Euroopan koulutussäätiön perustaminen (uudelleenlaadittu) (keskustelu) 
Puhemies
(EL) Esityslistalla on seuraavana Bernard Lehideux'n työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan puolesta laatima mietintö ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi Euroopan koulutussäätiön perustamisesta (uudelleenlaadittu) - C6-0243/2007 -.
Louis Michel
komission jäsen. - (FR) Arvoisa puhemies, hyvä esittelijä, hyvät parlamentin jäsenet, haluan ilmaista kunnioitukseni sitä työtä kohtaan, jonka parlamentti on tehnyt ehdotuksen asetukseksi Euroopan koulutussäätiön perustamista koskevan asetuksen uudelleenlaatimista koskevan ehdotuksen hyväksi, ja kiittää erityisesti työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokuntaa ja sen esittelijää Bernard Lehideux'tä.
Kuten tiedätte, Euroopan koulutussäätiö (ETF) perustettiin 1990, ja sen tarkoituksena oli tukea kolmansiin maihin suuntautuvan PHARE-tukiohjelman täytäntöönpanoa ammatillisen koulutuksen osalta. Nykyään sen piiriin kuuluvat maat, jotka kuuluivat aiemmin TACIS-, CARDS- ja MEDA-ohjelmien piiriin. Euroopan unionin koulutuspolitiikassa ja ulkosuhdepolitiikassa on tapahtunut muutoksia, ja sen vuoksi ETF:stä annettua asetusta on tarpeen ajanmukaistaa vastaamaan tapahtunutta kehitystä. Tuloksena on käsittelemänne komission ehdotus.
Ehdotuksessamme ei esitetä uusia tehtäviä lisättäväksi ETF:n toimintaan. Sen tavoitteena on pikemminkin määritellä säätiön tehtävät tarkemmin ja laajentaa sen toimenkuvaa siten, että otetaan huomioon työvoiman kehitys ja etenkin elinikäiseen oppimiseen liittyvä koulutus.
Ehdotuksessa esitetään myös säätiön maantieteellistä toiminta-aluetta laajennettavaksi siten, että se vastaa EU:n ulkosuhdepolitiikan uusia välineitä. ETF:n tehtäviä täytyy siis mukauttaa näihin uusiin olosuhteisiin sopiviksi, mutta samalla sen toiminnassa täytyy säilyttää jo olemassa olevat selkeät painopisteet.
Olen kiitollinen siitä, että Euroopan parlamentti on ottanut komission ehdotuksen vastaan myönteisesti. Kolme toimielintä ovat tehneet hyvää yhteistyötä, ja sen ansiosta olemme onnistuneet löytämään kaikkia tahoja tyydyttäviä ratkaisuja, myös haastaviin kysymyksiin säätiön hallituksen kokoonpanosta ja siitä, miten Euroopan parlamentin erityisosaamista voidaan hyödyntää säätiön toiminnassa. Komissio hyväksyy siten epäröimättä viime viikon rakentavien kolmenkeskisten neuvottelujen tuloksena syntyneen konsolidoidun tekstin.
Lopuksi tahtoisin kollegani Ján Figel'in puolesta painottaa, miten tärkeää yhteistyömme onnistuminen on, sillä hahmottelemallamme uudella oikeusperustalla edistetään tulevaisuudessa Euroopan koulutussäätiön toimintaa ja siten taataan tehokkaampi tuki edunsaajavaltioille, mikä on tietysti pohjimmiltaan ollut tämän työn tarkoitus.
Bernard Lehideux
esittelijä. - (FR) Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Torinossa vieraillessani näin, miten erinomaista työtä säätiö tekee, ja se on tärkeä ja erittäin tehokas väline EU:n kumppanimaiden ammatillisen koulutuksen järjestelmien kehittämisen kannalta. Komission ehdotuksella ajanmukaistetaan ETF:n tehtäviä ja hallintoa, ja sen tarkoituksena on siten varmistaa, että säätiön toiminnalla on vankka oikeusperusta. Mielestäni neuvoston kanssa saavutettu kompromissi mahdollistaa edistymisen kahdessa tärkeässä asiassa.
Ensiksikin uudella asetuksella annetaan säätiölle mahdollisuus toimia kaikissa EU:n kumppanimaissa, myös muissa kuin naapuruuspolitiikan ja liittymistä valmistelevien ohjelmien piiriin kuuluvissa. Tämä on erittäin tärkeä näkökohta. Unionissa tehdään esimerkiksi päätöksiä, jotka vaikuttavat suoraan sen Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren alueen kumppanimaiden talouteen. Minun ei tarvitse muistuttaa komission jäsentä Micheliä siitä, että näin tapahtui hiljattain sokerin yhteisen markkinajärjestelyn uudistuksen tapauksessa, jonka seurauksena kyseisten maiden oli ryhdyttävä perustavanlaatuisiin toimiin monipuolistaakseen teollisuuttaan. ETF olisi voinut osaltaan tukea tuota kehitystä ja voi toimia näin tulevaisuudessa vastaavissa tapauksissa.
Saavuttamamme ratkaisun toinen etu, joka on mielestäni erityisen tärkeä, on se, että se antaa Euroopan parlamentin jäsenille aidosti mahdollisuuden osallistua säätiön toiminnan arviointiin. Tämä kysymys on laajempi, eikä koske vain kyseistä virastoa. Parlamentilla on vuosittain vain yksi, usein hyvin rajallinen, tilaisuus tarkastella erillisvirastojen toimintaa, nimittäin talousarvion hyväksymisen ja vastuuvapauden myöntämisen yhteydessä. Mielestäni parlamentin täytyy tästä eteenpäin, etenkin kun Lissabonin sopimus tulee voimaan, ottaa kantaa erillisvirastojen hoitamiin asioihin entistä perusteellisemmalla tavalla. Sen vuoksi tämän nimenomaisen säätiön tapauksessa parlamentti nimittää tästedes kolme edustajaa, joilla ei ole, myönnettäköön, äänioikeutta, mutta kuitenkin kolme edustajaa säätiön hallitukseen, joilla on säätiön toiminta-alaan liittyvää erityisasiantuntemusta. Parlamentti voi nimittää tehtävään joko ulkopuolisia henkilöitä tai Euroopan parlamentin jäseniä. Parlamentilla on siten vastuu valita, missä määrin se on edustettuna säätiön hallituksessa. Tässä vaiheessa olennaista on se, että tästedes valinta on mahdollinen ja että keskustelu parlamentin osallistumisesta on pantu alulle.
Koska erillisvirastojen määrä kasvaa, on ensiarvoisen tärkeää, että kaikki eurooppalaiset toimielimet selvittävät niiden toiminnan valvonnan keinoja tarkemmin. Tämän kysymyksen suhteen olen vakuuttunut siitä, että meidän on luotava todellinen yhteys parlamentin ja erillisvirastojen välille. Tähän liittyen uuden asetuksen tavoitteena on virallistaa säätiön johtajan kuulemiset parlamentin valiokunnissa. Jo useiden vuosien ajan työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunta on kutsunut säätiön johtajan parlamentin kuultavaksi kerran vuodessa, mutta kutsu ei aiemmin ollut virallinen. Vielä lopuksi, säätiön hallitus nimittää johtajan viisi vuotta kestäväksi kaudeksi komission esittämän, vähintään kolme ehdokasta sisältävän ehdokaslistan perusteella. Ennen nimittämistä hallituksen valitseman ehdokkaan täytyy antaa lausunto Euroopan parlamentin asiaa käsitteleville valiokunnille ja vastata niiden jäsenten esittämiin kysymyksiin.
Olkaamme rehellisiä. Parlamentin osallistumista koskevan kysymyksen osalta saavuttamamme kompromissi ei aivan vastaa toivomuksiani. Meidän on kuitenkin hyväksyttävä tosiasiat. Käymissämme keskusteluissa pääsimme pisteeseen, jota pidemmälle osapuolet eivät ole vielä valmiita menemään. Siten on perusteltua puoltaa neuvoteltua pakettia, jotta säätiö voi jatkaa toimintaansa vakaalta pohjalta niin pian kuin mahdollista.
Pyydän siksi parlamentin jäseniä hyväksymään kompromissitarkistuksen 11, joka on syntynyt komission jäsenen Michelin äsken mainitsemien kolmenkeskisten neuvottelujen tuloksena, ja hyväksymään sen kokonaisuudessaan eikä antamaan periksi kiusaukselle tehdä muutoksia, jotka horjuttaisivat saavuttamaamme tasapainoa.
Kiitän puheenjohtajavaltiota Sloveniaa ja komissiota näistä kysymyksistä käymämme korkeatasoisen vuoropuhelun johdosta ja kiitän tietysti myös kaikkia varjoesittelijöitä heidän tuestaan.
Gabriele Stauner
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin aloittaa ilmaisemalla kiitokseni neuvoston ja komission kanssa käymiemme rakentavien neuvottelujen johdosta, ja suurimmassa kiitollisuudenvelassa olemme tietysti esittelijällemme Bernard Lehideux'lle.
Valiokunnassa ja kolmenkeskisissä neuvotteluissa saavutimme Torinossa sijaitsevaa säätiötä koskevan kompromissin, ja uuden asetuksen johdosta sen toiminta jatkuu aivan uudelta perustalta. Päätavoitteemme Torinon viraston toiminnan uudelleenjärjestelyssä on vahvistaa säätiön ja Euroopan parlamentin välisiä suhteita ja yleisesti tehostaa säätiön toimintaa. Tämä parlamentti on asettanut etusijalle ammatillisen koulutuksen edistämisen Euroopassa, ja katsommekin, että meidän pitäisi arvioida säätiön työtä muutenkin kuin pelkästään taannehtivasti, eräänlaisena tarkastuslaitoksena, ja meillä pitäisi siis myös olla aktiivisen vaikuttajan rooli jo säätiön ohjelmien sisällön ja muodon määrittelyssä sekä keinoja ilmaista kantamme asioista.
Tämän vuoksi seuraavat kaksi kysymystä ovat mielestämme erityisen tärkeitä. Ensimmäinen on säätiön hallituksen kokoonpano ja toinen säätiön johtajan nimitystä koskeva menettely. Jälkimmäisen kysymyksen suhteen saavutimme valiokunnassa selkeän ratkaisun PPE-DE-ryhmän ehdotuksen pohjalta. Kuten esittelijä mainitsi, uuden asetuksen 10 artiklan mukaan johtaja nimitetään komission esittämien vähintään kolmen ehdokkaan joukosta. Ennen nimittämistä ehdokkaiden täytyy saapua Euroopan parlamentin yhden tai useamman asiaa käsittelevän valiokunnan kuultavaksi ja antaa lausunto ja vastata kysymyksiin.
Ensimmäinen, hallituksen kokoonpanoa koskeva kysymys on hankalampi, eikä ryhmäni ole tyytyväinen tapaan, jolla se on ratkaistu käsillä olevassa kompromississa. Ehdotetussa 7 artiklassa määritetty järjestely, jonka mukaan parlamentti voi nimittää kolme äänivallatonta edustajaa, ei ole tarkoituksenmukainen. Mielestämme meillä pitäisi olla mahdollisuus vaikuttaa hallituksen päätöksentekoprosesseihin sen sijaan, että toimimme vain koristeena. Sen vuoksi on mielestämme ensiarvoisen tärkeää, että parlamentti voi lähettää hallitukseen kolme asiantuntijaedustajaa, ja on aivan selvää, että heillä pitäisi olla samanlainen äänioikeus kuin kaikilla muilla hallituksen jäsenillä.
Säätiön hallituksen tehokkaan toiminnan varmistamiseksi sen jäsenten määrää on mielestämme rajoitettava. Emme näe välttämätöntä tarvetta sille, että jokaisella EU:n jäsenvaltiolla on edustaja hallituksessa. Sen sijaan riittää, että kahdella kolmasosalla jäsenvaltioista on edustaja jäsenten kiertoa koskevien Lissabonin sopimuksen määräysten mukaisesti. Kun komissiolla, parlamentilla ja kumppanimailla on kullakin kolme edustajaa, jäsenvaltiot säilyttäisivät enemmistön hallituksessa. Eihän hallitus kuitenkaan ole osakkaiden kokous, vaan sen tarkoituksena on edustaa osakkaita päivittäisessä päätöksenteossa ja tehdä nopeita päätöksiä.
Vetoan sen vuoksi jälleen kerran neuvostoon - jonka edustaja ei valitettavasti ole läsnä - jotta se harkitsisi uudelleen kantaansa. Toiminnan tehokkuuden turvaamiseksi pyydän parlamenttia puoltamaan laatimaamme tarkistusta 10.
Ole Christensen
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, tahdon kiittää esittelijä Bernard Lehideux'tä yhteistyöstä ja työstä, jonka hän on tehnyt Torinossa sijaitsevaa Euroopan koulutussäätiötä koskevan mietinnön hyväksi. Olen toiminut asiassa Euroopan parlamentin sosialistiryhmän varjoesittelijänä, ja olemme käyneet joitakin kovia neuvotteluja neuvoston kanssa, mutta nähdäkseni olemme saaneet aikaan hyvän kompromissiehdotuksen. Vaikka säätiön toiminnan kohteena olevat maat eivät ole EU:n jäseniä eivätkä siten toteuta Lissabonin strategian tavoitteita, tässä yhteydessä on kuitenkin perusteltua ottaa esille nuo tavoitteet. Lissabonin tavoitteethan ovat todellisuudessa vain keinoja kehityksen ja kasvun saavuttamiseksi, ja muutkin kuin EU:n jäsenet tahtovat toki tavoitella näitä asioita.
Koulutus on yksi EU:n alueen kasvua ja kehitystä tukeva tekijä. Panostamalla koulutuksen edistämiseen meillä EU:ssa on paremmat mahdollisuudet saavuttaa Lissabonin tavoitteet ja tehdä yhteisvoimin Euroopasta parempi paikka elää. Toinen tärkeä väline Lissabonin tavoitteiden toteuttamisessa on työmarkkinoiden joustoturva, ja koulutus ja joustoturva ovat läheisesti sidoksissa toisiinsa. Koulutuksen avulla luodaan pätevämpää ja kilpailukykyisempää työvoimaa, joka puolestaan parantaa kasvumahdollisuuksia.
On tärkeää tarkastella EU:n tulevaisuutta pitkän aikavälin perspektiivistä. Sen vuoksi Euroopan koulutussäätiö on erittäin tärkeä virasto. EU:n ei pidä olla suljettu kerho. On tärkeää, että avustamme mahdollisia uusia jäsenvaltioita niin paljon kuin mahdollista. Uusien jäsenvaltioiden on luonnollisesti täytettävä asettamamme vaatimukset ja normit, mutta meidän on myös autettava niitä tämän saavuttamisessa. Uskoakseni laatimamme Torinon säätiötä koskeva uudelleenjärjestely vastaa hyvin tulevaisuuden haasteisiin, ja uskon, että säätiö voi tukea mahdollisia uusia jäsenvaltioita EU:hun liittymisessä.
Olen myös erittäin hyvilläni siitä, että säätiön toiminnan uudelleenjärjestely vahvistaa Euroopan parlamentin ja säätiön välistä yhteyttä. Saamme mahdollisuuden nimittää kolme asiantuntijaa säätiön hallitukseen. Tämä osoittaa, että neuvosto alkaa vihdoin hyväksyä sen, että myös Euroopan parlamentilla on oltava enemmän vaikutusvaltaa tällä alueella.
Renate Weber
Arvoisa puhemies, tahdon kiittää Bernard Lehideux'tä hänen mietinnöstään. Jaan täysin hänen näkemyksensä Euroopan koulutussäätiön (ETF) maantieteellisen toimialueen laajentamisesta.
Tämä virasto, joka on EU:n ulkopolitiikan väline, antaa täyden mahdollisuuden vastata esimerkiksi Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren alueisiin liittyviin haasteisiin. Säätiön toiminnassa vuosien saatossa kertyneet laajat tiedot ja taidot voitaisiin nyt kanavoida alueille, joissa ammatillisen koulutuksen tarve on suuri, koulutuksen saannin ja yhteiskunnallisen osallistumisen edistämiseksi.
Useimmat Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren alueen maat kamppailevat nyt huomattavien talousuudistusten kanssa, ja niiden onnistumiseksi tarvitaan työvoimaa. ETF:llä pitäisi olla tarvittavat valtuudet ja voimavarat, jotta se voisi vastata tällaisiin tarpeisiin. Menisin vielä pidemmälle ja esittäisin, että ETF:n toimialuetta laajennettaessa meidän pitäisi suunnitella väliaikaisten yhteystoimistojen perustamista alueille, joihin erillisvirastojen toiminta keskittyy. Kyseisten toimistojen ansiosta ETF kykenisi järjestämään toimintaansa paremmin ja sen toiminta saisi enemmän näkyvyyttä kolmansissa maissa. Yhdyn täysin esittelijän näkemykseen läpinäkyvyyden lisäämisen tarpeellisuudesta ja kannatan hänen ehdotustaan Euroopan parlamentin jäsenten nimittämisestä viraston hallitukseen.
Lopuksi haluan sanoa, että työvoiman suhteen Euroopan unionin pitäisi mielestäni soveltaa laajempaa lähestymistapaa. Aikeenamme on luoda ”sinisen kortin” järjestelmä, jonka ansiosta kolmansien maiden ammattitaitoiset työntekijät voivat työskennellä laillisesti Euroopassa ja johon luultavasti kuuluu EU:n heidän kouluttamiseensa suuntautuva tuki. Mutta kuten olen jo todennut, ammattitaitoisia työntekijöitä tarvitaan kipeästi myös heidän kotimaissaan, jotta näillä alueilla tapahtuisi todellista kehitystä. Sen vuoksi Euroopan koulutussäätiöllä on ensiarvoisen tärkeä rooli.
Sepp Kusstatscher
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin aluksi ilmaista arvostukseni sitä arvokasta työtä kohtaan, jota Torinossa sijaitseva Euroopan koulutussäätiö on tehnyt vuodesta 1994 lähtien.
Erillisvirastojen ja säätiöiden työtä pidetään usein pelkästään kustannustekijänä. Olen vakaasti sitä mieltä, että Torinon säätiömme toiminta edustaa erittäin hyödyllistä naapuriapua, oli kyseessä sitten Balkanin alue, Itä-Eurooppa tai Pohjois-Afrikka. ETF:n kumppanimaillemme antamaa korkealaatuisten koulutusjärjestelmien kehittämiseen ja luomiseen suuntautuvaa käytännön apua ei voi ylistää liikaa. Tahdon siksi ilmaista kiitokseni ja arvostukseni säätiön johtoa kohtaan.
Pidän tarpeellisena esittää suoraa arvostelua neuvostoa ja sen neuvottelutaktiikkaa kohtaan, sillä päästyämme yhteisymmärrykseen ensimmäisellä kierroksella, neuvosto vaati edustajiensa lisäämistä 27:ään ja lisäksi kieltäytyi aluksi ymmärtämästä parlamentin halua saada edustajiaan säätiön hallitukseen, kunnes lopulta myöntyi hyväksymään kolme asiantuntijaedustajaa, jotka eivät kuitenkaan ole äänivaltaisia. Neuvoston suhtautuminen oli yksinkertaisesti käsittämätöntä.
Voin vain toistaa, etten voi ymmärtää neuvoston puheenjohtajavaltion jäykkää ja puolustautuvaa suhtautumista. Se todistaa jälleen siitä, miten vaikeaa jäsenvaltioidemme hallitusten on arvioida Euroopan parlamentin, unionin ainoan demokraattisesti valitun toimielimen, painoarvoa.
Tässä yhteydessä tahdon kiittää esittelijää.
Derek Roland Clark
Arvoisa puhemies, jälleen kerran komissio kiirehtii lainsäädännön edelle. EU:lla ei ole toimivaltaa koulutukseen, ei ainakaan ennen Lissabonin sopimuksen ratifiointia, mikä taas riippuu Irlannin kansanäänestyksestä. Onko sen lopputulos itsestään selvä, vai jätetäänkö kielteinen tulos huomiotta, kuten kävi Ranskan ja Hollannin kansanäänestysten kanssa?
Oli miten oli, miten koulutussäätiön hallinto sitten järjestetään tulevaisuudessa? Huomaan, että ehdotuksemme mukaan säätiötä johtaa joko kuusi jäsenvaltioiden edustajaa ja kuusi komission edustajaa ja vain kolme parlamentin edustajaa tai edellä mainitut yhdessä komission nimeämien kumppanimaiden edustajien kanssa. Jälkimmäisessä tapauksessa osaksi vastuullisia ovat maat, jotka eivät ole jäsenvaltioita, jolloin komissiolla, jota ei ole vaaleilla valittu, on suurin sananvalta. Tämä ei ole kovin demokraattista.
Tarkistuksen 7 mukaan komissio esittäisi ehdokkaat ETF:n johtoon, mikä on huolestuttanut monia tahoja. Sen seurauksena ETF:n hallituksen kokoonpanosta on tehty vielä uusia ehdotuksia, mukaan lukien mahdoton ehdotus, jonka mukaan jokaisella jäsenvaltiolla olisi yksi edustaja.
Se, että ETF:n hallituksen kokoonpanosta on esitetty niin monia vastaehdotuksia, ei ole kaikkein paras lähtökohta mutta herättää kysymyksen: mihin yleensä tarvitsemme kyseistä säätiötä? Väittäisin, että koulutussäätiö ei ole ainoastaan tarpeeton, vaan siitä on myös haittaa. Jos viitsii tarkastella Euroopan maita EU:n sijaan erillisinä valtioina, havaitsee, että niissä on olemassa hyvin monenlaisia koulutusohjelmia. On toisistaan poikkeavia käytäntöjä, mutta niiden tuloksena syntyy monenlaisia taitoja, mistä on peräisin Euroopan perinnön rikkaus. Jokainen maahan on aina synnyttänyt taiteilijansa, säveltäjänsä, kirjailijansa ja niin edelleen. Myös pienistä maista on tullut esimerkiksi maailmankuuluja säveltäjiä. Jokainen maa synnyttää johtajansa ja asiantuntijansa, tekniset osaajansa, pankkiirinsa, urheilijansa ja kaikkia muita taitoja, joita voidaan kehittää koulutuksella.
Joten meillä on taitojen runsaus, jota jokainen maa edistää omalla tavallaan. Se, että yrittäisimme yhdistää ne kaikki Euroopan koulutussäätiön alaisuuteen, kuihduttaisi monia yksittäisten maiden koulutusjärjestelmiä. Keskitetystä koulutussäätiöstä puuttuvat luontaiset kansalliset erityispiirteet. Tarvitsemme monimuotoisuutta, emme yhdenmukaistettua, kapea-alaista näkemystä.
Lyhyesti sanottuna tällaisen järjestelmän seurauksena menetämme enemmän kuin saavutamme. Pyydän teitä unohtamaan kyseisen suunnitelman ja sallimaan Euroopan maiden edistää kokonaisuutta kukin omalla tavallaan. Sillä tavoin voitaisiin jopa saada aikaan innostusta EU:ta kohtaan, sillä siitä on valitettavasti puutetta, tai näin voi ainakin päätellä kahden perustajavaltion kansanäänestyksen kielteisen tuloksen perusteella ja jatkuvasti toteutetuista pyrkimyksistä myydä EU:ta sen kansalaisille.
Jan Andersson
(SV) Kiitos, arvoisa puhemies. Tahdon aluksi kiittää Bernard Lehideux'tä hänen erinomaisesta työstään, hänen ylläpitämistään erinomaisista yhteyksistä puheenjohtajavaltioon ja koordinaattoreihin valmistelutyön aikana sekä siitä, että pystyimme saavuttamaan ratkaisun ensimmäisessä käsittelyssä. Haluan kiittää myös Euroopan koulutussäätiön edustajia heidän tärkeästä työpanoksestaan, jonka ansiosta luotiin monia uusia yhteyksiä. Koulutuksen, ammatillisen koulutuksen ja elinikäisen oppimisen tärkeys kasvaa entisestään. Ne ovat tärkeitä asioita paitsi EU:ssa myös kumppanimaissa. Tarvitaan yhteistyötä Cedefopin ja Euroopan koulutussäätiön välillä.
Käsillä olevaan ehdotukseen uudeksi asetukseksi sisältyy parannuksiin tähtääviä kohtia. Ensiksikin säätiön toimialaa laajennetaan siten, että sen piiriin kuuluu pelkän ammatillisen koulutuksen sijaan myös elinikäinen oppiminen. Tästä käsitteestä on tullut entistä tarpeellisempi, ja sillä on tärkeä sija politiikassamme. Toiseksi toiminnassa mukana olevien maiden määrä kasvaa, kuten Bernard Lehideux toi esille. Mukana ovat kaikki kumppanimaat, eivät ainoastaan naapuruuspolitiikan ja liittymistä valmistelevien ohjelmien piiriin kuuluvat, vaan kaikki kumppanimaat. Kolmanneksi säätiön suhteita parlamenttiin vahvistetaan. Olemme tehneet hyvää yhteistyötä, ja uuden asetuksen ansiosta sitä voidaan nyt edelleen kehittää. Mielestäni olemme saavuttaneet onnistuneen ratkaisun, paitsi säätiön johtajan nimitystä koskevan kysymyksen suhteen myös siksi, että meillä on mahdollisuus nimittää kolme äänivallatonta asiantuntijaa hallitukseen. Emme saavuttaneet kaikkea toivomaamme, mutta tämä on silti hyvä kompromissi, joka lupaa hyvää tulevaisuuden kannalta. Se on hyvä lähtökohta. Voimme kehittää elinikäistä oppimista tekemällä yhteistyötä parlamentin ja näiden asioiden parissa työskentelevien säätiöiden välillä. Tämä on tärkeää.
Louis Michel
komission jäsen. - (FR) Arvoisa puhemies, tahdon aluksi lausua kiitokseni ja ilmaista tyytyväisyyteni kuulemiimme puheenvuoroihin, joissa kaikissa tuettiin Bernard Lehideux'n mietintöä. On selvää, että tuen sitä myös henkilökohtaisesti, koska uskoakseni se todella on suuri edistysaskel. Voin jo nyt nähdä ja kuvitella avautuvia mahdollisuuksia - sanoivat jotkut mitä tahansa -, ja siksi olen hyvilläni siitä, että saavutamme ehdotuksen suhteen varmasti laajan yhteisymmärryksen. Haluaisin vastata kahteen esitettyyn vastalauseeseen.
Ensiksi 7 artiklan tarkistus 10: Muistuttaisin Gabriele Stauneria eturistiriidan vaarasta, sillä parlamentti päättää talousarvion toteuttamista koskevan vastuuvapauden myöntämisestä. Ainakin jos asiaa tarkastellaan juridisesti, kyseessä olisi selkeä eturistiriita.
Toiseksi mielestäni vallan kolmijako on järkevä periaate. Olin parlamentin jäsen useiden vuosien ajan enkä koskaan vaatinut valtuuksia, jotka ylittäisivät parlamentin jäsenille kuuluvat valtuudet. Minun täytyy valitettavasti todeta, että parlamentin jäsenen perimmäinen rooli ei ole hallita. Parlamentin jäsenen perimmäinen rooli on tarkastella ja säätää lakeja sekä tietysti valvoa hallituksia ja toimeenpanevia elimiä. En sen vuoksi ymmärrä tätä poikkeamaa, jota jotkut näyttävät pitävän normaalina. Puhun omasta puolestani, mutta käymme parhaillaan parlamentaarista keskustelua, ja uskoakseni se, että parlamentti sekoittaisi valvojan tehtävänsä hallinnoijan tehtävään, joka on ristiriidassa sen roolin kanssa, heikentäisi sen perimmäistä tehtävää. Tuolla tavoin parlamentti voi tuhoutua. Se, että parlamentti haluaa jonkinlaiseksi toimeenpanevaksi kokoukseksi, ei mielestäni sovi yhteen demokratian jalon periaatteen kanssa. Sanon näin, koska mielestäni vallan kolmijako on tärkeää.
Olen vakuuttunut siitä, että saavuttamamme kompromissi on kaikkein tuloksellisin, ennen kaikkea siksi, että sillä taataan, että parlamentti voi toteuttaa valvontatehtäväänsä riippumattomasti.
Myönnän, että yllätyn usein joistakin täällä esitetyistä mielipiteistä, mutta mielipiteiden vaihdon vuoksihan me täällä olemme. Uskoakseni se oli Derek Roland Clarkin ilmaisema kanta, että komissio ylittää toimivaltansa ja että Euroopan koulutussäätiöstä voi koitua haittaa. Minun täytyy sanoa, että tämä näkemys on ristiriidassa todellisuuden, saadun kokemuksen ja säätiön erinomaisesta työstä tehtyjen täysin riippumattomien arviointien kanssa.
Kehitysyhteistyöstä vastaavana komissio jäsenenä voin jo ennakoida - keskeisimmän tarkistuksen ansiosta, joka varmasti hyväksytään - uusia toiminnan tehokkuuteen liittyviä mahdollisuuksia, myönteisiä mahdollisuuksia, jotka koskevat etenkin, kuten jotkin puhujat mainitsivat, omaan toimialaani kuuluvia maita, joissa ammatillinen koulutus on ratkaisevan tärkeä tekijä. Mielessäni on esimerkiksi pian käynnistettävä pilottihanke, Maliin perustettava muuttoliikkeen hallintaa ja tiedottamista hoitava keskus. Voin jo nähdä, että säätiöllä voisi olla hyödyllinen rooli projektissa.
Joten olen siis vain hyvilläni lopputuloksesta, ja torjun täysin näkemyksen, että se olisi haitallinen. Selvästikään ihmiset eivät voi muuttaa luontoaan: henkilöt, jotka eivät pidä Euroopasta, sanovat kohtuuttomia asioita, mikä - ja sanon tämän kaikella kunnioituksella kyseistä parlamentin jäsentä kohtaan - on kohtuutonta ja siis täysin merkityksetöntä.
Bernard Lehideux
esittelijä. - (FR) Arvoisat puhemies ja komission jäsen, uskoakseni kaikki tai melkein kaikki meistä ovat yhtä mieltä aiheen pääsisällöstä, ja kiitän komission jäsentä siitä, mitä hän juuri sanoi säätiön tulevaisuuden näkymistä.
Eräs kysymys on selvästi vielä ratkaisematta, ja tahdon sanoa jotakin siitä, nimittäin PPE-DE-ryhmän laatimasta tarkistuksesta 10. EU:n toimielinten välinen vuoropuhelu on ehdottoman tärkeää. Tätä vuoropuhelua on käyty. Kollegani Sepp Kusstatscherin mukaan neuvoston asenne kyseisissä neuvotteluissa ei ollut aivan odotetun kaltainen. Hän on oikeassa, mutta loppujen lopuksi kuitenkin kävimme kolmenkeskisiä neuvotteluja, meillä oli useita tapaamisia, ja noiden tapaamisten päätteeksi ilmaisimme yksimielisyytemme. En usko, että vuoropuhelu toimielinten välillä on mahdollista, jos saavutettuja kompromissiratkaisuja vedetään takaisin muutaman päivän päästä esittämällä niihin muutoksia. Me siis kävimme keskusteluja, emme olleet täysin yksimielisiä kaikista kysymyksistä, kaikki osapuolet tulivat toisiaan vastaan ja lopulta saimme aikaan kompromissitekstin.
Vetoan ryhmiin, kaikkiin ryhmiin, jotta ne hyväksyisivät sen, että osoitamme solidaarisuutta tekemäämme päätöstä kohtaan, neuvoston ja komission kanssa käydyissä kolmenkeskisissä neuvotteluissa saavutettua kompromissiratkaisua kohtaan, ja vetoan niihin, jotta ne ilmaisisivat tuon solidaarisuuden äänestyksessä. Kun vaaditaan muutoksia, on myös tiedettävä, miten pitkälle voidaan mennä. Hetki sitten sanoin, että olisin mielelläni mennyt vähän pidemmälle mutta että uskoakseni kaikki eivät vielä olleet valmiita siihen. Tämän mietinnön esittelijän ominaisuudessa, ja koska se on antanut minulle paljon ja kollegani ovat tukeneet työtäni, pyydän heitä edelleen osoittamaan solidaarisuutta kompromissiratkaisuamme kohtaan aina äänestykseen asti.
Puhemies
(EL) Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.
