Istuntokauden uudelleen avaaminen
Puhemies.
Julistan Euroopan parlamentin torstaina 19. joulukuuta 2002 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.
Minun on pyydettävä anteeksi puhemiehemme Pat Coxin myöhäistä saapumista. Hän matkustaa tänne parhaillaan varsin hitaasti Frankfurtista, ja odotamme hänen tulevan piakkoin.

Puhemies.
Parlamentti on ottanut hyvin murheellisena vastaan tiedon Yhdistyneen kuningaskunnan ansioituneen poliittisen johtajan ja entisen ministerin Roy Jenkinsin kuolemasta viime viikonloppuna. Parlamentti muistaa hänet siitä, että hän toimi Euroopan komission puheenjohtajana neljän vuoden ajan. Hän käynnisti puheenjohtajakautensa yhtenäisvaluutan edeltäjän eli Euroopan valuuttajärjestelmän. Roy Jenkins oli merkittävä henkilö ja asialleen vihkiytynyt eurooppalainen valtionpäämies. Kehotankin parlamenttia viettämään minuutin hiljaisuuden hänen muistokseen.
(Parlamentti vietti minuutin hiljaisuuden Roy Jenkinsin muistoksi.)

Puhemies.
Puheenjohtajakokouksen torstaina 9. tammikuuta 2003 työjärjestyksen 110 ja 110 a artiklan mukaisesti laatiman esityslistaluonnoksen lopullinen versio on jaettu.
Maanantai
Andrews (UEN).
Ribeiro e Castro ehdottaa ensimmäistä kertaa tämän nimenomaisen parlamentin historiassa vaihtoehtoista päätöslauselmaa perusoikeuksia käsittelevälle Swiebelin mietinnölle. Ribeiro e Castro ei valitettavasti ole tänään läsnä sääolosuhteiden vuoksi, koska hänellä on matkustamisongelmia, mutta hän saapuu tänne myöhemmin. Haluan kuitenkin pyytää, että Swiebelin mietinnön käsittelyä lykätään.

Puhemies.
Pyydätte liian myöhään muutosta tämänpäiväiseen esityslistaan. Tästä olisi pitänyt ilmoittaa tänään viimeistään klo 16.00.
Torstai
Olen vastaanottanut Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän pyynnön siitä, että ihmisoikeusloukkauksia, demokratiaa ja oikeusjärjestystä koskevasta keskustelusta olisi poistettava kohta "Humanitaarinen kriisi Pohjois-Koreassa".

Frassoni (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluan vain selittää, miksi pyydämme tämän kohdan poistamista esityslistasta - ja sen lisäksi kannatamme näin Illinoisia koskevan kohdan kirjaamista esityslistalle. Haluamme myös tiedustella, sisällytetäänkö Pohjois-Koreaa koskeva julkilausuma Brysselin istuntojakson esityslistalle sopivalla hetkellä, koska maa on ilmoittanut vetäytyvänsä ydinsulkusopimuksesta. Mielestämme tätä kohtaa olisi käsiteltävä virallisesti ja perusteellisesti, mikä ei ole mahdollista viime hetken keskusteluissa tärkeistä, ajankohtaisista ja kiireellisistä aiheista.

Puhemies.
Selvitän vain parlamentille, että ehdotatte Pohjois-Koreaa koskevan kohdan kirjaamista esityslistalle tämän kuun toisessa istuntojaksossa.

Poettering (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, ryhmäni on juuri keskustellut tästä aiheesta. Mielestämme Pohjois-Korean tapahtumien tärkeyden ja kiireellisyyden vuoksi aihetta on ehdottomasti käsiteltävä tällä viikolla. Jos aiheesta on keskusteltava vielä uudelleen, selvitämme sen myöhemmin. Vastustamme tämän vuoksi sitä, että Pohjois-Koreaa koskeva kysymys poistetaan tärkeitä, ajankohtaisia ja kiireellisiä aiheita koskevien keskustelujen esityslistasta.

Barón Crespo (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan ehdottaa Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmälle, että se peruuttaa tämän esityksen ja että koko parlamentti pyytää puhemiestä esittämään puolestaan Yhdysvaltojen kongressin kummankin kamarin puhemiehelle julistuksen, jossa ilmoitamme olevamme tyytyväisiä Illinoisin kuvernöörin päätökseen. Tähän on hyvin yksinkertainen syy: eurooppalaiset kannattavat kuolemanrangaistuksen poistamista ja tätä kysymystä on ehdotettu myös yhdeksi Kööpenhaminan kriteeriksi.
Kollegamme Yhdysvaltojen kongressissa tietävät kantamme. Ryhmäni olisi hyvin vaikea menettelyllisten syiden vuoksi äänestää Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän ehdotusta vastaan, koska olemme asiasta samaa mieltä. Jos ilmaisemme puhemiehen kannanotossa tukevamme täysin tätä päätöstä, mielestämme tällä on enemmän painoarvoa ja näin edistetään paremmin kuolemantuomion vastaista kampanjaa Yhdysvalloissa kuin asian käsitteleminen kiireellisesti, mikä voi tuntua hieman kiistanalaiselta. 
Koska olemme asiasta täysin samaa mieltä, voimme käsitellä asian kiireellisenä ja samaan aikaan antaa yhteistyökumppanillemme Yhdysvaltojen kongressille rakentavan ja myönteisen viestin.

Watson (ELDR).
Arvoisa puhemies, olen iloinen Barón Crespon ja PSE-ryhmän meille osoittamasta tuesta. Voin vakuuttaa, että ryhmäni on erittäin huolestunut T?et?enian tilanteesta, ja meidän on kiinnitettävä parlamentin huomio tähän asiaan. Olemme kuitenkin ilmaisseet toistuvasti kantamme tästä asiasta, eikä se ole erityisen kiireellinen.
Olemme erittäin tyytyväisiä Illinoisin osavaltion kuvernöörin toimintaan. Parlamentin kanta tähän asiaan on pysynyt samana monia vuosia, ja siksi meidän pitäisi tarttua tähän tilaisuuteen osoittaaksemme tyytyväisyytemme. Meidän pitäisikin vaatia, että Amerikan yhdysvaltojen loput 38 osavaltiota, jotka yhä soveltavat kuolemanrangaistusta, noudattavat Illinoisin esimerkkiä. Tämän vuoksi pyydämme edelleen, että aihe julistetaan kiireelliseksi.

Poettering (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minun ei tarvitse tällä hetkellä selvittää yhtään enempää sitä, kannatammeko vai vastustammeko Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän esitystä. Koska Barón Crespo ilmoitti jo vastustavansa T?et?eniaa koskevan kohdan poistamista esityslistalta, en puhu asiasta tämän enempää. Puollan hyvin voimakkaasti keskustelua myös T?et?eniasta.
Haluan ryhmäni puolesta kuitenkin ilmoittaa kannattavani Barón Crespon ehdotusta, jonka mukaan meidän pitäisi - koska liberaalit eivät ole pystyneet saamaan enemmistöä aiheen taakse - valtuuttaa puhemies antamaan kannanotto. Voisimme siten osoittaa vastustavamme kuolemanrangaistusta niin, ettei kantamme ymmärretä väärin eikä kannanottoa liitetä jonkinlaiseen amerikkalaisvastaisuuteen. Vaikka olemmekin Amerikan ystäviä, vastustamme hyvin jyrkästi kuolemanrangaistusta.
Dupuis (NI).
Arvoisa puhemies, olen täysin samaa mieltä Barón Crespon ehdotuksesta ja Poetteringin täsmennyksestä. Haluan vain huomauttaa Watsonille eräästä vähäisemmästä asiasta, joka tapahtuu piakkoin hänen omassa maassaan. Brittiläisen tuomioistuimen on määrä tehdä kuun lopussa päätös T?et?enian varapääministerin karkotuksesta. Tämä on mielestäni kaikkea muuta kuin mitätön asia. Olenkin hämmästynyt siitä, että tästä maasta kotoisin oleva puhemies on unohtanut asian.

Frassoni (Verts/ALE).
Sallinette, että pyydän puhemiestä lähettämään toisen kuolemanrangaistusta koskevan kirjeen. Tämä tapaus koskee erästä ikävää tilannetta - 26 kongolaista on tuomittu kuolemaan Laurent Kabilan murhasta. Odotamme tietoja siitä, päättääkö hänen poikansa ehkä säästää heidän henkensä, mutta mielestäni puhemiehemme olisi kiinnitettävä huomiota myös tähän asiaan.

Puhemies.
Tätä aihetta ei ole kirjattu esityslistalle, vaan se olisi otettava esille jonakin toisena ajankohtana. Merkitsemme kuitenkin kommenttinne muistiin.
Posselt (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, halusin vain huomauttaa Frassonille, että olisimme yhä voineet lisätä kuolemanrangaistusta Kongossa käsittelevän aiheen esityslistalle keskusteluissa tärkeistä, ajankohtaisista ja kiireellisistä aiheista ilman sen suurempaa hälyä, jos hänen ryhmänsä ei tuolloin olisi turhaan äänestänyt sen puolesta, että tärkeitä, ajankohtaisia ja kiireellisiä aiheita koskevien keskustelujen esityslista rajataan kussakin tapauksessa kolmeen aiheeseen. Tämä ei hyödytä ketään, vaan ainoastaan mutkistaa asioita.

Gollnisch (NI).
Arvoisa puhemies, mielestäni on hyvin tärkeää, että otamme kantaa vakaviin aiheisiin, jotka eivät kuitenkaan ole suoraan riippuvaisia jäsenvaltioiden politiikasta. Olemme kuitenkin saaneet tietää eräästä asiasta vasta esityslistan laatimisen jälkeen. Meille on kerrottu, että Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus osallistuu lähes päivittäin Irakin vastaisiin ilmapommituksiin. Mielestäni kyse on äärimmäisen tärkeästä asiasta, johon parlamentin olisi kiinnitettävä huomiota.
Mitä hyötyä on vastustaa amerikkalaisten rikollisten kuolemanrangaistusta tai puhua amerikkalaisista viattomista, jos samalla kannatamme esimerkiksi irakilaisten siviilien kuolemanrangaistusta? Amerikan hallitus on myöntänyt, että Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimat on osallistunut pommituksiin Al Qasidissa, Al Kutissa, Al Basrahissa?
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies.
Kiitos, hyvä parlamentin jäsen Gollnisch. Alatte käsitellä hyvin poliittista kysymystä. Meidän on pidettävä kiinni esityslistasta. Jos vain kuuntelette, ilmoitan teille, että Irakin kysymyksestä keskustellaan tammikuun lopussa pidettävässä Brysselin istuntojaksossa. Voitte silloin ottaa tämän asian esille.
Brysselin istuntojakso, tammikuu 2003
Keskiviikko:
Olen vastaanottanut Vihreät/ Euroopan vapaa allianssi -ryhmän pyynnön ottaa esityslistalle neuvoston ja komission julkilausumat Pohjois-Korean vetäytymisestä ydinsulkusopimuksesta.

Frassoni (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kertoa Posseltille, että ryhmäni äänesti tärkeitä, ajankohtaisia ja kiireellisiä aiheita koskevien keskustelujen määrän vähentämistä vastaan. Käsittääkseni se ainoana ryhmänä myös vastusti asiaa, eikä Posseltin ryhmä ainakaan toiminut samalla tavoin.
Joka tapauksessa haluan sanoa Pohjois-Koreasta äskeisen toteamukseni mukaisesti, että mielestämme on tärkeää, että tämä parlamentti keskustelee Pohjois-Korean vetäytymisestä ydinsulkusopimuksesta ja antaa siitä kannanoton ja että neuvoston ja komission on myös annettava julkilausumat. Pyysimme siksi kohdan kirjaamista Brysselin istuntojakson esityslistalle.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana poliittisesti tärkeitä asioita koskevat minuutin puheenvuorot.

De Roo (Verts/ALE).
Kemianteollisuus, CEFIC, hyökkää oman parlamenttimme tiedotuslehtistä vastaan. Olen kuullut, että puhemiehemme Cox on päättänyt keskeyttää tämän Troubled Waters -nimisen esitteen levityksen. Haluan pyytää teitä, että tämä nykyisin vain englanniksi ja ranskaksi saatavilla oleva esite käännettäisiin kaikkien edustajien kielelle. Näin he voisivat itse todeta, että siinä ei mainita mitään kemian alan yritystä nimeltä.
Mielestäni Coxin ehdotus kompromissiksi, jonka mukaan esitteeseen olisi liimattava tarra tai siihen olisi liitettävä sivu, joissa mainitaan tarinan olevan kuvitteellinen, ei ole tarpeellinen. Muuten taivumme kemianteollisuuden painostuksen edessä, mitä emme missään nimessä saa tehdä. Kyse on tiedotuslehtisestä ja sarjakuvasta. Minulla on esite kädessäni, ja kaikki voivat nähdä, että se on sarjakuva ja siksi kuvitteellinen. Joka tapauksessa pyydän, että kaikille edustajille annetaan kopio tästä sarjakuvasta. Mielestäni se olisi myös käännettävä kaikille Euroopan unionin kielille.

Puhemies.
Tietääkseni asiakirjaa ei ole vedetty pois levityksestä. Se käännetään kaikille kielille, jotta parlamentin jäsenet voivat tutustua siihen.

Gebhardt (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kun vietimme joululomaa, ranskalainen Euroopan unionin kansalainen Touria Tiouli oli vankilassa Dubaissa. Hän oli syyttänyt kolmea miestä raiskauksesta, minkä vuoksi hänet pidätettiin jo lokakuussa. Häntä syytetään relations sexuelles adulterines eli avioliiton ulkopuolisesta yhdynnästä. Tämä on kummallinen laintulkinta, joka nöyryyttää uhria vielä entisestään ja josta hänet vielä kaiken kukkuraksi vangitaan. Olemme taanneet eurooppalaisten ihmisoikeuksien kunnioituksen perustamissopimuksissa sekä ihmisarvon perusoikeuskirjassa. Mielestämme nämä ovat sitovia kaikkialla maailmassa.
Arvoisa puhemies, tämän Dubaissa paljastuneen skandaalin vuoksi asiasta on puhuttava. Pyydän teitä kirjoittamaan Euroopan parlamentin puolesta kirjeen Touria Tioulin vapauttamiseksi sekä tekemään selväksi, ettemme halua olla missään tekemisissä sellaisten valtioiden kanssa, jotka halveksuvat näin syvästi ihmisarvoa.
Puhemies.
Varmistan, että asiasta ilmoitetaan puhemiehelle.

Ó Neachtain (UEN).
Arvoisa puhemies, viime viikkojen uutiset aikomuksista kloonata ihmisiä eri puolilla maailmaa ovat todellakin huolestuttavia. Olen erittäin tyytyväinen siihen, että Euroopan parlamentti ja Euroopan komissio ovat tukeneet ihmisen kloonausta koskevaa maailmanlaajuista kieltoa. Meidän on toteutettava tarvittavat toimet, jotta voimme välittömästi pysäyttää yritykset ihmisen kloonaamiseksi. Se on inhottava ja epäeettinen käytäntö, joka on tieteellisesti täysin edesvastuuton. Meidän on otettava tulevina kuukausina käyttöön maailmanlaajuinen ihmisen kloonauksen kieltävä yleissopimus. Kansainvälisen yhteisön on toimittava tässä asiassa välittömästi.
Vasta viime marraskuussa Euroopan parlamentti äänesti tekemäni ehdotuksen puolesta, jossa vaaditaan ihmisen kloonauksen yleismaailmallista kieltoa. Meidän on nyt pyrittävä tähän tavoitteeseen Yhdistyneiden Kansakuntien rakenteiden avulla. Pyydän tätä parlamenttia arvoisan puhemiehen suosiollisella myötävaikutuksella toimittamaan tämän asian välittömästi eteenpäin kiireellisenä kysymyksenä.

Titley (PSE).
Arvoisa puhemies, ette kiinnittänyt huomiota siihen, että juhlimme tässä kuussa Yhdistyneen kuningaskunnan, Tanskan ja Irlannin Euroopan unioniin liittymisen 30-vuotispäivää. Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaiset ovat hyötyneet valtavasti liittymisestä. Kaupan vilkastuminen on luonut työpaikkoja, ja sijoitukset ovat lisääntyneet. Myös kansalaistemme matkustusmahdollisuudet sekä koulutus ja työllisyys ovat parantuneet.
Liittyminen on tehostanut myös erityisesti Yhdistyneen kuningaskunnan sosiaalialan toimintaohjelmaa. Etenkin naisten asema on kohentunut, koska naisten asiaa on ajettu Yhdistyneessä kuningaskunnassa pitkälti Euroopan unionin lainsäädännön ansiosta. Tätä merkkipäivää olisi siksi juhlistettava. Mainitsitte avauspuheenvuorossanne Roy Jenkinsin. Hän ja edesmennyt John Smith varmistivat työväenpuolueessa sen, että Yhdistyneestä kuningaskunnasta tuli ja että se on edelleen Euroopan unionin jäsen.

Puhemies.
Hyvä parlamentin jäsen Titley, olen varma, että olette näissä asioissa paljon minua kaunopuheisempi.

Bautista Ojeda (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluan muistuttaa, että eri jäsenvaltioiden hallitusten välisen vuoropuhelun on oltava ongelmien pääasiallinen ratkaisuväline etenkin, kun kyse on naapurivaltioista.
Viittaan tältä osin erityisesti siihen, miten Portugalin hallitus on suhtautunut andalusialaisiin kalastajiin. Pelkkiin rikkomuksiin, kuten Portugalin aluevesille tunkeutumiseen, on vastattu äskettäin kahdesti konekivääritulella. Luojan kiitos, kukaan ei ole onneksi loukkaantunut.
Vetoan terveeseen järkeen ja vastuuntuntoon, jotta pystymme ratkaisemaan ongelman, jonka parissa olemme kamppailleet jo kymmeniä vuosia.

Savary (PSE).
Arvoisa puhemies, edustan Ranskan Atlantin-puoleista rannikkoaluetta ja siten Eurooppaa, joka on joutunut juuri Prestigen aiheuttaman saastumisen uhriksi. Haluan sanoa, että ihmiset ovat todella tyrmistyneitä tapahtuneesta etenkin, koska kyse on uudenlaisesta ja pitkäaikaisesta meren pilaantumisesta, jonka kestoa emme tiedä.
Tämän vuoksi parlamentin olisi hyväksyttävä tutkintakomission perustaminen, minkä se aikaisemmin torjui. Emme voi pyrkiä tiukentamaan vastuujärjestelmää ja samalla kieltäytyä siitä, että parlamenttimme kaltaisen parlamentaarisen elimen edustajat matkustavat tapahtumapaikalle tutkimaan asiaa ja tekevät tilanteesta asianmukaiset johtopäätökset.
Toiseksi meidän on pohdittava, mitä hylylle tehdään. Emme voi antaa tuhansien kalastajien, simpukanviljelijöiden ja matkailualan työntekijöiden odottaa loputtomiin ilman, että ehdotamme teollista ratkaisua. Pyydän henkilökohtaisesti Euroopan unionia käynnistämään pikaisesti tarjouskilpailun hankkeista teollisen ratkaisun löytämiseksi. Olemme vakuuttuneita siitä, että ongelmaan voidaan löytää teollinen ratkaisu etenkin COMEXissa, joka on yksi alan huippuasiantuntijoita maailmassa.

Puhemies.
Tämä asia pitää saattaa ja se saatetaan puheenjohtajakokouksen käsiteltäväksi.

Mastorakis (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan ottaa esille asian, joka saattaa ensi näkemältä tuntua parlamentista arkipäiväiseltä. Mielestäni se kuitenkin liittyy tapaan, jolla parlamentti hoitaa suhdetoimintaansa ja kertoo Euroopan kansalaisille toimintatavastaan.
Saimme pari päivää sitten tietää, että puhemiehistö oli hyväksynyt kvestorien ehdottaman päätöksen Euroopan parlamentin henkeä kohti lasketuista suunnitelluista ja hyväksytyistä menoista. Niitä on leikattu vastoin kaikkia odotuksia. Tietääkseni ainakin omassa maassani ja omalla alueellani menoja on jyrkästi supistettu huomattavasti. Esimerkiksi minä olen kutsunut seuraavan viikon jälkeisellä viikolla 50 hengen ryhmän Kreetalta, ja käsittääkseni tähän mennessä hyväksytty rahamäärä ei kata edes heidän matkalippujensa hintaa.
Mielestäni tämä ei ole vain epäkohta, vaan tällä kysymyksellä on myös moraalinen ulottuvuus. Jos puhemiehistö ja kvestorit haluavat vähentää suunniteltuja menoja, niiden ei pitäisi kertoa tätä meille viime hetkellä, koska olemme jo tehneet muita suunnitelmia. Ehdotankin, että tätä ehdotusta koskevaa - omastani ja muiden mielestä - hyväksymiskelvotonta puhemiehistön päätöstä olisi lykättävä myöhempään ajankohtaan, jotta voisimme tehdä järkevän päätöksen.

Puhemies.
 Olen varma, että useat kollegat esittäisivät samantapaisia huolia. Voin vakuuttaa teille, että kvestorikollegio tarkastelee kysymystä ja esittää todennäköisesti uusia ehdotuksia. Nykyiset järjestelyt säilyvät kuitenkin ennallaan siihen asti, kunnes muutos todella toteutetaan. Kreikkalaisten vierailijoidenne matkaa tuetaan riittävästi.

Sacconi (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan ilmoittaa parlamentille Italiassa ja tarkemmin Veronan kaupungissa viime perjantaina tapahtuneesta erittäin vakavasta selkkauksesta. Noin 30 uusnatsijärjestön jäsentä tunkeutui paikalliseen televisiostudioon, jossa oli parhaillaan käynnissä keskustelu, ja hyökkäsi islamilaisen yhteisön edustajan kimppuun. Vaikka kyseinen henkilö esittikin hyvin arveluttavia ja erittäin provosoivia näkemyksiä, tämä ei luonnollisesti estänyt kaikkia demokraattisia ryhmittymiä tuomitsemasta tätä levottomuutta herättävää tapahtumaa. Arvoisa puhemies, kaikkein huolestuttavinta tässä asiassa on kuitenkin se, että tämän parlamentin jäsen Borghezio, joka on Lega Nord -puolueen jäsen, ei vain puolustellut tekoa vaan myös sanoi kannattavansa tämänkaltaista käyttäytymistä. Arvoisa puhemies, ymmärtänette siksi, että minun on hyvin vaikea olla läsnä täällä parlamentissa, jos Borghezio käyttää puheenvuoron.

Perry, Roy (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, vastauksena Titleyn kommentteihin haluan todeta, että otin Yhdistyneen kuningaskunnan, Irlannin ja Tanskan Euroopan unioniin liittymisen 30-vuotispäivää koskevan kysymyksen esille joulukuussa pidetyssä vuoden viimeisessä istuntojaksossa ja tiedustelin puhemieheltämme Coxilta, miten tätä merkkipäivää juhlistetaan.
Olen iloinen voidessani kertoa, että Cox toimii parlamentin jäsenille huomenna järjestettävän tilaisuuden isäntänä. Toivon, että Titley pystyy tämänviikkoisten muiden kutsujensa lisäksi osallistumaan puhemiehen isännöimään tilaisuuteen. Minä ainakin aion olla paikalla.

Laguiller (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, voisitteko tiedustella komissiolta, mitä toimia se aikoo toteuttaa vaatiakseen Daewoo-yhtiölle myönnettyjen tukien takaisinmaksamista? On todellinen skandaali, että yhtiö pitää itsellään saadut rahamäärät ja sulkee samalla kolme tehdastaan Lorrainessa Ranskassa sekä useita muita tehtaita muualla maailmassa.
Mielestäni on veronmaksajien rahojen tuhlausta myöntää tukia kapitalistisille yrityksille työllisyyden edistämisen varjolla, vaikka ne ainoastaan sisällyttävät saadut rahamäärät voittoihinsa ja osakkeenomistajien osinkoihin. Rahat saatuaan monet näistä yrityksistä vähentävät työntekijöiden määrää ja jopa sulkevat tehtaita ja ajavat siten perikatoon kaupunkeja ja jopa kokonaisia alueita. Tämä on sekä työntekijöiden että veronmaksajien pettämistä, joka tapahtuu tukia edelleen myöntävien eurooppalaisten toimielinten ja muiden elinten myötävaikutuksella.

Frahm (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, puhuimme jonkin aikaa sitten kuolemanrangaistuksesta. Iran on yksi niistä maista, joissa annetaan paljon etenkin kivittämällä tapahtuvia kuolemanrangaistuksia. Kivittämisestä on kylläkin kielletty, mutta kaikki luonnollisesti tietävät, että Iranissa järjestettiin syksyllä 2002 useita laajoja mielenosoituksia ihmisoikeuksien ja demokratian puolesta sekä teloituksia ja kivittämisiä vastaan. Mielenosoituksia johtivat etenkin lukuisat opiskelijat. Otan tämän kysymyksen esille nyt, koska Shirazin tuomioistuimessa neljältä näistä opiskelijoista tuomittiin kädet ja jalat katkaistavaksi. He ovat kaikki alle 25-vuotiaita. Yhdelläkään heistä ei ole rikosrekisteriä. Tämä on jälleen yksi esimerkki Iranin käyttämistä keskiaikaisista menetelmistä. Haluan pyytää teitä lähestymään Iranin hallitusta ja tarvittaessa katkaisemaan keskusteluyhteyden maan kanssa, kunnes tällaisista menetelmistä luovutaan. Kyse on erittäin kiireellisestä asiasta.

Flemming (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, sallinette minun lisätä sanasen Gebhardtin puheenvuoroon. Hänen kuvaamansa asiat ovat vaikuttaneet minuun syvästi. Hyvä parlamentin jäsen Gebhardt, unohditte mainita kuitenkin yhden asian. Olemme järkyttyneitä näistä ihmisoikeusloukkauksista siksi, että ne kohdistuvat eurooppalaiseen naiseen. Meidän pitäisi olla kuitenkin tietoisia myös siitä, että musliminaiset - eivätkä vain Dubaissa - joutuvat päivittäin samojen ihmisoikeusloukkausten kohteeksi.

Casaca (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan ilmoittaa Frahmin tavoin olevani erittäin pettynyt siihen, että vaikka Iranin hallitus on kunnostautunut vuonna 2002 kuulumalla niiden hallitusten joukkoon, jotka sortavat kaikkein eniten omia kansalaisiaan ja jotka ovat kaikkein räikeimmin loukanneet ihmisoikeuksia, Yhdistyneet Kansakunnat ei ole tuominnut Iranin hallitusta, koska Euroopan unioni päätti olla ehdottamatta tuomitsemista. Tällaisessa toiminnassa ei ole mitään järkeä. Minusta näyttääkin siltä, että kyse on oman hyödyn tavoittelemisesta EU:n ihmisoikeuspolitiikassa, mitä en voi hyväksyä enkä ymmärtää.

Puhemies.
Varmistamme, että puhemies tekee tästä oikeat johtopäätökset ja ryhtyy asianmukaisiin toimiin.

Ford (PSE).
Arvoisa puhemies, muistanette, että nostin viime kuussa esille British National Party -äärioikeistopuoluetta koskevan kysymyksen. BNP väitti, että Oldhamin äärioikeistolle myötämieliset poliisit olivat luovuttaneet luottamuksellisia poliisivideoita tässä kaupungissa puhjenneista mellakoista. Videot asettavat selvästi kyseenalaiseksi puolueellisten poliisien todistajanlausunnot käynnissä olevissa oikeudenkäynneissä.
On käynyt ilmi, että sen sijaan, että poliisi olisi tutkinut väitteitä siitä, että BNP on vastaanottanut tällaista materiaalia, se on saanut tuomioistuimelta määräyksen videoiden esittämiskiellosta. Ymmärrän tämän, mutten sitä, että kielto koskee myös BNP:n väitteiden ja jopa määräyksen julkistamista.
Voitteko kirjoittaa asianomaisille viranomaisille ja ilmoittaa parlamentin huolen siitä, että ongelman hautaaminen sen tutkimisen sijasta ei ole oikea tapa käsitellä näitä kysymyksiä?

Puhemies.
Ilmoitamme asiasta puhemiehelle.

Lage (PSE).
Arvoisa puhemies, yksi parlamentin jäsen tuomitsi jonkin aikaa sitten täysistunnossa varsin oikeutetusti kloonauksen ja vaati sen yleismaailmallista kieltoa. Hän ei kuitenkaan tehnyt selkeää eroa lisääntymistavoitteisen ja hoitotavoitteisen kloonauksen välillä. Olen varma siitä, että pidämme kaikki lisääntymistavoitteista kloonausta epäinhimillisenä ja ihmisarvoa alentavana tekniikkana, joka on kiellettävä. Samaa ei voida kuitenkaan sanoa hoitotavoitteisesta kloonauksesta. Tieteelle, tiedemiehille ja tiedeyhteisölle on jätettävä keino tehdä kokeiluja innovatiivisilla aloilla, joilla on lääketieteellisesti valtavaa potentiaalia. Kaikenlaista kloonausta jyrkästi vastustavat henkilöt ovat niiden tahojen vankkumattomia liittolaisia, jotka antaisivat salailun, puoskaroinnin ja salakuljetuksen kukoistaa alalla. Meidän on päästävä yhteisymmärrykseen tästä olennaisesta seikasta: jos jarrutamme tiedettä ja tutkimusta kloonauksen alalla, löytyy aina onnenonkijoita ja häikäilemättömiä yksilöitä, jotka pyrkivät hyödyntämään tätä asiantuntemuksen alaa.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Giorgio Napolitanon laatima perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietintö (A5-0427/2002) alue- ja paikallisviranomaisten roolista Euroopan yhdentymisessä (2002/141(INI)).
Napolitano (PSE)
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti käsittelee alue- ja paikallisviranomaisten roolia Euroopan yhdentymisessä ensi kertaa erityisessä mietinnössä ja päätöslauselmaesityksessä perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan aloitteesta. Tämän aloitteen taustalla olevat syyt ja sen päämäärät on helppo ymmärtää. Unionin jäsenvaltioissa on nimittäin etenkin viime vuosikymmenen aikana yleistynyt suuntaus kohti hajauttamista, alueellistamista ja paikallisviranomaisten autonomian lisäämistä, ja tämän suuntauksen merkitys on syytä ottaa huomioon, kun pohditaan Euroopan unionin nykyistä tilaa ja tulevaisuutta ja kun näistä aiheista keskustellaan. Alue- ja paikallisviranomaisilla on aiempaa huomattavampi rooli yhteisön lainsäädännön saattamisessa osaksi yksittäisten jäsenvaltioiden lainsäädäntöä sekä yhteisöohjelmien hallinnoinnissa. Tämän vuoksi niiden olisi tunnettava olevansa mukana myös unionin politiikan ja sen säädösten valmistelussa.
Tämän varmistamiseksi päätöslauselmaesityksessä, josta nyt äänestetään täysistunnossa, tehdään tärkeitä ehdotuksia, joiden mukaan uuteen perustuslailliseen säännöstöön olisi sisällytettävä alueellisen ja paikallisen ominaislaadun kunnioittamisen periaatteet, ja näin ollen toissijaisuusperiaatteen soveltaminen unionin ja jäsenvaltioiden suhteiden lisäksi asioissa, jotka koskevat alue- ja paikallisviranomaisia. Komissio on velvoitettava ottamaan etenkin eurooppalaisesta hallintotavasta annetun valkoisen kirjan perusteella alue- ja paikallisviranomaisten edustajat mukaan ehdotustensa valmisteluun, ja jäsenvaltioita - kutakin oman perustuslaillisen järjestelmänsä mukaisesti - on vaadittava lisäämään ja lujittamaan alue- ja paikallisviranomaisten osallistumista unionin päätöksentekoon.
Jos laatimamme päätöslauselma hyväksytään laajalla enemmistöllä, siitä tulee tärkeä lähtökohta helmikuun alussa Brysselissä järjestettävälle valmistelukunnan keskustelulle. Lisäksi sillä voidaan edistää merkittävällä tavalla alue- ja paikallisviranomaisten roolin tunnustamista Euroopan yhdentymisessä. Toivon, että ne huolenaiheet, joita minä ja kollegani toivat esiin valiokunnassa, otetaan asianmukaisesti huomioon ja että tarkistukset, joilla perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan hyväksymää tekstiä oikaistaan ja selkeytetään, voidaan hyväksyä, niin että päämäärämme saavuttamista mahdollisesti haittaavat väkinäiset tulkinnat ja yksipuoliset toimet voidaan välttää.
Tältä osin haluaisin korostaa niitä kriteereitä, jotka esittelijänä omaksuin. Ensinnäkin meidän on tarkasteltava kaikkia jäsenvaltioissa toimivia autonomisia alueyksiköitä yhtenäisesti. Kuten kaikki tiedämme, niiden koko ja luonne vaihtelevat suuresti, mutta pienimmästä suurimpaan asti niillä on asemastaan tai valtaoikeuksistaan riippumatta joitakin yhteisiä arvoja, kuten läheisyys, kansalaisten näkemysten, mielipiteiden ja tarpeiden mahdollisimman hyvä huomioon ottaminen, mahdollisimman välitön ja laaja demokraattinen osallistuminen - ja Euroopan perustuslaissa on tunnustettava, että niillä kaikilla on keskeinen tehtävä pyrittäessä Euroopan tulevaisuutta käsittelevälle valmistelukunnalle asetettuihin päämääriin, joita ovat Euroopan tuominen huomattavasti lähemmäksi kansalaisia sekä unionin demokratisoiminen ja tehostaminen. Tämän vuoksi en mietintöluonnoksessa ehdota alueiden tai paikallisviranomaisten jakamista eri kategorioihin. Jos erityiselle autonomisten paikallisyhteisöjen kategorialle annettaisiin unionissa erityisasema tai etuoikeuksia, tuloksena olisi vaikeita ja lamauttavia kiistoja, joita voisi syntyä myös tietyn kategorian - kuten lainsäädäntövaltaa käyttävien alueiden kategorian - rajojen määrittelystä, ja tällöin jäisi saavuttamatta se etu, jonka kaikkien alue- ja paikallisviranomaisten tunnustaminen yhdeksi yhtenäiseksi yksiköksi tuo mukanaan.
Toiseksi meidän on huolehdittava siitä, ettemme mutkista entisestään toimielinjärjestelmää ja menettelyjä, joita meidän kaikkien mielestä on tarpeen yksinkertaistaa. Tähän toimielinjärjestelmään kuuluvat mielestäni myös yhteisöjen tuomioistuin ja sen menettelyt. Yleisesti ottaen meidän on varmistettava, ettei päätöksentekomenettelyä, jota jo nyt rajoitetaan monin tavoin, heikennetä enää lisää ottamalla käyttöön vaatimustasoltaan vaihtelevia tarkastusmenettelyjä.
Uskon vakaasti, että jäsenet pohtivat esittämiäni näkökohtia ja että huomisessa äänestyksessä saavutetaan laaja yksimielisyys.
Barnier
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, jälleenyhdistyneestä Euroopasta, joka pantiin alulle Kööpenhaminassa, tulee hyvin monimuotoinen etenkin taloudellisesti ja yhteiskunnallisesti. Milloinkaan aiemmin ei unionissa ole ollut yhtä suuria taloudellisia eroja, eikä milloinkaan aiemmin todellista koheesiopolitiikkaa ole samalla kertaa tarvittu yhtä paljon. Euroopan monimuotoisuus on kulttuurin, politiikan ja myös alueiden monimuotoisuutta. Hiukan yli vuosi sitten käytin juuri tätä ilmaisua - alueiden monimuotoisuutta - määritellessäni kolmea aihealuetta toisessa koheesiokertomuksessa, jonka otsikkona oli "Euroopan yhtenäisyys, kansojen solidaarisuus, alueiden monimuotoisuus".
Juuri tämän monimuotoisuuden vuoksi esittelijänä toimineen puheenjohtaja Napolitanon tehtävä, joka koski Euroopan unionin alue- ja paikallisviranomaisten roolin määrittelemistä, oli äärimmäisen vaikea. Kuten esittelijä totesi, valmistelukunta järjestää helmikuun 6. ja 7. päivänä erityisistunnon nimenomaan tästä aiheesta.
Puheenjohtaja Napolitano, olette suoriutunut tehtävästä hyvin ja osoittanut siinä teille ominaista lahjakkuutta ja viisautta. Jäsenet tuskin hämmästyvät, kun totean olevani monista esittelijän näkemyksistä samaa mieltä.
Puheenjohtaja Napolitano muistutti meitä viisaasti siitä, että jos Euroopan unioni haluaa toimia muuttumatta supervallaksi, sen on kunnioitettava jokaisen valtion oikeutta järjestäytyä parhaaksi katsomallaan tavalla. Ei Euroopan toimielinten eikä sen enempää komissionkaan tehtävänä siis ole ehdottaa eikä etenkään päättää Brysselistä käsin, miten toimivalta kunkin maan sisällä on jaettava tai miten alueiden väliset suhteet on kussakin jäsenvaltiossa järjestettävä.
Näin ollen komissio kannattaa esiteltyä mietintöä pääpiirteissään pitäen mielessä nämä rajoitukset. Kannatamme alueiden komitean aseman vahvistamista, kunhan toimielinten välinen tasapaino säilyy nykyisellään. Alueiden komitealle myönnettävää oikeutta nostaa kanne yhteisöjen tuomioistuimessa on tarpeen vaatiessa harkittava toissijaisuusperiaatteen noudattamisen puolustamiseksi.
Komissio kannattaa myös mietinnössä ehdotettuja "uusia osallistumistapoja", joilla alue- ja paikallisyhteisöt saataisiin aiempaa tiiviimmin mukaan yhteisön menettelyihin. Eurooppalaista hallintotapaa koskevassa valkoisessa kirjassaan komissio vaati järjestelmällistä vuoropuhelua näitä yhteisöjä edustavien järjestöjen kanssa, ja tällä hetkellä olemme viimeistelemässä valmisteluja tätä vuoropuhelua varten, joka voidaan käynnistää vuoden 2003 ensimmäisen puoliskon lopulla erittäin laajan kuulemisen jälkeen.
Kannatamme myös yhteisön oikeuden täytäntöönpanon mukauttamista paikallisten olojen ja tarpeiden huomioon ottamiseksi. Komissio aikoo näin ollen kokeilla Brysselin, jäsenvaltion hallituksen ja alueen välisiin kolmikantasopimuksiin perustuvaa menetelmää. Yleisesti ottaen jo perustamissopimuksen mukainen puitelainsäädäntö antaa runsaasti liikkumavaraa. Kolmen lainsäädännöstä vastaavan toimielimen yhteisenä tehtävänä on valvoa, ettei tästä puitelainsäädännöstä tehdä liian yksityiskohtaista.
Meidän on kuitenkin huolehdittava siitä, että yhteisön oikeutta sovelletaan vastaisuudessakin yhdenmukaisesti ja näin ollen tasa-arvoisesti ja oikeudenmukaisesti. Meidän ei tule horjuttaa täällä demokraattisen keskustelun perusteella hyväksymiämme sääntöjä siten, että alueyhteisöillä poikkeustapauksissakaan olisi oikeutta soveltaa niitä eriytetysti.
Olen siis puhunut siitä, mitä tapahtuu lainsäädäntömenettelyn alkuvaiheissa, kun yhteisön säädöstekstejä laaditaan, ja siitä, mitä tapahtuu loppuvaiheessa, kun nämä säädökset pannaan täytäntöön. Komissio esitti valmistelukunnalle ennen vuoden loppua osoittamassaan kannanotossa näihin kysymyksiin erilaisia ratkaisuja mutta ilmaisi samalla toiveensa siitä, että niin lainsäädäntömenettelyn alku- kuin loppuvaiheessakin paikallisyhteisöt pyrittäisiin liittämään aiempaa tiiviimmin Euroopan rakentamiseen kunkin valtion institutionaalista järjestelmää kunnioittaen.
Arvoisa puheenjohtaja Napolitano - ja tämä on neljäs seikka, jossa yhdyn mietinnössä esitettyihin näkemyksiin - kannatamme myös voimakasta, alueellista ja eurooppalaista koheesiopolitiikkaa, joka merkitsee jotakin käsin kosketeltavaa kullekin unionin alueelle ja tämän unionin kansalaisille. Tällä alalla, jonka tunnen hyvin siitä komissiossa vastaavana jäsenenä, komissiolla ja parlamentilla on tulevina kuukausina paljon tehtävää. Vuoden lopulla esitän sitten komission ehdotukset vuoden 2006 jälkeisestä aluepolitiikasta.
Arvoisat jäsenet, haluan tuoda esiin yhden komission huolenaiheen juuri sen vuoksi, että komissio on samaa mieltä mietinnön päälinjoista, kuten jo aiemmin totesin. Tämä huolenaihe liittyy seikkaan, josta tiedän myös parlamentin keskustelleen ja esittäneen kysymyksiä. Kyseessä on ehdotus siitä, että ainoastaan lainsäädäntövaltaa käyttävät alueet voisivat puolustaa oikeuksiaan yhteisöjen tuomioistuimessa. Toin muuten näkemykseni erittäin suorasanaisesti esiin puhuessani pari viikkoa sitten lainsäädäntövaltaa käyttävien alueiden kokouksessa Firenzessä. Mielestäni tällaista Euroopan alueyhteisöjen luokittelua ei ole realistista eikä toivottavaakaan laatia. Miten esimerkiksi näille alueille voitaisiin myöntää merkittäviä yksittäisiä oikeuksia, kun kaikki nykyiset ja tulevat jäsenvaltiot eivät edes ole järjestäytyneet alueiksi? Toimielinjärjestelmässämme ei pidä suosia mitään tiettyä järjestelmää. Totean vielä kerran, että järjestelmämme on oltava puolueeton ja oikeudenmukainen.
Lainsäädäntövaltaa käyttävät alueet, joilla on omia tehtäviä, joutuvat kuitenkin kohtaamaan vaikeuksia, joita emme halua sivuuttaa. Mielestäni näiden alueiden vaatimuksiin vastaamiseksi - tätä ehdotin yhtenä vaihtoehtona alueiden kokouksen puheenjohtajalle - voitaisiin aivan hyvin ottaa mallia perustamissopimuksen 203 artiklan soveltamisesta saaduista myönteisistä kokemuksista. Tämän artiklan järkevä hyödyntäminen on auttanut arkipäiväistämään ajatusta näiden alueiden osallistumisesta neuvostoon. Miksei yhteisön oikeusavun saatavuuteen voitaisi soveltaa samaa ratkaisua tai ainakin ottaa siitä mallia? Tämän vuoksi pidänkin erittäin mielenkiintoisina ajatuksia, joita jotkut teistä - etenkin Corbett ja kuulemma myös Méndez de Vigo - ovat esittäneet tämän ongelman ratkaisemiseksi. Niiden mukaan kullekin valtiolle annettaisiin selkeästi tehtäväksi nostaa kanne yhteisöjen tuomioistuimessa näiden alueyhteisöjen puolesta.
Arvoisat jäsenet, tarkoituksena ei ole asettaa vastatusten alueita ja valtioita, alueita ja Eurooppaa tai vielä vähemmän valtiota ja Eurooppaa. Tavoitteena on nimenomaisesti pyrkiä yhteistyötä tukevaan eikä yhteenottoihin johtavaan kulttuuriin. Alueiden on voitava luottaa valtioihin, kun ne pyrkivät takaamaan todellisen edustuksen unionin poliittisissa elimissä ja tuomioistuimissa. Alueiden on voitava luottaa siihen, että Euroopan unioni ottaa ne järjestelmällisesti mukaan eurooppalaisen päätöksentekojärjestelmän kaikkiin vaiheisiin alusta loppuun asti. Euroopan unionin on vuorostaan vastaisuudessakin voitava luottaa kaikkien alueyhteisöjen rakentavaan ja velvollisuudentuntoiseen yhteistyöhön. Näihin yhteisöihin kuuluvat tietenkin alueet, mutta myös taajamat, kaupungit ja aluetason alapuolella olevat aluerakenteet. Unionin on voitava luottaa siihen, että nämä yhteisöt antavat panoksensa eurooppalaisesta demokratiasta käytävään keskusteluun.
Klaß (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, alueet ovat Euroopan unionin perusta, emmekä syyttä puhu yhä useammin alueiden Euroopasta. Viime vuosina tietoisuus jäsenvaltioiden alue- ja paikallisviranomaisten tehtäväkentästä ja niiden autonomiasta on lisääntynyt. Nämä viranomaiset ovat keskeisessä asemassa, kun Eurooppaa tuodaan lähemmäksi kansalaisiaan, ja juuri alueviranomaisten panos on ratkaiseva sen kannalta, miten valtioiden rajat ylittävä yhteistyö onnistuu ja syntyykö yksittäisistä jäsenvaltioista yhä tiiviimpi unioni.
Koska EU:n ruohonjuuritason demokratia ilmenee nimenomaan alueilla, niiden on ilmiselvästi oltava mukana Euroopan politiikan laadinnassa. Napolitanon mietinnöstä "Alue- ja paikallisviranomaisten rooli Euroopan yhdentymisessä" antamassaan lausunnossa naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunta korostaa erityisesti tasa-arvon valtavirtaistamista. Toimiva demokratia edellyttää kaikkien, niin naisten kuin miestenkin, osallistumista.
Korostamme sitä, että naisten aliedustus kaikkien politiikan, talouselämän ja - ennen kaikkea - työelämän alojen päätöksenteko- ja hallintoelimissä johtaa demokratiavajeeseen. Se, että naiset ovat jatkuvasti aliedustettuina päätöksenteossa, haittaa merkittävällä tavalla Euroopan unionin alueiden yhteenkuuluvuutta ja kehittymistä demokratioina. Alue- ja paikallisviranomaiset ovat keskeisessä asemassa muun muassa työmarkkinoilla: koska niillä on parempi käsitys paikallisista tarpeista ja esteistä, ne ovat työnhakijoita lähempänä, ja juuri nämä viranomaiset saattavat keksiä parhaat keinot näiden esteiden voittamiseksi.
Uutta sosiaalipolitiikkaa on välttämättä pyrittävä kehittämään, ja tähän kuuluvat etenkin tasa-arvoisen kohtelun edistämistoimet ja niiden täytäntöönpanon arviointi. Kiinalaisen sananlaskun mukaan naisten harteilla lepää puoli taivasta, ja me pyrimme avaamaan koko horisontin luomalla alueiden kansalaisille kuuluvaa Eurooppaa. Arvoisa komission jäsen, tiedämme kaikki, ettei parlamentilla ole valtuuksia toimia tällä alalla, mutta hiljaa tippuva vesi kuluttaa lopulta kallionkin, ja näiden puutteiden esiin tuominen on meidän tehtävämme ja velvollisuutemme.
Méndez de Vigo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kuten komission jäsen Barnier hetki sitten totesi, tämä aihe on tärkeä, koska Eurooppa-valmistelukunta käsittelee sitä 6.-7. helmikuuta. Näin ollen tämän mietinnön on annettava lähtökohdat tuolle keskustelulle.
Haluaisin kiittää puheenjohtaja Napolitanoa luonnoksen taustalla olevasta terveestä järjestä, joka on melko harvinainen lahja. Hyvä puheenjohtaja, mietintö on osoitus lahjakkuudestanne ja on maineenne veroinen.
Päätöslauselmassa kannatetaan selvästi alueellistamista, koska pyydämme valmistelukuntaa tunnustamaan alueellisen yhteenkuuluvuuden 2 artiklassa; pyydämme tunnustamaan alueellisen ja paikallisen itsehallinnon 6 artiklassa; pyydämme sisällyttämään Euroopan kielellisen monimuotoisuuden ja vähemmistökielten aseman turvaamisen 151 artiklaan; pyydämme rajat ylittävän yhteistyön tunnustamista 158 artiklassa; pyydämme, että alueiden komitealle olisi annettava mahdollisuus saattaa toissijaisuusperiaatteen rikkomista koskevat asiat yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi - tältä osin yhteistyökumppaninamme on toissijaisuusperiaatetta käsittelevä valmistelukunnan työryhmä, jonka puheenjohtajana minulla on ilo toimia; ja koska toivomme syrjäisimpiä alueita koskevan 299 artiklan 2 kohdan konsolidointia.
Saatatte ihmetellä, miksi Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä äänesti perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnassa mietintöä vastaan, jos se kerran on niin myönteinen. Kerron teille syyn tähän: mietinnössä on kaksi kysymystä, jotka huolestuttavat meitä ja joita valiokunnassa ei mielestämme ole ratkaistu kunnolla.
Ensimmäinen on päätöslauselmaesityksen 2 kohta, johon tehtiin tarkistus. Sen mukaan alue- ja paikallisviranomaisille on annettava aiempaa paremmat mahdollisuudet mukauttaa tapoja, joilla ne panevat Euroopan unionin lainsäädäntöä täytäntöön, jotta "poikkeukselliset paikalliset olosuhteet ja tarpeet otetaan huomioon". Tiedän, että tämän jälkeen kohdassa on ilmaus "EU:n lainsäädännön loukkaamattomuutta kunnioittaen", mutta nykyisessä muodossaan tämä kohta on nähdäkseni haitaksi yhteisille sisämarkkinoille, ja tämän vuoksi Euroopan kansanpuolueen ryhmä, joka on aina puolustanut sisämarkkinoiden neljää vapautta, äänesti mietintöä vastaan.
Tämän vuoksi olemme esittäneet tarkistuksen 21 - uskoakseni olemme päässeet sopuun sosialistien kanssa - ja yhdistäneet sen sosialistien esittämän tarkistuksen 5 kanssa kompromissitarkistukseksi, joka on nähdäkseni oikeansuuntainen.
Arvoisa puhemies, toinen seikka, joka huolestuttaa meitä, on 8 kohdan nykyinen sanamuoto, joka noudattelee samaa linjaa kuin komission jäsenen Barnierin toteamukset ja jolla kaikille lainsäädäntövaltaa käyttäville alueellisille ja kunnallisille yhteisöille myönnetään oikeus nostaa kanne yhteisöjen tuomioistuimessa. Nähdäkseni tämä on liiallista: näin ei mielestämme rakenneta Eurooppaa, ja tämän vuoksi olemme esittäneet tarkistuksen 24, jonka mukaisesti alueet voivat toissijaisuusperiaate huomioon ottaen puolustaa oikeuksiaan yhteisöjen tuomioistuimessa asianomaisen jäsenvaltion määräysvallan alaisuudessa.
Pyydämme jäseniä tutkimaan näitä tarkistuksia, ja jos niistä päästään sopuun, Euroopan kansapuolueen ryhmä voi esittämämme perustelut huomioon ottaen äänestää tämän äärimmäisen tärkeän mietinnön puolesta. Minulla on ilo lausua kiitokseni sen laatijalle jäsen Napolitanolle.

Corbett (PSE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää esittelijäämme, valiokunnan puheenjohtajaa, hyvin mutkikkaan aiheen käsittelystä ja siitä, että hän saanut meidät tukemaan sovittelevaa kantaa, jolle parlamentin ylivoimainen enemmistö voi antaa tukensa lukuun ottamatta muutamaa pientä yksityiskohtaa, jotka on vielä selvitettävä.
Euroopan unionimme ei ole vain valtioiden vaan myös kansalaisten unioni. Perussopimuksissa on aina myönnetty suoraan joitakin oikeuksia kansalaisille ja näin ollen myös kansalaisten hallinnoinnille jäsenvaltioissa. Tämän vuoksi keskustasoa alemmat viranomaiset ovat tärkeässä asemassa sovellettaessa eurooppalaista lainsäädäntöä - esimerkiksi monissa ympäristöalaa koskevissa säädöksissä asetetaan paikallisviranomaisille pakkausten ja jätteiden käsittelyä koskevia vaatimuksia. Toisinaan nämä viranomaiset osallistuvat merkittävällä tavalla myös direktiivien saattamiseen osaksi kansallista oikeusjärjestystä, kuten Belgiassa.
Meidän pitäisi tosiaankin tarkastella sitä, miten alueet osallistuvat tämän unionin toimintaan. Millaisia oikeuksia alueille pitäisi antaa? Mitä tehtäviä niille olisi perussopimuksissa annettava? Toissijaisuusperiaatteen soveltamisala ulottuu laajemmalle kuin jäsenvaltioiden hallituksiin, mutta tämän periaatteen vuoksi unionin tehtävänä ei kuitenkaan ole kertoa jäsenvaltioille, miten niiden pitäisi järjestää sisäiset asiansa. Tästä huolimatta unionin on myönnettävä, että useissa jäsenvaltioissa alueviranomaisille ja muille keskustasoa alemmille viranomaisille annetaan merkittävästi vastuuta. Tämän vuoksi meidän on tämän mietinnön tavoin tarkasteltava sitä, miten näihin erityisoloihin olisi mukauduttava, tunnustettava ne perustamissopimuksessa, parannettava alueiden kuulemismenettelyjä ja niille tiedottamista, hyödynnettävä perustamissopimuksen 203 artiklaa mahdollisuuksien mukaan tehokkaammin ja otettava alueiden komitean esittämät näkemykset asianmukaisesti huomioon. Näistä kaikista seikoista vallitsee yhteisymmärrys.
Yhdestä asiasta olemme kuitenkin eri mieltä: pitäisikö alueille antaa oikeus nostaa yhteisöjen tuomioistuimessa kanne sellaisista säädöksistä tai toimista, joihin alueet suhtautuvat vastahakoisesti, koska säädökset tai toimet ovat ristiriidassa niille uskottujen tehtävien tai toissijaisuusperiaatteen kanssa? Toisaalta on perusteltua sanoa, että alueiden pitäisi voida puolustaa etuoikeuksiaan. Toisaalta voidaan väittää, että näin aiheutettaisiin työtaakka tuomioistuimelle, jonka on jo vastattava laajentumisen haasteeseen ja ratkaistava koko joukko oikeustapauksia, joissa kanteen nostamisen taustalla saattavat toisinaan olla pikemminkin arveluttavat poliittiset kuin tosiasialliset oikeudelliset syyt.
Ryhmäni esittää tähän kysymykseen sovitteluratkaisua. Alueiden pitäisi voida saattaa asia yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi joko oman jäsenvaltion hallituksen tai alueiden komitean kautta. Näin komitea toimisi eräänlaisena suodattimena. Se selvittäisi, miten laajasti kanteen käsittelyä kannatetaan. Kannetta ei välttämättä nostettaisi, jos ainoastaan yksi alue tukisi sitä, mutta jos useat alueet katsoisivat, että niiden oikeuksia on loukattu, alueiden komitea veisi asian eteenpäin ja nostaisi kanteen.
Tämä sovitteluratkaisu on kohtuullinen: alueilla ei ole oikeutta viedä asiaa itse oikeuteen, mutta ne voivat tuoda asian esiin ja tarkistaa joko jäsenvaltion hallituksen tai alueiden komitean välityksellä, katsotaanko toissijaisuusperiaatetta loukatun laajemminkin. Jos näin on, asiasta voidaan nostaa kanne.
Jätän tätä seikkaa koskevan tarkistuksemme parlamentin käsiteltäväksi. Toivon kuitenkin, että sitä asettuisivat tukemaan muutkin ryhmät ja myös ne, joille se ei ollut mieluisin tarkistus, koska kyseessä on hyväksyttävä ja käyttökelpoinen kompromissi, joka olisi viisasta sisällyttää unionin uuteen perustuslakiin.

Duff (ELDR).
Arvoisa puhemies, kuten edelliset puhujat ovat todenneet, valmistelukunnassa näytetään kiistelevän siitä, mitä alue- ja paikallisviranomaisten näkyvyyden lisäämiseksi ja aseman vahvistamiseksi olisi tarkkaan ottaen tehtävä.
Monet meistä haluaisivat, että unioni olisi suoremmassa vuorovaikutuksessa alue- ja paikallisviranomaisten kanssa, koska monissa tapauksissa nämä viranomaiset ovat mielekkäämpiä välittäjiä kansalaisten ja unionin suhteissa kuin kaukaisilta tuntuvat ja keskitetyt kansalliset hallitukset. Mielestämme tällainen suora suhde ilmentää yhdentymisprosessin liittovaltioluonnetta mitä kouriintuntuvimmalla tavalla. Toissijaisuusperiaatetta koskevia perustamissopimuksen määräyksiä olisikin hyvällä syyllä muutettava tämän havainnollistamiseksi.
Liberaalit katsovat, että hajauttaminen on välttämätöntä, jos unionin yhteisen politiikan hallinnointia halutaan tehostaa. Tiiviimpi suhde maakuntapolitiikkaan parantaa ylikansallisen demokratiamme laatua.
Mietinnössä annetaan monia vastauksia, mutta kysymys asioiden saattamisesta yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi jää kiistanalaiseksi. Liberaaliryhmä toivoo, että kansalaisten mahdollisuuksia saada oikeusapua parannettaisiin kaiken kaikkiaan ja että kansalaisille annettaisiin paremmat mahdollisuudet saattaa asiansa oman perustuslakituomioistuimensa käsiteltäväksi. Tämä tarkoittaa, että kaikille demokraattisille edustuksellisille elimille ja erityisesti jäsenvaltiosta riippumatonta parlamentaarista lainsäädäntövaltaa käyttäville alueviranomaisille on laadittava selkeät suuntaviivat tuomioistuimen puoleen kääntymistä varten.

Schmid, Herman (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, olen pahoillani, että junan myöhästymisen vuoksi saavuin vasta nyt enkä siis ole kuullut tähänastista keskustelua.
Pyysin puheenvuoroa, koska viime vuonna laadin mietinnön Euroopan työllisyysstrategian paikallisesta ulottuvuudesta. Mietinnössä kannatin painokkaasti joitakin niistä näkökohdista, joita Napolitano suosittelee omassa mietinnössään, ja tuolloin pidin erityisen tärkeänä ruohonjuuritason osallistumista.
En kuitenkaan yhdy Napolitanon näkemyksiin, joissa pohjimmiltaan näytettäisiin jollakin tavoin pyrkivän heikentämään kansallisten poliittisten demokratioiden merkitystä tai jopa mitätöimään se. Napolitano korostaa toisaalta hyvin painokkaasti paikallis- ja aluetasoa, toisaalta komission ja EU:n tasoa, mikä on mielestäni erittäin vaarallista. Uskon kaikesta huolimatta, että kansalliset demokratiat muodostavat itsessään Euroopan hankkeen demokraattisen perustan. Tämän vuoksi katson, että tällaisen paikallis- ja aluekehityksen olisi tapahduttava kansallisten demokratioiden asettamissa rajoissa. Paikallis- ja aluehallinnon on yhdistyttävä Euroopan tasoon nimenomaan kansojen ja eritoten niiden hallitusten ja kansanedustuslaitosten välityksellä. Kansallisen tason sivuuttaminen olisi täysin tuomittavaa. Se johtaisi ainoastaan eurooppalaisen demokratian heikentymiseen, ja sitä ei kukaan meistä toivo.

MacCormick (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluan ilmaista kiitokseni sekä tyytyväisyyteni siihen, että keskustelemme tänään mietinnöstä, jota koskevan aloitteen puheenjohtaja Napolitano teki itse.
Ryhmäni olisi tietenkin pitänyt parempana mietintöä siinä vahvemmassa muodossa, jonka se sai valiokunnassa, mutta joka Napolitanon mielestä meni joiltakin osin liian pitkälle. Epäilemättä nämä seikat ovat keskeisiä, kun mietinnöstä äänestetään keskiviikkona. Yhtä mieltä ollaan kuitenkin siitä, että Euroopan unionin demokratia on väistämättä monen tason demokratiaa. Toissijaisuusperiaate on kertautuva periaate, jota sovelletaan kaikilla tasoilla, ja sen pitäisi antaa paikalliset erityispiirteet tuntevien kansalaisten soveltaa tätä tietämystään sekä tervettä järkeä paikallisiin oloihin mahdollisimman pitkälti siten, että kyseisen eurooppalaisen lainsäädännön tavoitteet otetaan samalla huomioon.
Usein sanotaan, että eurooppalaiselle laintulkintatavalle on tunnusomaista tavoitteen korostaminen. Eurooppalaisen lainsäädännön täytäntöönpanosta vastaavien paikallisviranomaisten olisikin mielestäni jossain määrin toimittava siten, että ne ottavat huomioon lain tavoitteet eivätkä vain sen sanamuotoa. En toki tarkoita, että Euroopan eri osissa olisi sovellettava erilaista lainsäädäntöä, mutta samaa lainsäädäntöä on vaikea soveltaa täysin samoin, kun olosuhteet ovat hyvin erilaiset. Esimerkiksi hyvin kuivan ilmaston maissa samaa vesilainsäädäntöä sovelletaan väistämättä hiukan eri tavoin kuin sateisen ilmaston maissa, koska lainsäädännön soveltamiseen johtavat taustatekijät vaihtelevat ja ne on otettava huomioon. Tämä on kiistatta tärkeä seikka.
Toinen tärkeä seikka on, että direktiivin saattamisessa osaksi kansallista oikeusjärjestystä olisi otettava huomioon paikalliset olosuhteet. Tätäkin tärkeämpää on, että toissijaisuutta koskevalla pöytäkirjalla olisi kannustettava paikallis- ja alueviranomaisia käyttämään rakentavasti harkintavaltaa, jotta direktiiviä sovellettaisiin paikallistasolla mahdollisimman järkevästi.
Äärimmäisen tärkeitä näkökohtia on mielestämme esitetty muitakin. Alueviranomaisten olisi toisinaan voitava saattaa asia yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. Juuri tällä hetkellä esimerkiksi Skotlannin hallitus, Scottish Executive, ja oppositiopuolueet ovat kaikki yhtä mieltä siitä, että kalastusasiain neuvostossa äskettäin aikaansaatu sovitteluratkaisu loukkaa suhteellisuusperiaatetta. Miksi ratkaisun toimivuuden kokeileminen pitäisi jättää kalastajien tehtäväksi? Mikseivät lainsäädännön täytäntöönpanosta vastaavat alueviranomaiset voi kokeilla sitä itse? Mieleen tulee useita vastaavia esimerkkejä. Asiat olisi lisäksi voitava ottaa huomioon lainsäädäntöprosessin aikana ja ennen sitä.
Euroopan vapaa allianssi -ryhmän puolueet, joita edustan täällä, eivät edusta vain alueita. Edustamamme maat ovat tietenkin perustuslain näkökulmasta muodollisesti alueita. Emme kuitenkaan saisi unohtaa - kuten ei unohtanut myöskään Lamassoure kuuluisissa huomautuksissaan kumppanuusalueista - että ne edustavat myös Euroopan vanhoja kansoja, joita on kuunneltava. Jos parlamentti tai valmistelukunta tulee siihen tulokseen, että alueita ovat vain jäsenvaltiot ja että niitä pienemmät yksiköt eivät ole mitään, ei tarvitse kauaa miettiä, millaisen vastaanoton tämä ehdotus saa.

Ó Neachtain (UEN).
Arvoisa puhemies, olen toiminut monia vuosia Irlannissa paikallis- ja alueviranomaisena, ja olenkin yleisesti ottaen tyytyväinen tähän mietintöön, josta haluan kiittää jäsen Napolitanoa.
Paikallis- ja aluehallinnon rooli ja merkitys unohtuvat meiltä usein. Tämä hallinnon taso on alueiden väestöä lähinnä. Tällä tasolla pannaan täytäntöön monet niistä politiikoista ja lainsäädäntöprosesseista, joista sovitaan Euroopan unionissa. Irlannin tapauksessa paras esimerkki tästä on ympäristölainsäädäntö.
Alue- ja paikallishallinnon valmiuksia reagoida eurooppalaiseen politiikkaan ja kehittää sitä olisikin parannettava. Nähdäkseni Euroopan paikallisen itsehallinnon peruskirjassa on monia hyviä puolia. Siinä velvoitetaan osapuolet soveltamaan perussääntöjä, joilla taataan paikallisviranomaisten poliittinen, hallinnollinen ja taloudellinen riippumattomuus. Peruskirjassa katsotaan näin ollen, että julkiset tehtävät olisi annettava kansalaisia lähinnä oleville viranomaisille. Monissa tapauksissa nämä viranomaiset ovat paikallisia tai alueellisia.
Olen aina kannattanut harvinaisten alueellisten kielten edistämistä ja niiden aseman turvaamista, ja olenkin tyytyväinen, että mietinnössä ehdotetaan tältä osin muutosta perustamissopimuksen 151 artiklaan. Ymmärrystämme Euroopasta, sen monimuotoisista kansoista ja monista erilaisista alueista voidaan parantaa nimenomaan kulttuurista ja kielellistä monimuotoisuutta vaalimalla. Kielellinen ja kulttuurinen monimuotoisuus ei edellytä rajojen uutta määrittelyä, vaan se vahvistaa laajentuvan Euroopan unionimme kulttuuria. Nähdäkseni Euroopan alueiden komitean työ on tärkeää. Sen lausunnoista on tullut aiempaa johdonmukaisempia, ja se on otettava paremmin huomioon.
Aluetta tarkasteltaessa ei ole kyse rajoista vaan sen kielestä ja kulttuurista sekä etenkin sen kansasta. Euroopan kansalaiset vaativat yhä uudelleen Eurooppaa, joka on heitä lähempänä, eikä tässä yhteydessä saisi jättää huomiotta kansalaisia lähinnä olevaa hallinnon tasoa.

Booth (EDD).
Arvoisa puhemies, jos kysyn kavereiltani kotipuolessa, mistä he ovat kotoisin, he sanovat olevansa Devonista. Eivät Cornwallista, Tamar-joen toiselta puolen, joka on takametsää, eivätkä Somersetista, jossa kaikki hienohelmat asuvat. Minusta se on liian lähellä Lontoota. Niin, nopeilla postivaunuilla matka Lontooseen kesti kolme päivää, eivätkä kaikki meidän seudullamme ikinä tottuneet niihin uuden maailman vehkeisiin, kuten automobiileihin ja niihin kummiin moottoriteiden kapistuksiin, joilla kaikki ne ulkomaalaiset tulevat meidän kulmille. Kun sitten kerron heille, että Brysselin byrokraatit ovat tehneet meistä Euroopan kansalaisia, useimmat sanovat: "Kiitoksia vain, mutta me ollaan devonilaisia ja brittejä eikä me haluta tänne mitään Eurooppaa."
"Mutta," minä sanon heille, "he haluavat tuoda Euroopan paljon lähemmäksi kansalaisia, eikö se olekin ihan hyvä?"
Kaveri vastaa siihen: "Mitä ne sitten aikoo tehdä sille, kaivaa sen ylös ja panna rekkaan ja kaataa sitten Dartmoorille kaikkien pällisteltäväksi?"
"Ei," sanon, "meistä tehdään alueita, kreivikunnat lakkautetaan ja meistä tehdään kaikista yhtä suurta perhettä, johon kuuluvat myös Cornwallin metsäläiset ja Somersetin hienohelmat. Siihen pistetään päälle vielä Gloucestershiren ja muiden seutujen asukkaat. Sitten me ollaan kaikki osa lounaista aluetta. Eurooppa tulee paljon lähemmäksi kansalaisia ja sitten meillä on kaikki hyvin, uskokaa vain?"
Kun kaverit olivat vähän hämääntyneitä, minä sanoin: "Sehän on selvää, että kun ollaan yhtä suurta alueperhettä, niin meillä on viisitoista kertaa enemmän ääniä kuin luxemburgilaisilla ja me tosiaan ollaan osa Euroopan kulttuuria. Tämä Giorgio Napolitano sanoo, että sitten me voidaan olla autonominen alueyhteisö. Sitten minunkaltaiseni voivat toimia alueiden komiteassa, joka on hiljattain vahvistanut oikeutensa toimia institutionaalisena keskustelukumppanina. Yhtenä näistä alueista meillä on hyvä asema, ja meidän kansalaiset voivat kaikki osallistua tiiviimmin Euroopan yhdentymiseen."
"Siis mitä tarkoittaa luxemburgilainen?" kaverini kysyy.
Tätä on käytännössä Euroopan tuominen lähemmäksi kansalaisia. Sitä tahtoo vain poliittinen eliitti, mutta sen varjolla Yhdistyneeltä kuningaskunnalta riistetään pitkän ajan kuluessa vakiintunut kreivikuntajärjestelmä, ja se vie värikkäät ja vireät paikallismurteet mennessään. Tämä hinta on liian kallis maksettavaksi.

Berthu (NI).
Arvoisa puhemies, Napolitanon mietinnössä alue- ja paikallisviranomaisten roolista Euroopan yhdentymisessä on monia ansioita, mutta yksi suuri puute: sitä ei olisi pitänyt ensinkään laatia. Mietinnössäkin mainitun ja yhteisössä sen perustamisesta lähtien noudatetun periaatteen mukaan eurooppalaiset toimielimet nimittäin perustuvat valtioiden liittoon, ne kunnioittavat näiden valtioiden sisäisiä järjestelyjä ja valtiot ovat niiden ainoita keskustelukumppaneita. Jos alueet ovat mukana jossakin yhteisön politiikassa, näin on sen vuoksi, että tämä on valtioiden ja niiden taustalla vaikuttavan kansallisen demokratian toiveiden mukaista, ja koska vastuu menettelyjen hallinnasta kuuluu ja sen on myös kuuluttava valtioille. Missään tapauksessa yhteisö ei voi päättää - eikä edes ehdottaa - että alue- ja paikallisyhteisöt osallistuisivat tiiviimmin tai jollakin toisella tavalla johonkin eurooppalaiseen päätöksentekoprosessiin, kuten Napolitanon mietinnössä esitetään.
Kuten totesin mietintöön liitetyssä vähemmistöön jääneessä mielipiteessä, jäsenvaltioiden lukumäärän kasvu laajentumisen vuoksi tekee valtioiden vastuulla olevista välitys- ja koordinointitehtävistä päinvastoin tärkeämpiä kuin koskaan aiemmin. On vaikea kuvitella, että unioni pitäisi yllä suhteita 250:een tai sitä useampaan alueeseen ja ottaisi huomioon kaikki niiden lausunnot. Tilannetta olisi mahdotonta hallita.
Kansallista ominaislaatua ja kansojen oikeutta järjestäytyä parhaaksi katsomallaan tavalla on joka tapauksessa kunnioitettava ehdoitta. Euroopan unionilla ei ole minkäänlaista korkeimman tason oikeutusta sekaantua näihin kysymyksiin. Jos unioni onnistuisi ujuttautumaan tälle alalle, se avaisi Pandoran lippaan, mikä ajan mittaan johtaisi kansojen hajoamiseen ja hallitsemattomaan Eurooppaan.

Schleicher (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, olemme suuressa kiitollisuudenvelassa puheenjohtaja Napolitanolle siitä, että hän otti käsiteltäväkseen vaikean kysymyksen alue- ja paikallisviranomaisten roolista Euroopan yhdentymisessä ja tarkasteli sitä mietinnössään huolellisesti ja kattavasti. Täysistunnossa ja valiokunnassa käsiteltäväksi jätettyjen tarkistusten suuri määrä kertoo, että aiheeseen suhtaudutaan tunteenomaisesti. EU:n laajentuminen edellyttää samalla myös sen sisäistä yhdentymistä. Kansalaiset voivat kyllä liikkua vapaasti, mutta he pitävät itseään ensi sijassa jonkin alueen ja asuinseutunsa kansalaisina ja vasta paljon sen jälkeen kuvailevat itseään italialaisiksi, englantilaisiksi, saksalaisiksi, espanjalaisiksi, saatikka eurooppalaisiksi. Tämän vuoksi tällaiset paikalliset rakenteet ovat äärimmäisen tärkeitä, kun perinteistä eurooppalaista ajattelua levitetään ja kun eurooppalaista lainsäädäntöä sovelletaan käytäntöön päivittäin.
On kuitenkin muistettava, että myös jäsenvaltioiden perustuslailliset järjestelyt poikkeavat valtavasti toisistaan. Esittelijä on kunnostautunut kokoamalla työasiakirjaansa selvityksen keskus- ja paikallisviranomaisten suhteista EU:n jäsenvaltioissa ja ehdokasvaltioissa. Selvityksestä käy ilmi, että jäsenvaltioiden keskushallinnon alaisilla alueilla tai osavaltioilla on mitä erilaisimpia lainsäädäntövaltuuksia. Tarkoituksena ei ole, että Eurooppa puuttuu omavaltaisesti tähän jäsenvaltioiden vallanjaon autonomiaan, jolla on kansallisvaltioiden historiassa pitkälle ulottuvat perinteet.
Emme saa kuitenkaan pettää itseämme: tästä aiheesta käytävässä keskustelussa keskusjohtoiset ja liittovaltionomaiset jäsenvaltiot ovat omine käsityksineen samalla viivalla. Yksinomaan tämä seikka riittää selittämään, miksi ajatus alueille myönnettävästä riippumattomasta oikeudesta nostaa yhteisöjen tuomioistuimessa kanne asioissa, jotka koskevat suoraan niiden omia lainsäädäntövaltuuksia, saa aikaan niin tunteenomaisia reaktioita.
Hyvät kollegat, yksistään Euroopan parlamentilla on voima yhdistää Eurooppa. Me parlamentin jäsenet edustamme kansalaisia, joille "koti" tarkoittaa omaa aluetta ja sen paikallisyhteisöä. Jos tavoitteenamme on nyt päästä laajempaan Eurooppaan, jota me kaikki mitä erilaisimmista syistä toivomme, meidän on huolehdittava siitä, että olemme tukevalla perustalla. Meidän on annettava Euroopalle myös sielu, ja sille meidän on saatava kansalaisten hyväksyntä. Tämän perustan muodostavat nimenomaan alueemme, ja juuri tästä syystä niitä on kohdeltava kunnioittaen eikä siten, että niiden esittämät huolenaiheet "suodatetaan", mitä jäsen Corbett ehdotti.
Carnero González (PSE).
Arvoisa puhemies, Euroopan tulevan perustuslain on tehtävä unionista demokraattisempi ja tehokkaampi - unioni, joka on lähempänä kansalaisiaan ja heidän huolenaiheitaan. Alueilla on tässä yhteydessä aivan olennainen rooli. 
Valmistelukunnan tehtävänä on antaa virallinen muoto jollekin, joka on jo todellisuutta. Miten on mahdollista, että alueilla sovelletaan yhteisön lainsäädäntöä, mutta että niiden oikeuksia ei virallisesti tunnusteta unionin institutionaalisessa järjestelmässä? Miten on mahdollista, että nämä alueet vastaavat yhteisön lainsäädännön saattamisesta osaksi kansallista oikeusjärjestystä, mutta voimassa olevissa perustamissopimuksissa niille annetaan selvästi liian vähäinen asema?
Tämä epäkohta on oikaistava seuraavasti: ensinnäkin alueviranomaisia on kuultava unionin lainsäädäntöprosessin jokaisessa vaiheessa. Toiseksi jäsenvaltioita on kehotettava antamaan alueille mahdollisuus osallistua mahdollisimman laajasti eurooppalaiseen päätöksentekoprosessiin kussakin jäsenvaltiossa ja myös turvaamaan niiden edustus ministerineuvostossa. Meidän on myös vahvistettava alueiden komitean asemaa ja annettava alueille mahdollisuus ryhtyä toimiin toissijaisuusperiaatteeseen liittyvissä asioissa. Jos jonkin tahon on vastattava siitä, että lainsäädäntöä sovelletaan ja pannaan täytäntöön tämän periaatteen mukaisesti, on järkevää, että sama taho pystyy myös puolustamaan alueiden etuoikeuksia. Myös Euroopan unionissa tuomioistuinten tehtävänä on varmistaa toimielinten toiminnan lainmukaisuus ja yhteisesti päättämämme politiikan toteutuminen.
Tärkeää on, että Napolitanon mietinnössä - joko nykyisessä muodossaan tai siinä muodossa, jonka se todennäköisesti saa huomisessa täysistunnossa toimitettavan äänestyksen jälkeen - tunnustetaan tavalla tai toisella alueiden oikeus puolustaa etuoikeuksiaan yhteisöjen tuomioistuimessa, mikä on aivan keskeistä, ja lisäksi alueiden oikeus soveltaa unionin politiikkaa tehokkaammin yhteisön lainsäädännön asettamissa rajoissa, kuten sosialistiryhmän esittämässä tarkistuksessa 5 todetaan.
Espanjan sosialistit äänestivät valiokunnassa Napolitanon mietinnön puolesta, ja samoin teemme huomenna, koska mietintö on askel eteenpäin. Huomenna hyväksyttävä teksti lienee jonkinlainen kompromissi.

Costa, Paolo (ELDR).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minusta meidän on käytettävä hyväksemme Napolitanon mietinnön antama tilaisuus - hän ansaitsee kiitokset onnistumisestaan tässä vaikeassa ja mutkikkaassa tehtävässä - ja korostettava Euroopan parlamentin koko institutionaalista painoarvoa käyttäen sitä, että valmistelukunnan valmistelemaan perustuslailliseen sopimukseen perustuvan uuden Euroopan on sovellettava toissijaisuusperiaatetta poikkeuksetta ja avoimesti. Tämä tarkoittaa sitä, että tuloksiin päästään vain, jos toissijaisuutta sovelletaan unionin ja kansallisvaltioiden välisten suhteiden lisäksi myös alue- ja paikallisviranomaisiin - tietenkin kunkin maan perustuslaillisia järjestelyjä asianmukaisesti kunnioittaen. Nimenomaan alue- ja paikallisviranomaiset yksistään antavat läheisyyttä korostavalle politiikalle sisällön. Juuri niiden ansiosta aidon demokratian perustaa voidaan lujittaa ja tuoda kansalaiset lähemmäksi instituutioita, kuten Euroopan toimielimiä.
Tämän visaisen kysymyksen ratkaiseminen annettiin valmistelukunnan tehtäväksi. Aluksi se kiinnitti huomiotaan vain toissijaisuuden ensimmäiseen asteeseen - unionin ja jäsenvaltioiden väliseen toissijaisuuteen. Meidän on päästävä tästä ansasta, koska jos hyväksymme tämän kaksitasoisen toissijaisuusjärjestelmän - unionin ja valtioiden välinen sekä valtioiden ja alueviranomaisten välinen toissijaisuus - estämme tunnustamasta Euroopan toimielinten ja alueviranomaisten välistä suoraa ja todellista yhteyttä, joka tuottaa lupaavia tuloksia, kunhan sitä ei vain tulkita väärin tai romuteta heti alkuunsa. Tässä on mielestäni ongelman ydin.
Tätä houkutusta meidän on vastustettava kaikin keinoin, ja toivonkin, että valmistelukunta ottaa huomioon pitkällisen keskustelun, jota tästä asiasta on käyty Euroopassa ja erityisesti Euroopan neuvostossa. Toivon, että se tunnustaa ja hyväksyy oikeuden paikalliseen ja alueelliseen autonomiaan. Tätä oikeutta sitten säännellään kunkin yksittäisen valtion oikeusjärjestelmässä, jossa siihen sisällytetään yhtäläinen toissijaisuuden taso, hallintotasojen yhtäläinen arvokkuus, paikallistason autonomioiden oikeus omiin varoihinsa ja oikeus saada oikeusapua. Näin toimimalla menettelyn hallittavuuden takaavat tekniset vaatimukset ja alueviranomaisten tarpeet voidaan saattaa keskenään tasapainoon tekemättä mainitun oikeuden käyttöä kuitenkaan mahdottomaksi. Alueiden komitean välittävän tehtävän vahvistaminen saattaa olla meidän kaikkien tarvitsema ratkaisu.

Meijer (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, kansalaiset eivät perinteisesti ole vastustaneet ainoastaan diktatuureja, vaan myös keskusjohtoisia ja monikansallisia valtioita. Keskusjohtoisuus merkitsee röyhkeitä hallituksia, jotka kuvittelevat tietävänsä asiat paremmin kuin kansalaiset, joita aluetason ongelmat koskettavat ja jotka tekevät omat ratkaisunsa. Jos lisäksi näiden kansalaisten äidinkieli ei ole sama, jota koulutusjärjestelmässä, hallinnossa ja talouselämässä käytetään yleisesti, syntyy juopa, joka erottaa valtakielen vaikutuspiirissä syntymästään asti kasvaneet ensimmäisen luokan kansalaiset toisen luokan kansalaisista, jotka ovat vain omaksuneet tämän kielen.
Eurooppaa ei voida hallinnoida demokraattisesti, ellei kulttuurista monimuotoisuutta ja alueiden välisiä eroja oteta huomioon. Euroopan unionin ansiosta jäsenvaltioiden hallitusten valta kasvaa verrattuna niiden kansanedustuslaitoksiin ja alueisiin. Tämä laajentuminen heikentää Skotlannin, Katalonian, Frieslandin, Korsikan, Flanderin ja Valle d'Aostan saavuttamaa nykyistä asemaa, koska nimenomaan näillä alueilla kansalaiset tahtoisivat, että heidän alueensa saisi tasavertaisemman asemaan jäsenvaltioihin nähden.
Tämän vuoksi Napolitanon mietintö, jossa aluehallituksia suojellaan keskusjohtoisuuteen tähtääviltä suurisuuntaisilta ajatuksilta ja toimilta, edistää korvaamattomalla tavalla demokratiaa ja rauhanomaista rinnakkaiseloa Euroopassa.

Frassoni (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin kiittää puheenjohtaja Napolitanoa erinomaisesta mietinnöstä ja keskittyä sen kiistellyimpään osaan eli 8 kohtaan. Nähdäkseni tarve tarkistaa ja lujittaa perustuslain valvonnan välineitä on selkeä ja luonteva seuraus siitä, että Euroopan unioni muuttuu diplomaattien neuvottelemaan kansainväliseen perustamissopimukseen perustuvasta järjestelmästä liittovaltionomaiseksi poliittiseksi unioniksi, jonka perustana on perustuslaki. Väite siitä, että suoran kanneoikeuden antaminen joillekin alueille, joilla on perustuslaissa tunnustettuja valtaoikeuksia - eli lainsäädäntövaltaa - johtaisi yhteisöjen tuomioistuimen ruuhkautumiseen, vaikuttaa tosiasiassa varsin heikosti perustellulta, koska jos näin olisi, meidän pitäisi löytää keinot vahvistaa yhteisöjen tuomioistuinta ja tukevoittaa järjestelmää sekä parantaa sen valmiuksia vastata tarpeisiin. Kuten jäsen Duff jo totesi, lisäksi näyttää siltä, että kansalaisille olisi annettava paremmat mahdollisuudet kääntyä perustuslakituomioistuinten puoleen ja määritellä heidän käytettävissään olevat oikeustiet. Tämä ei koske ainoastaan alueita vaan myös tapauksia, joissa kansalaisten perusoikeuksia on loukattu.
Nähdäkseni tämä on Euroopan tulevan perustuslain tärkeä näkökohta, ja tämän vuoksi mielestäni on suoraan sanottuna paisuttelua kuvata mietinnössä esitettyä mahdollisuutta näin kielteiseen sävyyn, aivan kuin se olisi jokin uhkaava katastrofi, josta me emme kykene selviytymään. Minä näen sen pikemminkin uutta luovana ja omaperäisenä.
Esitetyssä kompromississa on lisäksi mielestäni kaksi merkittävää puutetta, koska siinä ehdotetaan kahta suodatinta, jotka ovat itsessään puutteellisia. Valtio ei voi suodattaa alueiden nostamia kanteita, koska monissa tapauksessa se on alueen ja sen valtuuksien vastapuolena, ja alueiden komitea, jolle annettiin tieten tahtoen vain vähän valtaa, ei voi toimia toisena alueiden valtaoikeuksien suodattimena, koska näin syntyisi ja pysyisi vallalla käsitys valheellisesta puolueettomuudesta, kuten komission jäsen Barnier totesi, ja alueiden valheellisesta tasa-arvosta. Tällaista tasa-arvoa ei voi olla olemassa, koska alueiden valtaoikeudet vaihtelevat, ja näin pitää ollakin.
Gorostiaga Atxalandabaso (NI).
Arvoisa puhemies, kaikki ehdokasvaltiot Turkkia lukuun ottamatta ovat toteuttaneet viimeisten kahden vuosikymmenen aikana erityistoimia vähemmistöjen aseman parantamiseksi antamalla jopa joissakin tapauksissa useille kansoille itsemääräämisoikeuden. Serbia ja Montenegro soveltavat itsemääräämisoikeuden periaatetta löytääkseen lopullisen ratkaisun entisen Jugoslavian konfliktiin.
Sitä vastoin Euroopan unionilla itsellään ei ole kattavaa strategiaa valtiottomia kansoja koskevan kysymyksen käsittelemiseksi. Tämä on varsin valitettavaa. Vieläkin valitettavampaa on kuitenkin lukea Napolitanon mietinnön perusteluista, että on mahdotonta vaatia itsemääräämisoikeuden tunnustamista, koska tämä kuuluu yksinomaan jäsenvaltioiden omaan päätösvaltaan. Tämä tarkoittaa sitä, että nämä valtiottomat kansat eivät voi vaatia itselleen oikeutta olemassaoloon. Miten Euroopan unioni voi jättää huomiotta vuonna 1993 annetussa Wienin julistuksessa mainitut ihmisoikeuksien yleismaailmallisuuden, yhtenäisyyden ja keskinäisen riippuvuuden periaatteet? Voiko tämä olla mahdollista vapauteen, oikeuteen ja turvallisuuteen perustuvalla alueella?
Itsemääräämisoikeus on avain kansojen välisiin rauhanomaisiin suhteisiin, koska itsemääräämisoikeus rinnastuu demokratiaan.

Bodrato (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Napolitanon mietinnössä tarkastellaan yhtä valmistelukunnan käsiteltävänä olevista kiistanalaisimmista kysymyksistä. Tämä kysymys panee koetukselle toissijaisuusperiaatteen ja Euroopan ihanteen kehittyä monimuotoisuuden yhteisöksi. Siihen liittyvät erilaiset kansalliset perinteet ja järjestelmät, joissa aluetason valtaoikeuksiin suhtaudutaan eri tavoin.
Nähdäkseni on oikein, ettei unionin valtaoikeuksia koskevassa ehdotuksessa puututa yksittäisten jäsenvaltioiden järjestelmiin. Emme kuitenkaan saa unohtaa, että joidenkin jäsenvaltioiden perustuslaeissa alueille annetaan huomattavasti lainsäädäntövaltaa, ja valmistelukunnan on myönnettävä tämä luomatta kuitenkaan etuoikeuksia, sekoittamatta sisämarkkinoiden toimintaa ja poistamatta tarvetta pyrkiä kohti poliittista Eurooppaa.
Näistä syistä on mielestäni oikein antaa lainsäädäntövaltaa käyttäville alueille oikeus kääntyä suoraan yhteisöjen tuomioistuimen puoleen, jos yhteisön toimet vaikuttavat niiden etuoikeuksiin. Mielestäni olisi virhe jättää huomiotta, että jotkin Saksan, Italian tai Espanjan osavaltioita tai alueita edustavat viranomaistahot ovat paljon suurempia kuin jotkin kansallisvaltioihin perustetut yksiköt. Jäsen Napolitano on aivan oikein toivonut mietinnölleen laajaa yksimielisyyttä, joka on tarpeen perustuslakiprosessille, jolla on edistettävä alue- ja paikallisviranomaisten osallistumista Euroopan tulevaan kehitykseen yhteisönä.

Van den Berg (PSE).
Toimin aiemmin paikallishallinnon palveluksessa, joten pidän Napolitanon mietintöä paikallis- ja alueviranomaisten roolista Euroopan yhdentymisessä merkittävänä askeleena, kun Euroopalle pyritään antamaan jälleen vankka perusta. Euroopan unionin virkamiehet ja poliitikot viettävät nimittäin aivan liian paljon aikaa ylikansallisten hallintoelinten käytävillä unohtaen, että tosiasiassa Eurooppa koostuu neljästä hallintotasosta: paikallisesta, alueellisesta, kansallisesta ja eurooppalaisesta hallinnosta. Euroopan juuret ovat paikallis- ja aluetasolla. Tällä tasolla eurooppalaiset asuvat ja tekevät työtä, ja juuri tällä tasolla valtaosa Euroopassa yhteisesti päätetystä politiikasta pannaan täytäntöön.
Napolitanon mietinnössä tunnustetaan, että paikallis- ja aluetason hallintoyksiköillä on tärkeä merkitys Euroopan yhdentymisen jatkuvuuden ja lujittumisen kannalta. Perustuslaillisia valtaoikeuksia käyttävien virallisten alueiden lisäksi tällaisia ovat muutkin alueet, kuten Alankomaiden maakunnat (provincien), Englannin kreivikunnat, Saksan osavaltiot (Länder) ja Espanjan autonomiset alueet (comunidades autónomas). Näin on sen vuoksi, että Euroopassa, jossa kaikki kansalaiset ovat tasa-arvoisia ja joilla näin ollen on yhtäläiset oikeudet, ei voida erotella aluetason hallintoyksiköitä ja myöntää yhdelle alueelle enemmän oikeuksia kuin toiselle. Tietenkin jokainen jäsenvaltio voi kuitenkin päättää itse omista perustuslakijärjestelyistään, ja tämä tarkoittaa luonnollisesti sitä, että hajauttamistavat vaihtelevat jäsenvaltioittain.
Mielestäni Napolitano on tehnyt monia erittäin hyviä ehdotuksia, joilla pyritään parantamaan alue- ja paikallistason hallintoyksiköiden osallistumista eurooppalaisen politiikan laadintaan. Viittaan ehdotuksiin, jotka koskevat asianomaisten alueiden osallistumista sekä politiikan luonnos- että täytäntöönpanovaiheeseen, 203 artiklan asianmukaista soveltamista, alueille annettavaa mahdollisuutta pyytää alueiden komiteaa tai niiden omaa hallitusta kääntymään yhteisöjen tuomioistuimen puoleen tai nostamaan kanne tapauksissa, joissa ne katsovat, että toissijaisuusperiaatetta on loukattu, ja lisäksi ehdotusta ohjesäännön laatimisesta raja-alueita varten. Tämänkaltaisella ohjesäännöllä voitaisiin helpottaa ja parantaa merkittävästi niiden henkilöiden elämää, jotka oleskelevat päivittäin rajan molemmilla puolilla. Toivon, että tämän mietinnön ansiosta valmistelukunta onnistuu tuomaan Euroopan ja alueet tosiasiassa lähemmäksi kansalaisia ja että alueille saadaan vankka jalansija uuteen Euroopan perustuslakiin.
Vallvé (ELDR).
Arvoisa puhemies, paikallistason valtaoikeudet me kaikki ymmärrämme samoin, mutta aluetason valtaoikeuksia on Euroopassa monenlaisia, ja joillakin alueilla on myös lainsäädäntöoikeuksia. Juuri näiden lainsäädäntöoikeuksien perusteella näillä alueilla on oltava oikeus nostaa kanne yhteisöjen tuomioistuimessa, jos niiden toimivaltaa loukataan.
Esittelijän mielestä erilaisia alueita ei ole tarpeen erotella. Hänen kotimaassaan on kuitenkin alueita, joilla on erityisasema (statuto speciale) ja erilaisia etuoikeuksia.
Katsomme lisäksi, että toissijaisuusperiaatetta olisi sovellettava Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden suhteiden lisäksi muihin hallintotasoihin. Nykypäivän Euroopassa on joitakin lainsäädäntövaltaa käyttäviä alueita, joissa asuu aidosti valtiottomia kansoja, kuten Katalonia, tai muuan toinen alue, jonka seuraava puhuja varmasti mainitsee. 
Lopuksi toteaisin, että rajat ylittävä yhteistyö on niin ikään olennainen osa Euroopan rakentamista. Olemmekin tyytyväisiä siihen, että tämä myönnetään Napolitanon mietinnössä.

Ortuondo Larrea (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ei ole mikään uusi ajatus, että monimuotoisuus on tunnusomaista yhdentyneelle Euroopalle, jota olemme rakentamassa. Kyseessä on toki vaikea asia, mutta sen on innoitettava meitä eikä estettävä meitä näkemästä metsää puilta. Aiheen vaikeudesta huolimatta meidän on myös löydettävä sopiva rakenne, jonka ansiosta kaikki institutionaaliset toimijat ja demokraattiset julkisen vallan käyttäjät voivat löytää oman paikkansa yhteisestä Euroopasta. 
Unionissamme on vielä monia puutteita, jotka meidän on korjattava. Yksi niistä on alue- ja paikallisviranomaisten mutta ennen kaikkea lainsäädäntövaltaa käyttävien alueiden asema yhteisön tulevassa järjestelmässä, ja tätä pyritään käsittelemään tässä mietinnössä, josta äänestämme tänään.
Perustamissopimuksessa ja kaikessa siihen perustuvassa lainsäädännössä on tehtävä pakolliseksi jäsenvaltioiden alueiden ja instituutioiden sekä vaalilakien monimuotoisuuden huomioon ottaminen, jotta lainsäädäntövaltaa käyttävät alueet voivat muodostaa vaalipiirejä Euroopan parlamentin vaaleissa. Näille perustuslaillisille hallintoyksiköille on annettava oikeus nostaa kanne yhteisöjen tuomioistuimessa, kun yhteisön tekemillä päätöksillä on loukattu tai heikennetty niiden toimivaltaa.
Perustuslaillisten yksiköiden hallitusten on välttämättä osallistuttava neuvoston kokouksiin, kun niissä käsitellään asioita, jotka vaikuttavat niiden yksinomaiseen toimivaltaan. Tästä on esimerkkinä Baskimaan verotusta koskeva tapaus. Ei voida sanoa, että alueita on liikaa, koska vain harvat niistä käyttävät yksinomaista lainsäädäntövaltaa.
Toisaalta jos kaikki alueet olisivatkin perustuslaillisia, olisi entistäkin tarpeellisempaa hahmotella sellainen eurooppalainen toimielinjärjestelmä, jossa on tilaa niille kaikille ja jossa niitä kaikkia arvostetaan osana Eurooppaa.

Ferrer (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, jos toissijaisuusperiaate on yksi Euroopan peruspilareista ja jos haluamme tuoda Euroopan toimielimet lähemmäksi kansalaisia sekä lisätä yhteisön politiikan demokraattisuutta ja avoimuutta, vastuu yhteisön päätösten soveltamisesta lankeaa suurelta osin keskustasoa alemmille alueille, ja jos unionissa on lainsäädäntövaltaa käyttäviä alueita, joiden toimivaltaan unionin politiikka suoraan vaikuttaa, emme enää tulevaisuudessa voi evätä näiltä alueilta oikeutta osallistua Euroopan rakentamiseen.
En ole samaa mieltä niiden kanssa, joiden mukaan tämä on kunkin jäsenvaltion oma asia, mikä on vastoin toissijaisuusperiaatetta - alueiden mahdollinen osallistuminen niihin vaikuttavien päätösten tekoon on kunkin valtion sisäisten järjestelyjen seuraus eikä niiden syy.
Napolitanon mietinnössä pyritään määrittelemään paikallis- ja alueviranomaisten rooli unionin päätöksenteossa. Lähestymistavaltaan se on kuitenkin liian varovainen, eikä sillä vastata lainsäädäntövaltaa käyttävien alueiden tarpeisiin. Demokraattisen legitiimiytensä nojalla niillä on oikeus osallistua aktiivisesti Euroopan rakentamiseen.
Hyvä jäsen Napolitano, hyvä komission jäsen Barnier, lainsäädäntövaltaa käyttävät alueet haluavat osallistua ministerineuvoston kokouksiin, kun niissä käsitellään alueiden toimivaltuuksiin kuuluvia aiheita, ja toisin kuin täällä on todettu, ne haluavat oikeuden nostaa kanne yhteisöjen tuomioistuimessa, jos toissijaisuusperiaatetta rikotaan. Jos tämä osallistuminen ja tahto tunnustetaan tulevassa perustuslaissa, ei tehdä mitään ilmaista myönnytystä, vaan ilmennetään Katalonian kaltaisten alueiden oikeutta, jota Euroopan unionin ja eritoten tämän parlamentin on Euroopan kansalaisten edustajina kunnioitettava, jos ne todella haluavat kuunnella kansalaisia.

Leinen (PSE).
Arvoisa puhemies, valmistelukunnan on tarkoitus nostaa Euroopan politiikka uudelle tasolle monillakin aloilla. Tämä aihe, kuntien ja alueiden asema sekä niiden osallistuminen Euroopan politiikkaan, on yksi niistä. Nähdäkseni sekä paikallinen itsehallinto että alueellinen ominaislaatu ovat perustavia periaatteita, joiden on sellaisina ilmettävä Euroopan perustuslaista. Haluan myös kiittää jäsen Napolitanoa, jonka tehtävä oli vaikea, koska monista aiheeseen liittyvistä käsitteistä kiistellään suuresti. Mietinnössä kuntien ja alueiden asemaa sekä niiden osallistumista Euroopan politiikkaan lujitetaan monin tavoin, mutta olen hämmästynyt siitä, että ehdotus kuntien ja alueiden oikeudesta kääntyä yhteisöjen tuomioistuimen puoleen herättää niin kiihkeää kiistelyä.
Mielestäni perustuslaissa on annettava jokaiselle, jolla on oikeuksia, lisäksi oikeus kääntyä Luxemburgissa sijaitsevan yhteisöjen tuomioistuimen puoleen. Tämä oikeus annetaan perusoikeuskirjassa 380 miljoonalle eurooppalaiselle. Sitä me kaikki kannatamme, mutta saman oikeuden antaminen alueille kuitenkin jakaa mielipiteet. Tätä kysymystä olisi pohdittava tässä parlamentissa lisää.
Jäsenvaltioiden sisäiseen järjestykseen ei kuitenkaan pyritä puuttumaan millään tavoin. Se vaihteleekin erittäin paljon: monilla alueilla on toimivaltuuksia, kun taas toisilla on ainoastaan hallinnollisia tehtäviä tai sitten niitä vain kutsutaan alueiksi. Tämän monimuotoisuuden on myös ilmettävä siinä, myönnetäänkö alueille oikeus nostaa kanne yhteisöjen tuomioistuimessa.
Komission jäsen Barnier ehdotti, että jos epäonnistumme tässä, voimme soveltaa 203 artiklaa. Tämä saattaa olla yksi ratkaisu, muttei välttämättä paras. Jatkokäsittelyä saatetaan tarvita parhaan toimintatavan löytämiseksi.
Haluaisin mainita muutaman muunkin tärkeän näkökohdan. Komission jäsen Barnier, olette vieraillut rajaseudulla, josta olen kotoisin. Rajaseutujen asukkaiden elämää vaikeutetaan edelleen byrokraattisin ja oikeudellisin estein, ja rajat ylittävää yhteistyötä koskevasta eurooppalaisesta ohjesäännöstä olisi hyötyä monille miljoonille kansalaisille. Todellisuus ulottuu lainsäädäntökehystä huomattavasti laajemmalle. Tästä eurooppalaisessa lisäarvossa on tosiasiassa kyse. Perustuslaissa on annettava tilaa tällaiselle raja ylittävää yhteistyötä koskevalle ohjesäännölle, josta on hyötyä miljoonille kansalaisille.
Toivon, että Napolitanon mietintö hyväksytään suurella enemmistöllä. Parlamentti ei kilpaile alueiden ja kuntien kanssa vaan on niiden luonteva yhteistyökumppani.
Malmström (ELDR).
Arvoisa puhemies, Katalonian presidentin Jordi Pujolin näkemyksen mukaan valtiot ovat Euroopan luuranko, alueet sen liha ja veri. On todellakin niin, että monet kansalaiset kokevat paitsi alueet myös oman seutunsa - siis paikalliset hallintoyksiköt - läheisemmiksi ja kenties luontevammiksi kuin Euroopan toimielimet. Lisäksi nimenomaan alue- ja paikallisviranomaiset vastaavat monien EU:n päätösten toimeenpanosta. Tämän vuoksi on yksistään kohtuullista, että niiden asemaa vahvistetaan nyt, kun eurooppalaisia hallintotapoja tarkistetaan. Nämä elimet on saatava mukaan ehdotusten laadintaan varhaisessa vaiheessa soveltamalla jonkinlaista kuulemismenettelyä. Kuten mietinnössä ehdotetaan, niillä voi olla esimerkiksi tärkeä tehtävä arvioinnissa ja seurannassa sekä toissijaisuusperiaatteen noudattamisen valvonnassa.
Jäsenvaltioiden sisäisiä perustuslaillisia konflikteja ei tässä parlamentissa voida ratkaista, mutta meidän on ilmaistava selkeästi, että paikallis- ja aluetasot ovat mielestämme erittäin tärkeät, sekä täsmennettävä tämä perustamissopimuksessa. Olisikin erinomaista, jos perustamissopimukseen sisällytettäisiin esimerkiksi paikallis- ja alueviranomaisia koskeva ohjesääntö.
Toivoisin, että mietintöön tehtäisiin mahdollisimman vähän muutoksia. Olen vakuuttunut siitä, että mietintö antaa erinomaisen lähtökohdan esimerkiksi valmistelukunnassa käytävälle keskustelulle.

Staes (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tässä keskustelussa alueiden roolista Euroopan rakenteissa keskeistä on se, että Euroopan perustuslaissa on tunnustettava, ettei Euroopan unioni koostu vain valtioista, vaan sen rakenne on mutkikkaampi. Vuosikymmen sitten Maastrichtin sopimuksen allekirjoittamisen aikoihin alueita koskeviin vaatimuksiin suhtauduttiin nähdäkseni myönteisemmin kuin nykyään. Eurooppa-valmistelukunnassa näkyy nykyään merkkejä jopa vastakkaisesta kehityksestä. Tältä osin Valéry Giscard d'Estaingin esittämä luonnos perustuslailliseksi sopimukseksi huolestuttaa minua suuresti. Siinä ei viitata millään tavoin keskustasoa alempiin hallituksiin, ja se on moneltakin osin askel taaksepäin. Lisäksi kaikki tämä tapahtuu laajentumisen taustaa vasten. Monet unioniin pian liittyvistä valtioista ovat pienempiä kuin unionin nykyiset alueet ja lainsäädäntövaltaa käyttävät alueet. Ehdokasvaltiot ovat piakkoin täysivaltaisesti mukana Euroopan järjestelmässä. Tämän vuoksi on vain kohtuullista, että Flanderin, Vallonian, Baskimaan, Katalonian, Walesin, Skotlannin ja Galician kaltaiset alueet voivat myös tehdä niin. Napolitanon laatima mietintö osuu otolliseen ajankohtaan, koska valmistelukunnassa keskustellaan tästä aiheesta parin viikon päästä 6.-7. helmikuuta. Kannatan täysin Napolitanon mietinnön vahvempaa versiota, jonka MacCormick mainitsi.
Komission jäsen Barnier ja jäsen Méndez de Vigo ottivat hetki sitten kantaa ehdotukseen, joka koskee perustuslaillisille alueille myönnettävää oikeutta nostaa suoraan kanne yhteisöjen tuomioistuimessa. Jos ymmärrän oikein, he ajavat valvottua kanneoikeutta, jota sovellettaisiin asianomaisen jäsenvaltion määräysvallan alaisuudessa. Tämä pikku temppu on kuitenkin aivan liian läpinäkyvä. Tämä johtaisi käytännössä siihen, että esimerkiksi keskusjohtoisuutta ajavat Madridin vallanpitäjät kieltäisivät historiallisesti merkittäviltä Baskimaan, Katalonian ja Galician kansoilta oikeuden nostaa kanne yhteisöjen tuomioistuimessa. Kotiseutuni Flanderi on yksi niistä historiallisesti merkittävistä alueista, jotka ovat saaneet autonomian luonteisen aseman turvautumatta voimankäyttöön. Haluaisinkin pyytää teitä hylkäämään Méndez de Vigon ehdotuksen kokonaisuudessaan.

Wuermeling (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Barnier, hyvät kollegat, tällä mietinnöllä parlamentti saa uuden vuoden hienosti käyntiin - niin hyvin, että miltei unohdin, että unohdin panna solmion kaulaan. Hyvät kollegat, mietinnön poliittisena viestinä on, että Euroopan parlamentti tulee paljon lähemmäksi alueitaan ja näin ollen luopuu aiemmasta, jokseenkin etäisestä suhtautumistavastaan.
Alueille myönnettävän kanneoikeuden osalta toteaisin olevani tyytyväinen siihen, että olemme päässeet jo niin monista kysymyksistä yhteisymmärrykseen. Olemme sopineet tilanteen vaativan sitä, että alueille on annettava mahdollisuus nostaa kanne yhteisöjen tuomioistuimessa. Olemme yhtä mieltä myös siitä, että toisaalta jäsenvaltioilla on oltava tältä osin jonkinlainen valvova tehtävä. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, ettei enää tarvitse päättää kuin jäsenvaltioille osoitettavasta roolista. Jäsen Corbett, kompromississanne ehdotetaan, että alueet voisivat esittää jonkinlaisen valituksen ainoastaan jäsenvaltioille, mutta valitettavasti tämä ratkaisu ei vie asiaa yhtään eteenpäin eikä se ole siis mikään kompromissi. Alueethan voivat toimia näin nytkin. Lisäksi ehdotuksessa on merkittävä haittapuoli: sen mukaisesti toimisimme täsmälleen sillä tavalla, mitä te neuvoitte välttämään, eli puuttuisimme alueiden ja jäsenvaltioiden välisiin suhteisiin ja määräisimme siitä, millainen tämän suhteen pitäisi olla.
Tämän vuoksi suosittelen teille vielä kerran kompromissitarkistusta 24, jolla alueille annettaisiin mahdollisuus nostaa kanne ikään kuin jäsenvaltioiden valvonnassa. Näin jäsenvaltioille jätettäisiin mahdollisuus tehdä joustavia ratkaisuja, jotka vaihtelisivat esimerkiksi Saksasta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Tästä syystä pyydän teitä mitä painokkaimmin harkitsemaan asiaa uudelleen. Alueiden kannalta kyse on arkaluonteisesta asiasta, koska ne odottavat meiltä merkkiä, ja olisin tyytyväinen, jos voisimme antaa yhdessä tämän merkin huomenna.
Poos (PSE).
Arvoisa puhemies, alkuperäisessä mietintöluonnoksessaan esittelijä Napolitano viittasi aivan oikein kaksitasoiseen haasteeseen: on otettava huomioon kansalaisten tiivis yhteys alue- ja paikallistasoon, ja on varmistettava, ettei toimielinten toimintaa hankaloiteta, kun jäsenvaltioiden lukumäärä kasvaa viidestätoista kahteenkymmeneenviiteen.
Alue- ja paikallisviranomaisille on siis annettava mahdollisuus osallistua yhteisön politiikan suunnitteluun ja tuettava niitä tarpeen vaatiessa. Nämä viranomaiset eivät kuitenkaan koskaan saa viedä sijaa unionin jäsenvaltioilta ja kansoilta, joiden varassa poliittinen ja oikeudellinen legitiimiys yksistään lepää.
Euroopan unioni ei saa millään tavoin sekaantua jäsenvaltioidensa alueelliseen järjestäytymiseen. Lisäksi jäsenvaltioilla on täysi vapaus järjestää omalta osaltaan alueidensa osallistuminen niiden päätöksentekoon. Yhteisön tasolla alueiden kuulemisesta ja niiden etujen ajamisesta vastaa alueiden komitea. Samaa menettelyä olisi sovellettava myös toissijaisuusperiaatteen noudattamisen valvontaan. Toisin kuin Wuermeling äsken totesi, tähän asti alueiden komitealla ei ole ollut oikeutta nostaa kannetta yhteisöjen tuomioistuimessa. Kaikki vastakkaiset ratkaisut tekisivät unionista tehottoman.
Tiukan valiokuntaäänestyksen vuoksi esittelijän ajama tasapaino järkkyi, joten parlamentin olisi palautettava se äänestämällä Corbettin esittämän tarkistuksen 17 puolesta. Tällä tarkistuksella korvataan päätöslauselmaesityksen 8 ja 9 kohta, jotka ovat kiistanalaisia.

Sánchez García (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, meidän on myönnettävä, että keskusteltavanamme oleva mietintö on merkittävä ja vaikutusalaltaan laaja. Mietinnössä esitetään, että alueilla pitäisi olla aktiivinen rooli tulevassa Euroopassa.
Tämän vuoksi meidän on edelleen vaadittava, että parlamentti hyväksyy Napolitanon laatiman perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietinnön, jossa muun muassa vaaditaan alueiden tiiviimpää osallistumista päätöksentekoon, yhteisön lainsäädännön mukauttamista ja oikeutta nostaa kanne Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa.
Kuten huomautin Napolitanon mietintöön esitetyssä tarkistuksessa, valmistelukuntaa olisi hyvä pyytää takaamaan se, että Euroopan perustuslakiin sisällytetään EY:n perustamissopimuksen kuuluisa 299 artiklan 2 kohta, joka koskee yhteisön määräysten erityistä soveltamista Euroopan unionin syrjäisimpiin alueisiin.

Fiori (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Napolitanon mietinnössä käsitelty kysymys on monimutkainen erityisesti, kun sitä tarkastellaan meneillään olevaa Euroopan unionin yhdentymisprosessia vasten. Vaikka kysymystä ei olekaan helppo ratkaista, esittelijä käsittelee sitä kiitettävän tasapainoisella - etten sanoisi melko käytännönläheisellä tavalla. Ylikansallisen ja alueellisen ulottuvuuden välillä on kiistatta jännitteitä. Nämä jännitteet ovat historiallisia, sillä mitä enemmän Eurooppa on kehittynyt ylikansalliseen suuntaan, sitä enemmän olemme valitettavasti unohtaneet sen, että monissa jäsenvaltioissa alueellistuminen on edennyt ominaispiirteidensä ja hajauttamistapojensa osalta melko toisenlaiseen suuntaan kuin Euroopan unionissa. Näin on päässyt syntymään eräänlainen harmaa alue, ja viime vuosina on tapahtunut vääryyksiä. Olemme nähneet, miten perustuslain nojalla alueille myönnetyt toimivaltuudet eurooppalaistuvat. Olemme nähneet, miten vähäistä tai suorastaan olematonta alueiden osallistuminen yhteisön päätöksentekoon on ollut. Olemme nähneet, miten vastuu siirtyy valtioilta yhteisölle, ja miten kansallisissa perustuslaeissa alueille annetut vuorovaikutusvaltuudet häviävät. Saksan osavaltiot (Länder) osallistuvat liittovaltion lainsäädäntöprosessiin liittoneuvoston (Bundesrat) kautta, ja Italian alueilla on oikeus tehdä aloitteita kansallisella tasolla. Alueita rangaistaan vielä lisää niin, ettei niillä ole enää mitään takeita oikeussuojasta, jos niiden toimivaltuuksia rikotaan.
Mielestäni Napolitanon mietinnössä pyritään antamaan hyvin kiintoisa oikeudellinen ratkaisu kaikkiin näihin huolenaiheisiin. Mietintö antaa lähtökohdan keskustelulle, jota valmistelukunnassa käytäneen virallisesti helmikuun alussa. Tämän mietinnön ja siihen esitettyjen tarkistusten - saattaa olla tarpeen pohtia lisää joitakin tarkistuksia, joissa korostetaan liiaksi oikeutta nostaa kanne perustuslakituomioistuimessa - avulla parlamentti voi laatia valmistelukunnalle suunnitelman, jonka perusteella rakennetaan haluamamme kaltainen kansalaisten Eurooppa.

Martin, Hans-Peter (PSE).
Arvoisa puhemies, me kaikki tunnemme historiallisen pyynnön "Te ajatuksenvapaus antakaa!" Kun tänään äänestämme Napolitanon mietinnöstä, olisi pikemminkin sanottava: "Te äänestyksenvapaus antakaa!" Kenelle nämä sanat tässä tapauksessa suunnataan? Tuolla seisovat kaksi miestä, jäsen Corbett ja jäsen Wuermeling, jäsen Corbett ja jäsen Méndez de Vigo, jotka - vaikka kyse on niinkin keskeisestä asiasta kuin kansojen oikeudesta saattaa asia tuomioistuimeen - yrittävät tehdä naisesta miestä taikka päinvastoin, vaikka he tietävät varsin hyvin, ettei kukaan voi olla vain hiukan raskaana.
Ei tietenkään ole sattumaa, etteivät ne, jotka ovat jälleen pohtineet tätä asiaa muualla, ole vielä esittäneet yhtäkään kompromissitarkistusta, mikä onkin hyvä asia. Sen sijaan on selvää, mikä päätös on tehtävä: äänestäkää Leinenin ja Martinin esityksen puolesta, jonka perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta hyväksyi enemmistöllä, ja alueet saavat kanneoikeuden. Sanon tämän tietoisena historiasta ja siitä, että Euroopan unionin nykyiset perustuslailliset järjestelyt ovat erittäin suurelta osin sattuman satoa. Koska olen kotoisin pienestä Luxemburgista, voin näin ollen tietenkin vastustaa kanneoikeutta - ja tömistää jalkojani niin tehdessäni. Jos taas olisin kotoisin Baskimaasta tai joltakin toiselta alueelta, asemani olisi melko lailla toinen.
Tässä me nyt yritämme viedä tätä suurta eurooppalaista hanketta eteenpäin - emme pönkittämällä niitä etuoikeuksia, jotka ovat historiallisten sattumien satoa, vaan tekemällä tilaa uusille. Kehotan kaikkia jäseniä, jotka seuraavat tätä televisioruudulta - monia on vielä rakennuksessakin - ajamaan vapaata äänestystä ja varmistamaan, että sellainen toimitetaan huomenna tai ylihuomenna ja että parlamentille annetaan jokin mahdollisuus äänestää Napolitanon mietinnön 8 kohdasta, jotta tuloksena ei olisi jälleen kerran vaisu valekompromissi, joka ei johda mihinkään vaan ainoastaan saa meidät näyttämään typeriltä.
"Te äänestyksenvapaus antakaa!" - ja totean vielä kerran: demokratiaa ei voi olla ilman avoimuutta eikä ilman avointa ja oikeudenmukaista äänestystä.
Poignant (PSE).
Arvoisa komission jäsen, arvoisa puhemies, haluaisin ottaa avoimesti kantaa alueiden keskinäisen tasa-arvon puolesta. Vaikka jotkin alueet käyttävät lainsäädäntövaltaa, tämä ei anna niille laajempia tai muita oikeuksia muihin alueisiin nähden. Muussa tapauksessa olemme tuomassa Eurooppaan ensimmäisen ja toisen tason kansalaisuutta. On kunkin jäsenvaltion oma asia myöntää alueilleen toimivaltaa niin halutessaan. Kysymyksestä keskustellaan useissa jäsenvaltioissa, erityisesti kotimaassani Ranskassa, mutta myös muissa. On kunkin jäsenvaltion asiana kuulla paikallisyhteisöjään ja alueitaan yhteisön politiikasta ja sen saattamisesta osaksi kansallista oikeusjärjestystä. Jäsenvaltiot eivät välttämättä tee tätä hyvin - ne voisivat tehdä sen paremmin - mutta suunta on kuitenkin oikea.
Muistutan, ettei Euroopan unioni ole alueidensa summa. Se on valtioiden ja kansojen unioni. Kunkin valtion on tulevaisuudessakin vastattava sisäisistä järjestelyistään niin institutionaalisissa kuin alueellisissakin kysymyksissä. Näin määrätään perustamissopimuksen nykyisessä versiossa, ja sen tarkoitus ja sanamuoto on pidettävä mielessä. Mikään valtio ei voi väittää omaa järjestelmäänsä muita paremmaksi, eikä mikään valtio voi pakottaa toista omaksumaan järjestelmäänsä. Eurooppa perustuu sopimiseen, ei pakkokeinoihin.
Kokoavasti toteaisin seuraavaa: kyllä vahvoille ja solidaarisille Euroopan unionin alueille, kyllä rajat ylittävälle alueiden väliselle yhteistyölle, mutta ei alueiden Euroopalle, josta tulisi epätasa-arvoinen ja eriytetysti yhdentynyt.

Méndez de Vigo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin pyytää, että tarkistuksemme 24, jota ei ole jaettu muiden Napolitanon mietintöön esitettyjen tarkistusten kanssa, asetettaisiin kaikkien parlamentin jäsenten saataville huomista äänestystä varten.

Puhemies.
Jäsen Méndez de Vigo, olen samaa mieltä kanssanne. Jos tarkistusta ei ole jaettu, pyydämme, että näin tehdään, jotta se on tasa-arvoisessa asemassa muiden 23 tarkistuksen kanssa.
MacCormick käyttää työjärjestyspuheenvuoron.

MacCormick (Verts/ALE).
Haluaisin varmuuden vuoksi huomauttaa, että lopullisen esityslistaluonnoksen mukaan äänestystä ei toimiteta huomenna, kuten Méndez de Vigon puheenvuorosta voisi päätellä, vaan keskiviikkona.
Onko äänestys siirretty takaisin huomiseksi?
Siinä tapauksessa tarkistus 24 tarvitaan hyvin pian.

. -
Näin on, jäsen MacCormick. Tietojeni mukaan parlamentti on täysistunnossaan päättänyt toimittaa äänestyksen huomenna.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana keskustelu, joka koskee Swiebelin laatimaa kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintöä (A5-0451/2002) perusoikeuksien tilasta Euroopan unionissa vuonna 2001 (2001/2014(INI)).

Swiebel (PSE)
Euroopan unionin vuotuinen mietintö perusoikeuksien tilasta aiheuttaa joka vuosi paljon mielipide-eroja ja sekaannusta. Tähän on kaksi syytä. Ensinnäkin kenellekään kansalliselta listalta valitulle Euroopan parlamentin jäsenelle, joka haluaa tulla valituksi uudelleen, ei ole helppoa yhtyä omaa maataan koskevaan arvosteluun. Jotta jäsenet voisivat toimia omantuntonsa mukaan, heidän olisi otettava jonkin verran etäisyyttä kansalliseen ja puoluepolitiikkaan, mikä on toisinaan liikaa pyydetty. Toiseksi vielä hiljattain oli epäselvää, mitä ihmisoikeuksia tässä raportissa oli tarkoitus käsitellä. Mitä mittapuuta käytetään; mitkä ovat vertailukohdat? 
Aikaisemmin esittelijät ovat käsitelleet mietinnössä valitsemiaan ongelmia, mikä ei ole aina ollut hyväksi jatkuvuuden ja uskottavuuden kannalta. Niinpä oli hyvä, että asiasta pääasiassa vastaava valiokunta ja koko parlamentti päättivät ottaa Euroopan unionin perusoikeuskirjan näiden mietintöjen lähtökohdaksi. Euroopan parlamentin suorittama valvonta on kuitenkin luonteeltaan poliittista eikä oikeudellista. Vuotuisten mietintöjen yhteydessä perusoikeuskirjaa on näin ollen pidettävä poliittisena viitekehyksenä tai eräänlaisena sisällysluettelona. Tämä antaa mahdollisuuden tarkistaa perusoikeuskirjan avulla, noudattavatko jäsenvaltiot muun muassa Yhdistyneiden Kansakuntien, Euroopan neuvoston ja ILO:n lukemattomiin yleissopimuksiin sisältyviä sitovia ihmisoikeussäännöksiä. 
Ihmisoikeudet ovat yleismaailmallisia ja jakamattomia sekä liittyvät toisiinsa. Ihmisoikeusvuoropuhelu on määritelmänsä mukaan maailmanlaajuista. Euroopan unionin ihmisoikeuspolitiikka on näin ollen uskottavaa vain, jos ihmisoikeusrikkomuksia arvioidaan unionissa samalla mittapuulla kuin muualla maailmassa. Euroopan parlamentti ottaa jokaisessa istunnossaan kantaa muualla ilmeneviin nimenomaisiin ihmisoikeusongelmiin ja pitää perustellusti ihmisoikeuksia erittäin tärkeänä kysymyksenä ehdokasvaltioita koskevissa keskusteluissa. Meidän on kuitenkin tarkasteltava rehellisesti myös itseämme. Tämän vuoksi olen tietoisesti valinnut mietintööni lähestymistavan, joka perustuu nimien mainitsemiseen. Tämä ei välttämättä ole miellyttävää, mutta ainakin se on rehellistä. 
Euroopan unioni on arvojen yhteisö. Saamme kuulla tätä kyllästymiseen asti. Meidän on kuitenkin oltava myös valmiita pitämään yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa tehtyjä vakavia ihmisoikeusrikkomuksia eurooppalaisena ongelmana ja kysyttävä itseltämme, mitä Euroopan unioni voi tehdä tilanteen parantamiseksi. Tämän vuoksi mietintöni suosituksia ei ole suunnattu vain jäsenvaltioille yhdessä tai erikseen vaan tarpeen mukaan myös komissiolle ja neuvostolle. Minua ilahduttaa, kuten tavallista, että komission jäsen Vitorino on jälleen paikalla, mutta olen luonnollisesti pettynyt siihen, että neuvosto loistaa poissaolollaan - ellei joku neuvoston virkamies sitten ole tuolin alla piilossa.
Mitkä ovat tärkeimmät ihmisoikeusongelmat Euroopan unionissa? Mainitsen muutamia niistä ja esitän joitakin täsmällisiä niihin liittyviä kysymyksiä. Ensinnäkin siviilioikeudet saattavat olla vaarassa terrorismin torjunnan yhteydessä, joka on valitettavan tarpeellista. Tämän vuoksi on tärkeää, että tiettyyn lainsäädäntöön yhdistetään niin sanottu peruuntumislauseke (sunset clause) ja että terrorismin vastaiset toimet luetteloidaan ja niitä arvioidaan. Kysymykseni kuuluu: ovatko komissio ja neuvosto valmiita laatimaan tällaisen luettelon ja arvioimaan niitä tällä tavalla? 
Toiseksi saamme vuodesta toiseen todistaa poliisin ja vankilahenkilökunnan väärinkäytöksiä, jotka kohdistuvat usein kaikkein suojattomimpiin ryhmiin ja joita tapahtuu kaikissa Euroopan unionin maissa enemmän tai vähemmän. Sisäiset korjausmenettelyt eivät ole kovin tehokkaita. Mielestäni nyt on aika ottaa tämä kysymys Euroopan unionin asialistalle ja ainakin tutkia näitä väärinkäytöksiä perusteellisesti. Kysyn seuraavaa: aikooko komissio tutkia mahdollisuutta tehdä näin? 
Kolmanneksi rasismi, muukalaisviha ja muut syrjinnän muodot ovat lisääntymässä, ja kuitenkin suojautumiskeinot niitä vastaan muistuttavat palapeliä, jossa syrjinnän muodot on asetettu arvojärjestykseen sen sijaan, että asiassa olisi omaksuttu johdonmukainen lähestymistapa. Haluaisin, että Euroopalla olisi johdonmukainen ja yhdenmukainen tasa-arvoisen kohtelun strategia. Kysymykseni kuuluu: aikooko komissio ottaa tässä asiassa johdon käsiinsä? 
Neljänneksi olen havainnut osittain työllisyys- ja sosiaalivaliokunnassa istuvien kollegoideni ansiosta, että muun muassa Euroopan sosiaalisen peruskirjan ja ILO:n yleissopimusten noudattaminen on puutteellista kaikissa jäsenvaltioissa. Meidän on selvennettävä, mikä on näiden sosiaalialaa koskeviin yleissopimuksiin sisältyvien velvollisuuksien suhde jäsenvaltioiden velvollisuuksiin, joita niillä on yhteisön johdetun oikeuden nojalla. Kysymykseni on: aikooko komissio ottaa tässäkin asiassa johdon käsiinsä? 
Lopuksi haluaisin kysyä neuvoston edustajalta - joka ei ole paikalla, mutta kenties jossakin piileskelevä virkamies voi välittää tämän eteenpäin - mitä on tapahtunut yleisten asioiden neuvoston kesäkuussa 2001 tekemälle päätökselle koordinoida unionin sisäistä ja ulkoista ihmisoikeuspolitiikkaa paremmin? Itse asiassa myös komission ja parlamentin pitäisi voida vastata tähän kysymykseen. Jos saan vielä lopuksi esittää huomion Ribeiro e Castron vaihtoehtoisesta ehdotusluonnoksesta, minun on sanottava, että se on mielestäni varsin hullunkurinen. Täytyy olla todellinen optimisti, jotta voi esittää tällaisen ehdotuksen. Jokainen, joka tukee tätä päätöslauselmaa, haluaa ilmiselvästi sulkea silmänsä todellisuudelta. Kyseessä on hauska esimerkki toiveajattelusta, mutta ehdotus on liian hyvä ollakseen totta.

Vitorino
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aluksi kiittää kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokuntaa ja esittelijä Joke Swiebeliä siitä, että meillä on mahdollisuus keskustella tässä täysistunnossa perusoikeuksien tilasta Euroopan unionissa vuonna 2001.
Teille tänään esitelty mietintö on sekä laaja-alainen että kunnianhimoinen, koska siinä pyritään antamaan yleiskuva perusoikeuksien tilasta Euroopan unionissa ja sen jäsenvaltioissa sekä vaaditaan kansallisia viranomaisia ja unionin toimielimiä toteuttamaan käytännön toimia. Esimerkkinä voisin mainita tarpeen jatkaa johdonmukaista politiikkaa syrjinnän - kaikkien syrjinnän muotojen - torjumiseksi ja edistää maahanmuuttajien integroitumista Euroopan yhteiskuntiin, jotta vältettäisiin rasismin ja muukalaisvihan purkaukset sekä puolustettaisiin niitä oikeuksia, joihin Euroopan kansalaisuus perustuu. 
Euroopan parlamentin vuotuinen mietintö perusoikeuksien tilasta unionissa on tärkeä asiakirja, sillä siinä otetaan huomioon kyseiset oikeudet sekä Euroopan tasolla että jokaisessa jäsenvaltiossa, oli kyse sitten nykyisestä tai tulevaisuudessa 25 jäsenvaltion unionista.
Komissiota tämä parlamentin äänestettäväksi tuleva mietintö kiinnostaa suoranaisesti, sillä kuten jäsen Joke Swiebel huomautti, myös komission edellytetään toteuttavan käytännön toimia. Omalta osaltani sitoudun tarkastelemaan huolellisesti kaikkia parlamentin meille mahdollisesti tekemiä suosituksia, ja otamme luonnollisesti käyttöön asianmukaiset keinot, jotta niiden noudattaminen varmistetaan. Komissio on aina vastannut parlamentin sille antamiin haasteisiin, ja mielestäni olemme yhdessä hyödyntäneet niitä myönteisellä tavalla niin, että tällä alalla on syntynyt hedelmällistä yhteistyötä parlamentin ja komission välillä. 
Erinomainen esimerkki tästä yhteistyöstä on varmastikin perusoikeusasiantuntijoiden verkoston perustaminen. Komissio perusti kyseisen verkoston parlamentin heinäkuussa 2001 antaman päätöslauselman johdosta. Tässä päätöslauselmassa, joka perustui jäsen Cornilletin vuonna 2000 laatimaan vuotuiseen mietintöön, parlamentti ilmaisi selkeästi sitoumuksensa siihen, että otetaan käyttöön Euroopan unionin perusoikeuskirjaa koskeva vakavasti otettava ja käytännöllinen lähestymistapa. Parlamentti vaati, että perustetaan asianmukainen valvontaväline ja tehdään arvio perusoikeuksien tilasta sekä jäsenvaltioissa että Euroopan unionissa. Komissio on parlamentin tavoin vakuuttunut siitä, että on ratkaisevan tärkeää olla hyvin perillä perusoikeuksien suojelun tilasta, jotta sen laatua voitaisiin arvioida, ja että arviointi on aina suoritettava tarkasti ja tehokkaasti. Tämä on perusoikeusasiantuntijoista koostuvan verkoston tehtävä. Kyseisen verkoston ansiosta sekä parlamentti että komissio voivat pysyä valppaina ja varmistaa, että perusoikeuskirjaa noudatetaan ja se otetaan asianmukaisesti huomioon. Mielestämme verkoston on annettava työskennellä ja sen on julkistettava tuloksensa ennen kuin kehitetään monimutkaisempia toimielinratkaisuja, kuten seurantakeskuksen perustaminen. 
Lisäksi verkoston tehtävänä on antaa parlamentille ja komissiolle tietoja arkaluonteisesta kysymyksestä, joka koskee turvallisuuden ja vapauden välistä tasapainoa terrorismin torjunnassa. Tähän kysymykseen kiinnitetään erityishuomiota raportissa, jota laaditaan parhaillaan osana verkoston työskentelyä. Kyseinen perusoikeusasiantuntijoiden verkosto aloitti toimintansa lokakuussa 2002, ja sen laatimassa raportissa on otettava huomioon kansallisessa lainsäädännössä, yhteisöjen tuomioistuimen ja ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännössä sekä jäsenvaltioiden perustuslaki- ja muiden tuomioistuinten merkittävässä oikeuskäytännössä tapahtuneet muutokset. Tässä yhteydessä parlamentilla ja komissiolla on merkittävä kaksijakoinen rooli. Yhtäältä niillä on oltava entistä selkeämpi näkemys perusoikeuksien tilasta jäsenvaltioissa, jotta ne voivat toteuttaa alalla tarvittavat toimet ja tehdä päätökset kohdistetusti ja täsmällisesti niiden oikeuksien nojalla, jotka unionin toimielimille on perussopimuksissa annettu. Toisaalta niiden on osoitettava Euroopan kansalaisille, että perusoikeuksien suojeleminen on enemmän kuin poliittinen julistus: se on Euroopan unionin toimielinten todellinen huolenaihe. 
Tässä yhteydessä haluaisin muistuttaa, että perusoikeuksien asettaminen Euroopan yhdentymisen ytimeen tarkoittaa samalla sen tukemista, että Euroopan tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan ja sen jälkeen pidettävän hallitustenvälisen konferenssin olisi sisällytettävä perusoikeuskirja Euroopan unionin perustuslailliseen sopimukseen ja tehtävä siitä oikeudellisesti sitova. 
Euroopan unioni on vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue, jossa perusoikeuksia ei kuitenkaan suojella tinkimättömästi. Perustuslaillisen sopimuksen - aidon Euroopan perustuslain, johon perusoikeuskirja sisältyy olennaisena osana ja joka samanaikaisesti mahdollistaa Euroopan unionin liittymisen Euroopan ihmisoikeussopimukseen - laatiminen on valtava haaste, josta meidän on selvittävä. Samanaikaisesti on kuitenkin arvioitava käytännöllisesti ja tehokkaasti, mikä on perusoikeuksien suojelemisen laatu. Tämä mietintö, täysistunnossa käytävä keskustelu ja parlamentin lopullinen päätöslauselma edistävät epäilemättä huomattavasti komission toimia ihmisoikeuksien alalla ensi vuoden aikana.

Cornillet (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, vähättelemättä Swiebelin epäilemättä melkoista urakkaa haluaisin esittää hieman kritiikkiä tätä mietintöä kohtaan, sillä mielestäni siinä on menetetty hyvä tilaisuus, eikä mietinnöstä välttämättä ole mitään hyötyä. 
Kuten komission jäsen Vitorino huomautti, parlamentti määritteli viime vuonna selkeästi tiettyjä näkökohtia, jotka perustuivat uuteen tosiasiaan eli perusoikeuskirjan hyväksymiseen - toivomme muuten koko sydämestämme, että perusoikeuskirjasta tehdään perustuslain johdanto. Näitä näkökohtia oli kolme. Ensiksikin laaditaan menettelyt, joihin palaan vielä. Toiseksi otetaan käyttöön resurssit, joko parlamentin omat tai ulkoiset resurssit, joista olisi hyötyä meille ilman, että ne tulisivat tilallemme, ja jotka olisivat asiantuntijoiden verkoston käytettävissä. Kolmanneksi pyritään yhteiseen toimintaan eli aloittamaan työskentely yhdessä kolmen - tämän, edellisen ja seuraavan vuoden - esittelijän kanssa, jotta päästäisiin yksimielisyyteen ainakin siltä osin kuin työskentely koskee tosiasioita eikä näin ollen ole liian kiistanalaista. 
Valitettavasti tätä ajatusta ei toteutettu, ja mielestäni tämä mietintö kuvastaa enemmän esittelijän mielipiteitä sen sijaan, että se olisi toivotun kaltainen kattava analyysi. Menetelmien kuvaamiseen riittää muutama sana: koko perusoikeuskirja eikä mitään muuta. Koko perusoikeuskirja, mikä tarkoittaa sitä, että tarvitaan ensinnäkin artiklakohtainen ja valtiokohtainen tarkastelu, jotta voidaan tarkistaa, noudattivatko jäsenvaltiot - joita on tänä vuonna 15 ja pian 25 -perusoikeuskirjaa. Sen lisäksi tarvitaan arvokohtainen tarkastelu yhteisvastuuta ja oikeuksia käsittelevistä luvuista, jotta saadaan yleiskuva näistä merkittävistä arvoista ja saadaan selville, noudatetaanko niitä Euroopan unionissa. Tässä oli tilaisuus mennä pidemmälle siitä, että sovelletaan tarkasti perusoikeuskirjaa unionin lainsäädännön osalta valtioissa, jotka poikkeavat tästä lainsäädännöstä. Parlamentilla oli tilaisuus hankkia itselleen jäsenvaltioiden toimia koskeva valvontaoikeus, jota kukaan ei voi siltä kieltää yhteiskunnallisen vapauden nimissä. Tämän vaivalloisen tehtävän suorittamiseen tarvittiin käsittääkseni jonkin verran nöyryyttä. Tämä ei luonnollisestikaan estänyt sitä, että mietinnössä korostettiin lukuisia esittelijöitä kiinnostavia aiheita, mikä oli tänä vuonna mahdollista terrorismin ja syyskuun 2001 tapahtumien vuoksi. 
Koko perusoikeuskirja eikä mitään muuta kuin perusoikeuskirja, toisin sanoen artiklat sellaisina kuin ne ovat eikä sellaisina kuin haluaisimme niiden olevan. Perusoikeuskirjan hyväksyminen edellytti yksimielisyyttä, ja haluaisin huomauttaa, että mietinnöllä, josta me huomenna äänestämme, ei ole mitään vaikutusta perusoikeuskirjaan, sillä vain koolle kutsuttava uusi valmistelukunta voi muuttaa perusoikeuskirjan artikloja. On muitakin toimintakeinoja, kuten päätöslauselmat ja tarvittaessa muun muassa direktiivit. Voimme myös kutsua koolle uuden valmistelukunnan, kuten juuri totesin. Voimme myös osoittaa mieltä omissa maissamme, sillä jokaisella jäsenvaltiolla on oikeus asettaa perusoikeuskirjaa tiukempia vaatimuksia.
Haluan käyttää tätä tilaisuutta hyväkseni ja arvostella hyvin lyhyesti mielestäni vastuutonta ja populistista asennetta, jonka ansiosta jotkin äärivasemmiston ja Verts/ALE-ryhmän esittämät tarkistukset on otettu uudestaan käsiteltäväksi ja josta kiitos kuuluu myös Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän rikostoveruudelle, jos asian näin voi ilmaista. Pahoittelen tätä, sillä toimimalla näin ryhmä on hyväksynyt asioita, jotka eivät kuulu minkään sosiaalidemokraattisen puolueen ohjelmaan yhdessäkään maassa.
Arvoisa puhemies, haluaisin lopuksi ilmaista pahoitteluni. Meillä on edessämme mietintö, jota lehdistö olisi voinut odottaa ja jäsenvaltiot pelätä. Se olisi voinut olla osoitus kannastamme. Ikävä kyllä pelkään pahoin, että vuoden 2001 mietintö, joka lisäksi annettiin liian myöhään, hautautuu muiden hyödyttömien mietintöjen joukkoon. Koska PPE-DE-ryhmä ei aio osallistua näihin hautajaisiin, se äänestää mietintöä vastaan. 
(Suosionosoituksia oikealta)

Terrón i Cusí (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi todeta, että mietintö on tervetullut, ja kiittää esittelijää hänen työstään. Haluan myös ilmaista tyytyväisyyteni siihen, mitä komission jäsen Vitorino totesi menettelystä, jota noudattamalla voimme käydä todellista ihmisoikeuskeskustelua Euroopan unionissa. Tämä mietintö on ollut historiallisesti ja parlamentin häpeäksi ristiriitainen mietintö. 
Tässä parlamentissa pystymme viikoittain päättämään, mitä ihmisoikeusongelmia maailman jokaisessa kolkassa esiintyy, muttemme pysty edes kerran vuodessa pääsemään yksimielisyyteen siitä, millaisia vaatimuksia Euroopan unionissa on noudatettava perusoikeuksien osalta. 
Perusoikeuskirjan pitäisi olla hyvä keino mitata niitä. Menemme oikeaan suuntaan, ja keinoja työskennellä yhdessä komission kanssa kehitetään. Tämä työskentely koskee poliittista valvontaa, jonka avulla määritellään, kuten esittelijä totesi, missä määrin kukin jäsenvaltio noudattaa perusoikeuksia koskevia vaatimuksia unionissa. 
Samalla kun näin tehdään ja toimintamuotoja kehitetään, meidän olisi oltava riittävän jalomielisiä toimiaksemme yhdessä ja tehdäksemme sen hyvin. Mielestäni jäsen Swiebelin mietintö on tasapainoinen, koska se on rehellinen ja avoin ja siinä mainitaan lähteet asettamatta niitä arvojärjestykseen. Siinä ei myöskään velvoiteta meitä äänestämään tiettyjen tosiasioiden puolesta tai niitä vastaan, vaan siinä kiinnitetään huomio olemassa oleviin rikkomuksiin, joita viranomaisten on tutkittava ja arvioitava. 
Muistutan jäsen Cornilletia siitä, että tämä mietintö on aina ollut ristiriitainen. Viime vuonnakin, jäsen Cornillet, teidän laatimanne mietintö, joka teidän mukaanne oli oikeansuuntainen, hyväksyttiin sosialistien yksimielisin äänin, kun taas omasta ryhmästänne yli sata äänesti sitä vastaan ja vain 38 puolesta.
Uskon, että voimme kaikki yhdessä pyrkiä löytämään myönteisen tavan kehittää ihmisoikeuksien valvontaa Euroopan unionissa.

Schmidt, Olle (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluan ensimmäiseksi kiittää esittelijää. 
Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä kannattaa jäsen Swiebelin mietintöä. Mielestämme mietinnössä on tehty tärkeä ja hyödyllinen kartoitus perusoikeuksien tilasta Euroopan unionissa. Mietinnön laajuus voidaan toki asettaa kyseenalaiseksi sekä aihevalinnan että poliittisen sisältönsä osalta. Joistakin sanamuodoista ja esimerkeistä voidaan myös kiistellä, mutta luulen silti, että voimme oppia tästä työstä ensi vuoden mietintöä varten. Emme siis ole samaa mieltä mietintöön kohdistuvasta perustavasta arvostelusta. 
Vaadimme monia muita maita noudattamaan perusoikeuksia koskevia vaatimuksia. Arvoisa puhemies, tämän vuoksi on sitäkin tärkeämpää, että katsomme tarkkaan, missä kunnossa omat asiamme ovat. On hyvä katsoa muita, mutta toisinaan on syytä tarkastella myös omaa tilannetta. Valitettavasti mietinnössä on lukuisia esimerkkejä siitä, että tilanne voisi olla unionin omissa jäsenvaltioissa huomattavasti parempi. 
Olemme kaikki yhtä mieltä siitä, että meidän on taisteltava kaikin voimin niitä vastaan, jotka yrittävät väkivalloin ja terrorismin keinoin vahingoittaa yhteiskuntamme perustaa. Tästä asiasta ollaan luonnollisesti pitkälti yksimielisiä. On kuitenkin kenties syytä pysähtyä hetkeksi ja kysyä, pyhittääkö tarkoitus aina keinot. Voiko se, että demokraattisten valtioiden taistelussa demokratian ja avoimen yhteiskunnan puolesta joudutaan joskus turvautumaan pakkokeinoihin, myös uhata juuri niitä arvoja, joita puolustamme? Arvoisa puhemies, tämä kysymys ansaitsee tulla kysytyksi. Mielestämme olisi järkevä ratkaisu ottaa yleisesti käyttöön niin sanottu peruuntumislauseke (sunset clause) eli rajoittaa lainsäädännön voimassaoloa silloin, kun kyseessä on tällainen erityinen lainsäädäntö, joka ulottuu henkilökohtaisen koskemattomuuden alalle. 
Tähän varsinaisesti vain epäsuorasti liittyvä ajankohtainen aihe on Yhdysvalloissa käytävä kidutusta koskeva keskustelu, josta muun muassa The Economist -lehti on kirjoittanut ja joka vaikuttaa tietenkin myös meihin täällä Euroopassa. Me liberaalit kannatamme myös avointa keskustelua monien EU:n vankiloiden puutteellisista oloista sekä poliisin toiminnasta. Olen vakuuttunut siitä, että demokraattiset elimet ovat riittävän vahvoja selviytyäkseen tästä keskustelusta. Demokratiamme on myös riittävän vahva, jotta keinoista voidaan puhua avoimesti. Myös minun kotimaatani arvostellaan tässä mietinnössä. Jäsen Swiebelin mietintö on tärkeä, ja on tärkeää, että täällä parlamentissa keskustellaan rasismista, muukalaisvihasta ja antisemitismistä. Älkäämme siis suostuko siihen, että keskustelusta tehdään jäsenvaltioiden sisäinen asia. Kyse on paljon suuremmasta asiasta. 
Lopuksi korostan Euroopan unionin turvapaikka- ja pakolaispolitiikkaa. Valitettavasti näillä aloilla on tapahtunut ja tapahtuu monia rikoksia perusoikeuksia vastaan. Varsinkin pakolaisten lapsilla on tässä suhteessa vaikeaa, minkä pitäisi saada kaikki hallitukset häpeämään. Vaikka emme olisi samaa mieltä mistään muusta, olisi meidän tässä parlamentissa oltava yksimielisiä ainakin siitä, että kaikki lapset tarvitsevat erityissuojaa. 
Mielipiteenmuodostus on tärkeää. Emme saa unohtaa sitä. Ehkäpä voisimme pitää viime viikonlopun tapahtumia Yhdysvalloissa osoituksena siitä, että mielipiteenmuodostuksella voi todellakin olla vaikutusta. Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän esittämät tarkistukset koskevat perhesuhteita ja perheen käsitettä. Niiden tarkoituksena on selkeyttää asioita.

González Álvarez (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, puheenvuoronsa alussa esittelijä totesi, että oikeus elämään ja ihmisarvoon ovat keskeisiä oikeuksia, ja olen täysin samaa mieltä hänen kanssaan. Jotta elämä olisi ihmisarvoista, oikeus työhön, terveyteen, koulutukseen ja asuntoon ovat välttämättömiä. Mietinnössä huomautetaan aivan perustellusti, ettei seitsemän jäsenvaltiota noudata Euroopan sosiaalisen peruskirjan periaatteita esimerkiksi ulkomaalaisten työnsaannin ja heidän kokoontumis- ja ammattiyhdistysoikeuksiensa osalta. 
Kuten työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietinnön esittelijä myös totesi, suuntauksena on rajoittaa sosiaalisia ja taloudellisia oikeuksia työmarkkinauudistusten yhteydessä. Arvoisa puhemies, ajan puutteen vuoksi käsittelen vain muutamia näkökohtia. 
YK:n pakolaisasiain päävaltuutettu UNHCR on myös huolissaan suuntauksesta, jonka mukaan turvapaikanhakijoita pidetään entistä herkemmin mahdollisina rikollisina tai terroristeina erityisesti syyskuun 11. päivän tapahtumien jälkeen. Mielestäni on välttämätöntä luoda ihmisoikeuksia kunnioittava yhteinen turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikka, kuten esittelijäkin muistuttaa. Olisi arvioitava, mitä seurauksia terrorisminvastaisilla toimilla on oikeusvaltion ja ihmisoikeuksien toteutumiselle erityisesti turvapaikanhakijoiden ja maahanmuuttajien osalta. 
Arvoisa puhemies, Espanjassa saamme päivittäin todistaa järkyttävää murhenäytelmää, kun ihmiset saapuvat maahamme paremman elämän toivossa. 
Arvoisa puhemies, vetoomusvaliokunta haluaa lopuksi huomauttaa esittelijänsä laatiman mietinnön kautta, että perheiden yhdistäminen, oikeus turvapaikkaan ja vapaa liikkuvuus ovat jokapäiväisiä ongelmia unionissa. En ymmärrä joidenkin parlamentin jäsenten ehdotuksia, joissa aliarvioidaan tämän mietinnön perustavaa luonnetta.

Lambert (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, ryhmäni on todellakin tyytyväinen tähän mietintöön eikä kannata vaihtoehtoista päätöslauselmaa. Mielestämme kyseessä on perusteellinen ja laaja-alainen työ, jossa kiinnitetään huomiota moniin myönteisiin seikkoihin Euroopan unionin ihmisoikeustilanteessa, vaikka suuri osa tekstistä onkin äärimmäisen kiusallista luettavaa. 
Kuten muut ovat todenneet, on tärkeää katsoa itseämme erittäin kriittisesti, ainakin yhtä tarkkaan kuin olemme tarkastelleet ehdokasvaltioita ja etenkin unionin ulkopuolisia maita. Olemme kärkkäitä arvostelemaan muiden hallitusten ihmisoikeustilastoja mutta kovin haluttomia esittämään kritiikkiä silloin, kun kyse on Euroopan unionista itsestään. 
Haluan mainita muutaman esimerkin, joista yksi on romanien kohtelu. Oma kotimaani ei näe mitään ongelmaa siinä, että romanit lähetetään takaisin kotimaahansa. Se uhkaa hajottaa perheet ja tarjoaa erityisiä tilauslentoja romanien karkottamiseksi sankoin joukoin. Minkäänlaista seurantaa ei järjestetä sen selvittämiseksi, mitä heille tapahtuu kotimaahan paluun jälkeen. Silti olemme arvostelleet ehdokasvaltioita romanien kohtelusta ankarasti. 
Turvapaikkakysymys on jo mainittu. Kun luetaan perusteluissa esitettyjä huomioita kotimaastani ja muista jäsenvaltioista, huomataan, että suuri osa niistä on kriittisiä. Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus esimerkiksi otti hiljattain käyttöön ihmisoikeusjulistuksen, johon kaikkia lainsäädäntöehdotuksia verrataan. Siitä huolimatta lähes kaikki ehdotukset läpäisevät tämän vertailun, vaikka näin ei mitä ilmeisimmin pitäisi tapahtua. Toivon, että sovellettaessa kohtaa 9, jossa viitataan komission päätökseen tarkistaa kaikkien lainsäädäntöehdotusten yhteensopivuus perusoikeuskirjan kanssa, komissio on tiukempi kuin moni jäsenvaltio. 
Poliisipalvelujen luotettavuutta koskevien huomioiden lukeminen on erittäin kiusallista erityisesti sikäli kuin ne käsittelevät perusnormeja. Kansalaisten olisi voitava luottaa koko Euroopan unionissa näihin perusnormeihin esimerkiksi eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanossa. Tiedän, että tämä mietintö on ainakin tunnustus INQUESTin kaltaisten järjestöjen toiminnalle kotimaassani. Perheet yrittävät vielä vuosienkin jälkeen saada selville, missä olosuhteissa heidän perheenjäsenensä ovat tarkalleen ottaen menehtyneet poliisin suorittaman säilöönoton aikana. Silti mitään tietoja ei julkisteta eikä kunnon rangaistuksia ole. 
Olemme tyytyväisiä moniin tämän mietinnön suosituksista ja erityisesti kohtaan 5, jonka mukaan mietintö sisällytettäisiin tulevaisuudessa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 ja 7 artiklassa tarkoitettuun ennakkovaroitusmenettelyyn. Näin vastattaisiin samalla moniin vetoomusvaliokunnassa käsiteltyihin vetoomuksiin.

Blokland (EDD). ?
Arvoisa puhemies, kuten jäsen Swiebel totesi eräässä alankomaalaisessa sanomalehdessä, jos Eurooppa asettaa muille tiukemmat vaatimukset kuin itselleen, se menettää uskottavuutensa. Meidän on todellakin katsottava itseämme tarkkaan ennen kuin osoitamme sormella muita. Kun kuitenkin otetaan huomioon maailman tämänhetkinen tilanne, tämä väite on kaukana todellisuudesta. En halua vähätellä ihmisoikeusrikkomuksia EU:n jäsenvaltioissa. Meidän on pysyttävä valppaina, jottei EU:n kohtalaisen hyvä ihmisoikeustilanne heikkene. 
Jokainen maallikkokin näkee kuitenkin, että täällä tapahtuvat ihmisoikeusrikkomukset ja ihmisoikeudet, joita täällä rikotaan, ovat aivan eri luokkaa kuin muualla. Pakistanissa ihmisiä tuomitaan kuolemaan kuulumisesta tiettyyn uskontokuntaan. Jäsen Swiebel mainitsee vakavana rikkomuksena sen, ettei alankomaalainen poliittinen puolue hyväksy naisia jäsenikseen, minkä lisäksi joissakin jäsenvaltioissa oikeustoimien aloittaminen kestää liian kauan. Tällaiset tapaukset eivät ole kuitenkaan verrattavissa keskenään. Tällä hetkellä on tosiasia, että Eurooppa on asettanut itselleen tiukemmat vaatimukset kuin muille. Pelkästään sen vihjaaminen, että asia olisi päinvastoin, saa meidät menettämään uskottavuutemme muun maailman silmissä. 
Swiebelin mietinnössä vaaditaan, että luodaan selkeä kehys, mieluiten perustuslaki, sillä muuten emme pysty tekemään riippumatonta ja yksiselitteistä arviota. Tässä mietinnössä näkyvät itse asiassa poliittinen väri sekä siihen liittyvät arvot ja vaatimukset. Osoituksena siitä, etteivät nämä vaatimukset ja arvot ilmiselvästikään ole yleismaailmallisia, ovat ainakin vastustajien lukumäärä asiasta vastaavassa valiokunnassa ja UEN-ryhmän laatima vaihtoehtoinen ehdotus.
Unionin oma perustuslaki olisi epämieluisa ja tarpeeton. EU muodostuu vahvoista kansallisvaltioista, joilla on täysin hyvät perustuslait. Nämä perustuslait ovat osa olemassa olevaa demokraattista järjestystä, jossa on oikeudellinen valvonta ja johon kansalaiset osallistuvat.
Jos Euroopan unionille laadittaisiin oma perustuslaki, se voisi parhaimmillaan täydentää jäsenvaltioiden omia perustuslakeja. Sitä paitsi meillä on Euroopassa erinomainen Euroopan ihmisoikeussopimus ja siihen liittyvä tuomioistuin. Onko meidän nyt tarkoitus asettua tarkistettaviksi aina tarpeen vaatiessa? 
Eurooppa on arvojen yhteisö, ei ainoastaan talousyhteisö, kuten jäsen Swiebel aivan oikein toteaa. Jäsenvaltioiden perustuslait ja Euroopan ihmisoikeussopimus osoittavat sen. Valvontakehys ja -prosessi ovat jo olemassa. Emme tarvitse Euroopan parlamentin poliittisesti värittynyttä mietintöä tai Euroopan perustuslakia niitä varten.

Gollnisch (NI).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, sen sijaan, että tarkastelisin yksityiskohtaisesti joitakin Swiebelin mietinnön erittäin ristiriitaisia kohtia - joita on paljon - haluaisin antaa esimerkin siitä, kuinka suuri ero ilmaistujen aikomusten ja käytännön todellisuuden välillä on. Euroopan unionissa olemme periaatteessa eurooppalaisella alueella ja oikeudellisella alueella, joka on teoriassa vapauden - ajatuksenvapauden ja ilmaisunvapauden - alue. Tämä vapaus ei kuitenkaan tunnu koskevan kaikkia. Todisteeksi minun tarvitsee antaa vain yksi esimerkki kotikaupungistani Lyonista: nuoresta historiantutkijasta Jean Plantinista, jonka olen jo maininnut teille, saattaa tulla Ranskan ensimmäinen mielipidevanki, sillä hänen ehdollinen vankeustuomionsa saatetaan peruuttaa. 
Mikä on Jean Plantinin rikos? Hän toimitti täysin asiallista lehteä, joka ei loukkaa ketään ja on vakavasti otettava, tieteellinen lehti. Pitää paikkansa, että tässä lehdessä keskustellaan historiasta ja erityisesti aiheesta, joka tuntuu olevan kielletty keskustelunaihe historiassa, nimittäin toisesta maailmansodasta.
Joidenkin eturyhmien, painostusryhmien, poliittisten voimakeskittymien ja ulkovaltojen edut ovat niin suuret, että ne haluavat aivan ymmärrettävästi varmistaa, että tästä ajanjaksosta on olemassa virallinen ja yksipuolinen kuvaus. Saanen kuitenkin sanoa, että tuomitessaan Jean Plantinin Lyonin hovioikeuden tuomarit antoivat tuomion, jossa ei ainakaan kunnioiteta perusoikeuksiamme ja joka jää historiankirjoihin esimerkkinä siitä sietämättömästä ajatuksenvapauden rajoittamisesta, jonka yksi merkittävimmistä lehtimiehistämme paljasti. 
En voi hyväksyä sitä, että historiantutkijoita voidaan tällä hetkellä vangita ajatustensa, näkemystensä ja tutkimustensa vuoksi, niin kuin muissa Euroopan maissa. Tätä ei voida hyväksyä, niin kuin ei myöskään sitä, että Jean Plantinille yli kymmenen vuotta sitten myönnetyt todistukset korkeakoulututkinnosta mitätöitiin. Tämä sietämätön tilanne ei voi jatkua.

Hernández Mollar (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, perusoikeuksien suojeleminen on epäilemättä yksi Euroopan unionin tämänhetkisen kehityksen eteenpäin vieviä voimia. Sen vuoksi perusoikeuskirjan julistaminen joulukuussa 2000 oli ennennäkemätön tapahtuma, sillä samalla tunnustettiin, että unionin on oltava entistä lähempänä kansalaisiaan ja kuunneltava heidän tarpeitaan paremmin. 
Euroopan parlamentti on toimielimenä erityisen kiinnostunut unionin kansalaisten suojelemisesta. Niinpä se ei epäröinyt hetkeäkään tehdessään tästä kysymyksestä keskeisen aiheen vuotuisessa mietinnössään, joka koskee perusoikeuksien tilaa unionissa. Mietinnön tavoitteena on arvioida, missä määrin jäsenvaltiot ovat noudattaneet perusoikeuskirjaan sisältyviä oikeuksia kunakin vuonna. 
Tässä yhteydessä vuotuinen mietintö on mielestäni loistava tilaisuus Euroopan parlamentille osoittaa olevansa kiinnostunut perusoikeuksien turvaamisesta ja niiden valvomisesta, varsinkin kun sillä on korvaamattomana tukenaan asiantuntijoiden verkosto, jonka komission jäsen mainitsi ja jonka työskentelyä minulla oli kunnia olla käynnistämässä hänen kanssaan. 
Jotta poistetaan esteet tämän tehtävän suorittamiselta, pidän tärkeänä, että Euroopan parlamentti pyrkii saavuttamaan mahdollisimman laajan yksimielisyyden pyrkimällä sovittamaan yhteen eri poliittisten ryhmien kannat. Täten siitä tulee aidosti toimielin, joka valvoo perusoikeuksien noudattamista unionissa. 
Valitettavasti minun on kuitenkin todettava, ettei asia ole suinkaan ollut näin vaan pikemminkin päinvastoin. Päätös ottaa mukaan puoluekantojen mukaisia näkemyksiä sellaista kysymyksistä kuin perheestä tai ulkomaalaisten ansaitsemasta kohtelusta Euroopan alueella yksinkertaisesti jättää varjoonsa muita äärimmäisen tärkeitä tekstissä mainittuja kysymyksiä, kuten terrorismin tai kidutuksen torjunnan. 
Itse asiassa mietintö, josta meidän on määrä äänestää täysistunnossa, menee paljon pidemmälle kuin sen alkuperäinen tavoite, ja painopiste siirtyy tärkeästä seikasta - sen arvioimisesta, onko oikeuksia kunnioitettu - puoluepoliittisiin kysymyksiin. Tämä tarkoittaa sitä, että mietinnössä otetaan kantaa tiettyihin asioihin, joista vielä keskustellaan muiden mietintöjen yhteydessä ja joita koskevat näkemykset myös eroavat esittelijän puoluekantaa edustavan hallituksen kannasta neuvostossa. 
Minun on näin ollen valitettavasti todettava, että ryhmäni joutuu äänestämään tätä mietintöä vastaan, sillä on mahdotonta tukea tekstiä, joka ei vastaa tarkoitustaan eikä jatka edeltäjiensä aloittamaa linjaa.

Evans, Robert J. E. (PSE).
Arvoisa puhemies, aivan ensiksi haluaisin pyytää esittelijältä anteeksi sitä, etten voinut olla paikalla keskustelun alussa. Saavuin parlamenttiin vasta äsken viivytysten vuoksi. 
Olen tyytyväinen siihen, että voimme keskustella Euroopan unionin perusoikeuksista. Kun kehotamme ehdokasvaltioita - ja erityisesti valtioita, jotka eivät vielä ole ehdokkaita - käsittelemään tiettyjä kysymyksiä, on erittäin tärkeää, että olemme valmiita tarkastelemaan myös itseämme avoimesti.
Olen kuitenkin pahoillani joistakin mietinnön väitteistä, joissa arvostellaan Yhdistynyttä kuningaskuntaa ja muita maita kysymyksistä, joihin ei ole helppoja vastauksia. Tarkoitan erityisesti kohtia, joissa käsitellään turvapaikkaan ja maahanmuuttoon liittyviä asioita Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Yhdistynyt kuningaskunta ei ole hoitanut näitä asioita moitteettomasti, mutta sillä on edessään todellinen haaste. Tilanne ei ole helppo. Yhdistyneessä kuningaskunnassa on monien muiden Euroopan maiden tavoin paljon turvapaikanhakijoita, ja liikkeellä on valtava määrä ihmisiä, jotka yrittävät muuttaa maasta toiseen. 
Meidän on pyrittävä luomaan yhteinen eurooppalainen turvapaikkapolitiikka. Kun se on otettu käyttöön, voimme varmistaa, että 25:ssä eikä vain 15 jäsenvaltiossa on toimiva politiikka, joka on oikeudenmukainen kyseisten maiden ja turvapaikanhakijoiden kannalta. 
Mietinnössä viitataan epäsuorasti Yhdistyneen kuningaskunnan ja muiden jäsenvaltioiden vankiloihin. On kuitenkin erittäin vaikeaa käyttää valtavasti rahaa vankiloihin, kun muillekin aloille tarvitaan rahaa. On todellakin sivistyneen maan merkki, että se suhtautuu vankilalaitokseensa vakavasti, ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa sekä luullakseni muissakin maissa kaikki vankiloissa tapahtuneita väärinkäytöksiä tai julmuuksia koskevat syytökset tutkitaan asianmukaisesti. Sama pätee poliisilaitokseen, ja Yhdistyneen kuningaskunnan poliisi suhtautuu vakavasti kaikkiin poliisien väärinkäytöksiä tai rasistisia tekoja koskeviin syytöksiin. 
On hyvä, että voimme keskustella tästä ja että nämä asiat tuodaan meidän tietoomme, mutta mielestäni tässä ei ole mitään syytä mainita erikseen Yhdistynyttä kuningaskuntaa.

Ludford (ELDR).
Arvoisa puhemies, jäsen Swiebel on tehnyt hyvää työtä jäsenvaltioiden ihmisoikeusrikkomuksia koskevassa selvityksessään, ja olen pahoillani siitä, että kristillisdemokraatit ja konservatiivit vastustavat sitä niin paljon. Jäsen Cornillet toimi itse aikaisemmin erinomaisena esittelijänä. 
Ihmisoikeuskysymykset ovat erittäin poliittisia, mutta on sääli, jos ne joutuvat puolue-erimielisyyksien kohteeksi. Toivon, että voimme jatkaa yhteistyötä kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnassa, sillä tulevina vuosina perusoikeuksiin liittyy entistä enemmän haasteita ja vaikeita pulmia, ja meidän on oltava entistä järjestelmällisempiä työssämme.
Haluan mainita seuraavan seikan ja kertoa lyhyesti, miksi liberaalien ryhmä haluaa poistaa kohtien 83 ja 84 sanamuodon, jossa jäsenvaltioita ja EU:ta kehotetaan sallimaan samaa sukupuolta olevien henkilöiden avioliitot. Emme todellakaan vastusta tätä periaatteessa, mutta se kuuluu kansalliseen päätöksentekoon, kuten Alankomaissa. Avioliittokysymyksen ottaminen mukaan vie huomion todellisesta ensisijaisesta tavoitteesta, johon liberaalit ovat täysin sitoutuneita, nimittäin siitä, että samaa sukupuolta olevien henkilöiden suhteet ja muuhun kuin avioliittoon perustuvat suhteet tunnustetaan laillisesti. Tämä todellakin liittyy perusoikeuksiin.

Laguiller (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, aiomme äänestää niiden muutaman suosituksen puolesta, joissa puolustetaan perusoikeuksia, tuomitaan rasismi ja muukalaisviha tai vastustetaan kuolemantuomiota, vaikka ne todennäköisesti jäävätkin vain suosituksiksi. Kuinka voimme puhua perusoikeuksista, kun oikeutta työpaikkaan ja kohtalaiseen palkkaan ei taata sen vuoksi, että päätöksenteko kuuluu rahakkaalle vähemmistölle, jolla on täysi valta sulkea yrityksensä ja syöstä työntekijänsä köyhyyteen? 
Mitä järkeä on puhua solidaarisuudesta, kun esimerkiksi Ranskassa tiukennamme köyhiä vastaan suunnattuja lakeja turvallisuuden nimissä sen sijaan, että torjuisimme köyhyyttä? Mietintö itsessään kuvastaa, minkä arvoisia nämä tasa-arvon ja arvokkuuden vaatimukset ovat. Siinä kehotetaan tehostamaan laittoman maahanmuuton torjuntaa, koska se johtaa tilanteeseen, jossa työntekijät ovat vailla oikeuksia ja joutuvat kärsimään sietämättömistä työllisyysoloista ja riistosta. Miksei mietinnössä esitetä, että taisteltaisiin niitä vastaan, jotka ovat luoneet nämä kestämättömät riistolle suotuisat olosuhteet? Miksei siinä ehdoteta, että taisteltaisiin niitä hallituksia vastaan, jotka riistävät maahanmuuttajilta heidän perusoikeutensa? 
Puhutte oikeuksista ja vapauksista. Kaikkein köyhimmille ja jopa väestön työväenluokkaiselle enemmistölle nämä ovat tyhjiä sanoja. Tässä kauppaan perustuvassa yhteiskunnassa raha antaa kaikki oikeudet, myös oikeuden polkea muiden oikeuksia ja vapauksia.

Turco (NI).
Arvoisa puhemies, haluaisin ensin kiittää jäsen Swiebeliä ainakin meidän mielestämme erinomaisesta työstä. Tuemme mietinnön sisältöä ja ennen kaikkea esittelijän rohkeaa lähestymistapaa, joka perustuu siihen, että hän on antanut täsmällisiä käytännön tietoja ja maininnut nimeltä ne valtiot, jotka ovat rikkoneet ihmisoikeuksia tai eivät ole allekirjoittaneet tai ratifioineet ihmisoikeuksien suojelemista ja turvaamista koskevia kansainvälisiä yleissopimuksia. 
Mietinnössä käsitellyistä lukuisista kysymyksistä kaksi ovat erityisen tärkeitä ja arkaluonteisia, kuten tämä keskustelu osoittaa. Ensiksikin on huoli siitä, että sokea terrorismin vastainen sota voi johtaa - ellei näin ole jo tapahtunut - siihen, että koskemattomien siviili- ja ihmisoikeuksien edistäminen, suojeleminen ja turvaaminen laiminlyödään. Yhdysvalloissa on jo henkilöitä, jotka toivovat kidutuksen laillistamista. Tämä kysymys huolestuttaa meitä mitä suurimmassa määrin, ja meidän on vastustettava tätä pyrkimystä tarmokkaasti käyttäen oikeuden ja lainsäädännön aseita väkivallan aseita vastaan sikäli kuin tätä voidaan pitää laillisena. 
Toinen kysymys, jota esittelijä on rohkeasti painottanut, on samaa sukupuolta olevien henkilöiden avioliiton tunnustaminen. Mielestämme lainsäädäntöön on myös sisällytettävä yksilön oikeus vapauteen sen laajassa merkityksessä, sillä juuri se on todellista vapautta. 
Kuten muut jäsenet ovat huomauttaneet, on kiinnitettävä enemmän huomiota komission ja neuvoston toimintaan ihmisoikeuksien alalla. Me radikaaliryhmän jäsenet tuomitsemme sen, että Euroopan toimielimet jättävät aivan liian usein aloittamatta toimet ihmisoikeuksien puolesta sekä unionin ulkopuolisissa maissa että jäsenvaltioissa, millä on vakavia ja tuhoisia seurauksia kansalaisille ja toimielimille. Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 ja 7 artikla sekä niin sanottu demokratialauseke ovat nyt täysin vailla merkitystä, ja kiitos tästä kuuluu pääasiallisesti neuvostolle ja komissiolle. Yksinkertaisemmin sanottuna ihmisoikeuksien kunnioittamisen ja turvaamisen periaate on täysin teoreettinen. Mitä tulee sopimuksen 6 ja 7 artiklaan, Euroopan parlamentti on ensimmäistä kertaa hyödyntänyt työjärjestyksen 108 artiklan mukaista menettelyä ja vaatinut yhteisöä aloittamaan toimet Italiaa vastaan. Perusteena tälle on vakava ja jatkuva ihmisoikeuksien ja oikeusvaltion periaatteen rikkominen, joka liittyy siihen, että Italia on toiminut lainvastaisesti eikä ole ottanut käyttöön täysistunnon käytäntöä perustuslain, Italian parlamentin ja perustuslakituomioistuimen vaatimuksen mukaisesti. Italiassa tämä rikkominen jatkuu edelleen. Muutama päivä sitten Italian parlamentti hyväksyi niin sanotun 41 a pykälän, erityisen vankeusjärjestelyn, jonka soveltaminen tarkoittaa todistetusti todellisen kidutuksen sallimista demokratiassa. Jopa Italian pääministeri Silvio Berlusconi on julistanut lain ahdasmieliseksi mutta tarpeelliseksi. Aiomme kuitenkin keskustella asiasta joskus toiste. Sillä välin radikaalit jäsenet äänestävät varauksettomasti jäsen Swiebelin mietinnön puolesta.

Santini (PPE-DE).
Arvoisa komission jäsen, kuvailitte tätä mietintöä hyvin laaja-alaiseksi ja kunnianhimoiseksi. Lähden liikkeelle näistä kahdesta adjektiivista ja teen niiden perusteella joitakin vähäisempiä huomautuksia. Mietintö on todellakin laaja-alainen - liian laaja-alainen ottaen huomioon siinä käsitellyt kysymykset. Entä onko se kunnianhimoinen? Mietintö ei ole tarpeeksi kunnianhimoinen päätelmissään, jotka rajoittuvat muutamiin poliittisiin tavoitteisiin - samoihin kuin aina. Esittelijä on survonut liian erilaisia ja erillisiä ainesosia mikseriin siinä toivossa, että tuloksena olisi helposti sulava ja tasapainoinen sekoitus, joka voitaisiin antaa jäsenvaltioiden hyväksyttäväksi ja johon sisältyvät yhteiset periaatteet voisivat muodostaa perustan lainsäädännölle ja toimille pyrittäessä takaamaan kaikkien kansalaisten perusoikeudet. Muutaman sellaisen periaatteen ohella, joita me tuemme esimerkiksi syrjinnän ja muukalaisvihan torjunnan alalla, esittelijä on sisällyttänyt vapauksia käsittelevään lukuun liian puoluellisen näkemyksen. Hän menee niin pitkälle, että syyttää joidenkin - mutta vain joidenkin - jäsenvaltioiden poliisia, oikeusjärjestelmää ja tiedotusvälineitä tapahtumista, jotka liittyvät Black Blocks -aktivistien ja valkoisiin haalareihin pukeutuneiden ryhmän kannattajien aiheuttamiin katumellakoihin.
Esittelijä on saanut huonoja vaikutteita, jotka jokainen voi helposti kuvitella - ja jotka perustuvat puolueellisiin ja puolueiden etuihin - sekä hukannut tilaisuutensa käsitellä vakavasti ihmisoikeuksia. Sen sijaan hän on sortunut tyhjiin vuodatuksiin ja aiheettomiin syytöksiin, jotka sopisivat alhaisen tason keskusteluun. Joidenkin jäsenvaltioiden tuomareita ja poliiseja kuvataan kiduttajiksi ja heitä syytetään viattomien ihmisten pahoinpitelemisestä. Tällaista on mahdotonta hyväksyä, eikä se kuulu tällaiseen merkittävään mietintöön, kuten ei myöskään esittelijän ehdottama perhemalli, jota on täysin mahdotonta hyväksyä. Se on hänen omien henkilökohtaisten uskomustensa mukainen mutta ristiriidassa Euroopan kansalaisten suuren enemmistön kanssa, joka ei todellakaan pidä homoseksuaalisia avioliittoja ja adoptio-oikeutta ihanteellisena mallina, jonka pohjalle huomispäivän eurooppalaista yhteiskuntaa rakennetaan.

Iivari (PSE).
Arvoisa puhemies, kollegani Joke Swiebel on valinnut mietinnölleen vaativan työmetodin. Hän kohdistaa moitteensa ihmisoikeuksien puutteista suoraan nimeltä mainituille maille. Menetelmä tuo konkretiaa eurooppalaisen ihmisoikeustilanteen arvioimiseen, mutta asettaa käyttäjänsä suureen vastuuseen siitä, että annettu kuva on oikea. Valitettavasti tässä ei ole täysin onnistuttu.
Kohdasta 27 saa käsityksen, että Suomessa ei olisi toimivaa siviilipalvelusjärjestelmää. Kyseisessä kohdassa kehotetaan Suomea ja Kreikkaa ehdoitta tunnustamaan oikeus kieltäytyä asepalveluksesta omantunnon syistä ja viittaamatta mihinkään uskonnollisiin perusteluihin. Oikeus siviilipalvelukseen on Suomessa ollut kuitenkin jo vuodesta 1931. Nykyisin voimassa olevan lain mukaan käytännössä jokainen asevelvollinen voi valita siviilipalveluksen. Vuosittain tätä oikeutta käyttää noin 2 500 henkilöä eli seitsemän prosenttia ikäluokasta. Noin 80 prosenttia suorittaa asepalveluksen ja hieman yli kymmenen prosenttia vapautetaan siitä.
Mietinnössä ilmaistu huoli koskee ilmeisesti sitä, että siviilipalvelusaika on Suomessa kaksi kertaa pidempi kuin lyhin palvelusaika. Huolta kannetaan myös runsaasta kahdestakymmenestä vankilassa olevasta totaalikieltäytyjästä, jotka eivät halua täyttää kansalaisvelvollisuuttaan millään tavoin. Siviilipalvelumiesten pidempää palvelusaikaa on Suomessa perusteltu sillä, että heidän työvelvollisuutensa on kahdeksan tuntia päivässä - normaalin työviikon puitteissa - kun asepalvelusta suorittavat ovat palveluksessa vuorokaudet ympäriinsä. Minusta asian punnitseminen kuuluu jatkossakin Suomen eduskunnalle.
Se, että valtaenemmistö suomalaisista nuorukaisista käy armeijan, ei johdu siviilipalvelusvaihtoehdon puutteesta. Suomessa muistetaan edelleen varsin hyvin asevelvollisuusarmeijan merkitys maan itsenäisyydelle. Olihan Helsinki toisen maailmansodan aikana Lontoon ja Moskovan ohella ainoa sotaa käyvän maan pääkaupunki, jota ei miehitetty.

Alyssandrakis (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, uskotellessaan olevansa jonkinlainen malliesimerkki ihmisoikeuksien alalla Euroopan unioni muokkaa niitä omien tarpeidensa mukaan. Unionilla ei ole vaikeuksia puolustaa esimerkiksi homoseksuaalien oikeuksia, mutta sillä ei ole mitään sanottavaa oikeudesta työhön, terveydenhuoltoon, koulutukseen, kulttuuriin tai urheiluun. Samanaikaisesti se tukee järjestelmällisesti nykyisten demokraattisten oikeuksien heikentämistä tai kumoamista käyttäen terrorismia ja laitonta maahanmuuttoa tekosyynään. 
Euroopan unionin näkemys ihmisoikeuksista on ilmaistu niin sanotussa perusoikeuskirjassa, jonka Kreikan kommunistinen puolue on tuominnut riittämättömäksi ja harhaanjohtavaksi. Mietinnössä ihmisoikeuksia tarkastellaan tämän perusoikeuskirjan nojalla, minkä vuoksi siinä ei mainita lainkaan uusien työmuotojen myötä syntynyttä orjuutta eikä sosiaalietujen heikentämistä ja kaupallistamista. Siinä ei vastusteta lainkaan valtavaa määrää uusia terrorisminvastaisia lakeja, ja siinä jätetään huomiotta Schengenin järjestelmän sisältämät elektroniset henkilötiedostot sekä se, että ajatukset, jotka eivät sovi järjestelmään, sivuutetaan tai niitä vääristellään tai ne jopa poistetaan ja tuhotaan. Hyvää mietinnössä on kuitenkin se, että siinä mainitaan monia rikkomuksia, kuten vankien kidutukset, ihmiskauppa ja oikeuksien polkeminen Genovassa. Hyvää mietinnössä on myös se, että siinä vaaditaan kirkon ja valtion erottamista toisistaan, arvostellaan lapsityövoiman käyttöä, korostetaan terrorismin torjunnan sekä turvapaikka- ja maahanmuuttolakien haitallisia vaikutuksia sekä käsitellään naisten yhteiskunnallisen tasa-arvon saavuttamista. 
Käytännön tilanteesta tai mietinnöstä ei kuitenkaan kummastakaan ole mitään hyötyä Euroopan unionille, ja parannuksia saadaan vain, jos ruohonjuuritason liike tehostaa toimintaansa.

Coelho (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, tämänpäiväisen keskustelun merkitys on Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklassa, jossa todetaan, että unioni perustuu jäsenvaltioille yhteisiin vapauden, kansanvallan, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamisen sekä oikeusvaltion periaatteisiin. Toisin sanoen Euroopan yhdentyminen on saavutettu siten, että perus- ja ihmisoikeuksia on kunnioitettu ja edistetty sekä ne on taattu täysimääräisesti. Tässä prosessissa kansalaisten hyvinvoinnin ja ihmisarvon on oltava innoituksen lähde ja tavoite kaikissa jäsenvaltioiden ja yhteisön toimielinten toimissa. 
Tästä johtuu Euroopan parlamentin vuotuisen ihmisoikeuksia koskevan mietinnön merkitys. Se on tarjonnut ihanteellisen tilaisuuden tarkastella huolellisesti EU:n ihmisoikeuspolitiikkaa unionissa ja sen ulkopuolella samoin kuin Euroopan parlamentin roolia, josta voimme olla ylpeitä. Tästä johtuu pettymykseni esitettyyn mietintöön; siitä puuttuu tasapaino ja täsmällisyys.
Jäsen Cornilletin meille viime vuonna esittelemässä mietinnössä oli runsaasti ajatuksia ja kattava analyysi. Se oli merkkipaalu ja erittäin myönteinen askel kohti sellaisten valvonta- ja arviointijärjestelyjen luomista, joiden olisi oltava kaiken ihmisoikeuspolitiikan pohjana ja perustuttava luonnollisesti näitä oikeuksia koskevaan Euroopan perusoikeuskirjaan. Mietinnössä on toki näkökohtia, jotka ansaitsevat tukemme, kuten terrorismia, ihmiskauppaa ja ihmisoikeuksia koskevat kysymykset sekä erittäin ajankohtainen kysymys tasapainon saavuttamisesta turvallisuuden ja ihmisoikeuksien välillä. Silti meille tänä vuonna esitelty mietintö sortuu joissakin kohdissa demagogiaan, eikä siinä yleisesti ottaen ole nähtävissä niitä tiukkoja periaatteita, joita Euroopan parlamentin antamassa päätöslauselmassa olisi puolustettava. 
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tästä syystä kannatan enemmän Ribeiro e Castron esittämää vaihtoehtoista päätöslauselmaa, jota aion myös äänestää.

Zrihen (PSE).
Arvoisa puhemies, olen erittäin tyytyväinen, että jäsen Swiebel esittää mietinnössään tiivistelmän sekä Euroopan unionin että jäsenvaltioiden sisäisestä ihmisoikeustilanteesta. Parlamentin työn kannalta mietintöä voidaan mielestäni pitää kulmakivenä, sillä sen ansiosta saamme etäisyyttä käsiteltävänä olevaan asiaan, mikä on harvinaista täällä parlamentissa. Näin voimme suunnitella unionille selkeän ja yhtenäisen ihmisoikeuspolitiikan, jossa määritellään toimet usein toistamiemme tavoitteiden saavuttamiseksi.
En aio vaivata teitä mainitsemalla kaikkia niitä yleissopimuksia ja muita sopimuksia, jotka meidän on otettava huomioon, tai toistamalla, että haluamme myöntää Euroopan kansalaisille heidän oikeudet ja vapaudet iskostamalla perusoikeuskirjan ehdoitta eurooppalaisten tietoisuuteen. Kuitenkin joka vuosi, kun laadimme perusoikeuksia koskevan mietinnön, kun surkuttelemme tehtyjä rikkomuksia tai kun annamme päätöslauselmia, puhumme ainoastaan kolmansista maista. Miten voimme säilyttää uskottavuutemme tai pitää oikeuksien kunnioittamista edellytyksenä kolmansien maiden kanssa tehtävälle yhteistyölle, jos emme itsekään kunnioita niitä?
Osa parlamentin jäsenistä kammoksuu maiden nimeämistä mietinnössä. Tiettyjen maiden mainitsemista ei pidä kuitenkaan vältellä. Demokraatteina olemme kansalaistemme edustajia emmekä kansallisten hallitustemme periaatteiden suojelijoita. Parlamentin jäsenten on osoitettava, ettei perusoikeuksien ja-vapauksien puolustaminen ole Euroopan unionissa pelkkää puheiden pitämistä. Työtä tehdään kaikilla elämänalueilla, kaikkien ihmisten hyväksi, missä tahansa he ovatkin ja vaikka he eivät asuisikaan vapauksia kunnioittavalla alueella. Ihmisoikeuksien puolustaminen on velvollisuus ja oikeus, jonka toteutumista ei saa estää periaatteella, jonka mukaan jäsenvaltioiden sisäisiin asioihin ei saisi puuttua. Tässä mietinnössä on tarkoitus esittää arvio ihmisoikeustilanteesta. Jos tilanne ei ole tyydyttävä, meidän tehtävämme on toimia, jotta perusoikeudet saadaan osaksi omien jäsenvaltioidemme arkipäivää.
Lopuksi vielä kaksi asiaa. Ensiksikin olen erittäin tyytyväinen, että taloudellisia ja sosiaalisia oikeuksia tarkastellaan Euroopan tasolla, ja mielestäni valmistelukunnan pitäisi ottaa mallia tästä. Lisäksi pyydän jäsenvaltioita tekemään kaikkensa, jotta seuraavat esittelijät saisivat jokaista alaa koskevat, sukupuolen mukaan ryhmitellyt tilastotiedot.

Cederschiöld (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentilla on EU:n jäsenvaltioiden tavoin velvollisuus puolustaa ihmisoikeuksia sekä perusvapauksia ja -oikeuksia. Samalla vallitsee vaarallinen suuntaus, jonka mukaan demokraattisia oikeuksia, kuten sananvapaus ja äänioikeus, voidaan pitää samanarvoisina kuin kauaskantoisia sosiaalisia vaatimuksia. Tämä uhkaa demokratian perusteita. Jos kaikkia oikeuksia pidetään samanarvoisina, lopulta yksikään oikeus ei ole erityisen tärkeä.
Euroopan parlamentin vuosittaisen mietinnön arvo jää kyseenalaiseksi, jos se koostuu erilaisista subjektiivista näkemyksistä. Poliittisissa toiveluetteloissa etusijalla ovat uudet aiheet ja todelliset perusoikeudet jäävät taka-alalle.
Jos asiaa tarkastellaan muulta kuin edellä mainittujen näkemysten kannalta, olen hämmästynyt, ettei oikeutta hyvään hallintotapaan ja oikeutta demokraattisiin vaaleihin ole määritelty. Näiden oikeuksien merkitys pitäisi olla huomattavasti suurempi kuin useiden mietinnössä mainittujen oikeuksien. Näyttää myös selvästi siltä, että nykyisiäkin jäsenvaltioita on muistutettava niiden merkityksestä. Euroopan unionin pitäisi määrätä seuraamuksia jäsenvaltioille, joissa lipsutaan demokraattisista vaaleista ja joissa on todistettavasti harjoitettu vaalivilppiä. Valmistelukunnan olisi pohdittava näitä asioita.
Mietintö kuitenkin sisältää joitakin uusia myönteisiäkin näkökohtia, jotka ovat mainitsemisen arvoisia. Tietojen suoja ja avoimuus ovat tällaisia asioita, ja oikeus niihin on sisällytettävä perustamissopimukseen. Tietojen suoja ja oikeus tutustua asiakirjoihin on sisällytetty perusoikeuskirjaan. Nyt on oikea aika tarkentaa perustamissopimuksen 255 artiklassa säädettyä kansalaisten oikeutta tutustua asiakirjoihin.
Lopuksi haluaisin todeta, että Euroopan parlamentilla on merkittävä asema ihmisoikeuksiin sekä perusvapauksiin ja -oikeuksiin liittyvissä asioissa. Toivon, että valmistelukunta lujittaa tätä asemaa laatimalla demokraattisen päätöksentekojärjestelmän ja myöntämällä kansalaisille oikeuden vedota tuomioistuimeen sekä joissain tapauksissa oikeuden korvauksiin, jos heidän oikeuksiaan on loukattu. Asiaa on selvästikin tarkasteltava lähemmin. Jäsen Swiebel esittää tämän selkeästi mietinnössä. Se onkin hyvä, mutta seuraavan mietinnön pitäisi olla keskitetympi ja siinä pitäisi käsitellä asiaa tarkemmin eikä laajemmin. Meidän on selvästikin kehitettävä menetelmiämme.

Hedkvist Petersen (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää kollegaani Swiebeliä erinomaisesta mietinnöstä.
On selvää, että EU:n kansalaisia voidaan pitää hyväosaisina vapauksien ja oikeuksien kunnioittamisen kannalta. Juuri sen vuoksi tätä keskustelua käydäänkin. Meidän on parannettava tilannetta edelleen ja säilytettävä suojelun taso sekä keskusteltava avoimesti havaituista puutteista. Kyse on EU:n toimintakykyyn vaikuttavasta perustavanlaatuisesta asiasta - jäsenvaltioiden keskinäisestä luottamuksesta.
Mekään emme ole täydellisiä. Oikeuksia rikotaan, perusvapauksia ja -oikeuksia ei aina noudateta ja näitä asioita ei tapahdu ainoastaan "kaikkialla muualla". Esimerkiksi kotimaani Ruotsi on ollut esillä erään huomiota herättäneen kuolemantapauksen vuoksi. Tapauksen yhteydessä arvosteltiin jyrkästi poliisin, syyttäjän ja oikeuslääkärin toimia. Haluan ilmoittaa, että Ruotsin hallitus oli reagoinut arvosteluihin jo kauan sitten ja käynnistänyt tutkimuksen, joka päättyi viime vuonna. Tutkimus tehtiin selkeästi kansalaisten oikeuksien näkökannasta.
Toinen erittäin tärkeä asia on Euroopan kansalaisten oikeudet oikeustoimien, kuten pidätysten yhteydessä. Joissakin unionin jäsenvaltioissa ihmisiä voidaan pitää pidätettyinä pitkiäkin aikoja ilman oikeudenkäyntiä. Tästä asiasta on keskusteltava. Nuorisomme matkustaa ympäri Eurooppaa. EU:n alueella kenenkään ei pitäisi tuntea, että henkilökohtainen vapaus olisi uhattuna poliisilaitosten tai vankiloiden tehottomuuden vuoksi. Tämän vuoksi meidän on tehtävä selväksi, että kaikille Euroopan kansalaisille on varmistettava tietyt oikeudet oikeustoimien yhteydessä kaikissa EU-maissa. Odotan mielenkiinnolla komission toimia ja ehdotuksia tässä asiassa.
Ihmiskauppa, etenkin naisten ja lasten ihmiskauppa, on osa EU:n todellisuutta. Kotimaistaan vietyjen epätoivoisten ja hämmentyneiden ihmisten lopullinen määränpää on usein EU. Tämä on orjakaupan moderni muoto, ja meidän on mietittävä, kuinka se saadaan lopetettua.
Mielestäni on huolestuttavaa, että monet EU-maat hyväksyvät useita prostituution muotoja. Sen myötä EU:sta tulee houkutteleva markkina-alue kaikille maailman ihmiskauppiaille. Ihmiskaupan ja prostituution välillä on selkeä yhteys. Ne ovat saman kolikon kaksi puolta. Mietintö olisi voinut olla tältä osin selkeämpi.
EU esittää parhaillaan vaatimuksia ehdokasmaille, mutta sen on asetettava tiukat vaatimukset myös itselleen.

Banotti (PPE-DE).
Jäsen Swiebelin mietintö sisältää useita todella hyviä kohtia, ja sen valmistelu on ollut todella rankkaa työtä. Tunnemme olomme tietenkin vaivautuneeksi, koska mietinnössä todetaan, että useat ihmisoikeuksia koskevat yleissopimukset ovat jääneet omalta maaltamme ratifioimatta. Olen iloinen, että juuri tänään, kun juhlimme Illinoisin kuvernöörin päätöstä kuolemanrangaistuksesta, jäsen Swiebel onnittelee Irlannin hallitusta siitä, että se on vihdoinkin poistanut kuolemanrangaistuksen. Kuolemanrangaistuksia ei tietenkään ole pantu täytäntöön enää vuosikausiin, ja sitä säilytettiin säädöksissämme ainoastaan poliisien surmaamisia varten. Erityisesti olen tyytyväinen jäsen Swiebelin mietinnössä lasten oikeuksia koskevaan osuuteen. Olen luultavasti ollut meistä kauimmin Euroopan parlamentin jäsenenä. Ennen lapsen oikeuksia koskevan YK:n yleissopimuksen laatimista lasten oikeuksia, lasten luontaisia oikeuksia, ei tunnustettu, niistä ei keskusteltu eikä niiden katsottu kuuluvan ihmisen perusoikeuksiin.
Mietinnössä mainitaan myös YK:n lapsen oikeuksien yleissopimukseen sisältyvä vapaaehtoinen pöytäkirja lasten myynnistä, lapsiprostituutiosta ja lapsipornografiasta. Yksikään näistä aiheista ei ollut mielessämme, kun aloimme tarkastella ihmisoikeuksia ja aloitimme vuotuisen keskustelun ihmisoikeuksista. Esimerkiksi lasten hyväksikäyttö Internetin välityksellä on pilkahtanut komission jäsenten mieliin vasta äskettäin. Emme ole saaneet tältä alalta juurikaan kokemusta tai tietoa. Olen erittäin tyytyväinen mietinnön kohtaan, jossa tunnustetaan, että näiltä asioilta suojautuminen on tärkeä lasten oikeus, jota on suojeltava. Toivottavasti tätä asiaa käsitellään laajemmin tulevina vuosina, kun tulevaisuudessa joudumme huomaamaan, kuinka vaarallinen maailma todella on monille lapsille. Haluan kiittää jäsen Swiebeliä siitä, että hän antoi tälle asialle näin merkittävän aseman mietinnössä.

Oostlander (PPE-DE). ?
Arvoisa puhemies, jäsen Swiebelin mietinnössä on muutamia mielenkiintoisia kohtia. Olen samaa mieltä siitä, mitä jäsen Banotti juuri sanoi lasten oikeuksista. Asian yksityiskohtainen tarkastelu parlamentin mietinnössä on erinomainen ajatus. Haluaisin vielä lisätä muutaman sanan jäsen Swiebelin toiveeseen, jonka mukaan mietinnöillä pitäisi olla merkittävä asema sellaisten jäsenvaltioiden nuhtelemisessa ja ehkä jopa rankaisemisessa, jotka eivät noudata velvollisuuksiaan oikeusvaltion ja demokratian toteuttamiseksi. Amsterdamin sopimuksen, Nizzan sopimuksen ja mahdollisesti valmistelukuntaan kuulumisemme ansiosta meillä on itse asiassa entistä enemmän mahdollisuuksia haukkua virheitä tekeviä jäsenvaltioita perinpohjaisesti ja jopa erottaa ne yhteisöstä. Olisi mahtavaa, jos parlamentti voisi vaikuttaa asiaan.
Jäsen Swiebelin ehdotus Euroopan sosiaalisen peruskirjan ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan vertaamisesta keskenään on erinomainen. Mielestäni ihmisoikeuksien peruskirjalle pitäisi antaa ensisijainen asema, mutta toimiemme arvioiminen molempien peruskirjojen perusteella on hyvä ajatus. Tämä on ehdoton perusedellytys. Näin Euroopan parlamentti saisi neuvoston puolelleen esimerkiksi yhteisöllistämiseen liittyvässä asiassa. Neuvoston, kansalaisten, jäsenvaltioiden ja jäsenvaltioiden parlamenttien on voitava luottaa siihen, että käytämme valtaamme asianmukaisesti. Mahdollisten seuraamusmenettelyjen osalta - toisin sanoen jos meillä olisi oma tehtävämme jäsenvaltioiden nuhtelussa - olisi mielestäni parempi, että kukin myöntäisi itse omat virheensä.
Mietintö on kuitenkin puutteellinen seuraamusten ankaruuden kannalta, minkä vuoksi se saattaa hankaloittaa kolmannen pilarin yhteisöllistämistä. Perusoikeuskirjan noudattaminenhan ei ole loppujen lopuksi täysin yhtenäistä. Jäsen Swiebelin ajatuksia ja mielipiteitä voitaisiinkin pitää lähinnä ohjeina jäsenvaltioiden arviointiin. Vaikka jäsen Swiebel arvosteleekin jotakin maata, se ei tarkoita, etteikö maa voisi hyvinkin toimia kunniallisesti. Tältä minusta tuntuu etenkin, kun luen 133 kohtaa. Jos kansalaisille kerrotaan, että Itävallassa, Belgiassa, Ranskassa, Italiassa, Portugalissa, Ruotsissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa on syntymässä rankaisematta jättämisen ilmapiiri, he nauravat katketakseen. Sellaista on aivan naurettavaa edes sanoa. Myöskään ei voida sanoa - vielä yhden huolimattomuuden mainitakseni - että muussa kuin avioliittoon perustuvassa suhteessa olevien henkilöiden pitäisi saada samat oikeudet kuin avioparien. Sehän olisi älytöntä, eikä se lisäisi suosiotanne muussa kuin avioliittoon perustuvassa suhteessa olevien henkilöiden keskuudessa. Hehän eivät tosiasiassa halua kaikkia niitä oikeuksia. Kannatan homoseksuaalien oikeuksien tukemista, mutta en sitä, että heille annetaan oikeuksia, joita he eivät halua. Täten voidaan todeta, että mietinnöstä löytyy kaikenlaisia esimerkkejä, jotka ovat mahdottomia myös lainsäädännön kannalta.

Sacrédeus (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, äänten suuri hajaantuminen asianomaisen valiokunnan tätä mietintöä koskevassa äänestyksessä osoittaa varmastikin sen, ettei jäsen Swiebel pyrkinyt kaikkia tyydyttävään ratkaisuun. Hän on valikoinut mietintöönsä joukon aiheita, jotka ensinnäkin ovat poliittisesti erittäin kiistanalaisia, - kuten perheitä ja perhelainsäädäntöä koskeva asia - ja jotka eivät tosiasiassa kuulu Euroopan unionin toimivaltaan. Jäsen Swiebel saa kyllä tutkia tarkkaan YK:n perusoikeuskirjaa, Eurooppa-valmistelukunnan ihmisoikeuksien peruskirjaa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjaa löytääkseen perustelun sille, miksi nämä asiat kuuluvat perusoikeuksia koskevaan mietintöön.
Jäsen Swiebel, tarkoittaako esimerkiksi se, että moniavioisuus on kiellettyä Euroopan unionissa, sitä, että Euroopassa asuvia muslimeja syrjitään? Onko tämä ihmisoikeusrikos? On selvää, että kysymykseen on saatava vastaus, sillä ihmisoikeuskysymyksissä on otettava huomioon niin monia uusia asioita.
Haluaisin myös kysyä jäsen Swiebeliltä, miksei hän mainitse useiden uusien aiheiden joukossa esimerkiksi sitä seikkaa, että Alankomaat on laillistanut prostituution. Tämän seurauksenahan muodostu tarve "tuoda" naisia maahan, jossa prostituutio kummallista kyllä on laillistettua ja hyväksyttyä toimintaa. Miksi jäsen Swiebel ei mainitse lainkaan omassa maassaan noudatettua avustetun eutanasian periaatetta, jota jotkut lääkärit käyttävät hyväkseen ja joka johtaa kunniattomiin kuolemiin? Avustetun eutanasian väärinkäytöstä on todisteita. Miksei mietinnössä myöskään mainita vanhempien oikeuksia kasvattaa lapsiaan huumeettomassa yhteiskunnassa ja yhteiskunnassa, jossa vanhemmat voisivat olla varmoja, että laki on heidän puolellaan?
Jäsen Swiebel on toiminut erittäin valikoivasti. Kristillisdemokraatit äänestävät tietenkin mietintöä vastaan, koska jäsen Swiebel ei ole onnistunut tärkeässä Euroopan parlamentin tehtävässä.

Marinos (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä Euroopan kansanpuoluetta edustavien kollegojeni esittämistä yleisistä huomautuksista ja rajoitankin puheenvuoroni kahdenlaiseen Kreikkaa vastaan esitettyyn kritiikkiin. Niissä mennään jo liian pitkälle, ja ne kyseenalaistavat mietinnön ja todellisten perusoikeuksien uskottavuuden.
Ensimmäinen kritiikinaihe on kielto, joka koskee naispyhiinvaeltajien pääsyä Kreikassa sijaitsevalle Athos-vuorelle. Kielto on ollut voimassa 1 200 vuotta, ja sitä ylläpidetään Euroopan unionista tehdyllä sopimuksella ja Kreikan perustuslailla. Sitä ei siis voida eikä pitäisikään muuttaa, sillä silloin meidän pitäisi suostua siihen, ettei kotirauhaa ole olemassakaan. Athos-vuori nimittäin on 5 000 munkin koti, ja heillä on oikeus päättää ketä ottavat kotiinsa vieraiksi aivan kuten meillä tavallisillakin kansalaisilla on oikeus kutsua kotiimme vieraaksi kenet tahansa, osoittaa vieraanvaraisuutta kenelle tahansa ja jättää ulkopuolelle kenet haluamme. Alue ei ole mikään turistikohde, ja naiset, jotka haluavat tietää, kuinka ortodoksimunkit elävät, voivat vierailla jossakin muussa Kreikan sadoista munkkiluostareista tai muissa ortodoksisissa maissa ja tyydyttää sillä tavoin uteliaisuutensa.
Toinen huomautukseni koskee asepalveluksesta kieltäytyjiä. Valitettavasti monet käyttävät uskonnollista vakaumusta tai vastenmielisyyttä armeijan mahdollisesti kannattamaa väkivaltaa kohtaan tekosyynä välttyäkseen asepalvelukselta ja kuluttavat aikansa valtion kustantamassa siviilipalveluksessa. Osa heistä ei kuitenkaan epäröi hetkeäkään käyttää väkivaltaa omien ideologioidensa puolustamiseksi. Hyvät kollegat, muutaman päivän kuluttua järjestetään paljon julkisuutta saanut oikeudenkäynti hiljattain Kreikassa pidätettyjä marraskuun 17. päivän terroristeja vastaan. Haluan kertoa teille, että osa näistä terroristeista, jotka ovat murhanneet noin 50 ulkomaalaista diplomaattia, ministeriä, poliitikkoa, toimittaa ja tuomaria, on ilmoittanut olevansa aseistakieltäytyjiä ja että heidät on vapautettu asepalveluksista. Eräs asepalveluksesta kieltäytynyt on puolestaan suorittanut palvelustaan mielisairaalassa ja kiduttanut potilaita huvin vuoksi. On ikävää, että asioissa mennään liian pitkälle ja että perusoikeuksista tehdään lopulta naurunalaisia.

Marinho (PSE).
Arvoisa puhemies, mietinnön heikkoutena ei mielestäni ole se, että siinä tuomitaan tapahtuneet ihmisoikeusrikkomukset, vaan tapa, jolla se on laadittu ja jolla syytökset on esitetty. Koska mietintöön sisältyy pitkä perusteluosuus, jossa annetaan monisanainen ja yksityiskohtainen kuvaus joidenkin jäsenvaltioiden mahdollisista perusoikeusrikkomuksista, siinä esitetään jäsenvaltioita kohtaan väitteitä ja syytteitä, joiden kumoaminen ei ole mahdollista ja joista ei ole järjestetty demokraattista äänestystä, koska ne eivät sisälly päätöslauselmaesitykseen. Näin ollen syytökset ovat epäoikeudenmukaisia, koska niihin ei voida reagoida, ja koska ne eivät sisälly päätöslauselmaesitykseen, ne eivät tietenkään päde täysistunnossa.
Lisäksi haluan huomauttaa mietinnössä käytetyistä lähteistä. En halua millään tavoin epäillä kansalaisjärjestöjen luotettavuutta, mutta mielestäni Euroopan parlamentin mietinnössä olisi vältettävä ja jopa jätettävä kokonaan pois näiden järjestöjen päätelmät sekä pidättäydyttävä mainitsemasta, joskus jopa virheellisesti, näiden tutkimusten näkökohtia. Esimerkiksi Portugalissa väitetään harjoitettavan sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvaa syrjintää. Väitös perustuu erään kansalaisjärjestön päätelmiin ja havaintoihin. Jätän järjestön mainitsematta, sillä sen nimi mainitaan mietinnössä. Lisäksi esittelijä toteaa, että Portugalin rikoslainsäädäntöön sisältyy lakeja, jotka aiheuttavat sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvaa syrjintää. Kumoan tuon väitteen, sillä kyse on yksinkertaisesti lain tulkitsemisesta. Itse asiassa Portugalin rikoslainsäädännössä ei säädetä erilaisia suojaikärajoja sukupuolisen suuntautumisen perusteella.
Arvoisa puhemies, mielestäni Euroopan parlamentin on käytettävä vastuuntuntoisesti sille myönnettyjä valtuuksia ihmisoikeuksien suojelemiseksi, eikä sen tulisi milloinkaan tyytyä vain toistamaan kolmansien osapuolten mielipiteitä. Tilanne jatkuu samana siihen asti kun perusoikeuskirjasta tehdään oikeudellisesti sitova, sillä vasta silloin toimintamenetelmiä muutetaan. Haluamme kaikki kieltää oikeuksien rikkomukset, mutta oikeuksien poliittista rikkomista ei ole määritelty. Lainsäädäntöä tai käytäntöjä voidaan rikkoa, ja tällaiset rikkomukset on helppo todentaa. Ihmisoikeusrikkomusten paljastamisessa ei auta minkäänlaiset poliittiset myönnytykset tai tulkintaseikat, jos rikkomuksista ei säädetä lainsäädännössä. Toisaalta emme myöskään voi hyväksyä, että mitkään rikkomukset olisivat poliittisesti perusteltuja. Tämän vuoksi en äänestä mietinnön puolesta. Tekstistä puuttuu se olennainen tasapaino, jota tällaista arkaluonteista asiaa koskevan mielipiteen ilmaisu edellyttää, enkä täten voi antaa sille tukeani.

Terrón y Cusí (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan ilmoittaa, että espanjankielisen version 19 kohdan viimeistä edelliseen alakohtaan on tehtävä muutos. Tämä kohta kuuluu seuraavasti: "suosittelee, että jäsenvaltiot ottavat erityisessä terrorismin vastaisessa lainsäädännössä käyttöön nk. peruuntumislausekkeen ("sunset clause")".
Tarkistin asian jäsen Swiebeliltä, ja sana "erityisessä" pitäisi todellakin korvata sanalla "poikkeuksellisessa". Erityinen lainsäädäntö voi tarkoittaa yleistä lainsäädäntöä, johon ei pidä missään tapauksessa soveltaa peruuntumislausekkeita tai mitään vastaavia lausekkeita. Tekstissä pitäisi siis lukea sanan "erityisessä" sijasta "poikkeuksellisessa".

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Pirkerin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0449/2002) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille kohti Euroopan unionin jäsenvaltioiden ulkorajojen yhdennettyä valvontaa (KOM(2002) 233 - C5-0505/2002 - 2002/2212(INI).

Pirker (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, käsittelemme nyt ulkorajojemme yhdennettyä valvontaa. Kaikki ovat varmasti yhtä mieltä siitä, että se on Euroopan unionin turvallisuuden ensimmäinen tae. Ulkorajat ovat myös sellaisten uhkien, kuten järjestäytyneen rikollisuuden, terrorismin, salakuljettajien ja laittoman maahanmuuton torjunnan lähtökohta.
Tiedämme kuitenkin, että ulkorajamme ovat edelleen koko sisäisen turvallisuusjärjestelmämme heikoin lenkki. Syyt tähän tiedetään hyvin. Ne johtuvat Schengenin sopimuksen erilaisista tulkintatavoista, erilaisista teknisistä standardeista, rajavalvonnasta vastaavista erilaisista virastoista, koulutuseroista ja yleensäkin unionin toiminnan tai jopa yhteistoiminnan puutteesta rajavalvontaa koskevissa kysymyksissä.
Jos haluamme kuitenkin tehostaa rajavalvontaa ja siten tehdä EU:sta turvallisemman, kaikilla nykyisillä ja tulevilla ulkorajoillamme on sovellettava yhtä tiukkoja standardeja. Tiedämme kaikki, että EU on laajentumassa, mikä edellyttää tällaisia toimia. Koko sisäinen turvallisuutemme riippuu tästä tavoittelemastamme turvallisuudesta samoin kuin kykymme soveltaa käytännössä vapaan liikkuvuuden perusperiaatetta.
Olen tyytyväinen joulukuussa 2001 järjestetyn Laekenin Eurooppa-neuvoston aloitteisiin, kun se valtuutti komission ja neuvoston toteuttamaan asianmukaisia toimia asian selvittämiseksi. Olen luonnollisesti tyytyväinen komission ehdotukseen ja onnittelen komission jäsentä hänen erinomaisesta valmistelutyöstään ja suhtaudun myönteisesti neuvoston toimintasuunnitelmaan. Näistä asioista vallitsee laaja yksimielisyys. Olen iloinen voidessani myös kertoa teille, että valiokunnassa ollaan laajasti yhtä mieltä näistä ehdotuksista.
Haluan siksi ilmaista kiitollisuuteni tiiviistä yhteistyöstä, jonka ansiosta kaikki puolueet ovat toimineet yhtenä rintamana turvallisuuden hyväksi. Mielestäni olemme tällä tavoin antaneet erittäin hyvän esimerkin. Olisin iloinen, jos osoittaisimme huomenna samanlaista laajaa tukea ja yksimielisyyttä.
Mitkä ovat sitten mietintöni olennaiset kohdat, joista vallitsee näin laaja yksimielisyys? Haluan ottaa niistä esille viisi. Meidän on ensiksikin analysoitava ja määritettävä uudelleen asetettavat tehtävät sekä laadittava yhteisiä oikeudellisia säännöksiä. Tämän vuoksi meidän on myös tarkasteltava Schengenin säännöstön täytäntöönpanon operatiivisia käytäntöjä, joiden tiedämme olevan hyvin vaihtelevia.
Ulkorajojen valvontaa koskevaa yhteistä käsikirjaa olisi tarkistettava yhteisten standardien sisällyttämiseksi ja parhaiden käytäntöjen huomioon ottamiseksi.
Minusta on erityisen tärkeää, että meillä ei ole pelkästään yhteistä käsikirjaa vaan että perustamme myös valvontaelimen, joka tarkkailee säännöllisesti määräysten noudattamista. Vain tällä tavoin voimme taata yhteiset standardit ja erinomaisen laadun.
Tämän vuoksi toisena painopisteenä on yhteinen koulutus ja jatkokoulutus. Meidän on viimeinkin annettava todellinen merkitys Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 7 artiklalle. Olemme jo sitoutuneet laatimaan rajavalvojien yhteisen koulutussuunnitelman. Meidän on kuitenkin vielä perustettava johtavien virkamiehien kouluttamiseksi Eurooppa-kollegio, jolloin tästä koituu kerrannaisvaikutuksia, joiden avulla voidaan varmistaa standardit pitkällä aikavälillä. Eurooppa-kollegio olisi rahoitettava ARGO-ohjelmasta, jotta koulutuksen standardit sekä yhteiset operatiiviset standardit voidaan varmistaa pitkällä aikavälillä.
Kolmas painopiste on se, että kalustojen olisi oltava keskenään vaihdettavia. Jäsenvaltioiden kalustot eivät ole täysin yhteensopivia, ja rajat ylittävä käytännön yhteistyö on kerrassaan mahdotonta, koska tekniset standardit ovat täysin yhteensopimattomia. Jos käytämme edelleen yhteisiä tutka- ja satelliittivalvontajärjestelmiä tai käynnistämme rajat ylittäviä yhteistyöhankkeita, yhteensopiva kalusto on ehdottoman välttämätöntä. Tämän lisäksi olisi järkevää, sekä taloudellisten että myös muiden syiden vuoksi, että meillä olisi tulevaisuudessa tällaiset standardit, jotta voisimme hankkia yhteisesti joskus hyvinkin kalliita teknisiä järjestelmiä.
Neljänneksi meidän pitäisi suorittaa jatkuva riskianalyysi. Koska Europolilla on myös järjestäytynyttä rikollisuutta analysoivia järjestelmiä, sen pitäisi vastata riskianalyysista. Sen tuloksista ilmoitettaisiin jäsenvaltioille raportoimalla tilanteista ja korostamalla tarvittavaa apua, ja tulosten perusteella luotaisiin alaa koskevat yhteiset standardit. Toivottavana ja toiminnan tehostamisen vuoksi yleisenä tavoitteena olisi oltava tietojenvaihto Schengen-, Europol-, ja Eurodac-järjestelmien välillä. Tietojenvaihdossa noudatettaisiin luonnollisesti kaikkia tarvittavia tietojensuojaa koskevia määräyksiä. Ei ole epäilystäkään siitä, etteikö tämä lisäisi yhteisvaikutusta.
Viidentenä painopisteenä on perustaa erikoisyksiköistä koostuva Euroopan rajavaltiolaitos, jota yhteisö rahoittaa ja joka lähetetään tarvittaessa ja jäsenvaltioiden pyynnöstä ulkorajojen riskialttiille osuuksille kansallisten viranomaisten avuksi tietyksi ajaksi. Tämän ansiosta voimme saavuttaa ulkorajojemme erityisen riskialttiilla osuuksilla mahdollisimman hyvän turvallisuuden ja lisäksi jakaa ulkorajojen erityistilanteen käsittelemisestä koituvaa vastuuta, jota asianomaisen valtion ei voida olettaa kantavan yksinään. Tällä tavoin voimme tarjota apua ja jakaa työtaakan, vaikka onkin todettava, että periaatteessa ulkorajojen valvontakysymyksiä koskevan yleisen toimivallan onkin kuuluttava jäsenvaltioille.
Toivon, että kaikki tämä yhteisymmärrys antaa meille riittävän kannustimen, jotta voimme vihdoinkin saavuttaa käytännössä sen, minkä olemme kansalaisille velkaa: paremman turvallisuuden jopa unionin laajentumisen jälkeenkin. Voimme nyt ryhtyä toimiin. Parlamentti tukee täysin komission ja neuvoston toimia, jos ne valitsevat tämän tien.
Vitorino
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan ensiksikin kiittää Hubert Pirkeriä hänen mietinnöstään. Hän ei ole keskittynyt vain EU:n ulkorajojen valvontaa käsittelevään komission tiedonantoon vaan myös neuvoston hyväksymään toimintasuunnitelmaan. Voimme myös sanoa, että kumpaankin asiakirjaan, komission ehdotukseen ja neuvoston toimintasuunnitelmaan, sisältyy paljon samantapaisia asioita. Mielestäni Laekenissa vahvistetut neljä perustavoitetta kuuluvat nimittäin tähän toimintasuunnitelmaan. Tavoitteisiin kuuluu jäsenvaltioiden vastavuoroisen luottamuksen vahvistamiseen ulkorajojen valvonnassa. Ulkorajat ovat yhteinen rajamme, joten yhden valtion tehoton rajavalvonta heikentää väistämättä kaikkien muiden Euroopan unionin jäsenvaltioiden turvallisuutta. Muita tavoitteita ovat laittoman maahanmuuton tehokas torjunta, ulkorajojen valvonnan asettaminen ensisijaiseksi terroristiryhmien tai terroristien maahantulon torjumiseksi ja lisäksi Euroopan unionin sisäisen turvallisuuden korkean tason takaaminen. Ilman näitä emme voi taata vapaata liikkuvuutta ja ulkorajojemme valvonnan poistamista.
Kuten Pirker korosti, tämän toimintasuunnitelman tavoitteet ovat selkeät. Mielestäni meidän on tavoitteista keskustelemisen sijasta määritettävä päämäärät ja selvitettävä todellisten toimien tarve. Meidän on pureuduttava ensiksikin lainsäädäntöön. Voimassa olevaa Schengenin säännöstöä sovelletaan Pirkerin varsin oikeutetun toteamuksen mukaan eri jäsenvaltioissa hyvin eri tavoin. Meidän on yhdenmukaistettava Schengenin säännöstön täytäntöönpanoa kahdella tavalla. Meidän on ensiksikin tarkistettava yhteistä Schengenin käsikirjaa. Komissio antaa tämän vuoden ensimmäisen vuosipuoliskon aikana ehdotuksen tarkistuksesta. Toiseksi meidän on myös luotava parhaita käytäntöjä yhteisten standardien käyttöönottamiseksi.
Toinen tavoite on rajavalvojien koulutus. Käsittääkseni tällä nimenomaisella hetkellä Wienissä on meneillään kokous, johon komissio osallistuu ja jonka tarkoituksena on laatia rajavalvojien yhteistä koulutussuunnitelmaa koskeva ehdotus. Tämän hankkeen alkuunpanijoita ovat Itävalta ja Ruotsi.
Kolmas tavoite on nykyaikaisen tietotekniikan käyttäminen ulkorajojemme valvonnan tehostamiseksi. Komission tarkoituksena on esittää tällä alalla ensi heinäkuussa Salonikassa pidettävässä Eurooppa-neuvoston kokouksessa toteutettavuustutkimus on-line-viisumijärjestelmän käynnistämisestä Euroopassa. Annamme samanaikaisesti Euroopan unionin ulkomerirajojen valvontaa koskevat ensimmäiset ehdotukset.
Neljäs tavoite on määritellä yhteinen riskianalyysimalli ulkorajojemme valvomiseksi. Meillä on tällä alalla jo malli, joka on määritetty Suomen hallituksen antaman ehdotuksen perusteella. Puheenjohtajavaltio Tanskan johdolla järjestettiin ensimmäinen ns. SCIFA+-elintä käsittelevä kokous. Tämä on elin, joka koordinoi Euroopan unionin kaikkien jäsenvaltioiden rajavartiolaitoksia. Tämän uuden eurooppalaisen elimen toiminnan ansiosta voitiin toteuttaa jo vuonna 2002 kaksi käytännön operaatiota. Ensimmäinen oli Espanjan koordinoima Odysseus-operaatio, johon osallistui Välimerta valvovien lukuisten jäsenvaltioiden yhteisryhmiä. Toinen oli Saksan johtaman yhteisryhmän operaatio Saksan maarajojen valvomiseksi. Kumpikin operaatiota rahoitettiin vuonna 2002 ARGO-ohjelmasta. Vuodeksi 2003 on jo esitetty operatiivista yhteistyötä käsitteleviä uusia toimia.
Lopuksi Sevillan Eurooppa-neuvosto kannatti jaetun vastuun periaatetta ulkorajojen valvomiseksi. Tämä tarkoittaa rahoitusta ja laitteistoja koskevan vastuun jakamista sekä mahdollisen yhteisen rajavartiolaitoksen perustamista. Komissio on esittänyt rahoitustilannetta koskevan alustavan arvion. Meidän on myönnettävä, että jäsenvaltioiden meille toimittamat tiedot niiden ulkorajojen valvonnan todellisista menoista vaihtelivat melkoisesti ja niitä oli vaikea verrata. Komissio on tämän vuoksi pyytänyt lisäselvityksiä, ja sen tarkoituksena on ehdottaa Kreikan puheenjohtajakaudella rahoitusvastuun jakamista koskevia perusteita Euroopan unionin ulkorajojen valvomiseksi. Toivon, että Pirkerin jättämän päätöslauselmaesityksen, josta täällä huomenna äänestetään, ansiosta parlamentti pystyy antamaan ratkaisevan sysäyksen tälle kunnianhimoiselle, vaativalle ja tärkeälle toimintaohjelmalle Euroopan unionin ulkorajojen valvomiseksi, jotta voimme tehostaa kaikkien jäsenvaltioiden sisäistä turvallisuutta.

Coelho (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aluksi onnitella Pirkeriä hänen esittämästään erinomaisesta mietinnöstä. Haluan myös onnitella komissiota aloitteesta, jonka erinomaista laatua on jo painotettu ja jota myös ystäväni Christian von Boetticher tällä kertaa varmasti tukee. Schengenin sopimuksen allekirjoittamisen vuonna 1990 ja kansallisten rajojen valvonnan poistamisen vuoksi ulkorajojen valvonnalla on nyt entistäkin tärkeämpi merkitys, jotta voisimme estää kansalaistemme turvallisuutta uhkaavien henkilöiden pääsyn unionin alueelle.
Terrorismin, järjestäytyneen rikollisuuden, ihmiskaupan, huumekaupan ja laittoman maahanmuuton uhkaava lisääntyminen on nykyisin poliittisen asialistamme kärkipäässä, ja kansalaisemme ovat tästä hyvin huolestuneita. Voidaan kuitenkin pahoitella sitä, että ulkorajamme ovat edelleen koko järjestelmän heikko lenkki. Tämä vaarantaa sisäisen turvallisuuden tehokkaan suojelun lisäksi myös vapaan liikkuvuuden periaatteen täysimittaisen soveltamisen. Laajentuminen kärjistää tilannetta vielä entisestään, kun uudet jäsenvaltiot ryhtyvät asteittain valvomaan turvallisuutta ulkorajoilla ja kun näille maille siirretään huomattavasti vastuuta.
Tämän vuoksi on erittäin tärkeää, että unioni hyväksyy johdonmukaisia toimia varmistaakseen rajojensa turvallisuuden. Se ei saa puuttua jäsenvaltioiden toimivaltaan vaan avustaa suojelun tehostamisessa. Yhdyn esittelijä Pirkerin näkemykseen siitä, että on olennaisen tärkeää kehittää nykyisiä ja tulevia ulkorajojamme koskeva yhteinen valvontapolitiikka. Tämä edellyttää yhteisten standardien luomista ulkorajojen valvomiseksi, yhteistä suuntaviivaa ja asianomaisten virkamiesten yhteistä koulutussuunnitelmaa, johtavien virkamiesten Eurooppa-kollegiota, yhteisten standardien luomista koskevien hankkeiden asettamista etusijalle rahoituksessa sekä erikoisyksiköistä koostuvan Euroopan rajavartiolaitoksen kehittämistä. Rajavartiolaitosta rahoitetaan yhteisesti ja se lähetetään tarvittaessa ja jäsenvaltioiden pyynnöstä ulkorajojen riskialttiille osuuksille kansallisten viranomaisten avuksi.
Näillä yhteisillä toimilla meidän pitäisi myös pystyä ratkaisemaan nykyiset ongelmat, jotka koskevat Schengenin säännöstön täytäntöönpanoa nykyisillä ulkorajoilla. Nämä ongelmat koskevat rajavalvonnan tyyppiä ja käytäntöjä, jotka ovat erilaisia maa- ja merirajoilla, sekä rajavalvonnan vastuunjakoa, joka vaihtelee jäsenvaltioittain ja joka aiheuttaa joissain tapauksissa jopa toimivaltojen päällekkäisyyksiä. Lisäksi ongelmana ovat myös erilaisten tekniikoiden käyttö, koska ne ovat toisinaan yhteensopimattomia ja haittaavat yhtäläisen korkeatasoisen turvallisuuden saavuttamista.
Päätän puheenvuoroni komission jäsenen António Vitorinon sanoin: ulkorajojemme parempaa valvontaa koskevan huolen on edistettävä unionin ja jäsenvaltioiden sisäistä turvallisuutta.
Terrón i Cusí (PSE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluan onnitella Coelhoa. Vapaa liikkuvuus unionissa on tämän parlamentin ja monien Euroopan unionin kansalaisten mielestä EU:n arvostetuimpia saavutuksia.
Henkilöiden vapaata liikkuvuutta unionissa säädellään unionin säännöillä. Useat toimet, jotka ovat olleet välttämättömiä henkilöiden vapaan liikkuvuuden takaamiseksi, sisältyvät lainsäädäntöömme. Vapaan liikkuvuuden takaaminen edellyttää jäsenvaltioiden välistä vahvaa luottamusta ja yhteistyötä etenkin ulkorajojen valvonnassa.
Todellisesta tilanteesta on saatavilla paljon tietoa, ja tiedämme vaikeuksista, joita aiheutuu muun muassa siitä, että Euroopan unionin etelärannikoille saapuu ihmisiä, jotka toivovat sen olevan matkansa ensimmäinen etappi mutta joka usein paljastuu dramaattisesti heidän viimeisekseen. Pelastamme päivittäin naisia kidnappaajilta ja hyväksikäyttäjiltä, jotka tarjoavat heitä eurooppalaisille, jotka eivät välitä heidän alkuperästään. Olemme myös todistaneet kuukausien ajan Sangatten keskuksen surullista näytelmää.
Mielestäni Euroopan komissio on ottanut oikeutetusti ja oikea-aikaisesti esille tarpeen käsitellä tätä kysymystä. Ensinnäkin se on Euroopan unionin laajentumisen vuoksi välttämätöntä. Toiseksi komission ehdotus on hyvä merkki Euroopan tulevaisuutta käsittelevälle valmistelukunnalle siitä, että sen pitäisi selvittää unionin yhteen olennaiseen erityispiirteeseen eli sisäiseen vapaaseen liikkuvuuteen liittyvä lainsäädännöllinen sekasotku. Kolmanneksi voimme edistyä tämän tavoitteen saavuttamisessa tänään esitetyn oikeudellisen - ja ehkäpä myös taloudellisen - kehyksen ansiosta.
Yhdyn näkemykseen siitä, että meidän on taattava paremmin sekä unionin alueella olevien että sen kautta kulkevien ihmisten vapaus ja turvallisuus.
Tämän vuoksi ja äärisuuntauksistamme huolimatta Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä äänestää Pirkerin mietinnön puolesta. Toivon, että parlamentin innostus ja laaja tuki on tarttuvaa ja että neuvosto tukee poliittisten julkilausumiensa lisäksi aktiivisesti ja voimakkaasti tätä ehdotusta.

Krarup (GUE/NGL).
Kuten komissio toteaa, aiheena on jäsenvaltioiden ulkorajojen yhdennetty valvonta. Vaikka mietintöön sisältyvä päätöslauselmaesitys onkin hyväksytty, sillä ei sinänsä ole tietenkään suoraa oikeusvaikutusta. Päätöslauselman ja komission tiedonannon merkitys kasvaa pikemminkin poliisiyhteistyön kehittämistä koskevien muiden päätösten yhteydessä. Ehdotus merkitsee kehityskulkua, joka on mielestäni uhka demokraattiselle valvonnalle ja oikeusjärjestykselle. Tällainen politiikka vahvistaisi merkittävästi EU:n viranomaisten asemaa kansallisten viranomaisten kustannuksella. Sen päivänselvänä tarkoituksena on kehittää pitkällä aikavälillä ylikansallinen rajapoliisilaitos, joka on yksi monista vaiheista kohti todellista liittovaltiopoliisia. Tällaisessa poliisivoimien laajentamisessa on samalla kysymys sokeasti toteutetusta EU:n yhdentymisestä ja Eurooppa-linnoituksen turvaamisesta. Viimeksi mainittu on väistämätön seuraus tästä ulkopuolisesta paineesta, joka johtuu EU:n jäsenvaltioiden vauraudesta verrattuna naapuriemme kurjaan yhteiskunnalliseen tilanteeseen. Vastakohta on pääasiassa seurausta jäsenvaltioiden jo monia vuosia harjoittamasta naapurivaltioiden riistopolitiikasta.
Tämä päätöslauselmaesityksen todellisesta taustasta. Sen sisältö on yhtä hälyttävä. Yhteinen lainsäädäntöelin, koordinointijärjestelmä ja operatiivinen yhteistyö, keskinäiset operatiiviset järjestelyt ja jatkuva tiedonvaihto eli lyhyesti sanottuna poliisivoimien yleinen kehittäminen vain horjuttavat oikeusjärjestystä, jota demokratian kannattajat ovat mielestäni pyrkineet Pohjoismaiden kokemusten perusteella vakiinnuttamaan vuosien kuluessa. Mitä komissio sanoo demokraattisesta ja oikeudellisesta valvonnasta? Komissio kannattaa vapaaehtoista ja huonosti harkittua politiikkaa, koska valvontaa on tehostettava. Miten? Ei vastausta. Mitä mietinnössä todetaan tästä asiasta? Ei yhtään mitään. EU:n rajapoliisi ja yhteinen elin ulkorajoille? Ei kiitos.

Santini (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, meille on esitetty vihdoinkin aidosti unionikeskeinen mietintö, vaikka sen lähtökohtana onkin unionin ulkorajojen valvontaa koskeva erityinen, tekninen kysymys. Kuten on huomautettu, aihe on hyvin ajankohtainen. Unionin nykyiset ulkorajat muuttuvat radikaalisti ja ulottuvat kauemmaksi toukokuussa 2004, jolloin 12 uutta jäsenvaltiota liittyy nykyisen Euroopan unionin poliittiseen ja maantieteelliseen rakenteeseen. Tämän vuoksi on enemmän kuin paikallaan, että ehdotamme nyt ennen uusi ehdokasvaltioiden liittymistä mallia, jota on käytetty tähän asti 15 nykyisen jäsenvaltion vankan kokemuksen perusteella.
Pirkerin mietinnössä annetaan tässä laajassa kehyksessä ulkorajojemme yhdentynyttä valvontaa koskevia useita käytännön ehdotuksia. Tarkoituksena ei ole puuttua yksittäisten jäsenvaltioiden alueelliseen itsemääräämisoikeuteen, vaan pikemminkin laatia sopusointuista yhteistyötä koskeva ihanteellinen malli. Tämä on kelvollinen lähestymistapa, johon sisältyy unionin rajavartiolaitoksen perustaminen tulevina vuosina. Tämä ei tapahdu heti, vaan sen jälkeen, kun tekniikoita ja menettelyjä on hienosäädetty asianmukaisesti kouluttamalla henkilökuntaa sekä käynnistetty nykyisten erilaisten rajavartiolaitosten välinen yhteistyö. Tästä ovat hyvänä esimerkkinä sekapartioita koskevat kokeilut, joista on saatu erinomaisia tuloksia. Kotimaassani Italiassa niitä on kehitetty jäsenvaltioiden eli Ranskan ja Itävallan, kolmansien maiden eli Sveitsin ja yhden ehdokasvaltion eli Slovenian rajoilla.
Laittoman maahanmuuton torjuntaa käsittelevä osio on erittäin innovatiivinen. Torjunta vaatii raskaita päivittäisiä toimia etenkin rajavaltioilta, kuten Espanjalta, Portugalilta, Italialta ja Kreikalta. Tämä on kuitenkin kaikkien jäsenvaltioiden, ei vain näiden valtioiden ongelma. Schengenin sopimuksen vuoksi laiton maahanmuuttaja, joka onnistuu pääsemään Adrianmeren rannikkovaltioon, pystyy automaattisesti matkustamaan moniin muihin jäsenvaltioihin ja ainakin Schengenin alueen valtioihin, joilla on näin ollen suurin vastuu sekä myös suurin mahdollisuus. Tämän vuoksi esittelijä on oikeassa ehdottaessaan, että kaikkia valtioita kehotetaan työskentelemään yhdessä ulkorajojen valvonnan kustannusten jakamiseksi, oli niillä sitten ulkorajoja tai ei. Onkin täysin selvää, että kaikkien valtioiden on osallistuttava valvontaan, jotta valvonta- ja seuranta on tehokasta etenkin niissä paikoissa, joissa laittomien maahanmuuttajien virta on kaikkein suurin. Lisää laittomia maahanmuuttajia tulee jatkuvasti jopa tällä hetkellä unioniin. Tämä ei ole vain laitonta maahanmuuttoa päivittäin torjuvien valtioiden vaan kaikkien niiden valtioiden ongelma, jotka ovat laittoman maahanmuuton määräpää.

Evans, Robert J.E. (PSE).
Arvoisa puhemies, minäkin onnittelen muiden tavoin esittelijää, komissiota ja neuvostoa siitä, että ne ovat ottaneet tämän asian esille ja tunnustaneet paremman yhteistyön tarpeen tällä hyvin vaikealla alalla. 
Olen jossain määrin eri mieltä Krarupin kanssa siitä, että yksikään valtio ei pysty ratkaisemaan tätä kysymystä yksinään. Viidentoista jäsenvaltion yhteiset politiikat, sopimukset ja epäviralliset sopimukset ovat elintärkeitä. Myönnämme kuitenkin, että kunkin jäsenvaltion tilanne on erilainen. Terrón i Cusí puhui aikaisemmin Espanjan etelärajan tilanteesta. Kotimaani Yhdistynyt kuningaskunta koostuu yhdestä suuresta saaresta sekä Pohjois-Irlannista. Muilla valtioilla on omat erityistilanteensa, joita niiden on käsiteltävä. Esimerkiksi Kreikassa on noin 400 saarta, kun taas Luxemburgilla ei ole rannikkoa. Maidemme tilanteet ovat erilaiset, ja niitä on omalla tavallaan hyvin vaikea seurata ja valvoa. Emme kuitenkaan selviydy nykyisin kovin hyvin 15 jäsenvaltion hallinnoimisesta. Coelho kiinnitti varsin perustellusti huomiota siihen, että kun EU:ssa on 25 jäsenvaltiota - ja myöhemmin 27 tai 28 - tilanne on entistäkin haastavampi. On hyvin tärkeää, että ainakin pyrimme käsittelemään tätä asiaa ja yritämme vastata haasteeseen.
Meidän on taattava yksilön oikeuksien kunnioittaminen. Olen tästä samaa mieltä Krarupin kanssa. Voimme saavuttaa tämän vain, jos jäsenvaltiot toimivat yhteistyössä, jos levitämme hyviä käytäntöjä maasta toiseen ja jos vältämme menneisyyden virheet. Tämä merkitsee tosiasiassa rajavalvontaa yhdessä yhteisen turvapaikka- ja maahanmuuttomuuttopolitiikan kanssa. Tämä merkitsee sitä, että olemme valmiita jatkuvasti pysymään tilanteen tasalla ja kehittymään. Se merkitsee myös laajempaa rajavalvontaa, jossa otetaan huomioon kansalaisen liikkuvuutta koskevat oikeudet. Jos yhdistämme nämä asiat, pystymme ratkaisemaan ongelmat jo vuosiksi eteenpäin laajentuneessa Euroopan unionissa.

von Boetticher (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kun komission jäsen Verheugen ilmoitti kansalaisvapauksien- ja oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnalle laajentumisesta itään päin, esitin hänelle kaksi kysymystä. Tiedustelin ensiksi, pitikö komissio rajavalvonnan yhteisiä puitteita tarpeellisena, ja toiseksi, pystyvätkö ehdokasvaltiot komission mielestä turvaamaan rajansa EU:n ulkopuolisilta valtioilta nykyisten jäsenvaltioiden noudattamien samojen korkeiden standardien mukaisesti. Komission jäsen vastasi, että ehdokasvaltioilla ei tulisi olemaan mitään ongelmia taata itse rajavalvonnan tyydyttävä taso, eikä eurooppalaista lähestymistapaa näin ollen tarvittaisi.
Komissio on nyt muuttanut mielensä ja antanut ulkorajojemme valvonnan yhteistä järjestelmää koskevan järkevän ehdotuksen. Pirkerin mietinnössä tuetaan tätä ehdotusta ja täydentää sitä monissa kohdin. Coelho ei valitettavasti ole enää täällä läsnä kuulemassa sitä, että mielestäni on sanomattakin selvää, että minäkin tuen ehdotusta täydestä sydämestäni. On valitettavaa, että komission jäsen Verheugen on tuhlannut paljon arvokasta aikaa pötypuheisiin. Esimerkki tämän asian kiireellisyydestä on Saksan ja Puolan välinen 456 kilometriä pitkä raja, joka muodostuu joesta ja jossa rajat ylittävää liikennettä valvoo noin 10 000 rajavalvojaa. Puolan raja EU:n ulkopuolisten naapureiden kanssa on yli 1 200 kilometriä pitkä, ja se kulkee peltojen poikki maan koko pituudelta. On puhdasta harhakuvitelmaa olettaa, että Puola pystyy seuraavina vuosina turvaamaan tämän rajan yksinään yhtä hyvin kuin ulkorajat on aikaisemmin turvattu.
Tämän vuoksi tarvitaan eurooppalaista solidaarisuutta, koska useiden jäsenvaltioiden harjoittama ulkorajojen valvonta hyödyttää viime kädessä kaikkia jäsenvaltioita. Tanska, Ruotsi, Belgia ja Alankomaat hyötyvät ulkorajojen valvonnan korkeasta tasosta. Kaikki eurooppalaiset ulkorajojen valvontaa koskevat käsitteet on lopulta vahvistettava perustamissopimuksissa toisaalta myöntämällä EU:lle yhdistetty toimivalta ja toisaalta antamalla rajavalvonnalle institutionaalinen muoto eurooppalaisena elimenä Europolin ja Eurojustin rinnalla.
Lopetan puheenvuoroni tällä nykyhetkellä antiikin Rooman senaatin jäsenen Caton sanoin: arvoisa komission jäsen Vitorino, toivon, että Euroopan tulevaisuutta käsittelevä valiokunta osoittaa suurempaa rohkeutta tällä alalla.

Ceyhun (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, minulla on kunnia sanoa täällä tänään viimeinen sana. Ennen kuin toivotan teille hyvää yötä, haluan luonnollisesti käyttää tilaisuuden hyväkseni kertoakseni teille mielipiteeni sekä todetakseni saksalaisena selkeästi ulkorajojen valvonnan tarpeellisuuden. Kuten von Boetticher juuri totesi, Saksalla on pitkä ulkoraja.
Arvoisa komission jäsen, olemme siksi hyvin iloisia siitä, että olette esittäneet tämän tiedonannon. Olemme myös iloisia siitä, että PPE-DE-ryhmän jäsenen Pirkerin ehdotus on oikeansuuntainen, ja annamme hänelle tämän vuoksi tukemme. Parlamentti on ilmaissut yhtenäisenä rintamana olevansa samaa mieltä komission kanssa tästä alasta. Uskoakseni tämän ansiosta ja ehkäpä puheenjohtajavaltio Kreikan avustuksella saamme siten vakuutettua myös neuvoston. Puheenjohtajavaltio Kreikka on jo ilmoittanut, miten tärkeänä se pitää laittoman maahanmuuton ja kaikenlaisen salakuljetuksen torjuntaa. Toivon todella, että näin tulee tapahtumaan.
Tässä parlamentissa on luonnollisesti jäseniä, jotka pitävät edelleen poliisi- tai rajavartiolaitosten vahvistamista ongelmallisena ja jotka kertovat meille, miten paljon paremmin kaikki nämä asiat voitaisiin tehdä. He tiedustelevat kerta toisensa jälkeen, miksi tarvitsemme poliisia niin kipeästi. Voin kertoa heille täysin vilpittömästi, että mielestäni meidän on parempi sijoittaa ulkorajoille niin monta poliisiviranomaista kuin vain mahdollista ja taata turvallinen raja, joka estää pakolaisia syöksymästä kuolemaan. Olen kerrassaan kyllästänyt tähän kaikkeen, ja mielestäni meidän kaikkien on kannettava asiasta vastuu. Emme voi seurata vierestä samalla, kun ihmiset kuolevat. Voimme estää tämän vain turvaamalla rajamme ja sillä, että salakuljettajajoukkiot eivät enää riistä tai hyväksikäytä laittomia maahanmuuttajia. Tämän vuoksi toivon, että voimme kaikki saavuttaa tavoitteemme yhdessä. Hyvää yötä.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna aamulla klo 11.30.
(Istunto päättyi klo 21.00.)

Ribeiro e Castro (UEN)
Kummallista Swiebelin mietinnössä on se, että siinä luetellaan yksityiskohtaisesti syyt, joiden vuoksi siinä esitetty päätöslauselma pitäisi hylätä.
Esittelijä vetoaa "kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan (LIBE) viime vuonna tekemään päätökseen, jonka mukaan perusoikeuskirja otetaan vuosittaisen ihmisoikeuksien tilaa EU:ssa käsittelevän mietinnön perustaksi" ja lisää, että "Euroopan unionin perusoikeuskirja (?) antaa suuntaa nyt käsiteltävänä olevalle mietinnölle".
Jos näin on, meidän olisi syytä noudattaa tätä nimenomaista ohjetta mahdollisimman tarkasti, mutta ei mennä liian pitkälle ja ylittää näin perusoikeuskirjassa määritellyt oikeudet. Meidän ei myöskään pidä sortua loputtomaan saivarteluun, jossa mietintö irrotetaan tavoitteestaan ja rajoituksistaan, ja pyrkiä käyttämään mietintöä, josta meidän on tarkoitus pian äänestää, väärin loputtomaan jäsenvaltioita koskevaan arvosteluun, mikä on todella älytöntä.
Euroopan parlamentilla ei itse asiassa ole tähän valtuuksia, paitsi poikkeustilanteissa, eli tilanteissa, jotka ovat niin vakavia, että niihin voidaan mahdollisesti soveltaa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 7 artiklassa mainittuja seuraamuksia. Sitä paitsi me kaikki tiedämme, että perusoikeuskirjassa itsessään määritellään sen oma soveltamisala: "Tämän perusoikeuskirjan määräykset koskevat unionin toimielimiä ja laitoksia toissijaisuusperiaatteen mukaisesti sekä jäsenvaltioita ainoastaan silloin, kun ne soveltavat unionin oikeutta" (51 artikla).
Näin ollen sekä mietinnön että päätöslauselman pitäisi koskea suoraan unionin toimielimiä ja laitoksia, ja Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 ja 7 artiklan erityisiä huomautuksia lukuun ottamatta niiden pitäisi koskea jäsenvaltioita ainoastaan epäsuorasti silloin, ja vain silloin, kun ne soveltavat unionin oikeutta.
Siksi olimme varsin hämmästyneitä, kun esittelijä lopuksi väitti asian olevan aivan päinvastoin: että toisaalta "mietinnössä käsitellään nimenomaan vain EU:n nykyisten jäsenvaltioiden ihmisoikeustilannetta" - eli juuri sitä, mitä siinä ei pitäisi käsitellä - ja että toisaalta mietintöön "ei sisälly neuvoston, komission ja parlamentin toimien yhteenvetoa ja arviointia", mikä siihen pitäisi sisältyä.
Jos tähän ilmeiseen metodologiseen hairahdukseen vielä lisätään se harmittava epäjohdonmukaisuus, jolla jäsenvaltioiden tilannetta on useassa yhteydessä kommentoitu ilman riittävää tarkoitusta ja asianmukaisia perusteita (kuten esittelijä itsekin myöntää), meillä onkin koossa tärkeimmät syyt siihen, miksi Swiebelin mietintö olisi omien lähtökohtiensakin mukaisesti hylättävä. Sen sijaan olisi hyväksyttävä vaihtoehtoinen päätöslauselma, jonka olen jättänyt käsiteltäväksi. Siinä palautetaan asiat takaisin oikealle perustalle ja annetaan parlamentille mahdollisuus täyttää suositukset, jotka olemme itse laatineet.

Sylla (GUE/NGL)
Haluan onnitella jäsen Swiebeliä hedelmällisestä työstä, jota hän on tehnyt tänä vuonna erityisesti kolmansien maiden kansalaisten oikeuksien tunnustamisen ja kaksoisrangaistuksen lakkauttamisen osalta. Pahoittelen kuitenkin samalla, että mietinnön laatimiseen varattua aikarajaa on venytetty niin pitkälle, että se on haitannut minun ja tulevien kollegojeni työtä.
Swiebelin seuraajana vuonna 2002 toivon voivani työskennellä perusoikeuskirjan hengessä, jatkuvuuden hengessä ja tehdä perusoikeuskirjasta mahdollisimman näkyvän.
Tätä varten on tarkoitus järjestää kaksi julkista kuulemistilaisuutta, joissa on uutta se, että niihin osallistuu nuoria toisen asteen koulujen oppilaista koostuvien valtuuskuntien välityksellä sekä vaikutusvaltaisten tiedotusvälineiden edustajia. Meidän velvollisuutenamme on varmistaa nuorten osallistuminen, lisätä heidän tietoisuuttaan ja tarjota heille tietoa sekä saada erilaiset mielipidejohtajat mukaan yhteistyöhön, sillä he ovat paras keino päästä lähemmäs kansalaisia ja saada Euroopan unioni tiiviimmin mukaan eurooppalaisten päivittäiseen elämään.
Erityisesti ihmisoikeustilanteen tarkastelun osalta mietintöni perustuu edeltäjiensä tapaan perusoikeuskirjan rakenteeseen, ja siinä korostetaan tiettyjä kohtia, joita pidän omina poliittisina painopistealoinani. Yleisesti toivon mietintöni olevan edistyksellinen.
(Kannanotto on lyhennetty työjärjestyksen 120 artiklan 7 kohdan mukaisesti.)

