Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Janssen van Raay
Lyhyesti, kollega Killilea käytti eilen työjärjestystä koskevan puheenvuoron, joka mielestäni on todellakin aiheellinen ja pyydän teitä ystävällisesti, että käsittelette hänen valitustaan puhemiehistössä, valitusta, joka siis koskee sitä, että jotkut kollegat vahingoittavat parlamentin arvovaltaa, ja vastaatte siihen.

Puhemies
Herra Janssen van Raay toivoi äsken puhemiehistön tarkastelevan kysymystä, jonka herra Killilea otti eilen esille menettelyä koskevassa ehdotuksessaan. Voin sanoa teille, herra Janssen van Raay, että puhemiehistö on jo tarkastellut tätä kysymystä ja sen mielestä se on hyvin vakava. Puhemies ja puhemiehistö ovat päättäneet, että rouva McKenna saa puhemieheltä kirjeen, jossa puhemies ilmaisee rouva McKennalle hämmästyksensä ja tyrmistyksensä.
Jos, kuten meillä on täysi syy ajatella, hän on ilman todisteita syyttänyt tämän parlamentin virkamiehiä, ryhdymme luonnollisesti tarvittaviin toimenpiteisiin vastataksemme näihin vakaviin syytöksiin. Tämän tahdoin sanoa. Lisään vain, että tällainen itsetuhoinen menettely on yhä vahingollisempaa ja vaarallisempaa.
Rouva McKenna, saatte kirjeen muutaman tunnin kuluttua.

McKenna
Minulla pitäisi oikeastaan 108 artiklan mukaan olla kolme minuuttia aikaa vastata, jos nimeni mainitaan, ja tässä yhteydessä haluaisinkin lukea ääneen Belgian viralliselta syyttäjältä saamani kirjeen: "Vastauksena 10. heinäkuuta 1997 päivättyyn kirjeeseenne...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

De Vries
Arvoisa rouva puhemies, tilintarkastustuomioistuimen hollantilainen jäsen Engwirda piti eilen Hollannissa lehdistötilaisuuden tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksesta. Hollannin radion mukaan, kuten minulle kerrottiin, Engwirda olisi sanonut, että 70 prosenttia parlamentin jäsenistä käyttää väärin matkakorvausjärjestelmää, siis 70 prosenttia Euroopan parlamentin jäsenistä käyttää matkakorvauksia väärin.
Tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa sanotaan, että 69 prosenttia talous- ja sosiaalikomitean jäsenistä on syyllistynyt väärinkäytöksiin matkakorvausten yhteydessä, ei siis Euroopan parlamentti. On kaksi vaihtoehtoa, joko Engwirda on ilmaissut itseään väärin tai Hollannin radio on lainannut häntä väärin. Oli miten tahansa, vahinko Hollannissa on taas suuri.
Rouva puhemies, haluan kysyä teiltä, voiko Euroopan parlamentin puhemies ottaa yhteyden herra Friedmanniin tilintarkastustuomioistuimessa saadakseen selvyyden siitä, mitä Engwirda sanoi ja pyytääkseen selvitystä, jossa sanotaan, että tilintarkastustuomioistuin ei puhunut parlamentista. Tämä on ensimmäinen pyyntöni.
Toinen pyyntöni. Ehkä puhemies voi myös kertoa meille, miksi tilintarkastustuomioistuimen jäsenet antavat lausuntoja lehdistölle jäsenvaltioissamme, vaikka keskustelu Euroopan parlamentissa ei ole vielä edes alkanut. Rouva puhemies, mielestäni tämä ei ole sopivaa.
Kolmanneksi, rouva puhemies, me kaikki tiedämme, että tilintarkastustuomioistuin tutkii myös parlamentin matkakorvauksia. Haluan siis vielä kerran pyytää sitä, että puhemiehistö toteuttaa ne päätökset, jotka se teki yhdessä puhemieskonferenssin kanssa heinäkuussa, joiden päätösten mukaan tämän parlamentin matkakorvausjärjestelmä pitää uudistaa. Periaatepäätökset on tehty. Ne on toteutettava nyt. Mielestäni on parlamentin etujen mukaista, että päätökset toteutetaan ennen 1. tammikuuta.

Puhemies
Kiitos, herra De Vries. Voin vakuuttaa teille, että puhemies tekee kaikkensa valaistakseen asiaa, kuten olette toivonut.

Maij-Weggen
Arvoisa rouva puhemies, kollega de Vriesin erinomaisten sanojen jälkeen voin sanoa sanottavani lyhyesti, sillä halusin puuttua juuri samaan asiaan. Olen täysin samaa mieltä de Vriesin kanssa ja pyydän parlamentin puhemiehistöä antamaan selvityksen tästä asiasta, joka vahingoittaa parlamenttiamme yhä enemmän ja enemmän ja aivan tarpeettomasti.

Smith
Arvoisa rouva puhemies, uskon teidän keskeyttäneen McKennan puheenvuoron. Hän viittasi asianmukaisesti artiklaan, jonka mukaan hän saa puhua, koska hänen nimensä on mainittu. Miksi siis keskeytitte hänet ja sallitte de Vriesin puhua? En valita siitä, että de Vries puhui, mutta mielestäni keskeytitte McKennan erittäin epäkohteliaasti.

Puhemies
Herra Smith, annan rouva McKennalle erittäin mielelläni puheenvuoron työjärjestyksen 108 artiklan nojalla. Ajattelin, että hänen olisi hyvä tietää puhemiehen kirjeestä puolustuksensa valmistelemiseksi. Mutta jos rouva McKenna haluaa pyytää julkisesti anteeksi, annan hänelle erittäin mielelläni puheenvuoron.

McKenna
Arvoisa rouva puhemies, kiitän teitä 108 artiklan mukaisten oikeuksieni tukemisesta. Yllätyin suuresti, että minua aiottiin tällä tavoin kieltää puhumasta. En aio pyytää anteeksi, haluan merkittäväksi pöytäkirjaan...
(Välihuomautuksia) Minulla on 108 artiklan mukaan oikeus puolustaa itseäni ja te tuhlaatte aikaani keskeyttämällä minut.
Ongelmana on ensinnäkin se, että pysyn yhä esittämieni väitteiden takana, joiden mukaan ette voi pitää oikeutettuna uudesta rakennuksesta aiheutuvia kustannuksia ja asiaa on tutkittava. Sanoin lehdessä, että mikäli tällaisia tutkimuksia ei suoriteta, yleisö olettaa lahjontaa tapahtuneen ja tällä parlamentilla on velvollisuus tutkia asiaa. Tässä yhteydessä haluan vain lukea Belgian viralliselta syyttäjältä saamani kirjeen: " Vastauksena 10. heinäkuuta 1997 päivättyyn kirjeeseenne, 020211, ilmoitan täten, että käynnissä on asioita koskeva rikostutkimus, johon sisältyy niiden Belgian yleisten töiden sopimusurakoitsijoiden käytössä olleiden varojen väärinkäyttö, jotka osallistuivat Brysselissä Euroopan parlamentin rakennuskompleksin rakennusten D1, D2 ja D3 rakentamiseen. Tutkimus keskittyy osittain mahdollisiin välittäjille maksettuihin salaisiin välityspalkkioihin, joilla on pyritty turvaamaan sopimuksia. Tästä syystä se saattaa asettaa kyseenalaiseksi joidenkin yksilöiden, viranomaisten ja poliitikkojen toiminnan, joista osa nauttii koskemattomuutta. Prosessin tässä vaiheessa tällaisia henkilöitä ei kuitenkaan ole mukana. Mikäli raskauttavaa todistusaineistoa löydetään, on sanomattakin selvää, että käynnistämme asianmukaiset oikeustoimet. Toivon tämän vähentävän huolestuneisuuttanne. (Loppusanat ja allekirjoitus)."
Mielestäni parlamentin on ymmärrettävä, että asiassa on otettava huomioon parlamentin julkinen kuva, että meidän on tuettava kaikkia tutkimuksia ja että jopa parlamentin jäsenet ovat vaatineet riippumatonta tutkimusta. Uuden rakennuksen kustannukset eivät ole oikeutettavissa. Aiomme käyttää uutta rakennusta ja siksi meillä on velvollisuus löytää vastaukset näihin kysymyksiin. En voi olla täysin vastuussa siitä, miten iltapäivälehdet asioista kirjoittavat, mutta totean silti seisovani sanojeni takana.
Lisäksi otin eilen yhteyttä toimittajaan ja kerroin hänelle, että artikkelissa oli virheitä, ja lähetin sen jälkeen vielä kirjeen, josta voitte saada kopion. Teette itsellenne ja tälle parlamentille vain karhunpalveluksen ampumalla viestintuojan, kuten nyt teette.
(Suosionosoituksia vihreältä ryhmältä ja sitoutumattomilta jäseniltä.)
Puhemies
Rouva McKenna, haluaisin todella vedota omaantuntoonne. Oletteko tietoinen tällaisten puheiden levittämisen vakavuudesta, jotka heittävät syytöksen varjon kaikkien Euroopan parlamentin virkamiesten ylle? Asiasta sanotaan liian paljon tai liian vähän. Antaa oikeuden tehdä tehtävänsä. Jos jotkut henkilöt todella ovat asianosaisia, heidän nimensä on mainittava. Mutta te syytätte ilman todisteita ja kerrotte tämän kirjeen sisällöstä lehdissä. Tämä alentaa toimielimen arvovaltaa, mikä on hyvin epäoikeudenmukaista.
Mielestämme emme voi tällä hetkellä aloittaa keskustelua tästä asiasta. Parlamentissa tapahtuu tällä hetkellä hyvin vakavia asioita, ja haluan todella painottaa tätä seikkaa.
(Herra Cohn-Benditin keskeytys) Ei, herra Cohn-Bendit, emme voi pitkittää...
(Vaihtelevia reaktioita) Mutta en minä hyökkää häntä vastaan!
Rouva McKenna saa puhemieheltä kirjeen ja laatii sen perusteella puhemiehelle vastauksen. Katsotaan sitten, mitä tehdään. Mielestämme emme voi pitkittää tätä keskustelua.

Cox
Arvoisa rouva puhemies, haluaisin kiittää teitä ja puhemiehistöä nopeasta toiminnastanne tässä asiassa pyytäessänne Patricia McKennaa tämän parlamentin jäsenenä esittämään todisteita eilisessä irlantilaisessa sanomalehdessä esittämiensä väitteiden tueksi.
Puhemiehistön jäsenenä te, hyvä rouva puhemies, tiedätte, että kirjoitin teille ja kaikille puhemiehistön jäsenille eilen kirjeen, jossa siteerasin suoraan joitakin mainitun jäsenen esittämiä väitteitä. Tänään hän pitää esipuheen, jossa todetaan, että jollei näitä asioita tutkita, yleisö saattaisi olettaa tiettyjä asioita. Valitettavasti tämä varaus ei esiintynyt missään eilisen artikkelin kohdassa eikä lainauksissa. Jos sanomalehdissä on todella vääristelty hänen sanojaan tai esitetty niitä väärässä valossa, ehdotan, että hän joko vetäisi sanansa takaisin tai todistaisi väitteensä siltä osin kuin hänen sanojaan on lainattu.
Saanko esittää parlamentille lainauksia, koska monet eivät tiedä, mitä suorissa lainauksissa sanotaan? Brysselin rakennuksista sanotaan: "Brysselissä on ihmisiä, jotka saavat valtavia lahjuksia" . Toinen lainaus: "Tämä on järjestäytynyttä laittomuutta." Nämä ovat erittäin vakavia rikoksia ja tällaisia syytöksiä esittävä joko esittää todisteita tai ymmärtää vetää syytöksenä takaisin.

Cohn-Bendit
Arvoisa rouva puhemies, en ymmärrä, miksi te hermostutte, ennen kuin edes olen avannut suutani!
Arvoisa rouva puhemies, en ymmärrä, rouva McKenna totesi hyvin yksinkertaisen asian...
(kääntyen erään kollegan puoleen) mutta rauhoittukaa toki, nuori mies, teillä on oikeus huutaa jälkeenpäin. Tai menkää syömään aamupalanne, ja kun olette rauhoittunut, palatkaa takaisin...
Puhemies
Herra Cohn-Bendit, teidän ei pidä suhtautua halveksivasti kollegaanne!

Cohn-Bendit
Pitäköön hän vain suunsa kiinni! Asia on hyvin yksinkertainen: rouva McKenna sanoo, että oikeudellinen tutkinta on parhaillaan käynnissä jostain meitä koskettavasta asiasta. Tiedämme, että eurooppalainen julkinen mielipide on hyvin herkkä kun on kyse toimielimistä, jotka reagoivat yksinomaan korporatiivisella tavalla suojellakseen itseään.
Rouva McKenna ei ole koskaan sanonut - ja tämän hän on toistanut - että hänellä olisi todisteita, mutta että sillä hetkellä, kun tutkinta...
(kääntyen erään kollegan puoleen) en ymmärrä, miksi hermostutte! Rouva Fontaine on tämän jälkeen käyttänyt puheenvuoron ja pyytänyt rouva McKennaa pyytämään anteeksi erään yleisen syyttäjän Belgiassa suorittamaa tutkintaa koskevia puheitaan. En ymmärrä, miksi rouva McKenna...
(Puhemies keskeyttää puhujan.)

Puhemies
Hyvät kollegat, olette voineet todeta, ja totean tämän myös tyytyväisenä, että herra Cohn-Bendit on juuri oikaissut rouva McKennan syyksi lehdissä luettuja puheita.
Mielestäni rouva McKennan on oikaistava ne samalla tavalla puhemiehelle antamassaan vastauksessa ja siten valaisemme hieman tätä asiaa. Keneltäkään ei ole jäänyt huomaamatta se, että herra Cohn-Benditin äskeisten puheiden ja lehdistä lukemamme välillä on selvä ero.
Hyväksymme nyt pöytäkirjan.
Onko huomautettavaa?
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Oomen-Ruijten
Arvoisa rouva puhemies, haluan pyytää teitä pyytämään komissiolta julkilausumaa Irakin tilanteesta 37 artiklan 6 kohdan mukaisesti. Miksi pyydän julkilausumaa? Koska me olemme sitä mieltä, että tilanne Irakissa voi muuttua joka tunti ja että jokainen päätöslauselma, jonka tulemme esittämään huomenna, ei ehkä ole enää tunnin kuluttua ajankohtainen, mutta meidän mielestämme on välttämätöntä, että olemme selvillä turvallisuusneuvoston päätöksistä ja niiden toteuttamisesta muuttamattomina. Siksi pyydämme teitä pyytämään komissiota esittämään julkilausuman huomenna käsiteltäessä kiireellisiä ja ajankohtaisia asioita.

Puhemies
Kiitos, rouva Oomen. Esitätte tämän pyynnön työjärjestyksen 37 artiklan mukaisesti.

Green
Arvoisa rouva puhemies, työjärjestystä koskeva puheenvuoro. Haluan ryhmäni puolesta nousta tukemaan esitettyä vaatimusta. Ehkä tiedätte, että tästä asiasta keskusteltiin paljon puhemieskonferenssissa viime viikolla ja yksi minun ja muiden esittämistä kysymyksistä oli tämä: mitä tällä hetkellä voi sanoa monimutkaisesta ja arkaluonteisesta asiasta? Olisi soveliasta, että mikäli saamme komissiolta lausunnon, meillä on työjärjestyksen 37 artiklan 6 kohdan mukaan kolmekymmentä minuuttia aikaa kysymyksille. Näin voimme tutkia asiaa ja kuulla sitä koskevia mielipiteitä ilmapiirissä, jossa emme lisää ongelmia ja pahenna niitä.
Hyväksyisin vaatimuksen. On tärkeätä, että käsittelemme tätä ennen kiireellisiä asioita ja vastalauseita, koska tällä hetkellä kiireellisten asioiden luettelossa on vain neljä kohtaa. Voisimme itse asiassa käsitellä tätä ensimmäiseksi erityisesti Irakia koskeville kysymyksille varatun puolituntisen aikana.

Pasty
Arvoisa rouva puhemies, mielestäni komission tätä aihetta koskeva julistus on tervetullut, mutta kaipaamme etenkin neuvoston julistusta, koska neuvosto on toimivaltainen YUTP: n alalla, eikä komissio.

Puhemies
Tietääkseni neuvosto ei ole läsnä huomenna. Pahoittelen asiaa.
Hyvät kollegat, kaksi poliittista ryhmää on tehnyt meille esityksen, joka on työjärjestyksen mukainen. Tämä komissiolle esitetyille kysymyksille varattu puolen tunnin aika otettaisiin kiireellisille asioille varatusta ajasta ja mielellään ennen sitä. Julistus annettaisiin siten huomenna klo 15.0-15.30.
Onko huomautettavaa?
Huomautettavaa ei ole, joten asia on päätetty.

Dell'Alba
Arvoisa rouva puhemies, sallinette minun vastustaa tätä menettelyä. Tunnette minua paremmin työjärjestyksen. Esityksen ovat tehneet - ja tämä on ilmeistä - kaksi suurta ryhmää, jotka viime viikolla kieltäytyivät hyväksymästä Irakia koskevan erityisen kohdan merkitsemistä esityslistalle.
Olette tehneet esityksen itse uudestaan, koska tunnette työjärjestyksen. Vain puhemies voi tehdä esityksen istunnon aikana. Asia on kuitenkin nyt niin, että ryhmämme on esittänyt ensimmäisen edessänne olevan vastalausetta koskevan aiheen Irakin kysymyksen sisällyttämiseksi ensimmäiseksi kiireelliseksi kohdaksi.
Puhemies Pasty on täysin oikeassa. Kysymysten esittäminen komissiolle ei ole kovinkaan mielekästä. Meidän on käytävä poliittinen keskustelu Irakista ja äänestettävä. Jokaisen on kannettava vastuunsa tästä kriisistä.

Puhemies
Herra Dell'Alba, todellisuudessa olemme kaikki periaatteessa samaa mieltä siitä, että tästä kysymyksestä on keskusteltava. Se on tosiaan hyvin ajankohtainen.
Vien ehdotukseni äänestykseen.
(Parlamentti hyväksyy ehdotuksen.)

Keskustelu ajankohtaisista ja kiireellisistä aiheista (vastalauseet)
Puhemies
Sain työjärjestyksen 47 artiklan mukaisesti perustellut ja kirjalliset vastalauseet asialuettelosta, jota käsitellään huomenaamulla käytävässä keskustelussa ajankohtaisista ja kiireellisistä asioista.
Herra Dell'Alba ja herra De Vries, vastalauseenne koskien Irakin kysymyksen merkitsemistä kiireelliseksi asiaksi on mitätön tekemämme päätöksen takia.
Ennen I kohtaa

Aldo
Arvoisa rouva puhemies, haluaisin käyttää puheenvuoron Togoa koskevasta kysymyksestä.
Kuten me kaikki täällä tiedämme, ...

Puhemies
Herra Aldo, minun on pakko keskeyttää teidät. Tämä on sääntö: kiireellisiä asioita koskevat vastalauseet esitetään ilman keskustelua.

Aldo
Arvoisa rouva puhemies, kyse ei ole keskustelusta vaan työjärjestystä koskevasta puheenvuorosta.

Puhemies
Minkä artiklan nojalla, herra Aldo?

Aldo
127 artiklan A kohdan nojalla, arvoisa rouva puhemies. Pyydän teiltä puolta minuuttia.
Togo kuuluu Euroopan unionin ja AKT-maiden sekavaliokuntaan. Valiokunta toimii sisäisen työjärjestyksen mukaisesti, jonka olemme hyväksyneet. Tänään meitä on kuitenkin pyydetty äänestystä, joka on Euroopan unionin ja AKT-maiden sekavaliokunnan toiminnan vastainen.
Siksi ryhmämme toivoo, arvoisa rouva puhemies, ettei Togoa koskevasta asiakirja-aineistosta keskusteltaisi tai äänestettäisi. Aineistosta on keskusteltu ja äänestetty kaksi viikkoa sitten sekavaliokunnassa, jolloin asiakirja-aineisto hylättiin.

Puhemies
Tavalla, jolla asiat esititte, herra Aldo, voimme tosiaankin katsoa, että toimitte 127 artiklan mukaisesti.

Amsterdamin sopimus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana herra Méndez de Vigon ja herra Tsatsosin institutionaalisten asioiden valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0347/97) Amsterdamin sopimuksesta (CONF 4407/97 - C4-0538/97).

Méndez de Vigo
Arvoisa rouva puhemies, tämä keskustelu on loppuhuipennus viime kesäkuussa alkaneelle pitkälle prosessille, jolloin tässä parlamentissa nimettiin Dimitris Tsatsos ja minut yhteisesittelijöiksi mietinnölle Amsterdamin sopimuksesta. Koko prosessiin ovat osallistuneet 17 parlamentin valiokuntaa, kansalliset parlamentit, joiden kesken olemme pitäneet kokouksen viime lokakuussa, kansalaisjärjestöt sekä aivan erityisesti institutionaalisten asioiden valiokunta.
Rouva puhemies, ryhdyttäessä arvioimaan Amsterdamin sopimusta, luulen, että se on tehtävä kahdesta eri näkökulmasta. Ensinnäkin poliittiset olosuhteet ympäröivät kyseistä sopimusta. Viime kesäkuussa poliittiset olosuhteet eivät olleet kaikista suotuisimmat. Muistanette varmaan, että silloin oli meneillään monia vaaliprosesseja ja Unionin jäsenvaltioiden mielenkiinto keskittyi ennen kaikkea euron pitämiseksi aikataulussa. Mielestäni se on hyvä asia. Käsitykseni mukaan euro tulee olemaan Euroopan yhdentymiskehityksen kaikkien tärkeimpiä mielenkiinnon kohteita. Siitä huolimatta haluan täällä tehdä selväksi ettei poliittinen ajankohta ollut kaikkien suotuisin perustamissopimusten uudistamiselle.
Toinen näkökohta sopimuksen arvioinnissa on sen sisällön analysointi. Sisältöä ei tule analysoida odotuksiin eikä niihin tavoitteisiin nähden, joita meillä oli ollut täällä parlamentissa. Sisältöä tulee arvioida suhteessa aikaisempaan tilanteeseen eli suhteessa Euroopan unionin perustamissopimukseen. Tässä suhteessa Dimitris Tsatsos ja minä halusimme heti alusta alkaen lähettää selvän poliittisen viestin: Amsterdamin sopimus pitää sisällään merkittäviä edistysaskeleita Euroopan yhdentymiskehityksessä.
Ensinnäkin siinä on yhteisöpilaria koskevia edistyksiä. Edistyminen näkyy selvimmin F artiklassa, jossa on uusi maininta unionin perusoikeuksista ja siinä on korostettu, että Euroopan unioni - yhteisö - on oikeudellinen yhteisö, jossa vallitsevat vapaus, demokratia ja henkilöiden perusoikeudet. Mutta se ei ole vain oikeuksiin perustuva yhteisö, vaan myös arvojen yhteisö. Se ei ole ainoastaan markkina-alue, vaan arvojen yhteisö. Sitä osoittavat uudet politiikat, joita on otettu käyttöön ympäristöä, kuluttajia terveydenhuoltoa ja sosiaaliturvaa koskevissa asioissa. Rouva puhemies, kun tulin tähän parlamenttiin muistan itse ihmetelleeni sitä, ettei yhteisö toiminut lainkaan työttömyyttä vastaan. Silloin hyvä ystäväni ja tämän parlamentin kunnianarvoisa jäsen sanoi minulle: ei tietenkään, sillä tämä on talousyhteisö, jossa ei koskaan tule olemaan sosiaalipolitiikkaa tai taistelua työttömyyttä vastaan. Mitäpä siitä, politiikassa viisi vuotta ei ole mitään. Nyt toimitaan työttömyyttä vastaan. Ja aivan oikein, kuten sanovat useat kollegat tässä parlamentissa, keinot ovat riittämättömät. Se on aivan totta, mutta tärkeintä on, että asia on iduillaan - että on mahdollisuus. Ne, jotka sanovat käytettävissä olevien varojen olevan riittämättömät, ovat aivan oikeassa. Siitä huolimatta on mahdollista, että kyseessä olevat varat kasvavat. Toisaalta kokemus osoittaa, että matkaan lähdettäessä tie levenee ja kulku käy helpommaksi.
Toisen pilarin asioissa - yhteisessä ulko- ja turvallisuuspolitiikassa - Amsterdamin sopimuksessa järkiperäistettiin mielestäni juridisia instrumentteja ja luotiin poliittistyyppisiä elimiä, kuten suunnittelu- ja ennakointiyksikkö. Neuvoston pääsihteerin toimintamahdollisuutta lisättiin troikassa. Kaikki tämä on positiivista, mutta ulkopolitiikassa tärkeintä on poliittinen tahto. Yhteistä ulkopolitiikkaa ei tule olemaan ennen kuin hallitukset näkevät sen tarpeelliseksi. Varmaa on myöskin se, että ennen kuin kansamme tuntevat sen tarpeelliseksi, ei haluamillamme juridisilla instrumenteilla ole mitään virkaa. Siksi poliittisen tahdon luominen on tarpeellista. Turvallisuudessa ja puolustuksessa on ehkä edistytty huomattavasti vähemmän kuin jotkut meistä olisivat halunneet, mutta tehtyjä ratkaisuja on hyödynnettävä. Juuri Petersbergin tehtävistä voi syntyä Euroopan turvallisuuden ja puolustuksen astinlauta.
Mitä tulee kolmanteen pilariin - oikeus- ja sisäasiat - luulen, ettei ole alaa, joka olisi enemmän juurtunut kunkin jäsenvaltion itsemääräämisoikeuteen. Maastrichtin sopimusta laadittaessa sovittiin, että oikeus- ja sisäasiat kuuluvat hallitusten väliseen yhteistyöhön. Amsterdamin sopimus on tässä mielessä jättiaskel, sillä siinä tunnustetaan, että ne kuuluvat paremmin yhteisöpilariin ja että ne kuuluvat pikemminkin yhteisön päätöksentekoon kuin hallitusten väliseen yhteistyöhön. On totta, että on olemassa rajoituksia, mutta valittamisen sijasta on yritettävä päästä eroon näistä rajoituksista. Siihen tarkoitukseen on keinoja ja siinä mielessä Saksan aloitteesta tehty julkilausumaliite on oikeansuuntainen.
Amsterdamin sopimuksessa on myös merkittäviä normeja läheisyysperiaatetta ja kansallisten parlamenttien roolia COSACissa koskevia normeja - kaikki kunnia rouva Fontainelle, joka kaikella tehokkuudella johtaa elintä.
Amsterdamin sopimuksessa on kuitenkin yksi suuri puute ja se koskee toimielinten uudistusta. Niiden uudistaminen on tärkeää, jotta viidentoista jäsenmaan Unioni toimisi tehokkaasti ja demokraattisesti. Se on aivan välttämätöntä, jos haluamme unionin toimivan laajentuneessa Euroopassa. Siksi herra Tsatsos ja minä olemme ehdottaneet menetelmää tämän tarpeellisen toimielinuudistuksen eteenpäin viemiseksi. Menetelmä perustuu yhteisöllisyyden ajatukseen. Meidän mielestämme hallitusten väliset konferenssit ovat tulleet päätepisteeseensä ja siksi haluaisimme käyttää yhteisön normaalia menettelyä tämän ongelman ratkaisemisessa. Komission tulisi laatia selvitys, joka sisältäisi ehdotuksia unionin kannalta niin tärkeiden toimielinten uudistamisesta. Tämän jälkeen parlamentti kävisi siitä keskustelun ja asia lähettäisiin kansallisten parlamenttien käsittelyyn COSAC: in edellyttämällä tavalla. Käsitykseni mukaan COSAC: in viimeisessä kokouksessa Luxemburgissa muutama päivä sitten kansallisten parlamenttien vastaukset tälle ajatukselle olivat poikkeuksellisen myönteisiä. Ne ovat valmiita kehittämään unionia poliittisesti ja mielestäni meidän pitäisi luottaa niihin ja työskennellä yhdessä niiden kanssa. Jos teksti laaditaan komission, Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien yhteistyönä, se voidaan esittää hallitusten väliselle konferenssille pohjaksi lopulliselle sopimukselle, jonka hallitukset hyväksyisivät.
Tämä parlamentti ei halua muuttaa sopimuksen N artiklan sisältöä. Emme kuvittele tekevämme mitään, joka ei noudattaisi ehdottomasti perustamissopimuksia. Haluamme myötävaikuttaa unionia vaivaavan ongelman ratkaisemiseen. Rouva puhemies, se tapa, jolla asia ratkaistaan on siirtyminen aloitteita tekevästä parlamentista, jota meidän parlamenttimme on ollut menneisyydessä, kohti yhteispäätösparlamenttia. Sitä parlamentti tulee olemaan Amsterdamin sopimuksen jälkeen.
Rouva puhemies, puheenvuorossani haluan myös kiittää ensinnäkin Dimitris Tsatsosta, jonka kanssa olen työskennellyt ilomielin tämän selonteon aikaansaamiseksi. Mielestäni parivaljakkomme on toiminut suorastaan loistavasti ja siksi kiitän häntä myös kärsivällisyydestään minua kohtaan. Samoin haluan kiittää institutionaalisten asioiden valiokuntaa ja sihteeristöä, joka on tehnyt aivan loistavaa työtä, samoin kuin kaikkia yhteistyökumppaneitani.
Viimeiset sanani, rouva puhemies, koskevat tämän iltapäivän äänestystä. En halua osoittaa sanojani niille, jotka äänestävät vastaan, sillä he ovat aina Euroopan kehittymistä vastaan. Haluan erityisesti osoittaa sanani erityisesti niille kunnon eurooppalaisille, jotka ovat aina olleet kehityksen ja eurooppalaisen yhteistyön rakentamisen eturintamassa ja, jotka tällä hetkellä ovat taipuvaisia pidättäytymään äänestämisestä tai äänestämään "ei" , sillä heidän mielestään Amsterdamin sopimus on riittämätön. Muistan eräät Ortega y Gassetin Berliinissä pitämän puheen sanat, jossa hän viittasi Miguel de Cervantesiin, joka jo vanhana ja väsyneenä elämästä sanoi, että elämässämme on tilanteita, joissa on valittava ollako majatalo vai tie. Majatalo merkitsee liikkumattomuutta ja paikallaanoloa. Tie merkitse eteenpäinmenoa. Amsterdamin sopimus on tie. Se on varmastikin lyhyt matka meidän tavoitteisiimme nähden ja samalla kapea tie. Monia meistä olisi miellyttänyt avara puistotie, mutta tärkeämpää on valita tie ja kulkea sitä pitkin kuin jäädä paikalleen majataloon. Siksi pyydän niitä, jotka ovat aina halunneet Euroopan edistymistä ja jotka ovat aina olleet Euroopan rakennustyön eturintamassa, pohtimaan asiaa. Kutsun kaikkia, jotka äänestävät "kyllä" , osallistumaan tämän tien rakentamiseen.

Tsatsos
Arvoisa rouva puhemies, keskityn päätöslauselmaesityksen rakenteeseen ja perusteluihin. Käsittelyn alla oleva päätöslauselmaesitys viittaa menneisyyteen, nykyisyyteen ja tulevaisuuteen.
Ensinnä, herra Méndez de Vigo ja minä pyrimme arvioimaan poliittisesti menneisyyden keskeisiä elementtejä. Painotamme Euroopan parlamentin todellista ja päättäväistä vaikutusta uuden sopimuksen sisältöön. Vaikutusta, joka ei valitettavasti voi perustua - olemattomaan - vahvistukseensa, mutta jonka parlamentti on saavuttanut panemalla sitkeästi toimeen aikaisemmat päätöslauselmansa.
Toiseksi, päätöslauselmaesitys arvioi poliittisesti historiallista nykyhetkeä. Euroopan kansoille on ilmoitettava ne syyt, joiden perusteella Euroopan parlamentti katsoo historialliseksi välttämättömyydeksi sopimuksen hyväksymisen, vaikka sen asenne on kuitenkin kriittinen. Tässä kohdin mietintö tekee tunnetuksi ne keskeiset askeleet, joita Eurooppa-kysymyksessä on otettu vaikenematta kuitenkaan sopimuksen puutteista ja virheistä. Kolmanneksi, arvioimme päätöslauselmaesitystä poliittisesti tulevaisuutta varten. Kritiikkimme sopimusta kohtaan ei ole pelkästään protestiluonteista, siinä on myös rakentavia piirteitä. Katse kääntyneenä kohti tulevaisuutta olemme saaneet aikaan askelia, joita ei ennen ole ollut ja ehdotamme uutta metodia tulevaisuutta varten, kuten hyvä ystäväni ja kollegani, herra Méndez de Vigo jo mainitsi.
Tulen seuraavaksi päätöslauselmaesityksen keskeiseen tavoitteeseen. Ensimmäinen pyrkimyksemme oli luoda Euroopan suhteen konsensus. Uskomme, että Eurooppa ei ole pelkästään kansojen yhteisö, se on myös valtioiden yhteisö. Yhdistävien prosessien tulee tietenkin olla syvällisen tarkastelun kohteena, jonka pitää kuitenkin kunnioittaa perustuslaillisia kansallisia kulttuureita. Vain niin kauan kun Euroopan kansat valtiollisessa olemassaolossaan ovat täysin suopeita ajatukselle Euroopan unionista, vain niin kauan kuin Euroopan kansat eivät pidä koko prosessia vaarallisena kansallisen kulttuurinsa ja identiteettinsä kannalta, vain silloin Eurooppa kulkee onnellisesti eteenpäin. Ne, jotka kuvittelevat Euroopan yhtenäisyyttä kansojen tahdon vastaisesti, ovat ymmärtäneet väärin perusajatuksen Euroopasta. Tästä syystä suhtaudumme niin myönteisesti siihen, että sopimus siirtää melko paljon pääkohtia kolmannesta ensimmäiseen pilariin (sosiaalipaketti, suuri osa Schengenin sopimuksesta, työllisyyspolitiikan painottaminen), kuin myös sitä, että sopimus liikkuu varovaisesti sillä alueella, jossa kansallisen identiteetin kysymys on erityisen herkkä.
Euroopan parlamentille ensisijainen asia Amsterdamin sopimuksessa on myös työllisyyskysymys. Toki me esittelijät tiedämme, että se, mitä on sovittu, ei tarkoita poliittista todellisuutta yksinkertaisesti vain siksi, että se on sovittu. Kuten esittelijäkollegani totesi, tarvitaan myös poliittista tahtoa sovittujen asioiden toteuttamiseksi.
Päätöslauselmaesitys on kriittinen toimielinten uudistamista kohtaan. Uudistusta ei olennaisesti ole tapahtunut. Siksi esitämme Euroopan parlamentille, että se toteaa selvästi, että ennen jokaista Euroopan unionin laajentumista on toimielinjärjestelmää uudistettava vastaavasti. Haluaisin viitata kahteen esimerkkiin: siirtyminen yksimielisyyden periaatteesta enemmistöpäätökseen neuvoston päätöksenteossa on välttämätöntä suunnitellun laajentumisen yhteydessä. Samanaikaisesti kuitenkin tämä muutos on järjetön, jos ei hoideta muutamia poikkeuksia yksimielisyysperiaatteen puolesta asioissa, jotka ovat laadultaan perustuslaillisia. Äänten laskemista neuvostossa pidetään yleisesti ottaen välttämättömänä. Juuri tästä syystä on erityisesti tutkittava ja etsittävä sellaista sovellustapaa, jolla ei ravisteta perustavanlaatuista tasapainoa pienten ja suurten valtioiden välillä umpimähkäisen jäsenvaltioiden yhdenvertaisuuden periaatteen tuloksena.
Tulen seuraavaksi historialliseen perspektiiviin, jonka esittelijäkollegani Méndez de Vigo on jo selkeästi esittänyt. Toimielinjärjestelmän kehittämisen on lakattava olemasta ainoastaan diplomaattinen ja byrokraattinen kysymys. Sen pitää lopultakin saada myös sisältöä poliittisista prosesseista. Ehdottamamme uuden uudistamisprosessin perustana on Euroopan parlamentin, kansallisten parlamenttien ja Euroopan komission aloite. Se tarkoittaa, että edustamiemme kansalaisten näkymät ovat ne, jotka muodostavat puitteet ja perustan seuraavan konferenssin päätöksille. Vain siten voimme asettaa toimielinten kohtalon niiden luonnollisten käyttäjien käsiin. Esityksemme kehittää kuitenkin kansallisten parlamenttien lainsäädäntöpätevyyttä ja samalla kansallisten parlamenttien yhteistoiminta palvelee Eurooppaa ja kansallista poliittista dialogia. Sitä olemme yrittäneet vuosia onnistumatta.
Rouva puhemies, kollegani Méndez de Vigo ja minä haluamme esittää, että Euroopan parlamentti ottaa uuden roolin, joka tekisi sen solidaariseksi kansallisten parlamenttien kanssa ja joka tekisi siitä uuden demokraattisen ymmärryksen esitaistelijan Euroopassa.

Spencer
Arvoisa rouva puhemies, esittäessäni mielipiteeni tästä sopimuksesta ulko- ja turvallisuusasian sekä puolustuspolitiikan valiokunnalle sanoin sen olevan kuin vesilasi: sitä voi pitää joko puolityhjänä tai puoliksi täytenä. Yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan suhteen sopimus ei anna meille niin paljon kuin saattaisimme toivoa eikä varmastikaan niin paljon kuin Eurooppa tarvitsee. En usko meidän ohittaneen ratkaisevaa pistettä, jossa meillä on yhtenäinen kyky vaikuttaa maailman asioihin.
Minä ja edustamani valiokunta suhtaudumme epäluuloisesti Amsterdamissa luotuihin päätöksentekomalleihin. Toisaalta on kuitenkin tapahtunut jonkin verran edistystä, jonka varaan uskon parlamentin voivan rakentaa käytännössä ja siten auttaa unionia eteenpäin. Pidämme analyysi- ja suunnitteluyksikön perustamista myönteisenä. Se antaa meille jatkuvuutta ja se toimii Brysselissä. Sen avulla saatamme välttyä älyllisesti olemassa olevan järjestelmän "kolminkertaiselta tilapäisyydeltä" . Vastaavasti pidän tervetulleena neuvoston pääsihteerin uutta tehtävää, tietyssä paikassa toimivaa ja tunnistettavaa yksilöä, jonka kanssa voimme rakentaa älyllisen ja jatkuvan suhteen.
Toistan herra Tsatsosin juuri esittämät sanat kansallisten parlamenttien kanssa toimimisesta. Se on erityisen tärkeää kehitettäessä yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa, koska meidän - Euroopan kaikkien parlamenttien - on tuhottava myytti johtajiston yksinoikeudesta, joka on liian pitkään hallinnut ulkopoliittista keskustelua.
Uskon tämän parlamentin voivan tehdä paljon, mutta vain, jos rakennamme omien ulkopoliittisten lausuntojemme laadun ja yhtenäisyyden varaan. Uskon meidän ottaneen pitkän askeleen eteenpäin päättäessämme aikaisemmin tänä aamuna pyytää komissiolta Irakia koskevaa lausuntoa. Kykenemättömyytemme saada neuvostolta Irakia koskevaa lausuntoa osoittaa järjestelmän heikkouden. Pidämme myönteisenä Petersbergin tehtävien sisällyttämistä sopimukseen, samalla kun pahoittelemme puolustusarkkitehtuurimme uudelleenjärjestelyn viivästymistä, mitä tulee Euroopan unionin mukanaoloon Länsi-Euroopan unionissa.
Lyhyesti sanottuna haluaisin todeta, että sopimus on ulko- ja turvallisuuspoliittisilta näkökohdiltaan lattea, että se on jossain määrin pettymys, mutta se on solmimisen arvoinen. Méndez de Vigoa toistaakseni, tätä tietä kannattaa kulkea, vaikka se onkin tie, jota kuljemme vielä suureksi osaksi toivoen.

Izquierdo Rojo
Arvoisa rouva puhemies, maataloutta käsittelevä valiokunta, joka on laatinut kirjallisen lausunnon tästä mietinnöstä, tekee kielteisen arvion Amsterdamin sopimuksesta tarkentaen sen maatalouteen liittyviä puutteita ja ilmoittaa olevansa pettynyt.
Mielestämme on hyvin vakavaa, ettei lainsäädännöllistä toimivaltaa ja Euroopan parlamentin kontrollia ole laajennettu maatalousasioissa. Näemme, että yhteinen maatalouspolitiikka yhteisöpolitiikan osana, ollessaan edelleen Euroopan parlamentin demokraattisen valvonnan ulkopuolella, muodostaa Unionissa merkittävän demokratiavajeen. Vaadimme, että yhteispäätösmenettely laajennetaan koskemaan maatalouspolitiikkaa.
Rouva puhemies, esitetty mietintö aiheuttaa tätä tyytymättömyyttä ja vaatimuksia kuitenkin myönteisen ja dynaamisen tulevaisuuden kehityksen hengessä, mikä mahdollistaa sen, että maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan alustava "ei" muuttuu "kyllä" -ääneksi Tsatsosin ja Méndez de Vigon mietinnölle, sillä se todellakin toimii iskunvaimentimena suhteessa Amsterdamin sopimuksen puutteisiin. Siksi, rouva puhemies, olemme tilanteessa - historian ironiaa - jossa todellakin kriittinen parlamentin mietintö muuttuu parhaaksi työvälineeksi pelastamaan uuden sopimuksen puutteet.
Esittelijät kuten myös Euroopan parlamentti ovat tehneet suurenmoista työtä, jolla onnistutaan jälleen nostamaan tämän vaikean sopimuksen arvoa.

Dell'Alba
. (FR) Arvoisa rouva puhemies, hyvät kollegat, budjettivaliokunnan on ollut helppo tarkastella Amsterdamin sopimusta, koska siltä ei ole saatu mitään, mikä vastaisi hallitusten allekirjoitusvaiheen odotuksia ja sitoumuksia sekä erityisesti toimielinten välistä sopimusta vuodelta 1993.
Hallitukset sitoutuivat käsittelemään yhdessä meidän kanssamme talousarviokysymyksiä, talousarvion periaatteiden ja sääntöjen tarkistamista, jotta menettelyjä selkeytettäisiin, yksinkertaistettaisiin ja yhteistyötä lisättäisiin sekä pyrittäisiin mahdollisuuksien rajoissa poistamaan tai ainakin tarkastelemaan tätä vanhentunutta järjestelmää, jossa pakolliset ja vapaaehtoiset menot erotetaan toisistaan. Hallitukset sitoutuivat tarkastelemaan kaikkia näitä aiheita ja toistivat sitoumuksensa, joita parlamentti oli monta kertaa pyytänyt, Torinon konferenssin avajaisistunnossa. Tästä huolimatta mitään ei tapahtunut Amsterdamissa. Komissaari Liikanen tietää tämän erittäin hyvin, tiedämme sen kaikki. Siksi tehtävämme on tästä näkökulmasta katsottuna ollut helppo.
Olemme luonnollisesti tässä suhteessa tuominneet hallitusten asenteen ja Amsterdamin tulokset häpeällisinä sekä pyytäneet asiaa koskeviin toimenpiteisiin ryhtymistä. Luullakseni Méndez de Vigon ja Tsatsosin mietinnössä käsitellään tätä asiaa kohdassa, jossa edellytetään, että talousarvion alalla, mukaan lukien Euroopan aluekehitysrahasto, luotaisiin tasavertainen, toimiva ja demokraattinen suhde kahden talousarvioviranomaisen välille, ja että omien varojen järjestelmää tarkistettaisiin ja se alistettaisiin parlamentin hyväksyttäväksi. Mielestäni tämä on Tsatsosin mietinnön tärkeä kohta, joka heijastaa täysin budjettivaliokunnan tätä asiaa koskevaa huolenaihetta.

Bloch von Blottnitz
, ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan lausunnon valmistelija. (DE) Tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevän valiokunnan täytyy luonnollisesti olla - lievästi sanottuna - erittäin pettynyt, että sopimuksiin ei sisällytetty energia-asioita käsittelevää kappaletta, etenkin jos ajatellaan, että energia tulee Agenda 2000: ssa kuulumaan unionin sisäpolitiikan prioriteetteihin. Meillähän on myös sisämarkkinat energialle. Ja tietysti on arvosteltava ankarasti myös sitä, että Euratomia ei huomioida lainkaan. Tässä ei ole kyse ainoastaan SAFEGUARDista, on kyse koko atomiteollisuudesta, ja siinä ei parlamentilla ole minkäänlaisia vaikuttamisoikeuksia, mitä yhä uudelleen pahoittelemme ja kritisoimme. Enintään meitä informoidaan, ja näin sellaisen politiikan alueella, joka kaikissa jäsenvaltioissa saa hyvin erilaista vastakaikua. Tästä syystä mielestämme olisi ollut hyvä - ja tästä meidän on vastaisuudessakin pidettävä kiinni - että nämä molemmat tärkeät politiikan alueet, joista me kaikki olemme riippuvaisia, sisällytetään sopimuksiin. Tulee olemaan ehdottoman välttämätöntä, että parlamentti saa tässä täydet vaikuttamisoikeudet ja että me emme vain saa käyttää vastaavia varoja. Muulla tavoin ei demokraattinen kontrolli tule olemaan mahdollista, ja ilman demokraattista kontrollia eivät hyväksyntä ja vielä vähemmän uskottavuus ole mahdollisia.

Kittelmann
Arvoisa rouva puhemies, arvoisat kollegat, päävaatimukset taloudellisille ulkosuhteille asetettiin useissa Euroopan parlamentin päätöksissä: ulko- ja turvallisuuspolitiikan ja talousulkopolitiikan välisten yhteyksien vahvistaminen sekä kehittäminen ja yhteistyö. Vaadimme yhteisen talousulkopolitiikan toteuttamista, joka sisältää kaupan, tavara-, palvelu- ja pääomaliikenteen, henkisen pääoman, investoinnit, toimivapauden ja kilpailun. Vaadimme, että toimet, jotka liittyvät Euroopan unionin osallistumiseen kansainvälisiin talousorganisaatioihin, erityisesti Maailman kauppajärjestöön, määritellään. Lisäksi vaadimme parlamentin valtuuksien vahvistamista uusien strategioiden muotoilussa, neuvotteluissa edustajanpaikoista, neuvottelujen valvomisessa taloudellisten ulkosuhteiden alueella.
Mikä on tulos? Henkilökohtaisesti olen sitä mieltä, että Euroopan parlamentti on saavuttanut paljon. Taloudellisten ulkosuhteiden osalta meille kuitenkin tuotettiin pettymys aina nöyryytykseen saakka. Ennen kaikkea komissiota nöyryytettiin. Toivon, että komissio tekee omat johtopäätöksensä 113 artiklan soveltamisen surkeasta tuloksesta. Kansainvälisissä neuvotteluissa - kuten Maailman kauppajärjestön puitteissa - ei tulevaisuudessa valitettavasti ole mahdollista, että komissio voisi televiestinnän ja palvelujen kohdalla puhua Euroopan unionin edustajana, yrityksiin toteuttaa tämä ei suostuttu. Suurin ongelma oli 113 artiklan vaikutuspiirin laajentaminen, jotta näin voitaisiin unionin ja jäsenvaltioiden välisissä, vastuualueiden jakoa koskevissa epäselvissä tapauksissa nämä epäselvyydet poistaa ja saattaa erityisesti unioni siihen asemaan, että sitä edustaa kansainvälisten organisaatioiden neuvotteluissa yksi taho. Ensin alkuperäistä ehdotusta heikennettiin ja lopuksi se hylättiin täysin. Syyt siihen lienevät moninaiset.
Lopuksi haluaisin sanoa seuraavaa: Euroopan parlamentille tulee esityslistan tärkeimpänä kohtana pysymään vaatimus, että meidän on mukauduttava uusiin haasteisiin. Kansainvälinen kilpailupolitiikka vaatii yksimielistä menettelyä asianomaisissa neuvotteluissa. Toivon, että tämä voidaan toteuttaa käytännössä. Kiitän teitä kärsivällisyydestänne.

Janssen van Raay
Suuri kunnia molemmille esittelijöille, jotka ovat tehneet valtavasti työtä ja saaneet aikaan merkittävän mietinnön.
Pyydän molempia esittelijöitä lukemaan perustamissopimuksen 216 artiklan, jossa sanotaan, että parlamentilla ei ole oikeutta valita omaa kokoontumispaikkaansa. Muilla parlamenteilla on se oikeus, meillä ei. Ja pyydän molempia esittelijöitä vertaamaan sitä 12 kohdan viimeiseen lauseeseen, jossa sanotaan, että meillä on se oikeus. Se on harmi, sillä se alentaa tämän muuten erinomaisen mietinnön laatua, sillä, hyvät esittelijät, kun suorilla vaaleilla valittu parlamentti kokoontui ensimmäistä kertaa täällä Strasbourgissa 1979, meillä ei ollut lainkaan sananvaltaa. Kun Euroopan parlamentin viidennet vaalit pidetään vuonna 1999, voimme todeta, ja toivon näin olevan Amsterdamin sopimuksen ratifioinnin jälkeen, että mikään parlamentti ei ole saanut niin lyhyessä ajassa, 20 vuodessa, niin paljon valtuuksia kuin Euroopan parlamentti. Oikeusasioita käsittelevä valiokunta ei pidä Amsterdamin sopimusta lasillisena vettä, vaan täytenä lasina Mouton Rothschild -viiniä. Olemme erittäin tyytyväisiä Amsterdamin sopimukseen ja olemme myös sitä mieltä, että meillä on valtuuksia, joita meidän tulee vain hyödyntää paremmin kuin tähän asti ja tämä on oikeusasioita käsittelevän valiokunnan keskeisin kohta, rouva puhemies. Parlamentin on seurattava niiden kolmen varapuhemiehen esimerkkiä, jotka ovat hyödyntäneet yhteispäätösmenettelyä niin, että meistä on tullut täysiarvoinen parlamentti. Mutta meidän pitää tukea kolmea varapuhemiestämme siinä. Nämä yksityiskohtaiset neuvot löytyvät oikeusasioita käsittelevän valiokunnan lausunnosta.

Pronk
Arvoisa rouva puhemies, haluan ensin ilmaista kiitokseni Méndez de Vigolle ja Tsatsosille heidän Amsterdamin sopimusta käsittelevästä erinomaisesta, perusteellisesta ja selkeästä mietinnöstään, josta löysin paljon sellaisia asioita, joita sosiaaliasiain valiokunta on aikoinaan halunnut tuoda esille. Sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunnan lausunnon valmistelijana olen sitä mieltä, että Amsterdamin sopimus on menestys ja se tarjoaa uusia mahdollisuuksia sosiaaliselle Euroopalle. Tämän sopimuksen onnistuminen riippuu kuitenkin etupäässä siitä tavasta, jolla eurooppalaiset toimielimet, joihin parlamentti kuuluu, tulevat toteuttamaan sitä.
Olemme ilahtuneita etenkin sosiaalisen pöytäkirjan sisällyttämisestä sopimukseen ja muista sosiaalisista säännöksistä. Näin annetaan ymmärtää, että Euroopassa asetetaan sosiaalipolitiikka samalle tasolle talouspolitiikan kanssa. Vaikka on olemassa ehkä vielä liikaa asioita, joista on päätettävä yksimielisesti. Talous- ja rahaliiton sijasta saamme nyt sosiaalisen talous- ja rahaliiton. Ei siis EMUa vaan SEMUn. Sosiaalisen pöytäkirjan myötä sosiaalinen vuoropuhelu on myös otettu sopimukseen. Olemme esittäneet asiasta tarkistuksen, joka on otettu myös mietintöön, koska nyt on kiire saada aikaan toimielinten välinen sopimus asiasta.
Toinen tärkeä edistysaskel on työllisyyttä käsittelevän luvun ottaminen uuteen sopimukseen. Se mahdollistaa suositusten antamisen ja koehankkeiden käynnistämisen. Pallo on nyt neuvostolla, joka kokoontuu tällä viikolla Luxemburgissa toteuttaakseen todellakin tuon luvun ja laatiakseen suosituksia ja käynnistääkseen koehankkeita.
Rouva puhemies, nyt on kyse siitä, että toteutamme sen, minkä olemme saavuttaneet sosiaali- ja työllisyyspolitiikan alueella. Parlamentin on yhdessä muiden toimielinten kanssa tehtävä vielä paljon sen eteen.

Vallvé
Arvoisa rouva puhemies, herra komissaari, haluan ensinnäkin sanoa, että Amsterdamin sopimus pitää mielestäni sisällään myönteisiä näkökohtia ja se on Euroopan voitto sekä Euroopan edistysaskel. Joku voi nimittää sitä ehkä Pyrrhoksen voitoksi, rajoitetuksi voitoksi, mutta joka tapauksessa suuren eteenpäinmenon ja kehityksen aika on mennyt ohi. Tämä on merkittävä edistysaskel, vaikka on tunnustettava sen olevan vaatimaton.
Tulen rajoittumaan vain aluepoliittisiin näkökohtiin. Toisaalta sopimuksessa ilmaistaan huolestuneisuus äärimmäisen syrjäisistä seuduista, jotka edustavat Euroopan unionin tasolla merkittäviä ja ainutkertaisia ongelmia. Toinen huolestuneisuuden ilmaus koskee tietyillä alueilla sijaitsevien saarten ongelmia - myös sellaisten alueiden saaria, joita voidaan pitää rikkaina. Sellainen voisi olla Baleaarien saarten, joita poliittisesti edustan, tapaus. Siitä huolimatta niillä on hyvin erityiset saariin liittyvät ongelmat. Näen myös hyvin myönteisenä raja-alueiden ongelmien arvostamisen. Ensimmäistä kertaa perustamissopimuksissa mainitaan raja-alueyhteistyö, joka on ilman muuta yksi peruselementeistä rakennettaessa eurooppalaista yhtenäisyyttä. Robert Schuman sanoi, että "rajat ovat arpia Euroopan historiassa" .
Raja-alueongelmissa on tärkeää, että parlamentti kuulee alueiden komiteaa, koska komitea on alueiden ja toimielimen tasolla se, joka on lähinnä kansalaisia. Siinä tunnetaan tarkemmin raja-alueiden ongelmat ja siinä mielessä uskon viittauksen raja-alueyhteistyöhön ja alueiden komiteaan olevan paikallaan.
Toisaalta on valitettavaa, ettei sopimuksessa mainita niiden alueiden, joilla on lainsäädäntövalta, oikeutta kääntyä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen puoleen. Joka tapauksessa ymmärrän sopimuksen olevan myönteinen edistysaskel kun kyseessä on Euroopan unionin aluepolitiikka.

Leperre-Verrier
Arvoisa rouva puhemies, Amsterdamin sopimus ei vastaa koulutus- ja kulttuuriasioissa herättämiinsä odotuksiin.
Minulla ei ole aikaa antaa täydellistä selontekoa siitä, mitä esityksistämme on jäljellä. Haluaisin kuitenkin tehdä joitakin huomautuksia.
Vaikka arvostammekin sitä, että sopimuksessa viitataan nykyisin urheiluun - vaikka sille ei annetakaan oikeudellista perustaa - olemme pahoillamme siitä, että nuoriso unohdetaan jälleen kerran. Sopimuksessa ei ole merkintää lasten oikeuksista tai eurooppalaisesta vapaaehtoisesta siviilipalvelusta. Olisimme myös arvostaneet sitä, että mietinnön laatijat olisivat suostuneet katsomaan pidemmälle tulevaisuuteen ja olisivat ottaneet huomioon tietoyhteiskunnan ja sen vaikutukset. Tämä ei kuitenkaan ole kaikkein vakavin asia. Kaikkein lohduttominta on - ja tätä haluan korostaa - kulttuurin kohtelu ja kuuluisa 128 artikla.
Yhteispäätösperiaate, joka sinällään on hyvä asia, yhdistettynä neuvoston yksimielisyysäänestyksen säilyttämiseen tekee koko kulttuuripolitiikan turhaksi. Riittää kun miettii, mitä nämä "kulttuuriohjelmat" ovat, jotta asiasta tulee vakuuttuneeksi. Rakennamme kuitenkin myös kulttuurin ja koulutuksen avulla vahvaa, avointa ja arvoiltaan, mutta myös kulttuuriselta monimuotoisuudeltaan rikasta Eurooppaa. Ongelmana on vakuuttaa asiasta ne, jotka järkeilevät vain kasvuvauhdin ja taloudellisten tekijöiden perusteella.

Dimitrakopoulos
Arvoisa rouva puhemies, haluan aluksi kiittää esittelijöitä, herra Tsatsosta ja herra Méndez de Vigoa erinomaisesta työstä, jonka he esittelivät.
Kehitysvaliokunnan puolesta haluamme tehdä seuraavat huomautukset:
Ensiksi, iloitsemme yhteispäätösmenettelyn laajenemisesta yhteiseen kehityspolitiikkaan ja pidämme tätä Amsterdamin sopimuksen myönteisenä uudistuksena.
Toiseksi olemme pahoillamme, koska ensinnäkään Euroopan kehitysrahastoa ei sisällytetty budjettiin, ja toiseksi, koska yhteisötasoinen toiminta kehitysyhteistyön sektoreilla jää rajoitetuksi ja ainoastaan täydentäväksi jäsenvaltioiden politiikoissa.
Kolmanneksi katsomme, että uudessa sopimuksessa ei ole otettu riittäviä edistysaskeleita koheesion laajentamiseen ja ulkoisen toiminnan yhtenäisyyteen, joihin kuuluu luonnollisesti myös kehityspolitiikka.
Neljänneksi katsomme, että uusi sopimus ei valitettavasti tarjoa riittäviä edellytyksiä eikä se tee tarpeellisia ehdotuksia 2000-luvun suurten haasteiden edessä, joista monet heijastuvat myös kehityspolitiikkaan.
Lopuksi, koska olemme samaa mieltä esittelijöiden kanssa, että kaikkine ongelmineenkin Amsterdamin sopimus on askel eteenpäin, esitämme kaikesta tästä huolimatta sopimuksen vahvistamista.

Roth
Arvoisa rouva puhemies, hyvät kollegat, sopimuksesta on tullut juridinen kumihirviö. Jokainen puhaltaa sisään mielensä mukaan, jokainen antaa sille mieleisensä muodon ja tulkinnan, ja tämä on erityisen selvää ja levottomuutta herättävää yhteistä oikeusja sisäpolitiikkaa koskevan kolmannen pilarin kohdalla.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuksissa on reikiä kuin sveitsiläisessä juustossa. Schengenin sopimuksen vaikutusta ei pystytä arvioimaan, ja uusi sopimus muuttaa Euroopan unionin perustuslaillisen järjestyksen perusteellisesti, koska se vahvistaa voimakkaasti toimeenpanovallan asemaa lainsäädäntövaltaan verrattuna. Selvityksen antaminen yhdessä minuutissa, joka lausunnon antaville valiokunnille varataan, ei ole vakuuttavaa. Esitän teille sydämellisen kehotuksen lukea läpi kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan yksimielisesti päätetyn mietinnön, sillä institutionaalisten asioiden valiokunnan mietinnössä siitä ei löydy riviäkään.
Olen jo ehtinyt paljon kokemaan, mutta en todellakaan vielä tällaista! Eri asiantuntijakomiteat käsittelevät kuukausikaupalla Amsterdamin sopimusta, josta on neuvoteltu jo vuosia, ja sitten institutionaalisten asioiden valiokunta hylkää yhdellä kädenheilautuksella kaikki tarkistusehdotukset. Kaikki! Näinkin voi parlamentti tehdä itsensä mahdottomaksi. Olen erittäin pahoillani, että minun on tämä sanottava, kun tulos on jo ennalta selvä. Se, mitä ei saa olla, ei myöskään ole! Tämä asenne ei paranna uskottavuutta. kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunta on yksimielisesti todennut, että me emme voi hyväksyä tulosta. Tässä valiokunta on oikeassa sekä sisällön että muodon osalta.
(Suosionosoituksia )

Langenhagen
Arvoisa rouva puhemies, Amsterdamin sopimus ei tuntenut mieltymystä "sinistä Eurooppaa" kohtaan. Neljäkymmentä vuotta Rooman sopimusten allekirjoittamisen jälkeenkin voivat kaiketi vain oikeusoppineet ja muut yhteisölain asiantuntijat löytää kalastuspolitiikan Euroopan yhteisön perustamissopimuksesta, nimittäin kerran piilotettuna 38 artiklaan ja toisen kerran liitteen II luvussa kolme ravinnoksi kelpaavien teurasjätteiden, linnunmunien ja luonnonhunajan välissä.
Puhtaasti oikeudellisesti kalatalous luetaan maatalouspolitiikkaan. Kuitenkin jokaiselle, joka on tarkkaavaisesti seurannut parlamenttikeskustelujamme, lienee selvää, että me emme maatalouden tavoin taistele liikatuotannon kanssa. Päinvastoin, me olemme tekemisissä katastrofaalisen tyhjiksi kalastettujen merten kanssa. Johdonmukaisena seurauksena tästä kalatalousvaliokunta ja Euroopan parlamentti ovat hallitusten välistä konferenssia koskevissa päätöksissään vaatineet uuteen sopimukseen oman luvun. Luvun, joka määrittelee vastuullisen kalatalouden perustavoitteet.
Valitettavasti valtioiden päämiehet ja pääministerit eivät Amsterdamissa suostuneet tähän. Sama pätee myös yhteispäätösmenettelyyn. Kalastuspolitiikka ei kyennyt hyötymään tämän menettelyn laajentamisesta. Sen vuoksi olen kiitollinen esittelijöille ja institutionaalisten asioiden valiokunnalle, että päätös vaatii tämän menettelyn soveltamista myös kalastuspolitiikan osalta.
Viimeinen kohta: kansainväliset sopimukset, erittäin tärkeä osa yhteistä kalastuspolitiikkaa. Esimerkiksi tulevana perjantaina me päätämme tässä istuntosalissa neljästä kansainvälisestä sopimuksesta, ja siitä huolimatta - vastoin hallitusten välisessä konferenssissa esittämiämme vaatimuksia - noudatetaan vain kuulemismenettelyä. Myös tässä olen kiitollinen, että päätöksessä vaaditaan hyväksymismenettelyn noudattamista kansainvälisten sopimusten osalta.
Seuraava hallitusten välinen konferenssi tulee varmasti, samoin kuin meidän kalastuspolitiikkaa koskevat vaatimuksemme!

Torres Marques
Arvoisa rouva puhemies, naisten oikeuksien valiokunta on vakuuttunut siitä, että Amsterdamin sopimusluonnos merkitsee poliittista edistysaskelta, sillä siinä määritetään sukupuoleen perustuvan syrjimättömyyden periaate yhteisöoikeuden perusperiaatteeksi ja esitetään sukupuolten välinen tasa-arvo Euroopan yhteisön perustamissopimuksen tavoitteeksi.
Erityisen kiitoksen se ansaitsee siitä, että se edistää naisten ja miesten tasa-arvoa yhteisön tehtävänä ja tunnustaa läpäisyperiaatteen ja aktiivisten yhtäläisiä mahdollisuuksia edistävien politiikkojen merkityksen kaikissa yhteisön toimissa.
Naisten oikeuksien valiokunta katsoo myös, että koska sopimuksessa erotetaan toisistaan "työpaikka" ja laajempi käsite "työ" , tarkoitus on kattaa ammatillisen toiminnan lisäksi kaikki naisten toiminnan osa-alueet. Valiokunta kehottaakin komissiota ja erityisesti komissaari Orejaa vetoamaan naisiin tiedotuskampanjoissaan sopimuksen ratifioimiseksi kaikissa jäsenvaltioissa ja siten lisäämään naisten tietoisuutta eduista, joita ehdotettu sopimus heille tarjoaa.
Lopuksi naisten oikeuksien valiokunta kehottaa kutsumaan koolle komission ja parlamentin järjestämän konferenssin, jotta mahdollisimman monet naiset valituista elimistä ja kansalaisjärjestöistä saisivat kaikissa jäsenvaltioissa tietoa sopimuksen ratifiointia puoltavista kampanjoista ja osallistuisivat niihin.

Barros Moura
Arvoisa rouva puhemies, Amsterdamin sopimus sisältää merkittäviä edistysaskeleita sellaisissa kysymyksissä kuin perusoikeudet, syrjimättömyys, ihmisten vapaa liikkuvuus, kansalaisuus ja myös näiden oikeuksien turvaaminen oikeudellisten instituutioiden harjoittaman valvonnan ja myös itse vetoomusoikeuden kautta.
Meitä huolettaakin ennen kaikkea se, miten näiden oikeuksien toteutuminen käytännössä voidaan turvata. Sen tähden pelkäämme Amsterdamin sopimuksen toimielinuudistusten riittämättömyyden merkitsevän sitä, että päätöksentekomenettelyt, joissa sopimukseen sisältyviä määräyksiä sovelletaan käytäntöön, jäävät edelleenkin tehottomiksi.
Sen tähden pyrimme lukemaan sopimuksen objektiivisesti; emme ihannoi siihen sisältyviä edistysaskeleita, emmekä suhtaudu ylikriittisesti kokonaisuuteen, joka liittyy institutionaalisten muutosten selvään riittämättömyyteen laajentumisen yhteydessä. Sopimuksessa pyritään ottamaan selkeästi huomioon kansalaisten konkreettiset edut ja pyrkimykset. Siksi parlamentin tulisi antaa siitä positiivinen signaali, joka tukisi yleisen mielipiteen asettumista sen puolelle tässä tilanteessa, jossa valmistaudumme suureen laadulliseen muutokseen eli yhtenäisvaluutan käyttöönottoon.
Nyt ehdotettu institutionaalinen strategia, erityisesti sopimusten uusi tarkistusmenettely, joka vähentää hallitusten välisen työskentelyn merkitystä ja tähdentää Euroopan parlamentin ja etenkin kansallisten parlamenttien entistä täysipainoisempaa osallistumista perustavanlaatuisiin menettelyihin, ansaitsee kaiken tukeni. En kuitenkaan voi eikä minun pidä sanoa samaa paljon puhutun toimielinuudistuksen tavoitteista; ne rajoittuvat pelkästään hallitusten päätäntävaltaan liittyviin kysymyksiin ja tuovat yleisen mielipiteen eteen suurten valtioiden johtajiston unohtaen samalla tyystin muut laajentumisen kannalta tärkeät institutionaaliset kysymykset, kuten yhteisön talousarvion uudistus ja taloudelliseen ja sosiaaliseen koheesioon tähtäävien politiikkojen tehtävät ja keinot. En voi myöskään yhtyä suitsutukseen sellaisen strategian puolesta, joka asettaa toimielinuudistukset laajentumisen ehdoksi ja ottaa siten hakijamaiden kansalaiset ikään kuin panttivangeiksi sellaisille strategioille, joiden tarkoituksena on taistella nykyisten jäsenvaltioiden suuremman vallan puolesta.
Rouva puhemies, jos vastustamme sopimusta sen vuoksi, ettei se ole kyllin eurooppalaishenkinen eikä tue yhdentymistä riittävästi, voimme samalla vahvistaa kriittistä suhtautumista Eurooppaan ja epäluuloa sellaisia muutoksia kohtaan, jotka tosin ovat rajoitettuja mutta silti oikeansuuntaisia: pyrkimyksenä on demokraattisempi unioni, joka kykenee nykyistä paremmin säätelemään taloudellisia prosesseja tasa-arvon ja yhteenkuuluvuuden turvaamiseksi ja joka on tiiviimmin sidoksissa oikeusvaltioiden arvoihin sekä lähempänä kansalaisia.

Randzio-Plath
Arvoisa rouva puhemies, arvoisat kollegat, sopimusluonnokseen sisältyy oikeutetusti yhteispäätösmenettelyn laajentaminen Euroopan parlamentin osalta. Tätä voidaan demokraattis-poliittisista syistä periaatteessa pitää myönteisenä. Minun on kuitenkin todettava, että oleellisilla alueilla, jotka ovat sisämarkkinoiden toimivuuden kannalta tärkeitä, yhteispäätösmenettelyn laajentaminen ei ole taattu. Tämä pätee erityisesti teollisuuspolitiikan, pankki- ja rahoitusalan ja myös verotusta koskevien kysymysten osalta. Olisi todella tärkeätä, että koordinointi näillä alueilla olisi tehokkaampaa, myös työllisyyden etujen nimissä. Tätä täytyy parantaa.
On ylipäätänsä valitettavaa, että tämä sopimusluonnos ei sisällä tiettyjä välineitä. Aivan kuten rahaliitonkin toimivuudelle olisi myös talouspolitiikkojen paremmalle koordinoinnille pitänyt saada välineet. Sen vuoksi talousja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan näkemyksen mukaan on erityisen tärkeätä, että siitä huolimatta saamme ennen seuraavaa sopimusmuutosta eurooppalaisen talouspolitiikan yhteistyö- ja koordinointistrategian.
Meidän on konkretisoitava talousliitto ja varmistettava sen toimintatapa. Tähän tarvitaan eritoten myös Euroopan parlamentin osallistumista, ja on pidettävä kiinni siitä, että 103 artikla konkretisoidaan, mahdollisesti myös toimielinten välisellä sopimuksella, kunnes sopimusta seuraavan kerran muutetaan. Mehän haluamme Euroopan unionin sisälle talouspolitiikan, joka on tehokkaasti ja demokraattisesti varmistettu ja joka toisaalta tähtää työllisyystavoitteeseen. Älkäämme unohtako, että talouspolitiikkojen koordinoimatta jättäminen vuosina 1991-1995 johti Euroopan unionin työllisyyden vahingoksi 3 %: n kasvutappioon. Tähän meillä ei ole varaa! Vaikka Amsterdamin sopimus ei onneksi talouspolitiikassa merkinnytkään taka-askelta, on meidän kuitenkin sanottava, että tärkeiden politiikan alojen - talous-, työllisyys-, raha- ja valuuttapolitiikan - yhteensovittaminen on puutteellista. Tämän vuoksi on tärkeätä, että yhteisön valtuuksien laajentaminen, sen toimintavälineiden konkretisointi ja oikeus enemmistöpäätöksiin toteutetaan sopimusta seuraavan kerran muutettaessa.

Green
Arvoisa rouva puhemies, sosiaalidemokraattinen ryhmä äänestää tänään Amsterdamin sopimuksen puolesta ja kehottaa kansallisia parlamentteja sekä, milloin se on tarkoituksenmukaista, kansanäänestysten kautta unionin kansalaisia äänestämään sopimuksen puolesta. Ryhmäni on aina pitänyt kahta tähän sopimuksen muutokseen liittyvää asiaa tärkeänä: ensinnäkin sitä, että sen on vastattava paremmin unionin kansalaisten tarpeisiin ja toiveisiin; ja toiseksi sitä, että sen on valmistettava unionin laajentumista.
Tämä parlamentti tuntee Euroopan unionin monimutkaisen päätöksenteon ja on siinä tiiviisti mukana. Parlamentti kaipaa institutionaalista yhtenäisyyttä ja tervettä järkeä, ja meidän on tunnustettava, että nykyinen sopimus ei ole tässä yhteydessä riittävä. Samalla kun tunnustamme sopimukseen Amsterdamissa tehdyt ulottamalla määräenemmistöäänestys ja yhteispäätösmenettely muutamille alueille ja tekemällä muutamia pienempiä institutionaalisia muutoksia, me, jotka olemme niin tiiviisti mukana, myönnämme myös, että tämä ei riittänyt luomaan päätöksentekorakenteita yli kahdellekymmenelle jäsenvaltiolle. Tästä syystä me pidimme tämänpäiväisessä äänestyksessä kiinni kannastamme, jonka mukaan laajentuminen on mahdotonta ilman muita institutionaalisia muutoksia.
Tämä ei ole ainoastaan meidän parlamentin jäsenten näkemys, vaan myös komission näkemys, sekä myös monien Euroopan unionin jäsenvaltioiden virallinen näkemys. Meidän pitäisi myös olla selvillä tämän sopimuksen tuomista eduista sekä huomattavasta edistyksestä, jota se merkitsee Euroopan ja sen kansalaisten uudelle yhdistymiselle.
Kesäkuusta lähtien olemme käyneet uskomattoman monimutkaista keskustelua siitä, miten voimme jouduttaa uusia institutionaalisia muutoksia. Tämä on epäilemättä tärkeätä, mutta se tuskin vakuuttaa tähän parlamenttiin kuulumattomia siitä, että me välitämme asiasta, josta useimmat ihmiset puhuvat. Jos siis haluamme sopimuksen ratifiointia kaikkialla Euroopassa, ja uskon meidän sitä haluavan, tehkäämme ainakin selväksi siitä koituvat edut. Olkaamme tyytyväisiä työllisyyttä koskevaan osastoon, jonka toivon saavan ensimmäisen peruskehyksensä jo tällä viikolla Luxemburgin ylimääräisessä työllisyyttä käsittelevässä huippukokouksessa. Olkaamme tyytyväisiä kykyymme taistella syrjintää vastaan, joka on otettu hyvin vastaan, erityisesti tänä Euroopan rasismin vastaisena vuotena, kuten minun on todettava viime kuukausien aikana unionissa tekemieni matkojen perusteella. Olkaamme tyytyväisiä yhtäläisten mahdollisuuksien, ympäristön, kansanterveyden ja kuluttajansuojan alalla otettuihin edistysaskeliin. Olkaamme tyytyväisiä julkisuuden ja avoimuuden kehitykseen, päätöksentekomenettelyjen määrän vähenemiseen, petosten vastaisen taistelun tehostumiseen ja tulliyhteistyön parantumiseen.
Tämä on pitkä ja merkittävä luettelo. Jotkut väittävät, että yleisö on pettynyt raskaasti Amsterdamin sopimukseen. Toisten mielestä sopimusta koskeva kesäkuusta asti vallinnut hiljaisuus osoittaa sen olevan pannukakku. Ehkäpä se osoittaa paremminkin, että sopimus ei pelota ihmisiä. Kuten me parlamentin jäsenet valitettavasti tiedämme, hyviä uutisia ei useinkaan pidetä uutisina. Toivon kyllä unionin kansalaisten pitävän sopimusta institutionaalisesti vaatimattomana ja näkevän sen kaipaavan muutosta ennen laajentumista, mutta myös käsittelevän laajalti vakavalla, joskin epädramaattisella tavalla heidän suurimpia huolenaiheitaan. Työpaikkojen etsiminen, yhteiskuntamme yhtenäisyys, planeettamme suojelu, kansalaisten oikeuksien laajentaminen, avoimuus ja demokratia - ryhmäni äänestää näiden asioiden puolesta.

Brok
Arvoisa rouva puhemies, hyvät kollegat, ryhmäni nimissä haluaisin kiittää molempia esittelijöitä heidän viisaasta ja parlamentin yhdistävästä mietinnöstään. Tulemme tukemaan tätä mietintöä ja siten myös suositusta ratifioida Amsterdamin sopimus.
Tämä sopimus ei kuitenkaan ole saavuttanut tavoitettaan, nimittäin laajentumisen valmistelua. Se täyttää ehdon, että me voimme aloittaa neuvottelut, mutta ei ehtoa, että me voimme ne päättää. Tällä on nimenomaan tekemistä sen kanssa, että määräenemmistöpäätöksen periaatteen liian vähäisen kehittämisen vuoksi riittävä tehokkuus puuttuu, jotta yhteisöä voitaisiin laajentaa 5, 10 tai 11 jäsenvaltiolla.
Kun ECOFIN-neuvosto sanoo, että verojen osalta ei tulisi olla kilpailua, se on oikeassa. Mutta enemmistöperiaate olisi parempi veropolitiikassa, jotta välttämättömillä alueilla saavutettaisiin välttämätön harmonisointi. Sama pätee rakennepolitiikkojen ja ulkomaankauppapolitiikan mahdottoman tilan suhteen, vain muutamia olennaisia kohtia mainitakseni. Meidän ei tulisi vain pakolla saada näitä institutionaalisia uudistuksia aikaiseksi seuraavassa hallitusten välisessä konferenssissa, joka on pidettävä ennen seuraavaa laajentumista, vaan me tulemme myös kiinnittämään huomiota siihen, että enemmistöpäätös/yhteispäätös saatetaan koskemaan viisi vuotta sopimuksen solmimisen jälkeen yhteisöllistettyjä oikeus- ja sisäpolitiikan alueita.
Emme niinkään tarvitse uusia valtuuksia Euroopan unionin sisällä. Se, mitä me nyt tarvitsemme, ovat välineet, joilla voimme järkevällä tavalla toteuttaa niitä valtuuksia, joita meillä jo on. Tämän me haluamme tehdä selväksi ja viedä läpi käyttämällä sopimusta vastaavasti hyväksemme. Mutta luonnollisesti meidän ei pitäisi puhua vain negatiivisesta puolesta.
Meidän tulisi viitata sopimukseen, että parlamentti tulevaisuudessa osallistuu päätöksentekoon niillä ensimmäisen pilarin alueilla, joilla neuvosto äänestää enemmistöllä. Tämä on mielestäni oleellinen läpimurto parlamentin oikeuksissa. Parlamentti on lainsäädännössä lopultakin ilmestynyt Euroopan unionin näyttämölle. Ainoa poikkeus on todellakin maatalous- ja kalastuspolitiikka niin lainsäädännössä kuin budjettipolitiikassakin, ja tämä on muutettava seuraavalla kierroksella, jotta myös tällä alueella saadaan aikaan tasa-arvo.
Meidän on todettava, että elinten suhde tulee pysyvästi muuttumaan sen takia, että Euroopan parlamentilla on oikeus valita komission puheenjohtaja. Tulevaisuudessa valtioiden päämiehet ja pääministerit harkitsevat, millä puheenjohtajalla on täällä enemmistö. Tämä tulee johtamaan tämän tapahtuman politisoitumiseen ja vaikuttamaan tulevaisuudessa tietyllä tavalla komission ja parlamentin väliseen suhteeseen. Uskon, että meidän tulisi tehdä tämän suhteen työtä.
Tiettyjä seikkoja, joita olen kuullut yksittäisten valiokuntien mietinnöistä, tulisi vielä kerran harkita. Ei ole kyse siitä, että saamme jokaisen aihepiirin erityissäännöksineen sopimukseen, vaan siitä, että me tarvitsemme vähemmän erikoissääntöjä, sopimuksen yksinkertaistamista, jotta kaikki politiikat saatettaisiin samojen sääntöjen piiriin. Meidän ei tarvitse päätyä jättisopimukseen, vaan pienempään sopimukseen. Pitkällä tähtäimellä meidän on saatava aikaan yksi perustuslaki, koska se on ainoa tapa päästä täällä todella eteenpäin.
Tämä sopimus tarjoaa mahdollisuuden, että sosiaalisista perusoikeuksista ja kansalaisten perusoikeuksista tulee oikeudellisesti tarkastettavissa olevia mittausperusteita lainsäädännöllemme. Tämä on suuri edistysaskel! Seuraavalla kierroksella haluamme perusoikeuksista viedä läpi myös yksilöllisen kanneoikeuden kansalaisillemme, mutta tämä ensimmäinen askel on suuri ja myönteinen askel, jota meidän tulisi vastaavasti hyödyntää. Sosiaalisen ja työllisyyttä käsittelevän luvun sisällyttäminen kokonaissopimukseen luo tälle Euroopan unionille sosiaalisen ulottuvuuden. Meidän Euroopan parlamenttina on käytettävä hyväksemme näitä välineitä. Vastoin rouva Rothin käsitystä Euroopan yhteisöjen tuomioistuinta on tällä sopimuksella vahvistettu, ja se, että suuri osa oikeus- ja sisäpolitiikasta on yhteisöllistetty, nimittäin kaikki alueet, jotka liittyvät normien ja standardien luomiseen, on läpimurto Euroopan yhteisyyden puolesta ja hallitusten välistä Eurooppaa vastaan ja tätä työtä meidän tulisi jatkaa.
Ulko- ja turvallisuuspolitiikassa meillä on uusia välineitä ja uusia menetelmiä. Käytännön on osoitettava, ovatko ne todellisia edistysaskelia. Kun tarkastelen suunnitteluyksikköä ja näen, kuinka joissakin jäsenvaltioiden hallituksissa puhutaan, että Coreper-tilaisuuksia pidetään vain yksi, jossa kutakin maata edustaa vain yksi edustaja, siinä tapauksessa se ei ole edistysaskel. Tämä suunnitteluyksikkö ei saa olla hallitusten välinen tapahtuma suurlähettilästasolla tai sen alapuolella, vaan sen on oltava todellinen yhteisöratkaisu, johon komissio on täysin sidottu mukaan, muussa tapauksessa se ei voi olla menestyksekäs. Tulemme huolehtimaan siitä, että tällainen järkevä ehdotus esitetään, ja parlamentti ei tule mitään muuta hyväksymään.
Tähänastisella HVK-menettelyllä me emme pääse eteenpäin. Eurooppa on luotava poliittisessa dialogissa, eivätkä empijät saa pidättää sitä kansallisten ministeriöiden virkahuoneissa. Vain siten me pystymme saamaan aikaan Euroopan uuden järjestyksen, ja sen eteen meidän tulisi tehdä työtä.

Pasty
Arvoisa rouva puhemies, hyvät kollegat, aloitamme tänään keskustelun Amsterdamin sopimuksesta. Tämä on mitä suurimmassa määrin poliittinen, ei institutionaalinen keskustelu. Ristiriitaista on se, että Euroopan parlamentti on perustamissopimusten nojalla jätetty täysin ratifiointimenettelyn ulkopuolelle jopa kuulemisen osalta, vaikka kaikki myöntävät, että se on osallistunut merkittävällä tavalla hallitusten välisen konferenssin työhön.
Institutionaalisten asioiden valiokunnan esittelijät herra Méndez de Vigo ja herra Tsatsos - joita haluan ryhmäni puolesta kiittää heidän työnsä laadukkuudesta - antavat Amsterdamin sopimukselle kokonaisuudessaan myönteisen arvion ja suosittavat jäsenvaltioita ratifioimaan sopimuksen. Hyvin suuri osa ryhmästämme hyväksyy tämän suosituksen.
On totta, että hallitusten välisen konferenssin tulokset ovat hyvin kaukana konferenssin itselleen asettamista kunnianhimoisista tavoitteista. Komission kokoonpanoon ja neuvoston äänten painotukseen liittyviä institutionaalisia kysymyksiä on väistetty ja YUTP: n alalla saavutetut muutamat edistysaskeleet ovat selvästi riittämättömiä, jotta unionin ulkopolitiikka saisi todellista uskottavuutta. Sama koskee yhteisen puolustuksen näkymien täydellistä puuttumista. Euroopan parlamentin on sitä vastoin osoitettava tyytyväisyytensä yhteispäätösmenettelyn soveltamisalan laajentamisesta ja yksinkertaistamisesta sekä siitä, että sopimukseen on sisällytetty työllisyyspolitiikkaa ja Schengenin säännöstön yhteisöllistämistä koskeva luku, vahvistetun yhteistyömenettelyn ennenaikainen soveltaminen, jonka käsite tästä lähtien tunnustetaan sopimuksessa.
Toivoimme, että tätä vahvistettua yhteistyömenettelyä ei tulevaisuudessa sovellettaisi liian rajoittavasti jäsenvaltioille myönnetyn veto-oikeuden aiheettoman käyttämisen takia. Nämä edistysaskeleet ovat sen perustana, että Amsterdamin sopimuksen ratifioinnille annetaan myönteinen lausunto. Meidän on kuitenkin toimittava jatkossakin siten, että toimielinuudistus aloitetaan mahdollisimman nopeasti, jotta se voidaan toteuttaa - ja tämä on välttämätöntä - ennen ensimmäistä laajentumista.
Tämä vaatimus on olennainen, jos haluamme, että Euroopasta muodostuu yhdentoista uuden jäsenvaltion liittymisen jälkeen todellinen poliittinen kokonaisuus, joka on päättänyt toimia näkyvästi kansainvälisellä areenalla sekä vastata kansalaistensa työllisyyttä ja kasvua koskeviin voimakkaisiin odotuksiin. Jos haluamme toisin sanoen poliittisen Euroopan, joka ei ole enää vain suuri markkina- ja raha-alue, jota hallinnoivat pelkät virkamiehet, joille poliitikot ovat siirtäneet valtaansa.
Tämän saavuttamiseksi tarvitaan poliittista tahtoa, jota ei voi määrätä asetuksella. Se voidaan saavuttaa vain siten, että kansat ja niiden hallitukset tiedostavat haasteet, jotka Euroopan on kohdattava 21. vuosisadan kynnyksellä. Tähän mennessä kuusijäseninen Eurooppa - joka on asteittain laajentunut 15 jäseneen - on saanut aikaan sovinnon sellaisten kansojen välille, jotka taistelivat toisiaan vastaan toisen maailmansodan aikana ja on pystynyt sen jälkeen rajoittamaan Neuvostoliiton laajentumispyrkimyksiä, jotka olivat maanosamme uusien keinotekoisten jakojen perustana. Uudet haasteet ovat kaikki yhtä pelottavia: ne ovat maailmanlaajuistumisen haasteita, joka uhkaa asettaa kyseenalaiseksi sosiaaliset mallit, joihin olemme kiintyneet.
Meidän on myös onnistuttava Euroopan uudelleenyhdistämisessä. Tämä edellyttää uuden sosiaalisen yhteisvastuullisuuden vahvistamista talouden alalla ja yhteenkuuluvuuspolitiikoissa, mutta myös yhteisen puolustuksen alalla.
Toivottavasti sitten, kun talous- ja rahaliitto on toteutettu, kaikki tiedostavat uudelleen yhdistyneen Euroopan todellisen poliittisen rakentamisen välttämättömyyden.

Spaak
Arvoisa rouva puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komissaari, haluan ensinnäkin kiittää kahta esittelijää, herra Méndez de Vigoa ja herra Tsatsosta, heidän Amsterdamin sopimusta koskevasta arvioinnistaan, joka on heidän asiakirjansa perusteluina.
Sitä enemmän pahoittelemme sitä, että asiakirjan päätöslauselma ei ole heidän pohdintojensa tasalla. Jäsenvaltiot velvoitetaan heti ensimmäisestä kappaleesta alkaen ratifioimaan sopimus, mikä kielii pikemminkin määräyksestä kuin sellaisesta sopimusta koskevasta tasapainoisesta pohdinnasta, jonka arvoinen sopimus varmasti olisi. Kuka voisi kiistää sen, että tällaista arviointia olisi syytä epäillä?
Onko tämän parlamentin edessä muistutettava, että se on itse useissa päätöslauselmissa hyvin tarkasti määrittänyt ehdottomat ensisijaisuudet ennen laajentumisen mukanaan tuomaa haastetta, joka muuttaa unionia perin pohjin, ottaen huomioon myös talous- ja rahaliiton sekä Agenda 2000: n toteuttamisen?
Kahdeksantoista kuukautta kestäneiden neuvottelujen tuloksena on keskinkertainen ja pettymyksen tuottava teksti, jossa edistystä on tapahtunut sellaisilla aloilla, joilla niitä ei odotettu - työllisyyttä koskevan sosiaalipolitiikan aloittaminen, ihmisoikeudet, sukupuolten välinen tasa-arvo, Euroopan parlamentin valta - samalla, kun kaikkein tärkeimpiä asioita ei käsitellä lainkaan! Amsterdamin sopimuksessa ei ole johdanto-osaa - tämä on ensimmäinen kerta - ja se kertoo 15 jäsenvaltion enemmän kuin huolestuttavasta kyvyttömyydestä määrittää yhdessä Euroopan unionin kolmannen vuosituhannen tavoitteet hetkellä, jolloin kymmenen valtiota kolkuttaa oveamme osallistuakseen omalta osaltaan hankkeeseen, jonka tavoitetta, keinoja tai arvoja ei enää pystytä muistamaan.
Toimielinuudistuksen osalta, jota tarvitaan jo nykyisessä 15 jäsenvaltion unionissa ja joka on välttämätön 20 jäsenvaltion unionissa, neuvosto on jo toisen kerran tunnustanut voimattomuutensa takaamalla, että se tehostaa toimintaansa tulevaisuudessa.
Yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa eli unionin ulkoista näkyvyyttä, jota on niin surkeasti harjoitettu entisessä Jugoslaviassa ja muualla maailmassa, on parannettu uusilla hallitusten välisillä välineillä. Niiden tehokkuus riippuu kuitenkin, kuten päätöslauselmassa realistisen julmasti korostetaan, hyvästä tahdosta jokaisessa jäsenvaltiossa, joilla kaikilla on mitä erinomaisin yhteisön vastainen ase eli veto-oikeus.
Myöskään sisä- ja oikeusasioiden ala tai vahvistettu yhteistyö, johon sovelletaan myös veto-oikeutta, eivät kumpikaan anna mahdollisuutta enempään optimismiin.
Hyvät kollegat, jos parlamentin enemmistö tänä iltapäivänä sanoo " kyllä" tälle tekstille, jota melkein kaikki pitävät epätäydellisenä, ei se ole yhtään sen kunnioittavampaa kuin strategia, jonka mukaan olisimme äänestäneet Luxemburgin Eurooppa-neuvoston kokouksen jälkeen pyytämällä sitä ilmaisemaan selkeästi aikomuksensa unionin tulevaisuuden suhteen. Jos olisimme toimineet näin, olisimme soveltaneet Méndez de Vigon ja Tsatsosin päätöslauselman 19 kohtaa, parlamentti olisi käyttänyt oikeuttaan ja olisimme harjoittaneet politiikkaa.
Huominen on harkinnan ja elpymisen aikaa. Toivottavasti komissio on silloin enemmän ajan tasalla, neuvosto yhdistyneempi yhteisen tavoitteen saavuttamiseksi ja parlamentti säilyttää roolinsa Euroopan yhdistymisen tienraivaajana ja innoittajana.

Puerta
Arvoisa rouva puhemies, haluaisin kiittää hyvin tehdystä työstä ja molempien erinomaisten esittelijöiden, Mendéz de Vigon ja Tsatsosin, loistavasta panoksesta. Mutta samalla minun täytyy sanoa myös se, että tämä keskustelu, jossa on runollisia piirteitä, on masentavaa. On sanottava, että silloin kun ei ole tuloksia vertaukset puhkeavat kukkaan. Mendéz de Vigon cervanteslainen vertauskuva majatalosta ja tiestä, oli erityisen loistava ja tyylikäs, sillä mietintö perustuu etenemisen filosofiaan. Aina voidaan ottaa askelia eteenpäin.
Minä itse haluaisin toisentyyppistä keskustelua. Sen ei pitäisi tietenkään olla demagogista, opportunistista vaan selväkielistä, poliittista ja vastuullista. Keskustelun ei tarvitse välttämättä puoltaa parlamenttia sitovaa "kyllä" -kantaa. Tuloksena voi olla "kyllä" , "ei" tai pidättäytyminen äänestyksestä, sillä se perustuu kansalaisten meille antamaan luottamukseen ja sen vastuulliseen käyttöön. Siksi haluaisin lyhyesti kerrata oman ryhmäni näkemyksen sopimuksesta ja sen jälkeen ilmaisen kantamme mietintöön.
Objektiivisesti ajatellen Amsterdamissa sopimukseen tehdyt tarkistukset ovat mielestämme epäonnistuneet. Subjektiivisesti ajatellen voi odottaa pettymystä ja siitä muutkin toimielimet ovat kanssamme samaa mieltä. Miksi? Koska perustamissopimuksessa ei ole riittävän hyvin otettu huomioon sosiaalista ulottuvuutta tai markkinasäätelyä suhteessa siihen, mitä en väittäisi taloudelliseksi vaan rahapoliittiseksi logiikaksi. Koska ulkopolitiikan sekä oikeusja sisäasioiden pilareihin ei kuulu vähäisimmissäkään määrin yhteisövaltaa, joka olisi paikallaan tässä poliittisessa tilanteessa. Koska ennen kaikkea toimielinuudistus, joka on välttämätöntä ennen laajentumista ja oli samalla Amsterdamin huippukokouksen päätarkoitus, ei edennyt lainkaan vaaditulla tavalla. Lisäksi - tämä on jo sanottu tässä salissa - koska käytetty menetelmä on ollut sopimuksen jatkuva työstäminen. Se on ollut diplomaattinen työskentelytapa, joka on noudattanut hallitusten välistä logiikkaa kaukana kansalaisista ja myös heidän kansanedustuslaitoksistaan.
Mietinnössä, joka on teknisesti hyvin laadittu, arvostetaan ennen kaikkea myönteisiä puolia ja suhteellistetaan kielteisiä. Tosin myönnän siihen sisältyvän merkittävää kritiikkiä. Siinä esitetään yhteisömenettelyä, josta olemme samaa mieltä. Tämä ei kuitenkaan ole sopimuksen näkökulma, vaan tulevaisuutta koskeva ehdotus. Lopuksi siinä suositellaan jäsenvaltiota ratifioimaan sopimus. Mielestäni on poliittisesti liikaa vaadittu, että parlamentti, jolla ei ole sananvaltaa tässä asiassa, joutuisi nyt suosittelemaan näin epätyydyttävän sopimuksen hyväksymistä. Sananvallan tässä asiassa meiltä ovat kieltäneet jäsenvaltioiden hallitukset. Siksi tukeutuen kolmen maan hallituksen - Belgia, Ranska ja Italia - julistukseen, esitämme, että laajentumiselle välttämättömät askeleet otetaan pikaisesti ja löydetään tärkeät kompromissit Euroopan parlamentin, kansallisten parlamenttien ja Euroopan unionin kansalaisten kesken.

Aglietta
Arvoisa rouva puhemies, Euroopan parlamentti on tämän päätöslauselmaäänestyksen myötä siirtymässä uuteen kappaleeseen historiassaan, jossa se on tukeutunut hallitusten kantoihin ja kieltäytynyt esittämästä aloitteellista poliittista roolia Euroopan rakentamisessa. Näinä hetkinä noudatamme itse asiassa riittiä, jonka keskeisen sisällön antoivat meille aikanaan ne hallitukset, jotka allekirjoittivat tämän perussopimuksen, jota me voimme nimittää epätäydelliseksi; hallitukset, jotka houkutellakseen puolelleen hämäyksellä ja harhaanjohtavalla tiedolla ehkä parlamentin jäseniä ja vastahakoisia julkista mielipidettä tarvitsevat käyttöönsä Euroopan parlamentin antaman myönteisen lausunnon perussopimuksen ratifioinnista, joka on sinänsä täysin merkityksetön, koska sillä ei ole minkäänlaisia poliittisia seuraamuksia.
Me äänestämme tosiasiassa siitä, lahjoitammeko me hallituksillemme sanomalehtiotsikon: "Euroopan parlamentti hyväksyi Amsterdamin sopimuksen" tai "Uusi merkittävä virstanpylväs Euroopan rakentamisessa" . Me kaikki tiedämme, että totuus on toisenlainen, me kaikki tässä istuntosalissa tiedämme, että Amsterdamin sopimuksessa ei ole yhtäkään niistä tavoitteista, joita hallitukset itse sille asettivat. Me tiedämme, että Euroopan unioni ei tule kestämään laajentumisen aiheuttaa shokkia ja että rahaliitto muodostuu riskiksi, jos sen toimielinten tasapainoa ja toimintaa ei muuteta.
Sen lisäksi, että tämä perussopimus, joka on kunnianhimottomin kaikista Euroopan rakentamisen virstanpylväinä olevista perussopimuksista, on vailla minkäänlaista kokonaisnäkemystä ja tulevaisuudennäkymiä. Lähes kaikkien toimivaltaisten valiokuntien lausunnoissa havaitsemamme aiheellisen kritiikin lisäksi olen sitä mieltä, että tämä perussopimus edustaa Euroopan nykytilaa. Yhdentymiskehityksen kriisi, vallitseva pyrkimys palata kansalliselle tasolle, joidenkin perusperiaatteiden ja joidenkin komission ja tuomioistuimen omaksumien selkeiden roolien kyseenalaistaminen - huolimatta siitä, mitä kollega Brok sanoi - ja vaarallinen laajentumisella pelattava venäläinen ruletti, joka vahvistaisi unionin kyvyttömyyden tehdä päätöksiä, jos se toteutetaan nykyisen toimielinjärjestelmän puitteissa.
Jotkut meistä yrittivät institutionaalisessa valiokunnassa ehdottaa parlamentille poliittisempaa, itsenäisempää ja johdonmukaisempaa asennetta, jonka perustana olisi parlamentin riippumattomuus. Me yritimme ehdottaa lausunnon palauttamista käsittelyyn, jotta me voisimme ennen lausunnon antamista vaatia ja pyrkiä saamaan Luxemburgin neuvostolta sitoumuksen ottaa käsittelyyn Amsterdamissa sivuutettu toimielinjärjestelmän uudistaminen ja toteuttaa se ennen uusien jäsenmaiden liittymistä, kuten nyt jo myös kolme unionin jäsenvaltiota vaatii. Sen lisäksi, että vaatimuksemme hylättiin, esittelijät suhtautuivat aluksi epätavanomaisella vihamielisyydellä ja yllättävän torjuvasti siihenkin, että lausuntoomme lisättiin edes vähäistä poliittista sisältöä muutaman lievän hallituksille osoitettavan pyynnön muodossa puhumattakaan siitä, että kaikki muutosehdotukset saivat osakseen jyrkkää vastustusta ennen kaikkea kahden suurimman ryhmän saksalaisten valtuuskuntien taholta, jotka ohjasivat ryhmänsä jaloon taistoon Euroopan parlamentin puhdistamiseksi kaikesta poliittisesta kunnianhimosta.
Näin me osallistuimme parlamentin perinteisesti luovuttamattomien periaatteiden järjettömään romuttamiseen realistisen logiikan nimissä, jonka mukaan mitään sellaista aloitetta, joka ei miellytä hallituksia, ei pidä edes yrittää esittää. Tätä esittelijämme ovat toistaneet meille kuukausikaupalla.
Tsatsosin ja Méndez de Vigon päätöslauselman poliittinen heikkous ei mikään yllätys tässä hyökkäyksessä parlamentin itsenäistä toimintaa vastaan. Se on ristiriitainen teksti, jossa ei ole mitään muuta poliittista näkemystä Euroopan tulevaisuudesta kuin hallitusten vaatimus soveltaa moitteettomasti perussopimusta ja josta puuttuu syvällinen arvio Amsterdamissa tehdyistä arvioista.
Arvoisa puhemies, englantilaista sanontaa lainaten "uskolliset joukot piiskataan äänestykseen" tänä iltana eikä yllätyksiä ole odotettavissa. Meille ei valitettavasti jää muuta tehtävää kuin antaa vastaäänemme todisteeksi vastustuksesta päätöslauselmalle, joka on kaukana eurooppalaisen haasteen perustana olevista ihanteista ja niiden toteuttamiseksi luodusta yhteisestä menettelytavasta; meille, jotka olemme vakuuttuneita siitä, että ainoa tapa kunnioittaa tehtäväämme on toteuttaa sitä Euroopan ja sen demokraattisen kehityksen palvelijoina, ei hallitusten äänitorvina.

Saint-Pierre
Arvoisa rouva puhemies, hyvät kollegat, sallinette minun ensinnäkin, eikä kyse ole vain tavan noudattamisesta, ylistää kahden esittelijän, herra Méndez de Vigon ja herra Tsatsosin, usein vaikeaa työtä. He ovat pystyneet puolustamaan loistavasti omaa näkemystään. Minun on myönnettävä, että näkökantamme, jotka olivat alussa hyvin kaukana toisistaan, ovat hieman lähentyneet, mutta valitettavasti eivät kuitenkaan tarpeeksi, jotta voisimme puoltaa heidän mietintöään.
Puhun ensinnäkin sisällöstä. En koskaan toista tarpeeksi sitä, että Euroopan parlamentilla ei valitettavasti ole sopimusten ratifiointivaltaa. Meille lankeava tehtävä on siten puhtaasti poliittinen, minkä pitäisi jättää meille huomattavasti suurempi arviointivara. Minun on valitettavasti todettava, että esittelijöiden työhön on heti alusta alkaen vaikuttanut lopullinen viesti, jonka he halusivat hinnalla millä hyvänsä menevän läpi, jopa niin, etteivät he edes painota tämän sopimuksen huomattavia puutteita. Olen edelleen vakuuttunut siitä, että kriittisempi työ ei olisi ollut yhteensopimaton sen kanssa, että kansallisia parlamentteja kehoitetaan ratifiointiin, jota me tuemme.
Toimielinuudistuksen ja laajentumisen välisen suhteen osalta on tunnustettava, että mietintöä on merkittävästi parannettu. Amsterdamin toimielinfiaskon jälkeen ei voida hyväksyä sitä, etteikö Euroopan parlamentti tukisi koko painollaan tällaista uudistusta ennen mitä tahansa laajentumista. Muuten uhkana ei ole vain laajentumisen viivästyminen vaan myös Euroopan unionin toiminnan ja eloonjäämisen vaarantaminen. Emme kuitenkaan löydä mietinnöstä tätä parlamentin tahtoa käyttää kaikkea vaikutusvaltaansa.
Amsterdamin sopimuksen liitteenä oleva toimielimiä käsittelevä pöytäkirja tarjoaa tässä suhteessa myös riittämättömiä takeita. Siksi vielä muutama kuukausi sitten tässä parlamentissa esittämämme kysymykset ovat edelleen ajankohtaisia. Eikö nyt ole oikea hetki sanoa selkeästi se, ettei laajentumista voida toteuttaa tyydyttävästi ilman unionin toimielinten laajaa uudistamista ja että rahaliittoa on tuettava huomattavilla edistyksillä poliittisen tai jopa taloudellisen, sosiaalisen ja verotuksellisen unionin saavuttamiseksi?
Muodon osalta, joka liittyy pääasiaan, mietinnön yleissävy tuntuu meistä jälkeenjääneeltä verrattuna parlamentin jo 18 kuukauden ajan esittämiin kantoihin. Olemme tästä pahoillamme. Vetoan kahden esittelijän poliittiseen omatuntoon, jotta he parantaisivat edes hieman tulosta hyväksymällä tiettyjä tarkistuksia. Kyse on kuitenkin ennen kaikkea strategiasta. Euroopan parlamentin on jonain päivänä päästävä irti perässähiihtäjän asemastaan ja katkaistava napanuora, joka liittää liian suuren osan meistä jäsenvaltioiden hallitusten puhtaasti kansallisiin asenteisiin.
Miksi meidän täytyy Luxemburgin Eurooppa-neuvoston kokouksen kynnyksellä antaa hallituksille vapaat kädet määrittämällä jo nyt kantamme Amsterdamin sopimukseen, kun tiedämme, että sopimuksella ja laajentumista käsittelevien virallisten neuvottelujen alkamisella on selvä yhteys? Miksi meidän on ilmaistava kantamme tänään, kun kaikki kansalliset parlamentit keinottelevat aikataulun kanssa strategiansa onnistumiseksi? Olen edelleen vakuuttunut siitä, kuten rouva Spaak ja rouva Aglietta, että olisi ollut parempi, jos olisimme siirtäneet sopimusta koskevan lausuntomme vuoden 1998 alkuun. Siten olisimme voineet punnita Luxemburgin huippukokousta ja antaa sitten lausuntomme asioista täysin tietoisina.
Esittelijät eivät ole seuranneet meitä tässä kohdassa. Pyydän heiltä ainakin sitä - ja vetoamme heihin tässä suhteessa - että he hyväksyisivät yhden tarkistuksista, joiden tavoitteena on vahvistaa päätöslauselman 4 kohtaa. Tässä nämä muutamat poliittiset pohdinnat, joita halusin esittää parlamentissanne ARE-ryhmän puolesta.

Berthu
Arvoisa rouva puhemies, Méndez de Vigon ja Tsatsosin mietinnössä suositetaan jäsenvaltioita ratifioimaan Amsterdamin sopimus sen puutteista huolimatta. Mutta mitä nämä puutteet ovat? Ovatko ne vailla seurauksia?
Sopimusta syytetään ensinnäkin siitä, ettei se ole mukauttanut unionin toimielimiä tulevaan laajentumiseen, mutta voimme mainiosti korjata tämän virheen tulevina vuosina. Sopimus sisältää sitä vastoin toisen, paljon pysyvämmän puutteen, jonka takia meidän on hylättävä Amsterdamin sopimus. Se pahentaa Euroopan globaalia demokratiavajetta, koska sen taipumuksena on riistää kansallisilta demokratioilta niiden valta ilman, että unionin tasolla on vastaavantasoista valvontaa.
Syynä tähän ei ole se, kuten joskus kuullaan sanottavan, että Euroopan parlamentin kanssa harjoitettua yhteispäätösmenettelyä ei riittävästi laajenneta. Yhteispäätösmenettely ei voi olla täysin demokraattista kuin siten, että olisi olemassa vain yksi eurooppalainen kansa. Näin ei siis ole, mutta sen lisäksi voimme jopa epäillä sitä, että Euroopan kansoilla olisi tätä oletettua yhdentymisen tahtoa sanan varsinaisessa merkityksessä eli sulautumisen tahtoa, jota Euroopan parlamentin mietinnössä kuitenkin niin vahvasti painotetaan.
Näissä olosuhteissa Amsterdamin sopimuksen menetelmä, joka moninkertaistaa yhteispäätösmenettelyiden tai neuvoston enemmistöpäätösten määrän ja heikentää kansallisten parlamenttien asemaa sekä vahvistaa yhteisön lain, jopa johdannaisen oikeuden, ylemmyyttä kansallisiin valtiosääntöihin nähden, tuntuu täysin keinotekoiselta eikä vastaa todellisia yhteiskuntia. Tässä on todellinen syy demokratiavajeeseen.
Amsterdamin sopimuksen puolestapuhujat lyövät vetoa siitä, että toimivaltoja voidaan siirtää eurooppalaisille toimielimille, jotka eivät ole riittävän demokraattisia, toivoen, että asia pystytään korjaamaan joskus tulevaisuudessa. Onko kuitenkaan tarkkaan harkittu sitä, että tämä päivä on ehkä kaukana tulevaisuudessa ja ettei sitä ehkä koskaan tule! Tämä on hyvin uhkarohkeaa vedonlyöntiä!
Joko rakennamme nyt heti eurooppalaisen demokratian ja siirrämme sille huomattavasti valtaa, vaikka jokainen täällä oleva kuitenkin tietää tämän olevan mahdotonta, tai katsomme totuutta silmiin ja rakennamme kansallisiin demokratioihin perustuvan Euroopan unionin. Joka tapauksessa meidän on lopetettava Amsterdamin sopimuksessa ehdotetut vaaralliset toimenpiteet.
Siksi esitämme vetoomuksen " SOS demokratia" . Ja siksi, Euroopan kansojen hyvinvoinnin takia, kieltäydymme ratifioimasta tätä laitonta sopimusta ja pyydämme Ranskan osalta kansanäänestyksen järjestämistä.

Martinez
Arvoisa rouva puhemies, Amsterdamin sopimukseen sisältyy monia asioita.
Se sisältää esimerkiksi tekopyhyyttä, ensinnäkin työllisyyttä käsittelevässä luvussa, koska Euroopan takia on olemassa 20 miljoonaa työtöntä, ja sosiaalialaa käsittelevässä luvussa, koska Euroopan takia on olemassa 40 miljoonaa köyhää. Sopimukseen sisältyy myös poikkeamia, ensinnäkin tarkoitushakuisia poikkeamia. Unioni pyrkii kaikkiin tavoitteisiin taloudellisella, rahoituksellisella, sosiaalisella, puolustuksen, julkisten vapauksien, rikosoikeuden, yksityisoikeuden ja jopa maahanmuuton aloilla, koska myös näillä aloilla yhteisöllistetään 235 artiklan nojalla. Tämä on jokeriartikla, jonka avulla Euroopan komissio voi rajattomasti laajentaa valtaansa. Sopimukseen sisältyy myös toimielimiin liittyviä poikkeamia, koska Euroopan komission puhemiehen ja parlamentin valtaa kasvatetaan!
Parlamentin, joka voi määrittää jäsentensä vallan harjoittamisen edellytykset.
Todistimme äsken välikohtausta, jonka aikana rouva McKenna joutui pyytämään anteeksi, koska hän oli uskaltanut olla kunnioittamatta eurooppalaisen federalismin mahtavia puolestapuhujia eli korkeita virkamiehiä.
Tarkoitushakuisen poikkeaman lisäksi on olemassa teologinen poikkeama, josta on sitä paitsi osoituksena poliisiasioita koskeva poikkeama. Amsterdamin sopimus edustaa poliisia, rikosoikeutta, valvontaa ja rangaistusta. Ja tätä ei tietenkään harjoiteta rajoilla, joilta maahanmuutto vyöryy!
Kolmas pilari, joka on vapauksien vastaisen ristikon kolmas tanko, myöntää Brysselille toimivaltaa rikosasioissa! Voimme jopa määrittää rikkomuksen perusainekset, rangaistukset. Lisäksi on olemassa Europol - eurooppalainen FBI. Riittää, kun löydämme eurooppalaisen Edgar Hooverin ja kansallisten noitien metsästys voi alkaa.
Rikosoikeutta käytetään valtioita vastaan. Vakavan ja jatkuvan demokratialoukkauksen tapauksessa jäsenvaltiolta voidaan riistää sen äänestysoikeudet. Ford ja hänen ystävänsä voivat vedota F1 artiklaan Ranskan kansallista hallitusta vastaan, joka kieltäytyy siirtokuntien asuttamisesta alueellaan.
Ja kaiken kruununa, kaiken takaamiseksi ja varmistamiseksi, Amsterdamin sopimuksen 13 artiklassa todetaan: " Tämä sopimus on tehty rajoittamattomaksi ajaksi" . Jopa Stalinin Neuvostoliiton valtiosäännössä vuodelta 1936 säädettiin irrottautumisoikeuden mahdollisuudesta! Miten toimii kansa, joka haluaa irrottautua sopimuksesta! Sitä estetään! Sarajevon Jugoslavia, Ibojen Nigeria tai vuoden 1860 Yhdysvallat tai Neuvostoliito eivät poikkea säännöstä! Onnellista federalismia ei ole olemassa!
Siksi äänestämme viimeisten vapaiden miesten, eloonjäämistä haluavien kansojen viimeisten edustajien, kanssa klo 17.30 Amsterdamin sopimuksen sulkeutuneisuutta vastaan, ja sanon asiasta äänestäville ranskalaisille parlamentin jäsenille, ettei historia unohda alistumista Bordeaux'n rikostuomioistuimen valtaan!

Poos
Arvoisa rouva puhemies, hyvät läsnäolijat, minun on ensinnäkin onniteltava teitä Méndez de Vigon ja Tsatsosin institutionaalisten asioiden valiokunnan puolesta laatiman Amsterdamin sopimusta käsittelevän mietinnön laadukkuudesta. Kyse on tärkeästä tekstistä, joka asettaa Amsterdamin sopimuksen historialliseen kontekstiinsa ja painottaa sopimuksen kolmessa pilarissa saavuttamia huomattavia edistysaskelia.
Kiitän myös valiokuntien puheenjohtajia ja puolueryhmien valtuuttamia puhujia, joiden enemmistö on suosittanut tämän sopimuksen hyväksymistä.
Haluaisin ennen kaikkea korostaa tämän luonnoksen yleistä myönteistä sävyä, joka mukailee Euroopan parlamentin päätöslauselman henkeä, josta se äänesti Eurooppa-neuvoston 16. 17. kesäkuuta Amsterdamissa pidettyä kokousta seuraavana päivänä. Insitutionaalisten asioiden valiokunta myöntää itse asiassa Amsterdamissa 2. lokakuuta allekirjoitetun sopimuksen mukanaan tuomat merkittävät edistysaskeleet vaikka lisääkin, että vielä on tekemistä jäljellä, erityisesti lähiaikoina tapahtuvaa laajentumista silmälläpitäen. Sopimuksen allekirjoittajat eivät sitä paitsi kiistä tätä asiaa.
Puheenjohtajalla on jo ollut mahdollisuus ilmaista mielipiteensä teidän edessänne hallitusten välisen konferenssin tuloksista, eikä tarkoitukseni ole palata asiaan yksityiskohtaisesti. Haluan kuitenkin tässä yhteydessä ilmaista selvästi uudelleen sen, että Amsterdamin kokousta seuraavana päivänä ilmaistu liian hätäinen kritiikki, ja keskustelunne todistaa tämän oikeaksi, ei kestänyt näiden tulosten näin huolimatonta lukaisua ja objektiivisuuden puuttumista. Mielestäni näyttää siltä, että kuluneet viikot ovat vahvistaneet tämän toteamuksen, ja olen siitä iloinen.
Mietinnön liitteenä olevan päätöslauselmaehdotuksen alussa suositetaan jäsenvaltioita ratifioimaan Amsterdamin sopimus. Sallinette minun korostaa tämän Euroopan parlamentin suosituksen poliittista merkitystä, toimielimen, joka edustaa yhteen liittyneiden valtioiden kansoja yhteisössä, ja jonka kaksi jäsentä on osallistunut hallitusten välisen konferenssin työhön. Tämä osoittaa hyvin sen, että parlamentti näkee Amsterdamin sopimuksessa jatkon aikaisempien perustamissopimusten aloittamalle menettelylle, jota parlamentti aivan oikein luonnehtii keskeneräiseksi, Euroopan poliittisen unionin rakentamismenettelylle.
On totta, kuten Euroopan parlamentti on korostanut, että tämän eurooppalaisen yhdentymismenettelyn uudesta vaiheesta ei synny todellisia tuloksia, ellei unionissa ole selkeää poliittista tahtoa yhteisen asenteen puolesta. Tällaisen yhteisen asenteen tarve on ilmeinen ja nykyään enemmän kuin koskaan aikaisemmin.
Vastaisin niille kunnianarvoisille parlamentin jäsenille, jotka ovat maininneet sopimuksen tarkistusmenetelmän, että N artiklan mukainen menettely voidaan hylätä vain yksimielisesti. Muuta ratkaisumahdollisuutta ei ole. Mikä tahansa muu vaihtoehtoinen menetelmä - ja näitä on monia - ei estä sitä, ettemmekö joutuisi tekemisiin kansallisten parlamenttien ratifiointia koskevan todellisen ongelman kanssa.
Amsterdamin sopimuksen on autettava meitä vastaamaan moniin Euroopan unionin kohtaamiin haasteisiin. Unionin tuleva laajentuminen on vain yksi näistä haasteista. Itse asiassa kyse on myös ennen kaikkea Euroopan työttömyyden vähentämiseen tähtäävistä toimista, välineiden vahvistamisesta suurrikollisuuden ja huumeongelman torjumiseksi sekä kansanterveyttä varjostavien uhkien ehkäisemisestä. Kyse on yleisesti ottaen unionin lähentämisestä kansalaisiinsa siten, että paneudutaan ensisijaisesti ja tarmokkaasti heidän jokapäiväisiin huolenaiheisiinsa.
Yhdyn täysin päätöslauselmaesityksen pohdintoihin, joiden mukaan eurooppalaisen yhdentymisen edistymistä on verrattava unionin edistykseen, ei vain yhteismarkkinoina vaan myös arvojärjestelmänä, sekä edistymisen mahdollistamaan elämänlaadun parantumiseen. Totean tyytyväisenä, että institutionaalisten asioiden valiokunta tunnustaa sopimusluonnoksen tässä suhteessa saavuttamat edistysaskeleet, jotta unionin politiikoita voidaan kehittää unionin kansalaisten eduksi.
Työttömyyskysymys koskettaa enemmän kuin mikään muu asia suoraan miljoonien eurooppalaisten elämää. Unionissa on nykyisin 18 miljoonaa työtöntä. Uuteen sopimukseen olisi sisällytettävä korkean työllisyysasteen edistäminen osaksi unionin tavoitteita ja siinä olisi määritettävä eurooppalainen työllisyyttä puoltava strategia samalla kun jäsenvaltiot voivat itse määrittää kansalliset työllisyyspolitiikkansa.
Unionitason yhteisellä toiminnalla tähdätään pikemminkin työllisyyspolitiikoiden yhteensovittamisstrategian laatimiseen, johon sisältyy työllisyyttä koskevien suuntaviivojen hyväksyminen jo voimassa olevien yhteisön ja jäsenvaltioiden talouspolitiikoiden järjestelmien mukaisesti. Siinä määrätään myös kansallisella tasolla hyväksyttyjen toimenpiteiden vuotuisesta arvioinnista. Minun ei tarvitse painottaa sitä, että neuvoston puheenjohtaja pitää erittäin tärkeänä työllisyyden torjunnan välineiden ja Euroopan työllisyyden edistämisen tehokasta ja nopeaa unionitason toteuttamista. Tästä on todisteena Luxemburgissa huomenna ja ylihuomenna pidettävä ylimääräinen huippukokous, jossa hallitusten ja valtioiden päämiehet käsittelevät tätä kysymystä.
Ylimääräisessä Eurooppa-neuvostossa käsitellään nimenomaan työllisyyden suuntaviivoja koskevia tarkasti rajattuja ehdotuksia. Suuntaviivat ilmoitetaan määrällisinä ja tarkistettavina tavoitteina. Lisäksi sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen sisällyttäminen Euroopan yhteisön perustavaan sopimukseen mahdollistaa yhden ainoan sosiaalisen alueen luomisen ja johdonmukaisen unionitason politiikan kehittämisen, ja tätä haluan korostaa, mitä ehdokasmaihin tulee.
Amsterdamin sopimusta on innoittanut sama halu ottaa kansalaisten huolenaiheet paremmin huomioon. Siksi Amsterdamin sopimuksessa vahvistetaan huomattavasti kansanterveyden suojeluun liittyviä määräyksiä. Kansanterveyden suojelun on noudatettava korkeita laatuvaatimuksia ja suojeltava kansalaisia kuluttajina sekä puhtaana pidettävän ympäristön asukkaina.
Henkilöiden vapaan liikkuvuuden tavoite sisällytettiin jo Euroopan yhteisön perustavaan sopimukseen. Siten oli johdonmukaista, että toiminta sellaisissa kysymyksissä, kuten turvapaikka, viisumit, maahanmuutto ja ulkorajojen valvonta kuuluu nykyisin yhteisön sääntöihin ja menettelyihin. On samoin tärkeää, että Schengenin järjestelmään kuuluvien jäsenvaltioiden, joille henkilöiden vapaa liikkuvuus on jo todellisuutta, muutama vuosi sitten kehittämä säännöstö sisällytetään unionin kehykseen.
Liikkumisen vapaus sellaisen alueen sisällä, jossa ei ole rajoja, ei kuitenkaan saa vähentää unionissa asuvien henkilöiden turvallisuutta. Terrorismin, lapsiin kohdistuvien rikosten, huumekaupan ja petosten kaltainen rikollisuus ei pysähdy kansallisille rajoille. Amsterdamin sopimuksessa määrätään myös, että poliisivoimien, tullipalvelujen ja muiden jäsenvaltioiden ennalta ehkäisevien palvelujen välistä yhteistyötä kehitetään, jotta näitä rikkomuksia voidaan ennaltaehkäistä ja havaita. Europolin toiminnallisia voimavaroja kehitetään myös huomattavasti.
Amsterdamin sopimuksen mukanaan tuomia konkreettisia parannuksia yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla, jotka institutionaalisten asioiden valiokunta tunnustaa, on luonnollisesti arvioitava kokemuksen valossa. YUTP: ssa sovelletaan edelleen yksimielisyyssääntöä, mutta J.13 artiklaan on lisätty tapauksia, jolloin neuvosto voi säätää yhteisistä kannoista tai käynnistää yhteisiä toimia määräenemmistöllä.
Neuvosto tarkasteli viime viikolla nopean suunnittelu- ja valmiusyksikön perustamista sekä Schengenin säännöstön sisällyttämistä sopimukseen. Toimielimet eivät olleet hallitusten välisen konferenssin pääaiheena, vaikka monet arvioivat konferenssin tuloksia lähes yksinomaan institutionaaliseen lukuun sisällytettyjen sovittujen muutosten perusteella.
Näihin muutoksiin sisältyy hyvin merkittävää edistystä, ja institutionaalisten asioiden valiokunta on ottanut esille niistä muutamia. Monet pitävät niitä kuitenkin epäonnistuneina pelkästään siitä syystä, että äänien painottamisesta neuvostossa ja komission kokoonpanosta ei ole päästy sopimukseen. Haluaisin ohimennen muistuttaa, että Euroopan parlamentti ei ole koskaan antanut tarkkoja ehdotuksia komission kokoonpanosta eikä myöskään äänten painotuksesta neuvostossa.
Euroopan parlamentin vallan kasvusta yhteispäätösmenettelyn kautta sekä tuomioistuimen ja tilintarkastustuomioistuimen toimivaltojen lisäämisestä ei ole riittävästi tiedotettu. Sama koskee uutta vahvistettua yhteistyömenettelyä tai sopimuksessa määrättyä joustavuutta. Mielestäni on aika asettaa tämä oikeisiin mittasuhteisiinsa. Amsterdamin sopimuksen tulokset ovat osoittaneet selvästi sen, että ennen seuraavaa laajentumista on toteutettava muita toimielinuudistuksia. Tämä vastaa tarkalleen sopimuksen liitteenä olevan, toimielimiä käsittelevän pöytäkirjan suuntaviivoja.
Olisi kuitenkin virhe arvioida Amsterdamin tuloksia tähän verrattuna. Olisi myös virhe eristää nämä uudistukset muista toimenpiteistä, joihin on ryhdyttävä laajentumisen tehokkaaksi valmistelemiseksi. Tarkoitan etenkin politiikkojemme uudistamista ja toimielintemme toimintaa, lukuun ottamatta niiden kokoonpanoa.
On selvää, että sekä neuvosto että Euroopa-neuvosto tarkastelevat kiinnostuneena kaikkea sitä, mitä komissio ja Euroopan parlamentti haluavat tuoda mukaan keskusteluun, jotta tällaisia uudistuksia voitaisiin toteuttaa parhaissa mahdollisissa olosuhteissa ilman, että unionin laajentumisprosessia viivytetään.
Arvoisa rouva puhemies, hyvät läsnäolijat, haluaisin puheeni lopuksi kiittää Euroopan parlamentin päätöstä tiivistää suhteita kansallisten parlamenttien kanssa. Te puollatte keskustelun poliittista seurantaa jäsenvaltioissa, jotta sopimus voitaisiin nopeasti ratifioida. Tämä tuntuu minusta vieläkin tärkeämmältä hetkellä, jolloin julkiselle mielipiteelle on hyvin tarpeellista selvittää unionitason toimintaa.
Yrittäkäämme yhdessä mietintönne sanojen mukaisesti hyödyntää parhaalla mahdollisella tavalla Amsterdamin tuloksia Euroopan kansalaisten eduksi. Tai Pauline Greenin sanoja mukaellen, jos haluamme kansallisten parlamenttien ratifioivan sopimuksen, on meidän painotettava sen suotuisia vaikutuksia.

Oreja Aguirre
Arvoisa rouva puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisat parlamentin jäsenet, haluan ensinnäkin osoittaa kiitokseni mahdollisuudesta osallistua tähän keskusteluun, joka käsittelee Amsterdamin sopimuksen arviointiin ja ratifiointiin liittyviä kysymyksiä. Asiaa käsitellään institutionaalisten asioiden valiokunnan mietinnön pohjalta ja sen ovat laatineet edustajat Mendéz de Vigo ja Tsatsos, joita haluan onnitella lämpimästi erinomaisesti tehdystä työstä.
Päätöslauselmaesitys edustaa minun nähdäkseni systemaattisuudessaan, kokonaisanalyysissaan, käsityksissään juridisista perusteista ja ennen kaikkea tekstissä ehdotetuissa strategisissa valinnoissa täydellisesti sitä, mitä ovat ja mitä käytännössä merkitsevät Euroopan neuvoston Amsterdamin kokouksen tulokset.
Haluan myös onnitella kaikkia puheenvuoron käyttäjiä; eri valiokuntien edustajia ja kaikkia muita tänään puheenvuoron käyttäneitä ja myös niitä, jotka jatkossa tulevat käyttämään puheenvuoron asiasta. Se osoittaa tämänkaltaisen keskustelun tärkeyden.
Hyvät parlamentin jäsenet, tiedätte hyvin, että koko hallitusten välisen konferenssin ajan olen jakanut institutionaalisten asioiden valiokunnan ja parlamentin kanssa kaikki yhteiset pohdinnat, mutta myös pettymykset ja odotukset. Koskaan ei ole kulunut kahta kuukautta, etten olisi ollut mukana institutionaalisten asioiden valiokunnassa kuuntelemassa eri puolueryhmien ja edustajien mielipiteitä. Samalla olen esittänyt komission kannan kustakin käsitellystä aiheesta. Tiedätte myöskin sen, että samana päivänä kun Eurooppa-neuvoston kokous päättyi kaksikymmentä vaille neljä aamuyöstä, lähdin Amsterdamista Brysseliin. Kello kymmeneltä aamulla - 18 tunnin istunnon väsymyksen ja tällaiseen asiaan liittyvän väistämättömän kiireen jälkeen - olin jo teidän kanssanne kertomassa omista reaktioistani sopimuksen suhteen.
Silloin ilmaisin teille henkilökohtaisen tyytymättömyyteni. Tietyllä tavalla ja todennäköisesti aivan oikeutetusti neuvoston puheenjohtaja hetki sitten huomautti, mitä saattaa merkitä välitön reaktio kiireessä. Samassa yhteydessä ja myöhemminkin puhuin teille asiasta, jonka toistan aina uudestaan, että minä kuten komissiokin olemme sitoutuneet jatkamaan taistelua. Tiedämme kaikki hyvin, ettei Eurooppa pääty Amsterdamiin ja että välittömässä tulevaisuudessa on tapahtumia, jotka vaativat kaiken huomiomme.
Hyvät parlamentin jäsenet, komission näkemyksen mukaan Amsterdamin sopimusta tulee arvioida sen todellisen merkityksen perusteella. Käsityksemme mukaan se merkitsee huomattavaa edistystä tietyillä aloilla, joita täällä on tähdennettykin. Erityisesti korostaisin unionin kansalaisuutta koskevaa osaa, jonka merkitys on ymmärrettävä laajasti. Sopimus on toisissa asioissa ilmiselvästi huolestuttava, koska se ei ole loppuun saakka hiottu ja se jättää monia asioita avoimiksi. Niistä korostuneimpia ovat ne, jotka koskevat toimielimiä ja ulkopolitiikkaa.
Tässä tilanteessa meillä on tietenkin useita mahdollisuuksia. Yksi mahdollisuus olisi yksinkertaisesti ilmaista vain tyytyväisyytemme sopimukseen. Toinen olisi hylätä se. Jotkut ovat ilmaisseet vastustavansa sopimusta jotkut ovat ilmoittaneet hylkäävänsä sen. Mielipiteet ovat olleet erilaisia alkaen rouva Rothista, joka on puhunut muovihirviöstä, sellaisiin kuin rouva Spaak, joka on sanonut sopimuksen olevan keskeneräinen. Herra Puerta on väittänyt sen olevan epäonnistunut ja pettymys lisäten vielä, että vertauskuvat kukoistavat silloin, kun tuloksia ei voida osoittaa. On varmaankin totta, että se on yksi mahdollinen visio ja näkemys sopimuksesta.
Joka tapauksessa niiden rinnalla, jotka varauksetta yksinkertaisesti hyväksyvät tai hylkäävät sen, on myös kolmas mahdollisuus. Se on Mendéz de Vigon ja Tsatsosin mietinnössä esitetty vaihtoehto. Se tarkoittaa, että tästä lähtien sitoudutaan etsimään ratkaisua avoinna oleviin ongelmiin ja sen eteen on tehtävä töitä.
Toisaalta laajentumiselle on luotava institutionaaliset edellytykset. Näin ovat todenneet käytännöllisesti kaikki tahot. Meillä ei ole tällä hetkellä edellytyksiä kohdata laajentumista ellei institutionaalisia muutoksia saada aikaan. Todellisuudessa institutionaalisia muutoksia oli suunniteltu jo Maastrichtissa, mikä olikin yksi Amsterdamin sopimuksen perussyistä. Myöhemmin asiat ovat kulkeneet eri ratoja. On syntynyt uusia polkuja ja siitä syystä tämä asia on jäänyt avoimeksi. Kaikesta huolimatta on välttämätöntä luoda laajentumiselle institutionaaliset reunaehdot. Toisaalta on välttämätöntä sovittaa poliittiset toimielimet unioniin, jolla tulee olemaan yhteinen valuutta, jonka vakaus tullaan takaamaan perustuslainomaisesti Euroopan keskuspankin toimesta. Toisaalta on saatava sellaiset välineet, joilla voidaan toteuttaa sellaista yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa, joka olisi samalla tasolla tavoitteidemme ja vastuumme kanssa. Herra Spencer totesi sen hetki sitten ja se on asia, josta olemme kaikki samaa mieltä.
Ymmärrätte varmaan, ettei komission tule tällä hetkellä kommentoimaan tarkistuksia tai lähetettyjä annettuja perusteluja tai kritiikkiä - joihin voisin itse yhtyä monessa tapauksessa - eikä myöskään tekstistä esitettyjä vastalauseita.
Hyvät parlamentin jäsenet, mielestäni on tärkeintä, ja siinä olen samaa mieltä esittelijöiden kanssa, yrittää saada esiin kaikki sopimuksen mahdollisuudet ja toisaalta hyödyntää toimielimiä koskevaa pöytäkirjaa tarpeellisten uudistusten valmistelussa.
Mietinnössä tehty esitys keskustelun eteenpäin sysäämiseksi on mielestäni yksi mielenkiintoisimmista ja erityisen älykäs. Komissio on samaa mieltä ja luvannut laatia mietinnön päätöslauselmasta. Tässä yhteydessä haluan muistuttaa, että komissio on tässä suhteessa jo Agenda 2000 -tiedonannossaan esittänyt - lainaan suoraan tekstistä - että on saatava välittömästi aikaan poliittinen päätös neuvoston jäsenten äänien painotuksesta. Päätöksen myötä tulee myös vähentää komission jäsenten määrää ennen ensimmäistä laajentumista. Komissio esittää myös ja niin pian kuin mahdollista vuoden 2000 jälkeen uuden hallitusten välisen konferenssin kutsumista koolle tarkoituksella saada aikaan syvällinen uudistus sopimukseen niiltä osin kuin se koskee toimielinten kokoonpanoa ja toimivaltaa.
Meidän tulee välttää sen toistumista, mikä tapahtui tällä kertaa. Emme voi tarttua yhteen asiaan niin, että lopulta ei olisi aikaa ratkaista toimielimiin liittyviä ongelmia. Tulemme pitämään erossa tapahtumat ja ratkaisemaan toimielinongelman rauhallisesti, tehokkaasti ja päättäväisesti. Kun olemme saaneet sen ratkaistua, olemme valmiit etenemään laajentumisessa.
Toisaalta haluan myöskin muistuttaa, että komissio on sitoutunut esittämään kesäkuussa muutosehdotuksen komitologiaa koskevaan päätökseen. Ehdotus tullaan tekemään kiinteässä yhteistyössä parlamentin ja neuvoston kanssa. Tavoitteenamme on saada aikaan esitys, joka mahdollistaisi tämän jo monta vuotta sitten esiin nostetun ongelman ratkaisemisen. Sitä ei saatu ratkaistua ottamalla käyttöön yhteispäätösmenettely. Ei ole epäilystäkään, etteikö yhteispäätösmenettely olisi ollut yksi askel eteenpäin ja hyvään suuntaan. Siitä huolimatta se on ollut riittämätön ratkaisemaan komitologian ongelmaa, joka on ollut avoin jo pitkään. Se on otettava määrätietoisesti käsittelyyn. Vuoden 1994 modus vivendi -sopimus ei voi olla ikuinen. Meidän tulee tehostaa käytäntöä ja meidän täytyy ottaa kansalliset hallintoviranomaiset mukaan päätöksentekoon kunnioittaen täysin heidän toimielintensä oikeuksia.
Haluan sanoa teille myös sen, että henkilökohtaisesti olen vakuuttunut siitä, että on tarpeen aloittaa keskustelu sopimuksen uudistamismenetelmistä. Samaa ovat sanoneet monet tänään täällä puhuneet. Kuten neuvoston puheenjohtaja sanoi hetki sitten, meillä on ilmeinen N artiklan mukainen ehto muutoksille. Ei ainoastaan N artiklan tapauksessa, vaan muutettaessa mitä tahansa artiklaa vaaditaan yksimielistä päätöstä. Mielestäni on tärkeää, että sekä parlamentissa että komissiossa voimme tutkia, mitkä olisivat ne väylät, joita pitkin löytyisivät menetelmät joilla voisimme muokata sopimusta. Mielestäni olemme tavallaan tilanteessa, jossa jo pitkään olemassa ollut järjestelmä on kuihtunut. Mielestäni on tutkittava, mitä muita mahdollisuuksia on olemassa. Siksi komissiolla, parlamentilla ja tietysti neuvostolla on tärkeä tehtävä hoidettavanaan parantaakseen nykyisiä menettelytapoja.
Mielestäni menettelytapoihin on saatava lisää demokraattisuutta, koska ne, vaikkakaan eivät virallisesti, ovat kuitenkin tavallaan perustuslakiin pohjautuvia.
Toisaalta on myös oltava tehokkaampia laajentumisen ollessa näköpiirissä. Sen keskustelun luonnolliset osanottajat ovat parlamentti, komissio, neuvosto ja hallitukset, mutta myös jäsenvaltioiden kansanedustuslaitokset ja kansalaisyhteiskunta. Täällä on moneen otteeseen mainittu - esittelijöiden toimesta - kansalaisyhteiskunnan merkitys ja suhteet kansallisiin parlamentteihin. Minusta se on tärkeää. Se on uutta kielenkäyttöä. Muistan oikein hyvin ollessamme kokoontuneina - itse istuin samoilla istuimilla 1990 - luullakseni 30. marraskuuta, käsittelemään Rooman kansanedustuslaitoksen konferenssia ja kuitenkin tiedätte, ettei sitä voida pitää minään suurena menestyksenä.
Uskon, että meidän on syytä tarkastella kaikkea tuota. Täyttäessään roolinsa täydellisesti Euroopan parlamentti voi tehdä sen huomattavan paremmin valtuuksilla, jotka sille on tunnustettu Amsterdamin sopimuksessa. Samanaikaisesti on kuitenkin pidettävä mielessä dialogi, jota käydään kansallisten parlamenttien kanssa. Se on samaa, jota tämä parlamentti käy niiden kanssa. Ei myöskään pidä unohtaa dialogia kansalaisyhteiskunnan kanssa, sillä kansalaismielipidettä ei voi jättää huomioimatta. Sen te tiedätte hyvin, sillä olette kaksi kertaa järjestäneet kansanedustuslaitoksen konferenssin. Sitä on syytä alleviivata. Emme voi jättäytyä sivuun ja sallia, että kaikki tämä tehdään ainoastaan kanslerinvirastossa. Emme myöskään voi jättää sitä vain Euroopan parlamenttiin tai vain komission käsiteltäväksi. Kansalaisyhteiskunnan tulee osallistua. Siksi on syytä kiinnittää huomiota niiden ehdotusten laatuun, jotka ovat nousseet kansalaisyhteiskunnasta.
Hyvät parlamentin jäsenet, edessämme on todellakin paljon työtä. Yksi tehtävistä on viimeistellä sitä, mikä on perustamissopimuksessa saatu aikaan. Toisaalta tulee pitää mielessä sellainen asia kuin työttömyys, joka on elintärkeä ja tällä hetkellä Euroopan vaikein ja tärkein ongelma. Aivan lähitulevaisuudessa pidetään Eurooppaneuvoston kokous Luxemburgissa. Olen vakuuttunut, että yhteistä valuuttaa ja laajentumista koskevissa kysymyksissä on välttämätöntä edetä. Pyytäisin teiltä, ettemme liiaksi pysähtyisi sopimuksen yksityiskohtiin. Se on sama pyyntö, jonka teki herra Mendéz de Vigo. Sopimus on hyveineen ja paheineen todennäköisesti työväline, jonka avulla pääsemme eteenpäin.
Lopuksi haluan vedota kaikkiin, jotka uskovat siihen, että kansalaisillamme ja jäsenvaltioillamme on tulevaisuutta vain rauhan Euroopassa, solidaarisuuden Euroopassa ja että meidän täytyy toimia yhteistyössä määrätietoisesti ja päättäväisesti, mutta myös tietyllä tavalla intohimoisesti, urhoollisesti ja rauhallisesti, sillä taistelu on vaikea. Herra Mendéz de Vigo kysyi Cervantesia lainaten, ollako majatalo vai tie. Sallikaa minunkin lainata kuolematonta kirjailijaamme sanomalla " taikurit saattavat voittaa meidät pelissä, mutta rohkeudessa ja ponnisteluissa se on mahdotonta" .

Schäfer
Arvoisa rouva puhemies, rakkaat kollegat! Méndez de Vigon/Tsatsosin mietinnöllä Euroopan parlamentti antaa tänään tärkeän poliittisen sanoman, Amsterdamin sopimuksen ratifioimiseksi. Parlamentin jäseninä teemme tämän vahvistetulla itseluottamuksella. Ennen sopimusuudistusta Euroopan parlamentti oli etenevän integraation moottorina suuntaa antava seuraaville neuvotteluille. Ajattelen tässä yhteydessä kollegoja Bourlanges, Martin, Dury ja Maij-Weggen. Euroopan parlamentti pystyi esittämään tärkeää roolia sopimusuudistuksia koskevissa neuvotteluissa sekä keskustelujen että julkisuuden vahvistamisen osalta. Erityisesti tässä yhteydessä ansioituivat entinen puhemiehemme Klaus Hänsch, nykyinen puheenjohtaja Gil-Robles ja edustajat Elisabeth Guigou ja Elmar Brok. Euroopan parlamentti on sopimusreformin tulosten osalta voittaja. Me olemme tasavertaisina mukana päättämässä 75 %: sta lainsäädännössä, ja me valitsemme komission puheenjohtajan myös tulevaisuudessa.
Todellakin: Amsterdam oli Euroopan yhtenäisasiakirjan ja Maastrichtin jälkeen hallitusten välinen konferenssi, jossa jälleen oli löydettävä vaivalloinen kompromissi kansallisten valtioiden erilaisten intressien välillä. Täysin kiistatonta on: vasta konservatiivisten hallitusten vaihtuminen sosiaalidemokraattisiin hallituksiin Isossa-Britanniassa ja Ranskassa teki mahdolliseksi sosiaalipolitiikan ilman opt-out -mahdollisuutta ja työllisyyttä koskevan luvun.. Kun nyt tarkastelemme saavutusten laajuutta, voimme todeta, että se on sangen huomattava. Ensiksi: työllisyyden kohdalla olemme oman luvun ansiosta päässeet eteenpäin jäsenvaltioiden politiikkojen koordinoimiseksi, tukitoimenpiteiden varustamiseksi tietyin varoin ja työllisyysvaliokunnan luomiseksi. Toiseksi: Sosiaalipolitiikan kohdalla sopimus sisällytettiin sopimuskirjaan ja sitä parannettiin. Meillä on aktiiviset mahdollisuudet todella toteuttaa miesten ja naisten välinen tasa-arvo. Kolmanneksi: Ympäristöasioiden kohdalla sopimuksen tavoitteeksi asetettiin jatkuva kehitys, ja ympäristöpoliittisen päämäärän asettaminen kaikille yhteisön politiikoille lisättiin sopimukseen. Tämä pätee myös terveyden suojelun laajentamisen alalla.
Neljänneksi: Sisäasiat ja oikeus. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen avulla meille on nimenomaan turvattu vapaamielinen, demokraattinen ja oikeusvaltioon pohjautuva perusta unionitasolla ja taattu perusoikeudet ja oikeudellisen suojan saanti. Panimme alulle yhteisömenettelyjen käytön turvapaikkoja, maahanmuuttoa, ulkorajojen tarkastuksia, kolmansien maiden kansalaisten statusta ja tullin yhteistyötä koskevilla alueilla. Lisäksi lähennämme hallitusyhteistyön menettelyjä yhteisömenettelyihin ja täsmennämme samalla tehtäviä ja valtuuksia, ennen kaikkea rikollisuuden torjumisen alalla. Ajattelen tässä yhteydessä Europolin vahvistamista.
Viidenneksi: ulkopolitiikka, josta neuvoston pääsihteeristön avulla luodaan samastumiskohde, rakenteiden vahvistaminen perustamalla analyysi- ja strategiasuunnitteluyksikkö sekä uusi troikka-malli EU-komissaari mukaan luettuna. Rahoituksen on tapahduttava yleisten budjettisääntöjen mukaisesti sopusoinnussa toimielinten välisen sopimuksen kanssa. On olemassa lähtökohtia enemmistöpäätökselle yhteisesti päätettyjen strategioiden puitteissa ja ennen kaikkea Petersbergin sopimuksen sisällyttäminen EU: n tehtäviin. Tämä on asian yksi puoli.
Ja sitten toinen puoli - sanokaamme se yhtä avoimesti: monet seikat olivat liian epäröiviä. Monissa asioissa, eritoten mitä tulee sisä-, oikeus- mutta myös ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan, otettiin vain vähäisiä edistysaskelia, ja kolmesta pilarista ei selvitty. Euroopan parlamentti päätyi puuhun kasvavan yhteisön symbolina eikä kolmeen tukevaan pilariin. Tämä koskee myös niitä puutteita, jotka liittyvät talouspolitiikkojen koordinointiin, ja sitä tosiasiaa, että enemmistöpäätöksiä, joihin Euroopan parlamentti tasavertaisena osallistuu, ei yleisesti otettu lainsäädäntömenettelyyn.
Mutta ennen kaikkea tärkeät institutionaaliset uudistukset neuvoston ja komission osalta puuttuvat. Me toteamme: näin ei Euroopan unioni tänä päivänä ole vielä laajentumiskelpoinen! Euroopan parlamentti tarkastelee saavutuksia kaiken kaikkiaan kriittisesti - oikeutetusti. Sillä joukko vaatimuksiamme ei toteutunut. Mutta juuri Euroopan integraatiota koskevissa kysymyksissä me emme saa ottaa tavaksemme, sen paremmin sisäisesti kuin julkisestikaan, rekisteröidä vaieten menestystä, mutta jatkuvasti runsassanaisesti valittaa avoimia kysymyksiä. Tämä ei vie meitä Euroopassa eteenpäin! Ja sanon myös ammattiyhdistyshenkilön ominaisuudessa sopimusta arvioidessani, että positiivinen puoli painaa vaa'assa enemmän. Sen vuoksi voimme parlamentissa antaa hyväksymisemme. Sanon tämän myös kansallisten parlamenttien kanssa käytyjen keskustelujen jälkeen, joita me täällä olemme kuulleet. Sanon tämän sellaisten henkilöiden kanssa käymieni keskustelujen jälkeen, jotka eivät edusta hallitusten organisaatioita. Meille annettiin vain hyväksymisen signaaleja. Parlamentti ei saanut yhtään signaalia tämän sopimuksen hylkäämiseksi kokonaisuudessaan. Minulle sosiaalidemokraattisen ryhmän puheenjohtajana tämä merkitsee, että me tulemme täällä tänään antamaan myös poliittisen hyväksyntämme.
Otan tietoisesti vihreiden kollegojen välihuomautukset puheeksi. Olen erittäin pahoillani, että haluatte äänestää ratifiointia vastaan. Muistutan, että jotkut teistä nostivat syytteen Maastrichtin sopimusta vastaan Saksan liittotasavallan perustuslakituomioistuimessa, ja toiset taistelivat maanne liittymistä EU: hun vastaan. On epäuskottavaa suureen ääneen toivottaa Eurooppa-idea tervetulleeksi ja sitten keskeisessä kysymyksessä vetäytyä vastuusta ja sanoa arkamaisesti ei.
Euroopan unioni on nyt viisikymmenvuotisen integraatiohistoriansa tärkeimpien ratkaisujen edessä - sopimusuudistus 1997, liittymisneuvottelut 1998, euro-valuutta 1999 ja uudet rahoituskehykset vuodesta 2000 alkaen. Tämän vuoksi me tarvitsemme myös poliittisia visioita muille institutionaalisille uudistuksille, jotta Euroopan unioni toimisi paremmin, jotta Euroopan unioni ylipäätänsä toimisi laajentumisen jälkeen. Sen vuoksi reformien on tapahduttava ennen laajentumista, mutta reformit eivät saa viivyttää laajentumista. Eivät missään tapauksessa!
Tämä ei ole mahdoton tehtävä, mutta tähänastisilla menetelmillä se ei ole ratkaistavissa. Sen vuoksi on tärkeätä, että Euroopan parlamentti nyt kehittää poliittisia konsepteja seuraavia integraatioaskelia varten. Olen voinut puhua lehtimiesten, virkamiesten ja monien muiden kanssa Amsterdamin huippukokouksessa, keskuspankissa ja neuvottelujen puitteissa, koska arvoisa kollegani van Putten teki tämän mahdolliseksi. Olen joskus ajatellut, että jos kansalaiset näkisivät, millaisia neuvottelut ovat, he eivät enää tulevaisuudessa ymmärtäisi Eurooppaa.
Meidän on jälleen voimakkaammin tehtävä Euroopasta avoin prosessi, vastapuolten keskustelu ja myötävaikutettava niiden voimakkaampaan osallistumiseen, jotka tätä varten valittiin omissa maissaan, toisin sanoen kansallisten parlamenttien sekä Euroopan parlamentin osallistumiseen, jotta välttämättömiä päätöksiä ei enää toistamiseen yömyöhään kestävissä neuvotteluissa rasiteta sisäpoliittisilla ongelmilla, tai jotta institutionaaliset reformit eivät enää kariudu niiden verukkeisiin, jotka Keski- ja Itä-Euroopan uudet demokratiat haluavat ottaa kansallisten intressiensä panttivangeiksi.
Eurooppa on sama kuin kansalaiset. Heidän hyväksyntänsä yhteisöä kohtaan riippuu yhteisön politiikkojen onnistumisesta. Amsterdamin sopimuksella on tässä joukko etuja. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätös naisten tasa-arvosta on tätä taustaa vasten tärkeä kannustus. Euroopan työllisyyshuippukokouksen on saatava aikaan käytännön tuloksia. Se ei saa kariutua Saksan liittohallituksen saartoon. Me kaikki tiedämme, että nationalismi juontaa ratkaisemattomista eurooppalaisista ongelmista. Kansalliset ongelmat on ratkaistava yhteisesti, toisin sanoen eurooppalaisittain. Sen vuoksi Euroopan unionia on vahvistettava, ja Amsterdamin myötä Euroopan unionista tulee vahvempi!

Bourlanges
Arvoisa puhemies, hieman unhoon jäänyt ranskalainen poliitikko, puhemies Henri Queuille, jonka muistoa on syytä kunnioittaa jo pelkästään hänen kyynisyytensä energiaa pursuavan rohkeuden takia, on sanonut, että politiikan tarkoituksena ei ole ongelmien ratkaiseminen, vaan niiden vaientaminen, jotka niitä aiheuttavat.
Pelkään, että Henri Queuillen muisto on liian tiiviisti varjostanut hallitusten välistä konferenssia ja Amsterdamin Eurooppa-neuvostoa, koska todellisuudessa olette hiljentäneet ne, jotka ottivat ongelmat esille. Olette antaneet vastauksen joihinkin kohtiin, oli kyse sitten valtioista, toimielimistä tai tietyistä mielipidesektoreista tarjoamalla heille sanoja silloin kun he halusivat jotain konkreettista, tarjoamalla heille tarkasteltavaksi tarkoituksenmukaisuuksia silloin kun he halusivat välineitä, joiden avulla toimia, tarjoamalla kaikkea muuta kuin toimintaa, eräänlaista yleisloitsua. Mutta ette ole ratkaisseet ongelmia ja tiedätte sen.
Ratkaistavana oli kolme ongelmaa. Ensinnäkin demokratisoituminen, ja tässä kohdassa myönnän, että edistystä on tapahtunut. Sen jälkeen syventyminen eli sellaisten institutionaalisten välineiden luominen, joiden avulla voidaan vahvistaa Maastrichtissa kuulutettuja politiikoita, jotka ovat kuitenkin jääneet puheiden asteelle. Olette tässä suhteessa pelanneet dominoa ja moninkertaistaneet menettelyjä, mutta ette ole muuttaneet mitään perin pohjin. Ja lopuksi laajentumisen "massiivinen" ongelma. Olen pahoillani siitä, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, että olette todenneet, ettei se ole sopimuksen olennainen tavoite.
Miten voimme tehdä mahdolliseksi sen, että liki 500 miljoonan asukkaan Euroopan unioni, että liki 30 jäsenvaltion Euroopan unioni, että poliittisesti, kulttuurisesti, taloudellisesti ja hallinnollisesti niin kirjava unioni, jota olemme rakentamassa, voi oikein toimia? Ette anna tähän vastausta. Ette anna ratkaisuja. Ette ole ratkaisseet tärkeintä ongelmaa! Jotkut sanovat, että Amsterdamin käsikirjoitus on surkea. Mielestäni asia ei ole näin. Mielestäni se on keskinkertainen. Mielestäni siinä puhutaan ennen kaikkea asian vierestä ja kirjallisuuden opettajana sanon, että käsikirjoitus, jossa puhutaan asian vierestä, ei ole tyydyttävä käsikirjoitus.
Mietintö ehdottaa meille menetelmää, jonka hyväksyn asioiden tässä vaiheessa pääosiltaan. Menetelmä voidaan tiivistää kolmeen sanaan. Varastoida, sillä kaikki vallihaudassa oleva kelpaa sotilaalle; parlamentaarinen sotilas kerää varastoon, ja tämä on ratifiointipyynnön merkitys. Arvostella, erityisesti institutionaalisen laajentumisen ja syventymisen välisen yhtäläisyyden katkeamista. Esittelijät eivät mene tarpeeksi pitkälle, mutta kulkevat oikeaan suuntaan. Lopuksi ehdottaa, ja luulen, että tämä on mietinnön tärkein anti. Diplomaatit ovat epäonnistuneet ja kansalaisten on tartuttava ohjaksiin siten, että N artiklaa noudatetaan. Olen asiasta samaa mieltä, mutta artikla antaa mahdollisuuden moniin joustoihin. Tämä on mietinnön tärkein anti.
Siksi, hyvät läsnäolijat, hyväksyn tämän mietinnön asioiden nykyisessä vaiheessa. En kuitenkaan silti myönnä vastuuvapautta Eurooppa-neuvostolle, joka ei ole pitänyt kiinni lupauksistaan. Emmekä sitä paitsi ymmärrä sitä, miten se voisi pitää niistä paremmin kiinni tulevaisuudessa!

Azzolini
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, liityn aluksi niihin, jotka ovat ilmaisseet tyytyväisyytensä kollegojemme Méndez de Vigon ja Tsatsosin tekemästä työstä. Myönnän heti, että heidän työnsä ei ole ollut helppo, koska he joutuivat kamppailemaan kahden vastakkaisen tunteen välillä: äänestääkö sopimusluonnoksen puolesta vai sitä vastaan. Itse asiassa, kun kyseessä on perussopimus, jossa pitäisi määritellä uudet poliittiset tavoitteet ja antaa suuntaviivat unionin toiminnalle kolmannella vuosituhannella mutta jossa ainostaan tuodaan esille nämä asiat ratkaisematta niihin liittyviä ongelmia, niin esittelijöillä oli ehkä hyvinkin vahva houkutus ehdottaa parlamentille perussopimuksen hylkäämistä.
Esittelijät tuovat esille mielestäni oikeutetusti myös sen, että parlamentti ei ole ollut mukana tekemässä Euroopan unionin suuria poliittisia päätöksiä, ja jälleen kerran jää ratkaisematta demokratiavajeen muodostama ongelma, joka - huomioikaa tämä - olisi kyllä aiheellista ratkaista. Unionin - jonka on joka tapauksessa ja aina toimittava kansalaisten hyväksymällä tavalla - yleisen edun vuoksi suurten poliittisten päätösten vahvistamisessa on annettava enemmän vastuuta Euroopan parlamentille, jonka on jo edustuksellisen roolinsa vuoksi vastattava näistä päätöksistä suoraan kansalaisille. Meidän lisäksemme myös esittelijät ovat arvioineet parlamentin mahdollisen kielteisen äänestystuloksen vaikutusta sekä kansalaisiin että suhteessa niihin tavoitteisiin, joita me olemme itsellemme asettaneet uudessa perussopimuksessa.
Meidän äänestystuloksemme ei tietenkään ole oikeudellisesti sitova; se on edelleen vain poliittinen päätös, ja parlamentin on tietoisena perussopimuksilla määrätystä roolistaan pitäydyttävä omalla alueellaan, jota me kuitenkin pidämme parlamentilta odotettaviin tavoitteisiin nähden epätarkoituksenmukaisena ja riittämättömänä. Institutionaalisten asioiden valiokunnan asiakirjalle tunnusomainen johdonmukainen esitystapa muuttuu mielestämme epämääräisemmäksi 12 kohdan viimeisessä alakohdassa, joka koskee Euroopan parlamentin toimitiloja. Vaikka tällainen vaatimus onkin poliittisesti legitiimi, minun on kuitenkin korostettava, että parlamentin toimitiloja koskeva valinta on tehty hallituspiireissä, joiden vaikutus näkyy myös monissa puolueissamme.
Olen hämmästynyt varsinkin siitä, että tällainen kohta hyppää silmille muuten oikeudellisesti johdonmukaisella tyylillä laaditusta asiakirjasta, joka on vielä parlamentin oma asiakirja.
Haluaisin puheenvuoroni lopuksi muistuttaa mieliin ainakin yhden kohdan Méndez de Vigon ja Tsatsosin mietinnöstä: 19 kohdan, jossa vaaditaan politiikalle ratkaisevampaa ja merkittävämpää roolia ottamalla Euroopan parlamentti ja kansalliset parlamentit mukaan toteuttamaan perussopimusten tulevia tarkistuksia. Kovalla työllä rakentamamme Eurooppa on tuotava lähelle kansalaisiamme, jotta he voivat keskustella siitä ja heidät voidaan ottaa mukaan sen kehitykseen; ilman heitä, heidän hyväksyntäänsä ja heidän vakaumuksellista tukeaan tuloksena voisi olla päätyminen peruuttamattomasti kehityksenvastaisiin prosesseihin. Tästä syystä jäsenvaltioiden on mahdollisimman pian tunnustettava parlamenttimme legitimoiva tehtävä.

Neyts-Uyttebroeck
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Amsterdamin huippukokousta koskeva uutisointi on ollut suureksi osaksi kielteistä ja se vaikutelma on jäänyt voimaan. Uusi sopimus ei kuulemma ole minkään arvoinen, tai vain pieni askel eteenpäin eikä sen ratifioimisellakaan näytä olevan merkitystä. Hyvät kollegat, kielteinen vaikutelma on syntynyt ennen kaikkea siksi, että institutionaalista sopimusta ei saatu aikaan. On ironista, että kommentaattorit ja tarkkailijat, jotka eivät siihen asti arvostanet lainkaan institutionaalista puolta, eivät yhtäkkiä nähneet mitään muuta. Esittelijöiden tehtävä olikin vaikea, mutta he ovat täyttäneet sen esimerkillisesti. Tuloksena on asiallinen ja asianmukainen sopimuksen jäsennys ja arviointi ja lausunto, joka sisältää Jean Racinen sanoin "ni cet excès d'honneur, ni cette indignité" (ei tätä kohtuutonta kunniaa, eikä tätä alhaisuutta).
Esittelijöiden laaja mietintö, 269 kohtaa 72 sivulla, sisältää erinomaisen sopimuksen analyysin ja arvioinnin ja vetoomuksen sopimuksen ratifioimiseksi. Tuen sitä vetoomusta, kuten ryhmäni enemmistö. Mutta on myös käynyt selväksi, että kaiken institutionaalisen työn on vasta alettava ja sen pitää tapahtua nopeasti. Nopeasti, jotta laajennus ei hidastuisi. Sillä, herra komissaari, kollegat ja puhemies, laajentuminen on suurin haaste, joka on kohdannut tätä unionia rauhan aikana. Heikko unioni sortuisi sen taakan alla, se ei pystyisi ottamaan sitä haastetta vastaan. Siitä seuraa, etteivät unionin laajentuminen ja syventäminen sulje missään tapauksessa toisiaan pois, vaan täydentävät toisiaan. Olen nähnyt viime päivinä kuinka kuilu kasvaa niiden välillä, jotka ajattelevat, että nämä asiat sulkevat toisensa pois. Kuvittelen, että ne jotka eivät halua syventämistä eivätkä laajentumista, katsovat suurella tyytyväisyydellä sitä kuilua. Siksi, hyvät kollegat, tehdäksemme selväksi, että me haluamme syventämistä ja laajentumista, meidän on ryhdyttävä välittömästi töihin. Olen erittäin tyytyväinen siihen, että esittelijät ehdottavat yhteistyötä kansallisten parlamenttien kanssa. Olen pikkuisen ylpeä siitä, että olen osaltani panostanut tähän parlamentin viime istuntokaudella.

Herzog
Arvoisa puhemies, hallituksilla oli Amsterdamin sopimuksen yhteydessä valta miettiä unionia uudelleen laajentumisen kynnyksellä. Sitä ne eivät tehneet. Ne eivät demokratisoineet toimielimiään, vaikka julkisen mielipiteen painostamina ja Euroopan parlamentin roolin huomioon ottaen tekstiin sisällytettiin joitakin osittaisia edistysaskeleita. Tämä ei tarkoita neuvottelujen epäonnistumista syvällisten keskustelujen jälkeen, vaan ajattelun ja toiminnan selväpiirteisestä torjunnasta johtuvaa epäonnistumista. Mikä sitten avuksi?
Esittelijät pyytävät neuvostoa aloittamaan vuodesta 1998 alkaen aidomman toimielinten uudistamismenettelyn. Tämä on hyvä asia. Mutta pitääkö meidän samaan aikaan tukea Amsterdamin sopimusta, eli jättää kanssakansalaisemme sellaiseen uskoon, että asiat edistyvät? Parlamenttimme olisi vahvempi ja rohkeampi, jos se suosittelisi kansallisille yhteisöille, etteivät nämä ratifioisi tekstiä nykyisessä muodossaan ennen kuin hallitukset ovat tarkastelleet sitä esitettyjen ongelmien ratkaisemiseksi. Uudistus ei ole välttämätön ainoastaan laajentumisen, vaan myös sosiaalisen ja poliittisen kriisin sekä yhtenäisvaluutan takia. Euro ei voi onnistua ilman unionin kulttuurista ja demokraattista muuttumista. Tämä tuo mukaan mahdollisuuksia, mutta myös huomattavia riskejä. Tarvitsemme markkinoiden sosiaalista säätelyä, yhteisten politiikoiden välistä yhteistyötä, emme pelkkää yhteensovittamista. Unionista on sääntöalueena muodostuttava huomattavasti enemmän jaettujen hankkeiden alue ja tekopyhän läheisyysperiaatteen on tehtävä tilaa hallitulle yhteisvastuullisuudelle. Tarvitsemme tätä varten yhteistä, huomattavasti laillisempaa ja tehokkaampaa vallankäyttöä. Neuvoston vastuullistaminen, politiikoista keskusteleminen, kansalaisten aloite- ja valvontaoikeuksien luominen ja siviiliyhteiskunnan toimijoiden kuuleminen, kaikki tämä on kiireellistä. Emme etsi nerokasta toimielinrakennetta lyhyellä aikavälillä. Haluamme avata lukot, jotka estävät yhteisön demokratian kehittymisen. Haluamme yhteisvastuullista käyttäytymistä sekä antaa kansalaisille ja kaikille sosiaalisille toimijoille kyvyn toimia, ja jos mahdollista, mahdollisuuden valita!

Voggenhuber
Arvoisa puhemies, arvoisat naiset ja herrat, onko tuo omituinen, paljon siteerattu lasi puoliksi täysi vai puoliksi tyhjä, sen ratkaisee lasia tarkastelevan henkilön jano. Voin vakuuttaa teille, että valtionpäämiehet ja pääministerit eivät Amsterdamissa luoja ties paljon janonneet eurooppalaista demokratiaa. Janon eurooppalaisen demokratian, eurooppalaisen sosiaalisen perusjärjestyksen, ekologisen edistyksen osalta on täytynyt olla hyvin pieni, niin että joistakin teistä lasi vaikuttaa puolityhjältä.
Joka tapauksessa voin vakuuttaa ennen minua puhuneelle herra Janssen van Raaylle, että lasi Mouton-Rotschildia maistuu toisenlaiselta.
Sillä, mitä tämä parlamentti nyt päättää Amsterdamin sopimuksesta, ei oikeudellisesti ole mitään merkitystä. Monet valittavat sitä, oikeutetusti. Voimme siis nyt tarjota äänestäjillemme vain politiikassa niukkana pidettävää ravintoa, nimittäin totuuden Amsterdamin sopimuksesta ja Euroopan unionin tulevasta tilasta. Tässä on tämän parlamentin ainoa mahdollisuus, ainoa mahti ja ainoa vastuu.
Mutta mikä on totuus? Väittääkö esittelijä, että Amsterdamin sopimus olisi askel Euroopan kehittämisen suuntaan, vai emmekö pääse lähemmäksi totuutta, kun avaamme mietinnön, toisen hyvin luottamuksellisesti käsitellyn, hyvin salaisen, myös tältä parlamentilta lähtöisin olevan mietinnön, työryhmän "hallitusten väliset konferenssit" parlamentin puhemiehelle osoittaman mietinnön? Siinä sanotaan, että kaiken kaikkiaan uusi sopimus on ilman eteenpäin osoittavia päämääriä vain allekirjoittajiensa kansallisten ja jopa nationalististen vaalikamppanjapyrkimysten mitta. Emmekö pääse paljon lähemmäksi totuutta, jos tarkastelemme tätä mietintöä, jossa sanotaan myös, että Amsterdamin sopimus on silmiinpistävä ja selvä epäonnistuminen verrattuna alkuperäiseen hallitusten välisen konferenssin mandaattiin ja niihin kolmeen akseliin, joiden ympärille suunnitelmia laadittiin, nimittäin Euroopan unionin suurempi kansalaisläheisyys, toimielinten uudistus demokraattisemmassa ja tehokkaammassa unionissa ja unionin ulkopoliittisen toimintakyvyn vahvistaminen.
Saattaa olla totta, että meillä on Euroopan ihmisille tänä päivänä tarjottavana vain totuus. Se saattaa olla vähän, mutta sitä meidän ei tulisi alittaa! Sitä emme saisi jäädä ihmisille velkaa! Tämä totuus tulee olemaan perusta sille, löydämmekö ulospääsyn unionin kriisistä. Joko sen ulospääsyn löytää tämä parlamentti, tai sitä ei löydä kukaan. Se on tämän parlamentin tehtävä, ja sitä varten se ei saa vaieta totuudesta. Se ei saa peitellä kansallisten hallitusten tappioita.
Tämä päivä ratkaisee parlamentin epäonnistumisen. Amsterdam päätti kansallisten hallitusten epäonnistumisesta.

Vandemeulebroucke
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ryhmätoverini Saint-Pierre selvitti jo syitä, miksi ryhmämme ei hyväksy tätä mietintöä. Amsterdam ei ollut oikeastaan mitään, kun ajatellaan välttämättömiä institutionaalisia uudistuksia. Mutta sen lisäksi on vielä yksi ongelma. Unioni käy vuoropuhelua vain yhdistyneiden jäsenvaltioiden kanssa, vaikka niillä ei ole monissa asioissa enää mitään laillisia valtuuksia. Esimerkiksi Belgian osavaltioilla Flanderilla ja Vallonialla on perustuslain antamat valtuudet päättää erikseen kulttuurista, opetuksesta, ympäristönsuunnittelusta, elinympäristöstä, tieteellisestä tutkimuksesta, rakennerahastoista, kuljetuksesta ja niin edelleen. Nämä osavaltiot ovat perustuslaillisesti itsenäisiä, ja niillä on oma osoite, oma kotipaikka, oma talousarvio ja oma hallinto. Mutta unioni lähettää laskunsa ja pöytäkirjansa yhä niiden vanhempien vanhaan osoitteeseen. Unioni, joka ei edes ota huomioon osoitteenmuutosta on rakenteellisesti toivottoman vanhanaikainen. Siksi Maastricht oli siinäkin suhteessa menetetty mahdollisuus ja Eurooppa on meille liian kallisarvoinen, jotta voisimme hyväksyä tämän mietinnön.

Bonde
Arvoisa puhemies, Amsterdamin sopimuksen myötä te ja muut britit saatte kirjallisen, demokratiaa vailla olevan valtiosäännön. Kenties elinvoimainen demokratia ilman kirjallista valtiosääntöä olisi kuitenkin parempi. Muut 14 EU-maatahan saavat aivan uuden valtiosäännön, uuden perustuslain, joka on mitätön pikkuseikka, joka korvaa toisen mitättömän pikkuseikan, Tanskan perustuslain. Kuten tiedämme, yhteisön oikeus on etusijalla tapauksissa, joissa unionin valtiosääntö on ristiriidassa Tanskan perustuslain kanssa. Tämä on tuomioistuimen periaate, ja Amsterdamin sopimuksen uusi piirre on, että sopimukseen on lisätty toissijaisuusperiaate. Siinä sanotaan, ettei kansallisen lainsäädännön ja tuomioistuimen kehittämän yhteisön lainsäädännön väliseen suhteeseen puututa, mutta lisäksi on otettava huomioon sopimus Euroopan unionista, jossa sanotaan "unioni järjestää itselleen tavoitteidensa saavuttamiseksi ja politiikkansa toteuttamiseksi tarvittavat keinot" .
Kyse ei siis ole toissijaisuusperiaatteesta, vaan päinvastoin. Kyseessä on unionin oikeuden etusija-asema, myös kansallisiin perustuslakeihin nähden, jotka nyt ensimmäistä kertaa kirjoitetaan itse sopimukseen, ja siksi voidaan väittää, että Iso-Britannia saa uuden kirjallisen valtiosäännön ensimmäistä kertaa teidän ja muiden brittien elämän aikana. Onko nyt saamamme perustuslaki hyvä valtiosääntö? Ei, se ei ole sellainen hyvä valtiosääntö, jossa ensimmäinen osa sisältää perusoikeudet ja seuraavat osat määräyksiä instituutioista ja demokratiasta. Se on valtiosääntö, joka sisältää perusoikeudet ja sosiaalioikeudet, mutta ne on sijoiteltu sinne tänne sopimusta. Mutta perusperiaate on, että jäsenvaltioiden kansallisten valtiosääntöjen perusoikeudet sekä Strasbourgissa sijaitsevien ihmisoikeuskomitean ja -tuomioistuimen menettelytavat viedään Luxemburgissa sijaitsevalle tuomioistuimelle ja unioniviranomaisille, joiden on toimittava yksimielisesti. Sisällöllisesti on kyse valtiosäännöstä, mutta muodollisesti tavallisesta kansainvälisestä sopimuksesta. Toivon kuitenkin, että sitä halutaan jäsenmaissa käsitellä valtiosäännön muutoksena ja antaa näin äänestäjille mahdollisuus sanoa viimeinen sana tässä asiassa.

Muscardini
Arvoisa puhemies, uudessa perussopimuksessa ei ole onnistuttu ratkaisemaan toimielinten toimivaltaan ja tehtäviin liittyvää ongelmaa. Pienet edistysaskeleet Euroopan demokratian rakenteellisen perustan parantamisessa eivät missään tapauksessa riitä paikkaamaan jo vuosia sitten havaitsemaamme demokratiavajetta, jonka korjaamiseksi me olemme taistelleet Maastrichtin sopimuksen solmimisesta lähtien. Nykyisellä toimielinrakenteella ei enää pystytä hallitsemaan kunnolla yhdentymiskehitystä. Toimielinjärjestelmän uudistuksen epäonnistuminen viivästyttää huomattavasti unionin laajentumiseen liittyvien päätösten tekoa. Kannatan Ranskan, Italian ja Belgian näkemystä, jossa korostetaan sitä, että perussopimus on puutteellinen tulevan laajentumisen osalta ja asettaa uusien jäsenvaltioiden mukaantulo riippuvaiseksi toimielinjärjestelmän kehittämisestä.
Alleanza Nazionale -puolue toistaa jo vuosia sitten esille tuomansa kannan, jonka mukaan toimielinkehyksen uudistuksen ja poliittisen unionin puuttuessa kaikkien uusien jäsenvaltioiden liittyminen vakavoittaa Euroopan unionin toiminnan ja päätöksenteon riittämättömyyttä. Sääntöhierarkia on yksi ongelma, joka jää ratkaisematta perussopimuksessa; se ei ratkaise byrokratiaongelmaa mutta se liittyy läheisesti yhteisön toiminnan luonteeseen. Kenen on tehtävä päätös kussakin yksittäisessä tapauksessa? Millaista toimivaltaa voidaan siirtää toimeenpaneville elimille? Kuka valvoo delegoitua lainsäädännöllistä toimintaa? Miten lakiasäätävät elimet pystyvät hoitamaan tämän tärkeän valvonnan?
Perussopimuksen pöytäkirjaosaan on sisällytetty sosiaalinen pöytäkirja, jossa unionin sosiaalipolitiikasta tehdään mahdollisimman johdonmukainen ja yhtenäinen. Pöytäkirjan lisääminen ei vielä sinänsä ole politiikkaa; yhteisön historia on pullollaan sosiaalisia oikeuksia koskevia pöytäkirjoja, peruskirjoja ja julistuksia! Sosiaalipolitiikka kehittyi todella vasta maidemme taloudellisen kehityksen ja tuotannollisen kasvun kaudella 1960- ja 1970-luvulla, mikä merkitsee sitä, että ilman talouden laajentumista ja bruttokansantuotteen kasvua sosiaalipolitiikka jää vain hyvää tarkoittavaksi pöytäkirjaksi.
Ulkosuhteiden, oikeusasioiden ja sisäasioiden politiikan alueilla olemme todella kaukana todellisen poliittisen unionin lähtökohdista, joita ilman unioni jää tasapainottomaan tilaan otettaessa käyttöön yhtenäisvaluutta, joka on sinänsä tarpeellinen mutta jolla ei ratkaista yhdentymiskehityksen tasapainottomuuteen ja epäsuhtaisuuteen liittyviä ongelmia. Lopuksi on sanottava, että Amsterdamin sopimus on avannut tien, sillä on otettu joitakin pieniä askeleita oikeaan suuntaan, mutta tie on vielä pitkä, liian pitkä! Sopimus ei vastaa meidän odotuksiamme eikä se herätä kansalaisissa toiveikkuutta, ja siitä olemme pahoillamme. Kun lokakuun istunnossa käsiteltiin unionin tilaa, me sanoimme, että Amsterdam oli suuri pettymys; tänään haluamme lisätä, että se oli hukattu tilaisuus. Me olemme sitä mieltä, että parlamentin on lopultakin tiedostettava, että sen on siirryttävä voimakkaammin kansalaisten suuntaan, koska muussa tapauksessa perussopimukset jäävät kuolleeksi kirjaimeksi ja poliittinen unioni jää pelkäksi iltasaduksi.

Marinho
Arvoisa puhemies, unionin ulkoministerien juuri allekirjoittama uusi perustamissopimus on nyt edennyt viimeiseen tarkasteluun unionin toimielimissä. Tähän asti uuden sopimuksen alullepanijat ovat kaikin tavoin varjelleet sitä yritettyään kolmen vuoden ajan puhaltaa uutta henkeä vanhaan Maastrichtin sopimukseen milloin uudistamalla, milloin palaamalla vanhaan, ja sopimuksen sisältö on suodattunut vain asiantuntijoiden ja diplomaattien puheista.
Mutta kun Amsterdamin sopimus on nyt tullut täysi-ikään, sopimusteksti lähtee unionin jokaiseen jäsenvaltioon, jossa se joutuu yleisen mielipiteen riepoteltavaksi, ja heti sen jälkeen on Euroopan kansalaisten vuoro hyväksyä tai hylätä se.
Sopimuksen kohtalo ratkeaa siis tämänpäiväisen äänestyksen jälkeen. Me kuulumme niihin, jotka ennustavat sille hyvää tulevaisuutta ja äänestävät sen tähden Euroopan parlamentin lausunnon puolesta; toivomme sopimuksen nopeaa ratifiointia, joka takaa vakaat institutionaaliset puitteet ja selkeät, kestävät säännöt, joiden turvin voimme kohdata nykyistä viidentoista jäsenvaltion unionia odottavat muut haasteet.
Meidän mielestämme vakauden ja uudistuksen välillä tulisi aina olla tasapaino. Kunakin hetkenä on arvioitava, kummalle tulisi antaa etusija Euroopan historiallisen edun kannalta. Meidän mielestämme tämä hetki on vakauden hetki. Jos nyt kiiruhdamme uudistamaan sopimusta, joka ei ole vielä saavuttanut täyttä kypsyyttä, tulemme kenties heittäneeksi lapsen pesuveden mukana.
Siksi on nyt tärkeämpää säilyttää maltti kuin kiihkoilla. Tärkeämpää kuin uudistaa sopimus, joka on jo kertaalleen uudistettu, on tehdä se tunnetuksi ja ratifioida se välittömästi. Minun maassani, herra puhemies, on tapana sanoa, että hätäiset kissat synnyttävät sokeita pentuja. Älkäämme olko sokeita. Ennen kuin tarkistamme sopimusta, joka on jo tarkistettu, on sen vuoksi välttämätöntä puhua sen puolesta.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, yleinen mielipide ei ole suhtautunut Amsterdamin sopimukseen kovinkaan innokkaasti. Se, minkä olisi pitänyt merkitä Euroopan unionin talon peruskorjausta, on nyt vain seinä siellä, vaja täällä ja lisänä muutama kaunis kattoikkuna. Helposti toteutettavissa olevat uudistukset on tehty, mutta unionin laajentumisen ja toimintakelpoisuuden kannalta välttämätöntä peruskorjausta ei ole suoritettu.
Mikä neuvo Euroopan parlamentin tulee antaa kansallisille parlamenteille niiden miettiessä pitääkö sopimus ratifioida vai ei? On sinällään erittäin myönteistä, että kansalliset parlamentit, siis ainakin osa niistä, ovat kysyneet meidän mielipidettämme ja päättäneet olla hyväksymättä sopimusta ennen kuin ovat saaneet tietää meidän mielipiteemme. Tästä käy muuten ilmi, että suhde kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin välillä on paljon parempi kuin monet uskovat ja se on hyvä asia, sillä meillä on joukko yhteisiä etuja.
Yhteistyö kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin välillä tulee tulevaisuudessa yhä lisääntymään ja tulemaan välttämättömämmäksi unionin demokratian tason parantamisen kannalta. Voimme onneksi olla kohtalaisen tyytyväisiä tässä suhteessa. Sillä onhan juuri Euroopan parlamentin lainsäädäntövallan suhteen otettu tärkeitä askeleita. Siitä voimme kiittää myös kollega Brokia ja entistä kollegaamme Guigouta. Voimme oikeastaan sanoa, että yhteispäätösmenettely koskee 80 % eurooppalaisesta lainsäädännöstä ja se merkitsee oleellista edistystä.
Samalla on tietenkin harmi, että maatalouden talousarvion ja maataloutta koskevan lainsäädännön suhteen ei ole toteutettu demokratisointia, mutta ainoastaan sen yhden askeleen takia, demokratian tason parantamisen takia, on järkevää sanoa kyllä tälle sopimukselle. Näin saadaan ainakin hyödynnettyä se vähä, mitä Amsterdamissa on saatu aikaan.
Muulta osin emme valitettavasti voi olla täysin tyytyväisiä. On saavutettu jotakin kansalaisten oikeuksien alueella. Syrjinnän vastainen artikla on mainittu oikeutetusti useita kertoja. Ja toimielinten avoimuuden suhteen on astuttu pieni askel eteenpäin, sillä neuvoston pöytäkirjat tulemaan olemaan jatkossa julkisia. Sosiaalisella alueella on otettu askel eteenpäin, mutta tulemme näkemään tulevan viikonlopun työllisyyshuippukokouksessa, onko se sisällöltään myönteistä vai ei.
Harmi kyllä, sisäisen turvallisuuden ja ulko- ja turvallisuuspolitiikan suhteen on saavutettu liian vähän tuloksia. Suuri ongelma on institutionaalisella puolella. Sen myöntää oikeastaan jokainen. Sen takia kollegoiden Méndez de Vigon ja Tsatsosin erinomaisessa mietinnössä neuvotaan tekemään tällä alueella vielä jotakin, eli järjestämään uusi kierros ennen kuin uusien jäsenten mukaantulo on ajankohtaista, jotta tälläkin alueella saataisiin aikaan ratkaisu. Se on hyvä esitys. Mutta sen ei tule tapahtua perinteisellä tavalla HVK: n kautta, vaan normaalilla eurooppalaisella tavalla, johon sisältyvät komission ehdotukset ja parlamentin kuuleminen ja niiden pohjalta saatavat tulokset. Ennen sitä laajentuminen on oikeastaan vastuutonta. Euroopan unionista tulee sekamelska, mikäli laajentuminen toteutetaan ennen kuin tällaiset institutionaaliset ongelmat on ratkaistu. Tällä linjalla voimme sanoa kyllä sopimukselle, mutta meidän on toivottava, että ne askeleet, jotka olisi oikeastaan pitänyt ottaa Amsterdamissa, otetaan myöhemmin.

Collins, Gerard
Arvoisa puhemies, Irlannissa järjestetään ensi keväänä kansanäänestys siitä, ratifioidaanko Amsterdamin sopimus vai ei. Fianna Fáil -puolueeseen kuuluvien kollegojeni kanssa käytävän kansanäänestystä edeltävän keskustelun aikana kampanjoin innokkaasti selvän "kyllä" - vastauksen puolesta. Toivon Irlannin kansan jälleen kerran ilmoittavan selkeän hyväksyntänsä maani jatkuvalle osallistumiselle Euroopan unioniin, kuten se on tehnyt kolme kertaa aikaisemmin, kun Irlannissa on järjestetty eurooppalainen kansanäänestys.
Olin odottanut Euroopan parlamentin jäsenten saavan mahdollisuuden äänestää sopimukseen Amsterdamin kokouksen jälkeen tehtävistä muutoksista. Jos näin olisi tapahtunut, olisin äänestänyt uuden sopimuksen hyväksymisen puolesta.
Pahoittelen suuresti sitä, että parlamenttia ei pyydetä äänestämään suoraan sopimuksen sisällöstä vaan tarkastelemaan institutionaalisten asioiden valiokunnan pitkää lausuntoa. Institutionaalisten asioiden valiokunnan esittämän asiakirjan olisi pitänyt rajoittua yksinkertaisesti suositukseen äänestämisestä Amsterdamin sopimuksen puolesta tai sitä vastaan. Toivon, että kun seuraavan hallitusten välisen konferenssin jälkeen syntyy vastaava tilanne, menettelytapojamme muutetaan tällaisen äänestyksen mahdollistamiseksi.
Institutionaalisten asioiden valiokunnan mietintöön sisältyy useita asioita, joista olen täysin samaa mieltä. Siihen sisältyy kuitenkin myös kommentteja, joita en hyväksy lainkaan. Tässä tekstissä ei esimerkiksi ole tarpeen esittää valituksia sellaisista politiikoista, joita ei ole uudessa sopimuksessa. Komission jäsenyyttä koskevaa keskustelua ei ole tarpeen aloittaa uudelleen. Asiasta keskusteltiin yksityiskohtaisesti ennen Amsterdamin kokousta ja mielestäni valtioiden ja hallitusten päämiehet olivat oikeassa päättäessään säilyttää nykyisen käytännön, jonka mukaan jokaisella maalla on oikeus nimittää komissaari.
Toiseksi valtioiden ja hallitusten päämiehet katsoivat Amsterdamissa, että parlamenttia ei ole tarpeen vetää mukaan hoitamaan yhteistä maatalouspolitiikkaa. Nykyinen järjestelmä, jonka mukaan komissio hoitaa päivittäin yhteistä maatalouspolitiikkaa neuvoston yleisen valvonnan alaisena, on ollut tyydyttävä ja sitä tulisi jatkaa. Valtioiden ja hallitusten päämiehet olivat lisäksi sitä mieltä, että tällä hetkellä ei ole pakottavaa tarvetta yhteiseen puolustuspolitiikkaan eivätkä he sisällyttäneet sitä sopimuksen tähän versioon, minkä päätöksen hyväksyn täysin.
Tämä kertomus ei mielestäni anna aihetta keskustelun aloittamiseksi uudelleen. Tästä syystä sekä syistä, joihin olen jo viitannut, aion pidättäytyä äänestämästä tätä kertomusta koskevassa lopullisessa äänestyksessä ja samalla ilmoitan selvästi tukeni Amsterdamin sopimukselle.

Äänestys
Dell'Alba
Arvoisa puhemies, kuten ilmoitin tästä kohdasta yksiköillenne ja ymmärtäen tarkistuksen laatijoita innoittaneet syyt, mielestäni kuitenkin viittaus, jos voin näin sanoa, jotakuinkin "vanhaan" pöytäkirjaan ei ole tässä vaiheessa tarpeen. Pyytäisin teitä siten toimittamaan erillisen äänestyksen, koska tarkistuksen ensimmäinen osa on tarkalleen sama kuin komission asetusteksti. Pyytäisin parlamenttia, ja jätän asian sen viisauden varaan, päättämään myös toisesta osasta äänestämisestä.
(Parlamentti hyväksyi päätöksen.)

Spencer
Arvoisa puhemies, Pimenta laati tämän ympäristövaliokunnassa. Hänen täytyy olla tänään Lissabonissa perheenjäsenen sairauden takia, ja pyydän teiltä ja parlamentilta lupaa esittää neljän sanan mittainen suullinen tarkistus, joka selvittää kohdan 2 merkitystä, jotta voimme maksimoida parlamentin tuen unionin asemalle Kiotossa.
Haluan lisätä sanat " Kioton konferenssin jälkeen" alkulauseen " kehottaa Euroopan unionia" jälkeen, jotta komission äskettäinen tiedonanto tulisi sitovaksi ja näin antaisi syvyyttä sitoutumisellemme. Pimentan tai ympäristövaliokunnan tarkoituksena ei ollut tätä luonnosta laadittaessa sitoa komission käsiä Kioton neuvotteluissa. Lisäämällä sanat " Kioton konferenssin jälkeen" teemme tämän asian selväksi, ja toivon parlamentin pystyvän hyväksymään korjatun tekstin.
(Parlamentti hyväksyi suullisen tarkistuksen.)
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Macartney
Arvoisa puhemies, kuten hyvin tiedätte, mannermaalla on valitettavasti tapana sekoittaa keskenään Englanti ja Britannia, joilla teidän ja minun mielestäni on merkittävä ero. Valitettavasti yksiköt ovat tehneet virheen tarkistuksessa 41: alkuperäisen ranskankielisen tekstin sana " anglaise" on käännetty " brittiläiseksi" . Tämä on erittäin valitettavaa. Haluaisin tämän merkittäväksi muistiin.

Puhemies
Varmistamme, että kaikki erikieliset versiot ovat oikeita ja että tätä tärkeätä eroa noudatetaan.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Walter
Arvoisa puhemies, haluaisin kiinnittää huomiota siihen, että tekemämme tarkistusehdotuksen 45 saksankielisen version toisessa osassa kuuluu olla: "befürwortet die Beibehaltung eines Kohäsionsfonds" ( "puoltaa koheesiorahaston säilyttämistä" ) eikä, kuten virheellisesti on käännetty: "fordert seinerseits die Beibehaltung eines Kohäsionsfonds" ( "vaatii puolestaan koheesiorahaston säilyttämistä" ). On erittäin tärkeätä, että tässä kohtaa sanani välitetään täsmälleen siten, kuin olen ne sanonut, sillä muussa tapauksessa syntyisi vaikeuksia. Keskustelu ryhmissä ja myös valiokunnassa oli erittäin intensiivistä. On tärkeätä saada sama ja oikea versio kaikilla kielillä.

Izquierdo Collado
Arvoisa puhemies, jotta mikään ei jäisi epäselväksi, vaadin, että käytetään espanjankielistä versiota. Siitä ollaan neuvottelemassa ja jos haluatte, voin lukea sen, sillä se on lyhyt: "Toma nota de que la Comisión propone que se mantenga el Fondo de Cohesión en su forma acutal. Se pronuncia en favor del mantenimiento de un Fondo de cohesión" (Ottaa huomioon, että komissio ehdottaa koheesiorahaston säilyttämistä nykyisessä muodossaan. Puoltaa koheesiorahaston säilyttämistä.)

Walter
Arvoisa puhemies, haluaisin kiinnittää huomiota siihen, että tähän kohtaan on otettava ensimmäisen osan alkuperäisteksti, joka kuuluu: "befürwortet die Beibehaltung eines Kohäsionsfonds" ( "puoltaa koheesiorahaston säilyttämistä" ). Tämä on se yhteinen teksti, josta kaikki näin olivat sopineet. Nyt ystäväni Izquierdo Colladon saksankielinen käännös on jälleen ollut sellainen, että olisi ehkä syntynyt epäilyksiä. Vaadin kuitenkin, että tämä sanamuoto "befürwortet die Beibehaltung eines Kohäsionsfonds" ( "puoltaa koheesiorahaston säilyttämistä" ) on toisessa osassa oikein.

Puhemies
Ymmärrän tämän olevan tärkeätä, mutta emme voi tässä kohtaa käydä kielitieteellistä keskustelua. Olen tarkastanut asian ja todennut alkuperäisen asiakirjan olevan englanninkielinen. Tästä syystä varmistamme tavallista käytäntöä noudattaen, että kaikki kielet vastaavat englanninkielistä versiota.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

McCarthy
Arvoisa puhemies, haluan esittää työjärjestyksen noudattamista koskevan huomautuksen, koska haluan onnitella teitä kärsivällisyydestänne johtaessanne meitä tämän äänestyksen läpi. Minun on kuitenkin sanottava, että meillä oli valiokunnassa 275 tarkistusta tähän mietintöön ja onnistuimme hyväksymään sen käytännössä ilman tarkistuksia. Olen pettynyt I-EDN-ryhmään, joka päätti ottaa tarkistuksia käsiteltäväksi ja pyytää kohta kohdalta äänestystä haaskaten näin parlamentin arvokasta aikaa. Olisi parempi, jos he olisivat läsnä valiokunnassa ja käyttäisivät energiaansa ja voimiaan valiokuntatyöskentelyyn eikä teidän aikanne kuluttamiseen.

Reding
Sovittelukomitea on pitkien neuvottelujen jälkeen päässyt viimeinkin sopimukseen postipalvelujen sisämarkkinoista. Kyse on yleismaailmallisen postipalvelun takaamisesta ja sen määrittämisestä, markkinoiden välttämättömän vapauttamisen yhteydessä, mitkä palvelut on varattava yleismaailmallisille palvelujen tarjoajille ja mitkä ovat vapaita, kilpailulle avoimia aloja. Eurooppalaiset laatuvaatimukset laaditaan kuluttajan edun mukaisesti.
Julkinen palvelu on ehdottomasti taattava jopa avoimilla markkinoilla. Jotkut alat on varattu julkisille palveluille: kirjeet ja tietynpainoiset paketit sekä kirjatut tai arvolähetykset. Tämä suoja velvoittaa lisäksi julkisen palvelun tarjoajia noudattamaan tiettyjä laatuvaatimuksia: kaikki voivat käyttää palveluja, jos "palvelupisteitä" (postilaatikoita) on riittävästi, postia kannetaan ja jaetaan riittävän usein, palvelu on jatkuvaa ja on olemassa hinnoittelu.
Direktiivi velvoittaa avoimuuden edistämiseksi postiyrityksiä hoitamaan kirjanpitoaan siten, että varattuihin palveluihin liittyvät tilit erotetaan kilpailulle avoimien palvelujen tileistä.
Mainospostin ja rajat ylittävän postin palvelujen vapauttamista koskeva päätös on siirretty l. päivään tammikuuta 2000, jolloin neuvoston ja parlamentin on päätettävä alan vapauttamisen jatkamisesta.
Lopuksi direktiivi on onnistunut sovittamaan yhteen joissakin maailman osissa harjoitetun äärimmäisen vapauttamisen ja meidän näkemyksemme julkisesta palvelusta. Uusien määräysten avulla pitäisi kyetä takaamaan kuluttajille paremmanlaatuiset palvelut ja kilpailukykyisemmät hinnat ilman, että yleismaailmallisia palveluja ja niiden toiminnoista vastaavia julkisia hallintoja asetetaan kyseenalaiseksi. Tästä näkökulmasta katsottuna sovittelukomitean saavuttama kompromissi on hyväksyttävä teksti, joka on vielä siirrettävä kansalliseen lainsäädäntöön ilman, että Luxemburgissa tärkeytensä osoittaneita rakenteita vahingoitetaan.

Wibe
Mielestäni postipalvelujen sääntelyn purkaminen ei ylipäänsä pitäisi olla keskustelun aihe. Postipalvelut perustuvat yhteiskunnassa julkiseen palveluun. Postilaitoksen on saavutettava kaikki kaikkialla. Suurkaupunkien asukkaiden on osallistuttava ja tuettava postilaitoksen toimintaa harvaan asutuilla seuduilla. Jos postipalvelut avataan yksityisille voittoa tekeville yrityksille, johtaa se ainoastaan siihen, että voittoa tuottavia yrityksiä ilmestyy enemmän. Voitot menevät sitten yksityisille yrityksille sen sijaan, että niillä tuettaisiin yhteiskuntaa hyödyttäviä palveluja.
Valittaen otan tänään kantaa tähän mietintöön. Tiedän toki, että esittelijä on tehnyt kaiken voitavansa lieventääkseen tämän ehdotuksen kielteisiä vaikutuksia.

Wijsenbeek
Ryhmäni vastustaa suuresti noudatettua menettelytapaa. Olkoonkin niin, että neuvosto ja parlamentti ovat toimieliminä saavuttaneet suuren yksimielisyyden. Kaikki asianosaiset kuitenkin tietävät, että sitä yksimielisyyttä ei ole saavutettu ilman vaikeuksia. Ensiksi komissio teki ehdotuksen, jossa esitettiin paljon suurempaa vapauttamista kuin nyt esillä olevassa paperissa, josta äänestämme. Komissio on useiden jäsenvaltioiden valtion monopolien kymmenen pitkän vuoden aikana esittämän vastustuksen jälkeen luopunut taistelusta ja samalla jättänyt täyttämättä velvollisuutensa sopimusten toimeenpanijana ja vapaiden sisämarkkinoiden puolustajana.
Jäsenvaltioiden vastustus pohjautuu kahdenlaisiin perusteluihin: - niin kauan kuin monopoleja on olemassa, tehottomuutta ei tarvitse poistaa ja postilaitoksia voidaan käyttää kaikenlaisiin epäasianmukaisiin tarkoituksiin, kuten valtion virkojen ja poliittisten palkintojen myöntämiseen; - joissakin jäsenvaltioissa, jotka kamppailevat maaseudun tyhjentymisen kanssa, postitoimipaikkojen säilyttäminen nähdään sosiaalipalveluna, joka tarjoaa halvalla kylien vanhentuneelle ja vähentyneelle väestölle palveluita, joita valtion sosiaalihallinnon pitäisi tarjota muussa tapauksessa. Samat jäsenvaltiot eivät huomaa sitä, että esimerkiksi Ruotsissa ja Suomessa sekä olennaisten palvelujen säilyttäminen että postin yksityistäminen soveltuvat hyvin yhteen. Tämä ei tapahdu tukien kustannuksella, jotka voidaan nähdä tiheään asutuilta seuduilta harvaan asutuille seuduille annettavana tukena.
Sekä neuvosto että parlamentti jättävät myös ottamatta huomioon sen tosiasian, että vaikka kuinka halutaan säilyttää nämä alat, kilpailu nostaa päätään. Eivät vain kuriiripalvelut, jotka ovat huippuraskaita postilaitoksia halvempia, onnistu ohittamaan monopoleja, jolloin yritysasiakkaat ryhtyvät käyttämään niitä yhä enemmän, vaan on lisäksi ehdottoman varmaa, että uudet vapautetut televiestintäpalvelut, kuten faksit ja Internet tulevat korvaamaan perinteisen postin myös yksityisen käyttäjän kohdalla. Yritykset, jotka joutuvat pakosti käyttämään tilauspalveluita, kuten suoramyynti- ja postimyyntiyritykset, saavuttavat nopeasti sen pisteen, että ryhtyvät järjestämään itse tai yhdessä toisten yritysten kanssa näitä palveluita.
Kaikkein vaikeimmin sulatettava kohta on liberaaliryhmän mielestä kielto järjestää ulkomaan postia muuten kuin virallisten postilaitosten kautta ja vielä kiskurihinnoin. Näin rikotaan siinä määrin vapaiden sisämarkkinoiden periaatetta, että pelkästään tämä kohta saa meidät äänestämään mietintöä vastaan. Sitä, ettei yksikään jäsenvaltioista samalla vedonnut veto-oikeuteen, ei voida pitää Euroopan yhdentymisen ihanteen taantumisen merkkinä. Jokainen ryhmä ja jokainen toimielin tiesi, että liberaaliryhmä vastusti näitä asioita. Ilmoitin asiasta vielä erikseen koko sovitteluvaltuuskunnalle, jota Fontaine johti. Meille olisi ainakin pitänyt antaa mahdollisuus esittää tämä yleisölle avoimessa kokouksessa. Meille ei siis jää muuta vaihtoehtoa kuin tehdä selväksi äänestysselvityksessä, että neuvosto ja parlamentti eivät ole niin yksimielisiä kuin isot ryhmät ja isot jäsenvaltiot haluavat uskoa.
Fontainen mietintö (A4-337/97)
Schlechter
Euroopan parlamentti on jälleen kerran osoittanut kyvyttömyytensä ymmärtää pienten maiden ongelmia. Herra Fayot ja minä otimme ensimmäisessä käsittelyssä vapauden ehdottaa tarkistusta, jossa selvitettiin Luxemburgin oikeuspiirien pelkoja koskien ulkomaisen asianajajan kirjoittautumismuodollisuutta toimivaltaisen viranomaisen huostaan. Tarkistus hylättiin ja valitan sitä edelleen.
Olen kuitenkin edelleen vakuuttunut siitä, että jokainen asianajajien vapaan liikkuvuuden järjestelmä on määritettävä siten, että kuluttajaa suojellaan kaikissa olosuhteissa siinä mielessä, että tämä voi olla varma oikeusavun saamisesta pätevältä asianajajalta asianomaisen jäsenvaltion lain mukaan. Tätä tavoitetta ei kuitenkaan voida saavuttaa, jos jäsenvaltiolla ei ole oikeutta tarkistaa asianajajien kansallista oikeutta koskevia tietoja. Haluaisin vielä korostaa, että Fontainen mietinnöstä äänestäminen ei muuta mitenkään Luxemburgin suuriruhtinaskunnan enemmän kuin erikoista tilannetta, jossa ovat vallalla useat oikeusjärjestelmät: hallinto- ja valtiosääntöoikeus on pääasiassa peräisin Belgiasta, kun taas yksityis- ja kauppaoikeus on saanut vaikutteita Ranskasta ja Belgiasta. Vero-oikeus on peräisin Saksan vero-oikeudesta ja sekä hallinnolliset että oikeudelliset päätökset Saksan oikeuskäytännöstä.
Toinen vaikeus piilee siinä, että Luxemburgin suuriruhtinaskunta on kolmikielinen maa. Siten kieliongelma on keskeinen asianajajalle, joka harjoittaa ammattiaan suuriruhtinaskunnassa.
On todettava myös se, että erittäin monet yhteisön kansalaiset, joilla on ulkomaisen oikeuden tutkinto, osallistuvat nykyisin Luxemburgin oikeusharjoitteluun ja läpäisevät menestyksellisesti harjoittelun loppututkinnot.
Siten nykyinen järjestelmä mahdollistaa mielestäni sen, että Euroopan kansalaisten asianajajat voivat tarjota palveluitaan ja asettua vaikeuksitta Luxemburgiin ja voimme olla vakuuttuneita siitä, että he ovat päteviä antamaan Luxemburgin lakia koskevia neuvoja.
Luxemburgin kansalaiset eivät ymmärrä, miksi tätä tilannetta halutaan muuttaa direktiivillä. Siksi äänestäisin uudelleen tätä mietintöä vastaan. Myönnän kuitenkin, että Fontaine on pyrkinyt kovasti ymmärtämään Luxemburgin ongelmaa ja siksi haluaisin joka tapauksessa kiittää häntä.

Verwaerde
Haluan toisaalta onnitella Nicole Fontainea hänen direktiiviehdotuksen aihetta, jota on tarkasteltu yhteispäätöksentekomenettelyn mukaisesti, koskevasta erinomaisesta työstään.
Toisaalta on syytä olla tyytyväinen yhteiseen kantaan, joka vastaa täysin parlamenttimme ensimmäisessä käsittelyssä esittämiä toiveita. Ministerineuvoston ehdottamat muutokset eivät aseta kyseenalaiseksi sitä henkeä, jonka Euroopan parlamentti haluaisi antaa tälle direktiiville. Siksi äänestin päätöksen puolesta hyväksyen tämän yhteisen kannan.
Euroopan komissio, neuvosto ja parlamentti ovat kaikki tarkastelleet tekstiä. Tämä osoittaa hyvin sen, että kolme toimielintä voivat tyynesti noudattaa yhteisön lainsäädäntömenettelyissä vallitsevia neuvottelun periaatteita ja päästä erittäin tyydyttävään ratkaisuun.
Olen sitä iloisempi tästä hyvästä tuloksesta, koska teksti on erittäin tärkeä siinä mielessä, että se edistää tehokkaasti Euroopan unionin toteuttamista ja etenkin vapaan liikkuvuuden ja sijoittautumisoikeuden periaatteiden konkretisoitumista.
Dell'Alban mietintö (A4-345/97)
Lindqvist
Olen äänestänyt mietinnön puolesta. On olemassa suuria mahdollisuuksia yhtenäistää Eurooppa-työtä Euroopan unionin ja Euroopan neuvoston välisen yhteistyön avulla, erityisesti näiden kahden elimen parlamentaaristen kokousten sekä niiden valiokuntien ja valtuuskuntien avulla. Se voisi johtaa paremmin ankkuroituun Eurooppa-yhteistyöhön ja vähentää tarpeetonta päällekkäistyötä. Olisi suoritettava laajempi tutkimus yhteisesti näiden kahden eurooppalaisen elimen välillä siitä, kuinka tätä yhteistyötä voitaisiin syventää.
Jönsin mietintö (A4-352/97)
Ahlqvist, Andersson, Hulthén, Lööw, Waidelich ja Wibe
Me haluamme tällä äänestysselityksellä korostaa sitä, että lopullisessa äänestyksessä asetuimme mietinnön taakse. Ne sopimukset, jotka sen jälkeen, kun jäsenvaltiot eivät useiden vuosien aikana saaneet aikaiseksi direktiiviä, on esineuvoteltu CES: n, CEEP: n ja UNICE: n välillä, ovat erittäin merkityksellisiä miljoonille työntekijöille Euroopan unionissa. Siksi on erittäin tärkeää, että Euroopan parlamentti lausunnossaan puoltaa sopimusta. Lisäksi olemme sitä mieltä, että on syytä, kuten mietinnössäkin todetaan, toistaa parlamentin kehotus komissiolle siitä, että se huolehtii epätyypillisiä työsuhteita koskevan direktiivin esittelystä.
Mietinnössä on kuitenkin kohtia, joihin emme voi yhtyä. Muun muassa tarkoitamme sitä, että mietintö sisältää kritiikkiä, jota ei voida pitää asiallisen korrektina, esimerkiksi se kritiikki, jota esitetään D, H, 4 ja 6 kohdassa. Kyseessä on ennen kaikkea kritiikki, joka kohdistuu sopimuksen vähimmäisvaatimusten täytäntöönpanon puutteisiin, sopimuksen kattavuuden puutteisiin ja siihen, mitä voidaan pitää objektiivisina kriteereinä.
Olemme myös sitä mieltä, että sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 3 ja 4 artiklaan kohdistuva kritiikki, sellaisena kuin se esitetään 12 ja 16 kohdassa, on aiheetonta. Olemme päinvastoin sitä mieltä, että eurooppalaisten osapuolten rooli työmarkkinamääräysten esille ottamisessa on erittäin tärkeä eurooppalaisen sosiaalimallin kehittämisessä.
Suhtaudumme periaatteessa kysyvästi siihen, että työmarkkinaosapuolet olisivat velvollisia antamaan kertomuksia komissiolle, kuten 21 kohdassa sanotaan, sellaisella alueella, joka kuuluu EY-oikeuden piiriin.
Lopuksi me olemme sitä mieltä, että ei ole sopivaa, kuten 22 kohdassa tehdään, esittää muutoksia itse puitesopimuksen tekstiin. Ennen kaikkea on sopimatonta alkaa mietinnössä kunnianhimoisesti itse yrittää tulkita sitä, mitä voidaan pitää objektiivisina kriteereinä ja määritellä kuka on osa-aikatyöläinen. Näistä huomautuksista huolimatta ei koskaan ollut epäilystäkään siitä, ettemmekö asettuisi mietinnön taakse lopullisessa äänestyksessä.

Blak, Sindal ja Iversen
Tanskan sosiaalidemokraatit äänestävät rouva Jönsin mietintöä vastaan siitä huolimatta, että se sisältää monia hyviä aineksia. On tärkeää, että Euroopan parlamentti painostaa laatimaan vastaavia sopimuksia toisenlaisissa epätyypillisissä töissä oleville. On myönteistä, että huomio kiinnitetään alueisiin, joilla sopimus olisi voinut olla parempi. Mutta sosiaalinen vuoropuhelu on edellytys sille, että voidaan luoda inhimillisempi ja oikeudenmukaisempi yhteiskunta sekä Euroopan unioni, jolla on inhimilliset kasvot. Osa-aikatyötä koskeva sopimus on tärkeä askel kohti Euroopan tason sosiaalisen vuoropuhelun avaamista. Mikäli sopimusta yritettäisiin rajoittaa sen herkässä alkuvaiheessa, olisivat seuraukset katastrofaaliset. Siksi on valitettavaa, että komissio lainsäädäntöehdotuksessaan on ennakoinut sopimukseen puuttumista. Sopimuksen olisi sen sijaan annettava olla muuttamattomana voimassa arvostuksen osoituksena sosiaalisten yhteistyökumppaneiden neuvotteluja kohtaan.
Olemme lisäksi huolestuneita mietinnön 17 ja 19 kohdan sanamuodosta. Emme tarkoita, että olisi syytä huolestua siitä, miten sosiaalinen pöytäkirja on kirjoitettu Amsterdamin sopimukseen. Eikä mielestämme ole mitään välitöntä tarvetta laajentaa entisestään sosiaalisessa vuoropuhelussa mukana olevien yhteistyökumppaneiden määrää.

Elmalan, Pailler
Euroopan unionissa on 24 miljoonaa henkilöä osa-aikatyössä. Tämä koskettaa eniten naisia, nuoria ja vähiten koulutettuja työntekijöitä. Osa-aikatyön lisääntyminen on ollut joissakin maissa, kuten Alankomaissa ja Isossa-Britanniassa, erityisen voimakasta lukujen ollessa 25 % korkeampia kokonaistyöllisyyteen verrattuna. Liian usein osa-aikatyöhön pakottavat yritykset, eivätkä työntekijät ole sitä itse valitsemassa.
Eurooppalaisten työmarkkinaosapuolten välisessä puitesopimuksessa asetetaan ensimmäiseksi tavoitteeksi syrjimättömyysperiaatteen tunnustaminen osa-aikatyötä ja kokopäivätyötä tekevien välillä. Sen pitäisi siten edistää osa-aikatyötä tekevien työolosuhteita antamalla heille parempia takeita. On kuitenkin olemassa vielä liian monia puutteita ja epätarkkuuksia, ja erityisesti sosiaaliturvan alalla ei ole yhtäläistä kohtelua koskevia määräyksiä. Tämä epätarkkuus antaa mahdollisuuden erilaisille tulkinnoille ja etenkin liian monille laista poikkeamisille huonosti määritettyjen tai määritystä vailla olevien " objektiivisten syiden" takia. Olen iloinen siitä, että sosiaaliasiain valiokunta on myös valittanut näistä syrjivistä laista poikkeamisista.
Puitesopimus tuntuu olevan epätasapainossa. Vaikka se antaakin joitakin - rajallisia ja laista poikkeamiset mahdollistavia - takeita osa-aikatyötä tekeville työntekijöille, se rohkaisee työajan joustavuutta osa-aikatyön kehityksen yhteydessä. Tästä näkökulmasta katsottuna se noudattaa komission linjaa Luxemburgin työllisyyttä käsittelevää Eurooppa-neuvostoa silmälläpitäen.
Ryhmämme vastustaa tätä suuntausta, jonka tarkoituksena on työmarkkinoiden suurempi joustavuus yksinomaan yritysten eduksi.
Ryhmämme ehdottaa työllisyyden kehittämiseksi ja työntekijöiden työolosuhteiden parantamiseksi, että työajan vähentäminen olisi yksi eurooppalaisen työllisyyttä käsittelevän huippukokouksen keskeisistä aiheista, jotta eurooppalaisille työntekijöille annettaisiin heidän odottamansa vahva signaali.
Jos Luxemburgissa päätetään 21. marraskuuta työajan vähentämistä koskevien näkymien avaamisesta, tämä voisi toimia myös lähtökohtana eurooppalaisen rakentamisen uudistamiselle kohti edistyksen, rauhan ja turvallisuuden Eurooppaa, joka tekee sosiaalisesta ja työllisyyden edistämisestä uudenlaisen kehityksen moottorit.

Ribeiro
Työmarkkinaosapuolten allekirjoittamaan puitesopimukseen sisältyy tavoitteita, joita meidän ryhmämme pitää erittäin tärkeinä.
Ryhmämme ponnistelee todellakin hyvin realistisesti sellaisten tavoitteiden puolesta kuin osa-aikatyöntekijöihin kohdistuva syrjintä - jota lisäksi pahentaa se, että ennen kuin työntekijät ajautuvat osa-aikaisuuteen, he joutuvat myös syyllistetyiksi - heidän työehtojensa parantaminen ja vaatimus, että osa-aikatyön tulee perustua vapaaehtoisuuteen.
Emme kuitenkaan, kuten tarkistusesityksen yhteydessä toimme esiin, voi olla pahoittelematta sitä, että osaaikatyöntekijöitä koskevaan syrjimättömyyden periaatteeseen on sopimuksessa tehty useita heikennyksiä, jotka voivat viime kädessä johtaa siihen, ettei periaatetta noudateta.
Toisaalta emme voi hyväksyä sitä filosofiaa, joka on nk. työajan joustavan järjestelyn edistämisen taustalla. Todellisuudessa sellainen järjestely johtaa työsuhteiden epävarmuuteen ja on omiaan tekemään työvoimasta kauppatavaraa. Nekään näkökohdat, joita sopimuksessa voidaan pitää positiivisina, eivät ulotu eräisiin sellaisiin työmuotoihin, joita vielä jonkin aikaa sitten pidettiin epätyypillisinä.
Tietenkin voidaan sanoa - ja siihen Jönsin mietinnössä pyritäänkin - että puitesopimus on vain ensimmäinen askel, joka mahdollistaa erilaiset juridiset toimet olemassa olevien syrjintämuotojen asteittaiseksi poistamiseksi. Hyvä niin, mutta sopimus osoittaa kuitenkin sellaista arkuutta ja päättämättömyyttä, että jos hyväksymme sen sellaisena kuin se on eli ensimmäisenä askeleena, joudumme helposti sen harhakuvitelman valtaan, että olemme oikealla tiellä. Tosiasiassa olemme kuitenkin tiellä, joka on aivan vääränsuuntainen työntekijöiden etujen kannalta.
Tämä selittäköön tekemämme varaukset ja äänestyskäyttäytymisemme.

Titley
Kannatan tämän työnantajien ja ammattijärjestöjen tämän vuoden kesäkuussa solmiman sopimuksen hyväksymistä.
Osa-aikaisten työntekijöiden kokemaan syrjintään vastaaminen, heidän työolojensa parantaminen sekä osaaikatyön ja joustavien työaikojen edistäminen monille ihmisille sopivana vaihtoehtona ovat asioita, joita voimme tukea innokkaasti.
Ymmärrän, että mahdollisesti esittelijän mielestä sopimus voisi kattaa muita työn muotoja ja jopa sosiaaliturvajärjestelmiä. Puhuakseni Britannian työväenpuolueen jäsenenä olen kuitenkin sitä mieltä, että meidän tulisi tukea näiden kahden työmarkkinaosapuolen sopimuksia aina, kun se on mahdollista. Sopimukset sellaisten osapuolten kesken, jotka ovat valmiita niitä noudattamaan, saattavat kestää ja kehittyä paremmin kuin mikään, mitä me poliitikot voimme niiden puolesta tehdä.
Voimme tietenkin esittää tulevaisuudessa näitä poliittisia aloja koskevat mielipiteemme. Meidän tulisi kuitenkin tukea työmarkkinaosapuolia niiden pyrkiessä vähitellen kehittämään politiikkoja, jotka voivat hyödyttää kansalaisiamme heidän työpaikoillaan. Minä ainakin teen niin innokkaasti enkä vastahakoisesti.

Bernardini
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, parlamenttimme ilmoitti viime heinäkuussa mielipiteensä päätöslauselmalla lentoliikenteen turvallisuuden tehostamista koskevan yhteisön strategian vahvistamisesta. Tänään äänestettävänä oleva teksti on osa näitä toimenpiteitä. Liikenne- ja matkailuvaliokunta pyytää, että lentoliikenteeseen sovellettaisiin vastaavasti samoja asioita kuin meriliikenteeseen.
Me pyydämme itse asiassa, että kolmansien maiden koneet noudattaisivat Chigagon yleissopimuksen turvallisuusnormeja ja ICAO: n (Kansainvälinen ilmakuljetusliitto) määräyksiä. Euroopan unionin on otettava tiukka asenne asiaan. Tiedämme, etteivät useat ilma-alukset noudata turvallisuuden perusnormeja. Tästä on todisteena " mukavuuskenttien" käytännön kehittyminen näiden velvoitteiden kiertämiseksi. Emme voi sietää tätä, koska emme voi leikkiä kaikkien turvallisuudella.
Lopuksi tiedämme myös, että jotkut - ja etenkin kaikkein köyhimmät - maat kärsivät vahinkoja näiden turvallisuussääntöjen takia. Meidän on siten kehitettävä yhteistyötä näiden maiden kanssa teknisen tuen alalla.

Caudron
Koska tiedän tämän tyyppisen teknisen mietinnön vaikeudet, haluan onnitella kollegaamme Triviñoa huolellisesti tehdystä työstä ja olen samaa mieltä yhteisön ulkopuolisia ilma-aluksia käsittelevän direktiivin päätelmien ja kohtien kanssa.
Olen esittelijän lailla sitä mieltä, että meidän on tästä lähtien keskityttävä lentokenttäviranomaisten sijasta enemmän lentoyhtiöihin. Olen samaa mieltä tämän direktiivin tärkeiden kohtien kanssa. Arvostan pyrkimystä määrätä yrittäjille, jotka päästävät liikenteeseen joskus turvallisuudeltaan epävarmoja ilma-aluksia, ennalta ehkäiseviä toimenpiteitä.
Tuen alkuperäiseen tekstiin tehtyjä tarkistuksia, joiden tavoitteena on tiedottaa maahan jääneiden ilma-alusten turvallisuudesta.
Huoli avoimuudesta on kiitettävää ja tarpeellista. Sen on koskettava kaikkia kaikilla aloilla. Avoimuutta lisäämällä saadaan kansalaiset jälleen luottamaan niihin henkilöihin, jotka tekevät päätöksiä.

Van Dam
Yhä useammat valtiot lyövät laimin velvollisuutensa kansainvälisten turvanormien toteuttamisessa ja noudattamisessa, tämä käy ilmi unionin lentoliikenneasiantuntijoiden kertomuksesta 11. maaliskuuta 1996 tekemästä päätelmästä. Tätä harmillista välinpitämättömyyttä, joka on jopa aiheuttanut monien ihmisten hengen menetyksen, on vastustettava aktiivisesti.
Euroopan maiden on oltava pidättyväisiä kolmansien maiden kanssa solmittavien lentoliikennesopimusten suhteen omien kansalaistensa turvallisuuden takia. Olisi suositeltavaa, että ne noudattaisivat Yhdysvaltain käytäntöä solmia ilmaliikennesopimuksia vain, mikäli kyseisen maan viranomaiset pystyvät takaamaan ilmalaivastonsa turvallisuuden.
Euroopan ilmaliikenteen kilpailu saattaa jäsenvaltiot kiusaukseen suhtautua joustavasti kolmansista maista peräisin oleviin epäluotettaviin lentoyhtiöihin. Siksi kannatamme komission esittämää SAFA-menettelyä.
Jos epäillään turvaohjeiden laiminlyömistä, kolmansien maiden lentokoneet pitää tarkastaa unionissa ja tarvittaessa ne pitää asettaa lentokieltoon. Näin komissio voi estää jäsenvaltioiden välisen kilpailun, joka tapahtuu turvallisuuden kustannuksella. On toivottavaa, että jäsenvaltiot ryhtyvät suorittamaan tarkistuksia koneissa, mikäli on esitetty vakavia valituksia turvallisuudesta tai mikäli on perusteltua epäillä turvatonta tilannetta.
Edellä mainittu huomioon ottaen olemme tukeneet González Triviñon mietintöön esitettyjä tarkistuksia. Etenkin tarkistus 12, jossa esitetään lentokieltojen julkaisemista, on mielestämme hyvä täydennys komission ehdotukseen. Kansalaisten pitää saada tietää, mitkä lentoyhtiöt eivät ole ilman muuta turvallisia.
Junkerin mietintö (A4-318/97)
Lindqvist
Olen äänestänyt mietinnön puolesta, koska on tärkeää, että päätökset EUyhteyksissä lähtevät sukupuolirooli- ja tasa-arvonäkökulmasta. Myös valiokunnan tekemä lisäys, joka koskee kansallisista edustajista koostuvaa korkean tason EU-työryhmää, jonka tehtävänä olisi sukupuoliroolikysymysten sisällyttäminen kehitystyöhön, on hyvä. Muiden viranomaisten ja hyvin palkattujen asiantuntijatoimien perustaminen komission pääosastoihin täytyy kuitenkin torjua.

Sandbæk
Komission ehdotus on otettava myönteisesti vastaan. Sillä on oikea päämäärä - sukupuolikysymysten sisällyttäminen tärkeäksi osaksi kehitysyhteistyötä. Mutta täytäntöönpano - soveltaminen käytäntöön - on kokonaan toinen asia, eikä sen suhteen ole paljoakaan tapahtunut.
Junker puhuu tasa-arvosta. Haluan sen sijaan puhua eräänlaisen naisten "positiivisen syrjinnän" puolesta. Länsimainen ajattelutapa miesten ja naisten välisestä tasa-arvosta ei pidä kehitysmaista puhuttaessa paikkaansa, eikä ainakaan Afrikassa. Meidän on hyväksyttävä, ettei Afrikassa, toisin kuin Euroopassa, olla ensisijaisesti ihmisiä ja vasta sitten miehiä ja naisia. Kehitysmaissa tilanne on usein päinvastainen, emmekä me voi muuttaa tilannetta. Meidän on tietoisesti tehtävä ero miesten ja naisten välille ja annettava räätälöityä apua suoraan naisille, koska siten siitä on eniten hyötyä.
Esimerkiksi useimpien afrikkalaisten naisten arkipäivää on elämä maaseudulla, usein ilman miestä, joka on ehkä kuollut tai työskentelee muualla - eikä todellakaan ole varmaa, että naiset näkevät penniäkään miehen rahoista. Naisella on yksin vastuu jokapäiväisen elämän järjestämisestä kodin piirissä. Hän viljelee maata, hakee vettä, tekee ruokaa ja hän tarvitsee rahaa lasten koulunkäyntiin, lääkkeisiin, teehen, sokeriin, bussimatkoihin ja isompien lasten kenkiin. Mutta valitettavasti EU: n avusta hyötyvät usein miehet, eivät naiset, jotka apua eniten tarvitsisivat.
Meidän on sen sijaan kohdistettava tuki suoraan naisille jakamalla maata, luottoja, parempia työvälineitä ja teknologiaa. Naisten on päästävä osallisiksi kaikista kehitystyön osa-alueista sekä kaikista kehitysmaita koskevista EU-politiikoista. Pelkästään yksittäiset menestyksekkäät hankkeet eivät riitä - naiset on otettava mukaan jokaiseen vaiheeseen. Komission valtavirtaistaminen (eli yhtenäisten mahdollisuuksien sisällyttäminen osaksi kaikkea EU: n päätöksentekoa) voisi olla osa tätä strategiaa, mikäli periaate muuten toteutetaan käytännössä, eikä se jää pelkäksi sanahelinäksi.
Kolmanteen maailmaan suuntautuva apu organisoidaan yksinkertaisesti väärin, ja mikäli naisten asemaa kehitysyhteistyössä ei painoteta, ei avusta ole hyötyä oikeille ihmisille. Kehitysavun arvioinnissa on myös käytettävä sukupuolen huomioon ottavia tilastoja - kaikkialla. Ilman tällaisia tilastoja ei tuloksia voida mitata erikseen miesten ja naisten osalta.
Voidaan vain pohtia, suhtautuuko EU vakavasti tasa-arvopolitiikkaan. Tätä pohdimme jo vihreässä kirjassa, joka käsitteli Lomén sopimusta, mutta myös muiden sopimusten yhteydessä. Tällä hetkellä yksi henkilö on komission pääosasto IB: ssä ja kaksi henkilöä komission pääosasto VIII: ssä, ja heistä toinen on väliaikaisesti käytettävissä oleva asiantuntija. Henkilöstön olisi tätä vastoin oltava pysyvästi korkeassa asemassa, jotta sillä olisi vaikutusvaltaa. Sukupuolinäkökulma on otettava mukaan kaikkeen kehitysyhteistyöhön - vain siten voi tuki olla tehokasta.

Van Dijk
Sukupuolikysymyksen sisällyttäminen kehitysyhteistyöhön on välttämätöntä. Hyvin monissa maissa naiset ovat niitä, joiden harteilla talous pyörii ja joihin yhteiskunta tukeutuu. Mikäli kehityspolitiikkamme halutaan olevan jossakin määrin tehokasta, on tärkeää, että naiset hyötyvät siitä täysin.
Valitettavasti se ei ole tähän päivään mennessä ollut yksinkertaista. Miehethän hallitsevat etelässäkin poliittista ja kansainvälistä, kahden- ja monenkeskeistä toimintaa. Komission ehdotus sisältää sinällään hyödyllisiä esityksiä, jotka koskevat ennen kaikkea naisten mahdollisuuksien rakentamista. Keskeisiä termejä ovat tällöin neuvonta, menetelmät, menettelyt, suositukset, koulutus ja niin edellen. Haluan painottaa, että nämä kaikki ovat hyödyllisiä esityksiä. Mutta ne eivät ole missään tapauksessa riittäviä.
Sen lisäksi on annettava ehdottomasti rahaa konkreettisten naishankkeiden tukemiseksi. Sillä tavalla saadaan välittömästi jotakin aikaiseksi! Se auttaa varmasti myös saamaan naisia enemmän mukaan päätöksentekoon, sillä he tuntevat itsensä vahvemmiksi, mikäli heidän sosiaalis-taloudellinen asemansa parantuu. Onneksi Junker esitti mietinnössään tätä samaa. Se tulee esille tarkistuksissa.
Ryhmäni kannattaakin täysin tätä mietintöä ja toivoo, että komissio tulee toteuttamaan nämä tarkistukset.
Gutiérrez Díazin mietintö (A4-317/97)
Titley
Toivon, etteivät vain brittiläiset, pohjois-irlantilaiset ja irlantilaiset jäsenet vaan kollegamme eri kaikilta Euroopan unionin eri puolilta voivat tyytyväisinä antaa tukensa tälle mietinnölle.
Vaikka EU onkin jo tämän rahaston suurin tukija, haluan esittelijän tavoin varmistaa, että rahastosta annettavat varat täydentävät muuta julkista tai yksityistä rahoitusta eivätkä korvaa sitä.
Tietenkin on myös oikein pyytää, että varojen käyttö sovitetaan yhteen Irlannille ja Pohjois-Irlannille EU: n rakennepolitiikkojen puitteissa jo myönnettyjen varojen kanssa.
EU: n perusajatuksena oli alun perin se, että elämällä ja työskentelemällä rauhassa ja rinnakkain tällä mantereella asuvat vanhat viholliset voisivat turvata tuleville sukupolville kukoistavan ja turvallisen tulevaisuuden.
Tällä hetkellä Pohjois-Irlannin osapuolten väliset neuvottelut ovat ratkaisevassa alkuvaiheessa. EU: n tekemä konkreettinen ele jatkaa Pohjois-Irlannin taloudellisen ja yhteiskunnallisen kehityksen rahoittamista sekä maan sisällä että sen suhteissa Irlannin tasavaltaan on myönteinen uutinen.
Kollegani John Hume on aikaisemmin puhunut kaunopuheisesti Strasbourgin kaupungin antamasta esimerkistä vanhojen vihollisten sovintopaikkana. Tämän rahaston tukemat työpaikat ja hankkeet luovat siltoja vanhojen vihollisten välille Irlannissa.
Muistakaamme kaikkien puolien uhreja rakentamalla " silta eläville" , brittirunoilija Philip Larkinia lainatakseni. " Elämme aina siltojen läheisyydessä."
Linkohrin mietintö (A4-343/97) ja Kioton konferenssi
Adam
Arvoisa puhemies, en äänestänyt Linkohrin mietinnön puolesta. Minusta ei ole selvää, että käynnissä on maailmanlaajuinen ilmaston lämpeneminen, ja vielä epävarmempaa on ihmisten toiminnan tai erityisesti hiilidioksidin osuus siihen.
Parlamentin tulisi varoa ratkaisemasta ongelmaa, jota ei ehkä ole olemassa. Onnistuneisiin varotoimiin voidaan ryhtyä vain tunnettua ongelmaa vastaan.
Mikäli hiilidioksidi kuitenkin on uhka maailmalle, vihreiden näkemyksellä on logiikka puolellaan: kaikkien fossiilisten polttoaineiden, öljyn, kaasun ja hiilen käytön lopettaminen. Viime vuonna maailmassa kuitenkin kulutettiin enemmän hiiltä, enemmän öljyä ja enemmän kaasua kuin vuonna 1995, huomattavasti enemmän eikä vain kehitysmaissa. Minun huolenaiheitani ovat lähinnä ilmakehää saastuttavat hengenvaaralliset aineet - CO2 ei tällainen ole - sekä energiatehokkuuden merkityksen maksimointi.
Lopuksi meidän tulisi muistaa ne kaksi miljardia ihmistä, 40 % maailman väestöstä, joiden saatavilla ei ole minkäänlaista kaupallista energianlähdettä. Heidän kannaltaan ilmastonmuutos ei ole tärkeä asia.

Caudron
Kollegamme Rolf Linkohrin mietintö on samalla kertaa tarkoituksenmukainen, kattava, huolellisesti tehty ja erittäin laadukas. Haluan kiittää häntä tästä mietinnöstä.
Parlamenttia on kuultu usein ympäristöön yleisesti liittyvistä ongelmista ja erityisesti kasvihuonekaasupäästöistä. Tämä on tosiaankin tämän päivän ja kaikkien seuraavien vuosien merkittävä ongelma.
Äänestimme vähän aikaa sitten päätöslauselmasta, jonka tavoitteena oli vahvistaa hiilidioksidia ja muita kaasuja koskevia valvontajärjestelmiä. Kaikki eivät ole tähän tyytyväisiä. Jotkut saattavat jopa ajatella, että teemme liian paljon tällä alalla. Meidän on mielestäni toimittava herkeämättä ympäristömme ja ilmamme laadun säilyttämiseksi. Tämä on sanan varsinaisessa merkityksessä " elintärkeä kysymys" .
Tuen Rolf Linkohrin pyrkimystä vahvistaa Kioton konferenssin aikana Euroopan unionin kunnianhimoinen asenne. Kaiken lisäksi hän toimii näin täysin tietoisena vastuustaan talouden ja työllisyyden suhteen.
Tämän määräajan osalta hämmästelen sitä, että tietyt maat ovat haluttomia ratifioimaan näitä elintärkeitä vähimmäisvaatimuksia. Samat maat ovat huomattavasti innokkaampia esittämään näkemyksiä, jossa äärimmäinen liberalismi pakottaa yksityiset ihmiset taipumaan kaikkein pyhimmän hyötyoikeuden edessä.
Kyllä, hyvät kollegat, on tarpeen harkita pakottavia toimenpiteitä, joiden avulla asetettuja tavoitteita voidaan tehokkaasti soveltaa. Emme saa unohtaa sitä, että valitettavasti tällä alalla kyse ei ole nykyisen tilanteen parantamisesta vaan siitä, että estetään tilanteen merkittävä huonontuminen.

Díez de Rivera Icaza
Arvoisa puhemies, kaikki alamme olla alttiita ilmastomuutosten seurauksille. Edes vaiteliaammat eivät enää voi kieltää tieteeseen ja tosiasioihin perustuvaa aineistoa jo vuosia sitten kerrotusta hälyttävästä ilmiöstä. Kasvihuoneilmiöön vaikuttavat kaasujen päästöt, ennen kaikkea hiilidioksidi, ovat kasvaneet 3, 4 % Yhdysvalloissa, huolimatta Clintonin hallinnon käsittämättömästä asenteesta Kioton ympäristökokoukseen tai Japanin ilmoittamista masentavista päästöjen vähentämisestä.
Euroopan unioni tukeutuu kohtuulliseen suunnitelmaan ja haluaa sisällyttää uuteen pöytäkirjaan 15 jäsenmaata koskevalla mandaatilla 15 %: n vähennyksen kasvihuoneilmiötä aiheuttavista kaasuista vuoden 1990 tilanteesta vuoteen 2010 mennessä, vaikka 7, 5 % vähennykset olisi toteutettava vuoteen 2005 mennessä.
Unionin on päästävä siihen, että vähennykset ja aikataulu sitovat kaikkia ja sama koskee tulevaisuuden strategioita. Epäonnistuminen Kiotossa merkitsisi planeetalle dramaattisia seurauksia ja siksi olemme vakuuttuneita siitä, että kyseisessä konferenssissa teollistuneiden maiden eettinen vastuu tulee hallitsemaan.

Holm
Kioton ilmastokokouksen pitäisi olla lähtölaukaus sille, että kasvihuonekaasujen päästöjä alettaisiin rajoittaa maailmassa. Valitettavasti sekä USA että Japani ovat puuttuneet ongelmaan erittäin vastahakoisesti. EU: n asenne on oikean suuntainen, mutta se ei mielestäni ole tarpeeksi pitkälle menevä.
En ole komissaari Bjerregaardin enkä neuvoston edustajan Lahuren kanssa samaa mieltä siitä, että EU: n ei pitäisi olla ensimmäisenä ottamassa käyttöön sitovia velvoitteita, elleivät muut teollisuusmaat myös ota niitä käyttöön, jotta ongelmaan voitaisiin kunnolla puuttua.
Energia-, maatalous- ja liikennepolitiikassa tarvitaan perusteellisia toimia. Mielestäni meidän on parempi toteuttaa nämä toimet nyt kuin odottaa, että on liian myöhäistä. Meidän on paljon nykyistä enemmän mukauduttava luonnon asettamiin rajoihin. Sitä paitsi kattavat toimet antavat EU-maiden yrityksille kilpailuedun muiden maiden yrityksiin nähden, jos päästöjen vähentämistarkoituksessa otetaan käyttöön uutta tekniikkaa, jota voidaan myydä muihin maihin. EU: n vaatimukset ovat oikeastaan alakanttiin, mutta ne ovat kaikesta huolimatta paljon USA: n ja Japanin vaatimuksia realistisempia.

Lindqvist
Olen lopullisessa äänestyksessä äänestänyt mietinnön puolesta, mutta ydinvoiman tukemista koskevaa muutosehdotusta vastaan.

Sandbæk
, kirjallisesti. (DA) Rolf Linkohr ansaitsee ruusun mietinnöstään, joka koskee ilmastonmuutoksia ja energia-asioita. On myönteistä huomata, että ihmisen toiminnan aiheuttamiin ilmastonmuutoksiin suhtaudutaan vakavasti, ja että tiedemiesten esittämät pelottavat kauhukuvat kasvihuonekaasujen ilmastovaikutuksista maapallolla eivät jää ilman huomiota. Järkevän energiapolitiikan tavoitteena on oltava menettelytapojen muutos kaikkialla siellä, missä kasvihuonekaasuja syntyy. Useat ilmastoa muuttavat kasvihuonekaasut syntyvät suurissa teollisuuslaitoksissa, joita lainsäädännön avulla on helppo ohjata ja valvoa. Tässä ovat keskitetysti ohjatut ratkaisut paikallaan. Siitä herra Linkohrin mietinnössä on monta loistavaa esimerkkiä.
On kuitenkin huomattava, että myös karja, liikenne sekä muut pientuottajat, joita on vaikea valvoa, aiheuttavat hyvin suuria kasvihuonekaasupäästöjä. Päästöjä voidaan luonnollisesti vastustaa lisäämällä valvontaa ja asettamalla hallinnollisia vaatimuksia kunnille ja niille jakeluyrityksille, jotka ovat suoraan yhteydessä kansalaisiin. Mutta toimissa on mentävä tätäkin pidemmälle. Jos vaikeasti kontrolloitavia päästöjä koskevat ongelmat halutaan todella ratkaista, on käytettävä taloudellisia kannustimia. Yksityistaloudelle tai maanviljelijälle säästämisen on oltava kannattavaa, niin kuin myös uusiutuvan energian käyttöönottamisen kotitalouksissa, käsityöalalla ja teollisuudessa.
Olen kuitenkin hyvin tyytymätön siihen energiapoliittiseen prioriteettiin, jota esittelijä ehdottaa ratkaisuksi ihmisen toiminnan aiheuttamiin ilmastonmuutoksiin. Ehdotuksen mukaan olemassa olevat CO2 -päästöillä saastuttavat voimalat on korvattava ydinvoimaloilla, koska ydinvoima on yksi puhtaimmista energiamuodoista, eikä se tuota kasvihuonekaasuja. Siitä en ole samaa mieltä. Viime vuosien tekninen kehitys on selvästi parantanut uusiutuvien energialähteiden tehokkuutta, ja sen sijaan, että eurooppalaista ydinvoimaa tuettaisiin ja sille annettaisiin paljon rahaa, olisi panostuksen kohdistuttuva uusiutuvien energialähteiden edistämiseen. Ydinvoima on ehkä edullista, mutta alhainen hinta ei saa olla syynä sille, ettemme tule ajatelleeksi muita ratkaisuja. Monet ydinvoimalaitokset aiheuttavat myös suuria turvallisuusongelmia ympäristöllemme, ja tosiasia on, että uraanikaivosten hoito aivan liian huonosti niin Kanadassa, Meksikossa kuin Afrikassakin. Uraanikaivokset jätetään useissa tapauksissa suojaamatta, ja siksi niistä aiheutuu suurta vaaraa läheiselle ympäristölle.
Juuri uraanikaivosalueilla asuu täysin luonnosta riippuvaista alkuperäisväestöä. He eivät enää uskalla syödä päästöjen turmelemaa riistaa, ja he altistuvat itse säteilylle, joka lisää suuresti kuolleisuutta mm. aiheuttamalla syöpää. Tähän liittyvät vielä käytetyn reaktorijätteen poiskuljetuksesta aiheutuvat ongelmat. Ei vielä tänä päivänäkään ole olemassa järkeviä jätteiden varastointitapoja.
En voi myöskään tukea esittelijän ehdotusta energiaveron toteuttamisesta EU: n tasolla. Vastustan sitä, että vähemmän edistykselliset maat jarruttavat niitä maita, jotka haluavat olla edelläkävijöitä, vain siksi, että halutaan löytää yhteisiä ratkaisuja. Veropolitiikasta ei saa tehdä EU: n asiaa. Olisi esimerkiksi onnetonta, jos Tanskan energiamaksut yhtenäistettäisiin "alas" esim. belgialaiselle tasolle. Tarvitsemme järjestelmää, jossa vähimmäissääntöjä lisätään koko ajan ja vaatimuksia tiukennetaan kunkin jäsenmaan kohdalla.
BSE
Truscott
Arvoisa puhemies, vaikka pidän myönteisenä eilistä BSE: stä käytyä keskustelua ja sitä seurannutta päätöslauselmaa, tämän parlamentin ei tulisi unohtaa menneiden laiminlyöntien inhimillistä hintaa. CJD, BSE: n ihmisiin tarttuva muoto, on tappanut Britanniassa kaksikymmentäyksi ihmistä vuodesta 1995 lähtien. Viime perjantaina tapasin erään vaalipiirissäni asuneen uhrin vanhemmat ja poikaystävän. Herra ja rouva Sinnott menettivät 23-vuotiaan tyttärensä Ninan CJD: n uudelle muunnokselle viime toukokuussa. He ja muut menehtyneiden poikien ja tytärten vanhemmat ansaitsevat selityksen.
Edellinen hallitus on syyllistynyt asioiden salaamiseen, ja Kuninkaallinen ympäristökomitea varoitti asiasta jo vuonna 1979 ja Southwoodin mietintö vuonna 1989, mutta he eivät toimineet. Sinnottin pariskunnalla ja suurella yleisöllä on oikeus tietää tosiasiat. Britanniassa parlamentin toimintaa olisi pitänyt seurata julkinen tutkimus.

Bébéar
BSE-taudin tutkintavaliokunnan ja Euroopan parlamentin BSE-tautia koskevien suositusten seurantavaliokunnan jäsenenä haluaisin kiinnittää huomionne asiakirja-aineiston erityiseen kohtaan hetkellä, jolloin 15 kuukautta kestänyt työ päättyy tähän äänestykseen Bögen mietinnöstä.
Olemme asteittain tuoneet päivänvaloon useita toimintahäiriöitä ja puutteita. Tänään olemme voineet tämän pitkään kestäneen työn avulla luoda Euroopan tasolla uuden strategian, joka turvaa kansalaiset kaikissa ravintoketjun vaiheissa eläinravinnosta heidän lautasillaan olevaan ravintoon asti. Kyse oli pakottavasta tarpeesta. Emme voineet tätä välttää. Tuotantoportaat, kuten kuluttajat, ovat hyvin ymmärtäneet selvittämispyrkimyksen merkityksen.
Emme luonnollisesti voi tulevaisuudessa jäädä tähän. Jokaisen on jatkettava tehtyä työtä ja etenkin niiden, kuten minä, jotka ovat "haavoittuvien" valiokuntien (maatalous, terveys...) jäseniä. Kuluttajien terveyttä ja ravinnon turvallisuutta käsittelevä konferenssi pidetään 12 kuukauden kuluttua, ja se tarjoaa jälleen yhden tilaisuuden jatkaa tätä hyvin tiivistä seurantaa.
Emme kuitenkaan saa kurkottaa kaikilla aloilla liian pitkälle. Ajattelen etupäässä teollista hyödyntämistä, jonka toimintatavat ovat riittävän " trimmattuja" ja tunnettuja, jotta ne eivät uhkaa kuluttajien terveyttä. Voin mainita esimerkiksi sellaiset teolliset sovellukset, jossa raaka-aineena käytetään talin johdannaisia.
Muut kuin esimerkiksi ravinto-, lääke- ja kosmetologiateollisuudet ovat tällaisia aloja, muun muassa puhdistusaineiden, maalien ja voiteluaineiden tuotantoon keskittyneet teolliset toiminnot tai julkinen rakentaminen... Liiallisiin toimenpiteisiin ryhtyminen koskettaisi väistämättä näitä aloja.
Ottaen huomioon toimenpiteiden vaikutukset työllisyyteen, meidän on siten oltava erityisen tarkkoja näiden direktiivien soveltamisessa ja vältettävä syyllistymästä liiallisten varotoimenpiteiden käyttämiseen heti kun kuluttajien terveys on taattu meitä tyydyttävällä toimenpiteellä.
Hyväksyn siten Bögen mietinnön. Euroopan parlamentin on tässä tilanteessa jälleen kerran vastattava eurooppalaisten odotuksiin terveyden ja ravinnon alalla. Epäluottamuslauseen uhka on osoittanut, miten tehokkaasti voimme valvoa toimeenpanovaltaa harjoittavaa elintä.
Olen myös samaa mieltä esittelijän kanssa, kun hän kiittää Euroopan komissiota sen ponnisteluista. Euroopan komissio on toimittanut meille kuuden kuukauden välein säännöllisen ja pysyvän kertomuksen. Nämä edistykset ovat oikeansuuntaisia, vaikka vielä on paljon tehtävää jäljellä.

Berthu
Euroopan parlamentin hullun lehmän tautia käsittelevästä ensimmäisestä mietinnöstä alkaen, joka hyväksyttiin helmikuussa 1997, useiden huomattavien petosten paljastuminen on osoittanut, että englantilaisen naudan kauppasaartoa kierretään hämmästyttävän helposti. Syyskuun lopussa arvioitiin, että yli 10 000 tonnia kiellettyä lihaa oli pidetty kaupan ja kulutettu Euroopan markkinoilla. Petokset ovat sitäkin järkyttävämpiä, koska samaan aikaan on juuri todistettu lähes täydellä varmuudella, että Bovine Spongiforme Encephalopathysta vastaava tartunnan aiheuttaja (BSE-tauti tai " hullun lehmän tauti" ), on ylittänyt lajien välisen rajan ja aiheuttanut ihmisessä uudenlaisen Creutzfeldt-Jacobin taudin muodon.
Miten Euroopan komissio ja jäsenvaltiot vastaavat tähän tilanteeseen? Tarkastukset kentällä ovat edelleen riittämättömiä, etenkin kuljetusten osalta. Erityisesti oppi tuotteiden liikkumisesta ilman valvontaa (niin sanottu " vapaa liikkuvuus" Brysselin epäselvällä kielellä) on niin syvään juurtunut, että se estää puolustusreaktiot. Euroopan parlamentin seurantavaliokunnan mietinnössä huomautetaan tässä suhteessa, että " jäsenvaltioiden ja komission valvontatoimenpiteet, siten kun ne ovat mahdollisia yhtenäismarkkinoilla, eivät ole olleet riittäviä englantilaisen naudanlihan kauppasaarron kiertämisen ehkäisemiseksi" ja että " komissio ja jäsenvaltiot eivät ole siten pystyneet turvaamaan kansan terveyttä mahdollisesti tartunnan saaneen lihan kaupan pitämistä vastaan" .
Tähän päivään mennessä (vuoden 1997 marraskuun loppu) komissio ei ole vieläkään esittänyt neuvostolle ja Euroopan parlamentille ehdotusta rajavalvonnan tehostamiseksi eikä Isosta-Britanniasta peräisin olevien kaikkien liha- ja eläinkuljetusten osalta ole edes pantu täytäntöön pakollista ilmoitusjärjestelmää. On siten selvää, että komissio on jälleen kerran asettanut huolen tavaroiden vapaasta liikkuvuudesta sisämarkkinoilla kuluttajien terveyden edelle.
En kuitenkaan tarkoita sitä, etteikö komissio olisi saanut millään alalla mitään aikaan. Komissio on lisännyt asiantuntijavaliokuntien työn avoimuutta ja aloittanut tiettyä säätelytoimintaa esimerkiksi eläinjauhojen valmistamisen ja käytön sekä riskituotteiden käytön kieltämisen osalta ihmisten ja eläinten ravinnossa sekä naudanlihan vapaaehtoisen merkitsemisen osalta (jonka olisi oltava pakollista vuoden 2000 sijasta vuodesta 1998 alkaen).
Tähän säätelytoimintaan sisältyy kuitenkin kolme vastaväitettä.
Ensimmäinen vastaväite: toiminnassa ollaan vastahakoisia asettamaan kyseenalaiseksi sisärajojen valvonnan täydellisen poistamisen oppi, kuten jo totesin. Valvonnan poistaminen oli kuitenkin virhe, ja tämä pitäisi jonain päivänä tunnustaa.
Toinen vastaväite: toiminta perustuu liian paljon ajatukseen siitä, että terveysriskien torjumiseksi komission valtaa olisi lisättävä ja jäsenvaltioiden itsepuolustusoikeutta kavennettava. Tämä heijastuu esimerkiksi 100 artiklan A kohdan uskomattomassa muutoksessa, jota Amsterdamin Eurooppa-neuvosto ehdotti ja jonka se hyväksyi. Tästä lähtien esimerkiksi terveyttä tai ympäristöä koskeviin kansallisiin turvatoimenpiteisiin ryhdyttäessä, jotka poikkeavat yhteisön säännöistä (eli siten etenkin vapaasta liikkuvuudesta), jäsenvaltioiden olisi esitettävä erittäin rajoittavien ehtojen mukainen pyyntö, jonka arvioinnissa komissiolla on täysi harkintavapaus. Siten jäsenvaltioilla ei ole enää mitään itsenäistä puolustuksen mahdollisuutta komission saamattomuutta, ennakkoluuloja ja toimintahäiriöitä vastaan. Kuten kaikki tietävät, nämä ovat olleet hullun lehmän taudin käsittelyn aikana esiin tulleet pääasialliset vaikeudet. Tämän tapauksen olisi siten pitänyt olla opetus Amsterdamin Eurooppa-neuvostolle komission ja jäsenvaltioiden suhteiden tasapainottamiseksi, mutta sitä ovat hallinneet komission pyrkimykset komission vahvistamiseksi ja jäsenvaltioiden vielä suuremmaksi syyllistämiseksi.
Kolmas vastaväite: samalla kun komissio on yrittänyt torjua yhteisön säätelyn avulla muiden kulkutautien vaaraa tulevaisuudessa, se on jatkanut oman maaperänsä tukemista Agenda 2000 -ohjelmassaan tehomaatalouden yhteydessä, joka on mukautettu maailmanmarkkinoiden alhaisimpiin hintoihin. Haluamme omalta osaltamme päinvastoin luonnollisia menetelmiä kunnioittavan maatalouden, joka tarjoaa Euroopan kansalaisille vaaratonta ravintoa. Tällainen maatalous ei ole kuitenkaan mahdollista, jos tulevissa kansainvälisissä kauppaneuvotteluissa ei tunnusteta alueellisten etuusalueiden laillisuutta.
Siksi vetoamme 12. 13. joulukuuta pidettävään Eurooppa-neuvostoon, että se tarkastelisi Agenda 2000 -ohjelmaa hylätäkseen komission ehdottaman maataloutta käsittelevän osuuden. Pyydämme Eurooppa-neuvostoa puoltamaan voimakkaasti yhteisön etuusjärjestelmää siinä, mitä me jo kutsumme " Clintonin kierrokseksi" . Pyydämme sitä tarkistamaan oppia sisärajojen valvonnan poistamisesta. Lopuksi pyydämme Euroopan kansoilta, että ne kieltäytyisivät ratifioimasta 100 artiklan A kohdan tarkistusta, ja siten tästä hyvin vakavasta syystä - joka ei tosin ole ainoa - kieltäytyisivät hyväksymästä Amsterdamin sopimusta.

Crawley
Äänestin tutkintavaliokunnan BSE: tä käsittelevän mietinnön puolesta, koska mietintö kuvasti tärkeätä tasapainoa muistutti meitä BSE: n katastrofaalisesta historiasta Britanniassa edellisen konservatiivipuolueen muodostaman hallituksen aikana sekä toimenpiteistä, joilla uusi työväenpuolueen muodostama hallitus ja komissio pyrkivät elintarvike- ja maatalouspolitiikassa tästä lähtien varmistamaan yleisön terveyden ja turvallisuuden.

Cushnahan
Elintarvikkeiden turvallisuudesta on kirjoitettu paljon BSE-kriisin jälkeen ja Irlannissa, jossa on merkittävää elintarviketeollisuutta, meitä kiinnostavat kaikki EU: n mahdollisesti esittämät parannukset, jotka lisäävät kuluttajien luottamusta.
Komissio on hiljattain tehnyt ehdotuksen maatalouden primaarituotteiden sisällyttämisestä olemassa olevan EU: n tuotevastuudirektiivin (85/374/ETY) piiriin. Kuluttajat voivat tällöin hakea korvausta viallisten maatalouden primaarituotteiden kuten lihan, viljan, hedelmien ja vihannesten aiheuttamista vahingoista. Irlannin viljelijäryhmät ovat huolissaan ehdotuksesta niiden jäsenille mahdollisesti aiheutuvista kuluista. Kuluttajaryhmät ovat huomauttaneet, että on tunnetusti vaikeaa jäljittää sairaus perusmaataloustuotteeseen. Komissio harkitsee siksi toimenpidettä, jolla ei ole kahden elintarvikkeiden turvallisuuden kannalta tärkeän ryhmän täydellistä tukea - tuottajien ja kuluttajien. Eikö komissio ole oppinut mitään BSE-kriisistä? Tarvitaan kaikkien näiden ryhmien tuki, mikäli halutaan tehokas sääntelyjärjestelmä.
Vuonna 1995 komissio arvioi tällaisen ehdotuksen vaikutuksia maataloussektoriin ja totesi, että " se ei vaikuttaisi kielteisesti maatalouden sektoriin" . Pyydän tänään komissiota tutkimaan tilannetta edelleen, ennen kuin tuotevastuudirektiivin laajennus säädetään laiksi. Komissio on perustanut Irlantiin elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston. Tämän uuden EU: n toimiston tulisi tehdä juuri tällaisia tutkimuksia, ja pyydän EU: ta tilaamaan tällaisen tutkimuksen/kertomuksen välittömästi.
Yksi elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston päätehtävistä on valvoa elintarvikehygienian sekä eläinlääkintää ja kasvien terveyttä koskevan lainsäädännön noudattamista EU: ssa ja muualla. Toimisto tekee yhteistyötä monien olemassa olevien kansallisten elintarvikevirastojen kanssa, joihin kuuluvat myös Irlannin elintarviketurvaviranomaiset. Pyydän Irlannin nykyistä hallitusta nopeuttamaan tämän toimiston perustamista ja toiminnan käynnistymistä hyväksymällä Dáilissa viraston toimivaltaa käsittelevän lakiehdotuksen. Fianna Fáil -puolue totesi hiljattain järjestettyjen parlamenttivaalien aikana, että se romuttaisi tämän elimen. Heidän ei pitäisi leikkiä ihmisten terveydellä ja samalla pitää Irlannin elintarviketeollisuutta epätietoisena toimiston toimivallasta.
Alkuperäisissä FG: n, Labourin ja DL: n ehdotuksissa virastolle oli tarkoitus antaa valtuudet tarkastaa elintarviketuottajien tilit sekä sakottaa yrityksiä, mikäli ne eivät riittävässä määrin noudattaneet hygienialainsäädäntöä. Fianna Fáil puolestaan uskoi, että lopullisen päätöksen yritykselle määrättävistä sakoista tekisi asiasta vastaava terveysministeri. Kuluttajat eivät luota tällaiseen näkemykseen. Tiedämme, että ministereitä voidaan painostaa jättämään määräämättä sakkoja yritykselle. Pyydän nykyistä hallitusta säilyttämään elintarviketurvallisuudesta vastaavien viranomaisten riippumattomuuden, sillä lyhyellä aikavälillä se on eduksi kuluttajien luottamukselle ja pitkällä aikavälillä Irlannin elintarviketeollisuuden maineelle.

Deprez
Euroopan parlamentti on pystynyt todella tehokkaasti valvomaan toimeenpanevaa elintä BSE-tautia käsittelevän tutkintavaliokunnan perustamisesta alkaen. Voimme todeta, että tähän päivään mennessä komissio on noudattanut suurimpaa osaa parlamentin suosituksista, joko soveltamalla niitä suoraan tai asettamalla määräaikoja niiden toteuttamiseksi.
Komission kanssa on jo sovittu töiden edistymistä koskevista puolivuosittaisista kokonaisarvioista. Selkeää edistystä on tapahtunut, ja vaikka parlamentin ja komission väliset suhteet ovat olleet kireät, olemme loppujen lopuksi voineet todeta, että suhteista voi olla kummallekin hyötyä. Elättelen toivetta, että tämä jatkuu tulevaisuudessa.
Tiedämme luonnollisesti sen, että joistakin tietyistä kohdista on olemassa huomattavia erimielisyyksiä. Otamme niihin selkeästi - ja oikeutetusti - kantaa päätöslauselmassamme, jota haluan tukea.
Siten on olennaista jatkaa yhteisiä ponnisteluja yhdessä komission, neuvoston ja tätä haluavien jäsenvaltioiden kanssa menneisyyden virheiden korjaamiseksi, ensisijaisuuksien tietyn arvojärjestyksen muuttamiseksi sekä kansanterveyden ja siten tuotteiden turvallisuuden ja laadun asettamiseksi ensimmäiseksi huolenaiheeksi. Lähes kaikki ovat nykyisin yhtä mieltä tästä perusperiaatteesta. Mutta jotta tämä tavoite saavutettaisiin, ajattelutapoja on huomattavasti muutettava.
Tämän muutoksen on näyttävä ensinnäkin tietyissä ratkaisuissa, joita meidän on tehtävä Euroopan tasolla, erityisesti uusien tuotejalostusten tai tuotantotekniikoiden osalta tai Agenda 2000: een liittyvien päätösten yhteydessä.
Muutosta on myös tapahduttava vastauksissa, jotka pystymme antamaan BSE-taudin herättämiin moniin kysymyksiin: voidaanko kasvinsyöjiä edelleen ravita eläinjauhoilla? Jos näin on, voivatko nämä eläinjauhot todella olla peräisin sairaiden eläimien kierrätyksestä - oli kyse sitten BSE-taudista tai muualla vesikauhusta? Jos näin ei ole, mitä tuhottujen eläinten luurangoille tehdään? Ovatko tutkimukselle ja terveystarkastuksille myönnetyt luotot riittäviä? Miten taataan tuotantoportaiden tehokas valvonta maatilalta pöytään asti? Miten sovitetaan yhteen kuluttajiemme - lailliset - vaatimukset tiettyjen kansainvälisten sitoumustemme kanssa (hormonit, geneettisesti muunneltujen organismien luokittelu, jne.)?
Meidän on käynnistettävä todellinen ja jatkuva valvontamenettely, jota käytetään joka kerta kun meidän on tehtävä ratkaisu, jolla voi olla vaikutuksia kansanterveyteen. Meidän on myös varmistuttava siitä, että kaikista peruskysymyksistä pystytään kaikissa jäsenvaltioissa julkisesti keskustelemaan.

Ewing
Yhdistyneen kuningaskunnan BSE-ongelmien todellinen syy oli sarja Thatcherin hallituksen tekemiä toimenpiteitä.
1.Maatalousrehuteollisuutta, konservatiivipuolueen anteliasta tukijaa, avustettiin sääntelyllä; näin viljelijöille toimitetuissa rehusäkeissä ei täytynyt olla luetteloa valmistusaineista (tosin kuin tavallisessa papupurkissa).2.Valmistajat hyötyivät tiukkojen lämpötilaa koskevien sääntöjen poistamisesta. Keskustellessaan minun ja Allan Macartneyn kanssa komissaari Fischler hyväksyi periaatteessa kiellon alueellisen kumoamisen, mutta unionistipuolueet ja sekä Englannin että Skotlannin maanviljelijöiden liitot kieltäytyivät tästä toteamalla, että skottien on seistävä tai kaaduttava Englannin mukana!Skotlantilaista naudanlihaa kaivataan EU: n markkinoilla, mutta Lontoo on estänyt sen.

Lalumière
Emme ole liittyneet tämänpäiväiseen BSE-tautia koskevaan äänestykseen useasta syystä.
Ensimmäisenä syynä on se, että käytetystä menettelystä johtuen Euroopan radikaaliallianssin ryhmä ei ole osallistunut seurantavaliokunnan työhön eikä myöskään tässä samaisessa valiokunnassa valmistellun yhteisen esityksen laatimiseen demokratian kaikkein alkeellisimmista säännöistä huolimatta. Tämä tosiasiatilanne on estänyt meitä ilmoittamasta mielipidettämme ja vahvistamasta kantaamme, kuten teimme BSE-tautia käsittelevän väliaikaisen tutkintavaliokunnan aikana.
Toisena ja epäilemättä tärkeämpänä syynä on se, että tämä teksti heijastaa väljää ja " poliittisesti korrektia" sovintoratkaisua, joka ei nosta tämän parlamentin arvostusta. Emme ole vastustaneet suurinta osaa esitetyistä kohdista, mutta emme voi taata äänellämme kaikkea sitä, mikä on painettu villaisella. Eikö teidän mielestänne ole kummallista, ettei missään kohdassa mainita Ison-Britannian tavatonta vastuuta BSE-tautia koskevan kriisin hoidossa, neuvoston ja joidenkin jäsenvaltioiden vastahakoisuutta hyväksyä tai vähintäänkin kunnioittaa asetuksia kansanterveyden turvaamiseksi ja epätietoisuutta mahdollisesti tartunnan saaneiden eläinjauhojen varastointipaikasta? Eikö teistä ole kummallista, ettei Creutzfeld-Jakobin taudin uuden muodon uhreille tai heidän perheilleen ole maksettu korvauksia, vaikka tiedämme hyvin sen, ketkä ovat vastuussa tästä kriisistä? Eikö teistä tunnukin epäjohdonmukaiselta, että päätöslauselmassa unohdetaan mainita se, että Euroopan komissio ei ole tarkastellut kaikkia sen käytettävissä olevia keinoja nostaakseen vahingonkorvauskanteen Isoa-Britanniaa vastaan?
Kolmantena syynä on se, että olemme erittäin pahoillamme siitä, ettei parlamentti pyri kunnianhimoisimpiin tavoitteisiinsa, ja on tänään kykenemätön ylittämään Bögen mietinnössä tehdyn analyysin ja tekemään todellisia ja välttämättömiä poliittisia ja institutionaalisia johtopäätöksiä. Tämä olisi ollut Euroopan parlamentin hetki osoittaa olevansa itsenäinen poliittinen elin, joka pystyy hallitsemaan kansalliset erimielisyydet ja painostukset.
Haluan kuitenkin muistuttaa, että olemme tyytyväisiä Euroopan komission tähänastisiin toimiin ja aloitteisiin ravinnon turvallisuutta koskevan yhteisön politiikan toteuttamiseksi ja kehotamme sitä jatkamaan toimintaansa. Toivomme neuvoston tukevan näitä ponnisteluja ja parlamentin todella osallistuvan tähän edistykseen.

Pailler
Huolimatta BSE-tautia käsittelevän tutkintavaliokunnan kriisin vastuuhenkilöitä vastaan - joiden joukossa on Ison-Britannian hallitus ja komissio - muutamia kuukausia sitten esittämästä todellisesta syytöskirjelmästä, parlamentin enemmistö kieltäytyi tuomitsemasta komissiota ja antoi sille usean kuukauden määräajan.
Ryhmämme puolsi silloin epäluottamuslauseen antamista. Se näki tässä parlamentin päätöksessä sen virheen, ettei sillä ollut tarvittavaa poliittista tahtoa selvän ja voimakkaan signaalin antamiseksi hallituksille ja komissiolle, jotka asettivat "markkinoiden johtamisen terveyden edelle" .
Myönnän, että tutkintavaliokunnan suositusten seurantavaliokunta on tehnyt mahdolliseksi sen, että on saatu myönteisiä tuloksia. Komissio on todellakin tehnyt päätöksiä, jotka vastaavat parlamentin suosituksia. Olen erityisen tyytyväinen siitä, että Creutzfeldt-Jakobin taudista kärsiville perheille on varattu taloudellista tukea.
Nämä parannukset ovat kuitenkin vain teknisiä eivätkä pureudu ongelman ytimeen, jonka hullun lehmän tautia koskeva kriisi on tuonut päivänvaloon. Tarkoitan itse Euroopan rakentamisen käsitettä, joka asettaa hyödyn ja vapaan kilpailun kansanterveyden ja karjankasvattajien etujen edelle.
Tämä on tärkein syy sille, että äänestin lopullisen päätöslauselman kohdalla tyhjää. Vaikka siinä otetaan huomioon komission vastaukset ja niiden puutteet, siinä ei kuitenkaan oteta opiksi kaikkia hullun lehmän kriisiin liittyviä läksyjä. Siinä ei mitenkään aseteta kyseenalaiseksi komission YMP: n uudistusta koskevia suuntaviivoja. Päätöslauselmassa seurataan vuoden 1992 päätöslauselman logiikkaa, ja uhkana on ympäristöä ja tuotteiden laatua vahingoittavan tehomaanviljelyn uusi liikakäyttö. On ryhdyttävä täysin erilaajuisiin toimenpiteisiin yhtä hyvin YMP: n uudistuksen kuin tuotteiden liikkuvuuden osalta, jossa on otettava paremmin huomioon ympäristö ja kuluttajien terveys.

Souchet
Tutkintavaliokunnan tilalle perustettu väliaikainen seurantavaliokunta on juuri päättänyt työnsä. Sen tekemät päätelmät ovat komission kannalta musertavia. Komissiolla oli ollut jo pitkän aikaa hallussaan vakavasti otettavia tieteellisiä tietoja, jotka osoittivat Creutzfeldt-Jakobin taudin suuren tarttumisriskin ihmiseen. Tuoreemmat tieteelliset työt ovat vahvistaneet tätä analyysiä entisestään, ja tämä otetaan luonnollisesti huomioon Bögen esittämässä lopullisessa päätöslauselmaesityksessä.
Komissiota on siten tiukasti valvottava: tämä on ensimmäinen läksy, joka meidän on tästä vaikeasta jutusta opittava. Parlamentillamme on tällä alalla laillinen roolinsa. Sen pitäisi sitä paitsi tehdä se paljon tiukemmin korostamalla selvästi ensisijaisuuksia, jotka kaikkien on hyväksyttävä. Eikö eurooppalaisten kansanterveyttä koskeva huolenaihe pitäisi ilman muuta asettaa vanhojen ideologisten salasopimusten edelle, jotka innoittavat vielä joitakin kollegoitamme valitettavaan itsesensuuriin? Onko komission vastuun laajuus kätkettävä BSE-tautia koskevassa asiakirja-aineistossa sillä tekosyyllä, ettei jaetun federalistisen ideologian nimissä petetä " objektiivisen liittolaisen" , komission, luottamusta?
Euroopan parlamentin on sitä tärkeämpää valvoa komissiota, koska hullun lehmän tapaus on osoittanut eurooppalaisten virkamiesten erityisen taipuvuuden tietynlaisen painostuksen edessä. Jotta ei heitettäisi pienintäkään varjoa yhtenäismarkkinoiden laajentumisen, Maastrichtin sopimuksen ratifioinnin ja yhtenäisvaluutan käyttöönoton ylle, he ovat työntäneet toiselle sijalle ensisijaisen huolenaiheen, jonka olisi pitänyt olla huoli kuluttajien terveydestä.
Jotta komissiota voitaisiin tiukasti valvoa, ei suinkaan tarvita sitä, kuten päätöslauselmakompromississa on ehdotettu, jonka kanssa emme ole samaa mieltä tästä kohdasta, että yhteispäätöksentekomenettelyä laajennetaan maatalousmenoihin. Tämä esitys ei kuulu keskusteluumme. Asianmukaisia valvontavälineitä on jo olemassa. Riittää, että on rohkeutta käyttää niitä, kun komission vastuu, kuten tämän asiakirja-aineiston tapauksessa, on selkeästi osoitettu.
Voimme vain pahoitella sitä, että vain 118 parlamentin jäsentä on kannattanut esitystä, jonka Philippe de Villiers esitti tässä parlamentissa viime keväänä puoltamalla epäluottamuslauseen antamista komissiolle johtuen parlamenttimme tutkintavaliokunnan päivänvaloon tuomista erittäin vakavista toimintahäiriöistä.
Meidän on kuitenkin jatkettava painostusta. Siksi olemme osoittaneet kollegamme Édouard des Placesin kautta seuraavamme erittäin valppaasti tämän asiakirja-aineiston kehittymistä, ja asettavamme komission vastuun kyseenalaiseksi vuoden 1998 marraskuussa pidettävän täysistunnon aikana antamalla uuden epäluottamuslauseen, jos komissio ei siihen mennessä ole toteuttanut välttämättömiä uudistuksia.
Olemme iloisia voidessamme todeta, että vihreiden ryhmä, joka ei tukenut viime keväänä annettua epäluottamuslausetta, on tällä kertaa tarttunut tähän esitykseen. Tällainen valppaus valvonnassa hyödyttää kaikkia, ja sen avulla parlamenttimme voi kerrankin toimia laillisesti ja tehokkaasti alalla, joka todella kuuluu sen toimivaltaan.

Titley
Annan tukeni näille parlamentin erityisen BSE-taudin tutkintavaliokunnan kertomuksille, sillä mielestäni se on tehnyt esimerkillistä työtä niiden ihmisten puolesta, joita edustamaan meidät on tänne lähetetty.
Parlamentaarisen painostuksen ansiosta luottamukselliset asiakirjat ovat nyt parlamentin jäsenten nähtävissä, elintarvikepolitiikan valvonta on erotettu komission muista osista, tarkoituksena on säätää uusia lakeja, jotka varmistavat elintarvikkeiden paremman laadun, ja meillä on komission tuki valitun parlamentin sananvallan kasvattamiselle maatalouslainsäädännön alalla.
Viimeiseksi mainitsemani kohta on tärkeimpiä traagisen BSE-kriisin seurauksia. Jos tämä parlamentti olisi aikaisemmin ollut enemmän osallisena maatalouspolitiikassa ja tiennyt siitä enemmän, nykyinen maatalouspolitiikkamme saattaisi tulla halvemmaksi ja se saattaisi myös suhtautua kuluttajien etuihin vähintään yhtä vakavasti kuin tuottajien etuihin.
Veronmaksajat rahoittavat EU: n maatalouspolitiikan valtavat summat - on korkea aika ottaa heidän etunsa kunnolla huomioon. Maksamiensa valtaisien summien ansiosta he ansaitsevat vähintäänkin turvallista ruokaa.
Menradin mietintö (A4-354/97)
Gollnisch
Arvoisa puhemies, olemme äänestäneet mietinnöstä, joka koskee työntekijöiden osallistumista heitä koskettaviin päätöksiin. Ranskassa tällä ei kuitenkaan ole nykyään enää mitään merkitystä. Viralliset ammattiyhdistykset, joiden edustavuus kapenee koko ajan, ei ole muuta tehtävää kuin kaikenlaisen kilpailun kieltäminen. Muutaman päivän päästä järjestetään riitojen sovittelulautakunnan jäsenten vaalit, joiden tehtävänä on työriitojen välittäminen. Kaikki työntekijät, olivat he sitten ammattiyhdistysten jäseniä tai eivät, ovat lain mukaan äänestäjiä ja vaalikelpoisia. Todellisuus on kuitenkin toinen. Virallisten ammattiyhdistysten keinottelijat haluavat kieltää sellaisten ehdokkaiden asettamisen, joiden he epäilevät tuntevan sympatiaa Front national - puoluetta kohtaan, joka on kuitenkin Ranskan ensimmäinen työväenpuolue. Tämän tarkoitusperän saavuttamiseksi ovat kaikki keinot, vilpillisyydet ja petollisuudet sallittuja. Ministeri Aubry rikkoo virkavelvollisuuksiaan ennenkuulumattomalla puolueellisuudella: mitättömäksi julistamisen määräaikoja pidentääkseen hänen virastopäällikkönsä päivää erään kiertokirjeen todellista aikaisemmaksi rikkoen näin Virallisen lehden määräyksiä. Maaherrat, joiden on noudatettava määräyksiä, määräävät, että itsenäiset listat on tarkastettava uudelleen ilman, että muita listoja tarkastetaan samalla tavoin. Tuomioistuimet tekevät päätöksiä määräaikojen ulkopuolella ilman, että edes vastaajia kutsutaan oikeuden eteen ja rikkovat näin valtiosääntöä, lakia ja kaikkia oikeuden yleisiä periaatteita. Etenkin Evryn rikostuomioistuin ja Bobignyn tuomioistuimen tuomari Camille Lignières tekevät todellisen virkavirheen, ylittävät toimivaltansa, tekevät päätöksen pääasiassa, karsivat ehdokkaita olettamiensa poliittisten sympatioiden takia ja tämä kaikki kommunistisen ammattiyhdistyksen CGT: n pyynnöstä, jonka kaikki kansliapäälliköt ovat istuneet kommunistisen puolueen puoluetoimistossa. Emme ole 30 vuoteen nähneet tällaista lain rikkomista, tällaista kyynisyyttä, tällaista röyhkeyttä.

Caudron
Kollegamme meille esittämä mietintö osoittaa ainakin Euroopan kulttuurisen monimuotoisuuden. Työntekijöiden vähimmäisosallistumisjärjestelmän täytäntöönpano on vaikeaa. Voimme tietysti syyttää tekstiä kunnianhimon puutteesta. Se on tulosta kahdesta tärkeästä kulttuuritekijästä, kielestä sekä työnantajien ja työntekijöiden välisistä suhdekäytännöistä, jotka ovat peräisin historiasta.
Erot suhteiden aloilla ovat huomattavat. Tämä ei ole oikea paikka laatia listaa ja jaella jokaiselle jäsenvaltioille hyviä ja huonoja pisteitä, ei ainakaan tässä vaiheessa. Eräs asia on mielestäni tärkeä, Euroopan parlamentin ja Euroopan unionin tunnustus neuvottelujen merkityksestä ja perusteiden asettamisen tarpeesta, jotta työntekijät voivat ilmaista mielipiteensä.
En kuvittele kuitenkaan liikoja: keskustelu on hyvin ideologista. Olen sosialistipuoluetta kannattava parlamentin jäsen ja mielestäni työntekijöiden osallistumisen avulla voidaan säädellä ja taivuttaa suuria vapaita markkinoita, jotka meidän on hyväksyttävä. Jälleen kerran toistan saman asian: talouden maailmanlaajuistumisen on tapahduttava yhdessä kansalaisten kanssa, jotka ovat myös työntekijöitä, ja heidän hyväkseen.
" Hyvät ääriliberalismin kannattajat" : työntekijöiden merkityksen ja vastuun lisääminen tuotantoprosessissa kulkee käsi kädessä kasvun kanssa. Se on sitäpaitsi mielestäni tänä päivänä yksi sen edellytyksistä. Ääriliberalismi "murskaa" demokratian. Siitä seuraa kurjuutta, samalla kun jotkut taas rikastuvat. Siksi jatkan taistelua työntekijän ja kansalaisen oman arvon tunnon puolesta rahan totalitarismia vastaan, joka halutaan määrätä kaikille ja etenkin kaikkein heikoimmille!

Skinner
Euroopan parlamentin työväenpuolueen ryhmä ilmaisi vastustavansa eräitä Menradin mietinnön osia, jotka koskevat Davignonin johtopäätöksiä eurooppalaisesta työntekijöiden osallistumisjärjestelmästä.
Mielestämme mekanismi, joka vaatii pakollista osallistumista, ei ole hyväksyttävissä osaksi muuten vapaaehtoista johdatusta eurooppalaisen yhtiön yhtiöjärjestykseen.
Tässä mielessä olemme äänestäneet 9 kohtaa (alkuperäinen teksti) ja tarkistuksen 4 kohtaa a (uusi) vastaan, joissa esitetään rankaisutoimenpiteet.
Hernández Mollarin mietintö (A4-353/97)
Ahlqvist ja Wibe
Meillä on huomautuksia kolmeen mietinnön kohtaan. Jäsenvaltiot haastetaan 10 kohdassa yleisesti alentamaan yksityisten kokonaisverotaakkaa siirtämällä verotusta työstä kulutuksen suuntaan esimerkiksi ympäristön ja energian alueilla. Tämä on aivan liian yleinen vaatimus, jota ei ole läpikotaisin harkittu ja jota emme voi asettua tukemaan.
Edelleen 23 kohdassa asetetaan yleisiä vaatimuksia lisäjoustoista tavara- ja palvelumarkkinoilla sekä työmarkkinoilla. Väitetään, että ilman tätä joustoa ei nykyisiä sosiaaliturvan tasoja voida pitää voimassa. Tällaista abstraktia vaatimusta ei voi noin vain asettua tukemaan.
24 kohdassa korostetaan rahaliiton työllistäviä vaikutuksia. Tilanne on pikemminkin päinvastainen: EMU tulee merkitsemään kovia iskuja taantuville alueille ja pakottamaan kansalaiset suurempaan liikkuvuuteen työtä löytääkseen.

Correia
Työttömyys ja sosiaalinen syrjäytyminen ovat suurimpia ongelmia, joita Euroopan unionin jäsenvaltiot joutuvat ratkaisemaan. Ne vaativat kiireellistä ratkaisua, koska muussa tapauksessa vaarantuu yksi niistä suurista peruspilareista, joiden varassa uuden Euroopan rakentaminen, taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus ja jäsenvaltioiden välinen solidaarisuus lepäävät.
Sisällyttämällä Amsterdamin sopimukseen äskettäin työllisyyttä koskeva luku luotiin puitteet jäsenvaltioiden väliselle koordinoidulle strategialle korkean työllisyystason saavuttamiseksi. Mutta sopimukseen kirjatun tavoitteen lisäksi on välttämätöntä määritellä mitä pikimmiten konkreettisia ja määrällisiä tavoitteita, joita voidaan käytännössä soveltaa niin Euroopan kuin kansallisella ja alueellisellakin tasolla. Hallitusten on myös osoitettava pyrkivänsä päättäväisesti noiden tavoitteiden täyttämiseen samalla tavoin kuin ne ovat pyrkineet täyttämään konvergenssikriteerit.
Herra Hernández Mollarin esittämistä useista ehdotuksista panin ilahtuneena merkille komissiolle esitetyn toivomuksen, joka liittyy alueellisiin työllisyyssopimuksiin ja jonka mukaan etusija tulisi antaa reuna-alueiden ja syrjäisimpien alueiden hankkeille kestävien työpaikkojen synnyttämiseksi, jolloin eri työmarkkinaosapuolet saadaan puhaltamaan yhteiseen hiileen.
Madeiran ja Azorien autonomisilla alueilla on erinomaiset mahdollisuudet edistää paikallisia työllisyysaloitteita matkailun, ympäristön, käsiteollisuuden ja epätyypillisen työn alalla. Rakennerahastoista maksettava rahoitustuki riippuu siitä, miten toteuttamiskelpoisia nuo hankkeet ovat. Toivokaamme siis aloitekykyä ja innovaatiota .

Fourçans
Olen työllisyyttä käsittelevän Luxemburgin huippukokouksen aattona täysin tyytyväinen herra Hernandez Mollarin mietintöön.
Olen täysin samaa mieltä hänen kanssaan sen painottamisesta, että kasvu on Euroopassa työpaikkojen luomisen kannalta välttämätön ehto, mutta ettei se enää riitä: siihen on liityttävä rakenteellisia toimenpiteitä, jotka tekevät työmarkkinat joustavimmiksi.
Yrityksemme onnistuminen riippuu sitäpaitsi budjettipolitiikoiden, mutta myös veropolitiikoiden, voimakkaasta yhteensovittamisesta Euroopan tasolla, joiden tavoitteena on torjua mahdollisimman paljon syrjivien verotoimenpiteiden aiheuttamia kilpailun vääristymiä.
Yhdyn tarpeeseen siirtyä työmarkkinoiden kehyksessä passiivisista aktiivisiin toimenpiteisiin aloitteellisuuden edistämiseksi ja työntekijöiden motivoimiseksi. Nämä selittävät myös osaltaan korkeat työllisyyslukumme.
Haluan sitävastoin lieventää esittelijän huomioita kahdessa kohdassa:
puollan työverotuksen vähentämistä. Mutta jotta se olisi tehokasta, tällaista toimenpidettä ei pidä toteuttaa siirtämällä verotusta muihin verotuksiin, kuten välilliseen verotukseen. Tässä suhteessa olisi vähennettävä yleisesti julkisia ja sosiaalisia menoja, jotta vajetta ei syvennettäisi; -työllisyystavoitteiden osalta mielestäni näyttää olevan vaikeaa rinnastaa taloudelliset lähentymiskriteerit ja työllisyyskriteerit toisiinsa. Työpaikkojen luomista ei voida samalla tavoin määrällisesti mitata kuin budjettivajeiden kaventamista. Näiden tietojen voidaan sitävastoin katsoa olevan viiteosoittajia, jotka helpottavat tilastollista vertailua Euroopassa.Hyväksyn herra Hernández Mollarin mietinnön näitä kahta kohtaa lukuun ottamatta.

Holm, Lindholm ja Schörling
Mietintö on meille pettymys. On tietenkin hyvä, että tutkitaan, kuinka voitaisiin luoda uusia työpaikkoja EU-maihin, mutta valitettavasti ei mainita mitään siitä, että on myös pyrittävä välttämään työpaikkojen katoaminen, ennen kaikkea julkiselta sektorilta. Valitettavasti EU: n politiikka tähdätessään talous- ja rahaliittoon, tarkoittaa sitä, että monia työpaikkoja poistetaan julkiselta sektorilta, jolla monet naiset työskentelevät. Mietinnössä ei ole minkäänlaista tätä aluetta käsittelevää analyysia.
Me emme voi kannattaa 3, 4 ja 24 kohtaa, jotka koskevat talouspolitiikan yhteensovittamisen välttämättömyyttä EU: n tasolla. Tarkoitamme sitä, että tämä ei ole tapa luoda lisää työpaikkoja ensinnäkään siksi, että elinkeinoelämän rakenne näyttää melko erilaiselta eri EU-maissa.
Tietenkin mietinnössä on myös myönteisiä osia, muun muassa kehotus tutkia nuorisotyöttömyyttä ja keksiä ehdotuksia, joita jäsenvaltiot voivat käyttää hyödykseen nuorisotyöttömyyden torjunnassa. Tärkeää on myös verotuksen painopisteen muuttaminen, joka tarkoittaa sitä, että työn verottaminen alenee samalla, kun energian ja raaka-aineiden verotus nousee, mitä vihreät puolueet ajavat jäsenvaltioissa. Myös työajan lyhentäminen on hyvä tapa vähentää työttömyyttä.

Lienemann
Äänestän tyhjää herra Hernández Mollarin mietinnön kohdalla, koska hän ei käsittele kysymystä työllisyyden kannalta ratkaisevista makrotaloudellisista suuntaviivoista.
Lähentymiskriteerit, vakaussopimuksen jälkeiset ehdottomat ja pysyvät pakkokeinot, riistävät Euroopalta taloudellisen elpymisen, joka on välttämätön massatyöttömyyden vähentämiseksi. Työllisyys kärsii ensinnäkin rahapoliittisista ja monetaristista valinnoista. Keskuspankkien äskettäin tekemä vaarallinen päätös korkokantojen nostamisesta on valitettavasti tästä todisteena!
Mietinnössä ei tarpeeksi korosteta eurooppalaisen kasvupolitiikan kiireellisyyttä: sijoitusten elpymisen avulla saavutettua kasvua siten, että yleisaikataulun käynnistämiseen myönnetään huomattavia eurooppalaisia luottoja, komissio on ehdottanut tätä jo vuodesta 1993 alkaen, eikä sitä vielä ole toteutettu, sekä kulutuksen elpymisen avulla saavutettua kasvua, joka on maidemme Akilleen kantapää, tarkastamalla verotustamme ja tukemalla palkkapolitiikoita.
Mitään ei voida toteuttaa, jos pääomarikkauksia ei suunnata uudelleen työhön, eurooppalaisen verotuksen avulla veroteta pääomaliikkeitä ja tiettyjen työpaikkoja luovien tai tulevaisuuden alojen perustuotteiden arvonlisäveroa lasketa.
Lopuksi mietinnössä ei korosteta riittävän voimakkaasti pyrkimystämme lopettaa käynnissä olevaa sosiaalisen säätelyn purkua. Eurooppa tarvitsee todellista " sosiaalista lähentymistä" , kuten eurooppalaisen vähimmäispalkan periaatetta, laillisen työajan määrittämistä 35 tuntiin vuoteen 2000 mennessä, enimmäistyöajan vähentämistä, jne. Äskettäinen rekka-autonkuljettajien konflikti Ranskassa osoittaa sosiaalisen polkumyynnin riskit, avoimet markkinat, joilla ei ole yhteisiä sosiaalisia sääntöjä.
Jos Luxemburgin huippukokous ei tee välittömästi toiminnallisia työllisyyttä, vähimmäissäännöstön kehyksiä ja elpymissopimusta koskevia päätöksiä, Eurooppa ei voi hyväksyä siirtymistä euroon ilman eri toimenpiteitä. Jos poliittista Eurooppaa ei vahvisteta tai sosiaalinen Eurooppa ei toteudu, rahaliitto on vakavana uhkana tulevaisuudelle: meillä on heikko Eurooppa, joka ei kykene hallitsemaan työttömyyttä ja on kaukana kansojen odotuksista.
Izquierdo Colladon mietintö (A4-324/97)
Müller
Arvoisa puhemies, olen tässä mietinnössä vastustanut koheesiorahaston säilyttämistä, koska olen sitä mieltä, että - mikäli saamme rahaliiton 1.1.1999 - ei ole enää oikeutettua tukea maita, jotka eivät ole rahaliitossa. Mielestäni on tärkeätä ennen kaikkea välttämättömän itään päin tapahtuvan laajentumisen osalta, että säästämme tässä rahoja, jotka välttämättä tarvitsemme itään päin tapahtuvaan laajentumiseen, ja nämä vuosittaiset 3 miljardia ecua voidaan erittäin hyvin käyttää tähän tarkoitukseen. Mielestäni myös tehdään vääryyttä tuleville uusille keski- ja itä-eurooppalaisille jäsenvaltioille, jos tuemme edelleen maita, jotka eivät ole rahaliitossa, kun samanaikaisesti tulevat uudet jäsenvaltiot eivät pääse nauttimaan tästä koheesiorahastosta. Tämän johdosta äänestin ryhmäni enemmistöstä poiketen koheesiorahaston säilyttämistä koskevaa muutosehdotusta vastaan.

Pinel
Arvoisa puhemies, herra Izquierdo Colladon esittämässä mietinnössä pyritään laatimaan esityksiä, joiden tavoitteena on edistää yhteisön nykyisen politiikan toimintaa taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden lujittamiseksi. Mietinnössä korostetaan epäilemättä aivan oikein täydennysperiaatteen säilyttämistä, yhteisön tähän asti liian hajanaisten aloitteiden keskittämistä, koko ajan lisääntyvien epävarmojen ja syrjivien tilanteiden seuraamista, ympäristön suurempaa kunnioittamista ja pk-yritysten voimakkaampaa tukemista. Mietinnössä käsitellään lopuksi pintapuolisesti tukien kavallusta.
Vaikka olemme samaa mieltä näistä kohdista, emme kuitenkaan saa unohtaa tätä mietintöä luonnehtivaa liehakoivaa federalismia. Euroopan kansanpuolueen itsenäisten ryhmä ei voi hyväksyä Izquierdo Colladon ulkomuistista lausumaa uskontunnustusta rahaliiton alttarilla, jonka hän korostaa voivan olla hyödyllinen koko Euroopan alueelle sillä ehdolla, että siihen liitetään jäsenvaltioiden välinen tiivis taloudellinen yhteensovittaminen. Kyllä, me hylkäämme kaikenlaisen ajautumisen kohti yhtä eurooppalaista hallitusta, jota meille tällä hetkellä taloudellisen lähestymistavan kautta valmistellaan. Ja hylkäämme samalla kaiken tämänsuuntaisen propagandan.
Lisäksi tässä mietinnössä ilmaistaan pyrkimys rohkaista yhteistyötä alueellisten ja paikallisten viranomaisten kanssa kaivamalla maata kansojen alta. Mielestämme jäsenvaltioiden on säilyttävä ainoina todellisina eurooppalaisten toimielinten keskustelukumppaneina sen määrittelyn mukaisesti, joka antaa heille laillisen aseman.
Toisaalta mietinnössä mainitut rahoitusesitykset jättävät epämiellyttävän tunteen siitä, että vähän kaikkia yritetään tyydyttää. Tämä aiheuttaa silmiinpistävän ristiriidan sen kanssa, että toimintojen hajautumista pyritään ehkäisemään. Kaupungeille ei myönnetä enää luottoja. Tietoyhteiskunnalle ei myönnetä enää luottoja. Tutkimukselle ei myönnetä enää luottoja. Koheesiorahastolle ei myönnetä enää luottoja, jne. On siten ymmärrettävää, että Agenda 2000: ssa kaavailtu budjettikehys tuntuu hänestä liian varovaiselta.
I-EDN-ryhmä katsoo, että yhteistä politiikkaa ja rakennepolitiikkaa ei pitäisi mitenkään sekoittaa toisiinsa. Ryhmä arvostaisi sitä, että yhteisö keskittäisi rahoitusponnistelunsa yhteisiin politiikoihin ja koheesiopolitiikkaan, yhteiseen maatalouspolitiikkaan ja yhteiseen kalastuspolitiikkaan. Yhteisön pitäisi esimerkiksi välttää voimavarojensa hajoittamista kaupunkialueiden sokkeloihin, jossa se on tuomittu toimimaan hajanaisen tehottomasti. Siten näistä kaikista syistä johtuen ymmärtänette, että ryhmämme ei voi nyt tällä hetkellä tehdä muuta kuin äänestää tätä mietintöä vastaan.

Karamanou
Arvoisa puhemies, haluaisin selittää äänestystäni 51 kohtaan liittyvästä tarkistuksesta 16, jossa viitataan politiikkaan, jota on harjoitettava Egeanmeren saarten suhteen.
Äänestin herra Ephremidiksen tekemää tarkistusta vastaan, koska saarten hyödyksi harjoitettavaan politiikkaan, josta olemme samaa mieltä ja joka on sisällytetty myös Amsterdamin sopimukseen, viitataan herra Colladon mietinnön eräässä toisessa kohdassa. Missään tapauksessa ääneni ei tarkoita sitä, että en ole samaa mieltä siitä, että Euroopan unionin puitteissa on sovellettava politiikkaa, jossa annetaan yhtäläiset kehitysmahdollisuudet kaikille Euroopan yhteisön saarille mukaan lukien tietysti Aigeian meren saaret, jotka on otettava erityisesti huomioon Euroopan yhdentymisprosessissa.

Ahlqvist ja Wibe
Mietintö on hyvin runsassisältöinen. Siinä asetetaan joukko erittäin hyviä vaatimuksia, mutta se sisältää valitettavasti myös väittämiä, joissa mielipiteemme eroavat. Ennen kaikkea emme missään tapauksessa usko, että yhteisellä valuutalla on suotuisia vaikutuksia kaikille EU: n alueille.
Se, mitä todetaan mietintöehdotuksen E kohdassa, on tärkeää, eli siitä huolimatta, että erot eri jäsenvaltioiden välillä ovat vähentyneet, ovat tuloerot alueiden välillä käytännössä muuttumattomat, samalla kun erot työttömyysluvuissa ovat kasvaneet. Näiden tulosten perusteella on aiheellista kysyä, mitä hyötyä on kaikesta yhtenäistämispolitiikan hyväksi tehtävästä työstä.
Emme myöskään usko, kuten mietinnön 14 kohdassa sanotaan, että liikenne- ja televiestintäsektorin vapauttaminen automaattisesti merkitsisi etuja kuluttajille ja yrityksille. Sääntelyn purkaminen on usein näyttänyt johtavan siihen, että yhteiskunnan heikoimmat ovat kärsineet eniten.
Emme myöskään kannata mietinnön 30 kohtaa, joka koskee välimatkan ottamista kaikkiin pyrkimyksiin rakennepolitiikan uudelleenkansallistamiseksi. Päinvastoin uskomme, että aluepolitiikkaa voitaisiin suurelta osin yksinkertaistaa, jos tämä osa siirrettäisiin takaisin jäsenvaltioille.
Meidän osaltamme tärkein kysymys on kuitenkin tavoite 6-alueen tulevaisuus. On valitettavaa, ettei mietintö ole käsitellyt tätä aihetta. Me emme koskaan aio peräytyä siitä, että tavoite 6-alueen arktisten ja subarktisten alueiden tuki pidetään nykyisellä tasolla, emmekä siitä, että näiden alueiden kriteerit pysyvät muuttumattomina. Pyydämme saada huomauttaa, että Ruotsin Norlannille annettiin suuria lupauksia kansanäänestyksen yhteydessä. Nämä lupaukset on pidettävä.

Andersson, Hulthén, Lööw ja Waidelich
Haluaisimme kiittää esittelijää hyvin tehdystä työstä mietinnön suhteen. Haluaisimme tämän äänestysselityksen välityksellä korostaa sen merkitystä, että myös rakennerahastojen muutoksen jälkeen säilytetään tuki sillä alueella, jonka tänään kattaa tavoite 6-tuki. Haluaisimme myös painottaa tarvetta tarkistaa sitä tukea, jota tällä hetkellä myönnetään maatalous- ja kalataloussektorille.

Bernardini
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden määritelmällä tarkoitetaan rikkaiden maiden solidaarisuustahtoa köyhimpiä maita kohtaan. Kollegamme erinomaisessa mietinnössä osoitetaan kuitenkin alan puutteet, vakavat puutteet Agenda 2000: n näkökulmasta katsottuna.
Vaikka jäsenvaltioiden tuloerot ovat kymmenessä vuodessa kaventuneet, alueiden väliset erot ovat säilyneet käytännöllisesti katsottuna ennallaan. Ja mikä vielä pahempaa, työttömyys on kasvanut 17-22 % kaikkein köyhimmillä alueilla! Mitä tästä on siten pääteltävä? Selvää on useiden yhteisön politiikoiden huono yhteensovittaminen. Yhteensovittaminen on välttämätöntä, jos haluamme voittaa laajentumista koskevan vedonlyönnin.
Agenda 2000: een sisältyviä keinoja on tarkasteltava yhdessä asianomaisten toimijoiden kanssa. Ei pidä vaatia sitä, että rakennetavoitteiden määrää vähennettäisiin. Tämän seurauksena vain sellaiset valintakelpoiset alueet jätettäisiin ulkopuolelle, jotka niitä tarvitsevat, ja eriarvoisuudet kasvaisivat vielä entisestään. Yhteisten ratkaisujen löytymiseksi on taloudellisten ja poliittisten toimijoiden kanssa - ja tätä korostan - tarkasteltava yksityiskohtaisesti sitä, mitä näillä alueilla tapahtuu.

Cellai
Taloudellisen ja sosiaalisen koheesion tavoitteeseen on pyritty viime vuosina hyvien hankkeiden ja tietyn poliittisen tahdon ansiosta, joilla on edistetty Euroopan alueiden jatkuvaa kehitystä. Siitä huolimatta alueellinen eriarvoisuus on kasvanut EU: n sisällä ja muutamassa jäsenvaltiossa. Rikkaimpien ja köyhimpien alueiden välinen kuilu on kasvanut noin 7 %: lla.
Tarkasteltaessa virallisia asiakirjoja paljastuu, että monet yhteisöpolitiikat ovat epäjohdonmukaisia eikä niitä ole sovitettu yhteen koheesion lujittamistavoitteen kanssa. Aluepolitiikka ja EU: n muut politiikat on sovitettava paremmin yhteen, sillä vaikka rakennerahastoista annetaan runsain määrin taloudellista tukea, meidän järjestelmämme polkee tyhjää: määrä ei välttämättä johda laatuun.
Taloudellisen ja sosiaalisen koheesiopolitiikan onnistumista on arvioitava paitsi suhteessa aikaansaatuihin infrastruktuureihin myös taloudellisen lähentymisen, inhimillisten voimavarojen kehityksen, tuottavuuden lisääntymisen ja työllisyystilastojen valossa. Viime aikoina onkin jatkuvasti menetetty maaperää työttömyyden vastaisessa taistelussa.
On hyvä muistaa, että koheesiopolitiikka, jolla pyritään edistämään rakenteellisesti heikkojen alueiden kehitystä, täydentää yhtenäismarkkinoita, koska se toimii vastapainona avointen markkinoiden sääntöjen aiheuttamille kielteisille vaikutuksille ja sillä pyritään vähentämään tulotasojen eroja valtioiden välillä. Kun lisäksi EU: n täysivaltaisiksi jäseniksi liittyy uusia maita, unionin sisälle syntyy nykyistä - nykyinen tilannehan ei ole vielä huono - vielä suurempia kehityseroja, jotka vaarantavat taloudellisen ja sosiaalisen koheesion.
Tähän tarvitaan tiiviimpää yhteistyötä parlamentin jäsenten, hallitusten, Euroopan komission jäsenten ja paikallisten tahojen edustajien välillä, johon otetaan mukaan alueellisen ja paikallisen tason kumppaneita taloudellisen ja sosiaalisen koheesiopolitiikan tehokkuuden lisäämiseksi huomattavalla tavalla.
Ilman yhdenmukaistettua toimintaa EU: n 2000-luvun tavoitteet kariutuvat ja sen tie johtaa väistämättä hajaantumiseen.
Vastaaminen koheesion haasteeseen edellyttää sitä, että uuden yhteisvastuun ja sisäisen yhtenäisyyden käsite voittaa, minkä ansiosta EU pystyy toteuttamaan laajan vapaakauppa-alueen.

Caudron
Jaan kollegamme tärkeimmät huolenaiheet. Tämän mietinnön sisältö on rehellinen ja rakentava. Lyhyesti sanottuna se on hyvää työtä.
Olen täysin samaa mieltä sen huolenaiheen kanssa, että eri alueiden välisiä teknologiatasoja on yhdenmukaistettava. Uskallan toivoa, että Euroopan parlamentti ja komissio tukevat tätä näkökohtaa. Mietinnön yleisajatus on hyvä: on tärkeää vahvistaa uudelleen Euroopan unionin pyrkimystä mukauttaa rakenteellisesti alueita ja jäsenvaltioita.
Jotta unionin laajentuminen olisi hyödyllistä, on siinä otettava huomioon nämä ensisijaisuudet. Siksi meidän on säilytettävä ja vahvistettava koheesiorahastoja. Jos keskitymme liikaa sisämarkkinoihin ja maailmanlaajuisiin markkinoihin, hukkaamme rakentamisen perustajaisille tärkeän poliittisen ulottuvuuden.
Esittelijä pyytää, että paikalliset yhteisöt otettaisiin paremmin huomioon määritettyjen tavoitteiden toteuttamisessa. Hyväksyn tämän suuntauksen, sillä tällainen kumppanuus edistäisi ehdotettujen toimien ja paikallisten toimijoiden elämän todellisuuden parempaa suhteuttamista. Se takaisi myös Euroopan unionin sitoumuksen paremman näkyvyyden alueilla, joilla on elintärkeitä tarpeita. Siten vahvistettaisiin ja edistettäisiin unionin kuvaa.
Jotta Euroopan unioni voisi vastata vahvasti uusiin haasteisiin, sen on oltava yhtenäinen ja johdonmukainen. Jos alueita jätetään tuuliajolle, uhkana on hajaantuminen, mikä olisi tulevaisuuden kannalta vahingollista.
Tämä ajatus ja tarve on pidettävä mielessä, kun tarkastelemme rakennerahastojen uudistamista.

Donnay
Haluan selittää herra Izquierdo Colladon mietinnölle antamaani ääntä, koska hän käsittelee aihetta, joka on mielestäni olennainen unionin tulevaisuuden kannalta eli taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta.
Kolmen vuoden välein annettavan taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta käsittelevän ensimmäisen mietinnön avulla on voitu osoittaa 15 Euroopan unionin jäsenvaltioiden välillä vallitsevat suuret eriarvoisuudet, useamman vuoden käynnissä olleiden rakennepolitiikoiden tunnustetusta tehokkuudesta huolimatta. Mietinnössä korostetaan myös yhteisön eri politiikoiden yhteenkuuluvuuden tavoitetta koskevaa mahdollista yhteensovittamisen puutetta.
Herra Izquierdo Colladon mietinnössä ei tyydytä ainoastaan päätelmien arviointiin, vaan siinä mennään pidemmälle asettamalla tuleva rakennerahastojen uudistus seuraavien vuosien kahden tärkeimmän haasteen, laajentumisen ja yhtenäisvaluutan, joukkoon, ja kehittämällä tämän perusteella tiettyjä suosituksia yhteenkuuluvuuden tulevaisuutta varten.
Tuin herra Izquierdo Colladon mietintöä, koska olen samoin kuin hän vakuuttunut siitä, että taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden on säilyttävä Euroopan unionin yhtenä ensisijaisuutena, ja että tämän toteuttamiseksi tarvitaan merkittävästi varoja. Tämä on otettava huomioon laadittaessa unionin tulevia rahoitusnäkymiä sekä myös muiden yhteisön politiikoiden määrittämisessä.
Vaikka erityisiä politiikoita toteutetaankin taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden nimissä, on kuitenkin tarpeen kehittää yhteistyötä myös kaikkien muiden yhteisön politiikoiden kanssa. Oli kyse sitten tutkimuspolitiikasta, kehityspolitiikasta, liikennepolitiikasta, tietoliikennepolitiikasta tai kilpailupolitiikasta, kaikkien niiden avulla voidaan myös edistää unionin perustamissopimuksessa vahvistettua yhteenkuuluvuuden tavoitteen saavuttamista.
Ja vaikka rakennepolitiikat säilyvätkin luonnollisesti yhteenkuuluvuuden etuoikeutettuna välineenä, niiden tuleva uudistus herättää luonnollisesti kaikkien unionin toimijoiden joukossa monia odotuksia. Herra Izquierdo Collado kehittelee mietinnössään tiettyjä ensisijaisuuksia, joihin yhdyn kokonaisuudessaan.
Haluaisin kuitenkin vielä lisätä, että minusta on tärkeää, että Euroopan komissio antaisi meille mahdollisimman nopeasti tätä aihetta koskevia yksityiskohtaisia ja tarkkoja ehdotuksia, mitä tulee sekä uusien tavoitteiden, kuten " phasing out" , määrittämiseen tai kumppanuuden kehittymiseen, jotta voisimme tarkastella niitä niiden ansaitsemalla huolellisuudella, emme hätäisesti.

Hatzidakis
Äänestin " tyhjää" äänestyksessä, johon viittasi GUE-ryhmän tarkistus 16 (51 kohta), mutta en tietenkään usko, että Egeanmeren saaret eivät tarvitse erillistä tukea. Päinvastoin.
Katson kuitenkin, että tämä kyseinen kohta viittaa Amsterdamin sopimuksen 227 artiklan 2 kohtaan, joka ei viittaa Egeanmeren saariin. Mikä tahansa parlamentin kanta tähän kohtaan olisi vailla merkitystä.
Toisaalta, 52 kohdassa on riittävä viittaus Egeanmeren saariin. Siinä komissio pyytää ryhtymään välittömiin toimiin alueen asukkaiden hyväksi.

Lang
Mietintöön sisältyvät hyvien tarkoitusperien julistukset ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevat vetoomukset eivät kumpikaan voi kätkeä kauhistuttavaa sosiaalista todellisuutta.
Vaikka onkin selvää, että alueiden välillä on edelleen eriarvoisuuksia, on olemassa vielä vakavampi tosiasia: unionin maiden enemmistön yleinen sosiaalinen, taloudellinen ja väestöllinen hajoaminen, Ranskasta alkaen.
Kilpailua koskeva villi talouspolitiikka ja komission määräämä markkinoidemme avautuminen, Euroopan ulkopuolisten maahanmuuttajien jatkuva virta ja työtä rasittavat kohtuuttomat sosiaalimaksut ovat ajaneet maamme valtavaan työllisyys- ja sosiaalikriisiin. Työttömyys, epävarmuus, maahanmuutto, verot, huumeet, identiteetin menettäminen, väestön vanhentuminen: tämä ei ole sosiaalisen yhteenkuuluvuuden vaan yleisen sosiaalisen hajoamisen todellisuutta.
Te ehdotatte, että jatkamme samalla tiellä vahvistamalla samaa politiikkaa, antamalla enemmän varoja samoille toiminnoille. Mutta komissio on valinnut väärän tien. Tarvitsemme toisenlaista politiikkaa ja toisenlaista Eurooppaa, jotta voimme luoda yhteisön etuusaseman, suojella markkinoitamme sosiaaliselta polkumyynniltä ja kolonalisoivalta maahanmuutolta, palauttaa turvallisuuden kaupunkeihimme, vapauttaa veronmaksajat vero-orjuudesta ja taata todellisen perhepolitiikan.
Teidän Eurooppanne on epäonnistumisen ja kriisin Eurooppa. Me emme halua tällaista Eurooppaa!

Lindqvist
Huolimatta panostuksesta taloudelliseen ja sosiaaliseen yhtenäistämiseen rakennerahastojen, koheesiorahastojen, sosiaalirahastojen jne. kautta, epäoikeudenmukaisuudet pääasiassa säilyvät Euroopassa rikkaiden ja köyhien välillä, työssäkäyvien ja työttömien välillä sekä vahvojen ja heikkojen alueiden välillä. Komission ehdotus siitä, että ongelma ratkeaa EMUn käyttöönoton myötä ja yhä uusien ponnistusten kautta sovitulta tieltä poikkeamatta, ei herätä luottamusta.
Luottamusta ei herätä mietintökään, joka suurelta osin suosittelee samoja ratkaisuja. Rakennerahastojen tavoitealueiden määrän vähentäminen on perusteltua, mutta se ei saa missään tapauksessa jättää itse tukea jalkoihinsa. Ehdotus tavoite 6-alueen liittämisestä tavoite 1-alueeseen ei saa merkitä vähentynyttä aluepoliittista tukea Ruotsille. On hyvä, että rakennerahastoja käytetään enemmän työllisyyden parantamiseen. Tavoitteiden 3 ja 4 yhdistäminen, jotta voitaisiin panostaa ainoastaan uudelleenkoulutukseen ja koulutukseen, vaikuttaa paniikinomaiselta.

Puhemies
Äänestys on päättynyt.
(Istunto keskeytettiin klo 13.35 ja se jatkui klo 15.00.)

Miller
Työjärjestystä koskeva puheenvuoro. Arvoisa puhemies, haluaisin kiinnittää parlamentin huomion erääseen tänään lounasaikaan tapahtuneeseen asiaan. Lounasaikana pidetyn äänestyksen aikana eräs tämän parlamentin jäsenistä väitti, että käännösvaiheessa eräs tarkistus oli käännetty englanniksi väärin alkuperäiseen ranskankieliseen tekstiin verrattuna. Hän väitti, että tekstissä olisi pitänyt lukea " englantilainen liha" eikä " brittiläinen liha" .
Saanko ilmoittaa parlamentille, että minulla on kopio alkuperäisestä kyseisen jäsenen allekirjoittamasta tarkistuksesta, jossa lukee selkeästi " la viande britannique" , joka täysin selvästi viittaa brittiläiseen lihaan. Kyseinen jäsen johti parlamenttia harhaan, ja toivon, että asia korjataan pöytäkirjaan.

Amsterdamin sopimus (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelun jatkaminen Méndez de Vigon ja Tsatsosin institutionaalisten asioiden valiokunnan puolesta laatimasta mietinnöstä (A4-0347/97) Amsterdamin sopimuksesta.

Frischenschlager
Arvoisa puhemies, haluaisin ehdottomasti myöntää molemmille esittelijöillemme, että Amsterdamin sopimus on tuonut mukanaan etuja ja kehitystä. Historiallisen ulottuvuuden suhteen meidän on kuitenkin tunnustettava, että hallitukset, jäsenvaltioiden valtionpäämiehet ovat tässä ulottuvuudessa siltä osin epäonnistuneet, että he eivät saaneet viisitoistajäsenistä Euroopan unionia päätöskykyisemmäksi ja he eivät saavuttaneet sitä, että unionista olisi tullut laajennuskelpoinen. Tämä on hallitusten historiallinen epäonnistuminen, ei Euroopan vaan hallitusten.
Mikä nyt uhkaa ja mitä todella pelkään, on erittäin vaikea pulma, että toisaalta poliittinen tilanne voi kehittyä siten, että ei saada aikaiseksi minkäänlaista toimielinten uudistusta ja toisaalta laajennusta lykätään tai se julistetaan mahdottomaksi viittaamalla toimielinten puuttuvaan uudistukseen. Tämän pulman Amsterdam jätti jälkeensä. Se meidän tulisi tunnustaa täysin avoimesti.
Seuraava näyttää minusta nyt aiheelliselta: tärkein seikka on, että emme anna instituutioiden uudistusta koskevan poliittisen keskustelun lopahtaa. Euroopan parlamentin on yhdessä kansallisten parlamenttien kanssa huolehdittava siitä, että poliittinen painostus toimielinten uudistuksen suuntaan säilyy. Jos emme saa tätä aikaan, uhkaa tosiaan se, mitä todella pelkään, että Euroopan unionia ei laajenneta eikä syvennetä.
Syy siihen, että olemme joutuneet näihin vaikeuksiin, on siinä, että todellisuudessa ei ole olemassa mitään konsensusta eurooppalaisen integraation päämäärästä. Se on vaikeuksiemme perimmäinen syy. Meidän on ponnisteltava poliittisen unionin tuen vahvistamiseksi julkisuudessa ja kotimaissamme, koska se on pääasiallinen tehtävä, mutta myös ratkaiseva seikka, jos haluamme edetä eurooppalaisessa integraatiossa.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies! Ryhmäni enemmistön tavoin aion äänestää varsinaista mietintöä vastaan ja neuvoa jäsenvaltioita olemaan ratifioimatta Amsterdamin sopimusta. Sopimus tarkoittaa sitä, että toimivaltaa siirretään yhä enemmän kansallisten parlamenttien kansan valitsemilta edustajilta EU: n toimielimille, toimielimille, joihin kohdistuva demokraattinen valvonta on merkittävästi huonompi. Millään alueella päätöksiä ei siirretä lähemmäksi kansalaisia jäsenvaltioissa.
Tämänhetkisessä unionissa tapahtuu suuria muutoksia verrattuna siihen unioniin, johon Ruotsi liittyi kohta kolme vuotta sitten. Se rajavalvonta, joka tuolloin luvattiin säilyttää, kielletään nyt, sitä veto-oikeutta, joka piti olla ulkopolitiikassa, rajoitetaan nyt voimakkaasti, uusia askeleita otetaan kohti yhteistä puolustusta, josta sanottiin, ettei se toteutuisi, ylikansallisuus lisääntyy ja pienten valtioiden vaikutusvalta pienenee, kun Euroopan parlamentille annetaan lisää valtaa. Ne rajalliset edistysaskeleet, joita otetaan sopimuksessa työllisyyden ja avoimuuden kaltaisilla alueilla, eivät riitä vastapainoksi tälle kielteiselle kehitykselle.
Haluaisin erityisesti viitata mietinnön kahteen kohtaan, joita en voi hyväksyä. Vaaditaan, että Euroopan parlamentin on tulevaisuudessa saatava puoltavan lausunnon anto-oikeus sopimusmuutoksiin. Se olisi ratkaiseva muutos, joka muuttaisi unionin luonnetta valtion suuntaan. Jos jäsenvaltiot eivät itse enää ratkaise sopimuksen kehitystä, ovat ne myös menettäneet kontrollin siihen, mihin unioni on menossa.
Toinen alue on se, että mietinnössä vaaditaan suuria institutionaalisia muutoksia ehdottomina edellytyksinä EU: n tulevalle laajentumiselle. Näin laajentuminen otetaan " panttivangiksi" , mutta mikään ei viittaa siihen, että laajentuminen onnistuisi paremmin sillä, että suurien valtioiden valta kasvaisi EU: ssa entisestään sen kautta, että niille annetaan enemmän ääniä ministerineuvostossa. Myöskään ylikansallisuudella ja tehokkuudella ei ole mitään yhteyttä EU: ssa. Kaikkein selvin esimerkki tästä lienee se, että EU: n maatalouspolitiikka, joka on ollut ylikansallinen melkein pisimpään kaikista politiikan alueista, on yksi ehdottomasti tehottomimmista.

Schörling
Arvoisa puhemies! Méndez de Vigo ja Tsatsos ovat tehneet paljon työtä tämän mietinnön eteen, mistä saamme heitä kiittää. Minä olen tosin hämmästynyt siitä käänteestä, jonka Amsterdamin sopimuksen käsittely on saanut. Aluksi sopimus oli valtavan suuri pettymys ja siihen kohdistui suurta kritiikkiä, nyt taas näyttää siltä, että enemmistö on valmis äänestämään sopimuksen puolesta, vaikka sitä ei ole mitenkään muutettu. Me olimme samaa mieltä ja kritiikkiä esitettiin paljon juuri avoimuuden ja valvonnan puutteen takia sekä " surtiin" myös kolmannen pilarin ylikansallisuutta, kansainvälisyyttä, protokollaa jne., mikä aiheuttaa paljon sekavuutta ja todellakin saattaa johtaa oikeudelliseen epävarmuuteen.
Keskustelun alussa Méndez de Vigo osoitti puheensa " hyville eurooppalaisille" eikä niille, jotka aikovat äänestää ei, eli meille, jotka emme halua federalismia. Suosittelen hänelle kiertämistä kansan keskuudessa eri Euroopan jäsenvaltioissa. Kansalaiset haluavat tietysti yhteistyötä, mutta eivät halua alistua EU: n keskitettyyn ja byrokraattiseen sääntelyyn. Kansalaisten ymmärrys suurvaltahaaveita ja EU-federalismitoiveita kohtaan on erittäin vähäistä.
Todelliset hyvät eurooppalaiset puhuvat kansaan kiinnittyneen ja demokraattisesti legitiimin Euroopan puolesta. Me tahdomme, että yhteistyö koskisi koko Eurooppaa, ilman ehtoja, niin että voimme rakentaa pysyvän rauhan ja demokratian. Me aiomme äänestää ei ja toivomme kansanäänestyksiä jäsenvaltioihin.

Hager
Arvoisa puhemies, haluaisin erityisesti onnitella esittelijöitä heidän työstään, vaikka muutoin sitä en aikasyistä periaatteessa tee. Me tosin emme tule puoltamaan mietintöä, mutta suoritettu työ on mielestäni todellakin tuotava esille.
Mietintö osoittaa perustelussaan objektiivisesti sopimustekstin edut ja puutteet tavalla, johon sopisi yhtä hyvin kuuluisa "Ei, vaikkakin" kuin esittelijän ristiriitaisen keskustelun jälkeen poliittisista syistä valitsema "Kyllä, mutta" .
Meille sitoutumattomille asian ratkaisee vaihtoehdon "Ei, vaikkakin" hyväksi paitsi tänään kuultu "puolesta ja vastaan" myös mielestämme unionin tilannetta kuvaava edistyksen puute institutionaalisella alueella. Näin on varsinkin sen vuoksi, koska se on meille merkki siitä, että hallitusten välinen konferenssi on saavuttanut rajansa, koska kansalaiset eivät nykyisissä olosuhteissa ole enempää valmiita luopumaan suvereniteetista ja koska olemme sitä mieltä, että tämä ilmiö on otettava vakavasti.

Fayot
Arvoisa puhemies, päinvastoin kuin monet kollegat, tarkoitukseni ei ole tyrmätä Amsterdamin sopimusta. Otan asiaan realistisen asenteen. Kyse on varmasti parhaasta mahdollisesta sovintoratkaisusta, jonka jäsenvaltiot ovat nykyisessä yhdentymistahdossaan pystyneet saavuttamaan. Jotkut parlamentissamme osoittavat äärimmäistä turhautumista unionin toimielimiin, jopa siinä määrin, että tekevät siitä kompastuskiven sopimuksen ratifioinnille. En näe asioita tällä tavalla. On totta, että olemme kaikki tehneet taktisen virheen Amsterdamin sopimusta edeltävissä neuvotteluissa haluamalla käsitellä toimielinkysymyksiä neuvottelujen lopussa ja asettamalla ne niin sanotusti sulkeisiin. Miksi? Koska nämä kysymykset tuovat esiin ongelman jäsenvaltioiden välisistä voimasuhteista ja sivuavat jäsenvaltioiden olemassaoloa. Tämä koskee sitäpaitsi huomattavasti enemmän pieniä kuin suuria maita. Siksi tietyissä suurissa jäsenvaltioissa ei pitäisi elätellä turhia toiveita esimerkiksi mahdollisuudesta rajoittaa komission määrää kymmeneen jäseneen, jolloin kaikki suuret valtiot olisivat edustettuina ja vain muutamat pienet. Voin siten olla samaa mieltä kahden kollegamme mietintöön sisältyvien pyyntöjen kanssa toimielinten tasolla. Minun on kuitenkin lisättävä, että nämä pyynnöt vähän huolestuttavat minua, koska ne ovat samalla kertaa tarkkoja ja epäselviä. Niissä todetaan esimerkiksi, että neuvostossa on päästävä uuteen ääntenpainotukseen, ja että komissaarien määrää on mukautettava, mutta että jäsenvaltioiden välinen tasa-arvo on säilytettävä. Tunnemme hyvin, että jokainen sana on painonsa arvoinen kultaa. "Komissaarien määrää on mukautettava" . Ei sanota, että määrää olisi vähennettävä, eikä mitään lukuja ilmoiteta. Jäsenvaltioiden välinen tasa-arvo on säilytettävä, mutta vain perustavaa laatua oleva tasa-arvo. Onko siis olemassa vähemmän perustavaa laatua olevaa tasa-arvoa? Arvoisa puhemies, päätän puheeni siten siihen, että jos olemme samaa mieltä kaikkien jäsenvaltioiden tasa-arvosta, mielestäni suurten jäsenvaltioiden kaikenlainen johtoasemaan pyrkiminen on hylättävä ja unionin on säilyttävä demokraattisena kokonaisuutena, jossa jokaisella jäsenvaltiolla on keino saada äänensä kuuluviin ja osallistua yhteisön vallan käyttöön.

Anastassopoulos
Arvoisa puhemies, arvostus on yleisempää. Amsterdamin sopimusta voitaisiin pitää monien pienten askelten sopimuksena, joista enemmistö on luonteeltaan myönteistä. Siitä puuttuvat kuitenkin ajan vaatimat radikaalit uudistukset. Euroopan yhteisöä ei vahvistettu institutionaalisesti edes uuden laajentumiskierroksen aattona, jota ei tulisi siirtää hamaan tulevaisuuteen. Yhteinen ulkopolitiikka jäi haaveeksi ja puolustuspolitiikka jäi NATOlle, joka ei ole pelkästään eurooppalainen ja jossa Eurooppa ei näyttele pääosaa. Suuret kunnianhimoiset tavoitteet törmäsivät niiden kieltoon ja skeptisismiin, jotka eivät lakkaa pitämästä tavoitteena yhteisön asteittaista muuttamista laajaksi vapaan kauppavaihdon kentäksi. Talous- ja rahaliiton kolmannen vaiheen varjo ja euro eivät salli uusia hyppyjä. Useimmilla eurooppalaisilla hallituksilla ei ollut voimia mennä eteenpäin edes institutionaalisissa asioissa työttömyyden jatkuvasti saastuttamassa Euroopassa, joka ei ole vielä vakiinnuttanut taloudellista elpymistään.
Tässä mielessä Amsterdamin sopimusta voidaan pitää puolinaisena. Näiden mainittujen heikkouksien ei kuitenkaan pidä johtaa meitä sopimuksen hylkäämiseen ja tuomitsemiseen eikä edes sen monipuolisuuden aliarvioimiseen. Sillä vaikka otetut askeleet saattavat olla pieniä, niitä on kuitenkin paljon ja ne kulkevat oikeaan suuntaan. Ne lisäävät avoimuutta, tekevät Euroopasta sosiaalisemman ja yhteisöllisemmän, sellaisen joka pyrkii lähenemään enemmän kansalaisiaan. Ne tekevät päätöksentekoprosessit yksinkertaisemmiksi, Euroopan demokraattisemmaksi ja Euroopan parlamentin roolin vahvemmaksi, ja suurten ja pienten tasapaino säilyy muuttumattomana.
Sopimuksen elementtien analyysi, jonka herra Méndez de Vigo ja professori Tsatsos tekivät menestyksekkäästi suoritettuaan kovan työn, ei jätä lopullisia johtopäätöksiä epäselviksi. Heikkouksistaan huolimatta sopimus ansaitsee tulla vahvistetuksi, herra puhemies, ja viidentoista jäsenvaltion parlamenttien edustajat tapaamisessaan institutionaalisten asioiden valiokuntamme kanssa tulivat samaan käsitykseen, vaikka he lähtivätkin eri lähtökohdista.
Keskeinen kysymys liittyy nyt seuraavaan askeleeseen. Hallitusten välinen metodi sopimuksen uusimiseksi on nyt tullut rajoillensa ja esittelijät ehdottavat uutta lähestymistapaa, komission esitystä vuoropuhelussa kansallisten parlamenttien kanssa. Meidän on kiireesti edettävä tähän vuoropuheluun, arvoisa puhemies. Sillä olisi vaarallista tehdä uusia laajennuksia ilman syventämistä. Ja syventäminen ilman pienten ja suurten tasapainon kunnioittamista olisi suuri erehdys. Tasapainosta on huolehdittava. Sillä paitsi että siitä on yleistä hyötyä, se kuuluu myös itse Euroopan yhteisön filosofiaan.

Cardona
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, joka kerta, kun me täällä Euroopan parlamentissa tai muualla olemme keskustelleet Euroopasta, meitä on askarruttanut kysymys siitä, minne olemme menossa ja ennen kaikkea minne haluamme päästä. Tänäänkään emme voi unohtaa tuota kysymystä.
Hetkenä, jolloin Euroopan unionin tulevaisuus määritellään uudelleen, uskomme vilpittömästi, että sen johtoasema lujittuu juuri paluussa suuriin poliittisiin kysymyksiin. Humanismin perusperiaatteet ja siihen kuuluva vauraus ja elämänlaatu, demokratian sekä toimielinten avoimuuden ehdoton puolustaminen samoin kuin kaikkien jäsenvaltioiden kansalaisten osallistuminen Euroopan rakentamiseen ovat niitä suuria arvoja, joiden kautta voimme voimistaa Euroopan unionin alkuperäisiä periaatteita ja pitää ne jatkuvasti mielessämme. Meidän on muistettava, että poliittisen yhteistyön vahvistaminen on ehdoton vaatimus, jota ei voida sivuuttaa, ja että unionin koko perusta ja oikeutus on kansojen erilaisuuden kunnioittamisessa.
Poliittista yhteistyötä jäsenvaltioiden välillä on lujitettava suomalla kaikille kansalaisille mahdollisuus todelliseen osallistumiseen. Näin sanovat kaikki, ja hyvä niin. Harvat sen sijaan sanovat, että Eurooppaa ei voida rakentaa pakolla, vaan pikemminkin se on sallittava, sitä on haluttava ja toivottava.
Tämä kaikki liittyy Méndez de Vigon ja Tsatsosin mietintöön Amsterdamin sopimuksesta. Käytän tilaisuutta hyväkseni onnitellakseni lämpimästi laatijoita mietinnön teknisestä laadusta ja siinä osoitetusta luovuudesta. Koska mietintö on asiallisempi kuin monet muut, se jättää itse asiassa vastaamatta moniin meitä askarruttaviin peruskysymyksiin. Mietinnössä on monia positiivisia puolia; se esimerkiksi tunnustaa, että Euroopan unioni on valtioiden liitto. Jäsenvaltiot ovat siis tasavertaisia keskenään. Tästä tosiseikasta ei kuitenkaan tehdä niitä institutionaalisia johtopäätöksiä, joihin se antaisi aihetta. Kun mietintö puolustaa toimielinuudistusta ennen 16. hakijamaan muodollista liittymistä Euroopan unionin jäseneksi, unohtaako se kenties samalla ottaa kantaa juuri siihen aiheeseen, jolla on meille aivan olennainen merkitys? Kaiken kaikkiaan siis: mistä toimielinuudistuksessa on kysymys?
Toisaalta mietintö puolustaa Amsterdamin sopimuksen ratifioimista. Jos onkin kiistanalaista, voiko se toimielimen tasolla suositella jäsenvaltioille sopimuksen ratifiointia, poliittisesti se on kuitenkin oikeutettua. Minun mielestäni tämä mietintö pidättäytyy ottamasta kantaa kysymykseen perustavanlaatuisesta vallasta Euroopassa. Sitä kysymystä kannattaa pohtia, ja omasta puolestani olen siihen valmis.

Haarder
 Arvoisa puhemies, liberaalisen ryhmän kollegojeni tavoin kannatan minäkin Amsterdamin neuvottelutulosta, koska siinä on useita parannuksia toissijaisuusperiaatteisiin, ympäristöön ja demokraattisiin päätöksentekojärjestelmiin. Mutta tärkein asia, jonka historia tulee meistä muistamaan, ei ole sopimus vaan se, mille se tasoittaa tien. Idän uusiin demokratioihin ulottuva laajennus antaa sukupolvellemme historiallisen mahdollisuuden rauhan, demokratian ja hyvinvoinnin varmistamiseksi Euroopan tuleville sukupolville. Sehän oli koko eurooppalaisen yhteistyön tavoite. Se on myös paljon tärkeämpää kuin kysymys siitä, miten sopimuksen muutamia kohtia olisi voitu parantaa. Olen samaa mieltä siitä, että meidän on joko 20 tai 25 jäsenmaan kanssa siirryttävä määräenemmistöpäätöksiin useiden asioiden kohdalla, jotta unioni voisi hoitaa tärkeimmät tehtävänsä tehokkaasti. Mutta en kannata esittelijää ja institutionaalisten asioiden valiokuntaa, kun he uhkailevat kieltäytyä mistä tahansa laajentumisesta, mikäli määräenemmistöpäätösten määrä ei lisäänny. Kuvitelkaa, että 5 maata on valmiina jäsenyyteen vuonna 2002. Epääkö tämä parlamentti heiltä jäsenyyden, ja ottaa heidät panttivangeiksi, koska se on suuttunut neuvostolle? Haluammeko todella taistelussamme neuvostoa vastaan ottaa uudet demokratiat panttivangeiksi? Haluan kysyä neuvoston edustajalta, mitä mieltä olette Tsatsosin ja de Vigon mietinnön 15 ja 16 kohdasta ja haluan neuvoston edustajan toistavan, mitä pääministeri Jean-Claude Juncker on sanonut. Hän on selvästi ottanut etäisyyttä Ranskan, Belgian ja Italian selontekoon. Näillä mailla on luonnollisesti oikeus mielipiteeseensä ja sen ajamiseen, mutta - ja tämä on ratkaiseva asia - jos parlamentti pysäyttää laajentumisen, ja jos loput 12 maata asettuu niiden kolmen maan kannan taakse, tulee historia tuomitsemaan tämän parlamentin. Kyse on yksinkertaisesti historiallisen perspektiivin puuttumisesta, suhteellisuuden tajun puuttumisesta. Sen vuoksi arvoisat kollegat, äänestäkää 15 kohdan viimeistä osaa ja 16 kohdan alussa olevia muuttamia sanoja vastaan.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, kiitos mietinnön laatijoille hyvästä työstä. Pyydän kannatusta muutosesitykselle, jonka mietinnön laatijat ovat hyväksyneet. Siinä uusille jäsenvaltioille elintärkeä liittoutuminen rinnastetaan liittoutumattomuuteen, ensi kertaa muuten tällaisessa asiakirjassa. Valiokunta äänesti muutoksen nurin, mutta saimme sen aloitteestani täysistuntoon koko sosialistiryhmän tarkistuksena numero 18.
Parlamentin asema lainsäätäjänä on vahvistunut yhteispäätösmenettelyn laajennuttua. Unioni muuttuu demokraattisemmaksi, hyvä näin. Niin sanottu globalisaatio on kuitenkin merkinnyt päinvastaista muutosta. Valta etääntyy, mutta valvoo. Ylikansalliset markkinavoimat tarvitsevat meistä tasapainottajan. Missä tällaiset päätökset viipyvät?
Kansalaisten vaikutus- ja tiedonsaantimahdollisuuksien on lisäännyttävä, sillä mitä laajempi unioni on, sitä avoimempi sen on myös oltava. Amsterdamissa aikaansaadut toimielinten uudistukset eivät kuitenkaan anna eväitä laajentamiselle. Siksi tarvitsemme uuden HVK: n, muuten tukehdumme tähän palaan. Purjevene, joka levenee, mutta ei syvene, tuskin pysyy pystyssä. Tärkeintä on rauhan ja vakauden alueen laajentaminen.
Amsterdamin sopimuksessa suunniteltu neuvoston äänten painotusten muuttaminen on tehtävä hyvin varovasti ja pienempien jäsenvaltioiden sananvaltaa kunnioittaen. Parlamentin jäsenmäärää muutettaessa on myös muistettava, että pienetkin valtiot tarvitsevat riittävän parlamentaarisen edustuksen, sillä unionin tärkein periaate on solidaarisuus.
Parlamentin jäsenten aseman yhtenäistämistä ei saatu Amsterdamissa aikaan. Olen ehdottanut parlamentin täysistunnolle samaa palkkaa kaikille edustajille ja esimerkiksi matkakorvauksia vain todellisten kulujen mukaan.

Castagnetti
Arvoisa puhemies, myös minä annan täyden tunnustukseni kollegojeni Méndez de Vigon ja Tsatsosin tekemälle työlle. Heidän työtään ja siis myöskään perussopimusta ei voi olla hyväksymättä: kaikki pienet edistysaskeleet, olivat ne sitten kuinka pieniä tahansa, merkitsevät aina eteenpäinmenoa, ja sille on annettava tunnustusta.
Lisäksi meidän on Euroopan parlamenttina ohjattava kansallisten parlamenttien käsittelyä, koska olisi hyvin vakavaa, jos parlamentti ratifioinnin sijasta jättäisi hyväksymättä perussopimuksen. Meidän on vielä edistettävä niiden unioniin jo kuuluvien maiden yhdentymistä, jotka eivät vielä aio liittyä rahaliittoon, ja toisaalta meidän on tarjottava Euroopan unionin jäsenyyttä hakeneille maille todella tehokas kuva koko unionille yhteisistä pyrkimyksistä.
Näistä syistä minä hyväksyn perussopimuksen, mutta me emme voi olla tuomatta ilmi pettymystämme toimielinjärjestelmän riittämättömästä uudistuksesta. Kyseessä ei ole abstraktin ja idealistisen eurooppalaisen kulttuurin aiheuttama romanttinen pettymys vaan konkreettinen ja realistinen poliittinen pettymys. Se ei johdu niinkään siitä, että Euroopan parlamentti toivoi hallitusten välisen konferenssin hyväksyvän institutionaalisia uudistuksia, jotka koskivat nimenomaan neuvoston ja komission toimintaa, etuoikeuksia ja kokoonpanoa ja joilta parlamentti ei itsekään olisi suurelta osin välttynyt, vaan pettymys johtuu pikemminkin siitä, että me tiedämme, että ilman toimielinjärjestelmän uudistamista Euroopan unioni voi todella joutua taantumukselliseen tilaan ja sitä uhkaa jopa hajoaminen. Se, mitä Amsterdamissa jätettiin tekemättä, on tehtävä mahdollisimman pian. Se, mitä Amsterdamissa jätettiin tekemättä poliittisista syistä, jotka voimme helposti arvata, on tehtävä ensimmäiseksi ja se on tehtävä ehdottomasti ennen minkäänlaista laajentumista. Tekemättä jättämistä voidaan perustella sillä, että se oli Amsterdamissa teknisesti, ajankohdan suhteen tai poliittisesti mahdotonta, mutta se ei saa missään vaiheessa muuttua henkiseksi esteeksi laajentumiselle tai, päinvastoin, laajentumista ei saa käyttää poliittisen unionin vallan heikentämiseen ja mitätöimiseen.
Kyse ei kuitenkaan ole ainoastaan laajentumisesta: myös rahaliitto edellyttää toimielinjärjestelmän nopeaa uudistusta, unionin poliittisen hallinnon institutionaalista järjestämistä siten, että unionilla on todellista poliittista valtaa. Rahaliitto merkitsee sitä, että yhteisön tasolle liitetään kiinteästi osa kansallista suvereniteettia, jota on hallittava tehokkaasti, tasapuolisesti, avoimesti ja osallistuvasti, emmekä me voi teeskennellä, että emme ole siitä tietoisia.
Euroopan parlamenttina meidän on siis sanottava selvästi, että niin laajentuminen kuin rahaliiton syntyminen ja Euroopan unionin lisääntyvän yhdentymisen tavoite edellyttävät Amsterdamissa vasta aloitetun toimielinjärjestelmän uudistuksen loppuun saattamista.

Dybkjær
 Arvoisa puhemies, laajentuminen on nyt EU: n tärkein tehtävä, eikä sitä sen vuoksi saa estää asettamalla ehdottomia vaatimuksia laajentumista edeltävien muutosten tekemiselle. Näin aiheutetaan epävarmuutta Euroopan kehitykselle ja kansalaissodan uhka kasvaa. Sen vuoksi en voi kannattaa 15 ja 16 kohdan tiettyjä osia. Sitä vastoin olen mielissäni 20 kohdasta, joka koskee kansallisten kansanedustuslaitosten kanssa tehtävän yhteistyön jatkamista ja lisäämistä, ja haluan kernaasti kehottaa institutionaalisten asioiden valiokuntaa jatkamaan tätä työtä, jotta luodaan visio tulevaisuuden yhteistyöstä Euroopassa. Amsterdamin sopimus ei ole täydellinen, koska me ihmiset emme ole täydellisiä. Emmekä myöskään ole yksinmielisiä kaikista vastauksista elämän ja arkipäivän kysymyksiin. Meillä on erilaiset perinteet, kulttuurit, elinehdot ja ongelmat, sen vuoksi Amsterdamin sopimus on kompromissi. Se ei ole täydellinen, mutta se luo siitä huolimatta hyvän pohjan Euroopan rauhalle. Äänestän sen vuoksi valiokunnan mietinnön puolesta, mikä on signaali siitä, että ratifioinnin kannattaminen on kaikkein tärkein asia.

Corbett
Arvoisa puhemies, Amsterdamin sopimus ei selvästikään vastaa tämän parlamentin pyrkimyksiä, kuten monet puhujat ovat tämän keskustelun aikana osoittaneet. Edessämme oleva valinta ei kuitenkaan koske Amsterdamin sopimusta ja ihanteellista sopimusta, jonka olisimme halunneet. Valinnassa on kyse Amsterdamin sopimuksesta ja olemassa olevista sopimuksista niiden nykyisessä muodossa. Tällä tavoin vertailtuna Amsterdamin sopimus sisältää ainakin tusinan verran tärkeitä edistysaskelia, vaikka se jää puutteelliseksi yhdessä tärkeässä kohdassa, joka valmistelee laajempaa unionia.
En käy läpi kaikkia parannuksia. Niihin on jo viitattu. Mainitsen vain muutaman tärkeimmistä: sosiaalipöytäkirjan, työllisyysluvun avaamat uudet mahdollisuudet; parantuneet julkista terveydenhuoltoa, kuluttajansuojaa ja ympäristöpolitiikkaa koskevat määräykset; kolmanteen pilariin kuuluvien osien yhdentymisen ensimmäiseen pilariin; ihmisoikeuksien paremman suojelun ja ensi kertaa esitettävän menettelyn, jota sovelletaan mihin tahansa jäsenvaltioon, joka lakkauttaa demokratian, mikäli näin joskus tapahtuu; paremmat avoimuutta koskevat määräykset sekä ennen kaikkea tämän parlamentin valtaoikeuksien laajentamisen, mikä koskee sekä yhteistyömenettelyä että menettelytapojen muutoksia, jotka ovat juuri ne, mitkä halusimme.
On mielenkiintoista todeta, että yksikään näistä muutoksista ei olisi tapahtunut - ei yksikään - jos Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus ei olisi vaihtunut 1. toukokuuta. Lisäksi on mielenkiintoista todeta, että monia niistä, erityisesti parlamenttia koskevia, edesauttoi meitä hallitusten välisessä konferenssissa edustaneiden rouva Guigoun ja herra Brokin toiminta.
Edellä sanotusta huolimatta uusi sopimus ei huolehdi laajentuneen unionin toiminnasta. Euroopan neuvosto itse myönsi tämän sopimukseen liittämässään pöytäkirjassa. Se tarjoaa ja tarvitsee uusia institutionaalisia uudistuksia. Uskon, että uudistuksiin tulee sisältyä ennen kaikkea kysymys määräenemmistöperiaatteen laajentamisesta päätöksentekoon yksimielisyysperiaatteen sijaan.
Toisin kuin herra Haarder, en usko tämän uudistuksen merkitsevän sitä, että tämä viivyttää laajentumista - päinvastoin. Meillä on aikaa sopia muutoksista ja ratifioida ne yhtenä pakettina yhdessä laajentumisen kanssa, ehkäpä aikanaan jopa saman sopimuksen puitteissa, mikä helpottaisi ratifiointia tietyissä maissa ja tietenkin myös vaatisi Euroopan parlamentin hyväksynnän, koska me hyväksymme jäsenyydet. Meillä on aikaa tähän. Se on tehtävä. Meidän on yhdistettävä nämä kaksi prosessia ja varmistettava, että laajentuminen tapahtuu tarpeellisten institutionaalisten muutosten yhteydessä.

Salafranca Sánchez-Neyra
Arvoisa puhemies, luulen, että tässä keskustelussa käytettyjen puheenvuorojen valossa on oikeutettua kysyä, puhummeko samasta sopimuksesta, sillä joillekin kollegoille Amsterdamin sopimus on ollut roima epäonnistuminen. Toisille se on ollut pragmatismin voitto utopiasta. Mielestäni kaikista merkittävintä amsterdamin sopimuksessa on sen kyky herättää ristiriitaisia tunteita.
Ne, jotka ovat halunneet ensisijaisesti keskittyä toimielimiä koskevaan osaan, ovat paljastaneet sen heikkoudet. Olen heidän kanssaan samaa mieltä. Ne, jotka ovat painottaneet taloudellisia näkökulmia, ovat olleet tyytyväisiä siihen sysäykseen, jonka sopimus on antanut talous- ja rahaliitolle ja lukuisiin siinä esitettyihin innovatiivisiin näkemyksiin. Olen heidän kanssaan samaa mieltä.
Mielestäni esittelijät ovat kyenneet ylittämään tämän vaikeuden älyllisellä otteella korostamatta liikaa sopimuksen hyviä puolia tai peittelemättä sen epäkohtia.
Tämä harkittu lähestymistapa on tärkeä, mutta merkittävintä siinä on, että ollaan otettu huomioon kolme eri näkökulmaa, jotka täydentävät toisiaan;
Menneisyyden näkökulma, sillä Amsterdamin sopimus kuuluu jo menneisyyteen. Mietintö ei rajoitu ainoastaan kuvailemaan tapahtumia, sillä sopimuksen kuvaamaa todellisuutta voidaan ymmärtää vain, jos tulkitsemme sitä historian salakieltä, jonka juuret uppoavat eurooppalaisen integraatiosuunnitelman perustaan.
Nykyisyyden näkökulma, sillä historiaa ei tehdä vain menneisyydestä kertomalla, vaan on välttämätöntä tuntea myös lähtöpiste.
Ja ennen kaikkea tulevaisuuden näkökulma, sillä jollei tiedetä minne on matkalla, ei myöskään tunneta tietä -johon Mendéz de Vigo jo viittasi aamupäivällä - eikä lähtöpistettä.
Esittelijöille on ollut selvää se, ja mielestäni he ilmaisivat sen selvästi perusteluissaan, mikä Euroopan unioni on ollut, mitä sen on nyt, mitä siitä voi tulla sopimuksen tarjoamien mahdollisuuksien valossa ja, ennen kaikkea, mitä sen tulisi olla.
Sen selvittämiseksi on yksi välttämätön vaatimus, joka on toimintamenetelmien muuttaminen. Mielestäni se on tärkein näkökohta, jonka mietintö tuo tullessaan. Se on silmäys, jonka mietintö luo tulevaisuuteen. Mietintö antaa mielikuvan, että olemme koko ajan ajoissa. Mutta ajoissa minkä suhteen? Senkö suhteen, etteivät ne epämiellyttävät asiat, joista me valitamme, ole ehtineet vielä syntyä? Ei. Olemme ajoissa sen suhteen, että voimme muuttaa nuo epämiellyttävät asiat. Meillä on kaksi mahdollisuutta: voimme jatkaa keskustelua siitä, kuinka monta kamelia mahtuu neulansilmän läpi tai, päästäksemme samaan tulokseen, voimme jatkaa keskustelua siitä, onko Amsterdamin sopimus huono vai hyvä. Se ei kuitenkaan muuta mitään. Toinen vaihtoehto on ratifioida sopimus, soveltaa sitä ja ryhtyä työskentelemään muuttaaksemme ja parantaaksemme sitä todellisuutta, johon emme ole tyytyväisiä.

Lucas Pires
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, onnittelen esittelijöitä Méndez de Vigoa ja Tsatsosia. Heidän työnsä laatu vahvistaa Euroopan parlamentin uskottavuutta yhteisön vallan jaossa.
On totta, että odotimme Amsterdamin sopimuksen olevan Maastricht II ja että se, mitä olemme saaneet, on vain Maastricht I ja puoli. Amsterdamia on kuitenkin verrattava Maastrichtiin eikä jonkinlaiseen ihannemalliin, kuten kollega Corbett äsken totesi. Euroopan rakentaminen ei ole mikään taivaan lahja, vaan se vaatii jatkuvia ponnisteluja. Muutenkin olisi harhakuvitelma luulla, että oikeus luo historiaa. Parhaassakin tapauksessa oikeus voi vain olla osatekijä historiassa, ja pahimmassa tapauksessa historia itse peilautuu oikeuteen.
Tarkkaan katsoen havaitsemme kuitenkin, että Agenda 2000 on yhtä lyhyt kuin Amsterdamin sopimus. Ja osuus, jossa käsitellään ensimmäistä laajentumista viiteen uuteen maahan, on suurin piirtein saman mittainen. Amsterdam etenee historian tahdissa. On selvää, että toimielinuudistus tuntuu kovin vähäpätöiseltä. Mutta sen suunta on kuitenkin oikea: siinä lujitetaan Euroopan parlamentin yhteispäätösmenettelyä ja komission puheenjohtajan demokraattista legitimaatiota. Juuri komission ja parlamentin muodostaman akselin vahvistaminen on tie Euroopan todelliseen rakentamiseen, ja juuri demokratisoinnin kautta unioni voi uudelleen kohdata kansalaisensa.
Samanaikaisesti komissaarien lukumäärä ja äänten painottaminen neuvostossa ovat kysymyksiä, joiden olennaisin merkitys ei suinkaan liity niihin ongelmiin, joita siirtyminen uuteen ja laajentuneeseen Eurooppaan tuo mukanaan. Itse asiassa ne nimittäin muuttavat koko Euroopan rakentamisen mallia ikään kuin salaa ja takaoven kautta, ilman riittävää keskustelua ja valitsijoiden nimenomaista valtuutusta.
Meillä on aikaa pohtia todellista toimielinuudistusta siihen asti, kunnes yhtenäisvaluutta otetaan käyttöön. Kahta vallankumoustahan ei voi olla samanaikaisesti, ja nyt käynnissä oleva vallankumous liittyy vielä yhtenäisvaluuttaan. Sitä paitsi epäilen, että tämän päivän esityslistan ensimmäisessä asiassa eli toimielinuudistuksessa ei hallitusten välisen konferenssin aseman takia ole sittenkään ensisijaisesti kyse toimivaltuuksien jakautumisesta unionin ja jäsenvaltioiden kesken. Toimielinuudistus voisi olla todella merkittävä vain siinä tapauksessa, että Euroopan parlamentin yhteispäätöksellä olisi osuutensa myös sopimusten tarkistamisessa. Sen tähden yhdyn esittelijöiden kantaan ja heidän ehdotukseensa sopimusten uudesta tarkistusmenettelystä, johon Euroopan parlamentti voisi osallistua nykyistä tiiviimmin.

Duhamel
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, sanoimme jo viime kesäkuussa, että Amsterdamin tulokset eivät ole tyydyttäviä. Tämä on luonnollisesti täällä, mutta myös muualla tehty huomio.
Olemmeko jättäneet sopimukselle riittävän onnistumisen mahdollisuuden? Ehkä näin ei ole. Mutta vaikka pahin ei olekaan aina varmaa, kriittinen selväjärkisyys on hyvä neuvonantaja. Euroopan unionia koskeva kunnianhimomme ei rajoitu määrään kansallisia etuja tai pienimpään mahdolliseen yhteiseen nimittäjään, joka pitäisi hyväksyä. On kuitenkin parempi, että sopimus ratifioidaan. Pidämme parempana pientä " ei paljoakaan" kuin suurta " ei yhtään mitään" .
Tiedän niiden kollegojeni ja ystävieni nimet, jotka tänään äänestävät sopimusta vastaan, mutta jotka äänestäisivät puolesta, jos he olisivat kansallisia parlamentin jäseniä. Koska olen opettaja ja opettajaksi jään, ymmärrän järjellä ajateltuna tämän viisastelun. Koska minusta on tullut Euroopan parlamentin jäsen, torjun sen poliittisesti.
Herra Tsatsos ja herra Méndez de Vigo ovat ankaran ja pitkän uurastuksen jälkeen huomanneet, että joka puolelta esitetään vaatimuksia. Yhteisymmärrys on rakentunut kahden olennaisen kohdan ympärille. Oli arvio Amsterdamista sitten mikä tahansa, toimielinuudistus on vielä toteuttamatta. Se on toteutettava ennen mitä tahansa laajentumista, se on aloitettava nyt heti ja sitä on käsiteltävä eri tavalla.
Katsokaamme nyt tulevaisuuteen. Pyytäkäämme myös muita katsomaan tulevaisuuteen. Parlamenttimme on tämän sanonut ja vaatii sitä tänään entistä voimakkaammin. Komissio on tämän kuullut ja sen on ryhdyttävä toimenpiteisiin ja se on sanonut tänä aamuna olevansa tähän valmis. Hallitukset ovat antaneet vastauksensa. Neuvoston tehtävänä on kuunnella ja välittää nämä viestit eteenpäin. Sen on annettava meille ja kansalaisille merkki Luxemburgin huippukokouksen aikana osoittaakseen, että neuvosto on asian ymmärtänyt ja tarttuu toimiin.
Olisimme voineet suhtautua asiaan jyrkemmin, koska odotuksemme olivat niin korkealla. Olemme syvästi pettyneet, jopa haavoittuneet todetessamme Amsterdamissa näyttäneen siltä, että ajatus Euroopasta sivuutettiin.
Odotamme Luxemburgin huippukokoukselta, että valtioiden ja hallitusten päämiehet kokoavat itsensä antaakseen Euroopalle merkityksen ja sanoakseen kansalaisille, että he tietävät tiensä suunnan ja haluavat ennen kaikkea kulkea tällä tiellä yhdessä.
Kuunnelkaamme René Charia, aivan kuin hän osoittaisi sanansa tälle parlamentille nyt ja huomenna, aivan kuin hän sanoisi meille sen minkä on kirjoittanut " Turvaa onneesi, ota riskejä, sinua katsellessaan muut tottuvat" .

Cederschiöld
Arvoisa puhemies! Ensiksi kukkia Méndez de Vigolle ja Tsatsosille, " henkisiä ja suullisia" kukkia hyvin tehdystä työstä. Keskustelu on osoittanut, että Amsterdamin päätökset olivat liian lyhytnäköisiä, minkä takia en aio juuri nyt puuttua yleisiin institutionaalisiin kysymyksiin, vaan menen suoraan sille alueelle, jota olen sivustakatsojana valvonut ja kysyn sen alueen keskeisen kysymyksen.
Onko unioni nyt saanut päätöksentekojärjestelmän, joka vahvistaa työtä oikeudellisella ja sisäasioiden alueella? Joitain edistysaskeleita on otettu, mutta riittävätkö ne edessämme olevien kysymysten selvittämiseen? Eurooppa on suurten haasteiden edessä, jotka tulevat vaatimaan vahvaa oikeudellista yhteistyötä. Kyseessä voi esimerkiksi olla pakolaisvirrat. Näemme taakkojen jakautuneen epätasaisesti EU: n jäsenvaltioiden kesken. Sen lisäksi jo 200 venäläistä mafiajärjestöä on alkanut toimia unionin rajojen sisällä ja huumesyndikaatit liikuttavat monia miljardeja unionin alueella.
Onko nyt olemassa tarpeeksi joustavia päätöksentekomuotoja niiden välttämättömien päätösten tekoa varten, jotka unionin on tehtävä, että voisimme puolustautua niitä rikollisia verkostoja vastaan, jotka toimivat mitä suurimmalla taloudellisella, oikeudellisella ja teknologisella osaamisella? Taistelu huumeiden salakuljetusta, ihmiskauppaa sekä avustuspetoksia vastaan vaatii sekä eurooppalaista että maailmanlaajuista yhteensovittamista. Sellaista yhteensovittamista olisi voitu edistää tehokkaammalla päätöksentekojärjestelmällä.
Unionin on luotava itselleen selkeämpi profiili ja terävämpi eurooppalainen identiteetti antaakseen meidän yhteensovitetuille panostuksillemme suuremman painon kansainvälisessä kehityksessä. Konsensusvaatimus osoittaa, että sen tiedostaminen, mitä tarvitaan, leviää liian hitaasti. Tarvitaan vahvempaa yhteistyötä ja nopeampia päätöksiä.
Yhteistä aloiteoikeutta jäsenvaltioiden ja komission välillä vaaditaan siirtymävaiheen aikana. Sen pitäisi pystyä vaikuttamaan siihen, että jäsenvaltiot ottavat suuremman vastuun Euroopasta ja arvostavat kansalaisten eurooppalaisia intressejä. Se määräenemmistöä oikeudellisissa kysymyksissä koskeva viiden vuoden määräaika, joka on lisätty ensimmäiseen pilariin, on melko kohtuuton, eikä vähiten siksi, että poliisiasiat ja suurin osa oikeudellisista kysymyksistä ovat edelleen kansainvälisessä kolmannessa pilarissa.
Laajentumisnäkökulmasta katsottuna on viiden vuoden siirtymävaihe ennen kuin voidaan tehdä uusi päätös määräenemmistöstä riskialtis. Tämä on minulle hyvin läheinen asia, koska pelkään, että se voi myöhästyttää laajentumista. Siksi olen kiitollinen siitä, että asia otetaan esille mietinnössä. Tärkeysjärjestyksen uudelleenarvioinnin on tultava ajankohtaiseksi ennen viisivuotiskauden loppua. Jos Amsterdamin päätöksiä on vaikea toteuttaa eli jos ne eivät tuo kansalaisten odottamaa turvallisuutta, on vaarana menettää kansan tuki.
Haluaisin lopettaa korostamalla sitä, että kansalaisten on tunnettava oma eurooppalainen identiteettinsä, joka saa meidät tiedostamaan eurooppalaisen intressiyhteisömme. Se on perimmäinen perusta sille kansantahdolle, joka voi ajaa välttämättömiä uudistuksia.
Ille faciet, sanoi kuningas Kaarle IX pojastaan Kustaa Aadolfista, hän sen tekee. Kyseessä oli sen aikainen laajentuminen Itämerellä. Enää ei kuitenkaan riitä se, mikä riitti 1600-luvulla, eli toivon siirtäminen nuorempaan sukupolveen. Kyseessä ei ole se, mitä muut tekevät myöhemmin, vaan se mitä me voimme tehdä nyt.

Spiers
Arvoisa puhemies, onnittelen esittelijöitä heidän laatimastaan mietinnöstä. Amsterdamin sopimus on hyvin vaatimaton ja siitä voimme olla iloisia. Siihen sisältyy kuitenkin monia hyviä asioita. Tälle parlamentille se tarjoaa lisää valtaa, mikä lisää demokraattisuutta ja tehokkuutta EU: ssa. Minun maalleni se tarjoaa turvallisen oikeudellisen perustan rajojemme valvonnan säilyttämiselle tekemättä tyhjäksi EU: n muiden jäsenten toiveita ja vaikka minun on myönnettävä, että sopimus ei ole ollut alituisena keskustelunaiheena jokaisessa kadunkulmassa, se sisältää monia EU: n kansalaisten kannalta tärkeitä asioita. Työllisyyttä käsittelevä luku, syrjinnän vastaiset lausekkeet, uusi eläinten hyvinvointia käsittelevä pöytäkirja, Yhdistyneen kuningaskunnan mahdollisuus sitoutua sosiaaliseen peruskirjaan ovat kaikki kansalaisille tärkeitä asioita.
Tietenkään siinä ei ole kaikkea, mitä ihmiset voisivat haluta. Itse asiassa kukaan ei olisi laatinut tällaista sopimusta. Se on selvästi kompromissi, kuten minkä tahansa tällaisen sopimuksen on oltava. Herra Corbett mainitsi sen laajentumiseen liittyvät puutteet. Olisin mielelläni nähnyt selvästi täysin vanhentuneiden maatalouspolitiikkaa koskevien 38-43 artiklojen uudistuksen. Kokonaisuudessaan sopimus on kuitenkin hyvä, osittain siksi, että toisin kuin eräät tähän keskusteluun osallistuneet, sopimus tunnustaa useimpien EU: n kansalaisten melko vaatimattomat pyrkimykset eurooppalaisen vallan kasvun osalta.
Tämän parlamentin jäsenet ovat saattaneet tuskastua EU: n jäsenvaltioiden hallitusten hitauteen ja näkemysten puutteeseen, mutta juuri näiden hallitusten on saatava sopimukselle, olipa se millainen hyvänsä, hyväksyntä kansallisissa parlamentissa sekä kansanäänestyksessä, jos sitä maassa vaaditaan. Herra Bourlanges - joka on nyt paikalla - sanoi: " Diplomaatit ovat epäonnistuneet. Kansalaisten on astuttava johtoon." Itse epäilen suuresti, että jos meillä olisi kansalaisten suunnittelema Eurooppa, se ei aivan vastaisi herra Bourlangesin tai parlamentin enemmistön pyrkimyksiä. Tästä syystä suhtaudun epäilevästi hallitusten välisen sopimusten laadinnan lakkauttamiseen, jonka monet parlamentin jäsenet ovat maininneet.

Dury
Arvoisa puhemies, kiitän kollegoitamme tästä mietinnöstä. Se tuntuu mielestäni erinomaiselta, koska se on mielestäni poliittinen ilmaisu parlamentin kannasta. Se ei välttämättä kuitenkaan vastaa täysin lähestymistapaani, ja tämän he hyvin tietävät.
Ensinnäkin olemme puhuneet täällä paljon kansalaisista. On totta, että jokaisen pitämämme kokouksen yhteydessä, ainakin siinä poliittisessa kehyksessä, johon minä itseni asetan, kansalaiset hylkäävät Amsterdamin sopimuksen. Tämä ei kuitenkaan ole missään tapauksessa esittelijöidemme ongelma; ongelma on kollektiivinen ja liittyy kysymykseen siitä, miten voimme puhaltaa eurooppalaisten liekin uudelleen henkiin. En näe tässä suhteessa kuin yhden ratkaisun: Eurooppaa on rakennettava enemmän, paremmin ja liittämällä toimemme kansalaisten ongelmiin. Toivon, että tätä voidaan edistää Luxemburgin huippukokouksessa.
Toiseksi, onko Amsterdamin sopimusta puollettava vai ei? Luulen, että tämä kysymys saatiin ratkaistua jo heinäkuussa. Totesimme, ettei se ollut paras mahdollinen sopimus, jonka olisimme voineet saada aikaan, mutta olemme jo tietyllä tavalla puoltaneet sopimusta.
Kolmanneksi todellinen ongelma on tietysti laajentuminen. Vaikka Amsterdamin sopimus on tarkoitettu vain 15 jäsenvaltiolle sanoisin, että kaikki huomioon ottaen, vaikka emme voikaan puhua suuresta yhteisön vallankumouksesta, sopimukseen sisältyy ainakin ympäristöön ja sosiaalialaan liittyviä asioita, jotka eivät ole huonoja. Kuitenkin laajentumisen näkökulmasta katsottuna - ja tässä toistan vain kollegojemme puheita - tämä sopimus ei missään tapauksessa ole riittävä.
Tämä on ongelman ydin. Eurooppalainen poliittinen suunnitelma on yhtä kuin laajentuminen. Jos emme ensin hoida uudistuksia demokratian ja tehokkuuden alalla, joudumme tekemisiin valtavien ongelmien kanssa, jotka saavat kansalaiset vielä vastahakoisemmiksi Eurooppaa kohtaan.
Päätän puheeni neljänteen ongelmaan. Se liittyy siihen, miten järjestää seuraavat hallitusten väliset konferenssit. Olemme voineet todeta erittäin selvästi sen, että nykyiset valtioiden väliset keskustelukäytännöt eivät tuota hyviä tuloksia. Hallitukset ovat velvoitteidensa vankeja. Meidän on annettava kansalaisille enemmän sananvaltaa ja lisättävä Euroopan parlamentin valtaa. Tämä viesti sisältyy jo mietintöön. Ja tätä viestiä haluaisimme vielä entisestään korostaa.

Vaz da Silva
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari Oreja, hyvät kollegat, Amsterdamin sopimus on käyntikortti, joka Euroopan unionilla on esitettävänään kansalaisille. Ja pyrkimys eurooppalaisuuteen syntyy kansalaisissa sen perusteella, mitä sopimuksessa sanotaan, mitä siinä ei sanota ja ennen kaikkea, mitä kansalaiset siitä ymmärtävät lukiessaan sitä. Sen vuoksi Euroopan unionin perustamissopimuksen on täytettävä kolme tavoitetta: sen on oltava tehokas perusta, jonka pohjalta Euroopan yhteisö voi kohdata 2000-luvun yhteiskunnan eli informaatio- ja tietoyhteiskunnan haasteet, sen on asetettava ihmiset vankasti etusijalle ja sen on oltava selkeä ja helppolukuinen.
Yksikään näistä tavoitteista ei toteudu tyydyttävällä tavalla Amsterdamin tekstissä. Méndez de Vigon ja Tsatsosin mietinnöstä syntyi kiivas väittely, jossa toiset kannattivat tekstin hylkäämistä muitta mutkitta ja toiset tekivät propagandaa tekstin ratifioinnin puolesta. Väittely ulottui kaikkiin poliittisiin ryhmiin, mitä voidaan pitää varsin terveellisenä.
Parlamentti osoittaisi vastuuntuntoa, jos se omaksuisi Amsterdamissa saavutettuihin tuloksiin selvästi kriittisen mutta silti rakentavan kannan esittelijän ehdotuksen mukaisesti. Esittelijä on tässä asiassa osoittanut suurta joustavuutta sisällyttäessään lopulliseen tekstiin lukemattomia ehdotuksia, myös kriittisiä, joista jotkut tulivat hänen oman ryhmänsä sisältä.
On selvää, ettei laajentumista voi olla ilman todellista toimielinuudistusta. Yhtä selvää on, ettei toimielinuudistusta voi olla ilman radikaalia muutosta sopimuksen tarkistusmenettelyssä ja etenkin tähänastisessa hallitusten väliseen työskentelyyn painottuvassa järjestelmässä, toisin sanoen ilman Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien kokonaisvaltaista osallistumista toimintaan. Selvää on myös, että vain syvällinen toimielinuudistus antaa mahdollisuuden luoda nopeita ja tehokkaita päätöksentekomekanismeja. Mutta, herra puhemies, myös se, että yhteisön koko perusta on jäsenvaltioiden täydessä tasavertaisuudessa ja että yhteisön rikkaus on siihen kuuluvien erikokoisten valtioiden maantieteellisten olosuhteiden ja kulttuurien moninaisuudessa, on itsestäänselvyys, jonka merkitystä tahdon erityisesti tähdentää ja joka on syytä ottaa huomioon toimielinuudistusta pohdittaessa. Se seikka, että kulttuurinen ulottuvuus on tulevaisuuden tietoyhteiskunnassa Euroopan projektin liikevoima on itsestäänselvyys, josta kenties ollaan vähiten tietoisia, mutta joka on myös kaikkein olennaisin, minkä vuoksi sen tulee heijastua myös sopimustekstiin.
Lopuksi toivon näkeväni, että neuvosto lähestyy parlamentin kantaa kysymyksessä uuden menettelyn kiireellisyydestä seuraavaa tarkistusta varten, että sopimuksen johdanto-osaan lisätään myös viittaus kulttuuriin ja että sopimukseen lisätään erityinen artikla kielipolitiikasta, joka on jokaista kansalaista koskettava asia.

Dankert
Arvoisa puhemies, mielestäni Amsterdamin sopimuksen voimaantulon tärkein ansio on se, että se mahdollistaa talous- ja rahaliiton voimaantulon todennäköisesti ajoissa ja toiseksi se, että laajentumiskehitystä ei estetä. Sopimus itsessään on laiha. Sitä ei voida kieltää. Se sisältää varmastikin Euroopan parlamentin kannalta muutamia houkuttelevia näkökulmia demokratisoinnin suhteen. Mutta, herra puhemies, myös tämän parlamentin ongelmaksi jää se, että parlamentti ei ole olemassa ilman suhdetta väestöön: demokratia. Kun katsotaan, mitä sopimukselle on tapahtunut, pidemmälle menevä hallitusten välinen toiminta, "opt-ins " , "opt-outs " , joustavuus, ollaan tilanteessa, jossa Euroopan väestö ei enää koskaan voi ymmärtää, kuinka demokratia Euroopassa toimii. Mielestäni tämä on erittäin vakava ongelma, rakenteellinen ongelma, johon on puututtava Amsterdamin jälkeen.
Herra puhemies, Amsterdamin sopimuksen puute on se, että se ei oikeastaan mahdollista laajentumista ja meidän on toivottava, että saavuttamalla yhteisymmärrys institutionaalisista uudistuksista laajentuminen tulee mahdolliseksi ilman, että nykyisen yhteisön laatu huononee. Tämä on mielestäni asian ydin.
Herra puhemies, en suhtaudu tähän kovinkaan suurella luottamuksella, koska nykyisellä yhteisöllä on suuria vaikeuksia toimia hyvin. Annan esimerkin. Puhumme esimerkiksi aina komission uudistamisesta, parlamentin jäsenten määrästä, mutta puhumme harvoin neuvostosta. Mutta Alankomaiden liikenteestä ja julkisista töistä vastaava ministeri, kuten tänään luin lehdestä, ei ole onnistunut saamaan liikenneministereiden neuvostoa antamaan lausuntoa niin ajankohtaisesta aiheesta kuin kuljetuslakosta Ranskassa, koska neuvostot eivät enää pysty antamaan lausuntoja ajankohtaisista aiheista, mikäli virkamiehet eivät ole valmistelleet niitä perinpohjaisesti. Näin menee paljon aikaa hukkaan.
Herra puhemies, uskon, että tästä tulee vähitellen ongelma, jolle ei ole ratkaisua, laajentumisen hintana tulee olemaan lisääntyvä byrokratisoituminen, joka voi olla suuri este matkalla Euroopan demokratisoitumista kohti, enkä usko, että me pääsimme Amsterdamin sopimuksella paljoakaan eteenpäin.

Rack
Vastustajasta tulisi ottaa mittaa. Kuka vastustaa tätä Amsterdamin sopimusta kiivaimmin? Toisaalta eurofundamentalistit. Heidän mielestään sopimus ei ulotu tarpeeksi pitkälle. He haluavat nopeammin ja laajemmin eurooppalaisen liittovaltion, ja sitä Amsterdamin sopimus ei lähimainkaan tuo. Toisaalta Amsterdamin sopimusta vastustavat Euroopan unionin periaatteelliset vastustajat, jotka joko eivät ylipäätänsä halua yhteistä Eurooppaa tai vain aivan löysän valtioliiton, paremman vapaakauppa-alueen kansallisine valtioineen, jotka voivat joka asiaan sanoa ei. Kun vastustajat ovat tällaisia, ei Amsterdamin sopimus voi ollenkaan olla niin huono. Mutta se voisi olla parempi. Se voisi ja ennen kaikkea sen tulisi sisältää laajempia ja syvempiä institutionaalisia uudistuksia, jos sen on tarkoitus tuoda sitä syvyyttä yhteiseen Eurooppaan, jota me tarvitsemme seuraavaa unionin laajentumista varten. Meillä on vielä muutamia vuosia aikaa laajentumiseen saakka. Tämä aika meidän on käytettävä seuraavan sopimuksen tarkistukseen, joka noudattaa toisia sääntöjä kuin tähänastiset hallitusten väliset konferenssit. Tähänastinen sopimuksentarkistusmetodi on aikansa elänyt. Se johtaa veto-asemiin siellä, missä me tarvitsemme liikettä. Se johtaa pienempään yhteiseen nimittäjään siellä, missä me tarvitsemme suuria - etten sanoisi suurimpia mahdollisia - yhteisyyksiä. Mikä menetelmä päästää meidät tästä pulasta?
Méndez de Vigo ja Tsatsos tuovat mietinnössään oikean tien keskusteluun. Sopimuksen seuraavan tarkistuksen täytyy noudattaa lainsäädännön laatimisen eurooppalaisia sääntöjä, sen on tapahduttava siten, kuin me perinteisesti laadimme eurooppalaista oikeutta: komission aloitteen pohjalta ja parlamentin ja neuvoston täysivaltaisella myötävaikutuksella. Jos toteutamme seuraavan tarkistuksen näiden sääntöjen mukaisesti, tulee se olemaan menestyksekäs, ja silloin seuraava sopimus ei vain poista esteitä laajentumiselta, vaan mahdollistaa sen.

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisat komission ja neuvoston edustajat, jos haluaa arvostella Amsterdamin sopimuksen työtä yhdellä käsitteellä, voisi saksalaiseen runoilijaan Bertolt Brechtiin nojautuen sanoa, että kyseessä on maltillinen edistys. Bertolt Brecht sanoi tämän perin kyynisesti ja kriittisesti. Tätäkin voi tietysti tarkoittaa, mutta sopimuksesta voi ehdottomasti myös sanoa myönteisesti, että se on edistystä. Meidän ei kuitenkaan tulisi erehtyä uskomaan, että edistys tämän parlamentin esittämiin vaatimuksiin nähden olisi riittävä.
Millaisena Euroopan kansalainen näkee Euroopan unionin Amsterdamin sopimuksen jälkeen? Euroopan kansalainen näkee, että me tulemme lähiaikoinakin paljon riitelemään ja keskustelemaan, koska useissa tapauksissa ei ole onnistuttu siirtymään yksimielisyyden periaatteesta enemmistöperiaatteeseen. Tämä on ratkaiseva tehtävä, joka meidän on ratkaistava seuraavassa uudistuksessa, koska siten tämä parlamentti vähitellen saa sen aseman, joka sille kuuluu.
Toiseksi seikka, jonka yhä uudelleen koen ulkopolitiikan alueella: Euroopan kansalainen näkee, että täällä on suuri manner, joka tekee paljon, maksaa paljon, mutta on heikosti mukana määräämässä, koska se ei puhu yhdellä äänellä, vaan monella äänellä Amerikan yhtä ääntä vastaan, ja tämä meidän on varmaankin korjattava.
Viimeinen kohta: arvoisa puhemies, kuinka toimitaan tästä eteenpäin? Kollega Rack ja monet muut ovat jo sanoneet - ja tämä on myös Tsatsosin ja Méndez de Vigon mietinnössä - että on toimittava toisella tavalla. Tästä parlamentista toisin sanoen kansan äänestä on lähdettävä enemmän uudistusvalmiutta! Sillä Amsterdamin jälkeenhän oli näin: jokainen hallituksen päämies palasi kotiinsa ja sanoi: "Amsterdam oli suuri menestys. En antanut missään periksi. Emme tehneet Euroopan hyväksi mitään, ja minä olen pelastanut isänmaani."
Sen vuoksi tämän parlamentin, joka edustaa tärkeimpiä intressejä, tulee esittää tulevaisuudessa suurempaa roolia. Tässä mielessä haluaisin kiittää esittelijöitä Tsatsosia ja Méndez de Vigoa erittäin sydämellisesti heidän erittäin hyvästä mietinnöstään, joka on lähtökohta uudelle uudistukselle, jonka on ilmaistava enemmän voimaa ja yhteisyyden tahtoa.

Iversen
Arvoisa puhemies, ensiksikin haluan sanoa, että mielestämme Amsterdamin sopimus on huomattavasti parempi kuin Maastrichtin sopimus. Tämä on mielestäni tärkeä asia, josta on syytä pitää kiinni. Amsterdamin sopimuksessa painotetaan asioita, joille Tanskassa olemme antaneet nimen mærkesager (asioita, joihin on kiinnitettävä huomiota), mutta myös useiden muiden maiden on kiinnitettävä huomiota näihin asioihin. Esimerkkeinä näistä asioista mainittakoon parempi ympäristönsuojelu, työttömyyden torjumiseksi tehty yhteistyö, avoimuus ja Euroopan parlamentille annettu suurempi vaikutusvalta. Haluan kuitenkin sanoa, että olemme eri mieltä muutamasta Amsterdamin sopimusta koskevan mietinnön kohdasta. Joudummekin äänestämään niitä vastaan. Mielestämme on erittäin valitettavaa, että laajentumisen tielle yritetään kerätä esteitä vaatimalla, että kaikkien instituutionalisten uudistusten on oltava tehtynä, ennen laajentumisen aloittamista. Mielestämme on myös aiheellista arvostella sitä, että mietintö kytkee Tanskan yhteen Irlannin ja Ison-Britannian kanssa, kun kyseessä on Schengenin yhteistyö. Esittelijän tiedossa luulisi olevan, että Tanskahan osallistuu siihen valtioiden välisellä tasolla, kun taas Irlanti ja Iso-Britannia jäävät täysin yhteistyön ulkopuolelle. Mietinnön sanamuoto antaa jäsenvaltioille vääriä signaaleja Tanskan osallistumisesta Schengenin yhteistyöhön, minkä vuoksi joudummekin äänestämään sitä vastaan. Toivoisimme, että kyseinen osa puuttuisi kokonaan mietinnöstä. Sen teksti on yksinkertaisesti väärin. Mietinnössä ennakoidaan vielä yhteistyötä puolustus- ja turvallisuuspoliittisissa asioissa. Tanskan sosiaalidemokraatit eivät yhdy ajatukseen, ja siksi meidän on äänestettävä 9 kohtaa vastaan, koska olemme sitä mieltä, että kohta on ristiriidassa tanskalaisten ehtojen kanssa. Tämän lisäksi haluan sanoa, että olemme samaa mieltä siitä, että Euroopan parlamentti osallistuu EU: n päätöksentekoon, jotta se olisi demokraattisempaa ja läpinäkyvämpää, siksi tuemme mm. sitä, että maatalouspolitiikka kuuluisi yhteispäätösmenettelyn alaisuuteen. On myös tärkeää muistaa, että Amsterdamin hyväksymistä koskeva näkökulma ei pelkästään kata tämänpäiväistä keskustelua, vaan se kattaa myös rauhanomaisemman EU: n, rauhanomaisemman Euroopan, Euroopan, jossa aiemmat idän diktatuurivaltiot tulevat pitkällä aikavälillä mukaan kokonaiseen Eurooppaan. Sitä näkökulmaa emme saa unohtaa. Siksi haluamme lopullisessa äänestyksessä äänestää sen puolesta.

Malone
Arvoisa puhemies, olen tänään hyvin tietoinen siitä, että otamme osaa jatkuvaan historialliseen kehitykseen Euroopan mantereella. Haluan todeta tämän Euroopan yhdentymisen uusimman vaiheen merkitsevän kolmatta merkittävää sopimusten muutosta yli vuosikymmenen aikana.
Tavalliset kansalaiset haluavat tietää, mitä sopimus koskee. Meidän on tehtävä täysin selväksi sopimuksen sisältö sekä mahdollisimman yksinkertaisesti ilmaistuna se, että sen tarkoituksena on vahvistaa unionin politiikkoja ja sen toimielinten tehokkuutta. Tässä suhteessa pidän erittäin myönteisenä sitä tosiasiaa, että unionin mahdollisuuksia rikollisuuden vastaiseen taisteluun lisätään. Tulevaisuudessa tarkoituksena on varmistaa, että kansalaiset hyötyvät vapaasta liikkuvuudesta, mutta rikolliset eivät.
Olen tyytyväinen myös uuden sopimuksen määräyksiin, jotka vahvistavat Euroopan parlamentin valtuuksia ja toimivaltaa esimerkiksi työllisyyteen ja ympäristöön liittyvillä alueilla sekä kaikilla muilla tänä iltapäivänä mainituilla alueilla, esimerkiksi sosiaalisen syrjäytymisen ja köyhyyden alueilla. Nämä ovat luonnollisesti alueita, joilla yleisö odottaa meidän toimivan aktiivisesti.
Toinen sopimuksen tärkeä edistysaskel on tehokkaampi ja yhtenäisempi ulkopolitiikka. Tähän kuuluu päätöksentekoprosessien tehostaminen määräenemmistöäänestyksiä rajoittavin säännöksin säilyttämällä kuitenkin kansallinen veto-oikeus elintärkeissä kysymyksissä.
Irlannin kansalaisille tämä on hyvin tärkeätä, ja on tärkeätä ymmärtää tämän otsikon alla, ettei tämä uhkaa mitenkään Irlannin puolueettomuutta. Itse asiassa sopimus täytyy ratifioida kansanäänestyksen kautta Irlannissa ja monissa muissa maissa. Tässä mielessä pyydän Irlannin hallitusta varmistamaan, että se tarjoaa yksinkertaista tietoa, ei monimutkaisia lakikielellä laadittuja tekstejä.
Yksi sopimuksen valitettavia kohtia on se, että tämä paikka on nyt vahvistettu Euroopan parlamentin sijaintipaikaksi. Parlamentin tavallisilla, vaaleilla valituilla jäsenillä ei ole asiassa mitään sanomista, mikä on hyvin valitettavaa. Olen tyytyväinen tämänpäiväiseen keskusteluun ja odotan innokkaana kansallisissa parlamenteissa tulevina kuukausina käytäviä keskusteluita.

Morán López
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan onnitella Méndez de Vigoa ja Tsatsosia mietinnöstä, joka on selkeä ja täysipainoinen ja joka avaa kriittisen mutta samalla realistisen näkökulman Amsterdamissa tehtyyn sopimukseen.
Herra puhemies, tällä viikolla pidetään eurooppalaisesta näkökulmasta kolme tärkeää tapahtumaa: tämä parlamentin keskustelu, Luxemburgin ylimääräinen työllisyyttä käsittlelvä huippukokous ja tapahtuma, joka vaikuttaa Eurooppaan, vaikkei se olekaan suoranaisesti osallisena siihen. Kyseessä on Irakin ja Yhdysvaltojen välinen tai oikeammin Irakin ja YK: n välinen konflikti.
Aion poiketa hieman Amsterdamin sopimukseen sekä parlamenttiin ja Brysseliin liittyvistä aiheista ja puhua Euroopan yleisestä mielipiteestä. Huolimatta siitä, millainen on sopimusjärjestelmämme, jonka uudistusmenetelmä ei voi kuitenkaan olla nykyisen kaltainen, jossa hallitusten välisellä konferenssilla on yksinoikeus, niin kauan kun Euroopalla ei ole yhteiskunnallis-taloudellista mallia ja niin kauan kuin Euroopalla ei ole selvää ulkopoliittista näkemystä, yhteisö, unioni jatkaa paremmalla tai huonommalla menestyksellä toimintojaan, joissa sen elimillä on suuri toimivalta. Siitä huolimatta emme ole kytköksissä maailmaan. Tässä yhteydessä on muistettava, että yhteisöä luotaessa vallitsi tyypillinen eurooppalainen yhteiskunnallis-taloudellinen aatejärjestelmä. Kapitalistisessa järjestelmässä Euroopalla on taloudellinen malli, joka perustuu yksityisiä yrityksiä ohjaavaan järjestelmään, joka on yhteydessä julkiseen sektoriin ja sosiaaliturvaan. Tämä järjestelmä kesti vuodesta 1957 vuoteen 1989 tai ainakin 1986 saakka. Tällä hetkellä järjestelmä on etsii uutta yhteiskunnallis-taloudellista mallia eikä ole vielä onnistunut siinä. Aikaisemmin vallitsi kristillisdemokraattis-sosialistinen yhteisymmärrys, jolle nykyinen Eurooppa rakennettiin. Peräänkuulutan sellaista yhteisymmärrystä, jonka avulla voisimme löytää eurooppalaisen mallin. Kun tse on löydetty ja kun Eurooppa on määritellyt asemansa maailmassa, joka ei ole yhden suurvallan hallitsema kaksinapainen maailma, syntyy moninapainen maailma. Tuolloin Euroopassa tehtävä työ tulee olemaan helpompaa ja uudistukset tulevat olemaan helpompia.
Mitä tulee sopimusten tekniseen uudistamiseen, on loogista, että keskitymme omaan tehtäväämme. Kaikesta huolimatta on tärkeää, että parlamentti kehottaa Eurooppaa säilyttämään kansainvälisen ja sosiaalis-taloudellisen mallinsa, sillä muutoin olisimme tekemässä asioita muodon vuoksi.
Uudistus, toiminta ja Euroopan asema riippuvat siitä, millainen Euroopan yhteiskunnallis-taloudellisen ja kansainvälisen politiikan kuva maailmalla on. Kaikki muu tulee sujumaan helpommin, emmekä ole puvussa, joka on tehty kasvavalle nuorukaiselle tai puvussa, joka on tehty nuorukaiselle, jonka emme halua kasvavan.

Manzella
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, sitä mukaa kun institutionaalinen keskustelu eurojen Euroopasta syvenee, ymmärretään se, että Amsterdamin sopimus ei olisi voinut olla muunlainen kuin mitä se on. Vasta siinä vaiheessa, kun rahapoliittisen yhdentymisen institutionaaliset seuraukset ovat selvillä, on mahdollista laatia kokonaisvaltainen kuva Euroopan unionin toimielinjärjestelmästä. Se ei johdu rahapoliittisen yhdentymisen virtuaalisesta kyvystä luoda automaattisesti poliittisia instituutioita vaan siitä, että kun kaikki tarvittavat tiedot ovat lopultakin käytettävissä, on otettava huomioon se, mikä oli todellinen ja huolta aiheuttava Maastrichtin vallankumous, eli käsitys unionista, joka on edelleen unioni mutta ei enää samanlaisten vaan erilaisten unioni. Erilaisuuden hallitseminen on siis se suuri haaste, joka unionilla on edessään, jos se haluaa säilyä unionina.
Julkisen rahapolitiikan alalla toteutetut mittavat lähentymisponnistelut osoittavat, missä määrin tämä kuva erilaisten statusten unionista on realistinen ja missä määrin se on huolestuttava, koska se on olennaisesti uusi asia jäsenvaltioille. Siitä on sen vuoksi tehtävä lähiaikoina parlamenttimme poliittisen ja institutionaalisen mielenkiinnon keskipiste, koska myöskään laajentumiskysymys ei liity niinkään yhtenäisyytemme takaamiseen vaan pikemmin kykyyn hallita erilaisuuttamme. Tässä yhtenäisyyden ja erilaisuuden välisessä jännityksessä, joka näkyy jo meidän järjestelmässämme, ratkaisevana koheesiota edistävänä tekijänä on pidettävä Euroopan väestön ja sen oikeuksien ja velvollisuuksien muodostamaa kaikkialla vaikuttavaa instituutiota eli sitä instituutiota, jota me nimitämme kansalaisuudeksi. Unionin oleellisena ulottuvuutena oleva kansalaisuuden syventäminen on itse asiassa se tärkein institutionaalinen anti, joka oli mahdollista saada aikaiseksi ja joka saatiin aikaiseksi perussopimuksella, joka merkitsi muiden näkökohtien osalta pakollista pysähdystä.
Tässä muutoksen ilmapiirissä mielestäni hyvä neuvo pitkän keskustelumme päätteeksi on se, että kannatamme arvoisien kollegojemme Tsatsosin ja Méndez de Vigon mietintöä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Puhemiehistö kiittää herroja Méndez de Vigo ja Tsatsos heidän erinomaisesta työstään.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 17.30.

Kauppasuhteet ja EU: n ja Yhdysvaltojen huippukokous
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat kauppasuhteista, mukaan lukien pakotteita koskeva ongelma ja uuden transatlanttisen toimintaohjelman täytäntöönpano (Euroopan yhteisön sopimuksen toinen ja kolmas pilari) 5. joulukuuta 1997 pidettävää Euroopan unionin ja Amerikan yhdysvaltojen huippukokousta silmällä pitäen.

Wohlfart
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen iloinen voidessani osallistua neuvoston puolesta tähän keskusteluun Amerikan Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin välisestä tulevasta huippukokouksesta. Kuten tiedätte, Euroopan unionin ja Amerikan Yhdysvaltojen Madridissa 3. joulukuuta 1995 pidetyn huippukokouksen päätteeksi allekirjoittamaan uuteen transatlanttiseen toimintaohjelmaan sekä sen liitteenä olevaan Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen yhteiseen toimintasuunnitelmaan koottiin ja suunnattiin uudelleen Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välisen kumppanuuden kaikki näkökohdat.
The New Transatlantic Agenda, kuten amerikkalaiset ystävämme sanoisivat, on rohkaissut osapuolia laajentamaan ja tehostamaan yhteistyötään monilla yhteisesti kiinnostavilla aloilla. Voinen sanoa, että puolivuosittaiset huippukokoukset ovat olennainen osa toimintaohjelmaa. Ne eivät vain painota Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen suhteiden kokonaisvaltaista vahvistamista, vaan edistävät myös toimintaohjelman toteuttamista ja tarjoavat tilaisuuden Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen suhteiden kokonaisvaltaiseen tarkasteluun ja keskusteluun yhteisesti kiinnostavista erityiskysymyksistä. Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja ja minä odotamme kiinnostuneena seuraavaa huippukokousta, joka järjestetään Washingtonissa 5. joulukuuta, kuten tiedätte. Euroopan unionin ja Kanadan välinen huippukokous järjestetään juuri edellisenä iltana.
Huippukokouksen järjestelyt ovat edenneet hyvin. Komission puheenjohtaja ja Yhdysvaltojen edustajat kokoontuvat huomenna Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen väliseen korkeantason ryhmään, jotta uuden transatlanttisen toimintaohjelman toteuttamista voidaan hyvin arvioida sekä tarkastella joitakin käsiteltävinä olevia pääasiallisia kysymyksiä. Laadimme parhaillaan huippukokouksen yksityiskohtaista asialistaa amerikkalaisten kumppaniemme kanssa. Voin kertoa teille kuitenkin jo nyt, että tarkoituksenamme on sisällyttää asialistaan seuraavia tärkeitä kohtia: kauppasuhteet Yhdysvaltoihin, etenkin Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen suhteet WTO: n kehyksessä ja HelmsBurtonin lain osalta. Asialistaan sisältyy myös ajankohtaisia aiheita, kuten Kyproksen kysymys, ilmastomuutosta koskeva kysymys, rikollisuuden ja järjestäytyneen rikollisuuden torjunta, terrorismin vastainen taistelu, huumausaineet, huumeet, maahanmuutto- ja turvapaikkakysymykset. Nämä ovat luullakseni tämän huippukokouksen tärkeimpiä kohtia.
Kuten aiemmissa huippukokouksissa, Yhdysvallat ja me painotamme niitä konkreettisia toimenpiteitä, joita olemme voineet havaita viimeisten kuuden kuukauden aikana. Toivomme, että pystymme allekirjoittamaan ensinnäkin tieteellisen ja teknologisen yhteistyösopimuksen ja hyväksymään sen jälkeen sopimuksen aktiivisten kohteliaisuusperiaatteiden täytäntöönpanosta kilpailusääntöjämme sovellettaessa. Kolmanneksi - tai ainakin näin toivon -, että voimme ilmoittaa virallisesti sellaisista aloitteista, kuten Transatlantic Information Exchange System , joka toimii siviiliyhteiskunnan digitaalisena kirjastona ja transatlanttisena vuoropuheluna. Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen demokratiaa ja siviiliyhteiskuntaa edistävän ohjelman osalta, josta ilmoitettiin Haagin huippukokouksessa, pystymme mielestämme ilmoittamaan tuomarikollegioon kuuluvien henkilöiden nimet.
Arvoisa puhemies, hyvät läsnäolijat, tämä huippukokous on järjestyksessään neljäs toimintaohjelman täytäntöönpanon jälkeen. Viimeisten kahden vuoden aikana olemme onnistuneet saavuttamaan joitakin huomattavia konkreettisia tuloksia. Siten tällä ulkosuhteiden politiikan alalla osapuolet ovat vahvistaneet yhteistyötään avainkysymyksissä, mukaan lukien rauhan ja vakauden edistäminen. Myös Balkanin niemimaan, Lähi-idän ja KeskiAfrikan sopua on edistetty. Euratomin liittyminen 17. syyskuuta Korean niemimaan energiavarojen kehitysjärjestöön Yhdysvaltojen, Japanin ja Etelä-Korean joukkoon osoittaa yhteistä tahtoamme vahvistaa ponnisteluja ydinaseriisunnan alalla.
Humanitaarisen ja kehitysavun osalta olemme parantaneet yhteensovittamista vastaten sotien repimien valtioiden tarpeisiin. Osallistumme myös toimintaan, jonka tarkoituksena on edistää demokratiaa ja vahvistaa siviiliyhteiskuntaa. Euroopan unioni ja Yhdysvallat toimivat yhdessä kohdatakseen maailmanlaajuiset haasteet. Olemme allekirjoittaneet Haagin huippukokouksessa huumausaineiden torjunnan alan yhteistyön kehyksessä sopimuksen huumeiden valmistuksessa käytettävistä kemiallisista esiasteista voidaksemme taistella kemiallisten tuotteiden kavaltamista vastaan, jonka avulla pyritään tuottamaan laittomia huumeita. Työskentelemme yhdessä Karibian alueella ja toivomme, että voimme laajentaa yhteistyötämme Andien alueelle.
Pyrimme nykyisin vahvistamaan yhteyksiä kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden vastaisen taistelun alalla ja olemme käynnistäneet yhteensovitetun tiedotuskampanjan, joka kohdistetaan ensinnäkin Puolaan ja Ukrainaan, taistellaksemme naisilla käytävää kauppaa vastaan. Huolimatta Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen kasvihuonekaasupäästöjen vähentämisen aikataulua koskevista erimielisyyksistä, harkitsemme yhteistyön yksityiskohtaisia sääntöjä Kioton joulukuussa pidettävää ilmastomuutosta käsittelevää konferenssia varten.
Kaupan monenvälisen toimintaohjelman ja uusien transatlanttisten markkinoiden luomiseen tähtäävien ponnistelujen osalta on saavutettu joitakin tärkeitä tuloksia. Siten Euroopan unioni ja Yhdysvallat ovat WTO: n kehyksessä yhdistäneet ponnistelunsa informaatioteknologioita koskevan sopimuksen sekä televiestinnän peruspalveluja koskevan sopimuksen tekemiseksi. Nämä mahdollistavat yhdessä noin tuhannen miljardin dollarin arvoisen tavaroiden ja palvelujen kansainvälisen kauppavaihdon vapauttamisen. OECD: n kehyksessä yhteiset ponnistelut ovat edistäneet tärkeiden päätösten tekemistä taistelussa kansainvälisissä kauppavaihdoissa vallitsevaa korruptiota vastaan.
Arvoisa puhemies, Euroopan unioni ja Yhdysvallat ovat työskennelleet yhdessä uusien transatlanttisten markkinoiden kehyksessä vähentääkseen kaupan ja sijoitusten esteitä sekä noudattaneet hyvin usein yritysten välisen transatlanttisen vuoropuhelun suosituksia. Viime vuoden marraskuussa järjestetyn Chicagon konferenssin sekä Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen Haagissa 28. toukokuuta tänä vuonna pidetyn huippukokouksen seurauksena osapuolet allekirjoittivat tullialan yhteistyötä ja keskinäistä avunantoa koskevan sopimuksen, joka helpottaa kanssakäymistä, tehostaa päätösten täytäntöönpanoa ja petosten torjuntaa. Vastavuoroista tunnustamista ja yhdenmukaisuuden arviointia koskevat neuvottelut on myös saatettu päätökseen.
Eräs toimintaohjelman tärkeimmistä näkökohdista on kansojen välisten suhteiden kehittäminen. Yritysten välinen transatlanttinen vuoropuhelu tiivistää eurooppalaisten ja amerikkalaisten liikepiirien välisiä suhteita, hyvien käytäntöjen kehittämistä ja transatlanttisen kauppavaihdon suurempaa vapauttamista. TABD (Transatlantic Business Dialogue) kokoontui uudelleen 6. 7. marraskuuta Roomassa Chigagon konferenssin menestyksen innoittamana.
Toisaalta Washingtonissa pidettiin toukokuussa transatlanttinen konferessi, jonka nimenä oli " Silta Atlantin yli" . Se kokosi yhteen siviiliyhteiskunnan, koulutuksen, nuoriso- ja kulttuurialan sekä elektronisen kaupankäynnin asiantuntijoita ja kansanedustajia Atlantin kummaltakin puolelta. Olemme erittäin tyytyväisiä erityisesti siihen, että Euroopan parlamentin ja Yhdysvaltain kongressin väliset suhteet tiivistyvät koko ajan. Etenkin Euroopan parlamentin jäsen Alan Donnelly on osallistunut tähän merkittävällä tavalla.
Arvoisa puhemies, hyvät läsnäolijat, toimintaohjelma on dynaaminen prosessi, jota osapuolet kehittävät jatkuvasti ensisijaisuuksien jatkuvan päivittämisen ja uusien tavoitteiden luetteloinnin avulla. On kuitenkin myönnettävä, ettei se ratkaise kaikkia ongelmiamme. Merkittävät erimielisyydet, kuten Helms-Burtonin ja D'Amaton lakia, hormoneja ja jopa banaanialaa käsittelevää pöytäkirjaa koskevat erimielisyydet osoittavat tämän selvästi. Toisaalta toimintaohjelma herättää vastavuoroista luottamusta ja antaa osapuolille mahdollisuuden kehittää maailmanlaajuisia suhteitaan yhteistyön hengessä, jonka innoittajina ovat yhteiset perusperiaatteet ja tavoitteet.

Brittan, Sir Leon
Arvoisa puhemies, Washingtonissa 5. joulukuuta pidettävän EU: n ja Yhdysvaltojen välisen huippukokouksen aattona haluan aloittaa selittämällä, miksi uskon Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin suhteen olevan ratkaisevan tärkeä, miksi se on pohjimmiltaan terve ja miksi on meidän molempien etujen mukaista tehdä yhteistyötä välillemme nousevien esteiden voittamiseksi.
Tämä suhde on maailman merkittävin taloudellinen kahdenvälinen suhde. Vuonna 1996 tavaroilla ja palveluilla käytävän kaupan vuosittainen arvo ylitti 360 miljardia ecua. Olemme toistemme markkinoiden suurimmat sijoittajat. Eurooppalaiset yritykset ovat suurimpia sijoittajia 41: ssä Yhdysvaltojen osavaltiossa ja muissa toiseksi suurimpia. Joka kahdestoista amerikkalainen tehdastyöläinen on eurooppalaisen yrityksen palveluksessa ja amerikkalaiset yritykset työllistävät Euroopassa kolme miljoonaa työläistä. Olemme lujasti kytkeytyneitä toisiimme ja siitä on etua molemmille osapuolille.
Suhteen ydin piilee kuitenkin paljon syvemmällä: meillä on useita yhteisiä perusarvoja, mielipiteitä ja etuja; pyrimme yhteistyössä edistämään mainittuja yhteisiä etuja ja arvoja kaikkialla maailmassa työskentelemällä poliittisen vakauden, demokratian, vapaan kaupan ja ihmisoikeuksien puolesta, ja tästä syystä teemme yhteistyötä Bosniassa ja Itä-Euroopassa sekä edistämme rauhaa Lähi-idässä.
Kylmän sodan loppuminen ei ole poistanut tai vähentänyt näitä yhteisiä etuja, mutta niitä on ehkä tarkennettava uudelleen. Monet nyt edessämme olevista kysymyksistä, esimerkiksi globaalistuminen, ilmaston muutos, Kiinan esiinmarssi ja huumeet, eivät ole osa aikaisempaa idän ja lännen vastakkainasettelua, mutta ne ovat kysymyksiä, joiden suhteen seisomme rinnakkain ja teemme usein yhteisiä aloitteita monenkeskisillä foorumeilla.
Tätä taustaa vasten ensimmäinen tänään käsittelemäni teema on se, että meillä on erimielisyyksiä - joskus hyvinkin vakavia - useista eri kysymyksistä, mutta meidän on nähtävä ne yhteydessään ja nähtävä ne oikeassa suhteessa. Yleisesti EU: n ja USA: n suhde on vahva ja syvä. Tämä johtuu ehkä siitä, että siteemme ovat perusluonteeltaan niin vahvat, että voimme ilmaista erimielisyytemme avoimesti ja rehellisesti.
Kun kaksi vuotta sitten sovimme uuden Atlantin ylittävän työjärjestyksen laatimisesta, molemmat osapuolet ymmärsivät, miten tärkeätä on luoda kattavat puitteet yhteistyön edistämiselle sen kattamilla monilla eri aloilla. Tämä on valmistanut tietä EU: n ja USA: n välisessä suhteessa otetulle jättiaskelelle.
Uudessa Atlantin ylittävässä työjärjestyksessä on määritetty neljä tärkeintä yhteistyöalaa: rauhan, vakauden, demokratian ja kehityksen edistäminen; maailmanlaajuisiin haasteisiin vastaaminen; maailmankaupan ja tiiviimpien taloudellisten suhteiden laajentaminen; sekä yksilöiden välisten siltojen rakentaminen. Olemme kuluneiden kahden vuoden aikana edistyneet kaikilla näillä aloilla, ehkä vähemmän kuin olisi voinut odottaa, mutta kuitenkin edistyneet.
Kehitämme parhaillaan ulkopoliittista yhteistyötämme. Edistymme maailmanlaajuisten ongelmien, kuten huumeiden, järjestäytyneen rikollisuuden ja tyttökaupan ratkaisemisessa. Olemme pystyneet tarjoamaan yrityksillemme ja kansalaisillemme konkreettisia etuja yhteistoiminnallamme kansainvälisissä järjestöissä, esimerkiksi Maailman kauppajärjestössä, sekä kahdenvälisten sopimustemme kautta, viimeksi yhteisen tunnustamissopimuksen kautta, joka kattaa kuusi alaa ja kauppaa lähes 50 miljardin dollarin arvosta.
Olin erittäin tyytyväinen siihen, että sekä Erika Mann taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnassa laatimassaan mietinnössä uudesta Atlantin ylittävästä työjärjestyksestä että Souchet ulko- ja turvallisuusasian sekä puolustuspolitiikan valiokunnassa laatimassaan mietinnössä EU: n ja Yhdysvaltojen suhteista tunnustavat uuden Atlantin ylittävän työjärjestysprosessin kantamat varhaiset hedelmät ja tulevat mahdollisuudet.
Älkäämme unohtako, että työjärjestys on vielä nuori. Me voimme ja meidän täytyy tehdä enemmän. Pidän erityisen tärkeänä sitä, että siirrymme eteenpäin ja rakennamme uuden Atlantin ylittävän markkinapaikan nojautumalla erittäin menestyksekkään Atlantin ylittävän liikeasioita koskevan vuoropuhelun suosituksiin ja keskittymällä niihin esteisiin, joilla on todellista merkitystä, ja otamme samalla huomioon kuluttajien ja muiden edut Atlantin molemmin puolin.
Toiseksi on tärkeätä ymmärtää, että kyse on entistä enemmän tasavertaisten osapuolten välisestä suhteesta. Tätä ei Yhdysvalloissa välttämättä aina hyväksytä, mutta pitkällä tähtäimellä se on meidän molempien etujen mukaista. Yhdysvaltojen kannalta Euroopan unioni saattaa ajoittain vaikuttaa tuskastuttavalta kumppanilta institutionaalisen monimutkaisuutemme sekä kansallisen ja yhteisön toimivallan sekoituksen ansiosta. Tästä kaikesta huolimatta ulkosuhteemme ovat kuitenkin muuttumassa yhtenäisemmiksi ja esitämme entistä useammin yhtä roolia kansainvälisellä näyttämöllä. Meistä on sinänsä tulossa entistä pätevämpi kumppani Yhdysvalloille samalla, kun meidän täytyy tulla toimeen Yhdysvaltojen kongressin kanssa, joka usein vaikuttaa meistä sisäänpäinkääntyneeltä ja yksipuolisesti ajattelevalta.
Euroopan unioni on kansainvälisen kaupan alalla jo täysin tasa-arvoinen kumppani Yhdysvalloille, ja me hyödynnämme kumppanuutta erinomaisesti johtamalla kansainvälistä työjärjestystä kaupan ja vapauttamisen alalla, puhutaanpa sitten tietotekniikkaa koskevista sopimuksista, televiestinnästä tai rahoituspalveluista, joista on määrä päättää tämän vuoden joulukuun 12. päivänä.
Kun tarkastellaan Yhdysvaltojen kanssa tehdyn läheisen yhteistyön etuja - mitä teemme toistemme kanssa sellaisilla aloilla kuin esimerkiksi molemminpuolinen tunnustaminen, ja mitä teemme toistemme kanssa suhteessa muuhun maailmaan johtamalla yhdessä toimia erittäin tärkeiden kansainvälisten sopimusten laatimiseksi, kuten olemme jo tänäkin vuonna tehneet - Maailman kauppajärjestön riita-asioita sovittelevan toimielimen esimerkiksi banaanijutussa antaman päätösten negatiiviset vaikutukset saavat oikeat mittasuhteet.
Olen täysin tietoinen siitä, että tällainen päätös merkitsee monelle sitä, että amerikkalaiset käyttävät Maailman kauppajärjestöä Euroopan unionia vastaan. Ajatelkaamme kuitenkin myös sitä, että ne edustavat Yhdysvaltain taholta myönteistä siirtymää yksinomaan yksipuolisesta kauppalainsäädännöstä ja toiminnasta kohti sitovia monenvälisiä ratkaisuja kiistakysymyksiin. Emme saisi asettaa sen arvoa kyseenalaiseksi vain siksi, että emme ehkä hyväksy kaikkia päätöksiä.
Omasta puolestani ehdotan epäröimättä jäsenvaltioille, että meidän tulisi hyödyntää perusteellisesti Uruguayn kierroksella neuvottelemiamme oikeuksia, joita olemme käyttäneet monta kertaa ja joita käytämme tulevaisuudessa - japanilaisia alkoholijuomia koskeva tapaus on erittäin hyvä esimerkki - Yhdysvaltoja vastaan silloin, kun se on mielestämme rikkonut Maailman kauppajärjestön alaisia velvollisuuksiaan vastaan. Me itse asiassa aloitimme juuri kuluvalla viikolla tällaisen prosessin eräässä tapauksessa, jossa Yhdysvaltojen vientituet olivat mielestämme sääntöjen vastaisia. Aiomme käyttää sitä yhtä tarmokkaasti kuin kuka tahansa muukin.
Suhtautumista Euroopan unioniin Yhdysvaltojen tasaveroisena kumppanina on selvästi vahvistettava talous- ja rahaliiton käynnistämisellä tammikuussa 1999. Ei ole sattuma, että Atlantin toiselta puolelta tulee suuri joukko artikkeleita - osa pelästyneitä, osa pelottavia - jotka kaikki keskittyvät nähtävästi Yhdysvalloille uuteen todellisuuteen talous- ja rahaliitosta. Sen toteutuessa Euroopan unionilla on yksi valuutta, kuten sen asemalle maailman johtavana talousalueena on soveliasta. Euro kilpailee lisäksi dollarin kanssa maalimanlaajuisen valuutan asemasta. Kovin kilpailuhenkisen valtion kannalta tämän pitäisi olla hyväksyttävää, vaikkei aina tervetullutta.
Olen vakuuttunut siitä, että niin raha-asioissa kuin muissakin asioissa kilpailu on hyväksi sekä meille että koko maailmalle. Nyt kun todellisuus alkaa selvitä Yhdysvalloillekin, on kuitenkin erittäin tärkeää, että Eurooppa ja Yhdysvallat aloittavat tiiviimmän keskustelun euron käyttöönoton kansainvälisistä vaikutuksista, jotta vältymme yllätyksiltä ja keräämme hyödyt. Tässä yhteydessä pidän myönteisenä Yhdysvaltojen hallintoviranomaisten EMU: sta tuntemaa kasvavaa huolestuneisuutta.
Hiljattain kongressissa järjestetyssä kuulemistilaisuudessa apulaisvaltiovarainministeri Summers todisti, että Yhdysvaltain hallitus on nyt vakuuttunut EMU: n toteutumisesta. Amerikkalaiset päättäjät alkavat nyt harkita liiton seurauksia Yhdysvaltojen talouteen ja kansainvälisen valuuttajärjestelmään. Valtiovarainministeriö on kehottanut amerikkalaisia yrityksiä kiihdyttämään euron varalta tekemiään valmisteluja.
Siirryn nyt käsittelemään ongelmaa Euroopan ulkopuolisiin alueisiin liittyvässä lainsäädännössä, joka heijastuu Helms-Burtonin lakiin ja Iranin-Libyan pakoteasetukseen ILSAan. Näillä kysymyksillä on merkitystä minulle, Euroopan unionin jäsenvaltioille sekä luonnollisesti parlamentille. Olen hyvin tietoinen kahdesta täysistunnossa hyväksytystä päätöslauselmasta, jotka koskevat Yhdysvaltojen kanssa saavutettua yhteisymmärrystä siitä, miten välisemme erot voitetaan.
Haluan selittää tätä tärkeää periaatekysymystä koskevaa politiikkaamme - tämä on kolmas asiani - ottamalla huomioon arvoisien parlamentin jäsenten González Alvarezin, Cabezón Alonson ja Oddyn tekemät kysymykset. Haluaisin kiittää Euroopan parlamentin Yhdysvaltojen parlamenttienvälisen delegaation jäseniä sekä erityisesti sen puheenjohtajaa Alan Donnellya vakavista pyrkimyksistä välittää eurooppalaisten näistä asioista kantaman huolen syvyys ja laajuus Yhdysvaltojen kongressin jäsenille.
He eivät ole vain tyytyneet ilmaisemaan huolestuneisuuttaan. Olen erityisen tyytyväinen Donnellyn ehdotukseen kutsua Atlantin ylittävä konferenssi koolle Kuubaan ensi vuonna. Ongelman juuret piilevät lainsäätäjissä. Ottaen huomioon Amerikan kongressissa vallitsevan kansainvälisiä asioita koskevan mielialan eurooppalaisilla parlamentaarikoilla on keskeinen, ei toisarvoinen, asema näkemystemme esittelyssä. Mitä Kuubaan sekä myös Libyaan ja Iraniin tulee, tragediana on se, että meillä ja amerikkalaisilla on samankaltaiset, jollei identtiset pyrkimykset: Kuubassa demokratian, taloudellisen kasvun ja ihmisoikeuksien edistäminen; Iranissa ja Libyassa ihmisoikeudet, kansainvälisen terrorismin vastustaminen ja joukkotuhoaseiden edistämisen vastustaminen. Perustotuus on se, että olemme toistemme vahvimpia liittolaisia näihin tavoitteisiin pyrkiessämme.
Olemme ottaneet monta konkreettista askelta molemmissa tapauksissa, yhteisen Kuubaa koskevan kantamme kautta sekä Iranin ja Libyan vastaisten toimenpiteidemme kautta. Puheenjohtajamaa ja puheenjohtaja Santer antoivat toukokuussa Haagissa järjestetyssä huippukokouksessa presidentti Clintonille yksityiskohtaisia tietoja terrorismin ja aseiden levittämisen vastaisista toimenpiteistämme. Euroopan unioni ja Yhdysvallat ovat lisäksi yhdessä Kanadan kanssa myöhemmin tehostaneet ulkopoliittista vuoropuheluaan Iranin kanssa. Helms-Burtonin lain ja ILSAn mukaisten toissijaisten eurooppalaisia yrityksiä koskevien kauppasulkujen uhka on kuitenkin ollut takaisku EU: n ja Yhdysvaltojen näiden ongelmien ratkaisuun tähtäävälle yhteistyölle. Tämä ei ole edistänyt yhteistä tavoitetta. Tämä on hidastanut sitä. Mielestämme tällaiset toissijaiset kauppasulut ovat kansainvälisen lainsäädännön mukaan laittomia. Tämän lisäksi niillä on kielteinen vaikutus politiikkaan. Tämä on johtanut valtavan energiamäärän ja kiinnostuksen suuntautumiseen pois Kuuban, Iranin ja Libyan asioihin liittyvistä varsinaisista prioriteeteista. Suhtaudun myönteisesti siihen, että parlamentista on lähtöisin ehdotus, jonka avulla voimme selittää amerikkalaiselle yleisölle ja kongressille mitä me itse asiassa olemme tekemässä sekä mitä etuja näillä alueilla edistämme.
Tärkeimpänä velvollisuutenamme oli kuitenkin suojella Euroopan etuja. Tästä syystä käännyimme Maailman kauppajärjestön puoleen. Maailman kauppajärjestön toiminta ja nimenomaan vain tämä toiminta johti tämän vuoden huhtikuussa neuvottelemaani yhteisymmäryssopimukseen, jonka mukaan meidän keskeyttäessämme mutta ei lopettaessamme Maailman kauppajärjestön toimet amerikkalaiset puolestaan suostuvat työskentelemään luopumiskirjojen myöntämisen puolesta sekä Helms-Burtonin lain IV osaston että ILSAn mukaan. Helms-Burtonin luopumiskirja liittyy kahdenvälisiin neuvotteluihin toisaalta laittomasti haltuun otettuun omaisuuteen sijoittamista koskevista rangaistuksista ja toisaalta Euroopan ulkopuolisesta lainsäädännöstä. Meidän oli saatava aikaan sopimus määräpäivään 15. lokakuuta mennessä, mutta selvitämme edelleen, miten pääsemme parhaiten sopimukseen.
Jotta tällaiseen sopimukseen päästään, kongressin on oltava valmis hyväksymään molempia lakeja koskeva luopumiskirjat EU: n suhteen, kun yhteisymmärryssopimuksen ehdot täyttyvät. Tämä edellyttää pitkäaikaisempia sopimuksia pakotepolitiikan laajemmista näkökulmista, joihin saattavat kuulua tehostetut huolta aiheuttavia maita koskevat neuvottelut. On kuitenkin selvää, että saavutettuamme yhteisymmärryksen eurooppalaisia yrityksiä vastaan ei ole nostettu yhtäkään oikeusjuttua kummankaan lain nojalla. Lisäksi on selvää, että jos ryhdytään toimiin jotakin eurooppalaista yritystä vastaan, minun mielestäni olisi mahdotonta jatkaa Maailman kauppajärjestön paneelin keskeyttämistä ja olisimme jälleen samassa tilanteessa.
Haluaisin myös jälleen tähdentää sitä, että ollakseen hyväksyttävä minkä tahansa yleissopimuksen on katettava sekä Helms-Burtonin sopimusta koskevat neuvottelut että eurooppalaisille yrityksille annettava suoja ILSA-asiakirjan vaikutuksia vastaan. Mielestämme Euroopan unioni on täysin oikeutettu luopumiskirjaan ILSA-asiakirjan alaisuudessa ja tähän kuuluu selvästi Total, jonka allekirjoittama sopimus on täysin sopusoinnussa yhteisön ja kansainvälisen lain kanssa.
Sallikaa minun lopettaa puheenvuoroni tarkastelemalla lyhyesti eräitä muita asioita, joita huippukokouksessa luultavasti käsitellään. Puheenjohtajamaan huomautuksia täydentääkseni kuvittelen ulkopoliittisten keskustelujemme keskittyvän siihen, miten voimme lisätä EU: n ja Yhdysvaltojen toisiaan täydentäviä pyrkimyksiä Lähi-idän keskeytyneen rauhanprosessin tukemiseksi. Pyydämme Yhdysvaltoja painostamaan kaikkia osapuolia Oslon sopimusten kaikkien määräysten panemiseksi täytäntöön.
Toinen tärkeä asia on mahdollisuus tukea Ukrainan talousuudistusprosessia. Kuten on todettu, ilmaston muutos on selvästikin tärkeässä asemassa tässä huippukokouksessa, joka pidetään juuri ennen Kioton ilmastokonferenssin ministerikokousta, ja vaikka se näyttääkin vaikealta, meidän on yhdessä pyrittävä saattamaan Kioton konferenssi menestykselliseen päätökseen.
Kahdenvälisen kaupan osalta pidätämme oikeuden viitata syrjivään luonnokseen GATS: n televiestintäsopimuksen amerikkalaisesta käyttöönottosäännöstöstä sekä yksipuolisten pakotteiden kasvavaan virtaan valtion tasolla Yhdysvalloissa. Epäilemättä amerikkalaiset ilmaisevat huolensa mitä tahansa lääkkeissä ja kosmetiikassa käytettävää erityisriskiainetta koskevan kiellon vaikutuksista kauppaan. Minulla ei lisäksi ole epäilystäkään siitä, että geneettisesti muokatusta viljasta puhutaan myös.
Toivottavasti saamme lisäksi kuulla puhemieheltä kaksi tulevaisuuteen viittaavaa lausuntoa. Sanon " toivottavasti" , koska huippukokouksen valmistelut ovat vielä kesken ja näiden kysymysten käsittely on vielä kesken. Ensinnäkin lausunnon Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen viranomaisten välisen säännönmukaisen yhteistyön lisäämisestä pyrkimyksenä parantaa maiden vientituotteiden tehokasta pääsyä markkinoille ja samalla säilyttää korkeat terveyden, turvallisuuden, kuluttajien ja ympäristön suojelua koskevat standardit. Neuvotellessamme molemminpuolisesta tunnustamissopimuksesta, joka oli liikeyhteisöjen kannalta tärkein asia, kävi hyvin selväksi, että sääntelyviranomaisten välisen yhteistyön lisääminen oli tarpeen.
Toinen julkilausuma antaa toivoakseni lisää vauhtia sähköiselle kaupankäynnille vakiinnuttamalla yhteiset periaatteet, joiden avulla sen kehitystä ohjataan Atlantin molemmilla puolilla ja muualla maailmassa. Uusien ihmisten välisten Atlantin ylittävien yhteyksien kasvava merkitys heijastuu oletettuun Yhdysvaltojen kanssa solmittavan tiede- ja teknologiasopimuksen allekirjoittamiseen, ja tämä sopimus tarjoaa tiedemiehillemme ja tutkimuslaitoksillemme uusia mahdollisuuksia yhteistoimintaan ratkaisevissa kysymyksissä.
Uskon tämän parlamentin, puheenjohtajamaan ja komission tarkastelevan tällä kierroksella suhdetta, sen myönteisiä piirteitä, ongelmia - syylineen kaikkineen - sekä mahdollisuuksia. Luotan siihen, että eurooppalaisten etujen vankka puolustaminen ei ole ristiriidassa yhteisten etujen edistämisen kanssa, päinvastoin: se edistää ongelmien ratkaisua ja auttaa näin meitä jatkamaan tiivistä yhteistyötä. Tässä hengessä ja tällaisin toivein lähestymme tulevaa huippukokousta.

Puhemies
Kiitos, Sir Leon. Luulenpa äskeisen olleen yksi pisimpiä komission jäsenen täällä pitämiä puheita. Oletan, että teidät vei mukanaan tätä asiaa koskeva kiinnostuksenne sekä merkitys, joka sillä mielestänne on. Olen kanssanne samaa mieltä ja siksi en pyytänyt teitä lopettamaan ennen kuin 20 minuutin kuluttua - joka on kaksi kertaa pidempi aika kuin neuvostossa. Puhe oli kuitenkin mitä mielenkiintoisin, ja toivon myös kollegoideni olevan samaa mieltä.

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komissaari, uskon, että on varmasti oikein, että komissaari Leon Brittanin puhe oli tavallista pitempi, sillä olihan se hyvin sisällyksekäs ja tärkeä puhe.
Komissaari esitti, että USA ja Eurooppa ovat samalla kumppaneita ja kilpailijoita. Hän oli erittäin optimistinen, että me lisääntyvässä määrin olemme tasavertaisia kumppaneita. En tiedä, näkeekö tämän jokainen tällä tavoin etenkään Yhdysvalloissa, siinä tapauksessa ehkä Helms-Burton ja d'Amato nähtäisiin hieman toisin ja siinä tapauksessa McDonnell-Douglas ja Boeing ja myös British Airways ja American Airlines näkisivät asiat ehkä hieman toisin. Edelleenkin minusta vaikuttaa siltä, että Euroopan tulee noudattaa kahdenvälisiä ja monenvälisiä sopimuksia, mutta Amerikka ilman muuta on oikeutettu tekemään yksipuolisia sopimuksia tai sääntöjä aina, kun se on oman edun mukaista.
Tämä varmaankin johtuu myös siitä, herra komissaari, että meillä itsellämme on Euroopassa moni kysymyksiin hyvin erilaiset mielipiteet. Te mainitsitte Bosnian ja Lähi-idän. Vielä emme ole niin pitkällä, että edustamme siellä yhtenäisiä sääntöjä, ja juuri Lähi-idän osalta myönnän teidän olevan täysin oikeassa. Ei käy päinsä, että Eurooppa sijoittaa ilman kummempaa menestystä paljon rahaa tähän alueeseen, koska Amerikka ei painosta tarpeeksi, jotta Israelin vastaavan asennoitumisen ansiosta todella saataisiin aikaan rauhanprosessi.
Haluan tukea teitä täysin, mitä lakeihin, Helms-Burtoniin, d'Amatoon ja muihin säännöksiin tulee. Eurooppa voi yksityiskohdissa olla valmis kompromisseihin, mutta ei itse asiassa; on oltava selvää, että - kun esimerkiksi jotain yritystä vastaan ryhdytään oikeustoimiin - luopumisen on loputtava, tai meidän on varauduttava kiistaan ja keskusteluun WTO: n kanssa. Myönnän teidän olevan täysin oikeassa: on hyvä, että meillä on nyt tauko, mutta se on vain tauko eikä lopullinen järjestely, ja haluaisin täysin tukea teitä tavoitteessanne saada aikaan lopullinen järjestely.
Lyhyen ajan takia viimeinen kohta: fast-track -neuvottelut, keskustelut USA: ssa, epäonnistuminen ja seuraukset. Uskon, että myös USA on samankaltaisessa tilanteessa yliarvioimatta sitä, että meidän on yhteisesti - korostan yhteisesti - esitettävä itsellemme kysymys: kuinka voimme toteuttaa vapaan kaupan maailmassa, jos tähän kauppaan samanaikaisesti liittyy paljon taloudellisia, mutta ennen kaikkea myös sosiaalisia ongelmia? Me olemme vapaakaupan kannattajia, koska me voitamme siinä. Mutta meidän on myös selvitettävä omalle väestöllemme, kuten myös USA: ssa presidentti Clintonin on tehtävä, että vapaa ja reilu kauppa ovat yhteensovitettavissa, että kaikenlaisen vapaan kaupan osalta kaupan on oltava väestömme silmissä reilua. Tässä mielessä on tärkeätä käydä näitä keskusteluja Amerikan yhdysvaltojen kanssa tässä huippukokouksessa mutta myös jatkossa. Tässä mielessä saanen toivottaa teille herra komissaari hyvää ja menestyksekästä Amerikan matkaa, jonka tietääkseni aloitatte huomenna.

Elles
Arvoisa puhemies, pidän tänä iltapäivänä kuulemaamme kahta lausuntoa erittäin myönteisinä. Emme valita kenenkään puhuneen liian pitkään. Oli hyvin selkeätä ja hyödyllistä saada tällainen lausunto ennen varhain joulukuussa kokoontuvaa tärkeää huippukokousta. Tästä syystä olen tyytyväinen lausuntoihin. Ymmärrämme prosessin tärkeyden, kun tarkastelemme kaikkia keskustelussa käsiteltäviä kysymyksiä, jotka liittyvät erääseen tuskin kaksi vuotta vanhaan asiaan, uuteen Atlantin ylittävään työjärjestykseen.
On kuitenkin tärkeätä korostaa erityisesti tämän huippukokouksen merkitystä. Vaarana on se, kuten komissaari osoitti, että meillä on tällä hetkellä joukko asioita, joista olemme eri mieltä, mutta meillä on lisäksi suunnattoman paljon suurempi joukko yhteisiä etuja. Olemmeko lankeamassa ansaan, ei siksi, että meiltä puuttuisi kiinnostusta, vaan siksi, että emme ole määritelleet asioiden tärkeysjärjestystä, kun käsittelemme yhtenäisvaluutan käyttöönottoa, kuten komissaari sanoi, ja kun siirrymme kysymykseen laajentumisesta itään? Ei johdu vain kiinnostuksen puutteesta vaan Atlantin ylittävän suhteen prioriteettien puutteesta, että kaikki täällä tänään luetellut kysymykset voisivat sijoittua alemmas tärkeysjärjestyksessä eivätkä saisi ansaitsemaansa huomiota kuuden tai kahdentoista kuukauden aikana.
Tähän liittyy se, että meille poliittisella kentällä toimiville on melko selvää, että kaikilla hallintoviranomaisten välisissä keskustelussa käsiteltävillä asioilla on myös poliittinen yhteytensä. Entistä selkeämmin taloudelliset kysymykset, niin sanktiot kuin uuden Atlantin ylittävän markkinapaikan luominen, edellyttävät tältä parlamentilta ja Yhdysvaltojen kongressilta jonkinlaista osallistumista, joko rahoitusta koskevien asetusten tai kannustimien muotoiluun tai mihin tahansa toimintaan, jolla varmistetaan uuden Atlantin ylittävän työjärjestyksen menestyksellisyys.
Haluaisin kysyä neuvostolta ja komissiolta kolme kysymystä, jotka liittyvät tähän huippukokoukseen. Ensinnäkin aikovatko sekä neuvoston istuva puheenjohtaja että komission puheenjohtaja huippukokoukseen osallistuessaan varmistaa, että huippukokouksen johtopäätöksiin sisältyy pitkän tähtäimen ulottuvuus, jotta tiedämme Atlantin molemmilla puolilla tekevämme työtä pitkän kumppanuussuhteen luomiseksi?
Toiseksi voimmeko varmistaa, että tällainen ulottuvuus tähtää 2000-lukuun, jolloin meillä on mahdollisuus kattaviin institutionaalisiin puitteisiin, ehkäpä sopimukseen. Sitten olisi mahdollista tuoda poliittiset yhteisöt liikeyhteisöjen rinnalle ja tehdä työtä hallintoviranomaisten kanssa uuden Atlantin ylittävän suhteen aikaansaamiseksi.
Lopuksi voisiko komissaari kertoa hiukan enemmän uudesta Atlantin ylittävästä markkinapaikasta, jonka käsitteen merkitystä tiedän hänen korostaneen? Meidän on määritettävä tämä käsite. Ehkä Washingtonissa järjestettävässä huippukokouksessa voidaan näyttää vihreätä valoa tällaiselle tutkimukselle.

Plooij-van Gorsel
Arvoisa puhemies, komissaari, hyvät kollegat, uusi transatlanttinen toimintaohjelma, joka on hyväksytty joulukuussa 1995 Madridissa, korostaa ja vahvistaa Euroopan unionin ja Yhdysvaltain yhteisiä ponnistuksia maiden välisten suhteiden laajentamiseksi ja syventämiseksi. Liberaaliryhmä onkin ilahtunut Atlantin ylittävän yritysten välisen vuoropuhelun menestyksestä. Näissä puitteissa on poistettu monia kaupan esteitä vuoden 1995 marraskuusta lähtien. Tärkeimmän esimerkin muodostavat tunnustamista koskevat monenkeskiset sopimukset (Multilateral Recognition Agreements). Ne tulevat edistämään Atlantin ylittävää kauppaa ja alentamaan yrityksille ja kuluttajille koituvia kustannuksia.
Pahoittelenkin suuresti Yhdysvaltain kongressin tämänhetkistä protektionistista ajattelutapaa, joka vaikeuttaa olemassa olevien sopimusten toteuttamista ja uusien sopimusten solmimista. Kauppa edistää yritysten kasvua ja muodostaa näin peruskiven työllisyydelle. Toivon ja odotan, että kongressi hylkää tämän sivuraiteen ja ottaa käyttöön perinteisen liberaalin asenteensa vapaakaupan suhteen. Lisäksi vetoan ryhmäni nimissä komissaariin, jotta hän toteuttaisi parlamentin hyväksymät päätöslauselmat, jotka käsittelevät kauppariitoja Yhdysvaltain kanssa.
EU: n ja Yhdysvaltain välinen huippukokous Haagissa oli erittäin menestyksekäs ja siellä painotettiin ensimmäistä kertaa valtameren molemmilla puolilla asuvien kansalaisten keskinäisten suhteiden tärkeyttä. Tämä saa jatkoa Washingtonin huippukokouksessa, jossa esitellään thaimaalainen hanke, jonka avulla edistetään sähköisten tietojen vaihtoa kansalaisten välillä.
Myös sopimus tieteellisestä ja teknologisesta yhteistyöstä on tärkeä merkkipaalu uuden transatlanttisen toimintaohjelman puitteissa.
Lopuksi haluan kysyä komissaari Brittanilta, voiko hän tiedottaa parlamentille huippukokouksesta Kanadan kanssa, joka pidetään 4. joulukuuta. Kanada on myös Atlantin takainen kumppani ja unionilla on lisäksi yhteinen toimintasuunnitelma Kanadan kanssa. Haluaisin mielelläni vastauksen tähän, arvoisa komissaari Brittan.

Manisco
Arvoisa puhemies, olemme tänään kuulleet paljon saavutuksista, tiiviistä neuvotteluista sekä itse asiassa ongelmista Atlantin toisella puolella olevien kumppaneidemme kanssa. Ei ole epäilystäkään siitä, että Washingtonin huippukokouksessa tai missä tahansa muualla käytyjä neuvotteluja on jatkettava aina, kun erimielisyys nousee merkittäväksi esteeksi Atlantin ylittävälle työjärjestykselle ja vuoropuhelulle.
On myös totta, että joissakin tapauksissa, erityisesti mitä tulee pitkitettyihin aikatauluihin, neuvottelut itsessään palvelevat vain toisen osapuolen tarkoitusperiä. Hankalan Helms-Burtonin tapauksen olisi jo pitänyt opettaa meille katkera läksy. Huhtikuun 11. päivän jälkeen Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välillä on käyty seitsemän tai kahdeksan neuvottelukierrosta; Euroopan puolella on luonnollisesti osoitettu jonkin verran tyytyväisyyttä siihen, että osasto IV ja Yhdysvaltojen sanktiot ovat säästäneet joitakin, vaikkakaan eivät kaikkia eurooppalaisia yrityksiä samalla, kun ne ovat antaneet vakavan iskun Euroopan ulkopuolisille yrityksille.
Samaan aikaan muutamien kongressin jäsenten uhkaavat lausunnot ovat luoneet uhkailun ja pelon ilmapiirin sekä lietsoneet sitä jatkuvasti. Seuraukset ovat edessämme. Unionin maiden ja Kuuban välinen kauppa on vähentynyt huomattavasti. Sijoitukset ovat vähentyneet tai pysähtyneet vuoden 1996 tasoille. Toisin sanoen Helms-Burtonin laki on voimassa. Se tekee ihmeitä USA: lle samalla, kun neuvottelut jatkuvat loppumattomiin ja tämä parlamentti ja Bryssel vain haukkuvat vähän, mutta eivät juurikaan pure.
Saammeko ehdottaa, että nyt on tullut aika sopia määräajasta - sanokaamme 31. joulukuuta - ja sitten turvautua ainoaan käytettävissä olevaan mahdollisuuteen, WTO: n paneeliin. Haluaisimme mielellämme komissiolta selkeän mielipiteen neuvottelujen aikataulusta, Helms-Burtonin laista ja totta puhuen D'Amaton laista.

Kreissl-Dörfler
Arvoisa puhemies, olalle taputteluun on näinä päivinä ennen EU: n ja USA: n välistä huippukokousta kaikkein vähiten syytä. Transatlanttiselta esityslistalta puuttuu joukko aiheita, jotka ehdottomasti kuuluisivat ympäristöön ja väestön hyvinvointiin sitoutuneeseen dialogiin. Tämän dialogin, jota me epäilemättä tarvitsemme, täytyy ystävien kesken olla kriittinen ja kestää kritiikkiä. Vääristä ystävistä ei ole kenellekään hyötyä. Ja molempien maailman suurimpien taloudellisten yhteenliittymien prioriteettien luettelon kärkeen ei kuulu nöyrä konsernien etujen tervehtiminen, vaan poliittinen taviotteiden asettelu, joka tähtää maailmanlaajuiseen rauhaan, sosiaalisesti ja ekologisesti kestävään maailmantalouden säätelyyn ja kaikkien maiden tasavertaiseen osallistumiseen, nimenomaan myös heikompien maiden.
On myös epäuskottavaa toisaalta ajaa eteenpäin monenvälistä kauppajärjestelmää WTO: n suojassa, mutta toisaalta oman talouden suojaksi kulkea kahdenvälisiä erityisteitä, jotka sulkevat ulkopuolelle muun maailman asettaen sen huonompaan asemaan. Vastakohta olisi paikallaan: yhteinen huoli paremmasta kuluttajansuojasta, olemassa olevien sosiaalisten ympäristöstandardien kohottaminen ja parempi tiedottaminen julkisuudelle. Myös WTO: n seuraavan ministerikokouksen valmistelut kuuluvat ehdottomasti esityslistalle, sillä on hyvissä ajoin tehtävä olennaisia sosiaali- ja ympäristöstandardeja koskevia ehdotuksia. Geenimuunneltu soija ja hormoneilla käsitelty naudanliha täytyy WTO: n tekstin mukaan voida häätää ruokalistoiltamme.
EU: n tulisi ehdottomasti muistuttaa ystäviään heidän kotitehtävistään Kiotossa ja Ottawassa, jossa joulukuussa hyväksytään kansainvälinen jalkaväkimiinojen kieltoja koskeva sopimus. Meillä on maailmanlaajuinen vastuu. Me emme tarvitse sen paremmin Euroopan linnoitusta kuin hegemoniamahti USA: takaan.

Puhemies
Herra Kreissl-Dörfler, taivuttakaa ryhmänne olemaan antamatta aikaa ainoastaan puolitoista minuuttia. On luonnollista, ettette kykene ilmaisemaan ajatustanne siinä ajassa.

Lalumière
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, arvoisa komissaari, on itsestään selvää, ja siksi en käsittele tätä kohtaa sen enempää, että ryhmämme on täysin tietoinen Euroopan unionin ja Amerikan Yhdysvaltojen välisten suhteiden erittäin tärkeästä merkityksestä ja toivoo niiden vahvistumista uuden transatlanttisen toimintaohjelman kehyksessä. Mutta toivomme erityisesti uudenlaista tasapainoa, jotta eurooppalaisten asema ei olisi heikompi heidän suureen Atlantin takaiseen ystäväänsä verrattuna.
Uusi tasapaino saavutetaan tietenkin siten, että amerikkalaiset muuttavat liian hallitsevaa asennettaan. Useat ovat maininneet ongelmalliset Helms-Burtonin ja d'Amaton lait, mutta haluaisin erityisesti korostaa eurooppalaisten vastuuta. Yhdessä voimme saavuttaa paljon. Kun toimimme erillämme, amerikkalaiset painottavat väistämättä omia etujaan ja näkökulmiaan.
Ottaisin esimerkiksi Blair Housen sopimukset vuodelta 1994. Ranska oli ensinnäkin oikeutetusti valittanut joidenkin määräysten epäoikeudenmukaisuudesta. Sitten sen taakse asettui useita unionin jäseniä, mukaan lukien Saksa, ja siten unioni sai aikaan joidenkin yhteisön tukea koskevien määräysten muuttamisen haluamaansa suuntaan. Tämä esimerkki osoittaa sen, että 15 jäsenvaltion unionilla saavutettiin se, mitä pelkkä komissio neuvotteluillaan - suuresta taitavuudestaan huolimatta - ei ensiksi ollut saavuttanut.
Haluaisin tätä koskien muistuttaa voimakkaasti siitä toiveestamme, että komissiolle myönnettäisiin laajempia toimivaltuuksia, jotta se voisi toimia tehokkaasti.
Tosiasiassa kaupan alaan pätevät samat säännöt kuin poliittiseen alaan ja yhteiseen ulkopolitiikkaan. Pelkillä kansallisilla perusteilla ei ole paljoakaan onnistumisen mahdollisuuksia. Onnistuminen edellyttää voimiemme yhdistämistä, selvästi määritettyä tavoitetta ja yhteisesti määrättyjä neuvotteluehtoja sekä jäsenvaltioiden ja komission yhdenmukaisia toimia.
Jos näitä ehtoja ei täytetä, Eurooppa jää Yhdysvaltojen jalkoihin. Siten Yhdysvalloilla on lopullisesti hallitseva asema, ja kuten kaikki ylivaltatilanteet, tämäkin on vahingollinen. Voimme kuitenkin välttää kaiken tämän todellisella yhteisellä ulko- ja turvallisuuspolitiikalla. Sen riittämättömyys tai jopa puute on havaittavissa ei pelkästään ulkopolitiikan alalla Jugoslaviassa, Lähi-idässä, Afrikassa ja muualla, vaan myös kaupan alalla.
Euroopalla on merkittävää taloudellista valtaa. Sen harjoittaminen ei kuitenkaan onnistu Yhdysvaltojen suhteen, jollei tätä valtaa tue todellinen poliittinen valta.
Tässä hengessä toivotan teille, arvoisa ministeri, arvoisa komissaari, että Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välinen seuraava huippukokous on erittäin onnistunut.

Souchet
Arvoisa puhemies, transatlanttinen vuoropuhelu ei ole todella hedelmällinen eikä joulukuun 5. päivän tapaaminen todella hyödyllinen vaihe tässä vuoropuhelussa, jollei niiden avulla voida konkreettisesti ratkaista Euroopan unionin ja Amerikan Yhdysvaltojen välisiä nykyisiä huomattavia oikeudellisia ja kaupallisia erimielisyyksiä.
Olen siten tyytyväinen meille juuri ilmoitetusta asiasta, Helms-Burtonin lain merkitsemisestä esityslistalle. Lisäksi mielestämme amerikkalaisten kansallisten lainsäädäntöjen ekstraterritoriaalista soveltamista koskevaa erittäin vakavaa kysymystä on käsiteltävä koko laajuudessaan.
Olemme erittäin pahoillamme siitä, ettei lokakuun kahdenvälisten kuulemisien avulla ole voitu edetä merkittävästi tässä kysymyksessä. Unionin on kuitenkin lopetettava heti alussa nämä luonnottomat käytännöt, sillä muuten niiden määrä saattaa moninkertaistua tulevaisuudessa.
Komission valitsema tie Uruguayn kierroksen aikana oli se, että Euroopan valtiot saivat maksaa raskaasti Yhdysvaltojen luopumisen omista yksipuolisista käytännöistään. Jos nämä käytännöt jatkuvat, sopimus on ollut vain valheellista peliä. Tässä periaate- ja valtakysymyksessä on siten osoitettava suurempaa tiukkuutta, ja jos mahdollista, uhattava uskottavilla pakotteilla. Tätä varten tarvitaan välttämättömiä taloudellisen ulkopolitiikan välineitä.
Onko komission valitsema strategia ollut oikea? Onko WTO: n panelikeskustelusta luopuminen, vaikkakaan ei lopullisesti, saadaksemme hyvin heiveröisen vakuutuksen siitä, että Helms-Burtonin lakia ei sovelleta toistaiseksi eurooppalaisiin yrityksiin, paras mahdollinen valinta? Voimme epäillä tätä, sillä sen sijaan, että pyrkisimme sellaisen lainsäädäntökäytännön lopulliseen poistamiseen, jonka laittomuudesta ei ole epäilystä, ylläpidämme näin yritystemme vahingoksi oikeudellista turvattomuuden ilmapiiriä, jolla voi olla ehkäiseviä ja lamaannuttavia vaikutuksia. Lait jäävät voimaan ja Yhdysvaltojen hallitus voi odottamattoman tilanteen takia millä hetkellä tahansa muuttaa maltillista suhtautumistaan asiaan.
Lisäksi tällaisten lainsäädäntöjen säilyttäminen entisellään rohkaisee muita eturyhmiä toimimaan ja laatimaan erityisesti liittovaltioiden ja paikallisten yhteisöjen tasolla uusia ekstraterritoriaalisia lainsäädäntöjä, kuten Massachussetsissa on käynyt.
Arvoisa puhemies, meidän etumme on siten lopettaa tämä hyvin vakava suunnasta poikkeaminen. Siksi on tärkeää, että tällä kysymyksellä on keskeinen asema 5. joulukuuta pidettävässä kokouksessa, ja että keskustelukumppaneillemme tiedotetaan näiden määräysten vakavuudesta, joilla voi olla haitallisia vaikutuksia myös transatlanttisiin suhteisiin.

Blot
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kuunnellessani neuvostoa ja komissiota en ole ollut kovinkaan hämmästynyt. Olin kuitenkin hämmästynyt siitä, etten kuullut yhtään epäsuhtaan viittavaa sanaa, joka luonnehtisi Euroopan ja Yhdysvaltojen välisiä nykyisiä suhteita. Kun puhun "epäsuhdasta" , en käytä sitä välttääkseni sanaa "kolonisaatio" . Poliittinen ja sotilaallinen kolonisaatio - riittää kun katsoo, mitä tapahtui Ranskan ja Yhdysvaltojen välisissä keskusteluissa NATOn eteläisen puolen päällikkyydestä. Taloudellinen ja kaupallinen epäsuhta - komissaari puhui kolmesta miljoonasta työntekijästä Euroopassa, jotka ovat riippuvaisia amerikkalaisista päätöksistä, mutta se on yksipuolista. Miten on toisen puolen laita? Kulttuurinen kolonisaatio; riittää kun näkee amerikkalaisen alakulttuurin vyöryn, joka leviää televisioruutujen välityksellä ja täyttää Euroopan nuorison kulttuurimaailman. Näissä olosuhteissa sillan rakentaminen tarkoittaa yhdensuuntaista siltaa ja esteiden poistaminen vahvemman voimistumista.
Ei sanakaan enää Irakista, tästä lähes kansanmurhasta, jonka uhriksi on joutunut tähän mennessä lähes miljoona irakilaista lasta, ja tämä kaikki ihmisoikeuksien nimissä, mikä on varsin eriskummallista. Ei sanaakaan BoeingMcDonald-Douglasin häpeällisestä kartellista. Ei sanaakaan amerikkalaisten häpeällisestä valtapolitiikasta Balkanin niemimaalla. Ei sanaakaan keskusteluista, jotka voisivat käsitellä teräsmarkkinoita, elektroniikkarakentamisen markkinoita tai maatalousmarkkinoita, joita Yhdysvallat yksin hallitsee. Totta on, että Helms-Burtonin laista on sentään vähän puhuttu.
Tosiasia on, että Yhdysvaltojen suurvalta on voittanut kolme maailmansotaa. Ensimmäisessä maailmansodassa se pääsi eroon Saksan suurvallasta ja Itävalta-Unkarin suurvallasta. Toisessa maailmansodassa se pääsi irti Britannian suurvallasta ja Ranskan suurvallasta. Kolmannessa maailmansodassa - jota kylmä sota itse asiassa oli - se pääsi irti Neuvostoliiton suurvallasta.
Oikein hyvä! Mutta tämän kaiken tuloksena meillä on nyt amerikkalainen supervalta, joka kolonisoi koko maailmaa. Euroopalta olisi syytä odottaa edes vähän vastarintaa tätä yksipuolista menettelyä vastaan.

Hindley
Arvoisa puhemies, saanen todeta, että pidän myönteisinä Sir Leonin Maailman kauppajärjestöä koskevia huomautuksia. Haluaisin ryhmäni puolesta korostaa hänen esittämäänsä näkökohtaa, jonka mukaan emme voi pitää Maailman kauppajärjestöä hyvänä elimenä silloin, kun se tekee päätöksen meidän eduksemme, ja huonona silloin, kun sen päätös on meitä vastaan. En kuitenkaan usko, että jos Euroopan komissio todella vetäisi Helms-Burtonin lakia koskevan asiansa takaisin Euroopan edut turvattuaan, se kaivaisi maata Maailman kauppajärjestön alta.
Keskustelu tuo esiin yhden tärkeän kysymyksen, joka on uuteen globaaliin maailmanjärjestykseen syntyvä mielestämme erittäin vaarallinen demokratiavaje, jolle tämä Atlantin ylittävä vuoropuhelu voi jossakin määrin toimia vastapainona. Sain aiheen näihin huomautuksiin ilmauksesta " mielenkiinnon hajoaminen" , jota Sir Leon käytti puhuessaan kongressin suhtautumisesta Helms-Burtonin lakiin. Poliitikot voivat esittää merkittävää osaa yhdysmiehinä, mutta on tärkeätä, että poliitikot, jotka eivät toimi missään virassa, kuten te sir Leon olette itse valinnut, ymmärtävät prosessin olevan kaksisuuntainen.
Poliitikot - jotka ilmoittautuvat usein itse vapaaehtoisiksi - tarvitsevat aivan liian usein yhdysmiehiä selittämään äänestäjille muiden ihmisten tekemiä päätöksiä, joista he joskus tuntevat huolta. Poliitikoilla on myös toinen rooli, joka on äänestäjien mielipiteiden ilmaiseminen päätöksentekijöille. Vaikka en tunne minkäänlaista poliittista myötätuntoa Jesse Helmsiä kohtaan, virkaan valitun poliitikon ominaisuudessa tunnen myötätuntoa niiden ihmisten oikeuksia kohtaan, jotka on valittu esittämään lakeja, jotka heidän mielestään vastaavat heidän äänestäjiensä näkemyksiä. Jollemme ole varovaisia, huomaamme vaarallisen ristiriidan kehittyvän mahtavien ja hyvien tekemien päätösten ja äänestäjille annettavia selityksiä ja rohkaisua vaativien asioiden välille.
Tässä mielessä toivon, että Atlantin ylittävä vuoropuhelu kehittyy demokraattisempaan suuntaan ja että siihen osallistuu yhä useampia virkaan valittuja poliitikkoja, mikä olisi pieni askel pyrkessämme ylittämään uuteen maailmankauppajärjestelmään syntymässä olevan vaarallisen demokratiavajeen.

Brok
Arvoisa puhemies, rakkaat kollegat, haluaisin kiittää neuvoston puheenjohtajaa ja Sir Leon Brittania mietinnöstä ja siitä näkymästä, jonka he antoivat. Uskon, että viime vuosina juuri komission työn ansiosta on saatu aikaan erinomaisia saavutuksia. Euroopan ja Yhdysvaltojen väliset hyvät suhteet ovat viime vuosikymmeninä tuoneet vapauden, rauhan, enemmän ihmisoikeuksia, vakautta ja hyvinvointia. Meidän on ymmärrettävä, että nämä on pelastettava myös tulevaisuuteen, mutta meidän on myös otettava huomioon, että maailman muuttumisen, yhteenliittymien vastakkainasettelun katoamisen, sotilaallisesta uhkasta johtuvien siteiden merkityksen vähenemisen, Euroopan unionin vahvistumisen sekä myös rahaliiton vuoksi asiat ovat muuttuneet sellaisiksi, että meidän on löydettävä uusia vastauksia mekanismeihin ja että yksinomaan NATOn avulla ei onnistuta ylläpitämään transatlanttisia suhteita.
Olen sitä mieltä, että meidän on katsottava yli transatlanttisen julistuksen, yli transatlanttisen agendan siinä, kuinka me voimme käyttää hyväksemme viime vuosien menestyksekkään työn ratkaisevaa vaikutusta tämän suhteen vahvistamiseksi. Juuri Helms-Brutonia koskeva päätös, Amerikan presidentin kyvyttömyys saada fast-track kongressissa läpi, osoittaa, että se toimii vain, jos viemme sen yhdessä poliittiselle tasolle, jossa Yhdysvaltain kongressi on mukana. Mikään muu ei uskoakseni ole mahdollista, jos haluamme pysyvästi parantaa suhteita.
Olen sitä mieltä, että tästä syystä selvät tavoitteet sisältävä transatlanttinen markkinapaikka on merkityksellinen, jotta me voisimme säilyttää ratkaisevan vaikutuksen, tärkeää on myös sellaisten sopimuskehysten luominen, joihin otetaan mukaan Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen demokraattiset instituutiot. Tällä tavoin voidaan tehdä selväksi, että yhteiset intressit ovat arvokkaampia kuin yksittäiset intressit, jotka joskus viedään läpi.

González Álvarez
Arvoisa komissaari, ensinnäkin haluan kiittää teitä, sillä olette tietyllä tavalla vastanneet niihin kysymyksiin, joihin ajan puutteen takia ei voitu vastata eilen.
Toiseksi, koska minulla on vain minuutti aikaan, keskityn extraterritoriaalisiin lakeihin. Kuten huomaatte ne huolestuttavat kaikkia puheenvuoron käyttäjiä. Uskon siihen olevan kaksi syytä. Ensinnäkin Yhdysvallat näyttää aikovan rakentaa sellaisen kaupallisten ja poliittisten suhteiden järjestelmän, jossa se päättä kuinka ja koska muut voivat käydä kauppaa. Toiseksi joillakin meistä on mielikuva, että vetämällä asia pois Maailman kauppajärjestöstä ja jatkamalla neuvotteluja laeista, jotka ovat laittomia, Eurooppa osallistuu konkreettisesti Kuuban tapauksessa jo monia vuosia kestäneeseen saartoon, sillä Helms - Burtonin laki merkitsee saarron syventämistä. Euroopan unioni ei voi osallistua siihen, sillä kuten tiedätte, Yhdistyneet kansakunnat tuomitsi viimeisessä äänestyksessä saarron laittomaksi valtavalla enemmistöllä ja tuomitsi myös Helms - Burtonin lain. Mielestäni Euroopan pitää ottaa määrätietoinen asenne Yhdysvaltojen suhteen eikä sen tule ryhtyä lakia koskeviin neuvotteluihin. Sen on selvästi sanottava, että laki on laiton. Luulen, että Yhdysvaltojen kaltainen supervalta on kiitollisempi rehellisyydestä ja päättäväisyydestä periaatteiden puolustamisessa. Kuten huomaatte, Euroopassa kansanedustajat myös vaativat sitä teiltä.
Kaiken kaikkiaan tiedän esityslistan olevan laaja ja siksi toivotan teille menestystä.

Puhemies
Rouva González Álvares, teen teille saman huomautuksen: ryhmänne tulee antaa enemmän aikaa kuin yksi minuutti. Minusta tuntuu kurjalta keskeyttää kollega yhden minuutin kuluttua, mutta ryhmien pitäisi antaa aikaa kaksi tai kolme minuuttia.

Donnelly, Alan
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää istuvaa puheenjohtajaa ja Sir Leon Brittania paitsi heidän erinomaisista esityksistään tänä iltapäivänä myös komission ja neuvoston osoittamasta aidosta sitoutumisesta Yhdysvaltain-suhteiden syventämiseen. Tässä parlamentissa ja Yhdysvaltojen kongressissa on pahanilmanlintuja, jotka käyttävät mitä tahansa kysymystä todetakseen, että suhde Atlantin yli ei toimi, että se on katastrofaalinen ja että sitä ei pitäisi jatkaa. Tosiasia on, että Euroopan ja Yhdysvaltojen suhde on tämän planeetan tärkein suhde. Tämä on totta erityisesti nyt, kun kongressi on kieltänyt Yhdysvaltain presidenttiä käyttämästä kauppaneuvotteluissa nopeaa reittiä. Meidän on pyrittävä aktiivisemmin syventämään tätä suhdetta. Ette voi antaa tämän dynamiikan epäonnistua. Meidän on etsittävä uusia tapoja: ihmisten välisiä yhteyksiä, koulutusjärjestelmiä, diplomaatteja, poliitikkoja ja kauppaneuvottelijoita, jotka pyrkivät tiiviimmin saamaan kongressin ymmärtämään, että tämä Euroopan ja Yhdysvaltojen välinen suhde on tärkeä yhteisen tulevaisuutemme kannalta.
Tästä syystä toivon, että kun Atlantin ylittävä huippukokous pidetään muutaman viikon kuluttua, se ei muodostu vain pintapuoliseksi menneisyyden tarkasteluksi vaan että se vie työjärjestystä eteenpäin erityisesti kolmanteen pilariin sisältyvien elektronisen kaupan, rikollisuuden vastustamisen sekä järjestelmällisen rikollisuuden ja huumekaupan aloilla. Meidän tulisi etsiä uusia yhteistyömuotoja.
Tällä parlamentilla on vastuu - ja sanon tämän kaikille täällä tänä iltapäivänä edustettuina oleville poliittisille ryhmille. Ette voi odottaa virkamiesten - tämä oli Michael Hindleyn puheenvuoron pääasia - olevan tekemisissä Yhdysvaltain kongressin kanssa. Meidän poliitikkojen tehtävä on olla tekemisissä Yhdysvaltain kongressin kanssa. Meidän on puhuttava heille, meidän on tavattava heitä säännöllisesti, meidän on ratkaistava tämä ongelma. Tästä syystä toivon ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan, taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan ja Yhdysvaltojen delegaation tekemän työn yhteydessä, että tutkimme seuraavan kuukauden tai kahden kuukauden aikana huolellisesti erilaisia tapoja, miten voimme puhua kongressille, syventää tätä suhdetta, erityisesti mitä tulee kongressin uusiin jäseniin, joilla ei yksinkertaisesti ole käsitystä Euroopan ja Yhdysvaltojen välisistä kansainvälisistä suhteista. Vastuu on meidän, ei komission tai neuvoston.

Novo
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, seuraava Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välinen huippukokous merkitsee ehkä lopullista ja ratkaisevaa mahdollisuutta todeta, onko Euroopan unionilla omaa ääntä ja onko Euroopan unionilla toimielimiä, joiden toimintaa ohjaa pyrkimys puolustaa yhteisön poliittisia ja taloudellisia etuja.
Sen vuoksi on välttämätöntä, että neuvosto ja komissio kykenevät joulukuussa estämään Yhdysvaltoja jatkamasta sellaisten mekanismien ylläpitämistä ja luomista, jotka ovat monenkeskisesti sovittujen suuntaviivojen vastaisia. On ratkaisevan tärkeää, että voimassa olevat maataloussektorin tai ilmailu-, laivanrakennus- ja audiovisuaalisen teollisuuden kilpailusäännöt pätevät samalla tavalla Atlantin itäisellä ja läntisellä puolella.
On ehdottomasti huolehdittava siitä, että Maailman kauppajärjestö on todella riippumaton amerikkalaisten eduista, olkoonpa kyse sitten kansanterveyden suojelemisesta, yhteisön banaanintuotantoa uhkaavasta kuolemasta tai lainsäädännön keinoin tapahtuvien suoranaisten ihmisoikeuksien loukkauksien eli nk. Helms-Burtonin ja AmatoKennedyn lakien ehdottomasta torjumisesta.

Mann, Erika
Arvoisa puhemies, Sir Leon Brittan, herra ministeri, olen kuullut viimeaikaisesta vaikuttavasta menestyksestänne. Emme todellakaan voi väittää, että transatlanttisessa agendassa oli liian vähän asioita, vaan voimme lähteä siitä, että niitä oli liian paljon. Ehkä tämä on yksi ongelmista. Poliittisten ja taloudellisten teemojen valikoima ulottuu todella kauppaa koskevista erimielisyyksistä ja kysymyksestä, kuinka toimimme eksterritoriaalisten lakien suhteen, aina koko joukkoon poliittisia teemoja - Mitä teemme Ukrainassa? Mitä teemme Baltiassa? Mitä teemme Lähi-Idässä? Kuinka voimme tulevaisuudessa saada kansalaiset yhteen, ja kuinka voimme järkevästi olla osallisina tässä transatlanttisessa agendassa, jonka periaatteessa ovat saaneet aikaan poliitikot ja talousasiantuntijat? Kaikki tämä on erittäin järkevää.
Mutta uskon, että meillä on erityinen poliittinen vastuu kannettavanamme, ja sillä tarkoitan nyt niitä kolmea instituutiota, jotka täällä toimivat Euroopan unionin rinnalla. Uskon, että meidän on lisättävä kaksi asiaa äsken mainittuun poliittiseen ja taloudelliseen agendaan, ja se meidän tulisi tehdä ensi syksynä: ensinnäkin meidän olisi johdatettava kansalaiset lähemmäksi käymäämme dialogia. Olemme laatineet neljä dialogia: yhden kansalaisille, yhden pk-yrityksille, yhden itse lippulaivaksi, nimittäin Transatlantic Business Dialoquen, ja yhden dialogin työntekijöille ja ammattijärjestöille. Me tiedämme, että meillä on huomattavia ongelmia Transatlantic Business Dialoquen alueella. Tässä meidän on tehtävä jotakin, tässä on osa vastuutamme, joka meidän on otettava, ja se meidän on tehtävä yhteisesti.
Toinen seikka, mikä meidän on tehtävä, ei tule olemaan vähemmän dramaattinen: meidän on parlamenttina osallistuttava tämän tyyppiseen työhön. Ei käy päinsä, että meillä on poliittis-ekonominen agenda, mutta ei parlamentaarista. Meidän on huolehdittava siitä, että me yhteispäätösmenettelyn kautta olemme mukana kaikissa tekemissänne sopimuksissa, kaiken muotoisissa sopimuksissa, jotka te solmitte, myös alueella transatlantic marketplace. Uskoisin, että myös tässä voimme saavuttaa järkevän yhteistyömuodon.

Cassidy
Arvoisa puhemies, haluan vain tukea suurinta osaa tänä iltapäivänä käydyssä keskustelussa sanotuista asioista. Parlamentin eri puolet eivät pidä tätä asiaa erityisen kiistanalaisena. Yleisesti oletetaan, että haluamme ylläpitää ja parantaa suhteita kaikilla tasoilla Yhdysvalloissa - hallinnossa ja kongressissa. Olen tyytyväinen Sir Leon Brittanin erittäin perusteellisesta johdatuksesta keskusteluun.
Olematta - ja varmasti pyrkimättä olemaan - moukkamainen haluaisin kuitenkin ehdottaa, että hän lisäisi luetteloonsa yhden seikan, joka näytti jääneen siitä pois, eli ehdotuksen siitä, että Atlantin tällä ja toisella puolella toimivien kilpailuviranomaisten, erityisesti oikeusministeriön ja liittovaltion kauppavaltuuskunnan, tulisi tehdä paljon tiiviimpää yhteistyötä. Viime kuukausien aikana Yhdysvaltain-suhteissamme on tullut esiin hyvin kiistanalaisia kilpailukysymyksiä - esimerkiksi Boeing ja McDonnell-Douglas, Guinness ja Grand Met sekä mahdollisesti KPMG ja Ernst & Young. Valtuuskuntaan kuuluvia jäseniä rauhoitti komissaari Van Miertin lupaus pyrkiä toimimaan kilpailuviranomaisten suhteiden lähentämiseksi molemmilla puolilla.
Sir Leon mainitsi säätelevien viranomaisten tiiviimmän yhteistyön tarpeen, mutta ehdotan kunnioittavasti kilpailun olevan hyvin erilainen asia.
Haluaisin lisätä ostoslistalle vielä ehdotuksen, että aina Atlantin ylittävän huippukokouksen yhteydessä järjestämme tämänkaltaisen keskustelun ja että komission edustaja ja neuvoston edustaja tulevat puhumaan parlamentille kuten he ovat tänä iltapäivänä tehneet.

Salafranca Sánchez-Neyra
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin ja Yhdysvaltain välisten suhteiden pitäisi olla poliittisia, mutta nykypäivän globalisoituneessa maailmassa taloudellista ulottuvuutta ei voi erottaa poliittisesta ja siitä syystä haluaisin puuttua joihinkin kaupallisiin näkökohtiin. Herra puhemies, ymmärrän, että Euroopan unionin täytyy määrätietoisesti puolustaa etujaan. Sen tulee kulkea eteenpäin yhtenäisenä ja tiiviinä joukkona sekä ilmailuteollisuudessa - josta muutamat kollegat ovat juuri puhuneet - että Maailman kauppajärjestössä, jossa Euroopan unioni on juuri hävinnyt sekä hormoni- että banaanikysymyksessä. Toivon, että neuvotteluissa, joita Komission puolesta johtaa herra Brittan, Euroopan etuja puolustetaan riittävästi. Toivon myös, että valittu konsensuksen tie ei aiheuttaisi haittaa omille toimillemme.
Herra puhemies, haluaisin nopeasti muotoilla Komissiolle muutaman kysymyksen koskien erityisesti niitä vaikeuksia, joihin presidentti Clinton on joutunut yrittäessään saada Yhdysvaltain kongressilta kuuluisia ns. fast track -valtuuksia (valtuudet sopia kauppajärjestelyistä). Mitä vaikutuksia sillä voi olla Euroopan ja Yhdysvaltojen suhteiden asialistaan? Onko komissaari sitä mieltä, että Yhdysvaltain kongressin kieltäessä tällä kertaa presidentti Clintonilta nämä valtuudet voisi merkitä sitä, ettei hän saa tarvittavia valtuuksia Helms-Burton lain III artiklan muuttamiseen? Lopuksi, aikooko Euroopan unioni käyttää hyväkseen nykyistä suotuisaa tilannetta kasvattaakseen kaupallista läsnäoloaan ja kaupallisia siteitään Latinalaisen Amerikan maissa? Tällä hetkellä ja ilmeisesti lähitulevaisuudessa fast track -valtuuksia ei tulla myöntämään ja siksi Euroopan unionille avautuu nyt mahdollisuus kasvattaa läsnäoloaan noissa maissa.

Wohlfart
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää kaikkia niitä, jotka ovat aktiivisesti osallistuneet tähän keskusteluun. Luulen, että olemme kaikki samaa mieltä siitä, että transatlanttinen vuoropuhelu on hyvin tärkeää, ei vain kaupallisista ja taloudellisista syistä, vaan myös siksi, että ulkomaankaupan luvut ja suorat ulkomaiset sijoitukset ovat osoituksena Euroopan unionin ja Amerikan Yhdysvaltojen välisistä hyvin tärkeistä taloudellisista suhteista.
Tähän mennessä saavutettujen tulosten osalta voidaan mielestäni todeta joistakin epäkohdista huolimatta, että arvio on kokonaisuudessaan myönteinen, ja vielä enemmän siksi, että transatlanttinen vuoropuhelu käynnistettiin vasta kaksi vuotta sitten. Kuten olette eri puheenvuoroissanne korostaneet, Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin lähestymistapojen välillä on selviä, sanoisin joskus jopa räikeitä eroja. Esimerkkinä tästä ovat kuuluisat HelmsBurtonin ja D'Amaton lait. Mitä tulee Euroopan unionin näitä lakeja koskevaan asenteeseen, voin vain yhtyä täysin siihen, mitä sir Leon Brittan teille on sanonut. Mielestäni tätä ei voida missään nimessä hyväksyä, ja Euroopan on ilmaistava se voimakkaasti ja selvästi huippukokouksen aikana. Ja koska puhumme kriittisestä vuoropuhelusta, mielestäni tätä kahta lakia käsittelevän keskustelun merkitseminen esityslistalle on selvä näyttö siitä, että Euroopan unioni aikoo puolustaa vahvasti kaupallisia etujaan.
On puhuttu kumppanuudesta. Jotkut ovat sanoneet, että olimme amerikkalaisten hegemonian tai vallan alaisuudessa. Toiset ovat jo maininneet tasa-arvoisen kumppanuuden. Sanoisin omasta puolestani, että olemme puolivälissä tätä tasa-arvoista kumppanuutta, ja että talous- ja rahaliitto on sen toteuttamisen olennainen osa. Tarkennan asiaa.
Arvoisa puhemies, minulla oli heinäkuussa 1995 etuoikeus osallistua pääministerimme Junckerin viralliseen vierailuun Yhdysvaltoihin. Silloin puhuttiin paljon presidentti Clintonin hallituksen ja asianomaisten ministerien kanssa tästä Euroopan unionin talous- ja rahaliittoa koskevasta suunnitelmasta. Silloin ei siihen kukaan uskonut Yhdysvalloissa ja kaikki olivat valmiita lyömään vetoa siitä, ettemme pystyisi vastaamaan tähän haasteeseen ja toteuttamaan talous- ja rahaliittoa. Mielestäni Yhdysvaltojen joissakin piireissä - Yhdysvaltain kongressissa, yrityksissä - nykyisin ilmaistut pelot osoittavat, että talous- ja rahaliiton toteuttaminen on olennaista Euroopan unionin tulevalle maailmanlaajuiselle kauppa- ja talouspolitiikalle.
Arvoisa puhemies, hyvät läsnäolijat, haluaisin myös sanoa sanasen WTO: ta koskevasta politiikastamme. Lainaisin rouva Lalumièren erästä lausetta hänen todetessaan, jollen aivan erehdy: " Yhdessä voimme tehdä paljon." Toivon, että meistä tulee yhtenäisiä, ja että säilymme yhtenäisinä, kuten viime viikkojen aikana, erityisesti Euro-workshopin aikana Firenzessä, jossa saimme todeta olevamme pitkälti yksimielisiä WTO: n tulevasta aikataulusta. Luulen, että voin sanoa meidän olevan todella solidaarisia tästä rahoituspalveluja käsittelevästä asiakirja-aineistosta, joka on hyvin tärkeä Euroopan unionille ja sen jäsenvaltioille. Jos pystymme osoittamaan samanlaista yhteenkuuluvuutta muiden asiakirja-aineistojen osalta, esimerkiksi televiestintäpalvelut ja WTO: n ministeritason kokous Genevessä 11. joulukuuta, tämä olisi Euroopan unionille suuri menestys. Tätä todella toivon.
Toisaalta nykyisin puhutaan paljon WTO: ta koskevista erimielisyyksistä, joiden yhteydessä olemme hävinneet pari taistelua. Tämä johtaa meidät erimielisyyksien ratkaisumenettelyn vahvistamista ja jopa muuttamista koskeviin pohdintoihin. Olemme valmiita keskustelemaan aiheesta. Sanoisin kuitenkin, että nykyinen voimassa oleva järjestelmä, vaikka se ei aina olekaan tyydyttävä monenvälisellä tasolla, soveltuu kuitenkin paljon paremmin kaupallisten etujen puolustamiseen kuin aikaisemmin harjoitettu amerikkalainen yksipuolinen käytäntö. Tämä on jo tärkeä asia.
Toisaalta meiltä on tiedusteltu, mitkä ovat presidentti Clintonin mahdollisuudet saada nopea ratkaisu hyväksyttyä. Ensinnäkin pidetään tärkeä huippukokous, jossa, enkä epäile tätä hetkeäkään, neuvoston puheenjohtaja ja komissio esittävät jälleen kerran omat perustelunsa. Siten tätä erittäin tärkeätä neuvoston puheenjohtajan ja komission tasoista poliittista vuoropuhelua, jota käydään joka toinen vuosi, olisi syytä täydentää. Tässä yhteydessä mielestäni kaikki ne ovat oikeassa, jotka ovat tässä parlamentissa puoltaneet parlamentin aktiivisempaa roolia Yhdysvaltain kongressin jäsenten kanssa käytävässä poliittisessa vuoropuhelussa. Mielestäni ei ole olemassa vain komission tai neuvoston roolia, vaan myös parlamentin rooli.
Esityslista mainittiin myös sen toteamiseksi, että sellaista kohtaa kuin Irak ei sisältynyt siihen. Arvoisa puhemies, ilmoitin selvästi puheenvuorossani, että Yhdysvaltain kanssa pidettävän huippukokouksen esityslistaan oli tarkoitus sisällyttää rauhanneuvottelut Lähi-idässä. On täysin selvää, että viime viikkojen tapahtumien jälkeen Irakin kysymystä tullaan käsittelemään, minulla ei ole tästä epäilystäkään.
Arvoisa puhemies, meiltä on myös tiedusteltu, otammeko pitkän tähtäimen huomioon, eli olemmeko määrittäneet tulevaisuuden aiheita. Esityslista, jota olemme parhaillaan saamassa valmiiksi, osoittaa hyvin tämän halun käsitellä hankkeita, joista on hyötyä Yhdysvaltain suhteidemme todellisuudessa seuraavina vuosina.
Arvoisa puhemies, minulla ei ole aikaa puhua asiasta tämän enempää. Lisäisin vielä yhden asian. Mielestäni ajatus puheenjohtajan puheenvuorosta tässä parlamentissa ennen jokaista huippukokousta on mielenkiintoinen. Mutta on olemassa myös toinen asia, joka on mielestäni mielenkiintoinen, eli se, että tiedotatte joulukuun istuntokautenne aikana tämän huippukokouksen tuloksista tässä parlamentissa.

Brittan, Sir Leon
Olen hyvin paljon samaa mieltä kuin herra Swoboda, kun hän totesi, että meidän on saatava yleisö hyväksymään, miksi Yhdysvaltain kanssa käytävän kaupan vapauttaminen sekä yhteistyö Yhdysvaltain ja muun maailman kanssa on toivottavaa.
Voin vakuuttaa herra Ellesille, että pyrkimyksillämme Yhdysvaltojen suhteen on pitkän tähtäimen ulottuvuus ja että edelleen kehitettävä kysymys uuden Atlantin ylittävän markkinapaikan puitteista on ajatuksissani hyvin tärkeällä sijalla, vaikka en pystykään ratkaisemaan asiaa tänään.
Mitä tulee Kanadan huippukokoukseen, haluan todeta rouva Plooij-van Gorselille, että keskitymme pääasiassa Kanadan kanssa solmimamme sopimuksen jälkeiseen taantuvaan kehitykseen, joka on ollut huomattava.
Maniscolle totean meidän neuvottelevan aktiivisesti Helms-Burtonin laista. Mielestäni tällä hetkellä ei ole tarpeen ilmoittaa määräpäivää. Neuvoteltaessa neuvotteluja kannattaa käydä vain silloin, kun edistyksestä on selviä merkkejä. Emme halua ikuisuusneuvotteluja, joiden tuloksista ei ole mitään takeita. Siitä asiasta olen hyvin paljon samaa mieltä.
Mielestäni ei ole oikein sanoa, kuten Souchet sanoi, että toimintamme ei perustu mihinkään ongelman lopulliseen ratkaisuun. Pyrimme lopulliseen ratkaisuun. On väärin sanoa meidän vetäytyneen WTO: sta. Rouva Gonzalez Alvarezille totean meidän luopuneen siitä toistaiseksi ja pidättäneet oikeuden palata siihen milloin tahansa.
Herra Hindleyn ja muiden osalta, jotka ovat kannattaneet parlamentin osallistumista uuteen Atlantin ylittävään työjärjestykseen totean kannattavani asiaa. Mielestäni uusi Atlantin ylittävä työjärjestys viittaa lisäksi erityisesti tähän mahdollisuuteen ja parlamentaarikkojen tehtävänä on hyödyntää sitä parhaalla mahdollisella tavalla.
Kuten myös Erika Mann ja muut, jotka puhuivat laajalti kansalaisten osallistumisen lisäämisestä. Kannatan myös sitä. Se on osa uutta Atlantin ylittävää työjärjestystä.
Mitä tulee nopeaan reittiin, olen samaa mieltä herra Donnellyn kanssa siitä, että nopeaan reittiin liittyvät ongelmat tarkoittavat sitä, että meidän tulisi nopeuttaa vuoropuhelua. Uskon Euroopan ja Yhdysvaltojen väliseen vuoropuheluun keinona, jolla voidaan sekä lisätä nopean reitin hyväksymisen mahdollisuuksia että mennä eteenpäin nopean reitin puuttuessa. On varmasti totta, kuten herra Salafranca Sánchez-Neyra on sanonut, että meillä on mahdollisuuksien ikkuna Etelä-Amerikassa. Haluaisin meidän tarttuvan tähän tilaisuuteen, ei vain siksi, että Yhdysvallat on vahingoittanut itseään jättämällä hyväksymättä nopean reitin, vaan myös sen itsensä takia.
Herra Cassidylle sanoisin kilpailuviranomaisten välisen yhteistyön olevan tärkeä osa peliä. Neuvottelemme parhaillaan aktiivisesti toisesta, täydentävästä Yhdysvaltain kanssa solmittavasta sopimuksesta, joka perustuisi jo olemassa olevaan sopimukseen ja jonka avulla myönteisen kohteliaisuuden periaatteita voitaisiin soveltaa järjestelmällisemmin. Tämä on tärkeä osa työjärjestystä.

Puhemies
Sir Leon, neuvonne tälle keskustelulle oli hyvin kiinnostava.
Olemme saaneet 8 päätöslauselmaesitystä työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
Keskustelu on päättynyt.

Äänestys
Ullmann
Arvoisa puhemies, ratkaistavana oli neljä tehtävää, mikäli Maastrichtin sopimuksessa suunnitellun Euroopan unionin uudistuksen on tarkoitus toteutua: unionin perustuslaillisen demokratiavajeen poistaminen ylhäältä käsin ja hallituskonferenssien Euroopan poistaminen, oikeushenkilöttömän unionin institutionaalisen vajeen, dualismin poistaminen, rauhan- ja oikeuspolitiikan aluella ilman yhtenäisiä toimintavaltuuksia olevan sisäalue- ja pilarirakenteen poistaminen, oikeudellisten puitteiden vajeen poistaminen unioni-, yhteisö- ja valtioiden välisten lakien sekamelskassa ja päätteeksi lamaannuttavan päämäärien epäselvyyden poistaminen sen suhteen, kuinka tulevien integraatio- ja laajenemisaskelten on tarkoitus toteutua, jotta Euroopan jako itään ja länteen lopulta voitetaan.
Ei ole suinkaan tarkoitus kieltää Maastrichtin sopimuksen osittaista paranemista Amsterdamin sopimuksella, kun viitataan näiden perustavaa laatua olevien tehtävien ratkaisemattomuuteen. Kukaan ei tule halveksimaan Amsterdamin kahden esittelijän ansioita, mutta heidän mietintönsä jää näiden perustavaa laatua olevien tehtävien suhteen merkitykseltään kaksinaiseksi, minkä vuoksi ryhmäni ei sitä voi hyväksyä.
Ottaen huomioon hallitusten välisen konferenssin epäonnistumisen ei ole niin tärkeätä, suositteleeko tämä parlamentti Amsterdamin sopimuksen hyväksymistä vai ei. Pikemminkin on ratkaisevaa, tyytyykö Euroopan parlamentti ylpeästi olemaan osallisena institutionaalisista osauudistuksista päätettäessä, vai ryhdistäytyykö se vihdoinkin perustuslaillisen prosessin johtavaksi ääneksi, seuraavien ratkaisevien integraatioaskelten sydämeksi ja liikkeellesaajaksi.
(Suosionosoituksia vihreältä ryhmältä.)

Müller
Arvoisa puhemies, äänestin mietintöä vastaan, koska en halunnut osallistua kansallisten puolueiden, kansallisten hallitusten avulla tapahtuvaan Euroopan parlamentin institutionalisointiin, joka ei johda vain siihen, että Euroopan parlamentin suvereenisuus vesittyy, vaan samoin myös kansallisten parlamenttien oma suvereenisuus, koska juuri niillä on ratifiointiprosessissa ratkaiseva sana sanottavanaan. Tästä päätöksestä johtuva pulma viittaa siihen, että on oltava tosissaan keskeisen vaatimuksen suhteen, joka kuuluu: tämäntyyppiset hallitusten väliset konferenssit eivät enää kykene ajamaan eteenpäin eurooppalaista integraatioprosessia. Ja koska näin on, etenee prosessi vain, jos sanomme itsellemme, että Amsterdamin ratifiointiprosessissa meidän on saavutettava, että Euroopan parlamentti osallistuu seuraavassa hallitusten välisessä konferenssissa päätöksentekoon. Muussa tapauksessa sen voi jättää pitämättä!

Hautala
Arvoisa puhemies, minäkin äänestin tätä päätöslauselmaa vastaan. Syynä on se, että en usko, että hallitusten välinen konferenssi on enää oikea menetelmä kehittää Euroopan unionia. Se on epäonnistunut monessa suhteessa. Uskon sen johtuvan muun muassa siitä, että Euroopan parlamentti ei pääse vaikuttamaan riittävällä tavalla sopimuksen muutoksiin. Europol on hyvä esimerkki siitä, että kansalaisten oikeusturva vaarantuu, kun hallitukset eivät halua antaa riittävästi demokraattista valvontaa Euroopan parlamentille eivätkä myöskään kansallisille parlamenteille.
Toinen esimerkki hallitusten välisen konferenssin kyvyttömyydestä ratkaista näitä perustavanlaatuisia ongelmia on Emu. Kysymys on siitä, että talous- ja rahaliittoa rakennettaessa on luotu mitä federalistisin osa Euroopan unionia, mutta sitä kuitenkin aiotaan hallinnoida niin kuin se olisi hallitusten välinen projekti. Siinä demokratiavaje ja tulevan keskuspankin kontrollin puute on todella selkeä. Mielestäni olisi siirryttävä tällaiseen perustuslakiprosessiin, jossa myös kansalaisten suorat oikeudet olisivat tärkeä keskustelun aihe.

Nordmann
Arvoisa puhemies, minulla ei ollut harhakuvia äänestäessäni kahteen mietintöön liittyvästä päätöslauselmasta. Minulla ei ollut harhakuvia, koska Amsterdam luonnollisesti epäonnistui vastatessamme myöntävästi laajentumiselle ennen kuin meillä oli vielä tämän laajentumisen edellyttämiä institutionaalisia keinoja. Tilanteen ristiriitaisuus johtuu siitä, että meidän on vastattava myönteisesti epäonnistumiselle, jotta emme vastaisi kieltävästi Euroopalle. Olen antanut ääneni tämän suuntaisesti. Tulette näkemään, että sopimuksen ratifiointia koskevassa keskustelussa Euroopan puolestapuhujat asettuvat vastakkain Euroopan vastustajien kanssa. Ja siten jälleen kerran asia, jonka vuoksi meidän on vastattava myönteisesti ilman harhakuvitelmia äänestämämme mietinnön perusteella, joka, ja sallinette seuraavan ilmaisuni, voi tuntua voiteluaineelta ratifioinnin läpiviemiseksi.

Spiers
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin työväenpuolue, jonka puolesta puhun, pitää Amsterdamin sopimusta pääpiirteissään myönteisenä, ei niinkään täydellisenä vaan monia hyviä asioita sisältävänä. Tiedämme, että vaalipiirimme hyväksyisivät erityisesti Yhdistyneen kuningaskunnan mahdollisuuden hyväksyä sosiaalinen peruskirja, Euroopan-laajuisen syrjinnänvastaisen lainsäädännön laatimisen sekä uutta eläinten hyvinvointia käsittelevän sopimusluonnoksen. Olemme tyytyväisiä myös moniin muihin asioihin.
Suhtaudumme kuitenkin jossakin määrin varauksellisesti lopulliseen mietintöön ja vaikka olemme pitäneet erillisten ääntemme määrän mahdollisimman pienenä, olemme kuitenkin äänestäneet viittä osaa vastaan: 8 kohdan ensimmäistä luetelmakohtaa, joka koskee rajojen valvontaa; 9 kohdan ensimmäistä luetelmakohtaa, joka koskee yhteistä turvallisuuspolitiikkaa; 12 kohdan toista luetelmakohtaa, jossa yhteispäätösmenettelyä laajennetaan koskemaan finanssipolitiikkaa, 12 kohdan neljättä luetelmakohtaa, jossa unionista ja yhteisöstä tehdään yksi oikeushenkilö, sekä 16 kohdan kolmatta alakohtaa, joka rajoittaa yksimielisyyden perustuslaillisille alueille. Näillä varauksilla voimme hyväksyä pääpiirteissään mietinnön - jonka esittelijöitä onnittelemme heidän tekemästään työstä - ja Amsterdamin sopimuksen.

Ahlqvist, Andersson, Hulthén, Lööw ja Waidelich
Tuemme Amsterdamin sopimusta ja yhdymme parlamentin kansallisille parlamenteille esittämään kehotukseen ratifioida sopimus. Se on edistysaskel yhteistyössä ympäristön, tasa-arvon ja ennen kaikkea työllisyyden alueella. Pidämme myönteisenä myös lisääntyneen avoimuuden periaatetta sekä periaatetta, joka helpottaa asiakirjojen saatavuutta kansalaisten kannalta.
Emme tue vaatimusta yhteisestä puolustuksesta ja olemme erityisessä ehdotuksessa huomauttaneet, että liittoutumattomien maiden asemaa on kunnioitettava.
Yhdymme käsitykseen, että osaan institutionaalisista kysymyksistä on saatava vastaus laajentumisen yhteydessä. Enemmistöpäätösten lisääntymistä koskevassa asiassa emme ole valmiita tukemaan mietinnön pitkälle menevää vaatimusta määräenemmistöpäätöksistä. Emme siis tue 16 kohdan toista ja kolmatta luetelmakohtaa.
Emme myöskään tue määräenemmistöpäätöksiä kulttuuripolitiikan alueella (12 kohta, yhdestoista luetelmakohta), koska kulttuuri on meidän mielestämme pääasiassa jokaisen jäsenvaltion oma asia.
Tuotuamme esiin joiltain kohdin äänestämällä ja joiltain kohdin tämän äänestysselityksen kautta kohdat, joista olemme erimieltä, olemme äänestäneet mietinnön puolesta lopullisessa äänestyksessä. Meidän mielestämme se, että hallitusten välinen konferenssi oli menestyksekäs monessa kansalaisille tärkeässä asiassa, on tärkeä signaali Euroopan kansalaisille.

Berthu
Kieltäydymme hyväksymästä Amsterdamin sopimusta, joka merkitsee kansojen alistamisen uutta vaihetta. Tätä kansalaiset eivät missään nimessä tahdo. Komission äskettäin Euroopan tasolla toteuttama mielipidetutkimus osoittaa, että vain 8 % tutkimukseen osallistuneista kannattaa eurooppalaista supervaltiota, 40 % yhteistyötä kansallista itsemääräämisoikeutta hylkäämättä, 38 % yhteistyötä, jossa toimivallat on yhdistetty rajoitetuilla aloilla ja loput 14 % ehdotonta kansallista itsenäisyyttä ilman yhteistyötä. Tällaiset mielipidetutkimukset, joiden sarjaa komissio ei sitä paitsi ole jatkanut - eikä tarvitse kysyä miksi - osoittavat, että hallitusten suostumuksella rakennettu nykyinen teknokraattien Eurooppa ei ole kansalaisten Eurooppa.
Näissä olosuhteissa ymmärrämme paremmin sen, miksi Amsterdamin sopimus, ja erityisesti Maastrichtin jälkeinen sopimus, on laadittu epäselvästi ja miksi siihen sisältyy esoteerisia määräyksiä, kuten määräys läheisyysperiaatetta käsittelevän pöytäkirjan uudesta käyttöönotosta, joka vahvistettiin ilman, että tuomioistuin ilmaisi selkeästi kantaansa yhteisön lain väitettyyn ylemmyyteen kansallisiin valtiosääntöihin nähden. Tällä epäselvyydellä on tarkoituksensa. Se hämmentää tavallista kansalaista ja estää sen, että ymmärretään sen asian todellinen päämäärä, jota häntä pyydetään ratifioimaan sekä mahdollistaa sen, että vastuuhenkilöt - kuten Ranskan Eurooppaministeri äskettäin - voivat vedota tähän teknisyyteen arvioidakseen, ettei kansan mielipidettä ole tarkoituksenmukaista tiedustella kansanäänestyksen avulla.
Vaikka ymmärrämme hyvin näiden toimien välittömän taktiikan, meidän on vaikeampi ymmärtää niiden lopullista päämäärää. Meille sanotaan, että kun liittovaltiorakenne on saatettu päätökseen, se on tehokkaampi kuin kansojen Eurooppa. Luullaanko tosiaankin, että tehokkuus saavutetaan helpommin pelkkien teknokraattisten menettelyjen avulla ilman kansojen liittymistä? Tämä on pelkkää harhakuvitelmaa. Todellisuudessa tehokasta eurooppalaista rakentamista ei ole olemassa, jos kansat eivät sitä tue. Siksi, mitä tahansa tästä sanotaankin, kansojen Eurooppa ei ole pelkästään demokraattisempi vaan myös tehokkaampi.

Blak, Sindal ja Iversen
Tanskan sosiaalidemokraatit ovat tänään äänestäneet Amsterdamin sopimusta käsittelevän mietinnön puolesta. Näin tehtiin siksi, että mietintö painottaa useita sellaisia asioita, joihin Tanskassa halutaan kiinnittää huomiota. Esimerkkeinä näistä asioista mainittakoon ympäristönsuojelu, työttömyyden torjumiseksi tehty yhteistyö, avoimuus ja Euroopan parlamentille annettu suurempi vaikutusvalta.
Amsterdamin sopimusta koskeva mietintö on muutamilta kohdiltaan kuitenkin ongelmallinen. Sen vuoksi on ollut välttämätöntä äänestää muutamaa mietinnön kohtaa vastaan. Meidän näkökulmastamme on hyvin valitettavaa, että Euroopan parlamentti yrittää estää laajentumista vaatimalla, että kaikki institutionaaliset uudistukset on oltava tehtynä ennen laajentumisen aloittamista. Sen vuoksi on välttämätöntä äänestää näitä kohtia vastaan.
Toinen mietinnön ongelmakohta on Tanskan yhteen kytkeminen Irlannin ja Ison-Britannian kanssa, kun kyseessä on Schengenin yhteistyö. Tanska osallistuu Schengeniin valtioiden välisellä tasolla, kun taas Irlanti ja Iso-Britannia jäävät kokonaan yhteistyön ulkopuolelle. Äänestämme kohtaa vastaan, koska se antaa jäsenvaltioille vääriä signaaleja Tanskan osallistumisesta Schengenin yhteistyöhön.
Mietintö ennakoi lisäksi yhteistyötä puolustus- ja turvallisuuspoliittisissa asioissa. Tanskan sosiaalidemokraattien näkemys asiasta on, että Euroopan turvallisuus on turvattava NATO-jäsenyyden, ei WEU: n avulla. Sen vuoksi äänestämme 9 kohtaa vastaan, koska olemme sitä mieltä, että se törmää yhteen tanskalaisten ehtojen kanssa.
Euroopan parlamentti haluaa olla mukana tekemässä EU: n päätöksenteosta demokraattisempaa ja läpinäkyvämpää. Sen vuoksi tuemme mm. sitä, että maatalouspolitiikka kuuluisi yhteispäätösmenettelyn alaisuuteen Euroopan parlamentissa. Sitä vastoin emme voi kannattaa sitä, että kolmannen pilarin alaiset puolustus- ja ulkopoliittiset sekä oikeudelliset ja sisäiset asiat tulisivat tämän menettelyn alaisiksi.

Blokland
Yeisesti ottaen Euroopan parlamenttia pidetään Amsterdamin sopimuksen suurena voittajana. Tämä on oikeutettu johtopäätös, kun otetaan huomioon muun muassa yhteispäätösmenenettelyn sovellutusalueen laajentaminen ja parlamentin hyväksynnän edellyttäminen komission puheenjohtajaa nimitettäessä. Suurta osaa parlamentin toiveista ei ole täytetty, mutta parlamentin enemmistö on niin käytännöllinen, että jäsenvaltioille suositellaan Amsterdamin sopimuksen ratifioimista. Se ei kuitenkaan ole meidän neuvomme jäsenvaltioille.
Esittelijät muistuttavat siitä, että eurooppalaiset sopimukset, joihin Amsterdamin sopimus lukeutuu, eivät johda "Euroopan liittovaltioon" . Se ihanne on epäilemättä vanhanaikainen. Silti en voi tulkita uutta sopimusta, joka laajentaa unionin valtuuksia työllisyyden, sosiaaliasiain, sisäisen turvallisuuden, puolustuksen ja yhteisön menettelyjen suhteen, muuna kuin uutena askeleena kohti Euroopan poliittista unionia. Tämä pyrkimys ei ole ajankohtainen, kun ajatellaan unionin tulevaa laajentumista vielä heterogeenisemmaksi 20 tai useamman jäsenvaltion yhteisöksi.
Ei myöskään ole hyvä asia, ettei kansalaisten tyytymättömyyttä ylhäältä päin saneltuun eurooppalaiseen hallintorakenteeseen ole otettu huomioon. Mielipidetutkimuksista, äänestystuloksista ja vaaleihin osallistuneiden määrästä Euroopan parlamentin vaalien yhteydessä käy ilmi, että "Euroopan" kannatus on vähentynyt. Sopimus, joka olisi sisältänyt paljon vähemmän kunnianhimoista yliarviointia eurooppalaisen hallinnon mahdollisuuksista, olisi voinut osoittaa paremmin eurooppalaisen yhteistyön hyödyn. Eurooppalaisten tehtävien vähentäminen tekisi eurooppalaisesta päätöksenteosta selkeämmän ja yksinkertaistaisi laajentumista.
Euroopan parlamentin valtuuksien laajentaminen ei ole meidän mielestämme kaikkein paras ratkaisu "demokratiavajeen" täyttämiseksi Euroopan päätöksenteossa. Ei ymmärretä riittävästi, että parlamentti on kaukana kansalaisista. Sillä on itsestään selvästi puutteellinen edustusvoima ja laillisuuspohja, osaksi siksi, että sen pitää edustaa rajoitetulla jäsenmäärällä yhä suurempaa aluetta. Vaikka Euroopan parlamentilla onkin hyödyllinen rooli joillakin alueilla, kansallisten parlamenttien tulee säilyä kansalaisten tärkeimpinä suunnistuskohteina. Ratifioitaessa Amsterdamin sopimusta tullaan katsomaan ensin kansallisia parlamentteja.
Emme hyväksy Amsterdamin sopimusta ja siksi olemme äänestäneet Méndez de Vigon jaTsatsosin mietintöä vastaan.

Caudron
Amsterdamin huippukokouksen johtopäätökset eivät todellakaan ole herättäneet eurooppalaisessa julkisessa mielipiteessä suuren suurta innostusta.
Kuten kaikki sovintoratkaisut, Amsterdamin sopimus jättää nälkäiseksi ne, jotka minun laillani ovat jo kymmenien vuosien ajan puolustaneet vahvasti Eurooppaa ja Euroopan rakentamista. Sanokaamme se selvästi: sopimus ei vastaa sellaisen Euroopan rakentamisen panoksia ja kunnianhimoisia tavoitteita, jonka on alle viidessä vuodessa onnistuttava yhtenäisvaluutassa, laajentumisessa, työttömyyden torjunnassa, polittisessa Euroopassa, sosiaalisessa Euroopassa. Onko kuitenkaan syytä hylätä sitä ja liittyä Euroopan rakentamisen ainaisiin vastustajiin? En usko, sillä se olisi käänne vielä huonompaan päin!
Maastrichtin jälkeen Amsterdam avaa joitakin ovia: on astuttava niistä sisään ja käytettävä näitä uusia keinoja kansalaisten Euroopan edistämiseen, joka pystyy torjumaan työttömyyttä ja toimimaan poliittisesti maailmanlaajuisesti. Todellisten eurooppalaisten on työskenneltävä tämän onnistumiseksi!
On myös vaadittava sitä, että Luxemburgin työllisyyttä käsittelevä huominen huippukokous on konkreettinen, vahva ja aktiivinen. Ja ylihuomiseksi on saavutettava uusia toimielinuudistuksia, jotta seuraavat laajentumiset toteutuvat oikealla tavalla ilman, että niiden takia joudumme epäjärjestykseen tai että ne heikentävät meitä.
Amsterdamin avulla on jo siirrytty uuteen vaiheeseen. Tämä olisi voitu toteuttaa paremmin. Tällä hetkellä tärkeintä on kuitenkin seuraavan vaiheen valmisteleminen.

Cellai
Vaikka Alleanza Nazionale -puolueen Euroopan parlamentin ryhmä on moneen otteeseen arvostellut vakavasti hallitusten välisen konferenssin johtopäätöksiä ja Amsterdamin sopimuksen lopullista muotoa, me olemme kuitenkin päättäneet velvollisuudentunteesta äänestää institutionaalisten asioiden valiokunnan mietinnön puolesta, koska me olemme havainneet siinä joitakin omia kielteisiä näkemyksiämme perussopimuksesta ja muutamia ehdotuksiamme, jotka liittyvät ulko- ja turvallisuuspolitiikan pilareiden lujittamiseen välttämättömänä edellytyksenä sille, että unionista tulee todellinen Euroopan valtioiden ja kansojen poliittinen yhteisö.
Valintamme osoittaa siis hyvää tahtoamme, vaikka olisimme halunneet, että mietintö olisi ollut joissain kohdissa määrätietoisempi ja kattavampi, esimerkiksi unionin laajentumisen ja sen etelään ja Välimeren alueelle suuntautuvan poliittisen ja taloudellisen toiminnan tasapainottamisen suhteen.
Me odotamme nyt, että teot seuraavat puheita viitaten erityisesti "varauksettoman hyväksymisen" tärkeyteen Belgian, Ranskan ja Italian yhteisessä julistuksessa, jossa käsitellään uusien institutionaalisten uudistusten tarvetta edellytyksenä mahdolliselle laajentumiselle.
Puoltava äänemme vahvistaa siis jälleen Italian oikeiston vakaumusta ja poliittista valintaa, jonka ensisijaisena tavoitteena on luoda aito poliittinen Eurooppa.

Cot
Olen pahoillani siitä, että institutionaalisten asioiden valiokunnan esittämässä päätöslauselmassa, jonka parlamentti on hyväksynyt, ei ole mainittu oikeusasioita käsittelevän valiokunnan sopimuksen uudelleennumerointia koskevia päätelmiä. Päätös sopimuksen artiklojen yhteisestä uudelleennumeroinnista on valitettava kahdesta syystä. Pelkään, että kyse on pohjimmiltaan näennäisestä yksinkertaistamisesta, joka aiheuttaa todellisuudessa sekaannuksia ja hankaluuksia sopimuksen tosiasiallisille käyttäjille, joita ovat kansalliset hallinnot, ammattipiirit, jne. Jokainen viittaus sopimukseen aiheuttaa kaksinkertaisen etsinnän ja tarkastuksen sekä entisen että uuden numeroinnin mukaisesti.
Menettelyn osalta näin tärkeää uudistusta olisi pitänyt edeltää syvällinen asianomaisten piirien kuuleminen. Näin ei kuitenkaan käynyt. Ainoastaan eurooppalaiset asianajajayhdistykset reagoivat välittömästi vastustamalla uudistusta. Heidän vastalauseensa pyyhkäistiin kuitenkin syrjään kädenhuitaisulla hätäisen teknokraattisen perustelun nimissä.

Cushnahan
Irlantilaiset äänestäjät saavat tilaisuuden ratifioida Amsterdamin sopimuksen kansanäänestyksessä, joka on määrä pitää ensi vuoden maaliskuussa. Kansanäänestystä edeltävän kampanjan aikana aion tukea voimakkaasti "kyllä" -vastausta. En tee tätä siksi, että sopimus on mielestäni täydellinen. Se on kaukana siitä. Puutteistaan huolimatta sopimus on kuitenkin merkittävä edistysaskel Euroopan yhdentymisen tiellä.
Olen erityisen tyytyväinen sosiaaliasiain alalla tapahtuneeseen kehitykseen, varsinkin työllisyyteen, yhtäläisiin oikeuksiin ja syrjinnän vastustamiseen liittyviin toimenpiteisiin. Myönteisiä päätöksiä tehtiin myös kansainvälisen turvallisuuden parantamisen suhteen, vaikka onkin myönnettävä, että tehtävää on vielä paljon enemmän, jos aiomme voittaa taistelun järjestäytynyttä rikollisuutta ja erityisesti huumekuninkaita vastaan.
Suurin pettymys Amsterdamissa koettiin institutionaalisten asioiden alalla. Kansallisen veto-oikeuden poistamiseen, yhtenäisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan kehittämiseen sekä yhteispäätösmenettelyn ulottamiseen kaikkiin lainsäädäntöehdotuksiin liittyvät epäonnistumiset aiheuttavat Euroopan unionille perustavia ja pitkäaikaisia ongelmia, erityisesti päättäessämme laajentumisesta käydyt keskustelut. Nämä asiat on ratkaistava ennen uusien jäsenvaltioiden liittymistä. Epäonnistuminen voisi johtaa laajentuneeseen Eurooppaan, joka ei pysty tekemään päätöksiä ja antamaan ulkomaailmalle yhtenäistä ja vaikutusvaltaista kuvaa.
Näistä varauksista huolimatta uskon yhä sopimuksen olevan kannatettava.

Díez de Rivera Icaza
Maastrichtin sopimuksen tarkastuksen tulokset eivät ole erityisen tyydyttäviä, koska Amsterdamissa ei täytetty niitä poliittisia tavoitteita, jotka Maastrichtin sopimuksen uudistamiselle oli sovittu.
Vakaumuksellisena eurooppalaisena olen syvästi pahoillani, ettei ennen välttämätöntä laajentumista kyetty korjaamaan unionin poliittisia toimintavääristymiä ja jälleen kerran on kutsuttava koolle uusi hallitusten välinen konferenssi ratkaisemaan sellaisia toimielimiin liittyviä aiheita kuten esimerkiksi komissaarien lukumäärä tai määräenemmistöäänestyksen yleistäminen jne. Tarvitaanko parempaa esimerkkiä epäonnistumisesta kuin se, että jo ennen Amsterdamin sopimuksen ratifiointia puhutaan sen välttämättömästä muuttamisesta?
Yhteiseen valuuttaan siirtymisen kynnyksellä unioni jatkaa sovittamatta toimielimiä laajentumisen vaatimuksiin, mikä on erittäin vakavaa vastuuttomuutta. Unionilla ei myöskään ole yhteistä puolustuspolitiikkaa eikä siitä ole saatu täusin ymmärrettävää kansalaisille.
Lopuksi, vaikka jotkut pitävätkin sitä virheellisesti vähäpätöisenä asiana, Amsterdamin sopimuksessa on tarkoituksella jätetty turismi kokonan huomioimatta. Samalla kiistetään monien muiden kysymysten joukossa se, että unionissa turismi on uusien työpaikkojen luomisen ensisijainen lähde.
Parlamentin minulla sallima lyhyt puheenvuoro selittänee pidättäytymiseni äänestyksestä, joka koskee Méndez de Vigon suuremmoista työtä, sillä, kuten Machadokin sanoi: tie syntyy kulkiessa.

Gutiérrez Díaz
Päätöslauselmateksti unionin sopimuksen muutoksista, jonka institutionaalisten asioiden valiokunnan puolesta Mendez de Vigo ja Tsatsos ovat esitelleet Euroopan parlamentin täysistunnolle, on mielestäni riittämätön, epäselvä, löyhä ja jättää huomioimatta yleisen mielipiteen sekä kansallisten parlamenttien roolin. Tosin tarkistukset ovat parantaneet tekstiä. Euroopan parlamentille ei ole tunnustettu toimivaltaa hyväksyä tai hylätä sopimusmuutoksia vaan jokaisen unionin jäsenvaltion parlamenttien tai kansanäänestysten päätettäväksi on jätetty sovittujen ehtojen mukaisesti antaa uudelle tekstille hyväksyvä tai hylkäävä kanta. Kaikesta huolimatta, mielestäni Euroopan parlamentilla asemaansa perustuen on velvollisuus osoittaa ne puutteet, jotka koskevat demokratiaa, sosiaalisia oikeuksia ja ihmisoikeuksia sekä osoittaa, että Amsterdamin huippukokouksessa sopimuksiin tehdyt muutokset eivät mahdollista riittävästi laajentumisen haasteiden kohtaamista tulevaisuudessa. Päinvastoin täysistunnolle esitetyssä mietinnössä sekoitetaan kritiikki, uusien menetelmien ja muutosten tarve ehdolliseen väitteeseen, että Amsterdamissa sovitut asiat tulisi nopeasti hyväksyä viidessätoista jäsenvaltiossa. Siitä ei ole epäilystäkään, etteikö jokaisessa maassa asiaa tulisi arvioida lopullista päätöksentekoa itse kunkin maan hallituksen tekemien kompromissien näkökulmasta. Euroopan parlamentin kuuluisi kutenkin tällä hetkellä arvioida asiaa kriittisesti samoista lähtökohdista, jotka sillä on olleet koko hallitusten välisen konferenssin valmisteluajanjakson aikana. Eurooppalaista vastuuta kantavana ja koska lisäysesitykseni on hylätty, olen antanut Méndez de Vigon ja Tsatsosin mietinnölle ei-äänen. Se ei kuitenkaan ennakoi Espanjan kansanedustuslaitoksessa aikanaan määriteltävää kantaa.

Lienemann
Äänestän tätä mietintöä vastaan, koska Amsterdamin sopimuksen avulla ei voida rakentaa todellista poliittista pilaria, joka pystyisi täydentämään tasapainoisella tavalla Euroopan unionin taloudellista osuutta.
Maastrichtin sopimuksessa haasteena oli edetä kohti yhtenäisvaluuttaa tiukkien (liiankin tiukkien) taloudellisten lähentymiskriteerien avulla, mutta myös vahvistaa poliittista yhdentymistä toimielinuudistuksen avulla, jonka tavoitteena on parantaa tehokkuutta, demokraattista toimintaa ja Euroopan parlamentin roolia.
HVK: n avulla oli tarkoitus myös kehittää eurooppalaisia politiikoita kansoillemme niinkin tärkeillä aloilla kuin sosiaalialoilla. On todettava, että tähän Maastrichtin haasteeseen ei ole onnistuttu vastaamaan ja tarkoitettua tasapainoa ei siten enää noudateta. Taloudellinen Eurooppa etenee vauhdikkaasti poliittisen Euroopan kärsiessä voimattomuudesta.
Tilanne on sitäkin vakavampi, koska kohtaloamme säätelevät yhä enemmän itsenäisen Euroopan keskuspankin tekemät päätökset ilman, että taloudellisen hallinnon avulla pystytään tekemään merkittäviä taloudelliseen kasvuun, eurooppalaiseen kilpailukykyyn ja työllisyyteen vaikuttavia päätöksiä.
Siten Euroopasta muodostuu yhä enemmän laaja rahoitus- ja talousalue, johon eivät päde mikään säätely tai demokraattinen valvonta. Unionin laajentuminen Itä-Euroopan maihin lisää tätä hajaantumista entisestään. Vaikka mietinnössä ehdotetaan uuden institutionaalisen tarkistuksen toteuttamista ennen mitä tahansa laajentumista, Euroopan parlamentti ei pysty tekemään tästä edellytyksestä tehokasta ja ehdotonta. Se ei pysty käyttämään hyväkseen vaikutusvaltaansa Luxemburgin tulevassa työllisyyttä käsittelevässä huippukokouksessa ja edistämään tosiasiallisesti sosiaalista Eurooppaa.
Vaikka uuteen sopimukseen onkin sisällytetty viittaus työllisyyteen ja sosiaaliasioihin, on viittaus epäselvä, koska siinä tyydytään viittamaan kansallisina pysyneiden työllisyyspolitiikoiden yhteensovittamiseen.
Lyhyesti sanottuna Eurooppa lykkää jälleen kerran poliittista vahvistumistaan ja kohtelee kaltoin sosiaalikysymystä hetkellä, jolloin pakottavat kriteerit ovat vallalla rahapolitiikassa ja liberalistissa opeissa.
Tämä on kaukana niiden kunnianhimoisista toiveista, jotka haluavat federalistista Eurooppaa ja Eurooppaa, jossa kansat voivat ilmaista tahtonsa, koska sopimus heikentää kansallisvaltioita rakentamatta todellista eurooppalaista poliittista valtaa. Tätä ei voida hyväksyä.

Lindqvist (ELDR), Eriksson, Seppänen, Sjöstedt ja Svensson (GUE/NGL)
Amsterdamin sopimus ei sisällä lopullista askelta Euroopan yhdysvaltojen luomiseksi, mutta sen sisältö on menossa suuntaan, joka vahvistaa EU: n kunnianhimoa kehittyä suurvaltamaiseksi federaaliseksi valtiomuodostelmaksi. Ylikansallisuutta lisätään, rajavalvonta poistetaan ja EMUprosessia yhteisine valuuttoineen ja keskuspankkeineen vahvistetaan.
Institutionaalisesti Amsterdamin sopimuksesta hyötyvät EU: n ylikansalliset elimet eli komissio, tuomioistuin ja parlamentti. Ne, jotka menettävät, ovat ministerineuvosto ja kansalliset parlamentit. Sopimuksessa ei ole yhtäkään lausetta, joka vahvistaisi, että päätäntävaltaa siirrettäisiin EU: lta jäsenvaltioihin.
Pohjoismaiset avainkysymykset työllisyydestä, avoimuudesta ja ympäristöstä on parhaimmassa tapauksessa käsitelty parilla hyväntahtoisella lauseella, mutta nämäkin voidaan lopulta kuitenkin pakottaa antautumaan sisämarkkinoiden suvereenisuuden edessä. Niin sanottu ympäristötakuukin on askel taaksepäin verrattuna siihen aikaan, kun se otettiin käyttöön.
On mahdoton hyväksyä sitä, että uusi hallitusten välinen konferenssi, joka edelleen vahvistaa EU: n federaalista luonnetta, asetetaan ehdoksi itälaajentumiselle. Meidän mielestämme on myös perusteetonta, että suurille maille annetaan entistä enemmän valtaa, jos EU laajentuu. Se, että Euroopan parlamentille annettaisiin puoltavan lausunnon anto-oikeus sopimusmuutosten osalta, on torjuttava. Se veisi kokonaan pohjan sopimuksen kansainväliseltä luonteelta.
Sille, että Amsterdamin sopimuksessa ei mennä niin pitkälle kuin EU: n kiihkeimmät federalistit olivat toivoneet, on päivänselvä selitys. Kansan keskuudessa ymmärryksellä EU-federalismia kohtaan ei ole ehkä koskaan ollut niin heikko asema kuin nyt. Kansa Euroopassa haluaa yhteistyötä, mutta ei alistumalla EU: n keskusjohtoiseen, byrokraattiseen ja epäajanmukaiseen sääntelyyn. Tuoreiden mielipidemittausten mukaan EMUun liittymisen vastustus on tiivistä Pohjoismaissa eli siihen projektiin liittymistä vastustetaan, joka on jonkinlainen alkuunpanija federaalisen valtion muodostamisessa EU: n tasolla.
Perusta jokaiselle yhteiskunnalle, joka haluaa taata ihmisille työpaikan, hyvän koulutuksen, hyvän ympäristön, sosiaalisen oikeudenmukaisuuden ja solidarisuuden köyhien maiden kansalaisten kanssa, on sellainen, että sen poliittinen järjestelmä on kansan kannalta ja demokraattisesti legitiimi. EU: lta puuttuu näkyvissä olevana aikana mahdollisuus päästä tähän. Me olemme äänestäneet mietintöä vastaan.

McCartin
Haluan ilmoittaa, että olen äänestänyt Vigon mietinnön ja Amsterdamin sopimuksen puolesta. Olen pettynyt siihen, mitä Amsterdamissa saavutettiin. Mikä valitettavinta, arvoisa puhemies, meidän on käytävä läpi koko ratifiointiprosessi hyvin vähäisen edistyksen takia. Irlannissa, jossa vaaditaan kansanäänestys, on vaikeata herättää innostusta Amsterdamin sopimusta kohtaan.
Eniten pahoittelen sitä, että emme onnistuneet varmistamaan päätöksenteon kunnollista uudistusta: institutionaalista uudistusta, joksi sitä kutsumme. Tästä epäonnistumisesta on kerrottava kansalle selvin sanoin. Se tarkoittaa sitä, että mikäli yhteisö laajentuu, kyseisestä päivästä lähtien eivät ainoastaan tämänhetkiset jäsenvaltiot voi estää tärkeitä päätöksiä, vaan jopa Slovenia tai Viro voivat turvautua veto-oikeuteen ja estää yhteisön eri politiikkoihin liittyviä tärkeitä päätöksiä. Osoitamme vastuuttomuutta suostuessamme laajentumiseen tällaisissa oloissa. Vaarana on vakavan kriisin syntyminen ja pysähtyneisyys. Mitä useampia valtioita, sitä suurempi on mahdollisen kriisin vaara.
Pidän Euroopan parlamentin valtuuksien laajentamista myönteisenä. On tärkeätä, että 70 % kaikesta lainsäädännöstä tehdään parlamentin ja neuvoston yhteisellä päätöksellä. Demokratiaperiaatetta on sovellettava Euroopan unionissa niin kuin sen kaikissa jäsenvaltioissakin.
Haluan lopuksi ilmoittaa tyytyväisyyteni siihen, että olemme edistyneet jossakin määrin yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan alalla. Kaikki jäsenvaltiot ovat hyväksyneet poliittisen unionin syntymisen ratifioimalla olemassa olevat sopimukset, eikä tämä poliittinen unioni voi olla täydellinen ilman yhteisiä puolustusjärjestelyjä. Amsterdamin sopimus tekee yhteisen puolustuspolitiikan mahdolliseksi, mutta antaa vastahakoisille valtioille mahdollisuuden jäädä sen ulkopuolelle. Olen varma, että oma valtioni päättää piakkoin jäädä sen ulkopuolelle. Tämä johtuu suurelta osin siitä, että poliittinen järjestelmä ja Irlannin tiedotusvälineet yhä haluavat säilyttää kaikessa julkisessa keskustelussa toisen maailmansodan terminologian sekä määritellä tämän kysymyksen Irlannin valtion perinteisesti noudattaman puolueettomuuden termein. Toisaalta kun Irlannissa tehdyissä mielipidetutkimuksissa kysyttiin, pitäisikö Irlannin osallistua toisen jäsenvaltion puolustamiseen, enemmistö vastasi myöntävästi. Tästä syystä uskon, että edustan Irlannin suuren enemmistön mielipidettä sanoessani tukevani yhteistä puolustuspolitiikkaa, koska uskon, että irlantilaiset eivät halua kaikkia jäsenyyden tuomia etuja ja kieltäytyä samalla hyväksymästä vastuuta turvallisuudesta ja puolustuksesta.

Rovsing
Mielestäni ei ole epäilystäkään siitä, etteikö Amsterdamin sopimukseen olisi suhtauduttava myönteisesti EU: n sopimuspohjan koottuina parannuksina monilta osin. Sen vuoksi on ilahduttavaa, että institutionaalisten asioiden valiokunta suosittelee selvästi sopimuksen ratifiointia EU: n 15 jäsenvaltiossa. Olen myös valiokunnan kanssa samaa mieltä siitä, että Eurooppa-neuvoston Amsterdamin kokouksessa olisi pitänyt edetä pitemmälle tavoitteissa päästä yhteisymmärrykseen EU: n instituutioita koskevista uudistuksista, joilta ei voida välttyä, jos Itä- ja Keski-Euroopan maita koskevan laajentumisen halutaan onnistuvan tyydyttävällä tavalla.
Äänestän siis mietinnön puolesta, vaikka vastustankin sitä mietinnön ehdotusta, jonka mukaan Euroopan parlamentin on ratifioitava kaikki tulevat sopimusten tarkistukset, aivan kuten vastustan myös jokaista yritystä muuttaa niitä periaatteita, joiden mukaan jäsenvaltioiden hallitukset tekevät EU: n sopimuksia koskevat tarkistukset yksimielisesti.

Rübig
Amsterdamin sopimus, muutosesitys 13: teksti ei vastaa Itävallan puolueettomuusperiaatetta.

Souchet
I-EDN-ryhmän jättämässä tarkistuksessa 32 on lueteltu ne pääasialliset kriteerit, joiden valossa Amsterdamin sopimusta on tarkasteltava. Kriteerejä on yhteensä neljä, ja tässä ne vielä kertaalleen.
Ensimmäinen kriteeri: " jäsenvaltioiden kansallisten demokratioiden ja valtiosääntöjen kunnioittaminen suvereenien valtioiden liittymässä, jossa kansallisella yhteisöllä on vahvempi laillinen asema kansojen tahdon demokraattiseksi ilmaisemiseksi" .
Toinen kriteeri: " kansallisten parlamenttien roolin vahvistaminen eurooppalaisessa päätöksentekomenettelyssä" .
Kolmas kriteeri: " unionin avoimuuden edistäminen."
Neljäs kriteeri: " laajentumisen välttämättömyys, joka edellyttää toimielintasolla maantieteellisesti monimuotoisen Euroopan kehittämistä, joka perustuu erilaiseen yhteistyöhön" .
Mitä Amsterdamin sopimuksessa sitten ehdotetaan? Kansallisten demokratioiden kiertämistä kansoja ja valtioita vastaan yksilöihin tukeutumalla. Kansallisten parlamenttien, joilta astettain riistetään niiden toimivallat, kaikenlaisen aseman puuttumista päätöksenteossa Euroopan tasolla. Neuvottelujen avoimuuden puuttumista, menettelyjen monimutkaistumista ja demokraattisen valvonnan heikentymistä. Järjestelmällistä yhteistöllistämistä kaikilla aloilla, joka asettaa samalla uusia esteitä välttämättömän laajentumisen tielle. Maastrichtin sopimuksen hallitusten välisen kahden pilarin, oikeus- ja sisäasioiden avointa ja yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan ei-avointa yhteisöllistämistä sen rahoituksen kautta.
Amsterdamin sopimuksella on merkittäviä vaikutuksia, koska se edistää huomattavasti Euroopan unionin federaalisuutta ja keskittymistä. Sen sijaan että se vähentäisi demokratiavajetta, se lisää sitä. Sen sijaan että se toisi mukanaan dynaamista joustavuutta, jota Eurooppa tarvitsee pystyäkseen etenemään historiallisen askeleen kohti maanosan yhdistymistä, Amsterdamin sopimus ajaa Euroopan federalismin umpikujaan. Näin se lykkää samalla todellista laajentumisen aikataulua.
Siksi aiomme päättäväisesti vastustaa tätä erittäin huonoa sopimusta ja edistää maantieteellisesti monimuotoisen Euroopan avointa käsitettä. Siten uudistunut Eurooppa voi vihdoinkin ottaa vastaan ne Euroopan valtiot, jotka kommunistinen ideologia siitä keinotekoisesti erotti. Emme hyväksy sitä, että muunlainen ideologia, röyhisteli se sitten millaisissa hyöhenissä tahansa, jatkaa tällaista toimintaa pystyttääkseen uuden Berliinin muurin ja luodakseen uudestaan kaksi Eurooppaa.

Schlechter
Vaikka Euroopan parlamentilla ei ole institutionaalisesti taattua osallistumisoikeutta eikä ratifiointivaltaa, siltä pyydetään lausuntoa siitä, mitä kutsumme Amsterdamin sopimukseksi. Sopimuksesta, joka herättää nyt ja varmasti vielä myöhemmin paljon keskustelua.
Tästä sopimuksesta, jonka ratifioinnin puhemies Juncker totesi olevan hankalaa ja josta Jacques Delors totesi, että se ei korjannut riittävästi Maastrichtin sopimuksen virheitä, on muodostunut tietyssä ajassa kaikkien hyväksymä hyvä sopimus. Kun ajatellaan sitä, että hallituksen välisen konferenssin valmistelut ovat saaneet kahden vuoden ajan kaikkien Euroopan maiden parlamenttien, poliittisten puolueiden ja monien muiden instanssien harmaat aivosolut toimimaan, on tällä hetkellä valitettavasti todettava kaikkien ehdotusten ja reaktioiden olleen turhia.
Miten voimme selittää kansalaisillemme sen, että kaikkein suurimmat meistä eli valtionpäämiehemme ovat pystyneet keskittymään niin tärkeisiin kysymyksiin kuin euron käyttöönottoon tai unionin laajentumiseen, mutta eivät pikemminkin vähäisempiin aiheisiin, kuten komission kokoonpanoon ennen ensimmäistä laajentumista, äänten painotukseen ministerineuvostossa tai määräenemmistökäytännön vahvistamiseen. Vedonlyönnit Euroopan tulevaisuuden puolesta ovat onnistuneet vain osaksi, ja tästä huolimatta olemme vastanneet myönteisesti sopimukselle, joka ei toteuta laajentuneen Euroopan unionin moitteettoman toiminnan kannalta olennaisia uudistuksia.
Kaikella kunnioituksella valtionpäämiehiämme ja ministereitämme kohtaan on sanottava, että minun on vaikeaa hyväksyä sopimus, joka jättää avoimiksi käytännöllisesti katsoen kaikki eurooppalaisten toimielintemme moitteettoman toiminnan kannalta olennaiset kysymykset, joka ei selvitä meille esimerkiksi sitä, miten alueellisten tukien ja uuden maatalouspolitiikan uudistus toteutetaan.
Amsterdamin sopimuksen olisi sitä paitsi pitänyt mielestäni mahdollistaa se, että julkinen mielipide ymmärtää paremmin Euroopan rakentamisen, että siitä tulee kansalaisille tutumpi. Mitään tällaista ei tehty, päinvastoin. Asiantuntijoiden ja kansalaisille osoitettujen puheiden välinen kuilu on syventynyt entisestään.
Jos kaiken kritiikin jälkeen äänestän kuitenkin sopimuksen puolesta teen sen siksi, että siinä myönnetään Euroopan parlamentille vähän enemmän valtaa, ja se voi siten entistä tehokkaammin toimia Euroopan rakentamisen moottorina.

Torres Marques
Vaikka Amsterdamin sopimus merkitseekin huomattavaa edistysaskelta tukemalla naisten ja miesten välistä tasa-arvoa yhteisön tehtävänä ja tunnustamalla 3 artiklan muutoksessa läpäisyperiaatteen ja yhtäläisiin mahdollisuuksiin tähtäävien aktiivisten politiikkojen merkityksen kaikissa yhteisön toimissa, pahoittelen kuitenkin sitä, että 118 artiklassa, joka liittyy naistyöntekijöiden sosiaaliturvaan ja sosiaaliseen suojeluun, Euroopan parlamentille annetaan heikommat vaikutusmahdollisuudet kuin 119 artiklassa ja että naisten asemaa edistävää päätöksentekoa vaikeuttaa vaatimus neuvoston yksimielisyydestä.
Myönteisenä pidän parlamentin aseman vahvistamista toimenpiteiden toteuttamismenettelyssä, josta säädetään 119 artiklassa, sekä 119 artiklan kirjoittamista uudelleen siten, että se antaa mahdollisuuden myös positiivisiin toimiin.
Vaadin, kuten naisten oikeuksien valiokunnassa yksimielisesti päätettiin, että yhteisrahoitusta koskevia määräyksiä tarkistetaan siten, että naisten kansalaisjärjestöt voivat toimia Prince-ohjelmassa ja sisällyttää tukilaskelmiinsa myös sellaiset tekijät kuin väliaikaisten työntekijöiden suorittaman työn arvo sekä kiinteistöistä aiheutuvat menot.
Pidän kuitenkin valitettavana, ettei yhdessäkään sopimuksen III osan artiklassa tuoda yksiselitteisesti julki sitä, millaisiin toimiin olisi ryhdyttävä miesten ja naisten välisten yhtäläisten oikeuksien toteuttamiseksi ja vakiinnuttamiseksi kaikilla elämänalueilla, ja ehdotan, että sopimuksen seuraavassa tarkistuksessa unionille annetaan tehtäväksi määritellä nimenomaisesti ne alat, joilla on sukupuoleen perustuvaa syrjintää, jolloin läpäisyperiaatteeseen ja yhtäläisiin mahdollisuuksiin liittyvä myönteinen poliittinen signaali, joka sisältyy jo nykyiseen sopimusluonnokseen, saisi jatkoa.
Lopuksi katson, että ennen sopimusten seuraavaa tarkistusta on välttämätöntä käsitellä seuraavia asioita:
119 artiklan laajennus siten, että naisten ja miesten väliselle tasa-arvolle taataan oikeudellinen perusta selkeästi yli työllisyyden rajojen; -6 a artiklan kirjoittaminen uudelleen siten, että sukupuoleen perustuvaa syrjintää koskevalla kiellolla on välitön vaikutus tai ainakin siten, että parlamentin asema vahvistuu artiklan nojalla toteutettavien toimenpiteiden määrittelyssä; -oikeudellinen selvitys niistä vaikutuksista, jotka naisten ja miesten välisen tasa-arvon sisällyttämisellä on 2 ja 3 artiklaan.
Van Dijk
Äänestin Amsterdamin sopimusta koskevaa päätöslauselmaa vastaan, vaikka olen suurelta osin samaa mieltä sen kanssa. Minä otan kuitenkin vakavasti, päinvastoin kuin parlamentin enemmistö, sopimukseen kohdistuvan kritiikin, joka muodostaa suurimman osan päätöslauselmasta.
EU: n uskottavuuskriisi, EMUn tulo, uusien jäsenten mukaantulo - lupaus, jota emme saa pettää - tekivät pitkälle menevän sopimuksen uudistamisen välttämättömäksi. Sopimuksen piti antaa meille mahdollisuudet rakentaa voimallisesti poliittista, sosiaalista ja ekologista liittoa, välttämätöntä markkinoiden ja rahan liiton täydennystä. Se ei ole onnistunut.
Sopimuksen uudistuksen tärkeintä osaa, eli unionin valmistelua laajentumista varten ei myöskään ole saatu aikaan. Emme voikaan suositella jäsenvaltioille Amsterdamin sopimuksen ratifioimista. Se ei ole johdonmukaista kritiikkimme valossa. Tämä sopimus on laadittava uudestaan.
Vähin, mitä Euroopan parlamentti olisi voinut tehdä, olisi ollut Amsterdamia koskevan arvioinnin lykkääminen, jotta hallitusjohtajia olisi painostettu joulukuisen laajentumista koskevan huippukokouksen aikana sitoutumaan laatimaan uusi sopimus ennen vuosisadan vaihdetta. Parlamentin suuret ryhmät ovat pelkureita jopa tällaisen strategisen neuvontatoimen käytön suhteen, jota S.O.S. Eurooppa vaati.
Jotkut, kuten Hollannin hallitus, myyvät " Amsterdamia" Euroopan parlamentin voittona. Me saamme todellakin enemmän valtaa ensimmäisessä pilarissa. Mutta maatalouden ja ulkomaankaupan suhteen jää jäljelle ammottava demokratian aukko. "Amsterdam" saa aikaan ulkopolitiikan "brysseliläistymisen" , mutta ei varsinaisesti demokratisoitumista.
Ajatus parlamentaarisesta ulkopolitiikan valvonnasta on ehkä haudattu lopullisesti. Vielä pahempaa on, että "Amsterdam" saa aikaan turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikkaan kohdistuvan demokraattisen valvonnan heikentymisen, vaikka juuri tällä alueella huolellisesta politiikasta, tarkastuksineen ja taseineen riippuu kirjaimellisesti monen elämä.
Euroopan parlamentilla ja kansallisilla parlamenteilla ei kohta ole mitään otetta siihen, mistä Brysselin neuvoston linnakkeessa päätetään salaisesti. Mikäli tämä parlamentti on tosiaan huolissaan EU: n demokratiavajeesta - eikä vain omasta vallastaan - sen olisi pitänyt vaatia kansallisia kansanedustajia varmistamaan parlamentaarinen valvonta alueilla, joilla Euroopan parlamentti jää voimattomana sivuun. Tarvittaessa, Tanskan tai Hollannin mallin mukaan, edellyttämällä, että parlamentin tulee hyväksyä ministerien päätökset.
Tämä ei merkitse askelta taaksepäin Euroopan yhdentymisessä, se on perustuslaillisuuden pelastustoimi, jota nykyinen yhdentymistie heikentää, koska ministereiden ja virkamiesten kannalta on vain hyvä, että he voivat tehdä päätöksiä kuulematta minkäänlaista parlamenttia.

Wibe
Amsterdamin sopimuksella EU ottaa suuren askeleen federalistiseen suuntaan. Se ei ollut se, mitä minä toivoin hallitusten väliseltä kokoukselta. EU-federalismilla on tänään erittäin vähäinen tuki kansalaisten keskuudessa. Unionin keskusjohtoisuus, byrokratia ja laajamittainen sääntely ovat tärkeitä syitä tähän.
Institutionaalisten asioiden valiokunnan mietintö sisältää hyvin vähän uutta ja sillä on mielestäni hyvin vähän arvoa. Ensinnäkin viittaan lisääntyneisiin vaatimuksiin määräenemmistöllä tehtävistä päätöksistä. Tämä tarkoittaa demokratian heikentämistä siinä määrin, että kansallisvaltioiden hallitukset voidaan pakottaa hyväksymään lakeja, joita ne itse vastustavat. Tämä demokratianäkökohta oli minulle ratkaiseva asia muodostaessani mielipidettä tästä mietinnöstä.
Minun mielestäni myöskään Euroopan parlamentti ei ansaitse saada enemmän päätäntävaltaa EU-järjestelmän sisällä muun muassa siksi, että se lisää ylikansallisuutta EU: n sisällä ja siten heikentää demokratiaa, sekä siksi, että " parlamentilla" on huono kuri ja huono demokraattinen perusta. Poliittinen keskustelu Euroopassa tällä hetkellä keskittyy kansallisten edustuslaitosten vaaleihin; siitä, mitä Euroopan parlamentti tekee, tietää vain hyvin pieni poliittinen eliitti.
Euroopan unionin on oltava itsenäisten valtioiden välistä yhteistyötä. Meidän pitää rakentaa demokratioiden Eurooppa - ei Euroopan liittovaltio. Valitettavasti se Eurooppa, jota tällä hetkellä rakennetaan on markkinoiden Eurooppa. Tavaroiden ja ihmisten vapaa liikkuvuus ja vapaa kilpailu ovat nyt etusijalla ennen demokraattisen perustan ja legitimiteetin vaatimusta. Siksi äänestän tätä mietintöä vastaan.

Puhemies
Julistan äänestysselitykset päättyneeksi.

Kyselytunti (neuvosto)
Puhemies
Seuraavana asiana esityslistalla ovat kysymykset neuvostolle (B4-0901/97).
Kysymys nro 1 María Izquierdo Rojo (H-0757/97):
Aihe: Algerian tilanne
Mikä on neuvoston mielipide Algerian viime viikkojen tilanteesta?

Wohlfart
Olemme sanattomia Algerian tilanteen edessä. Kuten monet maat ja kansainväliset järjestöt sekä myös parlamenttinne, Euroopan unioni on hyvin huolestunut Algerian tilanteen kehittymisestä. Se vahvistaa solidaarisuutensa Algerian kansalle ja muistuttaa kansan oikeudesta saada suojelua. Euroopan unioni tuomitsee päättäväisesti Algerian kansaa vaivaavan terrorismin ja sokean väkivallan. Se tukee Algerian viranomaisten aloittamaa poliittista ja taloudellista uudistusprosessia. Se rohkaisee viranomaisia tekemään Algerian poliittisesta prosessista mahdollisimman avoimen ja vahvan. Se rohkaisee presidentti Zeroualia ulottamaan vuoropuhelun kaikkiin demokraattisiin voimiin eli niihin, jotka vastustavat väkivaltaa institutionaalisen rakentamisen loppuun saattamiseksi ja demokraattisen kehityksen jatkamiseksi.
Algeria on unionille tärkeä kumppani. Kahdenväliset suhteet ovat entisestään vahvistuneet johtuen maan aktiivisesta osallistumisesta Euroopan unionin ja Välimeren maiden väliseen kumppanuuteen. Tässä kehyksessä sekä kumppaneiden ja Algerian välisten suhteiden kehyksessä pidämme hyvin tärkeänä perusvapauksien ja ihmisoikeuksien kunnioittamista ja demokratian vahvistamista. Unioni on valmis jatkamaan yhteistyötään Algerian kanssa. Unioni toivoo, että neuvottelut uudesta assosiointisopimuksesta voidaan saattaa mahdollisimman nopeasti päätökseen. Se on valmis toimimaan pääosien esittäjien, ensinnäkin Algerian viranomaisten, haluamalla tavalla poliittisen ratkaisun löytymisen helpottamiseksi. Neuvoston huolena on välttää kaikki halutun tavoitteen vaarantavat eleet eli sen on luotava luottamuksellinen ilmapiiri, joka edistää sisäistä rauhaa ja demokratiaa sekä varmistuttava samalla unionin toimien johdonmukaisuudesta. Mielestämme on tehokkaampaa aloittaa suora ja hillitty vuoropuhelu Algerian viranomaisten kanssa sen sijaan, että ilmoittaisimme kannastamme poliittisen julistuksen muodossa. Neuvoston puheenjohtajan ja Algerian ulkoministerin välinen tapaaminen Luxemburgissa keskiviikkona 26. marraskuuta järjestetään juuri tässä ilmapiirissä, ja jos olen saanut oikeaa tietoa, Algerian ulkoministeri käyttää puheenvuoron Euroopan parlamentissa.

Izquierdo Rojo
Kiitän neuvoston puheenjohtajaa vastauksesta, joka oli asiallinen ja joka osoittaa arvostusta Algeriaa kohtaan. Kuitenkin tehokkuuden näkökulmasta ajatellen en ole varma sen riittävyydestä.
Uskon, että suurista vaikeuksista huolimatta on mahdollista edetä Algerian rauhanprosessissa. Siihen tulee pyrkiä. Kun olemme ottaneet päämääräksemme välittömän tavoitteen edetä rauhanprosessissa, tulemme huomaamaan sen olevan erottamaton osa korruption vastaista taistelua. On välttämätöntä edetä väkivallan lopettamiseksi. Tälle prosessille, johon aloitteen on tultava Algeriasta, tulee antaa kaikki mahdollinen poliittinen ja parlamentaarinen tuki.

Wohlfart
Olen samaa mieltä rouva Rojon äskeisen Algerian tilannetta koskevan arvioinnin kanssa sekä keinoista tilanteen ratkaisemiseksi.
Mielestäni puheenjohtajan ja Algerian ulkoministerin tapaaminen on vain ensimmäinen askel ja Euroopan unionin ja Algerian viranomaisten sekä kaikkien rauhantahtoisten osapuolten välistä poliittista vuoropuhelua on tehostettava, ei vain ulkoministerin ja neuvoston puheenjohtajan tasolla, vaan myös kahdenvälisellä tasolla, koska Algerialla on Euroopassa paljon ystäviä.
Arvoisa puhemies, haluaisin vielä muistuttaa lyhyesti siitä, mitä tässä parlamentissa todettiin viime syyskuussa pidetyn istuntokauden aikana siitä roolista, joka myös Euroopan parlamentilla on oltava rauhanomaisen ratkaisun löytymiseksi Algerian tilanteeseen.

Puhemies
Kiitoksia, herra Wohlfart, mutta sallikaa minun vielä pysyttäytyä tässä aiheessa, sillä olen saanut kaksi lisäkysymyspyyntöä. Herra Wohlfart, käytän parlamentin puhemiehen oikeuksia ennen puheenvuoron myöntämistä herra von Habsburgille. Merkittäköön pöytäkirjaani, että haluan onnitella teitä 85-vuotispäivän johdosta ja samalla osoitan kunnioitukseni siitä työstä, jota teette tässä parlamentissa.
Teillä on puheenvuoro ja minulla kunnia myöntää se.

von Habsburg
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan osoittaa teille kiitollisuuteni sekä tyytyväisyyteni että te olette puhemiehenämme. Se on kunniaksi tälle parlamentille.
FR - Arvoisa neuvoston edustaja, haluaisin esittää seuraavan kysymyksen: uskotteko todellakin, että rehellinen demokratisoituminen saavutetaan karsimalla pois ne, jotka edustavat kansan enemmistöä? Emme saa unohtaa nykyisen järjestelmän perisyntinä olevan sellaisen äänestyksen peruuttamisen, joka osoitti erittäin selkeästi Algerian kansan tahdon. On myönnettävä, että on karsittu pois etenkin ne, jotka olisivat voineet pidätellä väkivaltaisia voimia, koska FIS: ssä oli paljon maltillisia.
Toinen kysymys: eikö olisi hyvä harjoittaa sellaista politiikkaa, jonka avulla tuetaan Algerian kummallakin puolella sijaitsevia maltillisia arabimaita eli Tunisiaa ja Marokkoa siinä mielessä, että vahvempi tuki loisi suotuisammat olosuhteet tulevaisuutta varten?

Wohlfart
Haluaisin ensinnäkin neuvoston puolesta liittyä puheenjohtajan toivotuksiin koskien kunnianarvoisaa parlamentin jäsentä, joka tuntuu ikäistään huomattavasti nuoremmalta. Muistan ne kyselytunnit, joihin osallistuimme yhdessä kaikkein myöhäisimpinä tunteina kuusi vuotta sitten, ja minun on myönnettävä, arvoisa parlamentin jäsen, ettette ole menettänyt yhtään tehostanne.
Vastatakseni siten ensimmäiseen kysymykseenne, herra von Habsburg, sanoisin, että jos pelaisimme televisiossa pyörivää " Jeu sans frontières" -peliä, olisitte vetäneet sadan pisteen kysymyksen. On varmaa, että silloinen hallitus päätti pysäyttää vaalimenettelyn. Voidaan siten kysyä, oliko tämä oikea lähestymistapa. Henkilökohtaisesti minulla on joitakin epäilyksiä tämän suhteen. Haluaisin vain osoittaa sen, että nykyisissä olosuhteissa on myös luotava myönteinen vuoropuhelu kaikkiin ryhmiin kuuluvien kaikkien maltillisten henkilöiden kanssa siitä lähtien, kun he valitsevat demokratian ja oikeusvaltion.
Toiseksi ymmärrän hyvin sympatianne kahta naapurimaata Tunisiaa ja Marokkoa kohtaan siinä suhteessa, että olemme saaneet jo tilaisuuden vastata yhteen samantapaiseen kysymykseenne muutama kuukausi sitten. Haluatte siten rohkaista näitä kahta maata antamaan hyvän esimerkin, kuten ne ovat jo tehneetkin.
On totta, että Euroopan unionin ja Välimeren maiden välisen kumppanuuden yhteydessä on etenkin näiden kahden maan kanssa harjoitettu uuden sukupolven kumppanuutta. Ongelmana on kuitenkin se, että komission tulevia vuosia varten suunnittelemassa rahoituskehyksessä on löydettävä oikeudenmukainen tasapaino Tunisian ja Marokon saamien tukien kanssa. En epäile hetkeäkään sitä, että se herra von Habsburg, jonka minä tunnen, käyttää hyväkseen seuraavan tilaisuuden esittääkseen tämän tärkeän kysymyksen komissiolle.

Posselt
Arvoisa puhemies, saksan kielen tulkkauskopin tulkki käänsi herra von Habsburgille osoittamanne onnittelut ja puhui 58. syntymäpäivästä. Halusin vain yhtyä tulkin arviointiin!

Puhemies
Herra Posselt, olette varmaan huomanneet, että meillä on erinomaiset tulkkauskopit, joiden ansiosta puheenvuoromme eivät käännettäessä ainoastaan parane, vaan sieltä kyetään myös määrittelemään ikämme olemuksemme perusteella. Juuri se on tapahtunut herra von Habsburgin tapauksessa.
Hyvät parlamentin jäsenet, tämän miellyttävän ja sympaattisen työjärjestystä koskevan kysymyksen jälkeen muistutan herra Wohlfartia lupaamastani kahdesta lisäkysymyksestä. Toisen niistä esittää herra Wibe, jolla on minuutti aikaa, sillä tänään ei ole hänen syntymäpäivänsä ja siksi en voi lahjoittaa hänelle lisäaikaa.

Wibe
Haluaisin oikeastaan yhtyä nykyistä politiikkaa koskeviin epäilyihin, joita von Habsburg esitti. Pitkään on pidetty selviönä, että kauhistuttavat verilöylyt Algeriassa ovat olleet muslimiryhmien tekemiä. Myöhemmin on tullut kuitenkin esille melko luotettavia raportteja siitä, että Algerian hallitus olisi mahdollisesti itse sekaantunut näihin. On myöskin tiedetty, että Algerian hallitus on aktiivisesti vastustanut kansainvälisten järjestöjen yrityksiä tulla maahan tutkimaan asioiden tilaa.
Haluaisin kysyä neuvostolta, eikö tämä kuitenkin ole lanka, jota pitäisi seurata, ja eikö meidän pitäisi esittää Algerian hallitukselle teräviä kehotuksia avata maa kansainvälisille järjestöille, jotka voisivat tulla tutkimaan asiaa.
Tahdon sanoa, etten usko, että nämä verilöylyt loppuvat sillä, että me edelleen syytämme joitakin, joiden syyllisyydestä emme ole varmoja, nimittäin muslimiryhmiä.

Wohlfart
Voin varmasti jakaa kunnianarvoisan parlamentin jäsenen äsken esittämät pelot. Koska tiedän, miten tärkeä tämä mietintö on ulkoministerillemme Poosille, voin taata hänelle, että tätä näkökohtaa tullaan varmasti käsittelemään Algerian ulkoministerin tapaamisen aikana. Tämä on sitä paitsi tämän tapaamisen merkitys, jotta annetaan samalla kertaa selvä ja myönteinen viesti.

Puhemies
Kysymys nro 2 Hans Lindqvist (H-0781/97):
Aihe: Radioaktiivisen jätteen kuljetus EU: n alueella
Tietojeni mukaan uusi radioaktiivista jätettä koskeva EURATOM-direktiivi (N: o 96/29) on hyväksytty. Direktiivi tulee osaksi jäsenvaltioiden lainsäädäntöä toukokuussa vuonna 2000. EURATOMin tekstin mukaan jätettä voidaan kuljettaa EU: n sisällä. Periaatteessa Saksa, Ranska tai Englanti voisivat vapaasti varastoida radioaktiiviset jätteensä Ruotsiin. Tai jos Malån kunta, jossa äskettäin oli kansanäänestys radioaktiivisen jätteen loppusijoituksesta kunnan alueelle, olisi kieltäytymisen sijasta myöntynyt jätteen vastaanottajaksi, olisiko kuntaan voitu vapaasti sijoittaa myös ulkomaalaista jätettä? Direktiivissä ehdotetaan myös, että radioaktiivista jätettä voidaan " laimentaa" muilla jätteillä, jotta vaaralliseksi luokitellun jätteen raja-arvot alittuisivat.
Onko tämä oikein? Jos on, eikö vaarana ole se, että radioaktiivisen jätteen kuljetukset lisääntyvät, ja että vakaan peruskallion omistavat maat päätyvät koko Euroopan kaatopaikoiksi?

Wohlfart
Direktiivissä 96/29 Euratom määrätään normeista, jotka koskevat työntekijöiden sairaanhoitoturvaa ionisäteilyn vaaroja vastaan. Tämä direktiivi, johon arvoisa parlamentin jäsen viittaa, on kokonaisvaltainen lähestymistapa sairaanhoitoturvaan, koska siinä määrätään tiukoista normeista, joiden avulla kaikki saavat paremman suojan.
Suojanormeja sovelletaan luonnollisesti myös radioaktiivisiin jätteisiin. Tässä yhteydessä radioaktiivisten aineiden tai radioaktiivisia aineksia sisältävien aineiden hävittäminen, kierrätys tai uusiokäyttö edellyttävät etukäteistä lupaa.
Direktiiviin ei sitä paitsi sisälly mitään määräystä, jossa mainitaan radioaktiivisten jätteiden sekoittamisesta muihin jätteisiin, jotta radioaktiivisuustasoa voidaan laskea normien mukaiseksi.
Koska kyse on radioaktiivisten jätteiden kierrosta, neuvosto haluaisi muistuttaa, että radioaktiivisten jätteiden seurantaa ja siirron valvontaa jäsenvaltioiden välillä sekä jätteiden yhteisöön saapumista ja sieltä poistumista koskevan direktiivin 92/3 Euratom avulla on luotu tiukka valvontajärjestelmä. Jäsenvaltioiden väliset siirrot voidaan suorittaa vasta vastaanottajavaltion toimivaltaisten viranomaisten etukäteisen suostumuksen jälkeen.
Yleisesti ottaen neuvosto on tarkentanut 19. joulukuuta 1994 hyväksymässään radioaktiivisten jätteiden hallintaa koskevassa päätöslauselmassaan, että sen mielestä jokaisen jäsenvaltion on huolehdittava siitä, että valtion maaperällä tuotettuja radioaktiivisia tuotteita käsitellään asianmukaisesti. Neuvosto on sitäpaitsi todennut, että olisi aiheellista käyttää mahdollisimman paljon kansallisia järjestelmiä ja pohtia perusteellisemmin mahdollisia eri lähestymistapoja, joiden avulla voitaisiin muun muassa vähentää radioaktiivisten jätteiden kuljetusta.

Lindqvist
Toivon, että tämä vastaus voidaan viedä niiden tietoon maassani, jotka ovat huolissaan siitä, että radioaktiivisten jätteiden kuljetukset saattavat lisääntyä. Tulkitsen vastauksen niin, että neuvoston edustaja nimenomaan sanoi päinvastoin eli että ei ole mitään vaaraa radioaktiivisen jätteen joutumisesta hukkateille jossain jäsenvaltioissa, joka ei itse ole hyväksynyt kuljetuksia muista maista. Se viesti on luonnollisesti myönteinen. Toivon, että se olisi voimassa pitkän aikaa eteenpäin ja että jokainen maa itse saisi ratkaista, mitkä muista maista tulevat radioaktiivisen jätteen kuljetukset se ottaa vastaan. Tämä on positiivinen vastaus, jota odotan pääseväni levittämään Ruotsissa.
Toinen vastaus oli mielestäni erittäin epäselvä. Minä olen ymmärtänyt direktiivin niin, että siitä käy aivan hyvin selville, että tarkoituksena on laimentaa tietty määrä radioaktiivista jätettä muulla jätteellä, jotta jäätäisiin käsittelyä, kuljetusta, varastointia tms. koskevien rajojen alle. Uskon, että tulkintani tästä asiasta on oikea, mutta jos on niin, että myös se on väärä ja että neuvosto on oikeassa, vien mielelläni myös sen viestin maahani Ruotsiin.

Wohlfart
Mielestäni olen yrittänyt mahdollisuuksien rajoissa vastata kunnianarvoisan parlamentin jäsenen esittämiin ihmisen terveyden kannalta erittäin merkittävää ja tärkeää aihetta koskeviin eri kysymyksiin.
Omasta puolestani kaikkein tärkein on määräys, jossa määritetään vastaanottajavaltion vastuut ja toimivallat. Eli jos esimerkiksi tässä tapauksessa Ruotsi ei hyväksy tällaista siirtoa, maahan ei voida mahdollisesti varastoida radioaktiivisia aineita, johon kunnianarvoisa parlamentin jäsen viittaa.
Haluaisin myös sanoa, että Ruotsi on voimakkaasti puolustanut tätä periaatetta liittymisneuvottelujen aikana, koska se halusi välttää maaperänsä saastumista ydinjätteiden takia. Tässä yhteydessä on hyödyllistä muistuttaa siitä, että toisaalta Ruotsi ja toisaalta yhteisö ovat pyytäneet, että lopulliseen liittymissopimukseen lisätään seuraava julkilausuma, jota lainaan: " Ydinpolttoaineen syklin loppuvaiheen osalta jokainen jäsenvaltio vastaa oman politiikkansa määrittämisestä." Mielestäni tämä on selvä kanta asiaan.

Habsburg-Lothringen
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, te tiedätte, että tulen Itävallasta, maasta, jossa kaikkia atomikysymyksiä käsitellään äärettömän herkkätunteisesti. Minun on häpeäkseni tunnustettava, että en tunne siteeraamaanne direktiiviä 92/3/Euratom. Kysymys, joka tulee mieleeni ja joka varmaan kiinnostaa myös monia itävaltalaisia, koskee ydinjätteiden kauttakuljetusta. Puhe on aina vain määränpääjäsenvaltioista. Eikö olisi tämän direktiivin mukaan myös mahdollista, että maa kuten Itävalta asettuu käytännössä vastustamaan sitä, että vastaavia aineita kuljetetaan sen kautta? En puhu vain lopullisesta varastoinnista.

Wohlfart
Minun on myönnettävä tämän olevan kysymys, johon en haluaisi antaa väärää vastausta. Ehdotan siten arvoisalle parlamentin jäsenelle, että vastaan hänelle hyvissä ajoin kirjallisesti.
Toivon hänen ymmärtävän tilanteeni.

Sjöstedt
Minulla on kaksi täydentävää kysymystä. Ensimmäinen koskee sitä selitystä, jonka ministerineuvoston puheenjohtaja mainitsi ja joka on Ruotsin jäsenyyssopimuksessa. Eikö olekin niin, että tämä selitys tarkoittaa sitä menetelmää, jota on tarkoitus soveltaa loppusäilytykseen, ja että se valitaan itse muttei itse valita sitä, mikä jäte pitää ottaa loppusäilytykseen? Näin minä olen käsittänyt tämän selityksen tähän asti.
Toinen kysymys on seuraava: jos meillä on tilanne, jossa Ruotsi tai joku muu maa kieltäytyy ottamasta vastaan kuljetusta, joka sisältää radioaktiivista jätettä, voiko tästä päätöksestä valittaa EY: n tuomioistuimeen. Voiko EYtuomioistuin tällaisessa tapauksessa kumota jäsenvaltion päätöksen olla vastaanottamatta radioaktiivista jätettä?

Wohlfart
Minulla ei ole kysymyksen ensimmäistä osaa koskevaa lisätietoa. Sanoisin siten, että turvaudumme samaan menettelyyn kuin herra Habsburgin kohdalla. Mitä kysymyksen toiseen osaan tulee, jos yhteisön oikeuden ongelma on olemassa, tuomioistuimen pitäisi mielestäni olla toimivaltainen käsittelemään asiaa.

Puhemies
Kysymys nro 3 Patricia McKenna (H-0787/97):
Aihe: Amsterdamin huippukokouksen yhteydessä tehdyt joukkopidätykset
Coalition for a Different Europe -järjestön äskettäin tekemässä raportissa arvioidaan, että ainakin 700 rauhallisesti käyttäytynyttä mielenosoittajaa pidätettiin kesäkuussa Amsterdamin huippukokouksen yhteydessä. Poliisin aggressiivisesta käytöksestä mielenosoittajia kohtaan on myös julkaistu valokuvia.
Tietojen mukaan 200-300 mielenosoittajaa on karkotettu muihin EU-maihin, ja on kerrottu useista tapauksista, joissa poliisit ovat pahoinpidelleet protestoijia. On myös tapahtunut sellaista, että miespoliisit ovat suorittaneet naisille ruumiintarkastuksia ja seuranneet heitä WC: hen.
Ihmisoikeusjärjestöt kautta EU: n ovat arvostelleet Hollannin poliisiviranomaisia mielenosoittajien joukkopidätyksistä. Lokakuussa Tanskan ulkoministeri Niels Helvig sanoi pidätysten olleen kyseenalaisia.
Mihin toimiin neuvosto aikoo ryhtyä näiden tietojen perusteella, joiden mukaan poliisi on syyllistynyt väärinkäytöksiin EU: n tärkeässä tapahtumassa?

Wohlfart
Minulla oli jo tilaisuus vastata tätä aihetta koskeviin kysymyksiin, jotka rouva Gonzales ja herra Diaz esittivät minulle viime heinäkuun istuntojakson aikana. Neuvosto ei ole koskaan keskustellut tästä kunnianarvoisan parlamentin jäsenen kysymyksessään mainitsemasta ongelmasta.
Haluaisin kuitenkin huomauttaa hänelle, että julkisen järjestyksen säilyttäminen unionin jäsenvaltioiden maaperällä kuuluu kansallisten poliisiviranomaisten yksinomaiseen toimivaltaan. Kunnianarvoisa parlamentin jäsen ymmärtänee siten sen, ettei neuvosto ole oikeutettu ottamaan kantaa sellaiseen asiaan, joka ei kuulu sen perustamissopimuksissa määriteltyihin toimivaltoihin.

McKenna
Aivan ensimmäiseksi haluaisin todeta, että Amsterdamin poliisilaitoksen riippumaton valituslautakunta julkaisi eilen raportin. Se vahvistaa, että asiaa tutkittiin, että kolme joukkopidätystä olivat vääriä ja että pidätettyjen kohtelua koskevaan arvosteluun oli pääasiallisesti erittäin hyvät perusteet.
Mitä tulee ministerin vastaukseen, on täysin selvää, että neuvosto on osallisena siinä määrin, että se hyväksyy Europol-sopimuksen. Eri puolilla Euroopan unionia jäsenvaltiot pyrkivät sopimukseen poliisin toiminnasta ja Europolsopimuksesta. Ilman poliittista tai oikeudellista kontrollia Europolilla on suunnaton valta kerätä tietoja ym. Se on lain ulottumattomissa. Olemme perustamassa eurooppalaista poliisilaitosta, joka toimii jäsenvaltioissa. Euroopan unionin on löydettävä vastaus tähän ja siihen sisältyviin vaaroihin.
Pyytäisin neuvostolta vakuutusta siitä, että seuraavassa huippukokouksessa Luxemburgissa ei tapahdu joukkopidätyksiä. On erittäin vaarallista antaa eurooppalaiselle yleisölle esimerkkitapaus siitä, että sillä ei ole oikeutta osoittaa mieltään ja korostaa Euroopan tapahtumista tuntemaansa huolta. Kaikilla Euroopan unionin kansalaisilla on perustava oikeus protestoida. Ette voi pestä käsiänne ja todeta " No jaa, se on itse kunkin jäsenvaltion vastuulla" .

Wohlfart
Haluaisin ensinnäkin ymmärtää ne syyt, miksi rouva McKenna on esittänyt kysymyksensä. Mutta miellytti tämä meitä tai ei, on olemassa perustamissopimuksia sekä myös yhteisön toimivaltaan kuuluvia ja kuulumattomia asioita. Vastaan teille siten tämän mukaisesti.
Lisäksi Europoliin viitattaessa sekoitetaan mielestäni asioita toisiinsa. Europol on pian toimintakykyinen - tai ainakin näin toivomme. Haluaisin kuitenkin kiinnittää kunnianarvoisan parlamentin jäsenen huomiota siihen, että Europoliin viitattaessa ei pidä unohtaa sitä, että tähän mennessä vain kaksi jäsenvaltiota ovat eilen ratifioineet sopimuksen. Joten asiaa on mielestäni syytä pohtia.
Sanoisin kuitenkin henkilökohtaisena mielipiteenäni sen, että varmasti mielenkiintoinen ajatus olisi se, että eri jäsenvaltioissa - ja esitän mielipiteeni Luxemburgin järjestyspoliisin entisenä poliisipäällikkönä - lisättäisiin naisten määrää poliisivoimissa. Tämä on täysin henkilökohtainen mielipide. Sen avulla olisi voitu ehkä välttää joitakin, sanoisin, sopimattomia ja autoritäärisiä tarkastuksia.
Työllisyyttä käsittelevän huippukokouksen osalta voinen todeta, että järjestysvoimamme ovat saaneet hyvin selvät ohjeet. Tähän kuuluu, kuten kunnianarvoisa parlamentin jäsen sitä paitsi korosti, eurooppalaisen kansalaisen perusoikeus osoittaa mieltään Luxemburgin suuriruhtinaskunnan pääkaupungissa. Tätä oikeutta kunnioitetaan. Omasta puolestamme ryhdymme tarvittaviin järjestelyihin, jotta mielenosoitus sujuisi rauhallisesti ja arvokkaasti.

Puhemies
Kysymys nro 4 Per Gahrton (H-0794/97):
Aihe: Kiinan-suhteita koskeva strategia
Kiinan presidentin Jiang Zeminin Yhdysvaltojen-vierailun myötä on ajankohtaista pohtia länsimaiden strategiaa suhteessa maailman väkirikkaimpaan valtioon. Peruskysymys on se, kuinka on mahdollista toimia yhteistyössä ja harjoittaa kauppaa, mutta samalla edistää demokratian kehittymistä ja olennaisten yleisten ihmisoikeuksien toteuttamista. Joidenkin Kiina-asiantuntijoiden mukaan maata on kritisoitava avoimesti ja voimakkaasti näillä aloilla tapahtuneiden laiminlyöntien johdosta. Toiset taas korostavat niin sanotun hiljaisen diplomatian etuja. Norjan uusi hallitus on valinnut avoimesti kovan linjan, kun taas monet EU: n jäsenmaat näyttävät päättäneen pitää matalaa profiilia.
Mikä on neuvoston Kiinaa koskeva strategia tällä hetkellä? Mitä suunnitelmia on olemassa EU: n toimimisesta YK: n ihmisoikeuskomission puitteissa?

Wohlfart
Euroopan unioni on edelleen huolestunut Kiinan ihmisoikeuksien kunnioittamisen tilanteesta. Kaikki Euroopan unionin maat toivovat, että ne pystyisivät yhdessä parantamaan merkittävästi Kiinan ihmisoikeuksia.
Yhdistyneiden kansakuntien Genevessä pidetyn 53. istunnon tuloksena Euroopan unioni on tarkastellut uudelleen politiikkaansa Kiinan kanssa ihmisoikeuskysymysten osalta, tavoitteenaan johdonmukaisen lähestymistavan hyväksyminen.
Ihmisoikeuskysymys sisältyy Euroopan unionin ja Kiinan välisiä säännöllisiä yhteyksiä käsittelevään esityslistaan. Luxemburgin ja Kiinan ulkoministerit keskustelivat tästä asiasta heinäkuussa ASEAN-maiden ministeritason kokousten yhteydessä, jotka pidettiin Kuala Lumpurissa sekä YK: n yleiskokouksen yhteydessä syyskuussa 1997 New Yorkissa. Kiinan kansantasavalta lupasi käynnistää ihmisoikeuksia koskevan vuoropuhelun asiantuntijatasolla, jos tähän vuoropuheluun ei sovelleta mitään etukäteisehtoja.
Muistutan teitä siitä, että Euroopan unionin ja Kiinan välinen vuoropuhelu käynnistettiin vuonna 1994. Ennen Luxemburgin puheenjohtajakauden alkamista pidettiin kaksi kokousta vuoden 1995 ja 1996 alussa. Ensimmäinen puheenjohtajakautemme alainen kokous pidettiin Luxemburgissa lokakuun lopussa ja toinen kokous on tarkoitus järjestää joulukuun alussa Pekingissä. Tämän vuoropuhelun avulla voidaan tarkastella kumpaakin osapuolta kiinnostavia kysymyksiä.
Haluaisin huomauttaa tässä yhteydessä, arvoisa puhemies, että Kiina on ilmoittanut allekirjoittaneensa kansainvälisen taloudellisia, sosiaalisia ja kulttuurisia oikeuksia koskevan yleissopimuksen, ja että se jatkaa siviilioikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen tarkastelua. Olette epäilemättä saaneet tietää siitä, että Kiina vapautti viime sunnuntaina luvattua aikaisemmin Wei Jingshengin ja puheenjohtaja on arvostanut tätä elettä. Euroopan unioni on säännöllisesti maininnut Wei Jingshengin tapauksen, vielä äskettäin täällä Luxemburgissa.

Gahrton
Kiitän vastauksesta, joka sisälsi koko joukon tosiasioita, ei kuitenkaan mitään uutta. Kysymyshän on siitä, onko Wei Jingshengin vapauttaminen se kipinä, joka voi sytyttää preeriapalon kiristämällä entisestään Kiinan ihmisoikeustilannetta, onko se se perhonen, joka käynnistää hirmumyrskyn, joka todella saa aikaan muutoksia Kiinassa.
On monia eri arvioita. Viime aikoina on tapahtunut paljon, osa puoluekokouksessa, osa puhemies Jiangin Yhdysvaltain vierailun aikana, kun hän antoi tunnetun lausuntonsa Taivaallisen rauhan aukiolla sattuneesta " erehdyksestä" . Nyt meillä on sen lisäksi Wei Jingshengin vapauttaminen.
Onko neuvostolla näiden tosiasioiden pohjalta mitään uutta strategiaa? Onko teillä mitään tulkintaa siitä, mitä on tapahtumassa? Onko Kiinassa meneillään toiveita herättävä muutos vai ei? Mikä on neuvoston tulkinta?

Wohlfart
Luulen, että tämän parlamentin jäsenet ovat samaa mieltä sen myöntämisestä, että neuvoston, komission ja Euroopan parlamentin ihmisoikeuksien kunnioittamista koskevien toiveiden ja todellisuuden välillä on liian usein syvä juopa ja paljon on vielä tekemättä. Mitä Kiinaan tulee, maahan, jonka tunnen sitä paitsi varsin hyvin, koska minulla on ollut tilaisuus käydä siellä useampaan kertaan kahdenvälisten suhteiden kehyksessä, luulen, että jonkinlaista avautumista on tapahtunut, vaikka se onkin varovaista. Selitän asiaa vähän tarkemmin. Vuonna 1992 minulla oli ensimmäistä kertaa tilaisuus keskustella Kiinan ulkoministerin kanssa ihmisoikeuskysymyksestä. Silloin tästä kysymyksestä ei Kiinassa saanut puhua ja vastaus oli hyvin kuiva ja lyhyt. Minulla oli tilaisuus viime vuoden helmikuussa osallistua pääministerimme Junckerin viralliseen vierailuun Kiinassa. Ihmisoikeuksia ja demokratisoitumista koskeva kysymys otettiin uudestaan esille, mutta pystyimme kuitenkin havaitsemaan, että saamamme vastauksen sävy oli hieman muuttunut. Tunsimme pystyvämme puhumaan joistakin ihmisoikeuksia koskevista näkökohdista, vaikka ne rajoittuivatkin opetukseen, koulutukseen, terveyteen ja oikeuteen saada työtä. Mielestäni emme kuitenkaan saa odottaa liikoja. Euroopan unioni voi soveltaa jatkuvan vuoropuhelun strategiaa kaikilla tasoilla, vuoropuhelua, jonka avulla edetään askel askeleelta. Luulen, että tämä politiikka on vielä vuosien ajan kaukana toiveistamme. Mielestäni tällä hetkellä ei ole kuitenkaan muuta mahdollisuutta. Uskon kuitenkin edelleen - ja sanon tämän henkilökohtaisena mielipiteenäni - että Yhdysvaltain presidentin lausunnot ovat edelleen kiinnostavia, koska avautumista on tapahtunut. On ehkä annettava ajan kulua, koska kuten tiedätte, Aasiassa kärsivällisyys on suurta taidetta.

Puhemies
Kiitoksia, herra Wohlfart, vastauksistanne ja ennen kaikkea siitä, ette suosittelette kärsivällistä toimintaa, sillä se on tässä monimuotoisessa toimielimessä erityisen välttämätön hyve. Pyydän kärsivällisyyttä myös teiltä, koska keskeytän teidät, mutta herra Posselt on jättänyt pyynnön lisäkysymyksestä ja hänellä on aikaa minuutin pituiseen puheenvuoroon.

Posselt
Arvoisa puhemies, onnittelen teitä loistavasta Kiinaa koskevasta vastauksestanne. Haluaisin täydennyksen vuoksi vain kysyä: emme varmaankaan suhtaudu epäkriittisesti amerikkalaiseen ulkopolitiikkaan, vaan sangen kriittisesti. Mutta Amerikan ulkopolitiikka on viime aikoina tehnyt jotakin erittäin hyvää nimeämällä oman Tiibetin valtuutetun. Halusin kysyä teiltä, onko Euroopan unionissakin suunniteltu tällaisen Tiibetin valtuutetun nimeämistä, vai kuinka Tibetiä koskevaa kysymystä tätä nykyä käsitellään neuvostossa.

Wohlfart
Tämä on erittäin hyvä kysymys. Tähän mennessä neuvostossa ei ole tarkasteltu kunnianarvoisan parlamentin jäsenen mainitsemaa, tätä tapausta koskevaa mahdollisuutta. Euroopan unionilla on kuitenkin jo paikan päällä joitakin erikoislähettiläitä puolustamassa Euroopan unionin asemaa neuvottelijana tai sovittelijana eri puolilla maailmaa. Koska Kiinan kaltaisella maalla on niin suuri poliittinen, taloudellinen ja kulttuurinen merkitys, ja me kaikki olemme kiinnostuneita ihmisoikeuksien ja demokratian edistämisestä, mielestäni meidän on tuettava tätä ehdotusta. Joka tapauksessa tarkoituksenani on ottaa ehdotus esille seuraavassa yleisten asioiden neuvoston kokouksessa.

Puhemies
Kysymyksiä nro 5 ja 6 käsitellään yhdessä, koska ne käsittelevät samaa aihetta.
Kysymys nro 5 Sören Wibe (H-0802/97):
Aihe: Salmonellabakteerien saastuttaman lihan viennin valvonta
Ruotsin elintarvikevirasto on maalis-syyskuun aikana tutkinut 569 lihaerää, jotka on tuotu EU-maista. Näistä 75 %: lla oli eläinlääkärin antama todistus siitä, että lihassa ei ole salmonellaa. Joka neljänneltä tutkituista lihaeristä puuttui takuutodistus tai se oli epätäydellinen. Kun 57: stä niistä eristä, joilla oli eläinlääkärin antama todistus, oli otettu näytteet, todettiin että kahdessatoista niistä oli salmonellaa. Lihaeristä seitsemän oli Ranskasta, kaksi Tanskasta, kaksi Espanjasta ja yksi Belgiasta. Testatuista ranskalaisista lihaeristä seitsemän kahdeksasta oli salmonellan saastuttamaa. Ranskan maatalousministeri lupasi syyskuun (1997) alussa ruotsalaiselle kollegalleen, että Ranska tiukentaisi lihan viennin valvontaa. Salmonellabakteerien saastuttamaa ranskalaista lihaa tulee kuitenkin edelleen Ruotsiin. Pelkästään syyskuussa on todettu viisi tapausta, joissa Ranskasta tuotu liha on ollut salmonellabakteerien saastuttamaa.
Salmonellan ja BSE: n välinen suhde on mielenkiintoinen. Euroopassa kuolee hullun lehmän taudin vuoksi vuosittain arviolta parikymmentä ihmistä, kun sitä vastoin salmonellaan voi vuosittain kuolla tuhat ihmistä.
Voiko Ruotsi yllä mainittujen ongelmien vuoksi rutiininomaisesti tarkastaa Ruotsiin tuotavat lihaerät? Onko neuvosto keskustellut siitä, että eläinlääkärintodistukset ovat joskus täysin virheellisiä? Ehdoton vähimmäisvaatimus on, että EU: ssa annettujen eläinlääkärintodistusten on oltava oikeita. Eikö neuvoston pitäisi kehottaa kyseisiä maita tiukentamaan lihan viennin valvontaa, niin ettei salmonellan saastuttamaa lihaa vietäisi muihin maihin? Kysymys nro 6 Hadar Cars (H-0815/97):
Aihe: Tartunnan saaneen lihan leviäminen EU: ssa
Kun Ruotsi liittyi Euroopan unioniin, maasta tuli yhteisten maatalousmarkkinoiden osa. Nämä markkinat edellyttävät, että maat harjoittavat maataloustuotteittensa valvontaa. Ruotsi on yksi harvoista Euroopan maista, joissa salmonellaa ei käytännöllisesti katsoen esiinny. Tuontilihan tarkastusten yhteydessä Ruotsissa on löydetty suuria määriä salmonellaa. Lihan toimittajat ovat ilmoittaneet lihan olevan tarkastettua ja salmonellasta vapaata, ja tämä todistetaan - ilmeisen perusteettomasti - eläinlääkärin todistuksin. Suurin tarkastuksissa salmonellaa sisältäväksi osoittautunut lihaerä on ollut peräisin Ranskasta. Salmonellamyrkytykseen kuolee Euroopassa vuosittain yhteensä tuhansia ihmisiä. Määrät ovat suuria, ja ne ovat sinänsä selvä merkki siitä, että EU: n on toteutettava toimenpiteitä, jotta Euroopassa myytävä liha täyttää asetetut vaatimukset.
Mitä toimenpiteitä neuvosto aikoo toteuttaa estääkseen tartunnan saaneen lihan leviämisen Euroopassa?
Wohlfart
Kunnianarvoisien parlamentin jäsenien esittämät kaksi kysymystä käsittelevät jäsenvaltioiden tarkastamisen ongelmaa niiden omien eläinlääkäripalvelujen laatimien todistusten osalta. Neuvosto on omalta osaltaan antanut tätä koskevia kaikkia mahdollisia määräyksiä ja haluaisin viitata nykyisin voimassa oleviin direktiiveihin.
Yleisdirektiivin 64/433/ETY lisäksi mainitsisin erityisesti direktiivin 89/13/662/ETY, jossa määritetään muun muassa alkuperä- ja määränpäämaatarkastusta koskevat säännöt, sekä tuoreemman päätöksen 95/409/ETY, jossa määritetään näytteiden avulla suoritettavia mikrobiologisia salmonellakokeita koskevat säännöt.
Jäsenvaltiot vastaavat ensisijaisesti näiden määräysten noudattamisen valvonnasta, mutta yleisimmin ottaen myös komissio perustamissopimusten noudattamisen takaajana ja viimeisenä oikeusasteena tarvittaessa tuomioistuin. Neuvosto on kuitenkin Ruotsin ja Suomen aloitteesta käsitellyt kysymystä tämän vuoden syyskuussa pitämässään istunnossa. Tässä yhteydessä se on kirjannut ylos näiden kahden jäsenvaltion huolenaiheet sekä komission aikomuksen tarkastella tilannetta yksityskohtaisemmin ja valppaammin sekä ottaa suoraan yhteyttä asianomaisiin jäsenvaltioihin. Herra Wiben ehdotus jäsenvaltioiden tuontia koskevien rutiinitarkastusten uudesta käyttöönotosta, jonka avulla otetaan itse asiassa käyttöön järjestelmälliset tarkastukset, ei ole yhteensopiva tuotteiden vapaata liikkuvuutta Euroopan unionin sisällä koskevien määräysten kanssa. Jäsenvaltiot voivat sitä vastoin direktiiveissä mainittujen mahdollisuuksien mukaisesti aina epäilyttävässä tapauksessa tehdä määränpäämaata koskevia pistotarkastuksia.

Wibe
Haluaisin ensiksi korjata edellisen puheeni sanavalinnan. Algerian verilöylyä koskevat raportit, joista puhuin, eivät koskekaan Algerian hallitusta, mutta kuitenkin algerialaisia viranomaisia.
Mitä tulee neuvoston vastaukseen, haluaisin edelleen kysyä neuvoston puheenjohtajalta, eikö olisikin kohtuullista, että me ottaisimme Ruotsissa käyttöön rutiinitarkastukset. Tämä on kysymys, joka koskettaa koko Ruotsin kansaa. Meillä ei ole koskaan milloinkaan ollut salmonellaa maassamme kunnollisten eläinlääkärin tarkastusten ansiosta. Se sopimus, johon olemme liittyneet, perustuu siihen, että viejämaiden antamat todistukset ovat luotettavia. Ilmeisesti ne eivät ole luotettavia. Tässä tapauksessa täytyy kansanterveydestä huolehtimisen olla kuitenkin niin sanotusti sopimuksen hengen mukaista ja siten Ruotsille on annettava lupa tehdä rutiinitarkastuksia lihan maahantuonnin yhteydessä, niin kauan kuin tilanne on se, että liha on saastunutta, vaikka olisikin todistus päinvastaisesta.

Wohlfart
Arvoisa puhemies, en salaa teiltä sitä, että salmonellatartuntaa koskeva kysymys kiinnostaa minua myös hyvin paljon sen vuoksi, että olen koulutukseltani lääkäri. Sama koskee myös kuluttajansuojaa, koska Euroopassa kuolee, kuten kysymyksessä mainittiin, noin tuhat ihmistä vuosittain salmonellatartunnan takia. Tämä on siten varsin merkittävä ongelma.
Lisäkysymyksen osalta totesin juuri äsken, että komission tavoitteena on ryhtyä tarvittaviin toimenpiteisiin ja esittää tarvittaessa aiheellisia ehdotuksia kuluttajien terveyttä suojelevien säännösten noudattamisen takaamiseksi. Tämä olisi mielestäni asetettava etusijalle yhdessä muiden säännösten kanssa, joiden tavoitteena on estää se, että yhteisön sisäiseen kaupankäyntiin sisältyy mahdollisesti sisämarkkinoiden sääntöjä vääristäviä tekijöitä. Jos aiomme muuttaa yhteisön sisäistä lihakauppaa sääteleviä sääntöjä kysymyksissä mainittujen haittojen torjumiseksi, olisi varmasti parempi kääntyä komission puoleen ja pyytää, että se antaa neuvostolle asianmukaisen ehdotuksen.

Cars
Salmonellan pitäminen poissa vaatii maalta paljon. Missä ikinä sitä esiintyy, täytyy koko karja hävittää. Niin myös tapahtuu. Se on tarpeellista, mutta se maksaa paljon. Kuinka voidaan perustella nämä kustannukset, jos suuri osa maahantuodusta lihasta eläinlääkärintodistuksesta huolimatta näyttää sisältävän suuria määriä salmonellaa?
Minä kannatan maataloustuotteiden eurooppalaisia markkinoita; ne ovat kuluttajan kannalta hyvä asia. Mutta se edellyttää, että me voimme luottaa siihen, että ruoka, jota ostamme ei ole terveydelle vaarallista. Tällä hetkellä emme voi luottaa siihen. Tuhansittain eurooppalaisia kuolee vuosittain salmonellamyrkytykseen. Kuluttajina meidän täytyy voida luottaa siihen, että ruoka, jota ostamme ja syömme, on meille hyväksi. Siksi on koko Euroopan etu, että neuvosto ottaa vastuulleen salmonellan saamisen kuriin. Wohlfartin muodollisen ja mitäänsanomattoman vastauksen jälkeen en voi luottaa neuvostoon tässä asiassa.

Wohlfart
Jos kuulin ja ymmärsin oikein, mitä kunnianarvoisa parlamentin jäsen sanoi, hän ei esittänyt kysymystä. Hän totesi, että olin antanut varsin selkeän julistuksen. Hän kuitenkin epäili, olinko todella vakuuttunut toimenpiteestä, johon on ryhdyttävä, jos oikein ymmärsin. Onko asia näin?

Cars
Tarkoitin sitä, että ministerin antama vastaus ei osoittanut minkäänlaista tahtoa tarttua salmonellaongelmaan Euroopassa kokonaisuudessaan. Vaaditaan tavattoman paljon, jotta salmonella saataisiin pois Euroopasta. Ruotsissa me olemme onnistuneet siinä, mutta se on maksanut meille valtavan paljon. Mitä te neuvostossa teette varmistaaksenne, että kaikki muutkin maat toimivat samalla, joskin kalliilla tavalla, mutta pääsevät siten eroon salmonellasta?

Puhemies
Herra Wohlfart, herra Cars, olette synnyttämässä keskustelua, joka ei enää koske työjärjestystä. Olen erinomaisen joustava puhemies, mutta pyydän, että minun sallitaan johtaa keskustelua voidakseni perustella ne palkkaedut, jotka saan ollessani tällä paikalla.

Wohlfart
Tarkoitukseni ei ole monopolisoida vuoropuhelun avulla puheaikaa, ja joka tapauksessa te määräätte keskustelujemme kulusta.
Jos oikein ymmärsin kysymyksen perustelut, nämä maat tiedetään. Voinen siten sanoa, että jos teillä on epäilyksiä, luulen, että määränpäämaata koskevat pistotarkastukset ovat aina mahdollisia. Lisäisin sitä paitsi sen, että jos komission mielestä tilanne muuttuu todella hälyttäväksi, se antaa ministerineuvostolle kunnianarvoisan parlamentin jäsenen toiveiden suuntaisen ehdotuksen.

Hulthén
Salmonella itsessään on ongelma. Vielä pahempia ovat ne salmonellabakteerit, joista on tullut vastustuskykyisiä antibiooteille. Haluaisin tietää, onko neuvostolla tietoa siitä, mikä on tilanne antibiooteille vastustuskykyisten salmonellabakteerien osalta EU: ssa, sekä siitä, kuinka ne torjutaan ja kuinka on ajateltu saada tämä ongelma selvitetyksi ja missä niitä esiintyy.

Wohlfart
En ole väistänyt vastausta, koska muodollisen vastauksen antaminen kuuluu komissiolle. Joka tapauksessa huomautan teille lääkärinä, ettei antibioottien vastustuskykyyn liittyvä ongelma rajoitu valitettavasti vain yhteen bakteeriin, jota kutsutaan salmonellaksi. Se johtuu itse asiassa antibioottien vääränlaisesta käytöstä. Voisimme keskustella antibioottien vastustuskyvyistä 24 tuntia, ja keskustelisin asiasta mielelläni yksityisesti jonain päivänä rouva Hulthénin kanssa.

Puhemies
Joka tapauksessa, herra Gahrton, voitte sopia myöhemmin tapaamisesta rouva Hulthénin kanssa. Tahdon kuitenkin sanoa puhemiehenä sekä myös lääkärinä, että antibiooteille vastustuskykyisten kantojen syntyminen on kiistämätöntä. Sitä tapahtuu usein ja niiden joukossa on esimerkiksi stafylokokki, josta penisilliini keksittiin. Se on kuitenkin tieteellinen aihe ja meidän keskustelumme liittyy terveyspolitiikkaan ja siksi tästä teemasta käyttää seuraavaksi minuutin mittaisen puheenvuoron rouva Thors.

Thors
Salmonellaongelmahan johtuu osittain siitä, että me emme voi luottaa niihin tarkastuksiin, joita on tehty. Kysymykseni kuuluu, koska neuvosto todella aikoo tehostaa toimintaansa niin, että tehtäviä tarkastuksia voidaan valvoa, ja niin, että me voimme luottaa niihin todistuksiin, joita annetaan. Kysymysten esittäjät ovat jo ottaneet tämän esille.
Toisaalta tiedämme myös, että meillä ei olisi ongelmaa esimerkiksi saastuneesta kalkkunanlihasta, jos samoja sääntöjä, joita nyt otetaan käyttöön naudanlihan osalta, eli se että alkuperämerkintä on sallittu, voitaisiin soveltaa kaikkiin elintarviketuotteisiin. Tällä hetkellä meidän on mahdotonta merkitä sellainen liha, joka tulee maasta, jonka tarkastuksiin emme voi luottaa.
Haluaisin myös, että me voisimme luottaa kaikkialla Euroopassa annettaviin todistuksiin. Koska neuvosto aikoo tehdä todellisuutta niistä aikomuksista, joita on komission ruokalainsäädäntöä koskevassa ehdotuksessa ja joista keskustellaan vilkkaasti jäsenvaltioissa?

Wohlfart
Kysymys valvonnasta ja siihen liittyvästä kuluttajansuojasta eli ihmiselämän suojelemisesta kuuluu tässä tapauksessa selvästi komission toimivaltaan. En haluaisi edetä asiassa pelkkien teorioiden varassa. Jos komissio ehdottaa todisteiden avulla muita tehokkaampia keinoja tämän ongelman selvittämiseksi, mielestäni neuvoston on tehtävä nämä päätökset ja myös kannettava vastuunsa.

Lindqvist
Kuten ymmärrätte, tämä on meille Pohjoismaissa hyvin tärkeä kysymys, erityisesti Ruotsille, joka on usein kärsinyt saastuneesta lihasta.
Minulla on lisäkysymys, johon mielelläni haluaisin vastauksen. Jos on niin, että Ruotsin terveysviranomaiset arvioivat, että salmonellan leviämisvaara on suuri, ja että silloin, vaikka te sanotte, ettei se ole sallittua, tehdään pistokokeita tai säännöllisiä rutiinitarkastuksia, jotka otetaan esille Wiben kysymyksessä, mitä silloin tapahtuu? Mikä on seuraus siitä, että Ruotsi ottaa käyttöön rutiinirajatarkastuksia? Tuleeko neuvoston puheenjohtaja tai joku muu neuvoston edustaja silloin käymään ja lopettaa valvonnan? Mikä on siis seuraus tällaisesta päätöksestä Ruotsille?

Wohlfart
En oikein ymmärtänyt lauseen loppua. Pyydän kunnianarvoisaa parlamentin jäsentä toistamaan kysymyksensä.

Lindqvist
Jos Ruotsissa on tultu siihen tulokseen, että rutiinitarkastuksia tarvitaan ja se ottaa ne käyttöön, vaikka te nyt sanoitte, ettei se ole sallittua, mitä silloin tapahtuu? Mikä on seuraus tästä jäsenvaltio Ruotsille?

Wohlfart
Luulen, että olemme ehkä ymmärtäneet toisemme väärin. Totesin, että jos toisen jäsenvaltion eli Ruotsin viranomaisilla olisi epäilyjä, niin tässä tapauksessa he voisivat suorittaa tarkastuksia. Tarkastusten suorittaminen ei siten ole kiellettyä, jos on olemassa epäilyjä. Luullakseni olette viitannut herra Wiben kysymystä koskevissa perusteluissa joihinkin maihin. Voimme ehkä määrittää jonkinlaisen suhteen voidaksemme tarvittaessa epäillä asiaa. Ruotsin valtio voi täysin vapaasti suorittaa tarkastuksia.

Gahrton
En ole varma siitä, että neuvosto oikein ymmärtää, miksi me Ruotsissa ja Suomessa olemme niin kiihtyneitä, mutta se johtuu tietysti siitä, että tämä on ongelma, joka on tullut esiin sitä kautta, että meistä tuli Euroopan unionin jäseniä. Meille luvattiin, että tätä ongelmaa ei syntyisi. Siksi me odottaisimme vähän suurempaa paneutumista asiaan.
Haluaisin kysyä, mikä oikeastaan on tavoite. Onko tavoitteena se, että koko Euroopan unioni olisi yhtä salmonellaton kuin Ruotsi ja Suomi olivat ennen jäsenyyttä Euroopan unionissa? Me suhtaudumme tähän hieman epäillen, koska Ranskan Ruotsin suurlähettiläs tuli julkisuuteen ja sanoi suunnilleen näin: " Kyllä ihminen kestää pikkuisen salmonellaa. Nämä ruotsalaiset näyttävät olevan vähän pelkureita, vähän luulosairaita ja yliherkkiä. Salmonella kuuluu arkeen." Lainaus ei ole sanatarkka, mutta tämä oli vaikutelma, jonka hän antoi.
Tätä taustaa vasten toivomme vähän enemmän asiaan paneutumista ja sellaista tavoitteenasettelua, että salmonella pyritään poistamaan myös muualta unionista.

Wohlfart
Olemme siirtyneet salmonella-aikaan! Vitsit sikseen, voin vakuuttaa kunnianarvoisalle parlamentin jäsenelle, että puheenjohtaja on hyvin ymmärtänyt asian. Olisihan se vahinko, jos lääkäri ei ymmärtäisi salmonellariskin merkitystä. Luottakaa minuun, olen erittäin hyvin ymmärtänyt täällä esitetyn ongelman vakavuuden. Olen huomannut selvästi lisäkysymysten määrästä sen, että tästä aiheesta ollaan maissanne hyvin huolestuneita.
Toisaalta en tiedä, ketä suurlähettilästä tarkoititte, mutta minusta näyttää siltä, ettei tämä suurlähettiläs tunne lääketiedettä kovinkaan hyvin. Tämä on täysin henkilökohtainen mielipide.
Voin vain toistaa seuraavan asian. Jos komissio, joka lupasi tarkastella tätä alaa perusteellisesti terveysministereiden kokouksen aikana tämän vuoden syyskuussa, tekee mahdollisesti samat johtopäätökset kuin ne, joihin te olette tähän mennessä päätyneet, mielestäni komission velvollisuutena on kantaa vastuunsa ja kuluttajan terveyden kunnioittamisen takia ehdottaa neuvostolle asianmukaisia toimenpiteitä ja tehokasta suojelua. Neuvoston on sen jälkeen kannettava vastuunsa. En epäile, eikö tässä tapauksessa se toimisi juuri näin.

Puhemies
Kysymys nro 7 Robin Teverson (H-0803/97):
Aihe: Maanteiden tavaraliikenteen harjoittajat
Voiko neuvosto vakuuttaa, että se tulee toteuttamaan kaikki mahdolliset toimenpiteet suojellakseen maanteiden tavaraliikennettä harjoittavia yrityksiä työtaistelutoimenpiteiltä muissa jäsenvaltioissa. Jos sellaiset toimenpiteet kuten tiesulut, joita pystytettiin Ranskassa viime vuonna ja joilla on jälleen viime aikoina uhattu, aiheuttavat taloudellisia menetyksiä tai fyysisiä hankaluuksia, he varmistavat, että tavaraliikenteen harjoittajille korvataan nämä nopeasti ja heille annetaan kaikki mahdollinen apu.

Wohlfart
Neuvosto on ensinnäkin hyvin tietoinen niistä vahingollisista seurauksista, joita tiesulut ovat Ranskassa vuonna 1996 aiheuttaneet tavaroiden ja ihmisten vapaalle liikkuvuudelle Euroopassa. Neuvosto on siten iloinen rekka-autonkuljettajien ja työnantajien äskettäisen konfliktin päättymisestä. Neuvosto on edelleen vakuuttunut siitä, että neuvottelut ovat paras keino tämänkaltaisten tilanteiden selvittämiseksi, kuten tässäkin tapauksessa.
Haluaisin myös huomauttaa kunnianarvoisille parlamentin jäsenille, että neuvosto on ottanut huomioon komission, jonka tehtävänä on valvoa, että Ranskan ja muiden jäsenvaltioiden viranomaiset noudattavat vapaan liikkuvuuden periaatetta sisämarkkinoilla, käynnistämät toimenpiteet, joiden tavoitteena on helpottaa konfliktin ratkaisua, lieventää tiesulkujen vaikutusta ja lopulta nopeuttaa mahdollisten vahinkojen korvausmenettelyjä.

Teverson
Olen iloinen siitä, että puhemies ymmärtää ne vaikeudet, joita tämä on aiheuttanut monille yrityksille. Huolenani ei ole ainoastaan se, että korvaukset tulisi maksaa nopeasti - kuten aikaisemmin ei suinkaan ole tapahtunut - vaan lisäksi se, että kaikkien neuvoston jäsenvaltioiden tulisi hyväksyä menettelytapasääntö. Tällä tulisi varmistaa ensinnäkin se, että tiet pidetään avoinna kansallisten kiistojen aikana, jotta Euroopan valtioiden välinen kauppa voi jatkua eivätkä ulkomaalaiset kuljettajat joudu kärsimään, ja jos tämä ei onnistu, menettelytapasääntö varmistaa, että asianomainen jäsenvaltio maksaa aina korvaukset ja että korvaukset maksetaan nopeasti.
Voisiko puhemies tutkia, voisivatko jäsenvaltiot sopia tällaisesta vastaavia tapauksia koskevasta menettelytapasäännöstä tulevaisuudessa?

Wohlfart
Haluaisin ensinnäkin sanoa, että Coreper on tämän lakon ratkaisemiseksi 5. marraskuuta pitämässään kokouksessa tarkastellut mahdollisuutta ylimääräisen liikenneministereiden kokouksen koollekutsumisesta. Ongelma on kuitenkin onneksi pystytty ratkaisemaan Ranskassa käytyjen kolmenvälisten neuvottelujen avulla.
Liikenneministereiden kokouksessa ja yleisten asioiden neuvostossa on kuitenkin jo käsitelty aiempiin tiesulkuihin liittyviä kysymyksiä, etenkin kauttakulkukäytävien takaamista ja korvausmenettelyjen nopeuttamisen tarvetta.
Yritän omalta osaltani esittää käyttäytymisohjetta koskevan esityksenne kollegalleni Delvaux'lle, joka vastaa ministerikokouksessa liikenneasioista. Siten voidaan tarkastella mahdollisuuksia, joiden avulla voitaisiin hyväksyä käyttäytymisohje kunnianarvoisan parlamentin jäsenen ehdotuksen mukaisesti.

García-Margallo y Marfil
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kuten tulette huomaamaan käsiteltäessä kulttuurista ylemmyyttä - edustan Valenciaa - kuljetuslakkojen aiheuttamat vahingot toistuvat säännöllisin välein.
Vain yksi 500: sta ranskalaisille oikeusistuimille esitetyistä vaateista on menestynyt. Kuten missä tahansa oikeusistuimessa, myös ranskalaisessa vaaditaan kahta asiaa: on määriteltävä selvästi kuka on vastuussa ja myös vaurioiden määrä. Uskon, että näissä kahdessa asiassa yhteisön säännökset olisivat erittäin tarpeellisia.
Ensinnäkin, herra neuvoston puheenjohtaja, olette varmaan samaa mieltä kanssani siitä, että tavaroiden vapaa liikkuvuus on sopimusten hermorata. Olette varmaan myös sitä mieltä kanssani, että jäsenmaiden velvollisuutena on kunnioittaa sopimuksia. Olette todennäköisesti kanssani samaa mieltä siitä, että jäsenvaltiot ovat objektiivisesti ajatellen vastuussa julkisten palvelujen toimimattomuudesta. Yhteenvetona voidaan sanoa, että yhteisön sääntöjen pitäisi määrätä, että vastuussa on kulloinkin kyseessä oleva valtio. Mitä tulee vahinkojen suuruuden määrittelemiseen, ehdotan, että komissioon perustetaan arviointiyksikkö, joka arvioi syntyneitä vahinkoja helpottaen näin tuomioistuinten työtä. Arviolla olisi vähintään asiantuntijan antaman lausunnon arvo säädöksissämme, jotka perustuvat Justinianuksen aikaisiin määräyksiin.

Wohlfart
Esitän asiani hyvin lyhyesti. Kunnianarvoisa parlamentin jäsen on itse sivunnut esittämänsä ongelman ratkaisua. Komission yksiköiden tehtävänä on nyt toimia velvollisuuksiensa mukaisesti.

Medina Ortega
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olette hyvin kohteliaasti vastannut kysymykseeni, mutta vastauksenne muistuttaa minua eräästä asunnonomistajasta, jonka asunto vuosi toisensa jälkeen kastuu. Aina sen kastuessa hän toteaa: "pitäisiköhän tehdä jotain" . Kun sade lakkaa, ei tapahdu mitään ja seuraavana vuonna talo kastuu uudestaan ja taas on otettava ämpärit esille jne. Ettekö usko, herra neuvoston puheenjohtaja, että maantiekuljetusten keskeytykset ovat seurausta työolosuhteista ja siinä mielessä verrattavissa taloon, jonka katto vuotaa? Eikö yhteisö, vapaa kauppa, ole verrattavissa taloon, jonka katto vuotaa? Eikö olisi lopultakin hyvä, että neuvosto ottaisi käsittelyyn maakuljetusten järjestämisen, työolosuhteet ja vahingonkorvaukset yleisellä tasolla eikä olisi riippuvainen neuvoston ylimääräisestä kokouksesta vaan ottaisi käyttöön yhteisön yleiset menettelytavat?

Wohlfart
Kunnianarvoisa parlamentin jäsen arvostaa minut vähän liian korkealle. Itse asiassa en pidä itseäni asunnonomistajana enkä ole vastuussa siitä kosteudesta, jonka takia rekka-autonkuljettajien jalat ovat märkinä. Pidän itseäni pikemminkin käytävänaapurina. Selitän asian tarkemmin. Olemme hyvin tietoisia ongelmasta, koska se ei ole mielestäni vain vapaan liikkuvuuden ongelma, vaan siihen liittyvät läheisesti myös kaikki korvauksia ja muita asioita koskevat ongelmat. Luulen, että tästä lähtien komission velvollisuutena on tehdä johtopäätökset vapaan liikkuvuuden noudattamatta jättämisestä ja sen vahingollisista seurauksista, koska mielestäni tässä tapauksessa asunnonomistajana on komissio.
Näissä olosuhteissa olen varma siitä, että jos esitätte kysymyksen komissiolle, se antaa teille vastauksen; en kuitenkaan tiedä, tyydyttääkö vastaus teitä.

Puhemies
Espanjassa on sanonta "Pinton ja Valdemoron välissä" , yhdestä paikasta toiseen. Herra Medina, tiedätte, että teidän on käännyttävä komission puoleen, ja siksi odotan tapaavani tiedät komission kyselytunnilla ensi kuussa.
Kysymys nro 8 rouva Maj Theorinin puolesta rouva Alqvist (H-0805/97):
Aihe: Turvapaikanhakijan oikeusturva
Kun turvapaikanhakijalle ei myönnetä turvapaikkaa ja hänet lähetetään takaisin kotimaahan tai johonkin muuhun maahan, joka ei ole liittynyt Schengenin sopimukseen, on takaisin käännytetylle henkilölle taattava oikeus valittaa tästä päätöksestä. Ensisijaisesti tämän oikeuden takaamisesta tulee huolehtia sen maan, jolle kyseinen henkilö luovutetaan. Mikäli tämä maa ei tätä oikeutta voi taata, on kyseisen henkilön takaisin käännyttävän maan tehtävä se.
Onko takeita siitä, että turvapaikanhakijan toiseen maahan käännyttävä valtio tulee tarjoamaan turvapaikanhakijalle oikeutta valittaa turvapaikan saamista koskevasta päätöksestä?

Wohlfart
. (FR) Yritän selvitä tehtävästäni. Neuvoston 20. kesäkuuta 1995 antamassa turvapaikkamenettelyjen vähimmäistakuita koskevassa päätöslauselmassa luetellaan yksityiskohtaisesti turvapaikkatutkintaan sovellettavat takuut.
Mitä tulee turvapaikanhakijoiden oikeuksiin valitus- ja tarkistusmenettelyjen aikana on viitattava tämän päätöslauselman tarkistuksia käsittelevään 4 kohtaan. Päätöslauselman seuraavissa kohdissa annetaan mielestäni asianmukaiset vastaukset kunnianarvoisen parlamentin jäsenen esittämään kysymykseen.
Ensinnäkin 8 kohdassa täsmennetään, että kieltävän päätöksen tapauksessa on turvapaikkapyynnön osalta aiheellista määrätä valitusmahdollisuudesta tarkistustuomioistuimeen tai -elimeen, joka tekee yksittäisiä tapauksia koskevat päätöksensä täysin itsenäisesti.
Haluaisin myös viitata tämän saman päätöslauselman 15 ja 16 kohtiin, joissa käsitellään päätöksestä tiedottamista hakijalle, hylkäämisen syitä, päätöksen tarkistusmahdollisuuksia, sovellettavia määräaikoja ja lopuksi mahdollisuutta riittävään määräaikaan valituksen jättämiseksi.
Yleisistä periaatteista määrätään 17 kohdassa. Niiden mukaan hakija voi jäädä maahan siihen asti, kunnes mitään valitusta koskevaa päätöstä ei ole tehty. Turvapaikanhakijalle on myös annettava mahdollisuus kääntyä 8 kohdassa mainittujen itsenäisten elimien puoleen anoakseen lupaa oleskella väliaikaisesti toisessa jäsenvaltiossa tapausta koskevien erityisten olosuhteiden takia, jos tämän maan lainsäädännössä myönnetään lupa tästä yleisestä periaatteesta poikkeamiseen.
Kun kyse on selvästi perustelemattomasta turvapaikanhausta, ja tässä viittaan päätöslauselman 19 kohtaan, jossa täsmennetään, että jäsenvaltiot voivat 8 kohdassa mainitusta periaatteesta poiketen sulkea pois mahdollisuuden valittaa hylkäämispäätöksestä, jos tämän oikeudenkäynnin sijaintipaikassa päätöksen tutkinnasta vastaavasta viranomaisesta riippumaton erillinen elin on vahvistanut päätöksen etukäteen.
Jäsenvaltiot voivat 21 kohdan mukaisesti, ja tässä lainaan tekstiä: "rajatuissa tapauksissa määrätä mahdollisuudesta poiketa 17 kohdassa mainitusta periaatteesta." On kuitenkin taattava vähintään se, että pyyntöä koskeva päätös tehdään korkealla tasolla ja riittävien lisätoimenpiteiden avulla varmistetaan päätöksen oikeudenmukaisuus, kuten sellaisen keskusviranomaisen antaman samanlaisen arvioinnin avulla, jolla on tarvittavaa tietoa ja kokemusta turvapaikka- ja pakolaisoikeudesta.
Kun on kyse rajoilla esitetyistä turvapaikkapyynnöistä, haluaisin lopuksi viitata päätöslauselman 23 ja 24 kohtiin, joissa ensinnäkin jokaiselle rajalle tulevalle hakijalle varataan mahdollisuus turvapaikkapyynnön esittämiseen. Jos tähän sovelletaan erityismenettelyä, jonka tavoitteena on tarkastella pyyntöä ennen maahantuloa koskevaa päätöstä pyynnön ollessa selvästi perustelematon, ei erityismenettelyn aikana tehdä mitään häätöpäätöstä. Jos maahantulo evätään, eikä pyyntöön sovelleta valituksen lykkäävän vaikutuksen yleistä periaatetta, hakijalle on taattava, että maahantuloa koskevan kielteisen päätöksen tekee ministeriö tai vastaava keskusviranomainen. Päätöksen oikeudenmukaisuus on myös taattava riittävien lisäturvatoimenpiteiden avulla, kuten keskusviranomaisen etukäteisen tutkinnan kautta.

Ahlqvist
Kiitän ministerineuvoston puheenjohtajaa vastauksesta. Schengen-yhteistyö sisältää rajoittavamman turvapaikkapolitiikan Ruotsin osalta eli yhä useammat hakijat tulevat saamaan kielteisen päätöksen ja heidät käännytetään pois. Kun turvapaikan hakijan mahdollisuudet saada turvapaikka pienenevät, ei hänen oikeusturvassaan todellakaan saa olla puutteita. Siksi on tärkeää, että me todella takaamme tietyt perusoikeudet. On siis oltava takeet valitusoikeudesta.
Olen erittäin kiitollinen siitä oikeudellisesta vastauksesta, jonka sain ministeriltä. Aion, kun saan vastauksen paperilla, käydä sen uudelleen läpi ja palata siihen, jos minusta tuntuu siltä, että vastausta täytyy kehitellä.

Wohlfart
Itse asiassa en näe mitään estettä sille, että kunnianarvoiselle parlamentin jäsenelle annetaan lisätietoa kirjallisesti. Haluaisin vain lisätä pari sanaa, koska Schengen on mainittu.
Kuuluin itse sovellusyleissopimuksen allekirjoittajiin. Voin taata teille, että kyse oli itse asiassa varsin vaikeasta ja tuskallisesta toimenpiteestä. Mutta voin myös sanoa teille tämän: jos ensimmäisen vastaanottovaltion, jonka tehtävänä on tarkistaa, voidaanko turvapaikka myöntää, periaatetta sovelletaan oikein, on periaatteessa myös totta, että humanitaaristen syiden takia toinen valtio, josta hakija anoo poliittista turvapaikkaa, voi aina myöntää turvapaikkaoikeuden. Säännöt eivät ole niin rajoittavia kuin miltä saattaa ensi silmäyksellä näyttää.

Puhemies
Kysymys nro 9 Richard Howitt (H-0806/97):
Aihe: Lapsityövoima Länsi-Afrikassa
Länsi-Afrikan lapsikauppa on laaja-alaista ja lisääntyy jatkuvasti Beninissä, Togossa, Nigeriassa, Nigerissä, Burkina Fasossa ja Gabonissa. Erityisesti kauppa koskettaa Togon lounaisosien nuoria tyttöjä, joille on paljon kysyntää kotiapulaisina suhteellisen varakkailla esikaupunkialueilla Lagosissa Nigeriassa ja Librevillessä Gabonissa. Molemmat maat ovat öljynviejämaita. Viime vuonna löydettiin myös laiton lasten " työleiri" Lagosista. Riutuneet ja aliravitut lapset olivat pääosin Togosta. On todennäköistä, että Beninistä ja Togosta lapsia etsiskelevät välittäjät tuovat Lagosiin joka toinen kuukausi noin 30 lasta.
Onko neuvosto tietoinen Länsi-Afrikan järjestäytyneestä lapsikaupasta?
Mihin toimenpiteisiin neuvosto aikoo ryhtyä tämän traagisen tilanteen johdosta?
Aikooko neuvosto ottaa lapsikauppaa koskevan asian esille Nigerian ja Togon hallitusviranomaisten kanssa?

Wohlfart
Neuvosto on tietoinen siitä, että lapsikauppa on surullista todellisuutta joissakin maissa, ja valitettavasti ei vain arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemissa maissa. Poliittinen valiokunta suositti 4. marraskuuta, että lapsenryöstöä käsittelevä kysymys olisi merkittävä 27 asianomaisen maan kanssa käydyn poliittisen vuoropuhelun kokousten esityslistalle. Seitsemän mauritanialaista pidätettiin 31. lokakuuta Bamakon lentokentällä Mauritaniassa, kun he yrittivät nousta Arabiemiirikuntiin matkalla olevaan koneeseen yhdeksän alle viisivuotiaan lapsen kanssa. Yhdistyneet kansakunnat johtaa kansainvälistä taistelua lapsikauppaa vastaan ja on nimittänyt lapsikauppaa koskevasta kysymyksestä vastaavan erityisraportoijan.
Euroopan unioni jatkaa toimintaansa yhteistyössä asianomaisten hallitusten sekä hallitusten ulkopuolisten järjestöjen kanssa, jotta tämä vastenmielinen käytäntö saataisiin loppumaan. Haluaisin myös tässä yhteydessä korostaa sitä, että Euroopan unioni osallistuu joka vuosi aktiivisesti YK: n laatimaan päätöslauselmaan, jossa tuomitaan lapsikauppa ja lasten käyttäminen työvoimana, ja pyytää jäsenvaltioita yhtymään tähän päätöslauselmaan.
Euroopan unioni on lopuksi sitoutunut puolustamaan demokratiaa ja ihmisoikeuksien suojelua. Itse asiassa neljännen Lomén yleissopimuksen 5 artiklassa ilmaistaan yksiselitteisesti, että Euroopan unionin yhteistyö- ja kehityspolitiikat liittyvät tiukasti ihmisten perusoikeuksien ja -vapauksien kunnioittamiseen ja harjoittamiseen. Kaikki arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemat maat ovat neljännen Lomén yleissopimuksen allekirjoittajina julistaneet vahvan sitoumuksensa ihmisarvojen ja -oikeuksien kunnioittamiseen. Euroopan unioni odottaa, että kaikki Lomén yleissopimuksen allekirjoittajat noudattavat velvollisuuksiaan.

Howitt
Kiitos vastauksestanne. Itse asiassa paikalliset asukkaat tunsivat mainitsemani Lagosissa sijaitsevan työleirin orjavarastona tai lapsimarkkinoina. Halpaa työvoimaa etsivät tulivat leiriin ja valitsivat haluamansa lapset. Useimmat joutuivat työhön kotitalouksiin tai torikojuihin tai myymäläapulaisiksi. Jotkut pesivät ajoneuvoja tai rahastivat pikkubusseissa. Lisäksi he kokivat ruumiillista väkivaltaa työnantajien pahoinpidellessä heitä tai olivat vaarassa joutua työnantajaperheissään seksuaalisen hyväksikäytön kohteiksi. Orjuutta vastustava Anti-Slavery International -järjestö totesi, että 95 % kotitalouksien palveluksessa olevista lapsista oli tyttöjä.
Herra puhemies, näiden synkkien tosiasioiden takia kysyn, onko antamanne vastaus riittävä, vaikka hyväksynkin sen täydellisesti? Millaisia tuloksia odotatte 4. marraskuuta käydyltä poliittiselta vuoropuhelulta, jota olette kuvaillut?
Vaikka meillä on Lomén sopimuksen 5 artikla, millä erityistoimilla toteutatte sen vastauksena kysymyksessäni mainitsemilleni valtioille? Mitä muuta Eurooppa voi tehdä?

Wohlfart
Ensinnäkin Euroopan unionin kannattaisi antaa uuden ihmisoikeuskomissaarin Mary Robinsonin huolehtia näistä hyvin vaikeista tapauksista. Luulen, että hänellä on eniten vaikutusvaltaa siihen, että Yhdistyneiden kansakuntien ääntä kuullaan, ja että erilaisten ihmisoikeuksia koskevien kansainvälisten yleissopimusten allekirjoittajia muistutetaan heidän velvollisuuksistaan, joita kutsuisin perusvelvollisuuksiksi.
Lomén yleissopimuksen allekirjoittajien osalta on sitäpaitsi toisaalta ehdottoman välttämätöntä, että Euroopan unioni organisaationa tuomitsee jyrkästi nämä teot ja ilmaisee tämän selvästi asianomaisille Lomén yleissopimuksen allekirjoittajavaltioille. Toisaalta olen henkilökohtaisesti sitä mieltä, että se ei ehkä riitä.
Otan kuitenkin vapauden kehitysministerien perjantaina 8. päivänä Brysselissä järjestettävän kokouksen aikana, jossa käsitellään suurten järvien alueen humanitaariseen tilanteeseen liittyviä kysymyksiä, lisätä keskusteluihimme lasten työntekoa käsittelevän ylimääräisen kohdan. Te olette juuri kuvailleet sitä sanoin, jotka tekevät meidät hyvin surullisiksi. Komission tehtävänä on siten suorittaa lisätarkastuksia ja tutkimuksia tiiviissä yhteistyössä Robinsonin yksiköiden ja alaan pätevöityneiden hallitusten ulkopuolisten järjestöjen kanssa, jotta neuvostolle voidaan mahdollisimman nopeasti esittää aiheellisia toimenpiteitä, jotka ovat mielestäni välttämättömiä.

Puhemies
Herra Howitt on pyytänyt työjärjestystä koskevan puheenvuoron.

Howitt
En halua viedä enempää aikaa paitsi kiittääkseni vilpittömästi puheenjohtajaa erittäin myönteisenä pitämästäni vastauksesta.

Puhemies
Sananne liikuttivat minua niin paljon, että kiitin teitä useaan otteeseen ja ranskaksi, koska minusta vaikutti, että me kaikki olimme hyvin liikuttuneita vastauksestanne. Siitä syystä vielä kerran kiitos, herra Wohlfart.
Kysymys nro 10 Anna Karamanou (H-0809/97):
Aihe: Neuvoston 2.12.96 antama suositus naisten ja miesten tasapuolisesta osallistumisesta Tunnustaen naisten edustuksen kohdalla vallitsevan demokratiavajeen neuvosto antoi 2.12.1996 suosituksen jäsenvaltioille naisten ja miesten tasapuolisesta osallistumisesta päätöksentekoon. Suosituksessa jäsenvaltioita kehotetaan suunnittelemaan yhtenäinen kokonaisstrategia ja toteuttamaan kaikki välttämättömät lainsäädännölliset, hallinnolliset ym. toimenpiteet naisten läsnäolon vahvistamiseksi kaikilla tasoilla. Kun nyt noin vuosi on kulunut tästä päätöksestä, neuvostolta kysytään:
Mitä konkreettisia toimenpiteitä ja mitä ohjelmia EU: n jäsenvaltiot edistävät sen tavoitteen saavuttamiseksi, että molemmat sukupuolet osallistuisivat tasapuolisesti päätöksentekoon?
Mitä toimenpiteitä on toteutettu, mitä rahasummia on käytetty ja mitä yrityksiä tehty yleisen mielipiteen sekä erilaisten julkisten ja yksityisten tahojen tietoisuuden muokkaamiseksi tarkoituksena helpottaa naisten pääsyä yhteisön ja kansallisiin poliittisiin elimiin ja osallistumaan päätöksentekoon?

Wohlfart
Vastauksena tähän kysymykseen haluaisin todeta, että neuvoston viime vuoden joulukuun 2. päivänä antamassa suosituksessa sukupuolten tasa-arvoisesta osallistumisesta päätöksentekomenettelyyn määrätään, että komissio antaa kertomuksen samalla kertaa sekä parlamentille, neuvostolle että talous- ja sosiaalikomitealle. Ensimmäinen kertomus annetaan kolme vuotta mainitun suosituksen hyväksymisestä ja sen jälkeen vuosittain jäsenvaltioiden antamien tietojen perusteella.
Koska suositus hyväksyttiin viime vuonna, ensimmäinen kertomus laaditaan siten vasta kolme vuotta myöhemmin eli vuoden 1999 lopussa. Siksi neuvosto ei pysty tässä vaiheessa laatimaan luetteloa jäsenvaltioiden soveltamista toimenpiteistä ja ohjelmista, kuten kunnianarvoisa parlamentin jäsen on pyytänyt.

Karamanou
Arvoisa puhemies, tiedän varsin hyvin, mitä esityksen viimeisessä kohdassa lukee Euroopan komission velvollisuuksista. Niinpä kysymykseni onkin suunnattu neuvostolle, jonka katson olevan siinä asemassa, että sen pitää tiedottaa Euroopan parlamentille vastaanotosta, jonka tämä esitys sai jäsenvaltioissa, ja esityksen toteutumisesta. Haluaisin kysyä puheenjohtajalta, onko hän tyytyväinen vain puolen Euroopan väestön edustukseen demokraattisissa instituutioissa ja päätöksentekokeskuksissa. Katsooko hän, että demokraattinen järjestelmämme toimii hyvin, kun naisilta on estetty yhtäläinen osallistumismahdollisuus päätöksentekoon?

Wohlfart
Minun on rajoitettava arviointini Luxemburgia koskevaan erityistapaukseen, koska tiedän, millaisen vastaanoton tämä aloite ja neuvoston 10. joulukuuta antama suositus tulevat saamaan. Hallituksemme on tietoinen käsiteltävän aiheen merkityksestä, koska ministerivaihdoksen aikana kaksi vuotta sitten sisällytimme poliittisiin ensisijaisuuksiimme naisten aseman edistämisen yhteiskunnassamme Luxemburgissa perustamalla naisten asemaa edistävän ministeriön.
Muiden maiden poliittinen omatunto vahvistuu koko ajan ja tuottaa tuloksia. Juuri viime viikolla Euroopan tuomioistuin antoi hyvin rohkaisevan ja myönteisen tuomion, joka luullakseni vastaa kunnianarvoisan parlamentin jäsenen toiveita. Naisten aseman osalta olen henkilökohtaisesti sitä mieltä, että tässä parlamentissa on hyvin paljon tarmokkaita naisia, jotka eivät edistä naisen asemaa vain tässä parlamentissa vaan myös omissa jäsenvaltioissaan.

Puhemies
Koska neuvoston kyselytuntiin käytettävissä oleva aika on loppunut, vastataan kysymyksiin nro 11-23 vastaamaan kirjallisesti.
Hyvät parlamentin jäsenet, en voi päättää istuntoa kiittämättä vielä kerran herra Wohlfartia, joka on ystävällisesti sopeutunut aikataulun muutoksiin, joita on jouduttu tekemään jo kahden kuukauden ajan tässä istuntosalissa. Tänään olen siitä erityisen kiitollinen, sillä tiedän henkilökohtaisten velvoitteiden rajoittavan hänen läsnäoloaan täällä tänään. Siitä syystä, herra Wohlfart, paljon kiitoksia. Merci beaucoup.
Herra Posselt on pyytänyt työjärjestystä koskevan puheenvuoron.

Posselt
Arvoisa puhemies, ei ole kyse tavallisesta kyselytuntia koskevasta ongelmasta, vaan tänään minulla on jotakin konkreettista. Jo jonkin aikaa saamme neuvoston kirjalliset vastaukset suhteellisen myöhään, mutta syy siihen löytyy tästä talosta, sillä - kuten luulen - laatii neuvosto vastaukset ajoissa. Pyytäisin, että saamme kirjalliset vastaukset vielä tällä viikolla Strasburgiin.

Puhemies
Herra Posselt, olen pannut huomautuksenne muistiin. Otan asian hoitaakseni ja neuvottelen parlamentin teknisten yksiköiden kanssa, voidaanko ehdotuksenne toteuttaa.
(Istunto keskeytettiin klo 20.15 ja se jatkui klo 21.00.)

Yhtenäismarkkinoiden toimintasuunnitelma
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana von Wogaun talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-356/97) komission Eurooppa-neuvostolle antamasta tiedonannosta: " Yhtenäismarkkinoiden toimintasuunnitelma" (CSE(97)0001 - C4-0286/97).

von Wogau
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat! Aluksi haluaisin sanoa, miten erityisen iloinen olen siitä, että komissaari Montin on onnistunut tulla tänne ja osallistua keskusteluun huolimatta niistä vaikeuksista, jotka kyllä tunnen. Euroopan parlamentin tämän kysymyksen esittelijänä osaan todella arvostaa sitä.
Amsterdamissa sovitun sisämarkkinoiden toimintasuunnitelman avulla komissio haluaa parantaa ratkaisevasti Euroopan sisämarkkinoiden toimintaa tammikuun 1. päivään 1999 mennessä. Olen tyytyväinen tähän toimintaohjelmaan ja pidän sitä tärkeänä askeleena tiellä kohti eurooppalaisia kotimarkkinoita, joille on tunnusomaista yhteiset ulkorajat ja avoimet sisärajat. Suokaa anteeksi termini - komissaari käyttäisi siitä varmaankin nimitystä single market - mutta uskon, että tärkeää on lähinnä sisältö, josta puhumme.
Tie näille eurooppalaisille kotimarkkinoille kulkee kolmen vaiheen kautta. Ensimmäinen vaihe oli tulliliiton luominen vuonna 1968, ja sille oli ominaista yhteiset ulkoiset tullit. Toinen vaihe alkoi, kun Euroopan yhteiset sisämarkkinat toteutettiin vuonna 1993. Euroopan sisämarkkinoiden toteuttaminen - kuten näimme 1. tammikuuta 1993 - merkitsi lähinnä tavara- ja suurimmaksi osaksi myös henkilötarkastusten lopettamista Euroopan unionin jäsenvaltioiden välisillä sisärajoilla. Kolmas ja viimeinen vaihe - eurooppalaisten kotimarkkinoiden luominen - pitäisi meidän käsityksemme mukaan olla valmis heinäkuuhun 2002 mennessä, jolloin euro on ainoa maksuväline lähes kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Se on tavoitteemme.
Nykyisin Euroopan sisämarkkinoilla on 15 rinnakkaiset kotimarkkinat. Tämän minulle vahvistavat yhä uudelleen myös alueella toimivat yritykset. Neljän perusvapauden todellisen toteutumisen tiellä on vieläkin koko joukko esteitä. Vasta kun esteet on poistettu, voimme puhua todellisista Euroopan yhteismarkkinoista.
Haluaisin käsitellä muutamia erityisen tärkeitä tehtäviä, jotka meidän on vielä hoidettava tällä tiellä. Yksi niistä on passintarkastusten lopullinen lakkauttaminen jäsenvaltioiden välillä vuoteen 2000 mennessä. Se on vapaan henkilöliikenteen ratkaiseva edellytys. Tiedän, ettei se ole helppo poliittinen ratkaisu ainakaan kaikissa jäsenvaltiossa. Verotuksessa edessämme on erityisiä vaikeuksia. Mielestäni on ennen kaikkea löydettävä parempi tasapaino työn verotuksen sekä pääoman, energian ja kulutuksen verorasituksen välille.
On selvää, että työtä rasitetaan liikaa, ja siitä on paljon kielteisiä seurauksia työmarkkinoille. Toinen tehtävä on siirtyminen nykyisestä monin tavoin puutteellisesta väliaikaisjärjestelmästä lopulliseen arvonlisäverojärjestelmään, jonka on perustuttava alkuperämaaperiaatteeseen. Uskon vakaasti, että Euroopan parlamentin esimerkiksi Randzio-Plathin mietinnössä omaksuma linja saa jatkoa myös tässä asiassa.
Verotuksellisten toimenpiteiden lisäksi erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten tukeminen on tärkeä keino taistelussa työttömyyttä vastaan. Niihin on kiinnitettävä erityistä huomiota, jotta ne voivat antaa osuutensa työpaikkojen luomiseen. Toimivat liikenteen, televiestinnän ja energian perusrakenteet ovat eurooppalaisten kotimarkkinoiden perusedellytys. Liikenteen alalla vaatimuksiimme kuuluvat eurooppalaisen lentoturvallisuustoimiston perustaminen ja uuden Eurocontrol-sopimuksen solmiminen. Televiestintäalalla painotuksen on oltava satelliittiviestinnässä, ja olen sitä mieltä, että meidän pitäisi Euroopan parlamenttina tehdä johtopäätöksemme myös budjetin osalta.
Lisäksi pitäisi ottaa harkittavaksi eurooppalaisen televiestinnän sääntelyviranomaisen perustaminen, minkä vaatimuksen parlamentin talousvaliokunta esittää yhä uudelleen mutta minkä jäsenvaltiot hyväksyvät hyvin epäröiden.
Teollisuuspolitiikan keskeinen keino on kaupan niiden teknisten esteiden standardointi, jotka ovat edelleen tavaroiden vapaan liikkuvuuden esteenä. Teknisiin standardeihin viittaamisen menetelmää on siten käytettävä johdonmukaisesti ja standardointimenetelmiä on jämäköitettävä ja parannettava. Samoin nykyistä oikeudellista perustaa on parannettava ja yksinkertaistettava. Eurooppalaisen yhtiön aseman hyväksyminen on tässä asiassa yksi kiireisimmistä tehtävistä. Toimiva henkisen omaisuuden suoja on erityisen tärkeä eurooppalaisten yritysten kilpailukyvylle. Juuri biotekniikassa sitä tarvitaan kipeästi. Sen lisäksi mallien oikeudellinen suoja on myös työmme painopistealue. Ympäristön alalla yksi vaatimuksistamme on Eurooppalaisen toimiston perustaminen elintarvikkeiden lisäaineiden ja maatalouden kemikaalien hyväksymistä varten, samaan tapaan kuin olemme luoneet Lontoon toimiston lääkeaineiden alalla.
Kotimarkkinoihin kuuluu peruselementtinä yhteinen valuutta. Se ei kuitenkaan ole tämän mietinnön aihe. Yhteiseen valuuttaan siirtyminen vaatii kuitenkin samaan aikaan yhteistä talouspolitiikkaa, jonka tulisi olla jokaisen sosiaalisen ja ekologisen markkinatalouden perusperiaatteen mukaista.
Vuoteen 2000 mennessä meillä on vielä monia tehtäviä hoidettavanamme. Komission toimintasuunnitelma on siinä tärkeä mutta ei läheskään riittävä askel. Uskon kuitenkin vakaasti, että toteutamme lähivuosina eurooppalaiset kotimarkkinat yhteisine ulkorajoineen, avoimine sisärajoineen ja yhtenäisvaluuttoineen.

Florio
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, oikeusasioita käsittelevä valiokunta on tutkinut tätä kertomusta ja se antaa hyvin myönteisen lausunnon sekä valiokunnan että esittelijän tekemästä työstä, josta onnitteluni esittelijälle. Haluaisin tuoda ilmi joitakin huomioita, osittain kriittisiäkin - luonnollisesti rakentavalla tavalla kriittisiä - joita kiirehdin nyt esittämään.
Oikeusasioita käsittelevä valiokunta esimerkiksi toteaa tyytyväisenä, että komissio aikoo nopeuttaa yhteisön normien rikkomista koskevia tutkimuksia, ja se toivoo niiden osalta, että toisin kuin valitettavasti aiemmin usein tapahtui, enää ei satu, että valitukset käsitellään hyvin hitaasti tai ei lainkaan. Valiokunta korostaa myös komissiolle jo viime vuonna - 11. joulukuuta annetussa päätöslauselmassa komission työohjelmasta vuodelle 1997 - esitettyä pyyntöä hyväksyä päätös, jossa komissio sitoutuu viemään asian tuomioistuimeen, jotta se määräisi rahallisia sanktioita, kun jokin valtio ei ole vuoden määräajan kuluessa noudattanut tuomioistuimen päätöstä, erityisesti sisämarkkinoihin ja ympäristöön liittyvillä aloilla.
Oikeusasioita käsittelevä valiokunta pyytää myös komissiota - neuvoston ja jäsenvaltioiden ohella - poistamaan lopullisesti perussopimuksen mukaisesti rajatarkastukset, jotka haittaavat henkilöiden vapaata liikkuvuutta, sekä vahvistamaan kaikkia toimenpiteitä, jotka antavat useammille Euroopan kansalaisille mahdollisuuden käyttää hyväkseen vapaan liikkuvuuden oikeuttaan.
Valiokunta kiinnittää myös huomiota tavoitteeseen 4 liittyvien toimien epämääräisyyteen, etenkin kuluttajien oikeuksien sekä terveyden ja ympäristön suojeluun liittyvän toiminnan ja kansalaisten kanssa aloitettavaan vuoropuheluun liittyvän toiminnan osalta, ja pyytää komissiota esittämään niistä konkreettisempia ehdotuksia.
Lopuksi valiokunta korostaa, että parempi ympäristönsuojelu ja tiukempi kuluttajansuoja edellyttävät tehokkaampia toimia yhteisön tasolla, yhdenmukaisesti sen kanssa, mitä vahvistettiin oikeusasioita käsittelevän valiokunnan lausunnossa komission tiedonannosta, joka koski yhtenäismarkkinoiden vaikutusta ja tehokkuutta.
Näistä näkemyksistä huolimatta oikeusasioita käsittelevä valiokunta - kuten jo sanoin - antaa kuitenkin myönteisen lausunnon yhtenäismarkkinoiden toimintasuunnitelmasta. Siitä syystä onnittelen vielä kerran komissaari Montia ja esittelijä von Wogauta.

Plooij-van Gorsel
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevän valiokunnan lausunnon valmistelijana haluan onnitella esittelijä von Wogauta. Hyvät kollegat, yhtenäismarkkinoita ei ole toteutettu kaikilta osin ja se maksaa eurooppalaisille yrityksillemme, pienille ja suurille, paljon, joka vuosi uudestaan. Etenkin yhtenäismarkkinoiden puuttuminen energian alueella, mikä merkitsisi yrityksille ja kuluttajille vapaata valintaa sähkön ja kaasun suhteen, on suuri este. Kaasumarkkinoiden vapauttaminen onkin toteutettava niin nopeasti kuin mahdollista ja merkittävässä määrin. On otettava käyttöön energiavero ympäri Eurooppaa, sillä muuten markkinat häiriintyvät.
Toinen asia, josta haluan tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevän valiokunnan nimissä mainita, on mahdollisuus käyttää mahdollisimman hyvin hyödyksi innovaation ja uuden teknologisen kehityksen mahdollisuutta. Pienet yritykset ovat usein innovatiivisia ja sen avulla ne voivat kasvaa ja huolehtia näin työllisyyden lisääntymisestä Euroopassa. Sitähän varten työllisyyttä käsittelevä huippukokous on järjestetty. Markkinoiden toteuttamisen lisäksi lainsäädännön yhdenmukaistaminen voi olla tässä yhteydessä tärkeä vaatimus. Esimerkiksi patenttilainsäädännön puuttuminen muodostaa etenkin pienille yrityksille esteen käyttää hyödyksi yhtenäismarkkinoiden kaikkia mahdollisuuksia. Pienillä yrityksillähän ei ole mahdollisuuksia ilmoittaa uusista keksinnöistään joka puolelle.
Viimeisenä kohtana haluan muistuttaa eurooppalaisten tietopalvelumarkkinoiden tärkeydestä. Euroopan unioni voi hyötyä täysin maailmanlaajuisesta sähköisestä kaupasta vain, mikäli se perustuu kahdenkeskisten sopimusten sijasta monenkeskisiin. Mutta tässä unionin on tehtävä vielä paljon työtä, myös yhtenäismarkkinoilla.

Langen
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat! Markkinatalouden kannattajana minulla on tänään harvinainen ilo esitellä sosiaaliasiain valiokunnan lausunto kollegani ja innokkaan sosiaalipoliitikon Thomas Mannin puolesta.
Euroopan sisämarkkinoiden parantamista käsittelevässä esityksessä komissio korostaa sosiaaliasiain valiokunnan mielestä sosiaalipolitiikan ratkaisevaa roolia kestävän talous- ja sosiaaliyhteisön rakentamisessa. Mitä yksiselitteisemmin sosiaaliset näkökohdat siinä otetaan huomioon, sitä vähemmän epäillään, onko sosiaalisen markkinatalouden menestysmalli todella toteutettavissa Euroopan tasolla.
Sosiaalikomitean mielestä on tarpeen toimia. Ensinnäkin tarvetta aiheuttaa verotusjärjestelmien erilaisuus, joka on taloudellisen liikenteen este ja joka vaatii ratkaisua ennen kaikkea rajat ylittävään ostosmatkailuun ja kaksinkertaiseen verotukseen.
Toiseksi: Sosiaaliasiain valiokunnan mielestä työn verorasitusta tuotannontekijänä on lievennettävä. Ympäristöä sen sijaan on verotettava enemmän, jotta saadaan aikaan työllisyyttä edistäviä näkökohtia.
Kolmanneksi: Sosiaaliasiain valiokunta kannattaa julkisten palvelujen vapauttamista. Se on kuitenkin sitä mieltä, että julkisten palvelujen vähimmäistaso on säilytettävä ja kaikki henkilöstön vähentämiset on pehmennettävä työllisyyspoliittisilla toimilla sosiaalisesti kestävällä tavalla.
Neljänneksi: Eurooppalainen talouspolitiikka, joka rakentuu sosiaalisen ja ekologisen markkinatalouden periaatteille, vaatii vuosikymmenten aikana kehittyneiden suojastandardien säilyttämistä, ja näitä on kehitettävä edelleen Euroopan tasolla.
Viidenneksi: Sosiaaliasiain valiokunnan näkemyksen mukaan sisämarkkinoiden tärkeitä rakennusaineita ovat euroopanlaajuiset työnvälitysverkostot samoin kuin sopimukset tutkintojen ja todistusten molemminpuolisesta tunnistamisesta sekä yhä voimakkaammat kannustimet ammattikokemuksen hankkimiseksi Euroopan alueella. Vain silloin - sosiaaliasiain valiokunnan mielestä - työntekijät voivat tehokkaasti tukea Euroopan sisämarkkinoita, eurooppalaisia kotimarkkinoita, kuten kollega von Wogau asian ilmaisi, ja uskon sen olevan tärkeää itsenäisyyden edistämisen ohella, jotta nämä sisämarkkinat todella onnistuvat.

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, kiitän Karl von Wogauta tasapainoisesta mietinnöstä, joka käsittelee erittäin laaja-alaisesti sisämarkkinakysymyksiä analyyttisellä tavalla. Komission ansaitsee myös kiitoksen, sillä sen asettamat tavoitteet sisämarkkinasäännösten yksinkertaistamisesta kansalaisten edut huomioonottaen ovat erityisen kannatettavia.
Yksittäisen kansalaisen kannalta sisämarkkinoiden sujuvan toiminnan kaksi suurinta puutetta ovat rikollisuuden leviäminen ja tiedon puute vapaan liikkuvuuden luomista lukemattomista mahdollisuuksista. Sisämarkkinat voivat toimia vain silloin, kun kansalaiset eivät tunne turvattomuutta ja elinmahdollisuuksiensa heikentyvän rajojen avauduttua. Sisämarkkinoiden toimintahäiriöt, etenkin rikollisuudesta johtuvat, eivät ole ratkaistavissa minkään yksittäisen toimijan avulla. Tarvitaan tulli- ja poliisiyhteistyötä, johon Europol on mainio työkalu, sekä huipputeknologian nykyistä tehokkaampaa hyödyntämistä reaaliaikaisen tiedon välittämiseksi viranomaisten välillä.
Koska unionin sisärajojen valvonta poistuu, ulkorajojen yhteneväiset valvontastandardit korostuvat entisestään. Valmistellessani lausuntoa sisämarkkinoita käsittelevästä mietinnöstä kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnalle painotin erityisesti teknologian hyväksikäytön merkitystä valvonnassa ja tietojenvälityksessä niin sanottuna näkymättömänä valvontana sisämarkkinoiden toiminnan tehostamiseksi.
Lähestyn kysymystä teknologian hyväksikäytöstä myös yksittäisten kansalaisten näkökulmasta. Esimerkiksi avoimien työpaikkojen listaamisella Internetiin voitaisiin helpottaa koulutetun, pätevän työvoiman liikkuvuutta unionin alueella. Paremmalla koulutetun työvoiman liikkuvuudella saataisiin suuria etuja myös Euroopan tutkimukselle ja innovaatioille. Myös unionin instituutioiden päätöksenteon pitäisi avautua kansalaisille yhä laajenevassa määrin tietoverkkojen välityksellä.

Metten
Arvoisa puhemies, rajoitun von Wogaun mietinnön verotusta koskeviin kohtiin. Työllisyyttä käsittelevän huippukokouksen aattona haluan muistuttaa siitä, miten tärkeän tekijän verotuksen painopisteen siirtäminen työn verotuksesta muiden alueiden, etenkin pääoman ja energian verotukseen, muodostaisi verotuksessa.
Tätä koskevat aikeet eivät tietenkään ole uusia. Ne on esitetty jo Delorsin valkoisessa kirjassa. Tuo valkoinen kirja sisältää vain yhden asian, joka ansaitsee nykyään oikeastaan paljon enemmän huomiota. Mutta huolimatta valkoisessa kirjassa esitetyistä aikeista, voimme havaita käytännössä, että verotuksen painopiste ei ole siirtynyt työn verottamisesta muiden alueiden verotukseen, vaan pikemminkin päinvastoin. Tämä suuntaus alkoi jo vuonna 1985 ja se jatkuu yhä.
Mutta kuinka saamme tämän suuntauksen muutettua? Mielestäni ainoa mahdollisuus on päästä tiettyyn yhdenmukaistamiseen alueella, joka on kaikkein liikkuvin, nimittäin pääoman alueella. Pääomaa on vaikeinta verottaa, koska se on liikkuvaa. Koska asia on näin, useimmilla hallituksilla ei ole muuta mahdollisuutta kuin verottaa vähiten liikkuvaa tekijää, eli työtä. Pääoman liikkuvuuden rajoittaminen on oikeastaan mahdollista vain yhteistyössä ja yhdenmukaistamisen avulla.
Komissio on antanut sysäyksen tähän esittämillään käyttäytymissäännöillä. Tämä on uskoakseni hyvä ensimmäinen askel. Komissio on käytännöllinen aloittaessaan koron verottamisella, koskien myös maan ulkopuolella asuvia. Sen lisäksi on tärkeää ja kiireellistä ottaa esille Rudingin komitean mietinnöstä kaksi asiaa, jotka myös ovat muutaman vuoden takaisia, nimittäin ensiksi yhtiöiden verotusperiaatteiden yhdenmukaistaminen ja toiseksi yhteinen vähimmäistariffi yhtiöiden verottamiselle.
Lisäksi on luonnollisesti tärkeää ja kiireellistä korottaa energian haittaveroja tai alkaa periä haittaveroja energialähteistä, joita tähän asti ei ole verotettu lainkaan. Komission tähän suuntaan viittaavaa esitystä on todellakin tuettava, kuten von Wogaun mietinnössä sanotaan. Minusta on oikeastaan käsittämätöntä, ettei parlamentissa ole otettu tätä esitystä ensimmäiseen käsittelyyn, vaikka esitys on tehty tämän vuoden toukokuussa. Energian haittaverojen korotuksesta ja pääoman tehokkaammasta verotuksesta saatavilla tuloilla voitaisiin alentaa huonosti palkatun ja yksinkertaisen työn kustannuksia. Tällä alueella voidaan saada aikaan todellista voittoa.

Peijs
Arvoisa puhemies, esittelijä von Wogau on laatinut poikkeuksellisen monimutkaisen päätöslauselman, jossa hän selvittää, mitä parlamentin mielestä vielä pitää tapahtua, jotta yhtenäismarkkinat saadaan toteutettua. Se tosiasiahan, etteivät yhtenäismarkkinat vielä toimi hyvin, eivätkä aitoina kotimarkkinoina, on suurin syy eurooppalaisten yritysten jälkeenjääneeseen kilpailuasemaan ja liian vähäiseen taloudelliseen kasvuun Euroopassa. Tietenkin on tapahduttava paljon Euroopan tasolla. Kollegani puhuivat jo siitä. Mutta haluaisin pyytää myös jäsenvaltioita kiinnittämään huomiota tähän asiaan. On usein jäsenvaltioiden syy, mikäli on kyse direktiivien liian myöhäisestä, väärästä tai poikkeavasta toimeenpanosta. Joskus voidaan jopa puhua liiallisesta sääntelystä, koska jäsenvaltiot liittävät kaikenlaista ylimääräistä kansallista lainsäädäntöä EU: n direktiiveihin.
Uuden välttämättömän lainsäädännön lisäksi komission tulee keskittyä eurooppalaisen lainsäädännön toteuttamisen, noudattamisen ja yksinkertaistamisen parantamiseen. Komission ja jäsenvaltioiden tulee sopia uudesta aikataulusta. Tiedämme, että se toimii Euroopan unionissa. Tarvitsemme uudestaan vuotta 1992. Tiedän, että komissaari pyrkii olemaan vuonna 1999 niin pitkällä, mutta mielestäni se on jonkinlaista illuusiopolitiikkaa, kun ajattelemme verotusasioita. Silti olen sitä mieltä, että meidän pitää asettaa realistinen päivämäärä. Tarvitsemme uuden haasteen, uutta elinvoimaa. Mikäli emme onnistu toteuttamaan yhtenäismarkkinoita, muukin yhdentyminen jää automaattisesti toteutumatta. Uudet jäsenvaltiot eivät halua olla pelkästään vapaiden markkinoiden jäseniä, ne haluavat olla kiinteän klubin jäseniä, joka tarjoaa laatua kaikilla alueilla. Tämä on mahdollista vain, jos jäsenvaltiot noudattavat sopimuksia ja jos komissio ottaa tehtävänsä perustamissopimuksen valvojana vakavasti, myös suurten jäsenvaltioiden ollessa kyseessä.
Arvoisa komissaari jäsen, saanen mainita kaksi aluetta. Tarkoitan esimerkiksi valtion työtilausmarkkinoita ja vakuutusmarkkinoita, jotka eivät ole vielä missään suhteessa eurooppalaisia markkinoita vaan hyvin kansallisia. Vielä viimeinen huomautus. Tällä hetkellä tapahtuu suurta keskittymistä kirjanpidon alueella, suuret kirjanpitotoimistot huolehtivat koko talouden alasta. Puuttuminen vallan keskittymiseen ja sen mukanaan tuomiin ongelmiin on yksi komission erityistehtävistä. Mikä on komission jäsenen mielipide tästä?

Watson
Arvoisa puhemies, haluan onnitella Karl von Wogauta hänen mietinnöstään. Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä tukee hänen johtopäätöksiään ja on todella sitä mieltä, että hän on tehnyt hyvin tyhjentävän arvion yhtenäismarkkinoiden ongelmista ja edessä olevistamme haasteista.
Ryhmäni ei tue tarkistusta 8, joka on mielestämme piiloteltua protektionismia.
Olemme selvästi pettyneitä yhtenäismarkkinoiden kehitykseen. Näyttää siltä, että jäsenvaltioilla ei ole poliittista tahtoa sen asianmukaisen toiminnan takaamiseksi. Itse asiassa ne ovat jopa hyväksyneet toimia, jotka vähentävät yhtenäismarkkinoiden säännöstön merkitystä. Toisinaan näyttää siltä, että komissiolla ei ole rohkeutta toimia vakaumuksensa mukaisesti tai sillä ei ole perustussopimuksien vartijan aseman mukaista valtaa, jotta se voisi käsitellä edellytysten täyttämättä jättämisiä riittävän määrätietoisesti.
Yhtenäismarkkinat ovat keskeisiä hyvinvoinnin kannalta. Tiedämme tutkimuksista, että ennen vuotta 1993 tullivalvonnan edellytysten täyttäminen maksoi kaupanharjoittajille noin 7, 5 miljardia ecua joka vuosi - luku perustuu vuoden 1992 kauppaan, mutta on ilmaistu tämän päivän rahana. Tämä vastaa noin 1 %: a jäsenvaltioiden välisen kaupan kokonaisarvosta tuohon aikaan. Tiedämme, että rutiiniluonteisen tullivalvonnan lakkauttaminen on 1. tammikuuta 1993 lähtien leikannut kuluja kahdella kolmasosalla, mikä on saanut kaupanharjoittajille aikaan noin 5 miljardin ecun vuosittaisen säästön. ALV-järjestelmän siirtymäsäädöksen ja Intrastat-järjestelmän noudattaminen on kuitenkin kallista. Se maksaa kaupanharjoittajille noin 2, 3 miljardia ecua vuosittain. Säästöt ovat olleet samankaltaisia maanteiden tavaraliikenteen harjoittajille vuodesta 1992 lähtien, mutta jäljelle jääneet odotusajat rajoilla maksavat vielä noin 50 miljoonaa ecua joka vuosi. Paljon rahaa säästyisi, jos komissio voisi patistaa jäsenvaltioita toteuttamaan yhtenäismarkkinoita tehokkaasti.
Jäsenvaltiot saavat suurimmat syyt niskoilleen. Haluaisin antaa yhden esimerkin Yhdistyneestä kuningaskunnasta, edustamastani valtiosta: vaalipiirissäni asuu eläkeläinen nimeltä Bill Smith. Bill Smith on juuri hävinnyt taistelun, jolla hän pyrki estämään 100 laadukkaan saksalaisen sikarin häviämisen tuhkana tuuleen - ei olohuoneessaan vaan Yhdistyneen kuningaskunnan tulli- ja valmisteveroviraston polttouunissa. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat sanoneet tuhoavansa sikarit, koska herra Smith on kieltäytynyt maksamasta 90 punnan tullimaksua.
Ryhdyin hoitamaan tapausta, kun nämä sikarit oli takavarikoitu. Tullilaitos väitti, että koska niitä ei ollut tuotu henkilökohtaisesti, niistä piti maksaa tullia. Ne oli itse asiassa tilattu saksalaiselta tupakkakauppiaalta, ja tulli oli maksettu myyntipisteessä. Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus väittää, että tämä on etämyyntiä kuten "man-inblack" -tapaus. Sitä se selvästi ei ole. Tapauksissa on joitain yhtymäkohtia, mutta eivät minua aiemmin tapauksessa auttaneen komissaarin eivätkä minun ponnisteluni saaneet Yhdistyneen kuningaskunnan tullilaitosta toimimaan oikeudenmukaisesti. Kunnes pääsemme tällaisista ongelmista eroon, Euroopan kansalaiset eivät ikinä usko yhtenäismarkkinoihin.

Theonas
Arvoisa puhemies, vuodesta 1993 alkaen viime kesäkuiseen Amsterdamin huippukokoukseen asti yhtenäismarkkinat ovat epäilemättä edistyneet merkittävästi. Ehkä tästä syystä Eurooppaneuvosto ja myös Euroopan komissio rohkaistuivat harjoittamastaan politiikasta ja etenivät panemaan toimeen erittäin kunnianhimoisen toimintaohjelman, jonka avulla ne pyrkivät nopeuttamaan ja syventämään Euroopan yhtenäismarkkinoiden sisältöä ja toimintaa.
Sama ajatus on myös keskusteltavana olevassa mietinnössä, joka jäljittää välittömiä ja konkreettisia tavoitteita, joita esittelijän mukaan on keskitettävä toimintaohjelmaan.
Asia, jota ei kuitenkaan Eurooppa-neuvosto, Euroopan komissio eikä talousasioita käsittelevän valiokunnan esittelijä ota huomioon, on raportointi yhtenäismarkkinoiden seurauksista työntekijöille sekä Euroopan reuna-alueiden ja heikompien maiden talouksille ja asukkaille.
Jos tällainen perusraportointi olisi olemassa ennen etenemistä keskitettyjen järjestelyjen politiikkaan sisämarkkinoiden kehittämiseksi pitemmälle, saisimme havaita, että yhtenäismarkkinat ja niihin johtava talouspolitiikka ovat suuressa määrin vastuussa siitä traagisesta tilasta, jossa yli 20 miljoonaa työtöntä, 21 miljoonaa osittain työllistettyä, 14 miljoonaa määräaikaistyöllistettyä sekä yli 10 miljoonaa epätyypillisessä työsuhteessa olevaa nyt ovat.
Yhtenäismarkkinat ja niihin tähtäävät yhteisön politiikat ovat vastuussa talouden julkisen sektorin oleellisesta hajottamisesta sekä yhdistymisillä rakennettujen valtavien yksityisten monopolien luomisesta, jotka korvaat valtion monopolit. Ne ovat vastuussa ilmailualan kuljetusten joutumista amerikkalaisiin käsiin, täydellisestä taantumisesta eurooppalaisessa telakkateollisuudessa, jossa tuotanto on laskenut muutamassa vuodessa 87 %, ja on nyt maailmanmarkkinoilla paljon pienempi kuin Etelä-Korean.
Yhtenäismarkkinat ja yhteisön politiikat ovat vastuussa pienten ja keskisuurien yritysten dramaattisesta vaarantumisesta. Niitä tuetaan yhteisössä ja jäsenvaltioissa ainoastaan puheissa.
Yhtenäismarkkinat yhdessä talouspolitiikan ja todella monetaristisen rahapolitiikan kanssa uhkaavat ajaa alas koko Euroopan sosiaalisen mallin.
Kysymykseen, kuka hyötyy ja kuka maksaa yhtenäisistä sisämarkkinoista, vastaus on jälleen aivan selvä, herra puhemies. Suurpääoma hyötyy, työläiset maksavat. Pelkään pahoin, että hellittämätön vaatimus tämän politiikan nopeuttamisesta, eräiden esitysten ajaminen, kuten EMUn nopeuttaminen, ankara kiinnipitäminen vakaussopimuksesta, sosiaaliturvan budjettilähteiden muuttaminen työstä ympäristö- ja energiaveroiksi, alv: n soveltaminen alkuperämaassa, kaikki nämä vaarantavat vielä enemmän yhtenäismarkkinoiden tunnettuja seurauksia ja se johtaa vielä toisia kymmeniä miljoonia henkilöitä työttömien armeijaan.

Hautala
Arvoisa puhemies, meidän ryhmämme on tukenut komissaari Montin pyrkimyksiä saada aikaan järjestystä sisämarkkinoilla ja me myös tuemme hänen pyrkimyksiään tässä yhtenäismarkkinoiden toimintasuunnitelmassa.
Haluan erikseen mainita, että tämä ajankohtainen taistelu duty free -järjestelmän lopettamiseksi on erittäin tärkeä. Sehän edustaa sellaista tilannetta, jossa erästä toimialaa tuetaan kahdella miljardilla eculla vuodessa. Emme me voi puhua sisämarkkinoista, jos meillä on tällainen häiriötekijä. Toivon, että voimme antaa komissaarille tukemme myös siinä, että se todella loppuu aikataulun mukaisesti.
Olemme myös suhteellisen tyytyväisiä Karl von Wogaun mietintöön. Tässähän nimenomaan tunnustetaan se, että eurooppalainen talouspolitiikka perustuu ekologisen ja sosiaalisen markkinatalouden periaatteeseen. Uskon, että tältä pohjalta Euroopan unionin täytyy toimia myös maailmanlaajuisilla areenoilla.
Liberaalien edustaja Graham Watson sanoi, että meidän muutosehdotuksemme numero kahdeksan on piiloteltua protektionismia. Voin vakuuttaa, että siitä ei ole kyse. Me haluamme vain korostaa sitä, että haluamme tasapainon tavaroiden vapaan liikkuvuuden ja terveyden ja turvallisuuden suojelunäkökohtien välille. Toivon, että ryhmät voivat tukea tätä ehdotusta.
Nyt kun työllisyyshuippukokous pidetään viikonvaihteessa, niin on erittäin tärkeää puhua verotuksesta. Tässä suhteessa mielestäni mietintö on erittäin tasapainoinen. Siinä todellakin esitetään aivan keskeisenä tavoitteena työn verorasituksen vähentämistä työllisyyden parantamiseksi. Voin yhtyä niihin ajatuksiin, joita kollega Metten tässä sosiaalidemokraattien puolesta esitti.
Lopuksi kiinnittäisin huomiota siihen, että tilintarkastustuomioistuin ilmoitti eilen, että se ei ole ollenkaan tyytyväinen siihen, miten pieniä ja keskisuuria yrityksiä on tuettu. Tuet eivät ole menneet oikeisiin tarkoituksiinsa. Meidän on kiinnitettävä tähän huomiota, koska, aivan oikein, pieniä ja keskisuuria yrityksiä täytyy tukea sisämarkkinoilla.

Castagnède
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, komission esittämässä yhtenäismarkkinoiden toimintasuunnitelmassa valmistellaan itse asiassa esittelijänne von Wogaun onnistuneen sanavalinnan mukaisesti siirtymistä yhtenäismarkkinoista sisämarkkinoihin. Koska tämä on Euroopan rakentamista vahvistava tekijä, ryhmämme hyväksyy luonnollisesti toimintasuunnitelman kokonaisuudessaan.
Haluaisimme kuitenkin korostaa tässä yhteydessä, että erästä toimintasuunnitelmassa käsiteltyä markkina-aluetta eli veroasioita on kiireellisesti vahvistettava. Itse asiassa yleisesti on vallalla sellainen tuntuma, että tämän meille pian luvatun suuren työmaan alkaminen viivästyy. Tuntuu kuin yksimielisyysvaatimus painaisi tätä alaa enemmän kuin muita, jopa siinä määrin, että se ei vain rajoita edistyksen todellista toteuttamista tällä Euroopan rakentamisen alalla, vaan myös tulevien vaiheiden suunnittelua. Siksi komissio ehdottaakin erilaisia toimenpiteitä, jotka kaikki on syytä hyväksyä, koska niiden avulla pyritään poistamaan verotukseen liittyviä vääristymiä.
Olisimme kuitenkin halunneet keskusteltavan ainakin siitä asiasta, että sisämarkkinoiden toteutuessa jäsenvaltioiden verotuskuntien välistä suhdetta säädellään edelleen monimutkaisten kahdenvälisten sopimusten avulla. Niissä ikään kuin kielletään symbolisesti ajatus taloudellisesta yhteisöstä, koska niissä määrätään rajojen yli tapahtuvien sijoitusten epätasa-arvoisesta verotuskohtelusta.
Mielestämme todellisten sisämarkkinoiden toteuttamisen tavoitteen mukaista olisi se, että tällaiset kahdenväliset järjestelyt korvattaisiin yhteisellä järjestelmällä, jolla poistettaisiin jäsenvaltioiden välisten kauppavaihtojen kaksinkertainen verotus. Se voisi perustua joko monenväliseen verotusyleissopimukseen tai mieluummin yhteisön lain asianmukaiseen määräykseen. Kummassakin tapauksessa komissio kokeilisi hyödyllisellä tavalla tällaista jäsenvaltioiden välisen verotusvallan jakamista koskevaa yhteistä lähestymistapaa, jonka avulla taattaisiin rajojen yli tapahtuvien sijoitusten verotuksen täydellinen puolueettomuus.
Komissio on sitä paitsi painottanut tarvetta päästä yhteiseen alkuperämaaperiaatteeseen perustuvaan ALVjärjestelmään. Emme voi muuta kuin yhtyä tähän tavoitteeseen. On kuitenkin todettava, että tämä ei ole uutta, ja että vuoden 2002 määräajan mainitseminen on alkuperäiseen aikatauluun verrattuna, jos ei nyt tunnustus epäonnistumisesta niin ainakin huomattavasta viivästymisestä, jonka syyt tiedämme. Mutta olemme myös pahoillamme siitä, että kaukaisempaa määräaikaa asetettaessa tätä pyrkimystä ei korosteta vielä enemmän.
Jokainen voi olla samaa mieltä siitä, että Euroopan talouden ohjailun edellytykset ovat tulevaisuudessa epävarmoja. Yhteisen rahoitusvälineen avulla pyritään periaatteessa vakauteen ja kansalliset budjettivälineet asetetaan tiukan valvonnan alaisiksi; yhteisellä budjettivälineellä ei kuitenkaan vielä ole tarpeeksi painoarvoa. Olemme omasta puolestamme vakuuttuneita siitä, että unionin pitäisi mahdollisimman nopeasti löytää verotuksen alalta rahoitusvälineiden lisäksi ylimääräisiä makrotaloudellisia säätelyvälineitä.
Lyhyesti sanottuna olisi pyrittävä todelliseen ALV: n yhteisöllistämiseen. Tämä on mahdollista sitten, kun taataan alkuperämaata ja korkokantojen yhdenmukaistamista koskevan säännön soveltaminen. ALV-tuotteen olisi luonnollisesti suurimmalta osaltaan jakauduttava jäsenvaltioiden kesken lopullisen järjestelmän kehyksessä jo suunniteltujen menetelmien mukaisesti. Unionille varatun korkokantojen määritystä koskevan, vaikka erittäin rajatunkin toimivallan avulla voitaisiin tehdä tilanteen mahdollisesti edellyttämiä suhdannetasauksia koko Euroopan tasolla.
Sopimusta olisi tietysti tarkistettava uudelleen. Sitä on kuitenkin myös tarkistettava sen takia, että taataan laajentuneelle Euroopalle keinot toimia. Meistä ei ole liian myöhäistä ehdottaa sitä, että huomisen Eurooppa ei olisi vain rahan ja markkinoiden Eurooppa, vaan myös ainakin osaksi ensimmäisen eurooppalaisen veron ansiosta kansalaisten yhteisö, jota yhdistää yhteisesti sovittu maksuosuus.

Blokland
Arvoisa puhemies, jokainen tukee yhtenäismarkkinoiden laajaa toimintasuunnitelmaa. Se tarjoaa useita toimintakohtia. Jokaiselle jotakin. Ohjelma liittyy talouden yhdentymiseen, Euroopan unionin itään suuntautuvaan laajentumiseen ja korkean työttömyyden vastustamiseen. Kaikkiin näihin kehityksiin halutaan vastata sarjalla toimintoja.
Tämän esityksen voima on samalla sen heikkous. Komissio on haukannut liian suuren palan. Muutamia keskustelun aiheena olevia osia, kuten vero- ja haittaverotariffien yhdenmukaistamista ja kaikenlaisten rajatarkastusten poistamista EU: n sisällä, ei voida varmastikaan toteuttaa lyhyen ajan sisällä. Ehdotan, että ohjelma keskittyy ennen kaikkea ensimmäiseen toimintakohtaan: lainsäädännön kehittämiseen, vähemmän lakeja, selkeät menettelyt ja tehokkaampi noudattaminen. Tästä kansalaiset, yritykset ja valtion elimet hyötyvät välittömästi. Kun otetaan huomioon unionin laajentuminen ja talouden maailmanlaajuinen yhdentyminen, monia eurooppalaisia lakeja on arvioitava uudelleen. Näin saadaan kaksi kärpästa yhdellä iskulla.
Haluan huomauttaa myös siitä hitaasta tavasta, jolla tuotteita ja prosesseja koskevat normit ja standardit tulevat voimaan. Mitä ideoita komissiolla on yksityisten standardointi-instituutioiden organisointiongelmien ratkaisuksi?
Toimintasuunnitelman suhteen on selvää, että meidän on parempi keskittyä kunnolla yhteen kohtaan kuin tehdä huolimatonta työtä monissa kohdissa. Kollega von Wogaun alkuperäinen päätöslauselmaesitys oli tiivistetty ja hyvä, mutta talousasioita käsittelevä valiokunta on valitettavasti laajentanut sen toivomuslistaksi, jota joulupukkikaan ei voi täyttää. Olen pahoillani tästä.

Lukas
Arvoisa puhemies! On ehdottoman välttämätöntä, että vielä jäljellä olevat monet erilaiset toimivien sisämarkkinoiden esteet puretaan nopeasti. Tämän vuoksi haluan antaa täyden tukeni von Wogaun mietinnön useimmille yksityiskohdille, sen perusajatuksille ja myös syvällisille perusteluille. Erityistä huomiota tulisi kiinnittää siihen, kuten mietinnön 11 kohdassa mainitaan, että pienet ja keskisuuret yritykset pääsevät täysin osallistumaan. On nimittäin pelättävissä, että nämä sisämarkkinat ovat eri syistä toistaiseksi lähinnä sellainen saavutus, josta suuryritykset hyötyvät keskimääräistä enemmän.
En kuitenkaan voi yhtyä 12 kohdassa esitettyyn mielipiteeseen - se ei tosin ole mietinnön aihe, mutta kuitenkin esiintyy siinä - nimittäin, että yhteinen valuutta olisi välttämätön osa eurooppalaisia kotimarkkinoita. Tämä on uskoakseni toiveajattelua.
Jos rahaliitto toteutuu 1.1.1999, monilla aloilla, jotka eritellään mietinnössä erittäin hyvin, ei vielä ole kotimarkkinoiksi kypsyneitä sisämarkkinoita. Uskon pikemminkin, että ne olennaiset elementit, joista kotimarkkinat muodostuvat, ovat vakaan ja terveen rahaliiton edellytyksiä ja ne pitäisi toteuttaa ennen rahaliiton alkua, jolloin rahaliitto on sisämarkkinoiden huipentuma.
Täydellisen avoimuuden ja vertailukelpoisuuden näkökulmasta katsottuna on syytä pelätä, että yhteisen valuutan ja puutteellisesti toteutettujen sisämarkkinoiden yhdistelmä aiheuttaa kilpailun vääristymiä. Ajattelen erityisesti verotusta, standardeja sekä sosiaalisia ja ekologisia perusolosuhteita. Epäilen tietyissä tapauksissa myös melkoisesti talouspolitiikkojen yhteensovittamisen tahtoa. Nämä jännitteet voisivat yltää sellaisiin mittasuhteisiin, että euro ei edistäisikään yhdentymistä vaan saattaisi merkittävästi heikentää poliittista vakautta.

Harrison
Arvoisa puhemies, vuoden 1992 Delors-ohjelma yhtenäismarkkinoista antoi koko Euroopalle inspiraation liittyä mukaan Euroopan suureen ideaan ihmisten saamisesta takaisin töihin. Komissaari Montin äskettäinen markkinatutkimus todistaa, että yhtenäismarkkinat toimivat . Euroopan unionin jopa 900 000 uutta työpaikkaa ovat Euroopan yhtenäismarkkinoiden toiminnan ansiota. Se on todella hyvä uutinen. Nyt komission toimintasuunnitelmassa ehdotetaan, kuinka me voimme saattaa työn päätökseen ja siirtyä työllistämisen "superliigaan" .
Ei ole aivan oikein sanoa, kuten von Wogaun mietinnön C kohdassa sanotaan, että Euroopan yhtenäismarkkinoilla on edelleen viidettoista erilliset kotimarkkinat. Markkinoiden toteutuminen edistyy joka päivä. Uskon, että voimme kiirehtiä edistystä monin tavoin ja luoda siten työpaikkoja.
Mietinnön verotusta käsittelevässä kohdassa vaaditaan alhaisemman ALV-kannan käyttöönottoa työvoimavaltaisia pk-yrityksiä varten. Haitallisen rajat ylittävän verokilpailun lieventämistä koskevia menettelytapasääntöjä olisi myös noudatettava. Niiden turhauttavien tapausten karsiminen, joissa rajatyöntekijöitä verotetaan kahteen kertaan, vahvistaa kouriintuntuvasti väärinymmärrettyä työvoiman liikkuvuuden käsitettä. Asianmukaisen yhtenäismarkkinoiden toimivuuden takaavan infrastruktuurin osalta meidän on välttämättä edistettävä Euroopan laajuisten verkkojen, televiestinnän ja energian hidasta käyttöönottoa. Eurooppalaisen lentoturvallisuusviraston nopea turvaaminen ja uuden Eurocontrol-sopimuksen tekeminen ovat mahdollisia esimerkkejä siitä, mitä voidaan tehdä Euroopan ilmatilaa synkentävien pilvien poistamiseksi.
Kun mullistavia rajat ylittäviä sijoituksia Euroopan laajuisiin verkkoihin lisätään, varmistetaan, että Euroopan julkiset palvelut noudattavat laaja-alaisuuden ja yleishyödyllisyyden periaatetta. Tällainen julkisia palveluita koskeva rahoitus luo maaperän, jossa teollisuus voi kasvaa, kehittää, kehittyä ja kukoistaa. Yritysoikeudesta on vielä tehtävä Euroopan laajuinen tosiasia. Tämä tavoite saavutetaan toteuttamalla nopeasti eurooppalaisen yhtiön perussääntö, joka luonnollisesti koskee myös työvoimaa. Meidän pitäisi myös innokkaasti pyrkiä yksinkertaistamaan ja selkeyttämään lainsäädännön puitteita, mikäli tällainen kohentaminen valottaa paremmin toimivien sosiaalisten ja ympäristöllisten periaatteiden vahvistamisen puitteita, joissa Euroopan liiketalous voi kukoistaa ja vaurastua.
Tulevan lainsäädännön pitäisi aina läpäistä testi siitä, että se on helppo ymmärtää ja sen tarkoitus ja vaikutus ovat selviä. Asianmukainen lainsäädäntö vapauttaa ja kehittää; huonot lait kahlitsevat ja rajoittavat. Kukaan ei ole jäsenvaltioiden hallituksia syyllisempi huonojen lakien hyväksymiseen ja hyvien lakien valvomatta jättämiseen. Tällaiset kansalliset päätösvaltaiset tahot, jotka eivät vieläkään ymmärrä yhtenäismarkkinoiden periaatetta, pitäisi panna komissaari Montin yhtenäismarkkinatestiin. Nimetkäämme ne maat ja syyttäkäämme niitä, jotka ohjaavat markkinavirtaukset pois luonnollisista uomistaan patoamalla haittatekijöitä tukkeeksi.
Lisäksi markkinoiden on oltava ihmisiä varten eikä toisin päin. Kaikkia kansalaisia hyödyttävien yhtenäismarkkinoiden toteuttaminen on erinomainen toimintasuunnitelman luku. Erityisesti Euroopan 120: tä miljoonaa lasta täytyy suojella, kun kaikkien neljän - ihmisten, tavaran, pääoman ja palveluiden - liikkumisvapaus leviää koko Eurooppaan, sillä he perivät nämä markkinat, jotka kaikkien kansalaistemme tarpeisiin suunniteltuina kantavat Euroopan seuraavalle vuosisadalle dynaamisena, vauraana ja työpaikkoja pullollaan.
Onnittelen herra von Wogauta hänen mietinnöstään.

Fitzsimons
Arvoisa puhemies, Euroopan yhtenäismarkkinoiden loppuun saattamisen viimeinen vaihe liittyy Euroopan unionin sisäisen talous- ja rahaliiton käyttöönottoon. Vaikka Yhdistynyt kuningaskunta ei liity Euroopan yhtenäisvaluuttaan ensimmäisessä vaiheessa, talous- ja rahaliiton Irlannille tuoma hyöty voittaa kaikki haittapuolet.
Euroopan yhtenäisvaluutan pääasiallinen hyöty Irlannille on näkymä korkokannan alenemisesta. Se myös lisää Irlannin houkuttelevuutta suorien ulkomaisten investointien kohteena. Olemme itse asiassa äskettäin luoneet 130 000 työpaikkaa Irlannissa osallistumalla eurooppalaiseen aktiivisuuteen. Irlannissa äskettäin tehdyn tutkimuksen mukaan EMUlla on erinomainen vaikutus matkailuun, vähittäiskauppaan, maatalouteen, tehdasteollisuuteen ja rahoituspalveluihin. Tutkimustuloksen mukaan Irlannin EMU-jäsenyydestä olisi nettohyötyä näille Irlannin talouden alueille.
Saanen lopettaa sanomalla, että olisin toivonut, että Yhdistynyt kuningaskunta olisi liittynyt EMUun heti mahdollisuuden tullen. Irlanti kuitenkin täyttää kaikki Maastrichtin sopimuksessa annetut lähentymiskriteerit, kaikki EMUn inflaatioehdot ja julkisen sektorin alijäämää koskeva ehdot jne. Irlantilaisilla ei ole mitään pelättävää euroon liittymisessä 1. tammikuuta 1999.

Boogerd-Quaak
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minäkin tuen yhtenäismarkkinoita koskevaa toimintasuunnitelmaa ja von Wogaun mietintöä. Arvoisa komissaari, haluan käyttää minuuttini tuomalla esille asian, jonka tiedän olevan lähellä meidän molempien sydäntä ja se on kysymys eläkkeistä ja lisäeläkkeistä Euroopassa.
Ensiksi, on olemassa kysymys eläkerahastoista, jotka eivät voi sijoittaa vapaasti kaikkialla Euroopassa ja käsitykseni mukaan tässä menetetään valtava työpaikkoja luova mahti, koska eläkerahastoja ja vakuutusyhtiöitä koskevat rajoitukset ovat liian suuria. Toisaalta on kyse eläkkeiden siirrettävyydestä, joka on yhä edelleen suuri ongelma rajatyöntekijöille ja myös työmarkkinoiden joustavuuteen liittyen.
Herra puhemies ja herra komissaari, en luota siihen, että tämä asia voidaan hoitaa hyvin vihreän kirjan pohjalta täällä parlamentissa, koska voimme yhä havaita, että etenkin sosialistit pelkäävät tällä hetkellä vapauttamista tässä asiassa. Mielestäni parlamentin tehtävä on huolehtia yhtenäismarkkinoiden toteuttamisesta myös tässä.

Alavanos
Arvoisa puhemies, haluan sanoa, että herra von Wogaun mietintö on kiinnostava. Se on tasapainoinen ja se kehittelee monipuolisesti yhtenäismarkkinoihin liittyviä kysymyksiä. Haluaisin kuitenkin tehdä seuraavat neljä huomautusta:
Ensimmäinen huomautus koskee sitä, että yhtenäismarkkinat ja yhteinen valuutta on nähtävä sellaisen Euroopan yhteisön puitteissa, joka pyrkii liikkumaan samalla nopeudella edessään avautuvia pääteitä pitkin. Onnistuminen, juoksu, pako kohti yhtenäismarkkinoita tai yhteistä valuuttaa voi johtaa vain vinoutumiin ja ansaanjäämiseen, kun sitä seuraa viivästyminen ja muiden sektoreiden, kuten esimerkiksi sosiaalisen sektorin, halvaantuminen. Se voi myös kaivaa maata Euroopan yhteisön kansalaisten moraaliselta tuelta yhtenäismarkkinoihin nähden, kuten on tapahtunut jo ainakin tietyillä Euroopan reuna-alueilla. Tämä tuki on yhtenäismarkkinoiden onnistumisen perusedellytys.
Toinen huomautukseni koskee sitä, että vaikka yhtenäismarkkinat saattavat olla hyödyksi Euroopan yhteisölle kokonaisuutena, ne eivät kuitenkaan ole yhtäläisesti hyödyllisiä Euroopan yhteisön kaikille valtioille tai kaikille alueille. Niinpä samalla, kun luomme ohjelman vuoteen 2002 asti, meidän on pysyttävä mukana myös Euroopan yhteisön vähemmän kehittyneiden alueiden koheesio- ja tukiohjelmassa vuoteen 2002 asti, eikä saa olla niin, että tällä sektorilla mennään taaksepäin ja taannutaan.
Kolmas huomautus on se, että yhtenäismarkkinat merkitsevät luopumista sisäisistä rajoista. Se tarkoittaa kuitenkin yhteisön ulkoisten rajojen vahvistamista. Pelkään kuitenkin, että rajoja ei edes ole kartalla, ellemme ota huomioon eräitä ongelmia erityisesti yhteisön itäisellä alueella. Siten yhtenäismarkkinoiden on edettävä yhdessä yhteisön poliittisten ongelmien ratkaisun kanssa.
Neljäs ja viimeinen huomautus koskee verotusta. Olen sitä mieltä, että kevennykset työtätekevien verotuksessa ja ympäristöverojen asettaminen ovat myös erittäin merkittäviä asioita.

Caudron
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, esittelijämme herra von Wogau on laatinut erinomaisen mietinnön unionin sisämarkkinoista. Tahdon onnitella häntä tästä ja kertoa hänelle henkilökohtaisesti olevani samaa mieltä hänen työnsä sekä hänen määrittelemiensä suurten ensisijaisten tavoitteiden suunnan kanssa.
Uskon hänen laillaan, että meidän on tehtävä kaikkemme saavuttaaksemme vuonna 2002 todelliset ja laajat sisämarkkinat. Mielestäni myös heti, kun on tehty päätös näiden laajojen markkinoiden toteuttamisesta, kaikki markkinoita aiheettomasti jarruttava johtaa siihen, että vaikeudet kasaantuvat rajojen poistamisen takia ilman, että markkinoista hyödytään. Siksi mielestäni välitöntä ja välillistä verotusta, pääomaverotusta sekä työverotusta on myös yhdenmukaistettava.
Siksi mielestäni myös henkilöiden vapaa liikkuvuus on taattava ja varmistuttava yhteisön keinoista taistella rikollisuutta, laitonta kauppaa, terrorismia ja järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan. Siksi mielestäni on kehitettävä laajoja tietoliikenne- ja energiainfrastruktuureja koko unionin alueella ilman alimpien tasojen samankaltaistamista ja julkisten palvelujen uhraamista siellä, missä niitä on olemassa. Siksi mielestäni rajaongelmat on lopullisesti ratkaistava. Niitä on vielä liian paljon jäljellä, ja omalla kotiseudullani työntekijät ja kaikki rajaseutujen asukkaat kärsivät näistä ongelmista todella paljon.
Lopuksi haluaisin sanoa, että vaikka olenkin esittelijän kanssa yhtä mieltä laajojen markkinoiden ja yhtenäisvaluutan toteuttamisesta, haluan korostaa niiden mielestäni erittäin tärkeää täydentävää puolta, poliittista Eurooppaa, jolla on vahvat toimielimet ja joka puolustaa sosiaalista Eurooppaa, joka taistelee päättäväisesti ja vapaaehtoisesti työttömyyttä, välinpitämättömyyttä sekä laskelmoivia siirtoja vastaan kestävän kasvun ja julkisten palvelujen yhteisvastuullisuuden puolesta.
Ilman näitä kiireellisiä täydentäviä tekijöitä laajat markkinat, jotka ovat kuitenkin välttämättömät, eivät auta Eurooppaa pääsemään irti työttömyydestä ja kansalaisiamme vaivaavista suurista huolista, päinvastoin. Jokainen tietää tämän, ja te tiedätte tämän, hyvä esittelijä.

Porto
Arvoisa puhemies, myös minä onnittelen herra komissaaria hänen tekemästään aloitteesta sekä kollega von Wogauta hänen mietinnöstään. Nyt, kun lähes kaikki on jo sanottu, haluaisin esittää lyhyesti viisi kysymystä.
Ensimmäinen kysymys on seuraava: tähän asiaan, toisin kuin yhtenäisasiakirjaan (vuoden 1992 yhtenäismarkkinat), ei sisälly määrällisiä tavoitteita, ja sen tähden kysyisinkin nyt herra komissaarilta, eikö tässäkin tilanteessa pitäisi laatia uusi Cecchinin mietintö. Määrälliset tavoitteethan vaikuttavat aina motivaatiota lisäävästi.
Toinen kysymykseni on, eikö nyt tulisi ryhtyä samanlaisiin edistämistoimiin kuin edellisellä kerralla, sillä käsittääkseni yhtenäisasiakirjan ja vuoden 1992 yhtenäismarkkinoiden menestys perustui juuri motivaatioon yhtenäismarkkinoiden toteuttamiseksi. Olisiko mahdollista, että nytkin tehtäisiin aloite samansuuntaisista edistämistoimista?
Kolmanneksi haluaisin kysyä, eikö ensisijaista huomiota tulisi kiinnittää yhtenäisvaluuttaan liittyviin tukitoimenpiteisiin. Palatakseni jo esille tuotuihin asioihin, eikö tulisi erityisesti pyrkiä pääoma verotuksen ja varsinkin talletusverotuksen yhteensovittamiseen? Epäilen nimittäin, että yhtenäisvaluutan tullessa käyttöön kaikenlaiset verotukseen liittyvät eroavuudet aiheuttavat vääristävät markkinoita ja voivat vahingoittaa sitä tavoitetta, joka halutaan saavuttaa.
Myös neljäs kysymykseni koskee verotusta. Kollega von Wogau tähdentää, että on välttämätöntä lopettaa veroparatiisit. Yhdyn täysin hänen kantaansa: on mahdotonta välttää kilpailun vääristymistä, jos Euroopan unionin sisällä on veroparatiiseja. Sen vuoksi haluaisinkin kysyä, aikooko komissio tehdä aloitteita veroparatiisien lopettamiseksi ja minkälaisia nuo aloitteet voisivat olla.
Lopuksi kysymys energiatuotteiden verotuksesta. Joskin myönnän, että energiatuotteiden verotuksella voi olla myös etunsa, kiinnitän kuitenkin huomiota siihen seikkaan, että kyse on regressiivisestä verotuksesta, jossa köyhiä verotetaan raskaammin kuin rikkaita ja jossa liikenne joutuu kärsimään. Eikö liikenteen rankaiseminen vahingoita sisämarkkinoita, joille liikenteen merkitys on olennainen Euroopan eri alueiden lähentämiseksi? Miten siis voidaan sovittaa yhteen liikennettä raskaasti kuormittava energiatuotteiden verotus ja eri alueiden välttämätön lähentyminen infrastruktuurin ja muiden keinojen avulla?

Monti
Arvoisa puhemies, joku sanoi tänä iltana, että yhtenäismarkkinat tarvitsevat uutta intoa. Hyvät naiset ja herrat, voin vakuuttaa teille - ja monet teistä ovat sen jo huomanneetkin - että tätä uutta intoa on olemassa. Siitä on osoituksena toimintasuunnitelma, konkreettinen väline, jossa ei ehdoteta - toisin kuin Cecchinin suunnitelmassa - määrällisiä tavoitteita viime aikoina saavutettujen tulosten suhteen, vaan paljon käytännönläheisemmin ja selkeämmin ajallisia tavoitteita niiden välineiden käyttöönotolle, joilla voidaan toteuttaa tehokkaasti yhtenäismarkkinat - tämä on hyvin konkreettinen esimerkki toimintasuunnitelman tarjoamista virikkeistä - yhtenäismarkkinat, jotka ovat tärkeä edellytys talouden kasvulle, työllisyydelle ja talous- ja rahaliiton moitteettomalle toiminnalle, kuten kaikki ovat korostaneet. Voin ilokseni todeta, että esittelijä, herra von Wogau, jota onnittelen lämpimästi, pitää toimintasuunnitelmaa tärkeänä askeleena kohti hänen sydäntään lähellä olevien kotimarkkinoiden toteutumista, joka on lähellä myös minun sydäntäni ja jonka hyväksi me kaikki yritämme tehdä työtä.
Herra puhemies, haluaisin käyttää hyväkseni tätä vuoropuhelua von Wogaun mietinnöstä kerratakseni tänä iltana lyhyesti tähän mennessä saavutetut edistysaskeleet, jotka komissio välittää myös ensi kuussa Eurooppaneuvostolle. Te tiedätte, että toimintasuunnitelmassa on neljä strategista tavoitetta: ensimmäinen niistä on yhtenäismarkkinoiden sääntöjen tehostaminen. Voinkin ilokseni sanoa teille, että toimintasuunnitelma vaikuttaa tehokkaalta: se sisältää joitakin määräaikoja, esimerkiksi sen, että 1. lokakuuta mennessä jäsenvaltioiden - tässä yksi konkreettisista tavoitteista - on laadittava itselleen aikataulu niiden direktiivien siirtämiseksi lainsäädäntöönsä, joita ei ole vielä siirretty, ja esitettävä konkreettiset tiedot valitsemistaan koordinointikeskuksista; ne kuulostavat epämääräisiltä, mutta niillä on oleellinen merkitys yhtenäismarkkinoiden tehokkaan toiminnan kannalta. Monet jäsenvaltiot ovatkin jo esittäneet aikataulunsa direktiivien siirtämisestä ja lähes kaikki ovat esittäneet meille listan koordinointikeskuksista.
Jotkut teistä - arvoisa Watson, arvoisa Harrison - viittasivat siihen, että jäsenvaltioita olisi entistä avoimemmin kannustettava noudattamaan täydellisesti sitoumuksiaan. Se antaa merkityksen tänään ensi kertaa julkistetulle yhtenäismarkkinoiden tulostaululle, toimintasuunnitelmaan sisältyvälle välineelle, jota ilokseni kannatetaan teidän mietinnössänne; keskeiselle välineelle, joka on olemassa tästä päivästä lähtien ja joka esitetään kaksi kertaa vuodessa. Vakuutan teille kuitenkin, että se ei miellytä kaikkia, koska siinä esitetään kaikkien jäsenvaltioiden kohdalla siirtoprosentin lisäksi mm. direktiivien siirtämiseen keskimäärin kuluva aika kuukausina, kuinka kauan kestää keskimäärin vastata komission muistutuksiin ja ilmoituksiin, jne. Se on todella hyvin konkreettinen koulutodistus, joka tulee varmasti vaikuttamaan koko painoarvollaan. Sen lisäksi julkaistaan myös maakohtaisia tilastoja käynnistetyistä rikkomismenettelyistä. Joku on kutsunut tätä välinettä - mielestäni liioitellusti - häpeäpaaluksi, vaikka sillä saattaakin mielestäni olla tietynlaista vaikutusta.
Koska me haluamme olla kunnianhimoisia käytännönläheisesti, ei lukuisten tavoitteiden suhteen, me otimme juuri eilen käyttöön uuden yhtenäismarkkinoiden toteuttamistavan: komissio hyväksyi eilen perustamissopimuksen 235 artiklan perusteella asetusehdotuksen, ja jos neuvosto hyväksyy sen - ja minä toivon, että parlamentti ei jätä sitä vaille omaa tukeaan - asetus antaa komission käyttöön tehokkaan ja nopean välineen, jolla voidaan poistaa tavaroiden vapaata liikkuvuutta haittaavia vakavia esteitä. Se vastaa menetelmää, jota käytetään valtiontukien suhteen, eli päätös, jonka perusteella komissio voi muutamassa päivässä antaa toimeenpanopäätöksen jäsenvaltioille, kun kyseessä on jokin tavaroiden vapaata liikkuvuutta haittaava toimenpide tai laiminlyönti; siis toimeenpanoa koskevan päätöksen, jonka perusteella vahingon kohteeksi joutunut voi viedä asian kansalliseen tuomioistuimeen, joka voi määrätä vastuussa olevan jäsenvaltion maksamaan korvausta aiheuttamastaan vahingosta.
Herra puhemies, käsittelen paljon lyhyemmin toista ja muita strategisia tavoitteita. Toinen tavoite on markkinoiden keskeisten vääristymien poistaminen, ja siltä osin eri parlamentin jäsenet - arvoisa Langen, arvoisa Metten ja muut - ovat tuoneet esille verotuksen. Joku mainitsi valkoisen kirjan, joka on suuri innoituksen lähde myös meille. Missä sitten on ero? Tässäkin yhteydessä me pyrimme suunnittelemaan konkreettisia välineitä kyseisen politiikan toteuttamiseksi. Me teimme niin esittäessämme viime maaliskuussa direktiiviehdotuksen energiatuotteiden verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta. Me olemme tehneet niin näinä viikkoina laatiessamme pakettia haitallisen verokilpailun torjumiseksi, ja me toivomme, että tällä johdonmukaisella paketilla me saamme ensimmäistä kertaa Euroopan yhdentymisen historiassa - vaikka en toki vielä tiedä, onnistummeko siinä - eri jäsenvaltiot ottamaan edistysaskeleita ja voitamme siten suurimman vaikeuden, joka johtuu yksimielisyyssäännöstä.
Uskokaa minua, tavoitteiden esittäminen on hyvin helppoa mutta niiden toteuttaminen - tuntemassanne poliittisessa yhteydessä - on hyvin vaikeaa: me laadimme parhaillaan välineitä, joilla päästään tähän tavoitteeseen.
Tärkeä tavoite on yhteinen arvonlisäverojärjestelmä, jota monet teistä ovat korostaneet. Siihen liittyen haluaisin korostaa alv-järjestelmää koskevan tarkistuksen 4 osalta rouva Randzio-Plathin tätä aihetta käsittelevää mietintöä, joka hyväksyttiin toukokuussa 1997 ja jota komissio voi toivoakseni pitää parlamentin virallisena kantana asiasta.
Painotan muun muassa tilantarkastustuomioistuimen voimakkaasti esille tuomaa kantaa siitä, että petosriski on suuri niin kauan kuin alv-järjestelmässä sovelletaan alkuperämaaperiaatteen sijasta määränpäämaaperiaatetta. Yrityksissä tehdystä tutkimuksesta, joka myös julkaistiin tänään - tänään onkin tapahtunut paljon yhtenäismarkkinoiden hyväksi! - me voimme todeta, että kun yritykset asettivat tärkeysjärjestykseen niiden toimintaa haittaavia tekijöitä, niin etenkin pienet ja keskisuuret yritykset valitsivat ensimmäiseksi nykyisen alv-järjestelmän monimutkaisuuden.
Verotusaiheen päätteeksi sanon, arvoisa Theonas ja arvoisa Castagnède, että myös minä olen vakuuttunut siitä, että jos me onnistumme antamaan ratkaisevan mahdollisuuden Euroopan verotukselle, me toteutamme ehdottoman välttämättömän edellytyksen Euroopan sosiaalisen mallin ja eurooppalaisen talouspolitiikan toteuttamiselle myös muilla aloilla kuin rahapolitiikassa.
Markkinoiden toimialakohtaisten esteiden osalta sanon ainoastaan lyhyesti, että puheenjohtajamaa Luxemburgin ponnistelujen ansiosta kolme neljästä ensisijaisesta lainsäädäntötavoitteesta - tietoyhteiskunnan palveluiden avoimuus, bioteknologian keksintöjen oikeudellinen suoja ja kaasumarkkinoiden vapauttaminen - edistyy melko hyvin. Eurooppalaisen yhtiön perussäännön osalta, jota jotkut ovat vaatineet, Davignonin ryhmä on ehkä osoittanut tien kyseisen aiheen uudelle kehittämiselle.
Lopuksi yhtenäismarkkinoiden toteuttamisesta kaikkien kansalaisten hyväksi: kuten tiedätte, tämä on minulle hyvin läheinen aihe, vaikka en ole parlamentin jäsen, ja siinä on tärkeällä sijalla esimerkiksi Boogerd-Quaakin korostama lisäeläkkeiden siirtomahdollisuus. Komissio laatikin muutama viikko sitten direktiiviehdotuksen, jolla mahdollistetaan lisäeläkkeiden siirtäminen. Lisäksi voitaisiin sanoa, että ei olisi kovinkaan järkevää, jos työntekijöiden liikkuvuus ei olisi suurta juuri siinä vaiheessa, kun yhtenäisvaluutta otetaan käyttöön.
Vuoropuhelu kansalaisten kanssa, arvoisa Florio, on varmasti sinänsä aina riittämätöntä, mutta "Kansalaisena Euroopassa" , Citizens first -ohjelma, jota toteutetaan Euroopan parlamentin tuella, lienee ensimmäinen suuri kokeilu tällä alalla: kuten tiedätte, yli miljoona kansalaista on osallistunut tähän ohjelmaan puhelimen tai Internetin välityksellä.
Päätän puheenvuoroni toivomukseen, että yhtenäismarkkinat laajenevat, ja meidän on valmistettava niitä laajentumiseen. Arvoisa Peijs, me teemme työtä sen hyväksi, että yhtenäismarkkinoista tulee perusta KIE-maiden Euroopan unionin lähentymiselle, ja on sanottava, että nämä maat edistyvät hyvin nopeasti. Arvoisa Alavanos, ei pidä paikkaansa, että me välttelisimme käsittelemästä nykyisen ja tulevan unionin ulkorajojen kysymystä: suuri osa KIE-maille antamastamme avusta ohjataan nimenomaan niiden tullilaitosten tehostamiseen.
Herra puhemies, tämä aihe on hyvin tärkeä ja kaikille läheinen. On hyvin rohkaisevaa sekä komissiolle että minulle henkilökohtaisesti saada parlamentilta tukea ja kannustusta toiminnallemme alueella, jolla me emme tosiasiassa koskaan tule olemaan täysin tyytyväisiä.

Peijs
Arvoisa puhemies, esitin komissaarille kysymyksen valtavasta keskittymisestä kirjanpidon alalla. On tapahtunut keskittymistä, joka aiheutti vastakeskittymistä, jolla on mielestäni erittäin vakavat seuraukset yhtenäismarkkinoille ja monopolien muodostumiselle. Haluaisin kuulla komissaarin vastauksen tähän.

Monti
Arvoisa Peijs, tässä lisää todisteita yhtenäismarkkinoiden toimivuudesta: meillä ei olisi näitä suuria keskittymiä, näitä suuria yritysostotarjouksia kirjanpitoyritysten ja vakuutuslaitosten alalla, jos yritykset eivät saisi mitään hyötyä yhtenäismarkkinoista. Näiden ilmiöiden esiintyminen on hyvä asia, mutta hyvä asia on myös se, että niitä säädellään tiukoilla kilpailun valvontaa koskevilla säännöillä; säännöillä, jotka on määritelty perustamissopimuksessa Rooman sopimuksesta lähtien; säännöillä, joiden noudattamista - kuten me kaikki tiedämme - Euroopan komissio valvoo hyvin tarkasti, niin kuin sen pääasiallinen tehtävä on.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Rakennusalan tuotteet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Langenin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-350/97) komission kertomuksesta koskien direktiiviä " Rakennusalan tuotteet" (KOM(96)0202 - C4-0636/96).

Langen
Arvoisa puhemies, herra komissaari, hyvät naiset ja herrat! Sisämarkkinat, me keskustelimme niistä juuri, ovat kuuluneet Euroopan yhdentymisen peruselementteihin vuodesta 1987 lähtien. Se merkitsee, että kilpailu ja sääntelyn vapauttaminen ovat tärkeämpiä kuin yhdenmukaistaminen. Silti monilla aloilla tekninen yhdenmukaistaminen on edelleen tärkeää. Rakennusalalla tämä on aloitettu 21. joulukuuta 1988 annetulla rakennusalan tuotedirektiivillä. Tämän direktiivin erityisen laaja sovellusala kattaa kaikki tuotteet, joita saadaan käyttää ja markkinoida maanpäällisen ja maanalaisen rakentamisen pysyvinä rakenneosina.
Toisin kuin monilla muilla teollisuudenaloilla ja muissa tuoteryhmissä, rakennusalan tuotteiden ja rakennushankkeiden kauppa on suurten kuljetuskustannusten vuoksi mielekästä ja taloudellisesti mahdollista vain lyhyillä ja keskipitkillä matkoilla. Tämä on pääsyy siihen, että rakennusalan tuotteiden ja rakennusmenetelmien standardien yhdenmukaistamisessa sekä menetelmissä ja oikeudellisissa määräyksissä on edistytty huomattavasti hitaammin kuin sellaisissa tuotteissa, joiden vapaata kauppaa tekniset esteet ovat vaikeuttaneet. Rakennusalan tuotedirektiivillä pyritään poistamaan rakennustuotteiden vapaan liikkuvuuden esteet, jotka johtuvat ennen kaikkea erilaisista standardeista, erilaisista tarkastus- ja sertifiointimenetelmistä ja eri maiden erilaisista rakennusmääräyksistä. Direktiivi määrittää rakennuksille, ei yksittäisille rakennushankkeille, olennaiset vaatimukset, jotka koskevat vakautta, paloturvallisuutta, hygieniaa, käyttöturvallisuutta, meluntorjuntaa, energiansäästöä, kaikkia niitä asioita, joita esitellään vielä kerran vihreiden esityksessä. Se merkitsee, että direktiivin mukaan jäsenvaltiot saavat hyväksyä vain sellaiset rakennusprojektit, joissa direktiivin rakennukselle asettamat olennaiset vaatimukset pystytään täyttämään. Harmonisointi rakennusalalla on välttämätöntä, koska siten voidaan helpottaa itsenäisten ammatinharjoittajien, käsityöläisten ja rakennusyrittäjien elinkeinovapautta ja mahdollistetaan osallistuminen projekteihin muissa jäsenvaltioissa.
Kuten kokemukset ovat osoittaneet Euroopassa vuodesta 1988 lähtien, standardien laatiminen rakennushankkeille on pitkä ja vaikea prosessi. Siksi tulos, lopputulos on tällä hetkellä epätyydyttävä. Ilman yhtenäistettyjä standardeja ja muita teknisiä spesifikaatioita ei kuitenkaan saavuteta rakennustuotteiden vapaata liikkuvuutta. Me keskustelimme juuri sisämarkkinoista. Euroopan rakennusteollisuuden kilpailukyky kärsii tästä huomattavasti, varsinkin kun rakennusala on Euroopan ylivoimaisesti suurin teollinen toimiala. Rakennusalan vuotuinen liikevaihto on lähes 700 miljardia ecua ja sen osuus Euroopan unionin bruttokansantuotteesta on 10 %. Rakennusala työllistää suoraan ja epäsuorasti - suoraan 13 miljoonaa ja epäsuorasti 14 miljoonaa työntekijää, yhteensä 27 miljoonaa ihmistä Euroopassa. Tämä kaikki tapahtuu keskisuurissa yrityksissä, joita on 1, 8 miljoonaa, ja 97 %: ssa yrityksistä on alle 20 työntekijää. Rakennusalan tuotedirektiivin hidas toteuttaminen ei ole niinkään komission syy, sen haluan tässä tehdä selväksi, vaan ennen kaikkea jäsenvaltioiden, jotka eivät toistaiseksi ole olleet riittävän valmiita tekemään kompromisseja ja ovat halunneet säätää omia määräyksiään viimeiseen asti. Vuoden 1997 puoliväliin asti, siis kahdeksan vuotta direktiivin hyväksymisen jälkeen, vasta 17 tuoteryhmälle oli määritetty vaatimukset ja laadittu standardointiasiakirjat.
Viivästymisen pääsyyt ovat jäsenvaltioiden jarrutuspolitiikka pysyvässä rakennusalan komiteassa ja niiden puutteellinen valmius tarkastella kriittisesti kansallisia määräyksiä, ja tätä haluan nimenomaan arvostella.
Vaatimusten kohteena on nyt kolme tasoa, jotka mainitaan mietinnössä. Ensinnäkin itse komissio, jonka tulisi sitoutua määrittelemään ja saattamaan valmiiksi standardointiasiakirjat mahdollisimman pian, viimeistään vuoden 1998 puoliväliin mennessä. Se edistys, joka sai alkunsa täällä parlamenttikäsittelyssä, on jo havaittavissa, herra komissaari!
Toiseksi: Jäsenvaltiot eivät enää tulevaisuudessa saa pitää kiinni toimeenpanotekstien moninaisista yksityiskohtaisista määräyksistä vaan niiden on vihdoin hyväksyttävä molemminpuoliset menettelyt.
Ja kolmanneksi: Euroopan standardointikomitealta vaaditaan, että se nopeuttaa työtään. Komissio on sitoutunut parantamaan rakennusalan tuotedirektiivin käytännön toimeenpanoa eikä siksi ole tällä hetkellä ehdottanut direktiiviin muutosta. Kannatan varauksetta tätä komission ajattelutapaa. Tulevaisuudessa on kuitenkin välttämätöntä, että ei ainoastaan tarkkailla kehitystä vaan vaikutetaan siihen aktiivisesti. Ja olen varma, että te tuette meitä siinä aktiivisesti, herra komissaari.

Murphy
Arvoisa puhemies, minulla on tänä iltana ilo ilmoittaa Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän puolesta, että se suhtautuu myönteisesti tähän mietintöön. Herra Langen on laatinut erinomaisen asiakirjan, ja työstin sitä erittäin mielelläni hänen kanssaan.
Erityisesti sanomme kaikille, jotka ovat tekemisissä rakennusalan tuotedirektiivin kanssa, että tarvitsemme kehitystä. Meillä on tässä yksi avainrakennuselementeistä, jos tällainen vertaus sallitaan, yhtenäismarkkinoihimme, jotka yksinkertaisesti eivät toimi asianmukaisesti. Se ei välttämättä ole komission vika, mutta me sanomme selkeästi komissiolle tänä iltana - ja toistamme huomisessa äänestyksessä - että sillä on meidän tukemme patistaa jäsenvaltioita kehittymään, koska emme kerta kaikkiaan voi hyväksyä, että tämä direktiivi on ollut voimassa lähes kymmenen vuotta eikä oikeastaan mitään ole tapahtunut.
Ymmärrän, että tämä on hyvin vaikea ongelma ja - SLIM-menettelyä seuranneena, sillä rakennusalan tuotedirektiivi on ollut yksi SLIM-projektin koehankkeista - voin sanoa, että on selvää, että ongelmia syntyy, koska tämä oli yksi vaikeasti kehitettävä alue SLIM-projektissa.
Meidän täytyy yrittää. Esimerkkinä on alueellani toimiva tiilitehtailija, joka - yllätys yllätys - valmistaa hirveän paljon tiiliä ja haluaa myydä niitä vapaasti ympäri Euroopan markkinoita mutta huomaakin sen sijaan, että yhden paperisodan ja yhden standardiston noudattamisen sijaan hänen täytyy noudattaa 13: a, 14: ää, 15: tä eri standardistoa ennen kuin hän voi myydä tuotteitaan. Sillä on usein tuote valmiina uusille markkinoille, ja sitten markkinat vaihtuvat ja uusi kansallinen standardi otetaan käyttöön. Tämä ei välttämättä vastaa aivan sataprosenttisesti tänään käsittelemäämme asiaa, mutta voin kertoa teille, että jos tuolla yrityksellä olisi mahdollisuus viedä tuotteitaan vapaasti yhtenäismarkkinoille, se saattaisi kasvaa huomattavasti ja työllistää paljon enemmän ihmisiä alueellani teollisella West Midlandsin alueella ja se olisi hyväksi alueemme taloudelle ja yrityksen työntekijöille. Niinpä meillä on todellinen yllyke ryhtyä toimiin.
Olen aivan samaa mieltä herra Langenin kanssa siitä, että komission täytyy edetä ja saattaa standardointitehtävät päätökseen. Se edistäisi erittäin paljon tämän alan kehitystä.
Tämä todella on, kuten olen sanonut, mietintö, jota kaikki täällä parlamentissa voivat tukea; me olemme täällä antaaksemme komissiolle tukea ja kannatusta jäsenvaltioiden hallitusten voittamiseksi, sillä lopulta tuo kehitys saattaisi meidät paljon lähemmäksi valmiita yhtenäismarkkinoita ja toimintasuunnitelma, josta keskustelimme aiemmin, olisi paljon lähempänä toteutumistaan.

Peijs
Arvoisa puhemies, on mennyt melkein kymmenen vuotta ja vasta nyt me todella yritämme saada rakennustuotedirektiivin toteutettua. SLIM-raportti ilmestyi tasan vuosi sitten. On selvää, ettei rakennustuotedirektiiviä käsitelty turhaan siinä raportissa. Jäsenvaltiot eivät olleet siihen asti valmiita luopumaan kansallisesta lainsäädännöstään. Kuuluisan periaatteen mukaisesti, "kenellä on normit, sillä on myös markkinat" , jokainen jäsenvaltio halusi saada omat norminsa eurooppalaisiksi normeiksi. SLIM-raportissa pääteltiin, että direktiivi kelpaa vielä, mutta että oli nyt oltava tosissaan yhdenmukaisten eurooppalaisten normien kanssa, sillä niitä ei ole.
Kuten asia usein on, hidastus ei johdu eurooppalaisesta tasosta vaan kansallisesta. Lisääntyneen paineen ansiosta on tapahtunut jonkin verran nopeutusta. On odotettavissa, että kaikki toimeksiannot, jotka on annettu Euroopan standardointikomitealle (CEN) 40 tuoteryhmän yhdenmukaistamista varten, saadaan valmiiksi vuoden 1998 keskivaiheilla. Tämä ei valitettavasti tarkoita sitä, että yritykset tietävät tällöin tarkasti, mitä tapahtuu.
Muutamiin olennaisiin kysymyksiin ei esimerkiksi ole saatu vastausta. Esimerkiksi: tulevatko CE-merkit pakollisiksi jokaisessa Euroopan unionin jäsenvaltiossa? Yhdistynyt kuningaskunta ja Portugali uskovat, että niiden on mahdollista saada itselleen "opt-out " . Millä tavalla komissaari katsoo voivansa säilyttää markkinoiden yhtenäisyyden tässä suhteessa?
Yritysten toinen olennainen ja oikeutettu kysymys kuuluu: mitä me nyt oikeastaan yhdenmukaistamme? On selvää, että testimenetelmät yhdenmukaistetaan. Mutta mikä on sen arvo tarkalleen ottaen? Pitääkö hyväksytyn hollantilaisen testaustoimiston saamat testitulokset hyväksyä myös Saksassa? Me kaikki tiedämme, että tämä muodostaa nyt suuren ongelman ja esteen yhtenäismarkkinoilla. Raja-arvojen yhdenmukaistaminen tulee olemaan vain osittain mahdollista alueellisten erojen takia. Olkaa hyvä ja ajatelkaa Lapin ja Sisilian ilmastojen eroa.
Yhdenmukaistamisen tavoitteena on mielestäni se, että yhtenäismarkkinat toteutuvat myös rakennustuotteiden kohdalla. Se tarkoittaa sitä, että kansallisilla testauslaitoksilla, testausmenetelmillä ja kansallisilla vaatimuksilla ei saa enää olla monopolia määriteltäessä täyttääkö tuote asetetut vaatimukset. Se voi vähän kirpaista jäsenvaltioissa, mutta, arvoisa komissaari, sanokaa tämä selvästi jäsenvaltioille. Rakennusalalla on oikeus selvyyteen ja yksinkertaisuuteen kaikkien näiden vuosien jälkeen.

Hautala
Arvoisa puhemies, vihreä ryhmä haluaa korostaa sitä, että rakennustuotteilla on valtavan suuri ympäristövaikutus ja tämän takia me olemme jättäneet koko joukon muutosehdotuksia. Meidän mielestämme tarvitaan korkeatasoista riskinarviointia kaikille uusille materiaaleille.
Mehän olemme viime aikoina kuulleet skandaaleista, joita suhteellisen uudet materiaalit aiheuttavat ja niiden yhteisvaikutukset voivat osoittautua hyvin tuhoisiksi. Otan nyt vain esimerkin tästä salista. Eräs rakennusinsinööri sanoi minulle kerran, että tuon kauniin puukaton takana on lasivillaa, vuorivillaa. Se on itse asiassa on osoittautumassa hyvin epäterveelliseksi materiaaliksi, joten me todella tarvitsemme eurooppalaisia standardeja ja kunnollista riskinarviointia. Meidän on tarvittaessa voitava myös kieltää sellaiset tuotteet, jotka ovat haitallisia ympäristölle ja ihmisten terveydelle.
Eräs meidän muutosehdotuksistamme koskee sitä, että meidän mielestämme myös rakennusjätteiden uudelleenkäyttöä ja kierrätystä pitää edistää. Rakennusjätteet ovat erittäin suuri osa kaikista jätteistä.

Rübig
Minäkin haluaisin esittää kysymykseni saman tien. Uskoakseni se on niin tärkeä, ettei sitä saa sivuuttaa. Kun puhumme standardoinnista, meidän pitäisi ajatella periaatteellisesti, millaiseen standardijärjestelmän uudistamiseen me yleensä vielä pyrimme Euroopassa. Muutokset ovat nopeutuneet, ja kun ajatellaan, että EUROCODES annettiin CEN: lle vuonna 1989, ei tämän alan edistymisessä ole juuri ollut kehumista. Meidän kaikkien pitäisi yhteisesti miettiä, eikö vapaaehtoiselta pohjalta voitaisi säätää uusia standardeja ja mitä uusia standardointimahdollisuuksia meillä tässä yleensä on käytettävissä. On myös ehdottoman välttämätöntä, että saamme CE-merkinnän, sillä - kuten Langen aivan oikein sanoi - tällä alalla toimii paljon pieniä ja keskisuuria yrityksiä. Jos haluamme poistaa rajat, jos haluamme edistää julkisia hankintoja, me tarvitsemme yksinkertaisesti nämä tuotteiden hyväksymisen, merkitsemisen, hankintajärjestelmän, vastuun ja vakuutuksen perustat.

Monti
Arvoisa puhemies, tästä aiheesta voin puhua melko lyhyesti, ei siksi etteikö sen tarkasteluun kannattaisi pysähtyä - aihe on hyvinkin tärkeä yhtenäismarkkinoiden toteutumisen kannalta - vaan siksi, että Langenin mietintö on äärimmäisen selkeä ja kattava. Minun on todella onniteltava häntä komission puolesta ja myös sen vuoksi, että hänen tasokas mietintönsä vahvistaa komission tältä alalta tekemän analyysin.
Komissio päätyi aiemmin siihen näkemykseen, että tämän direktiivin soveltaminen aiheuttaisi käytännössä suuria vaikeuksia. Mietintö vahvistaa komission kantaa siinä mielessä, että siinä tarkastellaan mielestämme oikealla tavalla, mitä kaikkea on vielä tehtävä rakennusalan tuotteiden standardoimiseksi. Komissio on SLIM-aloitteen puitteissa tutkinut tarkasti, miten standardeja voitaisiin parantaa ja yksinkertaistaa. Kaikkien asianosaisten - komission jo mainitsemani SLIM-aloitteen yhteydessä, jäsenvaltioiden ja standardointiviranomaisten - tekemän työn ansiosta yhdenmukaisten standardien valmistelu etenee hyvää tahtia ja konkreettisia tuloksia voidaan odottaa vuonna 1998. Komissio on tietoinen erityisesti herra Peijsin esille tuomista asioista: jotkut niistä on jo otettu huomioon ja muut sisältyvät komission ohjelmaan.
Vihreiden esittämät 13 tarkistusta voidaan tiivistää pyrkimykseksi lisätä ympäristötietoutta Euroopan tasolla. Ne on laadittu varmasti myönteisessä hengessä, mutta joitakin niistä on tarkasteltava kriittisestä näkökulmasta: esimerkiksi tarkistuksessa 4 korostetaan aivan oikein standardointimenettelyn monimutkaisuutta ja korostetaan sen väistämättömiä seurauksia. Niitä korostettaessa tarkistuksessa puhutaan kuitenkin ainoastaan ympäristöstä. Vaikka asia on varmasti totta, tarkistuksessa ei oteta huomioon sitä, että standardoinnilla on suuria vaikutuksia ympäristön lisäksi myös muihin aloihin: sosiaalipolitiikkaan, talouspolitiikkaan, turvallisuuteen ja kilpailuun. Näin ollen komissio voi hyväksyä tarkistuksessa olevan ehdotuksen ainoastaan siinä tapauksessa, että siinä otetaan huomioon mahdolliset vaikutukset kaikkiin aloihin.
Tarkistusten 7 ja 9 osalta haluan teidän kiinnittävän huomiota siihen, että komissio rahoittaa jo aktiivisesti kuluttajaja ympäristöjärjestöjen toimintaa, jotta ne voisivat osallistua standardointityöhön. Nämä tarkistukset eivät sen vuoksi ole mielestämme aiheellisia tässä yhteydessä; ne eivät myöskään liity suoranaisesti rakennusalan tuotedirektiiviin, joka on Langenin mietinnön aiheena.
Arvoisa puhemies, puheenvuoroni päätteeksi voin sanoa, että komissio voi hyväksyä tarkistuksiin 1, 2, 12 ja 13 sisältyvät ehdotukset.

Rübig
Herra komissaari, halusin vain toistaa kysymyksen: Harkitaanko Euroopan standardointijärjestelmän uudelleenjärjestelyä?

Monti
Herra Rübig, voisitteko hieman täsmentää kysymystänne?

Rübig
Me olemme nähneet sisämarkkinoiden ongelmat - ja tässä ovat kyseessä vielä herra von Wogaun esitykset - nimittäin, että standardointia ei Euroopassa oikeastaan enää tapahdu ajoissa. Määräajat ovat liian pitkiä, meidän on yksinkertaisesti huolehdittava siitä, että standardointijärjestelmämme toimivat markkinasuuntautuneemmin ja lyhyemmin määräajoin. Kansallisten järjestelmien vastustus on liian voimakasta. Euroopan tasolla me tarvitsemme uutta koordinointia ja uuden organisaatiomuodon. Kysymykseni kuuluu, ajatellaanko komissiossa tämänsuuntaisten uudistusten aloittamista.

Monti
Tätä aihetta ei ole käsitelty teidän esittämästänne näkökulmasta, herra Rübig. Se on mielestäni tärkeä aihe ja hyvä ajatus: välitän varmasti näkemyksenne asiasta vastaavalle komissaarille herra Bangemannille.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Mietintöä koskeva äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Välillisen verotuksen järjestelmät
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Secchin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0344/97) Euroopan parlamentin ja neuvoston ehdotuksesta päätökseksi (KOM(97)0175 - C4-0222/97-97/0128(COD)) sisämarkkinoiden välillisen verotuksen järjestelmien parantamiseen tähtäävän toimintaohjelman " FISCALIS" hyväksymisestä.

Secchi
Arvoisa puhemies, sanoessanne mietinnön nimen te selvititte jo osittain sen sisällön tai pikemminkin sen aiheen, joka on FISCALIS-ohjelma. Ohjelman sisältö liittyy pääasiassa kouluttamiseen, kokemusten vaihtoon ja tiedotusmateriaalin jakamiseen, joiden avulla pyritään sovittamaan yhteen välillisen verotuksen järjestelmiä, erityisesti arvonlisäveron mutta myös valmisteveron osalta, ja edetään asteittain kohti niiden yhdenmukaistamista kansallisten verohallintojen toteuttamalla koordinoinnilla.
Tällä tietämyksellä pyritään luonnollisesti parantamaan erilaisten järjestelmien toimintaa ja rinnakkaista soveltamista, jolloin markkinat toimivat tyydyttävämmällä tavalla ja jäsenvaltioiden verotusjärjestelmien tuotto saadaan tyydyttävämpään tasapainoon, kun petoksia ja veronkiertoa pystytään torjumaan paremmin. Edellisessä keskustelussa tuli esille esimerkiksi se, että nykyinen alv-järjestelmä on tässä suhteessa hyvin huolestuttava.
Tällä tavoiteasettelulla on myös suurta merkitystä työllisyyden kannalta. Kuten mieliimme on jo muistutettu, huomenna Luxemburgissa alkaa ylimääräinen työllisyyttä käsittelevä huippukokous. Jos valtioiden tuloja voidaan lisätä muista lähteistä, niin muuten samoissa olosuhteissa voidaan vähentää työn verottamista ja tukea sitä kautta työllisyyttä.
FISCALIS-ohjelman tavoitteena - talousasioita käsittelevä valiokunta on korostanut sen yhteyttä esimerkiksi aiempaan Tulli 2000 -ohjelmaan - on hyödyntää paremmin nykyisiä toimintamuotoja ja lisätä niiden määrää alussa luettelemieni tavoitteiden saavuttamiseksi. Talousasioita käsittelevä valiokunta ja budjettivaliokunta, jotka antoivat lausunnon, arvostivat hyvin pitkälti komission ehdotusta, ja komission kanssa tekemänsä yhteistyön perusteella erityisesti talousasioita käsittelevä valiokunta piti aiheellisena ehdottaa joitakin parannuksia tai tarkistuksia käsiteltävänämme olevaan tekstiin. Esittelen lyhyesti näitä tarkistuksia kollegoille. Niissä ehdotetaan muun muassa, että FISCALIS-ohjelmassa järjestettäviin seminaareihin otettaisiin mukaan akateemisten asiantuntijoiden lisäksi myös verovelvollisten edustajia ja neuvonantajia erityisesti pienistä ja keskisuurista yrityksistä.
Parhaiten on määritelty teknisessä mielessä seminaarit; osallistujien kielellisiin valmiuksiin liittyvät ongelmat on otettu huomioon; vaihdon käsitettä on selvennetty ja on tehty joitakin ehdotuksia, joilla jossain määrin laajennetaan ohjelmaa mielestämme myönteisellä tavalla. Tarkistuksissa ehdotetaan esimerkiksi, että myös Euroopan komissio voisi hyödyntää koulutukseen ja vaihtoon osallistumisesta saatavia kokemuksia, joiden perusteella se voisi edelleen parantaa omaa toimintaansa entistä tiiviimmän koordinoinnin hyväksi verotusjärjestelmien yhdenmukaistamista varten.
Tarkistuksissa kannatetaan myös yhteistyöverkon, alan kansallisten oppilaitosten välisen pysyvän verkon perustamista, jonka välityksellä voitaisiin jatkuvasti vaihtaa kokemuksia ja toteuttaa yhteistä toimintaa, lisätä oppilaitosten välistä tuntemusta ja toimia siis paremmin markkinoilla, joista on tulossa todelliset unionin yhtenäismarkkinat, kuten von Wogaun mietinnön arvioinneissa juuri todettiin.
Ohjelma pitäisi käynnistää 1. tammikuuta 1998. Koska aikataulu on hyvin tiukka, talousasioita käsittelevä valiokunta ja sen esittelijä ovat jo olleet epävirallisesti yhteydessä Euroopan komission ja neuvoston edustajien kanssa ja varmistaneet sen, että kaikki osapuolet hyväksyvät ehdotetut tarkistukset.
Me olemme omalta osaltamme panneet peliin kaiken tahtomme; toivomme, että sama koskee sekä täällä läsnäolevaa komissiota että neuvostoa. Talousasioita käsittelevä valiokunta hyväksyi 15 tarkistusta, joiden sisällön olen suurin piirtein tuonut esille puheenvuorossani. Huomenna esitän lisäksi äänestyksen yhteydessä kolme suullista tarkistusta, joista on sovittu yhdessä budjettivaliokunnan kanssa: ensimmäisellä selvennetään ainakin muodollisessa mielessä niitä sääntöjä, joita on noudatettava käytettäessä alihankkijoita; toinen liittyy siihen, että KIEmaiden ja Kyproksen tullessa mahdollisesti mukaan, määrärahoja on vastaavasti korotettava; lopuksi kolmannessa tarkistuksessa korostetaan, että koska kyseessä on viisivuotinen ohjelma, meidän on otettava huomioon, että nykyinen määrärahakausi päättyy vuonna 1999, minkä jälkeen rahoitus määritellään uudelleen.

Porto
 Arvoisa puhemies, mielestäni FISCALIS-ohjelman pidentäminen ja etenkin lähes kaikki kollega Secchin esittämät tarkistukset ansaitsevat kaiken tukemme.
Erityisesti tähdennän niitä tarkistuksia, jotka liittyvät toteutettavien toimintaohjelmien aktiivisten ja passiivisten osallistujien lisäämiseen. Erittäin hyvänä on siten pidettävä tarkistusta 5 (2 artiklan d kohtaan), jonka mukaan " vaihto" ei rajoittuisi " toiseen viranomaiseen" , vaan se voisi tapahtua myös " toisen jäsenvaltion koulutuslaitoksessa" , sekä tarkistusta 10 (5 artiklan 2 kohtaan), jossa oikeus osallistua seminaareihin koskisi virkamiesten lisäksi myös " muita alansa asiantuntijoita, kuten tutkijoita, verovelvollisia tai heidän edustajiaan tai neuvonantajiaan" , kuten äsken tähdennettiin.
Toisaalta myös toimintaohjelmien teho kasvaa, kun olemassa olevat varat voidaan hyödyntää paremmin 6 artiklaan esitetyn tarkistuksen nojalla (tarkistus 12). Siten ei kehitettäisi ainoastaan " yhteisiä koulutusaloitteita kaikille virkamiehille" , vaan perustettaisiin myös " kansallisten organisaatioiden, akatemioiden ja koulujen sekä koulutuksesta vastuussa olevien viranomaisten yhteistyöverkosto" . Antamatta mitään konkreettista tarkistusesitystä siihen, mitä on tuotu esiin, haluan kuitenkin mainita, että minulla on muutamia varauksia johdanto-osan 10 kappaleen tarkistukseen (tarkistus 3), jossa ehdotetaan " välillistä verotusta hoitavien viranomaisten akatemian" perustamista. Epäilen nimittäin, että tämäntapainen yksittäinen elin vähentäisi sitä merkitystä, joka mahdollisella ja toivottavalla kansallisen tason yhteistyöllä voisi olla.
Uuteen johdanto-osan 9 kappaleeseen (myös tarkistuksessa 2) sisältyvää ajatustenvaihtoa on myös pidettävä erinomaisena ehdotuksena, koska se on omiaan parantamaan voimassa olevia oikeudellisia välineitä ja lisäämään vaihtoa koskevaa yleistä tiedotusta, joka johdanto-osan 10 kappaleessa rajoittuu pelkästään ALV: hen.
On erityisen tarpeellista saada koulutukseen erilaisia taloudellisia toimijoita myös sen tähden, että olemme siirtymässä uuteen ALV-järjestelmään, jossa verotus tapahtuu alkuperämaassa, jolloin hallintovirkamiesten osuus vähenee ja kansalaisten oma osallistuminen ja vastuu kasvavat.
Suuntaus on muutoinkin oikea nykyaikaisen vero-oikeuden kannalta, ja sillä on vaikutusta suurimpaan osaan muitakin veroja.

Watson
Arvoisa puhemies, käytin väärin hyvää tahtoanne puheajan osalta aiemmassa keskustelussa. Olen nyt lyhytsanainen.
Tämä on erinomainen mietintö. Liberaaliryhmä tukee sitä, ja me tuemme pääosiltaan budjettivaliokunnan tarkistuksia. Haluaisin puuttua erityisesti herra Secchin esittämiin tarkistuksiin 2, 3 ja 10. Tiedämme, että vaikka kuudennessa direktiivissä on tietyt säännöt, Euroopan unionin sisällä on itse asiassa valtavia käytännön eroja. Tiedämme, että ehdotettu alkuperäjärjestelmä vaatii onnistuakseen paljon tiiviimpää yhteistyötä ja koordinaatiota jäsenvaltioiden viranomaisten välillä.
Olemme tyytyväisiä komission ehdotuksiin. Epäilemme, että aikataulu on hyvin optimistinen ja toimintaohjelman täytäntöönpano voi viedä enemmän aikaa. Olemme kuitenkin vakuuttuneita siitä, että vaikka lopulliseen järjestelmään onkin pian tehtävä huomattavia muutoksia, nykyiseen väliaikaiseen järjestelmään on myös tehtävä uudistuksia, jotka voidaan sitten siirtää uuteen lopulliseen järjestelmään.
Jäsenvaltioiden tapa tulkita kuudetta direktiiviä usein omien valtiovarainministeriöidensä hyödyksi on suorastaan häpeällinen. Näin on tapahtunut Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Olen julkaissut kirjoituksen nimeltä " Miljardin punnan sotku: näin verokarhu iskee Britannian yritysten ja kuluttajien kimppuun" . Siinä kerrotaan, miten Britannia ei noudata näitä sääntöjä osamaksusopimuksissa, kulutusluottojärjestelyissä, asumisen ja terveydenhuollon ALVkohtelussa ja joidenkin pienten yritysten erilaisissa ALV-kynnyksissä.
Kyseisessä kirjoituksessa vaaditaan keskustelua välillisestä verotuksesta. Kyseinen vaatimus toistetaan tänä iltana herra Secchin mietinnössä ja se toistettiin rouva Randzio-Plathin mietinnössä, johon komissaari aiemmin viittasi. Komission on pyydettävä ammatinharjoittajia ja tutkijoita auttamaan nykyisten ongelmien ratkaisemisessa, vaikka siirrytäänkin uuteen järjestelmään.
Kun olin talousasioita käsittelevän valiokunnan esittelijänä, myönsimme varoja tähän tarkoitukseen Euroopan unionin ensi vuoden talousarvioon, ja toivon, että komissio ottaa huomioon vaatimuksemme.

Blokland
Arvoisa puhemies, kannatan FISCALIS-ohjelmaa ja kollega Secchin mietintöä. Unionin jäsenvaltiot hyötyvät hyvin järjestetystä tietojen vaihdosta petosten ehkäisyn yhteydessä. Keski- ja Itä-Euroopan assosioituneiden maiden mahdollinen mukaantulo on myönteistä. Painopisteen on oltava maissa, jotka ovat vakavasti otettavia jäsenehdokkaita, kuten Puola, Unkari ja Tsekki.
Yksi kritiikin kohde on maksamisen ja hyötymisen välinen epäselvä suhde. Komissio rahoittaa leijonanosan tämän ohjelman kustannuksista. On selvää, että se saa myös etua tästä. Jäsenvaltiot perivät kuitenkin suurimman osan välillisistä veroista ja haittaveroista. Kysynkin, onko kustannukset ja hyödyt jaettu tasan? Voiko komissaari Monti sanoa tästä enemmän?
Yli puolet tätä ohjelmaa varten budjetoiduista varoista käytetään viestintään ja tietojenvaihtojärjestelmiin. Virkamiehet yritetään saada käyttämään tätä järjestelmää järjestämällä opintopäiviä, virkamiesten vaihtoa ja laatimalla oppaita ja käsikirjoja. On kuitenkin vaikea mitata näiden toimien tehokkuutta. Voiko komissaari luvata, että arviointimietinnössä tullaan kiinnittämään erityistä huomiota tähän seikkaan ja että siinä tullaan tekemään selväksi, mitä tuloksia on saavutettu?
Ohjelma suuntautuu vahvasti uuteen alv-järjestelmään. Vaikka en kielläkään, etteikö olisi järkevää valmistautua siihen mahdollisimman hyvin, haluan huomauttaa, että saamme odottaa vielä kauan lopullista järjestelmää. Jäsenvaltioilla on jyrkästi eriävät mielipiteet siitä, miten selvitys tulee järjestää. Lisäksi siirtyminen alkuperäperiaatteeseen vaatii suuria ponnistuksia yrityksiltä, jotka ovat tottuneet siirtymäperiaatteeseen. Tämä näyttää oleva ristiriidassa tavoitteiden kanssa, joiden mukaan tämän ohjelman pitäisi johtaa rasitteiden vähenemiseen. Mielestäni on parempi, jos ohjelma keskittyy toistaiseksi nykyisen siirtymäjärjestelmän kehittämiseen. Kuulisin mielelläni komissaarin mielipiteen tästä.

Rübig
Tehokkuutta koulutuksen avulla, kuuluu motto puhuttaessa sisämarkkinoiden verotuksesta. Jos sisämarkkinoiden halutaan toimivan, tarvitsemme ammattitaitoisia virkamiehiä, jotka myös antavat oikeita tietoja. Kysymys on siitä, että saavutettaisiin annettavien tietojen sitovuus ja lopulta myös tietty vastuu niistä. Tiedämme, että esimerkiksi erilaiset kaksinkertaisen verotuksen menettelyt aiheuttavat valtavia ongelmia Euroopan unionissa. Tässä kohden virkamiesten hyvä koulutus voisi olla sisämarkkinoiden kitkattoman toimimisen perusta. Myös virkamiesten riittävä asiantuntemus verotusjärjestelmien alalla on loppujen lopuksi verotuksen yhdenmukaistamisen perusta. Erityisesti kielitaidon parantaminen sekä myös koulutusohjelmat, joita tällä alalla on, kuten esim. Mattheus, ovat äärimmäisen tärkeitä, jotta meillä voisi tulevaisuudessa olla toimiva verohallinto.
Uskoakseni meidän tulisi tulevaisuudessa keskittyä siihen, että tällä alalla toimivat ihmiset harjoittavat myös neuvontaa eivätkä pidä yrityksiä ainoastaan uhreina vaan myös järjestelmämme olemassaolon perustana.

Monti
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, haluaisin aluksi tuoda esille suuren arvostukseni parlamentin FISCALIS-ohjelmasta tekemälle työlle ja erityisesti talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan ja sen esittelijän herra Secchin paneutumiselle asian käsittelyyn. Olen sitä mieltä, että parlamentin tarkistukset, mukaan lukien budjettiasioita koskevat suulliset tarkistukset, korottavat merkittävästi ohjelman laatutasoa. Voinkin ilokseni sanoa teille, että komissio voi hyväksyä ne kaikki pienellä poikkeuksella, joka koskee tarkistusta 12 ja erityisesti siinä olevia sanoja "11 artiklassa mainitun komitean puitteissa" .
Haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni muistuttaakseni teille ja neuvoston edustajille, miten merkittävä ohjelma FISCALIS on yhtenäismarkkinoiden kannalta. Alv- ja valmisteverojärjestelmien säännönmukainen toiminta riippuu entistä selvemmin tiiviistä yhteistyöstä kansallisten verohallintojen välillä. Näillä järjestelmillä on vastassaan yhä suurempia ongelmia, jos ne joutuvat yksittäin ratkaisemaan monikansallisten yritysten mutkikkaita asioita ja sotkuisia kansainvälisiä petoksia, joissa on mukana laaja järjestäytynyt rikollisuus. Pitkälle menevän ja pysyvän yhteistyön tarve veroviranomaisten välillä näiden haasteiden ratkaisemiseksi on yleisesti hyväksytty asia. Yhteistyötä ei voida kuitenkaan saada aikaiseksi sanelupolitiikalla: yhteistyön on synnyttävä kansallisten hallintojen välille luotavasta luottamussuhteesta, jolla annetaan virkamiehille oikea asenne ja parhaimmat välineet yhteistyötä varten.
FISCALIS-ohjelma on yhteisön panos tässä velvollisuudeksi katsottavassa mutta tärkeässä tehtävässä. Ohjelmalla pyritään tähän tavoitteeseen kolmella tavalla: ensinnäkin vaihdoilla, seminaareilla ja monenkeskisellä valvonnalla, joiden avulla kansalliset viranomaiset voivat työskennellä rinta rinnan ja tutustua toistensa työmenetelmiin. Tietojenvaihdolla on keskeinen merkitys rakennettaessa juuri mainitsemaani luottamusta. Toiseksi tietojärjestelmillä, jotka tarjoavat tekniset välineet yhteistyölle. Kolmanneksi koordinoidulla koulutuksella jäsenvaltioissa, jota tarvitaan, jotta kansalliset viranomaiset omaksuisivat yhteistyössä tarvittavan asenteen.
Komission on nyt tehtävä kaikki mahdollinen sen varmistamiseksi, että neuvosto ottaa täysipainoisesti huomioon parlamentin tarkistukset laatiessaan yhteistä kantaansa. Koska FISCALIS-ohjelman hyväksymisellä on tunnetusti kiire, toivon että neuvosto pääsee yhteiseen kantaan, jonka parlamentti voi hyväksyä.
Kiitän kaikkia niitä, jotka ovat puhuneet ohjelman puolesta, erityisesti herra Secchiä, ja lisäisin vielä, arvoisa Blokland, teidän esille tuomienne asioiden osalta, että ohjelman tehokkuuden varmistamiseen kiinnitetään erityistä huomiota ja yhteisön ja jäsenvaltioiden yhteisrahoitus on oleellinen osa FISCALIS-ohjelman sisältöä. Tiedottamisen ja hyvin täsmällisesti määritellyn tietojenvaihtojärjestelmän ohella yhteisrahoitus on erittäin keskeisellä sijalla FISCALIS-ohjelmassa; siinä mielessä me voimme nähdäkseni pitää sitä varmana asiana, arvoisa Blokland.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Henkilötietojen käsittely televiestinnän alalla
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Medina Ortegan Euroopan parlamentin sovittelulautakunnan valtuuskunnan puolesta laatima mietintö (A4-0361/97) sovittelulautakunnan hyväksymästä yhteisestä hankkeesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi henkilötietojen käsittelystä televiestinnän alalla, erityisesti digitaaliset monipalveluverkot (RNIS) ja julkiset digitaaliset matkaviestinverkot (C4-0571/97-00/0288(COD)).

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, toivon, että ainakin puhemies kuuntelisi minua, sillä kyseessä on asia, jonka hän kunnioitettuna lakimiehenä ja oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan jäsenenä tuntee.
Sanoisin, että tämä direktiivi muistuttaa "Muodonmuutoksia" - eikä suinkaan Kafkan "Muodonmuutosta" vaan pikemminkin roomalaisen runoilijan Ovidiuksen "Muodonmuutoksia" - sillä se syntyi yhdellä nimellä ja sai lopuksi toisen nimen. Sen sisältö oli alkujaan tietynlainen, mutta se on lopulta toinen, aivan erilainen.
Direktiivi annettiin seitsemän vuotta sitten. Se ei ehkä ole pitkä aika kansojen historiassa mutta kylläkin lainsäädäntöprosessissa. Minusta tuntuu siltä kuin olisi kulunut 20 vuotta siitä, kun komissio ensimmäisen kerran esitti ehdotuksen direktiiviksi. Silloin sillä oli toinen nimi. Silloin se oli ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi henkilötietojen ja yksityisyyden suojasta viestinnän alan ja erityisesti digitaalisen monipalveluverkon (ISDN) ja digitaalisten matkaviestinverkkojen osalta.
On ollut työlästä kertoa, mitä olen tehnyt, sillä kukaan ei tiennyt, mistä oli kysymys. Luulen, ettei myöskään komissio tiennyt sitä, sillä loppujen lopuksi olemme astumassa maagiseen maailmaan, uudelle alueelle.
Myöhemmin ajan myötä senaikainen usva on hälvennyt ja kadonnut, ja lopulta neuvosto käsittääkseni perustellusti hyväksyi nimeen esitetyn tarkistuksen. Nimi on hieman yksinkertaisempi kuin se, joka koski yksityisyyden suojaa televiestinnän alalla. Luulen, että kaikki digitaalisia matkaviestinverkkoja ja digitaalista televisioverkkoa koskeva oli eräänlainen maaginen lisuke, joka ei käytännössä tuonut mitään direktiivin sisältöön. Siitä syystä meillä on hieman yksinkertaisempi nimi, joka on kuitenkin vielä etäällä yleisöstä.
Direktiivi esitettiin eräänlaisena lisäyksenä henkilötietojen yksityisyyden suojaa koskevaan direktiiviin, joka saatiin aikaan vaivattomasti. Neuvosto ja parlamentti sopivat siitä ilman sovittelua.
Komission vuonna 1990 esittämän direktiivin ja neuvoston ja komission kuusi vuotta myöhemmin esittämän direktiivin välillä on niin valtava ero, että esitin oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevässä valiokunnassa mahdollisuutta uuteen kuulemiseen. Myöhemmin sekä komissio että neuvosto kertoivat meille, etteivät muutokset loppujen lopuksi olleet kovin merkittäviä. Ehdotus oli sovitettu yhteen tietojen suojaa koskevan direktiivin kanssa ja oli otettu huomioon joitakin uusia kehityskulkuja. Oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta, koko parlamentti, ei halunnut enää viivyttää menettelyä vaan hyväksyi ehdotuksen.
Uudessa, erilaisessa menettelyssä uskon asioiden edenneen hyvin. Parlamentti painotti ennen kaikkea muutamaa asiaa. Omasta mielestäni periaatteiden näkökulmasta tärkein on toissijaisuus. Toissijaisuus on yksi niistä sanoista, joilla suu täytetään tietämättä, mistä on kyse. Konkreettisesti toissijaisuudesta puhuminen televiestinnän alalla vaikuttaa suurelta mielettömyydeltä, sillä jos on yleensä sellaista alaa, jonne toissijaisuus ei sovi, kyseessä on ilman muuta televiestintä. Neuvosto hyväksyi parlamentin esittämät tarkistukset siten, että sana "toissijaisuus" ei esiinny direktiivissä. Parlamentti puolestaan oli samaa mieltä neuvoston kanssa siitä, ettei direktiivin tehtävänä ollut antaa yksityiskohtaisia sääntöjä, vaan se olisi asetuksen tehtävä.
Tällä tavoin olemme mielestäni päässeet hyvään tasapainoon. Toisaalta toissijaisuus katosi. Se tarkoittaa sitä, ettei tässä ole toissijaisuutta. On olemassa yhteisön lainsäädäntö, ja kansallisen kehityksen näkökulmasta parlamentti ja neuvosto jättävät kansallisille elimille vastuun lainsäädännön kehittämisestä yhteensopivaksi direktiivin luonteen kanssa. Direktiivi siis velvoittaa, mutta se jättää valtioiden tehtäväksi keksiä keinot sen toteuttamiseksi, mikä on jotain aivan muuta kuin toissijaisuus.
Sitten pääsemmekin joihinkin pieniin kysymyksiin, jotka ovat myös teknisesti tärkeitä ja joilla on taloudellisia seurauksia, kuten liikepuhelujen nauhoittamismahdollisuuden tunnustaminen, jotta liiketapahtumasta jäisi todiste ja jotta liiketapahtumasta olisi näyttöä. Lisäksi on eräs kysymys, joka loppujen lopuksi mutkisti käsittelyä paljon, eli mahdollisuus veloittaa siitä, ettei henkilötietoja merkittäisi luetteloon. Tuo asia näyttää olevan juuri päinvastoin kuin sen normaalisti pitäisi olla. Luetteloon merkitsemisestä pitäisi maksaa ja pitäisi olla oikeus olla maksamatta merkitsemättä jättämisestä. Näyttää siltä, että televiestinnän alalla asiat mutkistuvat niin, että lopputulos on vastakkainen kuin se, miten sen pitäisi olla.
Olemme mielestäni loppujen lopuksi tehneet hyvää työtä. Neuvosto ja parlamentti ovat osoittaneet hyvää tahtoa, komissio on myös tehnyt yhteistyötä, ja - kohtuullisen keskusteluajan jälkeen - olemme päässeet sopimukseen niin, että uusi neuvoston ja parlamentin yhteinen direktiivi on hyvä esimerkki yhteistyöstä ja yhteispäätösmenettelyn soveltamisesta.

Gebhardt
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat! Olen aivan samaa mieltä esittelijän kanssa. Uutta teknologiaa sovellettaessa ei tekniikka saa olla vaan ihmisen on aina oltava keskipisteessä. Ihmisen yksilölliset oikeudet ja tarpeet ovat etusijalla, ja niitä on ilman muuta suojeltava. Niin itsestään selvältä kuin tämä toteamus kuulostaakin, sen toteuttaminen käytännössä on sitäkin vaikeampaa. Sen me näimme taas kerran käsitellessämme direktiiviä henkilötietojen käsittelystä ja yksityiselämän suojasta televiestinnän alalla. Se oli pitkä ja kivinen tie, joka päätyi hyvään ratkaisuun vasta sovittelumenettelyssä.
Direktiivi täydentää yleistä tietosuojadirektiiviä intimiteettisuojan alueella ajatellen nykyaikaisten tietoliikenneverkkojen mahdollisuuksia. Se antaa televiestinnän tietosuojalle samankaltaisen painoarvon kuin terveydensuojelulle, jossa Euroopan parlamentti asettaa monilla elämämme aloilla erityisen tarkat standardit. Tämä korkea taso on henkilötietojen suojan ja yksityisyyden rajaamisen kolmatta osapuolta vastaan osalta ehdottoman välttämätön.
Muussa tapauksessa on vaara, että uhraamme yksittäisten ihmisten yksilöllisyyden sinänsä erittäin tarpeellisen ja tervetulleen tekniikan mahdollisuuksien alttarille ja luovutamme sen televiestintäalaa hallitsevien rahanhimoisten henkilöiden tarkoituksiin.
Toisin ilmaistuna: Meidän oli saavutettava yksilön suoja, joka jättää jokaiselle mahdollisuuden itse päättää, miten pitkälle antaa televiestinnän päästä käsiksi itseensä. Sallinette minun mainita esimerkkinä telekopion avulla ja puhelimitse tapahtuva suoramyynti. Kukapa meistä ei olisi harmitellut, kun vakuutusedustaja soittaa pyytämättä sopimattomaan aikaan? Se loppuu direktiivin astuessa voimaan. Silloin tällaiset ja siihen verrattavat televiestintätekniikan sovellukset vaativat kohteen suostumuksen. Kannatan sovittelutulosta, koska se on voimakkaasta yksilön suojasta huolimatta onnistunut pitämään mielessään toisen tärkeän tavoitteen: vapaa tiedonkulku on turvattava.
Lopuksi haluaisin mainita suorastaan huvittavan esimerkin tilanteesta, jossa esteetön tiedonvaihto oli vaarassa. Maailmanlaajuisista tietoverkoista puhuttaessa esitettiin todellakin ajatus, että toissijaisuusperiaatteen nimessä Euroopan unionissa säädeltäisiin televiestintää eri maissa eri tavoin. Jonkun on täytynyt sekoittaa käsitteet viestintä ja kaupallisuus. Meidän onnistui estää tämä, ja se on hyvä se!

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, on todellakin vaivan arvoista olla täällä tänään näinä yön tunteina tyytyväisenä siitä, että direktiivi henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta - kuten esittelijä hyvin ilmaisi - saapuu satamaan. Se saapuu matkalta, jonka voi liioittelematta sanoa olleen pitkä ja vaikea. Kolmestatoista toisessa käsittelyssä keskustellusta tarkistuksesta yksitoista oli mukana tässä yhteispäätösmenettelyn viimeisessä vaiheessa, ja kaikkien niiden osalta sovittelukomitea on saanut aikaan tyydyttävän yhteisen ehdotuksen.
Siksi PPE-ryhmä äänestää ehdotuksen puolesta, enkä epäile pienimmässäkään määrin, etteikö parlamentin täysistunto ratifioidessaan huomenna ehdotusta osoittaisi kykyään saada aikaan realistisia kompromisseja ja pitäisi kiinni periaatteistaan kansalaisten yksityisyyden oikeussuojan ja oikeushenkilöiden oikeutettujen etujen osalta uuden teknologian ja viestinnän myrskyisellä merellä.
Tänään päättyy pitkä menettely, ja siksi minusta on välttämätöntä, herra puhemies ja herra komissaari, ryhmäni ja omasta puolestani tuoda esiin esittelijän, herra Medina Ortegan, loistavat taidot, jotka olemme nähneet jo aiemmissa yhteyksissä mutta jotka ovat tässä vaikeassa ja hienovaraisessa sovitteluvaiheessa olleet erityisen tärkeät.
Todellakin - kuten hän sanoi - ensimmäinen ehdotus on vuodelta 1990, mutta sen käsittely on tapahtunut kahden viime vuoden aikana. Juuri tällä raja-alueella, jossa teknologian nopea kehitys, erityisesti digitaalisen monipalveluverkon, interaktiivisen television tai tilausvideon käyttöönotto, synnyttää yhteiskunnassa suuria jännitteitä, näkyy se, mihin pisteeseen saakka eurooppalaisen yhteiskunnan todellinen yhtenäisyys riippuu kyvystämme ratkaista nämä ongelmat. Talous- ja rahaliitto voidaan nimittäin toteuttaa pankkiirien ja kauppiaitten kanssa, mutta Euroopan unionia ei voida rakentaa ilman kansalaisia. Kansalaisia - epäilemättä - kiinnostaa yhtenäisvaluutta ja tavaroiden vapaa liikkuvuus, mutta koko ajan on enemmän merkkejä siitä, että heitä huolestuttaa - ja heitä huolestuttaa erittäin paljon - heidän oikeuksiensa suoja ja erityisesti oikeus yksityisyyteen.
Kuten mainitsin, keskustelua käytiin yhdestätoista tarkistuksesta. Kiisteltyjen kysymysten osalta, kuten esittelijä sanoi, ollaan päästy tyydyttävään ratkaisuun parlamentin tarkistuksesta, jonka mukaan sallittaessa laillisesti salakuuntelu noudatettaisiin tietosuojaa koskevan direktiivin 14 artiklan 1 kohdan määräyksiä. Se on saavutettu. On myös ratkaistu kätevästi ja nerokkaasti rahoitusalan oikeutettu huoli kaupan turvallisuuden kannalta tärkeiden keskustelujen nauhoittamisesta. Siihen viittasi myös esittelijä.
Haluaisin ottaa esiin muutamia muita mielestäni tärkeitä kysymyksiä. Erityisesti parlamentin johdanto-osan kappaleeseen 25 esittämä tarkistus, joka myös koskee komitologian myrskyistä merta. Parlamentti äänesti, ettei menettelyä sovellettaisi alansa ulkopuolella ja ettei sitä sovellettaisi huomattaviin muutoksiin. Mielestäni se ratkaisu, johon on päästy sovittelumenettelyssä komitologian rajojen osalta, on hyvä ennakkotapaus muun lainsäädännön kannalta.
Mielestäni kannattaa ottaa esille myös se ratkaisu, joka saatiin parlamentin vaatimukseen oikeushenkilöiden yksityisyyttä koskevan oikeussuojan takaamisesta. Asian toisessa käsittelyssä arvioimme, että tietyissä tapauksissa on suojeltava esimerkiksi pieniä yrityksiä mainosaineiston vyöryltä, joka voi rasittaa kohtuuttomasti niiden toimintaa. Tämä kysymys on myös otettu huomioon.
Lopetan pian, herra puhemies. Myös puhelinluetteloon merkitsemättä jättämistä koskevaan tarkistukseen 9 on löydetty ratkaisu, kuten esittelijä sanoi. Luulen, että näinä yön tunteina on hyvä lopettaa onnittelemalla eri toimielinten välisestä hyvästä yhteistyöstä, jonka ansiosta olemme ratkaisseet tämän epäilemättä hankalan ongelman.

Schörling
Arvoisa puhemies! Kuten aikaisemminkin sanottiin, siitä on pian seitsemän vuotta, kun komissio esitti nämä ehdotukset henkilötietojen ja yksityiselämän suojasta digitaalisissa televerkoissa, esimerkiksi GSM- ja ISDN-verkoissa. Tarkoituksena oli, että ehdotus takaisi suojan kaikille EU: n kansalaisille, mitä tulee näiden julkisten ja yksityisten rekisterien tietoihin.
Toisessa käsittelyssä parlamentti hyväksyi ehdotuksen 13 muutosehdotuksineen, mm. muutosehdotuksen, joka käsitteli sitä, että salaisen puhelinnumeron pitämisen tulisi olla maksutonta. Neuvosto ei voinut hyväksyä kaikkia näitä ehdotuksia, varsinkaan ehdotusta salaisesta puhelinnumerosta, mistä syystä kysymys siirrettiin sovittelukomitealle. Minusta kysymystä siitä, tulisiko salaisen puhelinnumeron olla maksullinen, ei ole oikeastaan ratkaistu, eli silloin, kun kyseessä on tämäntyyppinen kansalaisten rekisteröinti, onko kansalaisella oikeus olla ilmaiseksi tällaisen rekisterin ulkopuolella. Tämä koskee myös niitä henkilöitä, jotka ovat erityisen alttiita asemansa johdosta.
Minusta parlamentti on liukunut hieman syrjään alkuperäisestä kannastaan. Kun tästä kompromissiehdotuksesta sovittiin Euroopan parlamentin valtuuskunnassa, paikalla oli vain neljä henkilöä, kun itse asiassa pitäisi olla viisitoista. Mielestäni myös siitä voitaisiin keskustella, onko tämä sellainen kysymys, joka vaatii, että EU-direktiivissä määrätään sitovia normeja jäsenvaltioille, koska kuluttajien etuja ei täysin oteta huomioon eikä niitä täysin suojata. Siksi ryhmäni itse asiassa harkitsee äänestävänsä ehdotusta vastaan.

Mosiek-Urbahn
Arvoisa puhemies, herra komissaari, hyvät parlamentin jäsenet! Tässä asiassa jouduttiin yhdistämään hyvin ristiriitaisia etuja. Euroopan kansalaiset tarvitsevat mahdollisimman hyvän yksityisyyden suojan, kun taas yleisten televiestintäpalvelujen tarjoajat haluavat mahdollisimman kattavaa ja tehokasta palvelua. Näiden etujen välille täytyi ensinnäkin löytää kompromissi. Täytyi toteuttaa yhdenmukaistaminen Euroopan tasolla, mutta toisaalta piti myös ottaa huomioon jäsenvaltioiden erilaiset intressit. Täytyi löytää järjestely, joka perustuu pitkälti puitedirektiivin määräyksiin luonnollisten henkilöiden suojasta henkilötietojen käsittelyssä mutta on samalla avoin tuleville kehityskuluille.
Sovittelumenettelyssä löydetyt ratkaisut tekevät tyydyttävästi oikeutta näille asioille. Otan esille kolme kohtaa. Ensinnäkin: Nyt on päätetty yksiselitteisesti, millä edellytyksillä puheluja voidaan nauhoittaa. Parannettiin yhteisen kannan muotoilua, joka oli epämääräinen ja oli johtanut epäyhtenäiseen käytäntöön Euroopan unionissa. Samalla kuitenkin otettiin huomioon jäsenvaltioiden oikeutetut toiveet yleisen turvallisuuden ja järjestyksen suojasta uuden poikkeusjärjestelyn avulla.
Toiseksi: Euroopan parlamentti ei tosin saanut läpi vaatimustaan, jonka mukaan luettelon ulkopuolelle jättäytyminen olisi täysin maksutonta. Toisaalta tässä kohdin löydettiin kuitenkin hyväksyttävä kompromissi, koska perittävät todelliset kustannukset on hahmoteltu selkeästi direktiivin tekstissä ja ne tulevat olemaan alhaiset.
Kolmanneksi: Luonnollisten henkilöiden perusoikeuksien lisäksi kompromissi ottaa myös paremmin huomioon oikeushenkilöiden oikeutetut intressit. Sillä estetään ensinnäkin direktiivin epäyhtenäinen soveltaminen ja toiseksi ennen kaikkea pk-yritykset suojellaan julkisiin luetteloihin ottamiselta ja ei-toivotuilta puhelinsoitoilta.
On ilahduttavaa, että lainsäädäntömenettelyn loppuvaiheessa saatiin aikaan yksinkertaistettu, ymmärrettävämpi direktiivin teksti, että termistö ja asiasisältö sopeutettiin varsinkin tietosuojadirektiiviin ja siten ehkäistään ennakolta erilaisia tulkintoja ja että jäsenvaltioiden on myös yhteisesti saatettava voimaan molemmat direktiivit - ainakin olennaisilta osiltaan - viimeistään 24. lokakuuta 1998. Saavutetun kompromissin ansiosta kirjataan unionin poliittinen tahto luoda yhteinen eurooppalainen standardi henkilötietojen käsittelyyn ja yksityiselämän suojaan televiestinnän alalla, erityisesti ISDN-järjestelmässä ja digitaalisessa matkapuhelinverkossa.

Oddy
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella esittelijä Medina Ortegaa hänen tapojensa mukaisesta erittäin uutterasta työstä. Hän näyttää erikoistuneen teknisiin vaikeisiin mietintöihin, mutta tekee työnsä aina erittäin hyvin.
Tämä mietintö kattaa seuraavat kaksi pääkysymystä: (1) tietosuojan ja (2) uuden teknologian. Tietosuoja on tärkeä periaate kansalaisvapauksien kannalta. Meillä on oikeus tietää, millaista tietoa meistä kirjataan, ja voida korjata tietoa, jota meistä ei pitäisi kirjata.
Toinen kysymys on uusi teknologia. Joku kuvaili uusia teknisiä laitteita minulle sanomalla, että muutos on verrattavissa viime vuosisadalla tapahtuneeseen siirtymiseen pienistä purjelaivoista höyrylaivoihin. Tämä tarkoittaa sitä, että kaikenlaista tietoa on nyt paljon nopeammin saatavissa ja että tietokoneisiin voidaan kirjata paljon enemmän tietoa kuin käsinkirjoitettuihin rekistereihin ja nämä tiedot ovat paljon nopeammin saatavissa. Tämä synnyttää uusia ongelmia. Uusia ratkaisuja tarvitaan. Tässä Medina Ortegan laatimassa mietinnössä on joitain järkeviä johtopäätöksiä.
Haluan tukea hänen mietintöään.

Monti
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, haluaisin kiittää arvoisaa Medina Ortegaa ja muita Euroopan parlamentin sovitteluvaltuuskunnan jäseniä, Palaciota, de Clercqiä ja Imbeniä, heidän ponnisteluistaan myönteisen lopputuloksen aikaansaamiseksi. Euroopan parlamentilla oli tärkeä rooli menettelyn kaikissa vaiheissa sen suojellessa - näin on aihetta sanoa - tehokkaasti direktiiviä. Sovittelun aikana Euroopan parlamentti vaikutti merkittävästi kansalaisten oikeuksien takaamiseen, erityisesti tiedonantojen ja julkisten vuosikertomusten salassapitoa koskevien määräysten suhteen.
Kuten on jo mainittu, direktiivin historia alkoi yli seitsemän vuotta sitten, ja parlamentti on aina vaikuttanut oleellisesti siihen, että direktiivi on säilynyt käsiteltävien aiheiden joukossa myös sellaisina aikoina, jolloin muut olivat sitä mieltä, että se pitäisi jättää toissijaisuusperiaatteen piiriin. Parlamentin näkemys on osoittautunut oikeaksi. Teknologian ja markkinoiden kehittyminen ovat tehneet entistä ilmeisemmäksi sen, että televiestinnän alalla tarvitaan yhteisötason välinettä henkilötietojen ja yksityisyyden suojaamiseksi, mikä on nykyisin laajasti tunnustettu tosiasia. Direktiivi on merkittävä tekijä televiestintäalan vapaiden markkinoiden oikeudellisessa kehyksessä; kuluttajansuojan vähimmäissäännöt sisältävä paketti auttaa luomaan luottamuksellista ilmapiiriä tietoyhteiskunnassa.
Viimeinen asia, jota haluaisin korostaa, on kolmansien maiden kiinnostus yhteisön tapaan ratkaista henkilötietojen käsittely ja yksityisyyden suoja. Se on herättänyt melkoista kiinnostusta kolmansissa maissa. Meidän on taattava paitsi direktiivin soveltaminen oikealla tavalla lokakuusta 1998 alkaen, myös riittävän tasoinen suoja maailmanlaajuisilla televiestintämarkkinoilla.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Operaattorin numeron siirrettävyys ja ennaltavalinta
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana van Velzenin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-346/97) Euroopan parlamentin ja neuvoston ehdotuksesta direktiiviksi, jolla muutetaan direktiiviä 97/33/EY operaattorin numeron siirrettävyydestä ja ennaltavalinnasta (KOM(97)0480 - C4-0515/97-97/0250(COD)).

Van Velzen, W.G.
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, vain muutaman viikon kuluttua televiestintämarkkinoiden vapauttaminen on tosiasia useimmissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Sen jälkeen kun etupäässä yritykset ovat voinet hyötyä televiestintäalan vaputtamisesta, olen tyytyväinen siihen, että esillä olevan numeron siirrettävyyttä ja operaattorin valintaa koskevan esityksen ansiosta myös tavalliset kuluttajat voivat poimia vapautuksen hedelmiä.
Komission esitys yhteenliittämisdirektiivin muuttamisesta täyttää olennaiselta osin Euroopan parlamentin vaatimukset, jotka se esitti 17. heinäkuuta 1997 antamassaan päätöslauselmassa, jonka esittelijänä minulla oli kunnia olla. Kuluttajalle on erittäin tärkeää, että hän saa todellakin kokea vapautettujen televiestintämarkkinoiden edut. Esitys ei paranna vain palvelujen laatua, se edistää myös kilpailua markkinoilla, mikä tulee vaikuttamaan hintojen laskuun.
Herra puhemies, ensimmäinen muutos yhteenliittämisdirektiivissä koskee numeroiden siirrettävyyttä. Se merkitsee seuraavaa: puhelinnumero säilyy, kun vaihdetaan operaattoria. Se on hyvin tehokas väline kilpailun edistämiseksi, koska kuluttajien, jotka haluavat valita toisen puhelinyhtiön, ei enää tarvitse kokea harmillista numeron vaihdosta. Numeroiden siirrettävyys on otettava ajan mittaan käyttöön myös matkapuhelinmarkkinoilla. Haluankin pyytää komissiota laatimaan asiaa koskevat ehdotukset mahdollisimman pian.
Toinen muutos, herra puhemies, koskee operaattorin valintaa, mikä tarkoittaa sitä, että kuluttaja voi itse valita operaattorin etenkin kaukopuheluissa. Operaattorin ennaltavalinta on erinomainen keino, jonka avulla kuluttajat voivat hyötyä lyhyen ajan sisällä eurooppalaisesta vapauttamispolitiikasta. Kun otetaan huomioon kaukopuheluiden korkeat kustannukset, tämän säännön voimaantulo voi antaa kuluttajille suuria etuja, satoja guldeneita vuodessa.
Talous- ja raha-asioita käsittelevässä valiokunnassa on hyväksytty yksi tarkistus, joka tarjoaa niille jäsenvaltioille, joissa vielä käytetään vanhentunutta analogista järjestelmää, mahdollisuuden pyytää lykkäystä operaattorin ennaltavalinnan käyttöönottoon, mikäli ne voivat osoittaa, että sen käyttöönotto aiheuttaisi erityisiä vaikeuksia tietyille järjestöille tai järjestöryhmille. Kiitän kollega Readia hänen tarkistukselle antamastaan tuesta ja olen iloinen, että hän ei esitä muita tarkistuksia.
Herra puhemies, käsiteltäessä numerointia koskevaa vihreää kirjaa kävi ilmi, että on olemassa suuri tarve yleiseurooppalaisiin numeroihin. Tässä voidaan ajatella esimerkiksi yhtä eurooppalaista tiepalvelunumeroa tai yleistä palvelunumeroa, jonne voi ilmoittaa luotto- tai pankkikortin katoamisen. Näiden numeroiden käyttöönoton seurauksena kuluttajien ei enää tarvitsisi muistaa monimutkaisia maiden numeroita ulkomailla oleskellessaan vaan vain yksi eurooppalainen numero. Kansainvälinen teleliitto (ITU) on antanut numeron 3-8-8 Euroopan unionille ja komissio aloittaa 1. tammikuuta 1999 näiden numeroiden testaamisen ja haluankin pyytää komissiota tekemään näiden testien tulokset tunnetuksi Euroopan parlamentille mahdollisimman nopeasti.
Tähän liittyen, arvoisa puhemies, haluaisin sanoa jotakin hälytysnumerosta 112. Hälytysnumeron 1-1-2 tai 112 käytön Euroopan unionissa olisi pitänyt neuvoston päätöksen mukaisesti olla mahdollista viimeistään 31. joulukuuta 1996. Viime kuukausina olen tarkistanut, kuinka asia on ja olen todennut, että tavoitettavuus matkapuhelinverkon kautta tietyissä jäsenvaltioissa ei vieläkään ole paras mahdollinen ja esimerkiksi Belgiassa poliisiautoissa viitataan vielä vanhaan hälytysnumeroon.
Herra puhemies, kahden numeron samanaikainen voimassaolo, nimittäin yhden kansallisen ja yhden eurooppalaisen, ei ole yhden eurooppalaisen numeron tavoitteen mukainen. Olisi hyvä, jos komissio aloittaisi mahdollisimman nopeasti tutkimuksen kansalaisille olennaisen 1-1-2 numeron käyttöönotosta.
Herra puhemies, ryhmäni tulee kannattamaan komission esitystä, joka koskee numeroiden siirrettävyyttä ja operaattorin ennaltavalinnan käyttöönottoa ja EMAC: n vahvistamaa tarkistusta.

Read
Arvoisa puhemies, kuten aina, onnittelen esittelijä van Velzeniä hänen perinpohjaisesta työstään. Olen kiitollinen hänen ilmaisemastaan tuesta talousvaliokunnan tarkistukselle, jonka olen itse luonnostellut.
Komission ehdotus ja operaattorin numeron siirrettävyyden ja ennaltavalinnan periaate on asia, jota oma poliittinen ryhmäni tukee hyvin pitkälti kuten itsekin todella teen. Syy siihen, miksi niin halusin tämän tietyn tarkistuksen menevän läpi, oli se, että on vähintäänkin epävarmaa, välittääkö operaattorin ennaltavalinta vapauttamisesta saatavan hyödyn tavallisen kotimaisen kuluttajan hyväksi, kun tuo kuluttaja soittaa harvoin kaukopuheluita ja tuskin koskaan koko elämänsä aikana soittaa ulkomaanpuhelua.
Epävarmuus, joka ainakin minun mielestäni on olemassa, on syynä tarkistukseen, joka sallii yksittäisille jäsenvaltioille poikkeuksia, jos velvoitteiden täyttäminen asettaisi liiallisen rasitteen tietyille organisaatioille tai organisaatioryhmille tai - ja tämä on tärkeää - jos sillä olisi haittavaikutus kilpailukehitykseen tai kuluttajien valinnanvaraan.
On hyvin tärkeää huomata, että haittavaikutus ei ole ehdoton. Jäsenvaltioiden pitäisi näyttää toteen tämä liiallinen rasite tai haitallinen vaikutus ennen kuin lykkäystä myönnettäisiin. Se ei millään tapaa heikennä periaatetta, varsinkaan operaattorin ennaltavalinnan osalta, jota herra van Welzen niin tyhjentävästi selitti. Kuka tahansa meistä, joka on yrittänyt valita pitkää ulkomaan puhelinnumeroa, muistaa, että kun numero on lähes valittu, jolloin valinnassa tapahtuu lähes aina virhe, on jo ehtinyt unohtaa kenelle oli soittamassa ja miksi. Asian yksinkertaistaminen - ja tietenkään ei ole kyse pelkästä yksinkertaistamisesta vaan siitä, että kuluttajille annetaan todellisia vaihtoehtoja, jotta he voivat vertailla niitä ja kilpailun hyödyt pääsevät esiin - on erittäin tärkeää.
Tämä ei ole osa tekstiä, komissaari, mutta haluaisin ilmaista, että yksittäisenä jäsenenä haluaisin pyytää komissiolta, että se voisi ehkä kahdentoista kuukauden kuluttua tiedottaa meille, kuinka monta jäsenvaltioita on pyytänyt lykkäystä ja mistä syistä lykkäystä on pyydetty. Tällöin tällä parlamentilla olisi tilaisuus tarkkailla sitä, ovatko pelkoni aiheettomia - enkä usko, että ne ovat - ja elleivät ne ole, me haluamme varmasti tilaisuuden harkita operaattorin numeron siirrettävyyttä ja ennaltavalintaa uudelleen.
Suosittelen mietintöä teille ja olen erityisen kiitollinen esittelijälle siitä, että hän on hyväksynyt itse alun perin ehdottamani tarkistuksen.

Rübig
Arvoisa puhemies! 1.1.1998 on jälleen historiallinen päivämäärä Euroopan yhteisölle. Tämän alan vapauttaminen suo meille merkittäviä edistysaskelia, ja kiitän erityisesti herra van Velzeniä, joka on todella erinomaisesti perehtynyt alaan ja edistänyt suuresti sitä, että tämä on tullut mahdolliseksi.
Muutama päivä sitten esittelin Itävallassa televiestintää käsittelevän kirjan, joka heijastaa Itävallan nykytilannetta. Kiinnostus oli valtavaa. Tällä alalla on aivan uusia liiketoimintamahdollisuuksia, ja uskon, että sillä on valtava merkitys tulevaisuudellemme ja myös työpaikoille. Numeroille on erittäin tärkeää, että numerohan on loppujen lopuksi myös merkki. Me näemme sen hätänumerosta 112, ehkä tulevaisuudessa Euroopan lyhyt nimi on 388. Tulevaisuudessa meidän pitäisi miettiä perusteellisesti, millaisen rationalisointiaallon me voimme aiheuttaa senkaltaisilla numeroilla, toisaalta pitäisi myös ajatella muutoksen aiheuttamia kustannuksia. Minusta esimerkiksi useimmin valittujen numeroiden selvittäminen on meille jo valtava edistysaskel.

Plooij-van Gorsel
Arvoisa puhemies, ensiksi haluan onnitella esittelijää lyhyestä ja selkeästä esityksestä. Emme ole aina samaa mieltä, mutta jos olemme, mielestäni se pitää voida sanoa. Kun keskusteltiin televiestintäpalvelujen numerointipolitiikkaa käsittelevästä vihreästä kirjasta, kannatin jo numeroiden siirrettävyyden ja operaattorin ennaltakäyttöönottoa. Yhdentyvien televiestintämarkkinoiden kunnollisen toiminn valinnan an kannalta se onkin ehdottomasti välttämätöntä. Ainoastaan operaattorin valinnan käyttöönotto antaa kuluttajille mahdollisuuden valita puhelinyhtiö ulkomaan puheluissa, eikä ylimääräisen tunnuksen näppäily joka kerta ole kovinkaan asiakasystävällistä, kun otetaan huomioon, että teknologia on useimmissa jäsenvaltioissa jäljessä. Mutta, hyvät kollegat ja hyvä komissaari, lakien voimaan saattamisen tulee tapahtua huolellisesti ja markkinat on avattava samanarvoisuuden pohjalta. Televiestintäala on suuri työnantaja ja sillä on paljon menetettävää. Komission onkin huolehdittava siitä, että jäsenvaltiot eivät estä numeroiden siirrettävyyden ja operaattorin valinnan samanaikaista käyttöönottoa protektionistisista syistä. Kysynkin komissaarilta, kuinka hän aikoo toteuttaa tämän.
Hyvät kollegat, yleensä kun on kyse vapauttamisesta tai yhtenäismarkkinoiden toteuttamisesta, jotka ovat elintärkeitä yrityksillemme ja siis työllisyydelle, parlamentti on jakautunut vasemmistoon ja oikeistoon. Siksi olenkin esittelijän kanssa tyytyväinen siihen, että parlamentti tukee niin laajasti tätä direktiiviä ja myös neuvosto, joka koostuu valitettavasti yhä vielä kahdelta kolmasosalta sosialistisista ministereistä, hyväksyy tämän yksimielisesti. Se tarkoittaa siis sitä, että kansalaisemme voivat hyötyä nopeasti televiestintämarkkinoiden vapauttamisesta ja ryhmäni pitää sitä myönteisenä asiana.

Monti
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, haluaisin onnitella esittelijä van Velzeniä siitä, että hän on esittänyt mietintönsä ja päätöslauselmaesityksen poikkeuksellisen ripeästi. Haluaisin kiittää myös parlamenttia siitä, että se päätti käsitellä direktiiviehdotuksen kiireellisellä menettelyllä.
Komission lokakuussa 1997 valmistelema direktiiviehdotus on vastaus parlamentin heinäkuussa 1997 antamaan päätöslauselmaan, jossa komissiota pyydettiin ehdottamaan mahdollisimman pian direktiiviä, jolla otettaisiin käyttöön 1. tammikuuta 2000 alkaen operaattorin numeron siirrettävyys ja ennaltavalinta. Operaattorin numeron siirrettävyys ja ennaltavalinta, joka voidaan muuttaa ennen jokaista soittoa, ovat kaksi oleellista välinettä, jotka takaavat kuluttajille valinnan mahdollisuuden ja todellisen kilpailun alan toimijoiden välillä. Suurilla yrityksillä on jo tarvittavat keinot laadukkaiden televiestintäpalveluiden saamiseksi kilpailukykyisellä hinnalla; pienten yritysten ja yksityisten henkilöiden on sen sijaan vaikeampaa hyötyä kilpailun tarjoamista eduista edes vapailla markkinoilla. Näille käyttäjäryhmille direktiivi merkitsee radikaalia muutosta tilanteeseen.
Komissio on iloinen Euroopan parlamentilta saamastaan tuesta, ja se voi hyväksyä tarkistuksen 1, jolla sallitaan tiettyä joustoa tapauskohtaisesti ja mikäli ennaltavalinnan toteuttamisessa on selviä ongelmia.
Arvoisa puhemies, haluaisin nyt kommentoida lyhyesti kahta herra van Velzenin aloituspuheenvuorossaan esille ottamaa seikkaa: ensiksi Euroopan puhelinliikenteen numeroavaruutta - 388 - ja toiseksi hätänumeroa 112.
Komissio on aktiivisesti mukana valmistelemassa Euroopan puhelinliikenteen numeroavaruuden kokeilua käytännössä numeron 388 pohjalta. Kehitämme yhdessä Euroopan televiestintätoimiston, kansallisten sääntelijöiden ja asianomaisten operaattorien kanssa suunnitelman tätä koe ETNS: ää varten, jonka pitäisi olla käyttövalmis 1. tammikuuta 1999 mennessä. Me tietysti tiedotamme asiasta parlamentille mielellämme.
Euroopan hätänumeron 112 osalta komissio seuraa tarkasti jäsenvaltioiden käyttöönottoprosessia ja tiedottaa asiasta heti, kun tämä tarkkailuprosessi on loppunut.
Lopuksi siirrän rouva Readin pyynnön jäsenvaltioiden lykkäyspyyntöjä koskevasta katsauksesta komissaari Bangemannille. Olen varma siitä, että komissaari antaa täyden tuen hänen pyynnölleen, ja tämä voisi kuulua vuodelle 1999 ajoitettuun yleiseen sääntömääräiseen katsaukseen.

Plooij-van Gorsel
Ymmärrän, että te haluatte mielellänne lähteä kotiin, mutta esitin komissaarille kysymyksen siitä, kuinka hän aikoo valvoa, että kaikissa jäsenvaltioissa todellakin otetaan samanaikaisesti käyttöön numeroiden siirrettävyys ja operaattorin valinta samanarvoisuuden pohjalta.

Monti
Arvoisa Plooij-van Gorsel, voin antaa ainakin osittaisen vastauksen. Komissio on huolestunut samasta asiasta kuin tekin. Jäsenvaltiot ovat sen sijaan jossain määrin joustavuuden kannalla; siksi meillä on mielestäni vielä matkaa mainitsemanne tavoitteen saavuttamiseen; tässä vaiheessa en pysty antamaan täsmällisempää vastausta.

Puhemies
Toivottavasti vastaus tyydyttää teitä. Päätän siten keskustelun ja muistutan teitä siitä, että äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 23.35.)

