ensimmäisinä kiirehtimässä sisämarkkinoiden toteutumista, mikä vahvistaa meidän yhteistä kilpailukykyämme ja siten voi lisätä kasvua ja tuottaa uusia työpaikkoja Eurooppaan. Juuri siksi on niin tärkeää poistaa maiden välisen kaupan esteitä. Tässä yhteydessä on Randzio-Plathin mietintö yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä erittäin hyvä esimerkki.
Sisämarkkinat ja yhteinen valuutta ovat ne instituutiot, joita EU tarvitsee edistääkseen kilpailukykyään. Muut eri maissa syntyneet erilaiset järjestelmät ovat rikastuttavaa monimuotoisuutta, jota ei kannata tasoittaa. Yhteiset instituutiomme ovat ne ulkoiset kehykset, jotka osoittavat pitkän tähtäimen edellytykset. Sisällön luokoot kansalaiset ja yrittäjät. Erilaisten kansallisten järjestelmien ja ratkaisujen välisen terveen kilpailun kautta voidaan helpommin löytää paras malli. Siksi minua huolestuttavat ne, jotka haluavat estää kilpailua ja muutosta, sillä näin me vain tulisimme köyhemmiksi. Pitkälle menevä poliittinen verotuksen yhdenmukaistaminen ei ratkaise kasvuongelmaa Euroopassa. Päinvastoin pysytämme liian korkean kustannustason jatkuvan korkean työttömyyden kanssa.
Minä olen sellaisen moninaisen Euroopan puolella, joka tekee yhteistyössä yhteisiä ratkaisuja siellä, missä niitä tarvitaan. Olen myös niiden poliittisten johtajien puolella, jotka pitäytyvät solmittuihin sopimuksiin ja pystyvät osoittamaan pitkäjänteisyyttä sortumatta temppuiluun ja populismiin.

Giansily
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tänään yhteisesti keskusteltavat EMU, euro, alv sekä finanssipolitiikkojen yhteensovittaminen osuvat olennaisen tärkeään asiaan eli valtioiden valuuttaan ja julkiseen talouteen tähdättäessä talous- ja rahaliittoon.
Kaikki nämä mietinnöt saavat periaatteessa ryhmämme hyväksynnän, vaikka emme voikaan olla samaa mieltä Randzio-Plathin mietinnön 19 kohdassa esitetystä perusajatuksesta, jossa tuomitaan ankarasti finanssipolitiikkaa koskeva yksimielinen päätöksenteko.
Mitä tulee alv: hen, lopulliseen alv-järjestelmään siirtymistä, jonka olisi pitänyt tapahtua 1. tammikuuta 1997, lykättiin epämääräiseksi ajaksi. On kuitenkin pakko myöntää, että nykyinen järjestelmä mahdollistaa lukuisat ja merkittävät petokset ja laiminlyönnit. Olemme tietoisia tilapäisen järjestelmän epätäydellisyydestä ja Euroopan unionin onkin syytä asettaa itselleen kolme tavoitetta. Toisaalta on valvottava paremmin ulkomaille suuntautuvia kuljetuksia ja toisaalta on saatava eri tullien ja verohallinnon hallussa olevat tiedot täsmäämään paremmin ja parannettava valtioiden välistä tiedonvaihtoa. On varmaa, että lopulliseen järjestelmään siirtyminen, jonka olisi mahdollistettava verotus tuotteen alkuperämaassa, edellyttää nykyisen järjestelmän parantamista.
Haluaisin nyt tehdä poliittisemman ja yleisemmän huomautuksen. Jos tämän päivän lehdistöä on uskominen, Ranskan uusi Eurooppa-asioiden ministeri pyytää kuuden kuukauden lisäaikaa ymmärtääkseen kaikkien näiden asioiden sisällön. Mitä hän on puuhannut istuessaan joukossamme viime perjantaihin asti? En halua arvostella kollegoitamme, mutta kuitenkin. Parlamentin jäsen, joka on istunut täällä kolme vuotta, joka ei ole koskaan käyttänyt puheenvuoroa täysistunnossa, jota emme ole koskaan nähneet talousasioita käsittelevässä valiokunnassa tai rahapoliittisessa alivaliokunnassa ja jonka merkittävin kirjallinen kysymys koskee fallacrocorax carbo sinensis -merimetson ja fallacrocorax carbo-carbo -merimetson vertailua ja josta nyt on tullut ministeri, pyytää nyt kuuden kuukauden lisäaikaa saadakseen aikaa tutkia asiaa, josta hän vähät välitti parlamentin jäsenenä ollessaan.
Meitä on koko joukko täällä useita vuosia työskennelleitä jäseniä, jotka olemme valmiit antamaan hänelle tukiopetusta, jos hän tarvitsee apua ennen Amsterdamin huippukokousta. Kyse on Pierre Moscovicista ja hänen toveristaan Dominique Strauss-Kahnista, jotka ottamalla yhtenäisvaluutan uhrikseen kantavat valtavan vastuun luomalla vastoinkäymisiä komission, neuvoston, parlamentin ja Frankfurtin rahapoliittisen instituutin kärsivälliselle ja huolelliselle työlle. Historia saattaa heidät varmasti tilille tästä.

Harrison
Arvoisa puhemies, mitä oikein pyrimme saamaan lentoon, merimetsoa vai EMU: a?

Berès
Olin tunnistavinani kollegamme Giansilyn puheesta pikemminkin henkilökohtaisen hyökkäyksen kuin todellisen poliittisen arvion Ranskan sosialistien voittoon johtaneen vaalikampanjan aikana antamista lupauksista.

Cox
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa tarkastelemalla rahapolitiikkaa koskevan puutteellisen yksimielisyyden aiheuttamaa häiritsevää ongelmaa EMU-keskustelujen ollessa kiivaimmillaan. Tämä on ratkaistava kiireisesti. Muutoin se voi horjuttaa vakavasti - sekä poliittisesti että taloudellisesti - toimivan EMU: n käyttöönottoon tähtääviä alustavia töitä.
Euroopassa vallitsee valtava työttömyyskriisi, mutta meidän ei tulisi pettää itseämme sillä, miten siihen vastaamme. Se edellyttää, että oivallamme, että globaalitaloudessa Euroopan työmarkkinoiden on oltava joustavammat. Se edellyttää, että ymmärrämme, että tässä tilanteessa ja EMU: ssa tarvitsemme palkkausjärjestelmää ja tulopolitiikkaa, joilla otetaan huomioon työvoiman tuottavuuden kasvu ja kilpailuvaatimukset. Se edellyttää, että parannamme mahdollisuuksien mukaan työvoiman liikkuvuutta unionissa erilaisilla toimenpiteillä, esimerkiksi parantamalla eläkkeiden siirrettävyyttä ja muilla käytännön toimilla. Se edellyttää, että painotamme enemmän eurooppalaista tutkimusta ja kehitystä. Se edellyttää kilpailukyvyn jatkuvaa parantamista. Se edellyttää, että harkitsemme sosiaalimenojen passiivisten mallien muuttamista aktiivisimmiksi malleiksi.
Kaikki tämä ja vielä enemmän on tarpeen; emme kuitenkaan tarvitse sitä harhakuvaa, että nopeat lyhyen ajan budjettisuunnitelmat ovat ratkaisu. Olemme kokeilleet sitä. Se epäonnistui. Jos yritämme sitä uudelleen, luomme harhakuvan ja tämä harhakuva johtaa heikkoon, inflaatioherkkään, korkean korkokannan eurovyöhykkeeseen. Emme tarvitse myöskään sitä. Näin ollen meidän on selvitettävä tämä keskustelu nyt, unohdettava itsepetos ja ymmärrettävä, että vakaa EMU edellyttää vakaata rahapolitiikkaa. Jos tätä ei ymmärretä, tästä on maksettava korkeammilla korkokannoilla ja inflaatioherkällä eurovyöhykkeellä.
Arvonlisäveroa koskevan kysymyksen osalta olen pääosin samaa mieltä esittelijän kanssa. Liberaalipuolueen ryhmä haluaa komissiolta kahta asiaa: sen tulisi yrittää ratkaista nykyisen järjestelmän ongelmat ja puutteet lyhyellä tai keskipitkällä ajalla; sen tulisi myös vahvistaa edelleen pyrkimyksiään muuttaa järjestelmä uudeksi hallintojärjestelmäksi, joka perustuu alkuperäperiaatteeseen. Emme voi pyytää jäsenvaltioita astumaan pimeyteen. Meidän on tiedettävä, miten järjestelmä vaikuttaa valtion tuloihin. Meidän on ratkaistava makrotaloudellinen tulonjako mahdollisimman pian. Näillä edellytyksin liberaalipuolueen ryhmä kannattaa komission asettamaa aikataulua.

Hautala
Arvoisa herra puhemies, minusta tämän keskustelun olisi tullut olla voimakkaampaa jo kauan aikaa sitten. Nimittäin keskustelun Euroopan tulevan keskuspankin aivan liian riippumattomasta asemasta ja siitä, että EMU: n olosuhteissa on välttämättä tiivistettävä talouspoliittista yhteistyötä, ennen kaikkea verotuksen alueella, koska EMU: n olosuhteissa verokilpailu eri jäsenmaiden välillä tulee kovenemaan entisestään. Tämä vääristää kilpailua ja vaikeuttaa myös jäsenmaiden pyrkimyksiä huolehtia riittävistä verotuloista.
Olemme suhteellisen tyytyväisiä näihin mietintöihin. Niissähän esitetään aika monia näkemyksiä siitä, millä tavalla Euroopan tulevan keskuspankin vastapainoksi pitäisi luoda demokraattista valvontaa. Omassa puolueessani Suomessa on noussut esiin ajatus siitä, että Euroopan keskuspankilla olisi Euroopan parlamentin jäsenistä koostuva luottamuselin. Esimerkiksi Suomen Pankilla on luonnollisesti tällainen parlamentaarikoista koostuva pankkivaltuutettujen joukko. Tämä on ehkä hieman samansuuntainen ajatus, tai ainakin sillä pyritään samaan, kuin ajatus, jota ranskalaiset ovat pitäneet yllä puhuessaan vakausneuvostosta. Mutta se olisi parlamentaarinen ulottuvuus tähän demokraattisen valvonnan ongelmaan.
On myös selvää, että Euroopan parlamenttia tulisi konsultoida, kun valitaan keskuspankin johtokuntaa. Konsultoinnin tulisi koskea koko johtokuntaa, sillä onko milloinkaan nähty niin riippumatonta asiantuntijaelintä, joka voi niin ratkaisevalla tavalla rajoittaa demokraattisesti valittujen elinten mahdollisuuksia harjoittaa talouspolitiikkaa.

Castagnède
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, nämä neljä mietintöä antavat meille tilaisuuden ilmaista tukemme kaikille niille, jotka haluavat Eurooppaa pidettävän muunakin kuin ainoastaan markkinoina ja valuuttana. Ne tarjoavat myös tilaisuuden kehottaa heitä selittämään, kuinka he ymmärtävät " Euroopan taloudellisen hallintovallan" , joka meidän mielestämme on erotettava selkeästi rahapoliittisesta kysymyksestä.
Rahapolitiikkaa koskevasta kysymyksestä toteamme, asian tiivistääksemme, että on välttämätöntä soveltaa koko sopimusta ja ainoastaan sopimusta. Koko sopimus tarkoittaa tulevan rahapoliittisen elimen riippumattomuutta, mutta myös liiallisten alijäämien kieltämistä. Ainoastaan sopimuksen noudattamisella tarkoitamme sitä, että olimme pahoillamme Dublinissa havaitusta liukumisesta sopimuksen liialliset alijäämät kieltävän tavoitteen ja selvän vihjailun vastedes järjestelmällisen tasapainon eli talousarvion ylijäämää koskevan tavoitteen välillä. Meidän mukaamme kyse on täysin virheelliseen väitteeseen perustuvasta liukumisesta, jonka mukaan kasvua ja työllisyyttä voi syntyä ainoastaan rahapoliittisesta vakaudesta ja talousarvion vakaudesta.
Vuosisadan koko taloushistoria osoittaa päinvastaista. Yhteinen raha ei tarvitse tätä taloudellista oikeutusta. Jos se on Euroopan unionin toteutuksen kannalta välttämätön tavoite, se on poliittinen tavoite ja tiedämme, että koska sitä ei voida rakentaa ilman julkisen talouden vakautta, tämä vakaus on välttämätön. Nämä ovat poliittiset tavoitteet.
Kun kyse on taloudellista hallintovallasta, on sen todellakin vastattava kasvu- ja työllisyyskysymyksestä, mutta rahapoliittisesta tavoitteesta riippumattomalla tavalla. Ei pidä erehtyä neuvottelusta eikä aikataulusta. Tämän tasapainoisen eurooppalaisen talouden rakentamisen onnistumiseksi tarvittaisiin esimerkiksi yhteisön julkisen toiminnan keinojen lujittamista talousarvio- ja finanssikeinoja vahvistamalla. Tämä on mahdollista esimerkiksi hyväksymällä määräenemmistöäänestys ainakin joillakin verotuksen aloilla. Pelissä on nyt HVK, ei vakaussopimus.

Blokland
Arvoisa puhemies, viime viikolla niin sanottu eurolaiva oli ankkurissa Rotterdamin Westerkadella. Laivalla oli näyttely Euroopan rahahistoriasta. Tällä viikolla laiva on aloittanut matkan pitkin Hollannin, Belgian, Saksan ja Ranskan eri kaupunkeja. Suunnitelman mukaan liikkuva euro-näyttely tulee ensi kuussa tänne Strasbourgiin.
Verrattaessa sitä todellisen euron tuloon eurolaivan vastavirtaan kulkeva reitti on helppo. Waal ja Rein eivät ole villejä jokia eikä kesällä ole odotettavissa rajuja myrskyjä.
Taloudellisessa ja rahallisessa mielessä Euroopassa on puhjennut raju myrsky. Luottamus EMU: un laskee päivä päivältä. Ranskan uusi hallitus haluaa, että Espanja ja Italia tulevat mukaan. Vaikka nämä jäsenvaltiot täyttäisivät muodollisesti kriteerit - mikä ei millään tavalla onnistu Italialta - jokainen tietää, että markkinoilla ei ole vielä luottamusta laajaan EMU: un. Se johtaa peruuttamattomasti heikkoon euroon. Eikä se ole toivottavaa, kuten esittelijä Ettl oikeutetusti huomautti.
Tämän kannan seurauksena on vaatimus EMU: n siirtämisestä. Tätä johtopäätöstä vahvistaa se tosiasia, että Saksan työttömyys on yhä yhtä korkea. Liitokansleri Kohl on sanonut, että EMU: n tulee toteutua. Se tarkoittaa sitä, että sopimuksen kriteerien soveltaminen ei tule kysymykseen vuonna 1998.
Myös komissio on sanonut, että lykkääminen on mahdotonta. Tämä lausunto on vastuuttoman käytöksen seurausta. Ensin on ajettu EMU: a ja kun huomataan, että sitä ei voida toteuttaa, sanotaan, että ei ole muuta mahdollisuutta kuin jatkaa. Mikäli molemmissa tapauksissa uhkaa tuho, julkinen hallinto on ilmeisesti tehnyt virheitä.
Yksi asia, jota ihmettelen on se, että päätöslauselmaluonnoksissa tuetaan keskuspankkien riippumattomuutta ja samalla korostetaan pankkien vastuuvelvollisuutta parlamentille ja vaaditaan uutta poliittista toimielintä, jonka pitäisi olla Euroopan keskuspankin taloudellinen vastapuoli.

Lukas
Arvoisa puhemies, se tosiasia, että talous- ja rahaliitto olisi tämänhetkisen vaikutelman ja edistymisen perusteella talousalue, joka olisi tosin valuuttansa puolesta verrattavissa kansallisvaltioon, mutta jossa muiden talous- ja rahaliiton menestyksen kannalta olennaisten alojen rakenteet vaihtelisivat suuresti yksittäisestä jäsenvaltiosta toiseen, pitää jo yksistään sisällään koko joukon ongelmia. Nämä ovat laajoja ja monimutkaisia kysymyksiä, joihin olisi löydettävä toimivat ratkaisut ennen talous- ja rahaliiton toteuttamista. Jos verotuksen yhdenmukaistamisessa ja vakauttamiskysymyksessä haetaan ainoastaan puolinaisia ratkaisuehdotuksia, talousja rahaliitto tulee olemaan erittäin epävarmalla pohjalla. Yhteisen valuutan on tarkoitus parantaa sisämarkkinoiden toimivuutta. Voidakseen kuitenkin samanaikaisesti tukea kasvua ja työllisyyttä, unionin olisi perehdyttävä yksittäisten jäsenvaltioiden finanssi- ja veropolitiikkoihin, koska näillä on luonnollisesti huomattava vaikutus unionin kokonaistaloudelliseen tilanteeseen.
Kysymys kansallisten talousarvioiden yhteensovittamisesta tai jopa unionin talousarvioin merkittävästä korottamisesta nousee esille. Nämä ovat kuitenkin, niin kuin esittelijä Fourçans itse asian ilmaisee, sekä taloudellisesti että poliittisesti erittäin arkaluontoisia kysymyksiä, ja pelkään pahoin, ettei niitä todellisuudessa voida ratkaista keskipitkällä aikavälillä, koska Eurooppa ei ole siihen vielä valmis. Verotuksen osalta esittelijä viittaa erittäin selkeästi vilpilliseen verokilpailuun, jota voi syntyä eri aloilla alueiden tai jäsenvaltioiden välillä.
Myös tässä on kyse poliittisesti erittäin arkaluontoisista asioista, koska yksittäisten jäsenvaltioiden rakenteet, perinteet ja kulttuurit poikkeavat voimakkaasti toisistaan. Miten erilaisten verojen vuoksi pelättävissä olevat vääristymät olisi estettävä, sitä esittelijä ei osaa sanoa. Yksimielisyysperiaatehan on tässä kysymyksessä monille jäsenvaltioille toistaiseksi pyhä lehmä. On varmasti odotettavissa, että erilaiset verot ja sosiaalikustannukset johtavat palkkojen ja palkkakustannusten tarkan vertailtavuuden vuoksi toisaalta työntekijöiden suurempaan liikkuvuuteen ja toisaalta siihen, että yritykset käyttävät hyväkseen näitä sijoittautumispaikkaan liittyviä etuja.
Komissaari de Silguy on ilmoittanut olevansa valmis keskustelemaan kaikesta lukuun ottamatta ainoastaan talousja rahaliiton toteuttamisajankohtaa. Mielestäni hänen on nimenomaan paneuduttava kysymykseen uudesta realistisesta aikataulusta, joka mahdollistaa todellisen lähentymisen, jos hän haluaa, että talous- ja rahaliitosta tulee Euroopan onni eikä jatkuva ongelma. Ne, jotka haluavat talous- ja rahaliiton toteutuvan, niin kuin minä, voivat haluta sen toteutuvan myös myöhemmin, ja uskon, että liittoa kannattavien on myös kannatettava sitä, että kansalaiset otetaan voimakkaammin mukaan tähän hankkeeseen.

Thyssen
Arvoisa puhemies, työllisyys ja siis myös kilpailukyky ja kasvu ansaitsevat ensisijaisen huomiomme. Se on sanottu täällä jo useasti tänä aamuna. Meidän on syytä ymmärtää, että näihin kaikkiin vaikuttaa se tapa, jolla epäsuora verotus hoidetaan ja että Randzio-Plathin mietintö koskee veroa, johon emme saa suhtautua kevyesti, emme myöskään seuraavasta neljästä syystä.
Arvonlisävero on todellakin tärkeä jokaisen jäsenvaltion kansallisten tulojen kannalta. Lisäksi se on kuluttajavero, jonka kanssa jokainen joutuu tekemisiin. Se on myös yritysten hallinnollisten rasitteiden tärkeä osatekijä ja lopuksi se voi aiheuttaa muutoksen yhteisön keskinäisessä kaupassa ja tiettyjen palvelujen vetovoimassa, joita palveluita me tarjoamme Euroopan unionin ulkopuolisille kuluttajille.
Alkuperäisen periaatteen mukaan arvonlisävero on tekijä, joka on alusta lähtien osa yhtenäismarkkinahanketta ja jonka tarkoituksena on yhteisön keskinäisen kaupan sujuminen yhtä helposti kuin jonkin jäsenvaltion sisäisen kaupan. Nykyisen järjestelmän puitteissa näin ei ole. Ei olekaan hyväksyttävää nimittää siirtymäkauden järjestelyjä lopulliseksi järjestelmäksi. Jotkut väittävät, että tämä siirtymäkauden järjestely, joka on ollut käytössä jo liian kauan, on omaksuttu hyvin ja että yrittäjämme valitsevat olemassaolevan järjestelmän jatkuvuuden mieluummin kuin uuden järjestelmän epävarmuuden. Tämä mielipide ei kuitenkaan ole yleisesti vallalla yritysmaailmassa. Se joka ajattelee pitkällä tähtäimellä, arvoisa puhemies, voi vain seurata komission logiikkaa ja valita asiaan kuuluvan, lyhyen aikaa kestävän uudistuksesta aiheutuvan kivun niiden pysyvien hallinnollisten rasitusten sijasta, joita nykyinen järjestelmä aiheuttaa monista syistä.
Älkäämme unohtako sitä, että euron tulo tekee markkinoista avoimemmat ja että erot maksuissa, tulkinnoissa ja arvonlisäverosääntöjen soveltamisessa tulevat häiritsemään kilpailua enemmän kuin koskaan ennen. Yhtenäismarkkinoiden loppuunsaattaminen vaatii, euron lisäksi, päättäviä askeleita arvolisäveron jaottelun purkamiseksi. Tämä tarkoittaa järjestelmää, joka perustuu alkuperäisiin periaatteisiin, joiden mukaan maksut ovat lähellä toisiaan ja jossa arvolisäverovelvollisen tarvitsee olla kirjoilla vain yhdessä paikassa ja hän voi järjestää vähennyksensä yhdessä paikassa ja suorittaa maksunsa yhdessä paikassa ja johon liittyy clearing -periaate, joka tukeutuu makrotaloudelliseen perustaan. Mutta tällaista ratkaisua ei ilmeisesti voida saavuttaa niin kauan kuin tämä asia kuuluu yksimielisyyssäännön piiriin. Toivonkin, ehkä vastoin parempaa tietoa, että Amsterdamin kokous tarjoaa ratkaisun asiaan.
Arvoisa puhemies, aika rientää. Tapahtuneiden viivästysten takia eurooppalaiset yritykset kohtaavat riskin joutua yhtä aikaa useiden eri muutosten kohteeksi. Mikäli euro ja uudet arvolisäveroa koskevat säädökset osuvat yhteen, se voi olla liikaa ja siksi meidän vallankäyttäjinä tulee osoittaa, että olemme tosissamme hallinnollisten rasitteiden keventämisen suhteen. Selkeää lainsäädäntöä tarvitaan ja sitä me odotamme.

Van Bladel
Arvoisa puhemies, tätä tärkeää keskustelua käydään aikana, jona Euroopan poliittinen kartta on muuttunut perusteellisesti ja tilanne näyttää tällä hetkellä tasapainottomalta, jotta voitaisiin taata vakaa euro. Tämä on erittäin huolestuttavaa huolimatta niistä edistysaskeleista, joista Lamfalussy puhui. Vaikka selonteot ja mietinnöt ovat luonteeltaan teknisiä, tiedämme luonnollisesti, että asia on poliittinen, paljon poliittisempi kuin monet muut hallitusten välisen konferenssin asiat, sillä euro voi luoda Euroopan yhtenäisyyden.
Tähän ei liity vain Euroopan yhtenäisyys, vaan myös sen kilpailuasema. Randzio-Plath vaati tänään Financial Times -lehdessä Euroopan keskuspankin avoimuutta liittovaltioiden komissioiden esimerkin mukaan. Mielestäni on huomiota herättävää, että tärkeä esittelijä viittaa amerikkalaiseen käytäntöön, vaikka parlamentti yleisesti ottaen on turhautunut amerikkalaisten toiminnan ollessa kyseessä.
Kansalaisesta on tällä välin tullut Euroopan vastainen ja siksi kaikkien eri poliittisia suuntauksia edustavien puolueiden politiikoilla on vain yksi tehtävä. Sillä tässä on kysymys, ja sen suhteen olen samaa mieltä Garoscin kanssa, vallankumouksesta ja politiikkojen tehtävä on: selittää, selittää, selittää, että yksi Eurooppa vaatii raskaita uudistuksia kaikilta kansalaisilta, sillä näin luomme elinvoimaisen, taloudellisen ja sosiaalisen Euroopan.

Watson
Arvoisa puhemies, haluaisin täydentää sitä, mitä Cox sanoi aiemmin ryhmäni puolesta rahaliitosta ja veroliitosta käytävästä keskustelusta.
Mielestäni on jokseenkin omituista, että keskusteluun on sisällytetty niin erilaisia mietintöjä - Randzio-Plathin mietintö välillisestä verotuksesta näyttääkin sopivan vaivatta tällaiseen keskusteluun. Se on kuitenkin tärkeä, sillä rahaliitosta käytävää keskustelua on seurattava syvällinen keskustelu veroliitosta, joka on seuraava vaihe.
Haluaisin esittää kysymyksen, joka koskee ongelmaamme ymmärtää ja tutkia välillisen verotuksen muutamia periaatteita. Välillistä verotusta varten on luotava selkeät periaatteet, ja komission tällä alueella tekemässä arvokkaassa työssä jätetään usein huomiotta, että alv: n perustaa koskevalla yksimielisyyden puutteella on laajempi konteksti: tällöin on vaarana, että veroperusta itse asiassa heikkenee. Omassa maassani ainakin hallitus vapauttaa arvonlisäverosta myös palveluja, jotka aiemmin kuuluivat julkiseen sektoriin mutta jotka nykyään kuuluvat yksityiseen sektoriin. Olen tietoinen samankaltaisista ongelmista Ranskassa ja Italiassa. Komissio onkin vienyt muutaman näistä kysymyksistä yhteisön tuomioistuimen ratkaistavaksi.
Minä ja ryhmäni ehdotamme Fourçansin ja Randzio-Plathin mietintöihin tehdyissä tarkistuksissa sellaisen itsenäisen järjestön perustamista, joka yhdistäisi laajemmin ja epävirallisesti teoreetikot, elinkeinonharjoittajat, komission virkamiehet ja kansallisten hallitusten virkamiehet keskustelemaan erilaisista alv-käytännöistä, jotta asiasta päästään yksimielisyyteen. Toivon, että parlamentti voi kannattaa näitä tarkistuksia, jotta saamme aikaan laajemman keskustelun välillisen verotuksen perusperiaatteista ennen kuin siirrymme yksityiskohtiin.

de Rose
Arvoisa puhemies, alunperin luodun taloudellisen vapaakauppa-alueen vastaisesti yhteisön sääntelyn lisääminen vei jälleen kerran voiton ja tämä on ylikansallisen tahdon voitto.
Yleinen yhdenmukaistamisen halu 1980-luvun puolivälin jälkeen edellytti väliaikaisen alv-järjestelmän täytäntöönpanoa, jonka kaikki tiesivät olevan sopimaton. Väliaikainen, mutta kuinka kauan? Komission piti hyväksyä lopullinen järjestelmä 31. joulukuuta 1994 mennessä. Nyt on kuitenkin kesäkuu 1997 ja verotuksen yhdenmukaistaminen on edelleen esityslistalla. Kyseessä on tietysti myöhästyminen, mutta myös kyvyttömyys, jota on vaikea hyväksyä. Tämä epäonnistuminen on sitäkin kirpaisevampi, sillä se koskee yhteisön tärkeimpiä toimielimiä, neuvostoa ja toimeenpanevaa komissiota.
Nyt tätä myöhästymistä symboloivat kaksi yksinkertaista havaintoa. Ensimmäinen on se, että tämä sopimaton tilapäisjärjestelmä on korvattava ja toinen on lopullisen järjestelmän luomisen vaikeus. Tähän pääsemiseksi on esitetty joitakin ajatuksia, joista ensimmäinen on määränpäämaan säännön korvaaminen alkuperämaalla. Olemme yhtä mieltä tämän säännön periaatteesta, joka yksinkertaistaisi yritysten hallinnollisia toimenpiteitä.
Sitä paitsi vähennettäessä ilmoitusvelvollisuuksia vähennetään myös riskien määrää. Yksi ainoa ilmoitus yhdessä ainoassa verotuspaikassa merkitsee mahdollisimman vähän petoksia, mistä seuraa kustannussäästöjä. Se, mistä emme ole samaa mieltä, on suosittelemanne kansallisten vapautusten yksinkertainen poistaminen ja niiden korvaaminen nollatasolla.
Kyse on jälleen kansallisen itsenäisyytemme hylkäämisestä, sillä päättäjinä ovat yhteisön elimet. Aivan kuten kansalliset, suorat tai epäsuorat verot, myös alv on finanssipolitiikan ensisijainen väline. Tästä on osoituksena se, että heti sen synnyttyä Ranskassa, tätä ainutlaatuista veroa alettiin jäljitellä maailmanlaajuisesti.
Kannatamme nykyisen järjestelmän muuttamista, mutta emme mihin hintaan tahansa. Sanomme jälleen kerran ei itsenäisyyden hylkäämiselle. Haluamme säilyttää itsenäisyytemme veroasioissa, mikä ei välttämättä ole Euroopan yhteisön uuden alv-järjestelmän vastaista.

Berès
Arvoisa puhemies, kuten useat tämänaamuisessa keskustelussa ennen minua puhuneet, myös minä haluaisin kiittää Alexandre Lamfalussya hänen työstään Euroopan rahapoliittisen instituutin johtajana sekä hänen suhteistaan toimielimeemme, etenkin kun tiedämme, ettemme aina ole olleet helppo toimielin. Kiitämme häntä hänen meidän kanssamme luomistaan suhteista ja toivomme, että voimme kehittää samankaltaiset suhteet hänen seuraajaansa.
Hän on lähdössä hetkellä, jolloin keskustelu on selvästi vilkasta. Mitä lähemmäksi rahaliittoa tulemme, sitä enemmän pohdimme sen tärkeintä seurausta: talousliiton välttämättömyyttä. Kollegamme André Fourçansin mietintö, talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan muuttamana, on tässä yhteydessä hyödyllinen. Meidän on lujitettava jäsenvaltioiden finanssipolitiikkojen yhteensovittamista, lähennettävä veropolitiikkoja sekä epäsuoran ja suoran verotuksen, pääomaverotuksen että yritysvoittojen verotuksen aloilla suhtautumatta välinpitämättömästi yritysten siirtymiseen muualle. Lopuksi meidän on luotava demokraattisesti valvottu poliittinen elin vastamaan talouspolitiikkojen yhteensovittamisesta.
Nämä ovat huolenaiheet, joista olemme samaa mieltä, vaikka emme ole itse olleet niiden pääkannattajia. Meidän on kuitenkin edettävä pidemmälle ja oltava kunnianhimoisempia. Mietinnön talousarviota koskevat seikat edellyttävät mielestäni useita huomioita. Vakaussopimus, kuten ECOFINin eilisen kokouksen päätös osoitti, on oikeutettu ainoastaan palvellessaan lisääntyvää kasvua.
Verotuksen alalla meidän olisi kuljettava kohti yritysverotuksen ja säästöihin kohdistuvan sekä rajat ylittävän verotuksen yhdenmukaistamisen vähimmäistasoa. Meidän on kuitenkin otettava käyttöön myös määräenemmistömenettely joidenkin suorien verojen kohdalla, sillä muuten emme kykene torjumaan verotuksen polkumyyntiä emmekä tasapainottamaan pääoman ja työn välistä verotusta sekä verottamaan pääomakeinottelua.
Mitä tulee Fourçansin mietinnössä mainittuun poliittiseen elimeen, miksi emme kutsuisi sitä yksinkertaisesti " taloudelliseksi hallintovallaksi" ja antaisi sille, kuten Maastrichtin sopimuksen 103 artiklassa kehotetaan, selkeää toimivaltaa finanssi-, vero- ja taloudellisten rakennepolitiikkojen yhteensovittamisessa?
Kollegamme André Fourçansin mietintö on oikeansuuntainen, mutta tavoitteiden suhteen se vaikuttaa minusta aristelevalta. Viidentoista jäsenvaltion hallituksissa äskettäin tapahtuneiden enemmistömuutosten avulla meidän on viipymättä edistettävä Euroopan tasolla viime vuosina esitettyjen ratkaisuvaihtoehtojen ja järjestelmien toteuttamista.
Meidän on kaikkien työskenneltävä yhteisen rahan toteutumiseksi sovitun aikataulun mukaisesti. Valtioilla on kuitenkin halutessaan oltava vapaus toteuttaa merkittävää julkisten investointien politiikkaa, jotta kasvun uudelleenkäynnistymistä ei uhrata rahapolitiikan ensisijaiselle ja ehdottomalle tavoitteelle.
Lopuksi, arvoisa puhemies, meidän on vältettävä luomasta järjestelmää, joka tekisi työllisyydestä tärkeimmän muuttujan, jolloin kääntäisimme selkämme merkittävimmälle poliittiselle tavoitteellemme eli työpaikkojen luomiselle. Tähän pääsemiseksi meidän on tehtävä kaikkemme, jotta yhtenäisvaluuttaan siirrytään sovitun aikataulun mukaisesti. Talousliiton on kuitenkin kannettava vastuunsa eli edistettävä kasvua ja työllisyyttä. Tämän vuoksi meidän on ensinnäkin heti tästä päivästä lähtien täydennettävä vakaussopimusta, jossa ei tällä hetkellä puhuta kasvusta muuta kuin sopimuksen nimessä, jotta siitä tulee todellinen kasvu- ja työllisyyssopimus talouspolitiikkojen todellisen yhteensovittamisen avulla. Tärkeintä ei ole vakaussopimuksen hyväksyminen tai hylkääminen Amsterdamissa. Tärkeintä on, että yhtenäisvaluutta edistää työllisyyttä 1. tammikuuta 1999.

Peijs
Arvoisa puhemies, Fourçansin mietinnön puitteissa on tärkeää painottaa sitä, kuinka voimakkaasti kolmannessa vaiheessa on suuntauduttava taloudelliseen yhteistyöhön. Lisäksi euroalueen verotusjärjestelmien yhdenmukaistamisen ongelmaa ei voida välttää kauemmin.
Taloudelliseen yhteistyöhön liittyen on viime aikoina kuulunut monenlaisia ääniä. Muistutan teitä eilisestä Luxemburgissa pidetystä ECOFIN-kokouksesta, jonka tavoitteena oli työttömyyden vastustamiselle annettavan aseman vahvistamien Euroopassa. Sosialistein silmissä suuret budjettivajeet ovat tunnetusti synonyymi sosiaalipolitiikan kanssa. Tällä tavalla valtion talouden kunnollinen tasapainottaminen siirretään taka-alalle. Valitan tätä kaikkien Euroopan unionin työttömien nimissä.
Jonkin aikaa sitten muodostettiin Ranskan pyynnöstä vakausneuvosto. Mietinnössä, joka on myös peräisin ranskalaiselta, Fourçansilta esitetään taloudellista hallitusta, jolla olisi pitkälle menevät valtuudet. Tässä ajatellaan selvästi vastapainon tarjoamista Euroopan keskuspankille etenkin työllisyyttä ajatellen. Näyttää siltä, että halutaan klassinen vaihtokauppa inflaation ja työttömyyden välillä. Horjumattoman vakaumukseni mukaan työttömyysongelman ratkaisu ei löydy Euroopan keskuspankin riippumattomuuteen puuttumisesta. Politiikka, jota tuleva Euroopan keskuspankki edustaa, eli hintojen vakaus ja siitä seuraava alhainen inflaatio, merkitsee alhaista korkotasoa, joka edistää investointeja. Tällä tavalla edistetään kasvua ja työllisyyttä.
Sitten verotuksen yhdenmukaistamisesta. On vältettävä jäsenvaltioiden välistä tappavaa kilpailua tällä alueella. Toisaalta jäsenvaltioita, joiden valtiontalous on kunnossa, jolloin niiden ei tarvitse rasittaa kansalaisiaan korkeilla veroilla, ei saa rangaista niiden ponnisteluista.
Myös arvolisäverojärjestelmään tulee kohdistumaan paineita euron takia. Yrityksille ja etenkin pienille ja keskisuurille yrityksille nykyinen arvonlisäverojärjestelmä on suurin häiriötekijä yhtenäismarkkinoilla. Myös kansalaiset tulevat huomaamaan heti jäljelle jäävien erojen alkuperän. Komission jäsen Monti perustaa lopullisen arvonlisäverojärjestelmänsä alkuperäperiaatteelle. Teoreettisesti tämä todellakin tulee poistamaan useimmat nykyisen järjestelmän haitat. Mutta etenkin sen toteuttaminen, esimerkiksi clearing -järjestelmät, aiheuttaa suurta huolestuneisuutta nettovientimaissa ja etenkin maissa, joilla on mainport rajojensa sisällä. Myös pienten ja keskisuurten yritysten kannalta tässä on haittoja. Niin kauan kuin arvonlisäveron laskenta tapahtuu kansallisten tilastojen pohjalta eikä tilastotietoja ole yhdenmukaistettu Euroopan unionissa, tämä riski kohdistuu myös nettovientimaihin. Pienet ja keskisuuret yritykset pelkäävät, että niiden tulee täydentää puutteellisia tilastotietoja omasta puolestaan. Se poistaisi yhdellä kertaa yhden lopullisen järjestelmän suurimmista eduista, eli hallinnollisten rasitteiden vähenemisen. Periaatteessa clearing -järjestelmä siirtää hallinnolliset tehtävät pieniltä ja keskisuurilta yrityksiltä valtiovallalle, jolle ne kuuluvatkin. Voin hyväksyä lopullisen järjestelmän vain, mikäli hallinnolliset tehtävät siirretään sinne, minne ne kuuluvat, eli valtiolle ja mikäli löydetään ratkaisu niihin valtaviin riskeihin, joita clearing sisältää.

Kaklamanis
Arvoisa puhemies, olemme omistaneet tuhansia tunteja keskustelulle talous- ja rahaliitosta. Valitettavasti se kuitenkin pysyy suurena tuntemattomana. Emme tiedä, milloin se tarkkaan ottaen alkaa, emme tiedä, milloin se toteutuu, emme tiedä, mitä vaikutuksia sillä on Euroopan kansoille ja etenkin Euroopan yhteisölliselle koheesiolle.
Yksikään teistä herroista komission jäsenistä ei ole kertonut meille, onko kaikilla niillä uhrauksilla, jotka vievät miljoonat Euroopan kansalaiset työttömyyteen ja toivottomuuteen, mitään myönteistä vaikutusta huomenna näiden kansalaisten elämään. Minä uskon, hyvät komission jäsenet, että EMU ei tule palvelemaan kansainvälisiä korkokantoja eikä energian hintoja. Niinpä, miksi kaikki nämä toimenpiteet? Kaikki tämä yhdessä Euroopan unionissa vallitsevan demokratiavajeen kanssa johtaa matemaattisella täsmällisyydellä kahden kolmasosan yhteiskuntaan.
Teidän on välttämättä muutettava aikataulua ja kriteereitä, ja ennen kaikkea, hyvät komission jäsenet, teidän on välttämätöntä puhuttava enemmän totta ja oltava avoimempia. Emme voi enää pitkää aikaa pilkata Euroopan kansalaisia. Euroopan kansalaiset ryhtyvät vastatoimiin. Yhteiskunnallinen räjähdys lähenee, ja te maksatte sen, koska olette unohtaneet, että lukujen takana on ihmisiä.

Katiforis
Arvoisa puhemies, hyvät komission jäsenet, hyvät kollegat, herra Euroopan rahapoliittisen instituutin puheenjohtaja, olemme tänään keskustelleet mietinnöistä, joiden yhteisenä aineksena on rahaliiton valmisteleminen. Sen valmistelussa tekin, herra puheenjohtaja, olette alullepanija. Olette tehnyt sen erinomaisen hyvin, olette hoitanut sitä hienotunteisesti ja olette käyttäytynyt tyylikkäästi. Olemme kaikki pahoillamme, että tänään on viimeinen esiintymisenne täällä puheenjohtajan paikalta.
Herra Donnelly muisti viittauksenne työttömyyteen ja kuinka se olisi vaarallista menettelyn toteutumiselle. Koko käsityksenne oli, mikäli muistan oikein, että työttömyyden korkeat tasot voivat ajaa jotkut hallitukset höllentämään talousarvion kuria ja, jos tarkkailee kehitystä Ranskassa, voisi olettaa, että teidän ennustuksenne alkaa toteutua, ainoastaan että se toteutuu varmasti kansan vahvistuksella ja, vaikka tässä salissa kuuluikin ironisia huomioita kansan äänestä - oletan, että kansan ääntä on kunnioitettava parlamentissa - kuvittelen, että ei ole olemassa ihmisiä, jotka sanovat, että meidän on erotettava Ranskan kansa ja nimitettävä toinen sen tilalle.
Kaikella kunnioituksella käsityksiänne kohtaan, minun on kuitenkin pantava merkille käsitystenne yksipuolisuus suhteessa talousarvion kuriin. Varmasti työttömyys voi johtaa talousarvion höllentymiseen, varmasti myös liiallinen talousarvion ankaruus voi luoda hankalia ja suuria työttömyyden tasoja. On vaikea huomata, millä tavalla itsepintaisuus politiikassa, joka jatkaa työttömyyttä, joka hidastaa talouden kehitystä, hyödyttää meitä maailmanlaajuisen kilpailun kysymyksessä, jota myös kosketellaan täällä.
Onko totta vai ei, että teknologia kehittyy, kustannukset vähenevät, tuottavuus ja sen seurauksena myös kilpailukyky kasvaa silloin, kun talous kukoistaa eikä silloin kun se juuttuu paikalleen tai kun työttömyys tehdään ikuiseksi? Emme missään tapauksessa halua taistella työttömyyttä vastaan kulutushenkisellä tuhlauksella, mutta se että vakaussopimus käytännössä kieltää julkiset sijoitukset hetkellä, jolloin yksityisiä sijoituksia ei tapahdu, on vähintäänkin järjetöntä, ja Ranskan hallituksen väliintulo tässä vaiheessa olisi ainakin toivottavaa, jotta tapahtumat muuttuisivat siihen suuntaan, jota parlamenttikin on halunnut. Hetken valinta liialliselle talousarvion ankaruudelle on muutenkin huono, koska kyse ei ole siitä, kykenemmekö elämään tasapainotettujen budjettien mukaan. Kykenemme ja meidän on kyettäväkin elämään tasapainotettujen budjettien mukaan. Kysymys on dynamiikasta, jonka avulla menemme täältä tuonne ja siitä, onko tämä hetki sopiva, mitä tulee työttömyyteen, luomaan niin suurta painetta, joka juuri lisää työttömyyttä. Ratkaiskaamme ensiksi työttömyysongelma, tulkaamme ulos tästä umpikujasta, johon olemme joutuneet, älkäämme kovertako syvemmäksi reikää, niin sitten voimme ja meidän pitää tarkastella rahataloudellista vakautta paljon paremmin.

Secchi
Arvoisa puhemies, haluaisin puhua pääasiassa Randzio-Plathin ja Fourçansin mietintöihin liittyvistä kysymyksistä eli verotusta koskevista asioista.
Randzio-Plathin suurelta osin kannatettavaan mietintöön olen esittänyt PPE-ryhmän puolesta yhdessä kollegani Hermanin kanssa kaksi tarkistusta, joiden tarkoituksena on ensisijaisesti korostaa selvää sopimustamme alkuperämaaperiaatteen lopullisesta valinnasta. Olemme itse asiassa vakuuttuneita siitä, että se on paras mahdollinen mekanismi lopulliselle arvonlisäverojärjestelmälle. Siihen on useampiakin syitä: järjestelmän yksinkertaistumisesta saadaan etuja, yritykset ja myös kuluttajat voivat saada avoimemmin ilmoituksia ja tietoa suhteellisesta kannattavuudesta eri maissa ja eri markkinoilla ja lopuksi sisämarkkinat toimivat paremmin avoimemman alv-järjestelmän ansiosta. Kyseisen tyyppisellä järjestelmällä voitaisiin erityisesti vahvistaa petosten torjumista - me kaikki tiedämme, että se on hyvin keskeinen ongelma - ja me olemme vakuuttuneita siitä, että se on oikea järjestelmä, joka olisi hyväksyttävä huolimatta silloin tällöin esille tulevista häiriöistä. Edellytyksenä olisi kuitenkin oltava se, että järjestelmän perustana on mahdollisimman yksinkertainen mekanismi, joka koskisi paitsi julkishallintoa - siis kompensoivat mekanismit, joista muut kollegat ovat jo puhuneet - myös luonnollisesti ja ennen kaikkea yrityksiltä vaadittavia velvoitteita.
Meidän kaksi tarkistustamme - numerot 9 ja 10 -, joiden toivomme saavan laajaa kannatusta parlamentin kollegojemme keskuudessa, korostavat siis tätä näkemystä ja niiden tarkoituksena on myös kannustaa komissiota ryhtymään siirtymävaiheessa kaikkiin toimenpiteisiin, jotka helpottavat maaperän muokkaamista, jos niin voi asian ilmaista, lopullisen järjestelmän käyttöönotolle. Vastassamme on toki monenlaisia karikkoja, erityisesti hyvin tunnettu yksimielisyysongelma. Siltä osin olen hyvin tyytyväinen siihen, että Fourçansin mietinnön 11 ja 12 kohdassa tuodaan esille veropoliittisten käyttäytymissääntöjen käsite ja kannatetaan sitä. Me puhuimme tästä asiasta viimeksi Brysselin istunnossa käsitellessämme mietintöä - joka minulla oli kunnia esitellä - joka sai taakseen hyvin suuren enemmistön, hyvin laajan kannatuksen parlamentissa. Haluan muistuttaa sen mieliin paitsi siitä syystä, että se on samoilla linjoilla kuin Fourçansin mietintö, myös siksi että se on asia, johon parlamenttimme suhtautui hyvin myönteisesti.
Rajoitan puheenvuoroni näihin näkemyksiin korostaen - toistan - sitä, että arvostan vakaasti kummankin kollegani mietintöä, joita minulla oli ilo kommentoida lyhyesti tässä tilaisuudessa.

Torres Marques
Arvoisa puhemies, haluan myös onnitella puheenjohtaja Lamfalussya ja kaikkia meidän kollegojamme, jotka tekevät mietintöjä, mutta ajan puutteen vuoksi keskityn puheenvuorossani Fourçansin mietintöön.
EMU: n talous- ja veropolitiikan suunnittelu sai alkunsa Euroopan unionin aloitteen ansiosta tehdystä mietinnöstä. Euroopan unioni huomasi hyvin varhain, että olisi keskeistä tutkia EMU: n kolmannen vaiheen sovellutuksen lisäksi ennen kaikkea näiden uusien toimimallien merkitystä, joka niiden täytyy saavuttaa valuutan vakaudessa, taloudellisessa kehityksessä ja työmarkkinoilla. Keskeistä on myös tutkia syvällisesti Maastrichtin sopimusta, jotta löytäisimme ne koneistot, jotka tekisivät mahdolliseksi neuvoston, komission ja viimein sekä Euroopan parlamentin että kansallisten parlamenttien seuraamat määrittelyt, niiden käytäntöön saattamisen ja poliittisen valvonnan tällä alalla.
Yhteisen valuutan pääpyrkimykset koostuvat sisäisten markkinoiden toiminnan optimoinnista ja sekä kestävän talouskehityksen että useampien työpaikkojen ja paremman työllisyyden mahdollistamisesta, kuin myös yhteisön elämän tason parantaminen. Mitä toimia otamme käyttöön ottaen huomioon nämä periaatteet?
Mielestäni talousarvion näkökannalta mestariajatuksien täytyy olla seuraavat: kansalliset talousarviot jäävät edelleen keskeisiksi keinoiksi eikä vajeita täydy enää arvioida vuosittain vaan yleisen suhdannekierron perusteella. Sen seurauksena myös vakaus- ja kehityssopimusta, jos sitä täydennetään, ei saa missään nimessä soveltaa automaattisesti eikä ilman poliittista arviointia. Talouspolitiikan täytyy siis suuntautua kulujen uudelleen suunnitteluun sillä lailla, että ne edesauttavat työpaikkojen luontia, hyvinvoinnin parantamista ja kansallista turvallisuutta eivätkä vähennä niitä. Yhteisön tasolla täytyy kohdata vähitellen talousarvion kasvu suhteessa BKT: hen saavuttaen 1, 27 prosenttia, joka on ennakoitu vuodelle 1999, jotta saavutetaan korkeampia arvoja, jotka antavat mahdollisuuden taistella epäsymmetrisiä häiriöitä vastaan.
Yhteisen valuutan alalla veropolitiikassa täytyy ryhtyä yhtenäistämistoimiin, jotta välttäisimme hankalat taloudelliset vääristymät. Täytyy ryhtyä toimiin, jotka täytyy ottaa käyttöön varsinkin säästöjen verotuksessa, yhteiskunnan verotuksessa ja verotuksen lähentämisessä epäsuoriin veroihin.
Tästä jäsen Fourçansin mietinnöstä löytyy yleiset linjat. Onnittelen häntä hyvin tehdystä vaativasta työstä. Nyt kansallisille ja eurooppalaisille laitoksille kuuluu keinojen ja aikataulun määritteleminen, jotta sisämarkkinoiden luomiseen ja yhteiseen valuuttaan asetetut odotukset antavat mahdollisuuden saavuttaa kasvun päämäärät, hyvinvoinnin ja sekä taloudellisen että yhteiskunnallisen yhteenkuuluvuuden, joihin Euroopan kansalaiset pyrkivät.

Ilaskivi
Arvoisa herra puhemies, tällä hetkellä näyttää ilmeiseltä, että EMU: n kolmas vaihe toteutuu aikataulun mukaisesti, vaikka vain kaksi maata, Suomi ja Luxemburg, tulevat komission ja valuuttarahaston arvioiden mukaan täyttämään konvergenssikriteerit. Niitä jouduttaneen siten tulkitsemaan ja lieventämään. Näin myös siksi, että eräiden maiden työllisyystilannetta ja taloudellista kasvua voitaisiin lähivuosina elvyttää sekä torjua niin sanotut epäsymmetriset häiriöt.
Käsiteltävänä oleva kollega Fourçansin mietintö on erinomaisella tavalla analysoinut talouspolitiikan keinovalikoiman kapenemista uusissa olosuhteissa. Talousvaliokunta puolestaan hyväksyessään kolme muutosesitystäni otti kannakseen pehmeähkön, myös työllisyyttä ja vaikeiden taloushäiriöiden torjumista korostavan linjan samalla kun se tunnusti mietinnön analyysin piirteet. Mitä tämä linja toteutuessaan merkitsisi? Suurempaa kansallista toimintavapautta budjettipolitiikalle. Sen merkityshän korostuu, kun valuuttakurssipolitiikan käyttö häviää ja kun Euroopan keskuspankki vie kansalliselta rahapolitiikalta operointimahdollisuuden. Ja miten? Kolmen prosentin budjettialijäämän kattoa ei tule tarkastella lyhytjänteisesti vaan koko suhdannekierron puitteissa. Näin alijäämällä voidaan elvyttää ja ylijäämää käyttää kontraktiivisen politiikan aseena. Tästä johtuen myös sakkokorot tulisi määrätä koko suhdannekierron keskimääräisen, eikä hetkellisen, alijäämän perusteella. Viimeksi mainittu on tärkeää siksikin, että mistään muusta kriteeristä poikkeaminen ei aiheuta sakkoseuraamuksia. Jäsenvaltiolla voi huoleti olla vaikkapa sataa prosenttia bruttokansantuotteesta edustava velka ja kriteerit ylittävä inflaatio tai korkotaso, eikä niistä aiheudu sakkoseuraamuksia.

Paasilinna
Arvoisa herra puhemies, arvoisat kollegat, Euroopan talouspolitiikka on saanut terveen, ehkä monen mielestä dramaattisen käänteen. Sosiaalidemokraattien vaalivoitot ovat vihdoin avanneet oven työllisyyttä painottavan talouspolitiikan synnylle. Emme voi rakentaa yhteistä valuuttaa suurtyöttömyyden päälle ja sen ovat äänestäjätkin nyt selkeästi osoittaneet. Yhteiseen arvonlisäverojärjestelmään ei voida rynnistää päätä pahkaa täysin mekanistisin perustein ottamatta huomioon työllistävää tekijää. Randzio-Plath tuo onneksi sosiaalisen aspektin esiin verotuksen painopisteitä mietittäessä.
Mutta on mentävä pidemmälle. Emme voi olettaa, että komissiolle jätettäisiin yksinoikeus veropolitiikan rakenteen jäsentelylle ja kohdistamiselle. Meidän on täällä Euroopan parlamentissa kannettava vastuumme ja määrättävä uudet rakenteet ja painopistealueet, joilla työllisyyttä kannustetaan.
1970-luvulla synnytetty nykyinen arvonlisäverodirektiivi kaipaa uudistusta. Verotuloja on jäänyt kertymättä kaikissa jäsenmaissa tullimuodollisuuksien poistuttua ja suuryritysten tekemien halpojen poistojen takia. Suuret teollisuusyritykset pystyvät sopeutumaan viidakkoa muistuttavaan arvonlisäverojärjestelmään, mutta pk-yritykset yrittävät vieläkin päästä selville eri maiden erilaisista käytännöistä. Nyt suuryritykset eivät puolestaan enää tahdo uutta arvonlisäverojärjestelmää, vaikka se on elinehto pk-yrityksille.
Yleisessä arvonlisäverojärjestelmässä on ongelmia silloin kun oletamme, että julkiset palvelutkin kuuluvat arvonlisäveron piiriin. Tuleeko kouluista, lastentarhoista ja sairaanhoidosta näin ollen verotettavaa ja yksityistettävää myytävää tavaraa? Entä yleishyödylliset ja aatteelliset järjestöt, jotka keräävät rahaa esimerkiksi kehitysmaille tai oman yhteiskunnan syrjäytyneille. Verotammeko siis humanitääristä työtä, vaikka suljemme silmämme suuryritysten veronkierrolta? Verokantojen samalle tasolle saattaminen on myös hieman ongelmallista, sillä se vääristäisi kilpailua.

Cornelissen
Arvoisa puhemies, haluan rajoittua yhteen huomioon kollega Christa Randzio-Plathin mietinnöstä. Hän pyytää 14 kohdassa oikeutetusti erityistä huomiota matkailuun. Kuten tunnettua, matkailu on erittäin tärkeä työllisyyden kannalta. Euroopan unionissa miltei 10 miljoonaa ihmistä ansaitsee elantonsa matkailusta. Joissakin jäsenvaltioissa arvonlisävero merkitsee merkittävää osaa matkailijalle koituvista kustannuksista. Niinpä Tanskassa maksetaan miltei 25 prosenttia arvonlisäveroa lomamenoista. Sen vaikutusta ei pidä aliarvioida. Tämän alan marginaalit ovat yleensä pieniä. Irlannissa korotettiin hotellien arvolisäveromaksuja 10 prosentista 23 prosenttiin. Yli 10 prosenttia irlantilaisista hotelleista piti sulkea neljän vuoden kuluttua tästä toimenpiteestä. Työttömyyden vastustaminen on ensimmäisellä sijalla neuvoston, komission ja parlamentin toiminnassa ja oikeutetusti! Ei voida hyväksyä 18 miljoonan ihmisen työttömyyttä. Asiantuntijat ovat sitä mieltä, että matkailuala tarjoaa tulevina 10 vuotena parhaat mahdollisuudet uusien työpaikkojen luomisessa etenkin myös naisille ja nuorille. Samalla he ovat päätelleet, että maailmanlaajuisesti odotettavissa olevista kymmenistä miljoonista uusista työpaikoista vain alle viisi prosenttia syntyy Euroopan unionin maissa. Tämä johtaa minut kahteen konkreettiseen kysymykseen: yksi, mikä mitä mieltä komissio on näistä tutkimuksista ja onko se valmis panostamaan siihen, että alhaista arvonlisäveroa voidaan soveltaa yhtenäisesti toiminnoissa, jotka liittyvät matkailuun? Toinen kysymykseni komissiolle kuuluu: koska saadaan tulokset kuusi vuotta sitten luvatusta tutkimuksesta, jonka kohteena ovat työllisyydelle aiheutuneet seuraukset duty - ja taxfree -myynnin mahdollisesta lakkauttamisesta vuonna 1999 Euroopan sisäisessä liikenteessä? Ilmestyy yhä enemmän tutkimuksia, joiden mukaan kymmeniä tuhansia ihmisiä uhkaa työpaikan menetys muun muassa risteilyalalla.

Harrison
Arvoisa puhemies, yhdyn pitkälti Cornelissenin matkailusta esittämiin huomautuksiin. Niitä voidaan soveltaa sekä arvonlisäverojärjestelmään että yhtenäisvaluuttaan. " Jobs R Us" (töitä meille) voisi olla tämän keskustelu johtava aate. Monet meistä ovat useiden vuosien ajan uurastaneet toteuttaakseen yhtenäisvaluutan siinä uskossa, että EMU tulee auttamaan Eurooppaa sen etsiessä uusia työpaikkoja kansalaisilleen.
Kukaan ei ole ollut niin määrätietoinen yhtenäisvaluutta-asiassa kuin Lamfalussy. Euroopalle hän on ollut oikea mies oikealla paikalla oikeaan aikaan, ja toivotamme kaikki hänelle parasta hänen jättäessään Euroopan rahapoliittisen instituutin puheenjohtajan paikan. Muistan hyvin, kun haastattelimme häntä tehtävään ja hän sanoi, että EMU ei onnistu, jos se jättää jälkeensä miljoonia eurooppalaisia ilman kunnon työtä. ERI: n vuosikertomuksessaan puheenjohtaja moittiikin EU: ta ja sen edustajia siitä, että ne eivät ole onnistuneet kehittämään oloja, joissa voidaan luoda uusia työpaikkoja. Koska muutamat epäilevät tahot leimaavat nyt EMU: n syylliseksi työpaikkojen menetykseen, on aika kertoa joitakin katkeria totuuksia EMU: sta.
Ensinnäkin meille ei pitäisi tulla yllätyksenä, että kansalaiset ovat antaneet lähtöpassin eurooppalaisille oikeistosiiven hallituksille, koska ne eivät ole kyenneet vastaamaan kriittiseen työllisyystilanteeseen. Alain Juppén likinäköinen deflaatiopolitiikka oli itsessään hulluutta, mutta se oli myös Maastrichtin sopimuksen väärinkäyttöä. Jacques Delors muistutti meitä hiljattain siitä, että kaikkien perustamissopimuksen mahdollistamien politiikkojen täytäntööpano kaikilta osin olisi luonut kansalaisten Euroopan. Taloudelliset kriteerit, kuten huoli investointitasoista, työpaikoista ja tuottavuudesta, on jätetty huomiotta, vaikka ne ovat aina olleet yhtä tärkeitä kuin viisi rahapoliittista kriteeriä.
Näitä kriteereitä - etenkin valtion velan ja budjettivajeen tutkintaa - on tahallaan tulkittu virheellisesti. Milloin muutamat kommentaattorit tajuavat vihdoin, että tulkinnan joustavuus, jota halventaen nimitetään myös "ilmaksi" , on jo järkevästi sisällytetty nykyisiin kriteereihin. Tällaista perustamissopimuksen luontaista joustavuutta ei voida kieltää. Emme voi olla vastuussa kaiken maailman Theo Waigeleista, jotka määräisivät 3 %: n 3, 000 %: ksi ja jotka menevät omaan ansaansa, kun heidän vajeensa ennustetaan menevän yli 0, 2 %.
Samaten vakaussopimukselle on annettava sen täydellinen nimi. Se on kasvu - ja vakaussopimus, joka edellyttää fiskaali- ja rahapolitiikkojen välineiden oikeaa yhdistämistä, jotta parannetaan EMU: n mahdollisuuksia luoda uusia työpaikkoja. Delorsin valkoisen kirjan päättäväinen ja tarkoituksenmukainen täytäntööpano olisi antanut sellaisen kasvun ja sysäyksen, joka olisi sopinut yhteen varovaista velanottoa edistävän suuntauksen kanssa. Ei ole yllättävää, että EMU: n uudet maat yhtyvät Delorsin näkemykseen. Ranskan uusi hallitus haluaa kasvu- ja vakaussopimuksen ja keskuspankin, jotka täyttävät Euroopan kansalaisten korkeaa työllisyyttä ja lisääntyvää vaurautta koskevat poliittiset päämäärät ja tavoitteet. Tätä mieltä on myös Gordon Brown, Britannian uusi valtiovarainministeri, joka olisi kanssamme samaa mieltä siitä, että " Jobs R Us" on huuto Euroopan puolesta.

Rübig
Arvoisat puhemies ja puhemiehet, ajan mittaan ei ole mahdollista kuluttaa enempää kuin ansaitsee. Tämä pätee perheeseen, jonka ostovoima heikkenee, jos se kuluttaa jatkuvasti enemmän kuin ansaitsee. Tämä pätee myös yrityksiin, joissa tuloja suuremmat menot johtavat pitkällä aikavälillä työpaikkojen vaarantumiseen ja menetyksiin, ja tämä pätee tietysti myös valtioon, jos sen menot ovat jatkuvasti tuloja suuremmat. Valtio voi näin menettää uskottavuutensa, ja meillä on historiassa ollut jo kriisejä, jotka ovat osoittaneet, että silloin kansalaiset menettävät omaisuutensa ja työpaikkoja menetetään valtavasti.
Tästä syystä vakaussopimus on erityisen tärkeä. Meidän on ponnisteltava julkistalouksien vakauttamiseksi, sillä vakaa talous on loppujen lopuksi paras perusta sisämarkkinoille. Katon muodostaa yhteinen valuutta. Vakaa julkistalous on itse asiassa erittäin ratkaiseva tekijä kilpailukyvyn kannalta myös suhteessa unionin ulkopuolisiin valtioihin.
Tämän vuoksi yhdenmukaistetun verotuksen intensiivinen tarkastelu on välttämätöntä. Parlamentti on jo hyväksynyt yhdenmukaistamisesta aiheutuvien kustannusten arviointia koskevan luonnoksen. Verotusta yhdenmukaistettaessa arvonlisäverojen osalta on myös erittäin tärkeää tarkastella, mitä yhdenmukaistaminen maksaa valtiolle, mitä kansalaisille ja mitä yrityksille.
Toinen tärkeä ala on kevyt johtaminen. Mielestäni ne, joita yhdenmukaistaminen koskee, on ehdottomasti otettava mukaan tähän prosessiin. Euroopan unionin yrityksistä 99, 8 prosenttia työllistää alle 250 henkilöä. Mielestäni meidän on otettava huomioon se, että verotusjärjestelmästä tulee yritysten kannalta mahdollisimman yksinkertainen ja ymmärrettävä.
Kolmas ja viimeinen kohta koskee esikuvavertailua. Lähentymiskriteerit ovat jo toimiva vertailuvälineistö, mutta me tarvitsemme vastaavanlaisen järjestelmän myös verotukseen, ja vielä selkeästi paranneltuna sekä apuvälineeksi tulevaan päätöksentekoon.

Hendrick
Arvoisa puhemies, aloittaisin kiittämällä esittelijöitä siitä erinomaisesta työstä, jonka he ovat tehneet tällä tärkeällä alalla. Minua rohkaisee erityisesti se, että näen, miten Euroopan rahapoliittisen instituutin tehtävät selkiintyvät, ja odotan innokkaana, että instituutista tulee keskuspankki.
Yksi asia, jota haluaisin kommentoida, on ne ilmeiset ongelmat, joita me kohtaamme Saksan ja Ranskan talouden ja politiikan kehityksessä. Molempien maiden äänestäjäkunta on selvästi hieman huolissaan hallitustensa toteuttamista budjettitoimenpiteistä ja toimista niiden pyrkiessä täyttämään Maastrichtin sopimuksen kriteerit, jotka ovat Euroopan rahaliiton edellytyksenä. Ranskassa tämä on ilmennyt itse hallituksen vaihtumisena, ja työpaikkoja, vaurautta ja työllisyyttä on alettu korostaa viimevuotisten budjettileikkausten sijasta.
Myös Saksassa ongelmia aiheuttaa valtion talouden kyky muuttua siten, että maa täyttäisi 3 %: n vajetta koskevan vaatimuksen. Kun otetaan huomioon sekä Ranskan että Saksan - ja tietenkin vaalien jälkeisen Yhdistyneen kuningaskunnan - äänestäjäkunnan muuttuneet näkemykset ja työpaikkojen, kasvun ja työllisyyden eikä niinkään budjettileikkausten saama tärkeys, tilanne on muuttunut siinä määrin, että Maastrichtin sopimuksen aikataulua tulisi tarkistaa. Tämä on minusta valitettavaa, sillä olen rahaliiton innokas kannattaja ja olisin halunnut sen etenevän aikataulun mukaan, mutta Saksan ja Ranskan hallitusten kanta on sellainen, että jos euro otetaan käyttöön 1. tammikuuta 1999, se tulee olemaan heikko euro ja joutuu nopeasti valuuttamarkkinoiden hyökkäyksen kohteeksi. Haluan, että kasvua ja todellista vakautta korostetaan ja, jos etenemme aikataulun mukaan, 1. tammikuuta 1999 emme tule näkemään vakautta ja uskon, että kasvu estyy.

McCartin
Haluan kiittää Fourçansia hänen mietinnöstään ja mainita erityisesti hänen mietintönsä hyvänä perustana veron yhdenmukaistamisstrategialle tietenkin sopusoinnussa tulevien vuosien taloudellisen lähentymisen kanssa.
Meidän tulisi muistaa, että olemme vasta siirtyneet sisämarkkinoihin. Meidän tulisi tunnustaa, että Euroopan unionin rikkaimpien ja köyhimpien alueiden taloudet ovat jo merkittävästi lähentyneet toisiaan. Jäsenvaltioiden taloudellisissa suorituskyvyissä ja erityisesti hallitusten taloudenhoitoperinteissä on kuitenkin yhä huomattavia eroja. Meidän ei tulisi tehdä nopeita johtopäätöksiä veron yhdenmukaistamistarpeesta, jotta saavutettaisiin tasavertainen kilpailu.
Meidän tulisi myös muistaa, että kaikkia säätämiämme lakeja ja sääntöjä sovelletaan laajennettuun yhteisöön, jossa taloudellinen lähentyminen on paljon vähäisempi kuin nykyään. Tämän vuoksi mietintö on hyvä perusta käsittelylle, mutta meidän ei tule tehdä mitään hätäistä, ennen kuin näemme kunnolla, miten yhtenäismarkkinat ja ihmisten ja pääoman vapaa liikkuvuus vaikuttaa verotuspolitiikkaan ja oikeudenmukaiseen kilpailuun.
Olen kuullut sanottavan, että Irlannin hallituksen määräämä tehdasteollisuuden valmistusvoittovero vääristää kilpailua muutamissa maissa. Haluaisin kuitenkin huomauttaa, että jos tarkastellaan henkilöverotuksen korkeaa verokantaa, sosiaaliturvajärjestelmää ja liikenteen korkeita verokantoja, havaitaan, että hallitus korjaa muutamilla politiikoillaan muille antamiaan myönnytyksiä, ja tämä ei itse asiassa vääristä lainkaan kilpailua. Kestää muutamia vuosia, ennen kuin tiedämme, mitä todella tapahtuu.

Willockx
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minunkin puolestani onnittelut Lamfalussylle, komissiolle ja esittelijöille. Näiden mietintöjen pohjalta meidän on todettava, että olemme vaikuttavalla tavalla edistyneet matkalla kohti talous- ja rahaliiton toteutumista. Sen valmistelujen viimeinen vaihe kohtaa nyt joukon tärkeitä poliittisia tapahtumia. Demokratiassa on loogista ja hyvää, että tällaiset väestöltä tulevat tärkeät merkit otetaan huomioon. Mikäli emme tee niin, Eurooppa menettää vielä lisää uskottavuudestaan tavallisten ihmisten silmissä. Sitä mitä tänään tapahtuu vakaussopimuksen merkeissä tukevat useat muut maat Ranskan lisäksi. Sitä tukee myös parlamentti, parlamentin suurin ryhmä. Eikä ole niin, rouva Peijs, että ne, jotka vaativat vapaaehtoisen kasvutekijän lisäämistä vakaussopimukseen, vaativat julkisen talouden raiteilta suistumista tai sen toistumista. Meille asia ei ole ristiriitainen. Haluamme noudattaa vakaussopimusta ja talousarviokriteereitä, mutta me haluamme tätä otsikon lisäksi. Sopimuksen vakaudesta ja kasvusta. Kasvun tulee myös saada sisältö. Vapaaehtoisuus voi toteutua monilla tavoilla. Rahapolitiikka strictu sensu voidaan kohdistaa inflaation lisäksi myös työllisyyden hoitoon. Valkoista kirjaa voidaan soveltaa kokonaisuudessaan, yhdessä jäsenvaltioiden työmarkkinapolitiikan kanssa, yhdessä toisenlaisen verotuksen kanssa järjestämällä vaihtoehtoinen verotus alhaisimpine sosiaalimaksuineen. Sanomme siis 'kyllä' euron ajoitukselle, sanomme 'kyllä' konvergenssikriteereille niiden hengen mukaisesti. Ja se ei tarkoita 3.0 Ranskan kaltaiselle maalle, jolla on alle 60 prosentin velka, tässä täytyy olla mahdollisuus neuvotella. Sanomme 'kyllä' autonomiselle Euroopan keskuspankille, mutta sen lisäksi parlamentin tulee harjoittaa demokraattista valvontaa ja neuvoston yhteyteen tulee saada jonkinlainen taloudellinen hallitus.
Arvoisa puhemies, vaadimme siis kaksinkertaista tietä. Ensiksi, me vahvistamme luottamuksemme EMU: n toteuttamisen täsmälliseen ajoitukseen. Toiseksi, panostamme vakaussopimusta täydentävään menettelyyn.

Miller
Arvoisa puhemies, en enää vaivaudu onnittelemaan Lamfalussya ja komissiota, koska uskon heidän saaneen tarpeeksi onnitteluja yhdelle aamulle.
Haluaisin puhua arvonlisäveroa koskevasta mietinnöstä. Arvonlisävero on todennäköisesti ainoa todellinen eurooppalainen vero. Kyseinen vero koskettaa myös jokaisen Euroopan kansalaisen elämää. Tähän veroon liittyy kuitenkin omat ongelmansa. Eri jäsenvaltioiden erilaiset verokannat aiheuttavat ongelmia; veron täytäntöönpanossa on ongelmia; veronkannossa on ongelmia. Kaikki nämä ongelmat ja erot paljastavat useita porsaanreikiä. Näiden porsaanreikien hyväksikäyttäminen on syynä nykyisiin mittaviin petoksiin Euroopan unionissa. Siksi on välttämätöntä, että voimme ratkaista petokset hyväksymämme arvonlisäverojärjestelmän avulla. Tämän vuoksi sosialistipuolueen ryhmä vaatii yhteistä arvonlisäverojärjestelmää, joka on yksinkertainen, avoin ja ennen kaikkea helposti valvottavissa. Alkuperämaassa tehtävään verotukseen perustuva arvonlisäverojärjestelmä näyttäisi parhaalta käytettävissä olevalta menetelmältä vähentää petosten mahdollisuutta.
Euroopan yhtenäismarkkinat on yksi parlamentin päämääristä, mutta se tuo mukanaan myös ongelmia verotuksen yhdenmukaistamisessa. Arvonlisäveron alalla tämä näyttäisi tuottavan lukemattomia ongelmia. Kulttuurierot ovat johtaneet samojen hyödykkeiden erilaisiin verokantoihin eri jäsenvaltioissa. Tulisiko meidän siis yhdenmukaistaa kaikki arvonlisäverokannat? Uskon, että tämä ei ole tarpeen. Kuten kollegani Randzio-Plath sanoi, yhdenmukaistamistoimiin tulisi ryhtyä vain, mikäli se on välttämätöntä ja tehokasta.
Kuten sanoin puheenvuoroni alussa, arvonlisävero koskettaa jokaisen Euroopan kansalaisen elämää. Tämän vuoksi hyväksymämme järjestelmän on oltava yksinkertainen, oikeudenmukainen ja tehokas. Muutoin vaarana on, että Euroopan kansalaiset vieraantuvat unionista. Ilman kansalaisten tukea emme ole enää unioni.

Pérez Royo
Arvoisa puhemies, haluan käyttää hyväkseni tilaisuutta osallistua tähän erittäin mielenkiintoiseen keskusteluun viitaten useisiin kysymyksiin ja ennen kaikkea - mennäkseni asian ytimeen - yhteen erittäin merkittävään asiaan: tällä hetkellä Euroopan unionin ylle laskeutuneeseen epävarmuuteen, joka näkyy yleisessä mielipiteessä ja lehtien etusivuilla.
Ensimmäiseksi, on epävarmuutta konvergenssikriteerien täyttämisestä, ennen kaikkea keskeisten valtioiden: Saksan liittotasavallan ja Ranskan osalta.
Toiseksi on epävarmuutta rahaliiton voimaantulon mahdollisesta lykkääntymisestä, edellisen asian seurauksena.
Kolmanneksi on epävarmuutta vakautussuunnitelman hyväksymisestä sekä sen toimivuudesta ja tehokkaasta soveltamisesta.
Neljänneksi, ja lopuksi, on epävarmuutta toisaalta rahaliiton oman logiikan ja toisaalta kasvun ja työllisyyden edistämisstrategian keskinäisestä yhteensopivuudesta. Epävarmuutta tai väitteitä, joita ohjataan määrätyistä näkökulmista käsin.
Tällaisen epävarmuuden edessä, arvoisa komission jäsen, ja arvoisa Euroopan rahapoliittisen instituutin puheenjohtaja, mielestäni on välttämätöntä lähettää kiireesti yhteiskunnalle, eurooppalaiselle yleiselle mielipiteelle, selvä poliittinen viesti.
Ensinnäkin, tuossa viestissä pitää ilmoittaa, että rahaliitto toteutetaan suunnitellun aikataulun mukaisesti. Jos tämän tavoitteen varmistamiseksi on välttämätöntä Maastrichtin kriteerien täytäntöönpanon arviointi samassa sopimuksessa ennakoitua joustavuutta käyttämällä, se tehdään; ja asia pitää ilmaista näin jo nyt.
Toiseksi pitää ilmoittaa, että rahaliittoa seuraa jäsenvaltioiden talouspolitiikkojen yhteensovittaminen ja että yhteensovitettujen talouspolitiikkojen päätavoitteena on kasvu ja työpaikkojen luominen. Tämä työllisyyttä suosiva strategia ei ole ristiriidassa rahaliiton logiikan kanssa, päin vastoin, nimenomaan yhteisen rahan puitteissa onnistumme saavuttamaan sellaisen itsenäisyyden tason, jota tarvitaan kasvun käynnistävän ja työpaikkoja luovan eurooppalaisen politiikan kehittämiseksi. Aktiivisia kasvupolitiikkoja, jotka tällä hetkellä kohtaavat vakavia rajoituksia jokaisessa jäsenvaltiossa, voitaisiin puolestaan kehittää unionin sisällä, yhteisen rahan politiikalla varustettuna. Eurooppalaisen kasvun aloitteen käynnistämiseksi on välttämätöntä käyttää hyväksi vakaan yhteisen rahan välinettä, johon kuuluu matalat korkokannat ja ulkopuolisen sektorin osalta ehtojen väheneminen, joita jokaiseen euroon sulautuvaan valuuttaan tällä hetkellä kohdistuu.
Lopuksi haluan viitata talouksiemme ja työmarkkinoiden joustavuuteen, jota usein - kuten tänä aamuna - pidetään kasvun ainoana edellytyksenä. Taloutemme - täytyy sanoa - yhteismarkkinoiden ja verotuksellisen vakauttamisen ohjauksessa, ovat saavuttaneet tällä vuosikymmenellä hyvinkin arvostusta ansaitsevan joustavuuden tason. Olemme vielä kaukana Singaporen tai Thaimaan tai jopa Pohjois-Amerikan Yhdysvaltojen tasosta, mutta miellä on käytössä eurooppalaisiin standardeihin suhteutettuna hyvinkin korkea joustavuuden taso, standardeihin, jotka yleinen mielipide voi hyväksyä. Sille yleiselle mielipiteelle, joka kestää joustavuuden vaatimat uhraukset, pitää nopeasti välittää myönteinen toivon, kasvun ja luottamuksen viesti siitä, että rahaliitto tekee mahdolliseksi myös talouden ja työllisyyden suuremman kasvun.

de Silguy
Arvoisa puhemies, hyvät edustajat, sallinette minun ensin yhtyä Alexandre Lamfalussylle annettuihin kunnianosoituksiin ja todeta hänelle komission nimissä, että arvostamme erittäin paljon yhdessä hänen kanssaan tekemäämme työtä. Luulen, että jos joku jonakin päivänä kirjoittaa euron syntyhistorian, hän voi mainita yhteistyömme toimielinten välisen yhteistyön mallina. Myös työskentely parlamentin kanssa on mielestäni tässä asiassa ollut esimerkillistä.
Arvoisa puheenjohtaja, olen pahoillani siitä, ettette enää ole joukossamme, kun päätämme yhtenäisvaluuttaan siirtyvien maiden luettelosta vuoden 1998 huhti-toukokuun vaihteessa. Voitte kuitenkin olla varma, että olette lähellä sydäntämme.
Haluaisin heti vakuuttaa joillekin puheenvuoron käyttäneille, kuten Lukasille, Kaklamanisille, Hendrickille, Pérez Royolle ja Berèsille, että yhtenäisvaluutta toteutuu aikataulun ja sopimuksen ehtojen mukaisesti. Amsterdamin kokouksen on onnistuttava ja se onnistuu, sillä kukaan ei voi eikä halua ottaa vastuuta euroa kohti etenevien markkinoiden pysäyttämisestä tai hallitusten välisen konferenssin edistyksen pysäyttämisestä.
Fourçansin päätöslauselman avulla voin nyt antaa tunnustukseni sen erittäin hyödylliselle osuudelle siihen, mitä kutsun talous- ja rahaliiton toiminnaksi normaalivauhdilla. Komissio on tietenkin samaa mieltä päätöslauselmanne periaatteesta ja tavoitteista. Ainoastaan talouspolitiikkojen tehokas yhteensovittaminen mahdollistaa täyden hyödyn saannin eurosta. Se kuuluu lisäksi talous- ja rahaliiton tavoitteisiin.
Arvioidessani päätöslauselmaesitystänne suhteessa tänä aamuna kuulemaani keskusteluun koetan vastata kahteen kysymykseen. Ensinnäkin, mitkä ovat käytössämme olevat välineet tämän talouspolitiikkojen yhteensovittamisen toteuttamiseksi ja toiseksi, miten tämä yhteensovittaminen tapahtuu?
Ensinnäkin välineet. Kuten korostitte, finanssipolitiikka on ja säilyy kansallisen toimivallan alaisena, mutta sopimuksessa on määrätty tarkat tavoitteet julkisen talouden suuntaamiselle. Muistutan, että sopimus luo kuitenkin puitteet, joiden avulla on vakauden vallitessa mahdollista kehittää kasvua ja työllisyyttä edistävää politiikkaa. Vakaus ei suinkaan ole työllisyyden vihollinen, vaan se on jopa välttämätön edellytys työllisyyden luomiselle, eikä yleiseltä mielipiteeltä pidä salata totuutta. Olen samaa mieltä Rübigin kanssa siitä, että ainoastaan terveen julkisen talouden avulla voidaan luoda työpaikkoja.
Viittaan tässä yhteydessä Maastrichtin sopimuksen 105 artiklan 1 kohtaan, jossa määrätään, että rahapolitiikan tärkein tavoite on hintojen vakaus. Tarkennan kuitenkin, että kyseenalaistamatta tätä tavoitetta rahapolitiikan on osallistuttava yhteisön tavoitteiden toteuttamiseen siten kuin ne on määritelty 2 kohdassa eli kasvuun ja työllisyyteen.
Talouspolitiikkojen yhteensovittamisen avulla voitaisiin välttyä rahapoliittisilta, finanssipoliittisilta ja palkkakehityksen välisiltä ristiriidoilta. Tässä yhteydessä haluaisin korostaa palkkatyövoiman merkitystä, joka edustaa 50 prosenttia Euroopan bruttokansantuotteesta sosiaalimaksut mukaan lukien. Sen kehitys on siis ratkaisevan tärkeää politiikkojen tasapainolle. Lisäksi tunnette, kuten minäkin, 104 artiklan määräykset, joissa on todellakin määrätty joitakin julkisia alijäämiä koskevia menettelyjä erityisesti liiallisten alijäämien rahoituksen välttämiseksi. Tunnette nämä menettelyt, joita en siis korosta.
Kuten esittelijänne kuitenkin ottaa esille, haluan huomauttaa, että yhteisön talousarvion merkittävä laajentaminen, vaikka jotkut parlamentin jäsenet sitä toivovat, vaikuttaa mielestäni melko epätodennäköiseltä tulevina vuosina. Emme kuitenkaan ole täysin vailla talousarvioon liittyviä keinoja. Vaikka yhteisöllä ei olekaan olemassa todellista talousarviovälinettä, on syytä ryhtyä jäsenvaltioiden väliseen todella yhteensovitettuun toimintaan, johon sopimus antaa meille keinot. Palautan mieliinne 2, 3 a, 102 a ja 103 artiklat. Ne kaikki liittyvät toisiinsa ja ne kaikki ovat tarkkaan määriteltyjä ja tämän ansiosta, hyvä Berès, on luotu kolme välinettä talouspolitiikan yhteensovittamiseksi: talouspolitiikan yleislinjat, liiallisen alijäämän menettely sekä vakaus- ja kasvusopimus. En puutu näihin välineisiin, sillä te tunnette ne.
Haluaisin kuitenkin korostaa, että eilen kokoontunut ECOFIN-neuvosto sai oikeudellisia seikkoja, Euroopan uutta rahajärjestelmää sekä vakaus- ja kasvusopimusta koskevan tekstin päätökseen. Hyvä rouva Berès, ei vakausja kasvusopimus tuo mitään lisää perustamissopimukseen. Se ei ole enempää eikä vähempää kuin sopimus, herra Wolf. Arvoisa herra Castagnède, vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena on ainoastaan todeta, etteivät julkiset alijäämät ole koskaan luoneet työpaikkoja.
Totean siis, että 30. toukokuuta laatimanne päätöslauselman jälkeen eilen kokoontunut ECOFIN-neuvosto hyväksyi suurimman osan Euroopan parlamentin tekemistä muutoksista. Haluaisin myös tarkentaa, että tämä sama ECOFIN-neuvosto hyväksyi vuoden 1997 talouspolitiikan yleislinjat. Olemme puhuneet paljon vakaus- ja kasvusopimuksesta käydystä keskustelusta, mutta emme ole puhuneet talouspolitiikan yleislinjoja koskevasta keskustelusta, joka on nimenomaan talouspolitiikkojen yhteensovittamista. Asiakirja on lähetetty valtioiden ja hallitusten päämiehille. Muistutan teitä, että komissio teki tässä asiakirjassa toivomustenne mukaan erityisiä avauksia työllisyyden ja julkisten investointien suhteen.
Seuraavaksi tarkastelen hyvin lyhyesti, miten tämä talouspolitiikkojen yhteensovittaminen on nykyisin mahdollista, kun meillä kerran on välineet siihen? Uskon, että ensin tarvitaan poliittista tahtoa. Talouspolitiikkojen yhteensovittaminen on ollut liian kauan pelkkää sanahelinää Euroopassa. Tilanne on onneksi kehittynyt talousministereiden neuvostossa ja luulen ECOFIN-neuvoston eilisen kokouksen edustaneen merkittävää edistystä, uskaltaisin jopa sanoa erittäin tärkeää vaihetta tällä tiellä. Vuoden 1999 määräpäivän läheisyys kannustaa epäilemättä hallituksia sitoutumaan yhteensovittelun tielle. Perustamissopimuksen 103 artiklan soveltamisen merkitys kasvaa ja uskon sen mahdollistaneen todellisen kilpailun, joka johtaa jäsenvaltioiden taloushallinnon tervehdyttämiseen.
Eurooppa on nyt saavuttanut merkittävää edistystä taloudellisen lähentymisen tiellä ja eniten alijäämäänsä supistaneet maat ovat luoneet eniten työpaikkoja. Niissä myös kasvu on ollut suurinta. Tämä talouspolitiikkojen yhteensovittaminen alkaa siis näyttää myönteisiä vaikutuksiaan. Yhteistyö kieltämättä etenee ja euron luominen lujittaa sitä, sillä jos se on hyödyllinen tänään, on se huomenna välttämätön.
Mielestäni eilen, tämänpäiväistä keskustelua odottamatta, kokoontunut ECOFIN-neuvosto sai aikaan läpimurron työllisyys- ja talouspolitiikkojen yhteensovittelusuunnitelmissa, sillä viisitoista talousministeriä hyväksyi perustamissopimuksen 2, 102 a ja 103 artiklan perusteella työllisyyden aktiivisemman valvonnan käynnistämisen ja erityisesti taloudellisten rakennepolitiikkojen paremman yhteensovittamisen.
Tässä tarkoituksessa Amsterdamin Eurooppa-neuvosto voisi hyväksyä päätöslauselman, jossa määrätään tämän talouspolitiikkojen uuden yhteensovittamistavan yleislinjat. Rouva Berès, komissio iloitsee tästä kehityksestä, joka on rohkaisevaa sen useita vuosia jatkuneita ponnisteluja ajatellen. Rouva Randzio-Plath sallinee, että asetan työllisyyden unionin tavoitteiden huipulle. Katsokaa, mitä ehdotimme uudessa sopimuksessa työllisyydestä. Viittaan myös puheenjohtaja Santerin ehdottamaan työllisyyttä koskevaan luottamussopimukseen. Myös tältä osin komissio iloitsee nähdessään talouspolitiikkojen yhteensovittamisen parantamiseksi 102 a ja 103 artiklan mahdollisuuksia täysipainoisesti hyödyntämällä toteuttamiensa ponnistelujen alkavan nyt tuottaa tulosta.
Tämä poliittisesta tahdosta, joka ei kuitenkaan riitä. Sille tarvitaan myös toimintaympäristö. Esittelijänne ehdotti poliittista elintä. Mielestäni itsestäänselvä poliittinen elin tämän yhteensovittelun toteuttamiseksi on kiistämättä ECOFIN-neuvosto. Komissio katsoo, että ei ole aihetta luoda uutta institutionaalista elintä, vaikka tunnustankin, että siirtymäkauden aikana, jolloin kaikki Euroopan unionin maat eivät ole euromaita, voi esiintyä ongelmia. Tämän vuoksi komissio on valmis tukemaan ajatusta vakaus- ja kasvuneuvoston luomisesta, etenkin kun kyse on epämuodollisesta elimestä, joka kunnioittaa institutionaalista tasapainoa, ei puutu Euroopan keskuspankin toimivaltaan kuuluvaan rahapolitiikkaan ja tukeutuu tietysti komission työhön.
Mihin tämä talouspolitiikkojen yhteensovittaminen on kohdistettava? Vastaan, että kaikkiin yleistä etua koskeviin kysymyksiin. Ei ole syytä rajoittaa sen toiminta-alaa. Tarkoitan erityisesti rakennepolitiikkojen syventämistä, jonka tavoitteena on työmarkkinoiden toiminnan parantaminen ja näin ollen ymmärrän eilen illalla tehdyt päätökset.
Kollegani Mario Monti vastaa verotusta koskeviin kysymyksiinne. Voin todeta, että myös minä olen huolissani sosiaalisesta ja verotuksellisesta polkumyynnistä. Tämän vuoksi on toteutettu talouspolitiikan yleislinjoja koskevia aloitteita.
Sallinette minun johtopäätösten sijaan korostaa, että taloudellinen yhteensovittaminen tehostuu poliittisen tahdon avulla. Oikeudelliset puitteet ovat olemassa, ne on jo luotu. Nyt ne on pantava täytäntöön. Talousministereiden eilen ilmaisema poliittinen tahto edetä tähän suuntaan on hyvä ennuste. Se on haaste, johon meidän on talousja rahaliittoa toteutettaessa vastattava.

Monti
Arvoisa puhemies, eräs parlamentin jäsen piti tässä keskustelussa hieman väkinäisenä verotuksen ja rahaliiton rinnastamista. Minun on päin vastoin todettava, että pidän hyvin mielenkiintoisena tätä rinnastusta. Yhtenäisvaluutta on talous- ja rahaliiton kruunu, talousliiton keskeisenä perustana ovat moitteettomasti toimivat yhtenäismarkkinat ja moitteettomasti toimivat yhtenäismarkkinat edellyttävät veropolitiikkojen asianmukaista yhteensovittamista. Pysähdyn nyt lyhyesti näihin verotukseen liittyviin näkökohtiin, joiden tarkastelua syvennetään hyvin oivaltavalla tavalla Fourçansin ja Randzio-Plathin mietinnöissä, joita kumpaakin kiitän heidän tärkeästä työstään.
Haluaisin esittää aluksi poliittisen näkemyksen. Olemme vaiheessa, jossa jäsenvaltiot ovat hyvin sitoutuneita verotusasioiden itsemääräämisen käsitteeseen ja jossa ne kuitenkin ovat suurelta osin menettämässä verotusalan itsemääräämisoikeuttaan markkinoiden hyväksi liikkuvuuden lisääntyessä. Erään hiljattain ilmestyneen Economist lehden kannessa oli otsikko " The disappearing taxpayer" , liikkuvuuteen liittyvä ilmiö, joka poistaa veroperustan. Kuten Giansily ja De Rose korostivat, toissijaisuus on tärkeää samoin kuin myös kansallinen itsemääräämisoikeus. Komissio pitää kuitenkin toivottavana siirtymistä yksimielisyydestä määräenemmistöpäätöksiin ainakin joissakin verotusasioissa. Vaikka näin ei kävisi, meidän on siitä huolimatta ponnisteltava veropolitiikkojen yhdenmukaisuuden lisäämiseksi. Pelissä on suuri poliittinen panos: ilman verotuksen yhdenmukaistamista toissijaisuusperiaatetta kunnioittaen ei Euroopan tasolla voi olla olemassa sosiaaliset näkökohdat huomioivaa markkinataloutta eikä hyvin toimivaa markkinataloutta. Sosiaalista markkinataloutta ei voi olla, koska jäsenvaltioiden välinen verokilpailu estää entistä enemmän niitä kaikkia harjoittamasta verotusjärjestelmässään tiettyä tulonjakoa. Lisäksi se tapa, jolla verokilpailu esiintyy, pääomille niin edullisena mutta työllisyyden vastaisena - kuten Wolf sanoi - aiheuttaa myös osaltaan työttömyyttä. Euroopassa ei voi olla hyvin toimivaa markkinataloutta ilman verotuksen yhdenmukaistamista myöskään siksi, että yritykset ja myöskin työntekijät törmäävät yhtenäismarkkinoilla vaikeuksiin, jos verotusta ei ole lainkaan yhdenmukaistettu.
Tästä syystä komissio on jo noin vuoden ajan lähestynyt asiaa uudella tavalla siten, että se pyrkii lisäämään jäsenvaltioiden tietoisuutta siitä, että edistystä on tapahduttava, jotta voitaisiin luoda perusta konsensukselle ja laatia konkreettisia ehdotuksia.
Komissio on esittänyt arvonlisäveroa koskevan toimintaohjelman, jota Randzio-Plath käsittelee mietinnössään, energiatuotteiden verotusta koskevan direktiiviehdotuksen ja veropaketin, jonka parissa veropoliittinen komitea työskentelee. Olen samaa mieltä Fourçansin kanssa siitä, että verokilpailu ei ole sinänsä kielteinen ilmiö mutta siitä tulee kielteinen siinä vaiheessa, kun se saa epäsymmetrisiä ja epäreiluja piirteitä, joita siihen usein liittyy.
Euroopan parlamentin kanssa jatkuvien kontaktien myötä - erityisesti talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassa, jonka työhön on osallistunut valtiovarainministereiden pysyvien edustajien ryhmä - komissio on saamassa valmiiksi veropakettia, joka kulkee monilta osiltaan samoilla linjoilla kuin Fourçans puhuessaan käyttäytymissäännöistä erityisesti yritysverotuksessa, toimenpiteistä pääomaverotuksen vääristymien poistamiseksi, toimenpiteistä yritysten yhteenliittymien välisten korkojen ja rojaltien verottamisen poistamiseksi ja joidenkin merkittävimpien välillisen verotuksen vääristymien poistamiseksi.
Siirrynkin nyt käsittelemään arvonlisäveroa. Uusi alv-järjestelmä, jota tarkastellaan Randzio-Plathin mietinnössä, on komission mielestä erittäin tärkeä kysymys. Kuten tiedätte, 22. huhtikuuta talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan äänestyksen jälkeen Randzio-Plathin mietintöön on nyt jätetty uusia tarkistuksia, ja jos ne hyväksytään, ne muuttavat tekstiä tavalla, jonka komissio hyväksyy. Arvostan suuresti kaikkien poliittisten ryhmien rakentavaa asennetta, kun ne päättivät harkita vielä uudelleen joitakin äärimmäisiä kantoja. Kiitän Donnellyä, Thysseniä, Secchiä ja muita jäseniä, jotka ovat ilmaisseet tukevansa komission hanketta.
Komissio on esittänyt täsmällisen työohjelman, jossa on kolmivaiheinen poliittinen aikataulu: ensimmäisessä vaiheessa parannetaan nykyistä arvonlisäverojärjestelmää ja, arvoisa Cox, se liittyy teidän esille tuomiinne näkymiin; toisessa vaiheessa alv-järjestelmää uudistetaan televiestinnän osalta ja kolmannessa vaiheessa voidaan toden teolla yksinkertaistaa alv-järjestelmää siirryttäessä järjestelmään, joka perustuu verottamiseen alkuperämaassa.
Kuten Randzio-Plath on tuonut esille, lopullisen järjestelmän valmistelutyössä pyritään siihen, että järjestelmästä tulisi yksinkertainen, se vastaisi ennen kaikkea - ja tässä yhteydessä käännyn Peijsin ja muiden parlamentin jäsenten puoleen - pienten ja keskisuurten yritysten tarpeita ja auttaisi vähentämään huomattavasti petosilmiötä, joka on vakava ongelma tällä hetkellä. Haluan myös rauhoittaa Coxia, Ewingiä, Cornelisseniä ja muita siitä, että kyseessä ei ole hyppy tuntemattomaan, koska järjestelmän kaikki yksityiskohdat valmistellaan huolellisesti ja tarkastelun kohteeksi tulevat myös alennettujen vero-osuuksien sosiaaliset vaikutukset.
Olen näin ollen vakuuttunut siitä, että välillämme ei vallitse näkemyseroja yhdestä keskeisestä kohdasta: nykyistä järjestelmää on uudistettava, sovellettava yhdenmukaisemmin ja mahdollisuuksien mukaan yksinkertaistettava ennen kuin siirrytään alkuperämaaperusteiseen verotusjärjestelmään. Haluaisin kuitenkin, että kaikille olisi täysin selvää, että käsiteltävänämme oleva ehdotus ei rajoitu ainoastaan väliaikaisiin säännöksiin vaan se koskee koko kuudetta alv-direktiiviä, johon kyseiset säännökset sisältyvät.
Huomautan lopuksi, arvoisa puhemies, että myös Euroopan rahapoliittinen instituutti korostaa joitakin kuukausia sitten antamassaan lähentymistä koskevassa kertomuksessa ja vuosikertomuksessaan asteittaista etenemistä veropolitiikan yhdenmukaistamisessa etenkin pääomatulojen osalta.
Haluan puheenvuoroni päätteeksi kiittää esittelijöitä ja kaikkia keskusteluun osallistuneita parlamentin jäseniä. Me jatkamme työtä arkojen veropoliittisten asioiden parissa kiinteässä suhteessa Euroopan parlamenttiin. Yhdyn lopuksi kollegani de Silguyn osoittamiin kunnianosoituksiin puheenjohtaja Lamfalussylle.

Cornelissen
Arvoisa puhemies, en halua pitkittää istuntoa, joten kysyn komission jäseneltä, voiko hän vastata kirjallisesti kahteen esittämääni konkreettiseen kysymykseen.

Monti
Kyllä, tulen vastaamaan niihin kirjallisesti.

Puhemies
Arvoisat jäsenet, ennen kuin annan puheenvuoron arvoisalle puheenjohtaja Lamfalussylle, jotta päättäisimme tämän keskustelun, ajattelin jakaa tunteen useimpien jäsenten kanssa tässä parlamentissa, koska lienee viimeinen kerta, jolloin arvoisa puheenjohtaja Lamfalussy on paikalla tässä parlamentissa tässä tehtävässä. Haluaisin osoittaa hänelle hyvin tunteellisen ja lämpimän kunnianosoituksen siitä, miten hän piti suhteita yllä tässä parlamentissa, ja siitä, miten hän antoi meidän hyötyä hänen kokemuksestansa...
hänen täsmällisyydestänsä ja hänen henkilökohtaisista kyvyistänsä. Arvoisa puheenjohtaja Lamfalussy, toivotan teille Euroopan parlamentin nimissä mitä parhainta onnea.

Lamfalussy
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, en voi vastata kaikkiin minulle esitettyihin kysymyksiin, mutta yritän vastata yhteen aivan perustavanlaatuiseen kysymykseen, joka piilee keskustelujenne taustalla. Kuinka rahapolitiikka voi vastata kansalaisten odotuksiin? Miltä osin se voi vastata näihin odotuksiin? Mitkä ovat tulokset, joita se ei voi saavuttaa ja joita sen ei näin ollen pidä luvata?
Ensimmäinen tavoite, jonka rahapolitiikka voi saavuttaa on inflaation hallinta. Tämä on kiitettävän selkeä tavoite. Ei pidä unohtaa inflaation olleen aina useimpien epäoikeudenmukaisuuksien ja epätasa-arvoisuuksien syynä. Alamme nyt unohtaa tämän, sillä inflaatiokausi on onneksi juuri päättynyt. Meidän ei pitäisi kuitenkaan unohtaa, että inflaatiokaudella vahvat ja rikkaat voivat suojautua inflaation aiheuttamia vahinkoja vastaan. Heikot ja vailla tarvittavia keinoja olevat eivät voi suojautua samalla tavoin. Tämä on sosiaalinen tavoite, joka on tuotava selvästi esille.
Sitten kun inflaatio on hallinnassa, rahapolitiikan avulla voidaan vaikuttaa talouden kasvuun. Se voi osallistua taloudelliseen kasvuun vaikuttamalla lyhyen aikavälin korkoihin. Sillä on tarvittavat keinot ja mahdollisuudet ja se on tehnytkin niin. Muistutan mieliinne joitakin lukuja. Maissa, joissa inflaatio on ollut useita vuosia hallinnassa, lyhyen aikavälin korot ovat noin 3 prosenttia. Maissa, joissa inflaatiota on vasta äskettäin alettu hallita, korot ovat hieman korkeampia, mutta suuntaus on laskeva. Tällä on epäilemättä kuuden kuukauden, vuoden tai kahden vuoden aikavälillä vaikutusta kasvuun.
Sen sijaan rahapolitiikan avulla ei voida hallita pitkän aikavälin korkoja. Tämä on sanottava selvästi, ja tästä kannan erityistä huolta. Vaikka olen itse asiassa todennut pitkän aikavälin korkojen olevan melko alhaiset eli 5, 75-6 prosenttia historiallisesti tarkastellen niissä maissa, joissa lyhyen aikavälin korot ovat jo hyvin alhaiset, pitkän aikavälin reaalikorot ovat kuitenkin vielä korkeita, sillä ne ovat 4 prosenttia. En usko rahapolitiikalla voitavan vaikuttaa tähän tasoon. Uskon tämän tilanteen syiden olevan muualla. Jotkut voivat pelätä, ettei euroa hallita sopivalla tavalla, mutta tämä ei ole perusselitys. Luulen perusselityksen olevan kahdessa luvussa. Vuosien 1991 ja 1996 välillä julkisen hallinnon velka suhteessa bruttokansantuotteeseen on kasvanut 56 prosentista 73, 5 prosenttiin. Kukaan ei varmasti epäile tämän hyvin merkittävän kasvun vaikutusta pitkän aikavälin korkoihin, jotka tästä johtuen jarruttavat kasvua.
Tästä seuraa, että rahapolitiikka voi vaikuttaa kasvuun, mutta ei ilman finanssipolitiikkojen apua.
Mitä se voi tehdä työttömyyden suhteen? Sikäli kun työttömyys johtuu heikosta kasvusta, rahapolitiikka voi auttaa niissä rajoissa, jotka juuri mainitsin. Sikäli kun työttömyys johtuu rakenteellisista tekijöistä, joilla ei ole juurikaan tekemistä kasvun kanssa, rahapolitiikalla ei voi olla suoraa vaikutusta. Viittaan harvoin mihinkään maahan, mutta sallinette minun nyt mainita esimerkkinä oman maani Belgian. Belgia ja Alankomaat ovat kuusi tai seitsemän vuotta noudattaneet lähes samanlaista rahapolitiikkaa, joka on ollut hyvin samankaltaista jo hyvin kauan aikaa. Näiden kahden maan työttömyysluvut ovat kuitenkin hyvin erilaiset: 9, 5 prosenttia Belgiassa ja 6 prosenttia Alankomaissa. Rahapolitiikkaa ei voida asettaa vastuuseen tästä erosta. Se meidän on tiedettävä. Luulen, että työttömyyden tämä osa, joka ei johdu kasvun heikkoudesta ja joka on kaikkein merkittävin, saadaan poistumaan toteuttamalla muita politiikkoja eli rakennepolitiikkaa, työmarkkinoiden joustavuutta sekä politiikkoja, jotka koettavat vaikuttaa työn kustannuksia lisääviin epäsuoriin kuluihin.
Tätä politiikkaa voidaan toteuttaa Euroopan tasolla. Luulen, että komission jäsenen De Silguyn tarkasti ja oikein kuvailemaa politiikan yhteensovittamista voidaan toteuttaa Euroopan tasolla, mutta älkää kasatko rahapolitiikalle odotuksia, joihin se ei voi vastata!
(Voimakkaita suosionosoituksia)

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan äänestysaikana, joka alkaa heti.

Äänestys
Díez de Rivera Icaza
Arvoisa puhemies, mielestäni Oomen-Ruijtenin pitäisi puhua ensin, vastaisin hänelle sen jälkeen, mikäli annatte minulle siihen luvan.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, valiokunnan kokouksessa sovittiin, että alkuperäiseen tarkistukseeni pitää lisätä jotakin. Valitettavasti näin ei ole tapahtunut. Asia on unohdettu. Siinä pitää lukea " lainsäädännön tiukentaminen" . Muuten tarkistuksessa ei ole mitään mieltä.

Díez de Rivera Icaza
Kyllä, arvoisa puhemies, olen yhtä mieltä tästä suullisesta tarkistuksesta, jos parlamentti on siitä yhtä mieltä, sillä tässä ryhmässä kannatamme aina kaikkia kansalaisten terveyttä ja hyvinvointia edistäviä keinoja.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselmaesityksen.)

Friedrich
Arvoisa puhemies, pyytäisin selvitystä seuraavaan asiaan. Saksankielisessä tulkkauksessa on nyt monta kertaa tarkistusten yhteydessä sanottu, että te suoritatte nimenhuutoäänestyksen. Luulen, että asia olisi joko korjattava tulkkauksessa tai sitten te olette ehkä monta kertaa sanoneet koneäänestyksen sijasta nimenhuutoäänestys. Pyytäisin ilmaisemaan asian tarkasti, sillä tarkistuksistahan ei suoriteta nimenhuutoäänestystä. Jos kuitenkin on kyse nimenhuutoäänestyksestä, silloin teidän on todella sanottava se. Kuten sanottu, en tiedä, onko tämä ainoastaan saksan kielen vai kaikkien tulkkien ongelma.

Puhemies
Herra Friedrich, toivon, että ongelma esiintyi ainoastaan saksalaisessa äänestyksessä, koska aina kun ilmoitan äänestyksestä, pidän huolta, että sanon tarkasti, mistä äänestyksestä on kyse.

von Wogau
Arvoisa puhemies, meillä on vielä toinenkin ongelma, joka liittyy äänestykseen 15 kohdasta. Olimme esittelijän kanssa yhtä mieltä siitä, että uuden poliittisen toimielimen perustaminen ei ole välttämätöntä, vaan nykyiset elimet voivat ottaa tämän tehtävän hoitaakseen. Tästä vallitsi yhteisymmärrys, ja tämä oli myös esittelijän ehdotus. Olisi siis ollut välttämätöntä - olen pahoillani, että huomasin tämän vasta nyt - äänestää erikseen 15 kohdan sanasta " uusi" .
Kuten kollegani Friedrich totesi, emme tienneet lainkaan, että kyse oli nimenhuutoäänestyksestä. Minun on sanottava, että minulla on lisäksi tiettyjä vaikeuksia kreikasta tapahtuvan tulkkauksen kanssa. Minun kreikkani ei vielä ole aivan niin sujuvaa, arvoisa puhemies, mutta yritän kovasti.
Käsiteltävä kysymys on poliittisesti erittäin tärkeä. Aion äänestää mietintöä vastaan, jos tässä kysymyksessä ei ole mahdollista päästä yhteisymmärrykseen. Kehotan myös ystäviäni äänestämään Fourçansin mietintöä vastaan, vaikka sydämeni vuotaa verta, kun ajattelen ystävääni Fourçansia. Tästä syystä ehdotan, että esittelijälle annetaan vielä puheenvuoro.

Puhemies
Herra von Wogau, ensinnäkin, sanoin, että molemminpuolisen yhteisymmärryksen jälkeen Fourçansin mietintöön on olemassa oikaisu, jossa mainitaan sana " uusi" . Siksi se on tullut äänestykseen sanan " uusi" kanssa. Toiseksi, kaikki kohdat, joissa päädyttiin yhteisymmärryksessä johonkin johtopäätökseen, olivat esittelijän tiedossa etukäteen ja hän ilmaisi ne hyvin, ja ilmoitin aina, missä oli lisäys tai joku muu muoto, kaikissa äänestyksissä, nimi- tai sähköisissä äänestyksissä, näin ollen ei ole olemassa pienintäkään ongelmaa ja olen sitä mieltä, että tiedätte, mistä äänestätte.

Fourçans
Arvoisa puhemies, haluaisin rauhoitella von Wogauta ja tarkentaa, ettei termiä " uusi" ole tekstissä. Jos se esiintyy siinä nyt, kyseessä on osastoilla sattunut virhe, sillä talousasioita käsittelevässä valiokunnassa äänestämämme teksti ei sisältänyt termiä " uusi" . Osastojen on siis täytynyt erehtyä jäljennösvaiheessa. Termiä " uusi" ei siis ole tekstissä.

von Wogau
Arvoisa puhemies, haluan istuntopalvelun kunnian pelastamiseksi selvittää asian. Eilisten neuvottelujen perusteella mietintöön tehtiin oikaisu ja sana " uusi" poistettiin kokonaan. Enemmistö oli kuitenkin tätä oikaisua vastaan. En tiedä miksi. Lopuksi äänestettiin alkuperäisestä tekstistä. Kun katsotte asiakirjojanne, huomaatte, että 15 kohdassa on sana " uusi" . Jos pääsemme yhteisymmärrykseen siitä, että sana " uusi" on poistettu ja tarvittava korjaus tehdään, silloin voimme hyväksyä mietinnön.

Puhemies
Herra von Wogau, kuten tiedätte, sanaa " uusi" ei ole. On olemassa oikaisu, josta ei varmastikaan äänestetä ja jossa ei ole sanaa " uusi" . Älkää siis olko ollenkaan huolissanne.
Ennen lopullista äänestystä:

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, ottaen huomioon von Wogaun puheen luulen, että asioita on selvennettävä ennen lopullista äänestystä. Valiokunnan käsittelyyn alistetun mietinnön kohtaan 15, joka hyväksyttiin 22. toukokuuta ja joka siis oli kirjallisen mietinnön kohteena, sisältyi sana " uusi" . Ainakin se sisältyy kirjalliseen mietintöön.
Sisälsikö valiokunnan hyväksymä teksti tämän vai ei?

Puhemies
Herra Fabre-Aubrespy, äsken selvitettiin, että sanaa " uusi" ei ole. Näin on tähän asti mietinnöstä äänestetty ja näin siitä kokonaisuudessaan äänestetään, mikäli hyväksytte sen äänestyksessä.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselmaesityksen.)

Seillier
Arvoisa puhemies, tämä television yleisradiotoimintaa koskeva uusi, tarkistettu direktiivi sisältää myönteisiä näkökohtia, sillä toissijaisuuteen perustuen siinä tunnustetaan jäsenvaltioiden perusvastuu ja niiden oikeudellinen toimivalta. Toisaalta, mitä tulee alaikäisten suojelua koskevaan kysymykseen, on olemassa huoli, jota on pohdittava yhdessä vanhempien kanssa. Yhteistyötä voidaan tehdä heidän edustajiensa kautta yhdistyksissä sekä erilaisten kasvattajien kanssa ja tarkastella, kuinka he voisivat nimenomaan teknisin laittein suodattaa ohjelmia, jotka ovat haitallisia lapsille. On olemassa myös toinen myönteinen näkökohta, joka koskee pornografian tuomitsemista.
Sen sijaan tässä uudessa direktiivissä on jätetty huomaamatta eräitä perustavanlaatuisia kohtia. Eurooppalaisen tuotannon edistämisen halun tai aikeen vakuuttelu ei juurikaan auta, ellei toteuteta tarvittavia toimenpiteitä, jotta eurooppalaisille tuottajille taataan todella mahdollisuus tuottaa ja levittää tuotantoaan. Vapauden abstrakti julistaminen, ilman että sen edellyttämät, erityisesti rahalliset ja taloudelliset keinot taataan, on lähestulkoon tekopyhyyttä. Kukaan ei kannata, että siitä tehdään ehdoton vaatimus kiintiöiden avulla. Kuten matemaattisessa logiikassa sanotaan, kyse on välttämättömästä ja riittämättömästä ehdosta.
Tämän televisio ilman rajoja -direktiivin tarkistus ei kuitenkaan sisällä kiintiöitä koskevia määräyksiä ja etusijalla on siis markkinoiden materialistinen käsitys. Se ei kuitenkaan ole ainoa käsitys markkinoista. Kannatamme itse asiassa kaikki markkinoita vireyden kannalta välttämättömänä taloudellisena ilmiönä, ilman että niiden olemassaolo on ehdotonta. Tällä, kuten ei muillakaan aloilla, tätä ei valitettavasti ole otettu huomioon.

Bernardini
Meillä on parhaillaan edessämme sovittelukomitean hyväksymä yhteinen, televisio ilman rajoja -direktiivin uudistamista koskeva esitys.
Aikaisempien äänestysten aikana edustajakokouksemme joutui joidenkin sellaisten yksityisten toimijoiden epäoikeudenmukaisen arvostelun kohteeksi, jotka syyttivät sitä protektionismista.
Omalta osaltani haluan osoittaa kunnioitustani parlamenttimme työlle ja sen neuvottelijoille, jotka onnistuivat sovittelukomiteassa pääsemään kaikkien hyväksymään kompromissiin.
Kolmesta ensisijaisiksi luokittelemistamme seikoista (merkittävien tapahtumien suora lähetys, väkivallan tunnistin eli V-chip ja itsenäiset tuottajat) puutun ensimmäiseen, joka on mielestäni ratkaisevan tärkeä.
Mitä järkeä itse asiassa olisi ollut urheilu- tai muiden erittäin tärkeiden tapahtumien lähetyksen antamisessa yksinoikeudella tietyille toimijoille estäen siten tuhansien ihmisten osallistuminen tällaisiin tapahtumiin. Ottakaamme esimerkiksi olympialaiset tai jalkapallon maailmancup, jotka ovat miljoonia katsojia yhteen kokoavia tapahtumia. Mielestäni olisi ollut vilpittömästi tuomittavaa antaa yksinoikeus lähetykseen kaupallisen ja taloudellisen edun nimissä.
Parlamenttimme on tehnyt viisaan päätöksen. Hallitusten on nyt otettava asia hoitaakseen.

Titley
Olen iloinen voidessani tänään kannattaa tätä sovittelusopimusta. Innokkaana urheilun ystävänä olen helpottunut, että suuret kansalliset urheilutapahtumat ovat yleisön nähtävillä tavallisilla televisiokanavilla. Jokaisella maalla on tietyt urheilutapahtumat, jotka ovat enemmän kuin vain joukkueiden ja urheilijoiden välisiä kilpailuja. Ne ovat tärkeä osa suosittua kulttuuria, ja koko kansakunnan tulisi voida nauttia niistä.
Vaikka nämä ministerineuvoston kanssa käydyt neuvottelut ovat kestäneet jo jonkin aikaa, tulos on voitto kaikille urheilun ystäville. Oma maani varmistaa, että yleisö voi seurata jalkapallosarjan loppuottelua, kansainvälisiä krikettiturnauksia ja Wimbledonin tennisturnausta. Olisi hyvin houkuttelevaa kysyä, voisiko neuvosto varmistaa minun suosikkijoukkueelleni ja -pelaajilleni paikan näissä loppuotteluissa, mutta toistaiseksi olen tyytyväinen tähän kompromissiin, joka on pieni ihme. Miljoonat urheilun ystävät voivat tuntea tänään ottaneensa cup-voiton.

Ryynänen
Euroopan parlamentti on tänään hyväksynyt sovittelusta tulleen niin sanotun TVdirektiivin. Direktiivi ja erityisesti sovittelussa syntyneet ratkaisut ovat EU: n päätöksenteossa harvinaisen suorasti kansalaisten arkielämää koskettavia asioita. Direktiivillä pyritään turvaamaan kansalaisille suurtapahtumien, kuten urheilukisojen, televisiointi kaikkien kansalaisten nähtävillä olevalla televisiokanavalla.
Vastuu suurtapahtumien televisioinnin toteuttamisesta siten, että kansalaisilla on yhtäläiset mahdollisuudet nähdä ohjelmia, jää jäsenvaltioille. Kaikkien jäsenvaltioiden pitäisi nyt käyttää tätä mahdollisuutta kansalaistensa hyväksi ja määritellä yhdessä urheilujärjestöjen kanssa ne merkittävät tapahtumat, joiden näkyvyys kaikille halutaan turvata.
Sovittelussa hyväksytty suositus kansallisesti laadittavista listoista on tarkoitettu vakaannuttamaan markkinat etukäteen ja estämään ylikuumeneminen. Sillä ei estetä kilpailua ja urheilujärjestöjen kannalta tärkeää tulonhankintaa. On myös urheilujärjestöjen ja kilpailujen järjestäjien etu turvata tärkeimmille tapahtumille mahdollisimman laaja näkyvyys.
Euroopan parlamentissa ja erityisesti sen kulttuurikomiteassa on kannettu huolta TV-tarjonnan kehityksestä lasten kannalta. Myös vahva kansalaismielipide on vaatinut toimia alaikäisten suojelemiseksi.
Esitetyt tekniset laitteet ohjelmien seulomiseksi eivät kuitenkaan ole ongelmattomia. Erityisen varauksellisesti on suhtauduttava jonkinlaisen ennakkosensuurin luomiseen, joka ei kuitenkaan toimisi. Siksi komission ja jäsenvaltioiden viranomaisten yhteistyössä tehtävää jatkotutkimusta erilaisista säätelymahdollisuuksista tarvitaan edelleen.
Ensisijaisesti alaikäisten suojelu on toteutettava kansallisella tasolla. Ohjelmien lähettäjien on kannettava vastuu alaikäisten suojelusta.

Wolf
Mietintö on nykyisessä muodossaan parhaassakin tapauksessa ainoastaan huono kompromissi.
Ei ole enää olemassa välineitä, joilla kulttuurisen tuotannon täydellinen alistaminen kaupallisuudelle voidaan torjua (kiintiöt). Uusia palveluja, tukirahastoa, riippumattomia tuottajia ja niiden määrittelyperusteita sekä eurooppalaisen tuotannon tukemista koskeva kompromissisääntely perustuu komission aivan liian epämääräisiin lupauksiin.
Tietoyhteiskunnan kaiken kattava hyödyntämisvimma on siis saamassa voiton kulttuurisesta moninaisuudesta sisällöltään yhteiskunta- ja kulttuuripoliittisesti merkittävän tuotannon alalla. Tämä on erittäin huono merkki tulevien askeleiden kannalta.
Meidän on kuitenkin todettava, että myös tämä tulos on parempi kuin ei mitään. Se sisältää joka tapauksessa alaikäisten suojelun ja takuun tärkeiden urheilutapahtumien televisioinnista... Me siis pidättäydyimme äänestämästä.
Perryn mietintö (A4-0190/97)
Blak
Tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat iloisia siitä, että Euroopan kansalaiset ovat olleet vetoomusvaliokunnalle esittämiensä vetoomusten välityksellä mukana vaikuttamassa tärkeiden aiheiden saattamiseen EU: n asialistalle. Olemme erittäin iloisia mm. siitä, että eläinkuljetukset ja ihmisoikeudet on otettu valiokunnassa esille.
On samalla myönteinen asia, että EU-kansalaiset ovat myös alkaneet kääntyä laajalti oikeusasiamiehen puoleen, joka on osoittautunut erittäin tehokkaaksi tapausten käsittelyssä.
Díez de Rivera Icazan mietintö (A4-0183/97)
Elliott
Arvoisa puhemies, olen iloinen, että Díez de Rivera Icazan mietintö ja etenkin lentoliikenteen erittäin vakavaa meluongelmaa käsittelevät kohdat 29-31 on hyväksytty.
Koska edustan parlamentissa yhtä Lontoon suurimmista alueista, joka sijaitsee Heathrow'n lentokentän lähellä ja joka on altistunut kyseisen lentokentän aiheuttamalle melulle, olen todellakin hyvin tyytyväinen. Olen itse asiassa paikallisten kunnallisviranomaisten yhteenliittymän puheenjohtaja ja olemme huolissamme meluongelmasta. Tällä hetkellä Heathrow'n lentokentän laajentamisesta miltei kaksinkertaiseksi on tekeillä yleisökysely. Meluongelma on siltä osin hyvin tärkeä näkökohta.
Euroopan komissio on tehnyt paljon viimeisten vuosien aikana kehittääkseen hiljaisempia lentokoneita, mutta aliarvioimme tätä työtä, jos sallimme yhä useampien lentokoneiden lentää etenkin muina aikoina kuin valoisaan aikaan. Yöllä, kun muut äänet ovat hyvin vähäisiä ja ihmiset yrittävät nukkua, jopa hiljaisin lentokone tuottaa häiritsevää melua. On saatu uusia tieteellisiä todisteita, joiden mukaan melu vaikuttaa merkittävästi ihmisten terveyteen. Näin ollen olen tyytyväinen, että nämä kohdat on hyväksytty.

Caudron
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, komissio oli alunperin aikonut puuttua sääntelyn avulla meluun. Tietoisena melun useille miljoonille eurooppalaisille aiheuttamista terveyshaitoista, se halusi ryhtyä tarkasti määriteltyihin ja voimakkaisiin käytännön toimenpiteisiin.
Nyt vaikuttaa siltä, että meidän on tyydyttävä vihreään kirjaan, jonka avulla olisi käynnistettävä laaja, melua koskeva keskustelu. Keskustelu vaikuttaa kovin ehdolliselta ja lopulta melko tehottomalta. Tämä on todella valitettavaa. Minusta kaiken julkisen keskustelun, niin hyödyllistä kuin se onkin, on päädyttävä pakottavien asetusten laatimiseen. Ei voida enää hyväksyä, että yhteisöpolitiikassa laiminlyödään melunvastainen politiikka ja olen varma, että komissio on tietoinen tästä.
Yhteiskuntamme on meluisa ja on viranomaisten tehtävä rajoittaa melun lähteitä, samoin kuin niiden aiheuttamien äänten voimakkuutta. Kyseessä on kansanterveydellinen ongelma. Kuten esittelijä korostaa, on heti selvitettävä tärkeimmät melun lähteet, päätettävä tavoitteista ja toimintalinjoista, luotava yhteisiä arviointimenetelmiä sekä menetelmiä melulle altistumisen yhteiselle määrittelylle ennen yhteisen lainsäädännön luomista.
Euroopan unioni ei saa enää hyväksyä, että 70 prosenttia sen väestöstä altistuu törkeälle äänisaasteelle. On keskusteltava asiasta ja me olemme valmiit siihen! On ennen kaikkea osattava toteuttaa tehokkaita ja nopeita toimenpiteitä, joiden ainoana tavoitteena on kansanterveyden säilyttäminen.
Haluan päättää puheenvuoroni kiittämällä Díez de Riveraa hänen ahkeruudestaan ja hänen työnsä erinomaisuudesta.

Díez de Rivera Icaza
Tässä edustajainhuoneessa melun vastaisen lainsäädännön hyväksymisestä juuri toimitettu murskaava äänestys vahvistaa sen mitä mietinnössäni on esitetty ja myös sen mitä sanottiin viime maanantain intensiivisessä keskustelussa.
On ilmeistä, että kansalaiset tässä mielessä vaativat sellaista selkeää lakipolitiikkaa, joka määrää tavoitteet ja ensisijaiset toimintavaihtoehdot sietämättömien melutasojen vähentämiseksi.
Mietintöni liitteessä III on kaksi, mielestäni ihastuttavaa, Juan Ramón Jiménezin melunvastaista kirjettä, jotka ovat osoituksena samasta ongelmasta vuonna 1919...
Kaikista näistä syistä, tämän äänestyksen tuloksen niitä vahvistaessa, en epäile, etteikö komissio ymmärtäisi antaa sitä yleistä ja yhteensovitettua vastausta, jota me kaikki pyydämme.
Päätän kiittämällä kaikkia heiltä saamastani avusta ja aivan erityisesti Graenitzia, joka hoiti tointani täydellisesti minun ollessani sairaana.

Porto
Talousarvioon kohdistuvia toimia koskevat ilmaissut huolet ovat hyvin ymmärrettäviä, kun yhteisen valuutan tullessa käyttöön yksittäiset maat eivät voi enää vaikuttaa raha- eikä rahanvaihtopolitiikkaan.
Mutta myös väliintulo jää hyvin rajoittuneeksi, koska kansalliset talousarvion vajeet eivät voi ylittää 3 prosenttia bruttokansantuotteesta, siksi toivomme kovasti vakaussopimuksen kestävän, ja koska ei ole järkevää eikä helppoa lisätä verotusta.
Esittelijä, jäsen Fourçans on muuten oikeassa, kun hän kiinnittää huomiota laajemman yhdenmukaistamisen tarpeeseen varsinkin yritysten säästöjen ja tuottojen verotuksessa, jotta välttäisimme verotuksellisen polkumyynnin, joka muiden ongelmien lisäksi pahentaa jo nyt huomattavaa etuoikeutta suhteessa työn verotukseen toisia vastaan. Toisaalta kuitenkin kansallisen talousarvion väliintulon kyvyn väheneminen pakottaa unionin talousarviota pyrkimään yli 1, 27 prosenttiin bruttokansantuotteesta, toisin kuin mitä useat vastuulliset henkilöt edelleenkin väittävät, ja se antaisi unionille paremman mahdollisuuden avustaa maita, jotka ovat eniten kehityksestä jäljessä. Meillä täytyy olla aina ankara talousarvio, muttemme voi sallia, että lyhytnäköisyyden vuoksi jää kyseenalaiseksi suunnitelma, josta riippuu yhteisen tulevaisuutemme menestys.

Schörling
Mietintö sisältää useita hyviä lisäyksiä ja konkretisointeja komission tärkeään vihreään kirjaan meluntorjunnasta. Siksi tuemme mietintöä lopullisessa äänestyksessä.
Emme sitä vastoin voi tukea kohtia E, 1, 11, 12, 15, 22, 23 ja 30. Nämä kohdat puoltavat eurooppalaista puitelainsäädäntöä sellaisella alueella, jonka me haluamme ehdottomasti kuuluvan toissijaisuusperiaatteen piiriin.
Mezzaroman mietintö (A4-0194/97)
Berthu
Arvoisa puhemies, Euroopan rahapoliittisen instituutin vuotta 1996 koskevassa kertomuksessa todetaan jälleen kerran Euroopan heikko kasvu sekä sietämätön työttömyystaso, jotka kumpikin jatkuvasti rasittavat hyvin epätasapainoista julkista ja sosiaalista tulonjakoa. Tässä tilanteessa suurin osa maista koettaa valitettavasti täyttää lähentymisperusteet, ei uudistamalla kyseisten asioiden hoitoa, vaan korottamalla verojaan, mikä jarruttaa kasvua entisestään ja saattaa aiheuttaa kyseisille hallituksille vakavia poliittisia vastoinkäymisiä, kuten Ranskassa äskettäin voitiin todeta.
Näin päädytään ristiriitaan. Vaikka yhteisen rahan valmistelun olisi sen kannattajien mukaan annettava tilaisuus liberalisointia ja kasvua edistävälle tiukemmalle julkiselle hallinnolle, todellisuudessa se muodostaa yhteiskuntiamme vaivaavat tukokset huomioon ottaen masentavan kierteen houkutellen yhä enemmän veroja julkiselle alalle.
Tämä tilanne ei kuitenkaan ole ollut minkään vakavan analyysin kohteena. Hallitukset tyytyvät huomenna tulkitsemaan ainoastaan kriteerien suuntaviivoja, mikä aiheuttaa tiukkuudesta tinkimistä. Toiset vaativat " työllisyys" -luvun lisäämistä vakaussopimukseen, mikä tämänhetkisessä Euroopassa on vain teatraalinen koristus. Yhteiseen rahaan siirtyminen näissä oloissa loisi ainoastaan heikon ja epäuskottavan euron, mikä aiheuttaisi nopeasti jännitteitä osallistujien välille ja peruuttaisi suurimman osan rahapoliittisen yhdentymisen paperilla esitetyistä odotuksista.
On kuitenkin kysyttävä myös, miksi Eurooppa tuntuu nyt vaipuvan lamaannuksen tilaan. Omalta osaltani näen tähän kaksi syytä: ensinnäkin supervaltion rakentamiseen tähtäävä eurooppalainen politiikka pyrkii yhdentämään kaiken, valuutta mukaan lukien ja edellyttää siten uudenlaista jäykkyyttä ja toisaalta - tätä emme koskaan toista tarpeeksi - huonosti hoidettu kansainvälisen avautumisen politiikka on moninkertaistanut työttömien määrän vaarantaen siten yhtenäisvaluutan toteutuksen edellytykset. Euroopan tuhoajat piileskelevät juuri Brysselissä.

Ahlqvist, Theorin ja Wibe
Koska tämä mietintö lähtee siitä, että talous- ja rahaliitto toteutuu, ja asettuu tukemaan tätä hanketta, olemme päättäneet pidättäytyä äänestämisestä loppuäänestyksessä mietinnön hyväksymisestä.
Jos EMU raukeaisi, haluaisimme tietysti Euroopan keskuspankille mahdollisimman vahvan demokraattisen valvonnan. Sopivinta olisi kuitenkin, että kansallisella parlamentilla on edustajiensa kautta demokraattinen valvonta rahapolitiikassa.

Gallagher
Taloudellisen yhdentymisen kriteerit ovat tärkeä keskustelun aihe Euroopan unionissa ja päivän päättyessä asiasta on tehtävä poliittinen ratkaisu. Kullan hinnan uudelleenarviointia koskevien erimielisyyksien tai Ranskan vaalien tulosten ei tulisi viivyttää EMU: n seuraavaa vaihetta. Ranskan hallituksen päättäväisyys neuvotella uudelleen vakaussopimuksen ehdoista tai ottaa sopimus uudelleen tarkasteluun voisi muuttaa poliittista ilmapiiriä, eikä se ole Euroopan edun mukaista. Uskon, että tämä johtaisi epävakauteen.
Parlamentin on pyydettävä valtioiden päämiehiä antamaan selvä ja yksiselitteinen julkilausuma Amsterdamin huippukokouksessa ja vaadittava, että yhtenäisvaluutan osalta edetään suunnitelmien mukaan 1. tammikuuta 1999.
Euroopalla on liikaa menetettävää, jos se ei noudata Maastrichtin sopimuksessa annettuja ehtoja ja lähestymistapaa. EMU: n edut ovat selvät.
Ettlin mietintö (A4-0185/97)
Ahlqvist, Theorin ja Wibe
Koska myös tämä mietintö lähtee siitä, että EMU toteutuu, ja asettuu tukemaan tätä hanketta, olemme pidättäytyneet äänestyksestä loppuäänestyksessä mietinnön hyväksymisestä.
Jos EMU raukeaisi, haluaisimme tietysti Euroopan keskuspankin olevan niin avoin kuin mahdollista. On kuitenkin tärkeää painottaa toissijaisuuden toteutumista siten, että kansallisten parlamenttien annetaan harjoittaa demokraattista valvontaa omien valtiopankkiensa suhteen, jotta rahapolitiikkaa voidaan ohjata demokraattisesti.

Ojala
Mietintö sisältää EU: n raha- ja talousliitto EMU: n, rahapoliittisen instituutin EMI: n sekä Euroopan keskuspankin toiminnan arvioinnin kannalta myönteisiä seikkoja, kuten näkemys tarpeesta kehittää keskuspankin demokraattista valvontaa.
Mietinnön puutteena on työllisyyden parantamisen näkökohdan sivuuttaminen lähes kokonaan. Pelkkien rahataloudellisten mekanismien avulla nykyisen korkean työttömyyden alentaminen ei ole mahdollista, vaan tarvitaan aktiivista finanssipolitiikkaa eli verotuksen ja julkisten tukimuotojen nykyistä tehokkaampaa käyttöä tukemaan työllisyyttä. Myös EMU: n yhteyteen kaavailtua vakaus- ja kasvusopimusta tulisi tarkastella tästä työllisyyttä tukevasta näkökulmasta.
Keskustelussa EU: n talouspolitiikasta nimenomaan parlamentin tulisi painottaa työllisyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjumisen näkökulmaa. Työllisyysnäkökulman heikkous näkyy myös tässä istunnossa käsiteltävinä olevissa mietinnöissä.
Näistä seikoista johtuen äänestin ko. mietinnön hyväksymistä vastaan.
Fourçansin mietintö (A4-0192/97)
Martinez
Arvoisa puhemies, luulen, että Euroopan komission jäsenille on maksettava korvausta ylityötunneista ja sallittava heidän jäädä.
Vuoden 2002 jälkeen talousarvion käyttö lieventävänä tekijänä eli rahapoliittiset sulut, joiden avulla erilaisia talouksia voidaan tasoittaa, häviävät yhteisen rahan myötä. Tästä seuraa, että ainoa sopeuttamismuuttuja on luonnollisesti budjettimuuttuja ja erityisesti veromuuttuja. Yhteinen raha saattaa kuitenkin herkistää valtioiden välisiä verotuspaineiden eroja ja lisätä yritysten siirtymistä toisiin valtioihin.
Todisteena tästä kerron, mitä kansallisella tasolla tapahtui. Esimerkiksi Espanjassa jotkut yritykset siirtyivät Madridista Bilbaoon, kun Baskimaa alensi yritysverotustaan. Samoin tapahtui Ranskassa, Marnen departementissa auton verotarran kohdalla. Ainoa keino välttää epäoikeudenmukaisuus esimerkiksi hajautettavien ja muiden pääomatulojen välillä olisi eurooppalaisen verolain luominen, jossa otettaisiin vähintäänkin viides peruste mukaan määrittämään viidentoista maan pakollisten vero- ja sosiaaliturvamaksujen yläraja, joka voitaisiin asettaa esimerkiksi keskimäärin 40 prosenttiin bruttokansantuotteesta. Näin vältettäisiin liian suuret vääristymät.

Ahlqvist, Theorin ja Wibe
Koska myös tämä mietintö lähtee siitä, että EMU toteutuu ja asettuu tukemaan tätä hanketta, olemme päättäneet pidättäytyä äänestyksestä loppuäänestyksessä mietinnön hyväksymisestä.
Ennen muuta otamme jyrkästi etäisyyttä mietintöehdotuksen kohdasta 15. Siinä esitetään, että " poliittinen elin, jolla on merkittävä taloudellinen toimivalta" tulee perustaa mm. huolehtimaan " erilaisten poliittisten ja taloudellisten instrumenttien todellisesta yhdistelmästä sekä säätelevien mekanismien käyttöönotosta" . Sellaista poliittista keskittymistä meidän on mahdotonta tukea.
Mietintöehdotuksen kohdassa 16 esitetään myös, että Euroopan parlamentti perustaisi " taloudellisten neuvonantajien komitean" . On useita tunnettuja asiantuntijoita, jotka ovat konsultoitavissa ja joilta parlamentin jäsenet voivat kysyä neuvoa perustamatta uusia komiteoita tai elimiä, joita valitettavasti on aivan liikaa EU: n instituutioiden sisällä.

Andersson, Hulthén, Lööw ja Waidelich
Haluamme kiittää esittelijää hyvin suoritetusta työstä mietinnön laatimisessa. Äänestyksessä emme kuitenkaan voineet asettua kohtien 7 ja 15 taakse. Kohta 7 merkitsee sitä, että budjettikurin valvonnassa käytettäisiin täysin subjektiivisia kriteereitä. Sellaisen menettelytavan toteutus voisi vakavasti uhata yhteisen valuutan vakautta ja siten uhata myös mahdollisuuksia kasvuun ja työllisyyteen. Meidän mielestämme yhteisellä valuutalla on suuri vaikutus kasvuun ja työllisyyteen, mutta se vaatii kaikkien valuuttayhteistyöhön osallistuvien maiden myötävaikutusta vahvaan ja vakaaseen yhteiseen valuuttaan.
Kohdasta 15 olemme sitä mieltä, että esittelijän lähtökohta uudesta poliittisesta elimestä suhteessa EMU: un on kiitettävä siitä näkökulmasta, että tarvitaan demokraattisen valvonnan lisäämistä. Olemme kuitenkin sitä mieltä, että kohdassa 15 esitetty malli ei tyydytä tätä tarvetta.

Berthu
Fourçansin mietintö finanssi- ja veropolitiikkojen yhteensovittamisesta tulevan yhtenäisvaluuttajärjestelmän mukaisesti osoittaa tahtomattaan erittäin hyvin, millaisessa umpikujassa Eurooppa on.
Itse asiassa taloudellisista epävarmuustekijöistä johtuen maiden kansallinen suhdanteisiin perustuva vastaiskukyky heikkenee tulevaisuudessa huomattavasti, eikä Euroopan tasolla saada mitään tämän tilalle. Epätasapaino uhkaa levitä helpommin. Jos näemme tilanteen oikein, Euroopan unioni astuu syvien levottomuuksien alueelle.
Selittäkäämme tätä. Millä tahansa taloudellisella alueella voi olla maa, jota kohtaa erityinen taloudellinen onnettomuus, esimerkiksi maalle hyvin tärkeän teollisuuden konkurssi, vakavat sosiaaliset ongelmat ja niin edelleen. Talousasiantuntijat kutsuvat tätä nimellä " epäsymmetrinen shokki" . Mailla on useita keinoja korjata tilanne: esimerkiksi rahapolitiikka, valuuttapolitiikka ja finanssipolitiikka.
Tulevassa yhteisen rahan järjestelmässä nämä kansalliset välineet kuitenkin katoavat tai menettävät tehoaan. Sisäiset valuutat eivät enää ole joustavia, vaan ne on asetettu kiinteiksi, korkopolitiikka on yhdenmukaistettu, talousarvio on laadittava vakaussopimuksen tarkkaan määritellyissä rajoissa, eikä veroja voida yhteismarkkinoilla nostaa rajusti. Yleisemmin voidaan todeta, että talouspolitiikat on sovitettava yhteisön tavoitteisiin perustamissopimuksen 102 a ja 103 artiklan mukaisesti.
Tällaisen olettamuksen valossa epätasapainoisten maiden olisi teoriassa saatava apua Euroopan unionin talousarviosta. Tällaista ei kuitenkaan nyt ole olemassa ja Fourçansin mietinnössä tunnustetaankin, ettei ole syytä välittömästi ryhtyä luomaan Eurooppaan yhteisen talousarvion ja verotuksen liittovaltiota. Tätä vastustetaan ja vaikka kukaan ei sitä vastustaisikaan, ei tällaista mullistusta missään tapauksessa voitaisi toteuttaa lyhyessä ajalla, sillä se edellyttäisi maidemme verokannustimien yhdenmukaistamista olennaisilta osiltaan sekä hyvin merkittävien eurooppalaisten maksujen käyttöönottoa.
Tämä umpikuja on vieläkin huolestuttavampi, sillä " epäsymmetriset shokit" eivät enää ole poikkeuksellisia tai toissijaisia ilmiöitä, kuten tässä edustajakokouksessa on väitetty. Todellisuudessa, aina kun on olemassa erilaisia maita, yhteiskuntia ja talouksia, nämä kokonaisuudet eivät koskaan kehity täsmälleen samalla tavoin. Niiden suhteille ovat ominaisia jatkuvat " epäsymmetriset liukumat" , joita tähän asti on onnistuttu tasapainottamaan pehmeästi valuuttapariteetteja liu'uttamalla. Päädymme siten jälleen peruskysymykseen eli useiden valuuttojen hyödyllisyyteen silloin, kun on olemassa useita kansoja.
Vaikuttaa siltä, että Euroopan maat ovat ideologisten vaikutteiden alaisina heittäytyneet sokeasti kohti yhtenäisvaluuttaseikkailua tarkistamatta etukäteen, ovatko kaikki edellytykset olemassa ja onko niillä kaikki tarpeelliset välineet. Nyt olemme käytännössä seinää vasten.
Onko aihetta jatkaa samalla nopeutetun yhdentymisen linjalla? En usko. Jos haluaisimme jatkaa, kansalaisille olisi selkeästi ehdotettava radikaaleja perustuslaillisia muutoksia, joita kukaan ei halua. Fourçansin mietinnössä koetetaan puolestaan tuoda esille mahdollisuus Euroopan tasoisen, " kaikkien jäsenvaltioiden edustajien muodostaman vakaan demokraattisen valvonnan alaisen elimen" perustaminen, jolla olisi kansallisia talouspolitiikkoja yhteensovittava tehtävä.
Tässä on nähtävissä kuuluisan " Euroopan taloushallinnon" piirtyminen, joka nykyisen hämmennyksen tilassa toimii sekä oikeiston että vasemmiston pelastusrenkaana. Tämä ajatus ei valitettavasti johda mihinkään, sillä jos tämän " hallinnon" halutaan olevan muutakin kuin keskustelufoorumi, sillä on oltava vahva ja tarkkaan määritelty toimivalta. Sille voidaan kuitenkin antaa tällainen toimivalta ainoastaan ryhtymällä radikaaleihin perustuslaillisiin uudistuksiin, joiden edellä todettiin olevan mahdottomia. Olemme noidankehässä.
Ainoa ratkaisu on hylätä yhteinen raha ja ryhtyä asteittaisempiin, järkevämpiin ja todellisuudenmukaisempiin toimenpiteisiin luomalla esimerkiksi kansallisten valuuttojen yläpuolella oleva yhteinen raha ja opettamalla kansalaiset vähitellen tähän.

Cardona
Käsittelyssä oleva mietintö koskee muun muassa yhteisen valuutan käyttöönoton seurauksia verotuspolitiikassa. Tämän näkökulman vuoksi täytyy onnitella tämän asiakirjan selkeydestä ja johdonmukaisuudesta. Aivan kuten ilmeistä on, yhteisen eurooppalaisen talouden olemassaolon, yhteisen rahatalouden lisäksi, tarvitsemme yhteisen talouspolitiikan ja yhteisen verotusjärjestelmän.
Kysymys kuuluu, kuten tässä mietinnössä korostetaan selvästi, kuka määrittelee veropolitiikan päämäärät Euroopan unionin alueella? Tämän asiakirjan laatijan mielestä se voisi olla ainoastaan Euroopan taloudellinen hallintovalta, jonka puheenjohtajana olisi jäsenmaista riippumaton henkilö, jolla olisi korkeampi virka kuin unionin puheenjohtajilla Tätä hallintoa seuraisi luonnollisesti Euroopan poliittinen hallinto.
Hyvityksenä epäilyksistä, joita minulla edelleenkin on kaikkien valtioiden talouksien todellisesta yhdentämisestä, en voi jakaa ehtoja enkä ehdotuksia, jotka kyseessä oleva mietintö sisältää.
Verotuksen vallan hylkääminen on sama asia kuin että pienet ja syrjäiset Euroopan unionin valtiot jätetään vaille tärkeätä sijoitusten, rikkauksien saannin ja yritysten ja työpaikkojen apuvälinettä. Infrastruktuurien puute tai riittämättömyys, eri sijoituksien kannustustekijöiden saatavuuden puute ja teknologinen valmiuksien puute, jotka pienet ja köyhät taloudet vielä sietävät joissakin valtioissa, voidaan ratkaista vain verovallan avustuksella. Yhteinen veropolitiikka tällä hetkellä ja tässä yhteydessä aiheuttaa kilpailukyvyn puutteen ehtojen ylläpitoa sekä sisäisillä että ulkomarkkinoilla.
Tämä on seuraus, jota en hyväksy lailliseksi näissä oloissa. Tämä on syy, miksi en voi kannattaa tämän mietinnön sisältöä.

Kirsten Jensen, Blak, Sindal ja Iversen
Tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat äänestäneet tänään Fourçansin mietinnön puolesta.
Tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, että on tarvetta talousarvio- ja veropolitiikkojen tiettyyn yhteensovittamiseen EU: ssa. Olemme myös erittäin yksimielisiä esittelijän kanssa siitä, että joidenkin jäsenvaltioiden verotuksellinen ja sosiaalinen polkumyynti muodostavat erityisen suuren ongelman. Kehotamme täten Irlantia ja muita jäsenvaltioita, joita tämä saattaa koskea, lopettamaan verojärjestelyt, jotka ovat edullisia yrityksille, mutta epälojaaleja muille jäsenvaltioille.
Tanskalaiset sosiaalidemokraatit kannattavat erittäin laaja-alaista tietojen vaihtoa ja aloitteiden koordinointia jäsenvaltioiden välillä - ennen kaikkea työllisyyden edistämiseksi. Emme ole yksimielisiä esittelijän kanssa kuitenkaan siitä, että talous- ja rahaliiton hyvä toimivuus kolmannen vaiheen aikana edellyttää uutta poliittista elintä, jolla on huomattava taloudellinen toimivalta. Katsomme, että ECOFIN on erinomainen ja riittävä foorumi sitä yhteistyötä varten, johon on tarvetta.

Lis Jensen
Euroopan unionia vastustava kansanliike, jota edustan, ei voi tukea tätä mietintöä. Koska edellytyksiä toteuttaa EMU ei ole etukäteen olemassa, on ilmeistä, että EMU on ensisijaisesti poliittinen hanke. Talousarvio- ja veropolitiikkojen lähentymisen olisi pitänyt tapahtua luonnollisesti ja ennen toteuttamista, jos se olisi osoittautunut jollakin tavalla tarpeelliseksi tai toivottavaksi. Sen sijaan halutaan toteuttaa harmonisointeja takakautta ja horjuttaa siten itsenäisen talouspolitiikan viimeistä ilmentymää jäsenvaltioissa.
Kun mietinnössä viitataan epäsymmetrisiin shokkeihin, sen pitäisi johtaa automaattisesti niiden varoitusten pohdintaan, joita amerikkalaiset ekonomistit ovat esittäneet. Koska jäsenvaltioiden työmarkkinat eivät ole palkoiltaan joustavia, se luo suhteettoman suuren paineen kootulle EMU-politiikalle, jos yksittäiset valtiot törmäävät vaikeuksiin. Tämä horjuttaa EMU: n uskottavuutta ja voi romuttaa kaikki edut, joita väitetään liittyvän yhteiseen valuuttaan ja lähennettyyn talousarvio- ja veropolitiikkaan.

Lindqvist
Mietintö on ristiriitainen useassa kohdassa. Johdannossa todetaan, että yhteinen valuutta ei sinällään vaikuta veropolitiikkaan. Myöhemmin sanotaan päinvastoin, että verokilpailu ja verodumppaus tulevat pakottamaan esiin eräänlaiset " käyttäytymissäännöt" , ts. maiden on sitouduttava olemaan noudattamatta veropolitiikkaa, joka on " unionin edun" vastaista, vaihtoehtona verotuksen yhdenmukaistamiselle. Puhutaan yhteisestä pääomaverotuksesta, yhtiöverosta sekä rajakaupasta. Keskustan mukaan veropolitiikan pitää myös tulevaisuudessa olla kansallinen asia. Näillä perusteilla olen äänestänyt mietinnön hyväksymistä vastaan.

Sandbæk ja Bonde
Kesäkuuliike äänestää Maastrichtin sopimuksen rahadiktatuuria vastaan ja on siksi antanut tukensa monille tarkistuksille, joissa annetaan tilaa useille taloudellisille vaikutuskeinoille ja työllisyysnäkökulmalle. Se ei merkitse kuitenkaan sitä, että haluaisimme myötävaikuttaa taloudellis-poliittisten vaikutuskeinojen siirtämiseen jäsenvaltioilta EU: lle.

Theonas
EMU: n kolmannen vaiheen alkaminen merkitsee rahaliittoon osallistuville talouspolitiikan avainsektoreiden siirtymistä edelleen EU: ssa ja Euroopan keskuspankkien järjestelmässä. Brysselin poliittisia valintoja säätelevät suurien taloudellisten etujen määräykset muodostuvat yhä voimakkaammiksi vakauttamissopimuksen järjestelyjen pohjalta, jonka perusteella talouspolitiikkaa harjoitetaan. Kansallisen hallituksen käsite - virallista toimeenpanovaltaa käyttävänä elimenä - häviää käytännössä. Samalla häviää kansallisten parlamenttien toimivalta näissä kysymyksissä.
Tilanne ei ole olennaisesti erilainen " poikkeavien" valtioiden kohdalla. Moniosaisen kontrollin vahvistuminen yhdessä yhteensovittamisen luomien paineiden ja julkistalouden alijäämien välttämisen kanssa tekevät mahdottomaksi koko kansallisen finanssipolitiikan käsitteen.
Mitä lähemmäksi kolmannen vaiheen alku tulee ja mitä enemmän teknisluonteisia valmisteluja tehostetaan, sitä vastenmieliseltä rakennelma, johon meitä valmistetaan, tuntuu. Ei ole ollenkaan sattuma, että Maastrichtin sopimusta paheksuvat äänet lisääntyvät, että kansankerrosten laajenevan paheksunnan edessä myös muut poliittiset voimat kommunistien lisäksi käyttävät iskulauseenaan EMU: sta luopumista sellaisena kun se nähdään Maastrichtin sopimuksessa, yrittävät kaunistaa siihen liittyviä järjestelyjä, puhuvat yhtenäistämisen johdannoksi myös yhteiskunnallisesta aineksesta ja väittävät, että kehitystä ei voi olla nimellisen päämäärän myötä vailla työntekijöihin kohdistuvia tukitoimenpiteitä. Tähän mennessä ei luonnollisesti ole ehdotettu tarkistuksia näinä päivinä työnsä päättävässä hallitusten välisessä konferenssissa asiaan liittyviin järjestelyihin, Maastrichtin järkevyyttä ja olemusta ei myöskään ole asetettu kyseenalaiseksi.
Nyt luopuminen Maastrichtista näyttää itsestään selvästi oikealta kannalta. Näyttää siltä, että yhtenäistämisen nimellisten kriteerien metsästäminen ei voi antaa ratkaisuja työtätekevien ja yhteiskunnan ongelmiin. Se voi vain terävöittää niitä, niin kuin todellisuus opettaa. Me emme katso, että on olemassa osittaisratkaisuja - sellaisia kuin esittelijä ehdottaa - jonkun liikkumavaran kautta jäsenvaltioiden kohdata merkittäviä erikoisolosuhteita, tai jonkun sopivan tilaisuuden tai jonkun veropolitiikan puitteissa tapahtuvan koordinaation avulla poiketa Maastrichtin indekseistä ja vakauttamissopimuksesta hetkellä, jolloin kaikenlainen itsenäinen talouspolitiikka, joka perustuu kansojen ja jäsenvaltioiden hallitusten valinnoille ja erityisasioille, on tosiasiassa lopetettu. Olemme täysin eri mieltä esittelijän ehdottamasta eräänlaisesta " taloushallituksesta" . Yhteisön institutionaalinen rakennelma ei kaipaa uusia poliittisia elimiä eikä yhteisön tiedotusviranomaisten yksinkertainen vahvistaminenkaan ole tarpeen. Nämä toimenpiteet ovat pelkästään yhteisön kuvaa kaunistavia ja suuntaavat pois kansalaisten levottomuuden poliittisen ja taloudellisen vallan olennaisista pyrkimyksistä viedä yhteisöä kohti suljettuja, byrokraattisia, kontrolloimattomia ja luoksepääsemättömiä poliittisia rakennelmia.
Meidän mielestämme ainoastaan täydellinen luopuminen EMU: n institutionaalisista puitteista ja vallalla olevasta kovasta monetaristisesta politiikasta, ja samalla toisenlaisen kehityskäsityksen omaksuminen, joka yhdistää taloudellisen elpymisen työtätekevien aseman parantamiseen ja heidän saavutustensa laajentamiseen, voi johtaa parempaan tulevaisuuteen. Ranskan vaalien sisältämä kansan viesti, kansojen kasvava ahdistus, ja jatkuva työläisten ja työnantajajärjestöjen välinen paini voivat avata tien Maastrichtin ja EMU: n romahtamiseen ja kehitykseen ihmisen ja hänen tarpeittensa puolesta.
Randzio-Plathin mietintö (A4-0164/97)
Martinez
Arvoisa puhemies, halusimme yhdenmukaistaa alv: n ja tulos, kuten Randzio-Plath itse tunnustaa, on tuhoisa. Kyse on sääntöjen epäonnistumisesta, joissa yksinkertaisuuden tilalle on tullut monimutkaisuus eli ne sisältävät yli 130 poikkeusta ja 66 mahdollista vaihtoehtoa sekä lisäksi erilaisia sääntöjä toimintapaikasta riippuen.
Kyse on myös petoksista johtuvasta talousarvioon liittyvästä epäonnistumisesta, sillä siitä hetkestä lähtien, kun rajavalvonta päättyi, veropetokset eli kahden kauppaa tekevän maan ilmoittamat väärät osoitteet ovat luonnollisesti moninkertaistuneet. Ainoana ratkaisuna pidetään siis virheen syventämistä entisestään perimällä alv alkuperämaassa, mikä edellyttää makrotaloudellisin perustein myönnettäviä bruttokansantuotteeseen nojautuvia korvauskassoja.
Suonette anteeksi, arvoisa puhemies, mutta kun tiedetään, mitä mieltä tilintarkastustuomioistuin on bruttokansantuotteen laskutavasta Kreikassa tai Portugalissa, voidaan päätellä, kuinka paljon eri maiden välisiä riita-asioita olisi. Myös tässä asiassa ainoa ratkaisu on finanssipolitiikassa käytettävä ratkaisu. On luotava toinen lähentymisperuste hyödyntämällä hallitusten välistä konferenssia.
Myös tässä tarvitaan yleistä yhdenmukaistamista luomalla pakollisten verojen ja sosiaalimaksujen yläraja ja ehkä, jos olisin Euroopan puolestapuhuja, mitä en suinkaan ole, olisi koetettava harkita vapaavalintaisesti vähiten verotettava maantieteellinen reitti. Varakkaiden henkilöiden sekä pääomien kohdalla näin tapahtuu jo, sillä pääomatulojen haltijat voivat sääntöjen mukaan tehdä ostoksia Euroopassa ja mennä paikkoihin, joissa heitä verotetaan vähiten. Näin ei ole palkkatyöntekijöiden kohdalla. Ymmärtänette, arvoisa puhemies, miksi ennen kaikkea varakkaat henkilöt ovat Euroopan unionin kannattajia.

Ahlqvist, Theorin ja Wibe
Meidän mielestämme ei ylipäätään tarvita mitään arvonlisäveron harmonisointia sisämarkkinoiden toiminnan avuksi, sillä arvonlisävero ei vaikuta kotimaisten ja ulkomaisten hyödykkeiden keskinäiseen kilpailuun.
Me otamme myös päättäväisesti etäisyyttä mietintöehdotukseen kohtaan 19. Meidän mielestämme yksimielisyysperiaatetta tulee noudattaa ministerineuvostossa kaikissa veroasioissa. Enemmistöpäätös välillisesti veroja koskevissa asioissa ei ehdottomasti myöskään voi tulla kysymykseen ministerineuvostossa. Ruotsin valtion budjetille arvonlisäverolla on huomattava merkitys; Ruotsi on yksi niistä EU: n maista, joissa on korkein arvonlisävero. Meidän on mahdotonta mennä mukaan luovuttamaan päätösvaltaa meille näin tärkeässä asiassa ministerineuvostolle.

Andersson, Hulthén, Lööw ja Waidelich
Haluamme kiittää esittelijää hyvin toteutetusta mietinnöstä. Emme voineet äänestyksessä asettua kohdan 19 taakse enemmistöpäätöksestä veroasioissa. Mielestämme neuvoston tulee jatkossakin pääsääntöisesti käsitellä veroasioita yksimielisen päätöksen periaatteen mukaan. Mielestämme tulee kuitenkin laatia yhteiset miniminormit pääoma-, yhtiö- ja ympäristöveroille, ja päätöksenteon neuvostossa pitää näillä alueilla tapahtua määräenemmistön periaatteella.

Berthu
Arvoisa puhemies, Randzio-Plathin laatima komission luomaa yhteistä alvjärjestelmää koskeva mietintö antaa uutta toivoa kaikille niille, jotka uskovat, että joidenkin hullujen hankkeiden eteneminen on mahdollista pysäyttää Euroopassa.
Meille ehdotettu uusi alv-järjestelmä perustuisi tavaroiden ja palvelujen verotukseen alkuperämaassa (toisin kuin nykyisin eli määränpäämaassa). Se kohtelisi Euroopan maita yhtenä ainoana kotimarkkinana, jossa korot, verotusperusteet ja kaikki muut säännöt olisi yhdenmukaistettava. Tämän järjestelmän vuoksi kansalaiset menettäisivät niille elintärkeää tulonlähdettä koskevan päätöksentekoitsenäisyytensä, sillä esimerkiksi Ranskassa alv muodostaa puolet maan talousarvion verotuloista. Tämä itsenäisyyden menetys ilmenisi koroissa, jotka olisi yhdenmukaistettava riippumatta kansallisista tarpeista, ellei sitten haluta kärsiä tuhoisista yrityssiirroista muualle ja sellaisista tulonsiirroista, joista kaikki valtiot eivät selviytyisi. Itse asiassa olisi siirryttävä eurooppalaiseen, hyvin karkeaan uudelleenjakoon, joka ei perustuisi todellisiin tavara- ja palveluvirtoihin, vaan kunkin maan bruttokansantuotetta koskeviin tilastotietoihin.
Olemme iloisia voidessamme todeta, että parlamenttimme todellisuuteen havahtunut talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta pitää " sopimattomana" tämän uuden järjestelmän käyttöönottoa ja on " pyytänyt Euroopan komissiota uhraamaan kaiken energiansa olemassaolevan järjestelmän parantamiseksi" . On totta, että tätä todellisen tilanteen ymmärtämistä ovat kiihdyttäneet useiden jäsenmaiden kielteiset kannat.
On myös totta, että se sisältää joitakin aukkoja. Päätöslauselma esimerkiksi päättyy neuvoston enemmistöpäätöksentekoa pikemmin kuin yksimielistä päätöksentekoa puoltavaan kehotukseen veroasioissa. Tämä sääntö johtaisi kuitenkin hirvittäviin tuloksiin, sillä se poistaisi ainoan vakavasti otettavan keinon jarruttaa komission federalistista toimintaa.
Toinen esimerkki: parlamenttimme kehotuksessa parantaa olemassaolevaa järjestelmää ei mainita, miksi tämä järjestelmä on ontuva ja miksi petoksia on niin paljon. Kaikki tunnustavat nyt tämän johtuvan siitä, että sisäisistä rajoista luopuminen poisti tullitarkastukset, jotka korvattiin pelkillä vapaaehtoisilla ilmoituksilla. On mahdollista, että jos olisi oikein yritetty, olisi voitu löytää kultainen keskitie joidenkin vanhentuneiden muodollisuuksien säilyttämisen ja täydellisen valvonnan poistamisen välillä. Tämä olisi ollut verojärjestelmän turvallisuuden kannalta tyydyttävä ratkaisu ja lisäksi se olisi vastannut yritysten oikeutettuun pyyntöön yksinkertaistaa järjestelmää.

Kirsten Jensen, Blak, Sindal ja Iversen
Tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat äänestäneet tänään Randzio-Plathin mietinnön puolesta kokonaisuutena, mutta äänestäneet mietinnön seuraavia ehdotuksia vastaan: ammattiin liittyvän oston arvonlisäveron laskemisen tulee tapahtua alkuperäperiaatteen mukaan, EU-tasolla tulee tapahtua arvonlisäveron määrien eriyttäminen ja ministerineuvostossa tulee ottaa käyttöön määräenemmistöpäätökset verotuskysymysten yhteydessä.
Tanskalaiset sosiaalidemokraatit kannattavat tiettyä verotuspolitiikan koordinointia EU-tasolla, mutta haluavat säilyttää kansallisen tason toimivallan ratkaista merkittäviä arvonlisäverotukseen liittyviä kysymyksiä. Ratkaistaessa verotuskysymyksiä neuvostossa jäsenvaltioille ei tule voida edelleenkään antaa velvoitteita vastoin niiden omaa tahtoa. Siten jokaisen yksittäisen jäsenvaltion on voitava itse ratkaista esim. arvonlisäveron suuruuteen ja mahdolliseen eriyttämiseen liittyvä kysymys.

Lindqvist
Komissio ehdottaa, että sellainen täysin yhteinen alv-järjestelmä toteutettaisiin ennen vuotta 1999, jossa kaikki liiketoimet verotettaisiin alkuperämaassa eikä nykyiseen tapaan kulutusmaassa. Komissio suunnittelee viittä erilaista lakiesitystä yhteisen alv-järjestelmän toteuttamiseksi. Valiokunta tukee periaatteessa esitystä, mutta sen mielestä asioissa edetään liian nopeasti.
Esityksen pitäisi sisältää täysin harmonisoituja eli yhdenmukaisia veroeriä, mikä aiheuttaisi valtavia muutoksia ja Ruotsin osalta pienentäisi verotuottoja. Veropolitiikan pitää olla pääasiassa kansallinen asia. Siksi olen äänestänyt tätä mietintöä vastaan.

Theonas
Haluaisin selittää kielteistä äänestämistäni yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä seuraavasti:
On totta, että voimassa oleva arvonlisäverojärjestelmä luo määrättyjä sivuvaikutuksia ja helpottaa petostoimia ja määrätyn veron jättämistä maksamatta. Tähän pitää kuitenkin tarkistusten keskittyä. Emme ole kuitenkaan nähneet toimenpiteitä korruption lopettamiseksi, veroviranomaisten päättäväistä toimintaa, iskua verojen välttelemistä vastaan, määrätyn arvonlisäveron suorittamista. Keskustelua ei myöskään käydä nolla- ja alennetun kertoimen soveltamisesta joihinkin kulutuspalvelujen ja tuotteiden sarjaan keinona vahvistaa kansankerrosten ostovoimaa ja keinona vähentää niukkuuspolitiikan vaikutuksia, joiden seurausta se on.
Olemme eri mieltä siirtymisestä määräpäämaa-periaatteesta alkuperämaaperiaatteeseen arvonlisäveron määräämisessä. Se aiheuttaa tulojen menetystä monissa valtioissa valtavin kielteisin seurauksin. Sitä paitsi pidämme järkevänä, että alv kuluttajaa rasittavana verona peritään siellä, missä kulutus tapahtuu. Tietyt piirit ovat tiukasti sitä mieltä, että alkuperämaaperiaatetta voidaan avustaa luomalla clearing-järjestelmä. Uskomme kuitenkin, että tällä tavalla järjestelmästä tulee paljon monimutkaisempi, eikä se lisäksi tarjoa vakuuksia siitä, että veron neutraliteettiperiaatetta sovelletaan.
Yhtenä komission tutkimista yhteisen arvonlisäverojärjestelmän keskeisistä aineksista, ja ikään kuin merkittävänä yksinkertaistajana, pidetään yritysten yhden verotuspaikan periaatetta. Mielestämme tämä johtaa samanaikaisesti välittömän verotuksen kysymysten järjestelyyn ja erityisesti tuloveron kaksinkertaisen verottamisen välttämistä koskevien sopimusten heikkenemiseen, jotka Euroopan yhteisön jäsenvaltiot ovat allekirjoittaneet ja jotka perustuvat OOSE: n kaksinkertaisesta verotuksesta tehtyjen sopimusten perusmalliin. Tarkasti ottaen se heikentää sen 5 artiklaa ylimpänä mallina, jossa viitataan käsitteeseen " pysyvästä asettumisesta" .
Olemme eri mieltä kaikista yrityksistä lisätä alv: tä, joko lisäämällä verotettavia tuloja tai korvaamalla menetetyt tulot vähentämällä työnantajien vakuutusmaksuja. Päinvastoin pidämme välttämättömänä vähentää kerrointa tietyissä tapauksissa vahvistamalla taloudellista toimintaa ja sen seurauksena työllisyyttä kyseisillä sektoreilla, kuten esimerkiksi tehokkaissa yrityksissä tai pk-yrityksissä.
Mielestämme keskeisenä veroperiaatteena ei voi olla kuin progressiivinen välitön vero. Jokainen toimenpide, jonka lopputuloksena on kulutuksen rasittaminen, ryöstää kansan tuloja ja hyökkää sitä perusluonnetta vastaan, joka verotusjärjestelmällä on oltava, nimittäin tulojen mukaan tapahtuvaa verotusta.

Puhemies
Äänestys on päättynyt.
(Istunto keskeytettiin klo 13.15 ja se jatkui klo 15.00.)

Televiestintä ja avoimen verkon tarjoaminen (ONP)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Readin Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan puolesta sovittelukomitealle laatima mietintö (A4-0171/97) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä esityksestä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi televiestinnän yhdistämisestä soveltaen avoimen verkon tarjoamisen (ONP) periaatteita yleisen palvelun ja yhteentoimivuuden takaamiseksi (C4-0185/97-95/0207(COD)).

Read
Arvoisa rouva puhemies, olen iloinen voidessani pyytää parlamenttia hyväksymään tämän yhteisen tekstin. Vaikka mietintö näyttää hyvin lyhyeltä, se laadittiin useita tunteja kestäneiden kärsivällisten keskustelujen ja neuvottelujen jälkeen.
Kiinnitän huomionne erityisesti niihin kohtiin, joista pääsimme sopimukseen ja jotka koskevat yleispalvelujen rahoitusta, Euroopan sääntelyviranomaisen perustamisen tutkimista, sopimusta kansainvälisten riitojen sääntelystä, tilaajanumeroiden siirrettävyyttä, avoimuutta, yhteenliittämismaksujen perustaa ja uusien toimijoiden markkinoille pääsyn tukemista. Tiedän, että komissaari haluaa kommentoida kahta lausuntoa, jotka koskevat numeroiden siirrettävyyttä ja parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä puhelintoimintadirektiiviin omaksuman kannan hyväksyntää sekä kysymystä, kehen tätä direktiiviä sovelletaan. Toivon, että komissaari voi tarkastella näitä kysymyksiä vastauksessaan.
Minun on kiinnitettävä parlamentin huomio siihen, että paikalla ei ole neuvoston edustajaa; se tulisi kirjata pöytäkirjaan. Neuvosto on kuitenkin laatinut sovittelukokouksessa seuraavan numeroiden siirrettävyyttä koskevan lausunnon: " Neuvosto ilmoittaa harkitsevansa asiaa huolellisesti ja ottavansa huomioon komission lausunnon." Tiedän, että kollegat, jotka ovat seuranneet tätä aihetta talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassa, tietävät, että useita kysymyksiä voitaisiin käsitellä loogisemmin eri direktiiveissä, ja odotamme innokkaina komission ehdotuksia televiestintää koskevan lainsäädännön uudelleentarkistamiseksi vuonna 1999.
Yhteenliittymien osalta, jotka ovat keskeinen osa yhtenäismarkkinoiden luomista ja vapauttamisohjelmaa, olemme saaneet aikaan perusteellisesti harkitun, yhdenmukaisen ja toivoakseni tehokkaan lain, mistä voidaan antaa tunnustusta parlamentille ja sen henkilöstölle - ja haluaisin kiittää kollegojani, jotka ovat tehneet niin paljon tukeakseen minua tässä työssä - kuten myös neuvostolle ja komissiolle niiden yhteistyöstä. Pyydän parlamenttia hyväksymään yhteisen tekstin.

Fischler
Arvoisa puhemies ja hyvät naiset ja herrat, haluaisin aluksi onnitella kaikkia niitä, jotka ovat vaikuttaneet tämän onnistuneen sovitteluratkaisun syntymiseen, erityisesti Euroopan parlamentin varapuhemiestä ja sovittelukomitean varapuheenjohtajaa Imbeniä, sovittelukomitean varapuheenjohtajaa ministeri Jorritsmaa, talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puheenjohtajaa von Wogauta sekä teitä, esittelijä Read.
Tämä direktiivi on olennainen osa televiestintäalan uutta kilpailusuuntautunutta ympäristöä, jossa uusien teletoiminnan harjoittajien on mahdollista saavuttaa lopulliset käyttäjät alan lisääntyvää investointitoimintaa ja markkinoiden kasvua edistävän perustan sekä ennakoitavissa olevan, vakaan sääntelyn ansiosta. Merkittävässä markkina-asemassa olevien organisaatioiden on tarjottava uusille toimijoille mahdollisuus päästä markkinoille ja mahdollisuus yhteenliittämiseen avoimin, kohtuullisin ja syrjimättömin ehdoin.
Tällä direktiivillä varmistetaan myös verkkojen ja palveluiden yhteenliittäminen ja yhteentoimivuus, jotta voidaan taata, että telepalvelut ovat edelleen yleisesti käyttäjien saatavilla koko unionin alueella. Sovittelukomitean saavuttama tulos on erittäin tyydyttävä, ja Euroopan parlamentin järkähtämättömyyden ansiosta yhteiseen kantaan tehtiin olennaisia parannuksia keskeisillä aloilla. Parannukset koskivat eurooppalaiseen sääntelyviranomaiseen liittyvien etujen selvittämistä, yleispalvelujen rahoitusta, rajat ylittävien riitojen sovittelua, kustannuslaskentaa ja kustannuksiin perustuvia maksuja, numeron siirrettävyyden kohtuullisia maksuja sekä komission suosituksia aitojen eurooppalaisten markkinoiden kehittämiseksi.
Osana sovittelukomitean viimeinkin saavuttamaa kompromissia ja selvyyden vuoksi komissio antaa lisäksi kaksi julkilausumaa merkittäväksi yhteenliittämisdirektiivin lopullista hyväksymistä koskevaan pöytäkirjaan. Ensin 7 artiklan 1 kohtaa koskeva julkilausuma: " Komissio vahvistaa, että yhteenliittämistä koskevan direktiivin 7 artiklan 1 kohtaa on tarkoitus soveltaa kaikkiin organisaatioihin, jotka tarjoavat yleisiä televerkkoja ja/tai yleisesti saatavilla olevia telepalveluja liitteen I 1 ja 2 osan mukaisesti ja joiden kansalliset sääntelyviranomaiset ovat ilmoittaneet olevan merkittävässä markkina-asemassa, ja ainoastaan näihin organisaatioihin."
Komission toinen julkilausuma liittyy tarkistettuun avoimen verkon tarjoamista ja puhelintoimintaa koskevaan direktiiviin: " Antaessaan toisessa käsittelyssä lausunnon Euroopan parlamentin tarkistuksista komissio on sitoutunut hyväksymään tarkistuksen 25 yhteenliittämistä koskevaan direktiiviin periaatteessa, mutta se tutkii huolellisesti vastaavien määräysten täytäntöönpanoa ja erityisesti sitä, että uusi numero annetaan käyttäjälle ilmaiseksi."
Kaiken kaikkiaan komissio pitää sovittelukomitean saavuttamia tuloksia myönteisinä. Ne parantavat yhteistä kantaa ja ottavat huomioon tärkeimmät Euroopan parlamentin toisessa käsittelyssä esittämistä tarkistuksista. Lopullinen teksti vahvistaa direktiivin yhteisöllistä ulottuvuutta ja parantaa kuluttajansuojaa. Tästä syystä komissio kehottaa Euroopan parlamenttia todella hyväksymään sovittelukomitean kompromissiehdotuksen, jotta tämä tärkeä direktiivi voitaisiin lopullisesti hyväksyä.

Read
Arvoisa rouva puhemies, voinko kiittää komissaaria ja kysyä yhdestä kohdasta hänen esityksessään?
Komission julkilausuman englanninkielisen version 7 artiklan 1 kohdasta, jonka hän luki ääneen, on jätetty pois viimeinen lause. Tämä on hyvin tärkeä lause, josta neuvottelimme useita tunteja, sillä sitä sovelletaan organisaatioihin, joiden kansalliset sääntelyviranomaiset ovat ilmoittaneet olevan merkittävässä markkinaasemassa. Seuraavaa osaa ei ole englanninkielisessä versiossa: " ja ainoastaan näihin organisaatioihin" .
Tämä on erittäin tärkeä lause. Voisinko saada komissaarilta vakuutuksen, että se merkitään pöytäkirjaan siten, kuin se on esitetty mietinnössä, josta sovimme neuvotteluissa? Ehkä se on jäänyt pois käännöksestä.

Fischler
Arvoisa puhemies, yksinkertaisuuden vuoksi toistan komission julkilausuman määräävän englanninkielisen sanamuodon, niin ei tule mitään tulkkausongelmia:
" Komissio vahvistaa, että yhteenliittämistä koskevan direktiivin 7 artiklan 1 kohtaa on tarkoitus soveltaa kaikkiin organisaatioihin, jotka tarjoavat yleisiä televerkkoja ja/tai yleisesti saatavilla olevia telepalveluja liitteen I 1 ja 2 osan mukaisesti ja joiden kansalliset sääntelyviranomaiset ovat ilmoittaneet olevan merkittävässä markkinaasemassa, ja ainoastaan näihin organisaatioihin."

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Hunajan tuotanto ja kaupan pitäminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Lullingin maataloutta ja maaseudun kehitystä käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0191/97) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi, joka koskee hunajan tuotannon ja kaupan pitämisen kehittämiseksi yhteisössä tarkoitettujen toimien soveltamista koskevia yleisiä sääntöjä (KOM(96)0596 - C4-0031/97-96/0282(CNS)).

Lulling
Arvoisa puhemies, 20. päivänä tammikuuta 1995 tämä parlamentti hyväksyi yksimielisesti Euroopan mehiläishoitajien vaikeaa tilannetta koskevan mietintöni ja ehdotti suoria tukitoimia mehiläishoidon turvaamiseksi jäsenvaltioissamme.
Tuolloin arvostelimme ankarasti komission vuonna 1994 antamaa puolinaista keskusteluasiakirjaa Euroopan mehiläishoidon tilanteesta. Pidimme asiakirjaa riittämättömänä ja teimme konkreettisia ehdotuksia mm. pölytystuesta ja yhteisön suosituimmuusaseman puuttumisesta aiheutuvan tulonmenetyksen johdosta maksettavista tasaushyvityksistä. Lähes päivälleen kaksi vuotta tämän jälkeen meiltä pyydettiin mielipidettä komission ehdotuksesta, jossa omia ehdotuksiamme ja huoltamme ei oteta lainkaan huomioon ja jossa esitetään jälleen ainoastaan puolinaisia ja yksittäisiä toimia hunajan tuotannon ja kaupan pitämisen edellytysten parantamiseksi EU: ssa yksittäisten jäsenvaltioiden laatimien ohjelmien avulla. Ohjelmat on tarkoitus rahoittaa ainoastaan puoliksi unionin varoin. EU: n talousarvioon varataan tätä varten 15 miljoonaa ecua, joista vielä suurin osa - 11, 6 miljoonaa - on tarkoitus käyttää mehiläisten sairauksien torjuntaan.
Komissaari Fischler, me olemme pettyneitä tällaiseen ja jopa raivostuneita tällaisesta ymmärtämättömyydestä pääja sivutoimisten mehiläishoitajien vaikeaa tilannetta kohtaan. Pettymys on myös se, ettei ymmärretä niitä vakavia seurauksia, joita maataloudelle ja luonnon tasapainolle aiheutuu, jos hunajaa tuottavia mehiläisiä ei enää ole riittävästi varmistamassa ekologisesti ja taloudellisesti tärkeää pölytystä.
Komissio ei todellakaan voi eikä saa olla välittämättä mehiläishoidon katastrofaalisesta kehityksestä monilla alueilla. Saanen selventää tätä kotimaatani Luxemburgia koskevilla tilastotiedoilla. Vuodesta 1995 vuoteen 1996, eli yhdessä vuodessa, mehiläisyhdyskuntien määrä on laskenut noin 10 prosenttia. Lähes puolet mehiläishoitajista on yli kuusikymmenvuotiaita. Ainoastaan 4, 75 prosenttia on alle kolmenkymmenen. Tilanne on tämä kansallisen mehiläishoitojärjestön lukuisista ja mielikuvituksellisista ponnisteluista huolimatta, ja Luxemburgin järjestö, niin kuin muidenkin alueiden vastaavat järjestöt, joihin esittelijänä pidän yhteyttä, ahkeroi kuin mehiläiset.
Niiden lyhytnäköisyys, jotka eivät hyväksy, että unionin talousarvioon varataan ehdottamamme suoran tuen vaatimat noin 65 miljoonaa ecua, on lähes rikollista, kun otetaan huomioon, että mehiläisten suorittama pölytys turvaa noin 80 000 erilaisen kasvilajin säilymisen. Luonnonvaraisen kasvillisuuden häviäminen johtaisi myös hyönteisten, lintujen ja pikkunisäkkäiden häviämiseen, koska kasvillisuus on elintärkeä niiden ravinnonsaannin ja elintilan kannalta.
Vuodesta 1985, eli 12 vuoden ajan, parlamentti on valitettavasti ollut yksinäinen huutaja eurobyrokratian viidakossa. Unioni voi kyllä hyväksyä 60 miljardin ecun väärinkäytökset, mutta meille halutaan uskotella EU: n talousarvion kaatuvan, jos mehiläishoidon säilyttämiseen varataan 65 miljoonaa ecua, kun mehiläisten taloudellinen merkitys maataloudelle lienee yli viisi miljardia ja todennäköisesti vielä enemmän. Näin ei voi eikä saa jatkua, komissaari Fischler.
Tästä syystä olemme tehneet komission puolinaiseen ehdotukseen tarkistuksia ja täydennyksiä. Me vaadimme pölytystukea ja tulonmenetyksen johdosta maksettavia tasaushyvityksiä, mutta myös mehiläishoidon ottamista maatalouden rakenteiden tehostamiseen tähtäävän tasaushyvitysjärjestelmän piiriin. Me emme vastusta kansallisia ohjelmia hunajan ja muiden mehiläistuotteiden tuotannon ja kaupan pitämisen edellytysten parantamiseksi, mutta vaadimme, että ne on rahoitettava yksinomaan unionin varoin. Jotta huomattavasti halvemmasta tuontihunajasta johtuva kilpailun vääristyminen voitaisiin estää, vaadimme yhteisiä markkinastandardeja yhteisössä tuotetulle hunajalle ja tuontihunajalle, sillä kuluttajan on tiedettävä, mitä ostaa.
Budjettiasioista vastuussa olevat jäsenemme eivät valitettavasti tue meitä lausunnollaan. Tällaista lyhytnäköisyyttä maatalousvaliokunta ei voi ymmärtää, kun kyse on unionin talousarvion kannalta aivan mitättömistä summista.
Me emme halua vanhan mallin mukaista markkinajärjestelyä vaan edellä mainitut suorat tukitoimet, jotka ovat entistäkin kiireellisempiä, kun Euroopan mehiläishoitajien tilanne vielä kiristyy hunajamarkkinoiden avautuessa GATT-sopimuksen mukaisesti.
Tästä syystä vetoamme voimakkaasti komissioon ja myös neuvostoon, jotta ne hyväksyisivät ehdotuksemme. Kuten mehiläiset, komisaari Fischler, mekin olemme pohjimmiltamme rauhallisia. Jos mehiläisiä kuitenkin härnätään, ne pistävät, ja tämä pätee myös meihin. Ja pisto voi tehdä todella kipeää. Niinpä voin lopuksi toivoa, että komissio ja neuvosto ottavat oppia mehiläisten elämäntavasta. Mehiläiset ovat tuottavia, yhteistyökykyisiä, järkeviä, luotettavia, anteliaita ja viisaita. Vaikka neuvoston ja komission johto ei vielä olekaan viisaasti naisten käsissä, niin kuin mehiläisyhdyskunnan johto on, näiden toimielinten olisi kuitenkin otettava huomioon, että mehiläiskuningattaren valta ei perustu piikkiin vaan siihen, että mehiläiset tuhoutuvat, jos ne eivät tee yhteistyötä ja työskentele toistensa hyväksi. Myös tämän olisi oltava teille ja meille opiksi.
Me emme voineet maatalousvaliokunnassa hyväksyä budjettivaliokunnan järjetöntä ehdotusta rajoittaa muutenkin puolinaiset toimet viiteen vuoteen emmekä myöskään yritystä luokitella menot muiksi kuin pakollisiksi.

Rehder
Arvoisa komission jäsen, teidän on vain kestettävä tämä meidän eurooppalaisen mehiläiskuningattaremme pisto, sillä hän on aivan oikeassa. Ensiksikin on hyvä uutinen, jos Euroopan veronmaksajat ovat valmiita antamaan vuosittain 15 miljoonaa ecua hankkeeseen, joka on hyvä sijoitus ja josta voidaan saada suuri hyöty pienin kustannuksin, kun esimerkiksi varroa-punkin vastaisia toimia jatkamalla päästään käsiksi yhteen Euroopan mehiläishoidon perusongelmista. Tämän rahan ei tarvitse pelätä päätyvän petolliseen toimintaan, eikä se katoa mihinkään. Sillä Euroopan mehiläiset eivät ole mitään kilpikirvoja eivätkä voi aiheuttaa vastaavanlaista tuhoa.
Haluaisin kuitenkin todella pyytää teitä ja komissiota ottamaan vielä yhden askeleen, joka olisi pitänyt ottaa jo aikaisemmin. Edellinen puhuja teki erittäin selväksi, että kyse on siitä, että Euroopan mehiläishoitajat palkitaan vihdoinkin asianmukaisella tavalla heidän suorittamastaan ekologisesta palvelusta. Tästä syystä toivon, että avuksi otetaan menetelmä, joka on ollut jo pitkään käytössä yhdellä Euroopan unionin reuna-alueella eli Kanarian saarilla. Kyse on mehiläispesäkohtaisesta tuesta. Mielestäni sen, mikä on mahdollista Kanarian saarilla, on oltava mahdollista myös muilla Euroopan unionin alueilla, vaikka tähänastisia perusteluja tämän erityistuen maksamisesta Kanarian saarille ei tietysti olekaan kovin helppo ymmärtää, sillä perustelujen mukaan kyse on alueesta, jonka ilmastolliset olosuhteet ovat erityisen vaikeat.
Saanen siis ystävällisesti pyytää teitä täyttämään nämä yksinkertaiset ja itsestään selvät vaatimukset, jotka olisi pitänyt täyttää jo kauan aikaa sitten. Näin edistetään ekologisia palveluita, ja myös Euroopan maatalous pääsee taas yhden askelen eteenpäin.

Filippi
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat kollegat, olin hieman epävarma ainakin tänään siitä, että käyttäisinkö puheenvuoron, koska kollegani Lulling kannatti puheessaan jo niin hyvin, tehokkaasti ja vakuuttavasti tätä mietintöä, että en halunnut pilata sitä, mutta koska Italia on yksi hunajan suurimmista tuottajamaista 1 350 000 mehiläispesällään, katsoin olevani velvollinen tukemaan kollegani esille tuomia vaatimuksia, ennen kaikkea taloudellisia vaatimuksia, koska siitä on loppujen lopuksi kyse tarkasteltaessa jo selvästi esille tuotuja linjoja.
Tältä osin haluaisin ainoastaan korostaa - parlamentissa, instituutioissa joissa puhutaan niin paljon maaseudun kehittämisestä, ympäristövaatimukset huomioon ottavasta kehityksestä - sitä, että tämä ala, vaikka se määrällisestä näkökulmasta tarkasteltuna vaikuttaakin marginaaliselta, antaa mahdollisuuksia kyseisellä kehityssuunnalle.
Kollegani Lulling muistutti mieliin alan rakenteelliset piirteet omassa maassaan. Minun on sanottava, että Italiassa alalla vakituisesti toimiva väestö ikääntyy, mutta sille on ilmestynyt myös uusia sukupolvia, jotka yhdistävät mehiläishoidon maatalousmatkailuun eli maatalouteen, jossa tulot kerätään monesta eri toiminnasta, joista yksi on mehiläishoito. Näitä nuoria on siis autettava etenkin vuoristoseuduilla. Me tiedämme, mihin osoitteisiin tukea on osoitettava ja annettava: varroa-punkin torjunta, pölytysongelma, alan teknologinen uudistaminen.
Pyydän parlamenttia tukemaan kollega Lullingin esittämiä vaatimuksia ja komissiota suhtautumaan niihin myönteisesti.

González Álvarez
Arvoisa rouva puhemies, minuutissa ehtii sanomaan hyvin vähän, mutta me tuemme Lullingin esittämiä tarkistuksia.
Vuonna 1994 olin ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mehiläishoitoa käsittelevän lausunnon valmistelijana ja olen samaa mieltä sen kanssa siitä, että mehiläissektorilla on vaikutusta talouteen ja ympäristöön: mehiläishoitajia on lähes puoli miljoonaan, ja heistä 13 000 on ammattilaisia, eniten mehiläishoitajia on Espanjassa, sekä Italiassa, Kreikassa ja Portugalissa; mehiläiset pölyttävät 90 prosenttia kasveista, ja ne liikkuvat yli 80 000 kasvilajilla. Jos mehiläisiä ei olisi, yli 20 000 kasvilajia katoaisi - näin ollen Euroopan pitää vahvistaa tätä alaa.
Yhdymme täysin siihen, mitä Lulling sanoo mehiläishoitajien vaikeuksista. Asun alueella, missä teollisuus ja maatalous taantuvat, ja mehiläishoito on muita, taantuvia elinkeinoja täydentävä elinkeino ja auttaa paljon tuottajia. Näin ollen tuemme tätä pölytystukea, sitä, että olisi koulutusavustus, tuki mehiläishoitajien yhdistyksille sekä, miksipä ei sitä, että edistettäisiin hunajan kulutusta, hunaja on - luulen, että tästä me kaikki olemme samaa mieltä - hyvin terveellistä.

Macartney
Arvoisa rouva puhemies, Lullingin mietintö on selvästi "makea juttu" - jos sallitte tällaisen ilmaisun - ja meidän tulisi antaa sille kaikki tukemme. Parlamentin jäsenet ovat jo selvittäneet, miten tärkeää mehiläishoito on eri puolilla EU: ta. Ehkä yksi niistä seikoista, joissa Lulling on erityisen hyvää työtä, on erot EU: n eri osissa vallitsevissa oloissa. Pohjoisilla seuduilla, kuten Skotlannissa tai Skandinaviassa, valoisat tunnit ja auringonvalon määrä sekä auringonlämpö ovat hyvin erilaiset kuin etelässä, mikä tarkoittaa sitä, että joissain tapauksissa hunajantuotannon vuoksi sokeria koskevaan määräykseen on sisällytettävä ilmastoa koskeva ehto.
Haluaisin esittää yhden tai kaksi huomautusta, jotka ovat mielestäni tärkeitä. Ensinnäkin kannatan täysin EU: n puolirahoitusta, jota Lulling on esittänyt. Jäsenvaltioiden hallitusten tulisi vastata rahoituksen loppuosuudesta. Erityisen huolestuttavaa ovat varroa-punkin levittämät taudit, jotka saattavat puhjeta ja vaikuttaa katastrofaalisesti Euroopan eri osien mehiläisyhdyskuntiin.
Skotlannissa olemme tällä hetkellä immuuneja tälle sairaudelle, mutta olemme nähneet sen vaikutukset muualla. On hyvin tärkeää, että sen estämiseksi ryhdytään kaikkiin mahdollisiin toimiin. Erityisesti toivon, että vastavalittu Britannian hallitus perustaa vihdoin mehiläisiä tutkivan elimen Skotlantiin, joka on yksi niistä harvoista paikoista Euroopassa, joissa ei ole alan tarkastajia.
Kokonaisuudessaan otan tyytyväisenä vastaa Lullingin tarkistukset, mutta minulla on komissaarille yksi neuvo. Jos hän aikoo vastustaa jotakin näistä tarkistuksista, suosittelen, että hän pukeutuu suojavaatetukseen. Muutoin parlamentti pistää häntä!

Martinez
Arvoisa puhemies, kaksi vuotta sitten - muistaakseni tammikuussa 1995 - parlamentti hyväksyi yksimielisesti pölytysmaksun ja komission jäsen lausui mielipiteensä korvausmaksusta siinä tapauksessa, ettei yhteisön etua kunnioiteta. Yksimielisyydestä huolimatta saarnasimme kuuroille korville. Salaperäisistä syistä johtuen Euroopan komissio ei pidä mehiläisistä. Euroopan komissio ei pidä eurooppalaisesta, vaan kiinalaisesta hunajasta. Euroopan komissiossa taitaa olla maolainen lobbari. Me tuotamme näin ollen ainoastaan 123 000 tonnia hunajaa. Koska maailmanlaajuinen tuotanto on 1 000 0-1 200 000 tonnia, meidän olisi kuitenkin syytä suojella mehiläishoitajiamme.
Ehdotatte meille väärää ratkaisua, josta on, uskaltaudun sanomaan näin, vain vähäpätöistä apua. Puoliksi rahoitettavat 15 miljoonaa ecua ovat jonkinlainen myrkkyä sisältävä lahja, jotta voitte sanoa: " Näettehän, olemme tehneet jotakin kaupan pitämisen ja laadun hyväksi" . Kotimaani kaltaisen maan kohdalla tämä tarkoittaa, että noin 15 miljoonaa frangia jaetaan 3 000 ammattimaisen mehiläishoitajan ja joidenkin monella alalla toimivan kesken eli toisin sanoen hyöty on melko mitätön.
Me kaikki tunnemme ongelmat ja Astrid Lulling korosti voimakkaasti alan merkitystä. Ongelmina ovat varroapunkin aiheuttamat ongelmat, käytettävien tuotteiden vastustuskykyongelmat sekä ruokkijoiden käyttämiä riisija maissisiirappeja koskevat petosongelmat, joista ei puhuta ja jotka saavat aikaan sen, että mehiläiset tuottavat väärennettyä hunajaa. Ongelmina ovat myös Euroopan yhteisöön kohdistuvan tuonnin valvontavaikeudet sekä Ranskan tapauksessa myös hallituksen vuonna 1996 antaman määräyksen mukaan biologisiksi väitetyt hunajat, vaikka hunaja määritellään sellaisenaan biologiseksi tuotteeksi. Nyt niin sanotut biologiset hunajat haetaan Mongoliasta. Ongelmana on myös tuonti Kiinasta, Meksikosta ja Latinalaisesta Amerikasta meille tuntemattomista syistä 12 tai 13 frangin kilohintaan, kun esimerkiksi Ranskassa tuotantokustannukset ovat 14-15 frangia kilolta. Ongelmana on myös, arvoisa puhemies, tuotteiden merkintä, sillä hunajat olisi merkittävä, jotta tiedetään, tulevatko ne Mongoliasta, Kiinasta, Kanarialta vai omalta Languedoc-Roussillonin seudultani.
Yleisempi ongelma on kasvilajien ja yksinkertaisesti elämän säilyttäminen. En toista Einsteinin opetusta siitä, että mehiläisten häviämisen myötä ihmisten eloonjääntimahdollisuudet olisivat hyvin pienet. Olen kotoisin maasta, jossa mehiläisiä alettiin kasvattaa keisarillisessa suojeluksessa, vallan merkkinä. Tämän vuoksi te, arvoisa komission jäsen, olette minulle arvoitus. En ymmärrä, miksi ette pidä mehiläisistä.

Colino Salamanca
Arvoisa rouva puhemies, haluan onnitella Lullingia hänen mietinnöstään, joka on samoilla linjoilla sen kanssa, mitä sanoimme komission meille esittämää valmisteluasiakirjaa käsiteltäessä, sekä samoilla linjoilla sen kanssa, mitä Böge kauan sitten esitti, kun laadimme hunaja-alan ensimmäistä mietintöä.
Tältä kannalta katsoen minusta tuntuu - kuten muut puhujat ovat jo sanoneet - että komission kertomus on melko kaukana tämän parlamentin odotuksista ja toiveista. On totta, että asiakirja ja asetuksen ehdotukset ovat oikean suuntaisia, mutta luulen, että on jääty - kitsastelevasti - hyvin kauas odotuksista. Tämä koskee erityisesti kahta, jo toistettua aihetta, jotka - yhteisön hunajamarkkinatilanne, meidän absoluuttisen alijäämäinen tilanteemme yhteisössä ja säätelyn puute huomioon ottaen - liittyvät pölytystukeen sekä mahdolliseen, mehiläishoitajien tulonmenetyksiä korvaavaan tasaushyvitykseen. Nämä kaksi asiaa ovat hyvin tärkeitä, nimen omaan siksi, että tuotantokustannusten ero yhteisössä ja sen ulkopuolella on valtavan suuri. Sen vuoksi tuen henkilökohtaisesti Lullingin ehdotusta siltä osin, että tukien mahdollisuutta pitäisi tarkastella.
Toiseksi haluan tuoda esille, että joka tapauksessa on välttämätöntä, että komission esittämiä kansallisia ohjelmia, tai niitä joihin se esityksessään mukautuu, sovelletaan riittävän joustavasti, niin että voidaan sopeutua siihen, mitä Euroopan unionin eri tuottajamaat tuovat tullessaan, niiden erilaisiin todellisuuksiin. Mielestäni meidän pitäisi olla riittävän joustavia hyväksymään se, että mehiläisten ruokinnan, pesien huollon, niiden sijaintipaikan huollon, kaupan teknisen hallinnon ja laiduntamistuen tilanteet voivat olla täysin erilaisia; toisin sanoen, meidän pitäisi olla riittävän joustavia näissä kansallisissa ohjelmissa, niin että tuet ovat vastaanotettavissa.
Mielestäni pitäisi toimia myös alan kaupan ja "hunaja" -tuotteen myynnin edistämiseksi (markkinatutkimukset, tutkimuksia uusista markkinoista, muotoilu, erikoistuneet julkaisut, eläinten ravinto, dieettiravinto, jne.) siten, että näillä ohjelmilla olisi vähintäänkin mahdollista vastaanottaa Euroopan unionin eri tuottajamaiden mukanaan tuomat todellisuudet.

Keppelhoff-Wiechert
Arvoisa puhemies ja arvoisa komission jäsen, on melko epätodennäköistä, että mehiläiset ja hunaja pääsisivät otsikoihin Euroopan tiedotusvälineissä. Ketä kiinnostaa, että sivu- ja päätoimisilla mehiläishoitajilla menee taloudellisesti huonosti? Ketä kiinnostaa, että mehiläishoidon kehitys on monilla alueilla katastrofaalinen? Ketä kiinnostaa, että mehiläishoitajilla tuskin on jatkajia ammatilleen? Kuka ylipäätään tietää, että riittävä määrä mehiläisyhdyskuntia on edellytys ekologisesti ja taloudellisesti niin merkittävän pölytyksen varmistamiselle?
Hunajaa tuotetaan kolmansissa maissa niin edullisesti, että eurooppalaiset tuottajat joutuvat yhä vaikeampaan asemaan. Komission on valmis myöntämään ainoastaan 15 miljoonaa ecua taloudellista tukea. Suurin osa, 11, 6 miljoonaa ecua, on tarkoitus käyttää varroa-punkin torjuntaan. Haluaisin esittelijän tavoin kehottaa komissiota sisällyttämään tämän toimenpiteen EU: n eläinlääketieteellisiin toimiin, joiden puitteissa rahoitus olisi myös järjestettävä.
Komission ehdotus on maataloutta sekä maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan mielestä puolinainen. Valiokunta on puhunut pölytystuen ja tulonmenetyksistä johtuvien tasaushyvitysten puolesta, mutta myös sen puolesta, että mehiläishoito otetaan maatalouden rakenteiden tehostamista koskevan asetuksen mukaiseen tasaushyvitysjärjestelmään.
Jotkut mieltävät hunajan väärin teollisuustuotteeksi. Hunaja on kuitenkin luonnontuote, joka päätyy kuluttajan pöytään jalostamattomana. Kyse on täysiarvoisesta maataloustuotteesta. Me tarvitsemme unionissa laajan kokonaissuunnitelman, jotta myös alan kannattavuus voidaan taata.
Euroopan niin kutsutut tietoiset kuluttajat voisivat, komissaari Fischler, ohjailla näitä markkinoita ostokäyttäytymisellään, kun yhteisössä tuotetun hunajan ja tuontihunajan yhteiset markkinastandardit on otettu käyttöön. Kuluttajan on saatava tietää tarkasti, mitä hän ostaa. Tästä syystä kannatan selkeää merkintää.
Antakaa minun vielä jatkaa. En ole tänä iltapäivänä pukeutunut niin hienoon ja aiheenmukaiseen pukuun kuin Lulling. Te tiedätte kuitenkin erittäin hyvin, että Saksan maaseutunaisten järjestön tunnusmerkki on mehiläinen, ja Saksan maaseutunaisilla on kaikki tämän mehiläisen ominaisuudet. Mielestäni myöskään me emme ole kovin huomiota herättäviä. Kenties aihe mehiläiset ja hunaja on sitä kuitenkin joskus tulevaisuudessa.
(Välihuomautuksia) Te voitte liittyä järjestömme jäseneksi, arvoisa Kindermann.

Funk
Arvoisa komission jäsen ja arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää esittelijä Lullingia, joka itsepintaisuutensa ansiosta saa tänään kruunata mehiläiskeskustelun syntyhetket uudella, aiheeseen sopivalla puvullaan. Uskon nimittäin, ettei tämänpäiväistä keskustelua olisi todennäköisesti käyty lainkaan, jos hän ei olisi ollut niin itsepintainen.
Mielestäni tähän asti sanotusta voi oikeastaan tehdä ainoastaan sen johtopäätöksen, että mehiläisistä on keskusteltava, sillä muuten mehiläishoidolla ei ole tulevaisuutta. Mistä ei keskustella, sitä ei myöskään kehitetä. Mehiläisiä arvioidaan sen perusteella, kuinka paljon ne tuottavat hunajaa ja vahaa. Tämä on aivan liian vähäinen peruste. Mehiläisten merkitystä luonnon tasapainolle, viljelyskasviemme pölytykselle, hedelmien ja marjojen sekä öljykasvien viljelylle ei voi yliarvioida. Itse viljelen rapsia, ja ilahdun joka vuosi, kun mehiläishoitaja tulee ja pystyttää mehiläispesänsä peltoni laidalle. Jos hän ei tulisi tai jos mehiläiset eivät lentäisi, rapsisato pienenisi ehkä puoleen nykyisestä, koska ainoastaan luonnonvaraiset hyönteiset huolehtisivat pölytyksestä.
Tästä syystä meidän olisi arvioitava nämä luonnon tasapainoon liittyvät liitännäisilmiöt tärkeämmiksi ja ennen kaikkea kohotettava mehiläishoidon arvostusta poliittisesti. Siihen me emme tarvitse tietenkään ainoastaan vanhoja ja kokeneita mehiläishoitajia, vaan me tarvitsemme nuoria, jotka ovat innostuneita mehiläishoidosta. Me kaikki vanhenemme. Vanhemmilla mehiläishoitajilla on valtavasti kokemusta. On hieno asia, jos on paljon elämänkokemusta, mutta jos tälle ammatille ei löydy nuoria jatkajia, se kuolee ja silloin kuolee myös koko ala. Tämän vuoksi meidän on tuettava koko järjestelmää - mehiläisiä, hunajaa, vahaa ja kaikkea, mitä siihen liittyy - sekä myös mehiläisistä johtuvia myönteisiä liitännäisilmiöitä.
Mehiläisistä on paljon hyötyä, jota ei voi mitata ainoastaan rahassa.

Fischler
Arvoisa puhemies ja hyvät naiset ja herrat, haluaisin kiittää teitä kaikkia, jotka olette puhuneet täällä mehiläisten puolesta, ja erityisesti esittelijä Lullingia komission ehdotuksen huolellisesta tutkimisesta ja lisäselvityksiä koskevista ehdotuksista.
Jo vuonna 1994 antamassaan Euroopan mehiläishoitoa käsittelevässä keskusteluasiakirjassa komissio ehdotti ensisijaisia toimia hunajan tuotannon ja kaupan pitämisen kehittämiseksi. Nämä toimet koskevat varroa-punkin torjuntaa, alppilaiduntamisen järkeistämistä, teknistä apua ja hunajaa koskevan tutkimuksen edistämistä. On ilahduttavaa kuulla, että parlamentti tukee komissiota näissä kohdissa. Ymmärrän toki, että monet haluavat mennä pidemmälle ja tekisivät mielellään enemmän asian hyväksi, mutta mahdollisuudet tähän ovat valitettavasti erittäin rajalliset.
Riittävä yhteinen perusta alan tukemista koskevan asianmukaisen sääntelyn toteuttamiseksi on kuitenkin varmasti löydettävissä. Tästä syystä olen lukenut parlamentin lausunnon huolellisesti ja käynyt kaikki suositukset läpi rakentavassa hengessä. Valitettavasti minun on ilmoitettava, että useimpia näistä suosituksista ei voida täysin toteuttaa seuraavista, mielestäni pakottavista, syistä. Sallikaa minun selvittää teille nämä syyt lyhyesti.
Tarkistusta 1, joka koskee institutionaalisia kysymyksiä, ei voida hyväksyä nykyisessä muodossaan. Siinä ei esitetä mitään oikeudellista perustaa, eikä sitä sen vuoksi voida sisällyttää johdanto-osan viitemerkintään. Tarkistus 1 voitaisiin kuitenkin hyväksyä liitettäväksi johdanto-osan kappaleisiin, jotta 1. päivänä maaliskuuta 1995 annettu yhteinen julistus tulisi siten otettua huomioon. Komiteamenettelyjä koskeva tarkistus 8 on hylättävä, koska johdanto-osan kappaleessa on tarkoitus perustella säädöksen kyseinen säännös tai määräys ja tässä tapauksessa säädöksessä ei ole tätä asiaa koskevaa artiklaa tai säännöstä.
Tarkistuksissa 5, 11 ja 12 vaaditaan suurempaa joustavuutta jäsenvaltioiden kansallisten ohjelmien ja ensisijaisten toimien yhteydessä. Komissio voisi hyväksyä näiden tarkistusten perusteet ja antaa tämän tiedoksi neuvostolle. Tarkistusten tämänhetkinen muoto ei kuitenkaan ole hyväksyttävä, sillä tarkistuksissa mennään ehdotettuja ensisijaisia toimia pidemmälle. Tarkistuksessa 4 vaaditaan varroa-punkin vastaisten toimien sisällyttämistä eläinlääketieteelliseen politiikkaan. Tätä ei voida hyväksyä siitä syystä, että kyse ei ole tuhoamistoimenpiteistä. Toimien on tarkoitus auttaa mehiläishoitajia selviämään varroa-punkin torjunnan aiheuttamasta tuotantokustannusten noususta.
Tarkistuksissa 6, 13 ja 19 esitetään, että tulevaisuudessa toteutettaisiin lisätoimia säännöllisin väliajoin tehtävien alan rakennetta ja hinnanmuodostusta koskevien tutkimusten perusteella. Näitä tarkistuksia ei voida hyväksyä, koska komission ehdotuksen mukaan kansallisten ohjelmien osarahoituksen ehtona olisi oltava, että tutkimukset tehdään ennen ohjelmien hyväksymistä.
Tarkistuksessa 14 ehdotetaan monimutkaista sääntelyä osarahoituksen ylärajan määräämiseksi kutakin jäsenvaltiota varten. Tarkistuksella 15 on tarkoitus muuttaa ehdotettua tekstiä, vaikka tekstissä esitetty talousarviotekninen menettely on yksinkertainen ja paljon käytetty. Tämän vuoksi en voi hyväksyä myöskään näitä kahta tarkistusta.
Tarkistuksen 16 voin sitä vastoin hyväksyä. Sehän selkeyttää ehdotettua tekstiä. Tarkistusta 17, joka koskee rakennepoliittisia näkökohtia, ei voida hyväksyä, koska se vaikeuttaisi rakenneohjelmien soveltamisen valvontaa ja johtaisi päällekkäisyyksiin tukien maksamisessa. Tarkistuksista, joilla halutaan sisällyttää tekstiin uusia artikloja, haluaisin huomauttaa seuraavaa.
Tarkistuksissa 2, 9 ja 10 esitetään yhteisöllisen pölytystuen ja tulonmenetysten korvaamiseksi maksettavan tasaushyvityksen käyttöönottoa. Näitä muutoksia ei voida hyväksyä, koska kattavan tuki- tai tulotukijärjestelmän käyttöönotto ei vaikuta aiheelliselta, kun otetaan huomioon alan kokonaistilanne Euroopan unionissa. Komissio tukee kuitenkin edelleen alan taloudellista tilaa koskevia perusteellisia tutkimuksia.
Tarkistuksissa 3 ja 7 vaaditaan markkinastandardeja hunajalle. Ne voitaisiin hyvin sisällyttää voimassa olevaan hunajadirektiiviin, jota käsitellään parhaillaan parlamentissa yhdessä muiden direktiivien kanssa elintarvikedirektiivien suunnitellun yksinkertaistamisen yhteydessä. Tarkistukset 20 ja 21, joissa esitetään vuoristoalueiden maatalousalueiden tasaushyvitysjärjestelmän ulottamista uusiin eläinlajeihin, vaativat perusteellisempaa selvitystä neuvoston rakennepoliittisten asetusten perusteella. Tämän vuoksi en voi sisällyttää näitä kohtia nyt käsiteltävään ehdotukseen. Me selvitämme niitä kuitenkin edelleen.
Tarkistuksessa 18 korostetaan, että täytäntöönpanoa koskevat säännöt eivät ole välttämättömiä ainoastaan valvontatoimenpiteiden vaan myös asetuksen 1, 2 ja 3 artiklojen osalta. Pidän tekstin nykyistä muotoa parempana, koska valvontatoimenpiteitä koskevat täytäntöönpanosäännöt ovat erittäin tärkeitä, eikä vähiten sen vuoksi, että neuvoston asetuksessa ei erityisesti säädetä valvonnasta. Tarkistuksen 22 olen kyllä valmis hyväksymään.
Komissio on vakuuttunut siitä, että tämän asetuksen hyväksyminen on kuitenkin tärkeä osoitus alan arvostuksesta ja tulee vaikuttamaan myönteisesti alan kehitykseen.

Lulling
Arvoisa puhemies, kaiken sen jälkeen, mitä komissaari Fischler on sanonut, hän hyväksyy kaksi tarkistusta. Ne ovat tarkistukset, joissa vaadimme, että luonnollisesti myös mehiläishoitajat, ammatilliset järjestöt ja osuuskunnat on otettava huomioon ja että komission ei ole esitettävä kuuluisaa kertomustaan ainoastaan neuvostolle vaan myös parlamentille. Kaikki muut tarkistukset komissaari tuomitsi perustein, jotka me maatalousvaliokunnassa luonnollisesti vielä kerran tutkimme, mutta jotka eivät oikeastaan edes ole perusteita, sillä meidän vaatimuksemme on täysin mahdollista täyttää. Mehän olemme tehneet täsmällisiä ehdotuksia.
Tämä koskee erityisesti mehiläishoidon sisällyttämistä rakennedirektiiviin. En voinut selvittää tätä kaikkea oman viiden minuuttini aikana, mutta komissaari Fischler selittäköön minulle, miksi asetuksen 19 artiklassa ei voida ilmoittaa, että yksi mehiläisyhdyskunta on samanarvoinen kuin yksi lammas tai vuohi, ja että mehiläisyhdyskunnat voidaan tämän vuoksi sisällyttää rakennedirektiiviin. Teillähän on siinä teksti. Ei ole toki ensimmäinen kerta, että me muutamme Euroopan yhteisössä jotain tiettyä asetusta käsitellessämme myös muiden asetusten sisältöä, vai tekisittekö te ehdotuksen, jos uskoisitte, että se ei ole oikeudellisesti tai hallintoteknisesti mahdollinen? Te ette voi toki sanoa, ettei se onnistu. Se onnistuu erittäin hyvin, ainoastaan tahto sen toteuttamiseen puuttuu. Myös pölytystuki on mahdollista ottaa käyttöön.
Te ette voi uskotella minulle, että näille toimille ei olisi oikeudellista perustaa. Ne maksavat tietysti jonkin verran, mutta ovat silti toteutettavissa. En voi tyytyä siihen, että sanotte haluavanne tutkia erilaisia tarkistuksia ja selvittää asiaa vielä kerran. Te selvitätte itsenne kuoliaiksi, ja selvitystyö kestää niin kauan, että unionissa ei ole enää yhtään mehiläishoitajaa. Me olemme tehneet selvityksiä vuodesta 1985, ja olen sitä mieltä, että me tiedämme riittävästi. Selvityksiä voi varmasti vielä syventää ja tilastoja täydentää, mutta jokainen, joka on käsitellyt tätä aihetta tietää, että on korkea aika, ellei jo hieman liian myöhäistä, pelastaa mehiläishoito Euroopan unionissa kollegoiden täällä tekemien ehdotusten mukaisesti.
En ole tyytyväinen teidän niin sanottuihin perusteluihinne ja voin sanoa teille, että me emme hyväksy tätä ja että...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies
Arvoisa Lulling, en voi antaa teidän jatkaa. Tämä edustajakokous ja jopa puhemiehistö suhtautuu teihin myötätuntoisesti, mutta en päätä keskustelujen ajankäytöstä ja pyydän teitä ymmärtämään tämän.
Olette olleet niin kauan tässä toimielimessä, että tiedätte meidän olevan aivan erityinen parlamentti, jossa puheajat ovat rajoitettuja.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Kesäaika
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Bellerén liikenne- ja matkailuvaliokunnan nimissä laatima suositus toiseen käsittelyyn (A4-0180/97) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta kahdeksannen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi kesäaikasäännöksistä (C4-0169/97-96/0082(COD)).

Belleré
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, arvoisa komissaari Kinnock, kun liikennevaliokunta valitsi minut laatimaan mietinnön ehdotuksesta kahdeksanneksi direktiiviksi kesäaikasäännöksistä, en olisi uskonut, että asia herättäisi niin suurta mielenkiintoa Euroopan julkisessa mielipiteessä, esimerkiksi niin suurta, että esimerkiksi eräässä rankalaisessa päivälehdessä oli otsikko " Belleré vastaan Juppé" .
Kuten jo ensimmäisessä käsittelyssä esittelemässäni mietinnössä toin esille, olen yhtä mieltä komission kanssa sen esittämästä tavoitteesta eli siitä, että kesäajan alkamis- ja päättymisaikojen yhdenmukaistaminen edistää sisämarkkinoiden hyvää toimivuutta ja helpottaa muun muassa tärkeiden liikenne- ja televiestintäalojen yritysten toimintaa. Tiedämme kuitenkin, että asiasta on olemassa erilaisia kantoja sen mukaan, mitä kokemuksia eri jäsenvaltiolla on kesäajan käytöstä. Tästä syystä olin sitä mieltä, että ainakin tämän aikajärjestelmän olisi kuuluttava kakkien jäsenvaltioiden yksinomaiseen toimivaltaan. Olen vakaasti sitä mieltä, että valtaosa kansalaisista kannattaa kesäajan säilyttämistä, koska valoisan ajan pidentäminen tunnilla on eduksi kaikenlaiselle toiminnalle urheilusta ja virkistyksestä palvelu- ja matkailualoihin erityisesti Etelä-Euroopan maissa, joissa päivät ovat lyhyempiä.
Olemme kuitenkin velvollisia tarkastelemaan myös niitä tapauksia, erityisesti Pohjois-Euroopan maita, joissa kesäajan soveltamisella on erilaisia vaikutuksia tai siitä ei ole samaa hyötyä kuin muissa jäsenmaissa. Käsittelin mietinnössäni energiansäästöä, joka on joissakin jäsenmaissa ollut vähämerkityksistä mutta toisissa maissa, kuten Italiassa, jotka eivät ole omavaraisia energiantuotannossa, kesäajan käyttö johti viime vuonna noin 900 miljoonan kilowattitunnin säästöön energiankulutuksessa, mikä on yli 0, 4 prosenttia kansallisesta energiantarpeesta.
Käsittelin myös terveyskysymystä eli sitä, että päivärytmin muuttaminen siirryttäessä kesäajasta talviaikaan ja päinvastoin aiheuttaa havaittavia muutoksia häiriten hieman univaihetta, mutta kyse on varmasti väliaikaisista vaikutuksista, jotka ovat ehdottomasti voitettavissa. Liikenneturvallisuuden osalta on yksinkertaisesti pääteltävissä, että valoisuuden ja turvallisuuden lisääntymisen välillä on yhteys, mutta me tarvitsemme kuitenkin objektiivisia tietoja kaikista jäsenmaista, jotta asiaa voidaan tutkia. Kiitin ensimmäisen mietintöni lopussa komissiota mietintöni perustana olevasta aloitteesta, koska se valaisi merkittävällä tavalla kesäajan soveltamisen arviointia, mutta korostin sitä, että kunkin jäsenvaltion olisi saatava itse päättää asiasta.
Komissio ja neuvosto hylkäsivät esittämässään yhteisessä kannassa parlamentin kannan, jonka se ilmaisi kolmessa tarkistuksessa, erityisesti niissä joissa vaadittiin toissijaisuusperiaatteen soveltamista. Ajatuksena oli se, että jos tarkistukset olisi hyväksytty kesäajan soveltaminen ei olisi ollut pakollista, ja parlamentissa vastustettiin käytännön yhdenmukaistamista, joka on direktiivin keskeinen tavoite. Tässä suhteessa vähimmäisenä velvollisuutenani on selvittää komission ja neuvoston puolesta, kuinka suuresti ne haluavat arvostaa toissijaisuusperiaatetta, mutta toisinaan sattuu niin, että siitä on luovuttava ja tehtävä velvoittaviksi joitakin asioita, joiden vaikutukset koskevat tavalla tai toisella Euroopan kansalaisia.
Pysähdyn hetkeksi tähän aiheeseen, koska se Eurooppa ja ne arvot, joita haluamme tarjota kansalaisille, eivät toteudu pakottamalla tai velvoittamalla vaan vuoropuhelun, sovittelun ja erilaisuuden kunnioittamisen kautta. Kansalaiset on tuotava lähemmäksi Eurooppaa, heitä ei vain asettaa olosuhteisiin joissa he joutuvat kokemaan sen vaikutukset ja Eurooppa - jos sallitte sanani - on tuotava lähemmäksi kansalaisia. Vahvistan näin ollen puoltavan lausunnon kesäajan soveltamisesta sekä sen alkamis- ja päättymisaikojen yhdenmukaistamisesta, mutta kehotan myös komissiota ja neuvostoa laatimaan yksityiskohtaisen selvityksen kesäajan soveltamisen vaikutuksista turvautuen asianosaisten alojen edustajien ja kansallisten asiantuntijoiden neuvoihin, ottamaan huomioon toissijaisuusperiaatteen ja kunkin jäsenvaltiot valtuudet sekä harkitsemaan vakavasti parlamentin kantaa vapaasti valitun ja Euroopan kansalaisten tahtoa heijastavan edustajainkokouksen mielipiteenä.

Waidelich
Rouva puhemies! Aluksi haluan sosiaalidemokraattisen ryhmän puolesta kannattaa ehdotusta yhteisestä näkökulmasta kesäajan suhteen.
Olemme aikaisemmin täällä kuulleet esittelijän monia hyviä argumentteja kesäajan puolesta, mutta tässä käsitellään kesäajan alkamis- ja loppumispäivämäärän yhdenmukaistamista. Mielestämme tämä on hyvä, sillä näin vähennetään harmeja ei vähiten kuljetusalalla ja helpotetaan EU: n kansalaisten, tavaroiden sekä palvelujen vapaata liikkuvuutta. EU: n kansalaisten yli 80 prosentin enemmistö kannattaa kesäajan säilyttämistä. Tämä on lisäperustelu yhteisen kannan tukemiselle ja hyväksymiselle. Haluan siksi vielä kerran kannattaa tätä ehdotusta.

Donnay
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kahdeksatta direktiiviä koskevan ehdotuksen ensimmäisessä käsittelyssä minulla oli tilaisuus kertoa näkemykseni tästä tärkeästä aiheesta, kesäajasta, liikenneja matkailuvaliokunnan jäsenille.
Tänään voimme ainoastaan iloita neuvoston hyväksymästä yhteisestä kannasta tämän yhdenmukaistamistekstin hyväksymiseksi ja kehotan kaikkia jäseniä hyväksymään Spalato Bellerén ehdottaman suosituksen.
Kesäaikaan siirtymisen päivämäärät yhdenmukaistettiin yhteisön tasolla Ranskan aloitteesta 80-luvun alussa, sen jälkeen kun jäsenvaltiot olivat hyväksyneet kesäajan. Muistutan, että tämän toimenpiteen tarkoituksena oli poistaa kaikki esteet, jotka saattoivat rajoittaa henkilöiden, tavaroiden ja palvelujen liikkumista.
Viime vuonna havaitsin ilokseni, että kellonaikamuutokset olivat täysin yhdenmukaiset. Näin ollen koko Euroopan unionissa siirrytään kesäaikaan maaliskuun viimeisenä sunnuntaina ja palataan talviaikaan lokakuun lopussa.
Pohjois-Ranskassa sijaitsevan departementin rajat ylittävän paikallisyhteisön puheenjohtajana kannatan voimakkaasti kahdeksannen direktiivin hyväksymistä, joka on viidentoista yhdenmukaistamisvuoden mukainen. Departementillani on itse asiassa 370 kilometriä yhteistä rajaa Belgian kanssa. Mitä aikaero merkitsisi näissä oloissa rajan molemmilla puolilla eläville asukkaille sekä erityisesti työntekijöille ja koululaisille? Sama tilanne koskee kaikkia ranskalaisia raja-alueita.
Tämä paikallinen esimerkki osoittaa, että kellonaikajärjestelmän mahdollinen uudelleenjärjestely on ehdottomasti hoidettava kaikkien unionin jäsenvaltioiden yhteisestä sopimuksesta ja yhdessä koordinoiden. Näin asia olisi hoidettu ainakin vuoteen 2001 asti, jos tämä kahdeksas direktiivi hyväksytään.

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, sallinette minun onnitella teitä ennen kaikkea loistavasta, suurella enemmistöllä tapahtuneesta valinnasta vaalipiiristänne, jolla on yhteinen raja Espanjan kanssa ja joka oli vähällä joutua kärsimään aikaerosta Espanjan kanssa.
Kannatan tietysti toissijaisuusperiaatteen mukaisesti ajatusta siitä, ettei naapurimaiden aikaero saisi koskaan ylittää yhtä tuntia. Kuitenkin aikaero toisaalta Ison-Britannian ja Irlannin sekä toisaalta Suomen ja Kreikan välillä on kaksi tuntia.
Elämä jatkuu ja aurinko paistaa kaikesta huolimatta. Itse asiassa kahden maan välinen aikaero ei ole niin vakava asia edellyttäen, että aikaa muutetaan samanaikaisesti. Olemme loppujen lopuksi saavuttaneet tavoitteen. Voimme siis olla iloisia Bellerén erinomaisesta ehdotuksesta ja hänen mietinnöstään ja tukea sitä, vaikka onkin hieman valitettavaa, että jouduimme odottamaan näin kauan, ennen kuin komissio asetti kellonajanmuutokset samoille päiville.
Emmekö voisi myös mahdollisesti tehdä myönnytystä, jotta emme häiritsisi ranskalaisten ja ranskalaislasten herkkää rytmiä.

Kinnock, Neil
Arvoisa rouva puhemies, haluaisin ensiksi yhtyä Wijsenbeekin onnitteluihin ja onnitella teitä lämpimästi valinnasta kansalliskokoukseen. Ainoa ongelma on, että kaikella on varjopuolensa, tässä tapauksessa se, että tämä on teidän viimeinen päivänne tämän edustajakokouksen puheenjohtajana.
Olen varma, että komission kollegani ovat kanssani samaa mieltä siitä, että Ranskan parlamentin voitto on Euroopan parlamentin tappio. Kummassakaan tapauksessa Eurooppa ei kuitenkaan häviä, koska olemme varmoja, että säilytätte tarmonne ja edistyksellisen ajattelutapanne kaikissa tehtävissänne. Toivotan teille onnea ja menestystä vaalipiirinne edustajana kansalliskokouksessa sekä omasta että kollegojeni puolesta.
Arvoisa rouva puhemies, olen kiitollinen Bellerélle ja hänen kollegoillensa perusteellisesta ja ripeästä työstä. Otan tietenkin tyytyväisenä vastaan heidän ehdotuksensa Euroopan unionin kesäaikajärjestelyjä koskevasta yhteisestä kannasta. Parlamentti tietänee, että liikenneoperaattorit odottavat uutta direktiiviä, jotta ne voisivat laatia liikennepalveluja koskevan aikataulun, ja monet muut alat, joiden toimintaan kesäaika vaikuttaa, ovat halukkaita sopimaan lopullisista järjestelyistä.
Suosituksessaan Belleré kertoo kesäaikajärjestelyjen vaikutuksista unionin nykyisiin ja tuleviin jäsenvaltioihin, ja monessa kohdassa hän vahvistaa komission ja parlamentin jäsenten jo tekemiä huomautuksia. Odottaessaan unionin tulevaa laajentumista monet Euroopan valtiot, sekä unioniin kuuluvat että kuulumattomat, ovat jo omaksuneet kesäaikajärjestelyn, joka vastaa yhteisön direktiiviä. Meidän ehdotuksemme lähetettiin kaikkiin valtioihin, joita asia koskee, ja koska reaktiot eivät olleet kielteisiä, voidaan olettaa, että kesäajan soveltamiskauden yhdenmukaistaminen hyväksytään laajalti.
Komissio korostaa yhteisön tarvetta ryhtyä tarpeellisiin toimenpiteisiin kesäajan soveltamiskauden yhdenmukaistamiseksi, jotta tavaroiden ja ihmisten vapaan liikkuvuuden esteet poistetaan. Olemme kuitenkin valmiita kuuntelemaan niitä, jotka ovat sitä mieltä, että jäsenvaltioiden eri näkökulmat ja eri tilanteet on tutkittava perusteellisesti, kuten Bellerén suosituksessa ehdotetaan. Niinpä komissio ottaa huomioon kansallisten asiantuntijoiden ja asianomaisten talous- ja sosiaaliryhmien edustajien neuvot ja tulee antamaan asiasta kertomuksen parlamentille ja neuvostolle vuonna 1999. Uskon, että tämä on parlamentin tahto, ja olen erittäin iloinen antaessani tämän sitoumuksen tänään.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Yhdistetyt tavarankuljetukset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Stockmannin liikenne- ja matkailuvaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0130/97) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi yhteisön rahoitustuen myöntämisestä yhdistettyjen tavarankuljetusten edistämiseksi toteutettavia toimia varten (KOM(96)0335 - C4-0028/97-96/0207(SYN)).

Stockmann
Arvoisa puhemies ja arvoisa komission jäsen, on hyvä, ettei yhdistettyjä tavarankuljetuksia käsitellä suunnitelmien mukaisesti vasta myöhään keskiyöllä; ovathan ne yksi niistä tekijöistä, jotka antavat toivoa siitä, että on mahdollista saavuttaa pitkällä aikavälillä kestävä liikkuvuus, ennen kuin on liian myöhäistä.
Me liikennepoliitikot olemme puheissamme aina korostaneet yhdistettyjen kuljetusten merkitystä, vaikka se ei todellisuudessa olekaan ollut niin suuri. Me korostamme sitä sen vuoksi, että me odotamme, että tällaisissa kuljetuksissa yhdistyvät yksittäisten liikennemuotojen edut ja että nopeasti kasvava tavaraliikenne voidaan näin ohjata ympäristöystävällisempään kuljetusmuotoon. Tätä todellisen ja tavoiteltavan tilanteen eli tilastoitavan ja ennustettavan liikennekehityksen ja meidän liikennepoliittisten käsitystemme välistä kuilua haluttiin kaventaa vanhan ja halutaan edelleen pienentää uuden PACT-ohjelman avulla. Vanhan ohjelman 22, 7 miljoonaa ecua onnistuttiin vuosina 1992-1996 sijoittamaan tuottaviin hankkeisiin, jotka koskivat 16 kansainvälistä liikenneväylää, ja tämä on saanut kysynnän kasvamaan. Nyt käsiteltävänämme oleva ehdotus yhteisön rahoitustuen myöntämisestä yhdistettyjen tavarankuljetusten edistämiseksi toteutettavia toimia varten luo perustan uudelle ohjelmalle, joka tulee perustumaan asetukseen ja jota varten varataan 35 miljoonaa ecua kuudeksi vuodeksi. Mielestäni tämä on edelleen liian vähän, mutta oikeansuuntainen askel ja tahdonilmaus.
Liikennevaliokunta pitää myönteisenä sitä, että suorat toimenpiteet asetetaan uudessa PACT-ohjelmassa etusijalle. Innovatiiviset toimenpiteet, olivat ne sitten intermodaalisiin kuljetuslaitteisiin, uudelleenlastaukseen tai rautatie- ja sisävesi-infrastruktuuriin pääsyyn liittyviä investointeja, ovat tärkeitä ja mielekkäitä. Niitä olisi kuitenkin tuettava alenevasti eli ainoastaan kolmen vuoden pituisena käynnistysjaksona. Me emme halua mitään kestotukia. Eurooppalaisissa tutkimusohjelmissa aikaisemmin testattujen uusien tekniikoiden kaupallinen käyttö sekä logistiikan ja henkilöstökoulutuksen edistämiseen liittyvät toimenpiteet antavat lupauksia tukiohjelman kehittymisestä tulevaisuuden vaatimuksia vastaavaksi. Säädösehdotusta käsitellessään liikennevaliokunta piti erityisen tärkeinä neljää varojen myöntämisen ehdollisuuteen liittyvää näkökohtaa:
Ensinnäkin tuettavien hankkeiden on laajennettava Euroopan yhdistettyjen tavarankuljetusten verkostoa edelleen. Euroopan laajuisia verkkoja koskevien suuntaviivojen yhteydessä totesimme, että yksittäisten liikennemuotojen ja yhdistettyjen kuljetusten verkot on rakennettu tosin erikseen mielekkäällä tavalla mutta että niitä ei ole yhdistetty toisiinsa, mikä on menetetty tilaisuus useita kuljetustapoja yhdistävän liikenteen kannalta. Komission ajatus rahtiliikenteen valtaväylien rakentamisesta ei korvaa tätä laiminlyöntiä täydellisesti. Tästä syystä PACT-hankkeille, joiden avulla voidaan paikata yleiseurooppalaisten verkkojen aukkoja, olisi annettava etusija.
Toiseksi, jo vanhalla ohjelmalla edistettiin kolmea sellaista hanketta, jotka liittyivät kolmansiin maihin johtaviin väyliin. Myös uusi ohjelma on avoin hankkeille, jotka edistävät yhdistettyjä tavarankuljetuksia unionin ja ItäEuroopan maiden välillä. Kun otetaan huomioon Euroopan unionin poliittisesti tavoiteltu itälaajeneminen, mielestämme on jo nyt välttämätöntä toteuttaa toimenpiteitä Itä-Euroopasta unioniin suuntautuvan, räjähdysmäisesti kasvavan tavaravirran ohjaamiseksi yhdistettyihin kuljetusmuotoihin.
Meidän olisi varattava vuosittain ylimääräiset 4 miljoonaa ecua näihin hankkeisiin tai keskusteltava aiheesta uudestaan ja keskittyneesti viimeistään kahden vuoden kuluttua. Nyt toteutetut oikeat toimenpiteet auttavat säästämään tulevissa menoissa.
Kolmanneksi, Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa toteutettavat PACT-hankkeet voidaan mielekkäällä tavalla yhdistää PHARE-hankkeisiin tarvittavan infrastruktuurin luomiseksi. Samanlaiset yhteisvaikutukset olisivat mahdollisia koheesiorahaston hankkeiden kanssa. Tästä syystä me odotamme, että komissiossa käydään rakenteellista vuoropuhelua yhdistettyjä tavarankuljetuksia käsittelevän erityistyöryhmän puitteissa, jotta kaikkien kysymykseen tulevien rahastojen ja ohjelmien mahdolliset yhteis- ja täydentävät vaikutukset voidaan hyödyntää.
On varmasti oikein erottaa PACT-hankkeet tutkimushankkeista. Toivomme kuitenkin tiettyä määrärahaa sellaisten hankkeiden erityiseen tukemiseen, joissa sovelletaan tutkimustuloksia käytäntöön, ennen kaikkea telematiikan ja logistiikan alalla, sillä näiden hankkeiden vaikutukset tulevat olemaan kaikkein suurimmat.
Lopuksi haluaisin vielä huomauttaa, että niiden, jotka pitävät yhdistettyjä tavarankuljetuksia yhtenä käytettävissä olevista mahdollisuuksista ratkaista nykyiset liikenneongelmamme, on myös tuettava kaikkien poliittisten toimenpiteiden yhdistämistä tällaisten kuljetusten edistämiseksi.
Tämän vuoksi me tarvitsemme tämän hyvän tukiohjelman lisäksi poliittisia toimia järjestyspoliittisten tekijöiden parantamiseksi, liittyivät ne sitten ajo- ja lepoaikojen valvontaan tai ulkoisten kustannusten käyttöönottoon, josta olemme juuri alkaneet keskustella.
Meidän toimintamme yhdistettyjen tavarankuljetusten tai laajemmin monivälineliikenteen yhteydessä tulee osoittamaan, pystymmekö me liikennepoliitikot vastaamaan nykyisiin ja tuleviin haasteisiin.

Sindal
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja hyvä esittelijä, on tunnetusti vaikeaa puhua esittelijän jälkeen, joka on kuvaillut loistavalla tavalla, mistä on kysymys, mutta haluan nyt antaa itselleni luvan kehua mietintöä. Haluan antaa itselleni luvan kehua myös komissiota hyvästä alustuksesta, ja toivon myös, että voin tulevaisuudessa kehua neuvostoa juuri tähän ojennettuun käteen tarttumisesta, tämän parlamentin ja komission tarjoaman avun vastaanottamisesta, avun, jonka tavoitteena on tehdä yhdistetyistä kuljetuksista osa meidän kuljetusmalliamme. Olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että komission tiedonanto kaipaa hiukan sivustatukea poliittista toteuttamista ajatellen, mutta olen varma, että parlamentin avulla saavutamme kyllä tavoitteen.
Nyt kun se on sanottu, on sanottava, että tyydyttävää on sitä vastoin se, että vuodelta 1992 peräisin oleva kokeilu näyttää nyt tulevan kehitetyksi varsinaiseksi ohjelmaksi. Ohjelman tavoitteena on, kuten sanottu, hallita EU: n kuljetusresursseja mahdollisimman hyvin ottamalla huomioon ympäristönsuojelun vaatimukset, mutta kuljetustavat eivät muutu markkinavoimien omalla panostuksella. Siksi ohjelman tavoite on erittäin keskeinen siirtyessämme kohti kestävää kehitystä. Oli kovin helppoa käyttää kuorma-autoa silloin kun maanteillä oli paljon aikaa ja tilaa liikkua. Nyt kun meillä on just in time -periaate ja valtavasti lisääntyvät kuljetukset, joudumme seuraavanlaisten pulmien eteen: Miten takaamme järkevän kehityksen? Miten siirrämme tämänhetkisen potentiaalisen liikenteen teiltä ympäristöystävällisempiin kuljetusmuotoihin, kuten rautateille, sisävesille ja meriliikenteeseen? Vastaukseni on aivan yksinkertainen: piiskaa ja porkkanaa. Meidän tulee muuttaa menettelyjä kuljetusten alalla. Meidän tulee laskea kaikki kuljetuksiin liittyvät kustannukset reilun ja tehokkaan hinnoittelun mukaisesti. Meidän tulee ottaa käyttöön rajat ylittäviä kuljetuksia, ajo- ja lepoaikoja koskevia sääntöjä, ja sitten meidän tulee muistaa viimeisenä mutta ei vähäisimpänä asiana Itä-Eurooppa. Haluan ilmaista yksimielisyyteni esittelijän kanssa. Asetuksessa ei tosin keskitytä erityisemmin Itä-Eurooppaan, vaikka siinä voidaan nimenomaan myöntää avustuksia Keski- ja ItäEuroopan maihin johtaville reiteille.
Tämä ei ole ensimmäinen kerta, kun mainitsen Baltian maat, mutta tässä meillä on nyt hyvä mahdollisuus kertoa tuleville jäsenvaltioille, että niiden ei pidä tehdä samoja virheitä, jotka me teimme. Meidän pitää kertoa niille, että kuljetuksiin liittyy nykyisin multimodaalisia mahdollisuuksia ja että pyrimme juuri siihen. En voi olla ajattelematta, että kun puhumme Via Balticasta, emme puhu pelkästään moottoritiestä, vaan myös rautatiestä ja merenkulusta. Samalla tavalla voidaan kehittää tätä ajatusta myös Välimerellä ja Adrianmerellä. On olennaista, ettemme suuntaa katsetta vain yksittäisiin Euroopan alueisiin vaan että myös yhdistämme ne kokemukset, joita meillä on yhdeltä alueelta, ja käytämme niitä muualla.
Kuten sanottu, tuen niin mietintöä kuin komission pelinavaustakin ja toivon, että neuvostokin voi olla loppujen lopuksi mukana.

Schierhuber
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja hyvät naiset ja herrat, haluaisin aluksi kiittää ennen kaikkea esittelijää hänen tekemästään työstä sekä tästä erittäin hyvästä mietinnöstä. Euroopan unionissa tarvitaan luotettavaa Euroopan laajuista liikennejärjestelmää, joka takaa tehokkaasti kaupankäynnin ja liikkuvuuden. Itävaltalaisena haluaisin erityisesti tähdentää yhdistettyjen tavarankuljetusten merkitystä, siis tavankuljetusten, joissa käytetään vähintään kahta eri kuljetusmuotoa purkamatta tavaraa uudelleenlastauksen yhteydessä.
Itävallan maantieteellinen sijainti KIE-maiden rajanaapurina tekee erityisen tärkeäksi sen, että liikenteelliseen tilanteeseen kiinnitetään huomiota. Maantieliikenne on jo nyt saavuttanut rajansa, ja itälaajenemisen ja siihen liittyvän liikenteen kasvun vuoksi edessä on liikenteen lopullinen romahtaminen. Myös maantieliikenteen aiheuttamien ympäristöhaittojen lisääntyminen on tietysti otettava huomioon. Jos ympäristönsuojelu otetaan vakavasti, on ehkäistävä haitallisten ympäristövaikutusten lisääntyminen ja etsittävä todellisia keinoja niiden vähentämiseksi.
Tällä kuljetusjärjestelmällä, joka käsittää erilaisia liikennemuotoja, voi olla keskeinen asema Euroopan tulevissa liikennejärjestelyissä. Yhteisissä taloudellisissa ja sosiaalisissa vaatimuksissa on otettava huomioon ympäristönsuojelu ja järjestelmän käyttäjien turvallisuus. Ympäristöhaittoja voidaan vähentää ainoastaan, jos maantieliikenne yhdistetään rautatie- ja vesiliikenteeseen eli jos erilaiset kuljetusmuodot toimivat yhdessä ja syntyy niin sanottu intermodaalinen kuljetusketju. Valitettavasti tätä liikennemuotoa aliarvioidaan edelleen, ja sen tarjoamia mahdollisuuksia ja kapasiteettia hyödynnetään aivan liian vähän.
Vuosina 1992-1996 Euroopan unioni tutki ja edisti yhdistettyjä kuljetuksia PACT-ohjelmallaan, joka oli eräänlainen pilottiohjelma ja jota varten varattiin 22, 7 miljoonaa ecua. Ohjelmasta saatiin myönteisiä tuloksia, joten Euroopan kansanpuolueen ryhmä on tyytyväinen siihen, että ohjelmaa jatketaan. Tämä niin sanottu PACT II kestää vuodesta 1997 vuoteen 2001. Ohjelman talousarvio on 35 miljoonaa ecua, mutta määrä on mielestäni aivan liian vähäinen. Tämän vuoksi toivon, että PACT-ohjelmalle annetaan enemmän taloudellista tukea, ja kannatan PACT-ohjelman kytkemistä itälaajenemisen edistyessä EU: n muihin ohjelmiin, esimerkiksi PHARE-ohjelmaan.
Euroopan kansanpuolueen ryhmä puoltaa kaikkia mietinnössä esitettyjä tarkistuksia. Ryhmän ehdottama tarkistus, joka koski hankkeiden valintaa ja rahoitustuen myöntämistä, hylättiin valiokunnassa ainoastaan yhdellä äänellä. Hankkeita valitessaan komission olisi otettava alueet ja jäsenvaltiot tasapuolisesti huomioon ja huolehdittava siitä, että päätökset eivät johda kilpailun vääristymiseen alueiden ja jäsenvaltioiden välillä.
Euroopan kansalaisten etujen vuoksi toivon, että tämä ehdotus hyväksytään täysistunnossa.

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, me kaikki tiedämme, että me haluamme mielellämme edistää yhdistettyjä tavarankuljetuksia. Aikoinaan kun käsittelimme Stockmannin mietinnön edeltäjää, kannatimme kaikki sitä. Silti huomaamme, että yhdistetyt kuljetukset eivät lisäänny prosentuaalisesti eivätkä edes kokonaismäärältään. Ehkä komission jäsen haluaisi miettiä kanssamme sitä ja vastata meille, että onko mahdollista edistää yhdistettyjä kuljetuksia hänen esittämänsä hankkeen freight freeways puitteissa siten, että - tämä näyttää olevan suurin syy siihen, että yhdistettyjen kuljetusten määrä ei täytä odotuksia - huolitsija voi sekä lastattaessa että purettaessa välietapin kuljetusvälinettä - useimmissa tapauksissa junaa - ottaa vastuun. Sillä mikä on ongelma? Kun ollaan vastuussa junaan viemisestä, se onnistuu useimmiten, sillä juna odottaa tietyssä paikassa ja lähtee tiettynä aikana; purkaminen on usein ongelmallista, koska on mukauduttava junan hyvin lyhyeen pysähtymisaikaan eivätkä etenkään tavarajunat tule koskaan odotettuna aikana.
Lyhyesti, kaksi asiaa on välttämätöntä, vastuu alku- ja loppupäässä ja samalla parempi yhteistyö ja rautateiden täsmällisempi aikataulujen noudattaminen. Ja tässä on taas se ongelma, että rautatiet eivät kanna tätä vastuuta yhdessä, vaan jokainen kansallinen yhtiö tekee sen yksin.

Linser
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi onnitella esittelijää sydämellisesti tästä erinomaisesta mietinnöstä. Sveitsin kanssa käytyjen kauttakulkuliikennettä koskevien neuvottelujen epäonnistuttua mietintö on nyt erityisen ajankohtainen. Olen kotoisin yhdeltä EU: n herkimmistä kauttakulkualueista, nimittäin Tirolissa sijaitsevasta Innjoen laaksosta, siis Brennerin alueelta, ja tämä uusi, aktiivinen aloite yhdistettyjen kuljetusten suuntaan ilahduttaa minua aivan erityisesti, sillä puhuttu on jo liian paljon mutta toteutettu liian vähän.
PACT-ohjelman sisällöllinen kehittäminen on olennainen askel oikeaan suuntaan. Tällä viittaan intermodaalisiin kuljetusvälineisiin liittyviin investointeihin, tehostettuun valvontaan ja konkreettisten hankkeiden voimakkaampaan tukemiseen pelkkien toteutettavuustutkimusten sijasta. Ehdotettua rahoituskehystä ja korotusta 22, 7 miljoonasta 35 miljoonaan ecuun on pidettävä lähinnä symbolisena ja valitettavasti hyvin riittämättömänä, kun otetaan huomioon ne valtavat toimenpiteet, joita Euroopan tavaraliikenteen ammattimainen yhdistäminen teknisessä ja logistisessa mielessä vaatii, ja ne edut, joita tarpeettoman liikenteen mahdollinen välttäminen, kuluttajien tarpeita vastaavat ja nopeammat tavarankuljetukset sekä ympäristöhaittojen pysyvä väheneminen voivat tuoda mukanaan.

Kinnock, Neil
Olen erittäin kiitollinen Stockmannille, mikä ei suinkaan ole ensimmäinen kerta, ja tämän parlamentin jäsenille heidän työstään tämän aloitteen parissa yhdistettyjen kuljetusten kokeilutoimista saatujen onnistuneiden kokemusten kehittämiseksi. Toiseksi olen kiitollinen yhdistettyjen kuljetusten saamasta jatkuvasta kannatuksesta, joka on osoitettu tänä iltapäivänä. Kolmanneksi olen kiitollinen, että parlamentti kannattaa laajasti komission ehdotusta.
Olen iloinen voidessani sanoa, että hyväksyn monet liikenne- ja matkailuvaliokunnan tekemät tarkistukset, mutta minun on tietenkin harkittava niitä yksityiskohtaisesti, erityisesti niitä tarkistuksia, joita emme voi hyväksyä. Toivon, että olette kärsivällinen kanssani arvoisa puhemies ja muistatte, että vierailen vaalipiirissänne ensi kuussa. En käy asiasta kauppaa, mutta luotan siihen, että saan muutaman ylimääräisen sekunnin, jos aikani ei riitä.
Ensinnäkin komissio on myötämielinen ajatukselle, joka on esitetty tarkistuksen 4 ensimmäisessä osassa, jossa annetaan etusija hankkeille, jotka sijaitsevat Euroopan laajuisissa verkoissa tai Euroopan laajuisilla rautateiden rahtireiteillä. Samantapainen ajatus on jo ilmaistu komission ehdotuksen 2 artiklan 2 kohdassa. On järkevää, että nämä yhteisen liikennepolitiikan kaksi näkökohtaa mainitaan tarkemmin 6 artiklassa. Minun on kuitenkin korostettava, että etusija edellyttää aina , että hanke lisää yhdistettyjen kuljetusten kilpailukykyä innovaatioiden avulla. Näin ollen väylähankkeen, joka ei täytä tätä kriteeriä, ei tulisi saada etusijaa verrattuna toiseen, yhtä hyvään hankkeeseen, joka ei sattumalta sijaitse kummassakaan edellä mainitussa verkossa. Jos hankkeet ovat yhtä hyviä, etusija tulisi kuitenkin antaa Euroopan laajuisille verkoille tai Euroopan laajuisia rautateiden rahtireittien väyliä koskeville ehdotuksille.
Voin myös hyväksyä tarkistuksen 7. Sillä on synergiavaikutuksia PHARE-ohjelman kanssa, minkä ansiosta se vastaa täydellisesti komission pyrkimyksiä luoda yksinkertainen ja avoin ohjelma, mikä tekee yhdistetyt kuljetukset kilpailukykyisemmiksi. Meidän olisi luonnollisesti varmistettava, että PACT- ja PHARE-ohjelmia johdetaan yhdenmukaisesti. Kuljetusmuotojen välillä ei tulisi harjoittaa syrjintää. Tässä hengessä hyväksyn tarkistuksen 3, jossa ehdotetaan rahoitustuen antamista sisävesiliikenneinfrastruktuuriin pääsystä aiheutuneisiin kustannuksiin. Olen myös iloinen voidessani hyväksyä tarkistuksen 2 ensimmäisessä osassa ehdotetun 4 artiklan parannetun sanamuodon.
Kuten mainitsin, komissio ei voi hyväksyä muutamia tarkistuksia. Tarkistuksissa 1, 6 ja 9 ehdotetaan uusia valintakriteerejä, jotka eivät liity innovaatioon ja kilpailukykyyn, joihin tämä ehdotus perustuu. Ymmärrän ehdotettujen ylimääräisten valintakriteerien perusteet, jotka liittyvät alueellisiin etusijoihin, preferensseihin, sekä tiettyjen kuljetusmuotoyhdistelmien ja tutkimuksen ja kehityksen hyödyntämisen perusteet. Minun on kuitenkin sanottava, että ne toisivat mukanaan melko epämääräisiä poliittisia näkemyksiä ankaraan valintaprosessiin, joka perustuu todistettaviin taloudellisiin ja teknisiin tekijöihin. Tämä olisi ristiriidassa komission tämän ehdotuksen avoimuutta koskevan päämäärän kanssa. Kun otetaan huomioon PACTin rajoitetut resurssit ja PACT-palveluja koskevien hakemusten jatkuva lisääntyminen, sekä hakijat että veronmaksajat on saatava vakuuttuneiksi oikeudenmukaisuudesta ja avoimuudesta.
Tarkistuksen 2 toisessa osassa pyritään lisäämään toimenpiteiden rahoitusosuutta ja vähentämään toteutettavuustutkimusten rahoitusosuutta, mikä voi aiheuttaa kilpailun vääristymistä markkinoilla. Meidän ei tulisi unohtaa, että toiminnallisten toimenpiteiden tuki hyödyttää vain tiettyjä yrityksiä eikä niiden kilpailijoita, ja mitä korkeampi tukitaso, sitä suuremman kilpailuedun tietyt yritykset saavat. Tämän vuoksi 50 %: n tuki näyttää komission mielestä vaaralliselta.
Vaikka ymmärrän erittäin hyvin mietinnön varovaisen lähestymistavan toteutettavuustutkimuksiin, mielestäni meidän tulisi antaa valituille tutkimuksille enintään 50 %: n tuki. Ensinnäkin tutkimuksilla ei ole suoraa vaikutusta markkinoihin, joten tuki ei johda kilpailun vääristymiseen. Toiseksi valintaprosessissa tulisi varmistaa, että vain sellaiset tutkimukset valitaan, joissa hakijat sitoutuvat konkreettisiin toimenpiteisiin, jos tutkimuksen tulokset osoittavat, että hanke voidaan toteuttaa. Jäsenten suurin huolenaihe toteutettavuustutkimusten osalta on, että ne jäävät kaappeihin pölyttymään. Yhdyn tähän huolenaiheeseen, mutta tässä tapauksessa PACTin valintaprosessi varmistaa, että näin ei tapahdu.
Tarkistus 5 aiheuttaisi oikeudellista epävarmuutta, ja se on vaikea yhteensovittaa rautatieyritysten toimilupia koskevan direktiivin 95/18 sanamuodon ja hengen kanssa. Tässä direktiivissä määrätään, että toimiluvat myönnetään kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun kaikki olennainen tieto on annettu. Tämä määräys varmistaa, että toimiluvan hakijoiden edut otetaan huomioon, erityisesti hakijoiden pyyntöjen nopea käsittely. PACTin ei tietenkään tarvitse olla anteliaampi tältä osin. En voi sen tähden hyväksyä tarkistusta 5.
Komitologiamenettelyä koskevaa tarkistusta eli tarkistusta 7, jossa ehdotetaan neuvoa-antavaa komiteaa, ei voida hyväksyä. Komission ehdottama kahdesta osapuolesta muodostuva komitea antaa jäsenvaltioille tarvittavat takuut prosessiin osallistumisesta. Haluan sen tähden pysyä komission alkuperäisessä komitologiaa koskevassa ehdotuksessa. Olen varma, että parlamentin tämäniltaiset vieraat ovat helpottuneita saatuaan vakuutukseni asiasta.
Tarkistus 8 on ristiriidassa yhteisön PACTia koskevien rahoitussuunnitelmien kanssa, ja yhteisöllä on luultavasti PHARE- ja TACIS-ohjelmissa erityiset keinot Itä-Euroopan maiden avustamiseksi. PACT keskittyy etupäässä Euroopan yhteisöön. Meidän ei tulisi laajentaa liikaa sen soveltamisalaa tekemällä siitä väline liittymisen edistämiseksi, vaikka tuemmekin tätä periaatetta. Meidän tulisi luultavasti palata tähän aiheeseen myöhemmässä vaiheessa. Tarkistusta 8 ei kuitenkaan voida nyt hyväksyä.
Stockmannin mietintö on selvä osoitus hänen pysyvästä ja autoritaarisesta sitoumuksestaan parantaa yhdistettyjä kuljetuksia. Otan tämän tyytyväisenä vastaan kuten myös parlamentin jatkuvan kannatuksen toimenpiteille, jotka parantavat yhdistettyjä kuljetuksia.
Kokeilutoimet ovat jo osoittautuneet hyviksi. Tämä uusi asetus varmistaa, että yhdistettyjä kuljetuksia kehitetään edelleen, mikä, kuten Wijsenbeek sanoi, on todella tarpeen. Yhdistetyt kuljetukset muodostavat vain 4 % Euroopan unionin rahtimarkkinoista. Monet jäsenet ovat korostaneet kehittyneiden nykyaikaisten palveluiden suuremman käytön tuomia etuja. Luotamme siihen, että PACTin jatkuva soveltaminen rohkaisee tulevaisuudessa käyttämään enemmän yhdistettyjä kuljetuksia.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Matkailu
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu viidestä suullisesta kysymyksestä komissiolle:
Bennasar Tous, Provan ja Sarlis Euroopan kansanpuolueen ryhmän puolesta: Matkailu (B4-0162/97 - O0042/97); -Wijsenbeek, Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän puolesta: Matkailu (B4-0167/97 - O-0049/97); -Azzolini, Pasty, Parodi, Danesin, Santini, Tajani, G. Collins, Donnay, Kaklamanis ja Girão Pereira Unioni Euroopan puolesta -ryhmän puolesta: Matkailu (B4-0171/97 - O-0077/97); -Novo Belenguer Euroopan radikaaliallianssin ryhmän puolesta: Matkailu (B4-0172/97 - O-0078/97); -Novo ja Theonas Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmän - Pohjoismaiden vihreän vasemmistoryhmän puolesta: Yhteisön toimet matkailun edistämiseksi (B4-0173/97 - O-0079/97).
Sarlis
Arvoisa puhemies, nopeutenne äänestyksissä on tunnettua, mutta ainakin kun kyseessä on komission ja mietinnön vaihtuminen, niin we request your indulgence.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, keskustelun kohteena on matkailu ja se on aihe, joka kiinnostaa kaikkia poliittisia puolueita. On olemassa lukuisia matkailuun liittyviä kysymyksiä, jotka tosiaan aiheuttavat valtavia kysymyksiä. Oli olemassa Euroopan parlamentin esitys, joka lähetettiin hallitusten väliseen konferenssiin ja komissioon, jotta sopimukseen sisällytettäisiin kohta, jonka perusteella matkailua pidetään talouden haarana, että siitä säädetään pääasiassa sopimuksen 130 artiklassa ja että tällä tavalla voitaisiin edistää eräitä lainsäädännöllisiä ratkaisuja monissa erilaisissa matkailuun liittyvissä kysymyksissä, joiden joukossa on myös eri ohjelmia, kuten PHILOXENIA ja monia muita, jotka edelsivät PHILOXENIA-ohjelmaa.
Tällä välin meidän suureksi yllätykseksemme - ja sanon tämän, koska kaikki parlamentin poliittiset ryhmät olivat yllättyneitä - komissio ei edistänyt Euroopan parlamentin esitystä sisällyttää erityismääräys matkailusta sopimuksiin, jossa se saisi erillisen laillisen perustan ja erillisen luvun. Ei myöskään puheenjohtajamaa Hollanti, jolla silläkin oli tiedossaan Euroopan parlamentin esitykset tästä asiasta, ole tehnyt mitään tai ole ehdottanut, että sopimukseen sisällytetään matkailu, joka on tärkeä haara Euroopan taloutta. Tällä alalla työskentelee yli 10 miljoonaa eurooppalaista kansalaista ja ala auttaa myös 15 jäsenvaltion taloutta. Mutta: hiljaisuus. Hiljaisuus komission taholta. Tämä ei kuitenkaan liity henkilökohtaisesti komission jäseneen, herra Papoutsisiin, vaan komissio kokonaisuudessa, kollegiona, ei ole käytännössä edistänyt matkailun sisällyttämistä Euroopan konferenssiin. Tiedätte, että matkailu on asia, joka ei ole sellaista, kuin jos puhuisimme yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta. Me kaikki elämme siinä, ja koska meillä on määräyksiä teollisuudesta, meillä pitäisi myös olla määräyksiä matkailusta.
Voisinko siis - muutkin kollegat puhuvat tästä asiasta - saada komission jäsenen reaktiot asiasta, ainakin mitä tulee komission kantaan. Mitä komissio aikoo tehdä, vaikka viimeisellä hetkelläkin, että matkailukysymys otetaan uudestaan esille tai pannaan neuvoteltavissa olevien asioiden pöydälle.

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, olemme vaatineet matkailun ottamista perussopimukseen. Olen iloinen, että voin puhua nyt Papoutsisille hänen esiintyessään matkailusta vastaavan komission jäsenen ominaisuudessa eikä liikenteestä vastaavan sijaisena, mutta molemmat alat ovat kylläkin tiukasti sidoksissa toisiinsa. Siitä syystä olemmekin sanoneet, että ehkä olisi hyödyllistä erottaa asiat toisistaan ja antaa matkailulle oma luku perussopimukseen. Valtion päämiehet ja hallitusjohtajat eivät näytä haluavan sitä. Ehkä Papoutsis haluaa kohta selvittää lyhyesti asiaa. Se olisi välttämätöntä. Tarvitaan erillistä lukua, koska me emme muuten voi monissa tapauksissa toteuttaa unionin valtuuksia, joista juuri tällä alueella kiistellään oikeutuksetta. Ja siksi, emme puutu tässä erityiseen ohjelmaan PHILOXENIAan, olemme tukeneet tätä parlamenttina suuressa määrin ja suurien linjojen mukaisesti ja olemme luonnollisesti tyytyväisiä siihen, että matkailu on saanut komissiossa uudenlaisen aseman ja että siellä kehitetään uutta energiaa, jotta yhteisön matkailua käsittelevä ohjelma saisi enemmän body a.
Olemme nähneet, että viime vuosina matkailuun on käytetty, etten sanoisi, naurettavan pieni summa ja sitä on korotettu huomattavasti tulevan viisivuotiskauden ohjelmaa varten. Vuodesta 1993 vuoteen 1995 summa oli 20, 5 miljoonaa ecua ja nyt se on 70, 3. Siksi on tärkeää, että pääosasto XXIII on hyvissä käsissä ja että se saa aikaiseksi hyvän ohjelman. Mutta mielestäni on tärkeintä, että komission jäsen tekee meille selväksi, että Euroopan matkailu esitetään etenkin ulkomaailmalle yksikkönä samanarvoisine normeineen, samanarvoisine tunnustuksineen ja samanarvoisine standardeineen. Ja siksi on välttämätöntä, että se otetaan myös perussopimukseen.

Santini
Arvoisa puhemies, aina kun puhutaan matkailusta, tuntuu siltä kuin kyseessä olisi jokin satunnainen aihe, josta puhutaan tilaisuuden tullen - itse asiassa tässä parlamentissa olemme puhuneet siitä harvoin - tai joka on optional : siitä voidaan puhua mutta se voidaan myös jättää huomiotta. Kollegani ovat kuitenkin korostaneet matkailun suurta merkitystä hyvinvointia ja bruttokansantuotetta lisäävänä teollisuudenalana, mutta se luo ennen kaikkea työllisyyttä. Yhdeksän ja puoli miljoonaa alalla työskentelevää ihmistä - luku perustuu vuoden 1992 tilastoihin ja kaipaa todennäköisesti päivitystä - muodostavat upean työllisyyssaran juuri siksi, että sillä työskentelevät ihmiset asuvat usein epäsuotuisilla alueilla.
Matkailusta puhuttaessa riskinä on joutuminen vakavan väärinkäsityksen valtaan. Ajatellaan Pariisia, Roomaa, Amsterdamia, eli suurkaupunkien matkailua, matkailua jota ei tarvitse edistää ja joka ei kaipaa huomiota eikä tukia. Se on automaattista, vain tietyillä alueilla esiintyvää matkailua, joka ei tarvitse lisäinvestointeja. Se mikä sen sijaan tarvitsee konkreettista tukea komissiolta ja Euroopan parlamentilta, on lama-alueiden syrjäseutumatkailu. Sen suhteen törmäämme toiseen väärinkäsitykseen, josta olisi päästävä: kuuluisaan toissijaisuuteen. Mitä merkitsisi se, että syrjäseutujen matkailun järjestäminen ja ehkä rahoittaminekin jätettäisiin niiden omaksi tehtäväksi ja rasitteeksi? Ne eivät selviytyisi siitä mitenkään! Juuri sinne on suunnattava yhteisön toimet ja sitä varten on laadittava vakava ohjelma, jossa ei ole vain hyviä ideoita vaan myös huomattava rahoitus, jolla voidaan vauhdittaa matkailua juuri niillä alueilla, joilla se tarvitsee tukea.
Nyt löytyy johdonmukaisuutta myös niistä virtuaalisista ja oratorisista kannanotoista, joita on tähän mennessä esitetty ja niistä viisi tai kuusi vuotta sitten laadituista matkailualan toimista, joita syvennettiin vasta viime vuonna, jotka ovat edelleen luonteeltaan kokeiluja - kuten sanoin - siitä, mitä vastaisuudessa olisi tapahduttava.
Lopulta kävi niin, että matkailulle keksittiin ohjelma, jonka nimi on toiveita herättävä: PHILOXENIA. Olimme vähän kaikki sen harhaluulon vallassa, että tämän nimen myötä pääsisimme vihdoin ideoihin ja rahoitukseen, jotka antaisivat uskottavuutta ja sisältöä Euroopan matkailupolitiikalle. Marraskuussa tuli kylmä suihku: neuvoston " ei" joka oli melko jäätävä " ei" myös siitä syystä, että se perustui vähemmän uskottaville syille ja johtui siitä, että vain kolme maata vastusti muita, jotka pitivät tarpeellisena matkailualan toimia.
Onneksi saamme ikkunasta valoksemme tämän ohjelman sen kaikkine mahdollisuuksineen; se on vasta ehdotus mutta vaikuttaa siltä, että siihen sisältyy, myös konkreettisia rahoitushankkeita. Pyydän näin ollen komissaaria ottamaan uudelleen käsittelyynsä vanhat ehdotukset kulttuurimatkailusta, sosiaalisesta matkailusta ja heikoimpien matkailusta ja antamaan niille lopultakin riittävästi uskottavuutta ja toteuttamiskelpoisuutta uusilla ideoilla erityisesti rahoituksen suhteen.

Novo Belenguer
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, en haluaisi toistaa samaa asiaa, mutta puhumme mielestäni merkittävästä alasta; alasta, jolla - kuten kaikki tiedämme - saavutamme suuria tuloksia ainoastaan silloin, jos todellakin teemme paljon työtä.
Puhumme alasta, joka työllistää suoraan yli yhdeksän miljoonaa henkilöä, jonka osuus kansantuotteesta on keskimäärin viisi prosenttia ja joka kattaa kolmanneksen Euroopan unionin palvelujen viennistä. Se on ala, joka myös - mielestäni tämä on merkittävä piirre - auttaa enemmän tai vähemmän epäsuotuisia alueita saavuttamaan sellaista, jonka puolesta me kaikki täällä parlamentissa ja eurooppalaisissa toimielimissä taistelemme: sosiaalista yhteenkuuluvuutta.
On tosiaankin viitattu PHILOXENIA-ohjelmaan, joka viime vuonna lähes hyväksyttiin, muttei lopulta kuitenkaan hyväksytty. Olemme vakuuttuneita siitä, että matkailu on merkittävää työllisyydelle ja taloudelle, ja mietimme miksi ja miten komission pyrkii valmistamaan tai neuvomaan tai painostamaan neuvostoa, jotta tämä ohjelma voitaisiin ensi vuonna hyväksyä. Siinä tapauksessa, että niin ei tapahtuisi, mistä tälle Euroopan unionissa erittäin merkittävälle ja tärkeälle alalle suunnatuista taloudellisista nimikkeistä olemme puhumassa.

Novo
Arvoisa puhemies ja hyvät jäsenet, PHILOXENIA-ohjelmaa, joka sisältää kokonaisuuden toimenpiteitä matkailun hyväksi ja jota olennaisesti olemme kannattaneet, ei ole ikävä kyllä pantu käytäntöön niin kuin olisi ollut hyödyllistä ja toivottavaa.
Tämän vuoksi ymmärrämme, että Euroopan parlamentin täytyy omaksua poliittinen kanta, joka vahvistaa tarvetta ottaa käyttöön toimia, jotka edistävät alaa, joka luo paljon työpaikkoja ja jolla on tärkeä merkitys uusien työpaikkojen luomisessa ja joka on hyvin tärkeä joidenkin syrjittyjen alueiden kehityksessä, joten matkailu edesauttaa taloudellista ja yhteiskunnallista yhteenkuuluvuutta Euroopan unionissa.
Tämä parlamentin kanta olisi puolusteltavissa myös koska toiminnan matkailun hyväksi täytyy myös suojella sekä ympäristöä että kulttuurillista ja arkkitehtonista omaisuutta, ja sen täytyy edistää ammatillista koulutusta ja luoda työpaikkoja ja vaatia täten sijoituskeinojen ylläpitoa nykyisessä ja tulevassa rakennepolitiikassa.
Tällä tavalla meidän mielestämme ei vaikuta välttämättömältä eikä myöskään tarpeelliselta tukea yhteistä matkailupolitiikkaa, joka mahdollisesti luo yhteensovittamatonta keskittämistä erilaisissa kansallisissa erityisominaisuuksissa ja joka edistää matkailua implisiittisyyden puutteellisilla tasoilla ja osallistumisen tasolla. Sen vuoksi emme kannata yhteistä päätöslauselmaesitystä, joka täytynee hyväksyä tämän keskustelun päättämiseksi.
On tärkeätä, mutta tuntuu unohtuneen tästä päätöslauselmaehdotuksesta, että saavutamme mahdollisimman laajan yksimielisyyden, jotta voimme painostaa käytännön toimeenpanon toimia, jotka on jo kauan sitten hyväksytty, niitä, jotka Euroopan parlamentti hyväksyi jo, mutta joita pidetään enimmäkseen jäädytettyinä. Ei ole mahdollista siis ymmärtää, miksi tehokkuudeltaan epävarmat ja epäilyttävästi perustellut ehdotukset hyväksytään, kun olisi keskeistä ja välttämätöntä pakottaa vain ja ainoastaan jo suunnitellun ja niin välttämättömän asian konkretisoimista Euroopan unionin matkailun kannalta.

Papoutsis
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan komissio jakaa parlamentin jäsenten mielipiteet matkailun sosiaalisesta ja taloudellisesta merkityksestä, ja erityisesti niistä mahdollisuuksista, joita matkailu tarjoaa työllisyyden lisäämiseen Euroopassa. Tämä lähestymistapamme näkyy myös yleisestä päämäärästä komission esityksessä ensimmäisestä monivuotisesta ohjelmasta matkailua varten, PHILOXENIAohjelmasta.
Kuten myös Euroopan parlamentti on huomauttanut, matkailulla on erityinen merkitys uusien työpaikkojen luomisessa ja se myötävaikuttaa työllisyyteen erityisesti yhteiskunnan herkillä alueilla, kuten naisten ja nuorten parissa. Se vaikuttaa myös, ja sanoisin jopa ratkaisevasti, taloudellisen ja sosiaalisen koheesion vahvistamiseen, samoin kuin syrjäisten seutujen ja saarien kehitykseen. PHILOXENIA-ohjelma oli tavoitteiltaan kunnianhimoinen ohjelma ja hyvin merkittävä oikeudellisen perustan luomisessa, jonka avulla pitäisi eurooppalaisella tasolla kehittää politiikkoja, jotka voisivat vahvistaa kansallisia politiikkoja. Emme missään tapauksessa ole halunneet peittää kansallista toimivaltaa emmekä missään tapauksessa ole halunneet loukata toissijaisuusperiaatetta. Pikemminkin päinvastoin, ohjelman esittämisen ensimmäisistä hetkistä lähtien ja täällä parlamentin edessä ja jokaisessa tilanteessa neuvoston edessä, olen selvittänyt, että komission aikomus oli toissijaisuusperiaatteen täydellinen kunnioittaminen.
Ohjelman keskeinen linja siis on se, että yhteisön toimenpiteiden pitää parantaa eurooppalaisen matkailun laatua ja kilpailukykyä. Niiden pitää myös tähdätä matkailijan tarpeiden tyydyttämiseen, luonnon- ja kulttuurivarojen oikeaan käyttöön, kuten myös matkailun perusrakenteisiin, myötävaikuttamalla tällä tavalla matkailun tasapainoon ja kestävään kehitykseen. Komissio siis uskoo, että nämä ohjelman perustavoitteet muodostavat tasapainoiset puitteet ja selkeän kurssin.
Kuten minulla oli tilaisuus korostaa keskustelussamme parlamentissa ja täysistunnossa sekä liikenne- ja matkailuvaliokunnassa, kun meillä oli tilaisuus keskustella herra Sarlisin lausunnosta, tämä ohjelma oli lopputulosta erittäin hankalista keskusteluista Euroopan komission sisällä yleisten osastojen ja Euroopan komission " kollegion" välillä. Näin oli, koska on olemassa erilaisia näkökantoja siitä lähestymistavasta, mitä meidän tulisi noudattaa eurooppalaisella tasolla tällä kriittisellä sektorilla.
Tänään ongelmana on vaikeus laatia neuvoston puitteissa sopimus ko. ohjelmasta. Komissio katsoo, että eräiden piirien ehdottama uudistetun esityksen jättäminen ei luo suurempaa todennäköisyyttä sille, että esitys hyväksytään neuvostossa. Päinvastoin, meidän mielestämme se aiheuttaa lisäesteitä ja viivästyttää edelleen päätöksen tekemistä. En jätä sanomatta teille, että tietyt jäsenvaltiot haluavat vähentää jo olemassa olevia juuri mainitsemani ohjelman tavoitteita.
Viivästymisen todellinen syy on se, että yhdessä jäsenvaltiossa vallitsee pelko ja levottomuus siitä, että toissijaisuusperiaatetta loukataan. Mitä enemmän keskustelee sellaisten jäsenvaltioiden kanssa, jotka ovat esittäneet tiettyjä varauksia, sitä enemmän tulee vakuuttuneeksi siitä, että näiden kysymysten käsittelyssä on paljon väärinkäsityksiä. Näyttää siltä, että tähän ohjelmaan perehtymiseen ei ole käytetty riittävästi aikaa eikä ole käytetty riittävästi aikaa tämän ohjelman todellisten linjojen ja tavoitteiden selvittämiseen suhteessa niihin, jotka ovat tilaisuudessa tehdä todellisia päätöksiä.
Tässä tilanteessa, arvoisa puheenjohtaja, haluaisin suunnata toivomuksen parlamentin jäsenille, että hekin ryhtyisivät omilla alueillaan, omissa valtioissaan, omassa vastuualueessaan tekemään aloitteita selvittääkseen paikallisille ja alueellisille viranomaisille, mikä tarkkaan ottaen on tämän ohjelman tavoite, mitkä ovat sen mahdollisuudet, mikä on sen ulottuvuus ja selittämään myös, että se ei tule loukkaamaan toissijaisuusperiaatetta. Juuri viime viikolla minulla oli tilaisuus keskustella puheenjohtajamaa Hollannin ministerineuvoston puheenjohtajan kanssa, joka hoitaa matkailuasioita, minulla oli tilaisuus laajalti keskustella tämän suunnitelman yksityiskohdista, vaihtoehtoisista esityksistä ja lähestymistavoista, jotka neuvosto voisi hyväksyä, ja sain sellaisen vaikutelman, että vielä viime hetkelläkään kaikki tahot eivätkä kaikki jäsenvaltiot eivätkä kaikki edustajat COREPERin puitteissa ole ymmärtäneet tiettyjä olennaisia tarkistuksia, joita parlamentti on tehnyt ja jotka Euroopan komissio on pannut merkille. Ne ovat esityksiä, jotka kaikki jäsenvaltiot voisivat hyväksyä. Tästä syystä toistan pyynnön parlamentille, että se myötävaikuttaisi siihen suuntaan, että nostamme poliittista keskustelua, lähestymme poliittisella tasolla kaikkia niitä ministereitä, joiden vastuualueessa on hyväksyä jäsenvaltioissa tämä esitys, jotta löytäisimme ratkaisun lähitulevaisuudessa.
Tähän mennessä olemme rohkaisseet kaikkia puheenjohtajamaita, siis jokaista kuusi kuukautista puheenjohtajuutta, siinä tapauksessa että ne ovat tehneet todellisia aloitteita kehottamaan keskusteluun COREPERissa ja jatkossa antamaan COREPERille tehtäväksi edistää toimintaa ja keskustelua tästä ohjelmasta. Olemme käyttäneet jokaisen saamamme tilaisuuden hyväksemme viime aikoina selittääksemme kantaamme jäsenvaltioissa, kaikissa sosiaalisissa ja poliittisissa tilaisuuksissa, sekä myös teollisuuden tai paikallisten ja alueellisten viranomaisten järjestämissä suurissa keskusteluissa. Olemme kuluttaneet loppuun Euroopan komission mahdollisuudet osallistua ja olemme kuluttaneet loppuun kaikki käytössämme olevat perustelut. Monet teistä, jotka näen tässä salissa tänään, ovat auttaneet tässä, ja vielä kerran haluan kiittää teitä siitä avusta, jota olette tarjonneet. Valitettavasti vielä nytkin ohjelma pysyy neuvostossa ilman että pystymme tekemään siitä päätöstä. Toivomme, että Luxemburgin puheenjohtajuuden aikana asia saadaan ratkaistuksi, koska asianomaiset ovat jo tiedustelleet komissiolta panosta mahdollisuudesta järjestää suuri konferenssi Luxemburgin puheenjohtajuuden puitteissa, jossa yhdistetään matkailu ja uusien työpaikkojen luominen. Uskon, että tämä on erittäin merkittävä kysymys, ja uskon, että työskentelemme tähän suuntaan teidän avullanne ja uskon, että saavutamme tuloksia seuraavien kuukausien aikana.
Nyt toimintojen yhteensovittamisesta Euroopan komissiossa. Kuten tiedätte, myös parlamentti monissa omissa päätöksissään, mutta myös tutkimusneuvosto ovat esittäneet pääosasto XXIII: lle sellaisten toimintojen koordinoimista, joihin ryhdytään Euroopan komission puitteissa edellyttäen että budjettia käytetään oikein, tavoitteita, suosituimmuuksia ja yksiselitteistä politiikkaa matkailun sektorilla. Tämän teemme ja toteutamme viimeisessä vaiheessa. Jo nyt uusi pääosaston XXIII pääjohtaja on ryhtynyt tekemään aloitteita, jo nyt on viimeisten kuukausien aikana toteutettu kuusi koordinaatiokokousta, joihin ovat osallistuneet asioista vastaavat matkailuun liittyvien politiikkojen johtajat, ja yritämme koordinoida myös kaikkia muita politiikkoja, silloin kun toimenpiteet liittyvät matkailuun, varsinkin aloitteissa, joihin ryhtyvät rakennerahastot yleisimmissä työllisyyteen, koulutukseen ja yrityksiin liittyvissä toiminnoissa, kuten myös sisämarkkinoihin liittyvissä toimissa. Tämä virastojen välinen matkailuasioihin keskittyvä ryhmä kokoontuu säännöllisin väliajoin, kun keskustelemme suosituimmuuksista vuotta 1997 varten teollisuuden ja jäsenvaltioiden edustajien kanssa.
Uskon, kuten tekin, että matkailuun liittyvien yhteisöllisten toimenpiteiden tuloksellinen koordinoiminen on todella välttämätöntä. Siksi meidän perustavoitteemme PHILOXENIA-ohjelmassa oli se, että olisi olemassa koheesioja täydentäviä toimenpiteitä eri ohjelman toimintojen ja muiden yhteisön matkailua palvelevien ohjelmien ja aloitteiden välillä. Institutionaalisten näkökohtien suhteen Euroopan parlamentin selkeä tuki on erityisen merkittävää matkailuun liittyvien erityismääräysten saamiseksi uuteen sopimukseen.
Kuten neuvoston kertomuksessa 3. huhtikuuta 1996 mainitaan, Euroopan komissio muistuttaa, että se ei aja takaa uutta valtaa matkailun alalla, kuten ei millään muullakaan alalla ja katsoo, että sen velvollisuutena hallitusten välisessä konferenssissa on lausua mielipiteensä tästä kysymyksestä. Haluan, että tässä kohdin tämä tulee aivan selväksi, koska herra Sarlis hyväntahtoisesti esitti juuri tämän kysymyksen. Euroopan komissio oli velvollinen Maastrichtin sopimuksen ensimmäisen luvun ensimmäisen kappaleen perusteella esittämään hallitusten välistä konferenssia koskevien keskustelujen aluksi kertomuksen, jos ja millä tavalla kolme politiikkaa - matkailu, energia ja kansalaisten suojeleminen - jotka jäivät Maastrichtin sopimuksen ulkopuolelle, saadaan keskustelun alaisiksi hallitusten välisessä konferenssissa, kun keskustellaan sopimuksen uudistamisesta. Euroopan komissio tekikin tämän. Siinä vaiheessa komissio ei halunnut, eikä se halua nytkään - ja se tekee käsittääkseni viisaasti - etsiä uusia vastuita itselleen. Se yritti kuitenkin selvittää omassa kertomuksessaan, että on välttämätöntä ryhtyä toimenpiteisiin, luoda oikeudellinen perusta, joka voisi kattaa matkailusektorin, koska matkailu on itse asiassa suurin teollisuus Euroopan tasolla ja se tarjoaa merkittävän määrän uusia työpaikkoja.
Euroopan komissio viittaa siis kertomukseensa, että eräiden oikeudellisten puitteiden puuttuminen ei estä yhteisöä ryhtymään toteuttamaan tiettyjä toimenpiteitä matkailun hyväksi. Omaksutut toimenpiteet tukeutuivat kuitenkin joko muiden politiikkojen määräyksiin tai sopimuksen 235 artiklaan. Samalla kuitenkin vakuutimme, ja komissio vakuuttaa kertomuksessaan, johon viittaan, että turvautuminen sopimuksen 235 artiklaan saattaa aiheuttaa sen, että hyväksyminen tulee yhä vaikeammaksi tai mahdottomaksi laajentuneessa yhteisössä, jonka sisällä vallitsee yksimielisyyden periaate päätöksenteossa. Mitä muuta meidän pitäisi selvästi sanoa tässä vaiheessa pyrkiessämme juuri tällä epäsuoralla tavalla edistämään matkailupolitiikan kattavan erityisluvun sisällyttämistä sopimukseen? Emme ole milloinkaan esittäneet yhteistä maatalouspolitiikkaa vastaavaa matkailupolitiikkaa. Ensi hetkestä alkaen katsoimme ja teimme selväksi, että toissijaisuusperiaatetta on kunnioitettava. On kuitenkin ryhdyttävä tiettyihin toimenpiteisiin eurooppalaisella tasolla, jotka ovat yleisesti hyödyksi eurooppalaiselle matkailulle.
Euroopan komissio myös korostaa kertomuksessaan tätä matkailun merkitystä ja toteaa, että yhteisön toimenpiteiden jatkuminen ja koheesio tällä sektorilla helpottuu, jos sopimukseen sisältyy selkeitä määräyksiä. Määräyksiä, joiden meidän mielestämme tulee varmistaa yhtenäisempi ja koordinoidumpi lähestymistapa, ja varmistaa myös suurempi avoimuus ja tuloksellisuus toiminnoissa matkailun hyväksi.
Mitä me voimme tehdä nyt viime hetkellä? Jatkamme painostusta, mikäli järjestetään keskustelu, kunnes suuret, vielä avoimet ongelmat ratkaistaan, ja niin kauan kuin on vielä olemassa jonkinlaista liikkumavaraa uusissa politiikoissa. Uskon kuitenkin, että tämä on hyvin vaikeaa nykyisten toimintojen perusteella, ja tämä siksi, että ainoastaan yksi jäsenvaltio teki virallisesti selkeän esityksen Euroopan yhteisössä, eivätkä muut jäsenvaltiot halua samalla tehdä lisäaloitteita järjestää keskustelu tehdyistä esityksistä.
Lopuksi haluan, arvoisa puhemies kiittää herra Wijsenbeekia hänen hyvästä puheestaan ja vakuutan hänelle, että pääosasto XXIII tekee nyt parhaansa voittaakseen takaisin sen ajan, jonka se aikaisemmin menetti ja onnistuakseen paremmalla tavalla yhteisön, tosin niukkojen, käytössä olevien varojen hyödyntämisessä. Tämän teemme teidän avullanne ja merkitsemällä 4 miljoonaa ecua vuoden 1997 budjettiin. Riippumatta siitä, hyväksytäänkö PHILOXENIA-ohjelma vai ei, pääosasto XXIII pyrkii hyödyntämään nämä varat Euroopan matkailun hyväksi yleensä edistämällä tiettyjä toimintoja, jotka myötävaikuttavat työllisyyteen, tiedotukseen, lähestymistapaan, tietoyhteisöön ja mahdollisesti tilastoihin.

Harrison
Arvoisa puhemies, olen erittäin iloinen siitä, että komissaari Kinnock on menossa turistina Lothiansiin. Olen vielä iloisempi siitä, että matkailusta vastaava komissaari Papoutsis on tulossa vaalipiiriini Cheshireen ja Wirraliin, ja voin vakuuttaa komissaarille, että otan esille PHILOXENIA-ohjelmaa koskevan kysymyksen työväenpuolueen uuden matkailuministerin Tom Clarken kanssa.
Aina kun puhumme neuvostolle tai jäsenvaltioille matkailusta, näyttää siltä, että ne menevät kaikki lomalle. Matkailun mainitseminen saa ne jättämään aivonsa kärventymään rannalle. Kun puhumme Euroopan suurimmasta teollisuudenalasta, päätöksentekijät muuttuvat päättämättömiksi. He kaivautuvat syvemmälle kansituoliinsa ja ottavat aurinkoa tyytyväisinä uskoen, että Euroopan menestynein teollisuudenala ei tarvitse apua eikä ymmärrystä. Toivottomin näistä auringonpalvojista on ollut puheenjohtajamaa Alankomaat. Se ei edes vaivautunut kutsumaan koolle matkailuneuvostoa. Se on ollut suuri pettymys.
Haluaisin kuitenkin käsitellä neljää aluetta, jotka aiheuttavat huolia. Useimmat niistä on mainittu tämänpäiväisessä päätöslauselmassa. Ensinnäkin Amsterdamissa ensi viikolla pidettävä HVK. On silkkaa hulluutta, että matkailua, Maastrichtin sopimuksessa keskeneräiseksi jäänyttä työtä, ei sisällytetä tarkistettuun sopimukseen omana osastona. Se jarruttaa erityisesti matkailuelinkeinoa, jota harjoittavat etenkin pienet ja keskisuuret yritykset. Mikä tahansa muu teollisuudenala - laivanrakennus, autoteollisuus, kemianteollisuus - saa komission, neuvoston ja jäsenvaltioiden huomion. Matkailu on kuitenkin hylätty. Sille on annettava erityinen osasto ja kunnollinen oikeudellinen perusta.
Toiseksi PHILOXENIA-ohjelma. On aivan järjetöntä, että tietyt jäsenvaltiot viivyttävät vaatimatonta monivuotista matkailuohjelmaa. Kaikista teollisuudenaloista juuri matkailu toimii hyvin ja se on riippuvainen yhtenäismarkkinoista. Toisin sanoen matkailun sijoittaminen EU: n yhteyteen tuo mukanaan lisäarvoa. Tämä ei ole toissijaisuusperiaatteen vastaista ja olisi tyhmää olettaa näin.
Kolmanneksi matkailu ja euro. Jos neuvosto ja jäsenvaltiot vain heräisivät - ja komissio on erityisesti ollut hidas asiassa - ne huomaisivat, että matkailu on paras teollisuudenala ja toimintamuoto valaisemaan yhteisvaluutan etuja tavalliselle kansalaiselle. Turistina kuluttaja menettää 2 % lomanviettorahoistaan joka kerta, kun hän lomailee Euroopassa. Myös rikkailta amerikkalaisilta kuluu tähän jokunen taala, jos säilytämme kansalliset valuutat. Matkailuelinkeinon parissa työskentelevät tietävät erittäin hyvin muuttuvien valuuttakurssien mukanaan tuomat pettymykset. Kaksi kolmasosaa Yhdistyneen kuningaskunnan turisteista tulee EU: sta, mutta punnan arvon nouseminen 19 % suhteessa frangiin ja Saksan markkaan viimeisen 12 kuukauden aikana karkottaa turisteja.
Lopulta, arvoisa puhemies, sallikaa minun sanoa jotain hyvin ilmeistä, josta neuvosto ei kuitenkaan näytä olevan tietoinen. Matkailuala on huomattava työllistäjä. Kulutamme tunteja Euroopan vallanpitäjien käytävillä puhuen työttömyydestä, mutta miksi me emme ota huomioon matkailualaa työllistäjänä? Emme saa enää suhtautua matkailuasioihin kuin lomaan; on aika palata kotiin, työhön.

Provan
Arvoisa puhemies, kenenkään ei tarvitse sanoa komissaarille, että me parlamentissa kuuntelemme häntä yhtä tarkasti kuin hän kuuntelee meitä. On tärkeää, että meillä on tämä synergiavaikutus, sillä ilmeisesti ministerineuvosto estää asian etenemisen. Parlamentin kanta matkailuun on ollut selvä jo muutaman vuoden ajan, ja turhaudumme valitettavasti yhä enemmän, sillä monet neuvoston jäsenet eivät ole valmiita keskustelemaan parlamentin komissaarille tekemistä ehdotuksista Harrisonin juuri äsken mainitseman työttömyyden parantamiseksi.
Me olemme oikeassa, kun tunnistamme mahdollisuudet ja neuvoston ongelmat. Matkailualalla toissijaisuus on erittäin tärkeää eikä kukaan täällä vastusta sitä. Meidän on etsittävä edelleen tietä labyrintin läpi. On merkillistä, että neuvosto ei hyväksy PHILOXENIA-ohjelmaa, vaikka olemme sopineet neuvoston kanssa budjetissa tarvittavasta summasta ohjelman edistämiseksi. Miten neuvosto voi tehdä tällaisia päätöksiä budjetin tai politiikan kannalta? Nämä kaksi eivät ole yhteensopivia.
Tärkein kysymys, jonka komissaari on oikein tunnistanut ja joka on tämän kysymyksen tärkein kohta, on, mitä meidän tulisi tehdä, jotta matkailu tunnustetaan perustamissopimuksessa. Meillä on oltava riippumaton ja eriytynyt yhteinen politiikka, jolla on kunnollinen oikeudellinen perusta, toisin sanoen erillinen luku tarkistetussa perustamissopimuksessa. Komissaarin on edistettävä tätä päämäärää. Tiedämme, että hänellä voi olla ongelmia komissiossa. Tämä on myös osa ongelmaa ja haluamme parantaa hänen mahdollisuuksiaan. Otamme kiitollisena vastaan neuvoja hänen auttamisekseen, sillä komissiolla on selvästikin erittäin tärkeä tehtävä auttaa jäsenvaltioita perustamissopimuksen tarkistuksessa ja tarvittavien päämäärien saavuttamisessa.
Palatkaamme takaisin pääaiheeseen, johon komissaari viittasi huomautuksessaan, yhteiseen toimintaan komissiossa: me kaikki haluamme lisätä koordinaatiota ja, jollei tämä onnistu, matkailualalla ei edetä koskaan. Komissaari sanoi, että hänen uudella pääjohtajallaan on ollut jo kuusi kokousta, mutta katsotaan, mitä toimenpiteitä näistä kokouksista seuraa, eli kuten sanonta kuuluu, " mikä on homman nimi" ja jatketaan siitä. Jäämme odottamaan komissaarin vastausta.

Aparicio Sánchez
Arvoisa puhemies, olen - joidenkin kollegioideni ohella - yksi niistä, jotka ovat vakuuttuneita siitä, että matkailun asiassa komissio pyrkii parlamentin kanssa samaan suuntaan. Luulen, että pyrimme samaan suuntaan ja että ne ongelmat, joista huolestuneina valitetaan löytyvät neuvostossa. Minulla ei ole siitä pienintäkään epäilystä, varsinkaan sen jälkeen kun Papoutsis, jolla on päävastuu matkailupolitiikasta, on vakaasti ja voimallisesti komission piirissä osoittanut matkailun omaaman merkityksen.
Hyvä, luulen - ja haluaisin tietää, onko totta se, mistä olen saanut vihiä - että PHILOXENIA-ohjelman ongelmat on liiallisesti liitetty neuvoston nykyiseen puheenjohtajuuteen, samoin kuin se, että ministerineuvostoa ei kutsuta koolle. Merkitseekö tuo toistuva toiveitten paneminen seuraavaan puheenjohtajakauteen sitä, että ongelmat johtuvat tällä hetkellä Euroopan unionin puheenjohtajana toimivasta valtiosta.
Minun mielestäni joka tapauksessa vaikuttaa hyvältä se Papoutsisin pyyntö, että me selittäisimme maanmiehillemme, yksityisille yrityksillemme ja julkishallinnollemme, että ei ole kyse kansallisten politiikkojen korvaamisesta, vaan niiden täydentämisestä. Että selittäisimme, kuinka hyvä yhteisön tukikanavien avaaminen loppujen lopuksi olisi. On uskomatotta, että sellaiseen yhteisön politiikkaan ei panosteta, joka toiminnan ja voimavarojen avulla nostaisi eurooppalaisen matkailun yleistä kilpailukykyä suhteessa muuhun tarjontaan, kun otetaan huomioon matkailun vaikutukset työllisyyteen, yhteenkuuluvuuteen, ympäristöön, voimavarojen tuottamiseen, jne.
Lopuksi - asia on ilmaistu graafisesti ja on aiheellista toistaa se täällä - työllisyyden ja talouden osalta matkailu merkitsee näille viidelletoista valtiolle paljon enemmän kuin hiili ja teräs niille kuudelle, Euroopan unionin perustaneelle, valtiolle.
Papoutsisin pyyntö on hyvä ja me otamme sen huomioon, mutta se on samalla pessimistinen Euroopan unionista solmitun sopimuksen uudistamismahdollisuuden suhteen. PHILOXENIA-ohjelman kanssa odotamme seuraavaa puolivuotiskautta. Mutta minun kysymykseni, Papoutsis, sen suhteen, että kaikki olemme pessimistisiä, mitä tulee yhteisen päätöslauselmaehdotuksen pyytämän juridisen perustan aikaansaamiseen, koskee sitä, että onko komissio nykyisessä tilanteessa valmis, ilman minkäänlaista perustamissopimuksen tarkistusta, laatimaan lainsäädäntöluonnoksen, joka perustuisi nykyiseen sopimukseen Euroopan unionista, jossa matkailua lähestyttäisiin esimerkiksi kuluttajan näkökulmasta. Kysymys ei ole sattumanvarainen, sillä tämä parlamentti on parhaillaan tekemässä tämän suuntaista pyyntöä; ja tässä yhteydessä kiitän sydämellisesti Papoutsista siitä, että hän on auliisti antanut meille apuansa.

Bennasar Tous
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät jäsenet, matkailusta puhuminen on täällä parlamentissa vakio. On olemassa useiden vuosien mittainen, teidän ja tässä työssä minua edeltäneiden muiden parlamentin jäsenten suuren energia- ja työmäärän siivittämä ja hyvien mietintöjen viitoittama polku.
Kaikki olemme painokkaasti osoittaneet matkailun merkitystä sosiaalisena, taloudellisena ja kulttuurin ilmiönä. Lähes 200 miljoonaa Euroopan kansalaista lähtee joka vuosi tavanomaisesta asuinpaikastaan ja ryhtyy matkailijaksi. On kyse teollisuuden alasta, joka työllistää yhdeksän miljoonaa henkilöä, mutta joka voisi työllistää paljon enemmän.
Meidän, teidän ja meidän, pitää pystyä vakuuttamaan - ensiksi tämä ala ja toiseksi jäsenvaltiot - siitä, että matkailu on horisontaalista toimintaa ja että PHILOXENIA-ohjelma ei loukkaa läheisyysperiaatetta. Meidän pitää vakuuttaa siitä, että yksilöimällä eurooppalaiselta tasolta hallittavissa olevat aspektit, toisimme lisäarvoa tälle alalle ja helpottaisimme pk-yrityksiä koordinoimaan matkailun ja ympäristön suhteen, kannustaisimme laitosten uudenaikaistamiseen, taiteellisen perinnön entisöimiseen, maaseutumatkailuun, koulutuksen ja muiden kuin kausittaisten uusien tuotteitten etsimisen uudelleenarviointiin, ja loisimme siten vakinaisia työpaikkoja, jos toiminnan ensisijaisena tavoitteena olisi tuotteen ja palvelujen laatu.
Te, arvoisa komission jäsen, ja minä tiedämme, että kaikki tämä sisältyy PHILOXENIA-ohjelmaan, jonka neuvosto torjui kaikkien suureksi pettymykseksi, ja erityisesti minun, esittelijän. Arvoisa komission jäsen, olen itse nähnyt ne suuret ponnistelut, joita te ja teidän avustajanne olette tehneet järjestääksenne hyvin PO XXIII: n, mutta pyydämme teitä tekemään tämän työn uudelleen, sekä herättämään uudelleen henkiin innon vakuuttaa matkailun merkityksestä, ensin komissaarikollegion keskuudessa ja sitten neuvostossa, jotta se hylkäisi varauksensa ja näyttäisi vihreätä valoa PHILOXENIAlle, sen koko sisällölle. Ja sen jälkeen toivon, että jatkettaisiin avointa vuoropuhelua sellaisista hyvin merkittävistä aiheista, kuin alv ja euro, jotka ovat kuivahkoja, mutta erittäin tärkeitä aiheita, ja jotka silloin kun ne juurrutetaan hyvin, voivat onnistua palauttamaan Euroopalle sen johtavan aseman matkailun kohdealueena.
Tämän toteutumiseksi me tarvitsemme lainsäädännöllisen pohjan ja toiminnan välineen, joka on PHILOXENIA. PHILOXENIA on se tarvittava väline, jonka avulla te, arvoisa komission jäsen ja ryhmänne voitte olla sellaisia johtajia, jotka innostuneina ja alan, neuvoston ja tämän parlamentin kanssa käytävän sujuvan ja avoimen vuoropuhelun avulla perustatte tuon eurooppalaisen matkailun strategian, joka on hyvin tarpeellinen kaikille. Me tuemme teitä, arvoisa komission jäsen.

Torres Marques
Arvoisa puhemies, matkailu ei ole sen enempää eikä sen vähempää kuin ala, joka voi tulevaisuudessa luoda eniten työpaikkoja Euroopassa, eli toisin sanoen se voi eniten auttaa meitä ratkaisemaan meidän suurimman ongelmamme. Toisaalta matkailu on hyvin vaihtelevaa toimintaa, sillä on toisintava vaikutus ja se vaikuttaa hyvin paljon taloudelliseen ja yhteiskunnalliseen yhteenkuuluvuuteen Euroopassa. Tämän vuoksi meidän mielestämme tuntuu tärkeältä, että matkailu saa laillisen pohjan Euroopan unionin perustamissopimuksessa. Vaikka matkailun liittäminen teollisuudenalaksi 130 artiklassa ei ole paras ratkaisu, sillä on se etu, että se on sekä yksinkertainen että toteutettava ratkaisu ja että matkailualan omat edustajat hyväksyvät sen, varsinkin Otreca.
Tiedän, että te, arvoisa puhemies, tuette meidän päämääräämme. Olen toiveikas siinä, että onnistumme Euroopan talouden ja kansalaisten parhaaksi liittämään matkailualan perustamissopimukseen. Haluaisin lopuksi ehdottaa teille jotain; miksi ette pyytäisi komissiota tekemään tutkimusta matkailun vaikutuksesta lentoliikenteen vapauttamiseen? Ehkäpä tämän tutkimuksen tulokset saisivat vastahakoiset jäsenmaat ymmärtämään sen suuren edun, joka saavutettaisiin, jos matkailulle liitettäisiin oikeudellinen perusta perustamissopimuksessa.

Pirker
Arvoisa puhemies, ei varmasti ole epäilystäkään siitä, että matkailu on erittäin merkittävä taloudellinen ja myös tärkeä työllisyyspoliittinen tekijä. Esimerkiksi Itävallassa matkailun osuus bruttokansantuotteesta on 17 prosenttia. Tämä tarkoittaa sitä, että jos me todellakin myös haluamme ottaa matkailun vakavasti tällaisena tekijänä, meidän olisi mielestäni painotettava vähintään kolmea näkökohtaa: Matkailusta on ensiksikin tehtävä itsenäinen yhteisön politiikan ala, kuten myös edelliset puhujat korostivat. Toiseksi meidän on todella tehtävä kaikkemme, eli varattava tarvittavat määrärahat, jotta PHILOXENIA-ohjelman toteuttaminen on mahdollista, koska sen avulla voidaan vihdoin saada aikaan yhteinen politiikka, eräänlainen unionin matkailupolitiikka. Kolmanneksi meidän on luotava mahdollisuudet varmistaa matkailualan henkilöstön koulutuksen ja ammattitaidon parantaminen Euroopan unionin koulutusohjelmien ja liikkuvuutta edistävien ohjelmien avulla.

Rübig
Arvoisa puhemies, meillä oli Euroopan parlamentissa muutama päivä sitten kokous matkailusta vastuussa olevien jäsenten kanssa, ja siellä todettiin, että euron käyttöönoton odotetaan lisäävän matkailua noin 10 prosenttia. Tästä syystä uskon, että euro voi olla yksi olennainen kantava voima Euroopan korkealaatuisen matkailun kannalta. Jos onnistumme vielä lisäksi saavuttamaan edistystä esimerkiksi verotuksen yhdenmukaistamisessa, erityisesti arvonlisäverotuksen alalla, silloin lähtökohtamme ovat varmasti mitä parhaimmat.
Koska matkailualalla tarvitaan runsaasti työvoimaa, olisi syytä harkita myös sitä, eikö alalla esimerkiksi olisi aiheellista ottaa käyttöön alennetut arvonlisäverokannat. Pirker otti puheenvuorossaan jo esille kaikkein tärkeimmän aiheen, joka on mielestäni koulutus ja jatkokoulutus, ja tässä yhteydessä erityisesti Leonardo-ohjelma. Uskon, että juuri tämä ohjelma voisi tarjota matkailualalle runsaasti mahdollisuuksia, ja pyytäisin, että koulutusta edistettäisiin entistä voimakkaammin.

Tamino
Arvoisa puhemies, halaisin ainoastaan ilmaista vihreiden puolesta kannan, jota olemme korostaneet jo muissa tilaisuuksissa. Mielestämme matkailulla olisi oltava oma lukunsa perustamissopimuksessa Euroopan parlamentissakin jo esille tuodun aikeen mukaisesti. Emme kuitenkaan pidä riittävänä sitä, että siihen sisällytetään ainoastaan matkailun kaupalliset ja työllisyysnäkökohdat - jotka ovat toki tärkeitä - vaan meidän mielestämme matkailua on arvotettava myös kulttuurisista näkökohdista käsin, tutustumistapana eri ihmisten ja eri kulttuurien välillä, ja sosiaalisista näkökohdista käsin. Tästä syystä mielestämme on erittäin tärkeää tuoda esille taloudellis-kaupallisen näkökulman ohella myös ja erityisesti kulttuurinen ja kulttuurien välisten suhteiden kehittämisen näkökulma, joka edistää Euroopan rakentamista. Tämä on ensimmäinen tärkeä asia, josta on usein keskusteltu kulttuurivaliokunnassa.
Vihreänä ryhmänä me haluamme lisäksi tuoda esille sen - mistä syystä suhtaudumme epäilevästi esitettyihin päätöslauselmiin - että matkailun ongelma on suuri ongelma myös sen ympäristöllisten ja sosiaalisten vaikutusten vuoksi. Matkailua ei siis voi tarkastella ottamatta huomioon, miten tietyt matkailumuodot ovat vaikuttaneet ympäristöön Euroopassa. On otettava huomioon siis myös se, että tietyt massaturismin muodot ja maaperän ja rannikoiden sementointi vaikuttavat ympäristöön ja sen lisäksi ne ovat vähentäneet tulevaisuuden työllisyysmahdollisuuksia ja olleet esteenä ympäristötekijät enemmän huomioivalle toiminnalle.
Sosiaaliasioiden osalta olemme sitä mieltä, että tietyn tyyppisen matkailun vaikutukset on arvioitava huolellisesti. Meillä on matkailua, joka lisää suhteettomasti tiettyjen alueiden asukaslukua ja matkailualan monikansallisia yrityksiä, jotka ovat omilla toimintaperiaatteillaan ja henkilökunnallaan muuttaneet täysin kokonaisten alueiden elinehtoja. Ilman ympäristöllisten ja sosiaalisten vaikutusten huolellista arviointia matkailua ei voida pitää ainoastaan myönteisenä tekijänä ja tarkastella sitä ainoastaan kaupallisesta näkökulmasta. Sanomme siis " kyllä" matkailun sisällyttämiselle perustamissopimukseen, mutta se on tehtävä asianmukaisella varovaisuudella ja ottamalla mukaan ympäristölliset, sosiaaliset ja kulttuuriset näkökohdat.

Papoutsis
Arvoisa puhemies, yritän lyhyesti vastata kysymyksiin, joita eräät arvoisista parlamentin jäsenistä tekivät minulle.
Ensiksi vastaan herra Apariciolle, joka kysyi, mitä komissio aikoo tehdä seuraavien kuukausien aikana, mikäli PHILOXENIA-ohjelmaa ei hyväksytä. Haluaisin tässä sanoa, että me suuntaamme toimintamme matkailun kilpailukyvyn, samoin kuin matkailun laadullisten näkökohtien vahvistamiseen. Yritämme vahvistaa matkailuteollisuutta yhteisen valuutan, euron, parempaa vastaanottamista varten. Samoin vahvistamme matkailun tarjoamia työllisyysmahdollisuuksia ja viittaamme erityisesti paikallisiin aloitteisiin työllistämisestä, koulutuksesta, kulttuurista, ympäristönsuojelusta ja uusien teknologioiden käytöstä. Lopuksi vahvistamme yhteistyötä ulkoisissa ulottuvuuksissa ja viittaamme tässä laajenemiseen, Euroopan Välimeren alueiden yhteistyöhön ja yleissopimukseen palveluksien suhteen ja vahvistamme matkailun kuluttajansuojan näkökulmaa keskittymällä erityisesti uudistoimintoihin tarjolla olevien palvelujen ja tuotteiden laadun parantamiseksi.
Lopuksi mitä tulee yleiseen huomautukseenne, ettei toistaiseksi ole mahdollista käyttää PHILOXENIA-ohjelmaa ja levottomuuteenne, jonka ilmaisitte tästä neuvoston kyvyttömyydestä, haluaisin olla samaa mieltä kanssanne, että tässä tosiaan on olemassa ongelma. Nimittäin tällä hetkellä, kun me kaikki olemme samaa mieltä siitä, että tarvitaan yhtenäisempää finanssipolitiikkaa kuin nyt vallitseva, ja me kaikki olemme yhtä mieltä siitä, että yhteisön finanssiasioissa tarvitaan siistimistä, että tarvitaan avoimuutta, että tarvitaan yhteisön politiikkoihin liittyvien suosituimmuuksien tutkimista, ja meiltä samaan aikaan kielletään oikeudelliset puitteet näillä erityissektoreilla, jotka tarvitsevat sitä.
Olisin tyytyväinen, jos PHILOXENIA-ohjelma hyväksyttäisiin, olisin tyytyväinen, jos saisimme oikeudelliset puitteet vaikka vain yhdellä eculla. Silloin Euroopan komissio ei olisi velvollinen raportoimaan tutkimusneuvostolle tai olemaan kaikkien arvostelun alaisena. Sen sijaan meillä olisi mahdollisuus päättää yhdessä jäsenvaltioiden kanssa poliittisista suosituimmuuksista, ja meillä olisi mahdollisuus olla sotkeutumatta suuremmin neuvostoon ohjelman suhteen, joka on hyvin merkittävä turistiteollisuudelle. Lopuksi, mitä tulee sopimukseen ja mitä tulee omaan asemaani ja omiin pyrkimyksiini, yritän viimeiseen hetkeen jatkaa pyrkimyksiäni siinä, että uuteen sopimukseen sisällytetään joitakin matkailua koskevia määräyksiä tai muussa tapauksessa katetaan matkailu sopimuksen muiden artiklojen avulla, koska matkailu on tosiaankin teollisuutta, se on varmasti alue, joka ansaitsee kattamisen sopimuksessa.

Sarlis
Arvoisa puhemies, ilmoitan kollegoille, että korostaakseni, että jos sopimuksessa on määräyksiä, emme vastusta seikkoja, joita olemme vastustaneet PHILOXENIA-ohjelman yhteydessä. Niin kauan kuin sanaakaan ei ole sopimuksessa, matkailu on tyhjäntoimittajan asemassa.

Cornelissen
Arvoisa puhemies, komission jäsen on vedonnut meihin voimallisesti, jotta painostaisimme neuvostoa. Saanko vedota meidän puoleltamme komission jäseneen, jotta hän osallistuisi ensi torstaina kello puoli neljä matkailuryhmän kokoukseen, jossa neuvoston puheenjohtaja selvittää noudatettua politiikkaa.
Komission jäsen, jos otatte asian vakavasti, olette paikalla ensi torstaina kello puoli neljä. Sitten voimme keskustella yhteisesti neuvoston puheenjohtajan kanssa. Voitte tarvittaessa pitää voimallisen puheenne uudestaan. Voimmeko luottaa siihen, että olette paikalla?

Papoutsis
Arvoisa puhemies, tutkin todella tuota mahdollisuutta, yritän esittää tätä kokousta. Siinä tapauksessa, että en kuitenkaan kykene siihen ohjelmani takia, niin joka tapauksessa joku komission edustaja on paikalla. Joka tapauksessa haluan vakuuttaa herra Cornelissenille, että olen jatkuvasti yhteydessä puheenjohtajamaa Hollannin kanssa niin hallitusten välisestä konferenssista kuin matkailuun liittyvästä omasta sektoristakin, samoin kuin myös sopimuksen saavuttamiseksi PHILOXENIA-ohjelmaa varten vielä viime hetkellä, viimeisten viikkojen aikana, sopimus voitaisiin saada aikaan COREPER: in puitteissa, ilman neuvoston kokoon kutsumista.

Puhemies
Olen saanut kuusi päätöslauselmaesitystä työjärjestyksen 40 artiklan 5 kohdan mukaisesti.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna.
(Istunto keskeytettiin klo 17.25 ja se jatkui klo 17.30.)

Kyselytunti (komissio)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana kyselytunti (B4-0170/97).
Käsittelemme komissiolle osoitettuja kysymyksiä.

Puhemies
Kysymys nro 32 Juan Izquierdo Collado (H-0347/97):
Aihe: Leader-ohjelman pysähtyminen
Ottaako komissio vastuun siitä, että Leader-ohjelmat ovat pysähdyksissä johtuen pääosasto VI: n pääjohtaja Legrasin faksista, jolla ei ole oikeudellista perustaa?

Fischler
Arvoisa puhemies ja hyvät naiset ja herrat, komissio antoi 15. heinäkuuta 1996 päivätyllä kirjeellä Espanjan viranomaisille tiedoksi, ettei jonkin rakennerahaston tukien yhdistäminen yhden ja saman hankkeen hyväksi ole luvallista. Tuolloin oli haettu toisaalta yhteisön tukea Leader-ohjelman kautta, ja toisaalta yhteisön osarahoitusta erään yhteisöllisen tukiohjelman puitteissa.
Selvitettyään asian perusteellisesti Espanjan viranomaisten kanssa komissio voi nyt hyväksyä toivotun varojen yhdistämisen sillä ehdolla, että hankkeiden tehokkaasta ja luotettavasta hallinnoinnista huolehditaan, jolloin on mahdollista pitää kutakin yksittäistä hanketta varten myönnetyt erilaiset tuet tarkasti erillään toisistaan. Ainoastaan tällä tavalla komissio voi varmistaa yhteisön varojen tehokkaan ja avoimen käytön.
Yleisesti on vielä lisättävä, ettei yhdistäminen sinänsä ole edellytys Leader-ohjelmien toteuttamiselle. Useimmissa jäsenvaltioissa ohjelmat etenevät aivan tavanomaisesti myös ilman yhdistämistä.

Izquierdo Collado
Arvoisa komission jäsen, voin todellakin todistaa, että useat Leader-ohjelmat ovat kotimaassani olleet vuoden ajan pöytälaatikossa.
Näiden ohjelmien toimeenpano sekä niihin liittyvä työpaikkojen luominen ja innovaatio on pysäytetty. Minkä vuoksi? - Ei sen vuoksi, että neuvosto tai itse komissio olisivat päättäneet, että Leader II: sta pitää johtaa eri tavoin kuin Leader I: sta, vaan siksi, että pääjohtajan faksi on saanut aikaan varsinaista hämminkiä, joka on meille täydellisenä esimerkkinä byrokraattisen toiminnan aiheuttamista todella turmiollisista vaikutuksista unionin haluamille hyville tavoitteille, kuten tehokkuudelle ja työpaikkojen luomiselle.
Arvoisa komission jäsen, toivon, että vastauksessanne teette selväksi niille monille kunnanjohtajille ja niille lautakuntien jäsenille, jotka odottavat kuullakseen mitä sanotte, että Leader-ohjelman jatkuvuus on taattu - tietenkin avoimuuden periaatetta täydellisesti noudattaen - ja että se tarvittaessa vaatii Espanjan hallitukselta välitöntä kiirehtimistä. Toivon, että ilmaisette tämän asian selvin sanoin.

Fischler
Arvoisa puhemies ja arvoisa edustaja, haluaisin aluksi kiittää teitä, että olette kanssani samaa mieltä siitä, että Leader II on sinänsä hyvä yhteisöaloite. Jos konkreettisen toimenpiteen toteuttamisen yhteydessä kuitenkin on epäselvää, onko kyse yhdestä ja samasta vai kahdesta eri toimenpiteestä, niin kuin tässä tapauksessa, silloin asia on selvitettävä. Tämä ei kuitenkaan varmasti ole mikään syy jättää tällaista hanketta yksinkertaisesti lojumaan laatikon pohjalle.
Jos teillä on vielä muita vastaavanlaisia ongelmia, eli jos jonkin Leader-hankkeen toteuttaminen on vaikeutunut joko samanlaisista syistä kuin ne, jotka te mainitsitte, tai jostain muusta syystä, pyytäisin teitä yksinkertaisesti ilmoittamaan siitä minulle. Selvitän asiaa mielelläni.

Redondo Jiménez
Arvoisa komission jäsen, miksi komission pääjohtajan väärinkäytös toimessa voi aiheuttaa Leader II-ohjelman pysähtymisen, ainoastaan Leader I-ohjelman aiheuttamien ongelmien vuoksi? Leader I-ohjelmassa on ollut yhteisön avustusten kasautumisen ongelmia komission oman valvonnan puutteesta johtuen. Mutta näillä asioilla ei ole mitään tekemistä toistensa kanssa. Avataan Leader II uudelleen ja valvotaan Leader I: stä. Luulen, että olemme tällä tiellä, koska Leader II: een liittyen jokaisessa jäsenvaltiossa toimii jo maksava elin. Näin ollen, pyydämme arvoisalta komission jäseneltä, että näitä asioita ei toisteta, ja komissio omalta osaltaan valvoo erään sen virkailijan toimivallan ylitystä.

Fischler
Arvoisa edustaja Redondo, vielä kerran: nyt on kyse Leader II: sta eikä Leader I ja II -ohjelmien sekoituksesta. Sillä yksi asia on selvä. Leader I on jo loppunut, ja nyt on käynnissä yhteisöaloite Leader II.
Voin vakuuttaa teille, ettei minun eikä myöskään osastojeni tarkoitus ole saada aikaan ylimääräistä byrokratiaa. Me tarvitsemme oikeastaan ainoastaan järjestystä. Tämä järjestys meidän on luotava, koska muuten voisimme jälkeenpäin joutua vaikeuksiin tehdessämme selvitystä tukiohjelmiin suunnattujen varojen käytöstä. Toistan: jos ongelmia syystä tai toisesta ilmenee, olen valmis auttamaan niiden ratkaisemisessa. Ilmoittakaa minulle sitten myös ratkaisun löytymisestä.

Puhemies
Kysymys nro 33 Mary Banotti (H-0409/97):
Aihe: Tullittoman myynnin lopettaminen
Onko komissio ottanut huomioon vaikutukset, jotka aiheutuvat mahdollisesta 140 000 työpaikan menetyksestä Euroopan unionissa tullittoman myynnin lopettamisen jälkeen?
Kun otetaan huomioon EU: n tämänhetkinen korkea työttömyysaste, eikö komission mielestä lopettamisen määräaikaa (kesäkuu 1999) olisi pidennettävä, jotta voitaisiin ottaa erityisesti huomioon toimenpiteen vaikutukset alueelliseen kehitykseen ja työllisyyteen?

Fischler
Arvoisa puhemies, antaessaan rajoilla tapahtuvan verovalvonnan poistamista koskevia direktiivejä neuvosto päätti, ettei tulliton myynti ole enää luvallista 1. päivä heinäkuuta 1999 alkaen. Neuvosto määräsi kuitenkin samalla siirtymäkauden yhteisön sisäisen kaupan verotusta varten, jotta välttämättömät toimet sosiaalisten vaikutusten lieventämiseksi kyseisillä aloilla sekä toimet alueellisten vaikeuksien helpottamiseksi, erityisesti raja-alueilla, voidaan toteuttaa.
Komissio pahoittelee sitä, ettei asianomainen ala ole hyödyntänyt siirtymäkautta sellaisen strategian kehittämiseen, jonka avulla tullittomaan myyntiin perustuvan verotuksellisen edun poistamista olisi voitu pehmentää. Kuitenkin on ollut täysin varmaa, että neuvoston päätös, joka muuten tehtiin jo yli viisi vuotta sitten, on peruuttamaton. Tullittoman myynnin harjoittajat ovat päinvastoin kasvattaneet liikevaihtoaan noin 50 prosenttia vuosina 1991-1995 ja siten tietysti luoneet itselleen painostuskeinon, jota ei voida hyväksyä. Liikevaihdon kasvu osoittaa lisäksi sen, mikä merkitys verotuksellisella edulla on tälle alalle, sillä edun osuus liikevaihdosta on keskimäärin 35 prosenttia.
Tällaisen taloudellisen tuen avulla olisi jokaiselle myyntialalle mahdollista luoda vähintään yhtä monta uutta työpaikkaa kuin kysymyksessä mainittiin. On kuvaavaa, että perustelut, työpaikkaperustelu mukaan luettuna, joita täällä esitetään siirtymäkauden pidentämisen puolesta, ovat juuri samat, jotka johtivat vuonna 1991 neuvoston päätökseen. Tästä syystä komissio ei aio ehdottaa siirtymäkauden pidentämistä.

Banotti
Olen melko hämmästynyt komissaarin vastauksesta. Komissio on selvästikin ollut hidas arvioimaan tullittoman myynnin lopettamisesta sekä laiva- että lentoteollisuudelle aiheutuvia vahinkoja: sen vaikutusta kustannuksiin ja hintoihin ja erityisesti sen vaikutusta alueiden työllisyyteen. Jo nyt on arvioitu, että vähintään 1800 ihmistä voi menettää työpaikkansa Irlannin lautoilla.
Eikö ole mahdollista tehdä perusteellinen tutkimus, joka pohjautuu tämän päivän tosiasioihin? Asia koskettaa lukuisia työpaikkoja, ja tullittoman myynnin säilymisellä on erityinen vaikutus alueelliseen kehitykseen. Voidaan väittää, että ainoastaan veroetuuden takia yritysten ei tulisi sallia jatkaa tällä elinkeinoalalla ja että mikä tahansa yritys voisi jatkaa, jos sille annettaisiin tällainen etu. En usko, että tämä riittää, kun otetaan huomioon tämä kammottava työpaikkojen menetyksiä koskeva tulevaisuuden näkymä näillä alueilla. Oletteko samaa mieltä, että komissio on ollut saamaton, kun se ei ole tehnyt tarpeellisia tutkimuksia tullittoman myynnin lopettamisen vaikutuksista?

Fischler
Arvoisa edustaja, minun on sanottava teille aivan suoraan, että tämä päätös on ensiksikin ollut tiedossa jo vuosia, ja sen sijaan, että tähän uuteen, väistämättömään tilanteeseen olisi valmistauduttu, on toimittu juuri päinvastoin ja lisätty liikevaihtoa verotuksellista etua hyödyntämällä. Perusteluksi ei siis riitä yksinomaan se, että nyt menetetään työpaikkoja, koska tulliton myynti ei enää ole mahdollista. Te voisitte aivan yhtä hyvin kysyä, kuinka monta työpaikkaa on jo aikaisemmin menetetty tavanomaisen kaupan alalla, jolle vallitseva tilanne on aiheuttanut selviä kilpailullisia haittoja.

Truscott
Kannatan Banottin huomautusta. Myös Yhdistyneellä kuningaskunnalla on ongelma. Kuten Irlantikin myös me tulemme menettämään lukuisia työpaikkoja lauttateollisuudessa ja alueellisilla ja paikallisilla lentokentillä. Vaikutus tulee olemaan kammottava. Vaikka komissaari sanoi, että tämä on ollut tiedossa jo jonkin aikaa, tutkimukset, joissa on ennustettu kyseiset työpaikkojen menetykset, on tehty ihan hiljattain. Näiden tutkimusten valossa komissaarin tulisi harkita uudelleen menetettävien työpaikkojen määrää ja vaikutuksia liikennepalveluihin sekä Yhdistyneessä kuningaskunnassa että Irlannissa ja muissa maissa, joita asia koskee.

Fischler
On itsestään selvää, että tämänkaltaiseen välttämättömään rakenteelliseen uudistustoimenpiteeseen liittyy myös ongelmia ja vaikeuksia. Sen me toki myönnämme. En kuitenkaan usko, että on sisämarkkinoiden periaatteiden mukaista sallia pitkällä aikavälillä sellaiset rakenteet, jotka aiheuttavat aivan selvästi haittaa tavanomaiselle kaupankäynnille, kun niiden puitteissa luodaan erityissäännöksiä, jotka antavat joillekin myynnin harjoittajille huomattavan kilpailuedun. Tämän vuoksi komissio on tässä asiassa yhtä mieltä jäsenvaltioiden ja neuvoston kanssa eikä aio tehdä täällä vaadittua muutosehdotusta.

Blak
Kiitos erittäin ystävällisestä tavastanne kohdella meitä, arvoisa puhemies. Olen siitä erittäin iloinen.
Arvoisa Fischler, olen sitä mieltä, että vastauksenne on huono. Olen sitä mieltä, että se on huono, koska on työttömyyttä, ja jos sitä ei olisi, olisi täysin hyväksyttävää, että me olemme poistaneet sen, mutta me vahingoitamme alueita. Minun alueellani meillä on Tanskan korkein työttömyysprosentti ja meiltä häviää vielä 2900 työpaikkaa. Ihmiset musertuvat todellakin tämän takia. Komission tarkoituksenahan ei voi olla luoda työttömyyttä. Luokaa uusia työpaikkoja, ennen kuin alatte sulkea vanhoja. Minun mielestäni vastaus oli huono, ja olen sitä mieltä, että olisitte voinut valmistella meille antamaanne vastausta paremmin.

Puhemies
Blak, luulin, että pyysitte puheenvuoroa työjärjestytä koskevassa asiassa, sillä puheenvuoro kuuluu nyt Cassidylle ja joka tapauksessa vasta sen jälkeen komission jäsen voi vastata, jos hän ystävällisesti haluaa ja katsoo sen aiheelliseksi.
Cassidyllä on puheenvuoro minuutin ajaksi.

Cassidy
Haluaisin onnitella komissaaria hänen Banottille ja Truscottille antamistaan selkeistä vastauksista. Sana tulliton on itse asiassa harhaanjohtava. Oikeampi nimitys olisi veroton. Toiseksi yksi Yhdistyneen kuningaskunnan lentoliikenteen harjoittajista on myöntänyt, että verottoman kaupan lopettaminen merkitsisi 15 punnan korotusta tilauslentoliikenteen matkalipun keskimääräiseen hintaan. Toisin sanoen melkein 20 ecua. Britannian valtionkassa menettää useita satoja miljoonia puntia vuodessa verottomassa kaupassa. Verottomalla kaupalla ei ole paikkaa yhtenäismarkkinoilla. Se vaikuttaa vähittäiskaupan muihin aloihin, kuten komissaari on huomauttanut. Myös kuluttajayhdistys vastustaa sitä voimakkaasti. Joten aikooko komissio pitää kiinni kannastaan tässä kysymyksessä?

Fischler
Arvoisat edustajat, ensinnäkään minun henkilökohtainen tehtäväni ei ole tehdä tätä alaa koskevia ehdotuksia. Se on kollegani Mario Montin tehtävä. Sikäli kun osaan arvioida tai tarkastella asiaa komission näkökulmasta, me kuitenkin pysymme siinä, mitä aiemmin sanoin, myös komissiona.
Toiseksi haluaisin tehdä täysin selväksi, että jos kuljetuskustannuksiin tai kuljetuksiin liittyviä ongelmia sattuisi ilmenemään, ne olisi rahoitettava lentokenttämaksuilla, jotka eivät kansainvälisesti verrattuna ole Euroopassa muutenkaan kaikkein alhaisimmat.

Puhemies
Paljon kiitoksia, Fischler. Nyt Andersson pyytää minulta puheenvuoroa työjärjestystä koskevassa asiassa.

Andersson
Haluan vain todeta, että keskustelun käyminen vain yhdestä alueesta on hiukan onnetonta tässä tärkeässä asiassa, joka koskee niin monia alueita Euroopassa. Haluan vain sanoa, että monilla alueilla on sama ongelma, kun verovapaa myynti loppuu, ja että haluamme saada selvää tapahtumista näillä alueilla.

Puhemies
Andersson, tämä ei ole työjärjestystä koskeva asia. Teillä on käytössänne muita kanavia tämän keskustelun jatkamista varten.
Kysymys nro 34 Francisco Sanz Fernández (H-0421/97):
Aihe: Ranskalaisten maanviljelijöiden hyökkäykset espanjalaisia vihannes- ja hedelmärekkoja vastaan
Jälleen viime viikolla ranskalaisten viljelijöiden ryhmät hyökkäsivät espanjalaisia vihannes- ja hedelmärekkoja vastaan ja tuhosivat niitä. Viimeksi 19. toukokuuta he hyökkäsivät seitsemän espanjalaisen rekan ja niissä olleiden tuotteiden kimppuun ja polttivat ne. Myös yksi espanjalainen kuljettaja loukkaantui. Kaikki tämä tapahtui Ranskan poliisin pysyessä tavalliseen tapaansa toimettomana.
Ilkityöt ovat toistuneet useaan otteeseen ilman, että Ranskan viranomaiset ovat toimineet niiden estämiseksi. Hyökkäykset ovat tavaroiden ja henkilöiden vapaan liikkumisen ja kilpailun periaatteiden vastaisia ja ne estävät siten sisämarkkinoiden toteuttamista. Lisäksi ranskalaisten viljelijöiden esittämät syyt ovat täysin perusteettomia, varsinkin kun otetaan huomioon, että hedelmiä, vihanneksia ja öljyä lukuun ottamatta ranskalaiset maataloustuotteet hallitsevat Espanjan tuontia. Siitä huolimatta Espanjassa ei ole ryhdytty mihinkään toimiin ranskalaisia tuotteita vastaan.
Onko komissio toteuttanut joitakin ennalta ehkäiseviä toimia väkivaltaisuuksien estämiseksi? Mitä toimia komissio on toteuttanut tai aikoo toteuttaa, jotta Ranskan viranomaiset lopultakin ryhtyisivät tarpeellisiin toimenpiteisiin väkivaltaisuuksien estämiseksi ja siten henkilöiden ja tavaroiden vapaan liikkumisen turvaamiseksi Euroopan unionissa? Onko komission mielestä tarpeen, että perustamissopimusten uudistuksessa harkitaan taloudellisten seuraamusten asettamista niille jäsenvaltioille, jotka syystä tai toisesta estävät tai haittaavat sisämarkkinoiden toteuttamista? Aiotaanko tämän suuntaisia uudistuksia toteuttaa?

Fischler
Arvoisa puhemies ja hyvät naiset ja herrat, komission kanta perustamissopimuksen 5 ja 30 artikloihin perustuvista jäsenmaiden velvoitteista estää yksittäisiä toimijoita häiritsemästä sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa ja tavaroiden vapaata liikkuvuutta on esitetty täällä parlamentissa jo monta kertaa. Koska Ranskan viranomaiset eivät tee mitään estääkseen Ranskan maanviljelijöiden toistuvia hyökkäyksiä muiden jäsenvaltioiden maataloustuotteita vastaan, komissio ilmoittaa, että se on perustamissopimuksen valvojana nostanut jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteen Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa.
Kanteen tarkoituksena on saada Ranskan viranomaiset täyttämään perustamissopimuksen 5 ja 30 artikloihin perustuvat velvoitteensa. Oikeusasiaa käsitellään Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa numerolla C2-65/95. Suullinen käsittely on määrätty 10. päiväksi kesäkuuta 1997. Koska komissio on ryhtynyt perustamissopimuksen mahdollistamiin oikeudellisiin toimenpiteisiin yhteisöoikeuden toteuttamiseksi, tuomioistuimen tuomiota on myös vastaavasti odotettava. Kun uusia hyökkäyksiä tehtiin jälleen ennen tämän vuoden huhtikuun 24. päivää ja myös sen jälkeen, komissio kehotti Ranskan viranomaisia 24. päivänä huhtikuuta - ensimmäisen hyökkäyksen jälkeen - viimeinkin käyttämään valtuuksiaan ja takaamaan sisäisen turvallisuuden.
Lisäksi kollegani Monti on lähestynyt Ranskan sisämarkkina-asioista vastaavaa ministeriä kirjeitse ja huomauttanut, että tämän on taattava ne edellytykset, jotka ovat välttämättömät sisämarkkinoiden toimivuudelle. Me olemme ilmoittaneet myös julkisesti, että komissio ei aio sietää tämänkaltaisia hyökkäyksiä, ja aiomme lisäksi tutkia, onko mahdollisesti olemassa vielä muita oikeudellisia ja hallinnollisia keinoja, joiden avulla komissio voi puuttua tällaisiin tilanteisiin.

Sanz Fernández
Arvoisa komission jäsen, kuten näette, tämä esittämäni ongelma todellakin on hyvin arkaluontoinen, mutta vakava, koska nämä espanjalaisiin maataloustuotteisiin ranskalaisilla maanteillä kohdistuneet väkivaltaiset toimet - joita tapahtuu usein, jonka itsekin tunnustatte - saavat aikaan hirvittävän vaikutuksen, sillä ne rikkovat sisämarkkinat ja lisäksi jopa vaarantavat ihmisten turvallisuuden. Kaikkein vakavinta on, arvoisa komission jäsen, että vaikuttaa siltä, että nämä väkivaltaisuudet jatkuvat myös tulevaisuudessa.
Näinä päivinä saamieni tietojen mukaan, valtaosa maani Ranskaan markkinoille suuntautuvasta vihannes- ja hedelmätuotteitten viennistä ei ole mennyt Ranskaan, vaan se on muuttanut kohdettaan ja siirtynyt muille markkinoille, ja hinnat ovat luonnollisesti laskeneet. Sen seurauksena, vahingot tulevat niitä laskettaessa paljon korkeammiksi kuin tuhottujen myyntituotteitten arvo tai määrä osoittaisivat. Kysymykseni kuuluu: uskotteko te, että ongelma ratkaistaan nykyisillä toimenpiteillä ja Luxemburgin tuomioistuimen toiminnalla, vai tarvitaanko komission uusia toimenpiteitä tai uutta toimivaltaa tehokkaan toiminnan aikaansaamiseksi ja näiden sivistymättömien hyökkäysten torjumiseksi.

Fischler
Arvoisa edustaja, haluaisin tehdä selväksi, että se, onko vahingonkorvausvaatimuksia mahdollista saada menestyksekkäästi läpi, riippuu ensi kädessä siitä, millaisen tuomion Euroopan yhteisöjen tuomioistuin antaa. Tästä huolimatta vahingonkorvausasiat kuuluvat kuitenkin ensisijaisesti kansallisten tuomioistuinten tehtäviin, ja sen vuoksi vahingonkorvauksia on myös haettava kansallisilta tuomioistuimilta.

Camisón Asensio
Arvoisa komission jäsen, haluan jatkaa keskustelua näistä espanjalaisiin maanviljelijöihin kohdistuneista hyökkäyksistä heidän kuljettaessaan vihannes- ja hedelmätuotteita EteläRanskassa. Kyseessä on todellakin toistuva väkivalta. Riittää, että tarkastelemme tämän parlamentin päätöslauselmia, joissa todetaan samaa ja joista ilmenee, että kyseessä on räikeä loukkaus vastoin perustamissopimuksen 5 artiklaa, joka velvoittaa jäsenvaltiot toteuttamaan kaikki sisämarkkinoiden varmistamiseksi aiheelliset yleis- ja erityistoimenpiteet, joihin kuuluu tavaroiden vapaan liikkuvuuden esteiden poistaminen. Mutta tässä tapauksessa mukana on lisäksi tavaton, ilkivallan aiheuttama, väkivallan aspekti. Näin ollen tapahtumien tuomitseminen ei enää riitä; pitäisi tietenkin ryhtyä hyvitystoimiin, ei ainoastaan ajoneuvoille aiheutettujen vahinkojen osalta, vaan myös tavaroiden osalta, mutta enne kaikkea pitäisi hyvittää markkinoiden menetykset.
Arvoisa komission jäsen, kysymykseni koskee konkreettisesti näistä tapahtumista syntyneitä uusia toimenpiteitä, joihin te ja edellinen puhuja viittasitte. Mihin toimenpiteisiin komissio aikoo ryhtyä näiden tapahtumien seurauksena ja vastaisen varalle?

Fischler
Arvoisa edustaja, jos puhutte siitä, että tässä on kyse myös väkivallasta ja ilkivallasta, mikä on täysin mahdollista, silloin on toki selvää, että näillä hyökkäyksillä on oltava rikosoikeudellisia seuraamuksia. Rikosoikeus on joka tapauksessa kansallista oikeutta, ja sen vuoksi rikosasiain oikeudenkäynnit on tällaisessa tapauksessa pantava vireille ranskalaisessa tuomioistuimessa.
Komissio on yhä uudelleen ja uudelleen arvostellut erityisesti sitä, että nimenomaan Ranskan poliisiviranomaiset eivät ole riittävän aktiivisesti puuttuneet asioihin paikan päällä tällaisten hyökkäysten sattuessa. Me olemme onnistuneet myös dokumentoimaan näitä laiminlyöntejä ja olemme antaneet tänään - koska juuri tänään pidetään Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa suullinen käsittely - tuomioistuimen käsiteltäväksi videonauhoja ja muuta vastaavaa todistusaineistoa.
Toivon kuitenkin, että asialle tehdään vihdoinkin jotain ja että myös Ranskan uusi hallitus ottaa tämän asian hoitaakseen.

Marset Campos
Arvoisa komission jäsen, tämä parlamentti tietää jo, että Murcian maatalouden ja säilyketeollisuuden merkittävyydestä johtuen, olen toistuvasti, puhemiehen ystävällisen myötämielisyyden ansiosta, esittänyt vastalauseen murcialaisiin kuljettajiin ja tuotteisiin Ranskan alueella kohdistuneiden hyökkäysten johdosta.
Halusin esittää kysymyksen, mutta huomaan, että vastaus on välttelevä. On kyse siitä, puuttuuko komissio, voiko se puuttua tai haluaako se puuttua siihen, että tuotteisiin tai markkinoiden menettämiseen kohdistuneiden vahinkojen korvaukset tai hyvitykset suoritetaan, mutta näen, että tämä asia ei komissiota kiinnosta.
Toinen lyhyt kysymys kuuluu, eikö komission jäsenestä vaikuta siltä, että nämä kysymykset ovat osoittaneet, ettei vihannesten ja hedelmien yhteinen markkinajärjestely, eikä vuonna 1992 valmistettu YMP, toimi tarkoituksenmukaisesti ja siksi olisi aiheellista ottaa tapahtumat huomioon vihannesten ja hedelmien yhteisten markkinajärjestelyjen sekä yhteisen maatalouspolitiikan soveliaaksi oikaisemiseksi.

Fischler
Arvoisa edustaja, jos saan aloittaa toisesta kysymyksestänne, niin haluaisin tähdentää teille, että nämä hyökkäykset tapahtuivat nimenomaan ennen hedelmä- ja vihannesalan uuden markkinajärjestelyn voimaantuloa, siis vanhan markkinajärjestelyn aikana. Tästä syystä en nyt näe mitään viitettä siitä, että hyökkäykset olisivat yhteydessä uuteen markkinajärjestelyyn. Odotan päinvastoin, että myös tämä uusi markkinajärjestely johtaa toisenlaisen kehityksen alkamiseen, kun tuemme tuottajajärjestöjä voimakkaammin.
Sitten ensimmäiseen kysymykseenne, joka koski komission mahdollisuuksia puuttua asioihin paikan päällä. Minun on valitettavasti todettava, ettei komissiolla ole omaa poliisia tai muuta vastaavaa elintä, ja oletan, ettei hallitusten välinen konferenssikaan perusta meille sellaista ensi viikolla Amsterdamissa. Meidän on siis - tämä on mielestäni valitettavaa - aina turvauduttava jäsenvaltioiden poliisivoimiin ja järjestysviranomaisiin. Me voimme valitettavasti ainoastaan pyytää ja huolehtia siitä, että jäsenvaltio hoitaa tehtävänsä. Jos se ei tee näin, meidän terävin aseemme on antaa asia teidän niin halutessanne Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. Me olemme käyttäneet tätä asetta, ja asian oikeuskäsittely on käynnissä. Myöskään perustamissopimuksessa ei anneta meille muita mahdollisuuksia.

Puhemies
Kysymys nro 35 Roy Perry (H-0436/97):
Aihe: Aluepolitiikka/saaret
Tukeeko komissio Kreikan ja Espanjan hallitusten välisessä konferenssissa tekemää ehdotusta saaria koskevan lausekkeen sisällyttämiseksi uuteen perustamissopimukseen?

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, komission käsityksenä on ollut, että tulisi laatia sopivia toimenpiteitä, jotta voitaisiin käsitellä erityisiä alueellisia olosuhteita, joita esiintyy tietyillä alueilla, mm. saarilla. Tilanteen ei tietenkään pidä olla sellainen, että nämä toimenpiteet luovat esteitä sisämarkkinoille tai vapaalle kaupalle tai siten myöskään kilpailusäännöille. Kreikkahan esitti osana hallitusten välisen konferenssin keskusteluja yli vuosi sitten neuvottelujen alkaessa ehdotuksen perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan ja 130 a ja 130 f artiklan muuttamisesta tavoitteenaan, että otetaan selväsanaisesti huomioon ne erityisolosuhteet, jotka saarialueilla vallitsevat. Komissio on kannattanut sellaisen tekstin sisällyttämistä konferenssin päätöslauselmaan, jossa saarialueiden erityisolosuhteet pannaan merkille.
Komission käsityksen mukaan tämä poliittinen kannanotto on riittävä, koska perustamissopimus mahdollistaa täten tulevaisuudessa saarten tilanteen huomioon ottamisen. Loppujen lopuksi saarten tilanne on erilainen kuin niiden alueiden tilanne, jotka sijaitsevat unionin reuna-alueilla. Tässä asiassa kolme kyseessä olevaa valtiota, Espanja, Ranska ja Portugali, tukevat konferenssissa, että nämä alueet sisällytetään 227 artiklan 2 kohtaan ja että siihen liitetään pöytäkirja siitä, kuinka tämä artikla pannaan täytäntöön.

Perry
Arvostan komissaarin vastausta. Olin jonkin verran helpottunut siitä, että kysymykseeni ei vastannut komissaari Fischler, joka tulee maasta, jolla ei ole meriyhteyttä.
Toivon tosiaankin, että HVK pystyy tunnistamaan saarten tarpeet. Jos ne sisällytetään HVK: n tuloksiin ja myöhemmin perustamissopimukseen, voiko komissaari antaa jonkinlaisen käsityksen siitä, minkälaisia ehdotuksia komissio katsoo voivansa esittää saarten auttamiseksi, etenkin Isle of Wightin, jota edustan tässä parlamentissa.

Bjerregaard
Me kaikkihan tiedämme, että me olemme juuri nyt vaiheessa, jossa aivan viimeiset hallitusten väliseen konferenssiin liittyvät asiat ovat asettumassa paikoilleen. Nämä ovat aivan viimeisiä henkilökohtaisten edustajien välisten kokouksien päiviä, ja sitten seuraa huippukokous, ja se merkitsee sitä, etten voi mennä pitemmälle kuin menin ensimmäisessä vastauksessani, jossa sanoin, että komissio on tukenut niitä ehdotuksia, jotka ovat olleet esillä, ja että olemme sitä mieltä, että olisi tarkoituksenmukaista, että päätöslauselmassa on teksti, joka mahdollistaa saarien erityisen huomioon ottamisen. Minun täytyy kyllä henkilökohtaisesti varoa menemästä sanomaan, mitä asianomaisessa tapauksessa pitää tehdä yksittäisten saarten suhteen. Uskon, että se olisi aivan epämääräistä ottaen huomioon ne monet jäsenet, jotka tuntevat eri saaria, joita minä komission jäsenenä en tietenkään voi ollenkaan tuntea yhtä perinpohjaisesti kuin parlamentin jäsenet.

Thors
Kuten tiedämme, Suomessa on eniten saaristoa ja vesistöä koko Euroopassa. Laulamme kansallislaulussamme olevamme " tuhansien järvien maa" . Meillä on todellakin 76 000 yli 1, 5 hehtaarin saarta.
Artiklaehdotuksessa ja ajankohtaiset hallitusten välisen konferenssin lausuntoehdotuksessa ei vieläkään oteta huomioon sitä saaristopolitiikan tarvetta, joka on olemassa Ruotsissa, Suomessa ja ehkä Tanskassakin. Lausunnossa käytetään sanamuotoa " island regions" . Toivoisin sen sijaan termiä " archipelago regions" eli alueet, joilla vesi sinänsä pirstoo maa-alan ja aiheuttaa aivan toisenlaisen yhdyskuntarakenteen tarpeen. Toivon myös tästä lausunnosta sitä konkreettista seurausta, että kuljetustuki näillä alueilla nähdään toisella tavalla. Olen täysin varma siitä, että komissaari Liikanen voi varsin hyvin selvittää miten eletään maassa, jossa vesi nimenomaan pirstoo maa-alueen.

Bjerregaard
On aivan totta, että kun me nyt katselemme ympärillemme Euroopan unionissa, näemme useita alueita, joilla on saarilla suuri merkitys, ja sehän on aivan julkisesti asian laita, niin kuin kysyjäkin sanoi, Suomen alueella. Se, mistä on puhe, ja sen kysymyksen käsittely on jatkunut tänään, on ennen kaikkea ollut, haluaisimmeko huolehtia siitä ja myös tukea ehdotusta siitä, että hallitusten välisen konferenssin päätöslauselmassa olisi erityinen viittaus saarten ongelmiin, ja siihen olen vastannut myönteisesti. On selvää, että myös minä tanskalaisena tunnen joitakin niistä ongelmista, joita meidän alueellamme on ollut, ja uskon, että ihmiset missä tahansa maassa, jossa on saaria, jakavat monia näistä ongelmista, jotka, kuten kysyjä mainitsi, voivat liittyä kuljetukseen, mutta jotka voivat liittyä myös koulunkäyntiin ja kaikkeen muuhun mahdolliseen, ja siksi pidän sitä tärkeänä, että se mahdollisuus sisältyy uudistettuun perustamissopimukseen.

Ephremidis
Vastaus tähän kysymykseen saarista olisi hyvin myönteistä ja toivottavaa, sillä saaret ovat omanlaisessa tilanteessaan kaukana yhteisön keskuksesta. Asiasta on kuitenkin olemassa epäselvyyttä, ja haluaisin, että herra komission jäsen valaisisi sitä.
Hän sanoi, että komissio on tietoinen asiasta ja voi esittää jonkun julkilausuman. Ensimmäisen kysyjän ja meidän kysymyksemme on, onko olemassa klausuulia saarista ja sisältyykö se Maastricht II: n tekstiin hallitusten välisen konferenssin jälkeen. Onko näissä viimeisissä siveltimenvedoissa, joita hän mainitsi olevan olemassa, julkilausumaa tästä asiasta, joka ei ole vain ohjeellinen, se on aivan välttämätön. Haluaisin siis, että hän selvittäisi sen.

Bjerregaard
Kuten aloitin sanomalla ensimmäiseen täydentävään kysymykseen, niin mehän olemme nyt siinä hallitusten välisen konferenssin vaiheessa, jossa tilanne riippuu erittäin suuressa määrin siitä, mitä jäsenvaltiot tekevät, ja kuinka tärkeän aseman ne antavat asianomaisille kysymyksille. Minun ei ole komission jäsenenä mahdollista antaa mitään takeita siitä, mikä hallitusten välisen konferenssin lopputulos on. Ne tiedot, joita olen voinut antaa, ovat koskeneet sitä, että komissio on tukenut sitä konkreettista ehdotusta, jonka ovat esittäneet mm. Kreikka, Espanja ja Portugali, ja aiomme tehdä niin jatkossakin. Siitä, onko tämä riittävää siihen, että se tulee mukaan, ja missä muodossa se tulee mukaan, minulla ei ole mitään mahdollisuutta esittää mielipidettäni, mutta voin sanoa, että komissio on tukenut sitä niissä neuvotteluissa, joita on käyty, ja aikoo tehdä niin myös viimeisessä vaiheessa.

Puhemies
Koska kyselytunnin ensimmäistä osaa varten varattu aika on päättynyt, kysymykseen 36 vastataan kirjallisesti.

Puhemies
Kysymys nro 37 Jonas Sjöstedt (H-0425/97):
Aihe: EU: n palveluksessa olevien vapauttaminen tuloverotuksesta
EU: n palveluksessa jäsenvaltioissa olevat henkilöt, jotka työskentelevät esimerkiksi komissiossa ja Euroopan parlamentin toimistossa, on vapautettu tuloverotuksen maksamisesta siinä maassa, jossa he oleskelevat. Kyseinen henkilöstö ja heidän perheenjäsenensä hyötyvät kuitenkin samanaikaisesti verovaroista rahoitetuista julkisen sektorin palveluista esimerkiksi terveydenhoidon, viestinnän ja koulutuksen muodossa. Aikooko komissio muuttaa tätä tilannetta siten, että myös EU: n palveluksessa olevat maksavat tuloveroa siinä maassa, jossa he työskentelevät?

Sjöstedt
Haluan kiittää komissaaria vastauksesta. Haluaisin sanoa, että mielestäni on kohtuullista, että kaikki jäsenmaihin pysyvästi sijoittuneet ja niissä työskentelevät henkilöt maksavat tuloveronsa kohdemaahan. Kyseessä ei ole ainoastaan kohdemaan sairausvakuutus, vaan myös liikenneyhteydet, koulutus ym. Ruotsissa EU: n palveluksessa olevia sitä paitsi puolustavat Ruotsin puolustusvoimat sekä ilahduttavat Ruotsin kuningashuone ja moni muu seikka. Tarkoitan sitä, että on kohtuullista maksaa veroa siihen maahan, jossa voi käyttää julkisen sektorin palveluja riippumatta siitä tavasta, jolla henkilö on Euroopan komission palveluksessa.
Lisäksi olen sitä mieltä, että tämä verovapaus on provosoivaa, sillä se vahvistaa kuvaa kohtuuttomista eduista, joista pääsee osalliseksi EU-järjestelmän palkkalistoilla. Mielestäni ei ole mitään hyvää perustelua sille, että eräät eivät maksa veroa maahan, jossa asuvat, elävät ja työskentelevät. Olisin kiinnostunut tietämään, jos löydätte tälle nykyiselle järjestelmälle vaihtoehtoja siten, että kaikki komission palkkaamat henkilöt olisivat tässä suhteessa samanarvoisia.

Lindqvist
Minäkin olen Ruotsista, jossa on ollut keskustelua EU-virkamiesten työehdoista; meillä on ollut myös keskustelua parlamentin jäsenten työehdoista, jotka ovat luonnollisesti yhtä tärkeitä. Luulen, että on erittäin tärkeää pitää suhteet yleisön ja meidän luottamushenkilöiden välillä tai komission Ruotsin toimiston tai muun jäsenmaan toimiston välillä niin hyvinä kuin mahdollista.
Jatkokysymykseni on: Eikö komissaari Liikanen usko, että voitaisiin parantaa näitä suhteita poistamalla sellaisia välineitä ja tai sääntöjä, joiden vuoksi useat ihmiset arvelevat olevan mahdotonta sopeutua EU: n asioihin? Haluaisin mielelläni saada vastauksen tähän kysymykseen.

Liikanen
On selvää, että meidän tulee parantaa suhteita kansaan kaikissa jäsenmaissa. EY: n palveluksessa olevien henkilöiden henkilöstölainsäädännön historiaan kuuluu, että kaikkia vakinaisia virkamiehiä kohdellaan samalla tavoin kaikissa EY-maissa. Tämä on johtanut tilanteeseen, jossa jokainen eurooppalaisten instituutioiden vakinaisessa palveluksessa oleva henkilö on oikeutettu samoihin etuihin kaikissa EY-maissa.
Tiedän hyvin, että tämä tilanne on ollut melko vaikea selitettävä Ruotsissa. Yleisesti ei palkkaoikeuksia koskeva ongelma ole kovin suuri. Olemme tutkineet tätä aika tarkasti, ja verranneet nettopalkkatasoa Brysseliin sijoitettujen ulkomaisten diplomaattien ja EY-virkamiesten välillä. Minun on sanottava, että erot ovat useimmissa tapauksissa hyvin pieniä. Tämä keskustelu on ollut silmiinpistävää niissä maissa, joissa on työskennelty kotikentällä.

Puhemies
Kysymys nro 38 Bryan Cassidy (H-0439/97):
Aihe: Ikärajat rekrytoinnissa Euroopan komissioon ja sen liitännäisorganisaatioihin
Onko komissio tietoinen siitä, että Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiö EI aseta ikärajoja työpaikkailmoituksissaan, koska se lakkautti tämän käytännön muutama vuosi sitten?
Aikooko komissio noudattaa Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiön erinomaista esimerkkiä ja lakkauttaa ikärajat komission omissa työpaikkailmoituksissaan?

Puhemies
McMahon pyytää minulta puheenvuoroa työjärjestystä koskevassa asiassa.

McMahon
Arvoisa puhemies, esitin samanlaisen kysymyksen, mutta jostain syystä sitä ei otettu esityslistalle. Se olisi pitänyt ottaa esille Cassidyn kysymyksen yhteydessä, sillä se käsittelee samaa aihetta. Tämän on toinen kuukausi, kun näin tapahtuu.

Puhemies
McMahon, siitä, kuka komission jäsenistä kysymyksiin vastaa, ei päätä parlamentin vaan komission hallintovirkamiehet. Liikanen kuitenkin pyytää minulta puheenvuoroa vastatakseen teille, ja mielelläni annan Liikaselle puheenvuoron.

Liikanen
Tässä ei ole ongelmaa. McMahon viittasi kysymyksessään hallitusten väliseen konferenssiin. Hallitusten välisestä konferenssista vastaa komissaari Oreja. Olen iloinen voidessani vastata ikärajoja koskevaan kysymykseen sekä Cassidyn esittämään kysymykseen. Tämä ei ole ensimmäinen kerta, kun nämä kysymykset esitetään.
Komissio on tietoinen siitä, ettei Dublinin Eurooppa-säätiö ole muutamaan vuoteen noudattanut ikärajaa työpaikkailmoituksissaan. Ikärajojen soveltamisen käytäntö juontaa juurensa pysyvän ja itsenäisen eurooppalaisen julkisen viran käsitteestä useimpien jäsenvaltioiden diplomaattitehtävissä sekä joillakin muilla hallinnon aloilla noudatettavista käytännöistä. Tavoite, johon pyritään, on nuorten virkamiesten palkkaaminen tarjoamalla heille pitkän aikavälin uranäkymät, jotta taataan tiettyjen palveluiden jatkuvuus ja virkamiesten uskollisuus. Tämä politiikka vaikuttaa onnistuneen hyvin ja saavuttaneen tavoitteensa. Ikärajojen soveltamisesta on ollut myös joitakin etuja. Ensinnäkin se helpottaa runsaan osanoton kohteena olevien kilpailujen järjestämistä rajoittaen ehdokkaiden määrää. Toiseksi se takaa tietyn, sekä maantieteellisen että miesten ja naisten välisen tasapainon.
Esimerkiksi uusien jäsenvaltioiden kansalaisille järjestettyjen A8-A7 -kilpailujen, joissa ikäraja on ollut 32 ja 35 vuotta, tulokset ovat osoittautuneet hyvin tyydyttäviksi naisten ja miesten välistä tasapainoa ajatellen. Sen sijaan uusille jäsenvaltioille järjestettyihin A-palkkaluokan johdon kilpailuihin, joissa ikäraja on 50 ja 55 vuotta, on osallistunut suhteellisesti vähemmän naisia.
Komission suhtautumistapa ei ole jäykkä. A5 ja A4 -tason erityiskilpailut ovat avoinna vahvan ammattikokemuksen hankkineille ehdokkaille ikärajan ollessa 50 vuotta, mikä komission politiikan mukaan tuo tiettyä moninaisuutta. Lisäksi komissio ei enää sovella ikärajaa väliaikaisten toimenhaltijoiden kohdalla. Komissio ei vastusta avoimempaa suhtautumista koskevan pohdinnan aloittamista. Yksi mahdollisuus voisi olla ikärajojen säilyttäminen tiettyjen perustason kilpailujen, kuten A8: n, kohdalla, mutta olla noudattamatta yleistä sääntöä muiden kilpailujen kohdalla.
Komissio voisi siis avata keskustelun tästä aiheesta ammattiyhdistysten ja ammattijärjestöjen kanssa sekä tietysti muiden toimielinten kanssa. Kun toimielimen henkilöstömäärän kasvuprosentti on nolla, on tärkeää jatkaa nuorten virkamiesten palkkaamista, jotta vältetään toimielimen henkilökunnan ikääntyminen.

Cassidy
Tiedän hyvin, että komissio on yrittänyt viedä asiaa eteenpäin, etenkin sen jälkeen, kun komissaari Liikanen otti vastuun tästä salkusta, ja otamme tyytyväisinä vastaan sen, että A-palkkaluokan ikäraja on nyt 50. Tosiasia on kuitenkin yhä se, että yksi tärkeimmistä elimistä, Dublinissa sijaitseva Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiö, ei aseta ikärajoja. Parlamentin ikääntymistä käsittelevän työryhmän ansiosta parlamentin parlamentaariset ryhmät eivät enää aseta ikärajoja. Tämä on vähän vanhanaikainen jäänne, jos voin kunnioittavasti niin sanoa. Toivon, että komissaari kiirehtii neuvotteluita ammattiyhdistysten kanssa. Olenko oikeassa otaksuessani, että ne ovat tämän asian kompastuskiviä?

Liikanen
Arvoisa puhemies, ammattiyhdistysjärjestöjen mielestä riippumaton julkinen hallinto vaatii periaatteessa, että virkamiehet aloittavat uransa nuorena ja etenevät urallaan hallinnon sisällä. Me olemme keskustelleet korkeammista ikärajoista, joiden osalta järjestöt ovat olleet pidättyväisemmät, mutta meidän on käytävä tämä keskustelu.
Toinen seikka, jota haluan korostaa, on, että vaikka komission henkilökunnan määrä kasvaa tulevaisuudessa ja huolimatta suurista rekrytoinneista viimeisen kymmenen vuoden aikana, on selvää, että - vaikka toivon, että voimme olla joustavampia tulevaisuudessa - emme voi lopettaa nuorten ihmisten rekrytointia, sillä muutoin komission koko henkilöstön ikärakenne muodostuu huomattavan yläpainotteiseksi.
Kolmanneksi pyrin löytämään ratkaisun avoimin mielin aloilla, joilla tämä on mahdollista. Ainoa mahdollinen poikkeus on, että meillä tulisi olla peruspalkkaluokka nuorille, jotka ovat vasta valmistuneet yliopistosta, mutta voisimme yrittää löytää käytännöllisempiä ratkaisuja niille, joilla on jo ammatillista kokemusta. Olen ymmärtänyt, että parlamentin ikääntymistä käsittelevä työryhmä pitää seminaarin aiheesta torstaina. Pääjohtajani osallistuu seminaariin ja keskusteluun ja antaa yksityiskohtaista tietoa asiaan liittyvistä ongelmista.
Haluaisin viimeiseksi sanoa, että todellinen ongelmamme on hakijoiden suuri määrä. Jos hakijoita on kymmeniä tuhansia ja voimme rekrytoida vain kaksi- tai kolmesataa, tulevaisuudessa kohtaamme monia käytännön ongelmia rekrytoinnissa. Olen varma, että yksityiskohdista on hyödyllistä keskustella myöhemmin tällä viikolla.

McMahon
Oli mielenkiintoista kuunnella komissaaria. Eikö hänen mielestään asia kalskahda vähän tekopyhältä, kun hän toisaalta puhuu joustavista työmarkkinoista ja toisaalta poliitikot maailmalla sanovat, että kenelläkään ei ole elinikäistä työpaikkaa ja ihmisten on sopeuduttava ja omaksuttava useampi ammatti? Omalla takapihallaan komissio harjoittaa avoimesti elinikäinen työpaikka -periaatetta ja, jos te komissiossa ette aio puuttua alimpien elinten käytäntöön, te estätte asian etenemisen. Eikö joustavista työpaikoista puhuminen ole tekopyhää, kun otetaan huomioon, että komissio puhuu suurelle yleisölle työttömyydestä ja taloudesta aivan päinvastoin kuin se käytännössä toimii? Milloin komissio aikoo yhteensovittaa puheensa ja tekonsa?
Vastaavasti HVK: ssa, eikö komissaari tee jotain väärin, kun hän HVK: ssa ehdottaa lauseketta, joka kieltää ikäsyrjinnän, kun samaan aikaan komissio ja EU: n toimielimet harjoittavat sitä, mitä he yrittävät kieltää?

Liikanen
Olen pahoillani, ettei McMahonilla ollut mahdollisuutta kuunnella vastaustani, sillä selostin, että suureen osaan komission virkamiehistä ei sovelleta tätä ikärajaa. Tilapäisiin virkamiehiin, mikä on yksi käyttämistämme rekrytointimuodoista, esimerkiksi BSE: n yhteydessä, ei sovelleta ikärajaa.
Toiseksi viimeisen kahden vuoden aikana olemme rekrytoineet useimmat virkamiehistämme uusista maista ja puolet rekrytoiduista on ollut nuoria A6-, A7- ja A8-palkkaluokan ihmisiä ja toinen puoli vanhempia ihmisiä aina 60 ikävuoteen asti. Olen varma, että jos tarkastelemme julkisen alan rekrytointikäytäntöä yleisesti ja sitä, miten uusia virkamiehiä rekrytoidaan, komission käytäntö ei ole niin huono.
Olen yhä halukas harkitsemaan, voimmeko soveltaa avoimempaa järjestelmää niihin tehtäviin, joissa edellytetään ammatillista kokemusta. On täysin selvää, että suoraan avustaviin tehtäviin tulevien nuorten henkilöiden tehtävät, huolimatta siitä, sovelletaanko ikärajoja vai ei, on tarkoitettu ensimmäiseksi askeleeksi hallintoon henkilöille, joilla ei ole ammatillista kokemusta.

Stewart-Clark
Komissaari, olen lukenut kirjallisen vastauksenne ja kuuntelin, mitä teillä oli sanottavana. Luin rivien välistä jonkin verran henkilökohtaista sympatiaa sitä kohtaan, mitä yritämme tehdä. En tiedä, tiedättekö, että parlamentti äänesti helmikuussa sen puolesta, että viittaus ikärajoihin poistettaisiin henkilöstösäännösten liitteestä. Toivon, että te teette samoin komissiossa.
Mielestäni on hämmästyttävää, että joku perustelee ikärajoja sillä, että hakijoita on liian paljon. En voi kuvitella, että mikään yritys maailmassa soveltaisi tätä kriteeriä. Oletteko samaa mieltä?

Liikanen
Tänä päivänä on selvää, että Euroopassa työttömyys on suuri ongelma noin 45-50 -vuotiaille. Miksi? Koska heitä ei haluta rekrytoida työmarkkinoilla. Tämä on tosiasia. Tämä on todellinen työttömyyteen liittyvä ongelma, sillä työnantajat haluavat mieluummin rekrytoida nuoria ihmisiä. Valitettavasti tosiasia on tämä. Toivon, että voimme muuttaa tätä, mutta maissa, joissa on paljon työttömyyttä, tilanne on tällainen.
Komissio on halukas omaksumaan avoimemman suhtautumistavan tulevaisuudessa. Haluamme rekrytoida myös nuoria ihmisiä. Tällä hetkellä rekrytoimme erittäin vähän budjetista johtuvien rajoitteiden vuoksi. Emme voi unohtaa kokonaisia ikäpolvia. Meidän on rekrytoitava nuoria ihmisiä, mutta oltava avoimia aloilla, joilla tarvitaan ammatillista kokemusta. Rekrytoimme myös ihmisiä, jotka eivät ole nuoria, ja ilman ikärajoja.

Ewing
Haluaisin yhtyä niihin, jotka ovat ihmetelleet sitä, että ne meistä, jotka ovat välittömässä tekemisessä yleisön kanssa, kerskuvat syrjimättömyydestä ja unionin asiaa koskevasta lainsäädännöstä. Meillä on kuitenkin ollut hämmästyttävän räikeitä ja häpeilemättömiä perusteluja järjestelmälle, joka kieltää tehokkaasti usein kokeneiden ihmisten rekrytoinnin.
Panin merkille joitakin näistä perusteluista: nuoret ihmiset ovat onnellisia, uskollisia ja heillä on hyvä ura. Miksi tämä ei yhtä hyvin sovellu yli 50-vuotiaisiin? He saattavat jopa olla onnellisempia ja uskollisempia, sillä he todennäköisesti arvostaisivat työpaikkaansa ja toisivat mukanaan kokemuksensa.
Me emme pyydä komissiota lopettamaan nuorten ihmisten rekrytointia, vaan me pyydämme, ettei se kieltäisi vanhempien ihmisten rekrytointia. En ymmärrä, miten komissio voi jatkaa tämän politiikan soveltamista. Onko se miettinyt aikataulua sen lopettamiseksi?

Liikanen
Arvoisa puhemies, olen pahoillani siitä, että minun puheenvuoroani ei lainattu oikein. Vaikka haluaisinkin puhua elämän onnellisuudesta, en maininnut sitä vastauksessani.
Ikärajoitusten osalta sanoin, että esitän tässä avauspuheenvuoron. Toivon vielä, että voin jatkaa täällä tänään esittämääni linjaa.

Puhemies
Koska Liikaselle osoitetuille kysymyksille varattu aika on päättynyt, kysymykseen 39 vastataan kirjallisesti.

Puhemies
Kysymys nro 40 Josu Imaz San Miguel (H-0414/97):
Aihe: Ajoverkot
Kalatalousneuvoston puheenjohtaja ehdotti komissiolle viimeisimmässä, 14. 15. huhtikuuta 1997 pidetyssä, kokouksessa sellaisen uuden ehdotuksen valmistelua, jolla ratkaistaisiin ajoverkkoja koskeva ongelma. Uudessa ehdotuksessa olisi otettava huomioon, kuten puheenjohtaja ehdotti, asiaa koskevat uudet ja ajankohtaisemmat tekijät.
Ministeri Pinton 29. marraskuuta 1996 Venetsiassa julkaisema Italian kannan muutos, jossa kannatetaan ajoverkkojen käytön kieltämistä kokonaan, ja näiden verkkojen muista kalastusalueista poikkeava erityiskäyttö Itämerellä puoltavat sitä, että kalatalousneuvoston enemmistö saataisiin kannattamaan tämäntyyppisen kalastuksen kieltämistä kokonaan Atlantin valtamerellä ja Välimerellä.
Onko komissio valmistellut tämänsuuntaisen ehdotuksen? Sisältyykö ehdotukseen ajoverkkojen käytön täydellinen kieltäminen, josta poikkeuksena olisi Itämerellä tapahtuva kalastus?

Bonino
Arvoisa parlamentin jäsen tietää hyvin, että aihealue, johon kysymyksessä viitataan, on yksi niistä asioista, jotka ovat eniten aiheuttaneet päänsärkyä komissiolle ja minulle henkilökohtaisesti asiasta vastaavana komissaarina. Jäljelle jäävä tosiasia on se, että neuvoston tekemien päätösten joukossa - liittyivät ne sitten Italian laivaston rakenneuudistussuunnitelmaan tai ennen kaikkea Saksan kannanottoon Espanjan ministerin esittämästä kehotuksesta - on päätös siitä, että komissio solmii epävirallisia kahdenvälisiä kontakteja jäsenmaihin uuden muutosehdotuksen toteuttamiskelpoisuuden arvioimiseksi ja se voi olla monentyyppinen: esimerkiksi Itämeren ja Atlantin valtameren välillä voisi olla split tai muuta vastaavaa toimintaa. Komissio siis varustautuu ja käynnistää näitä kahdenvälisiä kontakteja.
Minun on kuitenkin sanottava arvoisalle parlamentin jäsenelle, että komission aikomuksena ei ole asettaa asiakokonaisuuden " filet maillants dérivants" (ajoverkot) asiakokonaisuuden " tekniset toimenpiteet" päälle, jonka se haluaa saada valmiiksi 30. lokakuuta pidettävässä kalastusneuvostossa. Tämä sen välttämiseksi, kuten parlamentin jäsen varmasti hyvin ymmärtää, että käsittelyssä turvauduttaisiin ristikkäiseen veton käyttöön tai sillä pyrittäisiin enemmän tai vähemmän avoimiin vaihtokauppoihin eri asiakokonaisuuksien välillä. Komissio siis aikoo saada päätökseen kyseisen kuulemiskierroksen ja valmistelemaan uuden ehdotuksen vuoden loppuun mennessä.

Imaz San Miguel
Kiitos vastauksestanne, arvoisa komission jäsen.
Todellakin, huolimatta siitä että aiheutan teille ja komissiolle päänvaivaa, olen vakuuttunut siitä, että komissio tässä asiassa työskentelee vakavissaan ja jatkaa oikean suuntaisesti mainitsemanne aikataulun mukaisesti.
Haluan esittää teille kaksi kysymystä. Ensiksi, aikooko komissio tämän kysymyksen tiimoilta esittää konkreettisen ehdotuksen tänä syksynä, konkreettisesti lokakuun jälkeen? Voidaanko näin ollen suurella todennäköisyydellä olettaa, että nämä verkot olisi voitu kieltää vuoden 1998 kesäkauteen mennessä? Toiseksi, aikooko komissio esityksessään tarkastella joitain mukauttamissuunnitelmaa, joka mielestäni olisi myönteistä ranskalaisille, irlantilaisille ja iso-britannialaisille laivoille, joka olisi joko KORin tai jonkun muun eurooppalaisen rahaston rahoittama, jonka avulla toisaalta voitaisiin maksaa näille aluksille verkkojen lisäsijoitukset ja toisaalta helpottaa näille aluksille välttämätöntä koulutusta, jotta ne voisivat siirtyä muille, valinnaisille, aloille.

Bonino
Luulen, että komissio antaa ehdotuksensa tämän vuoden lopulla. Sen jälkeen, kuten hyvin tiedätte, kaikki riippuu menettelyistä, joihin osallistuvat neuvosto ja parlamentti, ja koska komissio ei ole ainoa tämän menettelyn ainoa valtiatar, se mitä tulee tapahtumaan, se jää nähtäväksi.
Mitä toiseksi esittämäänne asiaan tulee, se todellakin on yksi jäsenvaltioiden kanssa käytävän kahdenvälisen konsultoinnin aiheista. Haluaisin kuitenkin täsmentää, että Irlannissa on käytössä enää yksi alus, joka yhä kalastaa ajoverkoilla; sen suhteen ei tarvita suurta mukauttamissuunnitelmaa. Lisäksi, koska tämä sitoumus on olemassa, niiden jäsenvaltioiden, joilla on Atlantin valtameressä ajoverkoilla kalastavia aluksia, pitää lähettää valvontaaluksia: voitte kuvitella mikä tämän aloitteen taloudellisen tarkastelun tulos mahtaisi olla.
Mitä Isoon-Britanniaan tulee, viime kaudella englantilaisessa laivastossa oli ainoastaan viisi tai kuusi ajoverkoilla varustettua alusta. Siellä ei myöskään tarvita suurta mukauttamissuunnitelmaa.
Ranskan osalta kysymys voisi olla ajankohtainen. Tällä valtiolla on vielä 40, nyt jo vanhaa, alusta, joilla tehdään yhä töitä. Tämä on yksi kahdenvälisessä neuvonpidossa huomioon otetuista mahdollisuuksista, suunnitelman menettelyt olisivat samantapaiset italialaisessa suunnitelmassa sovellettujen menettelytapojen kanssa. Toistan, myös rahoituksellisten menettelyjen ja aspektien kanssa.

Puhemies
Kysymys nro 41 Robin Teverson (H-0420/97):
Aihe: Yhteisen kalastuspolitiikan tulevaisuutta käsittelevä erityisryhmä
Yhteisen kalastuspolitiikan tulevaisuutta käsitelleessä äskettäisessä pyöreän pöydän keskustelussa komission jäsen Bonino kertoi, että asiaa hoitamaan perustetaan pääosastoon XIV " erityisryhmä" . Onko se jo perustettu, mikä on sen aikataulu ja voiko komission jäsen myös kertoa, miten se toimii? Voisiko hän myös esittää pääpiirteittäin, mitkä olisivat erityisryhmän toimintalinjat ja mikä olisi Euroopan parlamentin rooli?

Bonino
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, kalastusasioita käsittelevään pääosastoon on jo muodostettu työryhmä, jonka tehtävänä on valmistella yhteisen kalastuspolitiikan uudistusta, kuten perusasetuksessa on säädetty, esittämällä kertomus komissiolle vuoden 2002 loppuun mennessä.
Ryhmän ensimmäinen tehtävä on työmenetelmien määrittely ja siihen liittyen vuoden loppuun mennessä järjestetään Euroopan parlamentin kanssa seminaari, johon voivat osallistua kaikki asiasta kiinnostuneet parlamentin jäsenet. Seminaarissa päätetään sisällöistä ja ennen kaikkea menetelmistä, joita tarvitaan hyvän keskustelun aikaansaamiseksi ennen ehdotuksen tekoa vuonna 2001.
Omalta osaltani olen sitä mieltä, että koko prosessin on tukeuduttava laajaan kaikkien asianosaisten toimijoiden ja asiasta kiinnostuneiden osapuolien kuulemiseen: siis toisaalta hyvin läheisiin yhteyksiin teidän kalatalousvaliokuntanne kanssa koko prosessin ajan, joka on pitkän aikavälin prosessi, ja toisaalta tietenkin jäsenvaltioiden ja alan kuulemiseen.
Pääosastossa kehittelemämme ajatus on se, että laadimme kyselylomakkeen, jota lähetetään mahdollisimman laajalti, jotta ainakin prosessin alkuvaiheessa käytettäisiin ruohonjuuritasolta lähtevää lähestymistapaa, jonka avulla voidaan ainakin inventoida kaikki huolenaiheet ja ehdotuksia, jotka voivat olla peräisin alan eri tahoilta, ja vaikka varmasti jotkut asiat ovatkin vähemmän keskustelua herättäviä, niin joukossa on varmasti myös ajatuksia, jotka kannattaa ottaa huomioon.
Mielestäni työryhmän ensimmäinen tärkeä välitavoite on menetelmien osalta tämän seminaarin, johon Euroopan parlamentti osallistuu, järjestäminen ennen vuoden loppua.

Teverson
Kiitän komissaaria erittäin hyödyllisestä vastauksesta. Olen todella erittäin iloinen siitä, että tällainen työryhmä perustetaan ja että se tulee olemaan suhteellisen laaja-alainen.
Haluaisin nyt kysyä, miten kattavia kysymyksiä he voivat mielestänne esittää? Voivatko he ainoastaan kysyä, miten yhteistä kalastuspolitiikkaa tulisi muuttaa tulevaisuudessa, vai voivatko he itse asiassa pohtia eri vaihtoehtoja? Yksi vaihtoehto lähtisi täydellisestä uudelleenkansallistamisesta - jota en kuitenkaan suosittele - ja siirtyisi alueellistamisen kautta täysin yhtenäiseen eurooppalaiseen kalastuslaivastoon. Voiko työryhmä käsitellä näitä asioita vai kuuluuko se uuden yhteisen kalastuspolitiikan piiriin?

Bonino
Ajatuksena - ainakin kysymysten esittäjien osalta - on että, esitettävät kysymykset ovat hyvin laajoja. Tämä ei tarkoita, että voimme prosessin seurannassa säilyttää tai hyväksyä kaikki ehdotukset. Jos haluamme ainoastaan kysyä, miten ihmiset haluavat muuttaa nykyistä yhteistä kalastuspolitiikkaa, ei kannata käyttää kyselymenetelmää. Tällöin voidaan käyttää muita välineitä. Jos kuitenkin hyväksymme kyselyn käytön, sen on oltava mahdollisimman kattava ja siinä on kysyttävä sellaisia kysymyksiä kuin te esititte, esimerkiksi alueellistamisesta. Tällöin meidän on tietysti tiedettävä, mitä alueellistaminen tarkoittaa, sillä, sikäli kuin olen ymmärtänyt, kalastusalalla jäsenvaltioilla on hyvin erilaiset käsitykset alueellistamisen merkityksestä. Joten tästä aiheesta ei riitä yksi kysymys. Ongelmana on esittää laajempia kysymyksiä ja niihin eri vaihtoehtoja, jotta saisimme edes yleisen käsityksen siitä, mitä kukin ajattelee.
Näin ollen haluamme aloittaa vuonna 1997 antaaksemme itsellemme tarpeeksi aikaa täydelliseen tarkistukseen. Prosessin lopussa yhteinen kalastuspolitiikkamme voi olla sama tai vähän erilainen. Tätä en osaa ennustaa. Mutta tarkistaminen ei tarkoita yksinkertaista muuttamista. Sana sinänsä tarkoittaa, että kaikki voidaan kyseenalaistaa.

Morris
Koska käymme kauppaa ja teemme yhteistyötä monella eri tavalla kolmannen maailman maiden kanssa ja meidän laivastomme liikennöivät kolmannen maailman maiden vesillä - ottaako komissaari näiden maiden mielipiteet huomioon uutta yhteistä kalastuspolitiikkaa laatiessaan? Sallimmeko kolmannen maailman maille tarkoituksenmukaisen edustuksen, jotta voimme kuulla heidän äänensä yhtä selvästi kuin meidän omien kalastajiemme äänet?

Bonino
Vastaukseni perustuu tiukasti menettelyä koskevaan näkökulmaan; tämä ei ole mahdollista. Yritämme kuitenkin neuvotella epävirallisesti lähinnä niiden valtioiden kanssa, joihin sovellamme kehittämispolitiikkaa tai joiden kanssa olemme tehneet kalastussopimuksen. En kuitenkaan saa tietoja oikeudelliselta yksiköltä. Voimme ainoastaan käydä epävirallisia neuvotteluja, jotka liittyvät lähinnä kansainvälisiin sopimuksiin.

Puhemies
Morris, kuunnelkaa minua hetkinen. Jos esitätte työjärjestystä koskevan kysymyksen, teillä on puheenvuoro. Mutta jos jatkatte kysymistä samasta asiasta, minulla on ikävä velvollisuus vaatia työjärjestyksen noudattamista ja tiedätte, että keskustelua ei voi avata. Näin ollen, teillä on puheenvuoro, mikäli asianne koskee nimenomaan työjärjestystä.

Morris
Haluaisin auttaa. Kuten tiedätte, meillä on nyt pysyvä AKT-maiden kalastustyöryhmä. Haluaisin tietää, eikö komissaari voi työskennellä tämän työryhmän kanssa.

Puhemies
Kiitos avustanne - ei työjärjestystä koskeva asia -, mutta apu. Bonino vaikuttaa olevan valmis vastaamaan tuohon apuun.

Bonino
Komissio haluaa tämän työryhmän osallistuvan toimintaan, mutta ei sitovien asiakirjojen muodossa vaan käymällä epävirallisia neuvotteluja.

Puhemies
Koska Boninolle osoitetuille kysymyksille varattu aika on päättynyt, kysymyksiin 42-45 vastataan kirjallisesti.

Puhemies
Koska kysymykset 46, 47 ja 48 käsittelevät samantapaisia asioita, niihin vastataan samalla kertaa.
Kysymys nro 46 Felipe Camisón Asensio (H-0394/97):
Aihe: Digitaalisen television SIMULCRIPT-järjestelmän ongelmat
Digital Video Broadcastingin (DGV) kokouksessa kehitetyt digitaalisten tv-palveluiden yhteensopivat järjestelmät toteutuvat simulcript- ja multicript-malleissa. Voiko komission jäsen vahvistaa, että edellinen malli muodostaa vaikean ongelman jälkimmäiseen nähden, koska siinä tarvitaan esisopimuksia markkinoiden toimijoiden välillä? Kysymys nro 47 Ludivina García Arias (H-0397/97):
Aihe: Televisiosignaalien lähetystä koskevien standardien käyttö
Nyt kun televisiosignaalien lähetystä koskevien standardien käytöstä säädetyn lain parlamenttikäsittely Espanjassa on päättynyt, kysyn onko lain sisältö komission mielestä yhdenmukainen televisiosignaalien lähetystä koskevien standardien käytöstä annetun direktiivin 95/47 kanssa, ja konkreettisesti simulcryptja multicrypt-järjestelmien sekä laitteiden hyväksymisen ja lupien osalta?
Koska komissio aikoo ilmaista mielipiteensä asiasta? Eikö komissio ole sitä mieltä, että viivyttelemällä omaa päätöstään se helpottaa kilpailevan yrityksen ja sen liittolaisen, Espanjan hallituksen, strategiaa jarruttaa markkinoilla jo olevan ryhmän toimintaa ja aiheuttaa sille vakavia taloudellisia haittoja?Kysymys nro 48 Manuela Frutos Gama (H-0430/97):
Aihe: Espanjan digitaalisen television ryhmittymä
Vaikuttaako Euroopan komission mielestä sattumalta, että ne viestintäalan yritykset, jotka ovat kehittäneet Espanjan ensimmäisen digitaalitelevision alalla markkinoilla toimivan ryhmittymän, joutuvat kolmelta taholta, lainsäädäntövallan, toimeenpanovallan ja tuomiovallan piiristä tulevan ahdistelun kohteeksi?
Eikö komissio ole sitä mieltä, että nopea lausunto Espanjan lainsäädännön sovittamisesta direktiivin kanssa voisi auttaa selventämään tilannetta ja lopettamaan teollisuuden ja viestintäalan keskinäisen taistelun koko Espanjan yhteiskunnan ja kuluttajien eduksi.
Bangemann
Arvoisa puhemies, voin vastata ainoastaan siihen asiakysymykseen, joka liittyy direktiiviin 95/47/EY ja muihin asiaa mahdollisesti koskeviin direktiiveihin. En luonnollisestikaan voi ottaa kantaa niihin poliittisiin erimielisyyksiin, joita tämä ongelma on Espanjassa saanut aikaan ja jotka jatkuvat yhä edelleen.
Televisiostandardeja koskevassa direktiivissä vaaditaan standardoituja lähetysjärjestelmiä digitaalitelevisiota varten. Tämä on selvä tekninen vaatimus, jonka avulla on tarkoitus taata, että kaikki televisiolähetystoiminnan harjoittajat käyttävät samanmuotoista signaalia. Tällä haluamme välttää sen, että digitaalitelevision aikakaudella olisi erilaisten PAL- ja SECAM-muunnosten tavoin olemassa useampia rinnakkaisia standardeja. Direktiivissä säädetään siis palvelujen toimitustavasta, jotta yleisradiolähetystoiminnan harjoittajat voivat laskuttaa asiakasta tämän maksutelevision kautta tilaamista lähetyksistä, jotka ovat saatavuudeltaan rajoitettuja palveluja.
Yleisesti ottaen asiakas voi käyttää saatavuudeltaan rajoitettuja palveluja asettamalla älykortin koodauksen purkulaitteeseensa. Direktiivin mukaan näiden palvelujen on oltava kaikkien televisiolähetystoiminnan harjoittajien saatavilla oikeudenmukaisin, kohtuullisen ja tasapuolisin perustein, mikä siis tarkoittaa, että direktiivissä ei säädetä tietyistä teknisistä ratkaisuista, se ei sisällä standardeja eikä siinä suosita yhtä tai toista järjestelmää. Järjestelmän valinta on jätetty markkinoiden toimijoille. Direktiivissä ei siis myöskään valita simulcrypt- ja multicrypt-järjestelmien välillä. Molemmat mahdollistavat saatavuudeltaan rajoitettujen järjestelmien yhteiskäytön. Saatavuudeltaan rajoitettujen järjestelmien yhteiskäyttö tai yhteensopivuus tekee mahdolliseksi sen, että katsoja, joka tilaa ensin yhden televisiotoiminnan harjoittajan palveluita, voi myöhemmin käyttää toisen tarjoajan palveluita joutumatta hankkimaan uutta koodauksen purkulaitetta. Tämä on kaikkein tärkeintä.
Direktiivissä itsessään ei säädetä tarkasti markkinoiden toimijoiden välisistä sopimuksista ja sopimuksiin perustuvista suhteista, vaan toimijoiden on säänneltävä ne itse. Direktiivissä tehdään kuitenkin selväksi, että sopimukset on tehtävä oikeudenmukaisin, kohtuullisin ja tasapuolisin ehdoin, eli kun neuvotteluja joudutaan käymään, kyse ei ole merkittävästä haitasta, vaan neuvottelut ovat menetelmä, jota voidaan käyttää joidenkin teknisten ratkaisujen yhteydessä. Myös direktiivissä viitataan tähän menetelmään.
Me tietysti tiedämme, että tämä kaikki on hyvin kiistanalaista. Olemme yrittäneet Espanjan hallituksen kanssa käytyjen keskustelujen avulla huolehtia siitä, että Espanjan lainsäädäntö vastaa tätä direktiiviä. Lisäksi kutsuimme riidan molemmat osapuolet tapaamaan tekniikan asiantuntijaa, joka teki täysin selväksi, että molempien käyttämät järjestelmät ovat avoimia. Osapuolet käyvät parhaillaan neuvotteluja, mikä ei kuitenkaan rajoita meidän omaa velvoitettamme selvittää lopuksi oikeudelliset näkökohdat siltä varalta, että neuvottelut eivät johda tuloksiin, minkä saamme tietää ensi viikolla, ja vastata sitten kysymykseen, onko Espanjan laki yhdenmukainen yhteisön oikeuden kanssa.
Tarkoitus ei ole selvittää ainoastaan sitä, rikotaanko kyseistä direktiiviä, vaan myös sitä, rikotaanko perustamissopimuksen 30 ja 59 artikloja ja direktiivejä 83/189/ETY ja 95/47/EY, eli myös muut säädökset voivat olla olennaisia asian kannalta. Kollegani Monti vastaa asiasta osittain, ja me teemme yhteistyötä. Olen henkilökohtaisesti ilmoittanut selvityksestä ministeri Arias Salgolle ja viitannut myös siihen, että me teemme päätöksen siltä varalta, että osapuolet eivät pääse yhteisymmärrykseen. Tällä päätöksellä on tietysti myös estettävä se, että neuvotteluissa tehdään päätös, jolla jompaa kumpaa osapuolta suositaan. Jos näin kuitenkin vastoin meidän päätöstämme tapahtuu, meidän on ryhdyttävä oikeudellisiin toimiin, ja silloin Espanjan hallitus, jos se on tehnyt jotain yhteisön oikeuden vastaista, voi mahdollisesti joutua korvaamaan toimintansa aiheuttaman vahingon.

Camisón Asensio
Arvoisa komission jäsen, simulcrypt-järjestelmä todellakin vaatii esisopimuksia. Se on sen suuri haitta, sillä sopimuksen romuttamiseksi, lukkiuittamiseksi riittäisi, että sen omistaja vaikeuttaisi tällaista sopimusta. Sen avulla olisi luotu omistuksellisesti rajatut markkinat, de facto monopoli, tiedonvälityksen pluralismin ja vapaan kilpailun kustannuksella.
Jäsenvaltion ei pidä hyväksyä tällaista väärinkäyttöä, sillä jos se niin tekisi, se laiminlöisi velvollisuuttaan luoda - kuten sanoitte - syrjimättömyysolosuhteen, joihin siteeraamanne direktiivi velvoittaa.
Nyt on niin, että vaikka kahdelle ensimmäiselle operaattorille avattaisiin sopimus uudelleen, ongelma on sama niitä seuraaville, koska myöhemmin ilmestyisi ei-toivottuja kaksois- tai harvainpooleja. Toisin sanoen, meillä on käsillä turmiolliset ristiriitaiset markkina. Koko tämä kohtalokas tilanne Espanjan tapauksessa ratkaistaan sen uudella lailla, joka panostaa "multicryptiin" . Se mahdollistaa välittömän yhteensopivuuden jos tätä sopimusta ei synny kahden kuukauden aikana.

Bangemann
Tästä komissio ei ole samaa mieltä, sillä se, mitä Espanjan lainsäädäntö nyt määrää, on itse asiassa monopoli, koska ainoastaan yksi tekninen ratkaisu hyväksytään. Toinen tekninen ratkaisu, joka muuten on jo Espanjan markkinoilla, sitä vastoin kielletään. Miten tätä voi pitää malliesimerkkinä vapaasta kilpailusta, sitä en ymmärrä. Omien direktiiviemme perusteella on mahdollista kieltää ainoastaan yksi ratkaisu, nimittäin sellainen, joka estää muiden televisiopalvelujen tarjoajien pääsyn järjestelmään. Me olemme oikein pyytäneet avuksemme tekniikan asiantuntijan, jota monet kutsuvat koodauksen purkulaitteiden guruksi, jos tämä nimitys ei ole teistä liian yliammuttu. Keskusteluissa, joita olemme käyneet myös riidan molempien osapuolten kanssa, hän on yksiselitteisesti todennut, että molemmat järjestelmät ovat direktiivin mukaisia ja avoimia, vaikka niissä käytetään erilaisia teknisiä ratkaisuja, ja ettei se, että toisesta järjestelmästä on neuvoteltava, sulje pois mahdollisuutta päästä neuvotteluissa oikeudenmukaisiin tuloksiin.
Direktiivissähän nimenomaan säädetään, että neuvottelut on käytävä oikeudenmukaisesti ja syrjimättömästi. Oletetaan nyt, että toinen osapuoli toimisi tällä viikolla käytävissä neuvotteluissa epäoikeudenmukaisesti ja syrjivästi. Silloin tämä osapuoli ei myöskään toimisi direktiivin mukaisesti. Yhden ainoan teknisen ratkaisun, joka ei edes vielä ole markkinoilla, määrääminen sovellettavaksi ei kuitenkaan ole mahdollista. Se ei vastaa direktiiviä. Tilanne on hieman outo, jos saan ilmaista asian näin. Espanjassa on järjestelmä, joka on jo toiminnassa. Tuhannet katsojat käyttävät sitä ja ovat tyytyväisiä. Järjestelmä on teknisesti avoin, niin kuin asiantuntija on vahvistanut, ja nyt on tarkoitus määrätä pakolliseksi toinen järjestelmä, joka ei edes vielä ole markkinoilla. Tämä oikeus- tai asiaintila ei mielestämme ole vakuuttava.

García Arias
Ymmärrän, että komission jäsen ei halua puuttua Espanjan sisäisiin asioihin, mutta tilanne on niin erikoislaatuinen, että teidän täytyy tietää, että erään asiaan osallisena olevan yrityksen edustajan teidän luoksenne kohdistunutta vierailua seuraavana päivänä eräs tuomari päätti, että edustajan pitää tulevaisuudessa pyytää oikeudelta lupaa Espanjasta poistumiseen. Mutta ymmärrän, että ette halua puuttua näihin asioihin.
Bangemann, on totta, että sopimusta ei ole ollut. Näin ollen, komission pitää jo tehdä Espanjan lainsäädäntöä koskeva päätös, sillä tälle innovaatio- ja markkinoille tulon riskin ottaneelle yritykselle aiheutetaan vakavia vaikeuksia. En jaa tulkintaanne asiasta. En jaa kansanpuolueen edustajien tulkintaa, joka on yhdenmukainen heidän ministerinsä tulkinnan kanssa ja joka Brysselistä palatessaan ilmoitti, että te - tai Bryssel - loukkaatte Rooman sopimusta digitaalisen television asiassa. Oletteko te, arvoisa komission jäsen yhtä mieltä tästä puheesta, ja koska Euroopan komissio lopulta ilmaisee mielipiteensä tästä asiasta?

Bangemann
Arvoisa García Arias, olen jo ottanut tähän erittäin selkeästi kantaa. Me olemme ainoastaan yrittäneet saada aikaan sovintoa, myös Espanjan hallituksen kanssa, koska siinä ei ole mitään mieltä, että me kaikki tapaamme toisemme jälleen Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa. Toisten on maksettava vahingonkorvauksia, ja katsojille koko asiasta ei ole mitään hyötyä. Myös Saksassa saatoimme riitelevät osapuolet neuvottelupöytään, ja he pääsivät yhteisymmärrykseen. Tästä syystä olemme yrittäneet samaa Espanjan tapauksessa, mikä ei tietenkään tarkoita sitä, että me haluamme vältellä velvollisuuttamme tehdä asiasta päätös.
Sanoin, että jos osapuolet eivät pääse yhteisymmärrykseen - ja ensi viikolla tiedämme, onko sovinto syntynyt vai ei -, silloin teemme päätöksen mainitsemani direktiivin, mutta myös perustamissopimuksen 30 ja 59 artiklojen perusteella. En tiedä, oliko se Espanjan ministeri vai joku muu, joka väitti, että me emme sovella perustamissopimusta. Tätä on vaikea kuvitella, koska mehän juuri sovellamme 30 ja 59 artikloja, mikä tarkoittaa, että päätöksemme perustuu luonnollisesti sekä direktiiviin että perustamissopimukseen.

Frutos Gama
Arvoisa komission jäsen, myös minä ymmärrän, että te ette halua puuttua maani poliittisiin riitoihin, mutta sallikaa minun painottaa tätä asiaa.
Olemme käsitelleet tätä asiaa jo melko pitkään, ja koska tunnen komission työskentelytavan, tämän asian pitäisi tässä vaiheessa olla jo loppuun käsitelty. Huolestuneisuuteni, arvoisa komission jäsen, on täysin oikeutettua. Jos simulcrypt täyttää vaatimukset, on direktiivin mukainen ja espanjalainen laki sen kieltää, ei vahingoiteta ainoastaan sitä valmistavaa tehdasta, vaan myös lukuisia kansalaisia - tämän tuotteen mahdollisia tai todellisia kuluttajia - sanon taas kerran uudestaan, että jos se sopii muille Euroopan valtiolle, se pitäisi sopia myös Espanjalle. Näin ollen, arvoisa komission jäsen, esitän teille toistamiseen pyynnön, että tämä asia ratkaistaisiin mahdollisimman pian, eikä enää vahingoitettaisi legitiimejä oikeuksia: järjestelmän alulle panneen viestintäyrityksen oikeuksia ja sen valinneiden kuluttajien oikeuksia. Tai jopa niiden, jotka sen olisivat valinneet, jos tätä tilannetta ei olisi syntynyt maassani, jossa yleinen mielipide - sen voin teille taata - ei enää selvästi hahmota näiden kahden dekooderin tapauksen laillisuutta, vaan aletaan ajatella, että simulcrypt on laiton, petollinen tai jotain sen kaltaista. Arvoisa komission jäsen, tämä harhakäsitys voidaan oikaista ja vastaavat yrityksen ja kuluttajien oikeudet palauttaa ainostaan siten, että komission antaa tästä asiasta välittömästi päätöksensä. Minulla on tässä todiste osoitukseksi mainitsemastani vainosta.

Bangemann
Arvoisa puhemies, olen jo sanonut, että me päätämme ensi viikolla. Se on komissiolle erittäin pian.

Redondo Jiménez
Luulen, että esittelemme asiaa hieman kaltevalta kulmalta. Espanjalainen laki esittää, että päästäisiin sopimukseen ja se vahvistaa määräajan tälle sopimukselle; jos sopimukseen ei määräajan kuluttua ole päästy, silloin se esittää yleisen dekooderin valintaa. Mutta mielestäni tämä ei ole oikea paikka käsitellä näitä asioita joita nyt käsitellään.
Euroopan parlamentti ei ole oikea paikka selvitellä edellisen hallituksen mielivaltaisten päätösten synnyttämiä riitoja; se on kansallinen parlamentti, nämä asat pitää käsitellä siellä. Kuten komission jäsen oikein hyvin sanoi, hän voi sanoa ainoastaan, että yhteisön säädäntöä pitää noudattaa, ja me tiedämme onko tähän sopimukseen päästy vai ei. Arvoisa komission jäsen imaisee mielipiteensä ensiviikolla.

Bangemann
Arvoisa puhemies, te syöksette minut epätoivoon, sillä jos muutama Euroopan parlamentin edustaja - yhteensä kolme - esittää minulle kysymyksen, jonka puhemies sallii, silloin minun on vastattava näihin kysymyksiin. Te ette kenties haluaisi kysymyksiä esitettävän, ja te ette niitä myöskään esittänyt, mutta jos toisen ryhmän edustajat niitä esittävät, komission on vastattava.
Te ette kuitenkaan ole oikeassa myöskään asiasisällön osalta, sillä meidän direktiivissämme säädetään tarkasti siitä, mitä koodauksen purkulaitteita koskevassa kysymyksessä saa tehdä ja mitä ei. Ainoastaan tästä on nyt kyse, ja juuri sen vuoksi olen keskittynyt tähän aiheeseen. Direktiivissä ei esimerkiksi säädetä, että saa olla olemassa ainoastaan yksi koodauksen purkulaite. Sen me halusimme tietoisesti välttää. Me tosin pidätimme itsellemme oikeuden sisällyttää direktiiviin yhtä ainoaa koodauksen purkulaitetta koskevan standardin. Jos me tekisimme näin, kaikki asianomaiset osapuolet olisivat erittäin tyytymättömiä ja kärsisivät suuria taloudellisia haittoja, sillä tuskin yksikään nykyisistä koodauksen purkulaitteista vastaisi tätä standardia.
Tämän terävän miekan - muotoillakseni asian näin - me olemme pidättäneet ainoastaan itsellemme. Me emme ole sallineet tätä oikeutta kansallisille hallituksille. Tämä tarkoittaa, että nyt käsiteltävä ongelma on eurooppalainen, ei ainoastaan espanjalainen ongelma. Espanjalainen ongelma on värikkäämpi, sen myönnän, mutta myös meidän ongelmamme on vaikea. Se on kuitenkin ratkaistavissa.

Puhemies
Bangemann, jatkamme vielä tämän asian käsittelyä, mutta keskeytämme espanjalaisen dynamiikan ja avaamme eurooppalaisemman kentän. Joten annamme puheenvuoron Caudronille lisäkysymyksen esittämiseksi.

Caudron
Arvoisa komission jäsen, haluan osallistua tähän keskusteluun, sillä olin tämän direktiivin esittelijä ja haluan vahvistaa kaikki puheenne. Minulla ei siis ole erityistä teknistä kysymystä, sillä olen osaltani hieman vastuussa niiden ratkaisujen valinnasta, joihin monopolien, oligopolien ja ruuhkautumisen välttämiseksi päädyttiin ja jotka mahdollistivat digitaalisen järjestelmän käyttöönoton Euroopassa, kuten on tehty. Vahvistan tämän siis täysin.
Ainoa kysymys, jonka halusin esittää, arvoisa komission jäsen, on todellinen kysymys: esititte omaksi sekä komission päätöksenteon aikatauluksi noin viikkoa. Voitteko kertoa meille, mikä on aikataulu tämän päätöksen jälkeen? Mihin se meidät johtaa? Mikä on hallussanne oleva aikahaarukka tilanteen ratkaisemiseksi?

Bangemann
Omalta osaltamme aiomme ilmoittaa Espanjan hallitukselle ensi viikolla, mikä meidän oikeuskäsityksemme on ja missä kohden Espanjan laki ei mielestämme ole kyseisen direktiivin ja mainittujen artiklojen mukainen. Espanjan hallitus voi noudattaa kehotuksiamme, mutta se voi myös hylätä ne, jolloin meidän on annettava asia Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. Käsittely kestää tietysti hieman kauemmin. Kysymys, jota emme ole vielä täysin selvittäneet, kuuluu, voimmeko itse toteuttaa väliaikaisia toimenpiteitä vai pyydämmekö Euroopan yhteisöjen tuomioistuinta antamaan väliaikaisen määräyksen, koska Espanjan laissa on määrätty päivä, nimittäin 7. päivä heinäkuuta, josta alkaen mitään toista koodauksen purkulaitetta ei enää sallita. Taloudellisten haittojen välttämiseksi voisi olla aiheellista hakea Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta väliaikaista määräystä, jotta tämä päivämäärä ei missään tapauksessa johda siihen, että jo saatavilla oleva koodauksen purkulaite on yhtäkkiä poistettava markkinoilta.
Me selvitämme tämän, muuta en voi teille luvata. Jos Euroopan yhteisöjen tuomioistuin toteaa, että me olemme oikeassa eikä Espanjan hallitus, silloin Espanjan hallituksen on luonnollisesti maksettava vahingonkorvausta yritykselle, jolle se on päätöksellään aiheuttanut haittaa. Tämä on selvä asia. Se ei kuitenkaan ole erityisen tuottavaa.
Juuri tästä syystä olemme yrittäneet saada aikaan sovintoa. Siltä varalta, että sovintoa ei syntyisi, me yritämme yhä edelleen päästä myös Espanjan hallituksen kanssa yhteisymmärrykseen siitä, että lakia ei ainakaan sovelleta ennen kuin tuomioistuin on tehnyt päätöksensä. Näin molemmat järjestelmät voivat kehittyä Espanjassa rinnakkain. En tietenkään osaa sanoa, miten Espanjan hallitus tähän suhtautuu.
Me siis yritämme mahdollisuuksiemme mukaan vaikuttaa tasapuolisen ja mielekkään ratkaisun löytymiseen. Luonnollisesti en kuitenkaan voi taata sitä, että kaikki osapuolet suhtautuvat kiistan selvittämiseen tällä tavalla. Olen jo sanonut, että tämä on värikästä. Härkätaistelussahan on härkiä, jotka eivät suostu rauhoittumaan.

Puhemies
Kiitos Bangemann, kahdessa viimeisessä kysymyksessä otamme uudelleen kiinni -emme härkään - vaan espanjalaiseen dynamiikkaan. Ensimmäiseksi puheenvuoro on Hernandez Mollarilla.

Hernandez Mollar
Arvoisa puhemies, espanjalainen dynamiikka on eurooppalaista dynamiikkaa. Nyt vain on niin, että jotkut sosialidemokraattisen ryhmän jäsenet haluavat räjäyttää, enemmän kuin räjäyttää, Euroopan ja Espanjan kansalaisten yleiset edut.
Euroopan komissio todennäköisesti tietää digitaalista tv-palveluista sen, että DGVn johtokomitea päätti lykätä simulcrypt-pääjärjestelmän toimittamista eurooppalaiseksi normiksi. Siksi on syytä olettaa, että täydellistä eurooppalaista simulcrypt-normia ei ole ennen vuoden 1997 loppua tai vuoden 1998 alkua.
Toisaalta DGV hyväksyi toukokuussa 1996 yhteisen liittimen digitaalisille vastaanottimille, jonka kansalliset standardisointielimet ovat ratifioineet mainitun vuoden aikana ja jonka Cenelec hyväksyi muodollisesti eurooppalaiseksi normiksi helmikuussa 1997.
Tämän hyvin merkittävän epäsuhdan kannalta katsottuna, eli simulcrypt-järjestelmän standardisointiasteeseen liittyen, halusin kysyä arvoisalta komission jäseneltä, millaisen mielipiteen tämä epäedullinen tilanne hänen mielestään ansaitsee ja mitä kielteisiä vaikutuksia siitä voi syntyä, suhteessa tavoitteeseen tarjota kaikille kansalaisille mahdollisimman pian digitaaliset tv-palvelut yleismaailmallisen ratkaisun avulla, mahdollisimman pluralistisen viestinnän puitteissa.

Bangemann
Jos me määräämme yleisen ratkaisun käyttöönotosta - ja joskus tällainen ratkaisu vielä on mahdollinen -, silloin molemmat Espanjassa tällä hetkellä tarjottavat järjestelmät on poistettava markkinoilta. Tämä on vaikea tekninen kysymys. En tiedä, onko se teille aivan selvää.
Mahdollisuuksia on kaksi. Joko on olemassa ainoastaan yksi yleinen koodauksen purkulaite, jonka kautta kaikki televisiotoiminnan harjoittajat voivat tarjota palvelunsa, myös saatavuudeltaan rajoitetut eli maksutelevisio- ja muut vastaavat palvelut. Tämä on, jos niin haluatte, ihanteellinen ratkaisu. Se edellyttää teknistä standardia. Teollisuus työskentelee parhaillaan tämän mahdollisuuden parissa, ja jonakin päivänä se on toteutettavissa. Me emme kuitenkaan halua määrätä tällaisen ratkaisun käyttöönotosta, sillä jos tekisimme niin, kaikille koodauksen purkulaitteiden nykyisille tilaajille tai tarjoajille aiheutuisi huomattavia taloudellisia haittoja. Heidän olisi nimittäin poistettava laitteensa markkinoilta. Tämän vuoksi olemme ilmoittaneet, että määräämme ainoastaan vähimmäisvaatimukset. Vähimmäisvaatimus on, että jokaisen koodauksen purkulaitetta käyttävän on käytettävä sellaista laitetta, joka on avoin myös muille. Tässä ei kuitenkaan määrätä minkään yksittäisen teknisen menetelmän käytöstä, vaan ainoastaan siitä, että järjestelmän on oltava avoin. Espanjan lainsäädäntö ei nyt noudata tätä, vaan se hyväksyy ainoastaan yhdenlaisen koodauksen purkulaitteen, ei myöskään mitään yleistä purkulaitetta, vaan laitteen, jossa on yhteinen käyttöliittymä. Tämä on erilainen tekninen ratkaisu.
Tässä ei ole kyse mistään ihanteellisesta ratkaisusta, nimittäin siitä, että olisi olemassa ainoastaan yksi yleinen koodauksen purkulaite, vaan kyse on laitteesta, joka teknisen toimenpiteen avulla on avoin muille. Muita yhtälailla avoimia laitteita ei sallita, ja juuri tämä ei direktiivin mukaan ole mahdollista. Ymmärrättekö? Jos luette direktiivin vielä kerran - Caudron vahvisti asian ja se, mitä hän sanoo, pitää paikkansa -, toteatte, että se, mitä olen nyt sanonut teille vastaa voimassa olevaa yhteisön oikeutta. Ongelmana on Espanjan laki.

Puhemies
Kiitos Bangemann, mutta vielä viimeinen kysymys, samasta aiheesta.
Izquierdo Rojolla on puheenvuoro viimeisen lisäkysymyksen esittämiseksi.

Izquierdo Rojo
Kysymykseni ei ole samanlainen, koska muotoilen sen eurooppalaisessa muodossa ja ylhäisessä, rakentavassa mielessä.
Arvoisa komission jäsen, tänään iltapäivällä olette puhuneet hyvin selkeästi ja osuvasti. Tiedätte, että usein ennen Salomon tuomiota, joidenkin tätä päätöstä koskevien koodien ennalta ilmoittaminen voi johtaa sopimukseen.
Olette sanonut, että ellei sopimusta ole ensiviikolla, komissio tekee päätöksen ja ilmaisee kantansa asiaan.
Tässä rakentavassa mielessä ja myöhäisemmän Salomonin tuomion välttämiseksi pyydän, ettekö voisi ennalta ilmoittaa - siinä tapauksessa että sopimusta ei synny ja komission pitäisi tehdä tämä päätös - mitkä olisivat komission kannan ehdot. Painotan sitä, että jos ennalta ilmoitatte, mitkä olisivat nuo ehdot, olisi mahdollista saada aikaan sopimus, ja tämä on kysymykseni tavoite.

Bangemann
Ero teidän ja Salomonin välillä on se, että Salomon oli paljon viisaampi, jos sallitte minun todeta tämän. Jos nimittäin nyt kertoisin, mikä päätöksemme tulee olemaan, molemmat neuvottelevat osapuolet oletettavasti lopettaisivat neuvottelut. Toinen osapuoli olisi niin varma siitä, että sen myönnetään olevan oikeassa, ettei sen enää mielestään tarvitsisi neuvotella lainkaan. Tämän vuoksi on salomonmaisempaa, eli hieman viisaampaa, että en kerro teille tarkasti, mitä teemme ensi viikolla.

Puhemies
Koska komission kyselytuntia varten varattu aika on päättynyt, kysymyksiin 49-53 vastataan kirjallisesti.
(Istunto keskeytettiin klo 19.20 ja se jatkui klo 21.00.)

Maataloushintojen vahvistaminen 1997-1998 - Peltokasvit - 
Maatalouden rakenteiden parantaminen - Maan viljelykäytöstä poistaminen 1998
Puhemies
Seuraavana asiana on yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Sturdyn maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0173/97) ehdotuksista 16 neuvoston asetukseksi maataloustuotteiden hintojen vahvistamisesta ja niihin liittyvistä toimenpiteistä 1997/1998 (KOM(97)0089 - C4-0114/97 alkaen C4-0129/97 asti - 97/0087(CNS) alkaen 97/0089(CNS) asti, 97/0091(CNS) alkaen 97/0094(CNS) asti, 97/0096 alkaen 97/0102(CNS) asti ja 97/0905(CNS) alkaen 97/0905(CNS) asti; -Funkin maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0176/87): I. Ehdotus ja muutettu ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille annetun asetuksen (ETY) N: o 1765/92 muuttamisesta ja asetuksen (ETY) N: o 1872/94 kumoamisesta (KOM (96)0422 + KOM (97)0022 - C4-0448/96-96/0212(CNS)); II.Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) maatalouden rakenteiden tehokkuuden parantamisesta annetun asetuksen (ETY) N: o 2328/91 muuttamisesta (KOM (96)0422 - C4-0449/96-96/0213(CNS)); -Baldarellin maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A40189/97) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi (EY) tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille annetun asetuksen (ETY) N: o 1765/92 muuttamisesta (KOM (96)0361 - C4-0496/96-96/0221(CNS)); sekä suullinen kysymys maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan puolesta (B4-0174/97) komissiolle maan viljelykäytöstä poistamisesta vuonna 1998.

Sturdy
Arvoisa puhemies, haluaisin ensin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja toivottaa Fischlerin ja ministerineuvoston istuvan puheenjohtajan Van Aartsenin tervetulleeksi istuntosaliin. Olen iloinen nähdessäni teidät molemmat täällä kuuntelemassa tätä mietintöä. Se osoittaa, miten tärkeä mietintö on.
Olen erittäin iloinen voidessani esitellä hintapakettiehdotukset sellaisina kuin ne ovat maataloutta sekä maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan tarkistuksilla muutettuina. Haluaisin käyttää tätä tilaisuutta hyväkseni ja käydä läpi tarkistukset järjestyksessä, valottaa vähän niiden sisältöä ja kertoa, miksi maatalousvaliokunta on ehdottanut niitä, ja lopuksi tarkastella vähän kustannuksia ja keskustella niistä.
Ensimmäiseksi tarkastelen viljan kosteusprosenttia. Olemme ehdottaneet, että viljan 15 kosteusprosentin soveltamista pitäisi jatkaa; toisin sanoen sitä ei tulisi soveltaa ainoastaan tänä vuonna vaan myös jatkossa. Pohjoisten jäsenvaltioiden yksi suurimmista ongelmista on viljan kosteuspitoisuus. Se tulee erittäin kalliiksi ja, jos viljan kosteusprosenttia yritetään laskea alle 15 %: iin, se on arvokkaan resurssin väärinkäyttöä. Sen tähden toivon, että komissio säilyttää viljan kosteusprosentin 15 %: ssa. Se tasapainottaa budjettia.
Proteiinisadon määrä on äskettäin - itse asiassa viimeisen kahden vuoden aikana - laskenut voimakkaasti. Toivoisin jonkinnäköistä parannusta tukijärjestelmään proteiinisadon auttamiseksi. Tämä on nyt erittäin ajankohtaista, sillä olemme juuri keskustelleet BSE: stä ja eläinproteiinin ongelmista yli 18 kuukautta. Sen tähden tämä on hyvä tilaisuus Euroopan unionille tuottaa enemmän omaa proteiinia ja vieläpä kasviproteiinia. Mielestäni on tärkeää, että harkitsemme vakavasti tässä syntyviä mahdollisuuksia.
Valiokunta on ehdottanut tuen antamista paddy- eli raakariisiteollisuudelle. Tämä on yksi tapa auttaa eteläisiä jäsenvaltiota. Yksi niistä asioista, joita olen oppinut tultuani tähän parlamenttiin, on, että unionissa on 15 jäsenvaltiota. Minun on siksi otettava huomioon kaikki jäsenvaltiot ja niiden kaikki alueet ja ongelmat. Riisialalla on ollut erityisen vaikeaa viime vuosina. Ehdotan nykyisen lainsäädännön yksinkertaistamista. Sen ansiosta riisiteollisuutta voidaan tukea pikaisesti ilman suuria tai pitkäaikaisia kustannuksia. Näiden ehdotusten kustannukset ovat keskimäärin 60 miljoonaa ecua ja tähän sisältyy kaikki oheiskustannukset.
Sokerijuurikkaan osalta olemme ehdottaneet, että komissio tarkastelee uudestaan sokerivarastokorvausten kiinteää elementtiä. Siitä on jo 10 vuotta, kun teimme nämä muutokset. Tämä järjestelyn tulisi nyt heijastaa nykyisiä kustannusten muutoksia ja niitä tulisi luultavasti tarkistaa uudestaan, jos mahdollista, kolmen vuoden välein. Ehdotan myös, että Espanjassa ja Portugalissa annettaisiin tukea tuotantokustannuksille. Tämä tuki on rahoitettava kansallisesta budjetista eikä Euroopan budjetista.
Pellavan ja hampun osalta ehdotan, että hamppu asetetaan samalle tasolle kuin pellava. Hamppu on hyödyllinen vaihtoehto, se on ympäristöystävällinen ja se maksaisi vain 1 miljoonaa ecua.
Jos viinin tislauskielto toteutettaisiin niin aikaisin kuin komissio on ehdottanut, siitä aiheutuisi tarpeettomia vaikeuksia eteläisille viinitarhoille. Sen vuoksi ehdotamme, että lykkäämme kiellon hakemista yhdellä vuodella. Arvioidut kustannukset ovat myös tässä tapauksessa 1 miljoonaa ecua.
Minun on hienoiseksi pettymyksekseni sanottava, että näistä toimenpiteistä ja mietinnöstäni aiheutuvat kustannukset ovat 170 miljoonaa ecua. Tämä raha on saatava jostain. Olemme tilanteessa, johon liittyy budjettirajoituksia. Meidän on ymmärrettävä, että me maatalousvaliokunnassa emme voi jatkuvasti kasvattaa budjettia. Mahdollisuuksia on monia. Nykyisessä hintapakettiehdotuksessa on annettu kaksi ehdotusta. Toinen on viljan kuukausittaisen korotuksen muuttaminen. Tätä on esitetty uudelleen tarkistuksissa.
Kuukausittaisten korotusten poistaminen pienentäisi budjettia 160 miljoonaa ecua. Olemme kuluttaneet 170 miljoonaa ecua budjetista, ja tämä olisi yksi tapa tasapainottaa budjettia paketin osalta. Selvennykseksi mainitsen, että kuukausittaiset korotukset ovat kuukausittainen lisämaksu maanviljelijöille, jotka lykkäävät viljan lähettämistä interventiovarastoon. Se olisi suositeltavaa jossakin mielessä, sillä mielestäni interventiota tulisi käyttää mahdollisemman vähän ja katson, että interventio on hätäehdotus.
Kannatan myös toista ehdotusta, jonka tarkoitus on tasapainottaa kokonaisbudjettia. Sen on esittänyt Böge, joka on antanut lukuisia ehdotuksia. Ongelmana on, saadaanko rahat budjetista.
Perusteluissani pyysin komissiota määrittämään varastojen määrän, annoin määräajaksi heinäkuun ja ehdotin, että määräksi asetettaisiin 5 %. Tässä yhteydessä haluan sanoa, että mielestäni varastoiminen on ollut erinomainen vaihtoehto MacSharryn ehdottamista muutoksista. Se on ollut hyvä väline tasapainottaa budjettia. Se on lopettanut ylituotannon. Se on lopettanut intervention ja tehnyt hyvää ympäristölle. Alussa sitä sanottiin ympäristölle haitalliseksi, mutta on osoittautunut, että tämä ei pidä paikkaansa.
Komissio on kuitenkin tällä hetkellä asettanut vientiveron Euroopan unionin viljalle, sillä teoriassa meillä on pula viljasta. Tämä vero on noin 10 ecua tonnia kohti. Siksi mielestäni on aivan turhaa korottaa seuraavan vuoden varastoitavan viljan määrää yli 5 %: iin.
Maatalous tulee sopeutumaan neuvoston asettamiin ehtoihin, mikäli meille annetaan riittävästi aikaa. Sen tähden ehdotin, että komissio ja neuvosto sopivat varastoitavan viljan määrästä niin varhaisessa vaiheessa kuin mahdollista, ja jos mahdollista heinäkuuhun mennessä, kuten mainitsin mietinnössäni. Minulle ehdotettiin 0, 45 %: n hinnankorotusta. Yksi esittelijän ongelmista on, että hän yrittää saada vähän rahaa jokaiselle, mutta samalla säilyttää terveen budjetin periaatteen. Jos haluamme lisätä parlamentin valtaa, kunnioitusta ja vastuuta, meidän on kannettava vastuumme budjetista.
Toivon, että olen tehnyt järkeviä ehdotuksia, ja odotan komissaarin vastausta.

Funk
Arvoisat puhemies, neuvoston puheenjohtaja, komission jäsen Fischler ja hyvät kollegat, mietintöni käsittelee öljysiemenennakkomaksujen lykkäämistä ja hehtaarituen supistamista viljelyssä.
Saanen tehdä siitä seuraavia huomautuksia: MacSharry-maatalousuudistus pyrki täyskäännökseen maatalouspolitiikassa. Siinä oli kyse ylituotannon poistamisesta ja yhteensovittamisesta GATT-sopimukseen radikaalilla viljojen, öljysiementen ja valkuaiskasvien hinnan laskemisella. Samalla otettiin käyttöön eläinhyvitykset emoista ja sonneista sekä laskettiin interventiohintoja voimakkaasti. Tältä pohjalta syntyivät esimerkiksi hehtaarikohtaiset tuet. Ei siis ollut sattumaa että Ranska ja jotkin muut Euroopan unionin alueet, joilla on parhaat tuotantoalueet ovat saaneet myös suurimmat tuet. Tällä kertaa ei kuitenkaan ollut kyse Euroopan unionin päätöksestä, sen haluan todeta tässä aivan selvästi. Tämä oli kuitenkin porkkanana maanviljelijöille ja heidän järjestöilleen tämän maatalousuudistuksen hyväksymiseen.
Myös komission jäsen Fischler vahvisti korvaukset moneen kertaan vuoteen 1999 saakka. Nykyisellä ehdotuksellanne pyritte nyt suoraviivaisiin supistuksiin. Perusteluksi esititte ensin BSE-kriisin ja sitten suuren viljasadon. Perustelunne ovat nyt turhia, koska maatalouden vuoden 1997 talousarvio riittää taloudellisten sitoumusten täyttämiseen järjestelmällisesti ja aikataulussa. Suoraviivainen tukien supistaminen on mielikuvituksetonta ja useimmiten epäoikeudenmukaista, tämä on tosiasia. Siinä ei oteta huomioon luonnollisen sijainnin asettamia ehtoja maanviljelijöiden tuotantomahdollisuuksille, ja epäsuotuisa tulokehitys tietyn kokoisissa yrityksissä jätetään kokonaan huomioimatta.
Nuori maanviljelijä, joka on sijoittanut juuri sekayritykseen, jossa harjoitetaan nautalihakarjan kasvatusta ja maanviljelyä, on nykyisessä tilanteessa selkä seinää vasten. Nuoret maanviljelijät voivat kehittää itseään vain vuokraviljelijöinä. Vuokranäkymät perustuvat yleisesti ottaen näihin vuoteen 1999 saakka kiinteästi sovittuihin hehtaaritukiin.
Arvoisa komission jäsen Fischler, teillä on varmasti erinomaisia asiantuntijoita komissiossa. Jos he olisivat pohtineet näitä Euroopan alueiden maanviljelijöiden eri ongelmia tarkemmin, tätä kastelukannuperiaatteeseen perustuvaa ehdotusta ei olisi varmasti tehty. Se on täysin epäoikeudenmukainen ja johtaa pakostakin maanviljelijöiden luottamuksen katoamiseen.
Hylkään ehdottomasti komission vaatiman perustavanlaatuisen viljamarkkinoiden rahoituksen uudistamisen. Itse olen kotoisin Saksan osavaltiosta, jossa maatalousyritykset - keskimäärin 20 lehmää - ovat huomattavasti pienempiä kuin monilla muilla Euroopan unionin alueilla. Yleensä tilat ovat 20-50 hehtaarin kokoisia. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, pyydän teitä ottamaan myös tämän huomioon.
Sain tänään luvut osavaltioni hallitukselta. Meillä korvauksia saa 49 143 yritystä, ja ne ovat suuruudeltaan keskimäärin 8 595 DM vuodessa. Tällä rahalla yksikään komission virkamies ei tekisi töitä kuukauttakaan.
Hyvä komission jäsen, näillä maanviljelijäperheillä on vaikeaa. Jos puhutte näiden tapausten kohdalla liiallisista korvauksista, se olisi heille isku vasten kasvoja. Korvauksen poistaminen vahingoittaa erityisesti sekayrityksiä. Erityisen huonossa asemassa olevat rehunviljely-yritykset eivät hyödy siitä mitään, jos supistamme maanviljelyn hehtaaritukia. Tämä on komission ehdotuksen keskeinen heikkous. Jos liiallista korvaamista todellakin esiintyy, se on todettava objektiivisesti niiden hintojen perusteella, joista maanviljelijä saa tuottoa omilla markkinoillaan ja omassa valuutassaan. Maat, jotka ovat hyötyneet jatkuvista devalvoinneista, saavat hyvää hintaa markkinasääntelyn alaisista tuotteista. Siksi on välttämätöntä, että korvausten tilasta muotoillaan uusi ehdotus.
Myös budjettivaliokunta tukee ehdotustamme siitä, ettei vuoden 1997 öljykasvialan maksuja lykätä, sillä talousarvion varat ovat käytettävissä. Liikumme maatalouden suuntaviivojen sisällä.
Arvoisa puhemies, pyydän siksi saada puhua loppuun. Meidät on tuomittu puhumaan täällä tänä iltana. Normaalisti minun olisi pitänyt puhua tänään iltapäivällä kello 15.00. Minua edeltänyt puhuja käytti kahdeksan minuuttia. Minäkin olen esittelijä. Mielestäni minulla on oikeus vielä kolmeen lauseeseen. Onko teillä hyväntahtoisuutta antaa minun puhua loppuun? Se on välttämätöntä. Neuvoston puheenjohtaja on saapunut paikalle kuullakseen puheenvuoroni. Niin ainakin toivon!
Jotta vääristynyt kehitys vältettäisiin, on välttämätöntä tehdä ehdotuksia vuoden 1999 jälkeiselle ajanjaksolle, sillä kyseessä ovat poliittisten päätösten uskottavuus ja luottamus yhteiseen Eurooppaan. Pyydän komissiota vetämään ehdotuksensa öljysiemenmaksujen lykkäämisestä pikaisesti takaisin ja toteuttamaan hehtaaritukien maksamisen vuosille 1998 ja 1999 täysin maatalousuudistuksen mukaisesti.

Baldarelli
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, uskon, että tämä ilta voi vaikuttaa osaltaan siihen, että parlamentin näkemyksen otetaan huomioon joissakin komission ehdotuksissa, jotka ovat tärkeitä. Uskon lisäksi, että Te, arvoisa komissaari, voitte nauttia keskustelusta löytämällä siitä ajatuksia YMP: n uudistamiseksi. Seurasin tarkasti puhettanne myös hiljattain pidetyssä konferenssissa, mutta olen kuitenkin sitä mieltä, että meidän on tehtävä vielä enemmän: emme voi vain odottaa markkinoiden avautumista uusiin maihin - Puolaan, Unkariin - vaan meidän on jo nyt nopeutettava uudistusta. Jos näistä keskusteluista on apua myös tähän prosessiin, niin se on varmasti myönteinen asia. Myös tämä tekijä vaikutti minuun hieman esittelijänä käsitellessäni komission ehdotusta siitä näkökulmasta, että on otettava huomioon oikeudellinen puoli mutta sen lisäksi on arvioitava kokonaisvaltaisesti maatalousjärjestelmää yhteisön tasolla.
Nykyisin on olemassa maanviljelystä ja pienimuotoista maanviljelystä, jota esiintyy erityisesti Välimeren alueella ja joka kärsii entistä enemmän jonkinlaisesta syrjinnästä. Pienimuotoinen tuotanto on hyvin tärkeää, koska se mahdollistaa toimeentulon säilyttämisen hankalissa ja marginaalisissa olosuhteissa, ennen kaikkea niillä alueilla, joilla taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus on tärkeää, tavoitteen 1 kohdealueilla. Durumvehnä on yksi tähän alaan kuuluvista tuotteista, yksi on oliiviöljy ja yksi on myöskin tupakka. Durumvehnän osalta on mielestäni aiheellista, myös ehdotusten järkiperäistämisen kannalta, ottaa käyttöön durumvehnän enimmäisviljelyala, joka vahvistetaan kullekin maalle ja jaetaan alueellisella tasolla. Pidän sitä älykkäänä ja vakavana ehdotuksena, jolla pyritään myös saamaan kuriin joukko petoksia, joita saattaa esiintyä tämän maanviljelytuotannon piirissä. Ehdotus tarjoaa kuitenkin ennen kaikkea keinot kyseisen tuotteen pitämiseksi markkinoilla, sillä hyvin usein jotkut viljelijät ovat harjoittaneet viljelyä ainoastaan palkkioiden toivossa. Tämä menetelmä on siis tärkeä, koska se ankkuroi tuotannon maahan.
Mielestäni tärkeitä ovat myös maataloustalousvaliokunnan hyväksymät ehdotukset, jotka - tämä minun on lisättävä, arvoisa puhemies ja arvoisa komissaari - hyväksyttiin yksimielisesti. Ne käsittelevät kahta keskeistä tavoitetta: toinen koskee erityisesti mahdollisuutta laajentaa 5 prosentin rajaa eli korottaa kansallisella ja alueellisella tasolla määrättävien kiintiöiden enimmäisrajaa nuorten maanviljelijöiden kannustamiseksi. Kiintiöt ovat jäykkä väline. Me olemme sitä mieltä, että nuorilla viljelijöillä on oltava mahdollisuus päästä markkinoille ja ennen kaikkea kompensoida maatalouden nykyistä vaihtuvuuden puutetta. Tästä syystä mahdollisuus 5 prosentin erivapauteen, jota sovellettaisiin pääasiassa nuoriin viljelijöihin, on hyvin tärkeä. Se on mielestämme yksi niistä valinnoista, jotka komission ja neuvoston on hyväksyttävä, koska sillä on takanaan parlamentin ja sen maatalousvaliokunnan yksimielinen kanta.
Toinen ehdotus koskee varmennettuja siemeniä. Olemme yhtä mieltä siitä, että niitä tarvitaan, mutta olemme myös vakuuttuneita siitä, että biologinen erilaisuus, joka on keskeinen tekijä, on säilytettävä. Pienviljelijöiden kannalta on erittäin tärkeää säilyttää biologinen erilaisuus ja erilaiset siemenlajikkeet etenkin durumvehnän osalta. Olemme lisänneet perinteisen tuotannon piiriin myös Saksan ja Itävallan, koska mielestämme markkinat edellyttävät sitä, ja olemme myös päivittäneet durumvehnän kiintiöt alan perinteisten viljelymaiden osalta. Ehdotus on mielestäni hyvin tasapainoinen, siinä otetaan huomioon valiokunnan yksimielinen kanta ja se voisi toimia hyvänä pohjana teille, komissaari, neuvoston käsittelyä varten.
En lisää muuta vaan toivon ainoastaan, että ehdotuksemme voidaan hyväksyä.

Poisson
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, arvoisat kollegat, komissiolle minun aloitteestani maataloutta, kalastusta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan tukemana esitetty suullinen kysymys on täysin oikeutettu, sillä komission on ehdottomasti tehtävä päätös peltojen kesannoinnista vuosien 1997/1998 hintapaketin yhteydessä. Kun kesannoinnin aste eroaa perusasetuksissa määrätystä tasosta, olisi tämän oltava tiedossa riittävän nopeasti, jotta Euroopan unionin tuottajat voivat edetä vuoroviljely- ja kylvösuunnitelmissaan täysin tietoisina asiasta.
Ottaen huomioon joidenkin yhteisön alueiden kylvöajat, komission olisi syytä tehdä ehdotus mahdollisimman nopeasti. Yhteisen maatalouspolitiikan uudistamisesta heinäkuussa 1993 lähtien viljamarkkinat ovat olleet tasapainossa johtuen tuotannon vähenemisestä ja ennen kaikkea sisämarkkinoiden uudelleenvaltauksesta erityisesti eläinten ruokinnan alalla. Tämä tilanne on johtanut viljavarastojen huomattavaan alenemiseen Euroopan unionissa. Uudistuksen kaksi tärkeintä tavoitetta ovat siis uhattuina. Kyse on kuitenkin näiden tulosten jatkuvuudesta säilyttämällä saatavuustaso, joka takaa yhteisön sisäisen kulutuksen säilymisen tai jopa kasvun.
Toiseksi olemme havainneet aasialaisen kysynnän käynnistymisen, joka vaikuttaa jatkuvalta. Lisäksi Euroopan unionin on taattava perinteisten kolmansien maiden asiakkaidensa säännölliset toimitukset.
Markkinointivuonna 1995/1996 havaitsimme, että viljatuotantomme riittämättömyys esti tiettyjen sitoumusten toteutuksen erityisesti Keski-idässä ja Pohjois-Afrikassa. Komission oli jopa otettava käyttöön vientiveroja joulukuussa 1995 suojellakseen sisäistä hankintaa. Totesimme myös, että vuosien 1996/1997 satoennätys eli noin 202 miljoonaa tonnia hupeni vaivatta sisämarkkinoille ja vientiin. Ennen vuosien 1996/1997 satoa yhteisön varastojen määräksi arvioitiin 24 miljoonaa tonnia ja nyt ne ovat niukasti 28 miljoonaa tonnia, mikä on vähän, sillä Euroopan elintarviketurvan takaaminen kahdeksi kuukaudeksi edellyttäisi 30-35 miljoonaa tonnia.
Maailmanlaajuisten viljavarastojen väheneminen uhkaa planeetan elintarviketurvaa. Näiden varastojen arvioidaan nyt riittävän 55 päivän kulutukseen. Vuonna 1996 ne riittivät tuskin 51 päiväksi. Asiantuntijat vakuuttavat, että 70 päivän rajan alittava tilanne merkitsee uhkaa maailman elintarviketurvalle.
Lopuksi pyydän komissiota ja neuvostoa asettamaan kesannointiprosentin ennen 30. kesäkuuta 1997 ja ottamaan huomioon säähän liittyvät epävarmuustekijät, markkinoiden kasvavan kysynnän ja melko alhaiset varastot.

Van Aartsen
Arvoisa puhemies, arvoisat edustajat, hyvä komission jäsen, olen seurannut suurella mielenkiinnolla keskustelua hintapaketista tänään täällä Euroopan parlamentissa. Näin olen saanut hyvän käsityksen siitä perusteellisuudesta ja antaumuksesta, jolla te, parlamentin jäsenet, suhtaudutte komissiolle ja neuvostolle antamiinne lausuntoihin.
Ennen kuin puutun sisällöllisesti esityksiin, haluan korostaa tätä ja saada sen sanotuksi. Olin muuten viime viikolla erinomaisessa symposiumissa, jossa käsiteltiin maatalouspolitiikan tulevaisuutta ja jonka kolleganne Sturdy oli valmistellut ja jota hän johti ja tänään keskustelemme ajankohtaisista poliittisista asioista. Haluan muuten, arvoisa puhemies ja arvoisat edustajat, kiittää teitä siitä, että olitte valmiit siirtämään istuntoanne pyynnöstäni tähän illan myöhäiseen hetkeen. Pyysin sitä, koska Hollannin parlamentti tarvitsi läsnäoloani kiireellisesti tänä iltapäivänä ja olen teille erittäin kiitollinen siitä, että voimme käydä tämän keskustelun tänä iltana.
Tämä johdannoksi, haluan nyt lyhyesti antaa kuvan siitä, mitä neuvostossa ajatellaan ensi vuoden hintapaketista. Tämä voi olla todellakin vain alustava reaktio, joka ei vielä anna takeita siitä suunnasta, johon päätöksenteko kulkee. Päätökset tehdään aikaisintaan kesäkuun neuvoston kokouksessa. Silti tähänastiset keskustelut ovat mielestäni antaneet hyvän kuvan eri asemista.
Ensiksi hintapaketin koko. Kuten tiedätte, se on hyvin vaatimaton. Komissio esittää tärkeille hinta- ja tukitasoille roll overia . Se tarkoittaa, että kaikki pysyy entisellään ja mielestäni tätä voidaan puolustaa monella tavalla, sillä maanviljelijät hyötyvät tietystä vakaudesta ja varmuudesta yritystoiminnassaan ja koska on niin, että tulokehityskin on kohtalaisen vakaa, voidaan siitäkin syystä puolustaa sitä, että komissio säilyttää tilanteen ennallaan ensi vuoden suhteen. On tietenkin jäsenvaltioita, jotka olisivat halunneet vahvemman hintapaketin, täydennettynä pitkälle menevillä uudistusesityksillä ja tietenkin kaikki jäsenvaltiot ovat esittäneet komissiolle erityisiä toiveita ja pyyntöjä. Mutta yleisesti ottaen uskon, että valtuuskunnat ymmärtävät sen seikan, että hintapaketti on tänä vuonna vaatimaton. Osaksi siksi, että komissio on ilmoittanut tekevänsä tänä syksynä uudistusesitykset viljasta, naudanlihasta ja maitotuotteista.
Kun puhumme tänä vuonna hintapaketista, emme tietenkään voi sivuuttaa talousarvioita, sillä te tiedätte, että vuoden 1998 maatalousmenot on budjetoitu 0, 5 prosenttia suuremmaksi kuin vuoden 1997 talousarviossa. Syy tähän on selvä: monien maiden, kuten Sturdyn mietinnössä todetaan, on tehtävä kaikkensa saadakseen kansalliset talousarvionsa kuriin, jotta ne täyttäisivät Maastrichtin kriteerit ja siksi on hyvin ymmärrettävää, että komissiokin asettaa itselleen tiukan budjettikurin. Neuvostossa tästä ei juurikaan ole huomautettu ja ymmärtääkseni myös parlamentti voi hyväksyä maatalousmenojen vahvistamisen noin 41 miljardiksi ecuksi.
Vaikka koko talousarvion suuruudesta ei keskustellakaan, sama ei koske sen jakautumista ja niin on kaikkialla. Komission esityksessä lähdetään seitsemän prosentin leikkauksista peltotukiin. Maatalousneuvostossa tähän ei - ja nyt minun on käytettävä diplomaattista kieltä, sanon sen lievästi - suhtauduttu kovin innostuneesti. Senhän te tiedättekin. Parlamenttikaan ei näe mitään siinä esityksessä, kuten olen lukenut lausunnosta ja ymmärtänyt Funkin puheenvuorosta. On kysyttävä, kuinka me sitten huolehdimme siitä, että menot pysyvät sovitun rajan sisällä, sillä sehän on komission lisäksi myös puheenjohtajavaltion tavoitteena. Minulla on henkilökohtaisesti joitakin ideoita tästä, mutta ne ovat enemmän tai vähemmän henkilökohtaisia ajatuksia, jotka eivät vielä heijasta neuvoston mielipidettä.
Mielestäni meidän tulisi asettaa talousarvion katto kiinteäksi. Niin että joutuisimme alentamaan kaikkia momentteja hieman, jotta kaikki saataisiin sopimaan kyseisen summan puitteisiin. Komissiota on pyydettävä joustavan markkinoiden hallinnan avulla tekemään kaikkensa, että talousarviota ei ylitetä ja viime vuosien ylijäämät huomioon ottaen sen pitäisi mielestäni olla mahdollista. Muuten meillä on aina se mahdollisuus takataskussa, että öljypitoisten siemenien etumaksut maksetaan vuotta myöhemmin, mutta kaiken todennäköisyyden mukaan meidän ei tarvitse käyttää tätä keinoa vuonna 1997 ollenkaan, kun katsotaan nykyisiä menoja. Se tarkoittaa sitä, että meillä on tämä mahdollisuus vuoden 1998 suhteen, mikäli odottamattomia menoja esiintyisi. Näin uskon, että on olemassa tarpeeksi mahdollisuuksia saada vuoden 1998 menot pysymään sovituissa puitteissa. On todellakin vaikea ennustaa, kuinka päätöksenteko neuvostossa tulee kulkemaan, mutta tiedätte nyt, mitä neuvoston puheenjohtaja henkilökohtaisesti ajattelee.
Sitten vielä toinen huomio talousarvion tilanteesta. Kuten sanottu, mielestäni on mahdollista pysyä talousarvion rajojen sisällä joustavan markkinoiden hallinnan avulla. Mutta tällöin on välttämätöntä suhtautua erittäin pidättyvästi eri jäsenvaltioiden pyyntöihin ja toiveisiin. Mielestäni tämä on jopa ehdoton edellytys, sillä muuten emme onnistu koskaan löytämään sitä 1, 4 miljardia ecua, jonka monet jäsenvaltiot haluaisivat poistaa komission esityksestä. Tässä yhteydessä parlamentilla on myös vastuu ja haluaisin sanoa Sturdylle jälkikäteen, että parlamentti on myös ottanut sen vastuun. Te äänestätte muutaman päivän kuluttua tästä paketista ja olen juuri saanut lausuntoluonnoksenne. Mielestäni on hyvä tutkia tätä lausuntoluonnosta perusteellisesti tulevana aikana. Keskeistä on, että tarkistuksienne ylimääräiset kulut ovat kokonaisuudessaan noin 170 mecua ja talousarviotilanteen huomioon ottaen tämä on mielestäni hyvin realistinen tapa käsitellä maatalouden talousarvioita ja haluaisin viitata sekä Sturdyn puheenvuoroon tänä iltana että hänen mietintönsä alkuun, jossa hän on esittänyt muutamia huomionarvoisia seikkoja.
Mielestäni ei ole hyvä puhua liian kauan eikä se ole tarpeellistakaan päätöksenteon tässä vaiheessa, kun monet jäsenvaltiot valmistautuvat neuvoston kokoukseen. Tulen puheenjohtajana tekemään kaikkeni, ja toivon että voimme tehdä sen yhteisesti komission kanssa, jotta neuvoston kesäkuun 23. 25. päivien kokouksessa tultaisiin päättämään hintapaketista. Mielestäni se on tarpeellista ja maanviljelijöillä on myös oikeus saada ajoissa tietää, mikä heitä odottaa ensi vuonna. Mitä siihen tulee, olette tehneet hyvää työtä ja haluaisin kiittää Funkia, Baldarellia ja Sturdya heidän tekemästään hyvästä työstä. Parlamentti on puhunut ja nyt on neuvoston vuoro.
Haluaisin vielä ilmoittaa, että aikomuksenani on saada toinenkin asia päätettäväksi kesäkuun neuvostossa, niin sanottu sakkoasia. Muistan, että puhuimme siitä tammikuussa maatalousvaliokunnan kokouksessa ja parlamentin taholta sanottiin minulle: tehkää päätös puheenjohtajakautenne aikana. Toivon, että se onnistuu.
Esitys on miltei vuoden vanha ja siihen sisältyy toisaalta sakkojen pienentäminen luonnon aiheuttamien tuhojen yhteydessä, tärkeä asia eteläisille kumppaneillemme, ja toisaalta alueiden välinen tasapaino. Sitä varten sakkoja ei tarvitse ottaa käyttöön niin nopeasti. Mikäli muistan oikein, parlamentti on antanut lausunnon asiasta viime vuoden syyskuussa. Ja toivon, että aika on kypsä päätöksen tekemiseen tästä monimutkaisesta järjestelmästä. Siksi asia on otettu kesäkuun esityslistalle.
Esityslistalla ei ole, haluan puhua avoimesti tästä, esitystä durumvehnästä. On valitettavasti niin, tämä minun on sanottava Baldarellille, että päätöksenteko ei ole vielä tarpeeksi pitkällä, jotta neuvostossa voitaisiin päättää asiasta. Kaikki kyseiset jäsenvaltiot ovat vaatineet suurimman mahdollisen viljelyalan korottamista. Ja kun lasken kaikki yhteen, olisi kysymys, älkää kauhistuko, noin 600 000 ylimääräisestä hehtaarista ja se tarkoittaa satoja miljoonia ylimääräisiä ecuja. Edessämme olevan ongelman valossa, ja pyydän teiltä ymmärrystä tähän, tämä ei tietenkään ole mahdollista. Vaikka annattekin pian lausuntonne, en näe neuvoston puitteissa vielä tarpeeksi edistystä, jotta asiasta voitaisiin päättää. Mutta meillä on hyvin yksinkertaisesti myös talousarvio-ongelma. Lisäksi uskon, että kesäkuussa tulee olemaan vaikeuksia hintapaketin hyväksymisessä. Siinä on minulle syy panostaa asiaan ylimääräisellä energialla.
Haluaisin esittää vielä yhden huomion ja vilkuilla samalla komission jäsen Fischlerin suuntaan. Sekä muutamat jäsenvaltiot että parlamentin jäsenet ovat vaatineet nopeaa päätöksentekoa ensi vuoden kesantoprosenteista. Ja Poisson on juuri selostanut suullisesti tätä pyyntöä. Uskoakseni hän käytti samoja perusteluita kuin minä juuri äsken. Muiden hänen mainitsemiensa syiden lisäksi, jotka liittyvät viljan maailmanmarkkinakehitykseen, uskon että on hyvä antaa asiasta selvyys lyhyen ajan sisällä viljanviljelijöille. Esittelijä Sturdy on maininnut asiasta mietinnössään, jossa hän myös esitti, mitä sellaisen päätöksen tulisi sisältää. Mielestäni myös Goepelin päätöslauselma, josta keskustelette torstaina vaatii pikaista päätöksentekoa.
Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että haluatte saada mahdollisimman pian komission esityksen asiasta. Tuen sitä ja toivon, että komissio on valmis tähän, sillä se pystyy siihen aina, mutta sen pitää olla myös valmis tekemään lyhyen ajan puitteissa tällainen esitys, sillä uskon, että se voisi ehkä yksinkertaistaa päätöksentekoa myös hintapaketin suhteen.

Fischler
Arvoisa puhemies ja neuvoston puheenjohtaja ja hyvät naiset ja herrat, olen iloinen siitä, että neuvoston puheenjohtaja Jozias van Aartsen on mukana kanssamme tässä tärkeässä keskustelussa, ja toivon, että tästä tullee tapa kulloisellekin neuvoston puheenjohtajalle maatalousalan yhteydessä.
Koska minun pitäisi ottaa kantaa kolmeen mietintöön, yhteen suulliseen kysymykseen ja moneen tarkistukseen, pyydän ymmärrystä sille, että siihen menee jonkin verran aikaa. Ensimmäiseksi haluaisin selvittää lähemmin joitakin komission markkinointivuoden 1997/1998 hintapaketin ymmärtämisen kannalta tärkeitä asiayhteyksiä.
Useita markkinajärjestelmiä on uudistettava Euroopan unionin valmistamiseksi seuraavan vuosikymmenen vaatimuksille. Komissiolla on jo konkreettisia ehdotuksia useita tuotantoaloja varten, ja uusia on tulossa vielä vuoden mittaan. Oliiviöljysektoria koskevat mietinnöt sekä tupakkaa koskeva mietintö ovat tällä hetkellä laajojen keskustelujen aiheina niin Euroopan parlamentissa kuin neuvostossakin. Jotta uudistustyö voi jatkua, komissio on laatinut joukon analyysejä, joissa on tietoa nykyisestä tilanteesta, rakenteesta ja ennen kaikkea pitkäaikaisista vilja-, maito- ja lihamarkkinoiden näkymistä. Yhdenmukaiset asiakirjat maaseudun kehittämiseen ovat niin ikään tekeillä.
Meidän olisi oltava selvillä siitä, että näiden ensi vuotta koskevien hintaehdotusten myötä elämme ikään kuin ylimenokautta. Hintaehdotukset sulkevat siksi nykyisten sääntöjen noudattamisen jatkamisen oikeastaan pois. Tilanteissa, joissa se on meistä välttämätöntä, yksittäisiä sääntelyjä sovitetaan kuitenkin yhteen taloudellisen ympäristön kehityksen kanssa.
Suunniteltu korkotason alentaminen johtaa kuukausittaisten lisien yhteensovittamiseen viljan ja riisin interventiohintoihin sekä sokerin varastointitukiin. Koska neuvosto supisti pellavan tukea viime vuonna 7, 5 prosenttia ilman, että hampun tukea olisi yhdenmukaistettu, hamppu voi korvata pellavan viljelyssä. Siksi ehdotamme, että hampusta maksettavaa tukea supistettaisiin tänä vuonna samalla tavalla. Vesiviljelyn tuet, jotka otettiin käyttöön vuoden 1992 hintatappioiden vuoksi, olisi myös sovitettava paremmin yhteen hintakehityksen kanssa.
Ison-Britannian maatalousministeriön tutkimuksen mukaan kuluneina neljänä vuonna uudistuksen toteuttamisen jälkeen korvauksia olisi maksettu 14, 3 miljardia ecua liikaa. Ei Isossa-Britanniassa, arvoisa edustaja, vaan Euroopan unionissa! Minulla oli suuria epäilyksiä tämän tutkimuksen tuloksista ja sen metodeista. Siksi kehotin virkailijoitani tutkimaan tätä asiaa huolellisesti. Tuloksena oli, että liikaa maksettujen korvausten summan suuruus oli kuluneina neljänä vuotena noin 8 miljardia ecua.
En haluaisi keskustella tästä nyt sen enempää, vaan ainoastaan huomauttaa siitä tosiasiasta, että komission ehdottama 1, 4 miljardin ecun suuruinen korvausten leikkaaminen tuntuu tähän mennessä liikaa maksettuihin korvauksiin verrattuna ennemminkin vaatimattomalta.
Tästä pääsen Sturdyn mietintöön. Itse hintaehdotukset kattavat 16 säädöstä, joista maatalousvaliokunta hyväksyi yhdeksän esitetyssä muodossa. Haluaisin kiittää sydämellisesti maatalousvaliokunnan jäseniä, mutta ennen kaikkea esittelijänä teitä, Sturdy, rakentavasta yhteistyöstä hintapakettia koskevaa mietintöä laadittaessa.
Saanen siirtyä käsittelemään seitsemän muun lainsäädäntöehdotuksen tarkistuksia. Ensinnäkin te vaaditte joissakin tarkistuksissa nykyisen kuukausittaisen tukitason säilyttämistä. Maatalousala hyötyy kuitenkin korkotason alenemisesta aivan kuten muutkin alat, mitä emme saa unohtaa hintapäätöksissämme. Siksi komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 3, 7, 11 15 ja 17.
Tarkistuksessa 47 vaaditaan toisaalta kuukausittaisten lisien poistamista viljasektorilta. Meidän näkemyksemme mukaan tämä olisi kuitenkin huomattava muutos, joka ei olisi yhdenmukainen hintaehdotuksen jatkuvuuden periaatteen kanssa.
Toiseksi, tarkistukset 6, 8 ja 9 koskevat riisisektoria, ja niissä pyritään nopeuttamaan viime vuonna sovittua uudistusta. Tällä hetkellä tämän sektorin suurin ongelma on tullivapaiden tuotteiden suuri määrä, joita tuodaan EU: n alueelle merten takaa. Ratkaisu tähän ongelmaan voidaan löytää kuitenkin vain neuvoston kanssa käydyistä neuvotteluista. Tällaisesta tarkistuksesta seuraisi turvan huononeminen ja talousarviokustannusten pieneneminen tukien nostamisen myötä. Mitä tulee tarkistukseen 5, tässä tilanteessa ei ole kovin järkevää tukea tuontia vahvistamalla tuontikiintiöt etukäteen.
Kolmanneksi, sokerisektoria koskevissa tarkistuksissa 12, 13, 14 ja 15 pyritään kansallisten tukien uuteen käyttöönottoon Espanjassa ja Portugalissa. Tätä kysymystä tarkasteltiin perusteellisesti vuonna 1995, kun sokerin markkinajärjestelmää jatkettiin kuudella vuodella. Komissio vastustaa siksi tämän asian uutta käsittelyä.
Neljänneksi, tarkistukset 18, 19 ja 20 koskien pellavaa ja hamppua. Nämä tarkistukset hylkäämme jo alussa esitetyistä syistä. Viidenneksi, tupakkasektoria koskevat tarkistukset 25 ja 26. On tosin totta, että kyse on tuotannon suunnittelemisesta vastaamaan markkinoiden tarpeita, mutta tämä ongelma voidaan ratkaista kuitenkin vain muokkaamalla nykyistä sääntelyä.
Kuudenneksi, valkuaiskasveja koskevassa tarkistuksessa 2 pyritään valkuaiskasvien kilpailukyvyn parantamiseen verrattuna muihin maatalouden peltokasveihin. Komissio on samaa mieltä tästä tavoitteesta, mutta se on jo ehdottanut aseman parantamista uusien viljelyhyvitysten vahvistamisen yhteydessä. Muistuttaisin siitä, että valkuaiskasveista maksettavat korvaukset säilytetään samalla kun viljan ja öljykasvien siemenmaksuja on tarkoitus supistaa.
Seitsemänneksi, oliiviöljyä koskeva tarkistus 30. Ehdotetuista perustavanlaatuisista tarkistuksista on mielestämme keskusteltava uudistusehdotusten yhteydessä. Kahdeksanneksi, naudanlihasektoria koskevat tarkistukset 27-29. Sonneja koskevassa hyvitysjärjestelyssä pyritään ainoastaan 10 kuukauden ikäisenä maksettavaan maksuun. Tässä iässä ei kuitenkaan voida päättää härkätaisteluhärkien ja muiden sonnien välillä. Toinen sonneista maksettava hyvityshän - 22 kuukauden iässä - on tällä välin tehty, kuten tiedätte.
Yhdeksänneksi, kosteuspitoisuuteen perustuvan erityisjärjestelyn jatkamista koskevat tarkistukset 1 ja 4. Sturdy käsitteli kysymystä. Tämä ratkaisu kuuluu komission toimivaltaan, joten tarkistus on turha. Tunnustan kuitenkin, että tällainen erityisjärjestely myönnettiin ennen aina, ja se kuulemma sopi tämän hintapaketin kokonaissuunnitelmaan.
Kymmenenneksi, tarkistus 10. En tosin hyväksy tämän tarkistuksen sanamuotoa, mutta pidän tätä pyyntöä, nimittäin riisinsiementen mukaanottamista uuteen yhteiseen markkinajärjestelmään, varteenotettavana, mikäli ryhdytään kaikkiin toimenpiteisiin siemenmarkkinoiden häiriöiden estämiseksi.
Yhdenneksitoista, tarkistukset 21-24 koskevat viinisektoria, ja niissä pyritään lykkäämään vuodella viime vuoden hintapaketin puitteissa tehtyä päätöstä pöytäviinirypäleiden tislauskiellosta. En voi hyväksyä näitä tarkistuksia. Käsiteltävänä on päätös, joka on pantava täytäntöön nyt. Ymmärrän kuitenkin sen, että tämä tarkistus voi aiheuttaa täytäntöönpanonsa alkuvaiheissa ongelmia paikallismarkkinoilla. Siksi tutkin tätä ajatusta jatkossakin, ja mielestäni hedelmien ja vihannesten yhteiseen markkinajärjestelyyn voidaan löytää järkevä väliaikainen ratkaisu.
Kahdenneksitoista, tarkistuksissa 48-50 vaaditaan uusien istutusten kokonaispinta-alan lisäämistä markkinointivuosille 1997/1998 ja 1998/1999. Ensin mainitulle markkinointivuodelle on jo suunniteltu uusia istutuksia direktiivin 15/92 puitteissa, ja mitkään uudet lisäykset eivät siksi olisi oikeutettuja. Tarkistuksissa 49-51 vaaditaan pakollisen tislauksen poistamista. Mielestäni olisi kuitenkin järkevämpää ratkaista tämä kysymys viinisektorin uudistuksen yhteydessä.
Antanette minun nyt tulla Funkin mietintöön, josta haluan myöskin kiittää. Siinä käsitellään ennakkomaksujen ongelmaa öljykasvien siementen yhteydessä ja ehdotusta peltokasvien tukien leikkaamisesta. Mitä tulee ehdotettuun öljykasvien siemenennakkomaksujen lykkäämiseen, niin uusimmasta vuoden 1997 talousarvion toteuttamista koskevasta tiedotteesta käy ilmi, että päästään riittäviin säästöihin. Ne ovat niin suuria, että on olemassa mahdollisuus maksaa nykyisten määräysten perusteella seuraavat ennakkomaksut öljysiemenistä vuoden 1997 talousarvion varoista.
Vuoden 1998 tai 1999 ongelmaa tällä ei kuitenkaan ratkaista. Sillä edellytyksellä, että komission - eikä PO IV: n - talousarvioesitys vuodelle 1998 on oikea, meidän on säästettävä maatalouden peltokasvien tukien supistamisessa 1, 353 miljardia ecua. Muussa tapauksessa meidän on siirrettävä vuoden 1998 ennakkomaksut öljysiemenistä vuoden 1999 talousarvioon. Tällä ongelma kuitenkin vain siirrettäisiin vuoden 1999 talousarvioon. Toinen mahdollisuus, josta jo keskusteltiin tänään, on se, että kaikkia vuoden 1998 talousarvion maksuja supistetaan yhtä paljon, mikä tarkoittaisi, että erityisesti niiden maksujen kohdalla, joiden varat ovat hyvin rajalliset, tulisi ongelmia, kun taas viljasektorille maksettaisiin edelleen liikaa korvauksia.
Tästä käy selväksi, että ennakkomaksujen lykkäämisellä saavutetaan ainoastaan näennäissäästöjä, sillä yhtenä varainhoitovuonna saavutetut säästöt aiheuttavat menoja toisena varainhoitovuotena. Supistamalla tukia peltokasveilta voimme sen sijaan saavuttaa todellisia säästöjä kaikissa tulevissa talousarvioissa.
Haluaisin myös korostaa, että EMOTR: n talousarviossa on tietenkin otettava huomioon heilahtelut. Kuka esimerkiksi voisi ennakoida jo tänään syksyn 1998 sadon? Talousarvioesityksen toteuttaminen vaatii vastaavasti erityisesti Euroopan parlamentin vaatiman budjettikuriperiaatteen noudattamista, siis että komissio välttää mahdollisuuksiensa mukaan tarpeettomia menoja.
Myös Euroopan tilintarkastustuomioistuin korostaa säännöllisesti tätä näkökulmaa. Kun korvauksia maksetaan jollain sektorilla liikaa, kuten oli alussa mainittujen viljelysektorin laskelmien kohdalla, komission on toimittava sen mukaisesti. Tästä syystä komissio ei voi myöskään olla pitämättä ehdotustaan maatalouden peltokasvien korvausten supistamisesta oikeutettuna.
Tarkistuksista, jotka koskevat useille tuottajille maksettavien korvausten tasaamista leikkaamalla pellonpoistosta maksettavia hyvityksiä ja jättämällä viljahyvitykset ennalleen, haluaisin sanoa, että tämä ajatus on jo komission ehdotuksessa. Viljasektorin korvausten maksamisesta tehtävä kattava analyysi tulee olemaan yksi tulevan sektoritutkimuksen keskeisistä asioista. Pellonpoiston kehityksellä on ollut suuri vaikutus yhteisön viljantuotantoon viime vuosina. Pellonpoistosta maksettavien korvausten tason vahvistamisella pyrittäisiin epäsuorasti muutokseen.
Antanette minun tehdä vielä muutamia huomautuksia Baldarellin mietinnöstä. Aluksi haluaisin kiittää esittelijää ja maatalousvaliokunnan jäseniä myönteisestä asenteesta, joka heillä on komission durumvehnän erityisjärjestelyä koskevaa ehdotusta kohtaan. Ehdotus on markkinajärjestelmän yksinkertaistamisen pyrkimyksen mukainen, jota neuvostokin kannattaa. On kuitenkin selvää, että yksinkertaistaminen ei saa johtaa talousarviomenojen kasvamiseen. Tässä yhteydessä haluan myös muistuttaa siitä, että durumvehnäsektori menestyy talousarvion perusteella viljelyaloista parhaiten. Minun on myönnettävä tässä yhteydessä ministeri van Aartsenin olevan oikeassa hänen huomauttaessaan siitä, mitä taloudellisia seuraamuksia siitä olisi, jos kaikki toiveet haluttaisiin täyttää.
Tarkistusten 2, 7 ja 10 kohdalla, jotka koskevat taatun enimmäispinta-alan lisäämistä erityisesti nuorten maanviljelijöiden kohdalla, komissio on tosin samaa mieltä maatalousvaliokunnan kanssa, mutta sääntelyn perustan muuttaminen yksittäisten yritysten vaatimuksiin perustuvasta taattuihin enimmäispinta-aloihin perustuvaksi on jo kuitenkin tämän toiveen mukainen. Sen lisäksi, että nuoria maanviljelijöitä koskevan erityisjärjestelyn toteuttaminen monimutkaistaisi lisää sääntelyn hallintaa, se olisi myös sen periaatteen vastainen, että taatut enimmäispinta-alat ovat yleisesti ottaen avoimia kaikille tuottajille.
Tarkistukset, joiden mukaisesti pakollinen varmennettujen siementen käyttö otettaisiin käyttöön asteittain, vastaavat sisällöllisesti täysin komission käsityksiä. Komission mielestä tämä on kuitenkin hallinnollinen kysymys, joka on ratkaistava sen toimivallan puitteissa.
Lopuksi haluaisin käsitellä vielä suullista kysymystä vuoden 1998 sadon pellonpoistoasteesta. Mitä tähän kysymykseen tulee, niin olen täysin tietoinen siitä, että maanviljelijät haluavat ennen kylvöä, siis ennen syksyä, tietää, mikä osuus peltopinta-alastaan heidän on poistettava viljelykäytöstä vuoden 1998 satokaudella. Myönnän, että tämä vuosi oli ilmeisen edullinen viennille, joten otimme markkinointivuoden lopussa käyttöön vientimaksut vehnälle ja vehnätuotteille. Interventiovarastojen tulisi olla markkinointivuoden lopussa enää vain noin 2 miljoonaa tonnia, ja ne koostua pääasiallisesti rukiista ja ohrasta. Tämä ei kuitenkaan ole mikään syy vetää ennenaikaisia johtopäätöksiä, sillä ehdotusta tai päätöstä ei ole luvattu tehdä eikä lainsäädäntö velvoita sen tekemiseen ennen 30. kesäkuuta 1997. Muistutan kuitenkin siitä, että jos komission ehdotus puuttuu tai tällaista ehdotusta koskevaa neuvoston päätöstä ei täytäntöönpanna, on voimassa 17, 5 prosentin kokonaisosuus.
Teen tietysti asiasta ehdotuksen, mutta tällä hetkellä jää valitettavasti vastaamatta kahteen kysymykseen, nimittäin kysymykseen siitä, mitä erää me tulemme konkreettisesti ehdottamaan, ja kysymykseen ajankohdasta. Syy tähän on, että haluan toimia tuntien asian läpikotaisin. Heti kun tähän on saatu selvyyttä, toimitan ehdotuksen niin nopeasti kuin mahdollista.

Cunha
Arvoisa puhemies, pyydän selvitystä. Luulen, että arvoisa komissaari teki virheen. Kun komissaari puhui sokeria koskevista ehdotuksista, hän sanoi, ettei hän hyväksynyt tarkistuksia 12 ja 15, koska ne merkitsisivät kansallisten tukien ottamista uudelleen käyttöön. Tämä on virheellistä tietoa, koska Portugalin tapauksessa se ei olisi mikään uudelleen käyttöönotto; kansalliset tuet otettaisiin käyttöön ensimmäisen kerran, ja näillä näkymin otamme käyttöön myös kiintiökäytännön.

Fantuzzi
Arvoisa puhemies, maataloushintojen vahvistaminen muistuttaa tänä vuonna kiinalaista laatikkoa: sen sisällä on pieni ja iso paketti. Pieni paketti on aivan pikkuruinen ja se on täydellisin status quo , jonka olemme koskaan nähneet tässä istuntosalissa sekä hintojen että toimenpiteiden osalta ja sitä käsitellään Sturdyn mietinnössä; suuri paketti painaa sen sijaan kallionlohkareen verran, se koskee peltokasvien tukien leikkausta 1, 4 miljardilla eculla vuonna 1998 ja sitä käsitellään Funkin mietinnössä.
Aloitan pienestä paketista. Sturdy on tehnyt hyvän työn, joka on realistinen ja kattava eikä siinä ole minkäänlaista demagogiaa. Minun on sanottava, että me sosialistit menemme vielä pitemmälle: me äänestämme " ei" kaikille menojen korottamisille, myös niille jotka on hyväksytty maatalousvaliokunnassa. Maatalouden eri alueilla oleviin ongelmiin puututaan käsiteltävänä olevissa uudistuksissa, ei täällä missä vahvistetaan hinnat. Tästä asiasta olemme samaa mieltä kanssanne, komissaari Fischler. Ainoa poikkeus - jos sallitte - on viini: pöydällä oleva uudistusehdotus, josta te puhutte, ei tosiasiassa ole enää ole pöydällä. Vuodesta 1994 lähtien se on ollut tahallisesti unohdettuna pöytälaatikkoon, miltä parlamentti ei voi sulkea silmiään. Pyydämme siis, että ilman menojen kasvattamista poistetaan pakollisen tislaus osoituksena siitä, että tietyiltä sopimattomilta välineiltä, joista on tosiasiassa jo päästy eroon, viedään kerralla toteuttamiskeinot ja annetaan sijaa tuottajien vastuullisuudelle ja markkinoille.
Siirryn nyt suureen pakettiin. Kollegani Funk on menettänyt meille tarjoutuneen tilaisuuden vastustamalla täysin ja ehdottomasti kaikkia komission esittämiä leikkauksia peltokasvien tuista ja luottamalla laskennallisiin mekanismeihin hän teeskentelee, että hän ei näe todellisia ongelmia. Öljysiemenmaksujen ennakot tai niiden lykkääminen ovat kepulikonsteja, joiden vaikutus kestää vain aamun sarastuksen verran, mutta talousarvio on jossain vaiheessa selvitettävä haluttiin sitä sitten tai ei. Ajan armeliaisuuteen luottaminen määrättäessä komission maatalousmenoja, jota tulemme varmaankin havaitsemaan myös vuoden 1997 osalta ja jolla voidaan lopulta sovittaa kaikki ilman suurempia vaikeuksia myös vuoden 1998 osalta, vaikuttaa minusta hieman liian helpolta, arvoisa Funk.
Onko vai eikö meillä ole parlamenttina oikeus päättää talousarviosta? Pyydämmekö me vai emmekö pyydä paljon arvovaltaa päätettäessä pakollisista menoista? Tästä syystä kollegani Funk, jonka mietintö on niin puskuroitu ja paikalleen jähmettynyt, on menettänyt mahdollisuuden siihen, että Euroopan parlamentin ääni kuuluisi kovemmin tarkasteltaessa maatalousbudjettimme objektiivisia ongelmia. Kadehdin asiasta vastaavaa neuvoston puheenjohtajaa, joka tietää jo nyt, miten torstain äänestyksessä tulee käymään. Olen pahoillani ainoastaan siitä, että jos hän olisi kuunnellut keskusteluamme eikä ainoastaan esittelijöiden kantaa, hän olisi huomannut, että me emme kaikki ole samaa mieltä esittelijöiden kanssa näistä hyvin arkaluontoisista mietinnöistä, ja varsinkin sen, että me emme kaikki ole samaa mieltä kollegamme Funkin kanssa.
Meidän ryhmämme haluaa puolustaa viljelijöiden etua, ja sitä ei ole helppo puolustaa upottamalla pää santaan. Tiedämme, että YMP: n epätasapainoisuus aiheuttaa vakavia ongelmia myös rahoituksen suhteen. Koheesiota koskevasta asiakirjasta käy ilmi se, millaisia ongelmia esiintyy maataloustukien jakamisessa. Komission eilen antamat arviot liikatuista ovat vain yksi esimerkki muiden joukossa. Käsittelyssä ovat uuden, maaseudun kehittämiseen tähtäävän politiikan vaatimukset, ja meille eivät enää riitä komissaarin ilmoitukset. Emmekä me hyväksy sitä, että viljelijöiden asioista ja heidän tulevaisuudestaan päättävät ECOFIN-neuvoston 15 ministeriä. Parlamentin tehtävänä on antaa osviittoja ja meidän sosialistiryhmämme on tehnyt ehdotuksia: olemme esimerkiksi aloittaneet keskustelun tietyistä vääristymistä tukien jakamisessa, jotka johtuvat siitä, että tukia vähennetään vapaaehtoisella set aside -periaatteella, jonka seurauksena yleisesti sovellettava pakollinen set aside saattaa menettää tehoaan, ja vaatineet, että tukien muuttamista ei enää siirretä vaan aloitetaan heti saattamalla ainakin set aside -korvaus samalle tasolle kuin tuotantotuki.
Minä en hyväksy tuotantotukien leikkausta 7 prosentilla. Se ei kuitenkaan johdu siitä, että kyseessä ovat leikkaukset vaan siitä, että kyseessä ovat lineaariset leikkaukset, jotka lisäisivät epäoikeudenmukaisuutta epäoikeudenmukaisuuden päälle.
Sosialistiryhmämme tarkistusehdotuksissa me laskemme säästävämme vuoden 1998 budjettimenoissa noin 500-600 miljoonaa ecua. Siinä ei ole vielä kaikki mutta se on ensimmäinen merkki, ensimmäinen vastuuntuntoisesti otettu askel. Jäämme odottamaan, seuraavatko muut ryhmät esimerkkiämme. Meidän on vaikea hyväksyä sitä, että haluamme olla tiukkoja Sturdyn mietinnössä ja löyhiä Funkin mietinnössä. On helppoa olla tiukkana pienen paketin suhteen ja palauttaa suuri paketti lähettäjälle.
Lähettäjän suhteen en ymmärrä - komissaari Fischler - miksi te olette mennyt sanomaan maatalousministereille, että talousarvion kannalta ei enää tarvitse leikata peltokasvien tukia. Se ei minun mielestäni ollut kovin viisasta. Meillä on edessämme teidän komissionne hyväksymä alustava talousarvioesitys vuodelle 1998. Siinä on leikkauksia, ellen erehdy, ja syynä on vuoden 1998 talousarvion tasapainon varmistaminen, vaikka asiasta oli kuultu neuvoston nykyistä puheenjohtajaa. Minun on valitettavasti sanottava: jos tämä siirto, komissaari Fischler, on vain pelkkää käsikirjoitusta, niin olkaa hyvä ja sanokaa se suoraan. Jos sen sijaan te haluatte taistella tosissanne, niin voitte olla vakuuttunut siitä, että sosialistiryhmä on valmis tarkastelemaan vakavasti erilaisia näkemyksiä.

Cunha
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari ja hyvät jäsenet, haluaisin aloittaa onnittelemalla Sturdya mietinnöstä, jota varten hän on tehnyt tälle parlamentille hyvin järkevää ja hyvin vastuuntuntoista työtä. Haluaisin myös onnitella Baldarellia siitä vaivasta, jota hän näki työssään durumvehnäkysymyksen osalta, ja erityisesti siitä ymmärryksestä, jota hän ilmaisi suhteessa Portugalin erityisongelmaan, joka on melko arkaluonteinen ja jonka hän ja maatalousvaliokunta ymmärtävät. Toivon, että myös komissio ja neuvosto sen vielä ymmärtävät.
Ensiksi haluan puhua tarkemmin Funkista ja hänen työstänsä. Meidän täytyy vakuuttua älyllisen rehellisyyden nimissä siitä, että meillä on edessämme itse asiassa arkaluonteinen puheenaihe ja että komissio on oikeassa, kun sen edustajat esittävät, että vilja-ala on yliavustettu. Jos ei ole samaa mieltä tämän kanssa, on kuin sanoisi esimerkiksi, että nyt on päivä, mutta itse asiassa on yö! Varsinkin meidän täytyisi vakuuttua siitä, että istutushinnan maksua ei ole järkeä pitää yhtä suurena kuin avustukset.
On otettava huomioon myös muita yhtä tärkeitä tekijöitä. Ensinnäkin, koska tässä parlamentissa nämä avustukset olisivat perusteltuja tässä tilanteessa ja täsmällisesti, jos YMP: lla ei olisi mitään budjettirajoitusta talousarviossansa. Näin ei kuitenkaan ole. Talousarvion suuntaukset eivät osoita tällaista tilannetta. Toisaalta tiedämme, että vuodesta 1992 lähtien olemme olleet koko ajan viisi prosenttia YMP: n ohjearvojen alapuolella. Tämä raha on palautettu jäsenmaille. Olen kuitenkin sitä mieltä, että tämän rahan pitäisi jäädä maanviljelijöille, vaikkakin huonosti jaettuna, pikemminkin kuin palauttaa se jäsenmaille, jotka käyttävät sen muihin tarkoituksiin kuin maatalouteen.
Toiseksi on pakko sanoa, että Euroopan maatalousongelmat eivät ratkea pelkästään näissä säännöllisissä istunnoissa, jotka ovat irrallaan ja hajautettuna peltokasviviljelyn apujen suunnittelusta. YMP: llä on suunnattomia tasapainovaikeuksia ja komission, neuvoston ja meidän kaikkien on se tiedostettava. Lähdemme siitä olettamuksesta, että GATT: lla on aivan samanlainen vaikutus koko Euroopan maatalouteen ja se ei ole totta! On olemassa syrjittyjä alueita, jotka kärsivät päätöksistä. Kuitenkin YMP: n seuraavan uudistuksen täytyy ottaa tarkasti huomioon avustusjärjestelmässään tasapuolisuus tuloavustuksissaan. Olen myös samaa mieltä arvoisan komissaarin kanssa. Täytyy olla olemassa avustusjärjestelmä, joka ei ole sidoksissa tuotantoon, määrään ja tuottavuuteen. Vain tällä tavalla voimme ratkaista Euroopan erilaisten maatalouksien todellisia ongelmia. Euroopan maatalous on heterogeenistä, ei homogeenistä.

Santini
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, arvoisa komissaari, komissio on hyväksynyt hintapaketin kaudelle 1997/1998 tekemättä suuria uudistuksia vallitsevaan tilanteeseen, kuten on jo tullut esille, ja minä haluaisin sen osalta tuoda esille arvostukseni esittelijä Sturdyn ponnistukselle hänen yrityksessään elävöittää niin paikalleen jämähtänyttä ohjelmaa, jota ovat jäykistäneet jo pinttyneiksi muodostuneet kannat. Pinttyneiksi ne jäävätkin, varsinkin niiden ilmoitusten jälkeen, joita saimme komissaarilta, joka tapansa mukaan ei ole ollut kovin helläkätinen karsiessaan meidän tarkistuksiamme.
Joitakin poikkeuksia lukuun ottamatta ehdotuksissa itse asiassa pitäydytään vuoden 1992 uudistuksen jälkeen sovelletun vakauspolitiikan mukaisiin hintoja ja markkinajärjestelyjä koskevat säännöksiin. Osittaisena perusteluna ehdotusten vähyydelle on myös meneillään oleva joidenkin keskeisten markkinajärjestelyjen tarkistaminen, jotka koskevat tupakkaa, oliiviöljyä, lihaa ja lähiaikoina - toivottavasti - maitoa. Muuttamattoman perustan rinnalla ehdotuksessa on joitakin pieniä mukautuksia, jotka on toki syytä muistaa. Ensiksi viljan ja riisin interventiohintojen kuukausikorotusten vähentäminen ja sokerin varastointikustannusten korvaaminen sekä korkokannan huomioon ottaminen. Toiseksi pellavan käytön edistämiseen annettavan tuen määrä, joka määritetään nollatasolle, koska edistämistä varten on perustettu useampia rahastoja kuin on tarpeen, mihin yhdistyy hehtaaria kohden annetun kokonaistuen vähentäminen samalla summalla. Kolmanneksi hampun hehtaarituki, jota on vähennetty 7, 5 prosentilla, jotta hamppu ei tarjoaisi houkuttelevampaa vaihtoehtoa kuin pellava sen seurauksena, että jälkimmäisen tukea on vähennetty.
Kaikkien ehdotusten yhteenlasketut budjettivaikutukset merkitsevät komission arvioiden mukaan 82 miljoonan ecun säästöä vuonna 1998. On kuitenkin muistettava, että komissio on jo ehdottanut viljelyskelpoisen pinta-alan tukien leikkaamista 1, 4 miljoonalla eculla, kuten kollegani ovat jo muistuttaneet. Sillä edistetään luonnollisesti naudanlihan tuotantoa. Suhdannearvio määrärahojen tarpeesta varainhoitovuonna 1997 on helmikuussa vahvistetun päätöksen mukaisesti 41 050 miljoonaa ecua, mikä ylittää talousarviomäärärahat 245 miljoonalla eculla ja jättää 755 miljoonan ecun marginaalin suhteessa kyseiseen pääkohtaan.
Kyseessä on - talousarvion edellyttämä - lampaan- ja vuohenliha-alalla tarvittavien tukien hyvin huomattava leikkaaminen, joka johtuu pääasiassa liian korkeista markkinahinnoista suhteessa talousarviossa määrättyihin hintoihin. Maidon ja maitotuotteiden alan tukia on myös leikattu rajusti johtuen erityisesti lisävähennyksestä, joka perustuu osaksi kauden 1995-1996 alikäyttöön ja osaksi kaudelle 1996-1997.
Viljelyskelpoiselle maalle myönnettävien tukien leikkaaminen johtuu ennen kaikkea öljykasveista. Vähennykset koskevat myös muiden alojen määrärahoja, kuten sokeri, kuiva rehu, hedelmät ja vihannekset, tupakka, kanamunat ja siipikarja elintarviketuen ohella.
Kuten keskustelussamme on tullut esille, meillä on edessämme eräänlainen minestronekeitto, joka on tehty perinteisestä maataloushintojen paketteja koskevasta mietinnöstä sekä kollega Funkin ja kollega Baldarellin laatimista mietinnöistä, jotka tietyllä tapaa täydentävät, vahvistavat ja suuntaavat sitä kohti tulevaisuutta.
Funkin mietinnöstä kannatan erityisesti sitä ehdotusta, että naudanlihan tuotannon vakauttamissuunnitelmassa ei öljykasvien ennakkomaksuja siirrettäisi vaan 16. lokakuuta alkaen ryhdyttäisiin maksamaan ainoastaan niitä osuuksia, joita ei ole mahdollista kattaa vuoden 1997 talousarviossa.
Baldarellin mietinnöstä on korostettava ehdotusta lisätä durumvehnän viljelyyn tarkoitettuja kansallisia pinta-aloja nuorten viljelijöiden auttamiseksi ja ylitettyjen arvioiden tasapainottamiseksi.
Pinta-alojen osalta esitän vetoomuksen kollegani Rosado Fernandezin puolesta, joka ei valitettavasti voinut olla läsnä - hän on Portugalissa, jossa tasavallan presidentti ojentaa hänelle kunniamerkin - mutta hän jätti minulle tämän viestin: " Portugalin nykyinen taattu pinta-ala on 35 tuhatta hehtaaria, todellinen pinta-ala on 90 tuhatta hehtaaria ja potentiaalinen historiallinen keskiarvo on yli 100 tuhatta hehtaaria." Tässä pyydetään lyhyesti sanottuna noudattamaan edes hiukan lukuja, suhteita ja todellisuutta kaikkien Euroopan viljelijöiden eduksi.

Mulder
Arvoisa puhemies, koska tämä on uskoakseni ensimmäinen kerta, jolloin ministeri Van Aartsen on läsnä Strasbourgin täysistunnossa, toivotan hänet erityisen tervetulleeksi.
Arvoisa puhemies, hintapakettiin, josta me tänä iltana keskustelemme, liittyy useiden jäsenvaltioiden tällä hetkellä noudattama tiukka talousarviopolitiikka. Liberaalien ryhmän suuri enemmistö tukee komission esitystä olla nostamatta maatalouden talousarviota enempää kuin 0, 45 prosenttia ja tähän liittyen se tukee suurinta osaa komission hintaesityksistä.
Haluamme painottaa, että maatalouden talousarvion korotus on vaatimaton. Euroopan unionin koko talousarvio nousee kolmella prosentilla ja se johtuu etenkin siitä, että alueelliset rahastot nousevat kahdeksalla prosentilla, vaikka juuri niiden puitteissa esiintyy vähäistä kulutusta. Uskoakseni olisi erittäin vaikeaa selittää tämä.
Vastustamme komission esitystä peltotukien leikkaamisesta. Tähän meillä on joukko perusteita. Ensiksikin komission esitys on huonosti perusteltu. Ensin sanottiin: se johtui BSE-kriisistä. Sen jälkeen väitettiin, muuten vasta tällä viikolla komission perusteellisessa julkaisussa, että tämä johtuu siitä että tukia on maksettu liikaa noin kuusi miljardia. Kuinka tämä on mahdollista? Onko komissio analysoinut, mikä on ollut 1. tammikuuta 1995 tapahtuneen maatalouden rahajärjestelmän muutoksen vaikutus? Eikö olekin niin, että ne maat, jotka devalvoivat, saivat liikaa tukia ja eikö olekin niin, että me kompensoimme niitä maita tälläkin hetkellä, koska niiden rahayksiköt ovat taas vahvoja? Tätä on erittäin vaikea selittää kaikille vahvan valuutan omaaville maille ja niiden maiden maanviljelijöille. Uskomme ennen kaikkea, että tässä on kysymys uskottavuudesta. Vuonna 1992 sanottiin suunnilleen näin: pidämme tästä kiinni kuusi vuotta. Jos komissio haluaa ottaa käyttöön tulotuen muillakin aloilla, se menettää uskottavuutensa, mikäli se nyt ottaa käyttöön huonosti perustellun järjestelmän. Jaamme muuten sen komission väittämän, että jos jossakin tapahtuu korotus minkä tahansa asian suhteen, se on kompensoitava toisaalla.
Lopuksi olen sitä mieltä, että on parasta maksaa öljypitoisten siemenien tuet niin pian kuin mahdollista ja siirtää vuoden 1998 maksut vuodelle 1999, kuten komissio esittää.

Jové Peres
Arvoisa puhemies, sekä Sturdyn että Funkin mietinnöille on yhteistä se, että niillä on vastassaan samat rahoitusta ohjaavat tekijät - sama koskee tavallaan myös Baldarellin mietintöä. Tästä asiasta puhuttaessa ei ole koskaan turhaa muistuttaa siitä, että viimeisimpien vuosien aikana maatalouden menot ovat jääneet talousarvion suuntaviivoissa määrättyjä rajoituksia pienemmiksi.
Jos pyrkimyksenä on hankkia rahoituksellinen marginaali muita poliittisia tavoitteita varten, asioita pitäisi käsitellä niiden oikeilla nimillä. Funkin mietinnön tapauksessa tilanne tulee vielä melko paljon monimutkaisemmaksi, koska ongelma on lähtöisin hyvin arkaluontoisesta tilanteesta, joka on ollut tutkintavaliokunnan tarkastelun kohteena, ja jonka rahoituksesta on annettu suosituksia. Luulen, että Funkin meille antamalla mietinnöllä on pitkä menneisyys, ja mielestäni hän on onnistunut heti alusta alkaen lähestymään tasapainoisesti erittäin vaikeaa ongelmaa. Näin ollen tuon julki, että ryhmäni tukee Funkin mietintöä.
Hintapaketin mietinnöstä puolestaan minun pitää sanoa, että silloin, kun se oli sen alkuperäisessä, komission esittämässä muodossa, ryhmälläni oli sen suhteen suuria varauksia. Luulen, että lopputulos ei ole valiokuntakäsittelyssä paljoa parantunut.
Tässä suhteessa toivon, että äänestysten lopputulos antaa ryhmälleni mahdollisuuden arvioida, että jotkin hintapaketin osa-alueista ovat olennaisesti parantuneet; mutta tällä hetkellä ilmoitan erittäin suurista varauksista.
Lopuksi haluan onnitella Baldarellia hänen mietinnöstään ja ilmaista myös hänelle, että ryhmäni tukee häntä täysin.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa komission jäsen, mielestäni ette käsittele talousarvion ongelmia. Se oli niin puoli vuotta sitten. Perustelut ovat muuttuneet. Mutta vaikka ne olisivatkin talousarvion ongelmia, on olemassa myös muita säästämismahdollisuuksia. Huomautin jo maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevässä valiokunnassa siitä, että suoraviivainen supistaminen ei ole kovin mielikuvituksellista. Se ei ole myöskään sosiaalista. Väitätte aina maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevässä valiokunnassa, että haluatte toteuttaa hyvitykset ekologisesti ja sosiaalisesti. Miksi ette sitten aloita tästä ehdotuksesta, kun on kyse leikkaamisesta ja säästämisestä? Olette muuten osoittaneet tänään erityistä loogisuutta sanoessanne, että koska olemme leikanneet pellavan tukia, meidän on leikattava hampunkin, jolla on muuten etulyöntiasema, ja öljykasvien siemenillä on etulyöntiasema, koska leikkaamme viljatuista. Tämän takanahan on, että pidätte hintojen laskua aina itsestäänselvänä linjana.
Funk, minun on tietysti sanottava teille, että tuemme mietintöänne ryhmänä. Ette tee sitä meille kuitenkaan yksinkertaiseksi. Mehän olemme yrittäneet saada tämän kysymyksen ratkaistua tarkistuksella - se on taas käsiteltävänä, ja odotanpa mielenkiinnolla, miten ryhmänne sitä arvioi ja miten se siitä äänestää - mutta siinä mittakaavassa, että saamme uudistettua korvaukset niin, että ne ottavat sosiaaliekologiset perusteet huomioon, että ne pienenevät tulojen mukaan asteittain ja että niillä edistetään ekologisiin viljelytapoihin siirtymistä. Te olette hylänneet tämän aina suorilta käsin maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevässä valiokunnassa. Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä teki samoja tarkistuksia. Te teette asiat meille vaikeiksi. Ryhmänähän te olette - ette te henkilökohtaisesti, teidänhän on edustettava sitä - yhtä itsepäinen kuin komissio, joka sanoo " leikataan" , ja te sanotte " ei" ! Mutta siltä väliltähän on löydettävä vaihtoehtoja ainakin tulevaisuutta varten.
Sama pätee pellon poistamiseen viljelykäytöstä. Arvoisa komission jäsen, on olemassa tarkistus - ette käsitelleet sitä - nimittäin ensi vuonna hyväksyttävä tarkistus siitä, että kesantopeltoja, joihin on istutettu apilaa, saa myöskin hyödyntää. Tiedätte, että Euroopan parlamentti on hyväksynyt tämän tarkistuksen enemmistöllä jo viime vuonna, mikä ei kuitenkaan välttämättä tarkoita sitä, että komission olisi noudatettava sitä, mutta minusta olisi kuitenkin erittäin miellyttävää, jos te omistautuisitte tälle ongelmalle. Odotan taas mielenkiinnolla, miten ryhmänne äänestää nykyisestä tarkistuksestamme. Ehkä voisimme tehdä ryhmämme äänestämiskäyttäytymisen siitä riippuvaiseksi. Jos sosialistit äänestävät toisin, tarvitsette meitä saadaksenne enemmistön tässä asiassa. Tämä olisi ehkä yksi mahdollisuus päästä sopimukseen.
Mutta kaiken kaikkiaan, arvoisa komission jäsen, olemme mielestäni uudistuksen edessä - sen te teitte selväksi - ja siinä tapauksessa lisäysten olisi kyllä oltava selkeitä.
Mielestäni meidän on tehtävä selväksi, että haluamme siirtyä maailmanmarkkinoihin suuntautuneesta ajattelutavasta sisämarkkinoihin suuntautuneeseen ajatteluun. Meidän on tehtävä selväksi, että emme myönnä korvauksia kaikissa tapauksissa. Meidän on tehtävä selväksi, että emme enää halua tuontitukia, ja meidän on tehtävä selväksi, että liitännäistoimenpiteistä tehdään maaseudun kehittämisen keskeisiä asioita, mihin tarvitsemme tietysti rahaa. Ymmärrän tämän kaiken, mutta tämän rahoittaminen ei toki saa viedä muilta aloilta kaikkea.

Barthet-Mayer
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, arvoisat kollegat, minulla on outo tunne siitä, että tätä keskustelua käydään täysin toisistaan eroavilla tasoilla. Talouteen liittyvät seikat eli niin sanotut vapaakaupan toiminnan tarpeet sekä niin sanottu väistämätön maailmanlaajuistuminen halvaannuttavat kaiken politiikkojen todellisten yleislinjojen määrittelyä koskevan syvällisen pohdinnan.
Meille on puhuttu vuodesta 1992 lähtien yhteisen maatalouspolitiikan uudistamisesta, ympäristönsuojelun vaatimusten yhdentämisestä, maaseudun kehityspolitiikasta, väestön ja työllisyyden säilyttämisestä maaseudulla ja niin edelleen. Mitä hyötyä on hienoista periaatejulistuksista, jos niitä eivät seuraa minkäänlaiset käytännön aloitteet yhteisen maatalouspolitiikan järjestelmien muuttamiseksi? Arvoisa komission jäsen Fischler, olette toistaneet meille haluanne luoda tasapainoisempaa maatalouspolitiikkaa, jonka tavoitteena olisi toimia maaseudun kehittämisen todellisena moottorina. Todellisuudessa annatte valinnanvaraa ainoastaan hintojen alentamisen ja pellonpoiston välillä varmistaaksenne yhteisen maatalouspolitiikan tulevaisuuden. Suonette anteeksi, mutta minusta teiltä puuttuu mielikuvitusta, kun rajoitutte kirjanpidollisiin ratkaisuihin tilanteessa, jossa KIE-maat odottavat meiltä käytännön vihjeitä tulevasta maatalouspolitiikasta ja WTO: n seuraavat neuvottelut lähestyvät nopeaa vauhtia.
Unioniin kohdistuu yhä voimakkaampaa painetta sen maatalousmarkkinoiden vapauttamiseksi. Tähän vastaamiseksi on yhteiseen maatalouspolitiikkaan luotava uusia perusperiaatteita. Hintapaketti vaikuttaa hyväksyttävältä nykyisessä ankaran tiukassa talousarviotilanteessa. Meidän on kaikkien osallistuttava ponnisteluihin ja juuri tämän vuoksi ryhmäni asettuu tukemaan komission ehdotuksia. Näin ollen ei ole hyväksyttävissä, että tämä paketti ei sisällä minkäänlaisia poliittisia suuntaviivoja. Sen halutaan olevan puolueeton, mutta kirjanpidollisessa puolueettomuudessaan se osoittaa poliittisen peruspohdinnan puutetta. Kuluttamatta enempää olisi voitu kuluttaa paremmin suuntaamalla yhteisön tuki kohti niin usein ilmaistuja poliittisesti ensisijaisia tavoitteita.
Juuri tämä kirjanpitohenki saa komission rahoittamaan joidenkin peltokasvien tuottajien BSE-tautia koskevia toimenpiteitä. On tietysti kiireellisesti tasapainotettava eri tuotantoalojen tukia ja on totta, että viljelyala on kauan aikaa saanut laajoja ylimääräisiä korvauksia EMOTR: lta. Olen kuitenkin käytettyjä tekniikoita vastaan, sillä niissä sekoittuvat lajit ja ne uhkaavat luoda ennakkotapauksen, jota voitaisiin käyttää riippuen finanssipoliittisista pakoista. Eikö samaan tulokseen voitaisi päästä talouksien yleisesti paremman tasapainon ja ennen kaikkea alihyödynnettyjen määrärahojen avulla?
Pellonpoistossa on myös kyse tästä itsepintaisesta kirjanpitoajatuksesta. Ryhmäni on aina vastustanut tätä järjestelmää. Joka vuosi päätetään yleisesti viljelemättä jäävien hehtaarien määrä. Juuri tämä järkyttää minua. Nyt pohditaan ainoastaan markkinoiden yleistä sääntelyä ja ainoana tavoitteena on tuottaa vähemmän. Miten olisi tuottaminen paremmin? On mahdollista säännöstellä tuotantoa suuntautumalla laadun tuottamiseen tai tukemalla vientiä, jotta ei pohdita ainoastaan laatua. Todellinen kesanto ei sitä paitsi ole tuottamatonta. Kesannoinnilla on ekologisen uudistamisen tehtävä, kun sen sijaan pellonpoisto on ainoastaan hallinnollista toimintaa ilman tuottamisen ajatusta. Minusta vaikuttaa järjettömältä erottaa toisistaan hintakysymys ja pellonpoisto. Kuinka tuottajat voivat suunnitella toimintaansa tällaisissa oloissa?
Lopuksi, vaikka voimme vahvistaa laillisesti komission hintoja ja muita toimenpiteitä koskevat ehdotukset, on valitettavaa, etteivät ne ole vapaaehtoisia tukien uudelleenkohdentamista koskevia toimenpiteitä yhteisen kestävän maatalouspolitiikan tavoitteiden toteuttamiseksi, mikä on ainoa keino taata pienten maatilojen eloonjäänti ja tuottavuus sekä säilyttää maaseudun sosiaalinen kudos.
Hyvä komission jäsen, ellemme halua tuottavaa maatalouspolitiikkaa, on jonakin päivänä lopetettava myös sen tulojen hyödyntäminen.

Nicholson
Arvoisa puhemies, haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja ensimmäiseksi kiittää esittelijöitä heidän täällä tänään esittelemistään mietinnöistä. Olen täysin samaa mieltä Funkin kanssa. Hän esitti perustelunsa selkeästi ja ytimekkäästi, ja me kaikki ymmärsimme ne.
Tämä on siirtymäbudjetti eikä se tuo mukanaan paljon muutoksia. Itse asiassa hintapaketilla on vain vähän tai ei ollenkaan vaikutusta maanviljelijöihin. Esittelijä totesi, että se tulee maksamaan 170 miljoonaa ecua. Kuultuani komissaaria tänä iltana ihmettelen, mitä heidän mietinnöistään on itse asiassa jäänyt jäljelle, sillä hän tuntui hylkäävän kaikki ehdotukset. Mitä on jäänyt jäljelle?
Voimme puhua mielin määrin täällä parlamentissa, mutta päivän päättyessä ainoa, mikä merkitsee, on se, mitä tapahtuu maatilalla. Tulen Pohjois-Irlannista. Komissaari tietää tämän liiankin hyvin, sillä hän on kyllästynyt kuuntelemaan minua aiheesta. Jos olet maanviljelijä Pohjois-Irlannissa, erityisesti karjankasvattaja tai viljanviljelijä, sinulla on hyvin vähän toivoa tai tulevaisuutta jäljellä.
Naudanlihan hinnat ovat BSE-kriisin vuoksi alhaisimmillaan. Sillä ei ole mitään tekemistä Euroopan kanssa. Euroopan komissio on antanut paljon tukea intervention kautta. Kyseisten alueiden viljanviljelijöillä tai karjankasvattajilla ei ole mitään mahdollisuutta saada voittoa tai selviytyä tällä hetkellä. Teidän on otettava tämä huomioon ja muistettava tämä. Tänä vuonna on vain vähän toivoa tilanteen elpymisestä. Mielestäni maanviljelijöidemme tulevaisuus näyttää aika synkältä tällä alueella. Maanviljelijät joutuvat nyt maksamaan hirvittävän hinnan BSE-kriisistä. Tällä hetkellä se tekee kipeää, se koskettaa syvältä ja kouraisee heidän kukkaroaan, mikä koskettaa eniten.
Toinen asia, jolla on heille suuri merkitys tällä hetkellä on vahva punta suhteessa ecuun, suhteessa punnan vihreään valuuttakurssiin. Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on tietenkin vastuussa tästä. Toivon, että kollegani parlamentin toisella puolella painostavat uutta maatalousministeriä, jotta tämä pyytäisi tukea.

Martinez
Arvoisa puhemies, meillä on käsiteltävänämme Baldarellin durumvehnää koskeva erinomainen mietintö sekä Funkin aivan yhtä erinomainen mietintö. Olennaisilta osilta olemme samaa mieltä niiden kanssa. Sturdy sen sijaan aiheuttaa ongelmia, sillä hän on englantilainen ja vieläpä sympaattinen englantilainen, mikä ei ole tavallista. Hän on lämmin ja inhimillinen englantilainen. Valitettavasti Sturdyn maataloudenvastaiset kannat ovat anglosaksisen tilanherran mielipiteitä.
Teknisesti hän tietysti ehdottaa meille suuren joukon asetuksia eli viiniä, porsaanlihaa, pellavaa ja niin edelleen koskevaa kuuttatoista asetusta. Yhteistä niille on hintojen jäädyttäminen sekä suurten viljelysten saaman korvaustuen vähentäminen eli alle 7 prosenttia viljalle, 4 prosenttia öljykasveille, 26 prosenttia kesannointibonukselle eli näin paljon ehdotuksia, jotka viljanviljelijät joutuvat sietämään Britannian teollisuuden tekemien virheiden vuoksi. Sturdy on koettanut korjata kuukausikorotusten vähentämisessä tehdyn virheen, mutta kuten kurjuuden ja tiukkuuden tilanteessa aina käy, hän on kohdannut itseään vielä enemmän kirjanpitoseikkoihin uskovan MacSharryn, joka lykkäsi kaikkea.
Tosiasiassa tämän teknisen, hieman surkuttelevan säädöksen takana piilee tärkeitä poliittisia ja sanoisin jopa filosofisia valintoja. Ensin alistutaan Maastrichtin sopimuksen ankaraan talouspolitiikkaan ja säännöstelyyn, jonka mukaan 41 miljardin ecun ylärajaa ei saa ylittää, sekä hintoihin. Cunha selitti meille kuitenkin viime vuonna, että oli olemassa 5 prosentin talousarviovaranto. Sitten valmistaudumme laajentumiseen Itä- ja Keski-Eurooppaan, minkä vuoksi on pakko olla säästäväisiä. Maatalouden talousarvio ja politiikka uhrataan rakennerahastojen hyväksi. Mitä tulee aluepolitiikkaan, otetaan esille maaseudun kehitystä koskeva marraskuussa pidetty Euroopan laajuinen konferenssi.
Valmistelemme myös Delors III- tai Santer I -pakettia eli vuoteen 1999 tähtäävässä monivuotisessa talousarviosuunnittelussa supistetaan vuosittain maatalousmäärärahoja. Hintapaketissa valmistellaan kuitenkin ennen kaikkea vuoden 2000 pakettiratkaisua, package-deal , Yhdysvaltojen kanssa käytävät kauppaneuvottelut sekä Geneven neuvottelut huomioon ottaen. Vanhat jäsenet muistavat kuinka MacSharry selitti meille 1990-1991 varastojen olevan liian suuria ja kuinka ne tulevat kalliiksi, kuinka viljanviljelijät rikastuvat ja kuinka tästä johtuen yhteinen maatalouspolitiikka oli muutettava täysin.
Nyt meille selitetään, että varastot tulevat olemaan suuria ja että ne maksavat paljon ja että viljanviljelijät rikastuvat kaiken aikaa ja Sturdy sanoo, että on uudistettava uudistusta. Tämä tarkoittaa, että kaikilla vuosina 1990-1992 tehdyillä toimenpiteillä valmisteltiin Blairin valtaantuloa ja kaikilla nykyisillä toimenpiteillä, Sturdyn ehdottamat mukaan lukien, valmistellaan vuoden 2000 neuvotteluja, kun kuuden vuoden rauha on ohi. Aloitamme myynnin Yhdysvaltoihin ennen kuin se on edes pyytänyt mitään.
Sturdy, joka on hyvin älykäs ja hienostunut, koettaa kätkeä ongelman. Hän sanoo: " Kyllä, mutta maanviljelijöiden turvallisuuden vuoksi tarvitaan viisivuotista suunnittelua." Sturdy on unohtanut, että jo Joosef selitti faaraolle, että on olemassa ilmastovaihteluita, joten hintojen määrääminen viideksi vuodeksi on kuitenkin hyvin, hyvin omituista.
Todellisuudessa, hyvä Sturdy, niin paljon kuin teistä pidänkin, välillämme on filosofisia eroavaisuuksia. On olemassa anglosaksinen malli, jonka saavutukset tiedämme: 160 000 teurastettua nautaa. Anglosaksinen malli on näkymättömän, kapitalistisen käden malli. Sitten on olemassa tasapainoisen ja inhimillisen maatalouden perheyritysmalli, joka poikkeaa Adam Smithin mallista. Jo tämä ero erotti toisistaan Keynesin ja Adam Smithin sekä Cambridgen ja Oxfordin. Meidät kaikki erottaa tämä vastakkaisuus.

Puhemies
Olen saanut tästä asiasta seitsemän päätöslauselmaesitystä, työjärjestyksen 40 artiklan 5 kohdan mukaan.

Colino Salamanca
Arvoisa puhemies, ensiksi haluan sanoa, että yhdyn siihen, mitä Fantuzzi on tässä keskustelussa sanonut, jaan hänen sanansa täydellisesti, koska luulen, että ne ovat saman suuntaisia sosiaalidemokraattisen ryhmän ajatusten kanssa.
Toiseksi haluan sanoa, että keskustelussa on eräänlaista sekaannusta, erityisesti Funkin mietintöön liittyen, sillä peltokasvien tukien alentaminen on lähtöisin siitä, että lihaongelman ratkaisemiseen tarvittiin varoja - tämä on komission esitysten alkuperä. Tällä hetkellä kuitenkin vaikuttaa siltä, että komissio esittää niitä autonomisesti, ikään kuin mahdollisen maatalouspolitiikan uudistuksen puitteina. Luulen kuulleeni, että koska peltokasvialalla on liikaa korvauksia, tukia pitää vähentää, täysin nautakarja-asiasta riippumatta. Ja tässä suhteessa luulen - jos mainittu lähtökohta hyväksytään oikeaksi - että on tarpeellista selkeyttää sitä, onko kyseessä uudistus, vai onko kyse BSE: stä. Sanon näin siksi, että jos komission jäsenen ajatukset tällä hetkellä eivät enää liity lihaongelmaan, luulen että, Fantuzzin sanoman suuntaisesti, pitäisi olla paljon realistisempia. Minun mielestäni ei ole mahdollista lähestyä peltokasvien korvaustukien uudistusta sanomalla "kahvia kaikille" , koska tuota liikakorvausta, johon viittasitte, ei ole tapahtunut samassa määrin yhteisön kaikilla alueilla. On mahdollista, että jotkut alueista ovat saaneet liikaa korvauksia, mutta tämä ei ole Euroopan unionin yleinen tilanne. Sen vuoksi minusta tuntuu, että meidän pitäisi alkaa ottaa käytäntöön erottelevia elementtejä.
Sosiaalidemokraattisen ryhmän antamat tarkistukset ovat tämän suuntaisia. Olemme yhtä mieltä siitä ajatuksesta, että määrättyjen oikaisujen tekeminen on välttämätöntä, mutta ei suoraviivaisesti kaikilta yhtä paljon, sillä tämä on sen huono puoli, jota vedämme perässämme, koska neuvosto ei aikanaan hyväksynyt MacSharryn alkuperäisiä ehdotuksia. Puolustamme määrättyä ankaruutta, mutta kuitenkin syrjäyttäen yhden ja toisenkin kannan, jotta tuolla uudistuksella olisi todella jotain merkitystä. Eikä ainoastaan sitä: toimimme myös sosiaalisten aspektien arvostamisen puolesta, kuten Graefe zu Baringdorf aikaisemmin muistutti, sekä ekologisten aspektien arvostamisen puolesta. Minusta ne olisivat myös hyvät puitteet keskustelun aloittamiseksi joistakin ajatuksista.
Tiivistäen, ja kuten Fantuzzi sanoi, mielestäni meidän pitäisi jo siirtyä puheista ja hyvistä sanoista konkreettisiin tekoihin. Hyväksymme haasteenne, arvoisa komission jäsen, mutta ryhtykää työhön, jotta meillä jo lähikuukausien aikana olisi käytössämme joitakin elementtejä, joiden avulla meidän olisi mahdollista tietään mihin ajatuksenne yhteisen maatalouspolitiikan uudistamisesta suuntautuvat.

Tillich
Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtaja ja komission jäsen, puhun kolmesta käsiteltävänä olevasta mietinnöstä vuoden 1998 talousarvion talousarvioesittelijän näkökulmasta. Ensin Funkin mietintö. Suurista summista johtuen, joita maataloussektorin vuoden 1997 talousarvioista ei voida käyttää, budjettivaliokunta puolsi lausunnossaan esittelijän ehdotusta, ja Funk noudatti budjettivaliokunnan lausunnossa ollutta ehdotusta tarkasti, mutta ei valitettavasti niitä osia, jotka koskevat myös säädösmuutosta.
Mitä tulee öljysiemenmaksujen lykkäämiseen vuodelle 1998/1999 tai niiden poistamiseen vuonna 1997, komissio selvitti yksiselitteisesti, että se ei ainakaan tällä hetkellä ole valmis tähän. Mielestäni meidän on neuvoteltava tästä vielä väliaikaisen menettelyn yhteydessä. Minun sympatiani ovat ennemminkin komission ehdotuksen puolella.
Mitä Sturdyn mietintöön tulee, haluaisin ainakin onnitella häntä. Hän valitsi oikeastaan oikean tien, vaikka Martinezin mielestä näin ei olekaan; hänen ehdotuksensa on erittäin budjettineutraali.
Nykyisestä maatalousvaliokunnan päätöksestä olisi huomattava, että budjettivaliokunta on antanut lausuntonsa komission ehdotuksesta eikä siis maatalousvaliokunnan nykyisestä mietintöluonnoksesta, jossa ehdotetaan 170 miljoonan ecun korotusta. Siksi menettelyn kannalta katsottuna olisi oikein, jos Sturdyn nykyinen mietintö palautettaisiin valiokuntaan, jotta budjettivaliokunta voisi antaa lausuntonsa uuden tilanteen perusteella.
Tämän korotuksen tarkistusten kattaminen muilla säästöillä, kuten maatalousvaliokunta ehdotti, on pinnallinen ratkaisu, sillä se ei ole todellisuudessa budjettineutraali, ja loppujen lopuksi se on korotus. Haluaisin lainata ainakin kahta kohtaa siitä, mitä neuvoston puheenjohtajisto sanoi. Toivon, että pystytte toteuttamaan joustavan maatalousalan talousjärjestelmän rakenteen. Toivotan teille siinä paljon onnea. Mutta se, mitä te taas jälleen kerran sanoitte, sai minut oikeastaan uudelleen pessimistiseksi. Puhuitte nimittäin epäsuorasti suorista leikkauksista. Se olisi tosin tehokasta ja varmasti yksinkertaisin ratkaisu, mutta se olisi ristiriidassa sen kanssa, mitä kollegat sanoivat, nimittäin että olisi katsottava linjoja ja leikattava sieltä, mihin on jo vuosia maksettu liikaa korvauksia.
Luulen kuitenkin, että voimme ja meidän on neuvoteltava tästä vielä kauemmin. Kaiken kaikkiaan yksinkertaisin ratkaisu niin meille parlamenttina kuin neuvostollekin olisi varmasti ollut komission ehdotuksen hyväksyminen. Arvoisa komission jäsen, en haluaisi jättää teitäkään aivan rauhaan. Haluaisin kritisoida myös teitä. On tietysti hieman koomista, että saamme jo kaksi viikkoa ehdotuksen talousarvioesitykseksi jälkeen suullisen tarkistuksen teidän toimielimeltänne, jossa sanotte, että olette arvioineet 329 miljoonaa väärin. Siitä keskustellaan vielä varmasti väliaikaisen menettelyn yhteydessä. Se tulee olemaan avoin myöhään syksyyn asti, ja se on sitten meistä kaikista kiinni, että noudatamme budjettikuria, kuten päätimme suuntaviivojen kohdissa 9 ja 10.

Daskalaki
Arvoisa puhemies, haluaisin ensinnä sanoa, että tämäkin keskustelu osoittaa, että Euroopan parlamentin vastuuta maatalouskysymyksissä on vahvistettava, kuten komission puheenjohtajakin on ehdottanut, jotta saadaan yhteispäätös aikaan.
Maatalouden hintoihin liittyvät kysymykset on luonnollisesti hoidettava finanssikurilla, jota pidetään yhteisön kustannuksissa. Meidän on kuitenkin tiedettävä, että maatalouden hintojen jäädyttäminen vuoden 1997 tasolle, mitä komissio haluaa, tulee käytännössä olemaan vuoden 1992 tasolla, ottamatta huomioon yhteisön inflaatiota ja ilman samanaikaista huolenpitoa siinä tapauksessa, että osa tuloista korvataan muilla keinoilla. Siten markkinat, joita ei ole tarkistettu vuoden 1992 jälkeen, joutuvat kärsimään suurempaa tulonmenetystä kuin ne, jotka ehdittiin tarkistaa, esim. vilja.
Nyt sattumalta merkillisellä tavalla nämä tarkistetut markkinat koskevat ainoastaan pohjoisen tuotteita, joita varten on olemassa tukijärjestelmiä. Kysymys kuuluu siis: olisiko niin, että meidän ei pidä jäädyttää hintoja keskeisesti eteläisten tuotteiden markkinoilla? Haluaisin viitata esimerkkinä noin 15 hedelmä- ja vihanneslajikkeeseen, jotka markkinoilla tarkistettiin, mutta joiden kohdalla ei ole tukijärjestelyjä. On oikein ehdottaa näille tuotteille pientä hinnankorotusta 1998, pienempää tai enintään samaa kuin on yhteisön odotettu keskiarvoinflaatio, sillä ei aina ole sattumaa, että Etelä-Euroopan maatalous yhä useammin vaikuttaa olevan vainon alaisena.
Lopuksi, haluaisin esittää lisäksi, että tarvitaan erityispolitiikkaa, joka palvelee yhteisön etuja sellaisten tuotteiden kohdalla, joiden hinnat ja tukitoimenpiteet ovat voimakkaasti vajavaisia. On esimerkiksi ymmärrettävää, että ylituotantotuotteiden hinnat on jäädytetty, mutta se ei ole ymmärrettävää, kun tuote on alijäämäinen ja yhteisö tuo yli 50 prosenttia tarpeistaan.

Anttila
Arvoisa herra puhemies, herra komissaari, onnittelut mietinnön laatijoille. Komission hintapaketti leikkaisi toteutuessaan viljan ja öljykasvien hehtaaritukia ja kesantotukia. Näiden leikkausten vaikutukset unionin äärialueiden maataloustuotannon kannattavuuteen ovat suhteellisesti suuremmat kuin parhailla tuotantoalueilla. Siksi en voi hyväksyä näitä leikkauksia. Melkein kolmanneksen leikkaus kesantotuesta olisi vastoin viljasektorin ylijäämien vähentämistavoitteita. Viljan tuotannossahan ylituotannosta on markkinoiden kehitysarvioiden mukaan tulossa kasvava ongelma. Kesantokorvausten leikkaaminen onkin huonosti harkittu toimenpide tässä viljan markkinatilanteessa. Cap-uudistusta toteutettiin ja siitä hyötyivät suhteellisesti eniten parhaiden tuotantoalueiden viljelijät. Kun komissio esittää säästöjen aikaansaamiseksi leikkauksia tukiin, olisi leikkaukset kohdennettava ottamalla huomioon leikkausten suhteellinen vaikutus tuotannon kannattavuuteen.
Euroopan unionin alueella jokainen maa pyrkii tuottamaan ruokansa mahdollisimman paljon itse. Kuluttajat arvostavat lähellä tuotettua ruokaa, koska liian pitkät kuljetusmatkat heikentävät ruuan laatua. USA: n teollisuusmaisessa maataloustuotannossa, jossa erikoistuminen on viety äärimmilleen, ruokaa joudutaan rahtaamaan tuhansia kilometrejä kuluttajien pöytiin. Varoitan tästä kehityskuvasta, varsinkin kun käydään edessäolevia vapaakauppaneuvotteluja. Vapaakauppa ei välttämättä sovellu meille kovin hyvin, koska siinä riskit ovat usein hyötyjä suuremmat.

Querbes
Arvoisa puhemies, hyvä virkaatekevä puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, on todettava hyvin rehellisesti, että vuosille 1997-1998 maaseutua varten ehdottamissaan hinnoissa Euroopan komissio ei ainoastaan jäädytä hintoja ja tukia, vaan valmistautuu yhteisen maatalouspolitiikan uuteen mukauttamiseen WTO: n neuvotteluihin sekä Euroopan unionin itään suuntautuvaan laajentumiseen.
Yhteisön hintojen mukauttamisen jatkamisella maailmanmarkkinahintoihin pyritään yhteisen maatalouspolitiikan sopeuttamiseen amerikkalaiseen malliin. Tästä seuraa jälleen tulojen lasku, viljelysten kiihtyvä keskittyminen sekä liian voimaperäisten tuotantotapojen toteuttaminen. Tämä hintapolitiikka täydentää kolmansien maiden kanssa tehtäviä sopimuksia, mutta aiheuttaa vaikeuksia yhteisön edun ajattelulle.
Kun maataloudella on vaihtorahan asema kolmansien maiden kanssa vallitsevissa suhteissa, samoin kuin sisämarkkinoilla, annetaan etusija vapaalle kilpailulle. Tuottajia kilpailutetaan suuren tukkukaupan ja kansainvälisen kaupan hyväksi. Näin tapahtuu parhaillaan hedelmien ja vihannesten alalla.
Vaikka tuomitsenkin ankarasti väkivaltaiset tuotteisiin ja henkilöihin kohdistuvat toimet, tuottajien mielenosoitukset ovat kuitenkin hälyttävä merkki heidän tilanteensa vakavoitumisesta. Muutkaan alat, kuten naudanliha ja maito, eivät myöskään ole säästyneet tältä.
Ei riitä, että vastustetaan viljanhinnan korotusten laskua, kuten maatalousvaliokunta toki aivan oikein ehdottaa. On kiireellisesti käynnistettävä yhteisen maatalouspolitiikan uudistus- ja parannusmenettely. Ranskan hallituksenvaihdolla voi olla vaikutusta tähän, sillä se saattaa suunnata Euroopan rakentamisen uudelleen, kuten sosialisti- ja kommunistipuolueiden yhteisessä julistuksessa ehdotetaan. Yhteisen maatalouspolitiikan uudistamisessa olisi otettava opiksi hullun lehmän kriisistä, joka paljasti tuottajien ja kuluttajien etujen kannalta haitallisen politiikan.
Tarkoituksenamme on tuottajien, kuluttajien ja palkansaajien yhteisen toiminnan avulla viestittää Ranskan hallitukselle ja yhteisön toimielimille, että saattaa olla tarpeen omaksua uudenlainen suuntautumistapa, jotta voitaisiin vastata väestön elintarviketarpeeseen sekä tuottajien tarpeisiin.

Souchet
Arvoisa puhemies, maanviljelijät tarvitsevat vakaita ja ennakoitavissa olevia työskentelyolosuhteita, jos haluamme hillitä maatalousalan työpaikkojen häviämistä. Alalta hävisi vuonna 1996 jälleen 230 000 työpaikkaa.
Ryhmämme pahoittelee näin ollen sitä, ettei meillä ole vieläkään komission ehdotusta kesantoprosentista seuraavaa kautta varten, vaikka maanviljelijöidemme olisi valmisteltava siemennystään.
Haluaisin muistuttaa, että viime vuonna oli ensimmäisen kerran yhteisön historiassa asetettava vientiaste. Tänä vuonna, 14. toukokuuta, komissio katsoi velvollisuudekseen asettaa jälleen tämän prosentin taatakseen unionin valtioiden sisäisen hankinnan. On siis välttämätöntä, ettei nykyistä viiden prosentin pakollista pellonpoistoastetta ylitetä ja että mahdollisten ylitysten jatkuva ylimääräinen jäädytys poistetaan.
Mitä tulee maatalouden talousarvioon, tiedämme, ettei EMOTR: n tukirahaston talousarvio kasva kuin 0, 5 prosentilla. Suhteessa Edinburghin kompromissin pääajatukseen tämä ilmenee noin 2, 4 miljardin ecun maatalousbudjetin kokonaismenetyksenä ensi vuonna. Todellinen syy on yhteisen rahan toteutus ja sen seurauksena Maastrichtin lähentymisperusteiden noudattaminen. Me kaikki täällä tiedämme tämän, mutta maanviljelijät eivät sitä tiedä. Ei ehkä ole haitaksi, jos jotkut täällä toteavat sen selvästi.
Mitä tulee durumvehnään, haluaisin kiinnittää kollegoideni huomion tarkistukseen 5, jonka teimme ja hyväksyimme valiokunnassa, jotta durumvehnän pinta-ala määrätään alueiden välisellä tasolla. On ehdottomasti lievennettävä hieman sellaisen tuotannon hallinnollista valvontaa, joka on välttämätöntä erityisen maatalouselintarvikealan hankintojen takaamiseksi.
Lopuksi haluan korostaa valiokunnan esittämän velvoitteen välttämättömyyttä, jonka mukaan durumvehnän viljelyssä on käytettävä soveltuvuudeltaan varmistettua siemenviljaa. Tämä seikka on erityisen tärkeä siemenviljan kannalta ja haluan korostaa sitä. Ehdotimme tarkistusta, joka myös hyväksyttiin valiokunnassa ja joka antaa suuremman joustavuuden maanviljelijöillemme. Toivon neuvoston tukevan ehdotustamme myös tältä osin.

Iversen
Arvoisa puhemies, EU: n maatalouspolitiikka on monella tavalla aikansa elänyt. Meillä on nykyisin maataloussektori, jolla käytetään uskomattomia määriä myrkkyjä, jotta saataisiin niin suuri tuotto kuin mahdollista. Seurauksena on valitettavasti suuria ympäristöongelmia ja elintarvikkeita, joita kuluttajat arvostelevat yhä suuremmassa määrin.
Meillä on nyt edessämme EU: n laajentuminen Itä- ja Keski-Euroopan maihin, joilla on niin ikään suuri maataloussektori. Meidän on useista syistä - varsinkin taloudellisista - pakko tajuta, että hintaehdotusreformin on tultava ennen näiden maiden jäsenyyttä. Lisäksi Maailman kauppajärjestön vaatimuksilla on se vaikutus, että meidän on pakko lähestyä maailmanmarkkinahintoja. Siksi meidän on pidettävä tätä komission esittämää ehdotusta haasteena, jolla on sekä taloudellisia että ympäristöön liittyviä etuja. Samalla tavalla sekin on etu, että monet jäsenvaltiot toivovat tiukkaa budjettikuria vastaisuudessa. Katson, että esitetyssä komission ehdotuksessa ilmaistaan realistinen asenne maailmanmarkkinahintoihin liittyviin ongelmiin. Nyt olisi mukavaa, jos voisimme päästä kokonaan eroon sellaisista tuotantoaloista, jotka eivät kuulu EU: hun. Yksi esimerkki on tupakan tuotanto. Tuen ympäristövaliokunnan ehdotusta sen alueen palkkioiden leikkaamisesta 10 prosentilla, muuten emme saa mitään yhtenäisyyttä maatalouden, terveyden ja ympäristön välille.
Tulevaisuudessa meidän ei tarvitse toivottavasti käyttää aikaa ja rahaa hintaehdotuksiin EU: ssa. Sen sijaan meidän pitää antaa tuelle sosiaalinen tarkoitus antamalla rahaa maisemanhoitoon ja ympäristöystävälliseen tuotantoon. Myös luonnonmukainen maatalous tarvitsee apua. Meidän pitää yleisesti ottaen taata laadukkaita tuotteita tuottava kestävä maatalous EU: ssa. Vain silloin olen varma siitä, että voimme voittaa uudelleen kuluttajien luottamuksen yhteiseen maatalouspolitiikkaan, ja se on välttämätöntä, jos se haluaa ylipäätään jäädä henkiin.

Filippi
Arvoisa puhemies, sanon heti, että olen niiden johtopäätösten kannalla, joihin maatalousvaliokunta on päätynyt, ja kannatan siis tässä istuntosalissa kyseisen valiokunnan omaksumia ratkaisuja. Siitä huolimatta, lisään heti - ja kohdistan sanani erityisesti meille jäsenille mutta myös neuvostolle ja komissiolle - että minun mielestäni me teemme virheen, jos me tämäniltaisen käsittelymme ja huomenna tai ylihuomenna pidettävän äänestyksen jälkeen jätämme sikseen tänä iltana aloitetun keskustelun, joka on mielestäni hyvin tärkeä. Viittaan parlamentin, ministerineuvoston ja komission välisiin vuoropuheluvaikeuksiin ja ystäväni ja kollegani Fantuzzin puheenvuoroon, joka on synnyttänyt parlamentin sisällä riidan maatalouskysymyksestä uudistusmielisten ja konservatiivien välille.
Minun mielestäni me olemme tehneet virheen antamalla hintapaketille sellaisen merkityksen ja aseman, joka ei kuulu sille. Olen samaa mieltä Mulderin kanssa, kun hän vaatii tässä suhteessa tiettyä tai pikemminkin huomattavaa realiteettien tajua; en ole samaa mieltä Sturdyn kanssa, kun hän yrittää saada aikaiseksi menoerien uudelleen jakoa hintapaketissa; en ole tällä kertaa samaa mieltä Fantuzzin kanssa, jonka perusajatus, analyysi, on kyllä oikea mutta joka päätyy väärään johtopäätökseen, sillä hänen johtopäätöksensä on se, että juuri tässä käsittelyssä ja juuri tänään tässä yhteydessä meidän olisi pystyttävä antamaan vastauksia maatalouden yleisiin ongelmiin, jotka ovat todella olemassa ja joihin meidän on pyrittävä löytämään vastauksia.
En tiedä, onko komission mielessä maatalouden yleinen uudistaminen, mutta olen vakuuttunut siitä, että se on yhteisten markkinajärjestelyjen, hintapaketin ja ynnä muun kautta todella viemässä eteenpäin omia kaavailujaan, joiden suhteen meidän, Euroopan parlamentin, on laadittava oma strategiamme, jonka linjat eivät vielä tähän mennessä ole selkiytyneet. Toivon, että se oppitunti, jota me olemme käymässä läpi tämän keskustelun muodossa, auttaa meitä löytämään oikean tien parlamentille sen suhteissa komissioon ja neuvostoon.

Hyland
Arvoisa puhemies, maatalouden näkökulmasta maataloustuotteiden hinnat ovat elintärkeitä teollisuuden elinkelpoisuudelle. Maanviljely sisältää paitsi ruuantuotannon myös maaseudun ympäristön hoitamisen. Maanviljelijät ovat tämän ympäristön ensisijaisia hoitajia. Toisin kuin muissa ammateissa, maanviljelijöillä ei ole taattuja tuloja ja sekä hintojen että tuotantokustannusten vaihtelut ovat saattaneet tämän alan sekasortoon.
Vaikka on totta, että YMP ja siihen liittyvät toimenpiteet ovat vaikuttaneet suuresti markkinoiden vakauteen ja markkinoiden vaatimusten mukaiseen tuotannon hoitoon, suorat maksut ovat auttaneet säilyttämään monien maanviljelijäperheiden taloudellisen elinkelpoisuuden, erityisesti pienten tai keskisuurten maatilojen. Maataloustuotteiden hinnoissa tai YMP: n tarkistuksissa on otettava huomioon maatalouden taloudellinen elinkelpoisuus ruuan tuottajana sekä mahdollisimman useiden maanviljelijäperheiden säilymisen merkitys ympäristölle ja yhteiskunnalle.
Mietinnössään Sturdy ymmärrettävästi korostaa tarvetta ohjata budjettia, erityisesti EMU: n yhteydessä. Tunnustan, että maatalouden budjetti muodostaa merkittävän osan EU: n kokonaisbudjetista. Tuntuu kuitenkin väärältä, että ehdotetut rajoitukset perustuvat pikemminkin siihen, mitä jää jäljelle sen jälkeen, kun saamme sovitun 8 %: n vuosikorotuksen rakennerahastoihin, eikä niinkään Euroopan maatalouden todellisiin tarpeisiin.
Tulisi myös huomata, että maataloustuotteiden hintojen siirtymä merkitsee itse asiassa maataloustuotteiden hintojen laskua, kun inflaatio ja valuuttojen uudelleenarviointiin liittyvät ongelmat otetaan huomioon. Tukirahastot on tärkeä elementti maatalouden kokonaisbudjetissa, ja ehdotettu 0, 5 %: n korotusrajoitus asettaa huomattavia paineita alalle, joka jo horjuu BSE: n vaikutuksesta. Euroopan maatalous kohtaa monia haasteita YMP-uudistuksen ja maailmankaupan neuvotteluiden yhteydessä. Jos ala aikoo laajeta, se on mahdollista ainoastaan, jos se on kilpailukykyinen maailmanmarkkinoilla.
Maanviljelyn tulevaisuuden rakenteista on tehtävä suuria päätöksiä. Joko sallimme markkinoiden painostuksen vievän meitä kohti Uuden-Seelannin kaltaisia maatiloja, millä tulisi olemaan hirvittävät vaikutukset maanviljelyn inhimilliseen näkökulmaan, tai meidän on laadittava politiikkoja, joilla rakennetaan ja kehitetään eurooppalaista perhemaatilaperinnettä. Ymmärrän esittelijän kannan maataloustuotteiden tukeen erityisesti, kun aloitamme neuvottelut uudesta maailmankauppasopimuksesta, YMP-uudistuksesta ja laajentumisesta itään. Toistan, että ainoa tapa kehittää eurooppalaista maataloutta ja irlantilaista maataloutta, jota muiden kollegojeni kanssa edustan laajemmassa eurooppalaisessa kontekstissa, on parantaa tehokkuutta ja kilpailukykyä, mikä johtaa suurempaan maailmanmarkkinaosuuteen. Tulevaisuuden suunnitelmia tehtäessä meidän on varmistettava, että nämä päämäärät saavutetaan perinteisen perhemaatilan taloudellisen kehyksen rajoissa.

Kofoed
Arvoisa puhemies, ensin toivotan onnea esittelijöille näiden mietintöjen johdosta. Olen sitä mieltä, että he ovat ottaneet tilanteen vakavuuden mukaan kuvaan ja tunnustaneet, että maatalousreformin on jatkuttava. Olen myös sitä mieltä, että komission hintojen vakautta koskeva ehdotus on asianmukainen. Minulla on kuitenkin pari vastaväitettä komission argumentoinnin suhteen, jossa viljakasvien hehtaaritukea vähennettäisiin. En voi hyväksyä sitä argumentointia, että tällä alalla on ollut ylikompensaatiota. Voin vain viitata siihen, mitä Funk sanoi yhdestä osasta Saksaa saaduista luvuista, jotka koskevat luultavasti kaikkia vahvan valuutan maita. Siellä ei ole ainakaan voitu todeta ylikompensaatiota viljamarkkinoilla. Siinä yksi asia.
Toinen kysymys on, onko poliittisesti oikein vähentää viljojen hehtaaritukea myös tulevaisuudessa. Jos meidän on tarkoitus olla mukana kattamassa viljan tarve myös maailmanmarkkinoilla, siinä ei voi olla avuksi, että viljanviljelyltä vedetään turvaverkko pois, niin ettei viljaa ole kannattavaa viljellä. Katson siis, että siinä kohdassa komissio ei ole osunut oikeaan.
Muuten olen kuitenkin sitä mieltä, että komission politiikka on oikeanlaista, koska hintatuki jätetään pois ja siirrytään hehtaaria kohti maksettavaan tukeen. Jos haluamme maatalouspolitiikan säilyvän tulevaisuudessakin, on pakko poistaa hintatuki kokonaan ja siirtyä pelkästään hehtaaritukeen. Se on tulevaisuuden maataloutta Euroopassa.

Ephremidis
Arvoisa puhemies, sanojen tulvia, mutta merkityksen niukkuutta voisi sanoa keskustelusta, jota käydään. Neuvoston ja komission esityksiä, laajoja puheenjohtajan ja komission asianomaisen jäsenen puheenvuoroja, kolme mietintöä ja yksi suullinen kysymys. Käännän ne, en sananmukaisesti, en kielellisesti, vaan sisällön merkityksen mukaan. Kaikki niistä omalla tavallaan vahvistavat, että olemme jatkuvan maataloutta vastustavan, yhteiskuntaa vastustavan, taloutta vastustavan ja yleensäkin epäinhimillisen yhteisön maatalouspolitiikan edessä. Tästä kertovat jäädyttäminen, tukien ja muidenkin suojaavien toimenpiteiden vähentäminen, tuotteiden määrän jäädyttäminen, myös sellaisissa tapauksissa, jolloin tuote on alijäämäinen, sekä jäädyttäminen sen väärän huomion mukaan, että inflaatio kasvaa, että tuotantokustannukset nousevat rajusti kuukaudesta kuukauteen, vuodesta vuoteen. Kysymys kuuluu: kuinka unionin maatalousväestö erityisesti etelässä tulee elämään? Kukaan ei ole kiinnostunut siitä. Pitää olla kuuliainen budjetin jumalalle, taloudelliselle kurille. Budjettia on maatalousväestön palvottava uhrauksilla ja tuskalla, eikä asia ole niin, että se palvelisi inhimillisellä tavalla väestön elämää.
Arvoisa puheenjohtaja, tilannetta pitää muuttaa radikaalisti, siitä on kysymys. Mikäli te ette muuta sitä radikaalista, sen muuttaa maaseudun väestö itse, yhteiskunnan työtätekevät kerrokset, ja tästä on jo merkkejä. Älkää joutuko siihen tilanteeseen. Voitte vielä muuttaa, jos haluatte, jollakin tavalla tätä epäinhimillistä politiikkaanne.

Van der Waal
Arvoisa puhemies, vuoden 1998 alustavan talousarvioesityksen mukaan maatalousmenot saavat nousta vain 0, 5 prosenttia. Myös BSE-kriisin ylimääräiset 1, 3 miljardia ecua pitää rahoittaa näistä tiukoista puitteista. Mutta onko se oikeudenmukaista? EMU: n kriteerien ja BSE-kriisin laskut tulevat näin maatalouden maksettaviksi.
Minulle tuottaa vaikeuksia hyväksyä kiistelty esitys viljan tulolisien alentamisesta. Ei ole reilua alentaa viljatukea tekemättä erottelua, vain koska tietyissä jäsenvaltioissa on kyse liiallisesta tukemisesta. Emme saa unohtaa, että tämä johtuu pääasiassa kyseisten kansallisten valuuttojen devalvoinnista. Kovan valuutan maissa voidaan jopa puhua lievästä alitukemisesta. Olen esittelijä Funkin kanssa samaa mieltä siitä, että vaihtoehtona tulotukien alentamiselle vuoden 1998 talousarviota on helpotettava käyttämällä vuoden 1997 ylijäämät öljypitoisten siemenien tuen maksamiseen. Mikäli se ei ole riittävä, on luovuttava 0, 5 prosentin maksimista. Muistutan vuoden 1992 uudistusten aikana tehdyistä lupauksista ja viittaan siihen, että maataloussuositus sallii ylimääräisen 2 miljardin ecun nousun.
Mitä Sturdyn mietintöön tulee, voin tukea maataloushintojen yleistä jäädyttämistä. Inflaatio huomioon ottaen se merkitsee tosiasiallisilla termeillä alenemista, mutta markkinahinnat ja siis maanviljelijöiden tulot riippuvat enemmän eurooppalaisesta markkinoiden hallinnasta kuin tukihintojen korkeudesta. Tuen tarkistuksia, joissa esitetty viljan ja sokerien korvauksien alentaminen hylätään. Nykyiset korvaukset kattavat tuskin varastointikustannuksia ja korkoa.
Lopuksi, pidättämällä osa kuitupellavalle annetusta tuesta on rakennettu huomattava pääoma tämän tuotteen menekin edistämiseksi. Mutta se ei saa johtaa kasvin tunnetuksi tekemisen vähentämiseen. Haluan kuulla komission jäseneltä, aikooko hän käyttää kassaan kertyneet miljoonat menekin edistämiseksi.

Rehder
Arvoisa puhemies ja hyvät kollegat, yksi asia on sanottava tässä keskustelussa aivan selkeästi. Maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan Euroopan kansanpuolueen jäsenten puheenvuorot tähänastisissa ja aikaisemmissa keskusteluissa todistavat tosiasioista, joista on vaiettu ja jotka ovat näin periaatteessa myös vääristeltyjä. Komissio ei ollut se, joka hylkäsi näiden neuvottelujen alussa massiivisia miljardisäästöjä, vaan Euroopan rahaministeri ja neuvosto, jotka haluavat kiristää pienten ja keskikokoisten yritysten viljelijöiden vyötä millä perusteilla tahansa. Tämä on tosiasia, joka on myös tunnustettava. Ja arvoisa Funk, myös teidän oma rahaministerinne tukee tätä politiikkaa. Siksi olisi oltava rohkeutta ja päättäväisyyttä kirjoittaa tälle omalle rahaministerille kirje, vaikka hän kuuluu omaan puolueeseen, ja sanoa, että tämä on pohjimmiltaan halpamaista politiikkaa, joka sortaa pieniä viljelijöitä. Tähän on tultava muutos.
Sen sijaan te olette maatalousvaliokunnassa välttäneet jopa tämän tilanteen mainitsemista, mikä osoittaa mielestäni sen, että täällä edustetaan politiikkaa, joka hyväksytään täysin Saksassa ja ehkä joissain muissakin valtioissa, mutta joka on pohjimmiltaan huonoa ja epäeurooppalaista. Pidätte komissiota jälleen kerran kaiken pahan alkuna ja yritätte piilottaa kansallisen vastuun tämän kaikesta vastuussa olevan komission taakse.
Mielestäni koko tämä käyttäytyminen perustuu siihen, että osa PPE-ryhmästä, korostan tätä, osa PPE-ryhmästä, hylkää periaatteessa edessä olevan järkevän maatalouspolitiikan uudistuksen, joka on paitsi myöhässä myös suunnitelmissa. Tällä itsepäisyydellä he haluavat uskotella myös kotonaan - tehän teette tässä myös sisäpolitiikkaa - että kaikki säilyy ennallaan. Tämä politiikka on pohjimmiltaan pienten ja keskisuurten tilojen viljelijöiden vastaista politiikkaa, eivätkä sosiaalidemokraatit tue sitä.

Mayer
Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtaja ja hyvät naiset ja herrat, tänään ei ole kyse asiakirjoista eikä ristiriidoista seuraavalle vuosituhannelle ulottuvan järjestelyn muotoilemisessa, vaan erittäin merkittävistä maataloushintoja ja korvauksia koskevista aiheista, joista ei olla tosin enää niin erimielisiä kuin aikaisempina vuosina. Mutta kolmas aihe, durumvehnän sääntely, on tukisääntelynä tiettyjen alueiden maanviljelijöille tärkeä aihe. Tarkoitan, että se on tärkeä aihe, joka ansaitsee myös ajallisesti kohtuullisen käsittelyn.
Paljon kiitoksia esittelijälle. Keskusteluunhan on nyt tullut vielä hieman väriä. Voin puhua täällä tänään ainoastaan durumvehnän sääntelystä, ja tätä koskeva uusi ehdotus sisältää yksinkertaistamisen siten, että nykyisestä tilakohtaisesta oikeudesta saada tukia siirrytään kunkin jäsenvaltion taattuun enimmäispinta-alaan perustuvaan oikeuteen saada tukia. Myös tätä muutosta kannatetaan.
Maatalousvaliokunnassa sitä kannatettiin pitkälti, myös esittäjä Baldarellin erikoisia ehdotuksia. Hän on nähnyt paljon vaivaa. Viiden prosentin erivapautta nuorten viljelijöiden kohdalla ja tästä koituvia lisiä kannatetaan. Kuitenkin olemme myös sitä mieltä, että joidenkin maiden vaatimukset ovat oikeutettuja - nimeän tässä yhteydessä Itävallan ja Saksan - kun otetaan huomioon niin kutsutut muut kuin perinteiset viljelyalueet.
Durumvehnän viljelyllähän on Saksassa myös pitkät perinteet. Ennen nykyistä tukijärjestelmää siellä viljeltiin jo 25 000 hehtaaria peltoja, ja se olisi jatkossakin välttämätöntä.

Boogerd-Quaak
Arvoisa puhemies, BSE: n taloudelliset jälkimainingit varjostavat vahvasti tätä maataloushintakeskustelua, jonka yhteydessä kurjuuden siirtäminen alalta toiselle on vain yksi osa kipua. Käsitykseni mukaan on syntymässä uusi eurooppalainen taloudellinen tuho, nimittäin sikarutto, sairaus, jota esiintyy milloin missäkin ja tällä hetkellä kotimaassani ja jonka kustannukset ovat tähän mennessä nousseet 150 miljoonaan ecuun ainoastaan Hollannissa.
Mielestäni tätä on vaikea pukea sanoiksi, mutta haluan vedota vakavasti puheenjohtajavaltioon ja komission jäsen Fischleriin, jotta he etsisivät uutta torjuntatapaa, jonka yhteydessä kokeiltaisiin rokotetta, toistaiseksi yhdistettynä ennaltaehkäisevään teurastukseen.
Mielestäni neuvoston ja komission on, joko pysyvän eläinlääkintäkomitean suostumuksella tai ilman sitä, laadittava nopeasti suunnitelma eläinten kärsimysten, kaupalle aiheutuvan vahingon ja euroskeptisismin estämiseksi.
Minäkin arvostan kollegoita Funk ja Sturdy, mutta en halunnut jättää mainitsematta tätä ongelmaa täällä tänä iltana.

Novo
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet ja arvoisa komissaari, ryhmäni mielipiteen Funkin ja Baldarellin mietinnöistä ilmaisi jo kollegani Salvador Jové Perez. Päätöslauselman maataloushinnat, joita komissio esittää satokaudelle 1997-1998, ovat edelleenkin käsittämätön juttu useimmille maanviljelijöille, varsinkin syrjittyjen alueiden maanviljelijöille. Joissakin tapauksissa tällaiset vähennykset asettavat kyseenalaiseksi jopa vuoden 1992 uudistuksen antamat edellytykset. On varmaa, että useampi kuin 80 prosenttia maani maanviljelijöistä muistaa, että Portugali on ainut neljästä yhteenkuuluvuuspolitiikan maasta, jolla on nettovajetta maataloudessa . Tällaiset ehdotukset pahentavat varmasti sen jo sinänsä pienentyneitä tuloja.
Joissakin tapauksissa Euroopan parlamentti ei muuta mitään Sturdyn mietinnön avulla. Joissakin muissa tapauksissa se esittää ehdotuksia, jotka neuvovat pitämään hintoja samoina kuin meneillään olevana liiketoimintakautena, tavalla, jota me itse asiassa jo toteutamme tällä kaudella. Nämä muutokset eivät estä kuitenkaan tulojen todellista vähenemistä, joka koskee kaikkia tasa-arvoisesti; isoja ja suuria maatiloja, rikkaita ja köyhiä maanviljelijöitä, mutta tulot vähenevät selvästi, vain köyhät joutuvat vaaraan menettää toimeentulonsa.
Kannatamme parlamentin tarkistusta, joka pyrkii pienempään mahdolliseen pahaan, mutta se ei tarkoita, että me kannattaisimme millään tavalla komission yleistä hintapolitiikkaa, vaikka voimme olla samaa mieltä maatalouden tulevaisuuden näkymistä, joissa ei olisi erilaisuutta ja erityisomaisuuksia, ei edes syrjityimpiä alueita, ei edes omaisuuden kokoeroa eikä tulojen riittämättömyyttä.

Lambraki
Arvoisa puhemies, tämänpäiväinen keskustelu antaa meille mahdollisuuden keskustella maataloushinnoista 97/98 mutta samalla myös maatalouskuluihin liittyvien budjettierien suuruudesta ja jakamisesta. Tämänpäiväisen yhteiskeskustelun puitteet ovat paljon laajemmat kuin se paketti, jossa määritellään maataloushinnat 97/98, maan viljelykäytöstä poistamisen järjestelyt ja tiettyjen peltokasvien tukijärjestelmä.
Yhteisön uudet suosituimmuudet, tiukat talousohjelmat, suunniteltu mutta ajallisesti määrittelemätön laajeneminen ja sen vielä selvittämättömät kustannukset ovat ongelman ydin. Tämä ei tietenkään merkitse sitä, ettei hintapaketti toisi mukanaan ongelmia. Mikäli voisin luonnehtia komission esitystä, sanoisin, että se on luonteeltaan puhtaasti hallinnollinen eikä siinä ole näkemystä, mutta se luo kuitenkin epävarmuutta tuottajissa, jotka jäävät vuosittaisen ohjelman puitteisiin, vailla jatkuvaa ajallista horisonttia, ja odottavat uusia järjestelyjä.
1, 4 miljardin ecun säästäminen peltokasvien tuesta jakamalla tukia lineaarisesti kaikille tuottajille vahingoittaa pienviljelijöitä. Se on varmastikin ratkaisu, jonka komissio tavallisesti valitsee ratkaistakseen ongelmansa. Henkilökohtaisesti en ole samaa mieltä komission kanssa naudanlihasektorin vakauttamiseksi myönnetystä avokätisestä rahoituksesta. Ollaksemme rehellisiä, ja olenkin hyvin iloinen, että neuvoston puheenjohtaja on täällä, me haluamme vahvistaa pyrkimyksiänne finanssikuriin ja, jos haluatte, säästämiseen. Tukeaksemme tätä politiikkaa, komissiossa vallitsevan logiikan ei kuitenkaan pidä olla hyvien ja huonojen tuotteiden logiikkaa, siten että huonot tuotteet löytyvät yleensä etelästä. Ei pidä toisaalta lahjoittaa anteliaasti rahaa viljalle ja toisaalta leikata koko rahoitusta niin, että säästö tapahtuu etelän tuotteista. Me kaikki emme voi kannattaa tällaista politiikkaa.

Virgin
Herra puhemies! Tämän maataloushinnoista käytävän vuosittaisen keskustelun yhteydessä tuntuu sopivalta katsoa tulevaisuuteen. Sturdyn mietinnössä nämä asiat tulevat esille. Hän jopa ehdottaa, että viljan tukijärjestelmää yksinkertaistettaisiin asettamalla yksi hinta ja poistamalla kuukausittaiset korotukset. Paitsi että tätä ehdotusta tarvitaan tasapainottamaan budjettia, se on lisäksi pieni askel kohti maailmanmarkkinoiden ehtoihin sopeutumista, jota pidän tervetulleena. Se on pieni askel, joka vastaa vähempää kuin 0, 5 prosenttia viljasektorin liikevaihdosta. Sitä ei voida pitää minään uhkana yhteiselle maatalouspolitiikalle. Katsoessamme vähän pitemmälle olen vakuuttunut siitä, että eurooppalaisen maatalouden pitää sopeutua maailmanmarkkinoihin, jos se haluaa olla mukana siellä.
Tulevissa kauppaneuvotteluissa meidän pitää tähdätä siihen, että yhdessä muiden maiden kanssa poistamme vientituen ja kiintiöjärjestelmän, joka sitoo tuotantoa. Vain sillä tavalla voidaan kehittää dynaamista maataloutta. Tosiasiallisesti olen huolestuneempi eurooppalaisen maatalouden tulevaisuudesta, jos juutumme kiinni muuttumattomaan maatalouspolitiikkaan emmekä tartu härkää sarvista ja todella jatka CAP-uudistuksen loogisessa hengessä. Olen silloin tällöin havaitsevani komissaari Fischlerin ohjaavan pohdintoja näillä linjoilla, mutta hän on tehnyt sen erinomaisen varovaisesti. Jos hän näin tekee, hän ansaitsee kuitenkin parlamentin täyden tuen.
Hintojen lasku pitää ainakin tilapäisesti kompensoida kiinteillä korvauksilla ja niistä tulee luopua hintojen noustessa, mikä OECD-arvioiden mukaan tulee tapahtumaan. Euroopan maataloudelle on hengenvaarallista juuttua vanhentuneeseen säätelyjärjestelmään. Euroopan maatalous ansaitsee paremman kohtalon.

Wilson
Arvoisa puhemies, Funkin mietinnöissä käsitellään naudanlihan tuotannon rajoittamistoimenpiteitä ja näiden toimenpiteiden maksukeinoja. Viime syyskuussa komissio pyysi parlamenttia käsittelemään kiireellisesti komission ehdotukset. Me käsittelimme ne kiireellisesti, mutta emme vieläkään ole sopineet, miten ne maksetaan, ja tässä mietinnössä pohditaan tätä. Näihin toimenpiteisiin sisältyvät vasikoiden teurastaminen, suuremmat interventiot jne., mutta meidän on sovittava, millä nämä toimenpiteet rahoitetaan. Jotkut sanovat, että toimenpiteet maksetaan tämän vuoden säästöistä. Meillä on kuitenkin oltava jonkinlaista moraalia ja sanottava: OK, ehkä säästöt kattavat ne, mutta meidän on kuitenkin löydettävä rahoituskeino. Toivottavasti pystymme siihen.
Mitä tahansa tänä iltana päätämmekin, tosiasia on, että toimenpiteet eivät ole supistaneet naudanlihan tuotantoa, joten meidän on harkittava tehokkaampia keinoja naudanlihan tuotannon vähentämiseksi ensi vuonna ja sitä seuraavina vuosina. Kulutus on vähentynyt 10-15 % koko Euroopassa, joten meidän on supistettava tuotantoa tai edistettävä naudanlihan kulutusta. Naudanlihan kulutuksen edistäminen, jota meidän on harkittava myöhemmin tänä vuonna, on tärkeä osa budjettia, jotta interventio voidaan lakkauttaa. Jokaista sijoittamaamme 50 miljoonaa ecua kohti säästämme 100 miljoonaa ecua. Toivon, että päätämme asiasta tällä viikolla ja ettemme laadi kolmatta ja neljättä Funk-mietintöä ensi vuonna.
Me brittiläiset haluaisimme tietää, mikä on Yhdistyneen kuningaskunnan maksama todellinen osuus yhteisestä maatalousbudjetista, kun otamme huomioon BSE: n hävittämisen kustannukset Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja maanviljelijöille maksettavien korvausten kustannukset punnan vihreän kurssin uudelleenarvioinnin takia Thatcherin neuvotteleman hyvityksen mukaisesti.

Schierhuber
Arvoisa puhemies ja komission jäsen ja hyvät naiset ja herrat, olen iloinen siitä, että neuvoston puheenjohtajakin on tänään läsnä. Edellytyksiltään Itävalta on perinteinen durumvehnän viljelyalue, vaikka sitä ei hyväksytty tai osoitettu liittymisneuvotteluissa. Itävallan durumvehnän tuotanto - jota voi seurata aina 60-luvun alkuun saakka ja josta todistavat viljelyyn oikeuttavat asiakirjat - on perinnettä. Lisäksi suuri vientimäärä todistaa, että itävaltalainen durumvehnä on kysyttyä kansainvälisillä markkinoilla korkean laatunsa vuoksi.
Siksi minusta on erityisen hyvä, että maatalousvaliokunnassa arvioitiin asiaa uudelleen, ja Itävallalle päätettiin myöntää tukea 9 600 hehtaarille durumvehnän viljelyyn. Maatalouspoliittinen uudistussuunnitelma vuodelta 1992 paransi jo yhteisön maatalouden taloudellista tilannetta. Maataloutta ja maaseudun viehättävyyttä kaikkine monipuolisine toimintoineen on suojeltava. Luonnonvarojen hyödyntäminen ja säilyttäminen, ympäristöä hyödyttävien toimien lisääminen sekä maatalouden kehityksen yhteensovittaminen ovat minusta tärkeitä asioita yhteisessä politiikassa.
Tästä syystä on välttämätöntä taata viljelijöille se turva, että WTO: n seuraavaa kierrosta ei aikaisteta, ja että Eurooppa noudattaa vakaata politiikkaa. Kansalaisten luottamus voidaan voittaa ainoastaan politiikalla, joka on rakennettu pitkäaikaisemmalle perustalle. Tässä yhteydessä haluaisin mainita, että on tärkeää, että viljelijät voivat saada tuloja perustuotannosta ja että korvaukset ovat ainoastaan tasausta varten. Budjettikuri ei voi yksin päättää yhteisestä maatalouspolitiikasta, jos haluamme Eurooppaan paljon maataloutta!

Wynn
Arvoisa puhemies, olen istunut täällä kaksi ja puoli tuntia ja mieleni tekisi esittää toistamiseen puheeni rahapolitiikasta, eli sanoa, että raha ei kasva puissa. Koska olen jo tehnyt sen kerran, en tee sitä uudelleen.
Seitsemän vuotta sitten vierailin Papua-Uuden-Guinean parlamentissa, ja nautin olostani huomattavasti enemmän kuin täällä. Pidginenglanniksi käydyn keskustelun aikana yksi puhujista, joka puhui suuresta sotkusta, joihin Papua-Uuden-Guinean hallitus oli hankkiutunut, käytti kaunista sanaa. Hän sanoi " Olette keittäneet melkoisen sopan" . Tämä sana " soppa" piti niin paljon sisällään. Kyseinen sana tulee taas mieleeni, kun tarkastelen Sturdyn mietintöä, jossa itse asiassa noudatettiin budjetin osalta tasapainoista lähestymistapaa ja tehtiin kaikki oikein, mutta sitten maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevä valiokunta sovelsi soppaperiaatetta ja teki Sturdyn mietinnöstä melkoisen sopan.
Te, komissaari, sanoitte todellisuudessa saman asian mutta kaunopuheisemmin. Te itse asiassa sanoitte, että meidän tulisi jättää huomiotta kaikki tarkistukset ja kannattaa Sturdyn mietintöä. Näin saisimme edes tasapainoisen kannan talousarvioon. Yksi meidän ongelmistamme parlamentissa on, että vain harvat ihmiset ottavat puheenne huomioon, etenkin parlamentin siltä puolelta. Tässä vaiheessa rahapolitiikka astuu kuvaan. Yksi seikka, jonka ihmisten täytyy oppia, on että matematiikan lakeja ei voi vastustaa. Rahojen on löydyttävä jostakin. Emme voi loihtia niitä ilmasta.
Kiitän neuvoston istuvaa puheenjohtajaa hänen läsnäolostaan. Tuen häntä sanomalla, että 170 miljoonan ecun summa tulisi siirtää ja samaa mieltä ovat useat kollegani, kuten Fantuzzi sanoi. Sanoitte myös, että parlamentilla on vastuu kannattaa 1, 4 miljardin ecun leikkausta. Olen kanssanne samaa mieltä. Fantuzzi esitti tämän seikan.
Tällä puolen parlamenttia toimimme yhdessä. Me yritämme elää todellisessa maailmassa. Tähän pyrimme esittämillämme tarkistuksilla. Jos parlamentti ei toimi vastuuntuntoisesti, sitä ei oteta vakavasti. Meidän on muistettava tämä aina uudelleen, kun käsittelemme maatalouteen liittyviä kysymyksiä.

Goepel
Arvoisa puhemies, teen kaksi tai kolme huomautusta pellonpoistokysymyksestä. Ensinnäkin, vuoden 1998 pellonpoistoasteesta keskusteleminen on tällä hetkellä vielä spekulointia, ja silti viljelijöiden olisi tiedettävä se niin aikaisin kuin mahdollista.
Esimerkiksi Ranska vaatii pellonpoistoasteen olevan 0. Komission jäsen puhui 17, 5 prosentin enimmäisasteesta. Minun on sanottava Saksan näkökulmasta, että emme voi yhtyä edellisiin mielipiteisiin. Miksi? Meidän on laskettava sen mukaan, että viljasato tulee olemaan suunnilleen saman suuruinen kuin vuonna 1996. Mutta jo nyt näyttää siltä, että viime vuoden valtaisasti noussut rehuviljan tuotanto tulee laskemaan, ja vientiarviot eivät ole, kuten tiedätte, missään tapauksessa luotettavia.
Siksi - ja korostan tätä erityisesti sosialistisen ryhmän kollegoille, Rehderhän ei valitettavasti ole enää täällä - suhdannesidonnaisen ja ennen kaikkea vapaaehtoisen peltojen viljelykäytöstä poistamisen vaihtoehdosta on pidettävä kiinni kaikissa tapauksissa. Mitään supistusta varsinkaan vapaaehtoisesta pellonpoistosta ei voida selittää kotiseutumme viljelijöille. On tunnettu tosiasia, että voimme laskea 85 prosentin vapaaehtoisen pellonpoiston vastaavan grande culturen häviämistä.
Tästä pääsen toiseen kohtaan. Syksyllä 1995 te arvoisa komission jäsen odotitte maatalousneuvostossa, että peruspinta-alasta maksettavat korvaukset hoidettaisiin kansallisesti jo vuoden 1996 lopussa. Esititte kuitenkin itse ehdotuksen näistä ongelmista myöhässä, vuoden 1996 sadonkorjuun jälkeen. Kyseessä olevat jäsenvaltiot, joiden joukossa olivat myös Saksa ja Ranska, jättivät siitä tarkistusehdotuksia, joita komissio ei ole tähän mennessä hyväksynyt.
Vaadin teitä todellakin lopultakin muuttamaan vuoden 1995 syksyn poliittiset ilmoitukset, ja nimittäin ajoissa vuoden 1997 maksuja varten. Sanon viimeiset sanat teidän liikaa maksetuista korvauksistanne. Puhuin tästä jo kerran. Tehkää toki kuten öljysiementukien kohdalla ja ottakaa sitten yli jäävä raha ja käyttäkää se täysin eläintuotannon jalostamiseen. Silloin saatte meidänkin tukemme!

Campos
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari ja arvoisa neuvoston puheenjohtaja, nykyinen YMP on todella sopeutumaton Euroopan yhteisön poliittisiin, taloudellisiin ja yhteiskunnallisiin todellisuuksiin ja se on etääntynyt Euroopan yhteisön politiikasta. Se rahoittaa pääasiassa kaikkea tuotantoa, joka vähentää työpaikkoja, poikkeuksena skandaalinomainen pienen alueen tupakantuotanto. YMP jakoi 47 prosenttia koko talousarviostansa 20 prosentin etuoikeutetulle eurooppalaiselle maanviljelijäjoukolle, joka vastaanottaa noin 80 prosenttia koko avusta. Se kannustaa villiin tuotantoon, joka asettaa ympäristön, terveydenhoidon, eläinten hyvinvoinnin ja yleisen terveyden vaaraan. YMP on tällä hetkellä epäonnistunutta politiikkaa, joka vaatii perusteellisia muutoksia.
Kaikki tuotantoon kohdistetut avustukset täytyisi määritellä ja siirtää saatavaksi tarkasti määritellyin ehdoin. Näiden avustusten saamisessa täytyisi olla ehto, jonka mukaan tuotannon keinojen käytön pitäisi olla sopusoinnussa ympäristönsuojelun, terveydenhoidon, eläinten hyvinvoinnin ja yleisen terveyden kanssa. Tuotannon avustuksien muuttaminen muuttaa suhteita ja on yhteiskunnallinen kehotus. Alueellistaminen joka alueen kehityksen suhteen kasvavalla summalla on yhteenkuuluvuuden velvoite ja hinnannostaminen jokaisen olemassaolevan vakituisen työpaikan jokaisessa hintasuunnittelussa on käytännön toteutus yhteisön ensiarvoisessa taistelussa työttömyyttä vastaan.
Vakava ja hyvin laadukas toimitapa täytyy määritellä. Sen täytyy olla avoin kuluttajien osallistumiselle ja verottamiselle ja EMOTR-takauksen rahoittama. Tämän tarkan valvonnan velvoitteen täytyy muuttua tärkeäksi kaupallisen vertauskuvan arvoksi yhteisön sisäisillä ja ulkoisilla markkinoilla.
Funkin mietintö menee vastakkaiseen suuntaan mitä kehitys vaatii. Sen ainut päämäärä on lisätä YMP: n epäoikeudenmukaisuutta ja saada enemmän taloudellisia keinoja tuotannolle, joka saa jo 45 prosenttia kaikista avustuksista, joka aiheuttaa eniten työttömyyttä ja joka antaa yhteisölle eniten huonoa mainetta.

Gillis
Arvoisa puhemies, arvosteluista huolimatta haluaisin kiittää esittelijöitä heidän työstään. Markkinoiden ja kuluttajien luottamuksen romahtaminen BSE-taudin vuoksi on vähentänyt suunnattomasti maatalouden tuloja. Irlannissa tämä pudotus on noin 19 %, ja karjankasvattajien tulot ovat pudonneet jopa enemmän. Huolimatta siitä, mitä Wynn juuri sanoi, tämä on hyvin inhimillinen ongelma ja se on ratkaistava. Annan täyden tunnustuksen komissaari Fischlerille siitä, että hän on pehmentänyt markkinoiden romahdusta, ja kiitän häntä hänen avustaan. Toivon hänen apunsa jatkuvan, kunnes ala toipuu.
Tarkastelen mietintöjä lyhyesti. Komission ehdotus myöntää ylimääräiset 1, 4 miljoonaa ecua lihantuottajille on hyvin tervetullut, mutta en voi hyväksyä ehdotettua rahoitusmenettelyä eli ehdotusta vähentää viljanviljelijöiden tukea samalla määrällä. Vastustan tätä tapaa maksaa BSE-taudista, kriisistä, johon viljanviljelijöillä ei ollut mitään osaa ja jota heitä ei tulisi pyytää maksamaan. Uskon, että tarvittava rahoitus voidaan saada muualta, ehkä säästöistä ja maksuviivästysten avulla. Kiinnitän huomion siihen, mitä komissaari kertoi meille aiemmin.
Kannatan ehdotusta, että vuoden 1998 satovarastojen suuruudeksi määrätään 5 % vähentämättä kuitenkaan tuotannosta poistetuista maista maksettavia maksuja. Aiemman satovarastoja käsittelevän mietinnön esittelijänä pyysin, että määristä sovittaisiin viimeistään kunkin vuoden heinäkuussa, jotta maanviljelijät voivat laatia kunnon suunnitelman. Asiasta on päästy yhteisymmärrykseen. Pyydän nyt neuvostoa ja komissiota päättämään välittömästi 5 %: n säästöistä ja nykyisen aluetuen tason säilyttämistä.
Lopuksi EU-tuotannon tulevaisuuden tulisi olla tärkeä osa tätä keskustelua. Meidän on aloitettava työt maatalouden pitkän aikavälin näkökulmasta ottaen huomioon nykyinen YMP: n uudistus vuoden 1999 lopussa sekä seuraava WTO: n kierros. Meidän on tutkittava maatalouden lisätuotannon mahdollisuutta, jotta voimme valmistaa erikseen tuotteita kasvaville maailmanmarkkinoille ilman vientihyvityksiä tai muita EU: n talousarviota rasittavia maksuja. Mielestäni tämä olisi kannattavaa.

McCartin
Arvoisa puhemies, kiitän Sturdya hänen mietinnöstään. En yhdy hänen perusehdotukseensa, jonka mukaan Euroopan unionin tulisi pyrkiä noudattamaan talousarviossaan yhtä tiukkaa kurinalaisuutta kuin jäsenvaltioiden. Maastrichtin sopimuksessa määritellyt kriteerit ovat jäsenvaltioiden asia. Ne eivät kuulu yhteisen maatalouspolitiikan alaan. Euroopan maanviljelijät ja heidän tulonsa ovat meidän vastuullamme. Vuosien ajan jäsenvaltiot ottivat liikaa lainaa. Jäsenvaltiot tuhlasivat liikaa ja jättivät huomiotta talousarvionsa suuntaviivat. Emme me. Olemme pitäytyneet kaikki nämä vuodet talousarvion suuntaviivojemme rajoissa. Me noudatimme myös Thatcherin vaatimaa 75 %: n kasvua. Kaiken tämän lisäksi palautimme joka vuosi rahat, jotka säästimme hyvän talousarviopolitiikan ansiosta. Thatcher olisi ylpeä siitä, miten me olemme edenneet, ja tänä iltana hän olisi erityisen ylpeä Terry Winnistä oivaltaessaan, miten Wynn puolustaa sitä, minkä puolesta hän taisteli kauan Euroopan unionin talousarvion hyväksi.
Tänä vuonna palautamme 2, 27 miljardia ecua käytettävissämme olevista varoista. Näin tehdään, vaikka eurooppalaisten maanviljelijöiden tulot alenevat. Älkää välittäkö edellisen puhujan mainitsemasta 20 %: sta; lähetämme takaisin 2, 27 miljardia ecua, jotka voisimme käyttää 80 %: n tarpeisiin, niiden 5 miljoonan Euroopan maanviljelijän tarpeisiin, joiden tulot ovat vain puolet teollisuuden keskipalkasta. Olen samaa mieltä Kofoedin kanssa. Hyväksyn sen, että meidän ei tulisi nostaa hintoja epämääräisesti ja meidän tulisi uskoa asia aluetuelle ja niille monille maaseudun ihmisille, jotka suojelevat ympäristöä ja ylläpitävät maaseuturakennetta. Tämän vuoksi uskon, että pyrimme väärään suuntaan enkä voi kannattaa ehdotusta, jonka mukaan Euroopan unionissa tulisi noudattaa samaa kurinalaisuutta kuin kansallisella tasolla.

Van Aartsen
Arvoisa puhemies, puhun lyhyesti, sillä minulle ei oikeastaan enää ole esitetty kysymyksiä tässä keskustelussa, mutta haluaisin sanoa, että olen kuunnellut keskustelua suurella mielihyvällä. Uskon myös, että neuvosto hyötyy heinäkuussa tästä keskustelusta ja haluan sanoa Fantuzzille, että en varmasti ole kuunnellut vain sitä, mitä esittelijät ovat sanoneet enkä ole tutustunut vain siihen, mitä heidän mietinnöissään sanotaan, vaan minulle kyse on keskustelusta kokonaisuutena, siten kuin sitä täällä parlamentissa tänä iltana on käyty.
Haluaisin muuten esittää teille, arvoisa puhemies ja samalla parlamentillenne vakavan pyynnön, että mikäli mahdollista, antaisitte lausunnon hintapaketista. Mielestäni on välttämätöntä neuvoston päätöksenteon kannalta, että parlamentti antaa lausunnon, sillä ilman sitä neuvosto ei voi tehdä työtään ja uskon, että on maanviljelijöiden ja heidän yhteisöjensä etujen mukaista, mikäli kesäkuun lopulla voidaan päättää tulevan vuoden hintapaketista. Omasta puolestamme tulemme tekemään kaikkemme, jotta hintapaketista voidaan päättää, mutta ilman parlamentin lausuntoa se ei onnistu ja odotan sitä suurella kiinnostuksella.

Fischler
Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtaja ja hyvät naiset ja herrat, minäkin haluaisin aluksi kiittää erittäin sydämellisesti tästä keskustelusta. Mielestäni tästä hintapaketista keskusteltiin rakentavalla tavalla. Nyt ei kuitenkaan ole aika käsitellä yksityiskohtia, mutta haluaisin palata vielä kerran muutamaan periaatteeseen.
Hintapaketti on olemassa oikeastaan vahvistaakseen kulloinkin tulossa olevan markkinointivuoden asianmukaiset tuotantoedellytykset niiltä osin, jotka kuuluvat neuvoston ja parlamentin toimivaltaan. Siksi vaatimus, että hintapaketin on oltava samalla uudistuspaketti, on todellakin aivan liikaa. Olen kuitenkin jo selittänyt tämän teille, ja olen sen kannalla, että komissio esittää parlamentille vielä tänä vuonna vastaavat uudistuspaketit ja - ehdotukset.
Te kaikki tiedätte, että toimipaikkamme julkaisivat muutama viikko sitten analyysejä, joista käy selkeästi ilmi se, missä ja kuinka paljon uudistustarvetta on.
Lisäksi kysymykset talousarviosta ja maataloustukien leikkaamisesta ovat saaneet tässä keskustelussa paljon huomiota osakseen. Myönnän tässä yhteydessä, että korostimme täällä esittämissämme ehdotuksissa ehkä liikaa silloisen talousarvion tilaan perustuvaa talousarvion perustelua. Olemme kuitenkin alusta asti huomauttaneet siitä, että korvauksia maksetaan liikaa. Olemme nyt jo myös tutkineet näitä liikaa maksettuja tukia.
Lisäksi komission ei tarvitse pyytää anteeksi sitä, että se suunnittelee säästäväisen talousarvion, vaan tässä se on varmasti ennemminkin toteuttanut parlamentin tahtoa. Arvoisa Funk, minun on sanottava teille, että jos johonkin asiaan ei ole minkäänlaisia valmiuksia, kuten te sanoitte, kyseinen asia ei voi myöskään toimia. Viljelijöiden edustaja COPA osoittaa jo nyt enemmän joustavuutta, kuin korvausmaksujen kehittäminen vaatii.
Mitä vahvan valuutan maiden perusteluun tulee, niin huomasimme ainakin omissa laskelmissamme, että myös vahvan valuutan maissa on maksettu selvästi liikaa tukia, eikä vain maissa, joissa on devalvoitu viime vuosina.
Osa ehdotuksista, joita on tehty muuttamisen yhteydessä, on mielenkiintoisia ja keskustelun arvoisia, mutta minusta niitä kuuluisi kuitenkin pohtia ennemminkin sektoriuudistuksen yhteydessä.
Arvoisa Fantuzzi, tunnustan täysin, että ajatuksenne toteuttaa ensimmäisenä toimenpiteenä pellonpoisto- ja viljatukien yhdenmukaistaminen, merkitsee tiettyä muutosta. Toisaalta haluaisin huomauttaa teille kuitenkin siitä - tätähän käsiteltiin täällä - että meidän olisi otettava huomioon se, että meidän on toteutettava tällaisella toimenpiteellä myös valmisteluita erityisesti energiakasvituotannon turvaamiseksi tulevaisuudessa.
Mitä tulee Goepelin korvausten maksamista koskevaan ehdotukseen, niin siitä voidaan ainakin keskustella. Ratkaisevaa minusta on joka tapauksessa, että pääsemme todellakin siihen, mitä asetukseen oli alunperin kirjattu, nimittäin että pellonpoistosta maksettavat korvaukset on sopeutettava kulloiseenkin taloudelliseen tilanteeseen.

Puhemies
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00.

Uuselintarvikkeet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavaksi yhteiskeskustelu seuraavista suullisista kysymyksistä:
B4-0175/97 Breyerin, Lannoyen ja Hautalan V-ryhmän puolesta laatima suullinen kysymys komissiolle uuselintarvikkeita koskevan asetuksen (EY) 258/97 täytäntöönpanosta; -B4-0176/97 Roth-Behrendtin PSE-ryhmän puolesta laatima suullinen kysymys komissiolle sellaisten uuselintarvikkeiden merkitsemiseen liittyvien säännösten toimeenpanosta, jotka kuuluvat uuselintarvikkeista ja elintarvikkeiden uusista ainesosista annetun asetuksen 258/97 piiriin; -B4-0177/97 Schleicherin ja muiden PPE-ryhmän puolesta laatima suullinen kysymys komissiolle sellaisten uuselintarvikkeiden merkitsemiseen liittyvien säännösten toimeenpanosta, jotka kuuluvat uuselintarvikkeista ja elintarvikkeiden uusista ainesosista annetun asetuksen 258/97 piiriin; -B4-0178/97 Eisman ELDR-ryhmän puolesta laatima suullinen kysymys komissiolle sellaisten uuselintarvikkeiden merkitsemiseen liittyvien säännösten toimeenpanosta, jotka kuuluvat uuselintarvikkeista ja elintarvikkeiden uusista ainesosista annetun asetuksen 258/97 piiriin; -B4-0179/97 Pastyn UPE-ryhmän puolesta laatima suullinen kysymys komissiolle sellaisten uuselintarvikkeiden merkitsemiseen liittyvien säännösten toimeenpanosta, jotka kuuluvat uuselintarvikkeista ja elintarvikkeiden uusista ainesosista annetun asetuksen 258/97 piiriin; -B4-0072/97 Weberin ARE-ryhmän puolesta laatima suullinen kysymys komissiolle sellaisten uuselintarvikkeiden merkitsemiseen liittyvien säännösten toimeenpanosta, jotka kuuluvat uuselintarvikkeista ja elintarvikkeiden uusista ainesosista annetun asetuksen 258/97 piiriin.
Hautala
Arvoisa herra puhemies, olemme taas kerran kokoontuneet keskustelemaan uuselintarvikeasetuksesta. Tuskin kenellekään on enää epäselvää, että uuselintarvikeasetus on epäonnistunut. Se on luonut sekavan tilanteen. Käytössä on ainakin neljä erilaista merkintäkäytäntöä geenimuunnelluille elintarvikkeille ja lisää suunnitellaan. Jäsenmaiden viranomaiset eivät tiedä, kuinka he selviävät tämän juuri voimaan astuneen asetuksen kanssa. Kuluttajat ovat huolissaan, he ovat epätietoisia. Vähittäiskauppiaatkin peräänkuuluttavat selkeitä ohjeita, jotka takaavat sen, että heidän ei tarvitse hävetä asiakkaidensa edessä.
Onko komissio ottanut selvää, onko WTO: lla, Maailman kauppajärjestöllä, mahdollisesti jotakin sitä vastaan, että Euroopan unionissa luodaan nyt tiukempaa pakkausmerkintäkäytäntöä kuin oli suunniteltu. Onko komissio saanut vastauksen WTO: lta? Haluaisin myös kysyä, ovatko komission kardinaalit jo kokoontuneet keskustelemaan siitä, kuka valitaan paaviksi. Tarkoitan tällä sitä, että tiettävästi useat komission jäsenet ovat tehneet omia ehdotuksiaan siitä, kenen oikeastaan pitäisi koordinoida pakkausmerkintäkäytäntöä ja kuka valitaan tässä asiassa komissiossa paaviksi. Kuinka monta päivää komissio vielä tarvitsee paavin nimittämiseen ja aiotteko te luoda jonkinlaisen yhtenäisen merkintäkäytännön näille geenimuunnelluille elintarvikkeille?

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies, on tietysti ilo keskustella tähän aikaan jälleen kerran uuselintarvikkeista kollegojen ja komissaari Bangemannin kanssa. Arvoisa Bangemann, mehän olemme jo vaihtaneet pari sanaa monessa yhteydessä, ja olemme oikeastaan varmistaneet enemmän tai vähemmän epäsuorasti molemminpuolisen kunnioituksen.
Olen hieman pettynyt siihen, että uuselintarvikkeiden ja niistä annetun lainsäädännön kohdalla minulla on se kuva, että voisitte komission edustajana olla aivan yhtäkkiä huono häviäjä. Olen pettynyt siihen siksikin, että olen pettynyt omaan ihmistuntemukseeni, koska pidän teitä asiantuntevana, tosin hyvin itsepäisenä, mutta asiantuntevana henkilönä. Voin ajatella näin sen perusteella, mitä olen kuullut aikaisemmin komissiosta, mutta myös oman kokemukseni perusteella. Arvoisa Bangemann, koulutettuna lakimiehenä tiedätte yhtä hyvin kuin minäkin, että asetusta on muutettava.
Sovittelukomitean päättämässä - demokraattisemmin ei Euroopan unionissa enää voisi olla - asetustekstissä sanotaan, että komission on mahdollista antaa täytäntöönpanomääräyksiä. Komissio on vapaa jättämään tämän tekemättä. Mutta sitten sen tehtävä olisi huolehtia siitä, että unionin lainsäädäntöä sovelletaan. Joko tai. Joko jäsenvaltiot tekevät sen itse, jolloin komission on opastettava siinä sekä annettava pieni hyvitys, tai komissio tekee sen. Tästä syystä toivon, että sanotte minulle tänä iltana, että komissio tekee täytäntöönpanomääräyksiä. Sitten kysyn kyllä vielä kerran jankuttaen, miksi ette tehneet sitä jo toukokuun alussa, kun asetus astui voimaan 15. toukokuuta, ja sitten moitin vielä vähän ja sanon, että teidän olisi pitänyt tietää tämä aiemmin, tämähän ei ole mitään uutta. Olen kuitenkin tyytyväinen, kun kuulen teiltä, että olette vakuuttuneita siitä, että kuluttajilla on nyt sovittelukomitean tuloksena oikeus saada kattavaa tietoa geneettisesti muunnelluista elintarvikkeista jos ne eroavat muista elintarvikkeista, ja merkintää ei nimittäin tehdä kaikkien asetuksesta löytyvien asioiden lisäksi, ei niin, että ravintoarvo, ravitsemukselliset vaikutukset ja monet muut asiat laitetaan yhteen. Tämä ei ole mikään lisäys, vaan se on vaihtoehto, ja lakiteksti sanoo sen aivan selkeästi. Muuten en ole poliitikkona ja lakimiehenä ollenkaan sitä mieltä, että tuomioistuimen tulisi tehdä politiikkaa.
Haluaisin mielelläni kuulla tänään teiltä, arvoisa Bangemann, että teette täytäntöönpanomääräyksiä. Jos ette tee, haluaisin kuulla teiltä miten jäsenvaltioiden tulisi tehdä selkeät päällysmerkinnät, ja haluaisin myös mielelläni kuulla teiltä - ja tässä minun on myönnettävä, että minulla on edelleen vankka luottamus vakavuuteenne - että sellainen merkintätapa ei voi olla mahdollinen, joka johtaa kuluttajia harhaan. En todellakaan lukeudu geeniteknologiasta varoittelijoihin, aivan päin vastoin. Mielestäni geeniteknologia tarjoaa paljon mahdollisuuksia, mutta jos elintarvikkeita on muunneltu geneettisesti, niihin ei saa olla merkitty " valmistettu modernin bioteknologian menetelmin" . Tiedän, että on olemassa jäsenvaltioita, jotka haluavat tätä. Toivon kuitenkin, että seisotte Euroopan parlamentin rinnalla, jotta tällainen voidaan estää, ja myönnän, että haluaisin mielelläni kuulla teiltä tällaista näinä myöhäisinä tunteina.

Schleicher
Arvoisa puhemies ja hyvät naiset ja herrat, haluaisin perustella esittämämme kysymykset PPE-ryhmän puolesta. Uuselintarvikkeita koskevalla asetuksella taattiin oikeusturva kuluttajille, kaupalle ja tuottajille. Oikeusturva taattiin erityisesti näiden tuotteiden hyväksymisen, mutta myös uuselintarvikkeiden sekä geneettisesti muunneltujen elintarvikkeiden merkitsemisen yhteydessä. Tämän oli ja on kaikkien Euroopan toimielinten suuri saavutus.
EU: n asetus muuttuu kuitenkin heti voimaantulopäivänään - tässä tapauksessa se oli 15. toukokuuta - voimassa olevaksi laiksi kaikissa jäsenvaltioissa. Jokainen asetus, joka pätee Euroopan unionin 15 jäsenvaltiossa tietystä päivästä lähtien, aiheuttaa varsinkin näin vaikean asian kohdalla alkuvaiheessa pakostakin tulkinta- ja täytäntöönpanovaikeuksia. Vaikka erityisesti asetusten täytäntöönpano ja soveltaminen olisi toteutettava jokaisessa jäsenvaltiossa yhdenmukaisesti, juuri tämän monimutkaisen asian kohdalla näemme joitain vaikeuksia käytännön soveltamisessa.
Mielestäni ne koskevat kolmea asiaa: kuinka ja etenkin millä sanamuodolla merkinnät on tehtävä, mitkä tuotteet kuuluvat asetuksen soveltamisalaan ja lopuksi, mitä maissi- ja soijatuotteille tehdään, jotka oli hyväksytty jo ennen asetuksen voimaantuloa. Tästä koituu selvästikin eri tulkintatavoista johtuvaa epävarmuutta. Siksi meistä on välttämätöntä, että yhdenmukaisesta tulkinnasta sovitaan yhteisön tasolla pikaisesti. Nämä ongelmat ovat minun arvioni mukaan täysin ratkaistavissa. Meidän on kuitenkin keskusteltava näiden kysymysten sisällöstä asiantuntijoiden kanssa Euroopan tasolla, ja erittäin pian.
Pian siksi, että elintarvikekauppojen hyllyissä on jo hyväksytysti geneettisesti muunnellusta soijasta ja maissista valmistettuja elintarvikkeita, ja nyt ne olisi merkittävä uuselintarvikkeista annetun asetuksen vaatimusten mukaisesti. Tästä käy kuitenkin erityisen selvästi ilmi, että myös direktiivin 220 viimeistely on merkintöjen suhteen enemmän kuin myöhässä.
Nämä ongelmat eivät ole kuitenkaan ratkaistavissa sillä tavoin kuin jotkut tämän parlamentin jäsenistä yrittävät, ja joista saa sen kuvan, että heille tiedotusvälineiden toiminta ja geenitekniikan estäminen ovat tärkeämpiä kuin toimiva kuluttajasuoja. Haluaisin tehdä tämän selväksi Breyerin ja vihreiden ryhmän esittämään kysymykseen liittyen, sillä vihreiden ryhmähän sanoo, että koko asetus olisi muutettava tai jopa korvattava. Paitsi että tämä on järjetöntä, se on myös vastoin Euroopan parlamentin enemmistön kantaa.
Kyse ei ole paniikin aiheuttamisesta, vaan täysin tavallisten vaikeuksien ratkaisemisesta, ja siksi haluamme herätellä komissiota kysymyksillämme.

Eisma
Arvoisa puhemies, meidän tulee olla tavallista varovaisempia, sanon sen vielä kerran, tavallista varovaisempia sellaisten aiheiden kuin uuselintarvikkeiden suhteen Euroopassa. Sikaruton ja BSE: n jälkeen kuluttaja haluaa enemmän tietoa kuin ennen siitä, mitä hän syö. Ja sitten on olemassa asetus, joka astui voimaan 15. toukokuuta, emmekä tiedä lainkaan, kuinka sen eri osia pitää tulkita jäsenvaltioissa.
Kysyn Bangemannilta, miksei komissio ole laatinut ajoissa direktiiviä asian hoitamiseksi, jotta meillä olisi selkeät, yhtenäiset säännökset tuoteselosteista? Kysyn häneltä, kuinka geenimanipuloitujen elintarvikkeiden tuoteselosteet nyt hoidetaan? Ja kenellä on vastuu tuoteselosteista, kun komissio ei ole laatinut säädöstä? Onko se valmistajilla?
Lyhyesti, on paljon epäselvyyttä ja mielestämme komissio on menetellyt huolimattomasti ja aiheuttanut vakavaa vahinkoa kuluttajan luottamukselle ja haluamme tietää, kuinka komissio tulee ratkaisemaan tämän ongelman, sillä asialla on kiire.

Leopardi
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, emme voi muuta kuin iloita siitä, että uuselintarvikkeita ja elintarvikkeiden uusia ainesosia koskeva uusi asetus N: o 258/97 tuli voimaan 15. maaliskuuta, koska näiden elintarvikkeiden merkitsemistä koskevat uudet säännökset ovat merkittävä askel eteenpäin alalla, joka ei ole kuluttajalle vielä tuttu ja aiheuttaa sekaannusta ja hämäännystä. Juuri tämän tosiasian perustalta on lähtöisen se spontaani vaatimus, että meillä on oltava vielä selkeämmät ja avoimemmat suuntaviivat kuin kyseisen asetuksen tekstissä.
Ei ole itse asiassa selvää, onko asetuksella takautuvaa merkitystä. Mikä itse asiassa on sen todellinen soveltamisala? Ovatko merkinnät esimerkiksi pakollisia vai eivät geneettisesti muunnetun maissin ja soijan tapauksessa, joiden tulo markkinoille sallittiin viime joulukuussa? Jos vastaus on kyllä, onko niiden myös noudatettava asetuksen säännöksiä? Entä miten niiden maiden olisi toimittava, joilla on jo olemassa omia kansallisia säädöksiä tällä alalla? Onko liikaa pyydetty, jos vaaditaan selviä ja täsmällisiä suuntaviivoja asetuksen soveltamiselle, sen soveltamisalalle ja merkinnöille? Onko erilaiset kansalliset säädökset otettu huomioon esimerkiksi Italian osalta? Ja lopuksi, onko otettu huomioon, millaista hämäännystä asiasta saattaa syntyä kuluttajien valtaosan keskuudessa, joista suurin osa ei ole vielä saanut riittävästi tietoa pystyäkseen tulkitsemaan oikein maininnat geneettisesti muunnetuista organismeista, jotka siitä syystä ruokkivat ymmärrettävää perusepäluuloa kyseisiä tuotteita kohtaan.
Lopuksi on mielestäni korostettava, että vaikka edessämme asetus, joka on syntynyt jäsenvaltioiden, järjestöjen ja eturyhmien ristiriitaisten etujen välillä saavutetun kompromissin tuloksena, se ei tarkoita sitä, että alan täydellisen säännöstelyn puutteen kompensoimiseksi olisi tyydyttävä epätäydellisiin ja epätyydyttäviin säännöksiin, jotka antavat sijaa erilaisille tulkinnoille ja jotka voivat tosiasiassa aiheuttaa sekaannusta ja hämäännystä.

Bangemann
Arvoisa puhemies, ennen kuin siirryn yksittäisiin huomautuksiin, haluaisin ensin tehdä yleisen huomautuksen, jonka yksi jos toinenkin voi ehkä taas korjata. Tyydyimme kaikki yhdessä tähän sovitteluratkaisuun lukuunottamatta Breyeriä ja muutamia muita, jotka huomauttivat silloin, että kuluttajien asianmukainen tiedottaminen ei riitä. Siksi kenenkään ei pitäisi esittää täällä - ei Roth-Behrendtin eikä Schleicherin eikä erityisesti ainakaan Eisman, joka ei minun tietääkseni ottanut osaa keskusteluun; sitoutumattomien ryhmä ei juurikaan kunnostautunut siinä - että komissio olisi yhtäkkiä vastuussa jostain, jonka saitte aikaiseksi sovittelussa neuvoston kanssa.
Vastustan sitä, arvoisa Eisma, että te käännätte asiat nyt yksinkertaisesti toisinpäin, ja sanotte, että komissio ei ole tehnyt sitä ja tätä. Tämä lainsäädännöllinen toimenpide on peräisin tämän vuoden toukokuulta. On totta, että neuvotteluissa tapahtui muutos tavoitteissa - kuten se sanotaan hieman hienommin - josta muuten huomautin jo silloin. Neuvotteluissa nimittäin siirryttiin pois merkintöjä koskevista perinteisistä periaatteista, joita kannatin vielä silloin. Sellaiset muutokset, jolla on merkitystä kuluttajalle, on merkittävä.
Muutoksia, joilla ei ole merkitystä, ei tarvitse merkitä, ja minun mielestäni niitä ei pitäisi merkitä, sillä jos kaikki mahdollinen merkitään, kuluttaja on lopulta kuin keisari uusissa vaatteissa, eikä hän hyödy yhtään mitään koko merkintöjen listasta. Ja tämä on tämän työn perustana, Roth-Behrendt, josta olitte niin ylpeä. Te olitte ylpeä, Breyer ei.
Minäkään en ollut ylpeä. Sanoitte silloin - voin ottaa pöytäkirjan vielä kerran esiin - että tämä päätös on korvapuusti Bangemannille. Nyt esitätte aivan kuin kaikki olisi minun syytäni. Tästä olen kyllä enemminkin samaa mieltä Breyerin kanssa: katsokaa peiliin!
(Välihuomautuksia) Ei, nyt haluamme tehdä ensin selväksi, jotta mielipiteet eivät sekoittuisi ja ettei syntyisi väärää kuvaa siitä, että komission olisi puolustettava jotain kantaa, mitä te juhlitte silloin parlamentin suurena voittona. Muistan vielä, kuinka esiinnyitte Saksan televisiossa.
(Välihuomautuksia) Arvoisa edustaja, jos Eisma, Roth-Behrendt ja muut puhujat esittävät, että komissio on vastuussa kaikesta mahdollisesta, niin teidän on silloin siedettävä se - tämä on demokratiaa - että komission jäsen, joka on ollut alusta asti mukana tässä keskustelussa ja kärsinyt muiden mukana, sanoo kerran, miten asiat olivat. Se, joka keskustelee täällä rehellisesti ja avoimesti, sen on myönnettävä, että hyväksyi keskustelun tuloksen silloin. Se vastasi pääosiltaan periaatteita, sillä sehän perustui näihin kolmeen asialliseen ehtoon. Arvoisa Roth-Behrendt, en ole koskaan sanonut, että niitä on käsiteltävä enemmän! Komissio ei ole koskaan sanonut näin. En tiedä, kuinka päädyitte siihen.
Jos elintarvikkeen koostumus muuttuu, jos ravintoarvo muuttuu tai jos käyttötarkoitus muuttuu - tosin on käsiteltävä kulloistakin yksittäistä tapausta, tästä emme ole koskaan olleet eri mieltä tai nähneet tätä toisin - se on merkittävä. Tämä on täysin selvää. Nämä kolme ehtoa merkitsevät kuitenkin, arvoisa Schleicher, että on olemassa asiallinen perusta. Aina, kun muutoksella on merkitystä kuluttajalle, se on merkittävä.
Arvoisa Roth-Behrendt, koko tämän keskustelun takana on, että ei vain parlamentti, vaan myös komissio on aloittanut soijan ja maissin yhteydessä täysin eri keskustelun, nimittäin kysymyksestä: Eikö merkintöjä ole ylipäätään tehtävä, ja riippumatta nimittäin kolmesta asiallisesta ehdosta. No älkää pudistelko päätänne! Täällä parlamentissahan on - tämähän käy ilmi kysymyksistä - monia, jotka sanovat, että he haluavat merkintöjä tehtävän esimerkiksi maissin tai soijan tai joidenkin muiden elintarvikkeiden kohdalla, jotka eivät edes kuulu asetuksen soveltamisalaan. Asetushan koskee ainoastaan elintarvikkeita, joita myydään vähittäiskaupoissa lopullisille kuluttajille, vaikka maissia ja soijajauhoa ei yleensä myydä näille.
Jos nyt kuitenkin vaaditaan, että ne on merkittävä riippumatta siitä, täyttyykö joku näistä ehdoista, niin minusta on täysin selvää, että unohdatte tässä nämä periaatteet, joita silloin vielä puolustimme yhdessä. Niiden mukaan on aivan sama, mitä vaikutuksia seuraa, sillä meidän on tehtävä merkinnät, jos tiettyä tekniikkaa on käytetty, ja myöskin silloin, jos jotain häviää ketjusta täysin.
Jokainen tietää, että geneettisesti tuotetuilla soijapavuilla tai maissilla ei ole jalostettaessa niitä vaikutuksia, joita uuselintarvikkeita koskevassa asetuksessa määriteltiin. Ei niillä tarvitsekaan olla, ja näin tarkasteltuna tässä on tapahtunut muutos tavoitteissa. Olen kuitenkin mielelläni valmis tähän - olen jo sanonut tämän, olen tässä demokraattinen - sillä jos parlamentti ja komissiokin päättävät näin enemmistöllä, niin silloin näin tietysti tehdään. Silloin taivun tämän enemmistön ainoana. Otan kuitenkin vapauden sanoa myös tänä iltana vielä kerran, että pidän tätä kohtalokkaana kuluttajien kannalta. Tällöin nimittäin merkitään käytännössä kaikki, ja lopulta merkinnät menettävät kaiken arvonsa kuluttajille. Tässä minun on taas myönnettävä Breyerin olevan oikeassa, ja voimme taputella toisiamme olkapäälle, mutta kuluttajat eivät hyödy siitä yhtään mitään.
Tämä on tilanne. Komissio tekee työtä sen eteen. Me olemme asettaneet ryhmän komission jäseniä pohtimaan tätä perusteellista muutosta. Vastustan sitä. Mielestäni kolme ehtoa tai asiallisen muutoksen periaate yleensä ovat hyvin keskeisiä kuluttajan kannalta. En puhu täällä teollisuuden puolesta, sillä teollisuus on sen kannalla, mitä te haluatte. Minä vastustan sitä! Mielestäni kuluttajat hyötyvät enemmän siitä, että he saavat opastavaa ja selkeää tietoa, jos sillä on heille merkitystä. Mutta jos enemmistö haluaa, ja se auttaa löytämään totuuden, niin teemme näin, eli käytännössä meidän olisi silloin muutettava kaikki uuselintarvikkeita koskevat asetukset, sillä tässähän ei ole mitään loogisuutta.
En pysty selittämään kenellekään enää sitä, että meillä on rehujen yhteydessä - jos nyt tarkastelen maissia ja soijapapuja kerran rehuna - tiukemmat määräykset merkinnöistä kuin muiden uuselintarvikkeiden kohdalla. Silloin siis muutamme, voi hyvä Jumala, uuselintarvikkeet, unohdamme kolme asiallista ehtoa ja aina, kun jossain ketjussa esiintyy geneettisesti muunneltu ainesosa, se merkitään! Tämä on itse ongelma.
Tehän ilmoititte minulle ystävällisesti, arvoisa Roth-Behrendt, että ajan tällaisissa kysymyksissä omaa kantaani. Niin teen. Jos haluatte muuttaa sitä enemmistöllä, en pysty estämään sitä, kuten sanottu. En pysty enkä myöskään halua. Haluan vain sanoa teille, mikä tulos on, ja tulos ei ole hyvä kuluttajien kannalta.
Antakaa minun käsitellä yksittäisiä kysymyksiä. Teen sen aivan lyhyesti. Meillä on ollut asetus toukokuusta lähtien. Määrittelimme 2 artiklassa poikkeukset tämän direktiivin soveltamisalasta täysin yksiselitteisesti, ja siksi siihen ei tarvita suuntaviivoja. Tämä koskee myös 1 artiklaa, vaikka joitain asioita 1 artiklan 3 kohdasta on selvitettävä valiokuntamenettelyssä, mutta sitä vartenhan meillä on tämä menettely, eli emme halua tehdä suuntaviivoille nyt mitään, mitä valiokuntien pitäisi tehdä.
Otamme käyttöön 8 artiklan yhteydessä ne pohdinnat, jotka juuri esitin, eli meidän on pohdittava, millaisia näiden periaatteellisten päätösten olisi oltava. Tästä komission ja myöhemmästä parlamentin päätöksestä huolimatta suuntaviivojen puuttuminen ei kuitenkaan anna jäsenvaltioille vapaita käsiä. Jokaisen hyväksymispäätöksen yhteydessä 8 artiklan määräyksiä sovelletaan erityistapaukseen, ja merkinnän muodollisuudet ja muoto vahvistetaan. Jäsenvaltioilla eikä tietysti yksittäisillä henkilöilläkään ole siis yksipuolista pelivaraa. Heillä on tiettyjä valinnanvapauksia, mutta loppujen lopuksi me päätämme siitä asianmukaisesti. Haluamme myös väliaikaisen toimenpiteen soija- ja maissituotteiden kohdalla. Minähän sanoin jo, että sillä on sitten myös seuraamuksia, sillä se ei periaatteessa koske asetuksen pätemistä elintarvikkeisiin ja elintarvikelisäaineisiin. Kuitenkin on seurattava tiettyä logiikkaa.
Nämä ovat keskeiset kysymykset, joita täällä on esitetty. Olemme mielellämme valmiita neuvottelemaan parlamentin kanssa enemmänkin siitä, mitä teemme. Kuitenkin, Eisma, haluaisin sanoa aivan selkeästi, että en ota vastuulleni teidän täällä esittämiänne syytteitä!
Kuten Roth-Behrendt ja monet muut, olin sovittelussa sitä mieltä, että tämä on siedettävä lopputulos. Se ei riko periaatteitamme vastaan. Sen yksityiskohdat sisältävät muutoksia. Siitähän Roth-Behrendt oli erittäin iloinen ja ylpeä. Parlamentti juhli suurta voittoa komissiosta. Se, että kaikki käännetään nyt niin kutsutusti ylösalaisin, että meidän olisi oltava nyt vastuussa tästä tuloksesta, niin tätä en pidä edes näin myöhään erityisen mukavana!

Graenitz
Arvoisa puhemies, Bangemann selitti meille monisanaisesti, miksi asiat, joiden olisi pitänyt toteutua jo kauan sitten, eivät vieläkään ole toteutuneet. Arvoisa Bangemann, puhumme tänään uuselintarvikeasetuksen täytäntöönpanomääräyksistä, ja lainaan elintarvikkeita käsittelevää vihreää kirjaa sanoessani, että asetukset on aina pantava täytäntöön, jotta yhteisön oikeuden avoimuutta voitaisiin vahvistaa, ja jotta säädösten soveltamista sisämarkkinoilla helpotettaisiin, minkä seurauksena valtiokohtaiset täytäntöönpanomääräykset poistuisivat.
Tämä tarkoittaa siis sitä, että on oltava olemassa yhteisön täytäntöönpanomääräykset, jotta jokaisen jäsenvaltion on hyväksyessään tehtävä tarkalleen se, mitä muidenkin jäsenvaltioidenkin on tehtävä. Jos haluamme sisämarkkinat, on välttämätöntä, että toteutamme tällaisten tuotteiden sisämarkkinat, joita kuluttajat pitävät näin epäilyttävänä uutuutena ja jonain vieraana, erityisen tarkasti, ja että emme sano, että meillä on ollut 15. toukokuuta lähtien lainsäädäntö, ja nyt on vasta 15. kesäkuuta, ja meillä on vielä paljon aikaa.
Arvoisa Bangemann, teillä on ollut erittäin paljon aikaa valmistella tätä toimielimessänne, ja mielestäni myös PO III: n hallinto kykenisi tähän.

Florenz
Arvoisa Bangemann, periaatteessa en oikein ymmärrä teitä. Jotain kyllä ymmärrän, mutta huhtikuussa 1997 kirjoititte Frankfurter Allgemeiner Zeitungissa, että merkinnät eivät hyödytä mitään, ja tämä herättää tietysti huomiota. Uskomme, että merkitseminen todellakin hyödyttää. Se hyödyttää kuluttajia, ja se hyödyttää teollisuutta. Tämähän on tilaisuus, jonka haluamme käyttää. Ikävien BSE-kokemusten jälkeen meidän olisi todellakin myös käytettävä uuselintarvikeasetuksen tarjoama tilaisuus ja hyödynnettävä sitä.
Mielestäni täällä on tänä iltana käynyt selväksi, että emme puhu direktiivin sisällöstä, vaan siitä, mitä olemme tehneet tällä sisällöllä. Jos sanotte, että se astui vasta toukokuussa voimaan, niin minä sanon, että se on lain mukaan totta. En ole tunnetusti mikään juristi, mutta te tiesitte tietysti jo tammikuussa, että tämä asia on tulossa, ja millainen asia tämä on. Meistä olisi ollut oikein mieluista nähdä, että ryhdytte toimiin tehdäksenne unionin 15 jäsenmaalle selväksi suunnan, johon ollaan menossa. Se, että pöydällä ei voi vielä olla lopullisia papereita, sen mekin ymmärrämme, mutta mielestäni kenenkään meidän ei pitäisi alentua käymään täällä toissijaista selittelykampanjaa, jota vihreät, jotka ovat joskus mielikuvituksettomia, ovat tässä tapauksessa käyneet.
Arvoisa Bangemann, uskon aivan tosissani, että uuselintarvikeasetus on hyvä alku tälle uudelle suunnalle. Ryhtykää siihen rohkeasti, niin voimme sanoa jäsenmaillekin, mihin suuntaan ollaan menossa!

Breyer
Arvoisa puhemies, luulen, että Bangemann oli tänä iltana rehellinen, ja meidänkin pitäisi olla. Tosiasiassa parlamentti ja neuvosto tekivät uuselintarvikeasetuksen yhdessä. En huomauttanut vain tammikuussa, että täytäntöönpanomääräykset puuttuvat, vaan huomautin siitä myös sovittelukomiteassa. Täällä oleville ja nyt valittaville kollegoille kaikki oli päivänselvää, ja uuselintarvikeasetus oli parasta, mitä oli, ja kaikki kuului sen soveltamisalaan. No hyvä, en halua katsoa taaksepäin, vaan eteenpäin. Olen kiitollinen Bangemannille siitä, että 8 artiklan muotoilusta huolimatta, jossa lukee, että komissio voi antaa täytäntöönpanomääräykset - parlamentti ei halunnut tätä, vaan että komission on annettava täytäntöönpanomääräykset - että hän siis ilmoitti olevansa tästä huolimatta valmis huolehtimaan merkintöjä koskevista täytäntöönpanomääräyksistä. Mielestäni ne ovat tärkeitä, koska paitsi että ympäristö- ja kuluttajaliitot kritisoivat tätä, myös itse teollisuuskin kritisoi tätä.
Mitä me nyt tarvitsemme, on muotoilu siitä, miten asetuksen soveltamisalaan kuuluvat tuotteet olisi merkittävä. Haluaisin vaatia pikaisesti vielä kerran valitsemaan muotoilun " valmistettu geeniteknologian avulla" , sillä " moderni bioteknologia, ravintofysiologisesti optimoitu" olisi kuluttajien johtamista harhaan, eikä se antaisi heille tarkkaa tietoa. Sitä paitsi asettaisimme itsemme alttiiksi syytteelle, että uuselintarvikeasetus on merkintähuijausta. Jos teollisuus soveltaa menetelmää, sillä olisi oltava myös rohkeutta merkitä se, jotta geeniteknologiasta tulisi teollisuuden kannalta joskus tavaramerkki.
Kun nyt kuitenkin pääsin jo " tavaramerkkiin" , niin myönteistähän uuselintarvikeasetuksessa on, että olemme sisällyttäneet johdantokappaleen 10 kohtaan sellaisen merkinnän, että kyseisiä valmistustekniikkoja ei ole käytetty. Olisin kuullut vielä mieluusti teiltä, arvoisa Bangemann, juuri sen tosiasian pohjalta, että teollisuus suunnittelee julistavansa kaikki tuotteet, jotka eivät kuulu asetuksen soveltamisalaan, ilman geenitekniikkaa valmistetuiksi, että oletteko valmis tekemään kuten teimme Biolandin ja nyt vielä kerran myös eläinkunnan tuotteiden kohdalla, eli oletteko valmis laatimaan ehtoja sitä koskevan merkinnän, että kyseisiä tekniikkoja ei ole käytetty, aikaansaamiseksi? Yksihän on oltava selvä: Emme saa horjuttaa kuluttajien luottamusta. Kyse on oltava paljon ennemminkin siitä, että asiaan saadaan vihdoinkin selvyys.

White
Arvoisa puhemies, haluan esittää komissaari Bangemannille yhden skenaarion. Jos jonkin jäsenvaltion kuluttajalle aiheutuu vahinkoa riittämättömästä tuotemerkinnästä, Francovitchin päätöksen mukaan kyseinen kuluttaja voi turvautua oikeuskeinoon kyseessä olevaa jäsenvaltiota vastaan normaalioloissa, kun laki on selkeä, koska jäsenvaltio ei ole täytäntöönpannut Euroopan lakia. Komissaari tietää sen ja minä tiedän sen.
Tämä uusi laki, jona me kaikki sitä pidämme, on saanut laajaa julkisuutta. Useimmat Euroopan unionin kansalaiset, joiden etua asia koskee, otaksunevat, että 15. toukokuuta voimaan astuu uusi suojaa antava laki. Näissä oloissa jäsenvaltioiden hallitukset voivat hyvinkin todeta tyytymättömälle kuluttajalle tuomioistuimessa: " Me emme tiedä, mikä tilanne on. Komissio ei ole antanut meillä tietoa asiasta." Näin ollen vastuu on komissiolla.
Mielestäni komissaari on käsitellyt tänä iltana onnistuneesti parlamentin vastuuta koskevaa aihetta, ja sovitteluryhmän jäsenenä otan harteilleni osan tästä vastuusta. Haluaisin kuitenkin huomauttaa komissaarille siitä, että yhteispäätösmenettelyssä on kolme käsittelyä. Komissio osallistuu ehdotuksen käsittelyyn, kun ehdotus tulee ensimmäistä kertaa parlamenttiin. Komissio osallistuu myös toiseen käsittelyyn. Vain siinä tapauksessa, jos emme pääse asiasta yksimielisyyteen komission kanssa, etenemme sovitteluihin. Tämän vuoksi komission vastuulla on yhä varmistaa, että kuluttajansuoja on riittävä, aivan kuten tämän lainsäädännön alkuvaiheessa. Minä ja useimmat tämän istuntosalin jäsenistä ovat sitä mieltä, että se on yhä taattava.

Bangemann
Arvoisa White, asetus astui voimaan 15. toukokuuta. Nyt on 10. kesäkuuta, mikä tarkoittaa, että on kulunut vajaa kuukausi. Meillä ei ole tähän mennessä ollut yhtään tapausta, ja mitä tulee merkintöjä koskevaan kysymykseen, niin vahvistimme tämän asetuksen puitteissa yksityiskohtaisia merkitsemisvaatimuksia, jotka pätevät jäsenvaltioissa välittömästi ja sitovasti. Tämä nimittäin, arvoisa Florenz, on asetuksen tarkoitus. Puhuitte direktiivistä. Tämä on asetus, joka pätee jäsenvaltioissa välittömästi, ja jos tulee riitatilanteita siitä, onko merkintä oikein, elintarvikekomitea voi päättää niistä - tämä on asetuksessa.
Lisäksi minähän sanoin teille, että laadimme tällä hetkellä uusia yleisiä pohdintoja, te ja komissio. Kun pääsemme ratkaisuun, komissio loogisestikin esittää sen, ja ehkä sanotte sitten, että unohdatte uuselintarvikeasetuksen ehdot, koska haluatte merkinnän aina kun geenitekniikka on mukana, riippumatta siitä, häviääkö se elintarvikeketjussa, sillä näinhän soijan ja maissin kohdalla on. Mutta tietysti! Vaaditaan, että jokainen, joka käyttää näitä aineita jalostamisketjussa, huomauttaa, että niitä on muunneltu geneettisesti, aivan sama, koskevatko kolme ehtoa niitä vai eivät.
Arvoisa Schleicher, olen omistautunut tälle uuselintarvikeasetukselle siksi niin voimakkaasti, koska uskon, että teemme näiden merkitsemistä koskevien periaatteiden hylkäämisellä kuluttajille karhunpalveluksen. Mutta jos te haluatte tätä, sitten meidän on pysyttävänä loogisina. Eihän voi olla niin, että soijaan ja maissiin sovelletaan tiukempia merkintöjä koskevia täytäntöönpanomääräyksiä kuin uuselintarvikkeisiin, jotka päätyvät suoraan yksittäisille kuluttajille. Tästä syystä meidän on laadittava näitä uusia pohdintoja.
Tunnette minut. Jos olen tehnyt virheen, myönnän sen. Jokainen voi joskus tehdä virheitä, mutta en ota niskoilleni syytä siitä, että sanotte minulle kolmen viikon jälkeen, ilman, että tähän mennessä olisi ollut yhtään tapausta, kuten Eisma, että olemme unohtaneet kaiken emmekä ole täyttäneet sitoumuksiamme. En ainakaan silloin, kun minun täytyi kuunnella Roth-Behrendtin sanovan uutislähetyksessä, että nyt sai komissaari Bangemann kunnon korvapuustin. Okei, jos niin oli, niin miettikääpä nyt, ettekö itse saaneet kunnon korvapuustia? Tämä on nimittäin itse ongelma.

Puhemies
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Olen saanut tästä asiasta kuusi päätöslauselmaesitystä, työjärjestyksen 40 artiklan 5 kappaleen mukaan.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 00.25.)

