Romuajoneuvot
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0006/2000) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi romuajoneuvoista (8095/1/1999 - C5-0180/1999 - 1997/0194(COD)) (Esittelijä: Florenz).

Florenz
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, hyvät kollegat, Euroopassa murskataan ja romutetaan vuosittain yhdeksän miljoonaa autoa. Näillä yhdeksällä miljoonalla autolla on, vaikka niillä ei voi enää ajaa, sellainen ominaisuus, että niillä käydään kauppaa ja niitä siirretään myös rajojen yli, eikä vain yhteisön sisäisten rajojen vaan myös unionin ulkopuolella olevien rajojen yli. Sen vuoksi on periaatteessa oikein, että Euroopan unioni laatii yhteiset pelisäännöt sille, kuinka näitä yhdeksää miljoonaa ajoneuvoa vuodessa kierrätetään ja käsitellään.
Direktiivillä on mielestämme joitakin puutteita, jotka me parlamentin jäsenet haluaisimme mielellämme korjata saadaksemme aikaan direktiivin, joka on todella sitten edistyksellinen. Sen vuoksi olemme tehneet paljon tarkistuksia. Itse olen sitä mieltä, että tämän direktiivin soveltamisala on liian laaja. En pidä välttämättömänä, että museoajoneuvot kuuluvat tämän direktiivin piiriin. En myöskään ole sitä mieltä, että moottoripyörien pitäisi kuulua tämän direktiivin piiriin, koska moottoripyöräalalla vallitsee niin selväpiirteinen uusiokäyttökulttuuri, että emme tarvitse sitä varten eurooppalaista direktiiviä.
Myöskään erikoisajoneuvojen osalta en pyri välttämättä korkeisiin kierrätysasteisiin. Toivon, että sairaankuljetusautojen kaltaisilla erikoisajoneuvoilla on korkeat pelastusasteet. Se on suurin huoleni tällä alalla.
Mielestäni direktiivissä määrätään hyvin tiedotusvelvollisuudet, jotka koskevat autojen hävittämistä Euroopassa. Komission ehdotukset voidaan jättää silleen. Jäsenvaltiot huolehtivat siitä, että niissä on vastaavat vastaanottopisteet, jotka kuivattavat autot, huolehtivat esimerkiksi yli 32 miljoonasta tonnista jäteöljyä, poistavat jarrunesteet ja niin edelleen.
Tämän direktiivin tärkeän osan muodostaa kysymys, mitä me teemme vanhoille osille? Mitä me teemme murskatuille tuotteille? Tällöin ei saa jättää huomiotta sitä, että kiintiö on tärkeä kohta kierrätyksen ja talteenoton ja monien muidenkin asioiden kannalta, mutta se ei ole ainoa kohta. Sillä älkää unohtako: autolla liikuttaessa 80 prosenttia ympäristön kuormituksesta koostuu ajamisesta, prosentti auton hyväksikäytöstä ja 19 prosenttia auton rakentamisesta. Kiintiöt eivät ole siis ympäristöystävällisyyden ainoa muuttuja vaan yksi monista. Olen tietysti sitä mieltä, että tarvitsemme tiukat tavoitteet. Kiintiöt eivät saa kuitenkaan olla itsetarkoitus, vaan meidän on ymmärrettävä, että auton aiheuttaman ympäristökuormituksen kokonaiskuva on tärkeä.
Minusta on paljon parempi, että siirrymme autoista, jotka painavat nyt 1 400 kg ja joilla ajetaan keskimäärin 200 000 km, autoihin, joka painavat tulevaisuudessa enää vain 1 000 kg ja joilla ajetaan sama 200 000 km. Tällöin kuljetettaisiin sentään 400 kg kertaa 200 000 km vähemmän. Tämä on aitoa ympäristöpoliittista edistystä, sillä se johtaa hiilidioksidipäästöjen suureen vähenemiseen, ja se on tärkeä ainesosa, jos olen ymmärtänyt oikein Kioton pöytäkirjan. Sen vuoksi olemme sitä mieltä, että ajoneuvot, jotka käyttävät tulevaisuudessa tehokkaasti ja todistettavasti kevytrakennetekniikkaa, tuottavat vähemmän hiilidioksidia ja saavat tämän yhden erikoisedun polttokiintiöissä.
Arvoisa komission jäsen, siitä ei jokaisen jäsenvaltio pidä päättää erikseen, vaan te päätätte sen, saavatko nämä kevytrakenneajoneuvot - monet puhuvat myös kolme litraa kuluttavista ajoneuvoista - erikoisedun. Meistä se on oikein.
Sallikaa minun sanoa jotain kustannuksista. Jotkut sanovat, että valmistajien pitäisi vastata kaikista kustannuksista; se olisi muka oikein ja erittäin kuluttajaystävällistä. Sen voi asettaa erittäin voimakkaasti kyseenalaiseksi, sillä valmistajat siirtävät kaikki kustannukset kuluttajien maksettavaksi ja omaksuvat valtiollisen kierrätysmonopolin. Voin vain varoittaa kannattamasta sitä. Muutamassa tarkistuksessa ehdotetaan kustannusten jakamista, puolet valmistajille ja toinen puoli uusien autojen myyjille. Tällaisesta yhteenliittymästä, järjestelmästä, millaiseksi sen sitten kuvittelettekin, voidaan sitten vuodesta 2006 alkaen poistaa kaikki siihen kuuluvat ajoneuvot ilman viimeiselle haltijalle koituvia kustannuksia. Tämä on myös ryhmäni nimenomainen toive.
Ehdotuksellamme kustannusten jakamisesta on yksi ratkaiseva etu, nimittäin se, että emme joudu heti direktiivin hyväksymisen jälkeen tuomioistuimeen vastaamaan siitä. Vastavaikutus, jota autoteollisuus juonii ja järjestää, on nimittäin vakava ongelma, johon meidän on kiinnitettävä sopivasti huomiota. Sen vuoksi ehdotan kustannusten jakamista ensimmäisen haltijan ja valmistajan kesken.
Käyttökielto tietysti tarvitsemme käyttökiellon. Autossa on vaarallisia ainesosia, jotka on pitkällä aikavälillä kiellettävä. Siihen tarvitaan painostuskeino. Komissio teki muutaman ehdotuksen, jotka olivat liian tiukkoja, ja me olemme kehittäneet niille vaihtoehtoja.
Hyviä tarkistuksia on useita. Parlamentin pätevyys on lisääntynyt. Käyttäkäämme sitä toki hyväksi! Osoittakaamme rohkeutta esittää direktiivi ja kehittää sitä tavalla, joka on kehityksen suuntainen. Direktiivi, jota kehitettäisiin vain direktiivin tähden, ei olisi tämän parlamentin arvoinen. Pyydän kannatustanne.

Grossetête
Arvoisa puhemies, haluaisin melkein sanoa "huh huh", vihdoinkin olemme saaneet toiseen käsittelyyn tämän meiltä paljon paneutumista vaatineen direktiivin, jonka hyväksi esittelijä Florenz on tietenkin joutunut tekemään valtavasti työtä.
Tämä direktiivi ei ole mielestäni täysin tyydyttävä, sillä siinä ei vastata varsinaiseen ongelmakysymykseen, eli siihen, mitä aiotaan tehdä jo hylätyille ajoneuvoille, joiden takaisinotto voi tällä hetkellä tapahtua ainoastaan kuntien eli veronmaksajien kustannuksella. Tässä ei siis sovelleta periaatetta siitä, että saastuttaja maksaa. Hylätyt ajoneuvot on hylätty tässä yhteisön lainsäädännössäkin, sillä niitä ei ole otettu huomioon kaatopaikkoja käsittelevissä teksteissä eikä tässä romuajoneuvoja koskevassa tekstissä.
Tämän direktiivin ainoa ansio on tulevaisuuden huomioon ottamisessa. Silti ei ole onnistuttu ratkaisemaan tällä hetkellä käytössä olevien, mutta jo vanhojen ajoneuvojen ongelmaa, joiden kierrättäminen on paljon kalliimpaa. Sen sijaan tulevaisuuden osalta voidaan olla aika luottavaisia, koska tiedämme, mihin ponnisteluihin ajoneuvojen valmistajat ovat valmiita helpommin kierrätettävien materiaalien löytämiseksi ja toisaalta kierrätysprosessin käynnistämiseksi.
Painottaisin myös sitä, että on välttämätöntä uusien, erittäin kevyiden materiaalien kohdalla joiden ansiosta ajoneuvojen polttoaineen kulutusta ja samalla päästöjä voidaan alentaa pitää kiinni joustavuudesta kierrätyksessä, uudelleenkäytössä ja jätteidenpoltossa. Tässä suhteessa romuajoneuvoja koskevan direktiivimme ja meidän pari vuotta sitten hyväksymiemme vanhojen direktiivien ja muiden muassa Auto-Oil -ohjelman välinen yhteensopivuus on ongelmallista.
Voimme siis olla iloisia ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan viisaudesta, koska siellä otettiin selvyyden vuoksi jälleen käyttöön museoajoneuvoihin sovellettava poikkeussääntö, sillä museoajoneuvot ovat osa teollista perintöämme ja kulttuuriperintöämme.
Lopuksi sanoisin, että tämä direktiivi ei ole riittävän tavoitteellinen, jotta sillä voitaisiin ratkaista nykyiseen autokantaan liittyviä ongelmia, ja suhtautumista metsiämme, järviämme ja pihojamme kuormittaviin romuihin voitaisiin kuvata siinä aika tekopyhäksi. Toistan vielä: "saastuttaja maksaa" -periaatetta ei sovelleta ja veronmaksaja saa aina maksaa.

Lange
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, jos katsoo viime viikkoina jaettuja lentolehtisiä, ajattelee, että me keskustelemme täällä ekoalueesta tai Euroopan autoteollisuuden kuolemasta. Kumpikaan ei ole totta. Meidän on tajuttava selvästi, että käsittelemämme direktiivi on hyvä direktiivi. Se kehittää Euroopan ympäristölainsäädäntöä, ja voimme olla siitä ylpeitä, kun muokkaamme tästä direktiivistä lain ja saatamme sen voimaan.
Yhdestä kohdasta olemme kuitenkin erimielisiä. Se on direktiivin kokoon nähden kenties pieni asia, mutta siitä kiistellään. Se koskee kierrätyksen kustannuksia. Sen osalta keskustelumme poikkeaa selvästi neuvostossa viime vuonna käydystä keskustelusta. Siellä liitettiin nimittäin yhteen viimeisen omistajan kustannuksettomuus ja rahoitus ja kyseenalaistettiin viimeisen omistajan autosta luopumisen kustannuksettomuus. Parlamentti päätti viime vuoden helmikuussa yksiselitteisesti, että viimeisen omistajan kustannuksettomuuden vaihtoehdoista ei sen mielestä voida edes keskustella - ja ainakin me sosiaalidemokraatit pidämme kiinni siitä!
Mutta kuka maksaa ajoneuvojen romuttamisen kustannukset? Meistä on selvää, että uusien autojen kohdalla maksaja on valmistaja, koska sillä tavalla myös valmistajaa kehotetaan suunnittelemaan ja rakentamaan kierrätykseen sopivia autoja. Mutta mitä tapahtuu kaduilla jo kulkeville ajoneuvoille? Esimerkki: Isossa-Britanniassa toimiva Rover olisi vastuussa 5,8 miljoonasta autosta Euroopan unionissa, jos se olisi vastuussa kaikista vanhoista autoistaan, ja sen pitäisi panna heti säästöön 250 miljoonaa euroa kierrätyskustannuksia varten, sillä aikaa kun korealaisen valmistajan, joka valmistaa samanlaisia autoja, pitää varata siihen pikkusumma Peanuts-Betrag, kuten eräs Saksan keskuspankin edustaja kerran sanoi. Kilpailu vääristyy tavalla, jolla ei ole mitään tekemistä ympäristönsuojelun kanssa vaan joka vaikuttaa ainoastaan investointikykyyn ja niiden ihmisten työpaikkoihin, jotka valmistavat autoja täällä Euroopassa. Sen vuoksi ehdotamme, että muodostamme vanhoja ajoneuvoja varten rahaston, josta maksetaan sitten vanhojen autojen kierrätyskustannukset, jotta kustannuksettomuusperiaate varmistuu.
Voin ymmärtää, että sellaisista maista tulevat kollegat, joissa ei valmisteta autoja, sanovat, että kyllä valmistajien pitää maksaa kaikki, eikä meitä kiinnosta varauksien aiheuttama kilpailun vääristyminen! Pyydän kuitenkin näitä kollegoja olemaan solidaarisia niitä yli 2 miljoonaa ihmistä kohtaan, jotka valmistavat autoja Euroopassa ja saavat elantonsa siitä, jotta nämä työpaikat voidaan varmistaa myös tulevaisuudessa. Olen tiukkojen ympäristövaatimusten kannalla, tiedätte sen Auto-Oil -ohjelman yhteydestä ja pakokaasujen raja-arvokeskustelusta. Olen kuitenkin sitä mieltä, että vaatimusten on oltava samat kaikille!

Sterckx
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja hyvät kollegat, mielestäni tarvitsemme tätä direktiiviä ensinnäkin siksi, että siihen sisältyvät selkeät ympäristötavoitteet, ja toiseksi siksi, että tämä direktiivi voi kannustaa kierrätykseen, mikä on tärkeä asia. Kolmanneksi, siihen sisältyy selkeä menettely raskasmetallien aiheuttaman saastumisen estämiseksi. Myös se on tärkeä asia. Direktiivi tarjoaa eurooppalaiset puitteet myös niille jäsenvaltiolle, joilla on jo olemassa järjestelmä ja jotka haluavat edelleen käyttää sitä järjestelmää.
Meidän täytyy ensinnäkin säilyttää kierrätyksen prosenttiosuudet, koska sillä tavoin kannustetaan luonnollisesti teknisiin uudistuksiin sekä löytämään tapoja ratkaista, mitä tehdään sellaisille materiaaleille, joiden tapauksessa emme vielä tiedä kunnolla, mitä niille täytyy tehdä.
Toiseksi, meidän täytyy säilyttää tiedot sellaisina kuin ne esitetään yhteisessä kannassa. Kaikkien autojen luovuttamisen täytyy olla maksutonta vuodesta 2006 lähtien, siis maksutonta viimeiselle omistajalle. Se on luonnollisesti hyvin oleellinen asia. Siihen ei saa tehdä muutoksia.
Onko tämä liian suuri taakka? On kuitenkin yksi asia, jota emme saa unohtaa. Direktiivi koskee kokonaisia autoja eli autoja, joista ei puutu mitään tärkeitä osia. Asiantuntijat sanovat, että kokonaiset autot ovat vain harvoin arvottomia. Varaosien kierrätys ja uusiokäyttö on ala, joka ei välttämättä tuota tappiota, tällä hetkellä päinvastoin monet yritykset elävät sillä ja ansaitsevat sillä hyvin. Tämä direktiivi kannustaa koko kyseistä alaa. Alalla toimii pieniä ja keskisuuria yrityksiä. Koska kuljetuskustannukset ovat tässä tapauksessa korkeat, täytyy saada myös aikaan keskitetty järjestelmä, sillä romun kuljettaminen yli 100 kilometrin päähän ei ole kannattavaa toimintaa.
Mielestäni on hyvä, että tämän direktiivin ei tarvitse koskea museoautoja, ja mielestäni meidän täytyy lisätä se direktiiviin. Mielestäni siis museoautojen tapauksessa täytyy tehdä poikkeus.
On myös hyvä, että asetamme valmistajan selkeästi vastuuseen. Se on perusperiaate, ja siitä meidän täytyy pitää kiinni. Valmistaja on vastuussa suunnittelusta. Valmistaja voi siis tehdä suunnittelussa hyvin paljon ympäristön hyväksi. Meidän täytyy myös pitää kiinni siitä, että valmistaja vastaa kustannuksista kokonaan tai huomattavalta osalta, kuten yhteisessä kannassa mainitaan. Mielestäni se on tasapainoinen sanamuoto, joka ei sulje pois tiettyjä muita asioita. Mielestäni meidän täytyy pitää siitä kiinni.
Siksi ryhmämme pitää kiinni mahdollisimman tiukasti yhteisestä kannasta eikä muuta yhteisen kannan oleellisia kohtia. Luonnollisesti me kaikki tiedämme, että neuvostossa oli hyvin vaikea saada yhteinen kanta aikaan ja että yhteisen kannan saavuttaminen oli hyvin vaikeaa tasapainoilua. Mielestäni me emme saa omalta osaltamme saattaa yhteistä kantaa vaaraan, koska ympäristösyistä tarvitsemme ehdottomasti tätä direktiiviä. Pyydän teitä kannattamaan yhteistä kantaa. Ryhmämme tekee joka tapauksessa niin mahdollisimman tehokkaasti ympäristösyistä ja sen vuoksi, että meillä on tämä direktiivi ja että se on tasapainoinen direktiivi, johon sisältyy paljon asioita, hankaliakin asioita, esimerkiksi kustannusten jakamisesta.

De Roo
Arvoisa puhemies ja hyvät kollegat, tänään meidän on tehtävä tärkeä päätös siitä, kannattaako Euroopan parlamentti ekologista periaatetta, jonka mukaan valmistaja on vastuussa, mikä tarkoittaa, että kun autot muuttuvat romuksi, autojen valmistajat ovat niistä vastuussa. Kristillisdemokraatit sanovat tarkistuksessa 38, että se ei käy. Valmistajien ja autoilijoiden täytyy jakaa kustannukset puoliksi. Pakkausdirektiivissä on tämä puolituskompromissi, eikä se toimi. Pakkauksista tulee Euroopassa vieläkin valtavasti jätettä, ja ne kuormittavat ympäristöä. Osa sosialisteista sanoo Bernd Langen johdolla, että periaate on kyllä hyvä mutta että meidän täytyy tarkistuksen 45 mukaisesti panna se täytäntöön vasta vuonna 2010 tai 2012. Yhteisessä kannassa mainitaan vuosi 2006. Vihreiden ryhmän mielestä autoteollisuudella on valmistautumisaikaa enemmän kuin riittävästi. Siksi pyydän, että kollegani eivät kannattaisi kristillisdemokraattien tarkistusta 38 ja sosialistien tarkistusta 45.
Jos valmistajien täytyy vastata itse autojensa kierrättämisestä aiheutuvista kustannuksista, ne alkavat suunnitella autoja, joiden uusiokäyttö on helpompaa ja halvempaa. Silloin autoista katoaa muovin ja PVC:n ongelma, ja ne korvataan kasveista valmistetulla biomuovilla. Se tulee loppujen lopuksi halvemmaksi myös kuluttajille.
Parlamentin enemmistö on 20 vuoden ajan yrittänyt muuttaa yhteisön ympäristöpolitiikkaa vihreämmäksi. Tämä vihreä asema uhkaa nyt kadota erityisesti Saksan ja Ranskan autoteollisuuden painostuksesta. Arvoisat kollegat, äänestäkää siksi tarkistuksia 38 ja 45 vastaan. Me vihreiden ryhmänä kannatamme yleisesti ottaen yhteistä kantaa.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, loppuun käytetyistä autoista tuleva jäte on yksi suurimmista ympäristöongelmistamme sekä jätteen määrän että ympäristölle haitallisten aineiden päästöjen osalta. Me GUE/NGL-ryhmässä haluamme siksi saada alalle niin kattavat ja johdonmukaiset sääntelypuitteet kuin mahdollista.
Tämän direktiivin avulla meillä on mahdollisuus ottaa suuri askel eteenpäin, mutta se edellyttää sitä, ettei neuvoston kantaa revitä riekaleiksi ja heikennetä parlamentin käsittelyssä. Monet esitetyistä tarkistusehdotuksista heikentäisivät direktiiviä huomattavasti, jos ne hyväksyttäisiin. Tämä koskee ensisijaisesti PPE-ryhmän tarkistusehdotuksia, mutta valitettavasti minun nähdäkseni myös joitain Langen tekemiä tarkistusehdotuksia.
Ei ole vaikea aavistaa, että tiettyjen maiden autoteollisuus, esimerkiksi Saksan, on lobannut melko voimakkaasti ennen tämän direktiivin hyväksymistä. Meille on ratkaisevan tärkeää, että seuraavia periaatteita noudatetaan:
Saastuttaja maksaa. Tämä tarkoittaa sitä, että valmistaja ottaa myös taloudellisesti täyden vastuun ajoneuvojen kierrättämisestä. Myös olemassa olevia ajoneuvoja varten on oltava sääntöjä. Tämän asian osalta emme voi hyväksyä sitä, että neuvoston voimaantulopäivää koskevaa kantaa heikennettäisiin. Kierrätyksen prosenttimääriä ja tiettyjä vuosia koskevia vaatimuksia ei saa huonontaa. Lisäksi on tärkeää rajoittaa sellaisten vaarallisten aineiden kuten lyijyn käyttöä. Aiomme äänestää kaikkia tarkistuksia vastaan, joissa mennään päinvastaiseen suuntaan.
Jos hyväksyttäisiin ne tarkistusehdotukset, jotka voimakkaasti heikentävät direktiiviä, se olisi erittäin kielteistä sekä ympäristölle että myös Euroopan parlamentin uskottavuudelle ympäristöasioissa. Aikaisemmin keskustelussa viitattiin siihen, että on ajateltava niitä miljoonia ihmisiä, jotka työskentelevät autoteollisuudessa eri maissa, ja niitä maita, joilla on voimakas autoteollisuus, kuten kotimaatani Ruotsia. Olin itse autoteollisuuden palveluksessa, ennen kuin minut valittiin tänne. Olen uskoakseni tässä parlamentissa yksi harvoista, joka on seissyt liukuhihnan ääressä ja koonnut autoja. Mielestäni autoteollisuudelle on asetettava todella kovia vaatimuksia. Se nimittäin suosii uudenaikaisia autonvalmistajia, jotka ajattelevat ympäristöystävällisesti ja etenevät nopeasti. Juuri tällaista autoteollisuutta meidän on kannustettava Euroopan unionissa.

Hyland
Arvoisa puhemies, olen hyvin iloinen siitä, että ympäristönsuojelu on nyt parlamentille ensisijainen asia, kuten se on Euroopan kansalaisillekin. Ei ole epäilystäkään siitä, että hylätyt autot ovat vakava uhka näkyvälle ja fyysiselle ympäristölle. Kansalaiset odottavat meidän suojelevan heidän etujaan tässä asiassa.
Euroopan unionissa romutetaan vuosittain 8-9 miljoonaa ajoneuvoa. Jo tästä syntyy erittäin paljon jätettä. Autonvalmistajien, materiaalintoimittajien ja laitevalmistajien täytyy pyrkiä rajoittamaan vaarallisten aineiden käyttöä, ja heidän täytyy näin ollen varmistaa suunnitteluvaiheessa, että autonvalmistuksessa voidaan käyttää kierrätettyjä materiaaleja.
Tiedämme, että Alankomaissa on valtuutettuja käsittelylaitoksia, joihin romuajoneuvot kerätään, ja tämä prosessi pitäisi ulottaa kaikkialle Euroopan unioniin. Irlannin osalta tiedän, että Irlannin ympäristöministeriö kuulee jo moottoriajoneuvoteollisuuden edustajia varmistaakseen sen, että Irlantiin perustetaan lähitulevaisuudessa asianmukaisia keräyslaitoksia käsittelemään romuajoneuvoja. En näe mitään syytä siihen, että kaikkialla Euroopassa ei voitaisi saada aikaan lupajärjestelyjä keräyslaitoksia varten niiden 8-9 miljoonan ajoneuvon romuttamiseksi, jotka hävitetään vuosittain Euroopan unionissa.
Autonvalmistajien täytyy antaa tietoja lähivuosina saavutettavasta käytettyjen autojen uudelleenkäytön, kierrätyksen ja hyödyntämisen asteesta. Amsterdamin sopimuksen uusien säännösten mukaisesti Euroopan unionin jokaisella 370 miljoonalla kuluttajalla on oikeus saada kuluttajatietoja. Uskon, että EU:n kuluttajat kannattavat niitä autonvalmistajia, jotka ottavat lähivuosina käyttöön ympäristöä vähiten saastuttavia käytäntöjä.
Totean lopuksi, että asetuksissa ja lainsäädännössä täytyy ottaa huomioon museoautojen erityisasema Euroopan yhteisössä sen sosiaalisektorin merkityksen sekä ympäristö- ja taloudellisten näkökohtien takia.

Bigliardo
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, tämä romuajoneuvo-ongelman vuoksi annettu direktiivi merkitsee varmasti käänteentekevää vaihetta ympäristön tilan kohentamisen alalla Euroopassa. Mielestäni on myös nähty paljon vaivaa, jotta päästäisiin viisaaseen materiaalien kierrättämiseen, saastuttavien jätteiden määrän vähenemiseen ja siihen, että kannustettaisiin tekemään teknologisia innovaatioita. Tässä mielessä olemme varmasti oikealla tiellä, mutta varsinainen ongelma liittyy mahdollisuuteen mitä jotkut kollegat ovat jo painottaneet saada valmistajien vastuu kestävälle pohjalle. Haluaisin sanoa, että Italiassa tällä alalla on päästy merkittävästi eteenpäin; saimme ehkä ensimmäisinä Euroopassa sellaisen lainsäädännön, jolla kannustetaan romuajoneuvojen poistamiseen markkinoilta. Toisaalta autokanta koostuu kotimaassani varsin vanhoista autoista, ja niinpä meillä on vakava huoli niistä markkinaongelmista, joita tämä direktiivi saattaa aiheuttaa.
Mielestäni tätä asiaa olisi analysoitava huolellisesti. Olemme Italiassa päässeet siihen, että takaisinotto ja palauttaminen on 80 prosentin paikkeilla, mutta markkinoihin liittyy edelleen eräs ongelma, joka saattaa aiheuttaa kriisin työllisyystilannetta ajatellen, sillä meillä on Italiassa sellaista teollisuutta, jossa usein turvaudutaan palkkakorvausrahaston (Cassa integrazione guadagnin) tukiin ja lomautuksiin ja ajaa työntekijöitä monin paikoin Italiaa suuriin vaikeuksiin. Minusta pitäisi siis yrittää sovittaa yhteen nämä kaksi vaatimusta huomaan, että parlamentti menee joskus pikkuisen äärimmäisyyksiin joko liian "vihreiden" tai toisaalta täysin päinvastaisten kantojen vuoksi ja etsiä synteesiä, jota jäsen Florenzin työ mielestäni kaiken kaikkiaan edustaa ja jota myös ne parlamentin jäsenet edustavat, jotka yrittävät sovittaa yhteen näitä kahta päinvastaista näkemystä.
Nämä mielenkiintoiset tarkistukset ovat tulosta siitä; tällaiselta pohjalta voitaisiin mielestäni löytää sovitteluratkaisu ongelmaan, eli sovittaa yhteen ympäristövaatimukset sekä markkina- ja työllisyysvaatimukset.

Bowis
Arvoisa puhemies, tässä direktiivissä käsitellään hylättyjä autoja koskevaa suhteellisen pientä mutta yleistyvää ongelmaa ja kaikkien romuautojen järjestelmällisempää hävittämistä. Siinä mielessä sitä voidaan pitää toivottavana, vaikka kyse ei olekaan kiireellisestä asiasta.
Tähän liittyy joitakin keskeisiä kysymyksiä. Kuka maksaa 262 euroa autoa kohden vuosittain hävitettävästä 9 miljoonasta autosta? Kuka maksaa niiden keräämisen, purkamisen, hävittämisen ja niin edelleen? Ja miksi direktiiviä sovelletaan taannehtivasti kaikkiin tähän asti valmistettuihin autoihin?
Neuvoston ehdotus, yhteinen kanta, on se, että valmistajien pitäisi maksaa koko summa. Se tekisi miljardeja puntia tai euroja kullekin merkittävälle yritykselle kussakin Euroopan unionin maassa. Kustannukset siirtyisivät väistämättä hintoihin ja näin ollen uusien autojen ostajille. Euroopan autonvalmistajat ovat toimineet täällä monta vuosikymmentä kauemmin kuin Japanista, Koreasta ja muualta peräisin olevat yritykset, joten tämä merkitsisi paljon suurempaa taakkaa vanhemmille eurooppalaisille yrityksille ja kilpailuetua niiden muualta tulleille kilpailijoille.
Kiitän esittelijä Florenzia, jäsen Langea ja muita, jotka ovat puoluejaon molemmin puolin pyrkineet saamaan aikaan jaettuihin kustannuksiin perustuvan kompromissin. Suosittelen teille myös minun ja saksalaisten, italialaisten, irlantilaisten, espanjalaisten, ruotsalaisten ja brittikollegojeni allekirjoittamaa tarkistusta, jolla pyritään poistamaan tämän toimenpiteen taannehtivuus. Taannehtiva lainsäädäntö on huonoa lainsäädäntöä, se on epäoikeudenmukaista, ja sitä on usein mahdotonta toteuttaa. Useimmat vapaan maailman demokraattiset parlamentit hylkäävät sen periaatesyistä, ellei siihen liity ylivoimaista yleistä etua. Tässä ei selvästikään ole kyse siitä.
Tästä syystä olen pyytänyt asiasta nimenhuutoäänestystä. Pystymme näkemään, kuka on valmis kannattamaan taannehtivaa lakia, jonka laillisuus on kyseenalainen ja joka olisi kallis taakka kaikille tuleville autonostajille ja musertava isku Euroopan autoteollisuudelle.

Patrie
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, muistuttaisin jälleen kerran ja lyhyesti tämän direktiivin taloudellisista vaikutuksista ja ilmoittaisin jälleen kerran tukevani kollegani Bernd Langen esittämiä tarkistuksia. Näiden tarkistusten hyvänä puolena on se haluaisin painottaa juuri tätä seikkaa , että niissä ympäristövelvoitteet ja taloudellinen välttämättömyys on sovitettu paremmin yhteen. Neuvoston yhteisessä kannassa sanottiin, että ajoneuvojen valmistajien on vastattava kaikista takaisinoton ja kierrätyksen aiheuttamista kustannuksista, tai ainakin merkittävästä osasta niitä. Kuitenkin tämä ratkaisu on täysin epäreilu eurooppalaisia ajoneuvojen valmistajia kohtaan.
Koska olen kotoisin sellaisesta maasta, jossa todellakin on ajoneuvojen valmistajia, voin kertoa teille, ettei ajoneuvojen valmistajia voida pakottaa vastaamaan taloudellisesti kaikista aikaisemmin valmistettujen, tällä hetkellä käytössä olevien ja kunkin valmistajan omaa merkkiä olevien ajoneuvojen takaisinoton kustannuksista, sillä sehän tarkoittaisi, että ne joutuisivat maksamaan 80 prosenttia Euroopassa liikkuvien autojen takaisinoton aiheuttamista kustannuksista.
Tätä ratkaisua ei voida hyväksyä, sillä ajoneuvojen valmistajat eivät ole voineet valmistusprosesseissaan ja kustannuksissaan ottaa huomioon meidän niille nyt määräämiä ympäristövaatimuksia. Eurooppalaiset ajoneuvojen valmistajat asetetaan yhteisessä kannassa epäedulliseen asemaan Euroopan markkinoille vähän aikaa sitten saapuneisiin ajoneuvojen valmistajiin verrattuna. Vaikka emme tietenkään ole täällä puolustamassa jonkun kansallista etua tai tukemassa jotakuta teollisuuslobbaajaa, olemme kuitenkin rakentamassa maailmanmarkkinoillakin kilpailukykyistä Eurooppaa ja puolustamassa työpaikkoja niillä talouden aloilla, joilla olemme todella kilpailukykyisiä.
Hyvät kollegat, siksi pyydän teitä antamaan tukenne Bernd Langen esittämille tarkistuksille, joita Euroopan sosialistidemokraattisen puolueen ryhmä aikoo kannattaa, sillä niissä todellakin otetaan huomioon olemassa olevat etunäkökohdat taloudellinen etu ja ympäristövelvoitteet ja samalla annetaan jäsenvaltioiden päättää vapaasti näiden velvoitteiden toteuttamistavasta, sillä näillä tarkistuksilla pyritään siihen, että tällä hetkellä jäsenvaltioissa vallitsevat järjestelmät ja jotkin niistä toimivat aivan mainiosti voisivat toimia jatkossakin.

Ries
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, romuajoneuvoja koskevalla direktiiviehdotuksella, jota tänään käsittelemme, pyritään takaamaan korkeatasoinen ympäristönsuojelu unionin alueella, mutta toisaalta myös säilyttämään tällä alalla toimivat sisämarkkinat.
Ensiksi sanoisin, että historialliset ajoneuvot ja museoajoneuvot on tietenkin jätettävä tämän direktiivin soveltamisen ulkopuolelle. Olemme käsittääkseni kaikki samaa mieltä siitä, että autot ovat myös osa kulttuuriperintöämme. Yksi direktiivin kompastuskivistä liittyy 12 artiklaan, eli direktiivin soveltamisen aloittamisajankohtaan. Parlamentin ehdottama ratkaisu, eli 18 kuukautta tämän direktiivin voimaantulon jälkeen ensimmäisen kerran markkinoille tuotavien ajoneuvojen kohdalla, ei ole kovin realistinen. Euroopan autokanta käsittää kymmeniä miljoonia autoja, jotka olisi otettava takaisin, ilman että niitä on suunniteltu kierrätettäviksi. Yhteinen kanta oli toimivampi, sillä siinä asetettiin jo käytössä olevien ajoneuvojen kohdalla määräpäiväksi vuosi 2006. Lisäksi näin yritykset pystyisivät keräämään varoja lisäkulujen kattamiseksi.
Niinpä kannatan tässä asiassa ryhmäni tavoin yhteistä kantaa, joka on mielestäni tasapainoinen kompromissi yritysten lainalaisuuksien ja ympäristönsuojelun edistämisen välillä.

Breyer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan parlamentin on tehtävä tänään tärkeä päätös. Ponnistelemmeko edistyksellisen ympäristön- ja kuluttajansuojelun puolesta vai alentuuko parlamentti saksalaisen autoteollisuuden palvelijaksi, kuten Florenzin, Langen ja muiden esittämät tarkistukset antavat aiheen pelätä? Parlamentin uskottavuus ympäristönsuojelun edelläkävijänä on vaakalaudalla. Olisi enemmän kuin häpeällistä, jos EP esittäisi lievempiä tuottajien vastuuta ja ympäristönsuojelua koskevia määräyksiä kuin 14 jäsenvaltion hallitukset ja Euroopan komissio!
Florenzin ja Langen tarkistusten tarkoitus on selvä: direktiivi on mitätöitävä! Ehdotetun jaetun vastuun avulla on tarkoitus vesittää aiheuttamisperiaate ja jarruttaa tuotannon innovaatioita. Lukuisten esteiden pystyttämisellä ette halua mitään muuta kuin estää tehokkaan ympäristöystävällisen materiaalivirtapolitiikan, ja tyyppihyväksynnällä haluatte viivyttää direktiivin täytäntöönpanoa 12:lla tai useammalla vuodella. Sitä on aivan mahdoton hyväksyä. Sen vuoksi vetoan erityisesti parlamentin saksalaisiin jäseniin: älkää salliko tänään suuren poliittisen vahingon tapahtumista! Saksan punavihreä liittohallitus ei niittänyt mainetta romuautodirektiiviä koskevassa keskustelussa. Älkää te jatkako samalla tavalla! Kilpailukyvyn heikkenemistä koskeva valitus on naurettavaa, kun oikeastaan on kyse vain saksalaisen autoteollisuuden kilpailukyvyn heikkenemisestä. Olkaa kansan edustajia älkääkä salliko alentaa itseänne Volkswagenin edustajiksi! Äänestäkää ympäristön- ja kuluttajansuojelun ja auto- ja kierrätysteollisuuden innovaatioiden puolesta!

González Álvarez
Arvoisa puhemies, tästä direktiivistä on keskusteltu vuodesta 1997 lähtien. Meidän oli jo korkea aika päästä sopimukseen siitä. Koska olen enemmän tai vähemmän samaa mieltä siitä, mitä kollegani Sjöstedt ja vihreän ryhmän edustaja De Roo ovat sanoneet, en aio käyttää kokonaan kahden minuutin puheaikaani ja korostan vain kahta kysymystä. Korostaisin ensiksikin, ja se on ehdotuksessa kenties kaikkein olennaisinta, sitä jätteiden kierrätykseen ja käyttöön liittyvää ajatusta, että käytettäisiin sellaisia materiaaleja, jotka kenties saastuttavat jälkeenpäin vähemmän. Toinen tärkeä seikka on se, että jätteitä ei pitäisi polttaa eikä murskata, ei lyijyä, kadmiumia ja elohopeaa sisältäviä jätteitä eikä myöskään PVC:tä sisältäviä jätteitä. Tästä aiheesta keskustellaan parlamentissa muussa yhteydessä.
Toinen kysymys liittyy siihen, kenen pitää maksaa kulut. Olen samaa mieltä niiden edellisten puhujien kanssa, joiden mukaan saastuttaja maksaa, ja se pitää paikkansa erityisen hyvin tässä ehdotuksessa. Tuottajien pitää maksaa, vaikka me kaikki tiedämmekin, että loppujen lopuksi kulut heijastuvat ehkä kuluttajiin, ja heidän pitää vastata kustannuksista ennen vuotta 2006, kuten joissakin tarkistuksissa ehdotetaan. Ensimmäisen käsittelyn tarkistus on mielestämme parempi.
On niin ikään tärkeää asettaa tietty prosenttiluku ja päivämäärä, jolloin ajoneuvoissa täytyy olla kierrätettäviä materiaaleja. Ehdotuksen määräajat ovat mielestäni hyvin pitkiä.
Arvoisa puhemies, olen lopuksi sitä mieltä, että on tärkeää edistää pienten ja keskisuurten yritysten luomista, sillä ne voivat tarkasti hyväksyttyinä ja asiaankuuluvasti valtuutettuina edistää työpaikkojen luomista tällä tärkeällä alalla, jolloin vältetään suuryritysten monopolit.

Thomas-Mauro
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan parlamentilla on tällä hetkellä todella vastuullinen asia hoidettavanaan. On kyse siitä, mitä aiomme tehdä vuosittain käytöstä poistamillemme miljoonille ajoneuvoille. Joissakin unionin valtioissa on jo aikoja sitten allekirjoitettu vapaaehtoisia ympäristösopimuksia, jotta ojamme, kanavamme ja peltomme eivät enää täyttyisi näistä rumista ja vaarallisista romuista, joista joskus saattaa tupsahtaa säikähtänyt kana.
Tietysti olen itse kotoisin sellaisesta maasta, joka voi olla ylpeä autoteollisuudestaan ja taloudellisesta menestyksestään sekä Euroopassa että kolmansissa maissa. Ja mittaankin asian tärkeyttä maani kansainvälisen menestyksen valossa. Tiedän Euroopan autoteollisuuden ryhtyneen ennakoiviin toimiin, sillä se on käynnistänyt laajan tutkimusohjelman, jolla pyritään luomaan kansallinen tietojärjestelmä elinkaarensa lopussa olevien ajoneuvojen hävittämiseksi.Olen tietoinen niistä vaikeuksista, joita neuvostolla on ollut kompromissiratkaisun löytämisessä. Siksi meidän olisikin tällä hetkellä oltava ymmärtäväisiä ja ympäristöstämme huolta kantavia alkemisteja. Tällä vuosisadalla jos koskaan on jätehuoltoasiat saatava järjestykseen. Mielestäni on sovellettava nimenomaan saastuttaja maksaa -periaatetta. Yhä paremmin ympäristöstä huolehtiva autoteollisuus osasi ennakoida tällaisen ympäristötietoisuuden lisääntyvän. Siitä olen varma. Kyllä autoteollisuus kantaa vastuunsa.
Kuitenkin direktiivin soveltaminen kuuluu juuri valtioille, älkäämme siis ryhtykö asiassa turhan tarkoiksi, sillä teollisuuden perinteet ja romutuksesta sekä hävittämisestä vastaavien ammattilaisten menetelmät vaihtelevat sen mukaan, ollaanko Italiassa vai Suomessa. Vastustan sitä, että vastuu sysättäisiin autojen omistajille. Eri puolilla Eurooppaa autoilevat miehet ja naiset joutuvat maksamaan autostaan ja katalysaattoristaan, he joutuvat maksamaan kansallisia veroja ja polttoaineveroja, ja he maksavat siten jo kalliin hinnan suurenmoisesta välineestään ja liikkumisen vapaudestaan.
Olisi varomatonta suurten ryhmien liittovaltiomielisten kollegojeni taholta tehdä Euroopan parlamentista tahallisesti niin epäsuosittu ehdottamalla vastuun jakamista ajoneuvon haltijan ja valmistajan kesken. Mistä löydetään kaiken lisäksi varat, joilla kustannettaisiin ajoneuvojen kierrätys ja hoidettaisiin Euroopan valtioiden väliset toimet? Kuka maksaa Ranskassa ostamani auton kierrätyksen, jos vien sen rekisteriin Belgiassa? Mistä kansallisista varoista kustannettaisiin minulle kuuluvan romuajoneuvon kulut? Varokaamme myös sitä, että aiheuttaisimme huolia yritysmaailmalle oikeudellisen epävarmuuden vuoksi, joka johtuisi sellaisesta taannehtivuudesta, jota ei voida hyväksyä. Meidän aikomuksemme ei ole aloittaa tässä ja heti lainsäädännöllistä rankaisuretkeä, vaan aikomuksemme on jatkaa toimintaamme kestävän kehityksen puolesta.

Blokland
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti tekee yleensä täällä parhaansa ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan johdolla arvioidakseen kriittisesti Euroopan komission ja neuvoston ehdotuksia ja parantaakseen niitä ympäristönäkökohtien kannalta. Nyt tässä parlamentissa on vaarana, että neuvoston täsmällistä yhteistä kantaa huononnetaan ympäristönäkökohtien kannalta.
Hylkäämme vuosittain hyvin paljon autoja, joissa on vaarallisia aineita. Siksi jätteiden syntymisen ennaltaehkäisy on tärkeää. Meidän on lisäksi pyrittävä siihen, että raskasmetalleja ja muita vaarallisia aineita ja materiaaleja käytettäisiin mahdollisimman vähän. Lisäksi autojen valmistajien tulee kiinnittää huomiota siihen, että autot tuotetaan ja rakennetaan siten, että yksinkertainen purkaminen ja uusiokäyttö on mahdollista. Se, mitä autonromusta jää jäljelle, vaatii myös asianmukaista käsittelyä. Siksi kannatan sydämestäni uusiokäyttöä ja kierrätystä koskevia prosenttiosuuksia, joita neuvosto on ehdottanut. Romuautojen täydellinen purkaminen on nykyisin taloudellisesti mahdollista. Tähän kuuluu, että luovumme romuautojen murskaamisesta. Asetetut tavoitteet ovat varmasti saavutettavissa, ja Alankomaissa kierrätyksen osuus on nykyisin jo 86 prosenttia.
Paras tapa huolehtia hyvästä keräilystä on se, että auton viimeinen käyttäjä voi luovuttaa auton maksutta valtuutetulle kerääjälle. Käsittelyn kustannukset voidaan sitten siirtää uusien autojen hintoihin. Joidenkin parlamentin jäsenten tekemät ehdotukset ovat pahasti haitaksi tälle järjestelmälle. Niin sanottu jaettu vastuu on hyvin epäkäytännöllinen, eikä se kannusta innovointiin. Jos käytetään maksuttoman luovuttamisen järjestelmää, käy myös ilmi, että käsittelyn kustannukset laskevat huomattavasti.
Sitten lopuksi, tämän direktiivin täytyy astua voimaan mahdollisimman nopeasti. Työläs sovittelumenettely aiheuttaa turhaa myöhästymistä, josta ympäristö joutuu kärsimään. Olkaamme tyytyväisiä nyt olemassa olevaan yhteiseen kantaan, minkä jälkeen meidän tarvitsee ainoastaan kiittää ja onnitella neuvostoa saavutetusta tuloksesta.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, arvostan kovasti kollega Florenzia. Hän on tehnyt hyvää työtä kollegojensa sekä myös autoteollisuuden painostuksen alaisena. Lisättäköön tähän, että Florenz, joka on joutunut myös toimimaan ekologisen vihreän vakaumuksensa mukaisesti, joutui tekemään näiden asioiden pohjalta kompromissin, mikä ei ollut helppoa.
Yleisesti ottaen en ole tyytymätön käsiteltävänämme olevaan yhteiseen kantaan enkä filosofiaan, joka on tämän yhteisen kannan taustalla. Haluan puhua kahdesta asiasta. Ensinnäkin museoautot ja moottorit täytyy tosiaan jättää direktiivin ulkopuolelle. Toinen asiani on koko kiistelty kysymys siitä, kuka oikeastaan kantaa vastuun autojen keräämisestä.
En halua peukaloida yhteisen kannan sisältöä. Valmistaja on vastuussa, ja sen täytyy olla vastuussa, ja loppukäyttäjän täytyy voida luovuttaa auto maksutta. Mielestäni turhia pelkoja esiintyy liikaa. Autoteollisuuden edunvalvojat ovat johdattaneet liian monet väärille jäljille. Siksi haluan sanoa vielä kerran kollegoille, että kokemus kuitenkin osoittaa, että käsittelyn kustannukset siirretään hintaan. Nämä kustannukset eivät ole kovin suuret. Omassa jäsenvaltiossani ne ovat 150 guldenia autoa kohti. Siten aloitetaan alusta, ja silloin myös vanhoja autoja voidaan käsitellä heti.
Siksi on myös mahdollista, että heti kehittyy suuri teollisuudenala, joka huolehtii siitä, että jäsenvaltioissamme aikaisemmin tavalliset autojen hautausmaat katoavat. En siis halua peukaloida kompromissia tässä asiassa. Mielestäni on hyvä, että hyväksymme yhdessä mahdollisimman pikaisesti nyt käsiteltävänämme olevan lainsäädännön. Se on tärkeää, koska silloin ne yhdeksän miljoonaa autoa, jotka otetaan Euroopassa vuosittain käyttöön, käsitellään myös romuina kunnollisesti, ja se on hyväksi meille kaikille.

Lund
Arvoisa puhemies, käsiteltävänä oleva direktiivi auttaa omalta osaltaan merkittävästi ennalta ehkäisemään sitä, että loppuun käytetyistä autoista pääsisi ympäristöön vaarallisia aineita, ja se on tärkeä romuautoissa käytettävien materiaalien uudelleenkäytön ja kierrätyksen edistämisen kannalta. Mielestäni ympäristön kannalta on sen vuoksi ratkaisevaa, että myrkyllisten raskasmetallien käyttökielto toteutetaan kokonaisuudessaan ja että emme heikennä tuottajien vastuuta. Jos teemme niin, tuottajilla ei ole enää niin suurta kannustinta rakentaa ja valmistaa autoja, joista jää vähemmän jätettä. Tämä yhteinen kanta, joka on neuvoston ahkeran työn tulosta ja jota komissio on kannattanut ja josta pidettiin kiinni myös parlamentin ympäristövaliokunnassa, vastaa täysin ympäristöllisiä tavoitteita, ja mielestäni on sen vuoksi erittäin merkillistä ja outoa, että ympäristövaliokunnan jäsenet ovat tehneet tarkistusehdotuksia, joiden tavoitteena on heikentää ympäristöllisiä tavoitteita ja vähentää autonvalmistajien vastuuta. Olen sitä mieltä, että jos nämä tarkistusehdotukset hyväksytään, parlamentin uskottavuus ympäristöön liittyvissä kysymyksissä joutuu todellakin koetukselle. Parlamentti on tähän asti toiminut myönteisenä ympäristönsuojelun edistäjänä, mutta jos jäsen Florenzin ja jäsen Langen tarkistukset hyväksytään, vaikutamme Euroopan ympäristöön kielteisesti tässä asiassa. Jos me lisäksi heikennämme tuottajien vastuuta tässä asiassa, silläkin olisi vakavia seurauksia siinä vaiheessa, kun ryhdymme käsittelemään tätä alaa koskevia asioita, esimerkiksi tulevaa elektroniikka- ja tietokoneromua koskevaa direktiiviä. Kehottaisin sen vuoksi parlamentin jäseniä vastustamaan yli ryhmärajojen kaikkia niitä yhteiseen kantaan tehtyjä tarkistusehdotuksia, jotka heikentäisivät ympäristöllisten toimiemme tasoa ja vähentäisivät tuottajien vastuuta. Siten voimme päästä ympäristön kannalta hyväksyttävään ratkaisuun.

Davies
Arvoisa puhemies, tämä erinomainen direktiivi lopettaa vanhojen autojen viemisen kaatopaikoille, edistää kierrätystä ja ennen kaikkea rohkaisee valmistajia suunnittelemaan autoja, joita on helppo kierrättää. Kenen sitten pitäisi maksaa kustannukset? Mikä järjestelmä sitten otetaankin käyttöön, kustannukset siirtyvät viime kädessä kuluttajalle. Voimme parhaiten saavuttaa ympäristötavoitteemme, jos annamme valmistajien sekä kerätä rahat että hävittää ja kierrättää autot.
Valmistajat ovat jujuttaneet esittelijä Florenzin ja jäsen Langen esittämään tarkistuksia, jotka heikentävät huomattavasti näitä ehdotuksia. Älkää antako autonvalmistajien huiputtaa itseänne! Jos haluatte täyden hyödyn tästä direktiivistä, hylätkää äänestyksessä nämä tarkistukset.

Isler Béguin
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tämä keskustelu, toisin kuin saattaisimme ajatella, ei ole luonteeltaan tekninen. Siitä on tullut varsin suuressa määrin poliittinen keskustelu. Eilen kävimme toimielimemme kunniaksi poliittista keskustelua. Jos tänään 314 jäsentä antautuu tiettyjen ajoneuvojen valmistajien lobbaajien edessä, se on meille häpeäksi.
Jos pyydetään kuluttajia maksamaan puolet romuajoneuvojen takaisinotosta aiheutuvista kustannuksista, kuten tarkistuksessa 38 sanotaan kun taas yhteisessä kannassa vaadittiin kustannusten perimistä kokonaan valmistajilta , ensimmäisen kerran parlamentti ei olisi varmistamassa kuluttajien ja Euroopan kansalaisten edun toteutumista, vaan siitä tulisi jossain mielessä lobbaajien myötäilijä.
Emme voi hyväksyä sellaista. Tällainen ennakkotapaus jättäisi tien avoimeksi kaikenlaiselle painostukselle monilla muillakin aloilla. Tämä olisi myös ensimmäinen kerta, kun Euroopan parlamentti heikentäisi neuvoston kantaa, kun käsittääkseni yleensä nimenomaan vahvistamme sitä. Esimerkiksi vanhojen ajoneuvojen ilmainen keräysjärjestelmä ja kierrätettävien ajoneuvojen lisäys tehostaisivat samassa suhteessa kierrätystoimintaa ja loisivat lisää työpaikkoja. Näin ollen kuluttajien ja ympäristön edun vuoksi sekä kierrätyksen myötä syntyvien uusien työpaikkojen takia emme saa missään nimessä muuttaa neuvoston yhteistä kantaa, joka on nykyisessä muodossaan aivan hyväksyttävä.

Bowe
Arvoisa puhemies, kuten niin monet muut täällä tänään, olen sitä mieltä, että tämä on hyvä toimenpide. Tämä on hyödyllinen toimenpide, jota me kaikki tarvitsemme. Valtaosa teknisistä kysymyksistä on ratkaistu. Joitakin yksityiskohtia täytyy vielä viimeistellä, mutta valtaosa teknisistä kysymyksistä on ratkaistu.
Olemme päässeet viimeiseen kysymykseen. Ainoastaan talous- ja raha-asioiden valiokunta esitti tämän kysymyksen ensimmäisessä käsittelyssä, ja ainoastaan minä tuon valiokunnan lausunnon valmistelijana esitin tuon kysymyksen parlamentissa. Kysymys kuuluu yksinkertaisesti: kuka maksaa?
Neuvoston yhteisessä kannassa saatiin aikaan kohtuullinen kompromissi sikäli, että valmistajien täytyy maksaa huomattava osa kustannuksista, ei kaikkia kustannuksia, kuten jäsen Bowis erheellisesti sanoi. Itse asiassa lakimiesten mukaan ehkäpä niinkin vähän kuin 20 prosenttia tai viidesosa kustannuksista. Se ei ole kohtuutonta. Jos ajatellaan esimerkiksi Yhdistyneen kuningaskunnan kuluttajaa, joka ostaa Roverin, kuten jäsen Lange antoi ymmärtää, tai minkä tahansa muun automerkin Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja joka on vuosikausia joutunut maksamaan näistä autoista ylihintaa, selvästi enemmän kuin vastaavat hinnat ovat muualla Euroopassa, miksi hänen pitäisi maksaa? Hän on jo maksanut.
Miksi näiden samojen ihmisten pitäisi veronmaksajina tai tulevina autonostajina maksaa uudestaan sellaisen ajoneuvon hävittämisestä, josta valmistaja on saanut voittoa? En voi hyväksyä sitä. Käsittelemme tänään tarkistuksia, joissa esitetään juuri tätä. En voi hyväksyä sitä enkä äänestä sen puolesta. Valmistajalla on vastuu näistä autoista. Valmistajan täytyy huolehtia infrastruktuurista ja maksaa kohtuullinen osa hävittämiskustannuksista.
Yhteinen kanta ei sulje pois sitä mahdollisuutta, että valtio osallistuisi kustannuksiin. Yhteinen kanta on kohtuullinen kompromissi. Jotkin käsittelemämme tarkistukset ovat täysin kohtuuttomia, koska ne poistavat autonvalmistajilta kokonaan sen vastuun, että heidän pitää osallistua edes vähän maanteillä kulkevien autojen hävittämiskustannuksiin.
En voi hyväksyä sitä, ja äänestän Euroopan veronmaksajien ja kuluttajien puolesta näitä tarkistuksia vastaan.

Liese
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olemme yksimielisiä siitä, että meidän on pohdittava, kuinka selviämme Euroopassa siististi vanhoista autoista, mutta neuvosto ei antanut tässä tapauksessa esimerkkiä järkevästä eurooppalaisesta ympäristöpolitiikasta. Puheenjohtajavaltio Saksan tapa käsitellä tätä asiaa oli kiusallinen. Aluksi ympäristöministeri Trittin ei neuvotellut tarpeeksi hallituskollegojensa kanssa, sen jälkeen liittokansleri Schröder sekaantui asian käsittelyyn ilman asiantuntemusta ja kömpelösti kuin norsu posliinikaupassa. Myöskään puheenjohtajavaltio Suomen kesäkuinen päätös ei ollut paras mahdollinen saavutettavissa oleva. Siinä on muutama heikkous. Suurin heikkous on minun mielestäni se, että pienten ja keskisuurten yritysten tilannetta ei oteta riittävästi huomioon, sillä autoteollisuushan ei koostu pelkästään suuryrityksistä. Pk-yritykset ovat erittäin tärkeitä juuri alihankkijoina, ja meidän on otettava huomioon myös näiden pienten ja keskisuurten yritysten työntekijöiden edut. Tällöin on otettava huomioon reilusti yli kahden miljoonan tällä alalla työskentelevän ihmisen edut.
Monet ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan tarkistuksista sekä ryhmämme esittämät 5 artiklaa ja kustannuksia koskevat tarkistukset liittyvätkin näiden pk-yritysten tilanteeseen. Yhteinen kanta ei ole loistotyötä myöskään ympäristöpolitiikan kannalta. Siitä puuttuu suurten yhteyksien taju, ja kun vihreiden ryhmää edustava kollega sanoo, että tämä olisi ensimmäinen kerta, kun Euroopan parlamentti lieventää yhteistä kantaa, niin siten ei voi sanoa, koska eihän ole ympäristöpoliittisesti järkevää, että torjumme jäykin, suurin kierrätysastein nykyaikaiset, vähän kuluttavat autot, kuten 3 litraa sadalla kilometrillä kuluttavan auton, jossa nimenomaan käytetään paljon muovia! Sen vuoksi on tuettava sellaista tarkistusta, joka sallii ainakin poikkeukset, jos meillä on erittäin vähän kuluttavia autoja. Teollisuuden vastaväitteet tällä alalla eivät varmasti ole epäjohdonmukaisia. Muoti- ja autoteollisuuden perusteet painaisivat kuitenkin enemmän vaa'assa, jos ne olisivat kiinnostuneita Euroopan hiilidioksidipäästöjen vähentämisestä myös muissa yhteyksissä.

Myller
Arvoisa puhemies, olemme todellakin tällä hetkellä hyvin harvinaisessa tilanteessa: ne, jotka haluavat puolustaa ympäristöarvoja, puolustavat neuvoston yhteistä kantaa. Vastoin kuin edellinen puhuja totean, että olen todella ylpeä, että Suomen puheenjohtajuuskauden aikana saatiin aikaan yhteinen kanta, joka puolustaa ympäristöarvoja. Jos lipeämme yhteisestä kannasta ja pyrimme jakamaan kierrätyskustannuksia, luomme porsaanreikiä: emme saa aikaan järkevää, selkeää järjestelmää, jossa vastuusuhteet ovat kunnossa. Siksi mielestäni valmistajalla tulee olla pääasiallinen vastuu. Vain siten saamme ongelman ratkaistua riittävän hyvin ja otettua huomioon myös sen, että valmistajia kannustetaan sellaisten ajoneuvojen valmistamiseen, joiden kierrätettävyys toteutuu tulevaisuudessa mahdollisimman pienin kustannuksin.

Arvidsson
Arvoisa puhemies, neuvoston direktiiviehdotukseen liittyy kaksi periaatekysymystä. Toinen koskee tuottajien rajoittamatonta vastuuta ottaa takaisin loppuun käytetyt autot. Vaarana on se, että purkutoimintaan syntyy monopolitilanne. Erityisesti tämä koskee sellaisia EU:n alueita, joilla välimatkat ovat pitkiä ja joilla purkualalla toimii monia pienyrityksiä. Tarkoitan, että riippumatta siitä, mitä asia koskee, EU:n direktiivit eivät saa syrjiä unionin sisällä toimivia pienyrityksiä. Tuottajien rajoittamattomaan vastuuseen liittyvänä vaarana on jopa se, että käytettyjen autonosien markkinat katoavat. Tuottajalla on entistä suurempi vastuu myydä uusia osia. Tämä kauppa on tärkeää, erityisesti niille, jotka keräilevät ja kunnostavat vanhoja ajoneuvoja. Tämä periaate on epäilyttävä myös markkinataloudellisten periaatteiden kannalta katsottuna. Yrityksiä pitää voida muuttaa, myydä ja lopettaa. Niiden on voitava vakiinnuttaa itsensä uusille markkinoille, mutta myös lähteä vanhoilta markkinoilta. Tuottajien sitominen vastuulla, joka voi ulottua ajassa hyvin kauas taaksepäin, sopii huonosti yhteen joustavan ja kehitystä edistävän markkinatalouden kanssa.
Toinen periaate neuvoston yhteisessä kannassa on direktiiviehdotukseen sisältyvä taannehtivuuden vivahde. On vakiintuneiden taloudellisten ja juridisten periaatteiden vastaista määrätä taannehtivasti tuottajalle taloudellista vastuuta tuotteestaan. Se muuttaa jopa omistajan vastuuta taannehtivasti. Kuluttajahan on vuosien aikana voinut muuttaa tuotetta monella eri tavalla.
Kaikissa EU:n jäsenvaltioissa on nykyään lakeja, joilla säädellään autojen romuttamista. Ne voivat olla parempia ja ne voivat olla huonompia eri maissa. Odotettaessa tämän EU:n direktiivin läpimenoa on kunkin EU-maan itsensä vastattava ajoneuvojen romuttamisesta parhaalla mahdollisella tavalla, niin että EU-lainsäädännön taannehtivuutta ei sovelleta. Tämä ei ole sellaisen rahoitusmallin vastaista, johon liittyy rahastojen rakentaminen.

Sacconi
Arvoisa puhemies, käsiteltävänä olevan lainsäädäntötoimen merkitys ympäristön ja teollisuuden kannalta on ilmeinen, siitä vallitsee yksimielisyys. Yhteinen kanta on hyväksyttävä kompromissi, mutta melko epävarma ja täpärä, sillä parannukset voivat jäädä melko niukoiksi ja hintana on koko direktiivin vaarantaminen. Olen siis sitä mieltä, että parlamentti ei saa tehdä ylilyöntejä, ja olisi paradoksaalista, että niihin syyllistyttäisiin lainsäädäntötoimen ympäristövaikutusten uudelleen arvioinnissa. Palautan mieliin, että ajoneuvojen valmistajat ovat myöntäneet pystyvänsä sopeuttamaan toimintansa direktiiviin mukaiseksi; kustannukset eivät ole mahdottoman korkeita: auton kierrättäminen maksaa alle 1 prosentin uuden ajoneuvon hinnasta. Sitä paitsi valmistajien rahoitusvelvollisuus tulee voimaan vasta 2006, kun suuri osa nykyisestä autokannasta ei ole enää markkinoilla; jäljelle jääneiden ajoneuvojen kohdalla voidaan kuitenkin sopia kustannusten jakamisesta Langen esittämien tarkistusten 44 ja 45 mukaisesti. Nämä tarkistukset ovat mielestäni ainoat sellaiset tarkistukset, jotka ovat sovitettavissa yhteen yhteisen kannan ja joidenkin maiden käytännön kokemusten kanssa ja joita kannattaa siis tukea.

Helmer
Arvoisa puhemies, tämä on erittäin huono direktiivi. Kuten kollegani Bowis huomautti, ensiksikin se on taannehtiva, mikä on periaatteessa väärin. Toiseksi se kaataa Euroopan moottoriajoneuvoteollisuuden niskaan valtavat kustannukset, mikä vahingoittaa kilpailukykyä ja työllisyyttä. Puhumme parlamentissa jatkuvasti siitä, että Euroopassa on edistettävä työllisyyttä ja työpaikkoja, ja kuitenkin hyväksymme jatkuvasti sellaisia toimenpiteitä, jotka vähentävät työpaikkoja.
Väittäisin, että direktiivi on huono toisestakin syystä, jota ei ole tarkasteltu riittävästi tässä keskustelussa. Se muistuttaa suurta osaa yhteisön lainsäädännöstä. Se on aivan liian ohjaileva. Siinä pyhitetään ylitse muiden yksi tietty kierrätysmalli. Tuotantolinjan keksi noin 100 vuotta sitten muistaakseni Henry Ford, ja ehdotamme tässä jonkinlaisen käänteisen 1800-luvun tuotantolinjan luomista - ajoneuvojen purkamista niiden osien erottamista ja kierrättämistä varten. Meidän pitäisi pysähtyä ajattelemaan sitä, että kierrätettyjen muovipuskurien markkinat ovat kovin epävarmat. Muoviteollisuus ei yleisesti ottaen halua ottaa niitä takaisin eikä voi taloudellisesti tehdä niin.
On jo olemassa erittäin menestyksekäs teollisuudenala, jossa autot paloitellaan, metallit otetaan talteen ja energia otetaan talteen polttamalla epämetalliset osat. Tämä on ympäristön kannalta erittäin järkevä lähestymistapa. Ympäristön kannalta on aivan yhtä hyvä polttaa vanha muovi kuin polttaa uutta öljyä energian talteenottoa varten. Tällaiseen autojen hävittämistapaan ei liity kustannuksia, jolloin poistuisi kokonaan kysymys siitä, kuka maksaa, koska "kuolleen" auton arvo kierrätys- ja talteenottoprosessissa olisi itse asiassa vähäinen.
Vastustan tätä direktiiviä siksi, että se on liian ohjaileva, siinä sivuutetaan se, mitä autojen kierrätysmarkkinoilla tällä hetkellä tapahtuu, ja siinä pyhitetään ylitse muiden keinoja, jotka eivät välttämättä ole ympäristön kannalta parhaita ja jotka ovat talouden kannalta ehdottomasti erittäin haitallisia.

Corbey
Arvoisa puhemies ja hyvät kollegat, yhteinen kanta on hyvä, mutta parlamentin tehtävänä on vielä parantaa romuajoneuvoja koskevaa yhteistä kantaa. Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä on tehnyt viime päivien aikana muutamia tärkeitä parannusehdotuksia. Pyydän teitä kiinnittämään erityistä huomiota tarkistukseen 45. Siinä tehdään sellainen valinta, että purkamisen ja kierrätyksen kustannukset siirretään valmistajille ainakin uusien autojen osalta. Siten suunnittelussa ja tuotannossa otetaan huomioon kierrättäminen.
Nyt käytössä olevien autojen osalta on järkevää jakaa kustannukset esimerkiksi perustamalla rahasto, kuten Alankomaissa on tehty. Yhteisessä kannassa sanotaan, että valmistajien ei pidä pelkästään vastata kustannuksista vaan myös ottaa vastaan romuajoneuvot. Tämä on mielestäni hyvin suuri ongelma. En halua, että purkamisen ja kierrättämisen järjestäminen jätetään nimenomaan autojen valmistajien harteille, koska siten valmistajat saisivat liian tiukan otteen käytettyjen varaosien markkinoista. Ne määräävät silloin hinnat itse. Kaikki, jotka ovat ajaneet joskus vanhalla autolla, tietävät, että se on haitallista kuluttajien ja niiden kannalta, jotka korjaavat itse autojaan. Euroopan kuluttajajärjestö, joka on pyytänyt meitä kannattamaan yhteistä kantaa tältä osin, jättää mielestäni kuluttajan pulaan.
Toinen perustelu sen puolesta, että autojen purkamista ei saa jättää valmistajien käsiin, on kuljetuskustannukset. Jos kaikki autojen valmistajat perustavat omat purkamista hoitavat yhtiöt, romuautojen kuljettaminen pitkien välimatkojen päästä tulee välttämättömäksi. Se on haitallista ympäristölle ja myös kallista. Siitä ei ole myöskään hyötyä kuluttajan kannalta. Siksi pyydän teitä kannattamaan tarkistusta 45.

Lange
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, pyysin uutta puheenvuoroa sanoakseni tämän keskustelun jälkeen vielä muutaman sanan. Hyvät kollegat, kun matkustaa Alankomaihin, havaitsee, että Alankomaissa auton viimeinen omistaja voi luovuttaa autonsa pois kustannuksitta. Sitten havaitsee, että autot romutetaan järkevästi, että on synnytetty uusia materiaalivirtoja, jotta aineet voidaan käyttää uudelleen hyväksi, että 85 prosenttia auton painosta kierrätetään, että Alankomaissa kierrätetään 92 prosenttia autoista. Tämä rahoitetaan rahastosta, jota pitävät yllä uusien autojen ostajat. Jäsen Breyer, onko tällä tavalla toimiminen ympäristön kannalta tuomittavaa? Minä sanon, ettei ole. Alankomaissa käytetään mallikelpoista ratkaisua, jossa autot romutetaan direktiivin haluamalla tavalla, eikä sillä kysymyksellä, maksaako sen uuden auton ostaja vai nyt käytössä olevien vanhojen ajoneuvojen valmistaja, ole mitään, ei yhtään mitään tekemistä ekologian kanssa, vaan se on pelkkä kilpailuasia!

Nyt on kyse siitä, että eurooppalaisen valmistajan pitää maksaa 250 miljoonaa euroa tai korealaisen mahdollisesti 2 miljoonaa euroa, ja niiden ihmisten vuoksi, jotka valmistavat autoja täällä Euroopassa, olen sillä kannalla, että kilpailusta ei tehdä epätasaista, vaan ympäristönsuojelun vuoksi haluan viimeiselle omistajalle kustannuksettomuutta, jonka rahoittaa rahasto, ja uusille autoille tietysti valmistajan vastuuta, koska silloin sen on kannettava vastuu siitä, että se myös valmistaa kierrätykseen sopivia autoja!
(Suosionosoituksia PSE-ryhmältä)

Smet
Arvoisa puhemies, ehdotukseen, josta keskustelemme, sisältyy valtavasti myönteisiä asioita pääasiassa jätteiden syntymisen ennaltaehkäisyn, uusiokäytön, varaosien keräämisen ja kierrätyksen, materiaalien keräämisen ja muun sellaisen kannalta. Mielestäni olemme tehneet hyvän ehdotuksen.
Keskustelua käydään pääasiassa siitä, täytyykö valmistajan, jälleenmyyjän tai jonkun muun ottaa romuautot vastaan maksutta vai ei. Haluan vain antaa esimerkin kotimaastani ja sanoa, kuinka tämä asia siellä hoidetaan ongelmitta. Olemme tehneet sopimuksen kaikkien niiden kanssa, jotka ovat tämän asian kanssa tekemisissä. Nämä osapuolet ovat valmistajat, käytettyjen autojen kauppiaat, autoteollisuuden järjestö, metallien käsittelijät, murskaamot ja viranomaiset.
Vapaaehtoiselta pohjalta on allekirjoitettu sopimus ympäristöpolitiikasta. Autoteollisuudella - Belgiassa valmistetaan autoja todella runsaasti - ei ole ollut asiassa mitään ongelmia. Kansalaisemme voivat luovuttaa autonsa ilmaiseksi jälleenmyyjälle. Olemme havainneet tämän perusteella - vastakohtana sille, mitä täällä sanotaan työllisyydelle koituvista haitoista -, olemme siis havainneet tämän perusteella, kuinka pienyritykset suhtautuvat vakavasti materiaalin kierrätykseen ja hoitavat sen todella hyvin. Joistakin yrityksistä on tullut huippuyrityksiä, koska ne onnistuvat kierrättämään jopa sellaisia tiettyjä materiaaleja, joita ei ole vielä sisällytetty direktiiviin. Tämä tarkoittaa, että kehitämme tässä uutta sektoria, luomme uusia työpaikkoja ja teemme samalla suuren palveluksen ympäristölle. Kannatan maksutonta vastaanottoa. Se on onnistunut meillä. Miksi se ei onnistuisi muualla?

Wallström
. (SV) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet. Kiitos mielenkiintoisesta keskustelusta, jossa on otettu esiin monia tärkeitä perusteluja. Olkaa hyvä ja sietäkää minua pari minuuttia. Antakaa minun lyhyesti selvittää joitakin niistä lähtökohdista ja periaatteista, jotka ovat tämän direktiivin takana. Antakaa minun myös aloittaa kommentoimalla paria tärkeintä tässä keskustelussa esitettyä perustelua ja vastaamalla niihin.
Ensiksikin uskon, että toistamme joitakin perusluonteisia tosiasioita, jotka jo jäsen Florenz ja muut ovat maininneet. Keskustelunaiheena täällä on se tosiseikka, että melkein kymmenen miljoonaa autoa romutetaan joka vuosi Euroopan unionissa, ja jätettä syntyy suunnilleen yhtä monta miljoonaa tonnia. Toisin sanoen näistä autoista tulee melkein kymmenen miljoonaa tonnia jätettä ja noin 7 prosenttia siitä jätetään luontoon. Kyseessä on sitä paitsi ympäristön kannalta vaarallisimmat aineet. Autoista löytyy noin 10 prosenttia lyijyn tuotannosta, mutta myös kadmiumia, kromia, hopeaa, elohopeaa ja muita erittäin vaarallisia aineita. Tämän te jo tiedätte, mutta haluan kuitenkin toistaa sen niille, jotka kuuntelevat. Tämä on yksi nopeimmin kasvavista jätevuorista Euroopassa. Tiedämme, että tuota jätettä on olemassa, ja tiedämme, miten sitä pitäisi käsitellä, eikä ole mitään tekosyytä olla toimimatta.
Tällä direktiivillä on kolme tavoitetta: ensiksi haluamme päästä eroon myrkyllisten raskasmetallien käytöstä uusien autojen valmistuksessa. Toiseksi haluamme lyödä lukkoon valmistajan vastuun. Emme voi enää hoitaa asioita tuotteen elinkaaren loppupäässä, vaan meidän on vältettävä luomasta niin paljoa jätettä. Meidän on kierrätettävä mahdollisimman paljon tuotteen eri osista. Kolmanneksi haluamme päästä niihin tavoitteisiin, jotka on määritelty tässä direktiivissä. Nämä ovat direktiivin kolme tärkeintä tavoitetta. Kysehän on siitä, että on resurssien tuhlausta olla huolehtimatta siitä, että autoissa oleva materiaali kierrätetään. Tuhlaamme nimenomaan valmistajien resursseja, jos emme ota huomioon auton koko elinkaarta.
Kaksi tärkeää kysymystä on tullut täällä esiin - niin, on niitä enemmänkin, mutta haluan mainita kaksi tärkeintä. Ensiksikin: kuka maksaa? Toinen kysymys kuuluu: huononnammeko Euroopan autoteollisuuden kilpailukykyä tällä ehdotuksella?
Ensimmäinen kysymys koskee siis sitä, kuka maksaa. Direktiivistä käy ilmi, että kustannukset maksaa pääasiassa tuottaja niiden periaatteiden mukaan, joita meillä on EU:n sopimuksessa valmistajan vastuusta, ja samalla se, että saastuttaja maksaa. On toki selvää, että viime kädessä valmistajat ja kuluttajat maksavat yhdessä nämä kustannukset. Olemme laskeneet, että autojen kierrätyskustannukset eivät ole yli prosentin uuden auton hinnasta. Uskommeko me sitten, että kustannukset katoavat, jos emme hyväksy tätä direktiiviä? Ei, on selvää, että me kaikki joudumme maksamaan ympäristön tuhoutumisesta aiheutuvat kustannukset, mutta se tulee paljon kalliimmaksi. Sitä paitsi kustannukset tulevat paljon myöhemmin. Kustannukset eivät siis katoa, mutta nyt teemme selväksi sen, kenellä on vastuu ja kuinka kustannukset jaetaan. Puhummeko silloin autoteollisuuden kriisistä? Keskustelemmeko huonosti tuottavasta teollisuudenhaarasta, jota meidän on jopa autettava olemalla lisäämättä maksuja? Onko niin, että autoteollisuudella ei kerta kaikkiaan ole varaa tähän? Onko niin, että motiivina on itse asiassa Euroopan autoteollisuuden kilpailukyvyn huonontaminen? Tietenkään ei! Asia on aivan päinvastoin! Uskotteko, että kuluttajien vaatimukset ympäristöystävällisistä autoista ja vähemmän polttoainetta kuluttavista autoista vähenevät tulevaisuudessa? Millaisia vaatimuksia luulette lastemme ja lastenlastemme asettavan autoille tai millaisia vaatimuksia luulette tulevaisuuden lainsäätäjien asettavan autoille? He asettavat tietenkin sellaisia vaatimuksia, että autojen on oltava ympäristöystävällisiä, että niitä on voitava kierrättää, että niiden on kulutettava vähän polttoainetta ja että ne eivät saastuttaisi ympäristöä! Tämähän on ainoa tapa luoda tulevaisuus autoteollisuudelle.
Meidän on luotava terveitä kannustimia, jotka varmistavat sen, että huolehdimme jätteistä ja että kierrätämme materiaalin, jotta voimme kilpailla ympäristöystävällisillä ja vähän kuluttavilla autoilla. Se tosiseikka, että Euroopan autoteollisuus on jo edennyt pitkälle, korvaa paremmin kuin hyvin sen, että Euroopassa todellakin on liikkeellä entistä enemmän autoja, joista niiden on otettava vastuu. Tämä ei ole mikään ylipääsemätön kustannus eikä ylipääsemätön tehtävä. Jos luomme sellaisia kannustimia - tästä olen varma -, markkinavoimat ja autoteollisuuden kaupalliset etunäkökohdat varmistavat sen, että syntyy järjestelmiä huolehtimaan kaikista näistä asioista. Järjestelmiä syntyy vakuutusjärjestelmistä hyviin ja järkeviin romuttamisjärjestelmiin ja kierrätysjärjestelmiin. Tämä teollisuudenala pitää itse huolen siitä, että näitä syntyy Eurooppaan. Tämä ei ole mikään ylipääsemätön kustannus Euroopan autoteollisuudelle. Sitä vastoin se auttaa alaa olemaan kärjessä silloin, kyse on ympäristöystävällisten ja vähän kuluttavien autojen tuottamisesta vähitellen. Tämä meidän on tehtävä ympäristön takia. Kustannukset eivät häviä, eivätkä jätteet häviä. Muuten meidän kaikkien on veronmaksajina tai kansalaisina maksettava lasku; sitä paitsi laskun maksaminen tulee sitä kalliimmaksi, mitä kauemmin me odotamme.
Tämän halusin sanoa johdantona. Haluan myös kommentoida kysymystä, onko kyseessä taannehtiva laki. Jos otamme huomioon, että auto elää keskimäärin 11 vuotta, tarkoittavatko parlamentaarikot tai jotkut muut, että meidän olisi odotettava 11 vuotta ajassa eteenpäin, ennen kuin puutumme tähän ongelmaan? Tarkoitatteko te, että kun me säädämme kemikaaleja koskevia lakeja, me sanoisimme, että emme välitä niistä kemikaaleista, joita jo on markkinoilla ja että me säädämme vain niitä kemikaaleja koskevia lakeja, joita valmistetaan kaukana tulevaisuudessa? On selvää, että meidän on tarkasteltava sitä ongelmaa, joka on juuri nyt olemassa, ja sitä haastetta, jonka olemassa oleva autokanta aiheuttaa. Se ei edelleenkään ole mikään ylipääsemätön ongelma. Voimme hoitaa sen. Meillä on jo infrastruktuuri. Meillä on se, mitä tarvitaan loppuun käytettyjen autojen käsittelyyn.
Toivon luonnollisesti, että tämänpäiväisen äänestyksen tulos olisi hyvä. Haluaisin myös kiittää, ellen jo ole tehnyt sitä, Karl-Heinz Florenzia siitä kovasta työstä, jonka hän on tehnyt tämän ehdotuksen parissa ympäristövaliokunnassa. Se on todellakin monessa suhteessa uraauurtava uudelleenkäytön ja tuottajan vastuun osalta. Uskon, että sillä on erittäin positiivisia ja merkittäviä vaikutuksia ympäristöön. Emme voi enää sulkea siltä silmiämme. Kuten jo sanoin, meillä on osaamista ja resursseja tämän asian selvittämiseen.
Euroopan parlamentin ensimmäisen käsittelyn jälkeen vuonna 1999 komission ehdotus joutui neuvostossa hankalaan poliittiseen tilanteeseen. Saimme kuitenkin hyvin harkitun yhteisen kannan heinäkuussa Suomen puheenjohtajakaudella. Nyt meidän on varmistettava se, että tämä lainsäädäntöprosessi saadaan menestyksellisesti päätökseen.
Tarkistuksia on esitetty yhteensä 48. Komissio voi hyväksyä 10 tarkistusta kokonaisuudessaan. Kolme tarkistusta voidaan hyväksyä osittain, ja yksi voidaan hyväksyä periaatteessa. Tietyt tarkistukset koskevat sellaisia parannuksia komission ehdotukseen, jotka me hyväksyimme jo ensimmäisessä käsittelyssä, tai niissä tuodaan direktiiviin sellaisia osia alkuperäisestä ehdotuksesta, jotka neuvosto oli ottanut pois. Tämä koskee tarkistusta 5, paitsi sen ensimmäistä osaa, tarkistusta 8, ensimmäistä osaa tarkistuksesta 9, tarkistusta 10, kolmatta osaa tarkistuksesta 12, tarkistuksia 15, 16, 20, 22, 24 ja 25. Nämä tarkistusehdotukset voidaan kaikki hyväksyä. Tarkistukset 6 ja 21 ovat uusia; komissio voi hyväksyä ne. Komissio voi myös hyväksyä tarkistuksen 26 tiettyjen toimituksellisten muutosten jälkeen. Haluan korostaa sitä, että osaan muista tarkistuksista, jotka koskevat ehdotuksen peruskomponentteja, sisältyy sen ympäristönsuojelun tason huomattava vesittäminen, joka on yhteisen kannan tavoitteena. Niitä ei voi siksi hyväksyä.
Parlamentti on perinteisesti voimakkaasti vaikuttanut Euroopan ympäristölainsäädännön vahvistamiseen. Minä kyllä hämmästyisin ja masentuisin, jollei näin olisi tänään asianlaita. Olen erittäin huolissani tietyistä parlamentin tarkistusehdotuksista, jotka kyseenalaistavat ehdotuksen ehdottomat peruspilarit. Ne koskevat esimerkiksi raskasmetallien vaiheittaista poistamista, valmistajan vastuuta ja vaatimusta kierrätyksestä. Käsittelen näitä tarkistuksia ryhmittäin.
Tarkistukset 4, 11, 12, 13, 28, 30, 32, 37, 42 ja 48 koskevat raskasmetallien vaiheittaista poistamista käytöstä. Tarkistukseen 12 sisältyy se, että määräyksen voimaantulo siirtyy ainakin 10 vuotta myöhemmäksi. Tarkistuksissa 13, 28, 32, 37, 42 ja 48 tuodaan tarpeettomia ehtoja ja poikkeuksia. Se merkitsisi sitä, että vaarallisten aineiden korvausprosessi etenee hitaammin. Tarkistukset 4, 11 ja 30 merkitsevät sitä, että raskasmetallit on erotettava jätteestä ennen kierrätystä. Komissio on sitä mieltä, että on teknisesti helpompi toteuttaa se vaiheittainen poistaminen, jota ehdotetaan yhteisessä kannassa.
Tarkistukset 17, 18, 27, 34, 36, 38, 44 ja 45 koskevat valmistajan vastuuta. Se kompromissi, johon neuvosto on päätynyt, on oikeudenmukainen mutta heikko. Komissio ei ole sitä mieltä, että tarkistusehdotus parantaisi tasapainoa luomatta samalla jännitteitä.
Olen pahoillani siitä hämmingistä, joka aiheutui äskettäin siitä, että komission sisäisiä asiakirjoja käytettiin väärin, mikä herätti epävarmuutta komission suhtautumisesta kysymykseen. Haluan korostaa sitä, että komissio jo vuonna 1997 ehdotti erityistä lauseketta valmistajan vastuusta ja että komissio tukee täysin yhteistä kantaa. Siinä ei sälytetä suhteettomia kustannuksia valmistajille, kaukana siitä.
Tarkistukset 39, 40, 46 ja 47 koskevat määrätavoitteita. Se korkea suojataso, johon yhteisessä kannassa tähdätään, kaventuisi paljon, jos vuodelle 2006 asetettu kierrätystavoite poistettaisiin. Nämä tarkistukset tekisivät tavoitteiden käsittelyn hankalaksi ja vaikeaksi valvoa.
Saanen myös kommentoida - kuunnelkaa tarkasti sitä, mitä nyt sanon, koska olen kuullut tämän monta kertaa keskustelun aikana - museoautoihin liittyvää kysymystä, joka mainitaan tarkistuksissa 3, 7, toisessa osassa tarkistusta 9 ja tarkistuksessa 35. Nämä ajoneuvot eivät sisälly jätteen määritelmään, ja siksi ne eivät sisälly direktiiviin. Joten mitä tahansa täällä onkin väitetty, museoautot ja moottoripyörät eivät sisälly direktiiviin.
Emme ole sitä mieltä, että tarkistukset 2 ja 14 toisivat direktiiviin mitään uutta. Tarkistus 23 tarkoittaa sitä, että komission on hyväksyttävä laatustandardit uudelleen käytettäville komponenteille. Nämä eivät sisälly direktiiviin. Niitä varten vaadittaisiin Euroopan parlamentin ja neuvoston erityisdirektiivi. Tarkistukset 29, 31 ja 41 vesittävät vaatimuksen purkamisesta. Erityisesti tarkistukset 31 ja 41 vaarantavat muovin, renkaiden ja lasin kierrätyksen.
Lopuksi, komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 1 ja 33 oikeudelliseen selkeyteen liittyvistä syistä eikä tarkistusta 19, joka on komission mielestä tässä vaiheessa tarpeeton. Tarkistus 43 ei kuulu direktiivin sovellusalaan.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan seuraavaksi.

ÄÄNESTYKSET
McNally
. (EN) Arvoisa puhemies, kuten tiedätte, syynä siihen, että äänestämme tästä mietinnöstä tänään emmekä äänestäneet siitä viime viikolla, ovat lukuisat vakavat käännösvirheet etenkin ranskankielisessä versiossa. Olette saanut minulta valituskirjelmän tässä mietinnössä ja muissa äskettäin käsittelemissäni mietinnöissä olevien virheiden määrästä.
Yhtä virhettä ei ole vieläkään korjattu, ja kyse on tarkistuksesta 4. Englanninkielisessä versiossa mainitaan farmaseuttiset ja tieteelliset organisaatiot. Ranskankielisessä versiossa siitä on tullut "entreprises pharmaceutiques et organisations scientifiques". Pyytäisin teitä varmistamaan, että parlamentin ranskankieliset jäsenet tietävät, että sana entreprises ei ole oikein. Sitä ei pitäisi olla tarkistuksessa. Ja kehotan teitä, arvoisa puhemies, jälleen kiinnittämään huomiota nykyisten käännösten laatuun.

Puhemies
Arvoisa McNally, yleisellä tasolla olen itsekin huolissani käännöksiin liittyvistä lisääntymään päin olevista ongelmista. Aion katsoa yhdessä yksiköiden kanssa, mitä asialle voitaisiin tehdä.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Langenin laatima Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0011/2000) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi monivuotisesta ohjelmasta uusiutuvien energialähteiden käytön edistämiseksi yhteisössä Altener (C5-0333/1999 - 1997/0370(COD)
(Parlamentti hyväksyi yhteisen tekstin.)
Ahernin laatima Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0010/2000) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi energiatehokkuutta edistävästä monivuotisesta ohjelmasta - Save (C5-0334/1999 - 1997/0371(COD)
(Parlamentti hyväksyi yhteisen tekstin.)
Graça Mouran laatima Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0009/2000) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi Kulttuuri 2000 -ohjelman perustamisesta (C5-0327/1999 - 1998/0169(COD)
(Parlamentti hyväksyi yhteisen tekstin.)
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0006/2000) neuvoston yhteiseksi kannaksi Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi romuajoneuvoista (8095/1/1999 - C5-0180/1999 - 1997/0194(COD) (Esittelijä: Karl-Heinz Florenz)
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.)
Bergerin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0007/2000) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi kolmansien maiden kansalaisten palkattuina työntekijöinä lähettämisen ehdoista rajat ylittävän palvelujen tarjoamisen puitteissa (KOM(1999)0003 - C5-0095/1999 - 1999/0012(COD)
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Bergerin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0012/2000) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi rajat ylittävän palvelujen tarjoamisen vapauden laajentamisesta koskemaan yhteisöön sijoittautuneita kolmansien maiden kansalaisia (KOM(99)0003 - C5-0050/2000 - 1999/0013(CNS)
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Marinhon laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0003/2000)
I. ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen perustamisesta tehdyn päätöksen 88/591/EHTY, ETY, Euratom muuttamisesta (5713/1999 - C5-0020/1999 - 1999/0803(CNS)
ja
II. ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen perustamisesta tehdyn päätöksen 88/591/EHTY, ETY, Euratom muuttamisesta (9614/1999 - C5-0167/1999 - 1999/0805(CNS)
(Parlamentti hyväksyi perättäisissä äänestyksissä molemmat lainsäädäntöpäätöslauselmat.)
Brokin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0022/2000) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi poikkeuksellisen rahoitusavun myöntämisestä Kosovolle (KOM(99)0598 - C5-0045/2000 - 1999/0240(CNS)

Speroni
Arvoisa puhemies, haluaisin vain mainita, että valiokuntakäsittelyssä ei sallittu uusien tarkistusten esittämistä eikä siten myöskään niistä äänestämistä. En tiedä, onko tämä sääntöjen mukaista, siksi kehotan teitä tarkistamaan, oliko se menettely asianmukainen, jota noudatettiin ennen tämän lainsäädäntöasian tuloa parlamentin käsittelyyn.

Puhemies
Merkitsen muistiin sen, mistä äsken huomautitte, jäsen Speroni.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Dimitrakopoulosin ja Leinenin laatima perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietintö (A5-0018/2000) hallitustenvälisen konferenssin koollekutsumisesta (14094/1999 - C5-0341/1999 - 1999/0825(CNS)
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Yhteinen päätöslauselmaesitys Itävallan hallitusneuvotteluista

Van Velzen
Arvoisa puhemies, myös tässä asiassa meillä on yksinkertaisesti muutamia käännösongelmia. Lähtökohtana on englanninkielinen versio. Annan yhden esimerkin. Sekä hollanninkielisen että saksankielisen version 4 ja 5 kohdasta on jäänyt pois neljä sanaa. Ne ovat englanniksi " in so far as" . Siksi haluaisin pyytää käyttämään englanninkielistä versiota lähtökohtana.

Puhemies
Kiitos, jäsen van Velzen. Vastaan teille samalla lailla kuin jäsen McNallylle äsken. Olen erittäin huolestunut näistä käännöksiin liittyvistä ongelmista, joita meillä on valitettavasti yhä useammin, ja voin vakuuttaa teille, että aiomme selvittää asian erittäin tarkasti. Lähtökohtana on tietysti aina se, että alkuperäinen versio on todistusvoimainen.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, sosialistiryhmä ehdottaa seuraavaa suullista tarkistusta. Luen sen englanniksi, koska se on päätöslauselman alkuperäinen kieli.
"Tuomitsee Jörg Haiderin tietyille Euroopan unionin jäsenvaltioille ja niiden johtajille viime päivien lausunnoissaan esittämät loukkaukset, joita ulkoministeri Schüssel ei ole tuominnut millään tavoin."
(Yli 12 jäsentä nousi seisomaan.) (Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
ÄÄNESTYSSELITYKSET
McNallyn mietintö (A5-0082/1999)

Caudron
. (FR) Olen iloinen tästä erinomaisesta mietinnöstä, jossa käsitellään tiedonantoa "Naiset ja tiede"! Komissio pyrkii tällä asiakirjalla herättämään keskustelua, jonka tarkoituksena on lisätä naisten osallistumista tutkimustoimintaan Euroopassa. Tämä tavoite ansaitsee kaiken tukemme.
Onkin totta, että tutkimuksella ja teknologisella kehittämisellä on merkittävät osuus Euroopan unionin talousarviossa maatalouden ja rakennerahastojen jälkeen. Erilaisten puiteohjelmien ansiosta on voitu tukea erittäin ansiokkaasti tieteellistä toimintaa, ja etenkin innovatiivista yhteistyötä jäsenvaltioiden eri tutkijoiden välillä. Kuitenkin vain harvat naiset ovat tekemässä eri alojen tieteellistä tutkimusta, vaikka he opintojensa aikana saavatkin erittäin hyviä arvosanoja. Ei ole hyväksyttävää, että naiset ovat jatkuvasti näin aliedustettuina.
Siksi otan Euroopan komission ehdotukset vastaan hyvin tyytyväisenä. Komission asiakirjassa pyritään keskittymään niihin aloitteisiin, joihin olisi ryhdyttävä koko yhteisössä, ja erityisesti niihin, joihin olisi ryhdyttävä tutkimuksen ja kehityksen viidennen puiteohjelman kautta, mitä luonnollisesti kannatan. Tulevina vuosina pyritään siihen, että naisten osuus lisääntyisi tutkimuksen ja kehityksen viidennessä puiteohjelmassa 40 prosenttiin Marie Curie -apurahojen saajista mitattuna, sekä lisäksi neuvoa-antavissa ryhmissä ja arviointiryhmissä.
Jotta näin tapahtuisi, keskustelua ja kokemusten vaihtoa on edistettävä eri jäsenvaltioiden välillä, tutkimuksen ja kehityksen viidennessä puiteohjelmassa on luotava koordinointijärjestely sellaisen "Naiset ja tiede" -valvontajärjestelmän käynnistämiseksi, jonka tehtävänä on tutkimuksen ja kehityksen viidennen puiteohjelman toteuttamisen yhteydessä kerätä naisten osallistumista tutkimustoimintaan kuvaavia tilastotietoja ja toimittaa ne eteenpäin.
Lisäksi olen esittelijän tavoin samaa mieltä siitä, että on tutkittava syitä siihen, että ero on niin suuri tieteellisen loppututkinnon suorittaneiden naisten ja niiden naisten välillä, jotka ryhtyvät harjoittamaan näillä aloilla tieteellistä tutkimusta. Naisten etenemistä vaikeuttavien seikkojen tarkempi selvittäminen auttaa laatimaan strategiaa näiden esteiden poistamiseksi.
Meidän on saatava tiedenaisten jo toimivat laajat verkostot mukaan ja saatava heidät auttamaan yhteisen tutkimuspolitiikan laatimisessa. Euroopan parlamentti aikoo seurata tarkasti tutkimuksen ja kehityksen viidennen puiteohjelman toteuttamista naisten osuuden lisäämisen ja kyseisen puiteohjelman suuntaa-antavien ajatusten laatimisen osalta.
Mitä tulee tieteeseen, tutkimukseen ja kaikkiin muihin Euroopan unionin politiikkoihin, meidän on otettava sukupuolinäkökulma mukaan, jotta voimme päästä eroon siitä rakenteellisesta syrjinnästä, joka estää naisia osallistumasta yhtäläisesti työmarkkinoihin.

Lulling
. (FR) Euroopan komissio on tiedonannossaan "Naiset ja tiede" ilmoittanut meille hienosta aikomuksestaan saada naiset mukaan rikastamaan eurooppalaista tutkimusta. Se on hyvä asia, ja olemme siitä iloisia.
Liian harvat naiset ovat siis Euroopan unionissa mukana tutkimustoiminnassa. Tiedämme, ettemme voi muuttaa tätä naisten aliedustusta tieteen alalla muulla kuin sellaisella opinnonohjauspolitiikalla, jolla järjestelmällisesti kannustetaan nuoria tyttöjä valitsemaan monipuolisesti eri ammattialoja, ja kun he ovat saaneet tutkintotodistuksensa, voimme ryhtyä tukitoimiin ammatillisella puolella.
Näin ollen eräät kollegat ovat ilmeisen kuohuksissa, koska hyväksymässämme komission naisten oikeuksia koskevassa mietinnössä on yksi hämmennystä herättävä kohta, jonka eräät ovat tulkinneet niin, että se tarkoittaa 40 prosentin naiskiintiötä unionin tutkimustoimintaan.
Siitä ei tietenkään ole kyse, sillä tällainen kiintiö olisi epärealistinen. Mietinnössä ei sitä paitsi mainita, missä ajassa tällaiseen kiintiöön olisi päästävä.
Mielten tyynnyttämiseksi ja kollegojen rauhoittamiseksi olen esittänyt päätöslauselmaan tarkistuksen, jolla toteamme komission sitoutuvan tiedonannossaan merkittäviin ponnisteluihin naisten osallistumisen lisäämiseksi yhteisön tutkimusohjelmissa, mikä on joka tapauksessa kiitettävä tavoite. Ja miksi meidän ei olisi pantava merkille sitä, että komissio on sanatarkasti kirjoittanut pitävänsä olennaisen tärkeänä sitä, että pyritään 40 prosentin vähimmäismäärään naisten osallistumisessa kaikilla tutkimusohjelmien toteuttamisen ja hoidon tasoilla.
Kyseessä ei ole kiintiö! Komissiohan vain tekee selväksi erittäin oikeutetut pyrkimyksensä, jotka koskevat komission omia ohjelmia, eivät jäsenvaltioiden ohjelmia. Jäsenvaltiot voisivat kuitenkin kerrankin hyvästä syystä ottaa esimerkkiä komissiosta ja ryhtyä samoihin ponnisteluihin omassa tutkimusohjelmassaan. Tämä tulkoon selväksi!

Montfort
. (FR) On hyvä asia, että on päästy aika laajaan yksimielisyyteen McNallyn mietinnöstä aloitetussa keskustelussa. Tällä mietinnöllähän pyritään lisäämään naisten osuutta tutkimus- ja tiedealan ammateissa ja helpottamaan naisten pääsyä alalle.
Tällä alalla olisi todellakin suotavaa, että yhtäläiset mahdollisuudet toteutuisivat paremmin arkitodellisuudessa, ja olisin vain iloinen, jos sovellettaisiin sellaista politiikkaa, jolla edistettäisiin naisten oikeutettujen pyrkimysten toteutumista, eli sitä, että naisilla olisi yhtäläinen pääsy tieteellisiin opintoihin ja vastuullisiin virkoihin, joissa heidän aikaansaannoksensa ja kykynsä pääsisivät todella oikeuksiinsa, ja että voitaisiin todeta, että on ryhdytty nopeisiin lisätoimiin naisten perhe-elämän ja ammattiuran yhteensovittamisen helpottamiseksi.
Kuitenkin tällaisen tarpeelliseksi katsottavan realistisen ja käytännönläheisen politiikan, jonka on liityttävä kiistatta epätasa-arvoa aiheuttaviksi todettujen konkreettisten esteiden poistamiseen, on meidän kannaltamme ehdottomasti lähdettävä täydentävyyden periaatteesta, jolla vapaaehtoisuuteen perustuvaa politiikkaa ainoastaan voidaan tässä asiassa tehdä.
Meidän pohdiskelumme ja tulevat toimemme on kohdennettava juuri sellaisten arvojen edistämiseen, joissa todella kunnioitettaisiin erilaisuutta, eikä lähtökohtana saisi olla sukupuolten tasa-arvoisuuden väittämä, johon liittyy sisäisiä ristiriitoja: mikään ei missään nimessä oikeuta turvautumista helppoon kvantitatiiviseen kiintiöpolitiikkaan, joka on UEN-ryhmän jäsenille erityisen läheisen kansalaisuus-käsitteen vastainen ja jolla olisi luultavasti päinvastainen vaikutus kuin mihin McNallyn mietinnössä pyritään, eli että naiset olisivat mukana tiede- ja tutkimusalan ammateissa ansioidensa mukaisesti.
Jos naisille annetaan mahdollisuus osoittaa todelliset kykynsä ja jos poistetaan mahdollisimman monet naisten erityistilanteen aiheuttamista esteistä, eikä katsota asiaa konfliktina, jossa naiset muka vastustavat miesten etuoikeuksia, naiset osoittavat kyllä pyrkivänsä edistämään ammatillisen uransa avautumista ja onnistuvat kyllä muuttamaan sitä tilannetta, joka on edelleen heille epäedullinen.
Koska Euroopan parlamentti päätti hyväksyä tekstin, jossa nimenomaan viitataan kiintiöpolitiikkaan, jota lausunnossani yritin vastustaa painokkaasti, ja huolimatta siitä, että hyväksyn suurimmaksi osaksi yleiset suuntaviivat, en voinut muuta kuin pidättyä äänestämästä McNallyn mietinnöstä.
Florenzin suositus toiseen käsittelyyn (A5-0006/2000)

Konrad
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, hyvät kollegat, sovimme tänään toisessa käsittelyssä romuautodirektiiviä koskevista tarkistuksista. Vastustin koko direktiiviä, myös sen vuoksi, että 12 artiklaa koskeva tarkistusehdotus 34 ja 5/4 artiklaa koskevat tarkistusehdotukset eivät saaneet parlamentissa riittävää enemmistöä. Tulen maasta, jossa valmistetaan puolet EU:n autokannasta, ja juuri vanhojen autojen kustannuksitta tapahtuva palautus aiheuttaa kustannuksia, eikä sitä voi hyväksyä. Minun mielestäni myös työmarkkinat kärsivät huomattavasti näistä kustannuksista, jotka koituvat näiden yritysten maksettavaksi. Se ei voi olla hyvä asia Euroopan unionissa, jossa ajatellaan jatkuvasti työllisyyttä. Olen sitä mieltä, että se on paha puute eikä sovi periaatteessa oikeusjärjestelmäämmekään. Sen vuoksi tätä direktiiviä ei voi mielestäni hyväksyä tässä muodossa.

Breyer
Arvoisa puhemies, haluaisin käyttää Florenzin mietintöön liittyvän puheenvuoron. Olen sitä mieltä, että äänestys osoitti, että neuvoston yhteistä kantaa tosin lievennettiin, mutta että suuret ryhmät ennen kaikkea suurten ryhmien saksalaiset edustajat eivät jumalan kiitos onnistuneet tuhoamaan direktiivin ydintä, nimittäin valmistajan vastuuta. Tehokkaan ekologisen materiaalivirtapolitiikan heikentäminen valitettavasti onnistui, nimittäin vaatimalla sellaisten aineiden vaarojen pakollista arviointia, joiden terveydelle haitallinen vaikutus on tunnettu oikeastaan jo vuosia. Me tiedämme, että lyijy, elohopea, kadmium ja kuusiarvoinen kromi ovat erittäin myrkyllisiä ja erittäin vaarallisia terveydelle, ja monissa yhteisön direktiiveissä on onnistuttu rajoittamaan niiden käyttöä arvioimatta niiden vaaroja. Tässä asiassa Euroopan parlamentti valitettavasti taipui teollisuuden etujen edessä.
Olen kuitenkin erittäin iloinen siitä, että täällä ei saatu enemmistöä Florenzin, Langen ja muiden tarkistusten taakse, jotka todella yrittivät poistaa valmistajan vastuun ja jättää romuajoneuvojen ympäristöystävällisestä purkamisesta syntyvien kustannusten maksamisen vain kuluttajille. Pidin tuota yritystä erittäin häpeällisenä ja olen iloinen siitä, että se ei onnistunut, että ison jäsenvaltion hallituksen ja isosta jäsenvaltiosta tulevien parlamentin jäsenten yritys hallita Euroopan parlamentin äänestyskäyttäytymistä oman maansa teollisuuden etujen vuoksi ei saanut täällä enemmistöä taakseen.

Vatanen
Arvoisa puhemies, vaikka olenkin viettänyt suurimman osan elämästäni nopeissa autoissa, olen samaa mieltä kollegani Florenzin kanssa siitä, että romuautodirektiivissä on tuotava selvästi esille, että museoautot eivät kuulu direktiivin piiriin. Nämä hienot autot eivät ole jätettä. Siksi äänestin tarkistuksien puolesta. Museoautojen ikää ei tule myöskään määritellä, koska kansallisissa säädöksissä on hyvin suuria eroja. Näin historiallisesti arvokkaat ajoneuvot saadaan säilymään tuleville sukupolville. Emme voi myöskään unohtaa vanhojen autojen harrastajia, joita pelkästään Suomessa on yli 50 000. He tekevät hiljaista, mutta hyvin arvokasta kulttuurihistoriallista työtä.

Andersson, Hedkvist Petersen, Hulthén, Schori ja Theorin
Tämän asian käsittely parlamentissa on ollut vähintään sekava. Täysistunnossa ennen äänestystä on esitetty sellaisia uusia tarkistusehdotuksia, jotka on jo hylätty valiokunnan äänestyksessä. Tässä vallitsevassa ristiriitaisessa tilanteessa olemme sitä mieltä, että neuvoston muotoilut ovat parhaita. Tarvitsemme direktiivin tälle alueelle ja siksi haluamme välttää monimutkaisen sovittelumenettelyn. Romuajoneuvoja koskevasta direktiivistä tulee esimerkki tulevalle lainsäädännölle. Siksi on tärkeää, että tuottajan vastuu on selvä; sitä ei saa mitenkään vaarantaa.

Saint-Josse
Parlamentti käsittelee tänään viimeistä kertaa tätä asiakirjaa, joka koskee romuajoneuvoja ja niiden kohtaloa: romuttamista, joka on ympäristön kannalta kiitettävä aikomus.
Tässä tekstissä on kuitenkin kaksi asiaa, joihin on ehdottomasti kiinnitettävä huomiota.
Ensinnäkin romuttamisesta maksettavat korvaukset. Meidän on huolehdittava siitä, että maksaja ei ole aina sama henkilö, eli siis auton omistaja. Hän maksaa jo riittävästi veroja autostaan, joka on taloudelliselta kannalta vain pohjaton rahareikä. Aivan äskettäin olemme voineet puhua saastuttaja maksaa -periaatteesta, joten soveltakaamme sitä järkevästi ja rauhallisesti, ilman ideologiaa ja pitämällä päämäärä mielessämme.
Toinen tärkeä asia, joka täytyy sisällyttää tähän tekstiin, on se, että sellaiset autot, joilla on keräilyarvoa, jätetään selkeästi sen soveltamisalan ulkopuolelle. Voidaan tietysti sanoa, että tätä ei ole tarpeen kirjata tekstiin, sillä se on itsestään selvää, mutta itse kuitenkin haluan, että tämä myös kirjataan siihen, sillä on todella tärkeää, että hyväksytään vain selkeitä tekstejä.
Äänestäkäämme siis näiden tarkistusten puolesta, jotta voimme suojella näitä autoteollisuuden aarteita. Nämä vanhat ajoneuvot ovat todisteita sellaisesta kulttuurista ja sellaisesta intohimoisesta harrastukseesta, jolle on annettava tunnustusta ja jota on kunnioitettava Euroopassa, ettei omaleimaisuutemme pääsisi heikkenemään.
Tästä on runsaasti esimerkkejä yhteisön teksteissä, joiden perusteella voidaan nähdä, miten epämääräisyys ja epätäsmällisyys edesauttavat suurten kiistojen ja väittelyjen syntymistä. Mainitsen esimerkkeinä vain direktiivit numero 79/409 ja 92/43. Tekstien täsmällisyyys merkitsee varmuutta ja oikeusturvaa niille, jotka soveltavat tätä tekstiä päivittäin tai joille sillä on merkitystä päivittäisessä elämässä.
Euroopan parlamentin jäsenten tehtävä ei ole luoda ristiriitoja tai järjestää oikeusjuttuja, olivatpa nämä jäsenet sitten keitä tahansa, koska silloin he eivät täyttäisi tehtäväänsä. Sen sijaan on hyväksyttävä sellaisia tekstejä, jotka ovat selkeitä, jotta kiistoja syntyisi mahdollisimman vähän.

Staes
. (NL) Se, että Florenzin mietintö on nostanut niin paljon hälyä, näkyy siitä että sekä teollisuus että ympäristöliike ovat käynnistäneet vahvan edunvalvontakoneiston. Olen pahoillani siitä, että valmistajat ovat pommittaneet kovasti Euroopan parlamenttia ja neuvostoa perusteluilla, jotka eivät toimi tai ovat vääriä.
Uskallan sanoa tämän, koska näin vaivaa ja kävin myös itse paikalla hankkimassa tietoja muun muassa romuttamoista, jotka jo hoitavat menestyksekkäästi autonosien kierrätystä. Siellä minulle tehtiin selväksi, että esimerkiksi vaarallisuuteen liittyvät perustelut ovat järjettömiä.
Autoalan edunvalvojat eivät ole onnistuneet tänään, ja olen iloinen siitä. Direktiivi jää entiselleen. Uskon, että pääsemme sovittelussa erinomaiseen tulokseen ja että panostus parempaan elinympäristöön voittaa teollisuuden järjettömät vaatimukset.

Titford
. (EN) Puolueeni vastusti tätä toimenpidettä ja ehdotettuja tarkistuksia.
Harvat asiat ovat elämässä yhtä varmoja kuin verot, kuolema ja saastuminen. Aivan varmoja ovat kuitenkin myös EU:n ympäristödirektiivit, joiden tarkoitusperät ovat kiitettävät mutta jotka jäävät itse asiassa kauas niissä asetetuista tavoitteista.
Saastuminen on niin kuin synti, me kaikki vastustamme sitä, mutta se ei suinkaan tarkoita, että vain siksi, että tätä epäkohtaa varten ehdotetaan jotakin toimenpidettä, sen on välttämättä oltava hyvä. Itse asiassa tämä direktiivi, kuten niin monet muut ympäristöasioita käsittelevät direktiivit, ei ole hyvä. Kuten niin usein tapahtuu, siinä pyritään selvittämään ongelma luomalla jälleen yksi valtava byrokraattinen rakenne, joka vain tuo lisää työpaikkoja virkamiehille ja maksaa moottoriajoneuvoteollisuudelle ja kuluttajille paljon rahaa. Se nimenomaan ei ratkaise ongelmaa - se ampuu hyttystä valtavalla tykillä eikä osu.
Ei kukaan, oma puolueeni kaikkein vähiten, voi väittää, etteikö kierrättämistä pitäisi edistää, mutta siihen päästään parhaiten työskentelemällä yhdessä markkinoiden kanssa, ei luomalla jälleen yhtä byrokraattista epäsikiötä. Voimmekin edistää kierrättämistä paljon paremmin verottamalla niitä valmistajia, jotka eivät lisää kierrätetyn materiaalin osuutta ajoneuvoissaan, kannustamalla yksityissektorin kierrätysyrityksiä, ottamalla käyttöön verohelpotuksia ja tukemalla ympäristövaatimusten mukaisuutta ja suosimalla kierrätettyjen materiaalien käyttöä.
Nämä ovat toki sellaisia alueita, joilla EU:lla ei ole toimivaltaa, eikä sillä pidäkään olla. Sen ei kuitenkaan pitäisi näiden toimivaltuuksien puuttuessa pyrkiä korvaamaan vähemmän tehokasta toimenpidettä. Sen sijasta sen pitäisi antaa jäsenvaltioiden kehittää omat järjestelmänsä ja välttää taipumusta puuttua asioihin siellä, missä sitä ei kaivata ja missä se ei voi saada aikaan mitään hyvää.
Bergerin mietintö (A5-0007/2000)

Figueiredo
Direktiiviehdotuksella pyritään luomaan edellytykset kolmansien maiden kansalaisten lähettämiselle palkattuina työntekijöinä rajat ylittävän palvelujen tarjoamisen puitteissa. Asia on niin, että jossakin jäsenvaltiossa laillisesti oleskelevat kolmansien maiden kansalaiset eivät nauti vapaata liikkumisoikeutta Euroopan unionissa. Tähän saakka yhteisön ulkopuolisten työntekijöiden vapaa liikkuminen Euroopan unionissa on ollut varsin rajoitettua.
On siis myönteistä, että työntekijöiden liikkumista Euroopan unionissa helpotetaan myös kolmansien maiden kansalaisten osalta.
Direktiiviehdotuksessa pyritään kuitenkin vain sallimaan näiden kansalaisten siirtyminen toiseen jäsenvaltioon, kun heidät lähettävä työnantaja on sijoittautunut siihen maahan, jossa kansalainen oleskelee pysyvästi, minkä takia liikkumismahdollisuus rajoittuu lähettämisen kestoon ja vain siihen jäsenvaltioon, johon kansalainen lähetettiin. Tämä merkitsee sitä, että tämän ehdotuksen pääasiallisena pyrkimyksenä ei ole ratkaista näiden työntekijöiden liikkumiseen liittyvää ongelmaa vaan ainoastaan luoda paremmat edellytykset palveluja tarjoaville yrityksille.
Toisaalta Bergerin mietinnössä esitetään menettelyjen yksinkertaistamiseen vedoten erittäin arveluttavia tarkistuksia, joista esimerkkinä on sellaisen yhteisen tiedotusjärjestelmän luominen, jonka avulla päästään käsiksi minkä tahansa jäsenvaltion viranomaisen myöntämiin kortteihin.
Bergerin mietintö (A5-0007/2000) ja mietintö (A5-0012/2000)

Caudron
. (FR) Otan erittäin tyytyväisenä vastaan nämä kaksi direktiiviehdotusta, joilla pyritään helpottamaan kolmansien maiden kansalaisia olevien työntekijöiden vapaata liikkuvuutta ja samalla helpottamaan palvelujen vapaata tarjoamista.
Olennaista näissä ehdotuksissa on palvelujen tarjoamisen EY-kortin käyttöön ottaminen, jonka avulla on mahdollista, että tulevaisuudessa noin 5 miljoonaa Euroopan unionin jäsenvaltiossa laillisesti oleskelevaa kolmannen maan kansalaista voi tarjota palveluja toisissa jäsenvaltioissa, mitä monet sellaiset ongelmat kuin viisumin ja työluvan saaminen nykyään vaikeuttavat.
Ensimmäinen direktiiviehdotus antaa johonkin jäsenvaltioon asettuneille yrityksille, joilla on työntekijöinään kolmannesta maasta peräisin olevia kansalaisia, luvan lähettää nämä palkatut työntekijänsä määräajaksi toiseen jäsenvaltioon, jotta he voivat siellä tarjota palvelujaan.
Näissä määräyksissä on kyse siitä, että työnantaja voi yksinkertaisesti hakea palvelujen tarjoamisen EY-korttia kullekin työntekijälleen. Tästä seuraa, että työntekijän on oleskeltava laillisesti jossakin jäsenvaltiossa ja hänen on kuuluttava sosiaaliturvajärjestelmään, jotta hänelle voidaan myöntää tällainen kortti.
Toisessa ehdotuksessa myönnetään samat oikeudet niille kolmansien maiden kansalaisille, jotka ovat itsenäisiä ammatinharjoittajia.
Vaikka perusasioissa kannatankin Euroopan komission ehdotuksia, on totta, että jotkin määräykset voivat aiheuttaa epäselvyyksiä. Siksi äänestän esittelijän ehdottamien tarkistusten puolesta. Niiden avulla määräykset saadaan selvemmiksi ja kaikenlaista väärinkäyttöä voidaan ehkäistä!
Joillakin tarkistuksilla pyritään yksinkertaistamaan hallinnollisia menettelyjä, esimerkiksi valtuuttamalla jäsenvaltiot määräämään halutessaan korttien myöntämisen vain yhden viranomaisen vastuulle. Tällainen muutos olisi minusta välttämätön uusien määräysten asianmukaista soveltamista liian usein jarruttavan hallinnollisen raskauden välttämiseksi.
En voi siis muuta kuin olla iloinen näin muutettujen tarkistusten hyväksymisestä; ei todellakaan pitäisi sallia yhtään kauemmin sitä, että laillisesti Euroopan unionissa oleskelevat henkilöt joutuvat kohtaamaan näin monia vaikeuksia. Tämä on vastoin unionimme perussopimuksiin kirjattua perusluonteista syrjimättömyysperiaatetta.
Marinhon mietintö (A5-0003/2000) :

Mathieu
Suhtaudumme neuvoston muutosehdotuksiin erittäin suurella varauksella.
Miten on selitettävissä se, että ylikuormitetun ensimmäisen asteen tuomioistuimen tuomarien määrää halutaan lisätä, ja samanaikaisesti kuitenkin ehdotetaan, että tuomioistuimen toimivaltuuksia laajennettaisiin. Toinen ehdotus todellisuudessa mitätöi ensimmäisen ehdotuksen vaikutukset.
Jotkut varmaan sanovat, että mikään ei ole täydellistä, mutta pieni muistutus menneistä tapahtumista auttaa teitä varmaan ymmärtämään paremmin varauksellista suhtautumistamme:
1. tammikuuta 1995 neuvosto otti uudelleen esille tuomarien lukumäärän lisäämisen, joka sisällytettiin 24. kesäkuuta 1994 liittymistä koskevan sopimuksen 17 artiklaan.
Jo toukokuussa 1995 Amsterdamin sopimuksen valmisteluvaiheessa ensimmäisen asteen tuomioistuin, joka oli huolissaan valitusten määrän jatkuvasta kasvamisesta, korosti tarvetta ryhtyä toimiin, sillä muutoin tuomioistuin ei pian olisi enää pystynyt toteuttamaan parhaansa mukaan oikeudenkäytön moitteettoman hallinnon periaatetta eikä huolehtimaan siitä tehtävästä, joka sille oli annettu, koska olosuhteet olivat sellaiset, jotka olisivat voineet vaarantaa tuomiovallan piiriin kuuluvien suojelemisen.
Mitä sitten tehtiin Amsterdamissa? Tämän osalta ei mitään, päinvastoin lisättiin taakkaa laajentamalla yhteisön tuomioistuinten toimivaltaa kolmannen pilarin asioissa. Sitä paitsi te varmaan myönnätte, että parlamentin hyväksymät tekstit nojautuvat aina yhteisön lainsäädäntöön, myös tekeillä olevan perusoikeuskirjan osalta.
Ensimmäisen asteen tuomioistuimen tuomarien lisääminen 15 tuomarista 21:een ja äskettäin tuomioistuimelle annettu mahdollisuus toimia tietyissä tapauksissa yhden tuomarin kokoonpanossa eivät ole ratkaisuja, vaan ainoastaan syöttejä, joihin on vastahakoisesti tartuttu ja jotka ovat osoituksena siitä, että asiat on tiedostettu myöhäisessä vaiheessa.
Nämä ehdotukset eivät siis vastaa tavoitteita, vaan ne merkitsevät ratkaisujen siirtämistä, mikä edellyttäisi sitä, että tietyn ajan kuluttua tuomarien määrää pitäisi nostaa useisiin satoihin. Emme voi suostua tähän, sillä ajautuminen tällaiseen tuomarien Eurooppaan vahingoittaisi jäsenvaltioittemme demokratiaa.

Näyttää siis tulleen aika ryhtyä pohtimaan perusteellisesti, miten yhteisön oikeusjärjestelmä voidaan panna järjestykseen ja miten voidaan varmistaa tuomioistuimen laadukas toiminta. Tätä kysymystä ei voida erottaa siitä meneillään olevasta keskustelusta, joka koskee säädösten hierarkiaa ja toissijaisuusperiaatteen parempaa soveltamista. Eikö tuleva hallitustenvälinen konferenssi ole paras mahdollinen tilaisuus tähän tarkoitukseen?
Dimitrakopoulosin ja Leinenin mietintö (A5-0018/2000)

Andersson, Hedkvist Petersen, Hulthén ja Schori
. (SV) Lähestyvän hallitustenvälisen konferenssin tehtävä on uudistaa EU:ta ennen uusien jäsenvaltioiden vastaanottamista. Tuemme siksi tietenkin sitä, että Euroopan parlamentti näyttää nyt virallisesti vihreää valoa hallitustenvälisen konferenssin aloittamiselle. Olemme kuitenkin sitä mieltä, että hallitustenvälisen konferenssin on rajoituttava kysymyksiin, jotka ovat välttämättömiä, jotta laajentuminen voitaisiin toteuttaa. Tätä korostimme myös marraskuussa 1999 ja siksi haluamme viitata marraskuun 18. päivänä 1999 antamaamme äänestysselitykseen.

Berthu
. (FR) Euroopan parlamentti kehottaa äsken hyväksymässään seuraavan hallitustenvälisen konferenssin aloittamista koskevassa lausunnossa ryhtymään perussopimusten uudistamisprosessiin. Tämä pyrkimys kahlita kansakuntia kansallisia lakeja painavammalla tekstillä ilmeni myös sen ryhmän ensimmäisissä kokouksissa, jonka tehtävänä on laatia niin sanottu perusoikeuskirja, joka on todellisuudessa valepukuinen perustuslaki. Tämä halu näkyy lisäksi Euroopan parlamentin tämänpäiväisissä käsittämättömissä pyrkimyksissä kumota päätöslauselmalla Itävallan vapaiden vaalien tulos.
Tämä sama pyrkimys tehdä kansakunnista pelkkiä alisteisia hallinnollisia alueita näkyy myös komission hallitustenvälistä konferenssia varten laatiman lausunnon kaikilta tekstisivuilta. Johtava ajatus on tehdä äänestyksistä määräenemmistöperusteisia ja muuttaa samalla määräenemmistön luonnetta tekemällä se valtioiden ja kansojen kohdalla kahden yksinkertaisen enemmistön säännön mukaiseksi, jotta komission liikkumavaraa voitaisiin lisätä ja vähemmistönä olevien valtioiden liikkumavaraa vähentää.
Ranskalaisia varmaan kiinnostaa saada tietää muuten sekin, että komissio vaatii Amsterdamin sopimuksen 67 artiklan muuttamista, jotta siihen voitaisiin kirjata sekä enemmistöpäätökset että parlamentin kanssa noudatettava yhteispäätösmenettely. Muistamme hyvin, että tässä artiklassa, joka koski maahanmuuttopolitiikan siirtämistä yhteisön haltuun, määrättiin, että päätökset tehtäisiin neuvostossa viiden vuoden ajan yksimielisesti ja sen jälkeen harkittaisiin, muutettaisiinko järjestelmää mahdollisesti. Sekä Ranskan kansalliskokouksessa että senaatissa jäsenille vakuuteltiin sopimusta vahvistettaessa, että joka tapauksessa neuvosto voisi vapaasti valita ja pitää kiinni yksimielisyydestä. Tällä hetkellä tämä sama unioniasioista vastannut ministeri, komission jäsen Barnier, joka valmisteli Amsterdamin sopimusta ja josta tuli sillä välin Euroopan komission jäsen, ehdottaa, että seuraavassa hallitustenvälisessä konferenssissa päätettäisiin, että neuvosto toimii näissä asioissa enemmistöpäätösten pohjalta. Tällaisen koneiston pyöriin sitä joutuu jatkuvasti, kun on mukana Euroopan yhdentymisessä Brysselin toimielinten kanssa.
Ranskalaisten on oltava varsin tietoisia siitä, että näiden toimien tavoitteena ei ole ainoastaan hävittää heidän maansa merkitystä vastuullisena päätöstentekijänä, vaan kaiken lisäksi heidän suostumuksensa saamiseen aiotaan pyrkiä keinoja kaihtamatta. Jos maat antavat periksi, ne ovat hukassa. Mailta ollaan nimittäin yksi kerrallaan viemässä keinoja puolustautua.

Blak, Lund ja Thorning-Schmidt
. (DA) Tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat tänään vastustaneet mietintöä, jossa käsitellään hallitustenvälisen konferenssin koolle kutsumista. Meidän kannaltamme on ratkaisevaa, että tämä hallitustenvälinen konferenssi voidaan saada päätökseen ennen vuoden 2000 loppua, jotta EU:n laajentumisen esteenä ei olisi muodollisia seikkoja kuten äänten painotus ministerineuvostossa tai komission ja Euroopan parlamentin kokoonpano. Olemmekin sen vuoksi erittäin tyytyväisiä joulukuussa pidetyssä Helsingin huippukokouksen päätöksiin. Jos esityslistaa laajennetaan nyt liian kunnianhimoisesti, koko laajentumisprosessin tulevaisuus voi vaarantua. Sitä emme halua - ja sen vuoksi olemme vastustaneet mietintöä. Olemme kuitenkin aivan samaa mieltä kollegojemme kanssa hallitustenvälisen konferenssin työskentelytapojen avoimuuden tarpeellisuudesta, jotta unionin kansalaiset olisivat tietoisia työskentelyn edistymisestä.

Eriksson, Frahm, Herman, Schmid, Seppänen ja Sjöstedt
. (SV) Olemme tyytyväisiä siihen, että hallitustenväliselle konferenssille laadittiin Helsingin huippukokouksessa rajoitettu asialista. Myös mahdollisten tulevien jäsenvaltioiden pitää olla mukana muodostamassa tulevaisuuden EU:ta ja vaikuttaa siihen. Euroopan parlamentin vaalit 1999 osoittivat selvästi, että kansalaiset eivät seuraa mukana Brysselistä johdettavaa liittovaltiomuotoista EU:ta koskevissa ajatuskuluissa.

Krivine
. (FR) Kun seuraava hallitustenvälinen konferenssi käynnistyy, Euroopan unionin muutosprosessi on jälleen ajankohtainen. Jälleen kerran valtioiden ja hallitusten päämiehet tulevat yksinomaisesti hallitsemaan keskustelua. Tämä tarkoittaa sitä, että 15 ihmistä aikoo keskustella ja päättää suljetuin ovin yli 350 miljoonan ihmisen kohtalosta. Siksi on helppo ymmärtää kansan olematon kiinnostus tällaiseen Euroopan rakentamiseen, jota tehdään heidän selkänsä takana ja jossa ei nähdä heidän arkisia huoliaan. Riittää, kun katsoo hallitustenvälisen konferenssin esityslistaa: toimielimet, laajentuminen ja itsenäinen puolustus.
Todellisuudessa on kyse toimeenpanovallan vahvistamisesta, Itä-Euroopan maiden liittämisestä liberalistiseen rintamaan ja Euroopan militarisoimisesta lisäämällä huomattavasti sotilaallisia menoja. Sosiaalinen Eurooppa, jota Euroopan unioni on mainostanut, on kerta kaikkiaan hävinnyt esityslistalta.
Tällä onnistutaan ainoastaan oikeuttamaan Euroopan laajuinen vastarintaliikkeiden kehittyminen niiden piirissä, jotka ovat huolissaan sellaisen sosiaalisen peruskirjan asettamisesta, jolla ylhäältä käsin yhdenmukaistettaisiin työntekijöiden tärkeimmät vaatimukset.
Tämän vuoksi äänestän mietintöä vastaan.

Marinho
Äänestin päätöslauselman puolesta, jossa parlamentti antaa hyväksyntänsä HVK:n koollekutsumiselle. Siinä nimittäin vahvistetaan parlamentin suuren enemmistön tuella puheenjohtajavaltio Portugalin filosofia, jonka mukaan HVK:n asialistalla pitäisi käsitellä muitakin kuin puhtaasti suurten ja pienten jäsenvaltioiden välisen vallanjaon tasapainottamiseen liittyviä aiheita, kuten Helsingin Eurooppa-neuvoston päätelmissä alun perin sanotaan.
Valitettavasti Euroopan unionista tehdyn sopimuksen tulevaa muuttamista koskevissa päätöslauselmissa käsitellyissä aiheissa ei ole toistaiseksi mainittu lainkaan tarvetta tarkistaa 7 artiklaa, joka koskee jonkin jäsenvaltion oikeuksien pidättämistä, jos se rikkoo vakavasti ja jatkuvasti 6 artiklassa säädettyjä unionin perusperiaatteita. Kuten nykyinen kriisi Itävallan kanssa osoittaa, unionilla on oikeus puolustautua. Perustamissopimuksessa olevat oikeudelliset mekanismit ovat kuitenkin heikkoja, niitä on vaikea soveltaa poliittisesti ja oikeudellisesti, niissä ei luokitella toimielinten toimivaltuuksia, eivätkä ne takaa oikeuskäsittelyä niinkin tärkeälle prosessille kuin tuomitseminen, jonkin jäsenvaltion oikeuksien pidättäminen. Sen vuoksi katson, että tämä aihe täytyy kiireellisesti ottaa HVK:n esityslistalle, ja näin vain yksi suuri muutos on perusteltu.

Miranda
Ne keskeiset kysymykset, joita mielestämme tällä hetkellä liittyy perussopimusten muuttamista käsittelevän hallitustenvälisen konferenssin koollekutsumiseen, ovat selvästi suurempia kuin täällä syntynyt kiista konferenssin esityslistan laajuudesta. Kiista koskee sitä, onko mahdollista ehdottaa uusien aiheiden sisällyttämistä esityslistalle vai ei, tai edelleen sitä, missä määrin EP voi osallistua siihen. Olennaisia kysymyksiä ovat mielestämme HVK:n ajankohtaisuus ja tavoitteet ja myös ne asiat, joista siellä varmasti kiistellään.
Epäilemme konferenssin ajankohtaisuutta, koska pelkäämme näköpiirissä olevia tavoitteita, jotka eivät kenties liity tulevan laajentumisen valmisteluun, josta aina puhutaan. Se paljastaa jotakin erityisesti niistä asioista, joihin pyritään, varsinkin Amsterdamissa ratkaisematta jääneiden kysymysten osalta - jotka antavat aihetta epäillä tulevien hallintokoneistojen muodostumista, mitä on mahdoton hyväksyä - mutta myös toiseen ja kolmanteen pilariin liittyvien kysymysten osalta, jotka liittyvät lähinnä Euroopan unionin ei-toivottavaan militarisoitumiseen. Nämä ovat joitakin niistä perimmäisistä syistä, joiden takia emme ole samaa mieltä päätöslauselmaesityksen sisällöstä, vaikka arvostankin sitä.

Murphy
. (EN) Euroopan parlamentin Labour-puolue on pidättäytynyt Leinenin ja Dimitrakopoulousin mietinnön lopullisesta äänestyksestä. Teksti on liian kunnianhimoinen, ja Ison-Britannian Labour-puoluetta edustavat parlamentin jäsenet katsovat, että HVK:ssa pitäisi pääasiassa käsitellä Amsterdamissa ratkaisematta jääneitä asioita, jotta voimme valmistella laajentumista, eikä mennä niiden ulkopuolelle. Uudistukseen liittyy paljon keskeneräistä työtä, ja sen täytyy nyt olla ensisijainen asia, jotta voimme vahvistaa ja lujittaa EU:n toimielimiä. Asialistan laajentaminen ja perussopimusten jyrkkä muuttaminen voisivat horjuttaa niitä.
Keskeinen tekijä tässä muutetussa tekstissä on vaatimus, jonka mukaan perusoikeuskirja tulee sisällyttää perussopimuksiin. Tämä merkitsisi mielestämme monimutkaista lainsäädäntötaakkaa, ja olisikin suotavampaa laatia poliittinen ja toteava peruskirja, jossa kansalaisille selvitetään heidän nykyiset oikeutensa.
Ensisijaisia asioitamme (toisin sanoen ratkaisematta jääneitä asioita) ovat välttämättä:
komission jäsenten lukumäärä ja tehtävät
äänten painotus neuvostossa
määräenemmistöäänestyksen ulottaminen sinne, missä se hyödyttää Yhdistynyttä kuningaskuntaa ja Eurooppaa (mutta ei perustamissopimusten muuttamiseen, puolustusasioihin, rajavalvontaan
tai verotukseen), ja yhteispäätöksen ulottaminen sinne, minne määräenemmistöäänestys ulotetaan
Tämän lisäksi olemme huolissamme siitä, että "joustavuutta" tai tiiviimpää yhteistyötä koskeva ehdotus ei ole nyt aiheellinen. Amsterdamin määräyksiä ei juurikaan ole kokeiltu käytännössä, ja se, että opt out -maille annetaan lisää liikkumavaraa, saattaisi heikentää EU:ta aikana, jolloin suunnitellaan laajentumista ja hakijavaltioita pyydetään sitoutumaan yhtenäismarkkinoihin ja muuhun unionin lainsäädäntöön.

Sacrédeus ja Wijkman
. (SV) Kehitykseen vaikuttamiseksi on Euroopan parlamentin omaksuttava rakentavampi asenne hallitustenvälisen konferenssin asialistaan kuin tässä päätöslauselmassa, jossa keskitytään aivan liikaa Eurooppa-neuvoston Helsingissä joulukuussa 1999 tekemiin päätöksiin kohdistuvaan pettymykseen ja kielteisyyteen.
Euroopan parlamentin ja sen perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan olisi mieluummin pitänyt olla täsmällisempi ja keskittyä vain muutamiin asioihin Helsingin Eurooppa-neuvoston päätöksien lisäksi ja ilmaista siten se, mitkä ovat niiden mielestä tärkeimmät käsittelyyn otettavat asiat, muun muassa kysymys yleisen syyttäjän nimittämisestä Euroopan unionin toimielimiä ja niiden taloudellisia etuja vastaan kohdistuvaa rikollisuutta varten.
Me ruotsalaiset kristillisdemokraatit vastustamme myös sitä esille tuotua seikkaa, että EU:n laajentuminen itään on vaarassa myöhästyä, jos hallitustenvälistä konferenssia ei laajenneta huomattavasti yli niiden asioiden, jotka jäivät ratkaisematta edellisessä hallitustenvälisessä konferenssissa Amsterdamissa 1997.

Theorin
- (SV) Lähestyvän hallitustenvälisen konferenssin tehtävä on uudistaa EU:ta ennen uusien jäsenvaltioiden vastaan ottamista. Tuen siis tietenkin sitä, että Euroopan parlamentti näyttää nyt virallisesti vihreää valoa hallitustenvälisen konferenssin aloittamiselle. Olen kuitenkin sitä mieltä, että hallitustenvälisen konferenssin on rajoituttava kysymyksiin, jotka ovat välttämättömiä, jotta laajentuminen voitaisiin toteuttaa. Muuten viittaan marraskuun 18. päivänä 1999 antamaani äänestysselitykseen, jossa selvitän kantani ylikansallisuuteen ja yhteiseen puolustukseen.
Yhteinen päätöslauselma: Itävalta

Berthu
Arvoisa puhemies, Kansakuntien Eurooppa -ryhmä ei yhtynyt PPE-DE:n ja PSE:n yhteiseen päätöslauselmaan, joka koski Itävallan poliittista tilannetta sen jälkeen, kun siellä oli syntynyt konservatiivien ja Jörg Haiderin kansallismielisten liberaalien välinen koalitiohallitus.
Tällä PPE-DE:n ja PSE:n päätöslauselmalla siis kannatetaan 14 jäsenvaltion aloitetta, jolla Itävaltaa aiotaan painostaa eräänlaisen diplomaattisen boikotin avulla. Kaikkein eniten meitä järkyttää se, että tämän puuttumisen kehutaan perustuvan perustamissopimuksen periaatteisiin niin kuin niihin olisi kirjattu, että nykyään naapurivaltioiden päämiehet voivat halutessaan mitätöidä sen, minkä kansa on vapaasti ja demokraattisesti ilmaissut vaaleissa. Kaiken lisäksi naapurivaltiot ovat tässä tapauksessa tiukasti pidättäytyneet kysymästä omien kansalaistensa mielipidettä.
Mihin tahansa sanallisiin lipsahduksiin Jörg Haider onkin syyllistynyt joita todella pahoittelemme , itävaltalaiset ovat tehneet demokraattisen valinnan, ja meidän on kunnioitettava sitä. Meille on selvää, että Euroopan parlamentin vasemmisto on yhdessä vaalitappion kärsineen Itävallan vasemmiston kanssa tehnyt puhtaasti poliittisen tempun vetoamalla erään kammottavan, mutta onneksi jo päättyneen aikakauden muistoon. Vaikka Haiderin rinnastamiselta Hitleriin puuttuu kaikki uskottavuus, sillä on osittain päästy tavoitteeseen, eli johdatettu tietyt PPE-DE-ryhmän jäsenet harkitsemattomaan ratkaisuun.
Mikä on paljon merkittävämpää kuin tämä poliittinen temppu itsessään, Euroopan parlamentin enemmistö pelkää ennen kaikkea sitä, että se, miten Itävallassa kyseenalaistettiin oikeiston ja vasemmiston yhteistyö - joka turmeli poliittisen kulttuurin -, ei ajattelutapana leviäkään eurooppalaiseen järjestelmään, jossa valta jaetaan tiettyjen puolueiden kesken, ja tällaisellakin järjestelmällä on yhtä lailla ikäviä seurauksia.
Tämän välttämiseksi ollaan valmiita kaikkeen, mm. mitätöimään vapaiden vaalien tulos sekä aloittamaan ajatusten valvonta ja uudenlainen totalitarismi.

Gollnisch
Arvoisa puhemies, Kansallisen rintaman, Flaamin yhteenliittymä -puolueen ja Italian sosialistiliikkeen puolesta esitän seuraavan kysymyksen: kuka on takana tässä hirvittävässä puuttumisessa Itävallan sisäisiin asioihin, johon Euroopan unioni on ryhtynyt rikkomalla yleistä kansainvälistä oikeutta, perustamissopimuksia ja yleisiä moraalikäsityksiä? Onko tämä hysteria syntynyt itsestään? Onko se syntynyt pelkästä tyhmyydestä vai onko todennäköisemmin kyse harkitusta strategiasta, joka on sama kaikkialla maailmassa? Kuka sanelee käskyjä Euroopan kansakunnille kuvitellen, että kansakuntia voidaan kieltää päättämästä omasta tulevaisuudestaan? Salaiset verkotko? Washingtonin hallitusko? Israelin hallitusko? Vai niiden sosialistiset kilpakumppanitko, sillä nehän kehtaavat työntää täällä väkisin esiin omia arvojaan?
Mitkä siis sosialistien arvot oikein ovat? Hehän keräsivät äänestäjänsä viime vuosisadalla antamalla riistetyille toivoa suuremmasta sosiaalisesta oikeudenmukaisuudesta, ja tänäänhän he ovat vain suojeltujen virkamiesten, palkallisen ammattiliittoväen puolue ja valtiokapitalismia ajava puolue. Mitkä ovat Belgian sosialistipuolueen arvot, kun pedofiilitapausten, korruption, Vandamin ja Agustan tapausten kaltaiset skandaalit seuraavat toinen toistaan? Mitkä ovat Ranskan sosialistipuolueen arvot, kun se on pakottanut kiristämällä kaikki kunnat omaan tahtoonsa Urban, Sagesin ja Gracon tapauksissa. Siis François Mitterrandin puolue, joka voi ylpeillä marsalkka Pétainin johtaman Vichyn hallituksen teoista ja jonka johtohenkilöt jäävät vieläkin rysän päältä kiinni, kun puolue voi paksusti ohjaamalla itselleen sairaiden opiskelijoiden tueksi tarkoitettuja julkisia varoja.
En edes viitsi puhua Italian sosialistipuolueen korruptoituneisuudesta, sillä eihän ambulanssia saa tulittaa, eikä varsinkaan ruumisvaunuja. Puhun sen sijaan Espanjan sosialistipuolueesta, joka on liittoutunut niiden Albaceten teurastajien kanssa, jotka hoitivat asiansa kansallismielisten baskien kanssa palkatuilla tappajilla. Puhun Saksan sosialistipuolueesta, joka katsoo voivansa opettaa meille toisen maailmansodan historiaa. Puoluehan on luonteeltaan kansainvälissosialistinen, kuten silloiset edeltäjät olivat kansallissosialisteja, Waffen-SS-puolue kellertävänruskeissa on aina...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

McKenna
Arvoisa puhemies, tämä päätöslauselma oli minulle hyvin ongelmallinen. Pidättäydyin lopulta äänestyksestä useista syistä.
Kannatin EDD-ryhmän tarkistusta, jossa torjuttiin EU:n puuttuminen jäsenvaltioiden hallituksenmuodostukseen, mutta minun täytyi pidättäytyä äänestyksestä, koska se vain jatkoi muukalaisvihan, rasismin ja niin edelleen tuomitsemista ja ajattelin, että se saatettaisiin tulkita väärin. Mietin kuitenkin sitä, onko tämä järkevää.
Ongelma liittyy ensiksikin siihen, että suvaitsemattomuutta yritetään torjua suvaitsemattomuudella, ja sen pitkän aikavälin seurauksiin. Mietin myös EU:n järkevyyttä ja sen reaktiota Itävallan hallituksenmuodostukseen ja sitä, miten se vaikuttaa maan yleiseen mielipiteeseen. Tällä hetkellä näyttää siltä, että Haiderin puolueen kannatus pikemminkin lisääntyy kuin vähenee ulkomaiden hallitusten vastustuksen myötä. Jopa Yhdysvallat on sanonut harkitsevansa diplomaattisten suhteiden katkaisemista. Mietimme, ruokkiiko tämä itse asiassa muukalaisvihan liekkejä sekä sitä kannattavia puolueita ja ihmisiä. Olen todellakin sitä mieltä, että meidän pitäisi olla erittäin varovaisia.
Jos haluamme torjua muukalaisvihaa ja rasismia, ja meidän pitäisi mielestäni tehdä niin, meidän täytyy tarkastella ongelman syitä. Meidän täytyy tarkastella näitä puolueita äänestäviä ihmisiä ja ymmärtää, mistä tällainen tilanne johtuu. Useimmat parlamentin jäsenet eivät halua tällaista tilannetta, mutta meidän täytyy valita lähestymistapamme huolellisesti, niin ettei lopputulos ole päinvastainen kuin haluamme.

Ribeiro e Castro
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, torjun jyrkästi kaikenlaiset muukalaisvihamieliset tai rasistiset kannanotot, mielenilmaukset tai tunteet. Puolustan kiivaasti ihmisoikeuksien ja oikeusvaltion perintöä, joka on Euroopan perintö. Olen kuitenkin vieläpä tästä samasta syystä eri mieltä puheenjohtajavaltion (valitettavasti puheenjohtajavaltio Portugalin) älyttömästä toiminnasta, joka on siltä todellinen institutionaalinen kömmähdys 14 muun jäsenvaltion puolesta.
Tämä ei ole oikea keino torjua ääriliikkeitä. Se saattaa jopa olla niille suunnaton palvelus. Itävallan niskaan kaadettu sekava ja harkitsematon arvosteluvyöry sotkee kaiken järjettömästi, häiritsee suuresti rehellisiä kansalaisia ja sisältää vaaroja, joita ei ole otettu huomioon. Ihmisoikeuksien ja oikeusvaltion puolustamiseen vedoten hyväksytyt kannanotot ovat peruuttamattomasti ristiriitaisia, sillä ne loukkaavat samalla itävaltalaisten perusoikeuksia ja kumoavat oikeusvaltion perussäännöt, kun kyse on perussopimusten määräyksistä.
Mitä me oikeastaan loppujen lopuksi haluamme, kun hallitustenvälinen konferenssi lähestyy? Haluammeko 27 valtion Eurooppaa vai 14 valtion Eurooppaa vai vielä vähemmän? Kannatamme Eurooppaa, sellaista Eurooppaa, joka kunnioittaa kaikkia niitä askeleita, jotka ovat johdattaneet meidät tähän asti, sellaista Eurooppaa, joka kunnioittaa perusoikeuksia ja lakia, sellaista Eurooppaa, jossa tarvitaan Itävaltaa. On välttämätöntä sanoa se!

Ford, Glyn
Arvoisa puhemies, olen iloinen ja ylpeä siitä, että parlamentti on ylivoimaisella enemmistöllä tuominnut Itävaltaan muodostetun koalitiohallituksen, jossa on mukana Jörg Haiderin vapauspuolue.
Jörg Haider on viime vuosina osoittanut sekä sanoin että teoin, että hän ansaitsee tulla suljetuksi pois tavanomaisesta demokraattisesta keskustelusta. Sen lisäksi, että hän on ihaillut Adolf Hitleriä, ylistänyt Waffen-SS -järjestöä ja kieltäytynyt tuomitsemasta terroristien pommi-iskua, joka tappoi neljä romania, hän on ollut myös Kärntenin aluehallituksen jäsen. Hän on etunenässä pyrkinyt lopettamaan Itävallan sloveeninkielisen vähemmistön auttamisen ja maahanmuuttajien tukemisen.
Jotkut ovat sanoneet, ettei ole oikein, että puutumme Itävallan politiikkaan. He ovat väärässä. Meillä on Euroopan unionin perussopimusten nojalla velvollisuus suojella perusoikeuksia. Jotkut ovat sanoneet, että meidän on hyväksyttävä demokraattisten vaalien tulos. Demokraattiset vaalit eivät kuitenkaan tee demokraatteja niistä, jotka ovat uhanneet demokratiaa. Niille, jotka väittivät samaa Saksasta 1930-luvulla, on siitä järkyttävänä osoituksena holocaust, kuuden miljoonan juutalaisen kuolema.
Emme kuitenkaan saisi moittia Jörg Haideria kunnianhimosta. Leopardit eivät pääse eroon pilkuistaan. Varsinaisia syntipukkeja ovat Itävallan kristillisdemokraatit, jotka petturimaisesti herättävät henkiin Eurooppaan kohdistuvan uhkan, jonka uskoimme kadonneen Berliinissä vuonna 1945.

Howitt
Arvoisa puhemies, olemme juuri hyväksyneet päätöslauselman, jossa tuomitaan Jörg Haiderin vapauspuolueen rasistinen ja muukalaisvihamielinen toiminta Itävallassa ja jossa suhtaudutaan myönteisesti hallitustemme toimiin poliittisten suhteiden katkaisemiseksi sellaiseen hallitukseen, jossa hän on mukana, ja jossa ilmaistaan tukemme Itävallan kansan demokraattisen enemmistön rasisminvastaisille ryhmille.
Varoitamme, että tämä koalitio, mikäli se muodostetaan tänään, legitimoi äärioikeiston, mitä ei voida hyväksyä, ja se on suoraan ristiriidassa rauhan ja sovinnon periaatteiden kanssa, jotka yhdistävät meitä Euroopan unionissa. Edellytämme näitä arvoja niiltä, jotka haluavat liittyä unioniin.
Euroopan parlamentti kehottaa Euroopan komissiota pitämään silmällä mahdollista rasistista toimintaa Itävallassa, ja se uhkaa pidättää Itävallalle Euroopan unionin jäsenyydestä johtuvat oikeudet, mikäli sellaista esiintyy. Olen ylpeä voidessani tukea tällaista päätöslauselmaa.
Vaikka tänään ei hyväksytty ehdotustamme, jonka mukaan peruisimme Itävallan hallituksen edustajien kutsun vierailla Euroopan parlamentissa, ilmoitan, että viemme eteenpäin tätä ehdotusta, niin että Euroopan parlamentti voi toimivaltansa puitteissa ryhtyä ja ryhtyykin kaikkiin toimiin estääkseen uusnatsien paluun Euroopan hallituksiin.

Costa, Raffaele
Puhun hyvin lyhyesti, arvoisa puhemies. Kunnioitan parlamentin tahtoa sellaisena, miksi se määritellään, mutta minun on myös sanottava, että edes Euroopan parlamentti ei voi kyseenalaistaa kansojen itsemääräämisoikeutta.
Asiakirja on epäoikeudenmukainen itävaltalaisia kollegoja kohtaan, olivat he sitten maansa kansanedustajia tai Euroopan parlamentin jäseniä, ja se haiskahtaa voiton kadehtimiselta ja poliittisten, mutta myös taloudellisten tarkoitusperien ajamiselta. Mielestäni näillä viesteillä ei onnistuta lisäämään kansalaisten vähäistä kiinnostusta Eurooppaan. Itävallan äärioikeistolle on annettu sellaista palautetta, jota se ei ansaitse.
Kallistuin selvästi Italian radikaalien kannalle; sanon tämän painottaen samalla Italian ja Itävallan liberaalien selvää keskinäistä erilaisuutta sekä historiallisessa mielessä että asiakysymyksissä.

Krarup
Olen usean vuoden ajan osallistunut sanoin ja teoin fasismin vastaiseen taisteluun ja taistellut tasa-arvon puolesta ja muukalaisvihaa vastaan. Viimeaikaiset tapahtumat, ensin ministerineuvoston uhkaukset, sitten komission puheenjohtaja Prodin uhkaukset Itävallan komission jäsenelle ja lopulta tämä päätös, ovat kuitenkin sellaisia, että minun on mahdotonta tukea niitä. En voinut äänestää tämän päätöksen puolesta, vaikka olenkin samaa mieltä monista sen lähtökohdista. Ensiksikin kyse on uskomattoman pahaenteisestä Euroopan unionin vallan, ylimielisyyden ja voimattomuuden sekoituksesta. Nämä päätökset ovat ristiriidassa perustamissopimuksenkin kanssa ja antavat unionin toimielimille enemmän valtaa kuin niille kuuluu, mutta kaikkein pahinta on se, että tämä päätöslauselma vie asioita huonompaan suuntaan. Se ei heikennä FPÖ:n puheenjohtaja Haiderin eikä FPÖ:n asemaa vaan päinvastoin vahvistaa sitä. Toimiemme vaikutus on aivan päinvastainen. Näin ei taistella rasismia ja oikeiston kannatuksen kasvua vastaan.

Andreasen, Busk, Haarder, Jensen ja Riis-Jørgensen
. (DA) Euroopan parlamentin liberaaliryhmään kuuluvat Venstre-puolueen jäsenet korostavat sitä, että parlamentti EI ole tämänpäiväisellä päätöksellään tukenut 14 pääministerin Itävallalle asettamia diplomaattisia pakotteita. Sen vuoksi parlamentin vasemmiston jäsenet tukivat liberaalista päätöstä, joka torjuu voimakkaasti kaiken muukalaisvihan niin Itävallassa kuin muuallakin. Pidämme erittäin tärkeänä sitä, että Amsterdamin sopimuksen uusia määräyksiä noudatetaan tarvittaessa niin, että valtio, joka teoillaan loukkaa kansalaisten perusoikeuksia, muun muassa syrjintää harjoittamalla, menettää äänioikeutensa EU:n ministerineuvostossa (7 artikla).

Alavanos
. (EL) Vapauspuolueen osallistuminen Itävallan hallitukseen merkitsee vaaraa Euroopan unionin poliittiselle todellisuudelle. Kyseessä on "kyykäärmeen sikiö", joka valitettavasti tulee taas esiin Euroopan alueella suurempana kuin koskaan sitten toisen maailmansodan. Euroopan parlamentin ja unionin hallitusten pitää eristää poliittisesti hallitus, johon kuuluu natsismin ihannoijia ja ulkomaalaispelon lietsojia. Euroopan unioni kantaa tästä suuren vastuun yhdessä kummankin suuren poliittisen liikkeen, sosiaalidemokraattien ja kristillisdemokraattien, kanssa, koska dogmaattinen omistautuminen EMUn ankaralle talouspolitiikalle, hyvinvointivaltion purkaminen ja hallitsemattoman kilpailun jumalointi ovat työntäneet laajat yhteiskuntakerrokset marginaaliin ja antaneet Haiderin kaltaisille äärioikeistolaisille kansankiihottajille mahdollisuuden värvätä kannattajia uusnatsistisiin liikkeisiinsä.

Bordes, Cauquil ja Laguiller
. (FR) Koska Euroopan parlamentin toimintasäännöt eivät salli meidän esittää omaa päätöslauselmaamme, jossa tuomittaisiin Haiderin puolue, kuten kaikki sellaiset puolueet missä päin tahansa Eurooppaa, jotka levittävät rasistista, ulkomaalaisvihaa uhkuvaa ja siirtotyöläisvihamielistä propagandaa, äänestimme kompromissipäätöslauselman puolesta hyväksymättä kuitenkaan lukuisia seikkoja tai sanamuotoja ja osoittaaksemme solidaarisuutemme niille, jotka Itävallassa vastustavat Itävallan äärioikeistoa ja sen demagogiaa.
Se, että äänestimme puolesta, ei merkitse missään tapauksessa sitä, että antaisimme täyden tuen tämän kompromissipäätöslauselman allekirjoittaneille osapuolille, tai heidän nykyiselle politiikalleen tai heidän tulevalle suhtautumiselleen, mikäli äärioikeiston uhka kasvaa.
Jotkin näistä itseään republikaanisina tai demokraattisina pitävistä puolueista uskovat joko ajatusten samankaltaisuuden tai vaalilaskelmoinnin takia äärioikeiston demagogiaan, vaikka sillä siirtotyöläiset syyllistettäisiin työttömyyden tähden ja heidän elämästään tehtäisiin hankalampaa joko avoimesti tai peitellysti.
Yleisellä tasolla voidaan sanoa, että ne päätöslauselman allekirjoittaneet puolueet, jotka johtavat tai ovat johtaneet hallituksia Euroopan unionin eri valtioissa, ovat osittain vastuussa äärioikeiston saamasta kannatuksesta, koska ne ovat ajaneet sellaista politiikkaa, jolla puolustetaan suuromistajien etuja sen asemesta, että ryhdyttäisiin niihin toimiin, joilla voitaisiin kitkeä pois työttömyys ja sen mukanaan tuoma kurjuus, ja siten tällaisella politiikalla vahvistetaan äärioikeiston ulkomaalaisvihaa lietsovaa demagogiaa.

Carlotti
. (FR) Eurooppa on epäilemättä tällä viikolla päästänyt ensimmäisen poliittisen hätähuutonsa.
Sillä että Euroopan unioni on voimakkaasti ja nopeasti vastustanut Jörg Haiderin ulkomaalaisvihaa lietsovan ja unionin vastaisen puolueen pääsyä Itävallan hallitukseen mitä ei ole sitten toisen maailmansodan tapahtunut , unioni on sitoutunut aloittamaan poliittisen toiminnan ja osoittanut, ettei se ole ainoastaan taloudellinen ja rahapoliittinen yhteisö tai suurmarkkinat eli liikemiesten Eurooppa. Tällä hetkellä pelissä on osa unionin tulevaisuudesta, sen perusluonteesta ja sielusta.
Euroopan parlamentti on ensimmäisenä ymmärtänyt antaa äänensä kuulua. Olivier Duhamelin aloitteesta tehty Euroopan parlamentin sosialistien vetoomus on ravistanut mieliä ja tehnyt mahdolliseksi, että tähän ennenkuulumattomaan ja kestämättömään tilanteeseen on voitu vastata lujasti ja välittömästi. 14 unionin jäsenvaltiota on osoittanut pystyvänsä tiukkaan linjaan, ja ne ovat Guterresin kautta varoittaneet yksimielisesti ja välittömästi siitä, että Itävallan politiikka saattaa riistäytyä käsistä.
Tämä rohkea kannanotto avaa uuden sivun Euroopan rakentamisessa. Tämä on vihdoinkin paluu alkulähteille eli sellaiseen yhteisöön, jonka rakennusaineena on halu kääntää selkä vihan ja syrjäytymisen repimälle menneisyydelle sekä vaatia humanististen avoimuuden ja suvaitsevaisuuden arvoja.
Eurooppa osasi ryhdistäytyä ja tuomita sellaisen, jota ei voida hyväksyä. Pystytäänkö kuitenkaan ilman poliittiseen tahtoon liittyviä oikeudellisia välineitä perussopimusten 7 artiklan sanktioita on lähes mahdoton soveltaa pitämään tavoitteista kiinni, kun uhkana on koko toimielinrakenteen järjestelmällinen tukkeutuminen?
Kyse on tällä hetkellä unionin uskottavuudesta. Ennen kuin lähitulevaisuudessa otetaan vastaan uusia ja vielä haavoittuvaisia entisen Itä-Euroopan demokratioita, unionin on jo ryhdyttävä tuumasta toimeen, jotta se voi osoittaa kaikille unionin uudelleen löydettyjen pyrkimysten tavoiteltavuuden.

Caudron
. (FR) Kun nyt äänestämme yhteisestä päätöslauselmasta, jolla vastustetaan uusnatsien pääsyä erään Euroopan unionin valtion hallitukseen, minun on sanottava olevani pahoillani siitä, että tästä kompromissitekstistä puuttuu varsinkin tiukkuus. Äänestän päätöslauselman puolesta, sillä en voisi kuvitellakaan, että Euroopan parlamentti eilisen erinomaisen poliittisen keskustelun jälkeen ei ottaisi tässä asiassa ollenkaan kantaa.
Jatkan kuitenkin itse taistelua äärioikeistoa vastaan, kerään yhä nimiä vetoomukseen, jolla vaaditaan sellaisia toimia, jotka voisivat merkitä jopa Itävallan eristämistä, ja jatkan edelleen suuren kansalaismielenosoituksen järjestämistä ensi lauantaiksi klo 15.00 Lillen kaupunkiin.
Fasismi ja uusnatsismi ovat kuin syöpä! Hirvittävä peto on herännyt! En voi mitenkään sallia, että niiden annetaan kehittyä ja kukoistaa, ilman että taistelemme voimalla niitä vastaan.
Eurooppa syntyi tahdosta rauhaan, vapauteen ja suvaitsevaisuuteen. Ei voida mitenkään sallia, että sen sisällä on ulkomaalaisia karsastavia, rasistisia ja juutalaisvastaisia ministerejä.
Älkää luulkokaan, että pysyisin toimettomana ja vaiti.

Cushnahan
. (EN) Euroopan parlamentin eilisessä keskustelussa jotkut parlamentin jäsenet ilmaisivat huolensa siitä, että puutumme jonkin jäsenvaltion sisäisiin asioihin. Sellainen huoli on aiheeton. Euroopan parlamentti ei ole koskaan hidastellut ottaessaan kantaa niihin jäsenvaltioiden tapahtumiin, joista se on eri mieltä. Olemme tuominneet Baskimaan ja Irlannin terrorismin. Olemme vastustaneet rasismia ja vähemmistöjen oikeuksien loukkaamista.
Parlamenttina, etenkin Euroopan unionin demokraattisesti valittuna äänenä, meillä on velvollisuus ottaa kantaa Itävallan tämänhetkisiin poliittisiin tapahtumiin, jotka ovat ristiriidassa parlamentin toimintatapojen kanssa.
Kun otamme kantaa ja tuomme näkemyksiämme julki, emme estä mitään Itävallan puoluetta muodostamasta koalitiohallitusta. Kerromme kuitenkin niille, mikä on paitsi oikeutemme myös velvollisuutemme, että jos ne muodostavat koalitiohallituksen, päätöksestä on tiettyjä seurauksia, ja itse asiassa varoitamme niitä etukäteen.
Toisten mielestä emme saisi tuomita päätöstä, ennen kuin näemme, mistä siinä on kyse. Sen lisäksi, että tällainen näkemys on poliittista vastuunpakoilua, se on suorastaan vaarallinen.
Jos Itävallan kristillisdemokraatit muodostavat hallituksen Jörg Haiderin ja hänen puolueensa kanssa, he vahvistavat kertaheitolla äärioikeiston poliittisen kunniallisuuden ja samalla päästävät sen käsiksi valtaan - ja se tulee käyttämään tätä ponnahduslautana saadakseen vielä lisää vaalimenestystä.
Tästä syystä Euroopan unionin täytyy tuoda selvästi esille kantansa Itävallan nykytilanteesta.

Eriksson, Frahm, Herman, Schmid ja Sjöstedt
. (SV) Olemme äänestäneet yhteisen päätöslauselman puolesta ilmaistaksemme solidaarisuuttamme kaikkia niitä kohtaan, joihin muukalaisviha ja rasismi kohdistuu. Olemme myös äänestäneet sen päätöslauselman puolesta, joka on vastalause Jörg Haiderin edustaman vastenmielisen politiikan johdosta.
Suhtaudumme kuitenkin erittäin kriittisesti niihin menetelmiin, joita nämä 14 jäsenvaltiota ovat käyttäneet tässä kysymyksessä. Päätöslauselmasta puuttuu selvä viittaus perustamissopimuksen 6 artiklan mukaiseen jäsenvaltioiden kansallisen identiteetin ja perustuslaillisten perinteiden kunnioittamiseen.
Siitä puuttuu myös näkökohta EU:n yhteisvastuusta Euroopan ja Itävallan sosiaalisesta ja poliittisesta kehityksestä, joka on ollut yksi Haiderin vaalimenestyksen edellytyksistä. Äärioikeistolaisuus on - nykyään, kuten myös aikaisemmin Euroopan historiassa - epävarmojen sosiaalisten ja taloudellisten elinolojen seurausta.
Se leikkauspolitiikka, joka on seurannut EMUun sopeutumista, on edistänyt äärioikeistolaisuuden menestystä. Radikaali politiikka turvallisuuden ja oikeudenmukaisuuden puolesta jokaisessa maassa on Euroopan demokraattisen kehityksen varmin tae.

Ferber
 - (DE) Annan tämän selityksen CSU-ryhmäni, Saksan kristillissosialistien, puolesta.
On sietämätöntä, että EU puuttuu jäsenvaltionsa hallituspolitiikkaan. Se ei kuulu EU:lle. FPÖ:n ja Itävallan muodostettavan hallituksen etukäteen tuomitsemisen sijasta olisi syytä aluksi arvioida ja tarkastella kriittisesti hallitusohjelmaa ja puolueohjelmaa ja koalition politiikkaa. Vasta tällaisen hallitusneuvotteluja käyvien puolueiden tulevan politiikan kriittisen arvioinnin jälkeen voidaan ratkaista, onko tämä hallitus Euroopan demokraattisen hengen vastainen. Tämä ei merkitse sitä, että tuntisimme sympatiaa Haideria kohtaan. CSU:laiset Euroopan parlamentin jäsenet eivät tunne minkäänlaista sympatiaa FPÖ:n johtajaa Haideria kohtaan. Poliitikkoina meidän on pikemminkin esitettävä kysymys, miksi 27 prosenttia Itävallan kansasta valitsi lokakuun 1999 vaaleissa FPÖ:n kaltaisen puolueen. Meidän on selvitettävä sen syyt ja pyrittävä poistamaan ne syyt, jotka johtivat tällaiseen tulokseen. Vain FPÖ:n edustamien kantojen ja politiikan sisällön selvitys voi estää Itävallan politiikan radikaalistumisen. Euroopan parlamentin päätöslauselmassa sen sijaan ei pohdita Itävallan vaalituloksen syitä eikä esitetä ratkaisumahdollisuuksia. Tästä syystä CSU:n Euroopan parlamentin ryhmä vastustaa tätä päätöslauselmaa.

Figueiredo
Seuraamme hyvin huolestuneina äärioikeistolaisten voimien nousua Euroopassa, erityisesti Itävallassa, Saksassa, Ranskassa, Belgiassa ja Italiassa. On välttämätöntä keskustella sen taustalla olevista syistä ja ryhtyä tarvittaviin toimiin niiden kukistamiseksi.
Koska tiedetään, että sosiaalisen eriarvoisuuden kärjistyminen, työttömyys, köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen ongelmat herättävät kansalaisissa epäluottamusta ja luovat äärioikeiston populismille suotuisan kasvualustan, unionin toimielinten on ehdottomasti ryhdyttävä välttämättömiin toimiin, jotta voidaan estää rasististen ja muukalaisvihamielisten ideologioiden leviäminen. Se edellyttää syvällistä muutosta uusliberaalin kapitalismin sosioekonomisiin politiikkoihin, laadukkaiden ja oikeuksia sisältävien työpaikkojen luomisen ensisijaisuutta, sellaisia politiikkoja, joilla lujitetaan osallistuvaa demokratiaa ja kansalaisten koulutusta, jossa kiinnitetään erityistä huomiota demokraattisiin ja solidaarisiin arvoihin.
Samalla tavoin kuin tuomitsemme ja torjumme äärioikeiston aatteet ja toiminnan, ilmaisemme solidaarisuutemme Itävallan kansaa kohtaan ja tuemme kaikkia voimia, jotka taistelevat demokratian syventämisen puolesta rasismia ja muukalaisvihaa vastaan.

Fruteau
. (FR) "Hän tiesi, mitä riemussaan remuava väkijoukko ei tiennyt ja mistä se, joka tahtoi, sai lukea kirjoista; ruttobasilli ei kuole eikä häviä milloinkaan, se voi jäädä kymmeniksi vuosiksi uniseen elämäänsä huonekaluihin ja vaatteisiin, se voi odottaa kärsivällisesti asuinhuoneissa, kellareissa, matkalaukussa, nenäliinoissa ja jätepapereissa, ja saattaa tulla päivä, jolloin se ihmisten onnettomuudeksi ja varoitukseksi ajaa rottansa kuolemaan keskelle onnessaan pahaa aavistamatonta kaupunkia."
Tällaisin sanoin, joilla kuvaillaan pitkän allegorian avulla Oranin kaupungin asukkaiden vaikeaa taistelua ruttoa vastaan, Albert Camus muistuttaa meitä toisen maailmansodan päättyessä siitä, että natsismin, eli "ruskean ruton", joksi sitä silloin kutsuttiin, vastainen taistelu ei voi johtaa lopulliseen voittoon. Rotuviha, ulkomaalaisiin kohdistuva väkivalta, pelko ja erilaisuuden torjuminen, koska niillä on juuret syvällä ihmisen pimeissä puolissa, voivat hetkellä millä hyvänsä päästä pinnalle ja vallalle missä tahansa ihmisryhmässä.
Tässä mielessä Itävallassa näkemiämme tapahtumia on pidettävä traagisina. Ensimmäisen kerran toisen maailmansodan jälkeen avoimesti natsimyönteinen, rasistinen ja ulkomaalaisia vastustava puolue on pääsemässä valtaan jossakin Euroopan maassa. Tämän uhan edessä, jolla tarkoitan Euroopan rakentamisessa tärkeänä pidetyn perusajatuksen kieltämistä, mikään vastaväite ei ole riittävä: eivät oikeudelliset kiemurat siitä, mikä on perussopimuksen mukaista ja mikä ei, eivät oikeutetut kysymykset oikeudesta puuttua sisäisiin asioihin, ei naurettava muodollisen demokratian kunnioittaminen eikä varsinkaan voimattomuuden tunne, joka valtaa meidät, kun olemme tekemisissä sellaisen tapahtuman kanssa, jonka vakaumuksemme syvällä rintaäänellä torjumme, mutta jota emme hallitse täysin.
Koska minut on valittu Ranskan merentakaisesta departementista, Réunionista, joka on rotujen sekoittumisen aluetta ja jonka väestö on muotoutunut kolmen viime vuosisadan kuluessa eurooppalaisen, Pohjois-Afrikan tai Madagaskarin mustan väestön sekä Intiasta ja Pakistanista tulleiden pestimiesten seuratessa toinen toisiaan kiinalaisiakaan unohtamatta, voin joka päivä todeta Saint-Exupéryn sanojen syvällisen totuudenmukaisuuden: "Veljeni, jos olet erilainen kuin minä, sinä et vahingoita vaan rikastat minua!" Juuri inhimillinen moninaisuus on tärkein rikkautemme, ja siksi minun on ajettava takaa moninaisuutta vahingoittavia pyrkimyksiä, missä tahansa niitä esiintyykään, ja tuomittava ne.
Kaikista näistä syistä äänestin päättäväisesti parlamentin käsiteltäväksi annetun Itävallan hallitusneuvotteluja koskevan päätöslauselman puolesta.

Krivine
. (FR) Jörg Haiderin pääsy valtaan Itävallan vapauspuolueen ja konservatiivisen oikeiston hallitusvastuun myötä merkitsee liberalismin synnyttämän hirviön kauhistuttavaa uudelleensyntymistä Euroopassa. Vapauspuolueen menestys johtuu yhtä paljon Itävallan oikeiston ja sosiaalidemokraattien kunnioitettavuuden puutteesta kuin niiden politiikastakin, jossa epäonnistuminen sosiaaliasioissa on ruokkinut äärioikeiston populismia.
Päätöslauselmassa ilmoitetaan mahdollisista diplomaattisista keinoista uuden hallituksen eristämiseksi poliittisesti, ilman että mainitaan sanaakaan fasismin nousun perimmäisistä syistä. Tämän selittää "kuningasrahan" uhriksi joutuneen väestön epätietoisuus sekä se, että johtavat luokat haluavat edistää vahvaa hallintoa, jotta säästöpolitiikkaa ja sääntelyn purkamispolitiikkaa voitaisiin viedä yhä vain pidemmälle.
Jotta voimme vastustaa erään kolmatta valtakuntaa nostalgisesti muistelevan diktaattorioppilaan ulkomaalaisvihaa lietsovia puheita, kaikki tilaisuudet kelpaavat solidaarisuutemme ilmaisemiseksi Itävallan fasismin vastustajille.
Siksi äänestämme tämän päätöslauselman puolesta, vaikka siinä onkin tekopyhiä viittauksia sellaiseen Euroopan demokraattiseen malliin, joka muistuttaa liikaa linnaketta, jossa etsitään, karkotetaan ja vangitaan laittomia maahanmuuttajia, kun murrosikäisiä ei hiosteta.

Mann, Thomas
 - (DE) Vastustin juuri Itävallan tilannetta koskevaa päätöslauselmaesitystä, jossa käsitellään ÖVP:n ja FPÖ:n mahdollisesti muodostamaa hallitusta.
Pidän Jörg Haiderin arvonnousua Euroopan syntipukiksi - pahemmin sanottuna uusnatsiksi ja päärasistiksi - kielteisenä asiana. En tietenkään missään tapauksessa hyväksy tämän oikeistopopulistin julkaistuja lausuntoja ja tuomitsen tiukasti muukalaisvihamielisyyden ja kaikki yritykset käsitellä Hitlerin hallintoa pikkuasiana. Pelkään kuitenkin, että Euroopan pelkästään tunteenomainen reaktio Itävallan tapahtumiin moninkertaistaa Haiderin kannattajakunnan. EU ei saa hoitaa palkatta hänen suhdetoimintaansa.
FPÖ:n vahvuus johtuu tähänastisten hallitusten heikkoudesta. Itävallan sosiaalidemokraatit ovat päävastuussa siitä. Vasta kun SPÖ oli menestyksettä maanitellut FPÖ:tä sietämään vähemmistöhallitusta ja tarjonnut vapauspuolueelle ilmeisesti turhaan ministerinvirkoja, SPÖ aloitti voimakkaan kampanjan Haideria vastaan. Uhkaava vallanmenetys selitettiin sankarilliseksi taisteluksi arvojen säilyttämisen puolesta ja suorastaan demokratian säilymistä koskevaksi päätökseksi, joka oli tehtävä välittömästi. Tämä on naapurivaltiomme äänestäjien mustamaalaamista, jossa en voi olla mukana.
Me saksalaiset kristillisdemokraatit käytimme toisenlaista strategiaa ääriliikkeiden vastaisessa kamppailussa ja vedimme yksiselitteisen rajan meidän ja heidän välille. Paljastimme näiden republikaanien (REP), jotka esiintyivät nationalisteina ja olivat muukalais- ja vähemmistövihamielisiä, ajatusten sisällöttömyyden. Nykyään republikaanit ovat vailla edustusta useimmissa kunnallisissa hallintoelimissä.
Saksan noudattama tapa ei ole tae siitä, että tämä radikaali liike ei vahvistu uudelleen. Siitä ei voi tehdä yleistä mallia, koska jokaisella jäsenvaltiolla on omat olosuhteensa. ÖVP (Itävallan kansanpuolue), jota ei voi enää ajatella olemattomaksi Euroopan tasollakaan, uskaltautuu kokeilemaan koalitiota, jotta Itävaltaa voitaisiin hallita. Se voi onnistua vain, jos solmitaan sopimuksia, joiden on perustuttava demokraattisten perusarvojen noudattamiseen.
Neuvosto sekaantui asiaan liian aikaisin odottamatta hallitusneuvottelujen tuloksia tai hallitusohjelmaa. Tätä tuomiota on yhtä vaikea hyväksyä kuin uhattua virallisten suhteiden katkaisemista Itävaltaan.
Todelliseen demokratiaan kuuluu valppaana olo ja se, ettei olla toissilmäisiä. Meidän on toimittava hyökkäävästi ja esitettävä todisteita sekä oikeisto- että vasemmistoradikaaleja vastaan. Olisin toivonut samanlaista purevaa eurooppalaista vastalausetta, kun sosialistit katsoivat olevansa valmiita pitämään yhtä ihmisiä halveksineen ja vainonneen hallinnon seuraajien kanssa DDR:ssä. He ovat siitä lähtien muodostaneet hallituksia Saksan osavaltioissa. Yhdyn painokkaasti puheenjohtaja Prodin tämänpäiväisessä istunnossa esittämiin ajatuksiin. Hän puhui siitä, että emme saa eristää jäsenvaltioita vaan meidän on tehtävä kaikkemme, jotta saisimme ne sitoutumaan yhteisiin eurooppalaisiin arvoihin.

Montfort
. (FR) Äänestin Itävallan tilannetta koskevaa yhteistä päätöslauselmaa vastaan. Itävalta on vapaa, riippumaton ja täysivaltainen kansakunta. Siitä seuraa, ettei neuvosto, komissio eikä Euroopan parlamentti voi sekaantua jäsenvaltion sisäisiin asioihin.
Itävallan vaalit olivat vapaat, säännönmukaiset ja demokraattiset. Siksi Euroopan toimielinten puuttumista tämän maan asioihin ei voida hyväksyä; puuttuminen on Euroopan unionin perustamissopimuksen vastaista (Amsterdamin sopimuksen 7 artikla).
Samat toimielimet eivät kuitenkaan epäröineet hyväksyä Turkin liittämistä Euroopan unioniin, vaikka tiedetään, että siellä tapahtuu ihmisoikeusrikkomuksia. Mitään tällaista ei ole tapahtunut Itävallassa.
Tämä puheenjohtajavaltio Portugalin aloitteesta syntynyt ennakkotapaus on huolestuttava Euroopan unionin tulevaisuuden kannalta, sillä Itävallan poliittinen pannaan julistaminen vain osoittaa, miten huolestuttavan suuri hallitsevan ajattelutavan valta on, ja toisaalta sen, että itse demokratian periaate tuhoutuu, jos Euroopan unionin jäsenvaltioiden hallituksille on tulevaisuudessa saatava ennakolta ylikansallisten elinten siunaus, eikä niinkään kansan luottamuslausetta. Onko tällaisissa tilanteissa enää hyötyä vaalien järjestämisestä?
Näin ei luoda sellaisia oloja, joissa Euroopan kansakunnat eläisivät sopusoinnussa ja voisivat tehdä työtä yhdessä yhteisen tulevaisuuden hyväksi.

Queiró
Äänestän Itävallassa järjestettyjen vaalien tulosta ja ehdotusta muodostaa ÖVP:n ja FPÖ:n koalitiohallitus koskevaa yhteistä päätöslauselmaesitystä vastaan kolmesta syystä:
ensiksikin siksi, ettei hyväksytty vaatimiamme erillisiä äänestyksiä eikä joitakin esitettyjä tarkistuksia, jotka olisivat kokonaisuutena tehneet tekstistä johdonmukaisemman ja järkevämmän;
toiseksi siksi, että nyt hyväksytty päätöslauselma sisältää erään ristiriidan: yhtäältä johdanto-osan D kohdassa vaaditaan EU:ta ja sen toimielimiä puolustamaan ja edistämään Euroopan demokraattisia arvoja sekä tunnustamaan Itävallan kansan ja valtion demokraattisten ja konstitutionaalisten oikeuksien koskemattomuus, ja toisaalta siinä hyväksytään ja pannaan jopa tyytyväisenä merkille (4 kohta) puheenjohtajavaltio Portugalin antaman lausunnon poliittinen tarkoitus, vaikka kyse oli - mielestämme - pelkästään hätiköidystä, valitettavasta ja laittomasta sekaantumisesta Itävallan kansan ja valtion demokraattisten ja konstitutionaalisten oikeuksien vapaaseen harjoittamiseen ja sen lopputulokseen;
olemme todellakin tätä mieltä, ja tämä on kolmas syy äänestyskäyttäytymiseemme, siksi, että Itävallan kansan äänioikeuden vapaata ja demokraattista harjoittamista ja sen lopputulosta ei saa tuomita vaan kunnioittaa, tai sitä ei ainakaan saa tuomita etukäteen, kuten nyt on käymässä. Itse asiassa tässä päätöslauselmassa ja kaikissa muissa vastaavissa kannanotoissa ei oteta millään tavalla huomioon jonkin EU:n jäsenvaltion äänestäjien ilmaisemaa tahtoa, eikä niissä myöskään suvaita (kummallista kyllä suvaitsevaisuuteen vedoten), että tämän lopputuloksen perusteella valittu hallitus etenisi omaa tietään ja voisi todistaa toistuvat poliittiset aikomuksensa ja tarkoitusperänsä siihen kohdistettujen syytösten edessä.
On myös typerää, että päätöslauselma lujittaa manipuloinnin ja sortamisen avulla niiden asemaa, jotka se pyrkii tuomitsemaan, ja että se on loppujen lopuksi erittäin vakava ennakkotapaus EU:n sisällä. Tämä voi ainoastaan entisestään horjuttaa välttämätöntä keskinäisen luottamuksen ja kunnioituksen ilmapiiriä niiden kansakuntien ja kansalaisten keskuudessa, jotka haluavat tasavertaisuuden ja kansallisen suvereniteetin kunnioittamisen hengessä edetä yhteistä tietä. Sama koskee niitä, jotka, kuten mekin, vastustavat niitä rasistisia ja muukalaisvihamielisiä näkemyksiä, jotka leviävät vähitellen koko Euroopassa, mutta jotka haluavat mieluummin taistella niitä vastaan pureutumalla päättäväisesti niiden taustalla oleviin syihin.

Ries
. (FR) Tässä istuntosalissa pidetty äänestys on historiallinen, sillä ensimmäisen kerran keskustelemme yhtä huolestuneina jonkin jäsenvaltiomme sisäpoliittisesta tilanteesta.
Mielestäni näissä oloissa periaatteelliset ja toimielinten sääntöjä koskevat kysymykset menettävät merkityksensä. Kannustan neuvostoa ja sen puheenjohtajavaltiota jatkamaan unionin perusluonteisten arvojen puolustamista. Kehotan komissiota arkailemaan vähemmän.
Tällä päätöslauselmalla parlamentti kantaa vastuunsa. Nähdäkseni tänään hyväksymämme päätöslauselma on minimum minimorum eli vähin, mitä voimme tehdä.
Kannatin itse vieläkin tiukempaa kantaa ja kannatin tarkistuksia 1, 4, 6, 7 ja 8, kuten myös sosialistiryhmän esittämää suullista tarkistusta.
Pidän siis ehdottoman välttämättömänä, että neuvosto hyväksyy vain tekniset suhteet Itävallan hallituksen edustajien kanssa, jos mukana on Itävallan vapauspuolueen jäseniä. Jos Jörg Haiderin puolue otetaan hallituskoalitioon, äärioikeistosta tulee normaali asia Euroopassa, ja se olisi erittäin vakava ennakkotapaus, jolla voisi olla merkittäviä seuraamuksia muissa unionin jäsenvaltioissa tai hakijavaltioissa. Itävallan konservatiivipuolue ottaa asiassa kantaakseen historiallisen vastuun.
Meidän perusluonteiset arvomme ovat pelissä: koska olemme eurooppalaisten demokraattisesti valitsemia edustajia, meillä ei ole valinnanvaraa. Meidän on kieltäydyttävä hyväksymästä sellaista, jota ei voida hyväksyä äänestäjämme vaativat sitä. Kun barbaarisuuden haamu nostaa päätään, jo se merkitsee antautumista, että ei vastusta.

Seppänen
. Olen äänestänyt päätöslauselmaa hyväksyttäessä tyhjää. Tuomitsen Jörg Haiderin rasistisen ja xenofobisen linjan. En kuitenkaan voi hyväksyä sitä, että EU:n elin tekee poliittisen intervention yhden jäsenvaltion sisäpolitiikkaan. Näin ollen en voi hyväksyä yhteisen päätöslauselman kohtaa 4 enkä voi äänestää päätöslauselman puolesta edes äärioikeistoa vastaan.

Thors
On ilmeistä, että Euroopan poliittisilla johtajilla on oikeus ja velvollisuus reagoida Haideria ja hänen puoluettaan vastaan. Euroopan poliittisilla johtajilla on oikeus ilmaista mielipiteensä toisen jäsenvaltion poliittisesta kehityksestä, samalla tavalla kuin pääministerillä on oikeus ilmaista mielipiteensä jonkin kunnan rasistisesta politiikasta.
Suomen kokemus on ollut kuitenkin se, että integrointi on eristämistä parempi tapa torjua demokratian vastaisia voimia. Siksi äänestin päätöslauselman 2 kohtaa vastaan. Tämä edellyttää toki sitä, että kaikki osapuolet kunnioittavat ihmisoikeuksia.
EU:n puheenjohtajavaltion "yhteinen reaktio" Itävallan hallituksen muodostamiseen on juridisesti väärä. Näiden 14 jäsenvaltion reaktiolle ei ole tukea perustamissopimuksissa. Meidän ei pidä myöskään eristää niitä Itävallan voimia, jotka haluavat työskennellä ihmisoikeuksien puolesta.
Näistä neuvoston toiminnan vastaisista huomautuksistani ja siitä mielipiteestäni huolimatta, että on parempi toimia integraation kuin eristämisen kautta, oli tärkeää näyttää selvästi Euroopan parlamentin kanta rasismia koskevissa kysymyksissä, ja siksi äänestin päätöslauselman puolesta lopullisessa äänestyksessä.

Puhemies
 Äänestykset päättyvät tähän.

Istuntokauden keskeyttäminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden keskeytetyksi.
(Istunto päättyi klo 12.25)

