Istuntojakson avaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin 16. toukokuuta 1997 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Edellisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Marset Campos
Arvoisa puhemies, olen pahoillani siitä, että minun pitää taas esittää vastalauseeni täällä täysistunnossa - kuten myös viime kerralla Strasbourgissa - sen johdosta, että Venäjälle matkalla ollut purukumia kuljettava murcialainen rekka poltettiin eilen Montpellier'ssä.
Tällaiset tapahtumat ovat erittäin vakavia, ja olen kiitollinen siitä, että asiaan puututaan tavaroiden vapaan liikkuvuuden saattamiseksi uudelleen voimaan.

Puhemies
Kiitos, Marset, merkitsemme vastalauseenne muistiin, ja se tietenkin välitetään eteenpäin välittömästi.

Macartney
Arvoisa puhemies, esityslistan ensimmäinen kohta on komission tiedonanto tärkeistä ja kiireellisistä poliittisista asioista. Haluan ottaa esille asian, joka on jätetty esityslistan ulkopuolelle, nimittäin norjalaisen lohen polkumyynnin ja lohelle annettavan tuen. Norjalaiset on osoitettu syyllisiksi ja rangaistuksesta tulisi ilmoittaa tämän viikon loppuun mennessä. Haluan, että komissaari kertoo meille, mikä on tilanne. Emme ole saaneet mitään tietoa. Ilmeisesti jotkin parlamentin valiokunnista voivat asettaa tiettyjä aiheita esityslistalle tähän kohtaan, minkä vuoksi tavalliset jäsenet eivät voi ehdottaa muita.

Puhemies
Macartney, tunnette erittäin hyvin työjärjestyksen sallimat keinot näiden kysymysten esille ottamiseksi.

Andrews
Arvoisa puhemies, muistanette, että joulun jälkeen parlamentti on osoittanut erityistä kiinnostusta Roisín McAliskey'a kohtaan, joka oli vangittuna Hollowayn vankilassa Englannissa. Hän on nyt synnyttänyt lapsensa ja on tilapäisesti vapautettuna takuita vastaan. d'Anconan henkilökohtaisen vierailun jälkeen pyytäisin teitä ottamaan yhteyttä Britannian uuteen sisäministeriin McAliskeyn vapauttamiseksi, jotta tämä voisi palata kotiin lapsensa kanssa. Tämä olisi osoitus siitä myötätunnosta, jota Tony Blair ja sosialistit lupasivat tätä tapausta kohtaan vaalien aikana.

Puhemies
Andrews, aika ja tapa eivät ole sopivat mielipiteen ilmaisemiseen tästä asiasta. Toistan, että nyt pyrimme saamaan selville, onko edellisen istunnon pöytäkirjasta huomautettavaa.

Killilea
Arvoisa puhemies, työjärjestyksen noudattamista koskeva puheenvuoro. Siihen liittyen, mitä Macartney sanoi norjalaisen lohen kaupasta ja eri puolilla EU: ta havaittavissa olevien vakavien vaikutusten huomioon ottamisesta, voitteko selittää minulle, miten me jäseninä voisimme ottaa asian käsiteltäväksi ja tuoda asian tietoisuuteen parlamentissa? Mitä artiklaa käytämme? Miten tässä menetellään?

Puhemies
Killilea, veteraaniparlamentaarikkona tunnette työjärjestyksen sallimat eri menetelmät näiden kysymysten esille ottamiseksi, mutta asia ei tällä hetkellä varmaankaan ole työjärjestystä koskeva asia.
Näin ollen en ole oikea henkilö kertomaan teille, mitä kanavaa teidän tulisi käyttää. Tunnette ne riittävän hyvin.
(Parlamentti hyväksyi pöytäkirjan.)

Esityslista
Puhemies
Neuvosto on ilmoittanut, että muista velvoitteista johtuen se voi olla läsnä vasta klo 17.00 lähtien.
Näissä olosuhteissa katson olevani pakotettu ehdottamaan teille, että aloitamme klo 16.00 yhteiskeskustelun kahdesta talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietinnöstä, Christodouloun mietinnöstä ja Randzio-Plathin mietinnöstä. Yhteiskeskustelu keskeytettäisiin klo 17.00, jolloin ryhdyttäisiin keskustelemaan Eurooppa-neuvoston 23. toukokuuta pitämästä kokouksesta, ja keskustelua talousasioista jatkettaisiin sen jälkeen, kun Eurooppa-neuvoston kokousta koskeva keskustelu päättyy, eli klo 18.00 ja klo 18.30 välillä.
Kysyn edustajakokoukselta, onko sillä jotain sitä vastaan, että esityslistaa muutetaan esittämälläni tavalla?
(Parlamentti hyväksyi asian.)

Puhemies
Unioni euroopan puolesta ja Euroopan kansanpuolueen ryhmä ovat pyytäneet työjärjestyksen 131 artiklan mukaisesti Tomlinsonin budjettivaliokunnan puolesta laatiman mietinnön, joka koskee ennakkoarviota Euroopan parlamentin menoista ja tuloista ja ennakkoarviota oikeusasiamiehen menoista ja tuloista varainhoitovuonna 1998, siirtämistä kesäkuun II istuntojaksolle. Vaikka ryhmät olisivat voineetkin esittää pyyntönsä keskustelua aloitettaessa, mielestäni on parempi, että tarkastelemme pyyntöä nyt kun istunnossa on enemmän läsnäolijoita.
Annan siis puheenvuoron Oomen-Ruijtenille tämän pyynnön perustelemiseksi.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, haluaisin tehdä esityksen työjärjestyksen 96 artiklan pohjalta ja pyytää teitä poistamaan Tomlinsonin mietinnön tämän päivän esityslistalta ja siirtämään sen kesäkuun II istuntokaudelle. Esitämme tätä siksi, ja olen ymmärtänyt, että Pasty esitti saman toivomuksen, että mietinnössä käsitellään muutamia arkaluontoisia aiheita, joista on äänestetty budjettivaliokunnassa ja joista me tiedämme, että ne hyväksytään parlamentissa aina hyvin pienellä enemmistöllä. Näiden arkaluontoisten aiheiden suhteen ryhmämme eivät ole täysin tyytyväisiä budjettivaliokunnan äänestyksen tulokseen.
Mainitsen pari esimerkkiä. Poliittisten puolueiden rahoitusjärjestelmä. Olin ymmärtänyt, että asiasta oli tehty sopimuksia ryhmien puheenjohtajien kesken, joita sopimuksia ei valitettavasti ole otettu Tomlinsonin mietintöön ja me haluamme antaa sekä ryhmien puheenjohtajille että ryhmille tilaisuuden keskustella niistä perusteellisesti.
Meillä on luonnollisesti myös Strasbourgin istuntojen esitys. Älkäämme kierrelkö asian ympärillä. Se on myös erittäin arkaluontoinen esitys.
Kolmas asia, joka liittyy tähän, on kirje, jonka henkilöstökomitea on lähettänyt meille kaikille ja jossa sanotaan, että budjettivaliokunnan toisen asteen työehtoihin liittyvillä esityksillä voi olla merkittävät seuraukset henkilökunnalle. Meillä pitää olla vähintäänkin mahdollisuus keskustella tästä ryhmissämme.
Totean lisäksi, että parlamentin puhemiehistö ei ole äänestänyt tänään, syystä tai toisesta. Siihen ei ollut tilaisuutta. Totean lisäksi, että parlamentin johto ei sovita esityksiä kokonaisuutena riittävästi yhteen eivätkä ryhmätkään tee niin. Tässä on syy miksi minä ja ryhmäni, ja koska myös monet ranskalaiset ja jotkut irlantilaiset kollegat eivät ole paikalla, pyydämme teitä siirtämään tämän mietinnön käsittelyn kesäkuun toiselle istuntojaksolle.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, haluaisin ryhmäni, riippumattomat kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmän, nimissä ilmaista tukeni PPE- ja UPE - ryhmien yhdessä esittämälle pyynnölle.
Haluaisin lisätä Oomen-Ruijitenin esille tuomiin syihin tämän: talousarvioteksteistä keskustellaan tavallisesti Strasbourgin istuntokausien aikana. Talousarvion suuntaviivoja tai ennakkoarvioita koskevien mietintöjen perusteella niistä halutaan ehdottomasti keskustella täällä Brysselissä.
Olen sitä mieltä, että esitettyihin perusteisiin on lisättävä se tosiasia, ettei ole syytä olettaa etukäteen, mitä hallitusten välinen konferenssi, jonka pitäisi ilmaista kantansa tästä toimipaikkakysymyksestä, päättää asiasta ja on syytä jatkaa talousarviokysymyksistä keskustelemista Strasbourgin edustajakokouksessa.
Tämän vuoksi riippumattomat kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmä tukee täysin Tomlinsonin mietinnön poistamista esityslistalta.

Wynn
Arvoisa puhemies, kuten aivan oikein oletitte, aion puhua OomenRuijtenin ehdotusta vastaan. Hänen esittämänsä syyt olivat aivan vääriä. Tämä asia on ollut esityslistalla jo jonkin aikaa. Se meni läpi budjettivaliokunnassa varsin huomattavalla äänten enemmistöllä. Tuolloin ongelmia ei ollut. Havaitsimme ongelman vasta tänään klo 12.30. Parlamentin ei tulisi toimia näin.
(Suosionosoituksia PSE-ryhmältä) Mitä ongelmiin tulee, ne arkaluonteiset asiat, joista Oomen-Ruijten puhuu, ovat edelleen olemassa kesäkuussa. Ehdottaisin, että säilytämme sen esityslistallamme. Jos mietinnössä on joitain kohtia, joista Oomen-Ruijten ei ole yhtä mieltä, hänen ryhmänsä voi äänestää niitä vastaan tuolloin ja asia saadaan näin ratkaistua.
(Suosionosoituksia PSE-ryhmältä)
Puhemies
Siirrymme äänestykseen pyynnöstä siirtää Tomlinsonin mietintö.
(Parlamentti hyväksyi pyynnön.)

Kiireelliset, erittäin tärkeät poliittiset aiheet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto poliittisista ja erittäin tärkeistä kysymyksistä.
Ilmoitan arvoisille läsnäolijoille, että käsiteltävänämme on kaksi aihetta: ensiksi Kongon demokraattisen tasavallan tilanne ja toiseksi Turkin ja Irakin suhteet.
Tilanne Kongon demokraattisessa tasavallassa

Pinheiro
Kinshasan vallanvaihdon myötä on tullut aika palata Suurten järvien alueeseen ja Keski-Afrikkaan liittyvään laajempaan kysymykseen, sillä yhtään alueen monista kriiseistä ei ole ratkaistu pysyvästi. Alueet ovat edelleen toisistaan riippuvaisia poliittisen epävakauden vuoksi, jonka syynä ovat väestöliikkeet, rajat ylittävät liittoutumat ja kansalliset rajat ylittävät etniset ryhmittymät. Kongon uudessa demokraattisessa tasavallassa ja sen yhdeksässä naapurissa itävät edelleen uusien väkivaltaisten konfliktien ja humanitaaristen katastrofien vaaralliset siemenet.
Se, että liittouma on ajautunut poliittiseen tyhjiöön, on antanut kapinallisille mahdollisuuden toteuttaa henkeäsalpaava sotilaallinen kampanja, kun taas liittoumalle on jäänyt joukko huonosti koulutettuja ja kurittomia uusia värvättyjä ja vain joitakin huonosti valvottuja osastoja, joilla on etninen pohja, oli se sitten Banyamulenge tai riippumaton historiallinen ryhmä, kuten ns. Katangaisin santarmien jälkeläiset.
Kabilan humanitaaristen sitoumusten ja Ruandan pakolaisten jatkuvan vainon sekä kansainvälisten avustustyöntekijöiden häirinnän välinen jyrkkä ristiriita on selvä merkki liittouman keskinäisen, etenkin ylimmän poliittisen johdon ja paikallisten sotilaskomentajien välisen, yhteenkuuluvuuden tai viestinnän puutteesta. Nykyisessä ratkaisevassa vaiheessa, jossa Kongon demokraattiselle tasavallalle ollaan antamassa poliittista tunnustusta, tämä kyvyttömyys hallita sotajoukkoja voi aiheuttaa vakavia hankaluuksia.
Lisäksi Zairen konfliktin leviämisellä naapurimaihin voisi olla pitkän aikavälin seuraamuksia, etenkin Kongo-Brazzavillessä ja Keski-Afrikan tasavallassa, missä entisten Ruandan sotilaitten saapuminen uhkaa horjuttaa haurasta poliittista ja sotilaallista tasapainoa. Kongo-Brazzavillessä myös tulevat presidentinvaalit saattaisivat vaarantua, jos Ruandan ja entisen Zairen " aseistetut pakolaiset" lietsovat väkivaltaisen kampanjan pääehdokkaiden välille. Angolassa MPLA: n tai UNITAn palkkasotureiden mahdollinen paluu saattaa vaarantaa rauhanprosessin, joka on jo kerran keskeytynyt väkivallan lisäännyttyä vuoden 1992 vaalien jälkimainingeissa.
Mitä Sudaniin tulee, MUSEVENIn vastaisen vastarintaliikkeen taustatukikohtien hajottaminen entisen Zairen itäosassa on antanut Ugandan armeijalle ja sen eteläsudanilaisille liittolaisille strategisen edun, joka johtaa todennäköisesti taistelujen kiihtymiseen ja Khartumin hallintoon kohdistuvan paineen lisääntymiseen. Näin useiden vuosikymmenien ajan kyteneessä konfliktissa saatettaisiin saavuttaa ratkaiseva vaihe, josta saattaisi aiheutua odottamattomia geopoliittisia muutoksia.
Ruandalaisten soluttautuminen rajan yli tai pakolaisten kotiuttamisen varjolla on lisännyt epävarmuutta. Joillain Kongon rajan lähellä olevilla alueilla on päivittäin yhteenottoja hallitusten joukkojen ja vahvasti aseistautuneiden sissijoukkojen välillä. Jos tilanne pahenee entisestään, se saattaa lähennellä Burundin tapauksessa nähtyä alhaista etnistä sodankäyntiä. Uusi huolestuttava piirre on Babembe -joukkojen ja Burundin aseistautuneen vastarintaliikkeen CNDD: n väitetty liittoutuminen eteläisessä Kivussa. Se vastaa Ruandan kansanmurhan tekijöiden ja heidän burundilaisten tukijoidensa ilmoittamaa ideologista tavoitetta eli Suurten järvien alueen " bantujen" käynnistämää alueellista sotilaallista kampanjaa oletettuja " haamilaisia" tunkeilijoita vastaan. Alueen kriittisen väestöpaineen huomioon ottaen tämän kansanmurhaideologian ja yhteiskunnan pitkälle edenneen sotilaallistumisen yhdistelmä on räjähdysaltis poliittinen yhdistelmä.
Kongon uudessa demokraattisessa tasavallassa Laurent Kabila ilmoitti perustavansa uuden hallituksen presidentin toimivaltaan nojautuen. Toivoimme laajapohjaista hallitusta, jossa olisivat olleet mukana kaikki tärkeimmät poliittiset voimat ehkä mobutuja lukuun ottamatta. Mobutuihin kohdistuvan vastarinnan yksi tärkeimmistä johtajista, Etienne Tshisekedi, on kuitenkin jätetty sen ulkopuolelle, ja siksi hallitusta on hyvistä perusteluista huolimatta pidetty tuhoon tuomittuna. Se, että Kabila lupasi laatia uuden perustuslain ja järjestää vaalit kahden vuoden kuluessa, on sangen ymmärrettävää ottaen huomioon, että kyseessä on löyhä organisaatio ja aikaa tarvitaan sen vakauttamiseen, organisoimiseen ja hallituksen perustamiseen sekä kauan kaivattujen vapaiden ja oikeudenmukaisten vaalien järjestämiseen. On parempi odottaa ja saada aikaan kunnon vaaliprosessi kuin hätäillä ja viedä läpi jonkinlainen epäoikeudenmukainen ja korruptoitunut vaaliprosessi.
Saanen lopuksi todeta, että olemme äärimmäisen huolissamme alueen humanitaarisesta tilanteesta, pääasiassa siksi, että liittoutuman päällikön ja joidenkin kentällä toimivien sotilaskomentajien välinen viestinnän puute on johtanut aseistautumattomien pakolaisten verilöylyihin. Sitä ei voida missään nimessä hyväksyä, ja Euroopan unioni on tehnyt tämän aivan selväksi paitsi tiedonannossaan myös lähettiläidensä ja Laurent Kabilan ulkoministerin välillä hiljattain järjestetyssä kokouksessa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, Pinheiro.
Robles Piquerilla on puheenvuoro.

Robles Piquer
Arvoisa puhemies, haluaisin kysyä komission jäseneltä, onko tämä hänen meille antama niin järkevä ja tasapainoinen selitys riittävän selkeästi välitetty neuvostolle. Sillä mielestäni on häpeällistä, että neuvosto ei ole täällä tänään edustettuna, ja mielestäni tämä häpeätahra ainoastaan heijastaa sitä häpeää, joka syntyy siitä, että Eurooppa ei puutu keskiafrikkalaisen murhenäytelmän kehittymiseen.
Haluaisin tietää, välitettiinkö nämä samat väitteet ja tämä todella dramaattisen tilanteen kuvaus riittävän vakuuttavasti ja voimallisesti, jotta neuvosto toimivaltaisena elimenä olisi sillä hetkellä ryhtynyt asianmukaisiin toimenpiteisiin. Vaikuttaa nimittäin siltä, että kyseessä oli selvä eurooppalainen tyhjiö, joka taas kerran täytettiin pohjoisamerikkalaisten aloitteesta.

Pinheiro
Haluaisin viitata Euroopan unionin puhemiehen 22. toukokuuta laatimaan julistukseen, jossa monet näistä elementeistä on ehkäisty. Haluaisin myös korostaa, että eurooppalainen johto tapasi eilen Kongon tasavallan ulkoministerin ja sanoma oli juuri niillä linjoilla, joista juuri kerroin.
Lisäisin myös tämän kokouksen tiedoksi, että jo tänä iltapäivänä minulla oli mahdollisuus keskustella presidentti Julius Nyereren kanssa suurten saarten tilanteesta ja että myös komissiolla oli hänen kanssaan kahden tunnin kokous, jotta kuulisimme hänen kekseliäät alueen tuntevan miehen kokemuksiin pohjautuvat neuvonsa.

Andrews
Mihin toimiin komissaari on ryhtynyt jäsenvaltioissa olevien Mobutun varojen jäädyttämiseksi? Aikooko komissaari ryhtyä oikeustoimiin näissä jäsenvaltioissa maasta ryöstettyjen varojen takaisin saamiseksi, jotta ne voidaan käyttää Kongon uuden demokraattisen tasavallan jälleenrakennukseen? Pyytäisin myös, että komissio kiinnittäisi huomiota siihen, että Euroopan kansat pitävät Mobutua yhtä tervetulleena kuin pahinta rikollista. Hänelle ei tulisi missään oloissa myöntää turvapaikkaa Euroopan unionissa.

Pinheiro
Pelkään, ettei komissiolla ole valtuuksia tehdä niin. Henkilökohtaisesti yhdyn täysin tuntemuksiinne.

Kinnock, Glenys
Esittäisin komissaarille kaksi kysymystä. Eikö komissaaria kannusta Ugandan perustama ja tällä hetkellä johtama Afrikan hallitusten akseli, jolla on samankaltainen poliittinen, taloudellinen ja sotilaallinen lähestymistapa Suurten järvien alueeseen ja hänen kuvailemiinsa ongelmiin? Miten komission mielestään tulisi toimia tämän akselin kanssa?
Toiseksi onko komissaari tietoinen siitä, että presidentti Mandela on kehottanut länttä olemaan ärsyttämättä Kabilaa Kinshasassa ja vakuuttanut meille, että meidän olisi järjetöntä ehdottaa, että tämän hetken Zairessa tulisi perustaa esimerkiksi poliittisia puolueita? Aikooko komissaari noudattaa presidentti Mandelan neuvoa ja yhtyä siihen, että meidän lännessä ei ole viisasta tällä hetkellä neuvoa liikaa Kabilaa hänen yrittäessään palauttaa lakia ja järjestystä maahan?

Pinheiro
On ymmärrettävä, että entisessä Zairessa oli yli 100 puoluetta ja että ne eivät edesauttaneet demokratiaa. Taipuisinkin siis presidenttien Mandela ja Nyerere kannalle heidän sanoessaan, että tärkein asia on laki ja järjestys sekä vakauttaminen. Tästä huolimatta meidän on kuitenkin varmistettava, että emme ajaudu diktatuurista autokraattiseen järjestelmään.
Siksi on hyvin tärkeää, että perustuslakiprosessille luodaan pian selkeä aikataulu ja että vapaat ja oikeudenmukaiset vaalit järjestetään mahdollisimman pian. Kaksi vuotta on meistä yläraja, ja olemme valmiit työskentelemään paikallisten viranomaisten kanssa varmistaaksemme, että kaikki vapaiden ja oikeudenmukaisten vaalien edellytykset täyttyvät ajallaan.

Fassa
Arvoisa komissaari, Laurent Kabila on onnistunut pääsemään valtaan Kongon demokraattisessa tasavallassa myös Yhdysvaltojen päättäväisen tuen turvin. Onko komissio on tehnyt aloitteita omien toimiensa yhteensovittamiseksi yhdysvaltalaisten toimien kanssa tai niiden toteuttamiseksi eriävällä tavalla silloin kun niiden seurauksena estyisi Kongon todellinen - ei nimellinen - demokratiakehitys, jota me kaikki haluamme ja joka ymmärtääkseni jo asian tunnustamisen vuoksi uhkaa jäädä toteutumatta?

Pinheiro
Roolille, joka Yhdysvalloilla oli tilanteen kaikissa vaiheissa ennen kuin Kabila otti vallan, ei ole annettu riittävästi arvostusta. Henkilökohtainen mielipiteeni on, että toisella puolella Atlanttia olevat kumppanimme auttoivat päästämään vapaaksi pullon hengen ja yrittivät sitten jälkeenpäin jossain määrin vangita sen sinne takaisin. He eivät kuitenkaan onnistuneet. Kyseessä ei ollut valloituskampanja. Kuten lausunnossani sanoin, Laurent Kabila ajautui entisessä Zairessa olleeseen valtatyhjiöön.
Tämän sanottuani totean, että olen ollut yhteydessä Yhdysvaltoihin siitä, miten tilanne siellä nähdään ja miten voisimme parhaiten tehdä yhteistyötä lain, järjestyksen ja demokratian aikaansaamiseksi maahan. Euroopan unioni on jo ilmaissut näkemyksensä ja halukkuutensa auttaa Kongon uuden demokraattisen tasavallan jälleenrakennuksessa. Väärinkäsitysten välttämiseksi sanon kuitenkin, että tiettyjen edellytysten on täytyttävä. En ole valmis allekirjoittamaan avonaista sekkiä.

Aelvoet
Arvoisa komission jäsen, muutamia päiviä sitten kolleganne Bonino sanoi, että humanitaariset järjestöt eivät vieläkään ole päässeet joihinkin paikkoihin Kivussa, missä esiintyi ongelmia. Onko asian suhteen tapahtunut kehitystä?
Toiseksi viittasitte välttämättömyyteen palauttaa laki ja järjestys ja siinä olette täysin oikeassa. Tässä yhteydessä on luonnollisesti pidettävä mielessä, että mikäli ongelmia esiintyy, ja niitä on esiintynyt esimerkiksi Kivussa, missä ihmisoikeuksia puolustava liitto on jo reagoinut joihinkin epäkohtiin, on oltava mahdollista puuttua asiaan, mikäli ihmisoikeuksia ei kunnioiteta. Mitä keinoja komissiolla on käytössään tällä alueella?

Pinheiro
Ainoa syy, miksi en mennyt ihmisoikeustilanteen yksityiskohtiin, oli se, että olin jo ylittänyt aikani kolmella minuutilla. Emma Bonino oli kuitenkin ehdottoman oikeassa kiinnittäessään huomiota humanitaarisen ongelman dramaattisiin mittasuhteisiin. Me emme liioittele sitä. Pakolaisten ja siirtymään joutuneiden ihmisten määrä niin Tansaniassa, Etelä-Zairessa kuin naapurimaissakin on ainakin yli 600 000. Kyseessä oleva ihmismäärä vastaa Brysselin asukaslukua, joten tilanne on hälyttävä. Olimme hyvin pettyneitä, kun paikalliset sotilasjohtajat eivät sallineet Yhdistyneiden kansakuntien ihmisoikeuskeskuksen ja muiden toimistojen lähettää humanitaarisia tarpeita tutkivaa valtuuskuntaa, koska he eivät voineet hyväksyä asetettuja ehtoja.
Niiden tietojen perusteella, joita olemme saaneet Kongon demokraattisen tasavallan ulkoministerin eilen tavanneelta erityislähettiläältämme, vaikuttaisi siltä, että vaikeudet on voitettu, ja toivomme, että humanitaarista tilannetta ja kiireellisiä tarpeita tutkiva valtuuskunta lähetetään pian Kongon demokraattiseen tasavaltaan.

Plumb, Lord
Koko Suurten järvien alueelle on viime vuosina annettu huomattavan paljon taloudellista tukea. Muutosta silmällä pitäen ja siksi, että suuri osa rahoista on tuona aikana suunnattu pakolaisleireille, kysyisin komissaarilta, millaisena hän näkee tulevan kehityksen ja sen, mihin taloudellista tukea tullaan suuntaamaan?

Pinheiro
Joitain ohjelmia on jatkettu, esimerkiksi humanitaariseen apuun ja terveyteen liittyviä ohjelmia. Niitä on jatkettu kaikkialla entisessä Zairessa esiintyvistä vaikeuksista huolimatta. Kuten selostin parlamentille muutama kuukausi sitten, tarkoituksemme on nyt se, että kunhan jonkinlainen rauha ja vakaus on saatu aikaan, komissio valmistautuu panemaan täytäntöön laajan jälleenrakennus- ja asutussuunnitelman Suurten järvien alueella. Toivomme saavamme aikaan johdonmukaisen suunnitelman, joka vastaa alueen tarpeita.
Tällä välin olemme tehneet tiettäväksi erityislähettiläällemme ja neuvostolle ja nyt parlamentille, että olemme valmiit irrottamaan 90 miljoonaa ecua Kongon demokraattisen tasavallan välittömien tarpeiden helpottamiseksi olettaen, että aiemmin mainitsemani ehdot täyttyvät. Toivon todellakin, että asia saadaan selvitettyä ennen kesää. Tarpeet ovat kiireellisiä emmekä voi odottaa normaaleja menettelyjä myöntääksemme ja maksaaksemme nuo rahat.

Katiforis
Arvoisa puhemies, haluaisin kysyä arvoisalta komission jäseneltä, ryhtyykö hän ajamaan tutkimusta kansainvälisen valuuttarahaston ja Maailmanpankin puitteissa Mobutulle annetuista skandaalimaisista lainoista. Ne hyväksyneet tahot olivat täysin tietoisia siitä, että lainat menevät tuhlaukseen. Olihan niillä hallussaan omien virkailijoittensa tekemiä selvityksiä vuodesta 1988 asti. Kaikesta tästä huolimatta kansainväliset järjestöt jatkoivat lainoja ja jopa korottivatkin niitä.
Käsitykseni mukaan meillä on oikeudellinen perusta ryhtyä tällaisiin tutkimuksiin, koska Euroopan veronmaksajien rahat ovat niitä, joita annettiin Mobutun ryöstämäksi.

Pinheiro
Haluaisin korostaa, että toisin kuin jäsenvaltiot, komissio ei ole edustettuna Maailmanpankissa tai IMF: ssä. Toivon siis, että jäsenvaltiot noudattavat ehdotustanne, koska meidän tulisi oppia jotain aiemmista kokemuksista - viittaan lainaamiseen. Enkä viittaa ainoastaan diktaattoreihin vaan myös pahoin velkaantuneisiin maihin, joilla ei ole mitään mahdollisuuksia maksaa velkaa takaisin normaalisti.

Vecchi
Arvoisa komissaari, lienenkö ymmärtänyt oikein - haluaisin teiltä asialle vahvistuksen -, että esille tuomanne ajatuskulku perustuu yhteen näkemykseen ja kahteen ehtoon? Näkemys on seuraava: on ilmeistä, että entisen Zairen, nykyisen Kongon demokraattisen tasavallan tilanteessa, jossa on havaittavissa selvä ja ilmeinen suurvallan poliittinen läsnäolo - mitä on vaadittu myös tässä istuntosalissa -, on vältyttävä siltä, että Eurooppa jää ulkopuolelle maan tapahtumista ja jollakin tapaa myös maan ja sen uuden hallituksen tulevaisuudessa rakentamasta suhdejärjestelmästä. Asetetut kaksi ehtoa - joita kannatan mutta joille haluaisin vahvistuksenne, arvoisa komissaari - ovat seuraavat: ensinnäkin demokratiakehityksen käynnistämisen - ja sen jatkamisen vaalien järjestämisen jälkeen - on oltava hyvin selvää siten, että lain ja järjestyksen säilyttämiseksi ei ole mitään tarvetta kieltää poliittista toimintaa ja poliittisia puolueita; toiseksi on välittömästi saatava ratkaistua, miten voidaan päästä alueille, joilla on pakolaisia, ja tuotava päivän valoon tehdyt verityöt.
Tämä oli käsittääkseni teidän näkemyksenne, arvoisa komissaari.

Pinheiro
Paitsi, että ettette maininnut ajatusta laaja-alaisesta hallituksesta, esititte asian paljon paremmin kuin minä.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, täällä viitattiin juuri siihen tapaan, jolla Mobutun hallitus on pimittänyt rahoja, jotka olivat muun muassa peräisin kehitysyhteistyövaroista. Onko komissio valmis tutkimaan, kuinka paljon varoja Euroopan kehitysyhteistyöbudjeteista on hävinnyt Zairessa? Onko komissio mahdollisesti valmis osallistumaan Mobutun vastaiseen oikeudenkäyntiin saadakseen varat takaisin niiltä valtavilta pankkitileiltä, joita tiettävästi on Sveitsissä ja muissa maissa, jotta varat saadaan uudelleen Zairen kansan käyttöön?

Pinheiro
Sallinette minun toistaa - sillä parlamentin on tärkeää tietää tämä - että komission yhteistyössä havaittujen korruptiotapausten määrä on käytännössä olematon. Syy on yksinkertainen. Rahoista huolehditaan siten, että maksut suoritetaan suoritetuista palveluista tai hankkeista eikä niitä syydetä edunsaajien pankkitileille. Niissä tapauksissa, kun näin tehdään - esimerkiksi STABEXissa - valvonta on niin tiukka, että huomattavat korruptiotapaukset ovat lähes mahdottomia. Olemme kuitenkin pyytäneet yksiköitämme seuraamaan tilannetta tiiviisti, jotta varmistuisi, että meille suunnatut varat käytettiin oikein ja että niillä ei lihotettu Mobutun pankkitilejä.
Turkin ja Irakin suhteet

Van den Broek
Arvoisa puhemies, keskustelemme PohjoisIrakin tilanteesta. Euroopan unioni antoi 16. toukokuuta julkilausuman Turkin armeijan toimista Pohjois-Irakissa. Vaikka voidaankin ymmärtää se, että terroritekoja suunnittelevia tai toteuttavia ryhmiä vastaan suoritetaan toimenpiteitä, Euroopan unioni on tehnyt selväksi, että ratkaisu kurdien ongelmaan on mahdollista vain poliittista tietä. On vedottu painokkaasti Turkkiin, jotta se esiintyisi pidättyvästi ja kunnioittaisi ihmisoikeuksia. Ja sitä on pyydetty vetämään joukkonsa mahdollisimman nopeasti Pohjois-Irakista. Turkkilaiset viranomaiset ovat sanoneet, että ne eivät pyri pysyvään sotilaalliseen läsnäoloon Pohjois-Irakissa ja on suoritettu kaikki mahdolliset toimenpiteet siviilien säästämiseksi. Käytäntö tulee osoittamaan, voidaanko nämä lupaukset täyttää.
Tämänhetkinen tilanne Pohjois-Irakissa vaikeuttaa suuressa määrin humanitaarisen avun antamista, jota Euroopan unioni antaa alueelle ECHO: n kautta. Vuonna 1997 on varattu noin kymmenen miljoonaa ecua hankkeisiin, joita toteuttavat enimmäkseen kansalaisjärjestöt useinkin vaikeissa olosuhteissa. On itsestään selvää, että tästä syystä on tärkeää, että Turkin armeija vetäytyy nopeasti.

McMillan-Scott
On aivan selvää, että Turkin tilanne on huononemassa, ja meidän kaikkien on pahoiteltava suuresti toimia, joihin armeija on ryhtynyt. Syyskuussa 1996 Euroopan ihmisoikeustuomioistuin totesi armeijan syyllistyneen useisiin rikkomuksiin, ja vain kolme päivää sen jälkeen parlamentti jätti käsiteltäväksi ja hyväksyi kuuluisan päätöslauselmansa, jossa se julisti, että Turkin demokratiaa ja ihmisoikeustoimia pitäisi tukea. Olemme työskennelleet yhdessä Piet Dankertin kanssa varmistaaksemme, että näin tapahtuu.
Ottaen huomioon Ankaran tilanteen huononemisen ja mahdollisuuden, että armeija siirtyy asemiin mahdollista vallankaappausta varten, mikä Euroopan unionin kanta tuossa tapauksessa olisi?

Van den Broek
En tiedä, onko järkevää kuuluttaa täällä mahdollisesta sotilasvallankaappauksesta Turkissa. Ei ole myöskään järkevää spekuloida sillä, miten unioni suhtautuisi sellaiseen. Sanokaamme asia selvästi. Sellaisen maan kuin Turkin, joka etenkin viime kuukausina on halunnut muistuttaa meitä siitä seikasta, että se täyttää vaatimukset Euroopan unionin jäsenyyden suhteen, olkoonkin pitkällä aikavälillä, ei pitäisi olla maa, jossa ratkaistaan sisäiset poliittiset ongelmat vallankaappauksen avulla. Rehellisesti sanottuna en toivo tällaista tapahtuvan. Tämä ei poista sitä, että sisäiset poliittiset jännitykset Turkissa ovat selvästi havaittavissa myös ulkomailta käsin. Mutta meidän on toivottava, kuten kurdien ongelman suhteen, poliittista ratkaisua nyt kun on olemassa entistä suuremmat syyt siihen, että vaaditaan sisäisten poliittisten ongelmien ratkaisua poliittisesti eikä sotilaallisesti.

Roth
Arvoisa puhemies ja arvoisa komissaari, te tiedätte, että useiden kollegoiden kannatus Turkin kanssa solmittavalle tulliliitolle on sidottu täällä siihen, että Turkki täyttää vaatimuksen välittömästä vetäytymisestä Pohjois-Irakista. Edeltävässä vuonna 1995 toteutetussa operaatiossa oli mukana 30 000 sotilasta ja noin 50 panssarivaunua. Nyt käynnissä oleva operaatio on huomattavasti edellistä laajempi. Sen te tiedätte aivan varmasti. Siinä on mukana 50 000 sotilasta, 250 panssarivaunua, F4- ja F16-pommikoneita sekä Cobra-helikoptereita. Näköpiirissä ei ole viitettäkään vetäytymisestä. Kysynkin teiltä, arvoisa komissaari, onko tämä interventio mielestänne yhtäpitävä kansalaisoikeuden kanssa? Mitä komissio on aikonut tehdä konkreettisesti pakottaakseen Turkin armeijan vetäytymään? Ja mitä te tarkoitatte sanoessanne, että Turkkia vaadittiin pidättäytymään? Mitä tarkoittaa pidättäytyminen? Ja kuinka teidän mielestänne siviiliväestön ihmisoikeudet voidaan tosiasiallisesti taata?

Van den Broek
Kuten tiedämme, tämä Pohjois-Irakiin suuntautunut invaasio ei ole ensimmäinen Turkin suorittama sotilaallinen toimi kyseisen maan pohjoisosaa vastaan jossa, kuten tiedätte, vallitsee valtatyhjiö, jossa ei ole normaalia hallintoa, jossa kurdiryhmät kiistelevät johtajuudesta ja jossa yksi näistä kurdiryhmistä on Turkin mukaan pyytänyt Turkkia tulemaan apuun PKK: n suorittamien iskujen vastustamiseksi Pohjois-Irakissa. Samanlainen tilanne oli myös muutama vuosi sitten. Ja myös silloin, kuten nyt, Euroopan unioni sanoi, että toisaalta hylkäämme ehdottomasti kaikki terroritekojen muodot, joita PKK tai jokin muu ryhmä tekee. Samalla tunnustamme Turkin oikeuden suojella väestöään terroritekoja vastaan. Mutta tällöin sen on otettava huomioon oikeusvaltion säännöt ja periaatteet. Ihmisoikeuksien perusperiaatteita on kunnioitettava. Ja etenkin kun kysymyksessä ovat sotilaalliset toimet, on tuomittava kaikki ylettömän väkivallan muodot, joiden yhteydessä ei enää ole tasapainoa keinojen ja päämäärän välillä.
Lopuksi, tämän ongelman ydin, ratkaisematon kurdikysymys vaatii sitä, että tehdään avaus riidan poliittiseksi ratkaisemiseksi, sillä emme usko sotilaalliseen ratkaisuun. Sanon arvoisalle edustajalle, että emme voi pakottaa mitään, mutta voimme tehdä Turkille selväksi, että Euroopan unioni ja kansainvälinen yhteisö seuraavat tiiviisti sitä tapaa, jolla tähän konfliktiin suhtaudutaan ja etenkin suhteessa siihen maahan, joka on pyytänyt lähentymistä ja jopa yhdentymistä Euroopan unionin suhteen. Toivon edelleen, että Turkin ehdokkuus antaa sille aiheen noudattaa Euroopan unionin esittämää pyyntöä tämän sotilaallisen toimen mahdollisimman nopeasta päättämisestä.

Green
Muutama viikko sitten toimin ryhmäni Ankaran-valtuuskunnan johtajana, ja tuolloin tapasimme Turkin asevoimien varahenkilöstöjohtajan kenraali Cevic Birin. Tuossa kokouksessa Cevic Bir kertoi meille, että mitä häneen tuli, armeija oli tehnyt kaikkensa kurdien alueella. Nyt tarvittiin poliittista aloitetta, jolla puututtaisiin joihinkin noilla alueilla asuvien kurdien ongelmiin. Nyt vain pari viikkoa myöhemmin 50 000 miehen vahvuiset Turkin joukot ovat vallanneet Pohjois-Irakin puuttuakseen johonkin, mitä ne väittävät PKK: n noilla alueilla harjoittamaksi terrorismiksi.
Tämä tuo mieleeni lupaukset, joita saimme Tansu Ciller -nimiseltä henkilöltä, joka oli tuolloin Turkin pääministeri ja on nyt sen ulkoministeri, ja joiden mukaan hän oli Turkin suojamuuri islamilaista hallintoa vastaan. Nyt hän on Turkin hallituksessa, jonka pääministeri on islamilainen. Eikö komissaari ole samaa mieltä kanssani siitä, että Turkin sotilas- ja siviiliviranomaiset ovat manipuloineet parlamenttia ja komissiota ja neuvostoa ja että meidän velvollisuutemme on paljastaa Turkin hallituksen ja armeijan petollisuus Turkin kansalle?

Van den Broek
En usko, että Euroopan unionin tarvitsee tehdä enää mitään selväksi Turkin hallitukselle. Mitä näkökantaamme tulee ja mitä me painotamme ja minkä me ehdottomasti hylkäämme, nimittäin toisaalta PKK: n suorittamat terroriteot ja toisaalta ylettömän väkivallan käytön ja järjestelmälliset karkeat ihmisoikeuksien loukkaukset terrorismin vastaisen taistelun yhteydessä. En usko, että pystymme sanomaan asiaa selvemmin.
Kuulin Greenin mainitsevan määrän 50 000 sotilasta. Rehellisesti sanottuna määrä ei mielestäni ole niin tärkeä. Muut riippumattomat lähteet puhuvat 30 000 sotilaasta. Turkin viranomaiset eivät ole maininneet mitään lukuja. Tosiasiaksi jää, että tässä on kyse sotilaallisesta interventiosta naapurimaan alueelle, joka ei muuten kuulu Irakin keskushallinnon alaisuuteen.
Voin vain luvata parlamentille, että tulemme Turkin kanssa käytävän vuoropuhelun ja yhteyksiemme puitteissa muistuttamaan siitä, mitä parlamentti vaatii, eli siitä, että PKK: n jatkuvista uhkauksista, jotka ilmenevät terroritoimintana, tehtäisiin lopultakin johtopäätös, että on aloitettava poliittisesta ratkaisusta puhuminen. Siitä löytyy lopultakin luonnollisesti ratkaisu myös tähän sotilaalliseen toimintaan, jota me sellaisenaan emme voi hyväksyä.

Alavanos
Arvoisa puhemies, haluaisin kysyä arvoisalta komission jäseneltä, uskooko hän, että Turkin toiminta Irakissa on yksittäinen toistuva tapaus vai osa Turkin yleistä rajojensa ulkopuolella harjoittamaa hyökkäyspolitiikkaa.
Onko sattuma, että viiden, kuuden kuukauden välein Turkki hyökkää ja tunkeutuu Irakin puolelle? Onko sattuma, että jo kahdenkymmenen vuoden ajan Turkki on pitänyt jatkuvasti osia Kyproksen tasavallasta miehitettynä? Onko sattuma, että Turkki esittää länsinaapurilleen Kreikalle sen alueellista koskemattomuutta uhkaavia vaatimuksia?
Mikä on tässä mielessä Euroopan unionin vastaus, valmius ja aikomus Turkin hyökkäyspolitiikan suhteen? Entäpä kurdikysymyksen suhteen, sillä komission jäsen puhui PKK: n harjoittamasta terrorista. Onko Euroopan unioni valmis esittämään molemmille osapuolille oman ehdotuksensa poliittisen ratkaisun löytämiseksi kurdikysymykseen, kuten se teki Tsetsenian ja Jugoslavian tapauksien suhteen?

Van den Broek
Turkki ei ole nyt eikä aikaisemminkaan ilmaissut omaavansa minkäänlaisia, toistan, ei minkäänlaisia, alueellisia toiveita Irakin maa-alueen suhteen.
Meillä ei ole myöskään mitään syytä olettaa, että tällaisia toiveita olisi olemassa, sillä ne eivät ole puolustettavissa millään tavalla kansojen oikeuden pohjalta. Lähden siitä, että se mitä Irak tekee, liittyy vain siihen, minkä se katsoo velvollisuudekseen tehdä käyttäen välineitä, jotka sen mielestä ovat oikeutettuja puolustauduttaessa PKK: n terroristista uhkaa vastaan, jonka olemassaoloa ei voida kieltää, tunnustakaamme tämä rehellisesti, siis puuttuakseen tämän uhkan ytimeen. Se tosiasia, että tämä tapahtuu naapurivaltion alueella, on itse asiassa mahdollista vain sen poikkeustilanteen takia, jossa Irak itse on ja jossa maan pohjoisosan - jonka väestö on saanut kärsiä 1980luvun alusta asti, jolloin Iranin ja Irakin välinen konflikti alkoi - ainoa mahdollisuus on toimia näin, koska alueella ei ole hallitusta eikä pääkaupungista käsin harjoiteta valvontaa tällä alueella.
Emme voi tehdä kurdeille ja kurdien ongelmalle itse asiassa enempää, kuin painostaa Turkin hallitusta aloittamaan vuoropuhelu ryhmää edustavien voimien kanssa nähdäkseen voidaanko löytää näkökulma poliittiseen ratkaisuun.
Tiedätte, että asian suhteen tehdään Turkin ulkopuolella säännöllisesti yrityksiä saada ryhmät yhteen ajattelemaan asiaa ja keskustelemaan siitä. Mikäli en erehdy, Hollannissa tullaan pitämään piakkoin uudestaan sellainen seminaari, johon osallistuu eri edustajia.

Lindqvist
Mielestäni komissaarin vastaukset ovat aivan liian heikkoja. Olemme solmineet tulliliittosopimuksen Turkin kanssa. Tässä sopimuksessa Turkki sitoutuu täyttämään asettamiamme tiettyjä demokraattisia vaatimuksia. Tulliliittosopimuksen voimaantulon jälkeen tilanne Turkissa on koko ajan pahentunut. Olemme keskustelleet asiasta kerta kerran jälkeen ja saaneet kehnoja vastuksia komissaarilta. Mielestäni nyt on aika asettaa kovia vaatimuksia sopimuspuolelle, joka käy oman väestönsä kimppuun omassa maassaan, mitä istumme kuuntelemassa kuukausi kuukauden jälkeen.
Kysymykseni on: Onko komissaari valmis asettamaan Turkille takarajan, milloin Turkin hyökkäyssodan kurdeja vastaan pitää loppua? Ellei näin tapahdu, onko komissaari valmis ehdottamaan, että tulliliittosopimus Turkin kanssa sanotaan irti?

Dankert
Komission jäsen sanoi ja itse asiassa toisti sen, mitä neuvosto on jo sanonut, eli kurdien ongelmaan on tultava poliittinen ratkaisu. Assosiointineuvoston kokouksen aikana, joka pidettiin ennen Irakiin suuntautunutta invaasiota, rouva Ciller tyrmäsi esityksen. Samanaikaisesti Turkissa on uhkaava hallituskriisi. Samanaikaisesti komissio sanoo: on olemassa joitakin yksityisiä aloitteita, joita voidaan tukea, olen samaa mieltä tästä. Me seuraamme tilannetta huolellisesti. Mutta kun lasken yhteen kurdiongelman ja Turkin sisäisen uhkaavan tilanteen, tilanne on niin vakava, että haluan kysyä komission jäseneltä, eikö hänen mielestään tarvita EU: n tai esimerkiksi NATO: n puitteissa pidemmälle meneviä aloitteita, kuin mitä tällä hetkellä on olemassa.

Lambrias
Arvoisa puhemies, kaikella kunnioituksella komission jäsentä, herra Van den Broekia kohtaan, olen samaa mieltä siinä, että en ymmärrä, kuinka vakava kansainvälisen oikeuden loukkaaminen, rajojen ylittäminen ja tunkeutuminen toisen valtion alueelle voidaan selittää sillä, että Irakin hallitus ei valvo kyseistä aluetta.
Kotimaani on menneisyydessä kokenut vastaavan vieraan valtion vallankumouksellisten voimien tunkeutumisen omalle alueelleen, mutta ei voitu ajatellakaan, että maailmanjärjestystä olisi järkytetty mitätöimällä rajat. Mikäli siis tämä Turkin suorittama rikkomus yhdessä sen muille valtioille esittämien uhkauksien kanssa annetaan anteeksi perustelemalla sitä ainoastaan sillä, että kurdien kansannousu on terrorismia, se on a priori anteeksianto Turkille ja tätä parlamenttia loukkaa se, että sellaiset rikkomukset tulevat hyväksyttäviksi.

Van den Broek
Toivon, että olemme täällä parlamentissa samaa mieltä siitä, että huolimatta poliittisten vaatimusten oikeutettavuudesta, emmehän tue millään tavalla esimerkiksi PKK: n separatismia, emme tue sitä, mutta tuemme sen sijaan kulttuurisen identiteetin ja muun vastaavan tunnustamista. Mutta jopa silloin, kun kyseessä ovat oikeutetut vaatimukset, tulemme hylkäämään ehdottomasti ja tinkimättä terrorististen välineiden käytön näihin tavoitteisiin pyrittäessä. On tunnustettava, että PKK syyllistyy tähän.
Toistan vielä kerran, kun parlamentti kysyy: Mitä muuta me voimme tehdä Turkin painostamiseksi? Sekä Dankert että Lambrias ovat tietoisia siitä, että Turkin kanssa käytävän vuoropuhelun puitteissa esiinnytään vahvasti diplomaattisesti ja poliittisesti. Pyritään saamaan aikaan avaus Kreikan ja Turkin välisissä ongelmallisissa suhteissa ja Egeanmeren kiistakysymyksessä. Käynnissä on valtava poliittis-diplomaattinen yritys saada Kyproksen molemmat yhteisöt, eli Kyproksen hallitus ja Kyproksen-turkkilaiset, johtajiensa välityksellä neuvottelupöydän ääreen, jotta vuoden puolivälissä voitaisiin aloittaa neuvottelut poliittisen ratkaisun löytämiseksi Kyproksen tilanteeseen.
Kolmanneksi, käymme säännöllisesti neuvotteluja Turkin hallituksen kanssa saadaksemme aikaan sen, että aikaisemmat lupaukset, jotka on tehty uuden lainsäädännön laatimisesta ihmisoikeuksien edistämiseksi ja suojelemiseksi Turkissa, esitetään lakien muodossa ja että parlamentti hyväksyy ne.
Toivon siis, että arvoisat edustajat uskovat minua, kun sanon, että meillä on vahva motivaatio saada Turkki suorittamaan parannuksia näissä asioissa. Haluan vain sanoa, että kun kyseessä on ratkaisun etsiminen kurdikysymykseen, jonka suhteen myönnän Dankertin olevan oikeassa sanoessaan, että Turkki ei näe tätä todellisena ongelmana ja kurdiongelman olemassaolo kielletään ehkä muuallakin, nähdään vain terrorismin ongelma, mutta ei sen takana olevaa kurdiongelmaa, me emme voi tällä hetkellä saada väkisin aikaan ratkaisua.
Tämä ei poista sitä, että se, mitä sanoin ensimmäisissä vastauksissani Turkin suuntaan annetuista merkeistä tämän sotilaallisen toiminnan mahdollisimman nopean päättämisen välttämättömyydestä, pysyy muuttumattomana.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komissaari.
Keskustelu esityslistan tästä asiasta on päättynyt.

Liialliset alijäämät - Talouspolitiikat
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Christodouloun talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0181/97): I. Suositus toiseen käsittelyyn neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta neuvoston asetukseksi julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta (C4-0174/97-96/0247(SYN)); II.Mietintö ehdotuksesta neuvoston asetukseksi liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä (6931/2/97 - C4-0182/97-96/0248(CNS))sekä
Randzio-Plathin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0184/97) komission suosituksesta jäsenvaltioiden ja yhteisön talouspolitiikan suuntaviivoiksi vuonna 1997 (KOM(97)0168 - C4-0190/97).
Christodoulou
Arvoisa puhemies, täysistunto hyväksyi viime vuonna 28. marraskuuta ensimmäisessä käsittelyssä päätöslauselmat vakaussopimuksesta, jotka koskivat kahta asetusesitystä. Ensimmäinen oli esitys asetukseksi julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta. Toinen oli esitys asetukseksi liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja selventämisestä.
Kuten tiedätte, Eurooppa-neuvosto pääsi Dublinin kokouksessaan 13. 14. joulukuuta 1996 poliittiseen yksimielisyyteen vakaussopimuksen yleisistä periaatteista ja tärkeimmistä elementeistä. Eurooppa-neuvosto pyysi sitten valmistelemaan päätöslauselmaesityksen, joka sisältäisi jäsenvaltioiden, komission ja neuvoston sitoutumisen tiukkaan perussopimuksen ja vakaussopimuksen noudattamiseen.
Sen jälkeen epävirallisessa ECOFIN-neuvoston kokouksessa Noordwijkissa sovittiin periaatteessa näiden kahden asetusesityksen sekä Eurooppa-neuvoston päätöslauselmaesityksen teksteistä. Neuvosto lähetti parlamentille yhteisen kantansa ensimmäiseen näistä kahdesta esityksestä, kun taas toisesta se pyysi uuden käsittelyn.
Käsittelyn kohteena olevien tarkistusten valmistelussa otettiin huomioon seuraavat asiat:
Aivan ensiksi Eurooppa-neuvoston Dublinissa ilmaisema poliittinen kannanotto.
Sitten Eurooppa-neuvoston päätös vakaussopimuksen asianmukaisesta soveltamisesta sekä neuvoston päätös muuttaa sopimuksen nimi vakaus- ja kasvusopimukseksi. Valitettavasti nimenmuutoksen ilmaisema laadullinen parannus ei heijastu ECOFINneuvoston meille toimittamiin teksteihin. Otsikko muutettiin, mutta sisältöä ei.
Pyyntö sisällyttää valvontaa koskevaan asetukseen esitys jäsenvaltioista, jotka eivät osallistu EMU: n kolmanteen vaiheeseen, on uusi ajatus. Se on nyt sisällytetty. Kun komission alkuperäisessä esityksessä esitettiin, että vain kolmanteen vaiheeseen osallistuvien maiden tulee esittää vakaussuunnitelmia, niin nyt on lisätty erillinen osa, jossa esitetään ulkopuolelle jääville maille vastaavan suunnitelman laatimista. Olemme laatineet tästä tarkistuksen, jonka esitän jatkossa.
Mielestämme vakaussopimuksen on oltava tuloksellinen, mikä edellyttää sen asianmukaista soveltamista ja luotettavuutta. Sen vuoksi esitettyjen tarkistusten on oltava sen suuntaisia. Kuitenkin esitettyjen säädösten joustamattomuus sekä niiden automaattinen ja mekanistinen luonne estävät niitä ottamasta huomioon talouden ja erityisesti valuuttajärjestelmän dynaamisuuden. Tästä syystä niiden asianmukainen soveltaminen vaikeutuu ja vakaussopimuksen luotettavuus kärsii.
Lopuksi, esityksessä liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanosta esitetään sakkomaksujen talletusjärjestelmän soveltamista. Se voidaan muuttaa rangaistusmaksuksi. Tässä tulee esiin hyvin merkittävä ongelma. Nimittäin komission alkuperäisessä esityksessä nähtiin, että kyseisen rangaistuksen tulot - korot ja sakot - talletettaisiin yhteisön budjettiin, kun nyt näyttää siltä, että neuvostossa vallitseva kanta on se, että kyseiset tulot jaettaisiin niiden maiden kesken, joilla ei ole liiallista alijäämää. Talletusjärjestelmä sellaisenaan on omituinen ja jätän sen nyt kommentoimatta. Huomautan kuitenkin, että vielä ei ole löydetty oikeudellista perustaa ja selkeää menettelytapaa neuvoston tahdon täytäntöönpanemiseksi. Joka tapauksessa, vaikka neuvostolla ei vielä ole lopullista kantaa asiasta, on syytä äänestää budjettivaliokunnan esittämän tarkistuksen puolesta, koska siinä ilmenee parlamentin tahto pitää kiinni budjetin yhtenäisyysperiaatteesta. Se on hyvin tärkeä peruskäsite, josta on pidettävä kiinni kaikin tavoin. Koska neuvoston on vaikea löytää oikeudellista perustaa - esitän olettamuksen, jos sallitte -, on mahdollista ehdottaa, että kyseinen rahamäärä talletetaan yhteisön budjettiin, josta sitä voitaisiin jakaa jatkossa poliittisin sitoumuksin ja mahdollisin myöhemmin tehtävin julkisoikeudellisten määräysten tarkistuksin. Tämä ei kuitenkaan ole syy olla äänestämättä kyseisen tarkistuksen puolesta, vaikka se on mukana tekstissä, joka ei vielä ole saanut lopullista muotoaan.
Esittämillämme tarkistuksilla pyrimme parantamaan sopimuksen merkittäviä kohtia. Erityisesti:
1.Tarkistuksemme antavat Eurooppa-neuvoston päätöslauselmaesitykselle perustamissopimuksen yhteisiä määräyksiä sisältävän d artiklan mukaisia ulottuvuuksia. Päätöslauselman katsotaan antavan poliittisia suuntaviivoja vakaussopimuksen asianmukaisesta ja sovitussa ajassa tapahtuvasta soveltamisesta, mutta se ei kuitenkaan ole osa asetusta, ja siksi sillä ei ole oikeudellista perustaa. Se on ainoastaan yleinen poliittinen julistus.2.Tarkistuksemme tuovat mukaan käsitteen julkisyhteisöjen investointimenoista, jotka ovat perusmuuttujia arvioitaessa talouden kehitystä. Näin annamme oleellisen sisällön kehityksen käsitteelle, jonka Eurooppa-neuvosto Dublinissa lisäsi sopimukseen. Arvoisa puhemies, voin ilomielin sanoa, että sekä neuvosto että komissio ovat hyväksyneet tämän sisällyttämisen asetuksen artikloihin.3.Tarkistukset tekevät lähentymisohjelmien määräyksistä realistisempia ja lisäävät valvontaa koskevaan asetukseen käsitteen niiden jäsenvaltioiden tukemisesta, jotka eivät osallistu kolmanteen vaiheeseen. Tukeminen kohdistuu keinottelun torjumiseen uuden valuuttakurssimekanismin puitteissa, eli kyseessä on Euroopan unionin toimielinten suoja keinotteluhyökkäystilanteessa. Lisäksi mukaan on otettu erityistapauksia, kuten se, että jäsenvaltioiden alueelliseen koskemattomuuteen kohdistuvan uhkan aiheuttamia menoja ei kirjata liiallisen alijäämän syyksi.4.Vähentämättä ollenkaan tiukkuusperiaatetta korostan sitä, arvoisa puhemies, että tarkistuksemme antaa tarvittavaa joustavuutta, jotta vakaussopimus saisi toimivuutta, sovellettavuutta ja luotettavuutta. Usein ehdottomuus aiheuttaa soveltamisongelmia, ja sen vuoksi luotettavuus kärsii.Lopuksi, tarkistukset suojaavat aikaisemmin mainitsemaani budjetin perusperiaatetta pitää sakot ja korot yhteisön budjetin sisällä. Nämä ovat peruslähtökohdat, jotka sisältyvät parlamentille äänestettäviksi esittämiini tarkistuksiin. Ne sisältyvät yhteiseen tekstiin ja budjettivaliokunta on hyväksynyt ne kaikki.
Ottaen huomioon tähänastisen kehityksen, vakaan euron tarpeen ja tarpeen pitää määräykset voimassa, yritettiin välttää suuren tarkistusmäärän esittämistä ja korostaa vain välttämättöminä pidettyjä kohtia. Sen vuoksi en myöskään esitä parlamentille tarkistuksia, joita talousvaliokunta ei hyväksynyt, paitsi yhtä teknistä kysymystä koskevia tarkistuksia, jotka sain vasta nyt ja jotka esitän myöhemmin.
Päätteeksi ehdotan esittelijänä valvontamenettelyä koskevan asetuksen yhteisen kannan tarkistamista sekä mietinnön laatimista liiallista alijäämää koskevasta asetuksesta valiokuntamme hyväksymien tarkistusten perusteella, lopettaen siten toisen käsittelyn.
Sallittakoon minun korostaa puheenvuoroni lopuksi käsitteillä olevan kysymyksen poliittista ja taloudellista merkitystä ja muistuttaa, että mahdollinen kielteinen kantamme antaisi väärän merkin julkisuudelle siitä, että Euroopan parlamentti pidättäytyy tärkeiden päätösten tekemisestä. Sen vuoksi toivon, että käsittelyn alla olevan asiapaperin sisältämät näkemykset saisivat tukea ja laajan hyväksynnän. Pidämme kuitenkin perusedellytyksenä sitä, että sekä komissio että neuvosto, joka valitettavasti ei ole tällä hetkellä läsnä, sitoutuvat tulevissa neuvoston kokouksissa panemaan täytäntöön hyväksytyt tarkistukset, jotka liittyvät Eurooppa-neuvoston kehitystä ja julkisia investointeja koskevaan päätöslauselmaan, sekä ne asiat, jotka hyväksyttiin kolmepäiväisen keskustelun yhteydessä sekä jatkoneuvotteluissa neuvoston ja komission kanssa. Hyvässä uskossa me esitämme näiden kahden asetuksen hyväksymistä. Haluan uskoa, tai oikeastaan olen varma, että sekä komissio että neuvosto sitoutuvat täyttämään meitä kohtaan ottamansa velvollisuudet.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, unionin taloudellista ja ennen kaikkea työllisyyspoliittista kehitystä on seurattava suurella huolestuneisuudella. Sen takia jäsenvaltioiden ja yhteisön talouspoliittiset suuntaviivat saavat erityisen merkityksen. Luulen, ettemme ole käyttäneet menneinä vuosina näitä suuntaviivoja riittävästi hyödyksemme, jotta olisimme saavuttaneet Euroopan talouspolitiikassa tosiasiallisesti enemmän yhteensopivuutta ja yhteenkuuluvuutta. Näillä oli myös vaikutusta toimenpiteisiin sekä julkisella että yksityisellä sektorilla. Sen takia meidän on tänä vuonna kiinnitettävä aivan erityistä huomiota siihen, kuinka näitä suuntaviivoja luodaan. Enää on vain vuosi aikaa siihen päätökseen, kuka tulee olemaan mukana talous- ja rahaliitossa. Minusta on hyvin valitettavaa, että komissio tarkoittaa pohjimmiltaan, että saamme niin sanotusti aivan itsestään lisää haluamiamme investointeja ja kasvua sekä myös työttömyyden puolitettua vuoteen 2000 mennessä, kun vain otetaan huomioon ja noudatetaan rahanarvon vakauden ja talousarvion vakauttamisen tavoitteita.
Mielestäni myös meitä täällä yhdistävien politiikan lähestymistapojen toteuttaminen kaikissa päätöslauselmissa ei ole riittävää vaan päinvastoin täysin riittämätöntä. Sen takia talouspoliittisten suuntaviivojen on perustuttava muuhunkin kuin vain yksinomaan lähentymiskriteerien toistamiseen. Kannatan tosin sitä, että komissio haluaa suunnata julkisia varoja tuottaviin investointeihin, kuten parlamentti oli myös vaatinut. Siinä määrin komissio menee tässä askeleen pidemmälle kuin edellisvuoden taloudellista kehitystä koskevassa selvityksessä. Tarkoitan, että meidän on keskityttävä paljon enemmän investointien tukemiseen kuin tähän asti suuntaviivoissa direktiiveihin on suunniteltu. Tarvitsemme investointikapasiteetin arviointia. Tarvitsemme niin sanotusti suuntautumista. Kun näemme, että pelkästään Saksan liittotasavallassa investoinnit laskivat viime vuonna 18 miljardista 1, 1 miljardiin markkaan, silloin tiedämme, kuinka heikossa tilanteessa me olemme. Voimme selvittää nämä ongelmat vain yhdessä.
Haluaisin vielä kerran asettaa eräälle asialle erityisen arvon. Koska juuri yhteisön tasolla hallinnoiminen on niin tärkeää, näiden suuntaviivojen täytyy olla paljon sitovampia, jotta niitä voidaan myös soveltaa ja toteuttaa konkreettisesti. Suuntautuminen olisi sen takia tärkeää suunnitella niin, että työllisyyspolitiikasta tulee kaikkien muiden politiikkojen määräävä ulottuvuus. Siksi on tarpeellista niin sanotusti yhdistää talous- ja työllisyyspolitiikan suuntaviivat, jotta voimme edistää talouspolitiikkaa paremmin uusien työpaikkojen luomisen kannalta.
Mielestäni tämä on todella tärkeää, sillä ihminen on Euroopan unionin raaka-aine. Jokainen investointi ihmisiin - pätevyys, jatkokoulutus, elinikäinen oppiminen mutta myös täydentävät toimenpiteet kuten tutkimus ja kehitys sekä innovaatioiden edistäminen - auttaa meitä saavuttamaan todellisia edistysaskeleita Euroopan unionissa. Emme voi olla aina uudelleen viittaamatta siihen, että huippukokousten päätökset Essenistä Dubliniin odottavat yhä toteuttamistaan. Siksi meidän on muutettava kehysehtoja, joskin samalla on täysin selvää, ettemme jätä huomiotta vaan päinvastoin noudatamme jatkossakin rahanarvon vakauteen ja talousarvion vakauttamiseen tähtäävää suuntautumista.
Meidän olisi sovittava täällä Euroopan parlamentissa muutamista vaatimuksista. Tarvitsemme julkisten varojen parempaa suuntaamista tuottaviin investointeihin. Yksityisiä yrityksiä on velvoitettava voimakkaammin, kun on kyse talouden ja työllisyyden edistämisestä. Talouspolitiikat olisi sovitettava tiiviimmin yhteen, sekä jäsenvaltioiden ja yhteisön politiikat olisi sidottava paremmin toisiinsa. Meidän olisi aina ajateltava sitä, että kansantalouksien keskinäinen riippuvuus on lisääntynyt sellaisessa määrin, jota emme osanneet kuvitella. Sen takia yhdenkään jäsenvaltion toimenpide ei luonnollisesti jää vaikuttamatta toisen jäsenvaltion toimenpiteisiin.
Mielestäni on tärkeää, että myös poliittisten toimijoiden lausunnot muuttuvat selkeämmiksi. Talouden toimijat voivat voittaa luottamuksemme uudelleen vasta sitten, kun voimme uskottavasti välittää selvät poliittiset suuntautumistavat ja myös yksiselitteisen sitovan päätöksen talous- ja rahaliiton alkamisesta 1.1.1999. Tarvitse enemmän investointeja ja yritysten luottamusta, mutta myös kansalaisten luottamuksen. Meidän säästökiintiömme Euroopan unionissa ovat ennätyksellisiä ja historiallisesti ainutlaatuisia. Mutta ne ihmiset, joilla on rahaa, eivät kuluta. Muut, joilla ei ole rahaa, eivät voi kuluttaa. Siitä näkee, että kysynnän ja ihmisten ostovoiman kasvu on äärettömän tärkeää.
Haluaisin vielä kerran viitata siihen, kuinka suuri merkitys on sillä, että työn verotusta viimeinkin kevennetään, sillä se on tapa, jolla ihmisten ostovoimaa todellakin parannetaan. Asetan tälle erityisesti arvoa juuri sellaisten toimenpiteiden yhteydessä, joihin on puututtava huomioimalla kehysehdot. Haluaisin myös vielä kerran vedota siihen, että me teemme työtä Euroopan unionissa politiikkojen nivoutumisen ja suuntaamisen kautta päämääränä korkea työllisyyden taso. Meidän on todellakin pyrittävä saavuttamaan politiikoissamme synenergiavaikutuksia, joita yksittäinen valtio ei voi enää tänä päivänä saavuttaa talouttaan ja kansalaisiaan varten.
Siksi minusta on äärettömän tärkeää suunnata talouspoliittisesti olennaiset toimenpiteet yhteen tavoitteeseen ja nivoa rakenne- ja rahoituspolitiikat yhteen. Jäsenvaltioiden on omalta osaltaan viimeinkin täytettävä velvollisuutensa ja asetettava täydentävät varat myös todellakin käyttöön työmarkkinapoliittisiin tavoitteisiin suunnattuja rakennerahastoja varten. Muuten Euroopan politiikassa ei ole paljon mieltä. Lupaukset on lunastettava yhteisön tasolla mutta myös Euroopan unionin jäsenvaltioissa.

Hernandez Mollar
Arvoisa rouva puhemies, olemme työllisyys- ja sosiaaliasian valiokunnassa analysoineet liian pikaisesti mutta hyvin kiinnostuneina tänään keskustelun kohteena olevat asetukset. Olemme suorittaneet työn suurimman huolenaiheemme valossa, joka ei voi olla mikään muu kuin se, mitkä voivat meidän sosiaalisessa mallissamme olla niiden keinojen vaikutukset työllisyyteen, joita kummassakin asetuksessa on omaksuttu jäsenvaltioiden talouspolitiikan sekä julkisten alijäämien valvomiseksi Euroopan unionin lähestyessä kiehtovaa vaihetta.
Asetukset heijastavat osaltaan jäsenvaltioiden politiikan yhdensuuntaisen etenemisen välttämättömyyttä rahaliiton vahvistamiseksi, sillä yhteisestä rahasta ei mitenkään voitaisi puhua eriytyvissä talouksissa, jotka eivät tietenkään takaisi hintojen eivätkä kasvun vakautta. Näin ollen on ilmeistä, että tehokkaita ja työpaikkoja luovia työllistämispolitiikkoja voidaan sovittaa yhteen ainoastaan vakaasta ja valvotusta talousarviotilanteesta sekä toisiaan lähentyneistä talouksista käsin.
Tämän sanottuani olen myös sitä mieltä, että - sen lisäksi, että on välttämätöntä, että neuvosto vakaus- ja lähentymisohjelmia tarkastaessaan ottaa huomioon työttömyysindeksin ja työpaikkojen luomisen - sen tavoitteiden määräämiseksi on myös välttämätöntä analysoida, ei niinkään alijäämän määrää, vaan sen luonnetta ja kiinnittää näin ollen erityistä huomiota julkisiin menoihin, jotka kohdistuvat ennen kaikkea koulutukseen, ammattikoulutukseen ja infrastruktuuri-investointeihin, joilla on tuottava vaikutus eurooppalaisilla alueilla varsinkin lama-aikoina.
Tämä ei mitenkään ole vastoin sitä ajatusta, että tervehdytetty talousarviotilanne on perustekijä epäsuotuisan taloudellisen tilanteen nopeaksi selvittämiseksi ja saman aikaisesti julkisen alijäämän valvomiseksi, jotka toisaalta ovat taloudellisen kasvun ja sitä seuraavan työllisyyden kasvun perustekijöitä. Juuri tässä mielessä työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunta on esittänyt tarkistuksensa näihin asetuksiin.
On myös välttämätöntä ottaa huomioon valtion kokonaistilanne ennen kuin sille määrätään asetuksessa esitettyjä liiallisista alijäämistä seuraavia hyvin korkeita rangaistuksia, mitä muutoin pidän hyvänä, tulevan rahaliiton uskottavuutta ja luottamusta lisäävänä menettelynä.
Toisaalta, ja mitä tulee taloudellisiin suuntaviivoihin vuodelle 1997, kukaan ei epäile, etteikö Euroopan unioniin tällä hetkellä kohdistuisi sellaista epäluottamusta, joka on verrattavissa ainoastaan sen syntyaikoina ilmenneeseen epäluottamukseen. Eurooppalaiset ja ennen kaikkea ne, jotka hallitsevat heidän kohtaloitaan, ovat ryhtyneet taloudellisen, inhimillisen ja sosiaalisen potentiaalinsa yhdistämisen seikkailuun kohdatakseen väistämättömän pakon: tehdä työtä ja tulla toimeen markkinoilla, joilla globaalistuminen, teknistyminen ja keskenäinen riippuvuus yhä vain lisääntyy. Rahaliitto on yksi askel eteenpäin ponnistelujen yhteensovittamiseksi. Työttömyyttä, unionin vakavinta ongelmaa, ei voida mitata ainoastaan luvuilla, koska siitä kärsisivät ennen kaikkea nuoret kansalaiset, vanhemmat tai vajaakykyiset naiset ja miehet, jotka lopulta langettavat meille laskun, jos emme onnistu saavuttamaan seikkailumme pääasiallista tavoitetta, luomaan työpaikkoja.
Tänään eurooppalaiset työntekijät vaativat parlamenttimme ovella erityistä työllisyyttä koskevaa kohtaa tulevaan perustamissopimukseen. Vaatimusten kuuntelematta jättäminen merkitsisi huonon palveluksen tekemistä Euroopan unionille. Sillä osoitamme heille sympatiamme ja solidaarisuutemme. Toisaalta työntekijät, jotka haastavat riitaa toisten työntekijöiden kanssa, kuten viime aikoina on tapahtunut espanjalaisille rekka-auton kuljettajille, epätasapaino ja epätäsmällisyys sosiaaliturvajärjestelmissä tai eurooppalaisella tasolla liian jäykät työmarkkinat ovat meidän eurooppalaista hankettamme vakavasti vaikeuttavia tekijöitä. Siksi työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunta, vaikka se tunnustaakin komission keskustelun kohteena olevien talouspolitiikkojen suurten suuntaviivojen kautta tekemät ponnistelut, ilmaisee taas kerran huolestuneisuutensa korkeista työttömyysluvuista unionissa. Työttömyyden kukistamiseksi pitää kasvaa, pitää kilpailla ja pitää investoida, mutta sisäisen kysynnän pitää myös kasvaa, ja kysyntä kasvaa luottamusta kylvämällä, ja kansalaisilla on luottamusta silloin kun sijoitukset ovat tuottavia, kun työllisyys- ja sosiaaliturvajärjestelmät ovat tehokkaita ja kun työntekijät, naiset ja miehet, saavat oikeudenmukaista ja riittävää palkkaa.
Onneksi talouspolitiikka ja työllisyyspolitiikka näyttävät kulkevan yhdensuuntaisesti ja komission asiakirjassa niille omistetaan erillinen luku työllisyyden kasvun edistämiseksi rakenteellisten uudistusten avulla. Mutta se ei vielä riitä. On välttämätöntä hyödyntää paremmin unionin käytössä olevia välineitä, kuten työllisyys- ja työmarkkinakomiteaa tai monivuotisia ohjelmia, talous- ja työllisyyspolitiikkojen yhteensovittamisen parantamiseksi sekä myös laajemman eurooppalaisella tasolla käytävän keskustelun edesauttamiseksi sosiaalisten toimijoiden kesken.

Willockx
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olemme keskittyneet budjettivaliokunnassa ensisijaisesti tutkimaan niiden sakkojen kirjaamista ja käyttöä, jotka on tarkoitettu niitä jäsenvaltioita varten, jotka tulevaisuudessa rikkovat kolmen prosentin sääntöä vastaan. Olemme yhdistäneet voimamme esittelijä Christodouloun kanssa valvoaksemme, ettei menettelystä tehdä menettelytaistelua. Olemme sitä mieltä, että tämä vakaussopimus on todellakin osa yhtenäisvaluutan laajaa käsitettä ja siksi haluamme tehdä rakentavaa yhteistyötä. Siksi on käyty epävirallista trilogia, jonka puitteissa olemme saaneet esittää neuvostolle ajatuksiamme. Minun on silti todettava täällä tänään, että meillä on demokraattisesti vaikeasti hyväksyttävä menettelytapaongelma, nimittäin se, että mikä on loppujen lopuksi neuvoston kanta oikeusperustan löytämisestä sille tavalle, jolla se haluaa palauttaa sakot niille maille (ins) , jotka eivät ole rikkoneet sääntöä, eli ilman opting out - maita ja ilman sääntöä rikkonutta maata.
Budjettivaliokunta on sitä mieltä, että se tapa, jolla asia on tarkoitus hoitaa, ei ole hyväksyttävä ja meidän mielestämme se merkitsisi ennakkotapausta, jota ei voida hyväksyä. Viittaamme muihin jo olemassa oleviin sakkoihin, esimerkiksi maatalouden tai rakennerahastojen puitteissa, missä näiden sakkojen tuotto tulee lopulta yhteisön käyttöön talousarvion kautta. Tässä tapauksessa asia ei ole näin ja pelkäämme, että tämä ennakkotapaus tulee tulevaisuudessa, etenkin kun joustavuutta tullaan soveltamaan tulevaisuudessa useilla aloilla, saamaan aikaan talousarvion muuttumisen sekasotkuksi. Siksi painotamme voimakkaasti 16 artiklaan liittyvän tarkistuksemme hyväksymistä ja vaadimme myös, että saamme neuvostolta mahdollisimman nopeasti, mieluummin ennen huomista äänestystä, selvityksen siitä oikeusperustasta, johon se vetoaa ja josta meillä ei tällä hetkellä ole selvyyttä.

de Silguy
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tämänpäiväinen keskustelu tarjoaa mahdollisuuden tarkastella samanaikaisesti vakausja kasvusopimusta sekä talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Asiat liitetään toisiinsa juuri oikealla hetkellä, sillä komissio haluaa näin panna ne täytäntöön ja osoittaa, että talous- ja rahaliiton toteuttamisedellytykset ja toiminta ovat yhteneväiset. Itse asiassa sopimus ja talouspolitiikkojen yhteensovittaminen takaavat pysyvän vakauden, kasvun ja työllisyyden Euroopassa.
Haluaisin aivan ensiksi tarkentaa joitakin vakaus- ja kasvusopimuksen kohtia. Ensinnäkin haluan henkilökohtaisesti kiittää Christodoulousta hänen erinomaisesta työstään, hänen vastuuntunnostaan ja hänen äärettömän hyödyllisestä osuudestaan tämän sopimuksen määrittelyssä.
Viime toukokuun 6. päivänä pidetyn epävirallisen kolmikantakokouksen jälkeen komissio otti omakseen esittelijän kaksi suurta huolenaihetta ja puolusti kiihkeästi parlamentin näkökantaa neuvoston edessä.
Nämä huolenaiheet ovat ensinnäkin toimielinten välisen tasapainon parempi määrittäminen sopimuksessa ja toiseksi julkisten investointien aseman lujittaminen.
Komissio voi siis hyväksyä useimmat esittelijän tarkistusehdotuksista, eli Eurooppaneuvoston päätöslauselmaa koskevat tarkistukset 1, 2, ja 3, tarkistuksen 4 ensimmäisen osan, julkisten investointien kustannuksia koskevat tarkistukset 5 ja 8 sekä tarkistusten 6 toisen osan ja tarkistuksen 9 toisen osan. Nämä kaikki koskevat 103 artiklan 5 kohtaan perustuvaa asetusta. Komissio on myös valmis hyväksymään 104.C asetusta koskevien tarkistukset 1, 2 ja tarkistuksen 4 toisen osan.
Sitten pari sanaa sakoista eli tämän asetuksen tarkistuksesta 5. Muistutan, että vaikka neuvosto ei ole tehnyt päätöstä, Euroopan parlamentti voi tietysti äänestää tätä tekstiä koskevasta sakkoihin liittyvästä tarkistuksesta. Muistutan parlamentin ilmaisseen kantansa komission muutetusta ehdotuksesta. Komissio pitäytyy alkuperäisessä kannassaan täydellisestä budjetoinnista. Se ei voi puoltaa Euroopan parlamentin tarkistusta, sillä se haluaa säilyttää neuvotteluvaransa ja asemansa neuvostossa käytävien keskustelujen kehityksen osalta. Näin ollen voin vakuuttaa teille, että komissio tekee kaiken tarvittavan, jotta näitä Euroopan parlamentin talousarvioon liittyviä erioikeuksia noudatetaan täysivaltaisesti ja jotta löydetään avoin ratkaisu.
Mitä tulee laajoihin talouspoliittisiin suuntaviivoihin, ne ovat tärkeä keino sovittaa paremmin yhteen Euroopan talouspolitiikkaa. Tänä vuonna ne vahvistavat makrotaloudellisen strategian tuottavan tulosta, sillä elpymistä tapahtuu. Tähän rohkaisevan toteamuksen perusteella komissio muistuttaa, että ainoastaan noudattamalla tiukasti lähentymisperusteita on mahdollista jatkaa policy-mixin liennytystä ja osallistua kasvun kestävään parantamiseen sekä työpaikkojen ja tuottavien investointien luomiseen Euroopassa.
Tältä osin laajoissa suuntaviivoissa pyritään, kuten edustajakokouksenne pyytää vuosittaista taloudellista kertomusta koskevassa päätöslauselmassaan, antamaan uuden sysäyksen Euroopan unionin talousstrategialle. Se on ensinnäkin työllisyyttä edistävä tekijä. Komissio ei hyväksy sellaista arvostelua, jonka mukaan sen suositus ei pyri riittävästi kasvu- ja työllisyysolojen kehittämiseen, sillä se on täysin tietoinen Euroopassa vallitsevan työttömyysongelman vakavuudesta.
Haluan tässä yhteydessä todeta kaksi seikkaa. Ensinnäkään työllisyyttä ei voida määräillä. Työpaikkojen luominen on voimakkaan, kestävän ja tasapainoisen kasvun tulosta. Lähentymisen kannalta myönteiset tulokset mahdollistavat kasvua ja työllisyyttä tukevan policy-mixin liennytyksen jatkamisen. Toinen toteamukseni on se, että Euroopan parlamentin tavoin komissio on hyvin tietoinen siitä merkittävästä asemasta, joka kysynnällä on tässä kasvuprosessissa. Jos kysyntä kasvaa tarjontaa nopeammassa tahdissa tai jos kysyntää kiihdytetään keinotekoisesti, luodaan uutta epätasapainoa. Tarkistukset ovat siten tarpeen ja ne uhkaisivat policy-mixin liennytystä eli kasvua ja työllisyyttä.
Luulen voivani rauhoitella Randzio-Plathia, jota henkilökohtaisesti pidin hieman liian pessimistisenä, sillä erityisesti kulutuksen kysyntä kehittyy paremmin Euroopassa: +1, 9 prosenttia vuonna 1997, +2, 4 prosenttia vuonna 1998. Myös kysyntä investointien muodossa kehittyy. Erityisesti kehittyvät laiteinvestoinnit, joiden kasvun uskomme olevan +4, 8 prosenttia vuonna 1997 ja +6, 3 prosenttia vuonna 1998. Kiihdyttääkseen työpaikkojen luomista komissio suosittelee tänä vuonna jäsenvaltioiden talouspolitiikkojen parempaa yhteensovittamista, työllisyys mukaan lukien. Muistutan, että komission aloitteesta alettiin vuonna 1995 tarkkailla työllisyyttä. Eurooppa-neuvosto hyväksyi joulukuun kokouksessaan jäsenvaltioiden vuosittain esittelemiin ohjelmiin perustuvan Ecofin-neuvoston ja sosiaaliasiain neuvoston yhteisen kertomuksen.
Komission mielestä makrotalouden alalla on jatkettava seuraavia suuria toimintalinjoja. Ensinnäkin on edistettävä innovaatioita, tutkimusta ja kehitystyötä sekä parannettava yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen järjestelmiä. Toiseksi tavara- ja palvelumarkkinoiden toimintaa on parannettava. Tätä tarkoitusta varten komissio esittelee Eurooppa-neuvoston Amsterdamin kokoukselle sisämarkkinoiden toimintasuunnitelman. Kolmanneksi on jatkettava työmarkkinoiden uudistamista, minkä ei komission mukaan saa johtaa palkkojen alenemiseen, vaan palkkarakenteen järkevään mukauttamiseen tuottavuuseroja noudattamalla. Suosittelemme siis työllisyysstrategiaa, mutta myös investointeja vapauttavaa strategiaa.
Kuten tämä edustajakokouksen, myös komission selvitys oli melkoinen pettymys, vaikka viimeksi näyttämäni luvut osoittavatkin, ettei näin suureen pessimismiin ole syytä. Itse asiassa suhdannekyselyt osoittavat jo tuottajien kasvavaa luottamusta, ja investointien kannattavuus unionissa on korkeimmillaan sitten 1960-luvun.
Komissio huomauttaa lisäksi, että työntekijät ovat vaikuttaneet makrotalouden tervehdyttämiseen noudattamalla maltillista palkkapolitiikkaa. Komissio pitää sen vuoksi välttämättömänä, että työnantajat käyttävät näiden erinomaisten taloudellisten olosuhteiden luoman tilaisuuden hyväkseen ja käynnistävät työpaikkoja luovia investointeja.
Tämän investointien uudelleenkäynnistämisen on koskettava ensisijaisesti kaikenlaisia yksityisiä investointeja - fyysisiä, aineettomia ja inhimillisiä investointeja - sillä yksityiset investoinnit muodostavat 85 prosenttia kaikista investoinneista. Komissio suosittelee kuitenkin myös julkisten, erityisesti Euroopan laajuisiin verkkoihin tehtävien investointien säilyttämistä ennallaan. Kuten tiedätte, nämä investoinnit ovat olennaisen tärkeitä unionin keskipitkän aikavälin kasvumahdollisuuksille. Ne ovat koko yhteisön sijoitus tulevaisuuteen.
Sallinette minun lopuksi hyvin nopeasti todeta ensinnäkin vakaus- ja kasvusopimuksen osalta, että komission puoltaessa tarkistustenne pääasiallista sisältöä sekä suurta osaa tarkistuksista olemme nyt mielestäni saavuttaneet tasapainoisen sovitteluratkaisun. Tämä sovitteluratkaisun ansiosta parlamentti voi saada näkökohtansa hyväksytyksi tässä tärkeässä tekstissä. Nyt minun on lopetettava puheenvuoroni, sillä aikaa ei ole paljon, jos haluamme pysyä aikataulussa.
Sallinette minun vielä lopuksi vastata esittelijä Randzio-Plathin ehdotukseen perussopimuksen 103 artiklan täytäntöönpanemiseksi tehtävän toimielinten välisen sopimuksen laajoista suuntaviivoista. Komissio on aina osaltaan ilmaissut valmiutensa tällaisen sopimuksen tekemiseen, heti kun neuvosto on siihen valmis. Komissio on myöskin viime aikoina tehnyt paljon työtä sen eteen, että Euroopan parlamentti voisi osallistua paremmin monenväliseen valvontamenettelyyn. Luulen tämänpäiväisen keskustelun oleva osoitus tästä.
Hyvät parlamentin jäsenet, haluan lopuksi korostaa, miten välttämätöntä on, että toimielimemme yhdistävät voimansa tämän sopimuksen ja näiden suositusten toteuttamiseksi. Näin euron käyttöönotto sujuu parhaalla mahdollisella tavalla ja sopimuksessa sille asetetun aikataulun mukaisesti.

Randzio-Plath
En ymmärtänyt komissaaria aivan täysin. Haluaisin tietää, olisiko hän valmis sisällyttämään Euroopan parlamentin ehdotukset luonnokseensa yhteisön ja jäsenvaltioiden talouspolitiikan suuntaviivoista.

Christodoulou
Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission jäsentä aikaisemmin tehdyn esityksen hyväksymisestä ja ilmoituksesta, että hän hyväksyy nämä tarkistukset.
Haluaisin pyytää häntä hieman miettimään uudestaan johdanto-osan kappaletta 10 koskevaa tarkistusta 4, koska omassa neuvostolle esittämässään kannanotossa komissio oli hyväksynyt tämän tarkistuksen. Komissio sanoo selvästi omassa tekstissään, jonka sattumalta sain käsiini ja joka viittaa valuuttakurssimekanismiin, ERM: iin, näin:
"Katsoo, että tämä mekanismi auttaa niitäkin - maita, jotka eivät ole talous- ja rahaliiton jäseniä - kestämään valuuttaansa ulkomaisilla valuuttamarkkinoilla kohdistuvia haitallisia paineita."
(EL) Me puhuimme aivan samasta asiasta tarkistuksen perustelussa ja ihmettelen, miksi komissio ei sitä hyväksy.
Siispä pyydän arvoisaa komission jäsentä miettimään uudelleen tätä asiaa ja harkitsemaan, voidaanko sekin hyväksyä muiden hyväksyttyjen tavoin, joista, toistan, kiitän häntä.

Puhemies
Christodoulou ja Randzio-Plath, arvoisa komissaari saa keskustelun lopuksi vielä kerran puheenvuoron vastatakseen kysymyksiinne. Nyt jatkamme keskustelua.

Donnelly, Alan
Arvoisa rouva puhemies, kiittäisin esittelijöitä heidän mietinnöistään, joihin haluaisin viitata lyhyesti myöhemmin. Ensin haluaisin kuitenkin sanoa komissaarille, että koko vakaus- ja kasvupakettiin liittyvä menettely on ollut erittäin surullisten tapausten sarja, jossa parlamentti on kerta toisensa jälkeen yritetty jättää keskustelun ulkopuolelle. On yksin parlamentin sitkeyden ansiosta, että olemme nyt siinä vaiheessa, että komissio suosittelee joidenkin tarkistustemme hyväksymistä. Toivon, että tulevaisuudessa meillä on parempi suhde, kun käsittelemme näitä äärimmäisen tärkeitä talous- ja rahakysymyksiä.
Komissaarin tämänpäiväiseen esitykseen sisältyi ristiriita. Toisaalta hän puhui laajoista talouden suuntaviivoista, siitä, että komission tavoitteena on tutkimuksen ja kehityksen lisääminen, lisääntynyt kasvu ja paremmat koulutusjärjestelmät. Toisaalta hän esitteli meille vakauspaketin, johon on liitetty sana " kasvu" , vaikka paketissa mikään ei liity kasvuun vaan ainoastaan vakauteen, mikä saattaa vahingoittaa toimia, joihin voimme ryhtyä tutkimuksen ja kehityksen, koulutusjärjestelmien tai kasvun edistämiseksi. Kuten komissaari tietää, väärin käytetty vakauspaketti saattaisi synnyttää voimakkaan deflaation, vähentää kasvua ja lisätä työttömyyttä. Siksi vaadin, että komissaarin on toimittava Euroopan unionin perustamissopimukseen nojautuvan vastuunsa mukaisesti niin, että tätä vakauspakettia eivät käytä ne talous- ja valtiovarainministerien neuvoston voimat, jotka haluavat heikentää työllisyyden kehitystä Euroopan unionissa.
Jos haluamme kasvua ja vakautta Euroopan unioniin, meidän on edistettävä investointeja. Tällä hetkellä investointien osuus BKT: stä on 19 %. Komissaarin omien talousasiantuntijoiden mukaan investointien osuuden on noustava 25 %: iin BKT: stä. Kuinka teemme mahdottoman eli sovitamme yhteen lainauksen ja budjettivajeiden pienentämisen ja tarpeen lisätä investointeja Euroopan unionissa? Jopa Ciampi totesi kilpailukykyä koskevassa mietinnössään, että julkiset investoinnit ovat keskeisellä sijalla yksityisten investointien kannustamisessa Euroopan taloudessa. Siksi tämän komission vastuulla on sen varmistaminen, että edistämme julkisia investointeja, että emme estä niitä, jotta ne voivat johtaa yksityisten investointien lisääntymiseen ja parempiin kasvumahdollisuuksiin Euroopan taloudessa.
Sanon komissaarille, että tulemme seuraamaan hyvin tarkkaan komission roolia ja rahakomitean kaltaisten elinten roolia, joilla ei ole avoimuutta eikä demokraattista legitimiteettiä. Aikooko komissaari pitää puolensa rahakomiteaa vastaan? Aikooko hän täyttää Euroopan unionin perustamissopimuksen mukaiset velvollisuutensa?
Esitän lopuksi työllisyyttä koskevan huomautuksen. Komissaari on korostanut tarvetta kannustaa työllisyyttä Euroopan unionissa. Tulemme ottamaan käyttöön vakaus- ja kasvupaketin. Otamme käyttöön lopulliset välineet rahapolitiikan hallintoa varten. Meidän on aktivoitava Euroopan investointisäätiö ja Euroopan tason lainausta koskeva vaatimus sen lainarahan kompensoimiseksi, jota jäsenvaltiot itse eivät voi antaa käyttöön. Siksi pyytäisin teitä, komissaari, taistelemaan ensi vuoden vuosittaiseen talouskertomukseen ja laajoihin talouden suuntaviivoihin asti puolustaaksenne komission ja Essenin huippukokouksen sopimia asioita eli tukeaksenne Delorsin ja Santerin aloitteita Euroopan tason lainauksesta investointitasojen nostamiseksi.

Von Wogau
Arvoisa puhemies ja hyvät naiset ja herrat, tämä vakautussopimus on varmasti yksi tärkeistä vaiheista tiellä Euroopan talous- ja rahaliittoon. Aivan ratkaiseva kysymys on, onnistuuko tämän vakautussopimuksen hyväksyminen Amsterdamissa ajoissa.
Kuten olette kuulleet keskustelussa, parlamentin ja myös komission, mutta ensi sijassa neuvoston välillä on tiettyjä mielipide-eroja tästä vakautussopimuksesta. Sen takia olemme käyneet neuvotteluja neuvoston kanssa. Meillä oli hyvin rakentava vuoropuhelu herra Zalmin, Hollannin valtiovarainministerin ja virassa olevan neuvoston puheenjohtajan kanssa. Käsittelimme kolmea kysymystä, joista ensinnäkin erästä pikemminkin institutionaalista kysymystä, nimittäin poikittaisviittausta Eurooppaneuvoston päätöslauselmaesityksen ja kummankin direktiivin välillä. Toiseksi käsittelimme kysymystä kultaisen säännön toteuttamisesta vakautussopimuksessa, nimittäin säännöstä, jonka te tunnette, ja joka tarkoittaa, että talousarviossa investointeja on oltava enemmän kuin uutta velkaa. Kolmas kohta koskee talousarviota, jonka kollega Willockx esitteli juuri niin selkeästi ja yksityiskohtaisesti. Olemme sitä mieltä, ettei sakkojen maksamista varten voida luoda erityistalousarviota. Jos sakkoja maksetaan, niiden on virrattava Euroopan yhteisön talousarvioon. Tämä oli näiden neuvottelujen sisältö.
Uskon voivani sanoa neuvotteluissa erottuvan sen, että neuvosto tulee meitä mahdollisesti vastaan kahdessa kohdassa, nimittäin poikittaisviittauksia ja myös kultaista sääntöä koskevien kysymysten suhteen. Talousarvion suhteen en ole vielä aivan varma. Käsitykseni mukaan oikeus on epäilemättä puolellamme, sillä neuvoston juristit etsivät yhä vielä tietyllä epätoivolla oikeudellista perustaa ratkaisua varten. Uskon, että tämä voisi johtaa siihen, että ehdotuksiimme suostutaan lopulta.
Lopuksi haluaisin sanoa erään asian hyvin painokkaasti. On aivan ratkaisevan tärkeää, ettemme puhu nyt mietinnön lykkäämisestä tai jostain vastaavasta, vaan että me päätämme nyt, että äänestämme siitä huomenna ja annamme siitä lausunnon. En voinut ymmärtää lainkaan, kun kuulin nimittäin, että sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmässä oli keskusteltu lykkäämisestä tai palauttamisesta valiokuntaan. Pitäisin sellaista erittäin vaarallisena. Sitä ei saa tapahtua missään olosuhteissa! Meidän on äänestettävä huomenna Christodoulouksen mietinnöstä.

Giansily
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, koska kyseessä on näin tärkeä asia, minusta on välttämätöntä muistuttaa ensin joistakin hyvin yksinkertaisista periaatteista.
Suurin haaste, jonka useimmissa jäsenmaissamme kohtaamme, on työttömyys. Työllisyysmarkkinat voivat parantua kasvun avulla, mutta sitä ei voida säädellä. Se on terveiden muuttujien tulosta. Julkisen talouden alijäämät eivät ole koskaan luoneet työpaikkoja. Jos näin olisi tapahtunut, me tietäisimme sen ja meillä vallitsisi ylityöllisyys. Yhdysvaltojen ja Hollannin tilanteen tarkkailu on valaisevaa tässä yhteydessä.
Keskipitkällä aikavälillä kasvua on luotava kysynnän avulla, ja pääasiassa - 85prosenttisesti - yksityisten yritysten on tuettava sitä harkituilla investoinneilla. Voimme kuitenkin todeta, että kysyntä on elpymässä Euroopassa terveeltä pohjalta. Tämän olisi kiihdytettävä investointeja.
Loppujen lopuksi juuri tuotantovoitot tekevät kasvun mahdolliseksi. Sen vuoksi onkin syytä kiinnittää suurta huomiota palkkojen ja alijäämien kehitykseen. Tänään käsittelemämme tekstit ovat kaikista näistä syistä erittäin tärkeitä talous- ja rahaliiton tulevaisuudelle. Tältä osin huhtikuussa menestyksekkäästi järjestetyssä neuvoston epävirallisessa kokouksessa ainoastaan esiteltiin Eurooppa-neuvoston joulukuussa Dublinissa tekemien päätösten oikeudellista täytäntöönpanoa.
Olemme myös vakuuttuneita siitä, että on välttämätöntä ja ehdotonta, että Euroopan parlamentti hyväksyy liiallisia alijäämiä ja talouspolitiikkojen valvonnan ja yhteensovittamisen lujittamista koskevat, meille tänään ehdotetut tekstit mahdollisimman nopeasti, jotta voimme ajoissa laatia lopulliset tekstit Amsterdamin huippukokousta varten.
Tätä ajatellen kaikki meitä kiinnostavat tekstit, oli kyse sitten ERM 2: sta, vakaussopimuksesta tai 103 artiklan 5 kohdan ja 104 c artiklan soveltamisalaan kuuluvista teksteistä, saavat luonnollisesti tukemme. Annamme tukemme myös Christodoulouksen erinomaisille mietinnöille.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, huomautan lisäksi, että liiallisten alijäämien torjumiseksi ehdotettu järjestelmä on pääasiassa ennaltaehkäisevä ja pelotteluun perustuva. Se ei vaikuta rangaistuksia suosivalta lähestymistavalta.
Lopuksi haluamme tänään onnitella komissiota, joka on ymmärtänyt, ettei tulevaisuuden talouspolitiikan valvontaa harjoiteta enää ainoastaan maakohtaisesti, vaan myös koko unionin tasolla. On hyvin tärkeä saavutus luoda yleinen talousarvionäkemys, ja se on meille erityisen hyödyllistä siinä monenvälisessä makrotaloudellisessa vuoropuhelussa, jota käymme Euroopan union tärkeimpien yhteistyökumppaneiden kanssa.

Cox
Arvoisa rouva puhemies, puhun liberaaliryhmän puolesta Christodouloun mietinnöistä. Itse asiassa voisin pitää erittäin lyhyen puheen, sillä yhdyn täysin von Wogaun sanoihin. Mitä tulee neuvoston poliittisten julistusten ja asetusten välisiin ristiviittauksiin, liberaaliryhmä on yhtä mieltä siitä, että niiden tulisi olla mahdollisimman vähäisiä. Mitä tulee niin sanottuun investoinnin kultaiseen sääntöön, tuemme sitä, että monenvälisen valvontaehdotuksen asiaa koskevissa kappaleissa viitataan 104 c artiklaan.
Vakauspaketin osalta liberaaliryhmä suhtautuu myönteisesti siihen, että parlamentti on korostanut sitä, että tulevan paketin myötä syntyvien talletusten ja sakkojen korot on suunnattava periaatteessa omille resursseillemme. Lopuksi olen täysin samaa mieltä von Wogaun kanssa. Varmistettuaan neuvoston ylimääräiset sitoumukset ja tunnustettuaan vakaus- ja kasvupaketin ratkaisevan merkityksen EMU: lle ryhmäni ei missään tapauksessa ole valmis siirtämään äänestystä huomiseen.

Puhemies
Keskeytämme yhteiskeskustelun.
Sitä jatketaan 23. toukokuuta 1997 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston tuloksista käytävän keskustelun jälkeen.

Eurooppa-neuvoston kokous 23. toukokuuta 1997
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston selonteko ja komission julkilausuma 23. toukokuuta 1997 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston tuloksista.

Patijn
Arvoisa puhemies, kiitän teitä sydämellisesti, että saan olla tänään läsnä täällä. Tämä on ensimmäinen kerta, kun saan esiintyä teidän uusissa tiloissanne. Toivon, että Euroopan unionin tulevaisuus näyttää yhtä kukoistavalta kuin teidän uudet tilanne.
Haluan kertoa lyhyesti Eurooppa-neuvoston epävirallisesta kokouksesta, joka pidettiin 23. toukokuuta Noordwijkissa. Kokouksen ainoa aihe oli hallitusten välinen konferenssi. Koska kokous oli epävirallinen, esillä ei ollut virallisia asiakirjoja eikä mitään johtopäätöksiä tehty. Se ei tarkoita sitä, ettei tätä kokousta olisi valmisteltu.
Tähän asti käytyjen neuvottelujen pohjalta puheenjohtajavaltiolla oli tilaisuus tehdä runsas viikko ennen Eurooppa-neuvoston kokousta Noordwijkissa jonkinlainen kokoava alustava esitys, jolla oikeastaan ei ollut virallista asemaa, mutta joka antoi selvästi heijastuksen neuvottelujen edistymisestä, siis puheenjohtajavaltion silmin nähtynä. Tämä paperi, vaikkei sillä ollutkaan virallista asemaa, antoi sopimuksen osapuolille selvän merkin siitä, missä ollaan ja mitä tietä pitäisi kulkea puheenjohtajavaltion esitysten pohjalta. Tästä tekstistä, eli neuvottelujen koko kuvasta, keskusteltiin henkilökohtaisten edustajien epävirallisessa kokouksessa Houthemissa Maastrichtin lähellä 16. ja 17. toukokuuta. Euroopan parlamentin edustajat ottivat suurelta osin osaa keskusteluihin. Lisäksi siellä pidettiin tiistaina 20. toukokuuta ulkoministereiden neuvottelut. Olin hyvin ilahtunut siitä, että te olitte läsnä ja saitte antaa panoksenne keskusteluun. Haluaisin yleisesti onnitella teitä siitä kommunikoivasta ja rakentavasta roolista, jonka te ja edustajanne olette omaksuneet suhteessanne puheenjohtajavaltioon ja neuvottelukonferenssiin kaikilla tasoilla, myös epävirallisissa yhteyksissä, mikä on meille kaikille eduksi, ja palaan kohta tähän.
Haluan painottaa, että Noordwijkissa tapasimme teidät Euroopan parlamentin puheenjohtajan roolissa, kuten tapana on, ja keskustelimme lyhyesti. En halua jättää sitä mainitsematta, koska se kuuluu kiinteänä osana Eurooppa-neuvoston rakenteeseen. Ennen Amsterdamia, lähdemme yhä siitä, että hallitusten välinen konferenssi saadaan päätökseen Amsterdamissa, on ratkaistava vielä muutamia hankalia kohtia. Tämä tuli ilmi myös Noordwijkissa.
Mutta yleisesti ottaen hallitusjohtajat olivat sitä mieltä, että konferenssin suhteen on edistytty hyvin ja lisäksi tour des tables käsiteltiin muutamia aiheita, etenkin review 'tä. Seuraavat asiat mainittiin: ihmisoikeuksien liittäminen tiiviimmin perustamissopimukseen, syrjinnänvastaisen periaatteen hyväksyminen, työllisyyttä käsittelevä luku, sosiaalisen pöytäkirjan uudelleen esittely ja vahvistaminen ja brittien sitä koskevan pidättyvyyden kumoaminen, uusi oikeudellinen perusta avoimuudelle, Euroopan parlamentin lakiasäätävän roolin vahvistaminen ja menettelyjen yksinkertaistaminen, EU: n tuomioistuimen vallan laajentaminen, etenkin kolmannen pilarin suhteen ja petosten ehkäisy. Nämä ovat aiheita, joiden suhteen puheenjohtajavaltiolla on se käsitys, myös Noordwijkin huomautukset kuultuaan, että konferenssi on niistä lähes yhtä mieltä. Se ei poista sitä, että tekstien sisällöstä käydään yhä kiistoja. Mutta se kuuluu jokaiseen peliin, jossa poliitikkojen on tietyllä hetkellä annettava työ alaistensa ja etenkin juristien käsiin. Silloin saadaan tällaista työtä.
Haluan painottaa, että myös Noordwijkissa kävi ilmi, että muutamista asioista ei ole saavutettu yhteisymmärrystä. Kyse on etenkin henkilöiden vapaan liikkuvuuden yhteisöllistämisestä. Kyse on Länsi-Euroopan unionin yhdentymisestä Euroopan unioniin ja joustavuudesta. Näistä ei ole vielä saavutettu poliittista yksimielisyyttä. Siitä huolimatta hallitusjohtajien Noordwijkissa tekemästä yleisestä poliittisesta arvioista kävi ilmi se selkeä poliittinen tahto, joka huomattiin jo Haagin kokouksessa 20. toukokuuta ja vahvistettiin 23. toukokuuta Noordwijkissa, saada HVK vietyä menestyksekkäästi päätökseen Eurooppa-neuvoston Amsterdamin konferenssin aikana hyväksymällä Amsterdamin sopimus. On myös sanottu selvästi, että - ja olemme kiitollisia siitä - puheenjohtajavaltion esittämän materiaalin pohjalta on mahdollisuus saada aikaan Amsterdamin sopimus.
Yleisen kierroksen lisäksi Noordwijkissa käsiteltiin myös joitakin osa-alueita. Kyse oli etenkin institutionaalisista aiheista. Nämä aiheet ovat saaneet puheenjohtajavaltion oikeastaan epäröimään ehdotuksiensa muuttamista kiinteiksi sopimusteksteiksi tai esityksiksi, koska on ollut vain arvailun varassa, mikä tulisi olemaan lopullinen yksimielisyys näistä asioista. Ensisijaisesti tässä on kyse komission kokoonpanosta ja tehokkuudesta. Tämän suhteen ajatustenvaihto Amsterdamissa on saanut aikaan erittäin selkeän poliittisen kannanoton, jonka puheenjohtajavaltio ottaa vastaan kiitollisuudella, kyse on etenkin komission puheenjohtajan aseman vahvistamisesta tämän tärkeän eurooppalaisen toimielimen poliittisen ja muun johtajuuden suhteen. Vallitsi ehdoton yksimielisyys siitä, että komission tehokkuuden ja laillisuuden vahvistamisen tärkeä osatekijä, etenkin olosuhteissa, missä jäsenvaltioiden lukumäärä kasvaa jatkuvasti ensi vuosisadan puolelle, on puheenjohtajan roolin vahvistaminen. On myös esitetty yksityiskohtaisesti - lakimiehemme voivat kirjoittaa muistiin, kuinka vahvistamisen pitäisi tapahtua - että neuvosto nimittäisi komission puheenjohtajan neljässä, viidessä eri vaiheessa. Euroopan parlamentin on tämän jälkeen vahvistettava ja hyväksyttävä tämä nimitys. Sen jälkeen jäsenvaltiot nimittävät yksimielisesti - käytän sanaa yksimielisyys, mutta minun on etsittävä vielä täsmällistä oikeudellista muotoilua - puheenjohtajan kanssa komission jäsenensä. Komission jäsenten nimittämisestä käydään siis neuvotteluja ja siitä on päästävä yksimielisyyteen. Sen lisäksi, että jäsenvaltioilla on valtuudet nimittää komission jäsenet, koko komission on vielä kerran astuttava hyväksymistä ja laillistamista varten, siis kuvaannollisesti, Euroopan parlamentin eteen saadakseen toimiluvan.
On myös selvää, että neuvosto toivoo, ja tulemme antamaan muodon tälle toivomukselle, että komission sisäinen organisaatio järkiperäistyy tulevaisuudessa. Nykyinen komissio on kehittänyt tätä koskevia ajatuksia yleisessä mielessä ja hallituskonferenssi on yleisesti ottaen hyväksynyt ne, kyse on etenkin puheenjohtajan vahvasta asemasta salkkujen jakamisen yhteydessä. Meidän on vielä katsottava voidaanko puhua, tästä ei ole vielä päästy yhteisymmärrykseen, jonkinlaisesta nimittämisoikeudesta, jonka hän ehkä saisi, mutta tämä ei ole tällä hetkellä selvää.
Ei myöskään ole selvää, kuinka on meneteltävä komission suuruuden ja kokoonpanon suhteen. On käyty erittäin avointa poliittista keskustelua tämän aiheen poliittisen riskin hallitsemisesta, koska hallitusten välisen konferenssin aikana siitä on tullut poliittisesti kaikkein arkaluontoisin aihe jäsenvaltioissa. Vaihtoehto, jota keskustelussa esitettiin yhtenä mahdollisuutena, eli että jotkin jäsenvaltiot eivät olisi tulevaisuudessa ehkä edustettuina komissiossa, vaan toimisivat kiertävän jäsenyyden pohjalta, sai aikaan suurta vastustusta joissakin jäsenvaltioissa käsiteltäessä aihetta HVK: ssa. Tuli selväksi, että tällä tavalla koko lopputulos joutuisi alttiiksi suurille poliittisille riskeille, mikäli tätä asiaa ei järjestettäisi erittäin hienovaraisesti ja kaikkien jäsenvaltioiden tyytyväisyydeksi.
Noordwijkin neuvotteluissa tehtiin päätös, että asian käsittelyä ei pidä jatkaa murtumispisteeseen saakka, joka voi merkitä sitä, että itseasiallista päätöksentekoa siitä, kuinka komission suuruus ja kokoonpano tulevaisuudessa täsmälleen järjestetään, lykätään siihen hetkeen, jolloin asiaa ei laajentumisen kannalta enää voida lykätä. Mikäli, kolme, viisi tai kuusi jäsenvaltioita ilmoittautuu Euroopan unionin uusiksi jäseniksi ja mikäli ne ilmoittautuvat komission jäsenten kanssa, olemme todella hankalassa tilanteessa. On olemassa selkeä vaihtoehto, jonka pohjalta itseasiallista päätöksentekoa siirrettäisiin siihen hetkeen asti.
Lisäksi on kiinnitetty laajaa huomiota, sen rajoitetun ajan puitteissa, joka kiireisillä ihmisillä on käytettävissään, äänivaltasuhteiden muuttamiseen ja määräenemmistöön. On tullut selväksi, että monien hallitusjohtajien mielestä on erittäin tärkeää, että tämä asia järjestetään hyvin ja tasapainoisesti, jolloin on turvattava etenkin enemmistöjen laillisuus. Siitä tavasta, jolla tämä tapahtuu, ei ole vielä yksimielisyyttä. Jotkin jäsenvaltiot kannattavat kaksoisenemmistömallia tai kaksoisavainta. Toiset kannattavat neuvoston äänivaltasuhteiden muuttamista. On olemassa eri versioita ja väliversioita, joista ei ole tehty päätöstä. Tämä liittyy selkeästi toiseen aiheeseen, jota on tarkasteltava uudelleen institutionaalisissa suhteissa ja joka myös on arkaluontoinen, eli ensimmäisen pilarin määräenemmistöpäätösten laajentaminen.
Lopuksi, arvoisa puhemies, asia ei liity suoranaisesti Eurooppa-neuvostoon, mutta on seurauksena siitä avauksesta, jonka teitte tulemalla neuvoston kokoukseen kolme viikkoa sitten. Esititte, että hallitusten välinen konferenssi ei esittäisi ulkopolitiikkaan liittyviä menoja muutettaviksi pakollisiksi menoiksi ja tarjouduitte laatimaan Euroopan parlamentin puitteissa interinstitutionaalisen sopimuksen suhteiden järjestämiseksi oikealla tavalla. HVK: n puheenjohtaja Van Mierlo otti asian omakseen ja hän on saanut kollegoiltaan valtuudet ryhtyä neuvottelemaan tästä. Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa, että korkeiden sopimusosapuolten välisen hallituskonferenssin aikomukset ovat yhä voimassa ja että ensimmäiset tulokset teidän ja minun välisistä neuvotteluista ovat mielestäni erittäin rohkaisevia. Haluan vielä kerran kiittää teitä siitä aloitteesta, jonka teitte kolme viikkoa sitten ministerineuvostossa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, Patijn.
Orejalla on puheenvuoro.

Oreja Aguirre
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, nyt - vaivaiset kolme viikkoa ennen Amsterdamin Eurooppa-neuvoston kokousta, jossa hallitusten välisen konferenssin pitäisi saada työnsä päätökseen - on oikea hetki arvioida tähän päivään mennessä toteutettujen aikaansaannosten tuloksia ja pohtia konferenssin tavoitteita äskettäin pidetyn Noordwijkin puolivirallisen Eurooppa-neuvoston kokouksen jälkeen. Niiden 14 kuukauden ajalta, jotka ovat kuluneet Torinon Eurooppa-neuvoston kokouksesta, haluaisin tuoda esille kolmen tekijän myönteisen vaikutuksen.
Ensimmäiseksi perättäiset neuvoston puheenjohtajuudet, ja aivan erityisesti Alankomaiden kauden, jonka Houtemin henkilökohtaisten edustajien kokouksessa esittämä asiakirja on mielestäni luultavasti maksimaalisin, jonka hallitukset voivat hyväksyä, ja minimaalisin, jonka yleinen mielipide voi hyväksyä, ja olen iloinen voidessani osoittaa arvostukseni erityisesti Patijnin työlle, jonka määrittelyn puuttuessa nykyisten tulosten saavuttaminen olisi ollut mahdotonta.
Toiseksi komission 28. helmikuuta 1996 antama lausunto, joka on osviittana konferenssin tavoitteiden tasolle.
Kolmanneksi haluan mainita erityisesti Euroopan parlamentin, sen edustajat Guigoun ja Brokin sekä aivan erityisesti puhemiehen toiminnan näkyvän ja rakentavan vaikutuksen sekä ministerikonferenssissa että Eurooppa-neuvostossa.
Haluaisin nyt muistuttaa asiasta, joka voi vaikuttaa itsestään selvältä, eli niistä syistä, jotka johtivat tämän halitusten välisen konferenssin koollekutsumiseen. Konferenssia koolle kutsuttaessa oli kolme tavoitetta: poliittisen unionin liikkeelle pano, unionin valmistaminen laajentumista varten ja Maastrichtin sopimuksen mandaattiin vastaaminen, joka joissain asioissa ennakoi konferenssin koollekutsumista vuonna 1996, ja jolla oli tavoitteena muun muassa säätää perustamissopimuksella tulevasta yhteisestä eurooppalaisesta puolustusidentiteetistä.
Voimme kysy itseltämme, onko konferenssi saavuttanut nämä tavoitteet tähän päivään mennessä. Luulen että tällä hetkellä tarkan suoritusarvioinnin tekemistä varten, meidän pitäisi arvioida tarkalleen tämänhetkinen sijaintimme ja meidän pitäisi tietää tarkasti mihin olemme matkalla. Ensimmäistä asiaa on jo käsitelty neuvoston puheenjohtajan toimesta. Sallinette minun siis keskittyä tulevaisuuteen: mihin olemme matkalla, mihin suuntaa konferenssi näillä hetkillä kulkee, mikä on tulevan perustamissopimuksen tavoitteiden taso. Haluaisin nyt tähän pisteeseen päästyäni, välittää tälle edustajakokoukselle luottamukseni siihen, että me voimme olla kykeneväisiä saattamaan konferenssi tyydyttävään päätökseen. Mutta en myöskään salaa teiltä huolestuneisuuttani sen suhteen, että olemme neuvottelujen loppusuoralla ja jäljellä on vielä paljon tehtävää, enkä huoltani sen vuoksi, että mielestäni on tärkeää, että konferenssi saadaan päätökseen sellaisella tavoitteiden tasolla, joka tekee Euroopan unionin kyvykkääksi vastaamaan niihin haasteisiin, joita se tulee lähivuosina kohtaamaan.
Eurooppa tarvitsee sellaista syvällistä uudistusta, joka vahvistaisi sen demokraattista legitimiteettiä, parantaisi sen toimielinten tehokkuutta, vastaisi sen kansalaisten huolestuneisuuteen ja tekisi mahdolliseksi puhua yhdellä äänellä kansainvälisellä näyttämöllä. Sallinette, että luon katsauksen siihen miten konferenssi on - minun käsitykseni ja komission käsityksen mukaan - lähestynyt näitä tavoitteita. Tavoitteeseen lähentää Eurooppaa kansalaisiin mielestäni liittyy kaksi suurta kysymystä: työllisyys ja sosiaalipolitiikka sekä yhteistyö sisä- ja oikeusasioissa.
Mitä työllisyyteen tulee, konferenssin työt ovat päätyneet tähän asti myönteiseen tulokseen, sillä jäsenvaltiot ovat yksimielisiä siitä, että uuteen perustamissopimukseen tullaan liittämään luku työllisyydestä. Essenin toimintaohjelman puitteissa työllisyyttä koskevien erityismääräysten mukaan ottaminen tekisi mahdolliseksi sovittaa paremmin yhteen kansalliset politiikat, se tekisi myös mahdolliseksi sen, että työllisyyttä pidettäisiin kaikkien jäsenvaltioiden yhteisiin etuihin kuuluvana kysymyksenä, helpottaisi kokemusten vaihtoa ja loppujen lopuksi tekisi mahdolliseksi taistella tehokkaammin työttömyyttä vastaan unionin tasolla. Minun pitää kuitenkin kertoa teille, että olen huolestunut eräästä hyvin konkreettisesta asiasta: vaarasta, että työllisyyteen liittyvät kannustavat keinot voivat kadota alkuperäisestä tekstistä tiettyjen jäsenvaltioiden vastustamisen seurauksena. Se vähentäisi unionin tehokuutta sosiaaliasioissa. Mielestäni sen vuoksi on tärkeää, että ne säilytetään tulevassa perustamissopimuksessa. Sosiaalipolitiikan alalla sosiaalipöytäkirja tullaan sisällyttämään tulevaan perustamissopimukseen, ja siten Maastrichtissa hyväksytty poikkeustilanne tulee päättymään. Minua kuitenkin huolestuttaa yksimielisyyden ylläpito sosiaalialan pääasiallisista asioista päätettäessä, koska pöytäkirjan teksti on mekaanisesti liitetty perustamissopimukseen. Eilisen istunnon jälkeen luulen kuitenkin, että sosiaalisen syrjäytymisen vastaisen taistelun asiassa tullaan huomattavasti edistymään.
Sisä- ja oikeusasioiden yhteistyön alalla konferenssi on keskittynyt kolmeen suureen aiheeseen: ensinnäkin turvapaikkaan, maahanmuuttoon, ulkorajojen valvontaan, viisumeihin, hallinnolliseen yhteistyöhön ja siviilioikeudelliseen yhteistyöhön liittyvien kysymysten "yhteisöllistämiseen" , taaten yhteisön toimielimille täyden osallistumisen progressiivisesti välivaiheiden kautta. Tämä prosessi perustuisi aluksi komission ja jäsenvaltioiden jaettuun aloiteoikeuteen, jolloin päätökset tehtäisiin yksimielisyysperiaatetta noudattamalla, lopullisessa vaiheessa komissiolla olisi aloitemonopoli ja päätökset tehtäisiin määräenemmistöperiaatteen mukaisesti. Tästä kysymyksestä ei vielä ole tehty lopullista päätöstä, kuten ei myöskään ole päätetty siitä tavasta, jolla Euroopan parlamentti osallistuisi päätöksen tekoon, mutta komission mielestä menettelyn pitäisi olla yhteispäätösmenettely.
Toiseksi, kolmannen pylvään olennaiseen parantamiseen uusilla oikeudellisilla välineillä, ja, ensimmäistä kertaa, Euroopan parlamentin osallistumiseen ja tuomioistuimen tiettyyn - vaikkakin rajoitettuun - rooliin.
Kolmanneksi, Schengenin sisällyttämiseen perustamissopimukseen sellaisen pöytäkirjan avulla, joka mahdollistaisi useiden jäsenvaltioiden tehostetun yhteisyön ottamisen mukaan unioniin Euroopan turvallisuuteen liittyvissä asioissa, mikä tähän asti on kehittynyt, kuten hyvin tiedetään, perustamissopimuksen ulkopuolella. Huolimatta puheenjohtajavaltion tekstin kiistämättömistä pyrkimyksistä näissä kolmessa näkökohdassa, haluaisin tässä kohdin välittää teille minua huolestuttavan asian. Olen huolissani siitä, että neuvottelujen loppusuoralla, tämän tekstin aiheuttamien vaikeuksien seurauksena, lopputulos voi muuttua vaatimattomammaksi. Jos näin tapahtuisi, tulisivat jollain tapaa petetyksi ne maanmiestemme odotukset, jotka toisaalta toivovat voivansa nauttia täysin voimassa olevasta vapaasta liikkuvuudesta unionin sisällä, voidakseen liikkua, elää ja tehdä työtä toisessa jäsenvaltiossa ja toisaalta toivovat, että maahanmuuttoa, ulkorajojen valvontaa, järjestyneen rikollisuuden vastaista taistelua koskevat politiikat kehittyisivät tehokkaalla tavalla, vapaata liikkuvuutta seuraten. Mielestäni olisi ikävää, että lopulliset neuvottelut päättyisivät tavoitteisiimme pettymiseen ja status quo säilyisi. Se olisi luultavasti hallitusten välisen konferenssin suuri tappio. Ihmettelen miten voisimme selittää kansalaisillemme, että useiden kuukausien neuvottelujen jälkeen tässä asiassa ei ole onnistuttu pääsemään eteenpäin.
Toinen asia, joka minusta näyttää olevan kansalaisille erityisen merkittävä on kansanterveyden suojelu. Sen korkean tason suojelemisen takaamiseksi kaikissa yhteisön politiikoissa, suurena uutuutena on, uudessa 129 artiklassa, oikeudelliset perusteet, jotka takaavat siihen liittyvien normien hyväksymisen määräenemmistöpäätöksillä ja yhteispäätösmenettelyllä Euroopan parlamentin kanssa. Pidän erityisen merkittävänä sitä, että tässä asiassa taataan parlamentin täysi osallistuminen.
On myös toinen asia, jonka haluan mainita, ja johon neuvoston puheenjohtajavaltio viittasi hetki sitten. Se on yksinkertaistaminen. Meidän pitää pystyä esittämään selkeällä tavalla konferenssin tulos sopimustekstinä, jossa sen määräykset yhdistyvät ja rakentuvat uudelleen. Ikävä kyllä emme vielä ole onnistuneet saavuttamaan tätä tavoitetta.
Viittaan nyt hyvin lyhyesti yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikan lukuun, Mielestäni tässä asiassa tuleva perustamissopimus tuo mukanaan parannuksia välineisiin ja päätöksentekomenettelyyn. Suunnittelu- ja analysointiyksikön perustaminen antaa Euroopan unionille mahdollisuuden ulkopolitiikan ennakointiin ja sen peruselementtien kehittämiseen, ja komission puheenjohtajan yhteydessä toimivan pääsihteeristön olemassa olo tulee takaamaan unionin ulkoisen edustuksen, mutta täytyy pitää huolta siitä, että neuvoston ja komission kesken vallitsee täysi yhteisymmärrys koko menettelyn ajan. Luulen, että määräenemmistöllä toimitettavan päätöksenteon helpottaminen tulee myös olemaan mahdollista sellaista mekanismia hyväksi käyttäen, joka erottaa yhteisymmärryksessä tehdyt Eurooppa-neuvoston päätökset yleisten asioiden neuvoston määräenemmistöpäätöksistä. Sen mukana otettaisiin käyttöön kaikki se, mikä liittyy konferenssin keskusteluissa jalansijaa saaneelle rakentavalle pidättäytymiselle.
Hyvä, kaikki nämä tekniset parannukset tulevat olemaan riittämättömiä, jos jäsenvaltioilla ei ole selvää poliittista tahtoa todella yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan kehittämiseen, tai eri sanoilla sanoen, meidän pitää välttää vaaraa siitä, että yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan liitetään lisää byrokratiaa. Euroopalla pitää olla sellaista ulkopolitiikkaa, joka tekee mahdolliseksi puhumisen yhdellä äänellä kansainvälisellä näyttämöllä, ja jonka pitää olla uskottavan puolustuspolitiikan tukemaa, jotta sitä voidaan kehittää. En puhu uudestaan yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan rahoituksesta, koska neuvoston puheenjohtaja puhui siitä juuri äsken. Luotan siihen, että tuo toimielinten välinen sopimus saadaan pian onnelliseen päätökseen.
Kaupan alalla on välttämätöntä parantaa toimintamme tehokkuutta, erityisesti Maailman kauppajärjestön liittyvän toiminnan. Ennen 113 artikla teki mahdolliseksi yhteisen ja tehokkaan toiminnan suhteessa tavarakaupan kumppaneihin. Tänään, kuten tiedätte, kaupallisen vaihdon kehitys on kasvavaa, erityisesti palvelujen, henkisen pääoman ja sijoitusten alalla, ja siksi 113 artikla pitää sopeuttaa tähän uuteen todellisuuteen. Jos emme onnistu tässä konferenssissa uudenaikaistamaan yhteistä kauppapolitiikkaamme, Eurooppa menettää hyvän mahdollisuuden päästä ensimmäisen sijalle suhteessa kilpailijoihimme, ja minun täytyy tunnustaa teille, että olen huolissani siitä, että neuvottelujen loppusuoralla puheenjohtajamaan tekstiä voidaan vielä enemmän heikentää päätyen jopa taantuviin muotoihin. Jos niin tapahtuisi, olisi käsittääkseni parempi jättää se kokonaan muuttamatta ja säilyttää mainitun artiklan nykyinen muoto.
Päätän lausumalla muutaman sanan toimielimistä: neuvottelujen kolmas suuri luku on institutionaaliset uudistukset. Komission asia on ollut Noordwijkin puolivirallisen Eurooppa-neuvoston kokouksen keskustelun kohteena ja puheenjohtaja puhui siitä hyvin laajasti. Voin sanoa vain vähän, seuraavasta syystä. On ollut puhetta komission puheenjohtajan vallan, sekä Euroopan parlamentin tehokkuuden ja legitimiteetin vahvistamisesta Eurooppa-neuvoston ratkaisun ratifioinnin kautta.
On muita, vielä toistaiseksi avoimia asioita, ja jotka luultavasti tulevat olemaan työn alla viimeiseen neljännestuntiin saakka. Konkreettisesti tarkoitan määräenemmistöasiaa. Me komissiosta käsin olemme toistaneet kyllästymiseen asti, että yksimielisyysperiaatteen ylläpito tule laajentuneessa unionissa halvaannuttamaan sen toiminnan. Ja tässä asiassa status quo ei ole hyväksyttävä. Tietenkin voidaan hyväksyä poikkeuksia määräenemmistökäytäntöön valtiosääntöön tai lähes valtiosääntöön, uusien jäsenten liittymiseen tai omiin voimavaroihin liittyvissä asioissa, mutta määräenemmistömenettelyn pitää olla sääntönä, jos haluamme estää Euroopan unionin syöksymisen tilanteeseen jossa se halvaantuu ja tulee tehottomaksi.
Tarkastelemme nyt yhteispäätösmenettelyä. Tästä asiasta aion sanoa sanottavani erittäin selkeästi: yhteispäätösmenettelyn laajentamista lainsäädännöllisissä asioissa ei missään tapauksessa voida pitää pelkkänä luovutuksena tälle parlamentille tai Euroopan yhdentymiskehitystä enemmän kannattaville sektoreille. Olen hyvin huolissani siitä, että tämä voisi olla joidenkin konferenssin osallistujien tapa suhtautua asiaan. Yhteispäätösmenettely on perusperiaate, joka pitää perustua Euroopan unionin perustuslailliseen rakenteeseen, sekä taloudellisissa ja sosiaalisissa asioissa että kaikissa kansalaisten oikeuksia ja velvollisuuksia koskevissa asioissa. Mielestäni on mahdotonta ajatella, että unioni voisi tulevaisuudessa tulla toimeen ilman yhteiskunnallisten voimien ja kansalaisten mielipiteitä edustuksellista poliittista välittäjää tehdessään eri politiikkojen toimintalinjoja hahmottelevia päätöksiä. Se on yksi demokratian perusedellytyksistä.
Arvoisa puhemies, päätän puheeni viimeiseen pohdintaan: tiedän, että tässä puheessani olen jättänyt käsittelemättä useita merkittäviä aiheita. Pidin parempana keskittyä asioihin, jotka mielestäni olivat olennaisimpia. Olen varma, että keskustelun kuluessa tullaan syventämään ja selvittämään useita edustajien mielissä näiden asioiden tiimoilta heränneitä kysymyksiä, ja jos jonkun mielestä olisi pitänyt käsitellä myös joustavuutta, muistutan, että meillä oli erityiskeskustelu tästä asiasta tämän edustajakokouksen täysistunnossa muutama kuukausi sitten. Mutta tällä hetkellä mielestäni on tärkeää esittää vetoomus kaikille parlamentissa läsnä oleville poliittisille voimille konferenssin tämänhetkisen tilanteen suhteen. Olemme kriittisessä tilanteessa. Seuraavat kolme viikkoa ovat ratkaisevia sen päättämiseksi, millaisen mallin Euroopan unionista haluamme piirtää tulevaisuutta varten. Loppuneuvottelut tulevat olemaan erittäin hankalia, kompromissit vaikeita, kansalliset edut useissa asioissa toisistaan poikkeavia, mutta vielä ei ole päätetty mistään, mitään ei ole lopullisesti voitettu eikä hävitty. Siksi komissio haluaa vedota Euroopan parlamenttiin, että se yhdessä komission kanssa vaatisi jäsenvaltioilta viimeisiä ponnisteluja neuvottelujen loppusuoralla.
Konferenssilla on tällä hetkellä paljon pelissä: pystyä rakentamaa vahva, uskottava, poliittisen unionin syventämiseen kykenevä unioni, joka samaan aikaan voi avautua laajentumiselle, ilman, että pitäisi turvautua heikentämiseen ja samaan aikaan ylläpitää yhteisön yhdentymismenetelmän dynaamisuutta, ja tämä on epäilemättä meidän suuri voimainmittelymme. Tästä tavoitteesta luopuminen merkitsisi luopumista kohtalostamme, unionin - ja kaikkien kansalaistemme mahdollisuuksien heikentämistä sekä luopumista läsnäolosta kansainvälisellä taloudellisella ja poliittisella näyttämöllä. Siksi haluan esittää parlamentille tämän viimeisen vetoomuksen. Mielestäni meidän pitää yhdistää voimamme, jotta tulevaisuuden sopimuksella onnistuisimme säilyttämään sen eurooppalaisen yhteiskuntamallin, jonka puolesta parlamentin ja komission pitää olla valmis taistelemaan.

Puhemies
Paljon kiitoksia, Oreja, hyvin ytimekkäästä tiedotuksestanne, joka täydentää erittäin hyödyllisesti Patijnin neuvoston puolesta antamaa esitystä.
Greenillä on puheenvuoro.

Green
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä sekä neuvoston istuvaa puheenjohtajaa että komissaari Orejaa heidän tämänpäiväisestä panoksestaan. Myönteisen ja aurinkoisen luonteen mukaisesti neuvoston istuva puheenjohtaja esitti tavanomaisen optimistisen versionsa siitä, mitä hänen mukaansa on tekeillä HVK: ssa. Komissaari Oreja oli hieman realistisempi, ellei suorastaan hieman rehellisempi, HVK: ta koskevassa arviossaan.
Tässä parlamentissa ei toivoakseni ole ketään, joka haluaa olla negatiivinen, hankala tai vaivalloinen - ei ainakaan minun ryhmässäni. Me haluamme Amsterdamin huippukokouksen johtavan myönteiseen tulokseen. Olemme vakuuttuneita siitä, että näin tulee käymään, jos voimme mitenkään vaikuttaa prosessiin, sillä unionin ensi vuosituhannen kehityksen kannalta on ratkaisevaa, että tulos on myönteinen. Jos kuitenkin kuuntelemme neuvoston puheenjohtajan kertomusta, se heijastaa Euroopan unionin ihmisten pelkoja ja huolenaiheita.
Hän teki selväksi, että tärkeimmät poliittisesti arkaluonteiset asiat liittyvät institutionaalisiin kysymyksiin. Olisin toivonut, että hän olisi sanonut tärkeimpien poliittisesti arkaluonteisten asioiden liittyvän siihen, miten voimme vahvistaa työllisyyden luontia ja sosiaalista ulottuvuutta ja edetä paremman ympäristön, paremman kuluttajansuojan ja paremman kansanterveyden luomisessa. Hänen sanoissaan minua huolestuttaa se, että noista asioista on jo laaja konsensus, mikä tarkoittaa, että niistä on jo päätetty eikä niille ole juuri tehty mitään. Siksi niitä koskeva poliittinen konsensus on niin helppo saavuttaa.
On tärkeää, että teemme poliittisesti selväksi, että Euroopan unionin kansalaiset ovat huolissaan työpaikkojen luonnista. Jos otamme vakavissamme perustamissopimuksen luvun, joka käsittelee työpaikkojen luontia, kansalaisemme haluavat muutakin kuin yleviä sanoja. He haluavat ainakin, että perustamissopimus antaa meille oikeuden alkaa koordinoida makrotalouspolitiikkojamme työpaikkojen luonnin edistämiseksi Euroopan unionin tasolla. Vain näin työllisyysluvulla voi olla jokin merkitys.
Vastaavasti sosiaalisen ulottuvuuden osalta minua ilahduttaa, että sosiaalipöytäkirja sisällytetään Euroopan unionin perustamissopimukseen ja että 1. toukokuuta työn päivänä saimme nähdä, kuinka Britanniaan valittiin labourhallitus, joka sallii tämän tapahtuvan. Haluamme kuitenkin myös, että tuota sosiaalipöytäkirjaa vahvistetaan jotenkin. Haluamme myös nähdä edistystä kohti sukupuolten välistä tasa-arvoa ja syrjinnän vastustamista koskevaa lauseketta, jolla on todellista merkitystä. Haluamme myös nähdä, että näiden käsittelyssä sovelletaan määräenemmistöäänestystä ja yhteispäätäntää eikä yksimielisyyttä, kuten pelkään tapahtuvan ainakin syrjinnän vastaisen lausekkeen osalta.
Nämä ovat ne asiat, jotka vaikuttavat unionin kansalaisiin. Nämä ovat ne asiat, joiden tulisi olla keskeisellä sijalla HVK: n viimeisinä päivinä, jotta niitä voitaisiin vahvistaa ja jotta kansoillemme voitaisiin antaa selkeä viesti. Komissaari Oreja esitti hyvin paljonpuhuvan lausunnon sanoessaan, että kyseessä on minimi, jonka julkinen mielipide voi hyväksyä - minimi! Tämä huolestuttaa minua ja ryhmääni suuresti. Haluamme nähdä unionin etenevän, mutta ensisijaisen tavoitteemme täytyy olla niihin asioihin puuttuminen, jotka ovat näin horjuttaneet Euroopan unionin maiden julkista mielipidettä Euroopan unionin arvosta ihmisille ja heidän perheilleen.
Saakaamme aikaan todellista edistystä, ei vain näitä asioita koskevia yleviä sanoja vaan todellinen edistysaskel perustamissopimuksessa. Ryhmäni aikoo arvioida, täyttääkö perustamissopimus unionin kansalaisten toiveet.
Siinä on myös valmisteltava unionia laajentumista varten, ja tämä merkitsee institutionaalisia muutoksia. Olisimme toivoneet, että hallitustemme päämiehet olisivat ymmärtäneet, että jos unionin halutaan olevan toimiva ja tehokas, institutionaaliset muutokset ovat välttämättömiä. Niiden tulisi olla automaattisia, jos unionin halutaan laajentuvan Keski- ja Itä-Euroopan maihin. On siis tosiaankin välttämätöntä valmistella unionia laajentumista varten puuttumalla ensinnäkin institutionaaliseen tilanteeseen, johon on saatava aikaan parannus. Meidän on esimerkiksi supistettava unionin päätöksentekomenettelyjä kolmeen, ja haluamme, että näin tapahtuu. Parlamentti on vaatinut tätä jo pitkään, ja toivomme, että siitä tulee totta. Tietysti haluamme myös nähdä määräenemmistöäänestyksen ja yhteispäätännän käytön lisääntyvän. Haluamme kaikkia niitä asioita, jotka varmistavat, että parlamentin oikeudet säilyvät ennallaan.
En voi enkä aio hyväksyä parlamentin nykyisten oikeuksien - niin budjettiin kuin lainsäädäntöön liittyvien oikeuksien - minkäänlaista vähentämistä millään alalla. Toivon, että tämä tehdään täysin selväksi hallitusten välisessä konferenssissa.

Brok
Arvoisa puhemies ja kollegat, haluaisin kiittää erityisesti virassa olevaa neuvoston puheenjohtajaa sekä myös komissaari Orejaa. En kiitä vain täällä pitämistänne puheista, vaan koska minulla on viime kuukausina ollut myös sellainen tunne, että te kummatkin olette olleet valmiita hyväksymään parlamentin perustelut ja myös toteuttamaan joukon ehdotuksistamme tai vaikuttamaan siihen, että ne toteutetaan. Siitä henkilökohtainen kiitokseni.
Vuosien kuluessa olen kuullut tässä parlamentissa suurten eurooppalaisten pitämiä suuria puheita. Viime viikkoina olen muistellut kahta puhetta. Toinen niistä on entisen Italian presidentin Sandro Pertinin ja toinen Václav Havelin pitämä puhe. Kummassakin puheessa tuli hyvin selvästi esiin se, ettemme tarvitse teknokraattista Eurooppaa. Tarvitsemme Euroopan, joka huomioi kansalaiset ja palvelee heitä.
Tarkastellessani hallitusten välisten neuvottelujen käytäntöä, minulla on joskus epäilykseni siitä, vastaammeko me tosiasiallisesti näitä normeja. On aina vain monimutkaisempaa ja vaikeampaa tehdä eurooppalaiset päätökset ymmärrettäviksi kansalaisille, antaa kansalaiselle mahdollisuus ymmärtää, kuka on vastuussa mistäkin, valvoa, kuka tekee hyviä ja kuka huonoja päätöksiä, välittää hänelle tieto, että hän voi vaikutuksellaan ohjata asioita oikeaan suuntaan.
Tämä tuo minut erityisesti aiheeseen, joka käsittelee Euroopan unionin toimintakykyä ja hallitusten välistä konferenssia valmistautumisena Euroopan unionin laajentumiseen. Jokainen puhuu siitä, että enemmistöpäätöksiä lisättiin, mutta jokainen esittää kansallisista ministeriöistä mukaan saamansa poikkeukset. Neuvottelujen puheenjohtajan on lähes mahdotonta huolehtia siitä, ettei tästä muodostu nollalopputulos-peliä. Meidän olisi palautettava mieliimme näinä päivinä vähän ennen hallitusten välisen konferenssin päättymistä se, että yksimielisyysperiaate on epäluottamuksen ja mielikuvituksettomuuden periaate. Yksimielisyysperiaatteesta pidetään kiinni sen takia, koska kumppaneihin ei luoteta ja pelätään, että enemmistö tekee päätöksiä, jotka ovat vastoin omaa kansallista etua.
Luullakseni tämä on katkeraa huomata, koska jokainen antaa jossakin muun esimerkin tästä epäluottamuksesta. Haluan selventää tätä vain muutamien kohtien osalta. Neuvoston puheenjohtajamaa yrittää todellakin laajentaa enemmistöpäätöksiä koskemaan kauppapolitiikan 113 artiklan yhteydessä myös palveluita, investointeja, tekijänoikeuksia jne. Mutta tämä on ilmeisesti mahdollista vain, jos samalla laaditaan pöytäkirjaan lisäpöytäkirja, johon on vahvistettu satoja - ei, minä liioittelen - lukuisia poikkeuksia. Vasta sitten kun nämä otetaan huomioon, ollaan valmiita enemmistöpäätökseen.
Jos ennen pitkää tullaan siihen, että kysymyksestä enemmistöpäätösperiaatteen laajentamisen yhteydessä on aina ensin laadittava erityissopimus pöytäkirjojen muodossa, silloin se johtaa lopulta tilanteeseen, ehkä myös toimintakykyyn, mutta joka tapauksessa tämän Euroopan unionin täydelliseen juridiseen ketjuuntumiseen ja ei enää elämään tämän Euroopan unionin sisällä! Tästä on täysi joukko muita esimerkkejä.
Miltä todellisuus sitten näyttää? Asia on toki niin, ettei yhtenäismarkkinalainsäädännön yhteydessä ole käytännössä ollut myöskään yhtään tapausta, josta olisi äänestetty enemmistöllä, ja jossa jokin maa olisi joutunut uhraamaan omat kansalliset etunsa tai olisi hävinnyt äänestyksessä. Lopuksi niistä asioista, joista päätettiin enemmistöpäätöksellä, neuvoteltiin aina konsensusperiaatteen pohjalta. Miksi sitten tätä ei kyetä tekemään myös muilla alueilla?
Mikä seuraus tällä on laajentumisen yhteydessä? Monet jäsenvaltiot eivät ole vielä miettineet sitä, että se, mitä he tähän asti edustivat yksimielisyyden periaatteella kansallisen edun nimissä, muuttuu laajentuneessa yhteisössä päinvastaiseksi myös kansallisen edun näkökulmasta! Haluaisin esimerkiksi mainita tässä yhteydessä rakennerahastoja koskevan aiheen, ilman että käsittelen asiaa tarkemmin.
Keskustelemme yhä vielä suvereniteettiperiaatteesta, mutta aina vain muodollisista emmekä sisällöllisistä näkökohdista käsin. Kansalainen on tässä jo huomattavasti pidemmällä. Kolmannen pilarin yhteydessä ja mitä sen yhteydestä pitäisi siirtää käsiteltäväksi yhteisön alaan kuuluvana asiana, keskustellaan paljon siitä, ettei tätä voida tehdä, ja että se koskettaa kansallista suvereniteettia. Kansalaisia tämä ei kiinnosta ollenkaan! Tarkoitan, että he haluavat ratkaisuja, ja me haluamme uutta politiikkaa emmekä koneiston uutta ylivaltaa. Me haluamme Eurooppaan ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa, joka tuo mukanaan päätöksentekomenetelmän, jonka avulla pääsemme eteenpäin. Se ei kuitenkaan saa olla laadittu niin vaikeasti ymmärrettäväksi, että jossakin keskellä tosin on enemmistöpäätös, mutta ylhäällä ja alhaalla yksimielisyysperiaate, joka tukehduttaa kaiken.
Me haluamme sosiaalipolitiikkaa parannetussa muodossa, perusoikeuksia ja enemmän avoimuutta. Hallitusten välinen konferenssi pyrkii huolehtimaan siitä, että Euroopan parlamentti saa mahdollisesti enemmän oikeuksia. Haluamme kuitenkin myös toivoa, ettei ainoastaan Euroopan parlamentti yksin vaan myös Euroopan unioni hyötyy tästä.

Puhemies
Kiitos, Brok.
Azzolinilla on puheenvuoro.

Azzolini
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat jäsenet, emme peitä teiltä hämmästyneisyyttämme ja huolestuneisuuttamme hallitusten välisen konferenssin töiden edistymisen suhteen, mikä on jälleen tullut esille Noordwijkissa juuri pidetyssä huippukokouksessa. Vaikka on tunnustettava, että puheenjohtajavaltio Alankomaat on tehnyt valtavan suuren työn ja monet jäsenvaltiot ovat olleet valmiita tarjoamaan apuaan - mistä esitän vilpittömät kiitokseni ryhmäni puolesta -, sitä kuitenkin himmentää se, että vanha kansallismielisyys on jälleen päässyt voitolle Noordwijkissa, missä piti päästä sopimukseen Maastrichtin sopimuksen lupausten laaja-alaisemmasta toteuttamisesta, ja vain muutamia päiviä ennen Amsterdamin Eurooppa-neuvoston kokousta. Panokset ovat toki korkeat: Euroopan unionin toimivallan lisääminen edellyttää asteittaista luopumista kansallisesta itsemääräämisoikeudesta. Ei siis ole yllättävää, että idealismi saa väistyä yksittäisen eduntavoittelun tieltä, kun yritetään puuttua kansallisiin etuoikeuksiin.
Emme haluaisi uskoa - kuuluisan espanjalaisen professorin Rafael Gómez Pérezin sanoja lainatakseni -, että Euroopan idealismi on kulutettu loppuun. Ajatus Euroopasta merkitsi kerran - kulttuurisesti sanottuna - yhteistä isänmaata, luonnollista tunnetta siitä, että " on eurooppalainen" , mutta se on himmentynyt aikojen kuluessa, koska eurooppalainen ihminen ei enää koe elämässään yhteenkuuluvuuden tunnetta ja siksi hän ei myöskään enää ajattele Euroopan olevan todella yhtenäinen tai pyri toteuttamaan tällaista yhtenäisyyttä. Me uskomme kuitenkin, että Eurooppa voi antaa paljon itselleen, omille kansalaisilleen ja koko maailmalle. Mutta sen toteuttamiseksi sen on lisäksi ja ennen kaikkea annettava poliittinen ulottuvuus läsnäololleen maailmassa lujittamalla omaa politiikkaansa ja omia toimielimiään, erityisesti Euroopan parlamenttia, sekä ottamalla omat kansalaisensa täysipainoisesti mukaan toimintaansa. Tämä on meidän mielestämme se henki, jonka tulisi innoittaa HVK: ta, kun se kirjoittaa uudelleen perustamissopimuksen, joka ei enää vastaa tulevien vuosikymmenien haasteita.
Eurooppa on yhteisönä toki ottanut suuria harppauksia sen syntymästä tähän päivään saakka, kuten on tunnettua, mutta se ei vielä riitä. Haluamme Euroopan, joka ei petä perustajaisiensä henkeä, jotka näkivät Euroopan voiman juuri sen poliittisessa ulottuvuudessa; haluamme vahvan, vapaan ja demokraattisen Euroopan, joka palvelee kansalaisiaan ja parantaa heidän hyvinvointiaan ja vaurauttaan. Lisättäessä Euroopan unionin toimivaltaa on ratkaistava unionin vakava demokratiavajeen ongelma; kansallisilta parlamenteilta ei voida riistää niiden toimivaltaa ja sen myötä niiden demokraattista valvontaa ja antaa lisää valtaa sellaisille päättäville elimille, joita ei ole valittu vaaleilla. Vallan tasapainoiseen jakoon on kiinnitettävä paljon huomiota. Laajentuvan Euroopan, joka tavoittelee merkittävää poliittista asemaa maailmassa ja joka haluaa olla uskottava ja vahva, on tehtävä selkeä sopimus kansalaistensa kanssa: joko heille annetaan täysi valta demokraattisesti valittujen toimielinten kautta, kuten kaikissa demokratioissa, tai sitten he eivät tunnusta yhteistä isänmaata vaan pelkän maantieteellisen ilmaisun, etäiset ylikansalliset toimielimet ja niiden keskitetyn johtamistavan.
Arvoisa puhemies, meidän on ajateltava Euroopan kansalaisia uudistaessamme Euroopan unionia!

Brinkhorst
Arvoisa puhemies, tämä on viimeinen kerta, kun parlamentti keskustelee HVK: sta ennen Amsterdamissa tehtäviä päätöksiä. On selvää, että jokaisella ryhmällä on omat kunnianhimonsa. Haluaisin lyhyesti mainita neljä kohtaa, joiden suhteen me Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmänä kysymme: onnistuuko Amsterdam vai eikö?
Ensiksi: yhteispäätösmenettely. Se on paljon sanottu. Se on olennaista kaikilla alueilla, missä on lainsäädäntöä. Olemme huolestuneita siitä, että kun osia kolmannesta pilarista siirretään ensimmäiseen pilariin, oikeuslaitos ja sisäasiat saavat määräenemmistön ensimmäisessä pilarissa, mutta parlamentin oikeuksia ei oteta lopultakaan täydellisesti huomioon. On olennaisen tärkeää, että EU: n tuomioistuimella on asema tässä. Se takaa todellisen oikeusvaltion ja hyvä varaministeri, h artikla on oikeudellinen hirviö.
Määräenemmistö. On olemassa vielä 35 tapausta, joissa vaaditaan yksimielisyyttä. Tällä tavalla yhteisö ei voi toimia. Voiko neuvoston puheenjohtaja sanoa, että puheenjohtajavaltio tulee tekemään uusia aloitteita asian suhteen yrittääkseen saada yksimielisyystapausten määrän vähennettyä.
Kolmanneksi, yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka ilman välttämättömiä välineitä ei toimi. Länsi-Euroopan unionin yhdentyminen Euroopan unioniin on välttämätöntä, jotta saadaan uskottavat välineet yhteisen ulkopolitiikan harjoittamiseen. Tällä hetkellä niitä välineitä ei ole. Länsi-Euroopan unioni muistuttaa yhä enemmän NATO: n satelliittia eikä Euroopan unionin käytettävissä olevaa välinettä.
Arvoisa puhemies, lopuksi yksinkertaistaminen. Harmikseni puheenjohtajavaltion esityksessä esitetään talousarvioon avointa momenttia. Kollega Oreja puhui myös tästä. Kansalaiset tulevat arvioimaan sopimusta siltä pohjalta, että onko se todellakin yksinkertaistettu, onko se selkeä. Tämän hetkisessä tekstissä, ei puheenjohtajavaltio Hollannin syystä, vaan neuvoston kykenemättömyydestä, Maastrichtista on tullut kolmas mahti epäselvyydessään. Toivotan puheenjohtajalle menestystä työssään tulevina päivinä.

Puerta
Patijn, Oreja, näettehän, että kaikki me äänenkannattajat olemme kiitollisia teille siitä, että olette näillä hetkillä läsnä täällä parlamentissa ja käytännöllisesti katsoen kaikki tunnustamme sen, että Alankomaat on puheenjohtajana tehnyt eritäin hyvää työtä, kuten myös Irlanti teki; että tietojen vaihto edustajiemme Brokin ja Guigoun kanssa on sujunut hyvin; että parlamentin entinen puhemies Hänsch ja nykyinen Gil-Robles ovat tehneet merkittävää työtä tiedonkulun hyväksi, mitä tulee parlamentin läsnäoloon konferenssissa, mutta meidän pitää kaikesta huolimatta osoittaa huolestuneisuutemme.
Orejan kaltainen komission jäsen - ja on mahdotonta löytää sivistyneempää tai viisaampaa komission jäsentä Euroopan unionin historiasta - on tänään useaan otteeseen osoittanut olevansa huolestunut. Hän on sanonut sen ystävälliseen sävyyn, mutta hän on komission puolesta osoittanut suurta huolestuneisuutta, ja minä olen hyvin huolestunut täällä parlamentissa niiden kymmenen miljoonan kansalaisen puolesta jotka ovat äänestäneet ryhmäämme kuuluvia puolueita, ja me olemme pieni ryhmä. Ajatelkaahan, arvoisa puheenjohtaja Patijn, kuinka paljon on niitä äänestäjiä, jotka ovat tukeneet suuria ryhmiä, sillä eihän tämä parlamentti ole akateeminen kilta keskustelujen käymiseksi ja analyysien tekemiseksi, vaan eurooppalaisten kansalaisten edustuslaitos, kuten hyvin tiedätte ja sitä kunnioitatte.
Tiedämme, että hallitusten välinen konferenssi etenee, kunhan kaikki ovat saaneet tehtävänsä täytettyä, mutta miten on sisältöjen laita? Onko se luotujen odotusten tasolla? Vastaako se aikamme poliittisiin ongelmiin? Tuemme luonnollisesti sitä, että kansalaisilla on työtä ja työpaikka, mutta myös sitä, että poliittisella unionilla on rakenne. Tällä hetkellä, kun on kulunut jo lähes kymmenen vuotta siitä kun Berliinin muuri murtui, haluan sanoa teille- ja tämä ei ole mikään vitsi - että euroopan kansalaisuus on valitusten muurilla. Työttömyys, ahdistuneisuus, ongelmat seuranaan ja meidän pitää jakaa nämä ongelmat ja antaa niihin ratkaisuja. Sen vuoksi halusin esittää lyhyesti joitakin esimerkkejä huolenaiheistamme, siitä minkä vuoksi olemme huolestuneita. Mitä menetelmään tulee, se on selvä: te olette etsimässä viimeistä epävakaata tasapainoa viime hetkillä ja kansalaisia varmaankin huolestuttaa se, että heidän hallitusedustajansa eivät ole kykeneväisiä säätämään peli- ja luottamussääntöjä, joita tarvitaan erittäin merkityksellisistä asioista päättämistä varten.
Minun pitää sanoa, että tämä voisi aiheuttaa samankaltaisen tilanteen kuin Maastrichtin sopimus, joka on toinen rakas belgialainen kaupunki, jonka nimi herättää epäluottamusta puolessa Eurooppaa, sillä Maastrichtin sopimus tehtiin yleisen mielipiteen selän takana, emmekä voi antaa sellaisen tilanteen syntyä uudelleen. En halua tehdä Patijnista syyllistä - hän elehtii ilmaistakseen, että hänkään ei ole sitä mieltä, että näin tulisi menetellä, ja että hän ei ole vastuussa Maastrichtin sopimuksesta - mutta meidän pitäisi hyväksyä selkeitä päätöksiä, jotta emme joutuisi sellaiseen tilanteeseen. Mitä sisältöihin tulee, tarkoituksena oli ottaa suuri askel kohti poliittista unionia demokraattisen vajeen kattavan institutionaalisen uudelleen tasapainottamisen kera. Ja sitä ei tulla tekemään, tullaan ottamaan pieniä askeleita, edes parlamentti ei tule saamaan oikeutta antaa hyväksyvää lausuntoa perustamissopimusten tarkistamisesta tulevaisuudessa. Emme usko, että niin merkittävissä asioissa, kuin talousarviota tai lainsäädäntömenetelmiä koskevissa asioissa tulee olemaan todellista yhteispäätäntää.
Parlamentti on tietyssä mielessä epäluuloinen ja on välttämätöntä ottaa nämä merkittävät askeleet kohti poliittista unionia. Emme puhu korporatiivisesti parlamentin merkityksestä, puhumme eurooppalaisesta demokraattisesta kudelmasta. Ulko- ja turvallisuuspolitiikassa ei ole poliittista tahtoa näiden askelten ottamiseksi, ja mitä tulee talous- ja sosiaalipolitiikkojen edistämiseen kansalaisten hyväksi, pelkäämme pahoin, että sitä ei tulla saavuttamaan. Varmaa on, että tulee olemaan työllisyydelle omistettu luku ja että se liitetään sosiaalipöytäkirjaan, - luultavasti parempaan kuin aikaisempi - mutta pääasiallinen tavoite ei ole kaunopuheisuus työllisyydestä tai avustusluonteisiksi rajatuista sosiaalipolitiikoista, vaan sellaisten talous- ja sosiaalipolitiikkojen luomisesta, jotka eivät ole täysin konvergenssi-indekseistä riippuvaisia.
En voi enää puhua enempää ajan puutteen ja laajentamiseen tarvittavien ratkaisujen puutteen vuoksi. Olemme selkeässä siirtymävaiheessa, mutta pyydän teiltä, arvoisa neuvoston istuva puheenjohtaja, että emme tekisi tästä konferenssista tyhjiin valuneiden suurten toiveitten kokousta, joka loppujen lopuksi synnyttäisi maailmaan vain pienen hiiren, joka ei voi ratkaista Euroopan unionin, sen kansojen ja sen kansalaisten ongelmia.

Roth
Arvoisa puhemies ja kollegat, tämänpäiväisessä keskustelussa on myös kysymys roolista, jonka me otamme itsellemme Euroopan parlamenttina. Olemmeko me tulevan hallitusten välisen konferenssin, tulevan Amsterdamin konferenssin, suhteen ystävällisiä, hiljaisia ja vaatimattomia? Olemmeko me jonkinlainen anelija, joka kerjää oikeuksia neuvostolta? Olemmeko kaikkea tätä, mutta emme vain tottelemattomia, jotta saisimme hyvällä käytöksellä vähän enemmän tai häviäisimme vähän vähemmän? Olemmeko me kansallisten hallitusten käsivarren jatke ja luovummeko me voitolle pääsevässä tottelevaisuudessa ehdottoman välttämättömistä hallitusten väliselle konferenssille esitettävistä vaatimuksista? Ei, tämä ei ole aivan varmasti meidän roolimme!
Olen täysin vakuuttunut siitä, että Euroopan parlamentille ominaisin tehtävä tänään ja juuri tänään on puhua selkeästi ja aivan suoraan, sillä kysymys ei ole vähemmästä kuin Euroopan unionin kyvystä selviytyä tulevaisuudessa. Kysymys on todellisen eurooppalaisen demokratian luomisesta. Kysymys on Euroopan poliittisen ja taloudellisen yhdentymisen välisestä tasapainosta. Kysymys on yhteisen kansalaisia koskevan ulkopolitiikan kehityksestä. Kysymys on yhteiseurooppalaisesta näkökulmasta, kyvystä unionin laajentamiseen. Kun syvennyn ja tarkastelen sitä, mitä tähän asti on käsitelty, olen toki hyvin neuvoton ja rauhaton. Minun on todettava, että jäsenvaltioiden hallitukset ovat toteuttamassa tällä hetkellä Euroopan unionin uudistusta, joka - viittaamalla aina suurempaan tehokkuuteen - vähentää jatkossakin kansanvaltaa, avoimuutta ja julkisuutta teknokraattisten ja valtioiden välisten menettelyjen kustannuksella. Näin alkuperäinen ajatus eurooppalaisen demokratian kehityksestä vaarannetaan.
Käsiteltävänä oleva sopimusehdotus ei anna sopivaa vastausta unionin sosiaaliseen, ekologiseen ja demokraattiseen kriisiin. Se ei ole vain riittämätön uudistus, vaan se on myös väärällä raiteella. Todistelut ihmisoikeuksista ja syrjimättömyydestä jäävät pelkiksi suullisiksi lupauksiksi ilman kannekelpoisia takuita. Henkilöiden vapaa liikkuvuus, yksi Euroopan unionin parhaimmista asioista, lykätään hamaan tulevaisuuteen. Niin kutsuttu kolmannen pilarin osien siirtäminen käsiteltäväksi yhteisön alaan kuuluviksi asioiksi on petollista, sillä enemmistöpäätösperiaatteen toteuttamisen myötä Euroopan parlamentin yhteispäätös ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen toimivaltuudet eivät kulje samaan suuntaan. Lukekaa H-luvusta. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen toimivaltuuksia päinvastoin vähennetään.
Europolia ollaan laajentamassa. Se on saamassa operatiivisia toimivaltuuksia, ilman, että demokraattisia valvontamekanismeja laajennetaan. Tämä syövyttää oikeusvaltiollisia periaatteita! Yhteisen ulkopolitiikan on oltava rauhan- ja turvallisuuspolitiikkaa tavoitteenaan Euroopan laajuisen turvallisuusjärjestelmän luominen, ja juuri tätä ei nyt ole WEU: n sulauttaminen. Se kuvaa enemmänkin askelta Euroopan unionin, entisen rauhan yhteisön, militarisoimiseksi.
Paljastavaa on myös näyttävä täystyöllisyyteen tähtäävä tehtävä. Luvatusta työllisyyttä koskevasta luvusta tuli ei-sitovaa poliittista runoutta. Tämä on mitä suurimmissa määrin vastuutonta ottaen huomioon massatyöttömyyden. Se, että Euroopan parlamentti ei saa mahdollisesti lisää oikeuksia, kuten tämän viikon kolmas suuri eurooppalainen, Elmar Brok, juuri kertoi meille, vaan että sen oikeuksia jopa vähennettäisiin esimerkiksi talousarvion suhteen, ei edes enää hämmästytä! Ei ole syytä riemuun, vaan hälytystilan korkeimpaan tasoon, sillä tämän Maastricht II -sopimuksen myötä Euroopan tulevaisuus muuttuu epävarmemmaksi!
(Suosionosoituksia V-ryhmältä)

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat. Haluan kysyä neuvoston puheenjohtajalta ja uudesta sopimusluonnoksesta neuvottelevan ryhmän puheenjohtajalta, ovatko he huomanneet, että meille harvinaislaatuinen yksimielisyys istuntosalissa on vallinnut tähän asti käsiteltävänä olevasta aiheesta ja luonnoksesta, josta te käsittääkseni jo annoittekin myönteisen ja optimistisen kantanne.
Minusta tuntuu, että parlamentin, samoin kuin komissionkin, reaktiot heijastelevat yleistä huolestuneisuutta. Tiedän, että työn olisi valmistuttava tämän viikonlopun aikana. Toivon mukaan sopimusluonnos on käytettävissä, jotta voimme seuraavan tilaisuuden tullen antaa kohta kohdalta tarkan ja yksityiskohtaisen vastauksen ennen Amsterdamin huippukokousta.
Haluaisin kuitenkin lähestyä teitä, arvoisa puheenjohtaja, poliittisena puhujana, kuten useat kollegani ovat tehneet, sanoakseni: olkaa varuillanne! Kesäkuun 16. ja 17. päivä on ilman muuta tärkeä etappi, koska juuri sen olette ajatellut päättäväksi nämä neuvottelut. Minusta näyttää kuitenkin siltä, että tilanteen objektiivinen kehitys on johtanut siihen, että olette saavuttamassa päämääränne tavalla, jossa ei ole kehumista, sillä käytössänne on vähimmäisyksimielisyys vähimmäissisällöstä Maastrichtin sopimusten tarkistusta varten. En puutu yksityiskohtiin, mutta haluaisin yksinkertaisesti kysyä, onko teidän mielestänne 16. ja 17. kesäkuuta ainoa tilaisuus, ainoa mahdollisuus saattaa tämä teksti valmiiksi, ikään kuin viidentoista valtion päämiehen ja valtion välinen sopimus olisi sinällään riittävä tai ikään kuin ei olisi välttämätöntä - tämähän nähtiin jo Maastrichtissa - saada asialle, mahdollisuuksien rajoissa, jäsenvaltioidemme kansalaismielipiteen hyväksyntä. Ihmettelen mitä tarjoatte kansalaisille, jos sopimusuudistusten sisältö on tämän kaltainen, että annetaan vain palanen kerrallaan.
Ulkopolitiikka ja eurooppalainen yhteistyö ei ole koskaan, samassa määrin kuin viime vuosina, ollut näin kielteistä. Se on tuottanut poliittista kyvyttömyyttä, kuten YUTP: n kodifioinnista lähtien olemme voineet todeta. No, te vastaatte tähän vahvistamalla hallitusten välisen yhteistyön metodeja ja ehdottamalla jopa, että kokonaisuutta johtaisi keskitason virkamies.
Mitä tulee kaikkiin muihin argumentteihin, antamanne vastaukset eivät ole poliittisia, vaan heikkoja, teknisiä vastauksia. Pelkäämme, että tällaiset vastaukset eivät edes saisi kansalaisten hyväksyntää. Miettikääpä tätä ja erityisesti sitä, että riittävän sisällöllisen laadun puuttuessa 17. kesäkuuta ei ehkä olekaan viimeinen mahdollisuus sopimusluonnoksen loppuun saattamiseksi.

Cellai
Neuvoston puheenjohtaja tai komissaari Oreja tuskin pahastuvat minun huomauttaessani vastakkainasetelmasta, joka on havaittavissa edellisen selvän optimismin ja jälkimmäisen syvän huolestuneisuuden, sanoisinko realismin, välillä. On ilmiselvää, että toinen näistä kahdesta näkökulmasta on vähintään väkinäinen. Mikä Euroopan yhteisön malleista on nostamassa päätään, komissaari Oreja? Ei varmastikaan poliittiseen yhdentymiseen liittyvä malli, ainoa eurooppalaisten ihanteiden merkittävä ilmentäjä, eikä varmaankaan vakavasti otettavan sosiaalisen Euroopan malli. Totta lienee, että vielä on valtioita, jotka dramaattisesti leviävästä työttömyydestä huolimatta jatkavat esteiden rakentamista kannustaville vaihtoehdoille. Pelkät sosiaalipoliittiset lausekkeet sen enempää kuin sosiaalinen pöytäkirjakaan eivät riitä. Eurooppa-neuvoston ensi kuussa Amsterdamissa pidettävän kokouksen tulosten suhteen ei ole juuri syytä optimismiin.
Hallitusten välinen konferenssi, jonka on, hintaan mihin tahansa, saatava työnsä päätökseen tiettyyn päivämäärään mennessä ottaa riskin lyhytikäisestä tuloksesta: sen niittää minkä on kylvänyt. Mikä estää lykkäämisen, kun uhkana on tilanteen ratkeaminen minimaalisin tuloksin?
Jos lukee Noordwijkin huippukokousta rivien välistä, huomaa, että Euroopan yhteisö on vaarassa vaikuttaa pelkältä ministeritason byrokratialta. Millä muulla tavoin voisi tulkita sitä tosiasiaa, että toimielinten uudistuksen neuvottelijat, eivätkä vain he, ovat hallitusten edustajia, joita kansa ei ole valinnut. He ovat hillittömän byrokratian mestareita. Entä kuka ottaa huomioon tässä prosessissa Euroopan unionin 370 miljoonan asukkaan pelon ja ahdistuksen tunteet?
Viisitoista hallitusten päämiestä, lisäksi viisitoista ulkoministeriä, kokoontui viideksi tunniksi onnistumatta käsittelemään tai selvästi ratkaisemaan yhtäkään - toistan, yhtäkään - niistä ongelmista, jotka vuoden ajan ovat jumiuttaneet neuvotteluja. Mikä on se Eurooppa, jota olemme rakentamassa? Emme ainakaan kansalaisia kiinnostavaa Eurooppaa, sillä heitä huolettavat aivan muut ongelmat: työttömyys, köyhyys, sosiaalinen syrjäytyminen ja väkivalta ovat kuin kiristävä vanne koko Euroopan ympärillä. Onko, siis, aivan välttämätöntä laajentaa Unionia ennen kuin sitä syvennetään? Vai olisiko, sen sijaan, tarpeen kohentaa sen toimivuutta ja luoda sellaiset olosuhteet, että se kykenisi kohtaamaan niin sisäiset kuin ulkoisetkin haasteet, joita sen miteltäviksi tulee. Ainuttakaan uutta liittymistä ei voida korrektisti hyväksyä ennen kuin hallintokoneisto on perusteellisesti uudistettu niin, että se sallii laajemman poliittisen integraation. Se mitä tarvitaan, on vahva, poliittinen linjaus, jonka avulla unionin taloudellisia ja poliittisia alueita voidaan syventää. Jos näin ei tapahdu, niin kovin liputettu taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus jää pelkäksi surulliseksi ja harhaanjohtavaksi kangastukseksi ja Eurooppa voidaan, todennäköisesti, työntää pöytälaatikkoon.

David
Arvoisa puhemies, minusta on ilahduttavaa, että kunnon edistystä näytetään saavan aikaan. Se on epäilemättä puheenjohtajamaa Alankomaiden ansiota, mutta väittäisin, että sillä on myös jotain tekemistä sen seikan kanssa, että Yhdistyneessä kuningaskunnassa on uusi hallitus. Tämä hallitus toteuttaa käytännössä sitä, mistä se saarnasi oppositiossa, ja on avannut päättäväisesti uuden luvun suhteissaan muuhun Euroopan unioniin.
Tähän mennessä ja etenkin niin sanotussa " epäasiakirjassa" on nähty selkeitä todisteita siitä, että edistystä on tapahtumassa: sosiaalipöytäkirja sisällytetään perustamissopimukseen, laaditaan työllisyysluku, määräenemmistöäänestyksen soveltamista laajennetaan järkevästi, petoksen vastaisia säännöksiä tiukennetaan, sitoudutaan parlamentin yhteispäätäntävaltuuksien laajentamiseen, YUTP-järjestelyistä tehdään käytännöllisempiä ja syrjinnän vastaisuus tunnustetaan demokraattisen, vapaan yhteiskunnan kulmakiveksi. Kaikki nämä ovat myönteisiä toimia eikä meidän tule aliarvioida niiden merkitystä.
Kuten sanottu, ratkaisematta on yhä vaikeita asioita: vapaa liikkuvuus, WEU: n tulevaisuus, komissaarien määrä ja joustavuuteen liittyvä harmittava kysymys. Tässä vaiheessa suurimman vaikutuksen tekee kuitenkin kaikkien jäsenvaltioiden hallitusten todellinen halu päästä todelliseen sopimukseen. Meidän tulisi iloita tästä. Jos sopimukseen päästään Amsterdamissa, se antaa meille pohjan, jolta edetä ja puuttua moniin niistä kysymyksistä, joista Euroopan kansalaiset ovat huolissaan. Se antaa meille pohjan yhteisen maatalouspolitiikan uudistamista sekä sisämarkkinoiden loppuunsaattamista ja työpaikkojen luomista ja kasvua varten. Se antaa meille pohjan kansalaisten Euroopan luomiselle ja laajentumisprosessin valmistelemiselle, joka on seuraava suuri asia Euroopan asialistalla.
Minun on kuitenkin sanottava, että tämä ei riitä. Toivon tosiaankin, että parlamentin jäsenten tämänpäiväiset huomautukset otetaan tarkoin huomioon. Ei yksinkertaisesti riitä, että meillä on perustamissopimus, joka täyttää minimivaatimukset. Tarvitsemme perustamissopimuksen, joka inspiroi ihmisiä, joka saa ihmiset taakseen, perustamissopimuksen, joka voi osoittaa meille paljon paremman tulevaisuuden ja herättää toivoa ja luottamusta. Minimivaatimukset täyttävällä sopimuksella tätä ei saada aikaan. Siksi on niin kovin tärkeää, että täällä esitetyt huomautukset otetaan huomioon. Toivokaamme, että tämä sopimus ei ole vain sellainen, jonka parlamentti voi säyseästi hyväksyä, vaan sellainen, johon voimme suhtautua myönteisen innokkaasti.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, puheenjohtajavaltio Hollanti on ilmoittanut epävirallisen Noordwijkin Eurooppa-neuvoston kokouksen jälkeen, että siellä on käyty rakentavia neuvotteluja ja että hallitusjohtajat ovat vakaasti päättäneet saada aikaan Amsterdamin sopimuksen. Hollannin pääministeri ilmoitti sen jälkeen vielä, että on joka tapauksessa tehty yksi päätös, eli päätöskomission puheenjohtajan aseman vahvistamisesta. Tämä kaikki kuulostaa hyvältä. Mutta puutun heti viimeiseen kohtaan ja se liittyy myös Elmar Brokin esittämään kritiikkiin.
Kun päätetään, että neuvosto nimittää komission puheenjohtajan ja että Euroopan parlamentti hyväksyy päätöksen ja kun komission puheenjohtajalle annetaan mahdollisuus valita omat komission jäsenensä, se merkitsee todellakin komission puheenjohtajan aseman vahvistamista. Mutta jos kohta päätetään myös ulkopolitiikasta vastaavan pääsihteerin nimittämisestä neuvostoon, niin toisaalta vahvistetaan komission puheenjohtajan asemaa ja samalla heikennetään komission asemaa. Silloin komission puheenjohtaja on saanut tuntuvasti lisää valtaa. Mutta ulkopolitiikasta vastaavalta neljältä komission jäseneltä on viety huomattavasti valtaa.
Muistutan teitä siitä, että parlamentti on useita kertoja ilmaissut vastustuksensa tällaista neuvostossa toimivaa pääsihteeriä vastaan. Kyseessä on byrokraattinen ja teknokraattinen ratkaisu poliittiseen ongelmaan. Ihmettelemme muuten myös sitä, onko komission uudella puheenjohtajalla kohta mahdollisuus erottaa yksittäiset komission jäsenet. Parlamentti on aina kannattanut tätä saadakseen oikeuden erottaa tehtävässään epäonnistuneet komission jäsenet. Kuinka asia on?
Toinen huomautukseni koskee toista aihetta, jota parlamentti pitää erittäin tärkeänä. Nimittäin sitä, että unionista on tultava avoimempi ja demokraattisempi. Nyt meillä parlamenttina on viimeinen sana noin kahdessa kolmasosassa lainsäädäntöä ja noin kolmanneksessa talousarviota. Olen ymmärtänyt, että lainsäädännön demokraattisen valvonnan alueella tullaan astumaan muutamia askeleita eteenpäin. Mutta olen kuullut, että vähintään 35-40 asiaan vaaditaan edelleen yksimielisyyttä. Mielestäni tämä on aivan liian paljon, jotta voitaisiin puhua läpimurrosta. Tilanne on vielä vakavampi, kun osa poliisi- ja oikeuspolitiikkaa eurooppalaistetaan, mutta siihen ei liity Euroopan parlamentin aseman vahvistamista. Mielestäni tätä ei voida hyväksyä. Mielestäni meidän on varoitettava puheenjohtajavaltio Hollantia siitä, ettemme saa uutta aukkoa eurooppalaiseen demokratiaan.
Vielä huonompia ovat uutiset Euroopan parlamentin budjettioikeudesta. Näyttää siltä, että parlamentilla ei ole mahdollisuutta saada viimeistä sanaa talousarvion pakollisen osan suhteen. Kyse on maatalouden talousarviosta ja Euroopan kehitysrahastosta. Tämä merkitsee 50 miljardia. On hullua, että näin suuret rahamäärät ovat parlamentaarisen valvonnan ulottumattomissa. Vielä vakavampaa on, että puheenjohtajavaltio Hollanti itsekin vastustaa budjettioikeutta. Tämä tuli esille jopa niin korostetusti, että Hollannin parlamentti hyväksyi aloitteen puheenjohtajiston nuhtelemisesta asiassa.
Sitten vielä yksi huomio niin sanotuista äänivaltasuhteista. Nykyiset suhteet koetaan yleisesti ottaen tyydyttävinä. On oltava hyvät argumentit niiden muuttamiseen. Mielestämme on parasta, että myös laajennuksen jälkeen vallitsee tasapaino pienten ja suurten EU-valtioiden välillä. Ei ole toivottavaa, että suuret maat syrjäyttävät pienet. Eli että tapahtuisi se, miltä on vältytty jo 40 vuotta. Hollannin on suurimpana pienistä maista puolustettava pieniä. Sen ei tule luopua omasta asemastaan, sillä tällöin saamme dominovaikutuksen.
Lopuksi vielä huomautus avoimuudesta. Olen ymmärtänyt, että lainsäädäntöä koskevat asiakirjat tulevat aikaisemmin kansalaisten, kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin käyttöön. Mutta en ole kuullut myönteisiä viestejä neuvoston avoimuudesta sen päättäessä laeista. Aikooko neuvosto käyttäytyä edelleen suljettujen ovien takana lakeja säätävän politbyroon tavoin? Miten voimme vaatia Keski- ja Itä-Euroopan mailta demokratisointia, ellemme itse toteuta sitä.
Arvoisa puhemies, tiivistän. Parlamentti tukee neuvostoa, mikäli se saa aikaan tuntuvaa edistystä Amsterdamin sopimuksessa. Mutta parlamentti ei voi koskaan hyväksyä sitä, että Euroopan demokratiassa olevaa aukkoa ei pienennetä ja että sitä jopa suurennetaan joillain alueilla. Toivon puheenjohtajavaltio Hollannille menestystä, mutta kyse ei ole siitä, saadaanko Amsterdamin sopimus, vai ei, kyse on siitä, saadaanko hyvä ja hyväksyttävä sopimus, jolloin jokaista voidaan arvostaa, eikä vähiten kansalaistemme taholta.

Van Bladel
Arvoisa puhemies, jos ollaan realisteja ei voida odottaa kovinkaan paljon Maastrichtin sopimuksen uudistamisesta. Puheenjohtajavaltio Hollanti ei olekaan koskaan antanut vaikutelmaa, että se haluaisi kovin kunnianhimoisia muutoksia, vaan hyvin pieniä yhteisiä myönteisiä askeleita eteenpäin. Tässä sitä häiritsevät nyt brittien ja ranskalaisten vaalit. On kyseenalaista, voidaanko niitä pieniäkään askeleita ottaa.
Mielestäni Maastrichtin sopimuksen uudistaminen tapahtuu liian aikaisin ja sitä varjostaa oikeastaan eilen Pariisissa pidetyn NATO: n kokouksen painoarvo. Olkaamme rehellisiä itseämme kohtaan. Se on ollut Euroopan vakauden takaaja. Ja meidän on kysyttävä itseltämme, mitä konkreettista jää jäljelle Eurooppalaisen talomme uudistuksista, jotta se olisi sopiva uusille asukkaille. Mielestäni on kysymys kansalaisten turvallisuudesta. Pitäisi olla enemmän halukkuutta yhteistyöhön, mutta kysymys kuuluu: kuinka. Miksi meidän kysymyksiimme aina annetaan tekniset vastaukset, kuten Dell'Alba jo sanoi, miksei poliittisia ja konkreettisia. Miksei sanota, että ryhdymme taisteluun Marokosta tulevaa hasista vastaan Espanjan ja Ranskan kautta, Turkista tulevaa heroiinia vastaan Saksan kautta ja Surinamista tulevaa kokaiinia Hollannin kautta. Donnay ja Pasty esittivät tästä hiljattain kysymyksiä hollantilaiselle puheenjohtajalle. Vastausta ei annettu. Eikö teillä ole rohkeutta antaa vastausta, vai piilotteleeko puheenjohtajavaltio jotakin?
Demokraattisen aukon täyttäminen on ensisijaisesti neuvoston tehtävä. En ole valitettavasti havainnut mitään merkkejä siitä, että asiaan olisi tulossa parannus. Mielestäni, ja tässä olen samaa mieltä Maij-Weggenin kanssa, ei ole hyvä merkki, että komission tehokkuutta edistetään antamalla puheenjohtajalle enemmän valtuuksia. Tämä on väärä järjestys. Aloitetaan ylhäältä, vaikka olisi aloitettava vähentämällä komission jäsenten määrää.
Parlamentti ei näe hyviä enteitä sen suhteen, että sen asema parantuisi sen paremmin lainsäädännön alueella kuin talousarvioon liittyvien valtuuksien suhteen. Kaiken kaikkiaan suhtaudun epäilevästi siihen, että tällä puheenjohtajavaltiolla olisi aikeita parantaa unionin hallittavuutta ja tällä tavoin saada kansalaiset luottamaan jälleen Eurooppaan 21. vuosisadan kynnyksellä. Mutta älkäämme olko liian kielteisiä. Amsterdamin huippukokoukseen on vielä kolme viikkoa ja komission jäsen Oreja sanoi: vielä ei ole voitettu eikä hävitty mitään.
Pitäkää kiinni Noordwijkin hengestä ja yrittäkää toteuttaa ne muutokset, jotka ovat välttämättömiä unionin laajentumisen kannalta ja parlamentin aseman vahvistamisen kannalta. Toivotan teille paljon voimia.

Wiebenga
Arvoisa puhemies, parlamentin on tänään viimeistä kertaa ennen kesäkuun huippukokousta sanottava jälleen kerran, mitkä sen toiveet ovat ja painotettava niitä. Puutun tässä oikeuspolitiikkaan. Kun puhun siitä, ja kun edessäni ovat sitä koskevat paperit, minun on sanottava, että tunteeni ovat kaksijakoiset. Rikosten vastustamisesta ja poliisin yhteistyöstä ei tule yhteisöllisiä ja puheenjohtajavaltion onkin selitettävä, kuinka rikollisuutta voidaan Euroopan tasolla vastustaa tehokkaasti ilman yhdenmukaisuusvaatimusta.
Myös Euroopan parlamentin asema tässä pilarissa on jäänyt liian heikoksi oikeuspolitiikan suhteen. EU: n tuomioistuimen asema oikeuspolitiikassa on hieman parempi, vaikka senkin suhteen voidaan esittää huomautuksia. Esitetty turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan yhteisöllistäminen on sinällään hyvä asia, mutta se herättää muutamia kysymyksiä. Komission jäsen Orejan esittämien huolien jatkoksi sanon, että tämä on kyllä ehdottomasti vähintä, mitä pitää yhteisöllistää. Mikäli turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikkaa ei yhteisöllistetä, vajoamme kaikki jäihin, kuten Hollannissa sanotaan.
Varaministeri Patijn, maanmieheni, tuntee tunnetun eurooppalaisen sadun: keisarin uudet vaatteet. Varaministeri tietää, että kansa hurrasi, vaikka keisarilla ei ollut vaatteita. Estäköön varaministeri sen, että tästä sadusta tulee totta. Toivon hänelle voimia tulevissa neuvotteluissa. Kiitos ja kiitokset myös H.C. Andersenille Tanskasta.

Miranda
Arvoisa puhemies, kansalaisista puhutaan paljon, mutta tiesimme jo sen, mikä meille vahvistui HVK: n töiden etenemistä käsiteltäessä. Se saa meidät tekemään uskomattoman johtopäätöksen: sen enempää resursseja kuin epäilyksiä ja kritiikkiä, jota edellinen perustamissopimus sai aikaan, ei oteta huomioon. Vielä pahempi asia on se, että tästä suuntauksesta pidetään itsepintaisesti kiinni. Tämä koskee ennen kaikkea tuntemaamme kieltäytymistä tärkeimmän ja vaikuttavimman aiheen eli EMU: n uudelleenkäsittelystä, kuten tiedämme.
Samassa tekstissä vahvistuu mahdollisuus perustamissopimuksen pöytäkirjaan lisättävästä työllisyysluvusta. Se on kysymys, jota on jo kauan vaadittu, mutta haluaisin korostaa, että ei ole syytä rakentaa illuusioita tämä päätöksen todellisesta vaikutuksesta, jos se toteutuu. Yhteiskunnallisten ongelmien ratkaiseminen ja varsinkin suuri työllisyysongelma vaatisi ennen kaikkea uusia makroekonomisia käytäntöjä ja pohjimmiltaan nykyisen meidän kaikkien tunteman rahatalouden muutoksen hylkäämistä. Näin ei kuitenkaan tehdä!
Myös muilla aloilla on pelon aiheita. Mitään ei ole näkyvissä esimerkiksi täyttämään kansanvallan vajetta, jonka tunnemme. Ja taas kerran kansalliset eduskunnat unohtavat, kuten tiedämme, että niiden täytyy vahvistaa tämä perustamissopimuksen tarkastus.
Käsiteltävänä on muilla tasoilla ehdotuksia, jotka ansaitsevat yhtä vakavia huomautuksia. Ne koskevat esimerkiksi neuvoston äänien äänimäärän harkintaa ja myös ehdotuksia komission tulevasta kokoonpanosta, jossa komissio menettäisi vähitellen universaalisen luonteensa, vaikka se on ja on oleva ainoa toimielin, jolla on lakiehdotusoikeus.
Paljon osoittautuu todeksi, mitä tulee poissulkemisen luonteeseen: se, joka on alistettu pakonalaiselle yhteistyölle ja kaikelle, mikä tarkoituksellisesti kannustaisi luomaan asiakirjoja, tai jopa Schengenin lisäämistä sopimukseen.
Odotamme tietysti tuloksia, mutta emme salaa syvää huoltamme näistä asioista.

Voggenhuber
Arvoisa puhemies ja hyvät naiset ja herrat, puheenjohtajamaa Hollanti ei tule mielellään parlamenttiin. Viivytyksiä on ollut useita. Nämä pitävät huolen kiihtymyksestä myös jälleen tänä iltapäivänä. Useat kollegat eivät voi lainkaan ymmärtää tätä ja paheksuvat asiaa voimakkaasti. Minä tunnen suurta ymmärtämystä. Myös minä pelkäisin, jos minun olisi tultava esittelemään hallitusten välisen konferenssin näköpiirissä olevia tuloksia Euroopan kansalaisten valitseman edustajiston eteen.
Minä olisin myös pelokas. Parlamentti muistaisi Maastrichtin jälkeiset lupaukset, jotka olivat poliittisen unionin luominen, demokratiavajeen poistaminen Euroopasta, yhteisen ulkopolitiikan luominen, taloudellisen ja poliittisen yhdentymisen välinen tasapaino sekä edellytysten luominen laajentumiselle. Kysynkin, eikö neuvoston puheenjohtaja tunne enempää pelkoa kuin me haluaisimme tuottaa hänelle? Kun tarkastelen päätöslauselmaesityksiä, niin parlamentin enemmistö näyttää pelkäävän sitä, että parlamentti voisi tässä suuressa jäsenvaltioiden jättiläisten, neuvoston ja komission taistelussa päätyä Don Quijoten rooliin.
Uskon, että tälle parlamentille on paljon suurempi vaara päätyä Sancho Panzan rooliin, joka hiljaa herjaten vetäytyy takaisin pensaikkoon maaten selällään välipalamakkaransa kanssa. Se olisi Euroopan kansalaisten silmissä paljon valitettavampi rooli, kuin taistella sen puolesta, ettei tätä historiallista mahdollisuutta menetetä tässä historiallisessa ristiriidassa ottaen huomioon massatyöttömyyden ja unionin valtavan demokratia- ja hyväksyntäkriisin. Tällä hetkellä hallitusten välisen konferenssin yhteydessä ei tapahdu mitään muuta.
Parlamentti ei ole niin voimaton kuin se antaa itsestään ymmärtää. Jos komissio ei tue meitä - ja se ei ole tukenut meitä puoleentoista vuoteen näissä kysymyksissä - silloin me voimme lähettää sen sinne missä pippuri kasvaa, kun me käytämme siihen omaa valtaamme ja voimaamme. Me voimme boikotoida talousarvioita. Me voimme estää lausunnon liittymisneuvotteluissa. Me voimme vedota kansallisiin parlamentteihin ja viime kädessä julkisuuteen, jotta ne muodostaisivat liiton Euroopan parlamentin kanssa. Mutta meidän täytyy ensin koota rohkeutemme ja voimamme siihen. Tämä on seuraavien viikkojen ratkaiseva kysymys!

Paisley
Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti siihen, miten Euroopan neuvosto on suhtautunut Yhdistyneen kuningaskunnan vastavalitun hallituksen edustajiin. On toki selvää, että kun astumme uudelle vuosituhannelle, Eurooppaa ei voida yhdistää joustamattomasti vaan sen rikkauden on oltava erilaisuus. Vuosituhansien ajan on sodittu verisiä sotia Euroopan yhdistämiseksi. Siinä ei ole onnistuttu eikä tulla onnistumaan.
Toki oikea etenemistapa on Euroopan valtioiden välinen mahdollisimman kiinteä yhteistyö eikä noiden valtioiden liittäminen yhteen eurooppalaiseksi supervaltioksi. Eurooppa ei ole maa vaan manner, ja siksi siellä ei voida pakolla ottaa käyttöön minkään tietyn maailman maan rakenteita. Ulkorajojen turvallisuuden on oltava suvereenien valtioiden asia ja sen on heijastettava kyseisten maiden nykyisiä oloja ja haasteita. Totuus on, että yhtenäisyys ei välttämättä merkitse yhdistämistä.

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja ja arvoisa komissaari, esillä olevassa epävirallisessa asiakirjassa on luku otsikolla " tehokas ja yhtenäinen ulkopolitiikka" . Uskon, että jokaiselle on selvää ja ilmeistä, ettei tänä päivänä voi puhua yhtenäisestä ja tehokkaasta ulkopolitiikasta. Jos tarkastelemme Albaniaa tai Kongon tilannetta, Eurooppa nilkuttaa aina perässä, jos se ylipäätänsä kykenee tekemään jotain. Yksin viittaus Kongoon osoittaa jotakin. Sillä aikaa kun Eurooppa oli vielä monin tavoin liittoutuneena vanhan hallituksen kanssa, johon ihmiset yhdistävät korruption ja rikastumisen, Amerikka kävi jo neuvotteluja tulevan hallituksen kanssa malminetsintäoikeuksista ja muista taloudellisista eduista.
Se osoittaa siis, kuinka tärkeää yhteinen ja yhtenäinen ulkopolitiikka on. Olen myös sitä mieltä, päinvastoin kuin eräät muut, että tässä on otettu joukko edistysaskeleita täysin juuri Hollannin puheenjohtajakauden toiminnan perusteella. Kuitenkin sallinette muutamia kriittisiä huomautuksia. Kun luvussa " Mitä on ulkopolitiikka" annetaan ulkopolitiikan määritelmä, silloin olen pahoillani sen johdosta, että kysymystä kriisien ehkäisemisestä ja estämisestä, välttämättömyydestä saada tässä edistystä aikaan, on käsitelty aivan liian vähän. Siinä on keskitytty vain Euroopan ja Länsi-Euroopan unioniin.
Sen on oltava myös selvää, ettei sulauttaminen laajimmassa merkityksessä ja kaukaisessa tulevaisuudessa saa merkitä sitä, että armeijalla on Euroopan unionissa enemmän sananvaltaa. Uskon päinvastoin, että kansalaisia koskevien ja rauhaansuuntautuvien osapuolien on oltava vastaavan voimakkaita suhteessa Euroopan unioniin. Troikan ehdotuksista olen sitä mieltä, että on oikein, että asiat asetetaan tässä tavallaan siirtymäkaudeksi. En tarkoita, että komissio on heikentynyt. Pidän komission ehdottoman voimakasta asemaa päinvastoin myös tärkeänä.
Se on myös tärkeää, mitä sanottiin päätöksentekotavoista. Siihen minulla on kuitenkin kriittinen huomio, ja kysynkin, kuinka puheenjohtaja näkee tämän. Toisaalta on olemassa yksimielisyys, johon liittyy rakentava äänestämästä pidättäytyminen, mikä on oikein. Sitten täytäntöönpanon yhteydessä on enemmistöpäätöksiä, jolloin on taas jälleen mahdollisuus - tosin kansallisista syistä - estää sellainen tapa ainakin joksikin aikaa. Huomaan jo, että tähän löydetään monenlaisia perusteluja. En voi ymmärtää täysin sitä, että toisaalla tehdään yhteistä ulkopolitiikkaa ja että toisaalla taas kansallinen politiikka mahdollistaa tämän yhteisen ulkopolitiikan estämisen. Pidän kiinni näkemyksestä, että kun päätöksentekotapoja on olemassa, niin silloin yksittäisten ei pitäisi saada taas estää niitä kansallisista syistä.
Myös tähän ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa käsittelevään lukuun pätee se, mikä pätee muihinkin alueisiin. Parlamentin rooli on aliarvioitu vakavasti. Parlamentti on viime aikoina osoittanut juuri päätöksillään valmiutensa vaikuttaa rakentavalla tavalla ulkopolitiikkaan. Vaadin siksi neuvostoa antamaan parlamentille, eli kansanvaltaisesti valituille edustajille äänen toki myös ulkopolitiikan alalla.

Cardona
Arvoisa puhemies, HVK: n työ alkaa lähestyä loppuaan. Se on työskennellyt yli kaksi vuotta Euroopan unionin perustamissopimuksen parissa. Meidän mielestämme tämä sopimuksen tarkistus ei edistä itse sopimuksen ylistämien päämäärien saavuttamista. On kysymyksessä hyvin pienimuotoinen tarkistus.
Valitamme tätä. Kohta ei näytä mahdolliselta muuttaa joitakin sopimuksessa huomioon otettuja säädöksiä sen lisäksi, että monia muita säännöksiä ei ole muutettu. On taas tarpeellista tarkistaa niiden unionin vaikutusvaltaisten elinten ja ratkaisevien toimeenpanoelinten demokraattinen laillisuus, joilla ei sitä ole, ja palauttaa ne poliittisesti vastuullisemmiksi omien jäsenmaidensa edessä.
Päinvastaisessa tilanteessa odotukset ja päämäärät lopulta mitätöidään. Koska vasta nelivuotinen Maastrichtin sopimus on monimutkainen ja monissa asioissa voimassa vastoin monien unionin maiden kansalaismielipiteitä, meille herää kysymys, olisiko järkevää odottaa HVK: lta enemmän. Todennäköisesti ei olisi! Tästä toteamuksesta täytyy kuitenkin ottaa huomioon kaikki seuraukset.
Euroopan unionin rakentamisen etenemisen täytyy, siten kuin minä sen näen, olla järkevää ja sisällöllistä varsinkin kun se koskee eniten ihmisiä. Aivan kuten jokaisen valtion perustamisen täytyy olla realistista ja selkeää, niin myös Euroopan rakentamisen tekojen täytyy olla realistisia ja selkeitä.
Niiden täytyy lyhyesti sanottuna vahvistaa se arvojen ja periaatteiden kokonaisuus, joka yhdistää kaikkia Euroopan kansalaisia. Ne eivät saa missään tilanteessa heijastaa niiden tarpeita, jotka ovat toisia vastaan, jos heidän epäilyttävät käytännön tekonsa sen osoittavat. Euroopan rakentamisen täytyy tapahtua sen kansojen tahdon mukaisesti eikä koskaan etääntyen tästä tahdosta.
Tämän vuoksi lopetan toivoen kaikesta huolimatta, että kesäkuusta lähtien emme enää puhuisi Maastrichtista ja aloittaisimme uuden kauden Euroopan rakentamisessa.

Daskalaki
Arvoisa puhemies, aikaa on vähän ja asiaan liittyvistä kysymyksistä on jo puhuttu paljon. Hallitusten välinen konferenssi asettaa täsmällisiä kysymyksiä yleisesti. Onnistuuko Eurooppa olemaan saattamatta ylimainostettua lähentymistä Euroopan yhtenäisyyden tuhoamiseksi ja euroskepsismin perustaksi? Onnistuuko se olemaan uhraamatta miljoonia työttömiä lukulogiikan ja kansainvälisen kilpailun hyväksi? Onnistuuko se säilyttämään inhimilliset kasvonsa? Tämä on ensimmäinen tehtävä.
Näyttää siltä, että Euroopan unioni on unohtanut perustajiensa tavoitteet. Käyttämällä verukkeena laajentumista, joka muuten on moraalisesti ja käytännössä välttämätöntä, suunnitellaan tiettyjä rakenteellisia muutoksia, jotka todella vaarantavat eurooppalaisen rakennelman ja aiheuttavat demokratiavajetta. Yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan puute kiihdyttää sisäistä turvattomuutta ja synnyttää kuuluisaan eurooppalaiseen solidaarisuuteen liittyviä uhkakysymyksiä, kun taas kansainvälisellä tasolla tämä puute tekee Euroopasta heikon ja epäluotettavan. Perustavoitteenahan oli alkujaan kansalaisten ja sosiaalisen oikeudenmukaisuuden yhdistynyt Eurooppa, joka tarjoaa miehille ja naisille yhtäläiset mahdollisuudet ja joka tekisi vaikutuksen monikulttuurisuudellaan, monikielisyydellään ja sitoumuksellaan rauhaan ja demokratiaan. Vaikka aika vaatisi kuinka paljon muutoksia perusrakenteisiin, meillä ei ole oikeutta uhrata tätä tavoitetta teknokraattisuuden ja epävarmuuden alttarille.

Puhemies
Ilmoitan, että olen saanut kahdeksan päätöslauselmaesitystä, jotka on esitetty työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

Patijn
Arvoisa puhemies, mielestäni on vaikeaa keskustella kysymyksestä, ovatko odotukset liian suuria vai pieniä, nyt kun neuvottelujen viimeiset vaiheet ovat käynnissä. Mitä tulokset tulevat olemaan? Vastaavatko ne odotuksia vai eivätkö? Tämä ei ole hyvä. Tuo ei ole hyvä. Tuo voisi olla paremmin. Haluaisin oikeastaan sivuuttaa koko sisällöllisen puolen. Haluan kylläkin tehdä muutaman poliittisen huomautuksen.
Ensinnäkin, Green vertasi minua komission jäsen Orejaan, hänen mielestään minä esitin liian myönteisen version siitä, mitä tapahtuu. Komission jäsen Oreja oli realistisempi. Haluan muistuttaa, että annoin selonteon Noordwijkin neuvoston epävirallisesta kokouksesta. Mikäli olen antanut myönteisen kuvan, tein sen siellä koolla olleiden valtionpäämiesten ja hallitusjohtajien lausuntojen perusteella. Mikäli he antavat myönteisiä merkkejä kokouksessaan, minun velvollisuuteni nöyränä palvelijana on toistaa ne oikeassa muodossa Euroopan parlamentille.
Lisäksi Green sanoi: kaikki ne asiat, joista te olette yhtä mieltä, eivät liene juuri minkään arvoisia, niihin ei taida sisältyä paljoa, sillä olette saavuttaneet yhteisymmärryksen niin nopeasti. Mielestäni on harmi, että Green sanoi näin, sillä haluaisin todeta poliittisena tosiasiana, että yksi syy siihen, että olimme yhtä mieltä, on se, että Englannissa on ollut uusi hallitus 1. toukokuuta lähtien. Ja että monet asiat, joiden suhteen esiintyi erimielisyyksiä ennen toukokuun 1. päivää brittien hallituksen kanssa, eivät enää aiheuta erimielisyyttä. Haluaisin käydä läpi muutamia asioita.
Sen hyväksyminen, että ihmisoikeusperiaatteet liitetään selkeästi sekä neuvoston poliittiseen toimintaan että tuomioistuimen oikeuskäytäntöön, syrjinnänvastaisuusperiaatteen hyväksyminen. Luku työllisyydestä ei ole enää kiistanalainen. Voidaan tietenkin aina pohtia pikkuseikkoja, mutta on osittain brittien hallituksen myöntyvyyden ansiota, ettei asia ole enää kiistanalainen. Sosiaalisen pöytäkirjan sisällyttäminen sopimukseen ja jopa sen kielen ja kattavuuden parantaminen ei ole enää kiistanalainen osittain brittien uuden hallituksen ansioista. Uusi brittihallitus on ilman muuta halukas yhteistyöhön, kun on kyse avoimuuden periaatteen ottamisesta perustamissopimukseen, Euroopan parlamentin saavuttaman aseman vahvistamisesta lainsäädännössä laajentamalla yhteispäätösmenettelyä, hyvien sääntöjen laatimisesta koskien tuomioistuimen tuomiovaltaa kolmannessa pilarissa ja hyvistä säännöistä tai jopa niiden tiukentamisesta petostenvastustamislainsäädännön yhteydessä, johon liittyviä uuden brittihallituksen esittämiä tarkistuksia me tänään käsittelemme. Mikäli Green on sitä mieltä, että nämä ovat mitättömiä ja kiistanalaisia asioita, haluaisin joka tapauksessa sanoa hänelle, että kiitos hänen puolueensa ja Lontoossa olevien hallitusjohtajiensa, jotkut asiat eivät ole enää kiistanalaisia.
Mutta haluan tehdä yksiselitteisen huomautuksen. Mielestäni ei ole enää paljon sellaisia aiheita, joihin Amsterdamin sopimus voi kaatua. Mutta on yksi aihe, johon se voi kaatua ja se on henkilöiden vapaa liikkuvuus ja turvapaikka-, viisumi- ja maahanmuuttopolitiikan yhteisöllistäminen ja yhteisön menettelyjen ja säädöksien soveltaminen niihin, Euroopan parlamentin asema ja yhteispäätösmenettely ja tuomioistuimen tuomiovalta mukaan lukien. Jos se epäonnistuu, se johtuu siitä, että brittihallitus, jonka yhteistyön jo mainitsemieni aiheiden suhteen toivotimme tervetulleeksi, ei voi astua Thatcherin varjosta, jotta nämä asiat saataisiin järjestettyä asianmukaisesti perustamissopimuksessa. Brittihallitus ei ole antanut yhtäkään merkkiä siitä, että se hyväksyisi puheenjohtajavaltion lähestymistavan ja ymmärtäisi, että esittämällä tarkistuksia ja ottamalla huomioon sen erityisaseman, joka saarivaltioilla on ja tunnustamalla sen tosiasian, että Iso Britannialla on yksinkertaisesti erilaiset perinteet maan sisällä ja ulkorajoilla tehtävien henkilötarkastusten suhteen kuin mantereen mailla, asia on mahdollista järjestää. Me tarvitsemme brittihallituksen yhteistyötä henkilöiden vapaata liikkumista koskevan kysymyksen suhteen saadaksemme aikaan Amsterdamin sopimuksen. Mikäli näin ei tapahdu, pelkään pahinta Amsterdamin sopimuksen suhteen.
Työpaikkojen luominen. Puheenjohtajavaltion ja HVK: n mielestä tämä ei riipu pelkästään työllisyyttä käsittelevästä luvusta. Työpaikkojen luominen vaatii ehdotonta yhteistä ponnistelua Euroopan unionilta sen kaikilla alueilla: yhtenäismarkkinoiden toimivuutta, liberaalia kauppapolitiikkaa, hyvää rinnakkaista politiikkaa sosiaalisten toimenpiteiden, yhteenkuuluvuuden ja rakennerahastojen suhteen, hyvää kuljetuspolitiikkaa, apua Euroopan laajuisen infrastruktuurin rakentamisessa. Nämä ovat tekijöitä, jotka ovat tärkeitä tässä. Jos haluamme luoda Euroopassa sellaiset ehdot, joiden puitteissa markkinat, yksityinen sektori, voivat toimia moottorina työllisyyden luomisessa, on ehdottoman tärkeää, että etenkin niiden horisontaalinen, työntävä ja edistävä ja ehtoja luova asema otetaan huomioon kaikilla politiikan alueilla. Etenkin työllisyyttä käsittelevä luku pyrkii tähän. Kyse ei ole pystysuorasta sarakkeesta, jossa luodaan työpaikkoja, ei, kyse on koko kilpailukysymyksen horisontaalisesta lähestymisestä, kilpailuvoimista, taloudellisesta uudistuksesta, jäsenvaltioiden välisen taloudellisen yhteistyön syventämisestä, sellaisten ehtojen luomisesta, joiden puitteissa yritykset voivat tehdä asioita, joita varten niitä ei ole tarkoitettu, eli huolehtia taloudellisesta kasvusta ja työpaikkojen luomisesta.
Mikäli minulla on toinen huoli konferenssin suhteen, ja tässä yhdyn arvoisan edustajan Brokin mielipiteeseen, se on se, että pystyykö tämä konferenssi auttamaan Euroopan unionia valmistautumaan kohtaamaan 21. vuosisadan ja etenkin laajentumisen. Tarkkailijana ja konferenssiin osallistujana minulla on huolia tämän asian suhteen. Institutionaalinen uudistus - tarkoitan komissiota, enemmistöpäätöksiä ja menettelyjen yksinkertaistamista - vaatii vielä ylimääräistä ponnistelua konferenssissa. We have to go the extra mile for it. Se vaatii jäsenvaltioiden edustajia pitämään mielessään neuvottelupöydän ääressä Elmar Brokin tavoin, että on kyse valmistautumisesta 21. vuosisadalle ja valmistautumisesta laajennukseen. Minusta voidaan käydä keskusteluja pitkälle 21. vuosisadan puolelle jokaisen jäsenvaltioiden oikeudesta säilyttää oma komission jäsenensä. Mutta jonakin hetkenä tämä keskustelu on lopetettava ja meidän on sopeutettava toimielimet ja menettelyt 21. vuosisadalle. Tästä on tultava merkki oikeastaan Amsterdamissa tai ennen Amsterdamia.
Kolmas kohta, asia, josta Brinkhorst ja Wiebenga, arvoisat maanmieheni ja sukulaissieluni puhuivat. He ovat huolissaan oikeusvaltion laadusta. Niin mekin. Ja se johtuu siitä, että tässä sopimuksessa jäsenvaltiot ja puheenjohtajavaltio tuovat esille sen, että unioni on demokraattisten valtioiden unioni, jossa me haluamme pitää oikeusjärjestyksen ja rule of law 'n korkealla tasolla. Se tarkoittaa tosiaankin sitä, että me teemme parhaamme vahvistaaksemme heikkojen ja sellaisten ihmisten suojelua, joita on kohdeltu epäoikeudenmukaisesti tai joita on syrjitty kansallisuuteen tai johonkin muuhun seikkaan perustuen. Mutta emme saa heittää lasta pesuveden mukana. Arvoisa edustaja Brinkhorst lainasi h artiklaa, se on hieman sekava, siinä on kyse siitä, kuinka monta promillea tai promillen kymmenesosaa niistä 200 000 turvapaikkamenettelystä, joita käsitellään eurooppalaisissa tuomioistuimissa voidaan viedä EU: n tuomioistuimeen Luxemburgissa, joka käsittelee nykyisin 200 tapausta vuodessa keskimäärin kahden vuoden odotusajalla. Olettakaamme, että yksi promille niistä 200 000 tapauksesta viedään Luxemburgin tuomioistuimeen ennakkopäätöstä varten. Se merkitsisi tuomioistuimen toiminnan täydellistä kaaosta, sillä menettelyt kestäisivät liian kauan ja kansalliset turvapaikkaviranomaiset joutuisivat odottamaan kahdesta neljään vuotta saadakseen kuulla, kuinka oikeutta tulee soveltaa ja voidakseen tehdä tiettyjä päätöksiä, tämä merkitsisi sitä, että turvapaikkamenettelyt kansallisissa jäsenvaltioissa romuttuisivat. Teidän on nähtävä realiteetit, se mikä on mahdollisuuksien rajoissa. Tässä mielessä en tunne kritiikin kohdistuvan välittömästi itseeni varsinkaan tällaisissa asioissa. Tämä puheenjohtajavaltio ja tämä konferenssi tulevat uskoakseni ottamaan oikeusvaltion laatuun ja oikeusturvaan liittyen tärkeän askeleen eteenpäin tuomioistuimen aseman suhteen nykyisessä kolmannessa pilarissa. Haluaisin myös sanoa, että HVK: ssa ei juurikaan ole mielipide-eroja siitä, että Euroopan parlamentti saa täydellisen oikeuden tulla kuulluksi hallitusten välisessä kolmannessa pilarissa, jossa sillä ei nyt ole mitään oikeuksia.
Vaikka sainkin keskustelun aikana silloin tällöin vaikutelman, että emme puhu samasta sopimuksesta, en syytä teitä siitä, en voikaan tehdä niin, mutta syytän sitä siitä tosiasiasta, että me puhumme luonnollisesti erilaisista poliittisista näkökulmista käsin. Monien puhujien tavoin haluaisin, että lopputuloksena olisi sopimus, joka on valmis ja jonka hallitusjohtajat ovat allekirjoittaneet ja jonka sisältöä, pienellä painettua ja yhteyttä on tutkittu huolellisesti. Tämä puheenjohtajavaltio seisoo tekemiensä ehdotusten takana. Odotamme, että nämä esitykset voidaan hyväksyä suurilta osin, olen maininnut poikkeuksista. Puheenjohtajavaltio tulee tekemään kaikkensa Euroopan parlamentin tukemana ja komission puheenjohtajan Santerin ja komission jäsen Orejan merkittävän yhteistyön avulla estääkseen sen, että viimeisinä neuvotteluviikkoina saataisiin aikaan tulos, jota ei voida hyväksyä.
Arvoisa puhemies, päätän puheenvuoroni tähän. Kiitän teitä sydämellisesti siitä ajasta, jonka olen saanut viettää keskuudessanne.

Oreja Aguirre
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, nyt kun olemme kuunnellet nämä täällä tänään iltapäivällä pidetyt puheenvuorot, joiden joukossa myös neuvoston puheenjohtajan juuri pitämän puheen, haluan ensimmäiseksi sanoa teille, että tämä keskustelu on käyty otollisella hetkellä. Olemme jo neuvottelujen loppusuoralla, viimeiset ministeritason kokoukset on pidetty 20. toukokuuta ja Eurooppa-neuvosto 23. toukokuuta, ja tällä hetkellä olemme jo pysyvien neuvottelujen vaiheessa. Siksi tämä keskustelu on ollut minulle erittäin rikastuttava. Olen jo kuullut eri poliittisilta ryhmiltä, mitkä asiat heitä huolestuttavat. On jo esitetty joitakin ratkaisuja, joista toimitetaan äänestys huomenna ja tämä tulee olemaan meille yksi hyvin merkittävä osviitta. Voitte olla varmoja siitä, että me komissiossa tulemme tutkimaan erittäin tarkasti tämän parlamentin hyväksymät päätöslauselmat.
Haluan myös sanoa teille, että en pyrkinyt puheessani antamaan teille optimistista enkä pessimististä kuvaa. Sanoin teille sen, minkä tällä hetkellä näen, mutta ennen kaikkea halusin kiinnittää huomiota niihin vaaroihin, joita tällä hetkellä on olemassa. Mielestäni puheenjohtajana toimiva Alankomaat on näiden viime kuukausien aikana näytellyt merkittävää osaa, mutta annan varoituksen siitä, että tällä hetkellä olemme jo sellaisella tasolla, mistä olisi äärettömän vaarallista laskeutua. Tämä on se varoitus, jonka halusin antaa. Enkä halunnut tehdä sitä sen vuoksi, että tällä hetkellä olisin huolissani puheenjohtajavaltion asiakirjasta. Asia, josta olen huolissani on, että puheenjohtajavaltion esittämän asiakirjan taso laskee.
Siirryn käyttämiinne puheenvuoroihin ja aloitan Greenin puheenvuorosta, johon neuvoston puheenjohtaja juuri äsken viittasi, haluan osoittaa joidenkin Greenin mainitsemien lukujen omaaman merkityksen, joka konkreettisesti tarkoittaa kaikkea sitä, mikä kuuluu syrjinnän vastaiseen taisteluun. Tämä on yksi niistä aiheista, jota on käsitelty syvällisesti näiden viime viikkojen aikana ja luulen, että se on yksi niistä asioista, joihin on mahdollista löytää tyydyttävä ratkaisu.
Brok viittasi siihen, että Euroopan pitää olla kansalaisen palveluksessa ja hän viittasi erääseen mielestäni erittäin merkittävään artiklaan, 113 artiklaan. Minä viittaan siihen myös, ja palvelut ja älyllinen pääoma pyritään myös alistamaan määräenemmistölle. Tätä kysymystä ei ole otettu perustamissopimuksessa huomioon, sillä se ei ole ollut ajankohtainen ongelma vuonna 1957. Vuonna 1957 ongelmia ilmeni tavaroiden, ei palvelujen suhteen. Entä tänään, mikä on kaupan suuri tavoite? Loppujen lopuksi niitä ovat palvelut ja henkinen pääoma. Sen vuoksi ei olisi mitään järkeä erotella tavaroita ja palveluja ja henkistä pääomaa toisistaan. Siksi ne pitää koota yhteen, että yritysten, kansalaisten, eurooppalaisten etuja voitaisiin paremmin puolustaa, näin ollen mielestäni se on välttämätöntä, vaikka siinä ei vielä ole onnistuttu. Brok sanoi, että pitäisi ehkä harkita poikkeuksia sisältävää pöytäkirjaa, ja se on epäilemättä hyvä muoto: että olisi pääsääntö ja joitakin perustamissopimuksen lisäpöytäkirjaan koottuja poikkeuksia.
Azzolini viittasi siihen, että Eurooppa tarvitsee poliittista ulottuvuutta, ja se on yksi niistä ulottuvuuksista, joita meidän pitää etsiä. Brinkhorst teki erityisen viittauksen yhteispäätösasiaan ja hän viittasi erääseen artiklaan, joka osoittaa, että hän tuntee hyvin tämän tällä hetkellä käsittelemämme asian, kyse on H artiklasta. Juuri se on artikla, joka tämänhetkisessä muodossaan estäisi vahinkokanteiden nostamisen tuomioistuimien kautta kolmannen pilarin asioissa, ja se olisikin todella vaarallista, sillä näiltä tuomioistuimilta vietäisiin pois yksi niiden käytössä oleva mahdollisuus, ja jos tämä mahdollisuus jätettäisiin edes ylimmille tuomioistuimille, se olisi takeiden antamista kansalaisille, koska se merkitsisi, että Euroopan yhteisön tuomioistuimelle annettaisiin merkittävämpi tehtävä.
Alonso Puerta viittasi luottamussääntöön, joka on keskeinen asia. Meidän pitää voittaa luottamus. On ollut joitakin muitakin puheenvuoroja, joissa on samoin viitattu sopimuksen tekemiseen kansalaisten kanssa, ja tämä on minua miellyttävä lausahdus ja olen erityisen myöntyväinen sen suhteen. Mielestäni tämä on asia, johon meidän pitää pyrkiä ja sen pitäisi olla Amsterdamin tulos, toisin sanoen toivon, että siellä onnistuttaisiin solmimaan sopimus kansalaisten kanssa, sillä loppujen lopuksi kansalaisuuden pitää olla perustamissopimuksen keskeisin asia. Haluan myös sanoa Rothille - joka viittasi Euroopan parlamentin rooliin - että konferenssi on asialle myöntyväinen, ja toivon, että toisaalta päätösten lukumäärä pienenisi ja toisaalta luulen että edistymme yhteispäätösasiassa. Sen seurauksena ymmärrä oikein hyvin - kuten Roth sanoi - että te ette voi luopua vaatimuksistanne, teidän pitää jatkaa niiden esittämistä yhä uudelleen ja uudelleen; toivon, että ne ilmenevät teidän päätöslauselmissanne, ja luulen että ne tulevat olemaan konferenssin käsittelemien asioitten joukossa. On totta, kuten Dell'Alba sanoi, että tällä foorumilla ollaan oltu yksimielisiä, tämä on erittäin tärkeä tosiasia. Se on tosiasia, jota konferenssi ei voi olla tietämättä, jota jäsenvaltiot eivät voi olla tietämättä. On oltu yksimielisiä ja kanta on useista asioista ollut hyvin yhdenmukainen; luulen, että tämä on asia, jonka tulemme ottamaan erityisesti huomioon.
Muissa puheenvuoroissa on toistamiseen käsitelty parlamentin vallan vahvistamisasiaa, on puhuttu myös taistelusta rikollisuutta vastaan, ja sen "yhteisöllistämättä" jättämisestä - on totta sitä ei "yhteisöllistetä" , mutta sen suhteen tullaan antamaan suurempia valtuuksia - Miranda puhui kansallisten parlamenttien roolista. Haluan sanoa teille, että tällä hetkellä on mukana eräs muoto, joka koskee kansallisten parlamenttien mahdollista roolia tulevaisuudessa. Minun mielestäni on erittäin merkittävää - ja näin mainitsi myös joku puhujista - että Euroopan parlamentti voisi antaa myönteisen lausunnon perustamissopimuksen muutoksille. Se on yksi vaatimus joka tällä parlamentilla on aina ollut, vaatimus, joka tälläkin hetkellä on läsnä, ja joka vaikuttaa olevan erittäin merkittävä. On hyvin vaikeaa selittää yleiselle mielipiteelle, kansalaisille, että tämä parlamentti ei anna myöntävää lausuntoa eurooppalaiseen perustuslailliseen karttaa liitettäville muutoksille. Tämä on sellainen vaatimus, jolle tiedätte saavanne komission täyden tuen.
Joissakin puheissa olin huomaavinani liian pessimistisen sävyn. Sen suhteen haluan sanoa, että tällä hetkellä on vielä jonkin verran pelivaraa, ja parlamentin pitää näytellä erittäin merkittävää osaa, sillä se edustaa kansallisia mahteja, eurooppalaista mahtia. Ja on valtavan merkittävää, että se tietää mitä se toivoo ja haluaa, ja että tämä ilmenee sen päätöslauselmissa, jotka, kuten olen teille jo sanonut, tulevat olemaan työpöydillämme, epäilemättä komissiossa mutta myös hallitusten välisessä konferenssissa. Toivon, että loppujen lopuksi se mistä tänään ollaan epävarmoja, merkitsisi lopulta Euroopan saattamista oikeudenmukaisemmaksi, vapaammaksi ja solidaarisemmaksi.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komissaari Oreja.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna torstaina klo 11.00.

Liialliset alijäämät - Talouspolitiikat (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu Christodouloun mietinnöstä (A4-0181/97) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä, Christodouloun suosituksesta toiseen käsittelyyn (A4-0172/97) ja Randzio-Plathin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A40184/97) liiallisista alijäämistä ja talouspolitiikasta.

Theonas
Arvoisa puhemies, käytössäni olevan minuutin aikana haluan kiittää herra Christodoulousia ja rouva Randzio-Plathia heidän esityksistään, joissa korostetaan julkisten investointien merkitystä kaudella, jolloin pääoman hallitsematon voitontavoittelu ja kaiken luovuttaminen markkinoiden valtaan luonnehtivat Euroopan unionin talous- ja sosiaalipolitiikkaa.
Herra Christodouloun tarkistukset ovat oikeansuuntaisia neuvoston kannanottojen suhteen ja sen vuoksi me tuemme niitä. Sama koskee rouva Randzio-Plathin tarkistuksia monin paikoin. Esittelijöiden pyrkimykset eivät kuitenkaan ole riittäviä, jotta voitaisiin hyväksyä kuuluisa vakaussopimus tai talouspolitiikkaa koskevat yleislinjaukset. Kehityksen kärjistyneet ongelmat, tuotantoinvestointien supistuminen, työttömyyden räjähdysmäinen nousu, köyhyyden leviäminen ja sosiaalisen turvajärjestelmän täydellinen romuttaminen Euroopassa jatkuvat yhä lisääntyvällä vauhdilla. Valtioiden ja kansantalouksien syrjäytyminen ja työsuhdesäännöstöjen purkaminen ovat Euroopan unionin harjoittaman politiikan välitön seuraus.
Arvoisa puhemies, on selvää, että kyseinen talous- ja yhteiskuntamalli on täysin ristiriidassa työntekijöiden odotuksen kanssa ja sen vuoksi he taistelevat sen romuttamiseksi. Aiomme tukea kaikin keinoin tätä taistelua.

Wolf
Arvoisa puhemies ja hyvät kollegat, keskustelemme oikeuteen liittyen vakautussopimuksesta ja talouspolitiikan yleisistä suuntaviivoista. Parlamentti puhui jo viime vuonna politiikkojen sekoittamisen puolesta, jonka pitäisi voittaa vakautusfetisismi. Lionel Jospin on juuri voittamaisillaan vaalit Ranskassa muun muassa vaatimuksella, että Euroopan vakautuspolitiikka olisi sisällytettävä " taloushallintoon" . Luulen, että komission olisi myös lopultakin luovuttava neoliberalistisesta sokeasta uskosta ja hyväksyttävä sen sijaan jatkossa tilanne, jossa inflaation vastainen kilpajuoksu yhdistettynä verojen dumppaukseen vähenee ja jossa käännytään tiellä takaisin Brüning Plus -tilanteeseen, ohi Keynesin tilanteen ja politiikan.
Herra Christodoulou näki oikein pankkiirin vaistollaan, että se, mitä kollega sanoi täällä - ei tänään, vaan näiden ratkaisujen yhteydessä - on väärin. Se, että sanotaan, että on hyväksyttävä myös symboliset tekstit, tuhoaa uskottavuuden. Uskottavuutta ei saavuteta automaattisilla mekaanisilla kaavoilla korvaamalla politiikka säännönmukaisilla laskumenetelmillä. Sitä ei saavuteta säästämällä liikaa investoinneista. Haluaisin viitata vielä alueelliseen koskemattomuuteen, mikä on Christodouloukselle arvokasta. Sen pitäisi olla myös meille arvokasta ottaen huomioon katkeran sosiaalisen jakautumisen maissamme.
Sen, joka rakentaa vakautuspolitiikan pohjalle, on toimittava sitä vastaan, mikä ei panosta talouden lujittamiseen, ekologis-sosiaaliseen kehitykseen ja reaalitaloudelliseen lähentymiseen eikä aseta tavoitteekseen toteuttaa lopultakin vaatimuksia, jotka muotoiltiin Delorsin valkoisen kirjan kymmenennessä luvussa. Niiden jalat, jotka kantavat teidät ulos, ovat jo ovella! Me näimme ne tänään.

Blokland
Arvoisa puhemies, vakaussopimuksen tulee estää liian joustava talousarviopolitiikka. Miksi? Ennen kaikkea siksi, että no bail out -lauseke on perustamissopimuksessa käytännöllisesti katsoen paperitiikerin asemassa.
On selvää, että Euroopan unioni ottaa suuren riskin, mikäli se aikoo toteuttaa EMU: n sopimuksessa mainitun aikataulun mukaisesti. Useat jäsenvaltiot suorittavat kirjanpidollisia temppuja täyttääkseen EMU: n normit. Sillä ei ole mitään tekemistä todellisen konvergenssin kanssa. Tämä tulee selväksi, kun EMU on tosiasia. Mikäli vuoden 1999 tienoilla tulee taloudellinen lama, monet EMU: ssa mukana olevat maat joutuvat miinukselle. Siinä tapauksessa ne tulevat tekemään kaikkensa välttyäkseen sakoilta.
Neuvoston asetuksen nykyinen muotoilu antaa mahdollisuuden manipuloida bruttokansantuotteen alentamisella. Siksi olen esittänyt kollega Peijsin kanssa tästä asiasta kaksi teknistä tarkistusta. Neuvoston on nimittäin määriteltävä tarkemmin, minkä menetelmän mukaan BKT määritellään, jotta kirjanpitäjien deflatoriset luovat keksinnöt eivät olisi mahdollisia.
On huono merkki, että komissio ei ole Noordwijkin jälkeen tehnyt mitään asian hyväksi, vaikka tilastotieteilijät ovat huomauttaneet siitä. Tapahtumat tämän asetuksen laatimisen yhteydessä ovat jo etukäteen vähän luottamusta herättäviä. Voinko pyytää komission jäseneltä luottamusta herättävämpää käytöstä? Voitte odottaa euroepäilijältä, että hän ei usko myyntipuheita eurosta ja EMU: sta. En ole vielä tavannut hollantilaista, saksalaista tai belgialaista, joka haluaisi vaihtaa luotettavan valuuttansa euroon, joka on pehmeää kuin sula voi.

Lukas
Arvoisa puhemies, vakautussopimus tuo esiin joukon ratkaisemattomia kysymyksiä, jotka ulottuvat talouspoliittisesta moraalista institutionaalisiin pohdintoihin. Automaattinen ja säännöllinen velvoittaminen sanktioihin korottoman, pakollisen talletuksen muodossa ja niiden muuttaminen myöhemmin sakoiksi on kannatettavaa ottaen huomioon välttämättömän budjettikurin. Liian suuri joustavuus avaisi ovet ja portit ei-toivotuille verukkeille. Mutta mikä on estettävä täysin, on näkemys, että talousarviorikkeen tehneeltä saatu summa jaettaisiin niiden jäsenvaltioiden kesken, jotka eivät osoita liian suurta vajetta ja jotka ovat osallistuneet sakottamispäätökseen.
Tästä menettelytavasta voi melkein haistaa rahapussin jakamisen. Sen sijaan, että maan ilmankin vaikeaa tilannetta vielä kärjistettäisiin, on päinvastoin etsittävä tapoja, joilla maata autetaan ja ongelmat ratkaistaan. Rangaistussumma olisi asetettava juuri tässä mielessä.
Kestävä vakaus on ehdoton edellytys, jos talous- ja rahaliitosta tulisi todellisuutta. Neuvoston tässä yhteydessä päättämät sanktiot olisivat kuitenkin kuin hampaaton tiikeri ilman toteuttamismahdollisuutta, mikä tarkoittaisi vähintään Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen vetoamista. Toisaalta nämä toimenpiteet olisivat sitten huomattavasti laajempia kuin talouspolitiikan yhteensovittaminen, kuten se on suunniteltu 103 artiklassa, mikä merkitsisi sopimuksen muuttamista kaikkine seurauksineen.
Vakaata talous- ja rahaliittoa on vaikea kuvitella ilman taloudellisen yhteistyön ja yhteensovittamisen samanaikaista institutionalisoimista. Sen, joka puoltaa talous- ja rahaliittoa, on puollettava myös välttämättömiä edellytyksiä sen toteuttamiseksi ja ylläpitämiseksi. Sellainen uusi, interventionistinen talous- ja budjettipoliittinen osa on sille kuitenkin välttämätön, joka muuttaa primäärioikeutta. Sen takia kansallisten parlamenttien olisi käsiteltävä sitä N artiklan mukaisesti.

Van Velzen, Wim
Arvoisa puhemies, kuten ensimmäisellä kierroksella, haluaisin arvostella sitä puolustuspuhetta, jonka komissio ja nyt myös neuvosto ovat pitäneet unionin sisäisten alueellisten palkkaerojen edistämiseksi. Rehellisesti sanoen en ymmärrä lainkaan, miksi komissio haluaa sitä ja mihin se pyrkii. Voin kuvitella, että ollaan vaikuttuneita Saksan uudelleenyhdistymisen jälkeen kohtaamista ongelmista. Mutta minusta menee liian pitkälle, mikäli Saksan ongelmat yleistetään koskevaksi yleistä eurooppalaista politiikkaa. Minusta menee tosiaan liian pitkälle, kun asiaa koskevista esityksistä puuttuvat täysin ne puitteet, joissa se pitäisi hoitaa. Viimekertaisessa keskustelussa komission ei myöskään onnistunut tuoda esille sitä politiikkaa, jonka puitteisiin tämä sopii.
Asia on vakavampi, kun tiedämme, että EMU: n jälkeen odotetaan, että jäsenvaltioiden välillä oletettua useammin vallitsevan kilpailun paine kohdistuu sosiaaliturvaan ja palkkakehitykseen. En voi päätellä muuta kuin että komissio on oikeastaan sitä mieltä, että jäsenvaltioiden välistä kilpailua ja nyt myös jäsenvaltioiden sisäistä alueiden välistä kilpailua pitää edistää myös EMU: un liittymisen jälkeen. Arvostaisin erityisesti, jos komissio tekisi kerrankin selväksi, mikä politiikka on tämän takana ja mihin pyritään.
Tiedätte, että unionin sisällä tapahtuu paljon yritysten siirtymistä, paljon enemmän kuin siirtymistä unionin ulkopuolelle. Monet tapaukset liittyvät kilpailuun ja hylkäämiseen. Hoover siirtyi Englantiin, koska siellä seisottiin selkä seinää vasten ja hyväksyttiin normaalia alhaisemmat palkat ja sosiaaliset edut, jotka olivat paljon huonommat kuin muualla Englannissa. Tämä hyväksyttiin, koska ei nähty muuta ratkaisua. Tähän politiikkaan sisältyy se, että meillä on joka tapauksessa oltava toimenpiteiden level playing field . Tämä kehys puuttuu täysin komission lähestymistavasta ja parlamentti voi vain vastustaa tämän toteuttamista niillä ehdoilla, jotka komissio on muotoillut.

Ilaskivi
Arvoisa herra puhemies, kollega Christodoulou on laatinut talouspolitiikasta erittäin mielenkiintoisen mietinnön, johon pääosiltaan on helppo yhtyä. Eräs yksityiskohta kaipaa kuitenkin lähempää tarkastelua.
Mietintö korostaa tiukkaa pysyttäytymistä budjettialijäämälle annetun kolmen prosentin rajan puitteissa. Ensinnäkin kolme prosenttia, josta lähtien myös tiukat sakkokorot määrätään, on mielivaltaisesti valittu. Se voisi yhtä hyvin olla neljä, kaksi ja puoli tai vaikkapa nolla prosenttia. Siksi tietty joustavuus on tarpeen.
Toiseksi, EMU: n kolmannen vaiheen jälkeen kansallisen talouspolitiikan kädet eri maissa ovat sidotut. Valuuttakurssimuutoksia eurovaluuttojen kesken ei voida enää käyttää. Rahapolitiikkaa sitoo Euroopan keskuspankki. Ainoa jäljelle jäävä ase on budjettipolitiikka, jolla varsinkin alhaisen julkisen velan maissa tulisi olla liikkumavaraa työllisyysinvestointien rahoitusta ajatellen. Siksi ehdotin talousvaliokunnassa lisäystä, joka kuitenkin hylättiin. Lisäys kuului seuraavasti: " kehottaa neuvostoa ja komissiota tarkkaan seuraamaan eri jäsenvaltioiden budjettien alijäämän kehitystä päämääränä se, että poikkeuksellisten taloushäiriöiden ja vakavan massatyöttömyyden torjumiseksi on mahdollista joustaa kolmen prosentin alijäämärajasta, kuitenkin edellyttäen, ettei alijäämä koko suhdannekierron aikana ylitä tätä tavoitetta" .
Kun vastaava asiakokonaisuus tulee myöhemmin esiin Fourçansin mietinnössä, jonka puitteissa eräät muutosesitykseni on hyväksytty, kannatan kollega Christodouloun ajatuksia. Vaikka työttömyysaste ei kuulukaan konvergenssikriteereihin, työllisyyspolitiikasta huolehtimisen tulisi olla meidän parlamentaarikkojen keskeinen asia.

Gasòliba i Böhm
Arvoisa puhemies, ryhmämme yhtyy siihen perusanalyysiin, jonka komissio on esittänyt jäsenvaltioiden ja yhteisön politiikkojen suurista suuntaviivoista, josta varsinaisesti tulen puhumaan.
Mielestämme joitakin näkökohtia pitää syventää. Talous- ja rahaliiton toteuttaminen ja yhteisen rahan käyttöön otto tekevät todellisen eurooppalaisen tason talous ja rahapolitiikan olemassaolon välttämättömäksi. Komissio on osoittautunut liian varautuneeksi asian suhteen ja olisi aiheellista, että seuraavat ehdotukset tarjoaisivat meille jo varsinaisia suuntaviivoja todelliselle eurooppalaisen tason talous- ja rahapolitiikalle, joka olisi talous- ja rahaliiton ja yhteisen rahan olemassaolon mukaista.
Vaadimme myös, että kilpailukykyisempää tuotantojärjestelmää suosivien edellytysten edistämiseen kiinnitetään erityistä huomiota, mutta emme ole yhtä mieltä kollegamme Randzio-Plathin esittämistä keinoista. Käsittääksemme työpaikkojen luomiseen johtavaa parempaa ja kansainvälisesti kilpailukykyisempää tuotantojärjestelmää ei saavuteta, jos toimet perustuvat muita syrjivien julkisten investointien tai julkisen sektorin suuremman osallistumisen edistämiseen - joka aiheuttaisi toisaalta ei-toivottua ja mahdotonta alijäämää talous- ja rahaliiton sisällä - eikä myöskään syrjinnällä julkisten investointien tasolla.
Päin vastoin, olemme sitä mieltä, että syventymistä pitää tapahtua avoimemmissa, kilpailukykyisemmissä puitteissa, sellaisen järjestelmän avulla, joka johtaa yksityisen aloitteellisuuden, yksityisen sijoitustoiminnan ja yrittelijäisyyden suosimiseen. Siten voidaan luoda työpaikkoja ja onnistua saavuttamaan suurempaa taloudellista kehitystä.

Katiforis
Arvoisa puhemies, on valitettavaa, että talouspolitiikan yleislinjaukset aiheuttavat velvollisuuksien rikkomista. Neuvoston velvollisuus on tunnustaa harjoitetun politiikan epäonnistuminen sen tapahduttua. Työllisyyspolitiikka, josta paras esitys on valkoisessa kirjassa, jossa puhutaan kilpailukyvystä, tuottavuudesta ja työllisyydestä, on Euroopan unionissa epäonnistunut täysin.
Tarkoitus oli, että vuonna 2000 työttömyys puolittuu vuoden 1995 tason suhteen. Vuosi 2000 on kohta, mutta työttömyys ei ole vähentynyt eikä se vähenekään. Vähin, mitä voitaisiin odottaa, on, että yleislinjauksissa annettaisiin hälytysmerkki ja myönnettäisiin epäonnistumiset. Sen sijaan siinä toistetaan tuttua selitystä tiukan talouspolitiikan puolesta, jonka vakaussopimus lupaa pitää voimassa jatkossakin.
Arvoisa puhemies, on selvää, että olemme tulleet tilanteeseen, jossa käydään kuurojen vuoropuhelua. Mutta kun viranomaiset menettävät kuulonsa, demokratiassa he menettävät arvonsa. Yksi kuulonsa menettänyt pääministeri jo kaatuikin, moni muukin kaatuu ja teidänkin vuoronne tulee, arvoisa komission jäsen. Ehkäpä me silloin voisimme keskustella kuin tavalliset kansalaiset emmekä kuin viranomaiset.

Ettl
Arvoisa puhemies, komissaarin tämänpäiväisen esityksen jälkeen on ehdottomasti vielä kerran tähdennettävä sitä, että meillä on Euroopassa yli 20 miljoonaa työtöntä, että joka viides nuori on työtön eikä löydä työtä ja että komission suositusta talouspolitiikan suuntaviivoiksi voidaan todellakin pitää tehottomana. Euroopan työntekijöiden näkymät eivät todellakaan voi olla tällaiset. Tästä syystä, ja nostaakseen työllisyyskysymyksen vielä kerran esille, Euroopan ammattiliitot ovat kehottaneet tämänpäiväiseen tapahtumaan. Se on mielenilmaus, vaatimus, joka meidän parlamentin jäsenten on ehdottomasti otettava vakavasti sosiaalisen vakauden ja sosiaalisen rauhan takaamiseksi.
Ammattiliitot eivät suotta vaadi, että Maastrichtin laiminlyönnit korjataan Amsterdamissa. Ei riitä, että lähes kaikki keskitetään rahanarvoon, vakauteen ja julkisten talouksien vakauttamiseen. Jos neuvostoa ei saada sisällyttämään aktiivista työllisyyspolitiikkaa talouspolitiikan suuntaviivoihin, jos emme onnistu luomaan 3 artiklan mukaista talouspolitiikkojen kokonaisuutta työllisyyttä edistävän kasvun saavuttamiseksi, otamme Euroopassa askeleen taaksepäin ja tulemme kohtaamaan ristiriitoja.
Kannatan esittelijän selkeitä kannanottoja ja vaatimuksia voimakkaammasta sitoutumisesta, josta komissio ei tässä kysymyksessä ilmeisesti pystynyt huolehtimaan.

Torres Marques
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari de Silguy päätti tänään puheensa sanoen, että työpaikkoja ei luoda säädöksillä. Haluaisin muistuttaa hänelle puolestani, että työttömyyttä voi luoda säädöksillä, ja tämän me sosialistit haluamme välttää.
Vakaussopimusta ei ollut otettu huomioon Maastrichtin sopimuksessa, eikä se ollut meidän mielestämme tarpeellinen. Se, mitä siihen on kirjoitettu, rajoittaa jo hyvin viisaasti tavan, jolla euroon pyrkivien maiden talouden täytyy edetä. Jotta tämä sopimus, jolla ei ole laillista pohjaa, olisi poliittisesti hyväksytympi, neuvosto lisäsi vakaus-otsikkoon sanan kasvu muuttamatta kuitenkaan asiakirjan sisältöä.
Nyt vaadimme, että Christodouloun ja Randzio-Plathin mietinnöissä esitetyt ehdotukset, kuten useimmat työllisyyteen kohdistuvat esitykset, hyväksytään. Vakaussopimuksessa ehdotetaan automaattisia rangaistuksia ja sakkoja, joita emme hyväksy.
Toimielinten välinen yhteinen päätöksenteko, kuten jäsen Randzio-Plathin esityksessä, joka yhdistäisi neuvoston, komission ja Euroopan parlamentin, antaisi Euroopan kansalaisille takuun siitä, että jämäkkyys yhdistyisi kasvuun ja työpaikkojen luontiin.

de Silguy
Arvoisa puhemies, koetan vastata kaikkiin kysymyksiin, joita minulle tämän kaksiosaisen keskustelun aikana esitettiin. Käsittelen kysymykset järjestyksessä ja pyydän kunnianarvoisia parlamentin jäseniä suomaan minulle anteeksi, jos en annetun ajan kuluessa kykene vastaamaan kovin tarkasti kaikkiin kysymyksiin.
Rouva Randzio-Plath, ja tämä vastaus koskee myös Ettliä, komissio on laajoja suuntaviivoja koskevassa ehdotuksessaan omaksunut jo monia seikkoja vuosittaista taloudellista kertomusta koskevasta päätöslauselmastanne. Muistutan, että olemme pyynnöstänne osallistuneet epävirallisiin kuulemistilaisuuksiin jo ennen ehdotuksemme esittelyä. Suuntaviivat on nyt määritelty ja suositus on pöydällä. Nyt on neuvoston vuoro keskustella asiasta. Edetäksemme parlamentin suosittelemaan suuntaan mielestäni on toimivampaa ja tehokkaampaa tukea komission mielipiteitä, jotta teitä ei uhkaisi sama vaara kuin viime vuonna, jolloin neuvosto hyväksyi rajoittavamman asenteen kuin toivoitte.
Herra Christodoulou, vastaan tarkistuksen 4 toista osaa koskevaan ongelmaan, jonka otitte esille. Voin sanoa teille, että tarkasteltuani ja harkittuani uudelleen istunnon keskeytyksen aikana kysymystänne, totean, ettei komissio voi hyväksyä tätä osaa tarkistuksesta 4, sillä kyseessä on subjektiivinen arvio, joka ei sovi asetustekstiin. Lisäksi käsite sisältyy mielestäni jo johdanto-osan 10 kappaleen tekstiin. Lopuksi hyvä Christodoulou, ilmaisu " sopimattomaan aikaan sattuvat paineet" vaikuttaa minusta tarpeettoman hyökkäävältä ja olen yllättynyt, että kunnianarvoisa keskuspankin entinen pääjohtaja voi antaa periksi tällaisille houkutuksille.
Herra Donnelly, haluaisin aluksi tarkentaa, että mielestäni komissio ei ole säästellyt ponnistelujaan ottaessaan Euroopan parlamentin mukaan vakaus- ja kasvusopimuksen valmisteluun. Laskujeni mukaan tänään on kuudes kerta helmikuun jälkeen, kun puhun edustajakokouksessanne tai valiokunnissanne. Haluan vielä lisätä, että kolmikantakokous on täysin komission toiminnan ansiota. Komissio puolsi lisäksi parlamentin ensimmäisen käsittelyn jälkeen hyväksymiä tarkistuksia ja neuvosto hyväksyi ne. En näe mitään syytä, miksi toinen käsittely sujuisi toisin.
Sallinette minun sanoa teille, Donnelly, että en ole samaa mieltä vakaus- ja kasvuohjelman deflaatiota aiheuttavasta vaikutuksesta. Talousarvion vakauttaminen, jota parhaillaan toteutetaan, suosii ilmiötä, jota talousslangissa kutsutaan investointien ruuhkautumiseksi (crowding-in) . Laiteinvestoinnit kasvavat 4, 8 prosentilla vuonna 1997 ja 6, 3 prosentilla vuonna 1998. Haluan muistuttaa teitä siitä, että investointien 6-7 prosentin suuruinen kehitys vuodessa mahdollistaa 3-3, 5 prosentin keskipitkän aikavälin kasvun, mikä puolestaan mahdollistaa 1-1, 5 prosentin työllisyyskasvun.
Vakaus- ja kasvusopimuksen ansiosta voidaan lopultakin löytää toimintamarginaali, jota ei ollut olemassa, ja välttää rahapolitiikan ylikuormitus, joka johtaisi luonnollisesti liian rajalliseen policy-mixiin . Haluan lisätä, että vakaussopimus mahdollistaa talousarviojouston siinä mielessä, että rakennebudjettien ollessa tasapainossa se mahdollistaa automaattisten vakauttajien täysivaltaisen käytön hitaamman kehityksen jaksojen aikana. Esitykseni koski talousarviota, mutta yksinkertaisemmin sanottuna kyse on siitä, kuinka julkiset tai yksityiset investoinnit rahoitetaan, kun vielä nykyisillä alijäämätasoilla yli puolet kotitalouksien säästöistä hupenee velkojen rahoittamiseen. Sanokaamme kyllä investointien rahoitukselle, mutta myös julkisen talouden alijäämien supistamiselle. Alijäämiä supistamalla voisimme käyttää tämän rahan investointien rahoittamiseen, sen sijaan että rahoitamme sillä valtion velkaa.
Voin vakuuttaa teille Donnelly, että komissio tuntee vastuunsa. Se oli tietoinen vastuustaan esitellessään vihreän kirjan. Se kantoi vastuuta myös esitellessään vakaus- ja kasvusopimuksen määräykset. Se kantoi vastuuta esitellessään oikeudellista asemaa koskevat määräyksensä. Lisäksi se kantoi vastuuta toimielinten välisessä vuoropuhelussa, jotta parlamentin näkökanta otettaisiin mahdollisimman hyvin huomioon.
Herra von Wogau, mainitsemienne julkisten investointien kultainen sääntö saavutetaan vuonna 1998. Ennusteidemme mukaan julkisen talouden alijäämä on saman politiikan jatkuessa 2, 5 prosenttia vuonna 1998 ja julkisten investointien kasvu on 2, 5-2, 8 prosenttia. Mitä tulee muihin kysymyksiin, luulen johdannossani vastanneeni kaikkiin kolmeen kohtaanne.
Herra Giansily, olen samaa mieltä vakauden ja kasvun politiikkaa koskevasta analyysistanne. Haluan todeta Coxille olevani samaa mieltä myös hänen analyysistaan, joka muuten on sama kuin von Wogaun analyysi ja mitä tulee sakkoihin, luulen vastanneeni niihin johdannossani, samoin kuin vastasin Lukasille.
Herra Wolf, luulen, että policy-mixillä voidaan päästä sen yli, mitä kutsutaan liialliseksi vakauteen uskomiseksi . Todetkaamme vielä kerran , että löyhä policy-mix suosii kasvua ja työllisyyttä, sillä se mahdollistaa rahapoliittisten olojen lientymisen. Löyhässä policymixissä ei ole ristiriitaa vakaustavoitteen ja talousarvion sekä palkkojen kehityksen välillä. Me pyrimme nyt sellaiseen policy-mixiin . Taloushallinnon osalta en usko liiaksi sanoihin. Kutsukaamme sitä kuten haluamme. Sillä ei ole merkitystä, onko hiiri harmaa vai musta, kunhan se vain pyydystää hiiriä. Luulen, että meille on nyt tärkeää kyetä toteuttamaan se, mitä olemme luoneet. Otimme käyttöön välineet talouksien yhteensovittamiseksi. Nyt niille on annettava politiikkojen avulla käytännön sisältöä ja toteutettava se, minkä olemme suunnitelleet.
Herra Blokland, haluaisin mainita erääseen esille ottamaanne, kirjanpitohyppäyksiksi kutsumaanne kohtaan liittyen, että on olemassa tietty määrä sääntöjä. Meillä eivät vallitse viidakon lait. Meillä vallitsevat eurooppalainen kansallisten tilien järjestelmä (SEC tai tarkalleen ottaen SEC 79) sekä bruttokansantuloa koskeva direktiivi. Näiden välineiden avulla määritellään hyvin bruttokansantuote, eikä vakaus- ja kasvusopimukseen ole tältä osin mitään lisättävää. Komissio tukee tällä hetkellä täysin tilastotieteilijöiden pyrkimyksiä, jotka tähtäävät bruttokansantuotteen laskemiseen. Kyseessä on tärkeä tehtävä. Mielestäni vakaussopimus ei ole sopiva paikka tämän työskentelyn esittelyyn. Sanotte lisäksi, ettei yleinen mielipide usko euroon. Voin vakuuttaa teille yleisen mielipiteen uskovan euroon ainakin niiden mielipidetutkimusten perusteella, joita me seuraamme säännöllisesti.
Herra van Velzen, puhuitte hyvin mielenkiintoisesta palkkojen alueellista eriyttämistä koskevasta ongelmasta. Minusta se on normaali talousmekanismi, jota yksikään taloustieteilijä ei vastusta. Paras todistus tästä on, että ellei palkkoja eriytettäisi alueellisesti, meillä olisi huomattava alueellinen työttömyys. Ajattelen erityisesti Mezzogiornoa. Ei myöskään luultavasti ole sattumaa, että italialaiset ammattiyhdistykset tunnustivat äskettäin tämän alueellisen eriyttämisen ja hyväksyivät sen.
Herra Ilaskivi, haluatte tietää, miksi on pysytty kolmen prosentin luvussa. Tähän on useita selityksiä. Mieleeni juolahtaa yksi, joka on se, että nimelliskasvun ollessa 5 prosenttia, todellisen kasvun 3 prosenttia ja kun vallitsee 2 prosentin inflaatio, ei julkisen talouden alijäämä saa olla yli 3 prosenttia, jotta velkaantumisen osuus BKT: sta voitaisiin pitää 60 prosentissa. Numerot eivät ole tässä niin tärkeitä. Olen kuitenkin henkilökohtaisesti sitä mieltä, että kolmen prosentin julkisen talouden alijäämä on jo paljon. Useimpien jäsenvaltioidemme kohdalla tämä nimittäin merkitsee sitä, että ne kuluttavat joka vuosi 20 prosenttia enemmän kuin ansaitsevat. Väitän, ettei yksikään yritys, suuri tai pieni, voi elää kuluttamalla 20 prosenttia enemmän kuin se ansaitsee.
Herra Ilaskivi, otitte myös esille sopeutumisen poikkeuksellisiin taloushäiriöihin. Tiedätte poliittisten erojen voimistaneen viimeisten 25 vuoden aikana tapahtuneita taloushäiriöitä. Tämä ei ole enää mahdollista talous- ja rahaliitossa. Normaalitilanteessa talousarviota ja politiikkaa vakauttavat tekijät sekä palkkojen mukauttaminen ovat riittäviä.
Herra Gasòliba i Böhm, en voi yhtyä täysin väitteeseenne, jonka mukaan kasvua ei pidä kiihdyttää julkisten investointien avulla, enkä tiedä, miellyttäisikö tämä juurikaan Randzio-Plathia. Julkiset investoinnit ja suuret verkostot on säilytettävä. Todistin äsken johdannossani, että seuraavien sukupolvien tulevaisuus ja maidemme tulevaisuus riippuvat joissakin tapauksissa suurista julkisista investoinneista, joita ainoastaan valtioiden on mahdollista toteuttaa. Ainakin niiden olisi osallistuttava näihin investointeihin. Komissio tunnustaa kuitenkin, että julkiset investoinnit ovat kärsineet viime vuosina ja on sen vuoksi pahoillaan, ettei neuvostossa noudateta sen suuria verkostoja koskevia ehdotuksia.
Luulen vastanneeni lähes kaikkiin kysymyksiinne. Sallinette minun lopuksi vastata joihinkin Torres Marquesin, Ettlin ja Katiforisin esille ottamiin huolenaiheisiin ja todeta aivan ensiksi, että vakaus- ja kasvusopimus ei ole enempää eikä vähempää kuin Maastrichtin sopimus. Komissio valvoi näiden neuvottelujen aikana erityisesti sitä, ettei sopimukseen lisätty mitään muuta kuin se, mistä Maastrichtin sopimuksessa on määrätty. Vakaus- ja kasvusopimus kokoaa lopullisesti yhteen kaksi asetusta, joista toinen perustuu 103 artiklan 5 kohtaan ja toinen 104 artiklaan. Asetusten tarkoituksena on saada sopimuksen määräykset toimintaan ja yksinkertaisesti laatia euro-kodin työjärjestys.
Päätän puheenvuoroni toteamalla, että työttömyys on tällä hetkellä todellinen ongelma. Olemme täysin tietoisia tästä. Ei pidä kuitenkaan luulla, että luomme työpaikkoja tyhjästä. Voimme luoda työpaikkoja - myös nuorille - ainoastaan kehittämällä Eurooppaan jälleen terveen ja kestävän talouskasvun olosuhteet. Olemme joidenkin vuosien ajan noudatetun strategian ansiosta luoneet vähitellen tällaista ympäristöä. Meidän on nyt jatkettava tätä pyrkimystä ja kruunattava se euron käyttöönotolla, joka takaa lopullisesti nämä vakauden ja kasvun olosuhteet, sillä vakaus ja kasvu eivät ole ristiriitaisia käsitteitä. Meidän on kuitenkin myös täysin tietoisesti otettava vastuu rakenteellisesta työttömyydestä, joka edellyttää tutkimuksen ja koulutuksen kaltaisia rakenteellisia toimenpiteitä sekä erityisesti työvoimavaltaisen teollisuuden raskaiden kustannusten alentamista.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra de Silguy.
Herra Christodoulou on pyytänyt puheenvuoroa tehdäkseen lyhyen huomautuksen.

Christodoulou
Arvoisa puhemies, haluaisin muistuttaa arvoisaa komission jäsentä, että kreikankielinen teksti tästä tarkistuksesta, jonka pyysin häntä hyväksymään, koskee " epäoikeutettuja painostuksia" valuuttamarkkinoilla. Tiedän, että jokainen enemmän tai vähemmän arvostusta nauttiva keskuspankin johtaja käyttää tätä ilmaisua. " Epäoikeutetun painostuksen" käsite on tuttu valuuttamarkkinoilla ja sitä käytetään hyvin usein.
Arvoisa puhemies, haluaisin lisäksi huomauttaa arvoisalle komission jäsenelle, että esitimme eräitä tarkistuksia siksi, että voisimme helpottaa vakaussopimuksen täytäntöönpanoa. Vakaussopimus sellaisenaan on hyvin joustamaton, minkä vuoksi sen soveltaminen on omasta mielestäni ja monen muun sitä tutkineen käytäntöä ja markkinoita tuntevan ihmisen mielestä varsin vaikeaa. Niinpä yritimme lisätä muutaman tarkistuksen, jotka helpottaisivat sopimuksen täytäntöönpanoa ja komission toimintaa. Niitä ei hyväksytty. Toivon kuitenkin, että parlamentti hyväksyy huomenna kyseisen sopimuksen voidaksemme viedä asioita eteenpäin, koska sopimus pitää hyväksyä tässäkin muodossaan.
Arvoisan komission jäsenen on kuitenkin syytä muistaa, kun jonakin hetkenä tulevaisuudessa tapaamme uudestaan, että vakaussopimusta ei tulla koskaan soveltamaan nykyisessä muodossaan. Sillä ei ole lainkaan poliittista joustavuutta ja siksi sen täytäntöönpano näyttää vaikealta. Kuten me kaikki totesimme 1990-luvun alkuvuosien 1990 ja -91 talous-, raha- ja valuutta-asioihin liittyneiden tapahtumien perusteella, että jos joustavuutta ei ole, seuraukset ovat katastrofaaliset. Ilmeisesti useimmat tämän tekstin laatijoista eivät ole oppineet siitä mitään, ja sen vuoksi teksti on jäykkä ja soveltumaton. Toivon olevani väärässä. Pelkään kuitenkin olevani oikeassa.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, haluaisin vielä kerran sanoa komissaarille, kuinka kiitollinen parlamentti luonnollisesti on siitä, että epämuodollinen vuoropuhelu komission kanssa oli mahdollista, myös talouspoliittisista suuntaviivoista. Olisi hyvä, jos komissio haluaisi neuvotella parlamentin kanssa. Sekä talous- ja rahaasioita käsittelevä valiokunta että Ecofin ovat jo ilmaisseet olevansa valmiita tähän. Tämä tarkoittaa, että suuntaviivoja kommentoitaessa ja laadittaessa olisi jälleen oltava mahdollista neuvotella parlamentin kanssa, sillä yksi asia on selvä: vaikka perustamissopimuksessa ei määrätäkään mistään tietyistä kolmenvälistä vuoropuhelua koskevista menettelytavoista, on toki mahdollista, että nämä kolme toimielintä sopivat elintärkeiden politiikkojen suuntaviivoista suurtyöttömyyden voittamiseksi. Olisi hyvä, herra komissaari, jos tekin tukisitte tätä. Lopuksi olisin erittäin kiitollinen parlamentin puhemiehelle, jos hän huolehtisi siitä, että parlamentin huomiset päätökset, myös talouspolitiikan suuntaviivoihin liittyvät, toimitetaan niin pian kuin mahdollista sekä talous- ja raha-asioita käsittelevälle valiokunnalle että neuvoston puheenjohtajamaalle Alankomaalle, jotta käsittely ja kahden- tai kolmenvälinen vuoropuhelu voitaisiin aloittaa riittävän ajoissa.

de Silguy
Arvoisa puhemies, haluan hyvin nopeasti kiittää Christodoulousta ja Randzio-Plathia hyvästä yhteistyöstämme näiden kahden erittäin merkittävän asiakirjan eteen tekemästämme työstä. Samalla kun kiitän Christodoulousta lämpimästi hänen ponnisteluistaan, haluaisin tarkistaa, että hän ymmärtää meidän hyväksyneen ja hyväksyttäneen neuvostossa mahdollisimman suuren määrän tarkistuksia. Uskon, että nyt pöydällä oleva sovitteluratkaisu on tasapainoinen ja että siitä voidaan laatia oikeudellinen asiakirja. Luulen sen nyt sisältävän riittävästi joustovaraa. Muistutan kuitenkin, että tämän vakaussopimuksen perustana on komission ehdotus ja aloite sekä neuvoston koko päätöksentekokyky. Toimintakehys on siis olemassa ja nyt on saatava se elämään politiikkojen avulla.
Haluan kiittää Randzio-Plathia hänen sanoistaan. Suhtaudun täysin avoimesti siihen, että meidän olisi harkittava, kuinka voimme liittää Euroopan parlamentin paremmin talouspolitiikkamme laajojen suuntaviivojen laatimiseen. Uskon, että olemme tänä vuonna ylittäneet yhden vaiheen. Vuosittaiseen taloudelliseen kertomukseen osalta eräs kollegoistanne, Donnelly, teki lisäksi ehdotuksia menettelyn parantamiseksi. Harkitsemme niitä. Teen sen rakentavassa hengessä, sillä uskon, että avoimempi vuoropuhelu on välttämätön edellytys tämän päivän Euroopassa, jotta talouspolitiikkamme saisi kansalaisten hyväksynnän.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Verotusjärjestelmät Euroopan unionissa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Secchin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0169/97) komission kertomuksesta "Verotus Euroopan unionissa - Kertomus verotusjärjestelmien kehityksestä" (KOM(96)0546 - C4-0054/97).

Secchi
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat. Olen hyvin iloinen voidessani esitellä mietinnön, jonka aihetta pidän hyvin tärkeänä.
Haluaisin aloittaa toteamalla, kuinka positiivista on se, että Euroopan parlamentti on ottanut huolekseen Euroopan unionin veropolitiikkaan ja kansallisiin verokäytäntöihin liittyvät kysymykset, nyt kun Amsterdamin Eurooppa-neuvoston kokoukseen on noin kaksi viikkoa aikaa. Tämä suo edustajille mahdollisuuden ilmaista oma, merkittävä mielipiteensä aiheesta, jonka on, tuossa kokouksessa, saatava suurin mahdollinen huomio osakseen. Olisi myös toivottavaa, että kyseiseen alueeseen kohdistuisi uudistavia päätöksiä, jotka selkeyttäisivät jo liian kauan vallinneen epäselvän tilanteen.
Amsterdamin Eurooppa-neuvosto käsittelee yhtenäismarkkinoiden toimintasuunnitelmaa, jonka tavoitteena on määritellä aikataulut ja keinot, jotta kaikki tarvittavat toimenpiteet yhtenäismarkkinoiden toteuttamiseksi saataisiin päätökseen määräajassa, ennen siirtymistä yhtenäisvaluuttaan tai ennen unionin laajentumista koskevien neuvottelujen käynnistymistä. Euroopan parlamentti hyväksyy ilman muuta tämän vaatimuksen ja toivoo, että Amsterdamissa olisi mahdollista päästä tuloksiin, jotka vastaavat Euroopan kansalaisten ja talouselämän toimijoiden odotuksia.
Tätä taustaa vasten verotukseen liittyvät aiheet näyttäytyvät aivan erityisen tärkeinä. Ilman todellisia edistysaskeleita kaikkien niiden alueiden yhdenmukaistamisessa ja yhteensovittamisessa, joista riippuu yhtenäismarkkinoiden moitteeton toimivuus, viimeksimainittu ei voi koskaan toimia tyydyttävällä tavalla ja samalla yhteinen valuuttakin on uhattuna. Tämä ei, missään tapauksessa, tarkoita verotukseen liittyvän lähipäätösperiaatteen käyttökelpoisuuden kieltämistä vaan realistista tarkastelua, jotta sen soveltamisessa vältyttäisiin rikkomasta perusperiaatteita, joiden vuoksi se hyväksyttiin perustamissopimuksiin.
Euroopan komission tutkimukset ja pohdinnat, jotka Euroopan parlamentti on myönteisessä hengessä ottanut vastaan ja huolellisesti tutkinut, paljastavat, yhtäältä, tilanteen asteittaisen liukumisen kohti haitallista verokilpailua ja, toisaalta, uudenlaisten lähestymistapojen välttämättömyyden, jättäen voimaan viimeisenä poistettavan tavoitteen eli neuvoston päätöksiin liittyvän yksimielisyyssäännöstön, kuten parlamentti usein on pyytänyt. Erityisesti liiallinen verokilpailu on vaikuttanut, ja vaikuttaa, haitallisesti sisämarkkinoiden moitteettomaan toimintaan johtuen yritystoiminta-, pääoma-, palvelu- ja tavaravirtojen vääristymistä. Työvoiman verorasituksen lisääntyessä haittavaikutuksia on nähtävissä myös työllisyydessä, samalla kun pääomaverotusta on tuntuvasti kevennetty. Verokilpailun koventumisella on ollut kielteinen vaikutus myös jäsenvaltioiden verotulojen kehitykseen, joka on loppujen lopuksi vielä entisestään pahentanut tilannetta johtuen taloudellisten virtojen kansainvälisen liikkuvuuden kasvusta ja muista tekijöistä.
Euroopan unionin verotusjärjestelmien analyysi on, siis, tuonut valoon sen tosiasian, että mikään jäsenvaltioista ei kykene, sisämarkkinoiden asteittaisesta täydentämisprosessista johtuen, yksinään poistamaan jäljelle jääviä esteitä, jotka ovat pääomien, palveluiden, ihmisten ja hyödykkeiden vapaan liikkuvuuden tiellä, eikä, toisaalta, taistelemaan verotulojen vähenemiseen liittyviä ilmiöitä vastaan. Muilta osin, mitä tulee rahaliittoon, jonka rahapolitiikka on ylikansallista, itsenäistä ja sidoksissa hintojen vakauttamistavoitteeseen, on hyvä löytää sopuratkaisu veropolitiikan - siltä osin kuin Euroopan tuotantojärjestelmän sekä yhtenäismarkkinoiden moitteeton toimiminen vaatii - ja jäsenvaltioiden vaatimusten välille, jotka edelleen pyrkivät valvomaan omaa veropolitiikkaansa suojatakseen tulonjakopolitiikan ja sosiaalisen hyvinvointiyhteiskunnan, vaikka liikkumavara tällä alueella on pienentynyt huomattavasti kasvu- ja vakaussopimuksen myötä.
Näin ollen ainut toteutettavissa oleva ratkaisu on veropolitiikkojen yhtenäistäminen edellä mainituissa arkaluontoisissa veroympäristöissä, jolloin tämä, niin yhteisön kuin jäsenvaltioidenkin edun kannalta vahingollinen, ylenpalttinen lähipäätösperiaate korjaantuisi.
Koska jäsenvaltiot, kuitenkin, näyttävät selvästi olevan haluttomia muuttamaan yksimielisyyssääntöä, voidaan ajatella väliaikaisia ongelmanratkaisumalleja, jotka sallisivat oma-aloitteiset toimet joillakin tietyillä ja selvästi rajatuilla veroalueilla.
Menettelytapasäännöstön merkitys on siinä, että se määrää sääntökokonaisuuden takaamaan veropolitiikkojen yhteensovittamisen ja jota koskien Euroopan parlamentin raha- ja talousasioita käsittelevä valiokunta tekee parlamentille täsmällisen esityksen komission ja neuvoston käsiteltäväksi. Voisin lukea esityksen eri kohdat, mutta ajan säästämiseksi en sitä tee. Toivon lopuksi, että Euroopan parlamentti hyödyntää tätä tilaisuutta julkistaakseen oman, merkittävän mielipiteensä näin arkaluontoisesta ja monimutkaisesta aiheesta, jonka osalta ei kuitenkaan, enempien edistysaskeleiden puuttuessa, ole mahdollista saada aikaiseksi kattavampaa taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta.

Monti
Arvoisa puhemies, haluaisin heti kertoa, että olen erittäin iloinen voidessani olla täällä, tänään, ja puhua veropolitiikkaan liittyvistä aiheista. Juuri tämä paikka on tärkeä, koska mielestäni Euroopan parlamentin roolin, myös tällä alueella, on oltava yhä enenevissä määrin kannustajan ja tukijan rooli. Secchin esittelemä mietintö ja näin laajapohjainen päätöslauselmaesitys herättävät suurta luottamusta siitä, että Euroopan parlamentti voi todellakin vaikuttaa tämän aiheen edistymiseen. Tänään, kun huomion keskipisteessä ovat Euroopan työttömyysongelmat, on erityisen hyvä päivä puhua verotuksesta. Käy, tosiaankin, yhä selvemmäksi, että Euroopan unionin veropolitiikkojen yhteensopimattomuuden ja vakavan työttömyyden välillä on side. Puhuttaessa taloushallinnosta, liittymättä rahoituksellisiin näkökohtiin, on selvää, että veropolitiikkaa on pidettävä oleellisena kysymyksenä.
Epätasapainoisen verokilpailun aikaansaama hyvin hajaantunut kehitys Euroopassa on yleisesti tunnettu tosiasia - tähänhän jo Secchikin viittasi. On tapahtunut juuri päinvastoin kuin työllisyyspolitiikan kannalta olisi toivottavaa: pääomatuloihin kohdistuva verotus on laskenut ja työvoimaverotus on kasvanut. Yhtenäisvaluutan tullessa käyttöön, pääomaverotuksen yhteensovittamisen puute tulee hankaloittamaan tilannetta vielä enemmän.
Komissiolla on ollut mahdollisuus keskustella näistä aiheista, erityisesti viime vuoden kuluessa, jäsenmaiden ja parlamentin kanssa. Haluaisin muistuttaa, että veropoliittinen työryhmä koostuu valtionvarainministerien henkilökohtaisista edustajista. Totta on, että yksimielisyyden periaatteeseen on liittynyt vaikeuksia, mutta vähäinen kehitys veroasioissa on, komission mielestä, seurausta siitä eristäytyneisyydestä, missä ehdotuksia on käsitelty. Näin ollen, vaikuttaa siltä, että on välttämätöntä kiinnittää valtiovarainministereiden huomio laaja-alaisemman lähestymistavan tärkeyteen verotuskysymyksissä, jotta heidän välillään saavutettaisiin yksimielisyys päätöksiä tehtäessä.
Komissio on onnistunut saamaan mukaan yhteisiin pohdintoihin - ei vain valtiovarainministereiden henkilökohtaisia edustajia veropoliittisessa työryhmässä - vaan myös Euroopan parlamentin, josta olen teille hyvin kiitollinen. Verotukseen liittyvistä aiheista olemme useaan otteeseen keskustelleet erityisesti talous- ja rahaongelmia sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassa. Erityisesti arvoisan Secchin mietintöä pidän tärkeänä antina käynnissä oleville keskusteluille ja sellaisen verotusalan toimintasuunnitelman työstämiselle, jonka päämääränä on yhtenäismarkkinoiden toteutuminen ja moitteeton toimivuus.
Käynnissä olevat keskustelut, niin parlamentin kuin neuvostonkin tasolla, ovat antaneet meille pohjan, joka, toivon mukaan, auttaa meitä saavuttamaan konkreettisia tuloksia. Komission hyväksymässä ehdotuksessa yhtenäismarkkinoita koskevassa toimintasuunnitelmassa olemme käyttäneet useita Secchin mietinnön sisältämiä ajatuksia. Tällä hetkellä yhtenäismarkkinoita koskevassa menettelytapasuunnitelmassa tarkastelun kohteina ovat seuraavat asiat: toimenpiteet, joiden päämääränä on eri maiden välisten pääomavirtojen efektiivinen verotus; toimenpiteet, jotka pyrkivät poistamaan koroista maksettavan lähdeveron tai sisaryhtiöiden väliset royalty -maksut; menettelytapasäännöstö, joka on laadittu siten, että se rajoittaa haitallista, jäsenvaltioiden verotuskykyä vahingoittavaa verokilpailua. Säännöstöön sisällytettävät seikat, jotka on mainittu Secchin mietinnössä, ovat arvokas lisä tähän työhön. Nämä toimenpiteet pyrkivät poistamaan ne kilpailun vääristymät, jotka johtuvat epäsuorien verotuskäytäntöjen epäyhtenäisestä soveltamisesta.
Olemme tietoisia, arvoisa puhemies, että yksimielisyyden saavuttaminen kaikissa ehdotuksissa ei ole helppoa neuvostolle. Olen, kuitenkin, vakuuttunut, että tätä lähestymistapaa tullaan noudattamaan, jos halutaan todella edistyä veropolitiikassa. Yhteensovitettu lähestymistapa on oleellinen ja sitä kehitetään edelleen. Yhtenäismarkkinoita koskevassa menettelytapasuunnitelmassa mainitaan, lisäksi, tarve luoda yhtenäinen arvonlisäverojärjestelmä ja tarkistaa yhteisön säännöstö energiatuotteiden verotuksesta.
Haluaisin, vielä, kiinnittää huomiota erääseen, päätöslauselmassa mainittuun, seikkaan. Kyseessä ovat yhteisesti toteutettavat veronkierron ja veropetosten vastaiset toimet. Kansainväliset veropetokset ja niiden tekijät, kuten tiedämme, eivät tunnusta rajoja tai verolainsäädäntöjä. On siis korostettava tarvetta jäsenvaltioiden välisen yhteistyön parantamiseksi ja veropetosten kitkemiä- ja estämistoimien vahvistamiseksi.
Komissio on tehnyt haasteellisen ohjelmaehdotuksen, nimeltään FISCALIS, jotta edellä mainitut toimenpiteet saataisiin uudestaan käyntiin. Ohjelman tarkoituksena on auttaa kansallisia hallintoelimiä parempaan yhteistyöhön antamalla niille sopivat työvälineet. Jo sinänsä tärkeä yhteistyö käy vieläkin merkittävämmäksi komission ehdottaman uuden alv-järjestelmän myötä. FISCALIS sallii varmasti välittömän parannuksen nykyisiin alv-järjestelmiin. Pelkään, kuitenkin, että nämä parannukset eivät pysty korjaamaan voimassaolevan järjestelmän puutteita, jotka ovat sen kaltaisia, että ne voidaan poistaa ainoastaan ehdottamamme järjestelmän radikaalilla muutoksella.
Kiitän teitä saamastani tilaisuudesta valottaa Euroopan unionin verotusjärjestelmien kehitystä. Jatkan hyvin mielelläni yhteistyötä tästä aiheesta parlamentin kanssa ja vakuutan olevani käytettävissä vastaisuudessakin.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Monti.

Pomés Ruiz
Arvoisa puhemies, nyt kun komissaari Monti on hyvin sanoin ottanut vastaan kollegani Secchin mietinnön, joka käsittelee meidän velvollisuuttamme tehdä verotuksesta työpaikkoja ja vaurautta synnyttävä tekijä, haluaisin omilla sanoillani korostaa ja kiinnittää tarvittavaa huomiota siihen, että oman komissiomme olisi varmistettava se, että kaikki verotusalaa koskevat yhteisön toimintaehdotukset mukautetaan täysin toissijaisuusperiaatteen soveltamiseen.
Nykyisin on selvää, että verotusalan päätösvalta ei ole jaettu ainoastaan 15 jäsenvaltion kesken, sillä on olemassa Espanjan tapaisia valtioita, joissa on autonomisia alueita, kuten esimerkiksi Navarra, jotka päättävät omasta verotusjärjestelmästään, eikä sisämarkkinoille aiheudu siitä minkäänlaista vahinkoa tai haittaa. Lisäksi, kuten komissaari hyvin tietää, rahaliiton kolmanteen vaiheeseen siirryttäessä vaatimus siitä, että julkisen talouden alijäämä ei saa ylittää kolmea prosenttia BKT: sta, velvoittaa kaikki valtiot ja kaikki verohallinnot sovittamaan yhteen meno- ja tulotalonsa. Toisin sanoen jos ne hallinnot, jotka voivat päättää menoista, päättävät vapaasti menojen suuruudesta, niiden on voitava päättää vapaasti myös siitä, millaisia verotuloja ne haluavat ja miten ne kerätään. Annan ehdottoman tukeni menettelytapasäännön luomiselle epäkohtien välttämiseksi verojen määräämisessä, mutta ei ole tämän parlamentin asia eikä tämä edes ole oikea hetki keskustella siitä, että toissijaisuusperiaatteen on ohjattava yhteisön toimintaa ja toiminnan perustana on oltava veroviranomaisten kunnioittaminen. On selvää, että tulevaisuudessa meidän on ajateltava, että ainostaan toissijaisuusperiaatetta noudattavalla yhteisön toiminnalla voimme saavuttaa luottamusta ja toteuttaa käytännössä komission ja neuvoston muotoilemaa politiikkaa.

Cardona
Arvoisa puhemies, tiedämme, että työllisyyden ja talousarvion sosiaalipolitiikka ovat väistämättä sidoksissa verotukseen. Sekä veropetos että veronkierto, menetelmien monimutkaisuus, tiedonvälityksen puutteellisuus, verotuksen nouseminen työnvaikuttimien yläpuolelle, sekä rannikkoalueiden että lievemmin verotettujen alueiden kasvu, pääomien liikuttamisen esteet, jotka johtuvat eri tavalla määritellyistä keräiltävien materiaalien säännöistä ja verotusmaksuista - muun muassa tekijänoikeuskorvauksista ja säästämisestä - ovat ilman muuta verotuksellisen kilpailuilmiön pohjimmaisia syitä.
Kaikkien meidän vaatimuksena on näiden ongelmien tehokas ratkaiseminen. Kaikki me, kuten minä, joiden mielestä yhtenäiset ja vapaat markkinat ovat oikein, vaadimme myös oikeudenmukaista, kohtuullista ja tasapuolista verotusta. Ajattelimme, että olisimme saaneet keskustelun kohteena olevasta mietinnöstä vastauksen kysymykseen, miten olisi mahdollista ylittää nämä vaikeudet.
Olemme kuitenkin sitä mieltä, ettei aivan näin käynyt. Itse asiassa väitämme, että tässä yhteydessä Euroopan unionin sopimusta ei ole syvennetty. Se sisältää ratkaisuja, jotka käytäntöön sovellettaessa voivat ratkaista ongelmia, jotka ovat syntyneet kuluttavasta verotuksesta, josta yhteisön toimielimet eivät ole vielä tähänkään asti pystyneet pääsemään yli.
Olemme keskustelemassa 220 artiklan säännön kahdenkeskisten sopimusten verotusta koskevan asiakokonaisuuden julkistamisesta. Kuten tiedämme, nämä sopimukset tuovat muutoksia kaikkiin tuloryhmiin, pyrkivät poistamaan kaksinkertaisen verotuksen, yhdistämään todelliset tulolähteet oleskelupaikkaan ja välttämään veronkierron. Sitä ei tehdä, kuten tiedämme, tutkimalla. Varsinkaan ei tutkita sopimusten tasapainoista käyttöönottoa ja soveltamista Euroopan unionin alueella. Kyselen itseltäni ja muilta näiden menetelmien kohentumisesta, aivan kuin kyselen yksimielisyyssäännön muuttamisesta verotuksessa, koska ne ovat vaihtoehtoja, joiden poliittisia ja käytännön seurauksia, joihin on viitattu, ei ole testattu.
Tähän hetkeen asti yhteisön osinko-, yritysten keskittymispyrkimys- ja liiketoimintakulujen direktiivien kehittäminen ei ole edistynyt. Talletustilien satunnaiset korot ovat olleet jo vuosia politiikan labyrintissä. Tuomitsen testattujen ja epäonnistuneiden ehdotusten uudelleen esittämisen ja korjailun. Ne eivät ole minun mielestäni sopiva ratkaisu ongelmiin.
Näissä oloissa tehokas yhteismarkkinoiden luominen, työttömyyden nujertaminen, yhteiskunnallisten olojen parantaminen ja vapaan liikkumisen esteiden poistaminen saavutetaan keskittyneellä politiikalla ja kannustamalla kahdenkeskisten verosopimusten solmimista. Kun on kyseessä, kuten nyt, verotuksen ylivalta, minun mielestäni tarvitaan muutosta ja yksimielisyyttä.

Cox
Arvoisa puhemies, haluaisin ensinnäkin sanoa liberaaliryhmän puolesta, että suhtaudumme myönteisesti Secchin mietintöön ja onnittelemme esittelijää. Mietintö on kuitenkin äärimmäisen kunnianhimoinen. Kunnianhimo on hyvä asia, mutta vaikka liberaaliryhmä ei välttämättä vastusta mietinnön koko sisältöä, se ei ole vielä edennyt ajattelussaan vaiheeseen, jossa se voisi kannattaa kaikkea mietintöön sisältyvää.
Aion keskittyä huomautuksissani erityisesti kahteen seikkaan. Ensimmäinen on kohta 3, viittaus unionin verotuksen yhdenmukaistamista koskevien valtuuksien laajentamiseen niin, että niihin sisällytetään epäsuoran yhdenmukaistamisen lisäksi myös yritysveron, pääomaveron jne. suora yhdenmukaistaminen. Meillä on valtava määrä keskeneräisiä asioita toimivallan alueella, jolla on tapahtunut paljon kehitystä mutta joka ei vieläkään ole valmis, eli välillisen verotuksen, kuten alv: n ja valmisteveron, yhteensovittamisessa tai lähentämisessä entisestään. Tähän on puututtava kiireellisesti, ennen kun voimme edetä välitöntä verotusta koskevaan suunnitelmaan.
Toinen yleinen huomautukseni koskee äänestyssääntöjä. Olemme jonkin verran huolissamme siitä, onko parlamentti tehnyt tarpeeksi - oma ryhmäni ei ainakaan ole - ilmaistakseen, että haluamme, että neuvostossa sovelletaan enemmistöäänestystä myös välittömään verotukseen. Olemme tulleet siihen pisteeseen, että hyväksymme tämän - vaikka se ei ehkä olekaan HVK: n tulos - välillisen verotuksen osalta, mutta emme vielä välittömän verotuksen osalta.
Lopetamme siis lyhyeen emmekä syvenny kaikkiin tämän mietinnön kunnianhimoisiin piirteisiin, vaikka samaan aikaan toteamme, ettemme välttämättä vastusta ajattelun suuntautumista tuohon yleiseen suuntaan. Ei kuitenkaan nyt HVK: n aattona. Meistä se ei ole järkevää.

Hautala
Arvoisa herra puhemies, haluan onnitella lämpimästi kollega Secchiä erittäin hienosta mietinnöstä ja kiitän myös komissaari Montia siitä, että hän on ottanut talousvaliokunnan jäsenet mukaan läheisiin keskusteluihin verotuksesta. Mielestäni verotus on juuri niitä kysymyksiä, joissa Euroopan unionin on ryhdyttävä toimimaan. Kansalaisetkin odottavat sitä. Viime kädessä voi sanoa, että koko eurooppalainen hyvinvointiyhteiskuntamalli lepää sen varassa, minkälaiseksi onnistumme muokkaamaan verotuksen. Tällä hetkellähän ollaan hyvin huolissaan suurista julkisista menoista, mutta ihan yhtä suurta huolta pitäisi tuntea jäsenmaiden pienenevistä tuloista.
Onnittelen komissiota analyysista, jonka se on tehnyt verotuksessa viime vuosina tapahtuneista dramaattisista muutoksista. Keskeinen viesti on, että helpommin liikkuvat tuotannontekijät hakeutuvat edullisemman verotuksen alueelle. Silloin ihmistyö, joka ei liiku niin herkästi, joutuu aivan kohtuuttoman verotaakan kohteeksi. Näin ei voi jatkua, jos haluamme poistaa työttömyyden. Harmonisointivaatimus on sitä suurempi, mitä helpommin liikkuvasta tuotannontekijästä on kysymys. Pääoma, esimerkiksi pankkitalletukset, ovat näitä helpoimmin siivet selkäänsä saavia tuotannontekijöitä, joiden verotusta on harmonisoitava.
Eräs komission koetinkivi on, kuinka se onnistuu yhteisen energiaveron aikaansaamisessa. Uskon, että Euroopan parlamentti tekee kaikkensa tukeakseen komission pyrkimyksiä.

de Rose
Arvoisa puhemies, tiedämme, että verotuksella ymmärretään julkisen viranomaisen luonnollisilta henkilöiltä tai oikeushenkilöiltä pääasiassa julkisten kustannusten kattamiseksi vaatimaa rahallista suoritusta. Siten ei ole epäilystäkään siitä, etteivätkö verot - oli kyse sitten välittömistä tai välillisistä veroista, tuloveroista, pääomaveroista tai kulutusveroista - ole eräs valtion taloudellisen toiminnan tärkeimmistä välineistä.
Tästä syystä tällainen etuoikeus, kuten raha- ja sosiaalipolitiikkakin, kuuluu kansalliseen suvereniteettiin. Mitä kuitenkin voidaan todeta? Sen sijaan, että Bryssel tyytyisi edellyttämään lähentymissopimuksen nimissä mielivaltaisten ja tällä lähes lamaan verrattavissa olevalla kaudella epäyhtenäisiksi muodostuneiden kriteerien noudattamista, jonka vaikutuksena sanellaan ankara monetaristinen politiikka, se hyökkää verotusvälineitä vastaan. Talouden tehtävänä on palvella yhteiskuntaa, eikä päinvastoin.
Ryhmäni vastustaa verovälineen poistamista valtion suvereniteetin alalta harmonisoinnin ja yhteensovittamiseen perustuvan tekosyyn nojalla. Itsenäisten kansakuntien sisäistä vapaakauppaa suosivien yhtenäismarkkinoiden luomisen sijasta komissio pyytää siis valtioita luopumaan oikeuksistaan alistaakseen ne hallitsevien eurooppalaisten keskustoimielinten kasvavan vallan alaisuuteen.
Kuinka voitaisiin jättää paljastamatta komission kertomuksen hairahdukset? Sallinette minun palauttaa mieliinne myös joitakin hätkähdyttäviä esimerkkejä. Kuinka voidaan sovittaa yhteen näin vaihtelevia ja erilaisia verotusjärjestelmiä vaarantamatta hitaan ja vähittäisen kehityksen myötä syntyneiden kansallisten verotusjärjestelmien tasapainoa? Kuinka voidaan sovittaa yhteen analyyttiset ja synteettiset verot, tulojen uudelleenjakoon perustuvat verot ja progressiiviset verot, veroilmoituksessa ilmoitettavat verot ja välittömästi pidätettävät verot, pääomaverot sekä työstä maksettavat verot?
Miksi ja miten voidaan harmonisoida viisitoista kansallista verotusjärjestelmää, kun kahdenväliset verosopimukset ratkaisevat jo käytännön tasolla suuren osan ongelmista? Kuinka voidaan puhua niin merkittävistä eroista, että ne luovat epärehellistä verokilpailua jäsenvaltioiden välille? Tietääkseni yksikään viidestätoista unionin valtiosta ei ole veroparatiisi. Ulkomaille muuton syitä on suotuisan verolainsäädännön sijasta syytä etsiä ennemminkin työllisyystilanteen kannalta mielenkiintoisista palkoista ja elämänlaadusta.
Miten veropetokset voidaan torjua Euroopan tasolla luomatta valtavaa tiedostomäärää, kun pelkkä kansallisiin tiedostoihin kerättyjen tietojen ryhmittely ja keskittäminen riittäisi? Millaisen tasapainon voimme löytää selvitäksemme taloudellisesti erityisesti Yhdysvaltain ja voimakkaan talouskasvun maiden kilpailun rinnalla ja kuinka saavuttaa tasapaino pk-yrityksiä koskevien pakollisten vero- ja sosiaaliturvamaksujen huojennuksen ja talousarviotulojen säilyttämisen välillä. Nehän juuri mahdollistavat niiden lähentymisperusteiden noudattamisen, joihin meidät on alistettu? Miten voimme yhdenmukaistaa pakolliset vero- ja sosiaaliturvamaksujärjestelmät kyseenalaistamatta tiettyjä sosiaalisia järjestelmiä? Maksuista puhuttaessahan tarkoitetaan verojen ohella myös sosiaalimaksuja huolimatta siitä, maksaako ne työntekijä vai työnantaja.
Lopuksi haluaisin sanoa, että minulla on jälleen kerran tunne, että talousliiton jäsenvaltioiden harvoja kansallisia etuoikeuksia halutaan vähentää entisestään nimenomaan erityisen herkällä verotuksen alalla. On helppoa aavistaa, että rajoitettu verotuspaine aiheuttaa harhakuvitelman verotuksen yhdenmukaistamisesta. Milloin tämä kansalliseen suvereniteettiin kuuluvien alojen supistaminen päättyy?

Amadeo
Arvoisa puhemies, minulla ei ole, oikeastaan, paljoakaan lisättävää esittelijän ja komissaarin puheenvuoroihin. Minulle on velvoittavaa mutta myös miellyttävää puhua kahden hyvin arvostetun henkilön tekemien huomioiden jälkeen - he ovat Italian arvostetuimman kauppakorkeakoulun dosentteja. Minulle on, siis, kunnia esittää muutamia lyhyitä kommentteja.
Secchin mietintö päätyy tärkeään, ajatuksia herättävään johtopäätökseen. Siinä sanotaan: " Mikään yksittäinen jäsenvaltio ei kykene tänä päivänä yhtenäismarkkinoiden asteittaisen toteuttamisen vuoksi yksin poistamaan veroesteitä, mitkä estävät tavaroita, ihmisiä, palveluja ja pääomaa liikkumasta vapaasti, eikä toisaalta taistelemaan verotulojen vähenemisilmiöitä vastaan" . Esittelijä jatkaa: " verokilpailu vielä edesauttaa verotulojen vähenemistä, koska pääomat liikkuvat vapaasti ja veropetokset ja verojen kieltäminen ovat mahdollisia." Yhteensovittamattomat verotusjärjestelmät ja niistä johtuva verokilpailuilmiö estävät hyödyntämästä täysimittaisesti yhtenäismarkkinoiden ja yhtenäisvaluutan käyttöönottoon johtavan kehityksen mukanaan tuomia etuja.
Kun ryhdytään tämän suuntaisiin toimenpiteisiin, liittyen sisämarkkinoiden täydentämisprosessiin, mielestäni kannattaa löytää ratkaisu eräiden asioiden kesken: ensinnäkin, että verojärjestelmät sallisivat eri jäsenvaltioiden taloudellisen kehityksen. On, näin ollen, kehitettävä yksinkertaisia, tasapuolisia ja tehokkaita verojärjestelmiä, jotka perustuvat laajempiin veron määräytymisperusteisiin ja pienempiin verokantoihin. Tällaisen järjestelmän ei pidä, kuitenkaan, estää verokannusteiden myöntämistä pienille ja keskisuurille yrityksille. Toiseksi, tehokkaamman ja yksinkertaisemman arvonlisäverojärjestelmän luominen, jotta voidaan poistaa monimutkaisuus, markkinoiden lohkoutuneisuus ja nykyisen, väliaikaisen järjestelmän synnyttämä veropetosten mahdollisuus. Edellä luetellut vääristymät haittaavat erityisesti pieniä ja keskisuuria yrityksiä; kolmanneksi, kannustamattomien, yrityksiä haittaavien verojen poisto, ennen kaikkea mitä tulee eri maiden välisiin pääomavirtoihin; neljänneksi, tulisi suosia työmarkkinoiden suurempaa joustavuutta välttäen työntekijöiden kaksinkertaista verotusta, koskien erityisesti henkivakuutuksia ja eläkejärjestelmiä.
Kuten professori Monti juuri huomautti, työllisyyden kannalta epäsuotuisten verotusjärjestelmien kehitystä on jo tarkasteltu valkoisessa kirjassa " Kasvu ja kilpailukyky" . Mielestäni tämä on yksi tärkeimmistä näkökulmista, joten pyydän sekä esittelijää että komissiota kiinnittämään siihen erityistä huomiota.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, komissio on todennut strategiassaan aivan oikein, että Euroopan unionin veropolitiikka kaipaa uudistamista. Se, mikä vaatii meitä pohtimaan verotuksen yhdenmukaistamista lisää ja toteuttamaan vihdoin toimenpiteitäkin, ei mielestäni ole rahaliitto, vaan yhtenäismarkkinat ja pääoman vapaa liikkuvuus. Pidän erittäin myönteisenä sitä, että strategiassa käsitellään kaikkia niitä aloja, joille on löydettävä ratkaisu lyhyellä tai keskipitkällä aikavälillä. Tässä on kyse paremmasta yhteistyöstä verotuksen alalla, uudesta suuntautumisesta yritysverotuksen yhdenmukaistamisen suhteen ja myös pääomatulojen verotuksen yhdenmukaistamisessa. Tarkoituksena on välttää eri alueista johtuvaa epäoikeudenmukaista kilpailua Euroopan yhtenäismarkkinoiden alueella ja vaikuttaa siihen, että verotus Euroopan unionissa on todellakin oikeudenmukaista. Toisaalta myöskään sellainen vähennyslaskupeli ei saa jatkua, joka on mahdollista veroparatiisien, epäoikeudenmukaisista verohuojennuksista johtuvan alueiden välisen kilpailun vääristymisen ja muiden verotussääntelyn valitettavasti mahdollistamien vääristymien vuoksi.
Yritysverotuksessa tarvitaan määritelmien ja laskentaperusteiden yhtenäistämistä. Mielestäni meidän on kiireesti alettava soveltaa Rudingin komitean suosituksia käytäntöön. Lisäksi meidän on tällä alalla tehtävä ero omaan käyttöön otettujen ja uudelleen sijoitettujen voittojen verotuksen välillä. Tämä vaatii todella kiireellisiä toimenpiteitä. Pääomatulojen verotuksesta on parlamentissa keskusteltu jo pitkään ja myös ratkaisuehdotuksia on tehty. On erittäin tärkeää ymmärtää, ettei kilpailua voida arvioida ainoastaan valtiollisten tukien valossa. Aivan yhtä vahingollista voi olla myös Euroopan unionissa vallitseva tuhoisa verokilpailu, ja sen vuoksi on jo korkea aika, että käsittelemme komission strategiaa, ja Secchin mietintö auttaa meitä Euroopan parlamenttina päättämään selkeän kantamme vielä kerran.

Paasilinna
Arvoisa herra puhemies, Secchin mietintö on asiantunteva niin kuin komission analyysikin. Toimivat sisämarkkinat vaativat toimivat rakenteet. Verotusjärjestelmien oikeudenmukaistaminen on välttämätöntä työllisyyden ja tasapainon kannalta. Yhtenäisvaluutan toteutuessa kaikkien jäsenvaltioiden julkinen talous on tarkan yksilöllisen kontrollin alaisena. Miksei samaa kontrollia huolittaisi verotukseenkin?
Suurin ongelma on verotuksen kohdistuminen yhä enemmän työvoimaan. Jostain syystä kuvitellaan, että työllistävät yritykset ovat varakkaampia, sillä niiden verotus on kohtuuton verrattuna esimerkiksi automaatioyrityksiin. Verotusjärjestelmiä kehitettäessä on viivyttelemättä ryhdyttävä oikomaan vinoutunutta verotusta. Vähimmäisvaatimus on, että työllistävät yritykset olisivat verotuksellisesti edes tasaveroisessa asemassa automaatioyritysten kanssa. Muuten yhteiskuntamme kuihtuu veroja välttävän automaationsa ääreen.

Wibe
Minun sallittaneen vain näiden lyhyiden sekuntien aikana selittää, miksi minä ja ruotsalainen puolueryhmä ei voi äänestää tämän mietinnön puolesta. Vastustuksemme kohdistuu ennen muuta kohtaan 4, jossa puhutaan siitä, että verotuspäätöksiä ei enää tehtäisi neuvostossa yksimielisesti, ja kohta 9, jossa todetaan, ettei verotus unionissa saa kasvaa. Mielestämme oikeus päättää valtion tuloista ja menoista on unionin jokaisen kansakunnan erottamaton luonnollinen oikeus. Jos kansalaiset jossakin maassa päättävät demokraattisessa järjestyksessä nostaa tai laskea verotustaan, ei ole meidän asiamme mennä estämään sitä.
Herra puhemies! Ottaen huomioon jokaisen maan oikeuden demokraattisessa järjestyksessä päättää omasta verotuksestaan tulemme siksi äänestämään Secchin mietintöä vastaan.

Monti
Arvoisa puhemies, kollegat. Pidän hyvin lyhyen puheenvuoron sekä vakuuttaakseni, että komissio paneutuu huolellisesti eri näkökulmiin, joita on muodostunut, että rauhoittaakseni. Lähipäätösperiaatteeseen liittyen on esitetty huolestuneita kannanottoja. Komission työssä läheisyysperiaate on keskeisellä sijalla. Nyt olemme kuitenkin vaiheessa, jossa jäsenvaltiot, jotka uskovat omaavansa vielä täyden verotuksellisen riippumattomuuden, ovat sen menettäneet ja menettävät sitä yhä enemmän yhtenäismarkkinoiden hyväksi johtuen yhdentymisestä ja avautumisesta. Auttaessamme jäsenvaltioita täydenpään yhteensopivuuteen, todellisuudessa autamme niitä seuraamaan omia, kansallisia päämääriään.
Haluaisin, lopuksi sanoa, mitä tulee epäsuoraan verotukseen, työ on kyllä edistynyt, toteutukset ovat edenneet, mutta suoran verotuksen suhteen olisi myös, välttämätöntä, saada aikaan tuloksia ja pian, erityisesti pääomien liikkumisen suhteen, kuten useat, arvoisat edustajat ovat sanoneet. Yhtenäismarkkinoiden toimivuudelle tämä on jo tärkeää, mutta vielä tärkeämmäksi se käy yhteisen valuutan toteutuessa, kun kaikki muut vääristymiä aiheuttavat seikat on poistettu, kuten pääomien siirtokulut ja valuutan vaihtoon liittyvät riskit, jolloin pääomia jäävät ohjaamaan vain verotukselliset eroavaisuudet. En pidä tätä tehokkaana resurssien jakona: tästä johtuen yhtenäisvaluutta aiheuttaa lisää paineita, jotta pääomaverotuksen vähimmäismääräinen yhdenmukaistaminen toteutuisi.
Meitä kaikkia odottaa hyvin vaikea työ, mutta parlamentin suhtautumisen ollessa Secchin mietinnön kaltainen, koen, että työmme on teidän voimakkaasti tukemaa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
(Istunto keskeytettiin klo 20.25 ja se jatkui klo 21.00.)

Yhtenäismarkkinoiden vaikutus ja tehokkuus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Harrisonin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0160/97) komission tiedonannosta " Yhtenäismarkkinoiden vaikutus ja tehokkuus" (KOM(96)0520 - C4-0655/96) ja asiakirjasta Comission Staff Working Paper: " The 1996 Single Market Review" (SEK(96)2378 - C4-0007/97).

Harrison
Arvoisa rouva puhemies, tänään on ollut EAY: n työpaikkoja puolustava toimintapäivä, ja Eurooppa vaatii oikeutetusti työtä 30 miljoonalle työttömälleen. Nopeiten EU voi kuitenkin turvata nuo työpaikat saattamalla päätökseen Euroopan suurimman hankkeen, 370 miljoonan ihmisen Euroopan sisämarkkinat, ja panemalla täytäntöön kaikki merkittävät aputoimet, joilla noista markkinoista tehdään todelliset ja joilla niitä täydennetään ja joista EMU ja yhteisvaluutta ovat paras esimerkki. Itse asiassa mietinnössäni ehdotetaankin, että markkinoiden loppuunsaattamisen yhdistäminen yhteen EMU: n tärkeistä päivämääristä voisi olla tavoite ja päämäärä, joka saattaisi puhaltaa uutta henkeä Euroopan unioniin uuden vuosituhannen kynnyksellä.
Tämänvuotinen sisämarkkinoita koskeva kertomus on epätavallinen ja lupaava yhdestä erittäin tärkeästä syystä. Ensimmäistä kertaa meillä on todellisia todisteita palkinnoista, joita seuraa sisämarkkinoiden pohjustamisesta. Komissaari Montin loistava essee- ja tutkimussarja osoittaa hyvin, mitä vaikutuksia on sillä, että eri aloilla on Euroopan laajuiset markkinat ja miten Euroopan kilpailukyky paranee niin, että voimme esittää haasteen ja menestyä maailmannäyttämöllä.
Katsokaapa Montin 39: n artiklan lukuja. Noin 900 000 työpaikkaa on luotu suoraan markkinoiden ansiosta. EU: n BKT-tulot nousivat vuosina 1987-1993 1, 5 %. Inflaatioaste eri puolilla Eurooppaa on madaltunut noin 1, 5 %. Talouden lähentyminen ja alueiden välinen koheesio on syventynyt samalla kun syrjäalueiden koheesio on vahvistunut niin, että nyt kutsumme Irlantia Atlantin taloustiikeriksi. Yli 280 direktiivin sisämarkkinaohjelma on vähentänyt byrokratiaa valtavasti. 100 000 kansallista standardia ja merkintälakia, 60 miljoonaa tulli- ja veromuodollisuutta on heitetty romukoppaan.
Jos tässä olivat hyvät uutiset, paljon on kuitenkin vielä tehtävää ja suuremmat palkinnot ovat vielä saavuttamatta. Vielä on puututtava julkisten hankintojen ja valtion tuen " mustiin aukkoihin" , jollaisiksi komissaari Monti niitä nimittää. Vielä on luotava sisämarkkinat energian, yksityisten eläkkeiden ja mediateollisuuden aloille. Työvoiman liikkuvuus, jota autetaan ja ruokitaan perustavilla koulutus- ja ammattikoulutusohjelmilla, on yhä toteutumatta. Pk-yritykset ovat yhä lapsipuolen asemassa markkinoilla, jotka luotiin pääasiassa suuria yrityksiä silmällä pitäen. Itse asiassa vain 56 % vuoden 1985 toimista on pantu täytäntöön kaikissa jäsenvaltioissa.
Tässä piileekin ongelman alkusyy. Juuri jäsenvaltiot ovat tekopyhästi tukeneet sisämarkkinaperiaatetta mutta silti juuri ne ovat mitä suurimmassa määrin syyllistyneet sisämarkkinasääntöjen täytäntöönpanon, seurannan ja noudattamisen valvonnan laiminlyömiseen. Tarkastellaanpa teknisiä säännöksiä. Vuosittain hyväksytään noin 450 uutta kansallista teknistä säännöstä. Toisinaan jäsenvaltiot eivät edes vaivaudu ilmoittamaan komissiolle näistä kansallisista variaatioista, jotka heikentävät sisämarkkinoita. Minä ja parlamentti vetoamme Montiin, että hän osoittaisi sormella ja syyttäisi niitä maita, jotka rikkovat hävyttömästi sovittuja sääntöjä, ja minua ilahduttaa, että komission markkinoiden loppuunsaattamista koskevassa toimintasuunnitelmaluonnoksessa tunnustetaan nämä seikat.
Markkinasääntöjen noudattaminen ei kuitenkaan yksin riitä. Aktiivinen politiikka, kuten Euroopan laajuisten verkkojen toteuttaminen televiestinnän, energian ja liikenteen aloilla, on Euroopan infrastruktuurin keskeisiä tukipilareita. Jäsenvaltioiden on tuettava eikä hankaloitettava näitä viisaita tukitoimia. Ennen kaikkea jäsenvaltioiden tulisi kantaa huolta tavallisista kansalaisista, muun muassa ostajista ja kuluttajista, joilla on oikeus odottaa saada tehokasta suojelua. Yli 120 miljoonalla kuluttajalla - Euroopan lapsilla - on oikeus vaatia, että markkinat vaalivat niiden etua. Avoimet rajat suosivat paitsi liikemiehiä myös lasten hyväksikäyttäjiä.
Lopulta totean olevan iloinen siitä, että Britannian uusi pääministeri Tony Blair on ilmoittanut, että hänen vuonna 1998 olevan Euroopan unionin puheenjohtajakautensa ensimmäinen tavoite tulee olemaan markkinoiden loppuunsaattaminen; uuden Euroopan todellisten uusien markkinoiden loppuunsaattaminen ja uuden toivon antaminen kaikille kansalaisillemme.

Berger
Arvoisa puhemies, myös oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta on komission tiedonantoa koskevassa lausunnossaan ilmaissut pettymyksensä siitä, että yhtenäismarkkinat eivät ole pystyneet tähän mennessä täyttämään täysin niille asetettuja odotuksia.
Niin kuin olemme jo myös muissa mietinnöissä joutuneet kriittisesti toteamaan, valkoisen kirjan jälkeen annettujen direktiivien täytäntöönpano on jäsenvaltioissa yhä pahasti myöhässä. Niiden soveltaminen ei ehkä vielä onnistu lainkaan, mikä aiheuttaa vahinkoa kansalaisille ja taloudelle. Komission tämänhetkiset lainsäädännölliset keinot eivät ole riittävät, jotta se voisi täysin hoitaa velvollisuutensa sopimusten valvojana. Kannatamme tämän vuoksi kaikkia ehdotuksia, jotka antavat komissiolle ja kansalaisille paremmat lainsäädännölliset keinot käyttöön yhteismarkkinasäädösten rikkomuksia vastaan.
Joillakin aloilla on ylipäätään vaikea puhua yhtenäismarkkinoista. Olemme tänään jo keskustelleet erittäin paljon verotuksesta. Arvonlisäverotusta koskevien erojen yhteydessä haluaisin kertoa yhden esimerkin. Kasvinsuojeluaineiden kohdalla on ilmeisesti edelleen täysin unionin direktiivin mukaisesti mahdollista, että arvonlisävero on yhdessä maassa kolme prosenttia ja toisessa kaksikymmentä. On helppo ymmärtää, että yritykset eivät pysty uskomaan yhtenäismarkkinoihin tällaisen vääristymän vuoksi ja että alalla on havaittavissa myös ympäristölle haitallisia vaikutuksia. Tästä syystä vaadimme yhtenäismarkkinaohjelman päätökseen saattamista, erityisesti arvonlisäveron ja myös yritysverotuksen yhdenmukaistamisessa.
On myös huomautettava siitä, että komission muutkin erittäin rehellisesti selvitetyt yhtenäismarkkinoiden vaikutukset olisivat oikeastaan harkinnan arvoisia. Tähänastisia työllisyysvaikutuksia on pidettävä äärimmäisen heikkoina. Ainoastaan 300 0-900 000 uutta työpaikkaa - luotu muutamien vuosien aikana - osoittaa, että yhtenäismarkkinat eivät yksistään voi ratkaista työllisyysongelmaa. Kasvaneiden liikennemäärien vaikutusten johdosta EU: n ei ehkä onnistu vähentää hiilidioksidipäästöjä kansainvälisten velvoitteiden mukaisesti.
Tästä syystä tuemme komissiota kaikessa, mikä auttaa sitä tehostamaan toimintaansa, ja vetoamme jäsenvaltioihin, että ne eivät pilaisi itseltään ja kansalaisiltaan mahdollisuuksia hyötyä yhtenäismarkkinoiden myönteisistä vaikutuksista.

Monti
Arvoisa rouva puhemies, olen iloinen Harrisonin erinomaisesta mietinnöstä: siinä on meidän kannaltamme runsaasti kehiteltäviä ajatuksia, koska olemme parhaillaan yhtenäismarkkinoiden toimintaohjelman valmistelun loppuvaiheessa. Arvoisa Harrison, olemme itse asiassa jo ottaneet suunnitelmaan mukaan lukuisia mietinnössänne esittämiänne tekijöitä. Toivon, että voin tämän perusteella olla vakuuttunut siitä, että saamme parlamentin päättäväisen tuen myös itse suunnitelman toteuttamiselle.
Yhtenäismarkkinoiden toimintasuunnitelma, joka esitellään kesäkuussa Amsterdamin Eurooppa-neuvostolle perustuu komission tiedonannossa olevaan analyysiin yhtenäismarkkinoiden vaikutuksesta ja tehokkuudesta, joka on myöskin tänään parlamentissa esitettävän mietinnön aiheena. Suunnitelmamme sisältää ne toimenpiteet, jotka on toteutettava ensisijaisesti, jotta yhtenäismarkkinat tukisivat täydellisesti siirtymistä Yhtenäisvaluutan käyttöön, mikä tapahtuu 1. tammikuuta 1999.
Me olemme kaikki samaa mieltä siitä, että poliittinen sitoutuminen on nostettava uudelle tasolle, jotta voisimme taata yhtenäismarkkinoiden toiminnan sosiaalisia vaatimuksia vastaavalla tavalla ja sen täysipainoisen toteutumisen, mikä ei ole vielä tullut täysin esille työllisyyden, kasvun ja kilpailukyvyn osalta.
Tässä toimintasuunnitelmassa, joka on vahva poliittinen aloite, me esitämme hyvin vakavan sitoumuksen Euroopan unionin toimielimille ja jäsenvaltioille. 18 kuukautta erottaa meidät tammikuun 1. päivästä vuonna 1999: se on lyhyt aika, ja me tiedämme, että kaikesta ei ehditä sopia siihen mennessä. Meidän on kuitenkin tehtävä työtä keskittyen kaikkein tärkeimpiin asioihin, jotta voisimme saada aikaiseksi konkreettisia tuloksia ja käynnistää vireän kehityksen, jonka ytimenä ovat todella toimivat yhtenäismarkkinat, jotka ovat avainkriteeri unionin kehitykselle.
Haluaisin tässä yhteydessä tuoda esille, missä määrin toimintasuunnitelmamme lähtökohdat ovat samat kuin mihin esittelijä Harrison viittaa. Mainitsen lyhyesti neljä kohtaa: ensinnäkin nykyisiä yhtenäismarkkinoiden sääntöjä on tehostettava. Se on määräävä tekijä halutessamme kohottaa luottamusta yhtenäismarkkinoita kohtaan ja se edellyttää yhteisön oikeuden parempaa ja nopeampaa täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa.
Toinen tärkeä tavoite on veromuureista ja kilpailun vastaisista toimenpiteistä johtuvien keskeisimpien vääristymien torjuminen markkinoilla. Ainoastaan mahdollisimman johdonmukaisen ja yhdenmukaistetun verotuskäytännön avulla voidaan saada aikaiseksi se, että eurooppalaiset yritykset suhtautuvat yhtenäismarkkinoihin todella niin kuin ne olisivat suuret kansalliset markkinat. Tänään olemme kaukana tästä. Veropaketin avaintekijä voisivat olla menettelytapasäännöt, joilla jäsenvaltiot sitoutuisivat avoimempaan ja johdonmukaisempaan käytäntöön verotuskilpailun äärimmäisyyksien välttämiseksi. Kilpailupolitiikan otteiden tiukentaminen on myös hyvin tärkeää, jotta voitaisiin varmistaa, että yritysten kilpailunvastaisille toimilla tai valtion tuilla ei tuhota yhtenäismarkkinoiden toimivuutta.
Kolmas toimintasuunnitelman tavoite on jäljellä olevien alakohtaisten esteiden poistaminen markkinoiden yhdentymiseltä. Haluamme rajoittaa uusien lainsäädännöllisten toimien hyväksymisen välttämättömälle vähimmäistasolle harjoittamalla politiikkaa, jossa pikemminkin yksinkertaistetaan nykyistä lainsäädäntöä kuin luodaan uutta lainsäädäntöä. Joissakin erityistapauksissa - ajattelen rahoituspalveluita ja elektroniikkateollisuutta - saattavat lainsäädännölliset puitteet kuitenkin osoittautua tarpeellisiksi. Lisäksi tarvitaan päätöksiä pöydällä olevista ehdotuksista, jotka liittyvät esimerkiksi bioteknologiaan ja yhteiskuntien oikeuteen, miltä osin komissio aikoo hyväksyä Eurooppalaisen yhteiskunnan perussäännön Davignonin ryhmän antamat suositukset huomioon ottaen ja komissaari Flynnin ja oman aloitteeni pohjalta.
Lopuksi neljäs ja tärkein kohta, jonka esitän mielelläni juuri komissaari Flynnin läsnäollessa: toimintasuunnitelma sisältää ehdotuksia yhtenäismarkkinoiden sosiaalisen ulottuvuuden vahvistamiseksi kahdella pääalueella: työntekijöiden oikeuksien suojelu ja liikkuvuuden kehittäminen unionin sisällä. Komissio on vakuuttunut siitä, että teollisuuden rakenneuudistus, jota edistää myös markkinoiden yhdentyminen, on välttämätön ja myönteinen tekijä unionille, mutta komissio on tietoinen, me olemme tietoisia siitä, että se voi tuoda mukaan sosiaalisia seurauksia. Voimassa olevien työntekijöiden kuulemista koskevien yhteisön säännösten on ehdottoman välttämätöntä jatkuvan poliittisen tuen varmistamiseksi yhtenäismarkkinoille.
Komissio kehottaa toimintasuunnitelmassaan Euroopan parlamenttia ja neuvostoa käsittelemään ensisijaisesti suunnitelmaan kuuluvat lakialoitteet, jotta asiakirjan rajatussa määräajassa - 18 kuukautta, kuten jo mainitsin - päästäisiin mahdollisimman suuriin tuloksiin.
Haluan kuitenkin vakuuttaa teille, että komissio ei ajattele välttämättä muodollista toimielinten välistä sopimusta vaan pikemminkin se vaatii poliittista sitoutumista siihen, että lainsäädäntöaloitteet käsitellään mahdollisimman kiireellisesti. Näin ollen ensisijainen asema olisi annettava sekä jo parlamentin käsittelyssä oleville ehdotuksille - bioteknologiat, kaasun toimittamisen vapauttaminen, tietoyhteiskunnan avoimuutta lisäävät keinot - sekä toimintasuunnitelmaan liittyville, komission piakkoin tekemille esityksille.
Arvoisa rouva puhemies, olen hyvin kiitollinen parlamentin suomasta huomiosta tiedonannolle " Yhtenäismarkkinoiden vaikutus ja tehokkuus" ja kiitän vielä Harrison mietinnön korkeaa laatua. Komissio odottaa aikaansaavaa yhteistyötä toimintasuunnitelman toteuttamisessa, ja sen suhteen olisin iloinen, jos saisin parlamentilta myöntävän kannan siitä, että toimintasuunnitelma, jonka olen tänä iltana pääpiirteittäin esitellyt, on todellakin paras väline asettamiemme tavoitteiden saavuttamiseksi, ja myöntävän kannan esitetyistä tavoitteista ja tuesta osoittamallemme tielle näiden tavoitteiden toteuttamiseksi sekä - pyydän paljon parlamentilta, mutta tiedän, miten paljon parlamentti tukee yhtenäismarkkinoiden täydellistä toteuttamista - lupauksen siitä, että suunnitelmaan kuuluvat esitykset käsitellään ensisijaiseksi.

Billingham
Arvoisa rouva puhemies, minäkin haluaisin onnitella Lyndon Harrisonia erittäin laaja-alaisesta ja pohtivasta mietinnöstä, jolla pyritään saattamaan päätökseen sisämarkkinat. Haluaisin puuttua kolmeen esille otettuun seikkaan, jotka ovat elintärkeitä.
Ensimmäinen koskee pieniä ja keskisuuria yrityksiä, joita Harrison aivan oikein nimittää Euroopan talouden selkärangaksi. Silti niitä kahlitsevat liiat direktiivit, byrokratia ja kirjaimellisesti sadat säädökset, jotka tekevät niiden taakan sietämättömäksi. Kuten komissaari juuri sanoi, tätä taakkaa on kevennettävä ja menettelyjä on yksinkertaistettava.
Toiseksi haluaisin kannattaa Harrisonin mietinnössä esitettyä vetoomusta saattaa päätökseen Euroopan laajuiset verkot. Energia, liikenne ja televiestintä ovat ratkaisevalla sijalla luotaessa Euroopan taloudellisen menestyksen perustaa. Menestys on sama kuin työpaikat, ja päivänä, jolloin tuhannet työntekijät osoittavat parlamentin edessä mieltään työpaikkoja koskevan oikeutetun vaatimuksensa puolesta, tämä on myönteinen tapa tasapainottaa tilannetta ja vastaus heidän vaatimuksiinsa. Itse asiassa se on vieläkin enemmän: Euroopan laajuiset verkot ovat kunnollinen perusta julkisten palvelujen yleiselle tarjoamiselle kaikille Euroopan kansalaisille paremman elämän ja tulevaisuuden rakentamiseksi.
Lopuksi totean olevani varma, että komissaari Montille ei liene yllätys, että tuen Lyndon Harrisonin ehdotuksia työvoiman liikkuvuudesta ja Euroopan yhteisestä työllisyyspolitiikasta. Tälläkin hetkellä ranskalaiset hiihdonohjaajat ja viranomaiset estävät yhtä brittiläistä hiihdonohjaajaa työskentelemästä Ranskan Alpeilla. Ja tämä huolimatta komissaarin kuusi kuukautta sitten antamista vakuutuksista, että tämä on laitonta ja että hän kehottaisi ranskalaisia hiihdonohjaajia noudattamaan lakia.
Tämä mietintö tekee paljon EU: n lainsäädäntömenettelyjen tehostamiseksi ja siksi suhtaudun siihen myönteisesti.

Peijs
Arvoisa puhemies, kaikki kunnia esittelijällemme Harrisonille, joka on laatinut erinomaisen mietinnön erittäin tärkeästä aiheesta. Yhtenäismarkkinoiden toteuttaminen on aiheuttanut tähän mennessä vallankumouksen Euroopan unionin maissa. Vaikka ne hieman ylimitoitetut Cecchinin mietinnöissä esitetyt odotukset eivät olekaan toteutuneet, tarkoitan etenkin muutamia miljoonia uusia työpaikkoja, sijoitukset ovat kuitenkin lisääntyneet. Inflaatio on pienentynyt. On luotu 300 0-900 000 uutta työpaikkaa. Eurooppalaisten maiden taloudet ovat kiinteässä yhteydessä toisiinsa. Silti on tapahduttava vielä paljon. Kun katsotaan valtion tehtäviä, Saksa ja Ranska saavat aikaan sotkun tämän alueen direktiivien suhteen. Mielestäni siihen on kiinnitettävä huomiota. Esimerkiksi rahallisten palveluiden ja vakuutusten alalla ei ole puhettakaan eurooppalaisista yhtenäismarkkinoista. Tässä on tapahduttava vielä paljon.
Jäsenvaltiot eivät ole toteuttaneet vielä moniakaan toimenpiteitä. Antaakseen uuden ärsykkeen yhtenäismarkkinoiden loppuun saattamiselle komissio tulee esittämään toimintasuunnitelman Amsterdamin Eurooppa-neuvostolle. Sitä tarvitaan kiireellisesti. Jäsenvaltiot toteuttavat lakeja joissakin tapauksissa liian myöhään ja joissakin tapauksissa ne lisäävät lakeihin ylimääräistä lainsäädäntöä, niin että lait näyttävät enemmän joulukuusilta kuin vakavasti otettavilta laeilta. Rehellisesti sanottuna parlamentti syyllistyy joskus myös tällaiseen. Yhdenmukaisuuden tavoite on unohtunut ja esteet ovat edelleen olemassa.
Sitten pienet ja keskisuuret yritykset. Kuten komissio on todennut asiakirjassaan " Katsaus yhtenäismarkkinoiden toimintaan vuonna 1996" , pienet ja keskisuuret yritykset hyötyvät yhtenäismarkkinoista vähemmän kuin suuret yritykset. Harrisonin päätöslauselman avulla myös minun ryhmäni haluaa ilmaista huolestuneisuutensa asiasta. Yhtenäismarkkinoiden loppuun viemisen tulee vaikuttaa siihen, että pienet ja keskisuuret yritykset hyötyvät enemmän yhtenäismarkkinoista, enemmän vientiä esimerkiksi, ja euro tulee olemaan avuksi tässä, samoin kuin kaikki sen myötä tulevat maksujärjestelyt.
Lisäksi kustannukset, joita uuden hallinnollisen, teknisen ja verotuksellisen markkinalainsäädännön noudattaminen aiheuttaa, ovat suuri ongelma pk-yrityksille. Pyydänkin komission jäsentä kuuntelemaan tarkasti niitä ongelmia, joita pienillä ja keskisuurilla yrityksillä on. Kaikenlaisia vaikeasti saatavia tukia tärkeämpää pk-yrityksille on yksinkertainen ja selkeä lainsäädäntö.
Mitä pk-yritykset oikeastaan haluavat? Ne haluavat paremmat mahdollisuudet tulla kuulluksi, sekä taloudellisessa, kaupallisessa että työmarkkinaosapuolten välisessä vuoropuhelussa, ehkä jopa verotuksellisessa vuoropuhelussa, tämän tulee tapahtua yhteistyössä pienten ja keskisuurten yritysten kanssa. Ne haluavat niille suunnattujen kehitys- ja tutkimusohjelmien parantamista ja niihin ohjelmiin pääsemisen helpottamista.
Kolmas kohta. Rajat ylittäviin siirtoihin liittyvien kustannusten, kuten kansainvälisten tilisiirtojen, vähentäminen. Tämä direktiivi astuu voimaan samanaikaisesti euron kanssa. En usko, että meillä on sen suhteen ongelmia. Toivon, että toimintasuunnitelmasta on hyötyä. Yhtenäismarkkinat on yksi Euroopan unionin tärkeimmistä saavutuksista ja ilman uutta ärsykettä meitä odottaa laajentumisen yhteydessä eurooppalaisten yhtenäismarkkinoiden vesittyminen.
Jäsenvaltioiden pitää pitäytyä tiukasti säännöissä ja harjoittaa itsekuria, jotta yhtenäismarkkinat toteutuvat.

Boogerd-Quaak
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää Harrisonia hänen mietinnöstään ja etenkin siitä, että hän on hyväksynyt useat eri tarkistukset. Haluaisin pyytää Montia ja mahdollisesti Flynniä, joka on myös läsnä täällä, kiinnittämään erityistä huomiota kahteen tekijään yhtenäismarkkinoilla. Ne ovat yhtenäismarkkinoiden verotukselliset seikat ja Peijsin mainitsemat vakuutukset. Kun katsomme sitä, mistä muun muassa Bergerin mietinnössä puhutaan, eli sitä tosiasiaa, että eläkerahastot eivät voi toimia joissakin jäsenvaltioissa eivätkä siis voi tarjota palveluitaan niissä eivätkä tehdä investointeja, niin olen sitä mieltä, että olemme tekemisissä yhtenäismarkkinoiden väärän puolen kanssa.
Sama koskee joitakin pankkimaailman tarjouksia. Tiedän esimerkkejä, esimerkiksi kotimaani Hollannin ja Belgian välisessä palveluliikenteessä eräs pankki haluaa tarjota palveluitaan asuntolainan muodossa Belgiassa olevaa asuntoa varten, mutta sen lainan korot eivät ole vähennyskelpoisia verotuksessa. Tiedän, että Bachman-päätöksellä on osuus tässä, mutta se ei auta meitä paljon pidemmälle.
Haluan siis vakavasti pyytää molempia komission jäseniä kiinnittämään erityistä huomiota etenkin sellaisiin seikkoihin yhtenäismarkkinoilla, jotka koskevat kansalaisia, jotka haluavat käyttää jonkin maan palveluita, koska he ovat esimerkiksi työssä siinä maassa, ja jotka palvelut voidaan verotuksellisesti tai muuten työstää toisessa maassa. Tämä on sisällytetty Bergerin mietintöön ja se sisältyy myös tarkistukseen 12.
Lopuksi haluan myös pyytää kiinnittämään huomiota yrityksiä koskevaan säädökseen. Toivon, että komissio onnistuu kesäkuussa Amsterdamissa siinä, että tämä säädös todellakin saadaan hyväksyttyä.

Porto
Arvoisa puhemies, onnittelen henkilökohtaisesti komissaari Montia ja jäsen Harrisonia heidän esittämistään asiakirjoista, joissa he arvioivat soveliaasti EMU: n muotoutumisessa saatuja kokemuksia.
Kahdeksankymmentäluvun reippaiden aloitteiden, alkaen ensimmäisestä vuoden 1995 valkoisesta kirjasta ja jatkuen yhtenäisyysasiakirjan avulla päivämäärän sopimiseen ja lakikäytännön yksinkertaistamiseen, merkitys ei ole kyseenalainen. On kysymyksessä mielekäs merkitys, jota ei voi epäillä, koska todettu kehitys on positiivisempi kuin Cecchinin mietinnössä ja jo itsessään ylenpalttisen toiveikas, mutta koska tätä paremmin ei voi ennustaa näin vuosia aikaisemmin kuten ei Berliinin muurin kaatamista eikä 90-luvun alun lamaakaan.
On jollain tavalla merkittävää, että nyt julkistettujen ja eri mallien mukaan tarkistettujen lukujen mukaan vuonna 1993 oli suhteutettu työpaikkojen kasvu 300: sta 900 miljoonaan, Euroopan bruttokansantuotteen kasvu 1, 1: stä 1, 5 prosenttiin ja inflaation lasku niin ikään 1, 1: stä 1, 5 prosenttiin.
Emme voi rajoittua tämän lisäksi vain lukujen tarkasteluun, koska on tärkeää tietää, olisiko näiden ilmenneiden ongelmien edessä melkein parasta olla toimimatta millään tavalla, koska näyttää siltä, että tulos on kuitenkin kielteinen, koska nykyongelmat ovat todennäköisesti vaikeampia, varsinkin työllisyysongelma, joka on teknisen kehityksen keskeinen sivutuote, jota emme voi paeta, vaikka vaarantaisimme parantamattomasti tulevaisuuden.
Tämä on ollut myönteinen kokemus, mutta ei riitä, että nyt tehdään loppuun se mikä jäi tekemättä tai että edetään tehden pieniä tilityksiä. Euron ilmestymisen yhteydessä on tärkeää, että tulee uudelleen yleinen ja kunnianhimoinen aloite, jossa on järkeviä suunnitelmia ja joka, sen lisäksi, että siinä on välittömiä saavutettavia päämääriä, panee liikkeelle eurooppalaisen innostuksen ja vaivannäön.
Vain näin on mahdollista vastata lähestyviin haasteisiin pysyvien työpaikkojen luonnissa kilpailukykyisillä aloilla maailmanlaajuisesti. Pidän tämän pienen puheen, koska toivon meidän tekevän näin.

Monti
Arvoisa rouva puhemies, haluan kiittää niistä asioista, jotka ovat vielä tulleet esille tässä keskustelussa komission toimintaohjelman parantamiseksi. Käymättä läpi kaikkia puheenvuoroja keskitän huomioni painokkaasti esille tuotuihin pieniin ja keskisuuriin yrityksiin. Ne ovat toimintasuunnitelman ehdottoman keskeinen alue erityisesti lainsäädännön yksinkertaistamisen osalta, ja niiden kaikkien olisi tehokkaasti noudatettava yhtenäismarkkinoiden sääntöjä, eli ratkaistavanamme on enforcement -ongelma, millä välineillä voidaan tehokkaammin ja nopeammin varmistaa yhtenäismarkkinoiden sääntöjen noudattaminen.
En käsittele muita kohtia - eurooppalaisten yhteiskuntien perussäännöstä rahoituspalveluihin - niiden tärkeydestä huolimatta, vaan päätän puheenvuoroni seuraavaan huomioon: mielestäni tällä hetkellä, jolloin huomio on niin paljon kiinnittynyt yhtenäisvaluuttaan, yhtenäisvaluutan toteuttamisaikatauluun, emme saa unohtaa, että talous- ja rahaliitto merkitsee paitsi yhtenäisvaluuttaa myös talousliittoa ja että täysipainoinen talousliitto on yhtä oleellinen tekijä kuin talousliittoa täydentävä rahaliitto Euroopan talouden kehitykselle ja työpaikkojen synnylle. Yhtenäismarkkinat on talousliiton keskimmäinen pilari, ja näin ollen kaikki yhteiset ponnistelumme yhtenäismarkkinoiden täydellisen toteuttamisen puolesta on mielestäni nähtävä tästä näkökulmasta, tukena kasvulle ja työllisyydelle Euroopassa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Vaihtoehtoiset lääketieteet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Lannoyen ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0075/97) muun kuin perinteisen lääketieteen asemasta.

Lannoye
Arvoisa puhemies, luulen, että voimme ilman erehtymisen pelkoa vahvistaa terveysalan ammatteja ja lääkkeitä koskevien kansallisten lainsäädäntöjen yhdenmukaistamisen käytännössä toteutuneen Euroopan unionissa.
Mitä tulee muuhun kuin perinteiseen lääketieteeseen eli sellaisiin hoitomuotoihin, joita lääketieteellinen ammattikunta ei ole hyväksynyt, olemme kaukana yhdenmukaisuuden tavoitteesta. Itse asiassa lainsäädännöllisten lähestymistapojen erilaisuus on melko omituista. Järjestelmä on myös epäjohdonmukainen. Minun mielestäni tällaisesta asiaintilasta on tehtävä nopeasti loppu.
Voin antaa joitakin esimerkkejä lainsäädäntöjen erilaisuudesta. Esimerkiksi Saksassa homeopaattiset ja antroposofiset lääkkeet kuuluvat farmakopeaan eli sallittujen lääkkeiden luetteloon. Isossa-Britanniassa osteopaatin ja kiropraktikon ammatit ovat tunnustettuja ja laillisia ja niiden harjoittajat menestyvä hyvin. Sama koskee kiropraktikkoja Skandinavian maissa Ruotsissa, Tanskassa ja Suomessa.
Tässä siis joitakin selkeitä esimerkkejä. Toisissa Euroopan maissa kaikki nämä ammatit ovat laittomia ja näiden hoitomuotojen harjoittaminen on ehkä jopa kiellettyä. Toisinaan niiden harjoittajia siedetään, mutta joskus heitä myös vainotaan oikeusistuimiin asti.
Luulen siis, että on aika tehdä loppu tästä epäjohdonmukaisuudesta ja vastata potilaiden yhä lisääntyvään kysyntään. Emme voi kieltää todisteita siitä, että yhä useammat Euroopan kansalaiset kääntyvät näiden niin sanottujen muiden kuin perinteisten hoitomuotojen puoleen. Euroopan komission tekemien kyselyjen sisältämät luvut puhuvat asian puolesta, sillä toisinaan jopa 50 prosenttia ihmisistä kääntyy näiden hoitomuotojen puoleen.
Mihin ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta pyrkii teille ehdottamassaan mietinnössä? Kyse on nimenomaan sitoutumisesta siihen, että nämä muuhun kuin perinteiseen lääketieteeseen kuuluvat hoitomuodot tunnustetaan. Niiden tunnustaminen perustuisi niistä maista, joissa tämä tunnustus on jo tehty, tiedossa oleviin saavutuksiin sekä välttämättömiin tutkimuksiin, joiden tarkoituksena on todistaa laillistettavien hoitomuotojen tehokkuus. Lisäksi mietinnössä vaaditaan korkean tason koulutusta näiden hoitomuotojen harjoittajille, eikä tässä suinkaan ole kyse tutkintojen ja niiden tunnustamisen alennusmyynnistä. Lisäksi halutaan järjestäytynyttä vuoropuhelua perinteisen lääketieteen ja muun kuin perinteisen lääketieteen kannattajien välille siten, että tämä vuoropuhelu päätyisi tasapainoon. Tämä mahdollistaisi sen, että lähestymistavat täydentäisivät toisiaan.
Tällainen on ympäristövaliokunnan teille ehdottaman mietinnön pääsisältö, jota toivon tämän parlamentin enemmistön huomenna tukevan.
Haluaisin käyttää jäljellä olevan ajan osoittaakseni vääriksi joitakin mielestäni vahingollisia väitteitä. Kyse ei todellakaan ole, kuten jotkut väittävät, oven avaamisesta puoskareiden harjoittamalle terveydenhoidolle tai siitä, että hyväksytään mitä tahansa. Päinvastoin, uskon, että ainoa keino suojella vakavasti otettavia ammatinharjoittajia huijareilta sekä suojella potilaita, on laatia asianmukainen lainsäädäntö. Pään kääntäminen todellisuudelta eli siltä, että näihin muihin kuin perinteisiin hoitomuotoihin turvaudutaan yhä useammin, ei ole poliittisesti vastuuntuntoinen asenne. Se on konservatiivinen asenne, joka romahtaa joka tapauksessa ennemmin tai myöhemmin tosiasioiden edessä.
Haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni lainatakseni Intian hallituksen terveysministeriä, joka johtamassaan WHO: n edustajakokouksen Genevessä pidetyssä 50. istunnossa lausui puheessaan: " Meidän on tunnustettava myös perinteisten järjestelmien asema, sillä monet maat ovat oikeutetusti ylpeitä niistä. Meidän ei pidä nykyisessä tieteen ja teknologian ihannoinnissamme laiminlyödä näitä järjestelmiä." Hän mainitsee ainoastaan Intian osallistuneen kolmen terveysalan järjestelmän luomiseen tarjoamalla tieteellistä tietämystä sekä hyvin laajan kirjallisuuden, jotka ovat mahdollistaneet tehokkaan vastauksen löytämisen joihinkin sairauksiin. Hän ei väitä, että vastaus löydettäisiin kaikkiin, vaan ainoastaan joihinkin sairauksiin.
Hän jatkaa: " Vastatakseen nykymaailman vaatimuksiin nämä lähestymistavat on laillistettu Intiassa ja niille on luotu järjestäytynyt rakenne. On luotu standardeja ja on olemassa koulutusta, joka johtaa ammattirekisteriin pääsyyn. Olisi mielenkiintoista järjestää kansainvälinen konferenssi perinteisistä terveydenhoitojärjestelmistä siten, että otetaan huomioon sen mahdollisuudet, luovutaan väärinkäsityksistä ja päätetään myönteisistä suosituksista, jotka voidaan hyväksyä laajalti."
Näin puhui Intian terveysministeri. Ehdotan, että otamme vaikutteita tästä puheesta, ei ainoastaan perinteisen lääketieteen osalta, vaan myös nykyaikaisempien lähestymistapojen osalta. Niillä on myös oma paikkansa ja oikeutensa tulla hyväksytyiksi. Euroopan parlamentti on varmasti kaikkein paras paikka tällaisen menettelyn aloittamiseksi.

Alber
Arvoisa puhemies ja arvoisat edustajat, oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan tehtävä oli tutkia, onko Euroopan unionilla ja yhteisöllä ylipäätään toimivaltaa säännellä vaihtoehtoiseen lääketieteeseen liittyviä kysymyksiä. Me olemme vastanneet tähän myöntävästi. On totta, että terveyden suojeluun, terveyspolitiikkaan viitataan useissa perustamissopimuksen määräyksissä, esimerkiksi 3 artiklan O- ja S-kohtien määräyksissä, 36 ja 56 artikloissa, 100 a artiklan 3 kohdassa, 129 artiklassa jne. Totta on myös, että missään näistä ei määrätä yhteisön säädöksistä.
Useista terveyden suojeluun liittyvistä viittauksista voidaan kuitenkin vetää se johtopäätös, että terveyden suojelun on oltava myös olennainen osa Euroopan politiikkaa. Toiminnan rajat ylittävä ulottuvuus perustuu tietysti ensisijaisesti sijoittautumisen kysymykseen ja palveluiden tarjoamisen oikeuteen, jotka koskevat myös muita kuin perinteistä lääketiedettä harjoittavia henkilöitä, sekä lisäksi tavaroiden, kyseisten lääkeaineiden, liikkuvuuteen ja luonnollisesti palveluiden liikkuvuuteen - potilaathan hakeutuvat lääkäriin, eli kyse on vapaasta rajat ylittävästä valinnasta.
Olemme sitä mieltä, että oikeudellisena perustana tulevat kyseeseen erityisesti 54, 63 ja 100 a artiklat. Pitää tosin paikkansa, että 57 artiklan 3 kohdan erikoisuutena ainoastaan " lääketieteeseen liittyvät ammatit" voi järjestelmällisenä yhteenvetona soveltua oikeudelliseksi perustaksi, koska sanamuoto on jätetty niin yleiseksi, että se ei viittaa tai rajoitu ainoastaan perinteisen koulukunnan lääkäreihin, vaan voi luonnollisesti koskea myös muun kuin perinteisen lääketieteen ammatteja. Mutta 57 artiklan 2 kohdassa puhutaan kuitenkin yhteensovittamisen toimivallasta. Tähän voisi todeta, että ei ole olemassa kansallista oikeuskäytäntöä tai lainsäädäntöä, siis ainoastaan muutamissa maissa on, ja sen vuoksi on mahdotonta yhteensovittaa sellaista, mitä ei ole vielä edes olemassa. Tästä huolimatta olemme sitä mieltä, että yhteisöllä on toimivaltaa, koska vaarana on, että erilaiset kansalliset sääntelyt johtavat lainsäädännön turvattomuuteen, ja koska yhteisön toimivalta ei ole ristiriidassa kansallisen riippumattomuuden tai toissijaisuuden, joksi me tätä periaatetta nykyään kutsumme, kanssa.
Toiseksi oikeusasioita käsittelevä valiokunta on sitä mieltä, että meidän ei pitäisi antaa eri direktiivejä yksittäisistä vaihtoehtoisista hoitomuodoista, sillä yksi kysymys on edelleen kiistanalainen: mitä on vaihtoehtoinen lääketiede? Vaihtoehtoinen lääketiede voi kehittyä koululääketieteeksi, mutta se voi lipsahtaa myös taikuuteen, maniaan tai salaoppiin. Joka tapauksessa on paljon tärkeämpää antaa yksi perusdirektiivi, ja sen vuoksi emme halua abstrakteja määritelmiä emmekä myöskään seitsemää erilaista direktiiviä.
Minun on henkilökohtaisesti myös todettava, että mielestäni tärkeimpiä vaihtoehtoisia lääkkeitä ei ole lainkaan huomioitu, nimittäin puna- ja valkoviiniä.
Mielestämme on tärkeämpää antaa yksi perusdirektiivi, joka sisältää yleiset kohdat ja pätee yleisesti. Tärkeimpänä periaatteena on oltava potilaiden suojelu. Arvoisa puhemies, kello varmasti edistää. En ole vielä puhunut kolmea ja puolta minuuttia!
(Naurua, suosionosoituksia) Tärkein periaate on potilaiden suojelu, ja sen vuoksi oikeusasioita käsittelevä valiokunta ehdottaa, että meidän on asetettava erittäin korkeat vaatimukset vaihtoehtoisten lääketieteiden harjoittajien koulutukselle. Kyseisen tutkintotodistuksen haltijan ei tarvitse välttämättä olla lääkäri, mutta joka tapauksessa on taattava se, että hän tuntee vastaavat yleislääketieteelliset peruskäsitteet, ja yksittäisten järjestöjen on sitten tietysti oltava mukana päättämässä koulutusvaatimuksista.
Yksi esimerkki on Saksan laki lääketieteen ammattimaisesta harjoittamisesta ilman virkaa (Heilpraktikergesetz). Tällä tasolla meidän olisi säänneltävä myös vaihtoehtoisia lääketieteitä koskevia kysymyksiä. Lisäksi on käsiteltävä vastaavanlaisia tiedotusvelvollisuuksia ja vastuuvakuutuksia. Ongelma on sen verran laaja, että sitä ei ehdi selvittää kahdessa minuutissa, ja koska kukaan ei enää erityisemmin halua pitää täällä pitkiä puheita, uskon, että voin ylittää ajan muutamalla minuutilla. Lyhyesti sanottuna oikeusasioita käsittelevä valiokunta on tullut siihen tulokseen, että yhteisö on toimivaltainen näiden kysymysten sääntelyssä, ja meidän olisi myös toteutettava tätä sääntelyä potilaiden ja parannuskeinoa etsivien etujen mukaisesti.

Puhemies
Herra Alber, olen huomannut, että teitä kuunnellaan mielellään, mutta te ette äsken ymmärtänyt, kun minä sanoin, että meillä on tänä iltana erityisen pitkä esityslista. Jos me haluamme saada läksymme tehtyä keskiyöhön mennessä, se onnistuu vain pitämällä kiinni puheajasta. Tämä tarkoittaa sitä, että minun täytyy kyllä vaatia seuraavia puhujia pysymään puheajan rajoissa.

Roth-Behrendt
Arvoisa rouva puhemies, yritän pysytellä annetun ajan rajoissa, koska yhtäkkiä kello käy jälleen oikein. Alberin kohdalla se kävi äsken valitettavasti väärin, mistä minä olen kiitollinen, se minun täytyy myöntää. Siinä, mitä Alber sanoi oikeusvaliokunnan puolesta, otettiin nimittäin esiin jo osa siitä, mihin minä halusin puuttua, ja sen vuoksi on turhaa puhua sijoittautumisvapauden vaatimuksista ja sisämarkkinakysymyksistä.
Sen vuoksi haluan sanoa jotakin muita aloja koskien. Meillä on Euroopan unionissa keskinäisessä kanssakäymisessä suuri määrä suvaitsevaisuutta, ja minä toivon, että meillä on sitä myös tätä esityslistakohtaa koskevassa keskustelussa. Me emme puhu täällä lainsäädännöstä, vaan me puhumme Euroopan parlamentin aloitekertomuksesta, jolla me yritämme saada komission huomaamaan lainsäädännön välttämättömyys. Kun kuitenkin tarkastelen sitä uskonsotaa, jota lääkärien ammattijärjestöt ovat viime kuukausien aikana harjoittaneet, en ole aivan varma, mistä tässä on kyse.
Meidän mielestämme tässä on kyse - ja Alber kuvasikin sitä jo kiitettävällä tavalla - toisaalta sisämarkkinoiden periaatteiden osoittamisesta, varmistamisesta ja takaamisesta, eli sijoittautumisvapaudesta, ja toisaalta korkean potilassuojan takaamisesta. Minä en tiedä, kenellä on oikeus tai kuka kuvittelee, että hänellä on oikeus kieltää ihmisiltä vapaus valita hoitomuoto. Lääkäreille minä en sitä salli. Minä en salli lääkäreiden päättää heidän koulutuksellaan, mikä potilaille on parasta. Eri jäsenvaltioissa on eri tilanteita, eli joissain maissa on kiropraktikkoja, tiettyjä hierontamuotoja, terapeutteja, akupunktiota ja niin edelleen, ja odotan, että myös muille jäsenmaille ja muille potilaille annetaan mahdollisuus niiden käyttöön, jos he sitä haluavat. Minun ryhmässäni, ja uskon ja toivon, että samoin kollegoillani muissa ryhmissä, on hyvin suuri luottamus Euroopan unionin täysi-ikäisten kansalaisten valinnanvapauteen ja päätöksenteon vapauteen. Tämä tarkoittaa luullakseni sitä, että he pystyvät tiettyyn pisteeseen saakka itse päättämään, mitä he haluavat. Sen vuoksi on tärkeää, että vaadimme, että potilaille hoitotoimenpiteitä suorittavat ihmiset tietävät, mitä he tekevät, eli että heillä on vastaava koulutus.
Lannoye sekä ympäristövaliokunta vaativat tätä mietinnössä. Me vaadimme, että kaikilla ihmisillä, jotka harjoittavat jotakin lääketieteen muotoa - mitä muotoa tahansa - on vastaava koulutus. Heidän on lisäksi tiedettävä, missä heidän rajansa kulkevat, ja tiedettävä myös, milloin heidän on myönnettävä tarvitsevansa koululääketieteen harjoittajan, esimerkiksi kirurgin tai sisätautilääkärin apua, kun he eivät enää itse pysty potilasta hoitamaan. Tätä varten heillä on oltava vastaava koulutus, tätä varten heillä on oltava pätevyys, ja tämä pätevyys on oltava säännelty Euroopan laajuisesti, sillä odotan, että potilaiden turvallisuus on taattu samalla tavalla Isossa-Britanniassa, Irlannissa, Tanskassa ja Espanjassa.
Jos tutkintotodistukset ja koulutus ovat säänneltyjä, niin silloin Euroopan unionin potilaat ovat suojattuja, ja potilailla on mahdollisuus päättää itse, kehen he luottavat ja kenen pitäisi hoitaa heidät. Tämä on se, mitä vaadimme komissiolta. Me vaadimme heitä ryhtymään toimenpiteisiin vastaavan lainsäädännön aikaansaamiseksi.

Liese
Arvoisa rouva puhemies ja hyvät naiset ja herrat, me olemme viime viikkojen ja kuukausien keskustelussa tutustuneet hyvin moniin äärikannanottoihin, ja myös tänä iltana tulee käymään niin, että äärikannanotot törmäävät toisiinsa. Tämän vuoksi haluaisin esitykseni aluksi ottaa hieman sovinnollisemman äänensävyn. Olen itse niin kutsuttu perinteinen lääkäri. Olen saanut lääketieteellisen koulutuksen ja työskentelen edelleen perinteisen lääketieteen parissa niin paljon kuin aikani antaa myöten. Minun mielestäni siitä pitäisi vallita yksimielisyys - myös monet kollegat ovat tätä mieltä - että perinteisen lääketieteen alalla on viime vuosikymmeninä otettu valtavia edistysaskeleita ja että niin sanottu koululääketiede auttaa monia ihmisiä.
Toisaalta meidän on kuitenkin otettava huomioon, ja myös tämän minä tiedän käytännön kokemuksesta, että monet ihmiset eivät löydä perinteisestä lääketieteestä sitä, mitä he etsivät. Erityisesti kroonisissa sairauksissa tai mielentilahäiriöissä monet ihmiset turvautuvat hyvin usein niin sanottuihin vaihtoehtoisiin lääketieteellisiin hoitomuotoihin. Tähän on luonnollisestikin syynsä. Minä, kuten monet kollegatkin, olen sitä mieltä, että plasebovaikutuksen lisäksi näillä hoitomuodoilla ei ole suurimmaksi osaksi minkäänlaista vaikutusta. Tästä huolimatta ihmiset turvautuvat niihin.
Minä uskon, että tämä johtuu ennen kaikkea siitä, että terapeutit ja muut, jotka harjoittavat vaihtoehtoista lääketiedettä, kuuntelevat ihmisiä. He täyttävät siten tehtävän, jota kukaan muu ei ilmeisesti enää yhteiskunnassa täytä. Tästä ei voida syyttää yksinomaan lääkäreitä, sillä vähennysjärjestelmän ja kustannusten vuoksi lääkäreillä ei ole aina mahdollisuutta varata niin paljon aikaa potilaalle, kuin olisi ehkä välttämätöntä. Tämä on myös haaste koko yhteiskunnallemme. Perherakenteiden rappeutuminen ja joillakin osa-alueilla ehkä myös suurempi etäisyys kirkkoon johtavat siihen, että sellaiset perinteiset rakenteet häviävät, jotka pitivät huolen siitä, että ihmisellä oli aina joku, joka kuunteli.
Joissakin Euroopan unionin maissa on terapeutteja ja muita vastaavia, toisissa maissa heitä ei ole. Ehkä sillä tosiasialla, että Italiassa ei ole terapeutteja tässä muodossa, on jotakin tekemistä sen kanssa, että muut mekanismit huolehtivat siellä vielä näistä asioista. En osaa sanoa, ja meidän on myös hyvin vaikea arvioida tätä asiaa tänä iltana. Halusin vain antaa ajattelemisen aihetta. Meidän ei tulisi perinteisen lääketieteen piirissä uskoa aina, että kaikki on täydellistä, vaan meidän on myös pohdittava syitä.
Minun ryhmälläni on kuitenkin Lannoyen mietinnön kanssa vakavia ongelmia. Olen pitkään yrittänyt jollakin tavalla yhdistää parlamentissa vallitsevia eri kantoja. Minä uskon, että on olemassa ydinongelma, jonka yli me emme pääse myöskään näiden hyvien kompromissiehdotusten avulla. Lannoyen mietinnössä halutaan toisaalta mahdollisimman suuri valinnanvapaus potilaille ja terapeuteille. Toisaalta siinä halutaan myös mahdollisimman suurta turvallisuutta, ja tässä on ongelma. Joidenkin hoitomenetelmien kohdalla on todettu, että niillä on todistettavissa olevia vaikutuksia, jotka voidaan todistaa myös tieteellisesti. Olen sitä mieltä, että meidän tulisi edistää näitä menetelmiä voimakkaammin ja että myös lääkäreiden tulisi käyttää niitä useammin. Toisaalta on olemassa menetelmiä, jotka sulkevat perusteellisen tieteellisen tutkimuksen itsestään pois. Menetelmää käyttävä uskoo, että se auttaa. Hän on jopa vakuuttunut siitä. Kolmas osapuoli ei voi kuitenkaan todistaa tätä tieteellisten kriteereiden mukaisesti. Kysymys kuuluu: Kuinka tällaisessa tilanteessa voidaan asettaa raja käytön ja väärinkäytön välille? Kuinka voidaan käydä korvausoikeudenkäyntiä, jos objektiivinen tutkimus ei ole mahdollista?
Minun mielestäni meidän on harkittava asiaa vielä kerran hyvin perusteellisesti, myös sen vuoksi, että muun kuin perinteisen lääketieteen harjoittajat sanovat Saksassa ja muissa maissa, että jos Eurooppa asettaa ankarat kriteerit, se voi johtaa siihen, etteivät he enää pysty harjoittamaan maassaan ammattia kuten tähän asti. Me saamme myös kriittisiä kirjeitä vaihtoehtoisen lääketieteen käyttäjiltä, joissa sanotaan: pitäkää mieluummin näppinne erossa asiasta! Toissijaisuuskysymystä on harkittava myös tässä mielessä.
Siksi uskon, että kaikkien näiden perustelujen vuoksi meidän ei tulisi hyväksyä Lannoyen mietintöä tässä muodossa. Tämä ei ole mikään sodanjulistus niin sanotulle pehmeälle lääketieteelle. Se on kuitenkin haaste tähän saakka riittämättömälle yritykselle yhdenmukaistaa asiaa eurooppalaisella tasolla.

Cabrol
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, älkäämme tehkö erehdystä. Esittelijä toistaa vanhaa virttään uusin sävelin. Puhuttuaan meille viime vuosina rinnakkaisista lääketieteen muodoista, täydentävistä tekniikoista ja vaihtoehtoisista hoitomuodoista, nyt hän puhuu meille muusta kuin perinteisestä lääketieteestä toivoen saavansa meidät unohtamaan, että tämän sanan takana on shiatsun, sikhin ja muiden kaltaisia suppeita käsitteitä. Nämä käsitteet ovat epämääräisiä, epäselviä ja tarkistamattomia.
Itse asiassa esittelijä pyytää meitä yksinkertaisesti tunnustamaan direktiivillä nämä niin sanotut lääketieteen muodot ja niitä harjoittavat henkilöt. Millä takuilla hyväksynnän voi saada? Tämä asia jää mietinnössä epäselväksi. Tutkinnon kautta? Korkeakoulututkinnon kautta? Ei. Ammatinharjoittajien itsensä antaman tutkintotodistuksen avulla " ammattikunnan itsesäätelyyn perustuen" . Nämä ammatinharjoittajat perustaisivat siis tuomariston ja olisivat samalla kertaa tuomareita ja tuomittavia. Uskotteko te terveytenne tällaisten lääkäreiden käsiin? Kysykäämme vertailun vuoksi, nousisitteko te muun kuin perinteisen lentäjän ohjaamaan koneeseen?
Esittelijä haluaa saada meidät vakuuttuneiksi kertomalla, että jotkut näistä menetelmistä on laillisesti tunnustettu joissakin jäsenvaltioissa. Voisiko hän luetella meille, mitkä valtiot suhtautuvat sallivimmin näin vakavaan aiheeseen? Lisäksi hän antaa ohimennen virheellistä sisältöä joillekin perustamissopimuksen artikloille, erityisesti 57 artiklan 3 kohdalle. Tarkistuksessa 10 vaaditaan näiden muiden kuin perinteisten lääketieteellisten menetelmien arviointia. Kuka ne arvioisi? Vakavasti otettu ja hyväksytty tieteellinen komitea? Ei suinkaan. Komitea, jossa molempien lääketieteiden - perinteisen ja muun kuin perinteisen - harjoittajilla on yhtä suuri edustus. Aina voi haaveilla. Voisi kuvitella, että kyseessä on vakaumuksellinen tai ammattiyhdistyksessä käytävä keskustelu.
Tässä tarkistuksessa mennään kuitenkin vielä pidemmälle. Asioiden yksinkertaistamiseksi seuraavassa kohdassa suositellaan komiteaa, joka koostuisi ainoastaan näiden muiden kuin perinteisten hoitomuotojen pätevistä harjoittajista. Kuka heille antaisi pätevyyden? Tarkistuksessa 11 vaaditaan vielä, että näiden " kunnianarvoisten ammatinharjoittajien" vainoaminen olisi heti lopetettava. Tässä kohden voi nähdä painostusryhmien heristävän korviaan. Alkuun päästyään mietinnön laatija vaatii tietysti farmakopean eli sallittujen lääkkeiden luettelon uudistamista ja miksei, kuten tarkistuksessa 15, näiden lääkkeiden ja ammatinharjoittajien palvelujen saattamista sosiaaliturvan piiriin.
Tämä epätavallisen ristiriitainen tilanne osuu samaan aikaan, kun parlamentti vaatii yhä parempaa kuluttajansuojaa. Annamme näiden samojen kuluttajien - lähimmäistemme ja lastemme - terveyden tutkinnon tai näennäistutkinnon suorittaneiden ja tarkistamattomia lääkkeitä käyttävien yksilöiden käsiin ja kaikki tämä tietysti veronmaksajien kustannuksella. Tämä on vähän liian paksua! Olen varma, hyvät kollegat, että hylkäätte tällaisen mietinnön, joka pilaisi maineemme julkisuudessa.
Lopuksi hyvä esittelijä, lakatkaa tuhlaamasta aikaamme näillä ketjussa tuotetuilla ja samalla tavoin epäselvästi allekirjoitetuilla kirjeillä. Tämä ei ole teidän, eikä myöskään meidän arvomme mukaista. Eikö tätä rahaa voisi teidänkin mielestänne käyttää hyödyllisemmin todelliseen työhön terveydenhoitoalan edistämiseksi.

Kestelijn-Sierens
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, kollegat, vaihtoehtoinen lääketiede kaikissa muodoissaan on todellisuus, joka meidän pitää ottaa huomioon. Kuten esittelijä juuri sanoi, jotkin jäsenvaltiot ovat tunnustaneet jo joitakin sen muotoja, mutta myös jäsenvaltioissa, joissa mitään näistä hoitomuodoista ei tunnusteta, niitä sovelletaan. Mikäli äänestämme tänään tätä mietintöä vastaan, se ei tarkoita sitä, etteikö vaihtoehtoista lääketiedettä sovellettaisi huomenna. Päinvastoin, näin antaisimme vapaat kädet vaihtoehtoisen lääketieteen epäpäteville harjoittajille. Tämän todellisuuden huomiotta jättäminen on mielestämme väärin eikä se ratkaise vaihtoehtoisen lääketieteen laittoman harjoittamisen ongelmaa.
Potilaiden ja vaihtoehtoisen lääketieteen harjoittajien ja parantajien edun vuoksi pyydämme komissiota toteuttamaan perusteellisen tutkimuksen, jonka on annettava vastaus seuraaviin kysymyksiin. Onko sovellettu hoitomuoto turvallinen ja tehokas? Mihin sitä voidaan soveltaa? Mitä sen avulla voidaan hoitaa ja mitä ei? Onko se täydentävä hoitomuoto perinteisen lääketieteen rinnalla vai pyrkiikö se korvaamaan sen täysin? Ja lopuksi, missä jäsenvaltioissa kyseinen hoitomuoto on jo tunnustettu? Mitkä ovat ehdot kussakin jäsenvaltiossa? Ja mitä koulutusta on olemassa?
Niin kauan kuin komissio ei suorita tällaista tutkimusta, ei voida mielestämme puhua yhteensovitetusta lainsäädännöstä eikä laillistamisesta Euroopan tasolla.
Lisäksi ryhmämme on sitä mieltä, että maksujen korvaamisen suhteen sosiaaliturvajärjestelmän puitteissa kuuluu noudattaa toissijaisuuden periaatetta. Vastustamme esittelijän esittämää tarkistusta 15.
Liberaalien ryhmä toivoo, että enemmistö tukisi tätä mietintöä, joka on hyväksyttävä kompromissi, ja hyväksyisi etenkin 2 johtopäätöksen ensimmäisen osan. Tämä on meille ensiarvoisen tärkeää. Mikäli näin ei tapahdu, meidän on pakko äänestää mietintöä vastaan sellaisenaan, mikä olisi valitettava asia.

Ahern
Arvoisa rouva puhemies, haluan ilmaista suhtautuvani myönteisesti tähän mietintöön, jolla pyritään aikaansaamaan jonkinlainen perusharmonia varsin kaoottiseen sinfoniaan. Vaihtoehtoisten lääketieteiden kansansuosio on tosiasia. Se, miten niitä säännellään Euroopan unionissa, ei kuitenkaan ole läheskään yhtä selvää. Esittelijä on tehnyt arvokkaan yrityksen saavuttaakseen yhteisymmärryksen useiden eri kulttuuritaustojen kesken.
Englanninkielisen maailman puolesta rohkenisin todeta, että vaihtoehtoisen lääketieteen hyväksyminen on sen kulttuurin keskeinen arvo ja perustuu kolmeen eri seikkaan. Yksi on se osa Euroopan perinteisestä lääketieteestä, jonka apteekkialasta ja kirurgiasta 1800-luvulla kehittynyt läntinen allopaattinen lääketiede syrjäytti - puhun varsinkin manipulatiivisesta lääketieteestä ja yrttiparannuksesta ja myös homeopatiasta.
Toinen on Euroopan ulkopuolisen maailman perinteinen lääketiede, joka jäi läntisen ajattelutavan jalkoihin niin ikään 1800-luvulla. Kolmas on naisten alentaminen ensisijaisesti terveydenhoitotehtäviin lääketieteen vakiintuessa 1800- ja 1900-luvulla.
Näiden kolmen piirteen osalta puhumme syrjäytettyjen asioiden mukaanottamisesta, mikä on keskeisellä sijalla Euroopan unionin demokratiassa. Emme siis puhu yksinomaan kuuntelemisesta ja hoivaamisesta vaan myös oikeista menettelyistä. Monet näistä lääketieteistä ovat erittäin syvällisiä ja niillä on omat, erittäin tehokkaat käytännön perinteensä.
Olkaamme järkeviä ja hyväksykäämme tämä asianmukainen ja järkevä ehdotus, tai vaarana on suuret erot ja suoranaiset ristiriitaisuudet unionin sisällä. Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti säilyvät joka tapauksessa vaihtoehtoisen lääketieteen osaamiskeskuksina. Meillä sääntelystä vastaavat perinteisesti ammattielimet eikä meillä ole sellaista oikeudellista perustaa, joka on yleinen unionin muissa valtioissa. Se onkin varsin ongelmaton monilla noiden maiden kulttuurin alueilla. Yksi hyvä esimerkki on talousala.
Pyytäisin komissaaria harkitsemaan vihreiden puolesta jättämiäni tarkistuksia, joilla annetaan etusija vaihtoehtoisille lääketieteille, jotka ovat jo saavuttaneet jonkinlaisen tunnustuksen Euroopan tasolla. Toivon, että voimme hyväksyä tämän erinomaisen mietinnön.

Blokland
Arvoisa puhemies, vaihtoehtoisen lääketieteen harjoittajat ovat tehneet työnsä hyvin, sillä parlamentin esityslistalla on uudelleen mietintö vaihtoehtoisten hoitomuotojen aseman parantamiseksi.
Mistä tässä on kysymys? Ensi silmäyksellä näyttää vaihtoehtoisten lääketieteiden tunnustamisessa olevan kyse eturistiriidasta. Nykyinen lääketiede ei yleisesti ottaen halua kuulla juuri mitään vaihtoehtoisista lääketieteistä. Niitä pidetään kilpailijoina ja lisäksi niiden harjoittajien sanotaan joskus olevan jopa vaarallisia ja asiantuntemattomia. Nähdäkseni tämän ristiriidan takana piilee perustavanlaatuinen näkemysero ihmiskuvasta ja siitä, mitä sairaus oikeastaan on.
Esillä oleva päätöslauselmaluonnos pyrkii rakentamaan sillan " objektiivisten tieteenharjoittajien" ja vaihtoehtoisten parantajien välille, ja se näyttää onnistuneen siinä kohtuullisesti. Kahdessa ensimmäisessä kappaleessa vaaditaan oikeutetusti perusteellista tutkimusta näiden hoitomuotojen turvallisuudesta ja tehokkuudesta. Näin keskustelu ohjataan pois tunteellisesta ilmapiiristä.
En pidä tässä siitä, että eurooppalaista oikeutta pyydetään apuun ratkaisemaan kiista, jota käydään kansallisella tasolla, nimittäin kiista potilaan puoskaroinnilta suojelemisen ja vapaan valinnan välillä.
Perustamissopimuksen 57 artiklan 3 kohtaa tulkitaan liian vapaasti, kun vaihtoehtoiset lääketieteet luokitellaan kuuluvaksi terveydenhoidollisiin ammatteihin. Artiklaa ei ole tarkoitettu sitä varten, kuten sekä komissio että neuvoston puheenjohtajisto ovat sanoneet. Ehkä tämä voidaan vahvistaa vielä. Kyseinen artikla painottaa nimittäin sellaisten ehtojen yhteensovittamista, joiden vallitessa harjoitetaan tiettyjä terveydenhoidon piiriin kuuluvia ammatteja jäsenvaltioissa.
Minusta olisi siksi parempi, jos tämä asia hoidettaisiin jäsenvaltioissa toissijaisuuden periaatteen pohjalta.
Ainoastaan vapaa sijoittumisoikeus on uhattuna eurooppalaisella tasolla. Talouden ei pitäisi hallita tässä lääketieteellis-eettisiä periaatteita. Tämä hinta muuta kuin perinteistä lääketiedettä harjoittavien parantajien on maksettava: heidän on noudatettava sen maan sääntöjä, jossa he harjoittavat tointaan. Sääntöjä, jotka ovat syntyneet demokraattisesti. Tämä ei muuten ole huono asia, sillä onnistunut vaihtoehtoisia lääketieteitä käsittelevä tutkimus voi johtaa siihen, että perinteistä lääketiedettä laajennetaan tutkituilla, turvallisilla ja tehokkailla hoitomuodoilla.
Mielestäni suuremman vapauden vaatiminen eurooppalaisen lainsäädännön avulla ei ole hyväksyttävää.

Féret
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi kiittää esittelijää tämän ponnisteluista tällaisella erityisalalla. Lannoye on aina tehnyt minuun suuren vaikutuksen laajalla ekologisella tietoudellaan. Lääketiede on kuitenkin aivan toinen tieteenala ja olen pahoillani joutuessani toteamaan, että näiden muuta kuin perinteistä lääketiedettä koskevien mietintöjen työstämisessä Paul Lannoye on saanut vääriä neuvoja, ohjeita ja tietoja.
Olen varma, että kaikki parantamisen taitoa harjoittavat tunnustavat sen hyödyttömyyden ja vaaran, joka piilee liiallisen tekniikan käytössä onnistuneen diagnoosin saamiseksi. Olen myös aina kannattanut täydentävien tekniikoiden oppimista ja niiden käyttöä oikealla tavalla. Tällaisia ovat muun muassa homeopatia, käsin harjoitettava hoito, akupunktuuri ja mesoterapia, joka tästä mietinnöstä on valitettavasti unohtunut.
On kuitenkin järkevää, että oli hoitomuoto mikä tahansa, lääketiedettä voivat harjoittaa ainoastaan lääketieteen tohtorit, jotka ovat saaneet täydellisen koulutuksen eurooppalaisissa tiedekunnissamme, sillä ne ovat - kuten kaikki varmaan myöntävät - maailman parhaita. Joillekin lääkäreille harvoin sattuneet virheet tai ylilyönnit eivät oikeuta parantamisen taidon jättämistä sellaisten terveysalan harjoittajien käsiin, joiden toimet muistuttavat enemmän noituutta kuin lääketiedettä.
Kun lentokone murskautuu lentovirheen vuoksi, ei kenellekään juolahda mieleen kouluttaa muita kuin perinteisiä lentäjiä. Korostan siis kaikille lääkärikollegoilleni, että pehmeän, vaihtoehtoisen tai muun kuin perinteisen lääketieteen opetus on liitettävä kaikkien lääkäreiden korkeakoulutukseen. Loukkaamatonta primum non nocere - periaatetta ei pidä noudattaa ainoastaan lääkehoidossa, vaan sitä voidaan soveltaa kaikkiin parantamisen taidon eri muotoihin.
Esitän esittelijälle vilpittömät pahoitteluni, mutta katson, että minun velvollisuutenani on olla äänestämättä hänen mietintönsä puolesta.

Needle
Arvoisa rouva puhemies, kansalaisemme pyytävät varsin usein parlamentin jäseniä selostamaan Euroopan unionin etuja ja haittoja. Varsin usein selitämme niitä viitaten oikeuksiin ja velvollisuuksiin, sisämarkkinoiden vapauksiin ja oikeuksiin sekä sosiaalisiin ja oikeudellisiin velvollisuuksiin, jotka ovat keskeisiä niiden kunnolliseksi toteuttamiseksi.
Vaihtoehtoisia lääketieteitä koskevaan keskusteluun, joka on epäilemättä ristiriitainen, kiteytyy laajempi keskustelu. Kansalaisemme peräävät oikeuksiaan. Kuluttajat osoittavat selvästi haluavansa vaihtoehtoisia lääketuotteita ja hoitoja. Tutkimukset, esimerkiksi Yhdistyneen kuningaskunnan kuluttajayhdistyksen tekemät, osoittavat, että yksi neljästä käy jollain vaihtoehtoisen lääketieteen harjoittajalla. Nuo harjoittajat puolestaan peräävät perustamissopimuksiin kirjattuja liikkumisvapauksiaan. Silti esimerkiksi täysin kunnioitettavat osteopaatit ja kiropraktikot, joilla on lailliset oikeudet harjoittaa ammattiaan joissain valtioissa, kuten omassani, saavat toisissa valtioissa ankaria rangaistuksia sen sijaan, että heitä kannustettaisiin.
Muutosta haluavat siis niin potilaat kuin potentiaaliset parantajatkin. Potentiaalisten lainsäätäjien on kuitenkin myös tunnettava vastuunsa. Vaara, että esitetään liioiteltuja väitteitä ihmekuureista, että standardit heikkenevät ja sääntely on riittämätöntä, on epäilemättä todellinen, vaikka kansainväliset elimet, joilla on vahva asema esimerkiksi homeopatian alalla, ovat työskennelleet lujasti parantaakseen tietoisuutta ja standardeja.
Tämän vuoksi Lannoyen sitkeys tämän aloitteen tuomisessa parlamentin eteen tänään ansaitsee kiitoksemme, ja meidän tulisi tukea häntä huomisissa äänestyksissä, kuten mainio kollegani Roth-Behrendt teitä tänään on kehottanut. Mietinnössä on ehkä puutteita, kuten niin puolesta kuin vastaan puhuneet kollegat ovat tänään esittäneet, mutta se on askel oikeaan suuntaan kohti parempaa saatavuutta ja valinnanmahdollisuutta potilaille, kohti esteiden poistamista vastuullisten ja asianmukaisesti pätevöityneiden harjoittajien tieltä, kohti tunnustettuja koulutus- ja pätevyysstandardeja ja mahdollisuutta sisällyttää myöhemmin sopivassa vaiheessa vaihtoehtoiset lääketieteet järkevästi tulevaisuuden perinteisiin terveysjärjestelmiin.
British Medical Association on myöntynyt tähän vähä kerrallaan vuoden 1993 jälkeen ja, vaikka meidän täytyy tehdä yhteistyötä komission ja muiden toimistojen kanssa ruotiaksemme tarkoin tulevat ehdotukset ja ottaa myös erittäin tarkoin huomioon jäljelle jäävät todelliset varaumat, parlamentti tekisi huomenna oikean ja vastuullisen päätöksen, jos se näyttäisi esimerkkiä omaksumalla avoimen lähestymistavan niihin hyvin todellisiin terveyteen liittyviin tarpeisiin puuttumiseen, joita Euroopan eri puolilla olevilla kansalaisilla on.
(Suosionosoituksia vasemmistolta)

Puhemies
Hyvät naiset ja herrat, minun täytyy kääntyä lehterillä olevien vierailijoiden puoleen. Meillä on kiinteä työjärjestys, ja siinä sanotaan lehtereistä, että yleisön on pysyttävä hiljaa paikoillaan. Valvojat poistavat lehteriltä mielipiteitään ilmaisevat henkilöt välittömästi. Halusin vain ilmoittaa tämän teille, koska näin todellakin tehdään. Me haluamme, että kansalla on mahdollisuus kuulla, mitä täällä tapahtuu. He eivät saa kuitenkaan osallistua millään tavalla, ei hyväksymiseen eikä hylkäämiseen. Haluaisin pyytää teitä pysyttelemään näissä rajoissa, koska muuten minun on määrättävä valvojat poistamaan teidät lehteriltä.

Trakatellis
Arvoisa puhemies, haluan aluksi korostaa, että lääketiede on yksi ja ainoa. Ei ole olemassa vaihtoehtoista, ei-perinteistä lääketiedettä, niin kuin ei ole olemassa vaihtoehtoista fysiikkaa, kemiaa tai arkkitehtuuriakaan.
Toiseksi, lääketiede on jo osoittanut suuren merkityksensä ihmisen terveyden suojelemisessa ja palauttamisessa siinä tapahtuneen horjumisen jälkeen. Tämä käy ilmi ihmisen keski-iän suuresta noususta, rokotuksilla saavutetuista tuloksista ja merkittävistä diagnostisista ja kirurgisista menettelyistä. Nykyään sydänleikkauksia pidetään melkein yksinkertaisina leikkauksina.
Kolmanneksi, muistutan, että lääketieteen opinnot ovat pitkäaikaisia ja vaativia, ne kestävät usein yli kymmenen vuotta.
Neljänneksi, lääketieteen sovelluksissa on lääkäreiden lisäksi muitakin asiantuntijoita, fyysikoita, kemistejä, laboratorioiden valmistajia, psykologeja, fysioterapeutteja ym., jotka kaikki työskentelevät potilaan hyväksi, joskus hoitavan lääkärin johdolla. Tällaista voisi tapahtua muutaman esittelijän esittelemän ryhmän kohdalla, sen sijaan, että hän esittää niiden toiminnan itsenäisenä ja antaa luvan henkilöille, jotka eivät ole lääkäreitä, harjoittaa lääkärintointa. Olen eri mieltä sen kanssa.
Viidenneksi, muistutan, että tehokas sairaustapauksen hoito edellyttää oikeaa diagnoosia. Vaara tässä on suuri, koska hoito ilman lääkäriä ja ilman asianmukaista diagnoosia saattaa aiheuttaa vaaroja ja viivytyksiä oikean hoidon suhteen. Tämä on hyvin oleellinen asia lääketieteessä, jonka mietintö valitettavasti jättää huomiotta.
Kuudenneksi, lisäksi on tunnettua, että mitään lääkettä ei oteta käyttöön ilman monivuotista ja perusteellista kokeilua. Se on edellytyksenä sen käytön aiheuttamaan vastuuseen. Tämänkin asian mietintö jättää huomiotta.
Lopuksi, arvoisa puhemies, haluan korostaa Euroopan kansalaisten terveyden merkitystä. Sen, tärkeimmän kaikista hyödykkeistä, on oltava lääkäreiden vastuulla. Heidän kanssaan on kaikkien lääketieteen sivuhaarojen, jotka haluavat palvella sairaita, oltava yhteistyössä. Sitä paitsi tähän päivään asti lääketiede on todistanut kantaneensa arvokkaasti ja loistavin tuloksin tämän vastuun.
Toivon, että parlamentti hylkää tämän mietinnön, jonka uskon vievän eurooppalaisen ihmisen terveydenhoitoa monta askelta taaksepäin, mikäli se hyväksytään.

Linser
Arvoisa rouva puhemies, keskustelussa vaihtoehtoisen lääketieteen oikeutuksesta koululääketieteen rinnalla tuodaan yhä uudelleen esiin puuttuva inhimillisyys sekä lääkärin ja potilaan välisen luottamussuhteen huononeminen. Haluaisin tässä kohdassa korostaa voimakkaasti, että inhimillisyys, luottamus ja henkilökohtainen sitoutuminen eivät ole hoitomenetelmästä, vaan yksinomaan hoitavasta henkilöstä riippuvaisia, siis lääkäristä tai terapeutista.
Käsiteltävän mietinnön johdanto-osan J kohdassa oleva selkeä ja yksiselitteinen vaatimus on hyvin tervetullut. Siinä vaaditaan vaihtoehtoisten lääketieteiden tunnustamisen edellytykseksi kliinisiä opintoja sekä monipuolisia, tieteellisiä tehokkuustutkimuksia. Tähän tapaan läpiviedyn testauksen ja positiivisen tuloksen jälkeen hoitomenetelmä vastaa todella koululääketieteen vaatimuksia todistettavissa olevista vaikutusmekanismeista. Pako uusiin, tähän päivään asti vain osittain todistettavissa oleviin vaihtoehtoisiin parannusmenetelmiin on väärä tie. Olisi parempi tutkia uusia ratkaisuehdotuksia ja parannusmenetelmiä laajasti ja säälimättömästi luotettavan lääketieteellisen perinteen mukaisesti, jotta ne voidaan menestyksekkäässä tapauksessa liittää mahdollisimman nopeasti koululääketieteeseen. Näin viime vuosina ehkä liiankin teknisesti ja välineellisesti harjoitetusta koululääketieteestä tulisi inhimillisempää, ihmistä kokonaisuudessaan tarkastelevaa ja omiin parantamisvoimiin perustuvaa lääketiedettä.
Lopuksi haluaisin vielä puhua tämän ongelman taloudellisesta näkökohdasta. Sen, mistä me kaikki maksamme jäsenmaksuissamme kalliisti, on osoitettava todistettavissa olevia myönteisiä vaikutuksia. Tämän perustavaa laatua olevan laatuvaatimuksen olemme velkaa sekä potilaalle että veronmaksajalle. Esimerkiksi Saksan sairaskassalääkäreiden yhdistyksen puheenjohtaja totesi eilen, ettei käy päinsä, että kaikki harrastavat solidaarisen yhteiskunnan kustannuksella tiibettiläistä rummutusta tai meditatiivista ikebanaa vain sen vuoksi, että se on joskus tehnyt vakuutetulle hyvää! Tämä ei riitä jonkin menetelmän tunnustamiseen parannuskeinoksi ja sen taloudelliseen tukemiseen.

Aparicio Sánchez
Arvoisa rouva puhemies, kaikki Euroopan sosialistipuolueen ryhmän jäsenet eivät ole samaa mieltä Roth-Behrendtin esittämästä kriteeristä, koska monet meistä ovat sitä mieltä, että edistyksellinen asenne suhtautumisessa niin kutsuttuihin vaihtoehtoisiin lääketieteisiin ei tarkoita sitä, että valinnan vapaus asetetaan kaikkien muiden arvojen yläpuolelle. Se on äärimmäisen liberalistinen asenne. Kyse on sen sijaan siitä, että vaihtoehtoisia lääketieteitä kehitetään, niitä edistetään ja niistä säädetään lakeja, mutta kuitenkin siten, että koko ajan voidaan taata tai vähintäänkin suojella kansalaisten terveyttä, turvallisuutta ja lainmukaisia oikeuksia.
Mielestämme Lannoyen mietintö ei ole näillä vaan aivan päinvastaisilla linjoilla. Siksi olemme esittäneet siihen joitakin tarkistuksia ja äänestämme joitakin artikloja vastaan ja myös koko mietintöä vastaan, jos - esimerkiksi - 2 kohta jätetään siihen muotoon kuin missä se on. Puolustamme siten kahta perusperiaatetta: ensinnäkin sitä, että niin kutsutun vaihtoehtoisen lääketieteen harjoittajalla on Euroopan unionissa oltava yleinen terveydenhoitoalan koulutus ja virallinen nimitys, joka on takeena tällaisesta koulutuksesta. Nimitys voi olla lääkäri, mutta se voi yhtä hyvin olla myös luonnonparantaja, homeopaatti tms. Nimityksen on kuitenkin oltava virallisen oppilaitoksen antama nykyisen tilanteen sijasta, jossa niin kutsuttu komitea arvottaa tai arvioi ammatillista pätevyyttä. Toiseksi: hoitojen teho ja ennen kaikkea vaarattomuus on arvioitava tieteellisissä tai akateemisissa laitoksissa tieteellisillä, biologisilla, tilastollisilla ja muilla menetelmillä, eikä niitä saa missään nimessä antaa ammattialan oman sääntelyn piiriin, kuten mietinnössä taantumuksellisesti ehdotetaan.
Nämä ja muut ehdotukset eivät mielestämme sovi yhteen sen paremmin eurooppalaisten nimitysten edellyttämien tieteellisten takuiden kuin kansalaisten turvallisuuden tai tämän parlamentin tehtävän kanssa.
Lopuksi lääketieteen historia, kuten myös ihmiskunnan historia, on tietämysten ja uskomusten välistä kamppailua: mitä enemmän tietämys lisääntyy, sitä tiukemmin se saa vastaansa uskomukset. Tuleeko luonnontieteestä jonain päivänä täsmällinen luonnontiede? Ei varmastikaan. Se johtaa aina lopulta epäonnistumiseen, koska se on taistelua kuolemaa vastaan, mikä on kaikkien luonnontieteiden heikko kohta. Se ei kuitenkaan saa olla verukkeena sille, että hylätään lääketieteen tieteellisenä perustana olevat järki ja tieto.

Poggiolini
Arvoisa rouva puhemies, sanon vain selvästi ja yksinkertaisesti, että tällä päätöslauselmalla pyydetään sallimaan lääkärin ammatin tyypillisesti hoitavat ja sille tunnusomaiset toimet niille, joilla ei ole sellaista koulutusta, josta säädetään lääketieteellisten tiedekuntien opintosuunnitelmia koskevissa Euroopan unionin direktiiveissä, jotka on annettu lääkäreiden vapaan liikkumisen sallimiseksi Euroopan unionin alueella.
Sanotaan, että nämä parantajat eivät halua harjoittaa lääketiedettä vaan ainoastaan parantaa potilaita niin sanottujen vaihtoehtoisten lääketieteiden sääntöjen mukaan. On kuitenkin selvää, että jos edistämme Euroopan kansalaisten suoraa mahdollisuutta käyttää vaihtoehtoisten parantajien palveluita, niin annamme näiden vastuulle myös erittäin herkän diagnosointivaiheen, vaikka heillä ei ole siihen tarvittavaa koulutusta. Itse asiassa vasta siinä vaiheessa, kun on saatu selville sairaus, eli kun diagnoosi on tehty, voidaan päättää sopivasta hoitomuodosta. Diagnosointi on lääkärin ja ainoastaan lääkärin keskeinen tehtävä: diagnoosi, jota ei ole tehty oikein ja riittävän ajoissa sairauksista, jotka voidaan parantaa lääketieteellisillä keinoilla, jotka - kuten tunnettua - ovat kehittyneet valtavasti viime vuosina, voi monissa tapauksissa vaarantaa kansalaisten terveyden ja joskus myös hengen.
Valiokunnassa esitettiin tarkistus, jota esittelijä ei hyväksynyt, jossa edellytettiin, että ennen direktiivin antamista tehdään tutkimus vaihtoehtoisten lääketieteiden tehokkuudesta ja vaarattomuudesta. Ilmeisesti monet päätöslauselmaa kannattavat kollegat äänestivät tarkistuksen puolesta, koska he eivät kaikesta huolimatta ole vielä vakuuttuneita, he eivät ole vielä varmoja sellaisten hoitomuotojen tehokkuudesta ja vaarattomuudesta, joiden pätevyyttä ei ole tieteellisesti todistettu.
Arvoisa komissaari, nyt kun on hyväksytty tarkistus, jossa vaaditaan etukäteistä, perusteellista tutkimusta kaikkien vaihtoehtoisten lääketieteiden vaarattomuudesta ja tehokkuudesta, meillä on edessämme absurdi ja ristiriitainen päätöslauselma, sillä päätöslauselman kaikissa muissa johdanto-osan kappaleissa ja artikloissa komissiota taivutellaan sallimaan ehdottomasti niin kutsutun vaihtoehtoisen lääketieteen harjoittaminen kaikissa jäsenvaltioissa. Minä ja koko meidän ryhmämme äänestää näin ollen päätöslauselmaa vastaan Euroopan kansalaisten edun vuoksi ja myös siitä syystä, että kyseessä on mielestäni tyypillisesti toissijaisuusperiaatteen piiriin kuuluva asia, josta jäsenvaltioiden on voitava päättää omien käytäntöjensä ja perinteidensä mukaisesti.

Kronberger
Arvoisa rouva puhemies, Lannoyen mietintö tekee meidät tietoiseksi siitä, että tässä on kyse hyvin voimakkaasti myös terveydenhoidon rahoituskysymyksestä, että on olemassa myös hallintoalueita, joilla halutaan huolehtia siitä, että ne eivät muutu. Mielestäni sellaisten parannuskeinojen järjestelmällinen poissulkeminen, joiden empiirinen vaikutus voidaan tosin tunnustaa, mutta jotka eivät perinteisen tieteellisen menetelmän mukaan ole selitettävissä ja todistettavissa, ei ole onnistunut määritelmä koululääketieteestä.
Luulen, että täydentävien lääketieteellisten menetelmien tunnustaminen ei toimisi ainoastaan potilaiden suojana huijareita ja puoskareita vastaan, vaan että se rikastuttaisi myös koululääketiedettä rakentavien ajatusten kautta. Minä viittaan ihmisen kokonaisluonteiseen näkemykseen, jonka mukaan ihminen on kaiken kaikkiaan enemmän kuin osiensa summa. Perinteisen länsimaisen lääketieteen asiat olisivat huonosti, jos se ei pystyisi vakuuttamaan korkean laatunsa avulla, vaan katsoisi välttämättömäksi puolustaa asemaansa lainsäädännöllisesti turvatulla yksinedustusoikeudella.
Jokainen tieteellinen absoluuttisuuden vaatimus johtaa ennemmin tai myöhemmin totalitaarisiin rakenteisiin. Tämän vuoksi olen sitä mieltä, että meidän tulisi hyväksyä nämä Lannoyen ajatukset.

Malone
Arvoisa rouva puhemies, minäkin haluan onnitella esittelijää. Hän on tehnyt paljon työtä sen jälkeen, kun tämä valiokunta-aloitteinen mietintö ensi kerran annettiin ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnalle lähes kolme vuotta sitten lokakuussa 1994.
Kuten tiedämme, vuosittain vaihtoehtoista lääketiedettä harjoittavat tuhannet ihmiset kaikkialla Euroopassa, ja siitä on viime vuosina keskusteltu laajasti Euroopan tasolla. Needle sanoi, että joka neljäs on turvautunut vaihtoehtoiseen lääketieteeseen ja nähnyt shiatsun kaltaisten lääketieteiden edut tai jotka - kuten oman äitini, jota perinteinen lääketiede ei auttanut - ovat saaneet suurta lohtua akupunktiosta.
Monet perinteisen lääketieteen harjoittajat tunnustavat, että vaihtoehtoisella lääketieteellä on paljon annettavaa, ja järkevien, riippumattomasti ajattelevien ihmisten on tunnustettava, että koko tulevaisuuden terveys ja hyvinvointi perustuu epäilemättä noiden kahden sopivaan yhdistelmään. Pyydän komissiota laatimaan direktiiviluonnoksen. Vaihtoehtoista lääketiedettä on selvästi säänneltävä lailla ja ammatinharjoittajien ammattipätevyys on tunnustettava laissa. Heidän on sallittava liikkua vapaasti kaikkialla unionissa edellyttäen, että he täyttävät perusstandardit.
Komissiolla on parhaimmat mahdollisuudet laatia nämä säännöt. Kehottaisin siksi tänään komissaari Flynniä laatimaan direktiiviluonnoksen, ja kehottaisin jäseniä tukemaan mietintöä ja nimissäni olevia tarkistuksia.

Heinisch
Arvoisa rouva puhemies, olen vakuuttunut siitä, että vaihtoehtoisista lääketieteistä voi olla huomattavaa hyötyä potilaille. Pidän asian käsittelyä eurooppalaisesta näkökulmasta tarpeellisena, mutta haluaisin painottaa ensisijaisesti sitä, että järjestelmään ja sairaskassojen avustus- ja korvausvelvollisuuksiin puuttumiseen ei tarvita eurooppalaisia järjestelyjä. Nämä järjestelyt kuuluvat toissijaisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltioille. Apteekkarin ammatin harjoittajana minulle on tärkeää, että mietintö antaa arvokkaan impulssin keskusteluun itselääkinnästä. Terveysjärjestelmien tarkastelun yhteydessä monissa valtioissa halutaan lisää itselääkitystä.
Apteekkareiden on siksi perehdyttävä itselääkinnän kysymykseen ja annettava tietonsa käyttöön neuvoteltaessa " pehmeiden" lääkkeiden valinnasta hoitomuodoksi. Varma taudinkuvan ja vaaran määrän määrittäminen on joka tapauksessa tarpeen. Vaihtoehtoiset hoitomuodot perustuvat samoille luonnonlaeille, mutta ne yrittävät vaikuttaa elimistöön sisäisiin itseparantaviin voimiin voimakkaammin. On myös tärkeää korostaa sitä, että eri hoitomuodot eivät sulje toisiaan pois, vaan täydentävät toisiaan.
Erityisen tärkeää on, että potilaalle taataan erittäin korkea turvallisuuden taso, ja on huolehdittava siitä, että potilaalla on riittävästi tietoa vaihtoehtoisten lääketiedemuotojen laadusta ja vaikutuksesta sekä myös niiden mahdollisista riskeistä. On pyrittävä parhaimpaan mahdolliseen pätevyyteen ja tiedotusvelvollisuuteen. Euroopan pätevyystason on vastattava vähintään esimerkiksi Saksan ja Ruotsin vaihtoehtoisten lääketieteiden harjoittajilta vaadittavaa pätevyyttä. Lisäksi vastuuvakuutuksen on oltava pakollinen potilaiden suojelemiseksi eikä se saa olla vähäisempi kuin koululääketieteen harjoittajien vastuuvakuutus.
Kokemukseni vetoomusvaliokunnassa osoittaa, että olemme erittäin usein eri mieltä tutkintojen tunnustamisesta Euroopan tasolla. Perustamissopimuksessakaan ei ole syitä siihen, miksi vaihtoehtoisen lääketieteen toimien tunnustamisen olisi oltava poissuljettua. Rajat ylittävän liikkuvuuden pyrkimystä ajatellen tutkintojen tunnustamista olisi edistettävä myös tällä alalla. Yleisesti ottaen ei saa tapahtua sitä, että maassa, jossa ei ole olemassa vaihtoehtoisen lääketieteen harjoittajan ammattia, myös sen harjoittaminen on kiellettyä.
Telelääketieteen ja teleostosten aikakaudella minusta on lisäksi välttämätöntä harkita lääketieteen ja farmasian opintojen siirtämistä eurooppalaiselle tasolle yhdenmukaistamatta niitä, ja siksi haluaisinkin ehdottaa, että yliopistoissa tarjottaisiin vaihtoehtoisten lääketieteiden opintoja. Kannatan Lannoyen lisäystä vaihtoehtoisten lääketieteiden opintojen toteuttamisesta, näiden opintojen asettamisesta pohjaksi mahdolliselle yhdenmukaistavien määräysten laatimiselle ja tämän alan tutkimusohjelmien kehittämisen edistämisestä.

Ebner
Arvoisa rouva puhemies, jos seuraa tätä keskustelua, saa osittain sen kuvan kuin olisi lukenut vääriä papereita. Täällä puhutaan noituudesta ja verrataan sitä lentokoneella matkustamiseen. Mielestäni tätä asiaa ei auteta sillä, että käsitellään pelkästään ongelmia ja yritetään yksinkertaisesti salata asioita tai esitetään ne aivan toisin. Se toteamus, että tietyissä valtioissa on erilaisia järjestelyjä tai ongelmia tukee pikemminkin Lannoyen mietintöä kuin olisi vastaväite sille.
Uskonsotaa pidettiin täällä julkisesti häpeällisenä aivan oikeutetusti. Ei kuitenkaan riitä, että sitä pidetään vain julkisesti häpeällisenä, jos yksi tätä mieltä olevista jäsenistä sortuu heti samaan virheeseen ja sivuuttaa lääkärit. Ryhmäni suhtautuu tähän erittäin varautuneesti ja tulee äänestämään mietintöä vastaan. Ryhmässämme on kuitenkin edustajia, jotka toivovat, että komissio tekee vihdoinkin jotain yhdenmukaistamisen hyväksi, että vihdoinkin tutkitaan perusteellisesti, millainen tilanne todellakin on vaikutusten, varmuuden ja soveltamisalan kannalta. Toivomme myös, että kansanterveyden ja nykyisten tai tulevaisuudessa mahdollisesti syntyvien ammattien, myös koululääketieteen ammattien, turvaamisen ala liitetään johonkin järjestelyyn. Olemme tätä mieltä, esimerkiksi Oomen-Ruijten ja minä.
Vaikka en voi olla samaa mieltä kaikista kohdista ja tarkistuksista, kannatan Lannoyen mietintöä kuitenkin karkeasti ottaen ja olen täysin samaa mieltä Heinischin puheenvuoron sisällön kanssa.

Matikainen-Kallström
Arvoisa rouva puhemies, kiitän Lannoyeta hyvästä mietinnöstä ja vaihtoehtoiseen lääketieteeseen liittyvien ongelmien esiin nostamisesta. Perinteisen lääketieteen rinnalle ja sitä tukemaan on kehittynyt niin sanottu vaihtoehtoinen lääketiede. On muistettava, että perinteinen ja vaihtoehtoinen lääketiede eivät sulje toisiaan pois, vaan monissa tapauksissa nimenomaan tukevat toisiaan potilaan eduksi. Itse olen saanut apua molemmista lääketieteen aloista.
Euroopan eri maissa perinteisen lääketieteen asema ja rooli ovat kuitenkin aivan erilaisia. Vaihtoehtoinen lääketiede ymmärretään eri tavoin. Esimerkiksi koulutetut kiropraktikot ovat jo saaneet laillistetun aseman monissa jäsenvaltioissa, kuten Tanskassa, Ruotsissa, Suomessa ja Englannissa. Erilaisista suhtautumistavoista johtuen vaihtoehtoisen lääketieteen yhdistäminen kokonaisuudessaan eurooppalaisiin sosiaaliturvajärjestelmiin olisi ongelmallista. Kuten Lannoye huomauttaa, myös kuluttaja on näistä seikoista johtuen aivan erilaisessa asemassa eri maissa.
Mielestäni perinteiseen lääketieteeseen kuulumattomat hoitomuodot tulisi määritellä tarkkaan sekä määritellä myös näitä hoitomuotoja harjoittavalta vaadittava koulutustaso, jotta potilailla olisi hoitomuotonsa valintatilanteessa mahdollisimman oikeaa tietoa eri mahdollisuuksista. Yhteisen lainsäädännön saavuttaminen on tärkeää ammattiin valmistavien koulutuslaitosten tason määrittämiseksi, koulutuksesta valmistuneiden ammattilaisten työhön hakeutumisen ohjaamiseksi, työn ja jatkokoulutuksen valvonnan sekä etenkin potilaan hoidon tehokkuuden ja turvallisuuden takaamiseksi.

Flynn
Arvoisa rouva puhemies, komission puolesta haluaisin onnitella esittelijä Lannoyeta hänen vaihtoehtoista lääketiedettä koskevan valiokuntaaloitteisen mietinnön laajuudesta ja syvällisyydestä. Aivan aluksi on kuitenkin sanottava rehellisyyden nimissä, että komissio ei voi yhtyä mietinnön kaikkiin päätelmiin.
Vaihtoehtoisen lääketieteen ala on tällä hetkellä erittäin ajankohtainen ja tunneherkkä aihe. Asiaa koskevissa keskusteluissa esitetään usein voimakkaita ja ristiriitaisia mielipiteitä niin tiedepiireissä kuin niiden ulkopuolellakin. Itse asiassa aihetta koskevat mielipide- ja asenne-erot näkyvät hyvin jopa tänä iltana täällä parlamentissa. Kuten mietinnössäkin huomautetaan, tämä näkemysero heijastuu jäsenvaltioiden lainsäädännöissä valittuina erilaisina lähestymistapoina. Tästä syystä komissio katsoo, että aika ei ole vielä kypsä laaja-alaisen tutkimuksen tekemiselle vaihtoehtoisista lääketieteistä ja hoidoista, kuten Lannoye haluaisi.
Tällaisten kertomusten laatimisessa komission on luotettava kansallisiin tietoihin ja politiikkoihin ja arvioitava yhteisötason toiminnan tarve. Koska yksimielisyys on tuolla alalla vielä kaukana, on epätodennäköistä, että tuollainen tutkimus, jos se tehtäisiin tällä hetkellä, saisi aikaan ratkaisevia päätelmiä. Ottaen lisäksi huomioon kansanterveyttä koskevien ohjelmien budjettivarausten rajallisuuden, meidän on, kuten tiedätte, täytynyt priorisoida yhteisön toimintaa eivätkä resursseillemme asetetut ankarat rajoitukset salli meidän tehdä tällä erää uusia sitoumuksia.
Mietinnössä myös kehotetaan komissiota yhdenmukaistamaan vaihtoehtoisen lääketieteen harjoittamisen edellytyksiä eri jäsenvaltioissa. Vastauksena tähän erityiseen pyyntöön huomauttaisin ensinnäkin, että tutkintotodistusten yleinen tunnustusjärjestelmä, joka on ollut voimassa jo usean vuoden ajan, takaa jo harjoittajien vapaan liikkuvuuden niissä jäsenvaltioissa, jotka tunnustavat vaihtoehtoisen lääketieteen perinteisestä lääketieteestä erilliseksi alaksi.
Kuten päätöslauselman johdantokappaleissa huomautetaan, on täysin totta, että perustamissopimuksen 57 artiklan nojalla komissio voisi ehdottaa direktiiviä, jonka nojalla kuhunkin jäsenvaltioon luotaisiin tiettyjen koulutusta ja ammattikoulutusta koskevien sääntöjen rajoissa yksi tai useampi tunnustettu ammatti tälle alalle. Perustamissopimuksen mukaisesti tällainen direktiivi edellyttäisi kuitenkin jäsenvaltioiden yksimielistä hyväksyntää. Minun on oltava rehellinen ja sanottava parlamentille, että ottaen huomioon aiemmin mainitsemani näkemyserot on epätodennäköistä, että tämänkaltaisen ehdotuksen osalta saavutettaisiin edistystä lähitulevaisuudessa.
Myönteisenä seikkana toteaisin, että lisäravintoaineiden osalta komissio ilmaisi elintarvikelaista 13. huhtikuuta 1997 antamassaan vihreässä kirjassa aikomuksensa käynnistää mahdollisimman pian teknisen kuulemisen yhteisön lainsäädännön tarpeesta ja mahdollisesta soveltamisalasta. Vaihtoehtoisia lääketieteitä koskevan farmaseuttisen lainsäädännön osalta yhteisön lainsäädäntö lääketieteellisten tuotteiden alalla perustuu kolmeen vaatimukseen, jotka koskevat laatua, turvallisuutta ja tehokkuutta.
Vaihtoehtoisten lääketuotteiden suurin ongelma on tehokkuutta koskevien todisteiden puute. Erityislähestymistapaa sovellettiin direktiiveissä 92/73 ja 92/74 tiettyihin homeopaattisiin lääketuotteisiin, joiden markkinointi sallittiin ilman, että tuote täytti tehokkuutta koskevan vaatimuksen. Komissio on valmis tutkimaan sitä, millaisia mahdollisuuksia tämä lähestymistapa tarjoaa päätöslauselmassa ilmaistujen näkemysten toteuttamiseen.
Päätöslauselmaesityksen 5 kohdan osalta, joka koskee Biomed-ohjelman budjettikohtaa B6-7142, minun on kerrottava teille, että mainittuja tutkimushankkeita ei ollut laillisesti mahdollista toteuttaa, koska vaihtoehtoiset lääketieteet eivät sisälly tämän ohjelman erityistavoitteisiin. Toisaalta budjettikohdan B6-8332 tapauksessa, johon viitataan päätöslauselmaesityksen johdannossa, vähän aikaa sitten on julkaistu homeopatiatutkimusta käsittelevän asiantuntijaryhmän kertomus. Toin mukanani yhden kappaleen arvoisia jäseniä varten; muut kappaleet kulkeutuvat parlamenttiin tavanomaisia kanavia pitkin.
Lisäksi komissio on julkaissut tarjouspyynnön yrttilääketuotteita koskevasta tutkimuksesta. Tutkimusta koskeva sopimus tehdään piakkoin, ja tutkimuksen tulosten odotetaan auttavan komissiota tilanteen arvioinnissa ja erityislainsäädäntöä koskevien ehdotusten kehittämisessä. Vaikka komissio katsoo, että kestää jonkin aikaa, ennen kuin on mahdollista antaa laaja-alainen vastaus kaikkiin päätöslauselmassa esille otettuihin lukuisiin kysymyksiin yhteisötasolla, olen varma, että Lannoyen mietintö antaa merkittävän panoksen keskusteluun, joka on jo käynnissä jäsenvaltioissa.

Rübig
Arvoisa komission jäsen, aiotteko laatia vihreän kirjan tästä alasta? Kansa tarvitsee kipeästi tähän alaan liittyvää valistusta. Millaisilta tulevaisuuden koulutusnormit näyttävät ja pystytäänkö tässä asettamaan uusia painopisteitä juuri tutkimuksen alalla?

Flynn
Arvoisa rouva puhemies, tällä hetkellä tarkoitus ei ole julkaista vihreää kirjaa. Muut asiat, johon viitattiin, kävivät ilmi vastauksestani.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Asumisen sosiaaliset näkökohdat
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Crowleyn työllisyys- ja sosiaaliasian valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0088/97) asumisen sosiaalisista näkökohdista.

Crowley
Arvoisa rouva puhemies, aluksi haluan kiittää työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan sihteeri Nik Lanea hänen työstään sekä oman ryhmäni virkamiehiä Emma Petronia ja Denis Smythiä. He ovat tehneet valtavan paljon työtä tämän mietinnön eteen, jota pidän erittäin merkittävänä ja elintärkeänä ja joka koskee asumispolitiikan sosiaalisia näkökohtia eri puolilla Eurooppaa.
Haluaisin välittää jäsenille tämän mietinnön taustalla olevan ideologian ja myös hälventää pelkoja, joita joillain jäsenillä saattaa siitä olla. Yksi tärkeimmistä seikoista, joita valiokunnassa esitettiin, kun tästä mietinnöstä alun perin alettiin keskustella, oli toissijaisuus. Olen pyrkinyt pääsemään valiokunnan muiden ryhmien ja muiden asiasta kiinnostuneiden tahojen joillain alueilla hankaliksi kokemista kohdista yli niiden kanssa käydyn vuoropuhelun, neuvottelun ja tehtyjen kompromissien avulla. Tulette siksi havaitsemaan, että mietinnössä ei vaadita, että perusoikeus asumiseen sisällytettäisiin perustamissopimuksiin. Tämä oli alkuperäinen tarkoitukseni, ei vähiten Amsterdamin huippukokouksen läheisyyden vuoksi.
Euroopan unionilla on kuitenkin jo jotain valtaa asumisasioissa. Euroopan hiili- ja teräsyhteisön alaisuudessa on erityinen budjettikohta ja erityinen varanto matalakorkoisten lainojen myöntämiseksi hiili- ja terästyöläisten uudelleenasuttamiseksi sekä hiilikaivos- ja teräsalueiden asumisen uudelleenkehittämiseksi. Kuten jäsenet tietänevät, EHTY-perustamissopimuksen voimassaolo lakkaa vuonna 2002. Ei ole mitään syytä, miksi Euroopan unionin ei tulisi ottaa haltuunsa tuon perustamissopimuksen valtuuksia. Maastrichtin sopimuksen perusteella voimme tehdä niin ja myös ottaa käyttöön noiden budjettikohtien jäljellejäävät varannot ja ottaa ne jälleen käyttöön Euroopan unionin uuden politiikan alaisuudessa.
Käsittelemämme asian inhimillinen ulottuvuus on valtava: Euroopan unionissa, jonka tulisi olla maailman vaurain talousalue, on 18 miljoonaa koditonta. 13 miljoonaa ihmistä elää puutteellisessa tai tilapäisessä majoituksessa. Lähes 10 % Euroopan unionin väestöstä siis kärsii koordinoidun ja asianmukaisen asumispolitiikan puutteesta. Tämän lisäksi on tarkasteltava myös työllisyyslukuja. Komission viimeisimpien tietojen valtavista työttömyysluvuista huolimatta ammattikoulutuksen aloittavien ihmisten määrä vähentyy joka vuosi. Se tarkoittaa, että viiden - kymmenen vuoden päästä meillä ei ole tarpeeksi ammattitaitoisia puuseppiä, putkimiehiä, rakennusmiehiä jne. kysyntään vastaamiseksi.
Meidän ei tulisi suhtautua tähän negatiivisesti vaan positiivisesti: Euroopan on otettava asiakseen huolehtia yhteiskunnassamme heikossa asemassa olevista, jotka elävät Euroopan unionin perustana todellisuudessa olevaa sosiaalista todellisuutta, ja varmistettava, että unionin luoma vauraus saavuttaa kaikki kansalaiset, ettei kukaan ole taloudellisesti epäedullisessa asemassa Euroopan päätöksillä asetettavien esteiden vuoksi.
Tämän lisäksi meillä on mahdollisuus luoda uutta työllisyyttä ja uutta koulutusta. Tätä mietintöä varten tekemieni tutkimusten ja käymieni keskustelujen yhteydessä tapasin eri jäsenvaltioiden rakennusteollisuuden liittoja, ja ne olivat valmiita osallistumaan taloudellisesti asuntojen rakennusohjelmaan yhdessä paikallisten ja kansallisten viranomaisten kanssa. Pyydän, että Euroopan unioni osallistuisi tähän asiantuntijana ja auttajana parhaiden käytäntöjen tuomiseksi kaikkiin jäsenvaltioihin ja myös kunnollisten koulutus- ja hallintotaitojen edistämiseksi noiden ohjelmien toiminnassa.
Lopuksi totean maaseudun väestökadosta: kyseessä on ongelma, joka on voitettavissa. Viimeisen kymmenen vuoden aikana olemme nähneet Euroopan maaseutuväestön vähenevän 48 %. Se on tuonut mukanaan suuria ongelmia laajoilla kaupunkialueilla, joilla vuokratalojen määrä on lisääntynyt ja joiden palveluissa, teissä, kouluissa ym. on puutteita. Tämä on aiheuttanut sosiaalisia ongelmia, kuten huumeiden käyttöä ja rikollisuutta. Ryhtymällä myönteisiin toimiin voimme asuttaa ihmisiä uudelleen maaseutualueille, elvyttää maaseutuyhteisöjä ja lievittää jonkin verran kaupunkialueisiin kohdistuvia paineita.
Lopuksi pyytäisin kaikkia jäseniä ottamaan sydämenasiakseen tämän taustalla olevan ideologian ja uskon. Kyseessä on kansalaisten asiakirja paremmasta Euroopasta. Se osoittaa, että voimme reagoida joka ainoan Euroopan kansalaisen todellisiin tarpeisiin. Pyydän kaikkia jäseniä kannattamaan sitä.

Waddington
Arvoisa rouva puhemies, arvoisat naiset ja herrat, puhuisin tämän mietinnön yhdestä osasta, nimittäin kodittomuudesta. Se on yksi sosiaalisen syrjäytymisen syistä ja seurauksista. Se on yksi puute, joka työttömyyden, köyhyyden, sosiaalisen eristyneisyyden ja riittämättömän koulutuksen ja ammattikoulutuksen ohella synkentää miljoonien Euroopan kansalaisten elämää. Kodittomuus vaikuttaa erityisesti nuoriin, vanhuksiin ja muihin yhteiskunnan helposti haavoittuviin ryhmiin.
Omassa kotikaupungissani esimerkiksi suurin yksittäinen syy kodittomuuteen on perheväkivalta, toisin sanoen naisiin ja lapsiin kodeissa kohdistuva väkivalta. Koska kodittomuus on osa monimutkaista ja moniulotteista sosiaalista mallia, se edellyttää julkisilta viranomaisilta koordinoitua lähestymistapaa, jossa otetaan huomioon kodittomien tarpeet ja toiveet ja se, että kodittomat tarvitsevat työpaikkoja, kouluja ja terveyspalveluja, sekä tulot että kodin.
Tästä syystä työllisyys- ja sosiaaliasioita käsittelevä valiokunta peräänkuuluttaa komission asianosaisilta pääosastoilta task force -ryhmää kehittämään integroituja strategioita sosiaalisen syrjäytymisen vastaiseen taisteluun. Tästä syystä me sanomme, että kodittomien itseään ja heidän järjestöjään tulee kuulla kaikissa asiaa koskevissa Euroopan ohjelmissa. Suurin vastuu asuntojen tarjoamisesta on jäsenvaltioiden toimivaltaisilla viranomaisilla. Jos Euroopan yhteisö kuitenkin vakavissaan haluaa rakentaa inklusiivisen yhteiskunnan, Eurooppa voi tarjota lisäarvoa jäsenvaltioiden työhön. Voisimme käyttää esimerkiksi rakennerahastoja. Voisimme purkaa neuvoston veto-oikeuden köyhyysohjelmissa tutkiaksemme uusia aloitteita, joilla puututaan asumistarpeisiin sekä kaupunkien ja maaseudun kestävän kehityksen, ammatillisen koulutuksen ja työllisyyden tarpeeseen.
Voimme luoda uusia integrointitapoja kodittomille ja syrjäytyneille. Toivon, että Crowleyn mietintö, josta häntä onnittelen, edistää osaltaan tätä prosessia ja että sosiaalisen Euroopan rakentamisen edistymiselle annetaan vauhtia ensi kuussa Amsterdamissa.

Pronk
Arvoisa puhemies, Hollannissa on sanonta, joka kuuluu: kun väki vähenee, niin pidot paranee. Se pätee uskoakseni täällä, vaikka meitä on kylläkin todella vähän paikalla käsiteltäessä tätä tärkeää aihetta.
Komissio on julkaissut hiljattain tilastoja Euroopan köyhyysluvuista. Niistä käy ilmi, että suuri määrä ihmisiä elää suhteellisessa köyhyydessä, eli lähiympäristön ihmisiin verrattuna. Näistä ihmisistä kolmasosa on työttömiä, kolmasosa eläkkeellä ja kolmasosa käy työssä. Suuri osa näistä ihmisistä on siis vielä melko nuoria. Kodittomia koskevia lukuja tutkiessamme huomaamme, että yli puolet heistä on iältään 20 ja 40 vuoden välillä. Useimmilla on ollut joskus työtä, mutta yleensä tilapäisiä ja epävarmoja työpaikkoja. Köyhyys ja huonot tai olemattomat asumisolosuhteet riippuvat vahvasti toisistaan. Molemmat asiat voivat edistää asianosaisten sosiaalista syrjäytymistä. Siksi on välttämätöntä, että periaatteellisesta oikeudesta kunnolliseen ja edulliseen asuntoon tehdään käytännön oikeus konkreettisen politiikan avulla. Mutta etenkin paikallisten ja kansallisten viranomaisten on toteutettava tätä politiikkaa.
Kansainvälisellä tasolla viime vuonna Istanbulissa pidetyssä Habitat-konferenssissa annettiin sysäys siihen, että kaikki voisivat saada asunnon; sekä paikallisella, kansallisella että maailmanlaajuisella tasolla on ryhdyttävä toimintaan. Eurooppalaisella tasolla Euroopan unioni voi toimia yhteensovittajana asuntopolitiikan joillakin tasoilla. On mahdollista tehdä eurooppalainen aloite koehankkeen muodossa.
Mitä PPE: n ryhmän Crowleyn mietintöön esittämiin tarkistuksiin tulee, haluan korostaa, että Thomas Mannin tarkistuksen 13 kohdalla pitää paikkansa saksalainen teksti. Tämä tarkoittaa sitä, että hankkeet otetaan huomioon vain teknisen avun suhteen, esimerkiksi tekninen apu lainoja otettaessa. Tarkistus ei merkitse sitä, että asutushankkeita pitäisi rahoittaa Euroopan unionin tasolla.
Mikäli esittelijä voi tukea tarkistuksiamme nämä selvennykset kuultuaan, PPE: n ryhmä voi hyväksyä esittelijän mietinnön huomenna. Haluan muuten onnitella häntä sydämellisesti hänen tekemästänsä työstä ja mielestäni hän piti erittäin vaikuttavan puolustuspuheen välttämättömyydestä tehdä jotakin asuntopolitiikan suhteen. Kyse on vain siitä, kenen pitää tehdä se ja millä tavalla.

Mezzaroma
Arvoisa rouva puhemies, Crowleyn mietinnössä on kaikki ne tekijät, joiden perustella mietintöä voidaan pitää täysin tyydyttävänä ja antaa asianmukainen vastaus asumisen sosiaalisia näkökohtia koskevaan kysymykseen. Minun asuinseudullani Roomassa sanotaan, että jos asuminen ei jaa, ei myöskään talous jaa. Miksi siis emme kehittäisi tätä alaa Euroopassa, jossa se voi luoda paljon työpaikkoja? Työllisyyden lisäksi asuminen antaa mahdollisuuden vahvistaa ja yhdistää yhteiskunnan tärkeintä ydintä, joka on perhe. Jokaisella ihmisellä on oikeus säädylliseen ja taloudellisesti saavutettavissa olevaan asuntoon; joidenkin perheiden olisi siis saatava se jopa täysin ilmaiseksi.
Asunto suojaksi säitä vastaan, asunto kohtauspaikkana ja viitekohtana yhteiskunnasta syrjäytyneille ihmisille, vanhuksille, palvelutalot vammaisille: ajatelkaapa vähän, kuinka tärkeää on rakentaa kaupunkialueille - uusille ja vanhoille - palvelutaloja, joissa vammaiset voivat asua ja elää ilman vanhempiensa apua.
Parlamentin ja komission on kuitenkin annettava sijaa tälle sosiaalisessa mielessä niin tärkeälle aiheelle. Esteitä toki on: rahoitusta ei ole riittävästi. Tunnen rakennusalan hyvin - rakensin taloja ennen kuin minusta tuli eurokansanedustaja - ja tiedän, että se on vakaa ala, joka ei saa tukea: EIP ei vielä anna tukea rakentamiselle, säännöt ovat vielä liian hankalat ja pienten ja keskisuurten yritysten on vaikea harjoittaa vaivattomasti toimintaansa koko Euroopan alueella.
Ongelma ratkaistaan vasta ja ainoastaan silloin, kun löydämme oikean vastauksen tähän ongelmaan, joka liittyy rahoitukseen, ellemme sitten halua puhua ohjelmoinnin puutteesta.
Mietinnössä käsitellään kaikkia sosiaalisia näkökohtia ja siinä puututaan myös asumiseen liittyvään kaupunkisuunnitteluun. On totta, että kaupunkisuunnittelu on välttämätöntä, jotta ihmiset saataisiin vapautetuiksi niitä ghetoista, joita syntyy silloin, kun rakennustoiminta on vain keinottelun ohjaamaa käyttö- ja kulutusrakentamista. Lopuksi, arvoisa puhemies, on rakennetta isompia taloja, jotta vanha Eurooppamme voisi saada lisää lapsia.

Boogerd-Quaak
Arvoisa puhemies, kollegat, ryhmämme tuntee sympatiaa tämän mietinnön taustalla olevia ajatuksia kohtaan, sillä niistä käy ilmi huolestuneisuus yhteiskunnan ryhmistä, jotka tarvitsevat huolenpitoa. Mutta silti olemme liberaalien ryhmänä sitä mieltä, ettemme voi kannattaa tätä mietintöä siksi, että liian monet asiat siirretään Euroopan tasolle, emmekä voi toteuttaa niitä. Kun esimerkiksi luemme perusteluista B, että jäsenvaltioilla on yleinen taipumus välttää vastuunsa asuntopolitiikan suhteen, emme voi sanoa, että tämä olisi totta. Mietinnössä on muitakin kohtia, jotka siirtävät vastuuta liiaksi eurooppalaiselle tasolle eikä Eurooppa voi toteuttaa niitä. Meillä ei ole laillisuusperustaa tässä asiassa. Tämä on se syy, miksi emme äänestä mietinnön puolesta. Emme vastusta sinällään toimintaohjelmaa, joka edistäisi esimerkkihankkeita. Mutta se onkin ainoa asia, josta voimme keskustella.

Moreau
Arvoisa puhemies, yli 18 miljoonaa koditonta tai huonoissa oloissa asuvaa henkilöä Euroopan unionissa on sietämätön tilanne, joka on vaarassa vielä pahentua.
Tämä on yksi taloudelliseen tuottavuuteen perustuvien politiikkojemme dramaattisimmista seurauksista, joka samanaikaisesti suosii yletöntä kiinteistökeinottelua sekä luo työttömyyttä, kurjuutta ja syrjäytymistä. Asuntomarkkinoiden leppymätön laki heittää kadulle miljoonia ihmisiä, erityisesti nuoria, jotka eivät onnistu saamaan vakituista työtä. Oikeus asuntoon on kuitenkin yksi ihmisen perusoikeuksista.
Mietinnössä otetaan esille joitakin mielenkiintoisia ehdotuksia, kuten kaupunkikeinottelun vastaiset toimenpiteet tai jäsenvaltioiden esittelemien hankkeiden rahoitus Euroopan tasolla. En kuitenkaan usko, että yhteinen eurooppalainen politiikka, jota mietinnössä vaaditaan, on hyvä ratkaisu ensinnäkään sen vuoksi, että suurin osa yhteisön politiikoista on aiheuttanut sosiaalisten standardien laskua, jotka eivät koskaan noudata korkeinta tasoa.
Seuraavaksi korostaisin Maastrichtin ja yhtenäisvaluuttaan johtavan tien perusteiden aiheuttavan synkkiä leikkauksia sosiaalisen asuntotuotannon rahoitukseen ja asumistukiin. Asunto-ongelma, jonka laajuus vaihtelee eri valtioissa, ei ole mahdoton ratkaista. Se edellyttää poliittista tahtoa antaa sosiaaliselle asumiselle se asema ja ne keinot, jotka sille kuuluvat.
Haluaisin tuoda esille kolme ratkaisuvaihtoehtoa, joita voidaan harkita. Ensinnäkin kohtuuhintaisten asuntojen suosimiseksi ehdotan asunnonhankintatukea, pankkikorkojen alentamista ja keinottelun verotusta. Asunnottomia ajatellen ehdotan sosiaalisten asuntoloiden rakentamista, joiden avulla halukkaat voivat päästä jaloilleen sekä ihmisoikeuksia kunnioittavien asuinkeskusten toteuttamista, joissa on sosiaalisia palveluja ja joissa erilaiset ongelmat kyetään ottamaan huomioon.
Ennen kaikkea on kuitenkin vältettävä asunnottomien määrän kasvaminen. Tämän vuoksi on lopetettava raa'at häädöt, jotka johtuvat sosiaalisista syistä aiheutuvista vuokraveloista. Kadulle joutuminen on useimmiten peruuttamaton askel kohti syrjäytymistä. Katon menettäminen pään päältä aiheuttaa traumoja etenkin lapsille. Erikoistoimikunnat voivat auttaa ja lisätä velkaantuneiden vuokralaisten vastuuntuntoa.
Lopuksi on annettava riittävästi tukea hyväntekeväisyysyhdistyksille, joiden apu on välttämätöntä. Ne omistautuvat vaivoja laskematta helpottamaan kaikkein varattomimpien kärsimyksiä. Haluankin toistaa tässä yhteydessä, että köyhyyden torjumista on rahoitettava Euroopan laajuisesti.
Asunto-ongelman perusratkaisuihin johtava tie edellyttää rahamarkkinoiden logiikan rikkomista ja ihmisen asettamista keskeiselle sijalle yhteiskunnassa rahan sijaan.

Ojala
Arvoisa rouva puhemies, tässä salissa on yleensä tapana onnitella mietinnön laatijoita erinomaisesta työstä. Kun tällä kertaa lausun onnitteluni, ne tulevat erityisen vilpittömästä sydämestä. Brian Crowley on mietinnössään, joka on tehty parlamentin ja sosiaalivaliokunnan omasta aloitteesta, tuonut erinomaisella tavalla esiin keskeisen merkityksen, mikä asuntopolitiikalla on osana sosiaalipolitiikkaa. Muut työllisyys- ja sosiaalipoliittiset toimet ovat turhia, ellei ihmisellä ole kunnollista asuntoa, josta käsin hän voi käydä työssä, jossa hän voi kasvattaa lapsensa ja jossa hän voi levätä vapaa-aikanaan.
Meille on käynyt selväksi, että asuntopolitiikassa on valtavia eroja jäsenmaiden kesken. Eräät jäsenmaat käyttävät jopa kolme prosenttia kansantuotteestaan asuntopolitiikkaan, toiset alle yksi. Voidaan myös sanoa, että asuntopolitiikka on häpeällisellä tavalla laiminlyöty alue yhteisön toiminnassa. Meidän on vielä mahdollista vaikuttaa siihen, että Amsterdamin huippukokouksessa perussopimuksiin kirjataan sosiaalipolitiikkaa koskeva artikla, joka loisi laillisen perustan myös yhteisön asuntopoliittisille toimille. Tässä on meille tulevien viikkojen haaste.

Flynn
Arvoisa rouva puhemies, komission puolesta haluaisin kiittää Crowleya hänen mietinnöstään sekä kaikkia jäseniä, jotka ovat osallistuneet keskusteluun. Vaikka olemmekin oikeutetusti huolissamme kodittomuuden aiheuttamista ongelmista, on olemassa tiukat rajat sille, mitä komissio voi tehdä tai mitä se pyrkii tekemään tällä alalla. Asuntojen tarjoaminen on pohjimmiltaan jäsenvaltioiden asia eikä komissio usko, että sillä on mitään merkittävää roolia asuntojen fyysisessä tarjoamisessa.
Crowleyn päätöslauselmassa esitetään, että Euroopan edullisten asuntolainojen malliksi voitaisiin ottaa EHTY. Toki tämä oli ohjelma, josta koitui aikanaan suurta hyötyä, mutta näiden lainojen merkitys nykyään on pienempi kuin tuolloin. Itse asiassa monissa jäsenvaltioissa lainojen kysyntä on laskenut niin, että osa ohjelmaan lainoille myönnetyistä varoista on käyttämättä. Hanke on itse asiassa tarkoitus päättää tämän vuoden lopussa.
Rakennerahastoja on esitetty mahdolliseksi asuntorahoituslähteeksi. Näin ei ole ollut aiemmin, vaikka kaupunkiyhteisöaloite on esimerkiksi keskittynyt asuntopulasta kärsiviin alueisiin. Vaikka en tiedä, mitä komissio aikoo ehdottaa vuoden 1999 jälkeisten uudistusten yhteydessä, epäilen, voidaanko edulliset asuntolainat todella asettaa esimerkiksi työllisyystarpeidemme edelle.
Myönteisempänä seikkana voin mainita, että vaikka komissio ei voikaan rahoittaa asumista sinänsä, se pyrkii osallistumaan kodittomuuden ja huonon asumisen sosiaalisten vaikutusten vastaiseen ponnisteluun. Olemme täysin yhtä mieltä painoarvosta, joka päätöslauselmassa annetaan tarpeelle hyväksyä integroitu lähestymistapa sen alkusyynä olevan monimutkaisen taloudellisten, sosiaalisten ja kulttuuristen syiden verkon ratkaisemiseen.
Erinomainen esimerkki tästä integroidusta lähestymistavasta oli Köyhyys III -ohjelma, jossa edistettiin useiden toimistojen lähestymistapaa köyhyyden vastaiseen taisteluun. Tässä ohjelmassa tuettiin laajaa joukkoa asumiseen liittyviä hankkeita, joita oli aina Kreikan hökkelikaupunkien kohentamisesta Edinburghin ränsistyneiden sosiaaliasuntoalueiden elvyttämiseen. Itse asiassa jonkinlaista asuntotoimintaa liittyi lähes kolmeen neljäsosaan tuetuista hankkeista.
Crowleyn päätöslauselmassa mainitaan myös IGLOO-aloite. Komissio on jo antanut tukea Euroopan verkon perustamiseksi, ja toivoisin kovasti, että voimme vastakin tukea tämäntyyppistä toimintaa. Kiittäisin Crowleya hänen pohtivasta mietinnöstään. Komissio harkitsee hänen ehdotuksiaan asianmukaisen huolellisesti, ja jäsenvaltioiden toimittama materiaali on tarkastelun arvoista.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komissaari Flynn.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Euroopan tietojärjestelmä - Tulliala ja tietotekniikka
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavasta kahdesta mietinnöstä:
Terrón i Cusín kansalaisvapauksien ja sisäasian valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0062/97) luonnoksesta neuvoston säädökseksi Euroopan tietojärjestelmää (EIS) koskevan yleissopimuksen tekemisestä (12029/94-9277/1/95 - C4-0249/95); -Schulzin kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan puolesta laatima mietintö (A40060/97) 26. päivänä heinäkuuta 1995 annetusta neuvoston säädöksestä tietotekniikan käyttöä tullialalla koskevan yleissopimuksen tekemisestä, Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella tehty yleissopimus tietotekniikan käytöstä tullialalla sekä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella tehdyn tietotekniikan käyttöä tullialalla koskevan yleissopimuksen väliaikaisesta soveltamisesta eräiden Euroopan unionin jäsenvaltioiden kesken ja Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella tehty yleissopimus tietotekniikan käytöstä tullialalla (C4-0248/95 ja C4-0520/95).
Terrón i Cusí
Arvoisa rouva puhemies, haluaisin aluksi kiittää kaikkia ryhmiä yhteistyöstä kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnassa ja niiden erittäin suopeasta asennoitumisesta tätä mietintöä kohtaan. Haluaisin kiittää myös ruotsalaisia kollegojamme heidän kärsivällisyydestään, koska he saivat hyvin myöhäisessä vaiheessa käsittelemämme yleissopimuksen tekstin omalla kielellään. He työskentelivät englanninkielisen version pohjalta kunnes ruotsinkielinen käännös lopulta saatiin, ja voimme nyt keskustella mietinnöstä.
Tänään, arvoisa rouva puhemies, neuvosto ja komissio ovat kertoneet meille hallitusten välisessä konferenssissa saavutetusta edistyksestä, joka koskee myös henkilöiden vapaata liikkuvuutta, yhtä unionin tavoitteista, joka on vielä kaukana toteutumisesta. Käsittelymme ei siis voisi sattua parempaan ajankohtaan.
Puhumme tänään neuvoston meille esittämästä yleissopimuksesta, jolla perustetaan Euroopan tietojärjestelmä, joka korvaa Schengenin tietojärjestelmän. En puutu nyt Schengenin tietojärjestelmästä saatuihin kokemuksiin, koska käsittelimme juuri vähän aikaa sitten aihetta koskevaa van Lanckerin mietintöä, johon viittaan. Haluan keskittyä siihen, mikä on mietinnössäni mielestäni kaikkein keskeisintä: pyyntöön oikeudellisen perustan muuttamiseksi Euroopan tietojärjestelmän perustamista varten.
Neuvosto esittää meille unionin perustamissopimuksen K.3 artiklan perusteella tehdyn yleissopimuksen. K.3 artiklassa viitataan perustamissopimuksen K.1 artiklaan, ja K.1 artiklassa luetellaan asiaan kuuluvina aloina liikkuminen yli ulkorajojen, maahanmuuttopolitiikka, kolmansien maiden kansalaisia koskeva politiikka, oikeudellinen yhteistyö yksityis- ja rikosoikeuden alalla, tulliasiain yhteistyö sekä poliisiasiain yhteistyö terrorismin, laittoman huumausainekaupan ja muiden vakavien kansainvälisen rikollisuuden muotojen torjumiseksi. Minun nähdäkseni EIS koskee täysin eri aluetta, koska sen päätarkoituksena on toimia vastapainona sisärajojen poistolle, millä alalla yhteisöllä on yksinomainen toimivalta EY: n perustamissopimuksen 7 a artiklan perusteella. Unionisopimuksen K.1 artiklassa säädetään, että K.1 artiklassa kuvattua yhteistyötä harjoitetaan siten, että se ei rajoita Euroopan yhteisön toimivaltaa. Juuri tämän yksinomaisen toimivallan vuoksi voitaisiin odottaa yhteisön asetusta, ja sitä nimenomaan me ehdotamme EIS: n perustaksi.
Parlamentti on jo eri yhteyksissä tuonut esille, että henkilöiden vapaa liikkuvuus olisi pitänyt toteuttaa jo Rooman sopimuksen hyväksyminen jälkeen, eli käytännössä jo 40 vuotta sitten henkilöiden tarkastamista rajalla olisi pitänyt säännellä samalla tavalla kuin tavaroiden rajatarkastuksia. Kun tarkastelemme Euroopan tietojärjestelmän sisältöä, yhteisen lainsäädännön tarve tulee entistä ilmeisemmäksi. EIS koskee toki poliisiasiain yhteistyötä, mutta ei erityisesti terrorismin, laittoman huumekaupan tai muiden kansainvälisen rikollisuuden muotojen osalta.
EIS: n päätavoitteena on selvittää kansallisella tasolla etsittävien henkilöiden olinpaikka ja hoitaa kansallisella tasolla valvonnan alaisina olevien henkilöiden liikkumisen valvonta, jota ei enää aina voida toteuttaa sillä tasolla. EIS siis on - kuten sanoin - vastapaino henkilöiden vapaan liikkuvuuden saavuttamista varten. Oikeudellisen perustan muuttaminen ja yhteisön asetuksen käyttö tarjoaisi monia etuja, kuten Euroopan parlamentin kuuleminen asiassa, jossa ei edes ole taattua, että kansalliset parlamentit pystyisivät toteuttamaan tehokasta valvontaa. Tämä menettely mahdollistaisi myös yleissopimuksen nopean voimaantulon. Mielestäni Schengenin yleissopimuksesta ja Dublinin yleissopimuksesta saadut kokemukset saavat meidät pelkäämään pahinta. Meiltä on toisinaan mennyt kymmenen vuotta yleissopimuksen hyväksymiseen. Myös komissiolle on annettava selkeämpi rooli. Tuomioistuimen ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen olisi puututtava henkilötietoja koskevaan yhteisön lainsäädäntöön, kun kyseessä ovat esimerkiksi kansalaisten vaatimukset ja yleissopimuksen yhdenmukainen tulkinta.
Euroopan tietojärjestelmää koskeva yleissopimus liittyy myös niin kutsuttuun ulkorajoja koskevaan yleissopimukseen. Tätä suhdetta ei ole perusteltu eikä minun nähdäkseni ole mitään syytä sen olemassa ololle, koska EIS: n tarkoituksena on - kuten olen jo useampaan kertaan maininnut - toimia vastapainona sisärajoilla suoritettaville tarkastuksille. Ulkorajoilla suoritettava valvonta tapahtuu joka tapauksessa joko riippuen tai riippumatta ulkorajoja koskevasta yleissopimuksesta. Jos vahvistamme tämän suhteen, esteenämme on se, että ulkorajoja koskevan yleissopimuksen voimaantulon odottelu voi kestää hyvin kauan. Asetusta sen sijaan ei voitaisi alistaa perustamissopimuksen 6 artiklan perusteella tehdylle yleissopimukselle.
Viitatakseni johonkin konkreettiseen kohtaan olen sitä mieltä, että kaikkia pakolaisiin ja viisumin hakijoihin liittyviä asioita olisi valvottava. Arvoisa rouva puhemies, koska alaa ei ole harmonisoitu, on vaarallista liittää sitä järjestelmään, koska henkilöt, joiden turvapaikka-anomus on hylätty, voivat päätyä ei-toivottujen ulkomaalaisten ryhmään. Se on mielestäni riittävän vakava asia, jotta sitä pyrittäisiin välttämään kaikin tavoin. Mielestäni on myös uskomatonta, että ainoa erityisesti mainittu kohta ennen yleissopimuksen lukkoon lyömistä on laittoman maahanmuuton torjuminen. Olen sitä mieltä, että meidän olisi jo aika korvata tuo nimitys maahanmuuton valvonnalla.
Yleissopimuksessa on myös vähemmän merkityksellisiä kohtia, jotka olisi muutettava, mutta halusin keskittyä puheessani vaatimukseemme oikeudellisen perustan muuttamisesta. Uskon että jos näin tapahtuu, saamme todisteen siitä, että neuvosto ottaa meidät huomioon muullakin tavalla kuin ainoastaan niin usein toistetuilla hyvillä sanoilla ja hyvällä tahdolla, ja siitä, että on olemassa poliittista tahtoa edistää unionin tavoitteena olevaa henkilöiden vapaan liikkuvuuden toteuttamista.

Schulz
Arvoisa rouva puhemies ja hyvät kollegat, yhdyn Terrón i Cusín esitykseen. Keskityn siinä toiseen tietojärjestelmään, joka tullaan rakentamaan Euroopan unionissa, tullitietojärjestelmään, jonka pohjimmainen tarkoitus on auttaa siinä, että yksittäisten valtioiden määräysten vastaisia vakavia rikkomuksia tullialalla pystytään seuraamaan paremmin. Tämän tietojärjestelmän on tarkoitus mahdollistaa tulliviranomaisten vakavien rikkomuksien estämisessä tarvitseman tiedon mahdollisimman nopea käyttöön saaminen ja mahdollisimman nopea tiedonvälitys, jotta olisi mahdollista rakentaa tehokkaita yhteistyömalleja ja saada käyttöön tavaroiden kuljetusta, kuljetusyritysten käsittelyä, kuljetusvälineiden valintaa sekä esiintyviä petos- ja rikollisuusmuotoja koskevia entistä laajempimuotoisia ja tehokkaita valvontatoimia, ja että näiden tietojen käyttöön saamisen kautta pystyttäisiin saamaan aikaan parempia toimintamalleja rikollisuuden torjumisessa.
Tämän tietojärjestelmän yhteydessä suunnitellaan keskittymistä rikollisuuslajeihin ja siihen, kuinka ne kehittyvät Euroopan unionissa yli rajojen, ja että laaditaan analyysejä, joiden käyttö mahdollistetaan kansallisille viranomaisille. Tämä onnistuu tietysti vain, jos kerätään tätä tietoa myös niistä, jotka tekevät rangaistavia tekoja, mikä tarkoittaa, että tämä tietojärjestelmä tulee sisältämään myös yksittäisiä henkilöitä koskevia tietoja.
Kaikki hyvin tähän mennessä. Tämä on järkevä ja oikea lisäys, ja Euroopan parlamentin olisi tuettava viranomaisia Euroopan unionissa, niin tulliviranomaisia kuin kaikkia muitakin mukana olevia kansallisia viranomaisia, jos halutaan torjua tällä alalla jatkuvasti kasvavaa rikollisuutta paremmin kuin tähän mennessä, ja tuemme kaikkia pyrkimyksiä tähän tarvittavien tietojärjestelmien rakentamiseksi.
Emme voi kuitenkaan tukea sitä, että Euroopan parlamentti jätettiin ulkopuolelle - kuten tavallista - täytäntöönpanossa, itse tietojärjestelmän käyttöönotossa ja sitä edeltävässä lainsäädännöllisessä vaiheessa, joka on välttämätön, jotta yleissopimus astuisi voimaan. Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklassa määrätään, että Euroopan parlamenttia kuullaan sellaisten toimenpiteiden yhteydessä kuten tullitietojärjestelmän perustamisessa. Mitä teki neuvosto? Koska tämä on neuvoston tavallinen tapa, pyydän teitä huomioimaan erittäin tarkasti sen, että se pani yleissopimuksen täytäntöön, siis allekirjoitti sen, ennen kuin Euroopan parlamentilla oli tekstit käytettävissään työkielillä. Tämä tarkoittaa, että tämän parlamentin jäsenet, joita ei ole tänä iltana monta läsnä, minkä voin muuten hyvin ymmärtää, ovat saaneet käsitellä tätä hanketta siten, että heidän oli ensin taisteltava saadakseen välttämätön asiakirja kyseisillä työkielillä.
Lisäksi parlamentti joutui huomaamaan, että sen kuulemisella, joka olisi periaatteessa siis oltava tänä iltana, ei ole mitään arvoa, että millään tänä iltana keskustelemallamme ei ole mitään tarkoitusta, koska yleissopimus on jo toimitettu kansallisille parlamenteille ratifioitavaksi.
Tässä on kyse sellaisen tietojärjestelmän rakentamisesta, joka voi käsittää jokaisen unionin kansalaisen, sillä tässä yleissopimuksessa on tekstikohtia, joissa määrätään esimerkiksi, että Euroopan tulevan tietojärjestelmän olisi tehtävä yhteistyötä kaikkien sellaisten kansallisten viranomaisten kanssa, jotka voivat tulla kyseeseen tämän tietojärjestelmän tietojenkäsittelijöinä, ilman, että yleissopimuksessa määritellään, mitä kansallisia viranomaisia siinä tarkoitetaan ja miten nämä kansalliset viranomaiset voivat antaa tarvittavat tiedot tullitietojärjestelmään.
Euroopan unionissa näyttää ylipäätään syntyneen suorastaan tietojärjestelmäkilpajuoksu, jossa vapailla vaaleilla valittujen kansanedustajien osallistumista ylenkatsotaan aina. Kuulimmehan Terrón i Cusílta, että meillä on eurooppalainen tietojärjestelmä, tarkoitan tullitietojärjestelmää, on Schengenin tietojärjestelmä ja Europolillakin on oma tietojärjestelmä, ja nämä tietojärjestelmät käsittelevät kerättyä tietoa osittain rinnakkain ja päällekkäin. Tulevaisuudessa Euroopan kansalainen voi saada tietoa jostain tietojärjestelmästä vain, jos hän oleskelee Euroopan unionin ulkopuolella, mikä ei muuten tule koskemaan kaavailtuja Keski- ja Itä-Euroopan jäsenvaltioita, sillä ne ovat tiiviisti mukana Euroopan tietojärjestelmissä tai niiden rakentamisessa. Tämä erottaa jäseniksi haluavat valtiot Euroopan parlamentista. Voin vakuuttaa teille, että Puolan sisäministeri tietää tullitietojärjestelmästä varmasti enemmän kuin Euroopan parlamentin esittelijä. Tämä koskee muuten myös muita tietojärjestelmiä.
Joskus harkittiin yhtenäisen, suuren tietojärjestelmän rakentamista, jossa tullitietojärjestelmä, Euroopan tietojärjestelmä, Europol ja Schengenin olisi yhdistetty. Se olisi niin kutsuttu tiedon isoveli, joka ei olisi kansallisten parlamenttien eikä Euroopan parlamentin valvonnassa. Se olisi hieno tilaisuus tällaisen tietojärjestelmän johtokunnille. Ne voivat nimittäin kerätä mitä tietoja vain, ilman, että niiden täytyy tehdä tiliä kenellekään siitä, mitä ne tiedoilla tekevät.
Jos joudutte yksittäisenä Euroopan unionin kansalaisena tällä suurella demokraattisella oikeusalueella sattumalta kosketuksiin tällaisen tietojärjestelmän kanssa eikä teille sovi se, mitä tietoja teistä on tallennettu tähän tietojärjestelmään, teillä ei ole mahdollisuutta valittaa siitä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen, sillä yllättävää kyllä, tuomioistuin ei ole toimivaltainen tämänkään tietojärjestelmän yhteydessä.
Tämän erittäin demokraattisen menettelyn kattavan kuvailun jälkeen sallin itseni tehdä seuraavia perustavaa laatua olevia huomautuksia. Se, joka haluaa voittaa Euroopan unionin kansalaiset tämän ihmeellisen Euroopan tulevaisuuden hankkeen puolelle, joka voisi auttaa vähentämään Euroopan unionin ongelmia, se, joka haluaa voittaa kansalaiset tässä hankkeessa mukana olon puolelle, sen on annettava kansalaisille se tunne, että elämme demokraattisessa oikeusjärjestelmässä. Ei voi kuitenkaan olla niin, että sellaisten tietojärjestelmien yhteydessä, kuten sen, josta tänä iltana puhun ja jonka tavoite on erittäin hyvä, nimittäin toimiva rikollisuuden torjunta, keskeisiä perusedellytyksiä, demokratian perusedellytyksiä, ei kunnioiteta, mikä tarkoittaa, että kansalaisten oikeusturvaa ja oikeudellisten perustojen laillista toteutumista ei ole turvattu.
Sitä ei ole turvattu, jos Maastrichtin sopimuksen K.6 artiklaa poljetaan jatkuvasti jalkoihin! Jos sitä kohdellaan niin, emme pysty vakuuttamaan Euroopan unionin kansalaisia siitä, että tässä unionissa mukana olo on hyvä asia. Sanon teille myös miksi. Voi olla, että kansalaiset, jos he ovat Saksasta, iloitsevat tänä iltana kaduilla siitä, että Borussia Dortmund on voittanut Juventus Torinon, että nämä kansalaiset eivät ole kiinnostuneita tullitietojärjestelmästä, uskon sen, ja että ensikatsomalta heille on se ja sama, käsitteleekö Euroopan parlamentti vai Saksan liittohallitus tai joku muu kansallinen parlamentti sitä, tähänkään en puutu. Mutta jos he ajan mittaan huomaavat, että koko Euroopan unionin sisäisen turvallisuuden alaa koskevasta lainsäädännöstä ei enää keskustella heidän kansallisissa parlamenteissaan tai meidänkään parlamentissamme, jos he huomaavat, että rakennetaan järjestelmiä, joilla voidaan puuttua heidän jokapäiväiseen elämäänsä ilman, että kansalaisilla olisi mahdollisuus vaikuttaa näiden asioiden toteutumiseen, silloin olen melko varma, että epäluulo näitä toimielimiä kotaan kasvaa. Sen luottamuksen on kasvettava, jota nämä toimielimet tarvitsevat pystyäkseen kamppailemaan niitä vastaan, jotka ovat vaarallisimpia Euroopan unionin kehitykselle - neuvoston lisäksi, joka jatkaessaan samaan malliin asettaa itsensä jatkuvasti kritisoitavaksi tulemisen vaaraan siitä, että se ei ole demokraattinen toimielin. Todellisen vaaran meille muodostaa järjestäytynyt rikollisuus, jonka torjumisen olisi ja onkin oltava kaikkien näiden toimielinten tavoite. Ne pystyvät tekemään sen kuitenkin tehokkaasti ja tuloksellisesti vain, jos me asetamme heidän toimintansa todella demokraattisten rakenteiden perustalle.
Tätäkään ei ole valitettavasti tapahtunut täällä taaskaan. Pahoittelen siksi, että meidän on huomautettava mietinnössämme siitä, että oikeastaan hyvä hanke on taas kerran kiistanalainen ja tulee pysymään kiistanalaisena kansallisten parlamenttien ratifioidessa sen, kuten Europolin kohdalla on nyt, koska neuvosto on jälleen kerran rajattomassa viisaudessaan, jota haluan tänä iltana poikkeuksellisesti kuvata ylimielisyydeksi, epäonnistunut kuulemaan parlamenttia ajoissa.

Bardong
Arvoisa rouva puhemies ja hyvät kollegat, haluaisin ottaa erityisesti kantaa talousarvion valvontavaliokunnan lausuntoon, joka koski sekä yleissopimusta tietotekniikan käytöstä tullialalla että teille juuri esiteltyä Euroopan tietojärjestelmää koskevaa yleissopimusta.
Yhteistyö tullialalla herättää kysymyksen rajojen määrittelemisestä ensimmäisen ja kolmannen pilarin välillä, ja se koskee siksi eri toimivaltuuksia. Siinä on kyse jäsenvaltioiden virkamiesten välisestä virka-avusta ja heidän yhteistyöstään komission kanssa yhteisön oikeuden alalla. Tästä on sitten seurauksena, että pelkkä tullialan tiedonvälitys perustuu kaksinaiseen oikeudelliseen perustaan, mikä ei juurikaan hyödytä tavoitetta parantaa tulliviranomaisten yhteistyötä.
Käsittelemme pikemminkin harhaanjohtavaa otsikkoa ja erityisesti tavoitetta, joka tuskin edistää yhdentymistä. Komission on huolehdittava ainoastaan tämän järjestelmän teknisestä hoidosta. Muuten yleissopimuksessa ei luoda minkäänlaista yhteyttä komission muihin tietopankkeihin, joista osa jo mainittiinkin, kuten SCENT tai IRENE, tietopankki petosten torjuntaan, tai sisämarkkinoiden toimivuuteen myötävaikuttava IDA. Näin ei kuitenkaan ilmeisestikään oteta yhteisön taloudellisten etujen suojaamista huomioon.
Tulliviranomaisten on taisteltava yhteisön oikeuden ja yksittäisten valtioiden määräysten vastaisia rikkomuksia vastaan ja estettävä ne. Lisäksi tämän järjestelmän kustannukset olisi sisällytettävä erittäin monimutkaisella tavalla EY: n talousarvioon ja niiden olisi oltava jäsenvaltioiden vastuulla. Tullitietojen välitys olisi Euroopan unionista tehdyn sopimuksen mukaisesti kuuluttava EY: n perustamissopimuksen puitteisiin. Valitettavasti neuvosto antoi kuitenkin periksi tiettyjen jäsenvaltioiden toiveille ja teki sopimuksen, joka kuuluu valtioiden väliseen alaan, tai voisi myös sanoa, että se antoi sen joutua valtioiden väliseksi asiaksi. Tämän yleissopimuksen yhteydessä keinotekoisesti ylläpidetty epävarmuuden tila valtioiden välisen tason ja yhteisön valtioiden tason välillä ei voi mielestäni edistää petosten torjumista ja yhteisön taloudellisten etujen turvaamista tehokkaasti.
Päätöslauselmassa oleva vaatimus komissiolle siitä, että sen on selvitettävä, eikö tämä järjestelmä olisi korvattavissa asetuksella tai direktiivillä osana EY: n perustamissopimuksen kehystä, ilmentää näitä ongelmia vain erittäin varovasti. Euroopan tietojärjestelmän perustamista koskevan yleissopimuksen olisi autettava myös parantamaan valvontaa - tällä kertaa unionin ulkorajoilla - erityisesti etsittyjen henkilöiden tai myös tavaroiden kuuluttamisen suhteen.
Kuten kävi jo ilmi, se palvelee joidenkin jäsenvaltioiden jo vuonna 1990 EU: sta tehdyn sopimuksen kehyksen ulkopuolella allekirjoittaman Schengenin yleissopimuksen täytäntöönpanoa koskevan yleissopimuksen muuttamista. Tämä Euroopan tietojärjestelmä rahoitettaisiin nyt ainoastaan jäsenvaltioiden jäsenmaksuista. Mitään suhteita yhteisön toimielimiin - esimerkiksi petostentorjuntayksikköön - eikä myöskään komission virkamiesten minkäänlaista pääsyä tähän tietojärjestelmään ole otettu huomioon.
Nämä tietojärjestelmät ovat tärkeitä ja välttämättömiä. Tähän minäkin yhdyn. Mutta minun on pettymyksekseni todettava, että tämä ei varmasti ole mikään paras tie Euroopan lainsäädännölle tai eurooppalaisten laitosten perustamiselle. Rakennetaan lisää järjestelmiä, joita rakennetaan myös rinnakkain, ja sitten ne ovat vielä suljettuja toisiltaan. Tämä ei ole se, mitä me toivomme ja tarvitsemme! Valitettavasti ei voida myöskään sanoa, että hallitusten välisestä konferenssista saataisiin apua, ainakaan vielä, vaikka tämä sana esiintyy siellä. Valitettavasti!

Schaffner
Arvoisa puhemies, oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan jättäessä lausuntonsa Euroopan tietojenvaihtojärjestelmän (ETJ) luomista koskevasta yleissopimuksesta, se ei ollut tietoinen joulukuussa 1995 tehdystä sopimusluonnoksesta, joka oli yhä neuvoston käsittelyssä.
Parlamentin osallistuminen menettelyyn K.6 artiklan mukaisesti on epätäydellistä ja riippuu kunkin puheenjohtajavaltion hyvästä tahdosta. Osallistumiseen ei kuulu oikeudellisia takeita, jotka ovat luonteenomaisia parlamentin osallistumiselle lainsäädäntöprosessiin perustamissopimuksen 138 b artiklan mukaisesti. Sopimuksen K.6 artiklassa määrätään, että puheenjohtajavaltio antaa parlamentille tietoja ja/tai kuulee parlamenttia sopimuksen 6 osastoa koskevissa kysymyksissä. Kirje, jossa puheenjohtajavaltio lähetti parlamentille Euroopan tietojenvaihtojärjestelmän perustamista koskevan yleissopimusluonnoksen oli ennemminkin tiedottava kuin neuvotteleva. Parlamentti päätti kuitenkin laatia lausunnon.
Tämän yleissopimuksen tavoitteena on luoda keinot ja jopa olosuhteet, joita henkilöiden vapaa liikkuvuus edellyttää. Euroopan tietojenvaihtojärjestelmää koskeva sopimus on unionin ulkorajojen ylittämisestä tehdyn yleissopimuksen väline. Nämä kaksi yleissopimusta tukevat vahvasti toisiaan.
Euroopan tietojenvaihtojärjestelmää koskevan sopimuksen avulla toteutettu poliisi- ja oikeusasiain yhteistyö jäsenvaltioiden välillä välittämällä nopeasti tietoa henkilöistä, jotka on etsintäkuulutettu, joita on tarkkailtava tai jotka on pidätettävä sopimuksen oikeudellisten takeiden avulla, mahdollistaa etenemisen henkilöiden vapaan liikkuvuuden tavoitetta kohti.
Toisaalta Euroopan tietojenvaihtojärjestelmä jäljittelee Schengenin tietojärjestelmää. Tähän malliin perustuen Euroopan tietojenvaihtojärjestelmä muodostuu kahdesta osasta, kansallisesta osasta sekä erillisestä teknisen tuen toiminnosta. Tämä kaksitahoinen järjestelmä sisältää epäilemättä sen epäkohdan, että kukin jäsenvaltio soveltaa kahta oikeutta: omaa oikeuttaan ja yleissopimuksen oikeutta. Siten ongelmia esiintyy epäilemättä 4 artiklassa määrätyn ilmoitusmenettelyn kohdalla.
Vaikka yleissopimukseen liittyvien kansainvälisten asiakirjojen moninaisuus osoittaa käsiteltävien kysymysten merkityksen, oikeusasioita käsittelevä valiokunta pelkää tämän limittäisyyden luovan ylimääräisen monimutkaistavan tekijän, joka voi lykätä Euroopan tietojenvaihtojärjestelmää koskevan yleissopimuksen käyttöönottoa rajattomaksi ajaksi. Valiokunta on lisäksi pahoillaan siitä, että tuomioistuinta koskevat kysymykset käsitellään yleissopimuksesta erillään. Niiden kytkeminen olisi lujittanut yleissopimuksen oikeudellista turvaa sen käyttöönotosta alkaen.
Lopuksi toteaisin henkilökohtaisesti olevani todella pahoillani, että kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunta ei ole katsonut tarpeelliseksi kuulla oikeusasioita käsittelevää valiokuntaa silloin, kun sen esittelijä päätyi oikeudellisen perustan muuttamiseen. Jos rajojen ylitystä, siirtolaisuutta ja muita asioita koskevat kysymykset yhteisöllistetään Amsterdamin huippukokouksessa - kuten todennäköisesti tapahtuu - yleissopimus on muutettava asetukseksi. Tämä on kuitenkin ennenaikaista ennen HVK: n päättymistä.

Cederschiöld
Rouva puhemies! Päätellen läsnäolijoiden määrästä kamarissa eivät kansalaiset näytä olevan erityisen " kiihottuneita" näistä teknisistä kysymyksistä. Siksi tahtoisin, kun näen kaikki tulkit ympärilläni, suunnata erityiskiitoksen niille, jotka taistelevat kanssamme tällä myöhäisellä hetkellä, kun täällä tosiaan on näinkin harvaa.
Aiheellamme on kuitenkin tärkeitä poliittisia seurauksia. Kansalaisten on tunnettava olonsa turvalliseksi Euroopassa. Rikolliset sopeutuvat oikeuslaitoksen toimintaa nopeammin uusiin yhteisiin olosuhteisiin. Eurooppa, jossa rikollisuuden torjunta ei toimi tai jossa oikeusjärjestys ontuu, ei saa laajojen kansalaispiirien tukea, jota tarvitaan unionin kehittymiseen siten, että ihmisten odotukset ja toiveet eurooppalaisesta yhteistyöstä voidaan toteuttaa, esim. vapaa liikkuvuus.
Vapaa liikkuvuus, jossa sisärajat on poistettu, vaatii korvaavia toimia EES: n muodossa, pääasiassa ulkorajoilla, tavoitteena tehostaa rajavalvontaa. On aiheellista vaihtaa tietoja jäsenmaiden välillä, ei vain kadonneista ihmisistä, vaan myös kadonneista ja väärennetyistä esineistä. Mitä rikollisiin tulee, heidät rekisteröidään, kun on perusteltua aihetta olettaa heidän aikovan tehdä tai heidän jo tehneen hyvin vakavia rikoksia.
Rikollisuuden torjunta unionin sisällä perustuu tiedon leviämiseen kansallisten viranomaisten kesken. On kohtuullista, että niiden välillä on eroja, sillä niillä on myös eri tarkoitukset; kukaanhan ei halua " Isonveljen Eurooppaa" . Siksi jättimäisten tietoverkkojen suhteen on oltava varovainen. Tietojen keruuta tulee rajoittaa selvin määräyksin, mutta tietosisällön on oltava käyttötarkoitukseensa olennaista, koska muuten siitä ei koskaan tulee toimivaa työkalua rikosten torjunnassa, eikä sillä tällöin ole mitään virkaa. Samalla on kuitenkin otettava huomioon, että ylimääräistä tietoa, jota ei voi välttää, on käsiteltävä erittäin varovaisesti ja säilytettävä alimmalla mahdollisella tasolla.
Valitamme sitä, että neuvostolta on mennyt niin paljon aikaa käännösten tuottamiseen. Parlamentti ei tietenkään voi ottaa kantaa lakitekstiin, jota ei ole saatavissa kaikilla kielillä, joten neuvoston toiminta saattaisi viitata eurooppalaisen prosessin demokraattisen aineksen väheksyntään. Jos asia olisi pohjautunut artiklaan 235, neuvosto olisi voinut välttyä joutumasta tähän ikävään valoon. Olemme siksi tehneet pari muutosehdotusta voidaksemme muodollisestikin seurata tätä kantaa. Bardong esitteli PPE-ryhmän näkemyksen näistä kysymyksistä perustuslaillisesta näkökulmasta niin hyvin, että jätän sen osan väliin ja tyydyn muistuttamaan, että on arvokasta, jos ne päätyvät unionin puitteisiin.
Lopuksi haluan lainata von Wogaun lausuntoa talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsitelevältä valiokunnalta kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnalle. Siinä sanotaan seuraavaa: " Siinä (= yleissopimuksessa) perustetaan tietojärjestelmä, jota vaadittiin ulkorajojen ylittämistä koskevassa yleissopimuksessa, luodaan konkreettinen perusta entistä laajemmalla oikeudelliselle yhteistyölle poliisi- ja tulliasioissa, mahdollistetaan henkilöiden (ja tavaroiden) turvallisuuden lisääminen unionin alueella ja helpotetaan esteiden poistamista kansantalouksien asianmukaisen toiminnan tieltä: harmaan talouden, kaikentyyppisen laittoman kaupan (huumeet, aseet), terrorismin, rikollisuuden ja varojen kavaltamisen ehkäiseminen." Sitten toivotaan tämän sopimuksen nopeaa ratifiointia, jotta kansalaiset voisivat liikkua vapaasti. Tämä hyvä näkemys, joka vallitsee molemmissa valiokunnissa, tulee pikimmiten muuttaa käytännön toimiksi ja nähdä tärkeänä askeleena tiellä vapaata liikkuvuutta kohti.

Kinnock, Neil
Arvoisa rouva puhemies, puuttuisin mietintöihin käsittelemällä ensin Schulzin mietintöä ja sen jälkeen Terrón i Cusín mietintöä. Haluaisin komission puolesta kiittää parlamenttia siitä merkittävästä työstä, jota se on tehnyt eri valiokunnissa tietotekniikan käyttöä tullialalla koskevan yleissopimuksen osalta. Kuten parlamentti tietänee, tietotekniikan käyttöä tullialalla koskevan yleissopimuksen tarkoituksena on luoda tietokanta, joka sisältää operatiivisia tietoja sellaisista arkaluonteisista asioista kuin laittomat huumeet, aseet, pornografia jne, jotka jäävät tällä hetkellä yhteisön lainopillisen toimivallan ulkopuolelle, ja joka on tarkoitettu jäsenvaltioiden tullilaitosten käyttöön.
Parlamentti tietänee myös, että neuvosto hyväksyi 13. maaliskuuta viime vuonna tämän yleissopimuksen mukaisesti uuden asetuksen vastavuoroisesta avusta ja hallinnollisesta yhteistyöstä tulli- ja maanviljelyasioissa. On siis selvää, että yleissopimuksen tullitietojärjestelmä täydentää asetuksen mukaista tullitietojärjestelmää. Komissiolla ei tietenkään ole aloiteoikeutta kolmannen pilarin alaisuuteen kuuluvassa tulliyhteistyössä.
Ottaen huomioon tullitietojärjestelmän yhteyden edellä mainittuun asetukseen, komissio aikoo kuitenkin myös hallinnoida tullitietojärjestelmän teknistä infrastruktuuria yleissopimuksen nojalla, vaikka se ei voikaan käyttää järjestelmän tietoja. Parlamentti lienee myös tietoinen komission aktiivisesta kiinnostuksesta petoksen vastaiseen taisteluun, ja komissio uskoo, että tulliyhteistyön vahvistaminen jäsenvaltioissa, etenkin atk-järjestelmien käytön avulla, edesauttaa merkittävästi noiden ponnistelujen tehokkuutta.
Käytännön kokemuksemme on, että järjestäytyneen rikollisuuden piirteisiin, joihin tullihallinnon on täytynyt puuttua, kuuluu yhtä lailla ensimmäiseen ja kolmanteen pilariin kuuluvia asioita. Siksi komissio, vaikka se kunnioittaakin unionin perustamissopimukseen pohjautuvia laillisia rajoituksia, on toiminut hyvin ponnekkaasti sen edistämiseksi, että tullivirkailijat hyödyntäisivät teknisesti yhtenäistä atkjärjestelmää. Tullitietojärjestelmäyleissopimus kuuluu tietysti tähän kehykseen.
Yhteenvetona voidaan siis todeta, että vaikka asetuksen mukaisessa tullitietojärjestelmässä käytettävää teknistä infrastruktuuria käytetään myös yleissopimuksen tullitietojärjestelmässä, lainopillisesti Euroopan unionin pilarirakenteessa tulee olemaan kaksi erillistä järjestelmää. Tämän mietinnön kaikista komissioon kohdistetuista viittauksista huolimatta parlamentti tietää kuitenkin varsin hyvin, että komissiolla ei ole tällä alueella aloiteoikeutta ja että sen on otettava huomioon Euroopan unionin pilarirakenne.
Tietysti Schulzin mietinnössä esille otetut kysymykset voitaisiin ratkaista hallitusten välisessä konferenssissa, ja tiedän, että parlamentti ja komissio ovat tästä yhtä mieltä. Kehottaisin siksi parlamenttia tukemaan vastakin tullitoiminnan hallinnollisten piirteiden siirtoa nykyisestä kolmannesta pilarista, perustamissopimuksen 6 osastosta yhteisön toimivallan alaisuuteen. Tietysti tullitoiminnan rikosoikeudelliset ja oikeusopilliset piirteet säilyisivät, niin kuin pitääkin, kolmannessa pilarissa. Kuten parlamentin jäsenet ja komissio ovat esittäneet, tullitoiminnan hallinnollisella yhteistyöllä on yleisiä etuja ja muutos toisi mukanaan yleisiä etuja vaarantamatta jäsenvaltioiden erityistarpeita.
Suosittelen mietintöä parlamentille ja kiitän Schulzia ja hänen kollegojaan heidän hyödyllisestä työstään.
Siirryn nyt Terrón i Cusín mietintöön Euroopan tietojärjestelmästä. Minun on sanottava, että komissio yhtyy esittelijän huoleen siitä, että EIS-yleissopimus on jumiutunut ministerineuvostoon, ja huolestuneisuutemme on sitäkin selvempää, koska EISyleissopimuksen ja ulkorajojen valvontaa koskevan yleissopimuksen välillä on selkeä yhteys. Komissio yhtyy myös esittelijän ehdotukseen, että Euroopan tuomioistuimen olisi myös osallistuttava yleissopimukseen liittyviin asioihin K.3 artiklan nojalla.
Tartun tämän keskustelun tarjoamaan mahdollisuuteen selvittää muutamia esille tulleita väärinkäsityksiä. Ensinnäkin Euroopan tietojärjestelmä (EIS) korvaa Schengenin tietojärjestelmän (SIS). Meillä on siis vain yksi järjestelmä eikä kahta. Toiseksi Eurodacjärjestelmä koskee mahdollisuutta ottaa turvapaikan hakijoilta sormenjäljet ja liittyy Dublinin yleissopimuksen täytäntöönpanoon. Kolmanneksi CIREA ja CIREFI eivät ole tietojärjestelmiä, ne ovat ministerineuvoston työryhmiä. Komissio on huomauttanut useaan otteeseen, että kummassakin nimessä esiintyvä sana " keskus" saattaa johtaa väärinkäsityksiin, joten korostan, että tässä tapauksessa " keskus" viittaa ryhmiin eikä paikkoihin. Toivottavasti asia on päivänselvä.
Olen esittelijän kanssa yhtä mieltä siitä, että meidän on tulevaisuudessa varottava erilaisten tietojärjestelmien päällekkäisyyttä esimerkiksi Europol-järjestelmien kanssa. Samaan aikaan komissio on kuitenkin vakuuttunut siitä, että EIS-järjestelmän käyttöönotto johtaa selkeämpiin ja rationaalisempiin tietojärjestelmiin, ja kuka tietää, jonain päivänä se saattaa johtaa selkeämpiin ja rationaalisempiin keskusteluihin tässä parlamentissa.
Lopuksi esittäisin yleisen huomautuksen institutionaalisesta kysymyksestä, joka on tänä iltana keskustelun kohteena olevien mietintöjen yhteinen tekijä. Terrón i Cusí ehdottaa, että EIS-yleissopimus voitaisiin muuttaa asetukseksi. Minun on kuitenkin sanottava hänelle, että on kyseenalaista, voidaanko perustamissopimuksen 235 artiklaa soveltaa käytännössä, sillä kuten K.3 artikla, se edellyttää neuvoston yksimielisyyttä.
Kysymykset, joista olemme tänään keskustelleet, osoittavat, että olisi paljon helpompaa, jos meillä olisi yhteinen lainsäädäntökehys. Siksi komissio ehdotti hallituksen väliselle konferenssille, että 6 osaston koko sisältö poliisiyhteistyötä ja oikeudellista yhteistyötä lukuun ottamatta siirrettäisiin ensimmäiseen pilariin. Tällainen perustamissopimuksen muutos helpottaisi työtämme sekä EIS- että CIS-järjestelmässä ja toisi selviä etuja yhteisölle ja sen kansalaisille. Toivon siksi, että parlamentti tukee vastakin komission ehdotusta hallitusten väliselle konferenssille, ja toivon myös, että hallitusten välisen konferenssin tulokset ja uusi perustamissopimus johtavat suurempaa tehokkuutta koskevan yhteisen toiveemme toteutumiseen. Olen kiitollinen työstä, jonka Terrón i Cusí ja hänen kollegansa ovat tehneet tämän mietinnön eteen, joka tuo uutta sisältöä asteittaiseen muutokseen.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komissaari Kinnock!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Lentoliikenteen harjoittajien korvausvastuu onnettomuustapauksissa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana liikenne- ja matkailuvaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A4-0172/97) neuvoston yhteisestä kannasta neuvoston asetukseksi lentoliikenteen harjoittajien korvausvastuusta onnettomuustapauksissa (C4-0092/97-95/0359(SYN)) (Esittelijä: González Triviño).

González Triviño
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää liikenne- ja matkailuvaliokunnan kaikkia jäseniä heidän ponnisteluistaan, omistautumisestaan ja yhteistyöstään tämän asiakirjan eteenpäin viemiseksi. Haluan samoin kiittää Euroopan komissiota sen parlamentin esittämiä tarkistuksia kohtaan osoittamasta hienovaraisuudesta ja valmiudesta hyväksyä parlamentin lausunto. Ja lopuksi kiitän vielä Isidoro Sánchezia, joka oli tämän parlamentin jäsenenä kaksi vuotta ja tämän asiakirjan alkuunpanija.
Lentoliikenteen merkitys on viime vuosina kasvanut Euroopan unionin maissa harvinaisen paljon ja ennen näkemättömällä tavalla. Tämä johtuu pääasiassa seuraavista tekijöistä:
Ensinnäkin tulotason noususta, jonka ansiosta kyseisen liikennemuodon käyttö on helpompaa.
Toiseksi toimenpiteistä kilpailun vapauttamiseksi ja avaamiseksi Euroopan unionissa, jonka ansiosta lentoliikenteen hinnat ovat huomattavasti alentuneet.
Ja lopuksi teknologisesta kehityksestä, jonka ansiosta lentokoneita voidaan käyttää tehokkaammin ja niiden kapasiteetti on lisäksi suurempi kuin 20 tai 40 vuotta sitten. Tämän seurauksena lentomatkustajien määrä Euroopassa on viime vuosina kasvanut lähes 10 miljoonalla vuodessa. Euroopan lentoyhtiöiden liiton viimeisimmät luvut osoittavat, että 150 miljoonan matkustajan määrä vuodessa on jo ylitetty. Kyseessä on hyvin korkea luku. Tämä osoittaa selvästi sen, että lentoliikenteestä on tullut järjestelmä, jota käyttää säännöllisesti hyvin suuri osa Euroopan väestöstä.
Tästä huolimatta yksityisoikeudellisen korvausvastuun vakuutusturvan alalla sovelletaan edelleen Varsovan yleissopimusta ja Haagin pöytäkirjaa. Ne laadittiin 40 vuotta sitten, ja siten ne ovat ilmeisistä syistä hyvin vanhanaikaisia. Nykyisin ei voida luonnollisestikaan soveltaa sellaisen liikennejärjestelmän turvakriteereitä, jota alussa pidettiin hyvin vaarallisena ja jota lisäksi käytti vähemmistö väestöstä. Näin on päädytty järjenvastaiseen tilanteeseen, jossa lentoliikenteen matkustajilla on alempi turva- ja suojataso kuin tieliikenteen matkustajilla, vaikka tilastot osoittavat lentoliikenteen olevan kaikista olemassa olevista liikennemuodoista turvallisimman, keskimäärin noin 700 kuollutta vuodessa.
Euroopan komission teettämä selvitys osoittaa esimerkiksi sen, että tieliikenteessä menehtynyt 40-vuotias johtaja voi odottaa noin 650 000 ecun korvausta kun taas lentoliikenteessä menehtynyt sama henkilö saa 30 kertaa alemman korvauksen. Tämä johtuu siitä, että Varsovan yleissopimuksessa määriteltyjen vähimmäistakuiden säilyttämistä pidetään edelleen kansainvälisenä sääntönä, lukuun ottamatta niitä lentoliikenteen harjoittajia, joiden maat ovat hyväksyneet erilaisia kansallisia säännöksiä.
Toisaalta on kaikinpuolin epäoikeudenmukaista, että ei ryhdytä toimenpiteisiin Euroopan unionin kaikkien kansalaisten saaman turvatason yhtenäistämiseksi. Tästä syystä parlamentin tänään harkittavana oleva Euroopan komission aloite on kiitettävä.
Liikenne- ja matkailuvaliokunnan keskustelut ja mielipiteiden vaihdot osoittavat eri poliittisten ryhmien olevan keskenään yksimielisiä komission aloitteen tukemisesta.
Asetuksen perusnäkökohdat ovat seuraavat:
Ensiksi lentoliikenteen harjoittajien korvausvastuulla ei ole olemassa lainmukaista tai sopimuksellista rajaa matkustajien loukkaantumis- tai kuolemantapauksissa kärsimien vahinkojen suhteen.
Toiseksi myös siinä tapauksessa, että lentoliikenteen harjoittajat osoittavat omaksuneensa kaikki tarpeelliset toimenpiteet välttääkseen matkustajille koituvat vahingot, jokaiselle matkustajalle määritetään 100 000 ecun arvoinen korvaus. Lisäksi olisi huolehdittava lyhyellä aikavälillä etukäteismaksun avulla uhrien tai näiden edunsaajien kiireellisimmistä taloudellisista tarpeista. On aiheellista huomauttaa, että näiden lentomatkustajien suojatoimenpiteiden hyväksyminen ei nosta merkittävästi kuljetuskustannuksia, koska vakuutusmaksujen kustannukset ovat yhdestä kolmeen tuhannesosaa lentoliikenteen harjoittajien kustannuksista. On otettava huomioon se tosiasia, että Euroopan unionissa tulee olemaan matkustajia, jotka yhteisön ulkopuolisten maiden yhtiöiden koneeseen noustessaan saavat alempitasoisen turvan. Tältä osin on syytä huomauttaa, että asetuksessa määrätään mainittujen yhtiöiden tapauksessa näiden velvollisuus antaa matkustajille selkeä ja nimenomainen ilmoitus siitä, että heille tarjottu turvataso on alempi kuin muualla unionissa. On mahdollista, että tämän asetuksen voimaantulon seurauksena lentoliikenteen käyttäjien turvatasoa nostetaan, kuten tapahtui Kuala Lumpurissa, jossa allekirjoitettiin vapaaehtoinen sopimus lokakuussa 1995. Sopimukseen on liittynyt jo 83 suurta lentoyhtiötä.
Lopuksi on tärkeää huomauttaa, että kansainvälisen siviili-ilmailuliiton oikeudellinen komitea on juuri saanut valmiiksi Varsovan yleissopimusta koskevan tarkistusehdotuksensa. Sitä käsitellään tämän vuoden lopussa tai seuraavan vuoden alussa kyseisen järjestön diplomaattitason konferenssissa. Jos - ja kuten on ennustettavissa - neuvoston on pohdittava tänään keskusteltavana olevan tekstin sisältöä, jotta se vastaa alan kansainvälisiä standardeja, toivomme ja haluamme, että parlamentilta pyydetään uudestaan lausuntoa lopullisesta tekstistä.

Megahy
Arvoisa rouva puhemies, ensimmäisen ja toisen käsittelyn välillä on tapahtunut paljon muutoksia. Yksi asia pysyy kuitenkin ennallaan. Keskustelu tunnutaan aina käyvän noin kymmenen minuuttia ennen keskiyötä. Ne meistä, jotka matkustavat säännöllisesti lentokoneella, ovat havainneet lentokenttiemme matkustajien lisääntyvän vuosi vuodelta. Onneksi suurimmalle osalle näistä lentomatkustajista liikenneonnettomuuksien riski on äärimmäisen vähäinen, ja sain varsin suurta lohtua vakuuttavista tilastoista, joita esittelijä oli hankkinut sen todistamiseksi. Kun onnettomuus kuitenkin sattuu, on oltava riittävä vakuutusturvajärjestelmä, jonka ansiosta kuluttajat voivat saada täyden ja oikeudenmukaisen korvauksen ja josta rahoja on mahdollista saada pian kiireellisten sitoumusten maksamiseen.
Tämä asetus auttaa tässä huomattavasti ja merkitsee suurta askelta EU: n kuluttajansuojan kehittämisessä. Se on asetus, josta toimielinten ja myös parlamentin jäsenten välillä on oltu huomattavan yksimielisiä. Kuten esittelijä sanoi, tähän asti lentoyhtiöiden velvollisuuksia on säännelty pääasiassa vuoden 1929 Varsovan yleissopimuksella. Se on aika vanha - itse asiassa se on yhtä vanha kuin minä, ja minä olen jo aika vanha. On selvää, että sitä on päivitettävä, ja tämä on tunnustettu monissa Euroopan ja muiden lentoyhtiöiden vapaaehtoisissa sopimuksissa. Asetus kokoaa ne yhteen ja parantaa niitä huomattavasti.
Komission alun perin esittämiä ehdotuksia on vahvistettu huomattavasti Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä tehdyin tarkistuksin, kuten neuvoston yhteisessä kannassa annetaankin ymmärtää, kun siinä sanotaan, että se hyväksyy suurimman osan näistä tarkistuksista, joista suurinta osaa komissio itse tukee. Liikenne- ja matkailuvaliokunta ja molemmat esittelijät voivat olla hyvin tyytyväisiä hyvin tehtyyn työhön.
Pidän erityisen tervetulleena sitä, että asetuksella poistetaan kaikki korvausvastuun rajoitukset tapauksissa, joissa syy onnettomuuteen on lentoyhtiön. Tämä on välttämätöntä, jotta pysyttäisiin niiden valtavasti kasvaneiden summien perässä, joita tuomioistuimet myöntävät näissä tapauksissa. Jopa niissä tapauksissa, kun lentoyhtiö on tehnyt kaiken voitavansa onnettomuuden välttämiseksi, otetaan nyt käyttöön tiukka korvausvastuu, ja itse asiassa on esitetty myös ehdotuksia ennakkomaksuista kuolemantapauksissa. Ne ovat hyvin tarpeellisia ja ne ovat vahvistaneet asetusta. Tietysti määräykset koskevat vain Euroopan unionin lentoyhtiöitä, mutta olen iloinen voidessani sanoa, että kolmansien maiden lentoyhtiöillä on velvollisuus ilmoittaa matkustajilleen korvausehdoistaan lipunoston yhteydessä.
Lopuksi, kuten sanoin, tämä on parannus. Koska eurooppalaiset matkustajat kuitenkin lentävät entistä enemmän Euroopan ulkopuolella ja uusia, ja toisinaan vaarallisia, lentoyhtiöitä syntyy, meidän on tehtävä kaikkemme varmistaaksemme uusin maailman muiden alueiden kanssa solmittavin sopimuksin, että tätä lentomatkustajien suojelua laajennetaan entisestään.

McIntosh
Arvoisa rouva puhemies, pahoittelen, että lentomatkustajien kannalta näin tärkeästä asiasta keskustellaan näin myöhään. Haluaisin kuitenkin kiittää kaikkia siitä, että he ovat jääneet tänne tänä iltana, etenkin tulkkeja, ja tietysti komissaaria sekä puhujatovereita.
Euroopan kansanpuolueen ryhmä suhtautuu myönteisesti komission asetusluonnokseen, ja onnittelisin esittelijä González Triviñoa hänen sen yhteydessä tekemästä työstään. On tärkeää tunnustaa, että yhteinen kanta heijastaa ehdotuksen päätavoitteita. Sen keskeiset kohdat ovat äärimmäisen tärkeitä: lentoyhtiöiden korvausvastuun päivittäminen ja sen tunnustaminen, että lentoliikenteeseen liittyy nykyään vähemmän riskejä kuin ennen mutta että liikenneonnettomuuksien uhreille maksettavat vahingonkorvaukset ovat suurempia. On tärkeää poistaa korvausvastuun raja tapauksissa, joissa lentoyhtiö osoitetaan syylliseksi, mutta asettaa tiukka korvausvastuutaso, joka vastaa 100 000 erityisnosto-oikeutta.
Tärkeintä on, että kolmansien maiden lentoyhtiöiden on ilmoitettava matkustajille kuljetusehtonsa lipunoston yhteydessä. Euroopan tämänhetkinen tilanne on hyvin pirstaleinen, ja tältä osin tässä asetuksessa ja meidän sitä koskevissa huomautuksissamme olisi korostettava korvausvastuun yhtenäisen tulkinnan tarvetta. Ehdotettua asetusta on tämän vuoksi pidettävä äärimmäisen tervetulleena.
Ryhmäni tukee kaikkia tarkistuksia Wijsenbeekin tarkistusta 4 lukuun ottamatta. Me uskomme, että alkuperäinen teksti on parempi ja voimallisempi. Suosittelemme tätä mietintöä parlamentille ja olemme erityisen kiitollisia esittelijällemme González Triviñolle erinomaisesta työstä sekä komissaarille siitä, että hän on kärsivällisesti ollut täällä kanssamme tänään.

Jarzembowski
Arvoisa rouva puhemies ja hyvä komission jäsen, koska olemme kaikki samaa mieltä, haluaisin mainita vain kaksi pientä asiaa. Olen vähän surullinen siitä, että neuvosto ei noudattanut komission ehdotusta uuden järjestelyn toteuttamisesta kuuden kuukauden kuluttua, vaan vasta vuoden. Ymmärrän tosin, että lentoyhtiöiden on pantava asiansa järjestykseen, mutta pidin parempana komission ehdotusta, jonka mukaan kuusi kuukautta riittää lentomatkustajien turvan parantamiseksi huomattavasti. Se olisi ollut parempi.
Arvoisa komission jäsen, ehkä teidän olisi sanottava jotain parlamentin tarkistukseen, jota pidän hyvin tärkeänä. Vaadimme teiltä González Triviñon tarkistuksessa 4 huolehtimaan kaikissa tulevissa lentoliikennettä koskevissa neuvotteluissa kolmansien maiden kanssa siitä, että matkustajien hyväksi toteutetaan vertailukelpoisia vastuujärjestelyjä. Tiedätte, että neuvosto tekee elämänne usein vaikeaksi kolmansien maiden kanssa käytävissä neuvotteluissa. Siksi pyydämme, että varmistetaan laeilla se, että kolmansien maiden kanssa käytäville neuvotteluille tehdään jotain. Samojen turvaoikeuksien läpi ajaminen lentomatkustajillemme ulkomaisten lentoyhtiöiden yhteydessä on varmasti asia, josta olemme yhdessä vakuuttuneita. Jos me kuitenkin päättäisimme tämän yhdessä, arvoisa komission jäsen, ja te tukisitte meitä, niin neuvostokin aiheuttaisi vähemmän hankaluuksia. Ennen kaikkea se aiheuttaisi vähemmän hankaluuksia teille. Siksi iloitsisin, jos ottaisitte kantaa tähän González Triviñon erityiseen esitykseen ja hyväksyisitte toki parlamentin ehdotuksen, eli tämän kysymyksen asettamisen keskipisteeksi kaikissa neuvotteluissa kolmansien maiden kanssa.

Kinnock, Neil
Arvoisa rouva puhemies, sillä, että kokoonnumme ja keskustelemme näin tärkeistä asioista tähän aikaan yötä, on yksi etu, joka on luultavasti ainoa. Se synnyttää eräänlaista yhteishenkeä, joka on pelkästään hyvästä, etenkin kehitettäessä lisää solidaarisuutta komission ja parlamentin välille. Olen erittäin kiitollinen niille jäsenille, jotka ovat osoittaneet tyytyväisyytensä sen johdosta, että komissaari on täällä tänä iltana kuuntelemassa tätä mielenkiintoista keskustelua. Siitä, että me kaikki olemme täällä, ei tietenkään koidu lisäkustannuksia Euroopan veronmaksajille.
Kuten parlamentti tietänee ja kuten jäsenet ovat todenneet, tämä ehdotus tarjoaa laillisen kehyksen tervetulleelle muutokselle ja parannukselle lentoliikenteen matkustajien etujen suojelemisessa. Huolimatta siitä, että neuvostossa on vielä pientä erimielisyyttä, edistys kohti tämän asetuksen hyväksymistä on taattu, ja se, että yhteiseen kantaan on liitetty kokonaan tai osin viisitoista parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä ehdottamasta yhdeksästätoista tarkistuksesta, tarkoittaa, että parlamentti voi olla oikeutetusti tyytyväinen.
Kuten parlamentti muistanee, alkuperäisen ehdotuksen tavoitteet olivat Varsovan yleissopimuksen vanhentuneiden korvausvastuurajojen poistaminen, tiukan korvausvastuuperiaatteen käyttöönotto 100 000 erityisnosto-oikeuteen eli noin 120 000 ecuun asti ja niiden velvollisuuksien määrittely, joiden mukaan lentoyhtiöiden on maksettava ennakkomaksuja tällaisiin maksuihin oikeutetuille henkilöille. Olen iloinen voidessani sanoa, että nämä tavoitteet ovat yhä ennallaan. Ainoa merkittävä muutos, jonka neuvosto teki, oli se, että se poisti sitoumuksen soveltaa asetusta kolmansien maiden kanssa käytävissä neuvotteluissa. Tuo ehdotus on nyt jätetty uudelleen liikenne- ja matkailuvaliokunnan esittämässä tarkistuksessa, kuten keskustelun aikana kuulimme.
Kuten parlamentti tietänee, komissio piti tuota tarkistusta ja sen sisältämää ehdotusta käytännöllisenä ja oikeutettuna ehdotuksena, jolla rajoittamatta Varsovan yleissopimuksen sääntöjä pyritään kannustamaan kolmansien maiden lentoyhtiöitä samaan vakuutusturvatasoon kuin yhteisön lentoyhtiöillä siltä osin kuin nuo kolmansien maiden lentoyhtiöt toimivat yhteisössä. Komissio voi siksi hyväksyä tarkistukset 1 ja 4. Voin myös ilmoittaa parlamentille, että lentoliikennettä koskevissa alustavissa keskusteluissamme Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa komissio on jo soveltanut tätä lähestymistapaa pyytämällä, että niiden lentoyhtiöt soveltavat tällaista vakuutusturvatasoa lentäessään yhteisöön, sieltä pois tai yhteisön sisällä.
Komissio voi myös hyväksyä tarkistukset 2 ja 3, joilla korvataan yhteisen kannan 6.2 ja 6.3 artikla. On tärkeää, että matkustajat saavat kattavia tietoja lentoyhtiön korvausjärjestelmästä juuri siten kuin González Triviño aivan oikein esitti. Kuljetusehdot sisältävät myös muuta matkustajille tärkeää tietoa, ja viittaus ehtoihin on selvästi tärkeä. Ehdotettu järjestelmä merkitsisi, että lippuun ei tarvitsisi liittää useita eri ilmoituksia, ja niin sillä puututtaisiin ongelmaan, jonka IATA on ottanut esille viimeaikaisessa kirjeenvaihdossa.
Kiittäisin lämpimästi González Triviñoa ja liikenne- ja matkailuvaliokuntaa asian tiimoilta tehdystä erinomaisesta työstä, ei vain tänään käsiteltävänä olevasta mietinnöstä. Olen erittäin kiitollinen jatkuvasta tuesta, jota parlamentti on johdonmukaisesti antanut komissiolle tämän ehdotuksen yhteydessä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komissaari Kinnock.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
(Istunto päättyi klo 00.05.)

