Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin torstaina 5. huhtikuuta keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Esityslista
Puhemies
Käsittelyjärjestys vahvistettiin 2. huhtikuuta, mutta olen saanut muutamia muutosehdotuksia.
Keskiviikko 2. toukokuuta
Komission tiedonanto koskee kumppanuutta Yhdistyneiden Kansakuntien kanssa humanitaarisissa asioissa ja kehityksen alalla. Sen esittää komission jäsen Nielson.
Toiseksi ilmoitan, että oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta on hyväksynyt MacCormickin mietinnön Jegglen parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskevasta pyynnöstä. Työjärjestyksen 6 artiklan 6 kohdan mukaisesti tämä mietintö otetaan esityslistan alkuun heti Voggenhuberin parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskevaa pyyntöä käsittelevän Zimerayn mietinnön jälkeen.

MacCormick
Arvoisa puhemies, työjärjestyksen 6 artiklan 6 kohdan mukaan parlamentin jäsenen koskemattomuuteen liittyvä valiokunnan mietintö otetaan esityslistan alkuun. Viimeaikaiset tapahtumat muistuttavat mitä siitä, etteivät koskemattomuuskysymykset ole pelkkiä muotoseikkoja, vaan ne ovat Euroopan demokratian suurten kysymysten ytimessä, ja olette itsekin viitannut tähän.
Oletteko varma, että on työjärjestyksen 6 artiklan 6 kohdan mukaista käsitellä koskemattomuuskysymyksiä valiokunnan mietinnön jälkeen, joka on sijoitettu esityslistan alkuun, ennen koskemattomuuskysymyksiä? Onko se oikea tulkinta työjärjestyksen 6 artiklasta?

Puhemies
 Jäsen MacCormick, olette aivan oikeassa, ja saatte tyydyttävän vastauksen, sillä parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskevat kolme mietintöä ovat esityslistan alussa komission tiedonannon jälkeen ja ennen Cashmanin mietintöä yleisön oikeudesta saada tietoja Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjoista.

 

Wurtz
Arvoisa puhemies, jos olen ymmärtänyt oikein, Turkin vankiloiden nälkälakkolaisten tilanne ei sisälly tämän päivän esityslistalle.

Puhemies
 Kyllä, jäsen Wurtz, se pitää paikkansa. Neuvosto on katsonut, ettei se ole valmis vahvistamaan tiedonantoa. Neuvoston poissa ollessa tällä ei luonnollisesti ole suurta merkitystä. Sitä vastoin neuvosto on paikalla 14. toukokuuta pidettävässä istunnossa.

Wurtz
Arvoisa puhemies, ei teidän vastauksenne, vaan neuvoston vastaus on sellainen, jota en voi hyväksyä, joten meidän ei pidä tyytyä siihen.
(Suosionosoituksia vasemmistolta)
Kirjoitettuani teille 25. huhtikuuta olitte sitä paitsi jo antanut oman puoltavan lausuntonne. Käsittääkseni myös kaikki ryhmät tekivät niin. Kuolleita vankeja oli tuolloin 17. Tällä välin tuo lukumäärä on lisääntynyt kahdella. 160 muuta vankia on kriittisessä tilassa. Neuvoston vastaus, jonka mukaan keskustelua olisi tarkoitus lykätä ties kuinka pitkälle, on mielestäni byrokraattinen, enkä voi hyväksyä sitä. Ei voida odottaa nälkälakon uhrien määrän nousevan päivä päivältä, ilman että kantaisimme vastuuta siitä.
Jos tietoni pitävät paikkansa, Ruotsin oikeusministerin on määrä saapua tänne istuntoon Cashmanin mietinnön johdosta, joten en usko hänen kieltäytyvän vastaamasta pyyntöömme vedota voimakkaasti Turkin hallitukseen, jotta tämä aloittaisi uudelleen neuvottelut vankien edustajien kanssa tämän dramaattisen verilöylyn lopettamiseksi.
(Suosionosoituksia vasemmistolta)

Puhemies
Kiitos, jäsen Wurtz. Täydentäisin antamianne tietoja toteamalla, että istuntoon osallistuva henkilö on demokratiaa ja hallintoa koskevien asioiden ministeri Lejon. Ministeri Danielsson on parhaillaan virkamatkalla Koreassa, joten ainoa käytettävissä oleva ministeri on Lejon, joka katsoo, ettei voi osallistua keskusteluun.

Swoboda
Arvoisa puhemies, tietenkin olisi ollut hyvä, jos olisimme tänään voineet keskustella tästä kiireellisestä kysymyksestä. Haluan kiinnittää teidän ja parlamentin huomion siihen, että Daniel Cohn-Bendit, ja osittain minäkin, osallistui viime päivinä Turkissa erääseen hyvin spontaaniin tekoon. Jäsen Cohn-Bendithän on sen valtuuskunnan puheenjohtaja, joka kesäkuussa vierailee Turkissa ja myös sikäläisissä vankiloissa. Meillä oli tänään myös asiaa koskenut kokous.
Jäsen Cohn-Bendit ja minä - siltä osin kuin olin paikalla - ilmaisimme Turkissa aivan selvästi parlamentin kannan hallitukselle, oikeusministerille ja Eurooppa-asioiden ministerille, tosin myös tätä syömälakkoa organisoiville järjestöille, ihmisoikeusjärjestöille ja parlamentin jäsenille. En halunnut jättää tätä mainitsematta. Yritimme asian kiireellisyyden takia hyvin spontaanilla teolla ilmaista parlamentin näkemykset erittäin selvästi myös Turkin hallitukselle, parlamentille ja ihmisoikeusjärjestöille!

Poettering
Arvoisa puhemies, meistä on valitettavaa, jos neuvosto ei ole tänään paikalla. Tiedämme oikein hyvin, että vaatimus neuvoston edustajan läsnäolosta esitettiin hyvin lyhyellä varoitusajalla. Siksi en myöskään halua kritisoida puheenjohtajavaltiota Ruotsia sinänsä, mutta arvoisa puhemies, haluaisin kuitenkin sanoa jotain tulevaisuutta varten: aivan samoin kuin odotamme komission olevan läsnä Euroopan parlamentin istunnon aikana, on tulevaisuudessa oltava myös mahdollista, että ministerineuvosto on aina paikalla ja valmis antamaan lausuntoja, kun Euroopan parlamentti kokoontuu Brysselissä tai Strasbourgissa.

Juuri viime viikolla onnistuimme pääsemään yhteisymmärrykseen avoimuutta ja asiakirjojen saatavuutta koskevasta asetuksesta. Nyt meidän pitäisi keskittää ponnistelumme siihen, että myös tulevaisuudessa on itsestään selvää, että me emme ainoastaan toivota ministerineuvostoa - joka on aina tervetullut tänne - tervetulleeksi silloin, kun se on valmis tänne tulemaan, vaan että ministerineuvoston pitäisi tulevaisuudessa olla aina paikalla!
(Suosionosoituksia)

Puhemies
 Jäsen Poettering, olen täysin samaa mieltä kanssanne, ja kuten tiedätte, minulla on jo ollut tilaisuus käyttää puheenvuoro neuvostossa sen keskustelun päätteeksi, jota kävimme puheenjohtajakokoukseen osallistuneiden kanssa ja jolloin me kaikki teimme saman huomion sekä toivoimme hartaasti, että neuvosto olisi käytettävissä, kuten itse totesitte.

Cohn-Bendit
Arvoisa parlamentin jäsen, en tiedä, kantavatko näiden kahden viime päivän kuluessa käyttämämme puheenvuorot hedelmää vai eivät. Jotkut Turkin hallituksen jäsenet ovat ilmoittaneet meille, että he ryhtyvät tekemään aloitteita ja että nälkälakkolaisten ja Turkin hallituksen yhteiset kannat ovat ilmeisen helposti saavutettavissa. Sen vuoksi olemme pyytäneet Turkin hallitusta ryhtymään toimiin. Vaikka emme voi keskustella aiheesta tänään, toivoisin meidän ilmoittavan julkisesti, että aiomme keskustella ongelmasta neuvoston kanssa toukokuun täysistunnossa, jolloin vaadimme myös tuloksia. Turkin kannat ovat nykyään selkeitä. Ratkaisu ei löydy kahdessa päivässä. Seuraamme muutamien lähipäivien tapahtumia, ja toukokuussa me kaikki kannamme vastuumme täällä parlamentissa.

Wurtz
Arvoisa puhemies, haluaisin vain sanoa jäsen Cohn-Benditin puheenvuorosta, että kaikki henkilökohtaiset aloitteet ovat tervetulleita, jos niillä voidaan ajaa oikeaa asiaa. Tämä ei kuitenkaan missään tapauksessa vapauta toimielimiä niiden vastuusta. Aloitteita ei siis voida missään nimessä pitää verukkeena neuvostossa, jonka on ennemmin tai myöhemmin toimittava meitä tyydyttävästi.
Torstai 3. toukokuuta Puhemies. Inglewoodin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöiden tilinpäätöksistä hyväksyttiin valiokunnassa vasta 24. huhtikuuta. Näin ollen sitä koskeva keskustelu voidaan säilyttää esityslistalla, ja äänestys toimitetaan Strasbourgin toisella istuntojaksolla toukokuussa. Ehdotuksesta näyttää vallitsevan hyvin laaja yhteisymmärrys. Määräaika tarkistusten jättämiselle on siis torstaina 10. toukokuuta klo 12.00.
(Parlamentti hyväksyi ehdotuksen.)
Äänestyksistä toteaisin, että niihin olisi syytä lisätä äänestys, joka koskee Colom i Navalin laatimaa budjettivaliokunnan mietintöä rahoitusnäkymien mukauttamisesta. Tehän muistatte, että tuota äänestystä lykättiin 3. huhtikuuta pidetyssä istunnossa.

 Menettelyä koskevat puheenvuorot

Corbett
Arvoisa puhemies, kuten tiedätte, useat meistä ovat hyvin huolestuneita parlamentin arvovallasta ja maineesta, ja siksi haluan puuttua jäsen Berlusconin koskemattomuuden pidättämistä koskevaan menettelyyn.
Edellisessä puheenjohtajakokouksessa, joka pidettiin 5. huhtikuuta, tämä asia siirrettiin perussopimusasioiden valiokunnalle ja jäsen Garaud'ta pyydettiin edustamaan meitä Espanjan viranomaisten edessä. Jäsen Garaud ei ymmärtääkseni pysty vielä tällä hetkellä aloittamaan tehtävää henkilökohtaisista syistä, jotka ymmärrän täysin ja joihin otan osaa.
Asia on kuitenkin muuttunut entistä kiireellisemmäksi kolmen uuden käänteen takia: ensinnäkin Euroopan neuvoston parlamentaarinen edustajakokous, joka käyttää samaa menettelytapaa kuin me parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämiseksi, etenee asioissa paljon nopeammin vain kahden kuukauden määräajan rajoissa, ja Euroopan parlamentti saattaa harmillisesti jäädä paljon siitä jälkeen.
Toiseksi Espanjan hallitus on esittänyt toisen pyynnön Italian viranomaisille odottamatta Espanjan valtioneuvoston päätöstä, mikä on näennäinen syy sille, miksei se ole vielä vastannut Euroopan parlamentille. Kolmanneksi lehdistön mukaan Espanjan korruption vastainen syyttäjä, Carlos Castresana, on kirjoittanut ja pyytänyt teitä selvittämään viivästyksen syitä.
Eikö teidänkin mielestänne näissä oloissa ole entistä tärkeämpää toimia nopeasti? Aiotteko varmistaa, että tehtävä Espanjassa toteutetaan mahdollisimman pian ja tarvittaessa eri edustajan johdolla? Esittäisittekö meille määräajan - onko kyse viikoista, kuukausista vai vuosista?

Puhemies
Jäsen Corbett, kiitän teitä menettelyä koskevan kysymyksen esille ottamisesta, sillä nyt minulla on tilaisuus antaa parlamentille muutamia äärimmäisen tärkeitä tietoja. Minulla on nimittäin ollut tapana, etten vastaa kiistanalaisiin lehdistötiedotteisiin kiistanalaisilla uutisilla. Kunnioitan nimittäin syvästi toimielimemme arvovaltaisuutta, joten olen iloinen voidessani antaa kollegoille seuraavat selvitykset.
Mikä on tilanteemme? Puheenjohtajakokous on pidetty, kuten itse totesitte. Olemme tehneet kolme päätöstä jäsen Barón Crespon esittämää pyyntöä koskevan ensimmäisen päätöksen jälkeen. Jäsen Crespo oli pyytänyt meitä laatimaan koosteasiakirjan, joka käsittää kaikki parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskevat pyynnöt alusta alkaen, eli aina siitä asti, kun Euroopan parlamentin jäsenet on valittu yleisillä ja välittömillä vaaleilla. Minusta tuo hyvin kattava asiakirja vaikutti varsin hyödylliseltä. Kiitän pääsihteeriä siitä, että hän edisti asiakirjan nopeaa laatimista. Asiakirja on äärimmäisen tärkeä ja osoittaa, että kaikki pyynnöt lukuun ottamatta Portugalia koskevia pyyntöjä ja yhtä Espanjaa koskevaa arveluttavaa pyyntöä ovat aina kulkeneet kyseisten jäsenvaltioiden hallitusten viranomaisten kautta. Asiakirja on siis nyt saatavillanne. Olettekin kenties saanut sen jo asianmukaisten kanavien kautta.
Teimme siis puheenjohtajakokouksessa seuraavat kolme päätöstä: ensimmäinen oli pyytää perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokuntaa laatimaan asiakirja siitä, miten koskemattomuuden pidättämistä koskevia pyyntöjä olisi yleisesti käsiteltävä. Erityisesti olisi syytä pohtia työjärjestyksemme täydentämisen tarvetta. Tässä tilanteessa, kuten muissakin - viittaan menettelyihin, joissa pyydetään kollegoiden edustajantoimen lakkauttamista, tai muihin menettelyihin - voidaan havaita, että työjärjestyksen 6 artikla on loppujen lopuksi puutteellinen. Perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan puheenjohtaja Napolitano on suostunut ottamaan tehtävän vastaan, ja kiitänkin häntä siitä. Perussopimusvaliokunnan koordinaattorit kokoontuvat käsittääkseni huomenna nimittääkseen esittelijän.
Jälleen kerran kyse on äärimmäisen tärkeästä ja vakavasta asiasta, joka koskee sekä toimielintämme että takeita, joista kaikkien jäsenten on päästävä oikeutetusti nauttimaan. On myös päätetty, että kirjoitan toistamiseen Espanjan ulkoministerille pyytääkseni asian nopeaa käsittelyä. Kirje kirjoitettiin käsittääkseni puheenjohtajakokouksen jälkeen. Luulen, että voitte tässäkin tapauksessa saada kirjeen asianmukaisten kanavien kautta. Jos näin ei ole, korjaamme luonnollisesti asian.
Lisäksi puheenjohtajakokous pyysi minua nimittämään jäsenen ikään kuin seuraamaan tämän asian käsittelyä. Olen nimittänyt tehtävään Ranskan korkeimman oikeuden, oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan sekä puheenjohtajakokouksen jäsenen Garaud'n, joka ei kuulu mihinkään puolueryhmään, joten hän olisi ollut erinomainen tehtävään etenkin, kun kaikki vielä pitävät häntä erinomaisena juristina. Garaud on kuitenkin käynyt läpi hyvin tuskallisen elämänvaiheen, kuten taidatte tietääkin, jäsen Corbett. En tiedä, onko hän nyt läsnä istunnossa, mutta haluan ilmaista hänelle syvimmät osanottoni. Mielestäni emme todellakaan voi soimata häntä siitä, ettei hän voinut lähteä Espanjaan muutaman päivän jälkeen siitä, kun olin hänelle tuon tehtävän osoittanut. Tiedätte varmasti, mistä on kyse.
Seuraava tieto on erittäin tärkeä: jäsen Corbett, kiitän teitä siitä, että otitte esiin Euroopan neuvoston. Espanjan korkein oikeus on nimittäin esittänyt Euroopan neuvostolle pyynnön noiden samojen italialaisten kollegojen parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämiseksi, mutta ette näköjään ole tietoinen siitä, että tuo pyyntö osoitettiin Euroopan neuvostolle Espanjan hallituksen viranomaisten välityksellä.
Tämä on suoraan sanoen vain vahvistanut epäilyksiäni. Kenestä tässä nyt oikein tehdään pilkkaa? Pyyntö lähetettiin suoraan Euroopan parlamentin puhemiehelle, minkä jälkeen Espanjan korkein oikeus toimitti sen suoraan Madridissa sijaitsevaan Euroopan parlamentin tiedotustoimistoon. Muutaman kuukauden kuluttua kyseinen korkein oikeus siirsi asian Espanjan hallituksen viranomaisille, joiden tehtävänä oli hoitaa asia Euroopan neuvostossa. Jäsen Corbett, katuisin syvästi, jos en olisi toiminut siten kuin toimin. Muutoin olisin toiminut todella kelvottomasti, ja jos olisin väärään aikaan päättänyt jättää asian oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan käsiteltäväksi ja ilmoittaa siitä täysistunnossa, asianomaiset olisivat varmasti täysin oikeutetusti valittaneet päätöksestä. Sanon vielä kerran, että meidän on mielestäni toimielimemme arvokkuuden nimissä käsiteltävä kysymystä mahdollisimman perusteellisesti.
Asian jättäminen Euroopan neuvostolle vahvistaa siis sen, että olen toiminut ehdottoman oikein alusta asti. Toivon todella, että Espanjan korkein oikeus ilmoittaisi minulle, miksi asiassa on ollut kaksi erilaista käsittelytapaa, toinen parlamentissa ja toinen Euroopan neuvostossa.

Butel
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tulvat ovat koetelleet Sommen laaksoa Amiensin alueella ja etenkin kotikaupungissani Abbevillessa ja sen ympäristössä. Tällaista ei ole koskaan ennen tapahtunut departementtimme historiassa. Velvollisuuteni on kertoa teille katastrofin laajuudesta, ja teen sen hyvin liikuttuneena. Veden alle on jäänyt kaiken kaikkiaan 125 kuntaa, toisin sanoen tulvat ovat koetelleet noin 1500:aa taloa, ja yli 2000 ihmistä on evakuoitu alueelta. Vahingot ovat huomattavat, ja ihmisten hätä ja epätoivo mittavia. Tilanne on erityisen huolestuttava, sillä luonnonkatastrofin lisäksi asiantuntijat ennustavat vedenpinnan laskevan hyvin hitaasti, ja se voi viedä jopa kuukausia. Olemme ohittaneet akuutin katastrofivaiheen ja yritämme nyt löytää keinoja valtavien vesimassojen poistamiseksi. Paikallinen ja alueellinen solidaarisuus on voimakasta, ja myös kansallisiin toimiin on ryhdytty.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, myös Euroopan on osallistuttava tuohon solidaarisuuteen etenkin huomattavalla taloudellisella tuella, sillä vahinkojen tiedetään nousevan useaan miljardiin frangiin. Aluetta, jota taloudelliset ja sosiaaliset ongelmat ovat koetelleet ankarasti jo aiemmin, on kohdannut onnettomuus. Tiedotusvälineissä tosin toitotetaan vedenpinnan laskeneen eilisestä, mutta ensinnäkään se ei ole totta, ja toiseksi kaikkein vaikein vaihe on vielä edessä, sillä joudumme myöhemmin ratkaisemaan maan vajoamisesta aiheutuvia kunnostustöitä sekä jo nyt havaittua saastumista koskevan ongelman.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, sallikaa minun näistä syistä vedota uudelleen Euroopan solidaarisuuteen.

Puhemies
Kiitos, jäsen Butel. En epäile hetkeäkään, etteikö seuraavassa istuntojaksossa vaadittaisi tuon kuvailemanne todellisen katastrofin ottamista kiireellisten asioiden listalle.

Poettering
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan kommentoida kollega Corbettin ja teidän selvityksiänne, arvoisa puhemies. Sanon Euroopan kansanpuolueen ja Euroopan demokraattien ryhmän puolesta, että parlamentin puhemies on toiminut oikein kyseisessä asiassa, ja me luotamme teihin täysin tässäkin asiassa, arvoisa puhemies!
(Suosionosoituksia oikeistolta)
On hämmästyttävää, että jokaisella istuntoviikolla, järjestetään se sitten täällä Brysselissä tai Strasbourgissa, sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä sisällyttää tämän asian keskusteluun.
Kollega Corbett, sanotte olevanne huolissanne Euroopan parlamentin maineesta. Todellisuudessa teitä kiinnostaa Italian vaalikampanja, ja haluatte myötävaikuttaa siihen, että poliittiset ystävänne hyötyvät täällä Brysselissä käytävästä keskustelusta.
(Suosionosoituksia oikeistolta)
Koska täällä kerran vihjaillaan, minua ei mikään estä - toisin kuin puhemiestä - myös viittaamasta siihen tosiasiaan, että arvoisa kollega Garot ei tähän mennessä ole voinut matkustaa Madridiin. Puhemiehemme antoi hienovaraisen vihjeen. Niin, miksei jäsen Garot voinut matkustaa? Siksi, että hänen miehensä on kuollut. Lausumme kollega Garot'lle vilpittömän osanottomme. Sanon tämän tässä, jottei täällä vihjailla enempää!
(Suosionosoituksia oikeistolta)
Sitten kysymykseen, jota puheenjohtajakokouksessa käsiteltiin: minä nyt kuulun niihin, jotka täällä väittelemisen lisäksi myös aina mielellään tekevät päätökset. Jos puheenjohtajakokous kuitenkin on lopulta tehnyt yksimielisen päätöksen, pitäisi se myös panna merkille. Kokouksessa päätettiin yksimielisesti, että perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta, jonka puheenjohtaja on arvostettu kollega Napolitano, joka ei kuulu meidän ryhmäämme, laatii mietinnön siitä, miten hoidamme menettelyt, joiden aiheena on parlamentaarisen koskemattomuuden pidättäminen. Se oli yksimielinen päätös. Siksi olin kovin ihmeissäni, kun sain puheenjohtajakokouksen jälkeen tietää sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän puheenjohtajan osoittaneen parlamentin puhemiehelle kirjeen, jossa jälleen kyseenalaistettiin juuri se päätös, josta olimme päässeet yksimielisyyteen.
Jos kyseessä olisi toinen henkilö, jos kyseessä olisi maa, jossa ei parhaillaan ole käynnissä vaalikampanja, niin olen varma, että sosialistinen ryhmä ei aina ottaisi asiaa esiin täällä parlamentissa. Siksi torjumme erittäin päättäväisesti nämä yritykset vaikuttaa Italian vaalikampanjaan ja demokraattiseen hallituksen muodostukseen Italiassa!
(Suosionosoituksia oikeistolta)

Hautala
Arvoisa puhemies, täällä on ryhmien puolesta otettu kantaa kysymykseen Berlusconin parlamentaarisesta koskemattomuudesta, ja haluan oman ryhmäni puolesta ilmoittaa, että minä kävin tutkimassa asiakirjoja, joita oikeudellisten- ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan hallussa oli koskien aikaisempia tapauksia, jotka liittyvät espanjalaisten jäsenten ja muidenkin jäsenten koskemattomuuteen.
Minusta on hyvin tärkeää, että parlamentti noudattaa ehdottoman oikeudenmukaisesti ja johdonmukaisesti parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskevia sääntöjään. Tutustuttuani näihin ennakkotapauksiin en voinut olla tulematta siihen tulokseen, että oli kaksikin ennakkotapausta, joiden nojalla olisi hyvin voitu päätellä, että pyynnöstä Berlusconin parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämiseksi olisi tullut ilmoittaa välittömästi viime kesän jälkeen täysistunnossa ja lähettää se käsiteltäväksi oikeusasioiden valiokuntaan.
Minulle jäi sellainen vaikutelma, että teidän viimeiseksi esittämänne argumentti, rouva puhemies, oli se, että asianomaiset pyynnöt olivat tulleet Espanjan korkeimmalta oikeudelta parlamentin tiedotustoimiston välityksellä. Minusta tämä ei ole kovin vakuuttava peruste sille, että tätä asiaa on lykätty ja sen käsittelyä viivytelty.
Näin ollen voin vain ilmoittaa, että minun ryhmäni mielestä kaikki perusteet olivat olemassa sille, että tämä pyyntö parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämiseksi olisi saman tien ilmoitettu täysistunnossa ja lähetetty käsiteltäväksi oikeusasioiden valiokuntaan, joka puolestaan olisi voinut selvittää, mikäli tähän toimivaltaiseen viranomaiseen liittyy jotain ongelmia. Uskon, että valiokunta olisi sen tehnyt hyvin mielellään.
(Suosionosoituksia Verts/ALE-ryhmältä)

Puhemies
Kiitos, jäsen Hautala. Voitte luonnollisesti antaa julkilausuman ryhmänne nimissä. Minun velvollisuuteni on kuitenkin ottaa esiin kaksi epäselvää kohtaa. Espanjalaisista kollegoista on tehty kolme parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämispyyntöä. Kaksi pyynnöistä on eittämättä kulkenut Espanjan hallituksen viranomaisten kautta. Vain yksi pyyntö on hieman arveluttava. Euroopan yhteisöjen virallisen lehden mukaan sen on esittänyt Espanjan hallitus. Parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskevassa kollegamme silloisessa mietinnössä todettiin: "kun otetaan huomioon Espanjan oikeusministeriön täytäntöön panema pyyntö". Asiakirjoja tutkittaessa niistä ei kuitenkaan löydy oikeusministeriön kirjettä. Näin ollen Espanjan hallituksen viranomaisten toimittamia oikeusministeriön tapauksia on selvästi kaksi, joista toinen on hieman arveluttava huolimatta maininnasta Euroopan yhteisön virallisessa lehdessä, joka kuitenkin periaatteessa on todistusvoimainen.
Minulle jäi sellainen vaikutelma, että ette ymmärtänyt ihan oikein hetki sitten antamaani viimeistä tietoa, mikä johtuu oletettavasti käännösongelmasta. Kyse ei ole korkeimmasta oikeudesta, vaan Espanjan korkeimman oikeuden Euroopan neuvostolle hiljattain esittämästä pyynnöstä parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämiseksi. Täsmensin teille, että pyyntö välitettiin aivan hiljattain Espanjan hallituksen välityksellä. Teille antamani tieto on uusi ja kovin tärkeä. Sen vuoksi kollegani Euroopan neuvostossa on voinut välittää pyynnön asiasta vastaavalle valiokunnalle, sillä on aivan selvää, että se oli lähtöisin Espanjan hallituksen viranomaisilta. Ymmärrän hyvin, että nämä tapahtumat voivat harmittaa joitakuita, mutta heille nämä asiat ovat valitettavasti totta, eikä niitä voi muuttaa, sillä ne ovat kiistattomia ja objektiivisia.

Frassoni
Arvoisa puhemies, haluaisin vain muistuttaa jäsen Poetteringille, että parlamentin tehtävänä on taata jäsenten tasa-arvoinen kohtelu. Jäsen Berlusconin tapauksessa tehdyt toimet eivät takaa tasa-arvoista kohtelua: jos nimittäin tapaus olisi koskenut jäsen Frassonia - siis minua - puhemies olisi varmasti toiminut toisin, olen siitä aivan varma. Jäsen Poettering, kyse on siis jäsenten tasa-arvosta - juuri tähän ongelmaan meidän täytyy puuttua - ja tästä syystä jäsen Corbettin esittämä kysymys on ratkaistava - juuri kaikkien meidän 626 jäsenen tasa-arvoisen kohtelun nimissä välittämällä mahdollisimman pian oikeudellisten asioiden valiokunnalle jäsen Berlusconin parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskeva pyyntö. Enää ei voi vetkutella.

Puhemies
 Jäsen Frassoni, äskeiset sananne loukkaavat minua syvästi. Olen mielestäni osoittanut kaikkina näinä vuosina parlamentissa,

etten ole koskaan erotellut kollegoita heidän kotimaansa tai poliittisen suuntauksensa perusteella, ja vaikka puhemieheksi tulostani ei ole edes kovin kauan, olen aina noudattanut tätä periaatetta. Jäsen Frassoni, voin hyvin helposti todistaa tämän.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, kiitän antamastanne selityksestä. Ensinnäkin haluaisin todeta siitä, että annoitte pyynnöstäni tehtäväksi suorittaa tutkimuksen, josta kävi selvästi ilmi kaksi asiaa: ensimmäinen on se, että tapausta on käsitelty eri tavoilla, ja toinen on se ja haluan korostaa tätä toista asiaa että mikään pyyntö ei ole missään tapauksessa jäänyt parlamentin puhemiehistön pöytälaatikkoon yhdeksäksi kuukaudeksi. Tämä on tärkeää. Mitä kunnioittavimmin sanon teille ymmärtäväni sen, että parlamentin puhemiehen on noudatettava työjärjestystä, jonka mukaan toimivalta on annettava asianomaiselle valiokunnalle. Olen sanonut tämän teille sekä julkisesti että yksityisesti. Koska kunnioitan teitä sekä henkilönä että asemanne vuoksi, olen yrittänyt toimia koko tämän menettelyn ajan rakentavasti ja totean, että ne kolme ehdotusta, joista sanoitte puheenjohtajakonferenssin tehneen päätöksen, tehtiin minun aloitteestani. Tarkalleen ottaen jäsen Garaud´n nimittäminen ja pahoittelen hänen tämänhetkistä tilannettaan oli teidän ehdotuksenne, mutta ajatus lähettilään lähettämisestä oli minun ehdotukseni. Tämän vuoksi olen siis lähettänyt teille kirjeen ryhmäni puolesta. Ryhmäni on edelleenkin sitä mieltä, että asiasta täytyy ilmoittaa julkisesti. Olemme nimittäin hyvin järjenvastaisessa tilanteessa, koska täysistunnossamme käytetään paljon aikaa asiaan, josta ei ole ilmoitettu, mutta asiat nyt vain ovat näin. Lisäksi olemme sitä mieltä, että tämä kysymys täytyy antaa oikeudellisten asioiden valiokunnan tutkittavaksi.
Arvoisa puhemies, nyt haluaisin vastata kollegani Poetteringin esittämiin väittämiin. Hän esitti sosialistiryhmälle nuhteita tavanomaisella tyylikkyydellään. Ensinnäkin ongelma olisi voitu välttää. Tilanne sai alkunsa viime vuoden elokuussa ennen Italian vaaleja. Jos asia olisi käsitelty aikanaan, meillä ei olisi ollut siihen mitään sanottavaa. Arvoisa puhemies, vaikka PPE-ryhmän pääsihteeri onkin sitä mieltä, että Sosialistinen internationaali on kaiken takana, niin ette kai usko, että hallitsemme sellaisia sanomalehtiä kuin The Economist, El Mundo, Le Monde, Handesblat ja myös Los Angeles Times. Hyvät parlamentin jäsenet, meillä ei valitettavasti ole tällaista valtaa, ja vaikka olisikin, emme käyttäisi sitä. Näin ollen käsiteltävään kysymykseen on olemassa hyvin yksinkertainen selitys. Te kuulutte samaan poliittiseen puolueeseen kuin Berlusconi, joka nostettiin Berliinin kongressissa PPE:n nousevan tähden asemaan ja joka on kotimaani hallituksen puheenjohtajan puoluetoveri. Myös te kuulutte samaan puolueeseen kuin parlamentin puhemies ja oikeudellisten asioiden valiokunnan puheenjohtaja. En olisi halunnut käyttää näitä argumentteja. Puhukaa siis harkiten, sillä kaikkeen löytyy kyllä selitys.
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää jäsen Poetteringille kysymyksen, jotta hän vahvistaisi ne väitteet, jotka hän esitti perjantaina. Oletteko sitä mieltä, että kotimaassanne Saksassa henkilö, johon liittyy samanlaisia eturistiriitoja kuin herra Berlusconilla, voisi osallistua vaaleihin? Kolleganne Brok nimittäin sanoo, että ei voisi. Voisitteko ystävällisesti vastata parlamentille?
(Suosionosoituksia vasemmistolta)

Puhemies
 Vahvistitte selkeästi juuri hetki sitten, että kysymys on poliittinen. Sallinette minun kuitenkin palata oikeuskysymykseen. Sanoitte, että työjärjestyksen noudattaminen merkitsee asian jättämistä asiasta vastaavaan valiokuntaan. Jäsen Barón Crespo, useita vuosia sitten joukossamme oli täällä istuntosalissa eräs kollega, jota me kaikki arvostimme hyvin paljon. Kyse on oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan entisestä puheenjohtajasta Marie-Claude Vayssadesta.
Vayssade kirjoitti 8. maaliskuuta 1985 päivätyssä kirjeessä seuraavaa: "Haluaisin jo nyt korostaa, että parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskeva pyyntö voidaan työjärjestyksen 5 artiklan 1 kohdan nojalla lähettää käsiteltäväksi valiokuntaan vain, jos se on peräisin toimivaltaiselta viranomaiselta. Näin ollen tämä ehto on käsittääkseni täytettävä ennen kuin pyynnöstä ilmoitetaan täysistunnossa ja ennen kuin se lähetetään valiokuntaan, kuten myös työjärjestyksen 5 artiklan 1 kohdassa määrätään."
Jäsen Barón Crespo, minun on jälleen kerran todettava, että tosiasiat pitävät pintansa ja että olen siitä pahoillani puolestanne, mutta kaikki viittaa siihen suuntaan. Olen jo hieman kyllästynyt tähän ikävään prosessiin, jonka alkuperä on luonnollisesti tiedossamme.

Palacio Vallelersundi
Puheenvuoroni aluksi esitän henkilökohtaisen lausuman. Kaikella kunnioituksella jäsen Barónia kohtaan hän sanoi jotain, jota en täysin ymmärtänyt, ja täällä istuntosalissa on sanottu tänään monta muutakin asiaa, jota en ole täysin ymmärtänyt. Hän sanoi, että olemme puoluetovereita. Niin, olemme puoluetovereita sen me kaikki tiedämme ja lisäisin vielä, että meillä on suuri kunnia olla puoluetovereita.
Olen yllättynyt tämän keskustelun saamasta sävystä. Muistutitte, että keskustelemme selkeästi oikeudellisesta kysymyksestä, ja meidän on pidettävä se niissä rajoissa, joissa te, arvoisa puhemies, olette sen pitänyt ja tätä haluan korostaa kaikista vastoinkäymisistä huolimatta nostaen oikeudellisen vakaumuksen ja oikeusturvan kunniaan.
Jäsen Frassoni esittää heti aluksi syytöksiä, mikä on jo sinänsä tuomittavaa. Kyse ei ole kuitenkaan ainoastaan tästä, vaan lisäksi jäsenet Corbett, Hautala ja Barón näyttävät sanovan meille, että toimielinten merkitys riippuu siitä, kuka ehtii ensiksi, ja he sanovat meille myös, että on pidettävä enemmän kiirettä, että etenemme hyvin hitaasti. Kuten aivan oikein totesitte, kysymyksen ydin ei ole kuitenkaan tässä. Täällä on esitetty vahvoja epäilyksiä, on esitetty perusteltuja epäilyksiä siitä, onko asian käsittelyssä menetelty oikein, ja näin ollen aika ei ole ratkaiseva tekijä. Jotta nämä epäilykset voidaan poistaa, on odotettava, kunnes tarvittavat oikeustoimet on suoritettu.
On tietenkin valitettavaa, että vastausta ei ole saatu aikaisemmin, mutta kaikkein valitettavinta on, että pyyntöä ei ole toimitettu tavanomaisten sääntöjen mukaisesti. Haluan esittää kaksi huomiota jäsen Hautalalle, jota ihailen suuresti, kuten hän hyvin tietää.
Jäsen Hautala, siihen asiaan, jota sanoitte tutkineenne, liittyy yksi seikka niiden kahden lisäksi, jotka parlamentin puhemies teille jo mainitsi. Virallisessa lehdessä on nimittäin sanottu, että pyyntö on toimitettu oikeusministeriön kautta, kuten myös selvityksessä todetaan. On kuitenkin olemassa puheenjohtaja Klepsin lähettämä kirje, josta parlamentin puhemies on ilmoittanut oikeudellisten asioiden valiokunnalle ja jossa mainitaan myös oikeusministeriö.
Pitäisikö meidän kenties ajatella, että se henkilö täällä parlamentissa, joka on laatinut tämän kirjeen, se virkamies, joka on tämän kirjeen laatinut, ei osaa sanoa, tuleeko jokin asia oikeusministeriöltä vai ei? Näin ollen on kuitenkin olemassa tiettyjä epäilyksiä, siitäkin huolimatta, että mitään kirjallisia todisteita ei ole olemassa, mutta on kuitenkin epäilyksiä ja hyvin vahvoja epäilyksiä siitä, että tavalla tai toisella pyyntö on toimitettu oikeusministeriön kautta. En nimittäin usko, että se henkilö, jonka tehtävänä oli kirjoittaa silloiselle puhemiehelle tämä kirje, ei pystyisi erottamaan asioita toisistaan ja sanomaan kirjeessä selkeästi, että pyyntö tulee oikeusministeriöltä, jos näin ei olisi.
Arvoisa puhemies, kuten puheenjohtajakokouksessa viisaasti päätettiin, mielestäni meidän pitäisi odottaa, että jäsen Garaud ryhtyy käsittelemään tätä asiaa ja että hän ryhtyy puheenjohtajakokouksen valtuuttamana niihin toimiin, joita pitää asianmukaisina. Meidän on odotettava sen verran.
Mitä viivästymiseen tulee, haluan sanoa, että tässä tapauksessa ollaan todella myöhässä, mutta oikeudellisten asioiden valiokunnan arkistoja on kuitenkin tutkittava. Tällä hetkellä käsiteltävänä on esimerkiksi Saksan hallitukselle esitetty pyyntö, joka on odottanut vastausta jo yhdeksän kuukautta. Pyyntö on siis siellä, ja teillä kaikilla on mahdollisuus tutkia sitä.
Arvoisa puhemies, mikä ongelmamme oikeastaan on? Saanen todeta, että tämä ongelma liittyy Euroopan riemukkaaseen kasvuun oikeuteen perustuvaa aluetta koskevissa asioissa, sillä korkein oikeus väittää, että Euroopan parlamentin puoleen voidaan kääntyä samalla tavoin kuin kansallisen parlamentin puoleen. Kun lainsäädäntöä tarkastellaan kuitenkin lähemmin, tämä ei mielestäni ole kuitenkaan vielä mahdollista; tulevaisuudessa se toivottavasti on. Itse toivon asian olevan näin, mutta tällä hetkellä meidän täytyy olla tietoisia siitä, että on noudatettava voimassa olevaa lainsäädäntöä. En halua radikaalia toimintaa, sillä kuten arvoisa puhemies osuvasti sanoi se veisi meidät ainoastaan yhteisöjen tuomioistuimeen.
(Suosionosoituksia oikeistolta)

MacCormick
Arvoisa puhemies, kaikkiin näihin asioihin liittyy selvästi kaksi ehdottoman tarpeellista asiaa: toisaalta on olennaisen tärkeää, että demokraattinen keskustelu tämänkaltaisessa parlamentissa etenee ilman epäoikeudenmukaista haittaamista tai oikeuskeinojen väärinkäyttöä, jolla parlamentin jäseniä estetään käyttämästä kunnolla demokraattista mandaattiaan. Tämä on hyvin tärkeää. Toisaalta taas aina, kun käsitellään koskemattomuutta, puhe kääntyy poliitikkojen nykyiseen epäsuosioon ja sanotaan: "Poliitikot piileskelevät lainsäädäntöelinten jäsenyyden suojissa selviytyäkseen asioista, joista tavallisia ihmisiä rangaistaan." Tämän vaikutelman torjuminen on aivan yhtä tärkeää ja olennaista. Siksi tällaisissa tapauksissa on niin tärkeää, että asia käsitellään parlamentissa niin nopeasti kuin mahdollista, olipa kyse sitten oikeuskeinojen väärinkäytöstä "in terrorem democratiae" tai tapauksesta, joka pitäisi tavallisten kansalaisten kohdalla käsitellä tavallisessa tuomioistuimessa, sillä olemme kaikki sekä tavallisia kansalaisia että lainsäätäjiä. On hyvin valitettavaa, että tämä asia on kehittynyt yhden jäsenvaltion täytäntöönpanovallan käyttäjien pitkittyneeksi keskusteluksi, sillä se on juuri väärä taho keskustelemaan tällaisista olennaisen tärkeistä asioista. Asiat pitäisi käsitellä parlamentissa mahdollisimman pian.
(Suosionosoituksia Verts/ALE-ryhmältä)

Manisco
Arvoisa puhemies, kuten olette kenties huomannut, Euroopan parlamentin tällä puolella salia istuvat italialaiset jäsenet ovat tähän saakka välttäneet puuttumasta keskusteluun jäsen Berlusconin ja jäsen Dell'Utrion parlamentaarisesta koskemattomuudesta. Syy on täysin selvä. Tilanne maassani on hyvin herkkä. Kysymys on hyvin monimutkainen. Italian kansallisiin vaaleihin on enää muutama viikko tai muutama päivä. Kunnioituksesta kuitenkin teidän tärkeitä tehtäviänne, velvollisuuksianne ja asemaanne kohtaan ja kuunneltuani kunnianarvoisia kollegoitani, etenkin Richard Corbettia, ja teitä, haluan sanoa, että tilannetta pidetään parlamentin ulkopuolella päivä päivältä sietämättömämpänä ja tuomittavampana.
En puhu nyt siis italialaisena poliitikkona vaan Euroopan parlamentin jäsenenä, ja pyydän teitä tekemään lopun epäselvyyksistä, viivästyksistä ja harhaanjohtavista protokollamuodollisuuksista ja antamaan meille - kuten jäsen Corbett ehdotti - täsmällisen päivämäärän, vahvistamaan määräajan, joka on välittömästi maassani 13. toukokuuta pidettävien kansallisten vaalien jälkeen ja johon mennessä aiomme saada asiaan lopullisen oikeudellisen ja menettelytapaa koskevan ratkaisun. Tämä asia ylittää poliittiset puoluerajat ja koskettaa - tai sen pitäisi koskettaa - kaikkia parlamentin jäseniä, sillä toimielimemme arvokkuus ja toimivuus ovat vaakalaudalla.

Puhemies
 Jäsen Manisco, ymmärrän, että joidenkin kollegojen mielestä asia on pitkittynyt. Näin ollen ymmärrätte varmaan, että puhemiehelle, jota on täysin perusteitta syytetty, on avoimuuden kannalta kuitenkin tärkeää voida käsitellä kaikkia kiistattomia oikeudellisia kysymyksiä, myös arkistoasiakirjoja, kuten oikeudellisten asioiden valiokunnan entisen puheenjohtajan kirjeenvaihtoa.
Asian pitkittymisestä sanoisin vain, kuten olen jo todennutkin, että odotan siihen nyt korkeimman oikeuden kantaa. Ymmärtänette, että kun kyseisen jäsenvaltion hallitus ilmoittaa minulle jättäneensä asian korkeimman oikeuden käsiteltäväksi, voin ryhtyä toimiin vasta sitten, kun korkein oikeus on ilmoittanut kantansa ja Espanjan hallitus osoittanut minulle henkilön, jota Espanjassa pidetään todellisena toimivaltaisena viranomaisena, joka esittää parlamentaarista koskemattomuutta koskevat pyynnöt. Voitte olla varmoja siitä, että heti nuo tiedot saatuani ilmoitan asiasta täysistunnossa ja jätän sen oikeudellisten asioiden valiokunnan käsiteltäväksi, kuten Vayssade kirjeessään edellyttää. Näin ollen asian pitäisi olla täysin selvä.

Corbett
Arvoisa puhemies, haluaisin vain korostaa vastauksena jäsen Poetteringin puheenvuoroon, etten tuonut esiin mitään aiempiin toimiinne liittyviä seikkoja. Pyysin vain, että vahvistettaisiin määräaika tehtävälle, jonka parlamentti on päättänyt tehdä Espanjan viranomaisten parissa. En myöskään kritisoinut niitä syitä, joiden vuoksi jäsen Garaud ei ole vielä voinut matkustaa. Sanoin päinvastoin, että ymmärrämme täysin hänen syynsä, ja esitin syvän osanottomme. Kehotan jäsen Poetteringia kuuntelemaan jatkossa, mitä muut jäsenet sanovat, ennen kuin hän hyökkää heitä vastaan, sekä tekemään eron parlamentin maineesta ja menettelytavoista tunnetun aidon huolen ja puoluepoliittisten puheiden välillä. En pitänyt puoluepoliittista puhetta. Puhuin parlamentin puolesta.

Wurtz
Arvoisa puhemies, minulla ei ollut aikomusta käyttää puheenvuoroa aiheesta, mutta kun keskustelu nyt kerran on lähtenyt käyntiin...
(Välihuomautuksia)
Olkaa nyt hieman suvaitsevampia! Kertokaa vasta myöhemmin mielipiteenne siitä, mitä aion nyt sanoa. Saatatte kenties jopa hieman vaivaantua mielipiteistäni. Arvoisa puhemies, olemme alusta asti olleet ryhmässäni sitä mieltä, että kyse on sitäkin hämmentävämpien ja vahingollisempien tapahtumien ketjusta, kun niihin ilmiselvästi liittyy poliittisia panoksia, joiden vaikutusten laajuus ei ole jäänyt kenellekään epäselväksi. Ainakin yksi asia on minusta selvä: asiasta on tietoisesti kannettu poliittinen vastuu. Arvoisa puhemies, asian pitkittymisen ja Espanjan hallituksen yli kahdeksan kuukautta kestäneen viivyttelyn takia asia on jätetty teidän hoidettavaksenne.
Olen sitä mieltä, että tällainen asenne saa meidät väistämättä liittämään tapauksen poliittiseen "rikoskumppanuuteen" Berlusconin kanssa. Tätä emme voi hyväksyä. Mitä muuhun tulee, niin mitä enemmän pöytään lyödään kortteja, sitä paremmin toimielimemme voi. Omalta osaltani voin vakuuttaa henkilökohtaisen selkeän kantani olevan, etten kyseenalaista parlamentin puhemiehen nuhteettomuutta, vaikken hyväksykään hänen valitsemaansa menettelyä. Arvoisa puhemies, muistan liiankin hyvin rohkean asenteenne muissa tapauksissa, jotta voisin nyt nostaa kanteen teitä vastaan. Sitä vastoin olemme alusta asti vaatineet täydellistä avoimuutta, jota te edistitte juuri hetki sitten tämän räjähdysherkän asian kaikkien yksityiskohtien käsittelyssä. Olemme vaatineet sitä juuri siksi, että me kaikki saisimme kuulla ehdottoman totuuden, jotta mahdolliset väärinkäsitykset saataisiin haihdutettua ja jotta voisimme ennen kaikkea ottaa kiinni sen ajan, jonka olemme menettäneet parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskevan pyynnön käsittelyyn, joten toivon, että mainitsemanne Euroopan neuvoston ennakkotapaus - Euroopan neuvoston, jonka puoleen Espanjan hallitus suostui kääntymään - saisi aikaan sen, että Espanjan hallitus soveltaisi mahdollisimman pian Euroopan parlamenttiin samankaltaista menettelyä, jotta voisimme vihdoinkin päästä käsiksi asiaan ja saattaa sen päätökseen.

Cox
Arvoisa puhemies, minäkään en ollut ajatellut puhua, mutta tätä asiaa on nyt käsitelty kolmen vartin ajan. Kaikki puheenjohtajakokouksessa olleet ryhmien johtajat pyrkivät ymmärtämään ennakkotapauksia ja asian monimutkaisuutta sekä löytämään perustellun ja oikeudenmukaisen ratkaisun. Puheenjohtajakokouksessa tehty ratkaisu kuvasti mielestäni yhteisymmärrystä, joka oli yhteistä viisautta, ja te olette tänään esittänyt meille tämän ratkaisun.
Jokainen, joka on tutkinut tarkasti tätä asiakirjaa ja joka on keskustellut sivuuttaen polemiikin muttei poliittisia mieltymyksiään, on muodostanut asiasta mielipiteen; kukaan ei ole esittänyt teitä kohtaan henkilökohtaisia syytöksiä tai moitteita. Haluan sanoa ryhmäni puolesta, että vaikka olette erittäin hankalassa tilanteessa, olette käyttäytynyt kunniakkaasti parlamentin puhemiehenä siitä hetkestä lähtien, kun tämä asia annettiin käsiteltäväksenne.
Pyysitte 28. elokuuta Espanjan viranomaisilta apua tämän asiakirjan toimittamisesta vastaavan toimivaltaisen viranomaisen selvittämiseksi. Mielestäni viivästys, josta teitä nyt moititaan tällaisissa keskusteluissa, on täysin järjetön ja tarpeeton, ja teistä ja parlamentista on tullut uhreja parlamentin ulkopuolisen täytäntöönpanijan menettelyn sivustakatsojina.
Huolimatta tehtävästä, jonka olette antanut jäsen Garaud'lle - jolle esitän vielä kerran ryhmäni puolesta syvän osanottomme - aion ryhmäni puolesta ottaa itse suoraan yhteyttä Espanjan viranomaisiin, sillä me olemme oikeutettuja nopeaan ja kiireelliseen vastaukseen. Viivästys on ollut tarpeeton ja järjetön, ja se on asettanut teidät tilanteeseen ja asemaan, joihin ette oikeasti kuulu. Puolustan tekojanne. Toivon ja uskon, että puolustaisitte samalla tavalla kaikkia parlamentin jäseniä.
Jos jäsen Garaud ei täysin ymmärrettävistä syistä kykene suorittamaan tehtävää, jonka olette antanut hänelle, voisi olla hyvä miettiä, voitaisiinko näissä oloissa harkita jotain vaihtoehtoa, edes sen vuoksi, että on tärkeää, että parlamentin puhemies voi vakuuttaa jäsenille - kuten meidät saatiin vakuuttumaan pitkään kestäneessä puheenjohtajakokouksessa - suojelleensa oikeusturvaa ja toimineensa koko ajan asianmukaisesti.
Keskustelimme pitkään ennakkotapauksista, ja oli kaksi aika mielenkiintoista ennakkotapausta. Yksi oli italialainen tapaus, joka oli siirretty suoraan tuomioistuimesta. Tämä ei ole tässä asiassa hyvä ennakkotapaus, sillä Italian perustuslakia on muutettu aiemman ja viimeisimmän siirtomenettelyn välillä, ja siten itse laki on muuttunut. Koska perustuslaki oli erilainen, tämä ei käy ennakkotapauksesta tällaisen pyynnön toimittamisesta vastaavan toimivaltaisen viranomaisen määrittelemiseksi. Toinen tapaus oli yksi kolmesta jutusta, joilla pyrittiin pidättämään parlamentin jäsenen koskemattomuus, ja se tapahtui muistaakseni Espanjassa. Jutuista kahdessa sovellettiin siirtomenettelyä, kun toimivaltaisesta viranomaisesta ei ollut epäselvyyttä. Kolmannessa oli kuitenkin hallituksen sormenjälki, toisin kuin tässä pyynnössä, joten se ei ole kunnollinen ennakkotapaus, vaikka se onkin pieni askel oikeaan suuntaan.
Tämä kaikki on ajanut teidät hankalaan ja arkaluonteiseen asemaan, arvoisa puhemies. Järjetön viivyttely on mielestäni pääasiallinen syy kaikelle huolelle, ja siksi, jos tunnemme poliittista suuttumusta - kun meillä on oikeus tuntea ja ilmaista tuota suuttumusta - meidän pitäisi suunnata se niihin, jotka ovat aiheuttaneet viivästyksen: se ette totisesti ole te eikä se ole viran puolesta Euroopan parlamentin puhemies.

Tajani
Arvoisa puhemies, uskon, ettei kukaan voi kyseenalaistaa toimintaanne. Haluaisin vain ilmoittaa puheenjohtaja Barón Crespolle, että vuonna 1994, jolloin hallituksessa pääministerinä toimi Silvio Berlusconi rinnallaan keskusta-oikeistokoalitio, parlamentissa esiteltiin lakiehdotus, joka koski eturistiriitatilanteen ratkaisemista - myös tämän parlamentin on hyvä tietää tämä - ehdotus, jonka parlamentin yksi siipi hyväksyi. Kun poliittinen tilanne sitten muuttui, toinen siipi ei hyväksynyt tuota lakia. Useammassa kuin yhdessä julkisessa tilaisuudessa Silvio Berlusconi ja hänen pääministeriehdokkuuttaan tukeneet puolueet julistivat, että seuraavalla vaalikaudella esitetään uudelleen hallituksen lakiehdotus eturistiriidan ratkaisemisesta ja että kansalainen Berlusconi pitää tiukasti kiinni tästä parlamentin äänestyksessä hyväksytystä uudesta laista.
Lopuksi haluan muistuttaa jäsen Maniscoa siitä, että oikeus ei ole pelkkä muodollisuus. Ehkä se on sitä joissakin maissa, joiden tapahtumia hän seuraa erityisen kiinnostuneena, mutta Euroopassa ja sivistyneissä maissa oikeus ei ole pelkkä muodollisuus.

Puhemies
 Kiitos, jäsen Tajani. Olemme päättäneet keskustelun. Haluaisin vain esittää jäsen Frassonille pienen ajatuksen, pienen huomautuksen. Haluaisin sanoa hänelle, että jos pyyntö olisi koskenut häntä, olisin aivan varmasti toiminut samoin. Erona olisi ollut vain se, että käytökseni ei kyseisellä hetkellä olisi aiheuttanut kommentointia tai vastaväitteitä, eikä tämä varmaankaan olisi teitä suututtanut. Jäsen Frassoni, tästä se kenkä ilmeisesti puristaakin.

 

Lynne
Haluaisin kysyä teiltä neuvoa yhden asian esittämisestä vetoomusvaliokunnalle, mietin olisiko tämä sopivaa. Kyse on vaalipiirini asukkaasta, Mark Forresterista, joka pidätettiin epäiltynä jalkapallohuliganismista Euro 2000 -turnauksen aikana. Hänet alistettiin - ja sanon tarkoituksella "alistettiin" - viime vuonna nopeutettuun menettelyyn perustuvaan oikeudenkäyntiin ja tuomittiin; menettelyn katsottiin myöhemmin olleen epäoikeudenmukainen, ja asia otettiin uudelleen tuomioistuimen käsittelyyn viime kuussa. Tuomio päätettiin viime viikolla säilyttää ennallaan.
Mielestäni tämä nopeutettuun menettelyyn perustuva oikeudenkäynti ja annettu tuomio ovat Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan vastaisia. Ne ovat myös teidän, arvoisa puhemies, allekirjoittamanne perusoikeuskirjan 47 ja 48 artiklan vastaisia. Kaikki EU:n kansalaiset ovat oikeutettuja oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, ja heitä kuuluu pitää syyttöminä, kunnes toisin todistetaan.
Tuomioistuimessa todisteena esitetystä videonauhasta näimme, että vaalipiirini asukas, Mark Forrester, ei osallistunut millään tavoin väkivaltaisuuksiin. Yhdistyneen kuningaskunnan poliisi tarjosi Belgian viranomaisille toisenkin videonauhan. Belgian poliisi kieltäytyi hyväksymästä sitä todistusaineistoon. Tuomioistuimen päätöksessä oli mielestäni enemmän kyse nopeutetun menettelyn tukemisesta kuin oikeudenmukaisuudesta. Mark Forrester on syytön, ja aiomme jatkaa taistelua todistaaksemme hänen syyttömyytensä ja puhdistaaksemme hänen nimensä. Arvoisa puhemies, toivon, että autatte meitä tässä pyrkimyksessä.

Puhemies
Kiitos, jäsen Lynne. Tilannekuvauksenne perusteella luulen, että vetoomusvaliokunta voisi todellakin olla toimivaltainen valiokunta, mutta ehdottaisin, että otatte yhteyttä tuon valiokunnan puheenjohtaja Gemelliin, joka voi antaa teille hyödyllisiä neuvoja.

Scallon
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti äänestää pian asiakirjojen julkisesta saatavuudesta. Olen kuullut äänestäjiltäni, että Irlannissa, Euroopan unionin ainoassa maassa, jossa järjestetään äänestys Nizzan sopimuksesta, Irlannin hallitus ei ole tarjonnut kopioita Nizzan sopimuksesta, vaan ainoastaan sopimusta koskevasta valkoisesta kirjasta. Hallitus on ilmoittanut aikovansa kannattaa Nizzan sopimuksen hyväksymistä - johon sillä on demokraattinen oikeus - mutta äänestäjäni haluaisivat tehdä itse päätöksensä, ja he haluaisivat omat kappaleet itse sopimuksesta. Osaatteko antaa mitään neuvoa tässä asiassa?

Puhemies
 Kiitos, jäsen Scallon. Katsomme, mitä voimme tehdä täyttääksemme pyyntönne.

Kumppanuus Yhdistyneiden Kansakuntien kanssa humanitaarisissa asioissa ja kehityksen alalla
Puhemies
 Arvoisa komission jäsen, pyydän teiltä suuresti anteeksi, sillä olettehan avoimuuden kiihkeä puolustaja. Tiedämme hyvin, kuinka voimakkaasti puolustatte tuota demokratian ja toimielimenne todella tärkeää arvoa. Annan teille nyt puheenvuoron, tosin tunnin myöhässä, jotta voisitte antaa tiedonantonne kumppanuudesta Yhdistyneiden Kansakuntien kanssa humanitaarisissa asioissa ja kehityksen alalla.

Nielson
. (EN) Komissio on pitänyt viimeisen vuoden aikana tiiviisti yhteyttä YK:hon poliittisella tasolla. Puheenjohtaja Prodi tapasi pääsihteeri Annanin vuoden 2000 lokakuussa ja vieraili Genevessä tämän vuoden tammikuussa. Olen itsekin tavannut pääsihteerin ja useimmat YK:n virastojen johtajat kuluneen puolentoista vuoden aikana. Tein tämän vuoden tammikuussa erittäin onnistuneen vierailun New Yorkiin, kun komissio hyväksyi ensimmäisen kerran kutsun puhua UNDP:n, UNICEFin, UNFPA:n and WFP:n yhteisen johtokunnan edessä.
Suhteet ovat siis tiiviit, ja molemmilla puolilla on voimakas poliittinen tahto lujittaa niitä entisestään. Viime vuosina kansainvälisellä tasolla on päästy yksimielisyyteen kehitysyhteistyön päätavoitteista ja -strategioista. Tämän pitää johtaa entistä parempaan koordinointiin ja lisääntyneeseen johdonmukaisuuteen.
EY rahoittaa YK:n virastojen toteuttamia toimia vuosittain noin 354 miljoonalla eurolla. Summa on suhteellisen vaatimaton verrattuna toimintamme kattavuuteen, mutta se on kuitenkin suuri.
Useilla YK:n virastoilla, rahastoilla ja ohjelmilla on paljon ammattitaitoa ja taitotietoa sekä kattavia tieto- ja datajärjestelmiä. Näiden valttien hyödyntämisen parantaminen on yksi syy tämän tiedonannon esittämiselle.
Kumpikaan osapuoli ei ole voinut hyödyntää täysin nykyistä yhteistyötä. Syitä tilanteeseen ovat muun muassa erilaiset hallintokulttuurit ja sääntöjen asettamat esteet. Olen kuvaillut tilannetta kirjanpitäjien sodaksi: sota ei ole vielä ohi, mutta ratkaisut häämöttävät jo.
Tiedonannossa esitetään useita perusperiaatteita työsuhteen lujittamiseksi:
Valikoivuus: EY aikoo olla myötämielinen, mutta vaativa kahdentasoinen yhteistyökumppani. Komissio pyrkii keskittymään yhteistyön lujittamiseen niiden YK:n virastojen kanssa, jotka työskentelevät EU:n määrittelemillä aloilla, joilla yhteisön tasolla tehtävä työ on hyödyllistä.
Ennustettavuus: nimeämällä selkeästi pitkäaikaiset yhteistyön painopistealueet sekä EY että YK voivat ennakoida paremmin EY:n rahoituksen. Meidän täytyy siirtyä hankkeista ohjelmiin.
Aktiivinen osallistuminen: EY hyödyntää entistä paremmin nykyisiä laajoja mahdollisuuksia EY:n aktiiviselle osallistumiselle painopisteasemassa olevien YK:n tahojen hallinnollisten elinten työhön.
Tiedonannossa keskitytään näiden tavoitteiden saavuttamiselle tarpeelliseen hallinnolliseen ympäristöön. Tarvitsemme seuraavia:
Onnistunut päätös meneillään oleville neuvotteluille tarkistuslausekkeesta, jonka avulla EY:n tarkastajat saavat riittävästi tietoa EY:n varojen käytöstä.
EY:n ja YK:n välisen vuoden 1999 puitesopimuksen uudelleenneuvottelu siten, että operaatioiden yhteisrahoituksessa keskitytään tulospohjaiseen budjetointiin ja alhaalta ylös suuntautuvaan ohjelmien rahoitukseen.
Neuvoston nopea hyväksyntä komission ehdotukselle varainhoitoasetuksen uudelleenlaatimisesta (KOM(2000) 461, 17. joulukuuta 2000). Haluan kiinnittää parlamentin huomion erityisesti tähän kohtaan.
Lopuksi tänään hyväksytyssä tiedonannossa lähetetään tärkeä viesti yhteistyökumppaneillemme YK:ssa:
EY ehdottaa yhteistyön lisäämistä niillä EY:n painopistealoilla, jotka vastaavat YK:n virastojen tärkeimpiä valmiuksia. Sujuvan yhteistyön varmistamiseksi tarvitaan kunnollista YK:n virastojen välistä koordinointia.
EY ehdottaa EY:n ja YK:n rahoitusyhteistyötä säätelevien oikeudellisten ja hallinnollisten määräysten muuttamista. Komissio toivoo ja odottaa, että YK:n neuvottelijat suhtautuvat tähän joustavasti ja ottavat huomioon Euroopan yhteisön erityisaseman YK:n toimielinten työssä.
EY ehdottaa ohjelmarahoituksen tarjoamista valikoiduille YK:n virastoille. Ennakkoehtona on, että YK:n virastot jatkavat ponnisteluja YK:n uudistamiseksi ja työnsä laadun parantamiseksi.
Tämän pitäisi vuorostaan johtaa meidän tehokkuutemme paranemiseen niin politiikkojen kuin toiminnan alalla ja siten EY:n kehitys- ja humanitaaristen politiikkojen ja toimien laadun ja tehon huomattavaan paranemiseen.
Haluan kuitenkin lopuksi tehdä yhden asian selväksi: tämä ei tarkoita, että antaisimme YK:n järjestelmälle avoimen sekin! Komission uusi lähestymistapa voi onnistua vain, jos voimme luottaa Yhdistyneiden Kansakuntien aktiiviseen yhteistyöhön. Ehtona EY:n ja YK:n välisen politiikkaan ja toimintaan liittyvän yhteistyön parantamiselle kehityksen ja humanitaaristen asioiden alalla on, että YK vahvistaa sisäistä koordinointia, kohdistaa vahvuutensa meneillään olevan uudistuksensa mukaisesti ja jatkaa neuvotteluja yhteistyön oikeudellista ja taloudellisista puitteista.
Sitoudumme täysin Euroopan veronmaksajien varojen järkevän ja avoimen käytön perusperiaatteen kunnioittamiseen. Teemme Yhdistyneille Kansakunnille selväksi, että komissio on valmis vähentämään tukeaan tai jopa keskeyttämään sen antamisen sellaisille yksittäisille yhteistyökumppaneille YK:ssa, joiden toiminta ei ole riittävän tasokasta.
Avoimemmat ja yhteistyöhakuisemmat suhteet YK:hon auttavat myös meitä tekemään omasta kehitysyhteistyöstämme ja humanitaarisesta toiminnastamme tehokkaampaa. On olemassa rajoituksia suhteille, joita voimme luoda. Järjestön nimi on Yhdistyneet Kansakunnat, ei Yhdistynyt komissio. Säilytämme erilaisuutemme, mutta ehdotuksemme parantaa ja normalisoi tapaa, jolla voimme työskennellä näiden kumppaneiden kanssa myös valtioiden tasolla, ja se on, mitä me haluamme tehdä.

Howitt
Arvoisa puhemies, suhtaudun ilmoitukseen myönteisesti. Pahoittelen, että keskustelu yhdestä parlamentin jäsenestä kesti jälleen kerran niin kauan, että keskustelu maailman köyhimmistä maista ja siitä, kuinka voimme tehokkaimmin auttaa niitä, on viivästynyt ja typistynyt. Olen itse osallistunut Euroopan tukeen UNHCR:lle ja YK:n avulle. Se on parhaimmanlaatuista tukea. Tuen täysin komission jäsen Nielsonin puheita varainhoitoasetuksesta, ja kun täällä on nyt jäseniä muistakin valiokunnista kuin vain kehitysyhteistyövaliokunnasta, ja he osallistuvat tämän säädöksen hyväksymismenettelyyn, hän voisi kenties vielä tarkentaa vähän puheitaan.
Haluan esittää hänelle seuraavat kysymykset: ensinnäkin, kuinka tiedonanto todellisuudessa muuttaa asioita kentällä siten, että hätätilanteissa koordinointi pelaa paremmin? Toiseksi, kuinka tiedonnolla varmistetaan, että saavutamme yhdessä entistä paremmin YK:n kehitysyhteistyölle asettamat tavoitteet, kuten maailman köyhyyden puolittamisen vuoteen 2015 mennessä?
Lopuksi, hänen kommentistaan Yhdistyneestä komissiosta tai Yhdistyneistä Kansakunnista, kysyisin, kuinka pitkälle jäsenvaltiot hyväksyvät tämän? Ne ovat menneisyydessä liian usein halunneet pitää Euroopan unionin ja sen toimielimet erossa YK:sta pikemminkin kuin varmistaa tehokkaan yhteistyön. Voiko hän luottaa niiden tukeen tiedonannossa esitettyjen tavoitteiden saavuttamiseksi?

Deva
Arvoisa puhemies, olen hyvin iloinen siitä, mitä komission jäsen sanoi tiiviistä työskentelystä Yhdistyneiden Kansakuntien kanssa. Jotkin Yhdistyneiden Kansakuntien ohjelmista, jotka auttavat kentällä, ovat hyvin tehokkaita ja joskus tehokkaampia kuin Euroopan unionin tähänastinen työ.
Haluan esittää kaksi kysymystä: ensinnäkin, minkäasteista täydentävyyttä komissio suunnittelee laatiessaan järjestelyä yhteistyölle Yhdistyneiden Kansakuntien kanssa, vai aiommeko vain antaa Yhdistyneille Kansakunnille sen tarvitsemat rahat siten, että se toteuttaa työn kentällä? Tämä kysymys on tullut esiin Indonesiassa ja Jaffnan alueella Sri Lankassa, joissa UNHCR on tehnyt erinomaista työtä pyrkiessään auttamaan ja tukemaan ihmisiä. Toinen kysymys on oikeastaan laajemmin suunnattu parlamentille: aiommeko perustaa parlamentin jäsenten kehitykseen ja yhteistyöhön keskittyvän pysyvän yhteyskomitean, joka raportoisi vuosittain Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokoukselle yhteistyöstämme?

Thors
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin ensiksikin ilmoittaa, että olen erityisen kiinnostunut tästä kysymyksestä. Olen nimittäin Suomen kansallisen UNICEF-toimikunnan puheenjohtaja. Toiseksi totean tyytyväisenä, että temaattinen yhteistyö on erittäin tärkeää.
UNICEFissa on valitettavasti koettu, että tämä järjestö on saanut suorittaa tehtäviä vain niin kauan kuin mitään erityistä tehtävään sopivaa eurooppalaista järjestöä ei ole ollut olemassa. Temaattiseen yhteistyöhön on sisällyttävä muun muassa koulutus ja köyhyyden torjunta, kuten jäsen Richard Howitt totesi. Toivon, että saamme nähdä huomattavan korotuksen siihen EU:n tukeen, joka kohdistuu korkealaatuiseen koulutukseen, naisten ja lasten koulutukseen. Tiedämme, että tämä on ollut yksi YK:n teemoista, ja se on yksi syyskuussa 2001 järjestettävän lapsia koskevan YK:n erityisistunnon teemoista.
Olemme saaneet komissiolta tiedonannon, jossa käsitellään EU:n toimia köyhimpiä valtioita koskevassa konferenssissa, mutta ihmettelen: aikooko komissio myös antaa tiedonannon siitä, kuinka syyskuussa 2001 järjestettävään erityisistuntoon yritetään valmistautua? Sielläkin tarvitaan EU:n panosta.

Nielson
. (EN) Vastaan ensiksi jäsen Howittille, että voimme realistisesti odottaa parempia tuloksia kentällä, jos tarkastelemme kykyämme rahoittaa esimerkiksi UNHCR:n toimia enemmän ohjelmapohjaisella tavalla. Kosovossa UNHCR valtuutettiin koordinoimaan kaikkea humanitaarista apua, mutta komissio ei saanut, eikä saisi vieläkään, osallistua perusrahoitukseen, joten UNHCR:llä oli suuria vaikeuksia määritellä tarkkoja hankkeita, joita voimme laillisesti rahoittaa. Mutta jos määritelmää voidaan laajentaa tavoitteiden tai rahoitusmahdollisuuksiemme mukaan, voimme auttaa YK:ta tekemään paremmin olennaisen tärkeää työtään eli koordinointia kentällä. Sitä tarvitaan myös turvaamaan kaikkien kansalaisjärjestöjen työ näillä humanitaarisen avun näyttämöillä, ja siksi voimme odottaa, että muutokset johtavat ennakoitavuuteen ja parempaan suunnitteluun.
Mitä tulee laajempiin tavoitteisiin, vaikutusmahdollisuutemme YK:n elinten päätöksenteossa kasvavat varmasti, kun välillemme muodostuu normaalimpi jatkuva vuoropuhelu nykyisen sekavan toiminnan sijasta, jossa rahoitamme yksittäisiä hankkeita siellä sun täällä.
Jäsen Devalle vastaan, ettemme aio vain antaa rahaa. Emme harkitse perusrahoitusta. Se kuuluu YK:n järjestöjen päättäjille, sen jäsenvaltioille, mutta meidän tilanteemme on tällä hetkellä riittämätön, on liian paljon hajanaisuutta yksittäisten hankkeiden kesken eikä mitään ennakoitavuutta Maailman elintarvikeohjelmalle tai UNICEFille, kuten täällä mainittiin. Ne tarvitsevat korkealaatuista yhteistyökumppanuutta komission kaltaisen suurrahoittajan kanssa, ja tekemällä sen, mitä olen täällä esittänyt, voimme päästä siihen asemaan.
Lopuksi syyskuussa järjestettävästä erityistapaamisesta voin kertoa, että komissio aikoo olla vahvasti läsnä ja osallistua voimakkaasti.

Maes
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kun viime vuonna kuulimme komission kehitysyhteistyövaliokunnassa YK:n kehitysohjelmasta vastaavaa henkilöä, tiivistin hänen kantansa itsekseni seuraavasti: olemme erittäin asiantuntevia, antakaa meille vain rahaa, niin me suoriudumme tehtävästämme mainiosti. Minua ilahduttaa, että te olette ottanut käyttöön toisenlaisen sävyn ja vaaditte meidän oman tärkeysjärjestyksemme kunnioittamista. Mutta suuri kysymykseni kuuluu yhä: milloin suuret alkavat tehdä yhteistyötä? Tämä kuulostaa tietysti varsin hyvältä ja siltä voi odottaa paljon, mutta käytännössä YK:nkin elinten apu saavuttaa aivan liian harvoin pienen ihmisen arjen, jossa asioita pitäisi voida muuttaa. Siksi pyydänkin, että yhteistyötä suurten kanssa ei tarkasteltaisi ainoastaan suuressa mittakaavassa, vaan katsottaisiin myös, kuinka työtä voitaisiin tehdä perusasioiden parissa.

Miranda
Arvoisa puhemies, panimme tarkasti muistiin tämän komission päätöksen. Olisimme halunneet keskustella komission kanssa tästä asiasta ennen kuin se teki päätöksen. Emme voineet tehdä sitä, mutta joka tapauksessa haluaisin sanoa, että periaatteessa me emme vastusta millään tavalla ajatusta laajemmasta yhteistyöstä, jonka avulla Euroopan unionin toiminnasta tulisi tehokkaampaa ja asianmukaisempaa.
On kuitenkin yksi erillinen kysymys, jonka haluaisin esittää ja joka on samalla kysymys ja pelonaihe: missä määrin tämän yhteistyön avulla Euroopan unionin näkyvyys ja identiteetti alistetaan, ennen kaikkea määriteltäessä suuntaviivoja, erityisesti näissä asioissa keskeiset päätökset tekevien virastojen, eli Kansainvälisen valuuttarahaston ja Maailmanpankin, tahdon alaisiksi? Missä määrin säilytämme riippumattomuutemme näistä instituutioista, joiden maine, kuten tiedämme, ei ole kovinkaan kaksinen?

Khanbhai
Komission jäsen Nielsonin osasto on tuottanut erinomaisen tiedonannon ja tartuntatauteja, HIV:tä/aidsia, tuberkuloosia ja malariaa koskevan toimintaohjelman. EU ei voi rahoittaa ohjelmaa yksin, ja siksi haluaisin kysyä, aikooko hän tehdä aloitteen maailmanlaajuisen rahaston perustamisesta yhdessä YK:n ja muiden virastojen kanssa tämän toteuttamiseksi? Olen aiheesta laadittavan mietinnön esittelijä, ja toivon, että parlamentti nopeuttaa asian käsittelyä, jotta siitä voitaisiin keskustella ennen kesäkuun kolmannella viikolla aiheesta järjestettävää YK:n kansainvälistä konferenssia. Tänä iltapäivänä on haaskattu paljon aikaa. Tämä on tärkeä asia, ja parlamentin päättäjien pitäisi ottaa se esityslistalle nopeutetulla menettelyllä käytävää keskustelua varten, jotta parlamentin jäsenet voisivat keskustella siitä ja konferenssissa voitaisiin esittää harkittavaksi Euroopan parlamentin näkemys.

Nielson
Vastaan ensin jäsen Maesille, että haluamme edetä siten, että osallistumme rahoittajana täydellisesti sellaisten alakohtaisten ohjelmien toteuttamisen rahoittamiseen, jotka on järjestetty paremmin kuin tähän saakka on tehty valtioiden tasolla. Se, että rahoittajat ovat kurinalaisempia, vaikuttaa myös siihen, miten YK:n järjestöt kohtaavat tarpeet. Toivomme myös, että YK:n jäsenet neuvottelisivat toimistaan enemmän muiden rahoittajien kanssa: se on toiminut Maailmanpankin kohdalla kohtuullisen hyvin viime vuosina, ja tässä on kyse samanlaisesta kurinalaisuudesta.
Humanitaarinen puoli on aika erilainen. Siinä tärkein syy, miksi meidän pitää tukea YK:n tahoja, on että niillä on usein erityiset toimintavaltuudet ja ne pääsevät alueille, joihin muiden voi olla vaikea päästä. Yritämme luoda tasapainoa YK:n ja kansalaisjärjestöjen kesken. Ainoa ongelma on koordinointi, mutta esimerkiksi UNHCR:llä on erityisvaltuudet ja meidän täytyy varoa jättämästä sitä syrjään.
Jäsen Miranda, suoraan sanoen komissio ei esitä tänään mitään sellaista, mikä tulisi yllätyksenä niille, jotka ovat keskustelleet näistä asioista kanssani viime vuosina. Tässä ollaan hyvin pitkälti samoilla linjoilla sen kanssa, minkä olen ilmoittanut olevan seuraava looginen ja tarpeellinen askel. Keskustelemme tiedonannosta, ja on tärkeää, että pyrimme pääsemään jonkinlaiseen harkittuun yhteisymmärrykseen tästä askeleesta, kuten onnistuimme tekemään yleistä politiikkaa koskevan asiakirjan kanssa. Tämä on osa siinä esitettyjen ajatusten täytäntöönpanoa, ja se auttaa meitä molempia toimimaan tehokkaammin ja kasvattaa vaikutusvaltaamme. Kyky toimia on hyvä, mutta se ei riitä, ja jos tässä on kyse näkyvästä mainostempusta, pidän enemmän näkyvyydestä, joka perustuu ammatilliseen kunnioitukseen ja todelliseen vaikutusvaltaan kansainvälisellä näyttämöllä. Siihen me tähtäämme.
Jäsen Khanbhai, keskustelu maailmanlaajuisesta rahastosta on yksi helposti ymmärrettävä tapa - ja suhtaudumme siihen myönteisesti - tehostaa ponnisteluja tartuntatauteja vastaan, sillä tällaisen rahaston luominen toisi uutta lisärahoitusta uusista yksityisistä lähteistä. Suhtaudumme siihen myönteisesti, ja saatamme jopa osallistua siihen, mutta todellinen ongelma on avun toimittaminen kentälle. Tässä kohdin YK:n järjestöjen täytyy vastata kysymyksiimme suoremmin, ja meidän täytyy parantaa todellista toimintakykyämme. Tämä on pullonkaula taistelussa näitä tauteja vastaan, eikä siihen vaikuta se, lisäämmekö 100 miljoonaa euroa rahoista, jotka on jo osoitettu tähän tarkoitukseen. Todellisuus kentällä on pullonkaula, emmekä saa unohtaa sitä keskusteluissamme. Muotivirtaukset vaihtelevat kuukausittain tästä aiheesta käytävissä keskusteluissa, ja aion - parlamentin tuella - pitää itsepäisesti kiinni siitä, minkä me olemme määritelleet.

Kinnock
Haluan kiittää komissiota erinomaisesta aloitteesta, joka koskee suhteitamme YK:hon. Kolme lyhyttä ja yksinkertaista kysymystä: kuinka komission jäsenen analyysin mukaan Yhdistyneiden Kansakuntien ja Euroopan unionin painopistealueet eroavat toisistaan tavoissamme nähdä, kuinka humanitaarista apua pitäisi toimittaa? Kuinka jännitteet, jotka olen itsekin havainnut, voitetaan - jännitteet, joita kentällä on aina YK:n ja Euroopan unionin välillä - ja kuinka uusi lähestymistapa, jonka aiotte hyväksyä, helpottaa yhteistyökumppanuuden kehittämistä ja mainitsemieni jännitteiden lieventymistä kentällä?

Corrie
Haluan kiittää komission jäsentä hänen antamastaan lausunnosta. Yksi asia on selvä: ellei yhteistyö rahoittajien kesken parane, emme ikinä pääse eroon päällekkäisyyksistä ja aukoista tuissa. Onko yhteistyö YK:n kanssa komission jäsenen mielestä jo parantunut hänen työnsä ansiosta? Huomasin yhdeksännessä EKR:ssä, että 90 prosenttia varoista menee vähiten kehittyneille maille. Uskotteko, että ne pystyvät käsittelemään näin suurta rahasummaa? Ja jos eivät, niin auttavatko Yhdistyneiden Kansakuntien järjestöt kehittämään tätä kykyä?
EU:n politiikkana on siirtyä kohti alueellista yhteistyötä ja yhdentymistä. Noudattavatko myös Yhdistyneiden Kansakuntien järjestöt tätä politiikkaa, ja tukevatko ne sitä?

Sauquillo Pérez del Arco
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tiedonantonne oli mielenkiintoinen, ja haluaisin esittää teille kaksi kysymystä.
Tämä aloite, joka koskee kumppanuutta komission ja Yhdistyneiden Kansakuntien järjestöjen kanssa, on mielestäni tärkeä sikäli kun se ei vahingoita yhteisön kehitystä ja humanitaarista apua koskevia politiikkoja, joiden suunnittelemista ja kehittämistä parlamentti valvoo demokraattisesti. Tämän vuoksi pyytäisin, että ei tyydyttäisi ainoastaan myöntämään tai toimittamaan varoja tai delegoimaan tehtäviä suuremman kumppanin sisällä, vaan että näitä tehtäviä myös valvottaisiin.
Toinen kysymykseni liittyy yhteisön avun luonteeseen, sillä tämä apu on yksi peruspilareistamme ja sitä koskevasta toiminnasta vastaavat pääasiassa valtiosta riippumattomat tahot. Haluan, että tämä apu säilytetään jatkossakin, ja tämän vuoksi olen huolissani kansalaisjärjestöjen ja Yhdistyneiden Kansakuntien järjestöjen välisistä suhteista. Millä tavoin tätä yhteistyötä tullaan organisoimaan ja koordinoimaan?

Nielson
. (EN) Vastaan ensin jäsen Kinnockille, että - kuten sanoin aiemmin - humanitaarisen avun alalla järjestelyongelmat ja toimintatavan asettamat haasteet eivät ole yhtä monimutkaisia kuin jos tarkastelemme siirtymävaihetta ja yleistä vaihetta. Jännitteet kentällä - ja vastaan nyt myös jäsen Sauquillon kysymykseen kansalaisjärjestöjen ja YK:n järjestöjen välisistä suhteista - ovat usein aiheuttaneet ongelmia. Tilanne on nyt parempi kuin joskus aikaisemmin. Myös humanitaarista apua tarjoavat kansalaisjärjestöt ovat hyväksyneet paremmin ammattimaisen työskentelytavan tarpeen sekä tarpeen ja velvollisuuden hyväksyä koordinointi osaksi sopimuksiamme kaikkien niiden kanssa, joita rahoitamme. Tilanne vaikuttaa siis tapaus tapaukselta paremmalta tällä hetkellä.
Olen jo maininnut suojelun ja turvallisuuden. Tsetseniassa on keskusteltu Venäjän hallituksen kanssa mahdollisuudesta käyttää radioita siitä lähtien, kun levottomuudet alkoivat, ja vasta nyt on sallittu tuo pieni lisäturvan lähde, mutta ilman, että YK olisi paikalla ainoana, joka pystyy edes käsittelemään työn tätä puolta, kenellekään ei annettaisi lupaa pitää radiota. Asia on täysin selkeä, ja siitä keskustellaan yhä enemmän kansainvälisellä tasolla. Tämä on yksi näkökohdista, jotka mainitsin joidenkin maailmanlaajuisten YK:n järjestöjen erityisvaltuuksien yhteydessä; meidän pitää siis jakaa tehtävät erikoistuneiden kansalaisjärjestöjen ja - joissakin tapauksissa - YK:n järjestöjen kattojärjestön kesken.
Suurena humanitaarisen avun rahoittajana meidän täytyy voida hyödyntää kaikkia mahdollisia välineitä, ja osallistumalla jäsennellympään kumppanuuteen - kuten olemme nyt suunnitelleet - saamme myös äänemme paremmin kuuluville näistä asioista YK:n järjestöjen kanssa käytävissä keskusteluissa, kuin satunnaisena rahoittajana.
Jäsen Corrien kysymykseen vastaan, että yhdeksännessä Euroopan kehitysrahastossa myöntämämme 90 prosentin osuus kattaa sekä vähiten kehittyneet maat että alhaisen tulotason maiden ryhmän. Nämä kaksi yhdessä saavat kyseiset 90 prosenttia. Kykyjen kehittämiseen tarvitaan kaikkia, jotka pystyvät auttamaan: UNDP:tä, Maailmanpankkia ja meitä; tehtävä on niin laaja, ettei meidän kannata kuvitellakaan, että selviytyisimme kaikesta yksin. Haluan muistuttaa parlamentille, että yleisessä kehitysyhteistyöpolitiikkaa koskevassa asiakirjassa olemme tarkentaneet alueet, joihin kiinnitetään erityistä huomiota, mikä tarkoittaa rehellisesti sanoen myös, että meidän on annettava muiden tehdä enemmän työtä alueilla, joilla me teemme vähemmän, ja meillä on jäsenvaltioita, jotka voivat ja aikovat tehdä niin. Meillä on kuitenkin myös maailmanlaajuinen järjestelmä, emmekä saa sulkea senkaltaista yhteistyökumppanuutta tämänhetkisen työmme ulkopuolelle.
Alueellinen yhteistyö: hyödynnämme selkeästi Afrikan talouskomissiota ja muita asianomaisia YK:n tahoja, ja ne ovat erittäin kiinnostuneita komission rohkeasta ja kunnianhimoisesta toimintalinjasta, jolla se pyrkii järjestämään talousmaantiedettä etenkin Afrikan osalta. Meillä on hyvä yhteistyökumppanuus, ja toimintaamme tuetaan.
Lopuksi jäsen Sauquillon kysymyksen osasta, joka koski jossain määrin politiikkamme näkyvyyttä ja selkeyttä. Kyse on itseluottamuksesta. Voisimme katsoa asiaa myös toiselta kannalta: olemme nyt saavuttaneet pisteen, jossa määrittelemämme toimintalinja on saanut tiettyä varmuutta, selkeyttä ja voimakasta tukea. Nyt olemme mielestämme riittävän vahvoja ja kypsiä käymään YK:n kanssa maailmanlaajuisesti kattavampia keskusteluja. Emme olleet aiemmin riittävän hyvin järjestäytyneitä tällä alalla, joten haluamme nyt yhä kunnianhimoisemmin vaikuttaa maailman tapahtumiin, ja tämä on ajatus kaiken takana.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, jäsen Sauquillo esitti oikeutetun kysymyksen, joka koski unionin varojenmyöntämistapojen valvontaa. Ensimmäisen kerran valvontaa harjoitetaan yleiskokouksessa, joka pidetään syyskuusta joulukuuhun. Minun kysymykseni komissiolle kuuluu: kuinka valvonta tällä hetkellä toimii? Onko Euroopan komissiolla siellä koordinoiva tehtävä? Onko olemassa henkilö, joka on erikseen palkattu tätä varten, ja toimiiko 15 jäsenvaltion yhteinen valvonta yleiskokouksessa hyvin? Asia kiinnostaa minua erityisesti, koska työskentelin 1970-luvulla Alankomaiden edustajana yleiskokouksessa.
Toinen kysymykseni koskee Yhdistyneiden Kansakuntien pakolaistyötä. Tiedän, että siihen osoitetut varat ovat merkittävästi vähentyneet. Nykyinen pakolaisasiain päävaltuutettu tekikin jo vierailun komission jäsenen luo nähdäkseen, voisiko tilannetta taas parantaa. Merkitseekö tämä uusi yhteys, jonka olette luonut Yhdistyneisiin Kansakuntiin, myös taloudellista parannusta Yhdistyneiden Kansakuntien pakolaisjärjestön työlle? Se olisi nimittäin hyvä uutinen uudelle päävaltuutetulle.

Bowis
Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti komission jäsenen sitoutumiseen YK:n virastojen kanssa tehtävään yhteistyöhön, mutta haluaisin samalla kysyä häneltä, onko hän samaa mieltä pääsihteeri Kofi Annanin kanssa siitä, ettei taloudellista hyvinvointia voi olla ilman fyysistä ja henkistä hyvinvointia, ja aikooko hän työskennellä virastojen, erityisesti WHO:n ja UNICEFin, kanssa tämän saavuttamiseksi? Olemme kuulleet tänään paljon, ja tulemme kuulemaan, kuten pitääkin, vielä paljon enemmän yhdestä suurimmista haasteista, aidsista: Kofi Annan vetosi kaksi päivää sitten koko maailmaan, että se tekisi enemmän asian hyväksi. On kuitenkin muitakin sairauksia: tuberkuloosi, malaria, jokisokeus sekä henkisen ja neurologisen terveyden ala, jonka WHO otti tänä vuonna painopistealakseen.
Aikooko hän esittää parlamentille suunnitelmia työn lisäämiseksi tällä alalla? Henkiseen terveyteen liittyvät ongelmat ovat nopeimmin lisääntyviä työkyvyttömyyden syitä. Esimerkiksi epilepsiaa sairastaa useampi henkilö kuin aidsia - 40 miljoonaa ihmistä elää sen kanssa, mutta vain 8 miljoonaa näistä 40 miljoonasta saa hoitoa sairauteen. Tämä on häpeäksi maailmalle. Voimme tehdä enemmän. Vaatiiko komission jäsen Nielson parlamenttia, unionia ja komissiota lisäämään ponnisteluja?

Nielson
. (EN) Vastaan ensiksi jäsen Maij-Weggenille, ettei ole komission tehtävä koordinoida jäsenvaltioiden toimia YK:n yleiskokouksissa, se on niiden oma tehtävä. Yleisesti se, mitä EU:n jäsenvaltiot tekevät yleiskokousten poliittisissa neuvotteluprosesseissa on suhteellisen hyvin koordinoitua. YK:n eri järjestöjen johtokuntien tasolla koordinointia on kuitenkin vähemmän, ja siinä olemme komissiona konkreettisesti mukana käytännön tason kumppanina pitkälti samalla tavalla kuin jäsenvaltiot, mutta meillä ei ole äänivaltaa kuin muutamassa harvassa järjestössä, kuten FAO:ssa.
Emme pyydä uutta oikeusperustaa. Pyydämme tiiviimpää yhteistyötä. Emme tarvitse sitä, mutta olisi hyvä, jos asemamme kasvaisi ajan myötä sellaiseksi, että meillä olisi näkyvämpi poliittinen rooli. Kasvatamme poliittista vaikutusvaltaamme ehdottamiemme muutosten myötä, mutta tässä on kyse prosessista ja saavutuksesta.
Mitä tulee mainitsemiini rahoihin ja valvontaan: rahankäyttömme nykyisten oikeudellisten puitteiden johdosta tämä on yksi harvoista avoimista kysymyksistä, joista keskustellaan YK:n järjestöjen kanssa, ennen kuin voimme uudistaa ja parantaa puitesopimusta siitä, kuinka asiat tehdään käytännöllisesti. Tämä on kirjanpitäjien sodan viimeinen erä, mutta se on vielä kesken. YK:n järjestöjen täytyy suhtautua hieman myönteisemmin siihen, että tilintarkastajamme ja tarkastajamme pääsevät seuraamaan rahojemme kulkua, ja avautua samalla tavalla kuin Maailmanpankki on suostunut avautumaan. Tärkeintä on, että voidaksemme työskennellä kunnolla normaalissa kumppanuussuhteessa, emme saa vaatia, että kaikki tehdään meidän sääntöjemme mukaan. Jos jäsenvaltio voi tehdä yhteistyötä YK:n järjestön kanssa ja sen raportointi hyväksytään, pitäisi myös Euroopan unionin pystyä periaatteessa samaan. Tämä on kuitenkin mahdollista vasta, kun varainhoitoasetusta on muutettu. Siihen saakka olemme tiedonannossa kuvatussa tilanteessa, ja toimintatavoissa on vielä paljon parantamisen varaa. Toivon, että pystymme tällä tavoin kasvattamaan luottamusta ja siten tehostamaan toimintaa.
Jäsen Bowis, minunkin mielestäni kysymys henkisestä terveydestä on hyvin tärkeä. Lisäisin siihen useita muita vammoja, jotka jäävät puutteenalaisessa ympäristössä täysin huomiotta. Inhimillisestä näkökulmasta asiaan täytyy kiinnittää enemmän huomiota. Humanitaarisen avun vaiheessa kiinnitämme nyt paljon enemmän huomiota uhrien, ei vain lasten ja naisten, vaan kaikkien, psykologiseen näkökulmaan: on selvää, ettei sotilaiden kotiuttaminen onnistu, jos psykologisia näkökulmia ei käsitellä. Olen hyvin iloinen, että mainitsitte tuberkuloosin ja malarian sairauksina, joihin meidän pitää kiinnittää yhtä paljon huomiota kuin aidsiin. Olemme pyrkineet ottamaan tämänkin näkökohdan mukaan tiedonantoomme ja tartuntatauteja koskevaan toimintaohjelmaamme. Tämä on yhtä tärkeää kuin se, että pysymme päätöksessämme säilyttää ennaltaehkäisy painopisteasemassa. Yritämme pitää näiden kaikkien sairauksien kokonaistilanteen työohjelmamme kärjessä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komission jäsen Nielson!
Keskustelu on päättynyt.

Peter Sichrovskyn parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskeva pyyntö
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Zimerayn laatimasta oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietinnöstä (A5-0123/2001) jäsen Sichrovskyn parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskevasta pyynnöstä.

Zimeray
Arvoisa puhemies, Sichrovskyn tapaus on tällä parlamenttikaudella esillä olleista tapauksista kenties kaikkein vaikein siihen liittyvän menettelyn ja ennen kaikkea asiasisältönsä takia. Haluaisin tässä yhteydessä muistuttaa mietinnön laadinnassa meitä ohjanneista periaatteista, jotka ovat elintärkeitä parlamentille, kuten olemme äskeisessä keskustelussa huomanneet.
Ensimmäinen periaate, jota meidän on noudatettava, on se, että meidän on mahdollisuuksien rajoissa unohdettava kaikki poliittiset mielipiteet laatiessamme mietintöä parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskevasta pyynnöstä. Lisäksi meidän on mahdollisimman pitkälle vältettävä pyynnön kohteena olevan parlamentin jäsenen arvostelua tai tuomitsemista ennakolta, vaikkei se aina helppoa olekaan.
Toisen periaatteen mukaan meidän on toimittava oikeudenmukaisesti ja noudatettava niin jäsenvaltioiden lainsäädäntöä kuin parlamentin "lainsäädäntönä" pidettäviä, asiasisältöä ja muotoa koskevia sääntöjä, mikä edellyttää meiltä ehdotonta johdonmukaisuutta edellisiin päätöksiimme nähden. Meidän on myös pidettävä kiinni - ja tämä on koskematon periaate - siitä määrittelystä, jonka perusteella parlamentin jäsenistä on esitetty kanne. Tämä on erittäin tärkeä näkökanta Sichrovskyn tapauksessa, johon palaan hetken kuluttua. Jos tapaukseen liittyy epäilyjä, niiden on aina koiduttava syytetyn hyväksi, sen parlamentin jäsenen hyväksi, jonka parlamentaarista koskemattomuutta esitetään pidätettäväksi.
Näin ollen Sichrovskyn tapauksessa, kuten kaikissa muissakin tapauksissa, on mielestäni tärkeää muistaa parlamentaarisen koskemattomuuden periaate ja sen olemassaolon oikeus. Parlamentaarinen koskemattomuus ei ole tietyille parlamentin jäsenille myönnettävä etuoikeus, vaan suojelukeino. Sillä ei ole tarkoitus suojella yksilöä, vaan toimielintä tuon yksilön suojelun kautta. Minun on sanottava, että Sichrovskyn tapaus sekä kohta käsiteltävät muutkin tapaukset ovat sellaisia, joita leimaavat voimakkaasti epämääräiset tiedot, minkä vuoksi kunnianloukkausrikokset ja painovapausrikkomukset lisääntyvät jatkuvasti. Näitä tapauksia leimaavat myös ilmaisunvapaus, jota olemme joutuneet käsittelemään, elämän ja etenkin julkisen elämän ankara arvostelu, ja käytänkin nyt tilaisuutta hyväkseni muistuttaakseni, että on olemassa myös siviilioikeudellinen lainsäädäntö, jonka nojalla on mahdollista saada oikaisu vahinkoihin, joista asianomainen henkilö katsoo kärsineensä. Näin voidaan toimia etenkin silloin, kun on kyse painovapauteen tai kunnianloukkaukseen liittyvistä vahingoista, ja meidän on nyt mielestäni tartuttava tilaisuuteen muistuttaaksemme, ettei parlamentaarinen koskemattomuus merkitse rankaisemattomuutta, vaan rikosoikeudellisen menettelyn lykkäämistä, mikä ei missään nimessä poissulje siviilioikeudellisten menettelyjen aloittamista asianomaisen parlamentin jäsenen edustajantoimen aikana.
Sichrovskyn tapauksesta minun on muistutettava, että häntä vastaan nostettiin syyte siitä, että hän oli haukkunut Wienin juutalaisen kulttuuriyhteisön puheenjohtajaa idiootiksi, aggressiiviseksi, kärttyisäksi, hirvittävän kitsaaksi ja vihan täyttämäksi ihmiseksi sekä "ammattijuutalaiseksi", joka päästäkseen televisioon olisi valmis hyödyntämään jopa kuolleita sukulaisiaan. Tämän kuullessamme ajattelemme luonnollisesti, että kyse on rotuvihaan ja juutalaisvastaisuuteen yllyttämisestä. Minä puolestani kieltäydyn ottamasta kantaa tähän olettamukseen siitä yksinkertaisesta syystä, ettei Sichrovskya syytetä yllyttämisrikoksesta, joten meidän on nyt mielestäni vältettävä muuttamasta syytekohtaa, sitä, mistä häntä on alun perin syytetty.
Asian yksityiskohtainen tarkastelu ja tutkiminen - mikä on ollut mahdollista oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan useissa kokouksissa asian palattua tuon valiokunnan käsittelyyn kolme tai neljä kertaa - on osoittanut, että vaikka nuo edellä mainitut sanat ovatkin kiivaita, liioiteltuja ja vastenmielisiä, ne on lausuttu poliittisessa yhteydessä ja vastauksena Sichrovskyyn itseensä kohdistuneeseen kritiikkiin sekä siihen kritiikkiin, joka kohdistui hänen poliittisen asennoitumisensa ja uskonnollisen taustansa väliseen yhteyteen.
Tämän vuoksi oikeudellisten asioiden valiokunta katsoi, kuten olemme vastaavissa tapauksissa tehneet, että etenkin portugalilaisten parlamentin jäsenten kohdalla voidaan havaita yhteys - tosin hyvin löyhä - Sichrovskyn sanojen sekä hänen poliittisen asennoitumisensa ja poliittisen kantansa välillä. Tämä yhteys ei luonnollisestikaan koske kaikkia hänen sanojaan, mutta meidän on mielestäni ajateltava noita sanoja kokonaisuutena, jolloin Sichrovskyn on voitava nauttia parlamentaarista koskemattomuutta.

Zappalà
Arvoisa puhemies, kollega Zimeray toi esille oikeudellisten asioiden valiokunnan johtopäätökset, joita varmasti kannatetaan ja joita on helppo kannattaa, koska koskemattomuutemme on voitava taata, että on mahdollista esittää poliittisia mielipiteitä, joiden sisältö voi olla mitä moninaisin, kaikissa niissä puheenvuoroissa, joita politiikan tekijöiden on pidettävä erilaisissa tilanteissa, olivatpa ne julkisia avoimesti tai yleisesti tiedotusvälineiden välityksellä.
Arvoisa puhemies, haluan käyttää hyväkseni tämän tilaisuuden muistuttaakseni joistakin koskemattomuuden piirteistä, jotka kollega Zimeray tosin mainitsi mutta joita haluaisin kuitenkin vielä käsitellä perusteellisemmin kokonaisuudessaan tai ainakin osin. Kuten aina sanomme parlamentin oikeudellisten asioiden valiokunnan mietinnöissä, koskemattomuutemme on eurooppalaista koskemattomuutta ja eroaa siis kansallisesta koskemattomuudesta. Tämä johtuu siitä, että tämän toimielimen, ainoan yleisellä vaalilla valitun eurooppalaisen elimen, on oltava riippumaton kaikista muista eurooppalaisista toimielimistä, kuten mietinnöissä aina todetaan. Todellisuudessa kuitenkin pidämme kiinni perustamissopimuksista, työjärjestyksestä ja parlamentin ohjesäännöstä, minkä seurauksena se ei ole riippumaton.
Jatkan tästä aiheesta tulevissa puheenvuoroissani. Joka tapauksessa tuen oikeudellisten asioiden valiokunnan kantaa: suositusta, että kyseisen parlamentin jäsenen koskemattomuutta ei pidätetä.

Berger
Arvoisa puhemies, kuten edelliset puhujatkin, olen sitä mieltä, että meidän pitäisi käyttää hyväksemme Sichrovskyn tapausta, josta tänään keskustelemme, pohtiaksemme puhtaasti rutiininomaisen käsittelyn lisäksi parlamentaarisen koskemattomuuden tarkoitusta ja tarkoituksettomuutta. Koskemattomuuden historialliset juuret, nimittäin edustajantoimen riippumattomuuden suojelu usein alun perin vielä monarkkisesti ohjatun esivallan asioihin puuttumiselta, voivat nykyään legitimoida koskemattomuuden instituution enää vain osittain. Siitä ei saa olla mitään epäilystä, että edustajantoimen hoitamisen yhteydessä ilmaistuille mielipiteille ja parlamentissa suoritettaville äänestyksille on nykyään taattava täydellinen myös edustajantoimen jälkeinen koskemattomuus, jota kutsutaan myös rankaisemattomuudeksi.
Kuitenkin silloin kun kyseessä ovat teot ja lausunnot, joiden kohdalla poliittista yhteyttä ei juuri enää ole eikä varsinkaan ole kyse valtiollisilta oikeustoimilta suojelemisesta, vaan kansalaisten oikeuksista edustajiin nähden, tulee harkitsematon koskemattomuus nykyään varmasti jo laillisuutensa rajoille. Tällöin koskemattomuus on vaarassa muuttua etuoikeudeksi.
Jos me täällä Euroopan parlamentissa - toisin kuin monissa kansallisissa parlamenteissa - tarjoamme edelleen hyvin kattavan suojan, niin jokaisen edustajan pitäisi käyttäytyä tavalla, joka sallii meidän myös todella säilyttää tämän käytännön. Parlamenttimme suurpiirteisyys, joka tässäkin tapauksessa on periaatteellisen pohdinnan tulos - ja näin pitää ollakin - hyödyttää myös niihin puolueisiin kuuluvia edustajia, jotka eivät kotimaassaan ota sananvapauden ja tiedonvälityksen vapauden suojaa kovin vakavasti.

Puhemies
Haluan vain sanoa tiedoksi kollegoille, että työjärjestyksemme 6 artiklassa sanotaan tästä asiasta: "Jäsen, jonka parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä on pyydetty, ei osallistu keskusteluun, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 122 artiklan määräysten soveltamista." Sanon tämän vain, jotta meillä olisi kaikilla samat tiedot. Paljon kiitoksia ymmärtäväisyydestä!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Johannes Voggenhuberin parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskeva pyyntö
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Zimerayn laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0124/2001) Voggenhuberin parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskevasta pyynnöstä.

Zimeray
Arvoisa puhemies, kahta itävaltalaista syytetään painovapausrikkomuksesta. Tällä kertaa Voggenhuberia syytetään siitä, että hän on todennut Haiderista seuraavaa: "Hän (Jörg Haider) on fasisti, ja Itävallan vapauspuolue (FPÖ) on uusfasistinen puolue. FPÖ ja Jörg Haider edustavat kaikkia olennaisesti fasismiin liittyviä osatekijöitä, joita ovat autoritaariset piirteet, myytti vahvasta miehestä, vähemmistövastaisuuteen yllyttäminen, rotusyrjintä, ulkomaalaisten ja sosiaaliapua saavien nimittäminen loisiksi, oman kansakuntansa nimittäminen erehdykseksi ja oman tasavaltansa kuvaaminen roistojen valtakunnaksi. Kaikki tämä kuvastaa sellaisia asenteita, joista tämä maa on useiden vuosien ajan pyrkinyt eroon. Kansanpuolue (ÖVP) teki historiallisen virheen päästäessään uusfasismin valtaan Itävallassa." Nämä sanat siis riittävät Voggenhuberin asettamiseksi syytteeseen Itävallan rikostuomioistuimessa.
Minun on sanottava hieman aiemmin esiin otetuista, Sichrovskyn tapausta koskevista perusteista, ettei oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta epäröinyt päättäessään säilyttää kyseisen henkilön parlamentaarisen koskemattomuuden. Parlamentaarinen koskemattomuus nimittäin myönnetään aina, kun parlamentin jäsenen käyttämän ilmaisun ja poliittisen mielipiteen ilmaisun välillä on yhteys, vaikka vain löyhä ja heikko, joten Voggenhuberin tapauksessa on kiistatta kyse poliittisen, tosin jokseenkin värikkään mielipiteen ilmaisemisesta, mikä saattaa tietenkin aiheuttaa vastaväitteitä ainakin sen kohteessa.
Meidän on mielestäni ehdottomasti suojeltava - ja tässä on kyse toimielimemme riippumattomuudesta - jokaisen oikeutta mielipiteiden vapaaseen ilmaisuun, etenkin puhtaasti poliittisten, selkeästi ilmaistujen mielipiteiden ilmaisuun. Otan nyt kuitenkin tilaisuudesta vaarin todetakseni, että tässä tapauksessa, kuten edellisessäkin, tai kenties voisin sanoa "kuten varsinkin edellisessä" Sichrovskyn tapauksessa, parlamentaarisella koskemattomuudella voidaan suojella kyseistä toimielintä, ja jokaisen parlamentin jäsenen on otettava tehtäväkseen suojella toimielintään.
Jäsen voi edistää edustamansa toimielimen suojelua sekä lisätä tuon edustustehtävänsä ja ulospäin esittämiensä mielipiteiden painoarvoa myös siten, että hän - ja tämä koskee kaikkia - lieventää sanomisiaan, sillä mitä tahansa on mahdollista sanoa, jos se tehdään harkitusti ja kohtuudella. Tämä pätee erityisesti Sichrovskyyn. Arvoisa puhemies, Voggenhuberin tapauksessa oikeudellisten asioiden valiokunta kuitenkin päätti suoralta kädeltä ehdottaa teille hänen parlamentaarisen koskemattomuutensa säilyttämistä edellä esittämistäni syistä.

Zappalà
Arvoisa puhemies, palaten siihen, mitä hetki sitten sanoin, todellisuudessa olemme - kuten olemme parlamentissa nähneet - erittäin usein tilanteessa, jossa puhumme koskemattomuudesta tai koskemattomuuden pidättämistä koskevista pyynnöistä erilaisten menettelyjen, menetelmien ja piirteiden pohjalta sen mukaan, mikä itse kunkin poliittinen ja kansallinen - todellisuudessa enemmänkin kansallinen kuin poliittinen - tausta ja lähtökohta on. Tänään joku otti esille tämän ongelman, jota oikeudellisten asioiden valiokunta ei ole mielestäni ennen tätä päivää koskaan käsitellyt.
Olen sitä mieltä, että parlamentin ja puhemiehistön on tässä asiassa ponnisteltava entistä enemmän nopeuttaakseen päätöstä, koska kansallisten lainsäädäntöjen, joiden piiriin kuulumme, erilaisuudesta aiheutuvien vaikeuksien vuoksi kaikki parlamentin jäsenet eivät käytännössä ole samalla viivalla. Kyseessä olevassa tapauksessa - kuten kollega Zimeray aivan oikein totesi - oikeudellisten asioiden valiokunta äänesti asiasta yksimielisesti. On totta, että toisinaan politiikassa liioitellaan, toisinaan politiikassa mennään pitkälti henkilökohtaiselle tasolle, ja tänään parlamentissa nähtiin osoitus juuri tästä. Olemme kuitenkin demokraattisesti sitä mieltä, että jokaisen jäsenen, jokaisen poliittisen edustajan mielipiteitä, olivat ne sitten miten voimakkaita tahansa - yksilöinä he eivät kuitenkaan saa piiloutua tämän taakse - on kuitenkin pidettävä poliittisina kannanottoina, ja siksi parlamentin puolustamiseksi koskemattomuutta ei saa pidättää. Tuen siksi PPE-ryhmän puolesta oikeudellisten asioiden valiokunnan ehdotusta, sillä totuus on, että olisi paljon parempi ja demokraattisempaa ja poliittisempaa asennetta osoittava vaihtoehto, jos ei puututtaisi henkilökohtaisuuksiin, itse kunkin henkilökohtaisiin yksityisasioihin - kuten nykyään valitettavasti usein tapahtuu ja mihin kansainvälinen lehdistö nykyään syyllistyy.

Berger
Arvoisa puhemies, Itävallan sisäpoliittisissa piireissä on pitkän aikaa voinut luottaa siihen, että FPÖ ja Jörg Haider nostavat kasoittain kanteita kaikkia arvostelijoitaan vastaan - olipa sitten kyseessä kokonaiset tiedotusvälineet, yksittäiset toimittajat, muut poliitikot tai yksityishenkilöt. Asianajajana näissä tapauksissa on muuten tuolloin toiminut nykyinen oikeusministeri. Monet annetuista tuomioistuimen päätöksistä ovat todella kiinnostaviakin, koska itävaltalaiset tuomarit ainakin vielä pystyvät toimimaan riittävän riippumattomasti. Aivan äskettäin todettiin esimerkiksi kansainvälisestikin tunnettua tapausta Jörg Haider vastaan yliopiston professori Anton Pelinka seuranneessa muutoksenhakumenettelyssä, että on sallittua sanoa FPÖ:n vähättelevän kansallissosialismin julmuuksia.
Samankaltaista periaatteellista selvitystä olisimme odottaneet Jörg Haiderin kanteelta kollegaamme Johannes Voggenhuberia vastaan, nimittäin selvitystä FPÖ:n luonteesta eli siitä, onko se fasistinen, uusfasistinen tai postfasistinen puolue vai eikö ole. Voidakseen todistaa väitteensä oikeaksi Johannes Voggenhuber itse pyysi, toisin kuin hänen kollegansa Sichrovsky, parlamentaarisen koskemattomuutensa pidättämistä. Periaatteellisista syistä - joista olen samaa mieltä - oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta ei kuitenkaan voinut täyttää tätä pyyntöä. Toivon kuitenkin FPÖ:n luonteen oikeudellisen selvittämisen olevan mahdollista muulla tavoin.
Haluan käyttää vielä jäljellä olevan puheaikani viitatakseni siihen, miten ihmeissäni olen siitä, että Sichrovskyn tapausta koskevaa mietintöä, joka hyväksyttiin oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa, muutettiin matkalla tänne täysistuntoon, niin ettei se joiltakin osin ole enää niin selkeä kuin versio, josta oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa äänestettiin.

Hautala
Arvoisa puhemies, Voggenhuber on ottanut esille vakavan ongelman sanoessaan Jörg Heiderin olevan fasisti ja tämän puolueen uusfasistinen puolue. Voggenhuber itse toivoo, että hänen parlamentaarinen koskemattomuutensa voitaisiin pidättää, sillä hän on hyvin vakuuttavasti osoittanut ryhmällemme, että kysymys on sananvapauden puolustamisesta, johon hän haluaa ryhtyä. Hän haluaisi siis taistella sanan miekalla tällaista fasistista puoluetta ja sen johtajaa vastaan eikä hän haluaisi, että parlamentaarinen koskemattomuus on tässä asiassa esteenä.
Näin ollen minun on ilmoitettava teille, herra puhemies, että toisin kuin oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta esittää, ryhmäni tulee Voggenhuberin omaa toivomusta noudattamaan, koska pitää sitä varsin perusteltuna, ja tulee suosittamaan, että Voggenhuberin parlamentaarinen koskemattomuus pidätetään. Tämä ei millään muotoa tarkoita sitä, että kyseenalaistaisimme oikeusasioiden valiokunnan periaatteet ja sen, että sen tulee pitää periaatteistaan kiinni, mutta tässä tapauksessa katsomme, että perusteet ovat olemassa sille, että parlamentti voi puolustaa omaa riippumattomuuttaan parhaiten ottamalla vastaan tämän haasteen, jonka Heider on esittänyt Voggenhuberille.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Elisabeth Jegglen parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskeva pyyntö
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana MacCormickin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0216/2001) Elisabeth Jegglen parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskevasta pyynnöstä (2001/2031(IMM)).

MacCormick
Arvoisa puhemies, kaksi edellistä tapausta, joita käsittelimme, koskivat sananvapautta ja jämerän poliittisen vuoropuhelun ylläpitämisen ehtoja. Tämä asia ei koske niitä. Kyseessä on liikennerikkomus, kuten mietintöni 10. sivun toiseksi viimeisessä kappaleessa todetaan: "Jeggleä vastaan nostettu syyte koskee liikenteen vaarantamista, koska hän on 4. toukokuuta 1999 ohittanut autollaan toisen ajoneuvon liikennesääntöjen vastaisesti ja piittaamatta siitä, ettei näkyvyys riittänyt ohittamiseen."
Meitä ei pyydetä ottamaan kantaa syytösten todenperäisyyteen tai jäsen Jegglen käytökseen. Meidän täytyy vain päättää, pitäisikö parlamentaarinen koskemattomuus pidättää tämänkaltaisen väitteen ja oikeudenkäynnin johdosta. Saksan viranomaiset ovat aivan oikein keskeyttäneet menettelyt, joissa oli edetty jo aika pitkälle, kuullessaan, että jäsen Jeggle oli valittu Euroopan parlamenttiin, ja ne ovat esittäneet parlamentille asianmukaisen pyynnön jäsen Jegglen koskemattomuuden pidättämiseksi.
Kohtaamme tässä mielestäni äärimmäisen tärkeän periaatteen: meidän vaaleilla valittujen poliitikkojen ei pitäisi nauttia mitään erityisoikeuksia muihin kansalaisiin nähden. Tämänkaltaisen demokraattisen parlamentin jäseniä pitäisi ainoastaan suojella häirinnältä ja vainolta tehtävien täyttämisessä. Olemme kaikki yhtä mieltä - jäsen Jeggle yhtä voimakkaasti kuin muutkin - siitä, etteivät liikennerikkomukset kuulu tämän periaatteen piiriin, eikä parlamentin pitäisi koskaan vaatia koskemattomuutta jäsenelleen tämänkaltaisessa tapauksessa.
Jäsen Jeggle välitti minulle toisen kollegan kautta tiedon, ettei hän pääse tänään osallistumaan istuntoon, ja hän vakuutti minulle ja parlamentille, ettei kyse ole epäkohteliaisuudesta vaan väistämättömästä velvollisuuksien päällekkäisyydestä. Minulla on ilo välittää teille tämä vakuutus, sillä jäsen Jeggle ei ole missään asiasta käytävän keskustelun vaiheessa torjunut näkemystä, jonka esitän parlamentille. Tämä ei ole tapaus, jossa parlamentin tulisi pitää kiinni jäsenen koskemattomuudesta, ja välitän epäröimättä oikeudellisten asioiden valiokunnan näkemyksen, että koskemattomuus pitäisi tässä tapauksessa pidättää Saksan viranomaisten pyynnöstä.

Zappalà
Arvoisa puhemies, myös tähän koskemattomuuden pidättämistä koskevaan pyyntöön kanta on se, joka on jo tuotu esille oikeudellisten asioiden valiokunnassa, eli esittelijän ehdotuksen mukainen. Haluaisin kuitenkin käyttää tilaisuutta hyväkseni muistuttaakseni minua edeltäneitä puhujia - en tarkoita esittelijää, vaan minua ennen puhunutta kollegaa - siitä, että koskemattomuus on Euroopan parlamentin, ei yksittäisten parlamentin jäsenten, oikeus, että Euroopan parlamentti suojelee jäsentensä kautta itseään, ja siksi koskemattomuuden pidättämistä koskevien pyyntöjen kohteena olevien henkilöiden tahto ei vaikuta asiaan, koska kaikki me edustamme koko parlamenttia emmekä vain itseämme. Koskemattomuudesta luopumisella ei siis ole vaikutusta: tämä on käytäntö ja kirjoitettu sääntö, ja poliittisista mielipiteistä ja poliittisesta toiminnasta - toistan, tämä on käytäntö - ei ole mahdollista joutua tilille.
Tästä syystä oikeudellisten asioiden valiokunta on näissä kolmessa tapauksessa ilmaissut selkeän kantansa: se on tehnyt niin aikaisemmin, ja luulen, että se tekee niin tulevaisuudessakin juuri siksi, että tämä on nykyään vakiintunut käytäntö. Kukaan parlamentin ulkopuolella ei tosiaankaan saa ajatella tai kuvitella, että joku joutuisi parlamentin eteen vastaamaan puhtaasti ja selvästi poliittisesta toiminnasta. Johdonmukaista on juuri se, että tässä tapauksessa koskemattomuutta ei puolusteta ja pyydetään siis koskemattomuuden pidättämistä sellaisen teon perusteella, jolla ei ole mitään tekemistä politiikan kanssa.

Zimeray
Arvoisa puhemies, sanoisin hyvin lyhyesti, ettei Jegglen parlamentaarisen koskemattomuuden säilyttämiselle ole minkäänlaisia perusteita etenkin, kun pyynnön perustana olevat tosiasiat ovat peräisin ennen hänen valintaansa Euroopan parlamenttiin, jolloin niillä ei ole minkäänlaista, suoraa tai epäsuoraa, yhteyttä hänen toimintaansa.
Lisäisin kuitenkin pienen huomautuksen kahden edellisen puhujan sanoihin: jos kerran oikeudellisten asioiden valiokunta on täysin yksimielisesti - kuten se käsittääkseni on - kyseisen päätöksen kannalla, se johtuu myös siitä, ettei kyseisellä parlamentin jäsenellä ole todellista vaaraa joutua vangituksi tai estyä edustajantoimensa harjoittamiselta, kun otetaan huomioon rikkomus, tosin vakava, josta häntä syytetään, mutta joka ei käsittääkseni aiheuta kenellekään vahinkoa. Oikeudellisten asioiden valiokunta on käsittääkseni ottanut myös tämän seikan harkiten huomioon päättäessään pidättää Jegglen parlamentaarisen koskemattomuuden.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Yleisön oikeus saada tietoja Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjoista
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Cashmanin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0318/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi yleisön oikeudesta saada tietoja Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjoista (KOM(2000) 30 - C5-0057/2000 - 2000/0032(COD))

Cashman
, esittelijä. (EN) Esittelin viime vuoden marraskuussa mietintöni yleisön oikeudesta saada tietoja EU:n toimielinten asiakirjoista, aiheesta, jota - kuten tuolloin sanoin - pidän olennaisen tärkeänä edustamiemme ihmisten ja unionin tulevaisuuden kannalta. Minulla on ilo sanoa, että pyydän tänään parlamenttia tukemaan kompromissitekstiä, kuten parlamentti pyysi minulta vuoden 2000 marraskuussa. Jäsen Hanja Maij-Weggen, entinen yhteisesittelijäni, lausuntojen laatijat, joidenkin muiden valiokuntien varjoesittelijät ja minä tapasimme useaan otteeseen neuvoston ja komission edustajia, ja kävimme kolmikantakeskusteluja tämän kompromissin saavuttamiseksi.
Kaikista kolmikantakeskustelumenettelyn aikana laadituista kompromissitekstin versioista keskusteltiin julkisissa tapaamisissa. Kolmikantakeskustelumenettelyä on todellakin pidetty avoimempana kuin sovittelumenettelyä, jossa julkaistaan ainoastaan neuvottelujen lopulliset tekstit. Neuvottelut eivät olleet aina helppoja, ja toisin kuin jotkut uskovat, toimielinten välillä oli tammikuussa suuri välimatka, mutta taistelimme ankarasti säilyttääksemme ne osat, joita me pidimme olennaisina kansalaisten oikeuksien turvaamiseksi.
Tekstissä ei tietenkään mennä aivan niin pitkälle kuin olisimme halunneet. Myönnän sen ensimmäisenä, mutta yhteisesittelijäni Hanja Maij-Weggen ja minä pidimme tärkeimpänä, että asiakirja saadaan valmiiksi perustamissopimuksessa esitetyssä määräajassa, jottei toimielimiä voitaisi moittia siitä, etteivät ne ole täyttäneet perustamissopimuksen 232 artiklan mukaisesti tehtäväänsä kansalaisia kohtaan. Kolmen toimielimen näkökantoja oli vaikea sovittaa yhteen näin lyhyessä ajassa, ja jopa Ruotsin erinomaisesti johtaman neuvoston oli vaikea päästä poliittiseen yksimielisyyteen tai saada edes määräenemmistöä taakseen.
Meillä on kuitenkin nyt teksti, joka parantaa ja lujittaa nykyistä tilannetta ja tarjoaa kansalaisille Amsterdamin sopimuksessa esitetyssä määräajassa kattavan ja käytännöllisen kehyksen tietojen saamiseksi toimielinten asiakirjoista. Tämä ei ole missään tapauksessa tappio. Olemme laatineet itsekehittyvän tekstin, jota varmasti parannellaan ajan mittaan. Kompromissiteksti mullistaa toimielinten asiakirjojen julkisuutta koskevat oikeudet ja menettelytavat ja käynnistää tiedonsaantioikeuden suojelun EU:n ja jäsenvaltioiden lainsäädännöissä. Se on kolmen toimielimen ensimmäinen yhteinen kehys, jossa tunnustetaan kansalaisten oikeudet siten, etteivät kansalaiset ole enää toimielinten hyvän tahdon varassa.
Tietojen saaminen toimielinten toimintaa koskevista asiakirjoista auttaa kansalaisia asettamaan EU:n johtoelimet vastuuseen, lisää tehokkuutta ja parantaa demokraattisuutta. Tekstiä ei olisi voitu laatia ilman puheenjohtajavaltio Ruotsin ahkeraa työskentelyä ja sitoutumista. Haluan tässä yhteydessä kiittää Ruotsia myös suuresta avusta tämän asiakirjan laatimisessa sekä avusta yhteisesittelijälleni Maij-Weggenille ja kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan puheenjohtajalle, Graham Watsonille.
On tietenkin tapauksia, joissa toimielinten asiakirjoja ei pidä saattaa julkisuuteen. Meidän tehtävämme parlamentin edustajina on suojella kansalaisia ja toimielimiä. Parlamentin jäsenten täytyy varmistaa, että unionin olennaisia etuja suojellaan parantamalla sen sisäistä turvallisuutta, samalla kun he turvaavat kansalaisten oikeuden saada tietoja. Uudessa järjestelmässä kaikkia asiakirjoja tarkastellaan tapauskohtaisesti ilman kattavia poikkeuksia, eikä turvallisuutta ja puolustusta koskevia asiakirjoja suljeta asetuksen ulkopuolelle. Kompromissitekstin mukaan neuvoston täytyy kumota korkea edustaja Solanan elokuussa 2000 tekemä päätös tai muuttaa sitä siten, että se noudattaa asetuksessa esitettyjä periaatteita.
Lähtökohtana on, että kaikki asiakirjat kaikilla unionin toiminta-aloilla ovat julkisia, ja ainoastaan niistä, jotka liittyvät suoraan ennalta lueteltuihin poikkeuksiin, evätään tietojen saanti. Poikkeuksen tarpeellisuus ja tietojen julkistamisen vahingollisuus täytyy osoittaa. Poikkeukset ovat siis harkinnanvaraisia, eivät pakollisia. Jos kansalaiselta evätään tietojen saanti, hänelle täytyy esittää epäämisen syy ja hän voi valittaa oikeusasiamiehelle ja yhteisöjen tuomioistuimeen.
Lähes kaikki asiakirjat viedään julkiseen rekisteriin. Kolmansien osapuolten asiakirjat tulevat ensimmäistä kertaa saataville, ja asetusta sovelletaan myös toimielinten perustamiin virastoihin tai elimiin. Jos asiakirjalle tai sen osalle myönnetään poikkeus, asiakirjan osat, jotka eivät kuulu poikkeuksen piiriin, tulevat julkisiksi, ja poikkeus on voimassa enintään kolme vuotta joitakin tapauksia lukuun ottamatta. Lopuksi, jokainen toimielin laatii vuosikertomuksen, jossa esitetään tapaukset, joissa tietoja ei ole annettu, sekä rekisteriin kirjaamattomien arkaluonteisten asiakirjojen määrä, millä varmistetaan Euroopan parlamentin jatkuva valvonta. Komissio raportoi myös tammikuuhun 2004 mennessä asetuksen periaatteiden täytäntöönpanosta, minkä avulla tietojen saantia voidaan parantaa ja kehittää. Tämä ei ole alun loppu. Tämä on yksi pieni askel kohti asiakirjojen julkisuutta ja sen varmistamista, että eurooppalainen hanke on vastuussa kansalaisiin nähden.

Maij-Weggen
- (NL) Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, arvoisa komission jäsen, tämä on hyvä päivä Euroopan unionin kansalaisille. Vuosien vastaanhangoittelun ja viivyttelyn jälkeen käsiteltävänä on nyt asetus, joka aloittaa avoimuuden aikakauden Euroopan toimielinten hallinnossa. Euroopan parlamentti on vaatinut tätä vuosikausia. Minä olen vuodesta 1979 saakka ollut yksi niistä parlamentin jäsenistä, jotka ovat tuoneet välttämättömän avoimuuden esityslistalle yhä uudelleen, myös sinä aikana, kun sain olla mukana Euroopan unionin ministerineuvostossa. Hallinnon avoimuus on nimittäin suorassa yhteydessä toimielimen kansanvaltaisuuteen, ja avoimuus myös varjelee viranomaiselintä takahuoneissa tehtävältä politiikalta ja hyvä veli -politiikalta sekä taloudellisilta väärinkäytöksiltä.
Kun Euroopan komissio jätti ehdotuksensa viime vuonna, siinä oli vielä paljonkin huomauttamista. Sen paremmin emme voineet hyväksyä myöhempää, Ranskan puheenjohtajakaudella tehtyä neuvoston ehdotusta. Parlamentti päätti marraskuussa hyvin suurella enemmistöllä jättää neuvoston ehdotuksen pöydälle. Siitä lähtien kolmen toimielimen välillä on neuvoteltu ankarasti. Parlamentti on epäröimättä varmistanut puheenjohtajavaltio Ruotsin selustan. Tämä liittouma, joka on saanut neuvoston ja komission askel askeleelta liikkumaan lähemmäksi parlamentin kantaa, on selvästikin ollut hyvin hedelmällinen.
Tuloksena on huomattavasti parantunut teksti, johon on otettu mukaan useita parlamentille tärkeitä kohtia. Mainitsen niistä seitsemän, koska ne olivat ratkaisevia meidän myönteiselle suhtautumisellemme tähän kompromissiin.
Ensinnäkin: 4 artiklaa, tärkeintä artiklaa, jossa ovat mukana avoimuuden rajoitukset, on selvästi lyhennetty, ja rajoituksille on asetettu ehtoja. Salassapidolle on aina esitettävä perustelu, ja hakijalla on mahdollisuus saattaa asia tuomioistuimeen tai kannella oikeusasiamiehelle. Jos kyseessä on selvästi yleinen etu, asiakirja täytyy joka tapauksessa julkistaa. Tämä oli parlamentille erittäin tärkeä asia.
Toiseksi: käsite "asiakirja" täytyy ymmärtää laajasti. Myös sähköposti kuuluu sen piiriin.
Kolmas kohta: saadaan sittenkin aikaan rekisteri, johon kaikki asiakirjat otetaan pitkällä ja lyhyellä nimellään ja joka täytyy voida julkaista Internetissä.
Neljänneksi: asetus tulee koskemaan myös unionin toimielimiä, kuten Euroopan ympäristökeskusta, sisämarkkinoilla toimivaa yhdenmukaistamiskeskusta (tavaramerkit ja mallit) ja Europolia. Näin käy lähitulevaisuudessa, kun jo hyväksytty laki tulee voimaan.
Viidenneksi: asetuksella ei saa estää kansalliseen lainsäädäntöön perustuvaa laajempaa tiedonsaantioikeutta - tämä on arka kysymys maalle, josta minä olen kotoisin. Näin lukee aivan selvästi johdanto-osan kappaleessa 16 ja haluan, että sitä myös tulkitaan tällä tavoin.
Kuudenneksi: päätökset, jotka korkea edustaja Solana viime elokuussa ajoi harkitsemattomasti läpi, ovat nyt tälle asetukselle alisteisia ja ne pitää myös tarkistaa asetuksen pohjalta. Alankomaat on jo ilmoittanut, että tämä asia voidaan saattaa tuomioistuimeen, ja luulen, että Euroopan parlamentti voisi sen tehdäkin.
Ja lopuksi on vielä vuosittainen kertomus ja se, että komission on vuoteen 2004 mennessä arvioitava onnistumistaan ja tehtävä parannusehdotuksia.
Onko asetus tällaisenaan täydellinen? Ei, joitakin osia voisi hyvinkin vielä terävöittää, kuten kolmansien osapuolten asiakirjojen käsittelyä ja salaisten asiakirjojen rekisteröintiä ja paria muutakin kysymystä. Meidän arviomme mukaan on kuitenkin parempi hyväksyä ehdotus nyt ja terävöittää sääntöjä kahden vuoden päästä, jos se on tarpeen. Jos tekisimme sen nyt, joutuisimme pitkään kestävään yhteispäätösmenettelyyn. Lisäksi tunnemme kyllä sen menettelyn: neuvosto voi estää etenemisemme, jos Euroopan komissio ei tue meitä. Sitä en komissiolta odota, mutta eihän sitä koskaan tiedä.
Lopuksi kiitän vielä kollegojani, jotka ovat kuluneena vuotena auttaneet tämän tuloksen saavuttamisessa. Ennen kaikkea kollegaani Michael Cashmania: hän on tehnyt loistavaa työtä, mutta niin ovat myös valiokunnan puheenjohtaja Graham Watson, jäsen Hautala, jäsen Charlotte Cederschiöld ja muut lausuntojen valmistelijat. Haluan kiittää myös parlamentin virkamies Maggie Deania, joka on tehnyt paljon työtä meidän puolestamme. Ja tietenkin kiitän myös puheenjohtajavaltio Ruotsia: olen vakuuttunut siitä, että ilman yhteistyötä puheenjohtajavaltio Ruotsin kanssa emme olisi päässeet samaan tulokseen kuin nyt, tulokseen, joka kestää kritiikkiä.
Lopuksi meidän on ymmärrettävä, että tässä on kyse kansanvallasta, avoimuudesta ja kansalaisten oikeuksista. Se on kaikkein tärkeintä, siitä oli kysymys, ja tässä mielessä asetus merkitsee askelta eteenpäin.

Hautala
,oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan lausunnon valmistelija. Arvoisa puhemies, avoimuuskeskustelussa on hyvä todeta aluksi, että emme lähde tyhjiöstä, sillä Euroopan unionin toimielimillä on jo noin vuodesta 1993 lähtien ollut voimassa julkisuussäännöt. Tämän takia ainoa oikea vertailukohta on seuraava: parannammeko todella näillä uusilla säännöillä nykytilannetta.
On myös otettava huomioon, että oikeusasiamies ja tuomioistuin ovat huomattavasti täsmentäneet ja parantaneet voimassa olevia asiakirjajulkisuussääntöjä vuosien varrella. Tästä kiitos kuuluu aktiivisille kansalaisjärjestöille ja niille yksilöille, jotka ovat kieltäytyneet uskomasta, että toimielimet voivat olla luovuttamatta heille tiettyjä asiakirjoja, ja jotka ovat lähteneet hakemaan muutosta näihin kielteisiin päätöksiin. Kun vielä lisätään tähän, että Amsterdamin sopimus takaa mahdollisimman laajan oikeuden saada tietoa unionin toimielinten asiakirjoista, niin voidaan todeta, että lähtökohta on melko vaativa.
Mielestäni tässä suhteessa tämän kompromissin hyväksyminen herättää joitakin kysymyksiä. Euroopan parlamentin olisi vielä tullut puolustaa mahdollisuutta paikata sen puutteita. Arvoisa puhemies, minua varmasti syytetään yltiöpäiseksi avoimuusaktivistiksi, mutta en suostu ottamaan tätä taakkaa ja tätä leimaa niskaani, vaan haluan teille nyt kuvata, missä suhteessa mielestäni parlamentin olisi vielä kannattanut malttaa ja jatkaa keskusteluja.
Ensinnäkin on hyvä todeta, että näitä neuvotteluja Ruotsin puheenjohtajakaudella on käyty suljettujen ovien takana. Euroopan parlamentin kannattaa olla hyvin tarkkana siitä, milloin se lähtee mukaan tällaiseen nopeutettuun yhteispäätösmenettelyyn, koska siinä avoimuudesta luovutaan merkittävissä määrin. Parlamentti on usein pystynyt painostamaan ministerineuvostoa parantamaan esityksiään omien tavoitteidensa mukaisesti yhteispäätösmenettelyn eri vaiheiden kautta. Aikarajoista puhuttaessa on tosiasia, että toimielimet - parlamentti mukaan lukien - tuhlasivat aika paljon aikaa, joka olisi voitu käyttää yhteispäätösmenettelyyn menestyksekkäästi toinen toisiaan seuraavissa vaiheissa, joissa parlamentti usein voittaa paljonkin loppua kohden.
Tässä suhteessa olenkin todennut, että Ruotsin puheenjohtajakaudella on ehkä syntynyt jonkinlainen Tukholman syndrooma, ja että parlamentin neuvottelijat ottivat kenties liian kirjaimellisesti väitteen, jonka mukaisesti vain Ruotsi pystyisi viemään tämän asian kunniakkaasti läpi. Minulla itselläni ei ole mitään syytä epäillä, etteikö esimerkiksi Belgia olisi ihan hyvää keskikastia avoimuustasossa ja että se varmasti oppii koko ajan arvostamaan avoimuutta yhä enemmän, joten uskon, että olisimme hyvin voineet jatkaa.
Haluaisin havainnollistaa tämän asetuksen tiettyjä ongelmia esittelemällä teille pienen esineen. Tämä on venäläinen puunukke. Tällä on ehkä vähän rumat kasvot, ja kenties tässä tapauksessa olisi paikallaan, että sillä olisi kauniimmat kasvot, kun kerran avoimuudesta on puhe. Kuvitellaan, että tämä nukke on kyseinen avoimuusasetus. Avatessamme nuken me löydämme sen sisältä uusia nukkeja. Juuri tällä tavalla nämäkin säännöt toimivat: Avoimuusasetuksen sisällä on varjoasetus, jonka neuvosto on onnistunut sinne salakuljettamaan toteamalla, että on koko joukko asiakirjoja, joita kutsutaan "sensitiivisiksi" eli arkaluontoisiksi asiakirjoiksi, joita koskevat aivan toiset säännöt kuin ne, mitä me avoimuusartiklan pykäliin olemme kirjanneet. Kun täällä sanotaan, että tämä avoimuusasetus kumoaa ns. Solana-päätöksen, niin voin todeta, että näin ei suinkaan tapahdu, vaan de facto täältä löytyy lisää uusia sääntöjä, joiden avulla Solana-päätös sisällytetään uudessa muodossa tähän asetukseen. Ja lopusta löydämme kuin löydämmekin itse herra Solanan! Kyse on siis siitä, että nämä arkaluontoiset asiakirjat tarjoavat nimenomaan ministerineuvostolle mahdollisuuden salata hyvin suurta joukkoa asiakirjoja. Minusta on vahinko, että Euroopan parlamentti ei hieman painokkaammin taistellut ministerineuvoston kanssa tästä asiasta. Siihen me olisimme tarvinneet hieman lisää aikaa, hieman lisää avoimuutta ja julkista keskustelua.

Lejon
. (SV) Arvoisa puhemies, hyvät Euroopan parlamentin jäsenet!
Tämä on päivä, jollaista en olisi uskaltanut toivoa: saan seistä edessänne tänä ratkaisevana hetkenä. Euroopan parlamentin istunto tänään ja huomenna on tärkeä tapahtuma Euroopan unionin toimielinten ja jäsenvaltioiden kannalta, mutta erityisen tärkeä istunto on Euroopan kansalaisten kannalta. Parlamentilla on tässä istunnossa mahdollisuus ottaa ratkaiseva askel eteenpäin siinä työssä, jota tehdään Euroopan unionin lähentämiseksi sen kansalaisiin. Ensimmäistä kertaa unionin pian 50-vuotisessa historiassa me voimme hyväksyä perustamissopimukseen pohjautuvia sääntöjä, jotka koskevat yleisön oikeutta saada tietoja parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjoista.
Haluan kiittää Euroopan parlamenttia siitä energisestä ja sitkeästä työstä, jota se on tehnyt uusien ja parempien avoimuutta koskevien sääntöjen aikaansaamiseksi. Matkan aikana minulla on ollut suuri ilo tavata henkilökohtaisesti useita teistä, ja tiedän, miten valtavasti töitä monet teistä ovat tehneet tämän tärkeän kysymyksen parissa.
Aivan liian monet nykyisen EU:n kansalaiset pitävät EU:n toimielinten hallintoa aikansa eläneenä, vanhanaikaisena ja liian byrokraattisena. Tämän asian korjaamiseksi tarvitsemme nykyaikaisen, tehokkaan ja toimivan unionin, jossa kaiken työn itsestään selvänä lähtökohtana on kansalaisten tiedonsaantioikeus ja osallistuminen toimintaan.
EU:n toimielinten avoimuutta voidaan parantaa eri tavoin, mutta ehdottomasti paras ja tehokkain tapa on soveltaa laajaa oikeutta tutustua asiakirjoihin ja käyttää avoimia rekistereitä. Tällaiset säännöt lisäävät yleisön luottamusta toimielimiin ja mahdollistavat kansalaisten osallistumisen päätöksentekoprosessiin. Ilma puhdistuu, kun kaikki tietävät, että päätöksentekoprosessia koskevia asiakirjoja on mahdollista valvoa ja että niihin on yleensä myös mahdollisuus tutustua.
Euroopan parlamentti korosti jo varhaisessa vaiheessa, miten tärkeää on lisätä EU:n toimielinten avoimuutta. Eräässä tammikuussa 1999 annetussa päätöslauselmassa parlamentti kuvasi avoimuuden lisäämisen merkitystä seuraavasti: "Suuremman avoimuuden kehittäminen on ratkaisevan tärkeää EU:n tulevan menestyksen kannalta, koska sen avulla voidaan selkeyttää EU:n tekemiä poliittisia valintoja, kannustaa laaja-alaisempaan ja tasapainoisempaan poliittiseen prosessiin panostamiseen, vähentää korruptiota ja vallan väärinkäyttöä sekä yleisesti ottaen saada Euroopan kansalaisten laajempi hyväksyntä EU:n päätöksille."
Olen vakuuttunut siitä, että Euroopan parlamentin päätöslauselma loi nyt päätökseen saadun toteuttamistyön normit, jotka erityisesti komission oli otettava huomioon, kun se laati asetusehdotustaan. Parlamentin lausunto esti esimerkiksi käytännössä sen, että toimielimiin saapuvat asiakirjat jätetäisiin tiedonsaantioikeuden ulkopuolelle.
Puhun täällä tänään neuvoston edustajana, mutta olen myös Ruotsin hallituksen ministeri. Kun Ruotsin ja useiden muiden valtioiden EU-jäsenyyttä koskeva sopimus allekirjoitettiin Korfulla vuoden 1994 kesäkuussa, Eurooppa-neuvosto totesi, että uudet jäsenvaltiot ovat johtavassa asemassa avoimuudessa ja avoimessa hallintotavassa, ja näiden uusien jäsenvaltioiden mahdollisesti mukanaan tuomaa lisäpotkua näihin asioihin pidettiin myönteisenä. Ruotsi on yrittänyt täyttää nämä toiveet muun muassa tekemällä edellisen hallitustenvälisen konferenssin aikana aloitteen siitä, että Euroopan unionin perustamissopimukseen kirjattaisiin avoimuutta koskevat perussäännöt. Toimiessamme puheenjohtajavaltiona tämän puolivuotiskauden olemme puheenjohtajavaltiona pitäneet velvollisuutenamme johtaa kaikin voimin työtä niiden sääntöjen panemiseksi täytäntöön, jotka todellakin kirjattiin Amsterdamin sopimukseen.
Amsterdamin sopimuksessa päätettiin, että kansalaisilla on oikeus saada tietoja Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjoista. Se merkitsee sitä, että kansalaisilla on perustamissopimukseen kirjattu oikeus saada tutustua näihin asiakirjoihin. Ne uudet säännöt, joista parlamentti aikoo nyt keskustella, ovat huomattavasti pysyvämpiä ja vaikutukseltaan laajempia kuin nykyiset säännöt, joita toimielimet voivat yksipuolisesti muuttaa tai jotka ne voivat jopa poistaa milloin vain.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, viime kuukausien työ on ollut erittäin kiihkeää. Kaikki asianosaiset osapuolet ovat käyttäneet erittäin paljon aikaa ja voimavaroja hyvien avoimuutta koskevien sääntöjen aikaansaamiseksi. Erityisesti parlamentin edustajat ovat toimineet voimakkaasti ja sitkeästi tällaisten sääntöjen puolesta. Haluan kiittää erityisesti valiokunnan puheenjohtaja Graham Watsonia, esittelijä Michael Cashmania ja valmistelija Hanja Maij-Weggeniä sekä komissiosta jäsen Michel Barnieria.
On useita syitä siihen, että sekä parlamentti että puheenjohtajavaltio Ruotsi ovat kiirehtineet näitä neuvotteluja niin hellittämättömästi. Ennen kaikkea oli olemassa poliittinen tehtävä, jonka mukaan avoimuutta koskevien sääntöjen piti olla valmiit tämän vuoden toukokuuhun mennessä. Näin ollen tehtävänämme on tehdä kaikki voitavamme toiveiden täyttämiseksi. Loppujen lopuksi kyse on EU:n uskottavuudesta. Neuvoston ja parlamentin on osoitettava kansalaisille, että ponnisteluja todellakin tehdään, jotta hyvät säännöt saataisiin aikaan luvatun ajan puitteissa.
Toiseksi tarvitaan uusia ja parempia määräyksiä. Niitä sääntöjä, joihin kansalaiset ovat tähän asti joutuneet tyytymään, ei juurikaan mielletä normeiksi, koska ne perustuvat toimielinten sisäisiin työjärjestyksiin, ja niissä esiintyy suuria puutteita. Säännöt eivät esimerkiksi koske toimielimiin saapuvia asiakirjoja: ei ole myöskään minkäänlaista oikeutta saada tutustua asiakirjojen joihinkin osiin. Toimielimistä vain neuvosto on toistaiseksi perustanut julkisen rekisterin, ja nykyiset säännöt merkitsevät sitä, että asiakirjojen saanti on aikaa vievää. Toinen esimerkki nykyisten sääntöjen puutteellisuudesta on, että luettelo luottamuksellisuuden luokitteluperusteista ei ole tyhjentävä.
Ne ehdotukset, joihin parlamentin on otettava kantaa, parantavat selvästi nykyistä oikeudellista tilannetta. Kyse on ehdotuksesta, joka on ajan vaatimusten mukainen. Useassa tapauksessa asiakirjat ovat saatavissa suoraan Internetistä. Sitä Euroopan parlamentti on pitkään vaatinut, ja uusi ehdotus täyttää tämän vaatimuksen.
Asiakirjoja voidaan edelleenkin luovuttaa myös kirjallisen hakemuksen perusteella. On lyhennetty aikaa, joka toimielimillä nykyään on hakemukseen vastaamiseen. Oikeus tutustua asiakirjaan on myönnettävä mahdollisimman pian, viimeistään 15 työpäivän kuluessa. Toimielimet ovat velvollisia palvelemaan kansalaista siten, että hän pystyy tutustumaan asiakirjaan.
Niissä tapauksissa, joissa kansainvälinen oikeus myöntää mahdollisesti suuremman avoimuuden tiettyjen asioiden kohdalla, esimerkiksi Århusin yleissopimuksen mukainen oikeus ympäristötietoon, uudet säännöt eivät ehdotuksen mukaan estä sitä.
Toinen parannus on, että uudet säännöt koskevat toimielinten kaikkia asiakirjoja. Minkään asiakirjakategorian kohdalla ei tehdä poikkeusta, esimerkiksi sellaisten asiakirjojen kohdalla, joissa käsitellään puolustus- tai turvallisuuskysymyksiä. Tämä parannus on myös Euroopan parlamentin tekemän aloitteen tulos. Tähän asiaan liittyvät uudet säännöt on tietenkin muotoiltu siten, että ne takaavat luottamuksellisuuden niissä tapauksissa, joissa se on puolustus- tai turvallisuussyistä perusteltua.
Se kompromissiteksti, johon parlamentin on nyt otettava kantaa, merkitsee siten edistysaskelta kansalaisten Euroopan ja demokratian kannalta. Uudet säännöt parantavat merkittävästi kansalaisten oikeutta tutustua EU:n asiakirjoihin. Olen vakuuttunut siitä, että uudet säännöt parantavat pitkällä aikavälillä myös merkittävästi toimielinten hallintokulttuuria ja virkamiesten tapaa suhtautua yleisöön. Uusien sääntöjen avulla unioni parantaa uskottavuuttaan ja lisää demokraattista oikeutusta. Oikeus tutustua toimielinten asiakirjoihin on juuri se liikkeellepaneva voima, jota näiden päämäärien saavuttamiseksi tarvitaan.
Puheenjohtajavaltiona tehtävänämme ei ole ollut siirtää Ruotsin tai muidenkaan jäsenvaltioiden kansallisia asiakirjojen julkisuutta koskevia sääntöjä toimielimille. Tehtävänämme on pikemminkin ollut sulattaa yhteen eri jäsenvaltioiden hallintokulttuurien parhaat puolet ja historiasta saadut kokemukset, ja huomiota on samalla kiinnitetty toimielinten omiin kokemuksiin ja erityisiin mukautumistarpeisiin. Olemme neuvostossa ja yhdessä komission ja parlamentin edustajien kanssa onnistuneet siinä, ja parlamentin tehtävänä on nyt ottaa lopullisesti kantaa tekstiin, joka on 15 kuukauden intensiivisten, kovien ja loppujen lopuksi tuottoisien neuvottelujen tulos.
Olivatpa uudet säännöt miten hyviä tahansa, ne on vähitellen sopeutettava uusiin vaatimuksiin. Sen vuoksi on erinomaista, että Euroopan parlamentti teki neuvottelujen kuluessa aloitteen, joka koskee uusien sääntöjen tarkistamista ja arviointia. Ehdotuksen mukaan komission on viimeistään 31. tammikuuta 2004 - hyvissä ajoin ennen seuraavia parlamentin vaaleja - esitettävä perusteellinen kertomus siitä, miten uudet avoimuussäännöt ovat käytännössä toimineet.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, viikkojen dramaattista neuvottelutyötä seurannut tietää, että saavutettu asetusehdotus, joka on syntynyt kaikkien asianosaisten toimielinten vastuun kantamisen ansiosta, tasapainoilee veitsenterällä. Olen vakuuttunut siitä, että tämä istunto jää historiaan istuntona, jossa parlamentti käytti hyväkseen ainutlaatuista tilaisuutta unionin ja sen kansalaisten lähentämiseksi.
Kyse on myös siinä mielessä historiallisesta päätöksestä, että tällä kertaa vastuun unionin tulevaisuudesta kantavat itse toimielimet eivätkä hallitustenvälisen konferenssin jäsenvaltiot. Jo se tosiasia, että toimielimet onnistuivat pääsemään yhteisymmärrykseen ainutlaatuisen vaikeassa mutta kansalaisten luottamuksen kannalta ratkaisevassa kysymyksessä - ja Amsterdamin sopimuksessa luvatun aikataulun puitteissa - on mielestäni osoitus siitä, että tulevaisuudessa on toivoa.
Ratkaisu on nyt Euroopan parlamentin käsissä. Olen vakuuttunut siitä, että tulevien sukupolvien eurooppalaiset muistavat, mitä 2. ja 3. toukokuuta 2001 tapahtui.

Barnier
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, on hyvin tärkeää laatia selkeät säännöt yleisön oikeudesta saada tietoja Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjoista paitsi yhteisön toimielinten moitteettoman toiminnan myös sen kannalta, että voidaan vahvistaa toimielinten demokraattista laillisuutta unionin kansalaisten silmissä. Näin ollen komissio katsoo, että tämänpäiväisen keskustelun kohteena oleva asetusehdotus on erityisen tärkeä ja merkittävä.
Arvoisa ministeri, minäkin olen iloinen voidessani todeta, että kuukausia kestäneen tiiviin työn ansiosta kaikkien kolmen toimielimen edustajat ovat nyt todellakin onnistuneet saamaan aikaan tekstin, joka on mielestäni sekä selkeä että tasapainoinen ja joka sai parlamentin kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan, jäsenvaltioiden pysyvien edustajien komitean sekä itse komission hyväksynnän. Nyt on parlamentin vuoro ilmoittaa täysin avoimesti kantansa näiden töiden tuloksiin.
Arvoisa puhemies, haluaisin tässä vaiheessa osoittaa hyvin vilpittömät kiitokseni esittelijä Cashmanille ja esittelijä Maij-Weggenille sekä Hautalalle, yhteisesittelijöille, kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan jäsenille sekä sen puheenjohtaja Watsonille siitä työstä, jota he ovat hyvin avuliaasti ja sitkeästi tehneet noin puolentoista vuoden ajan.
Haluan antaa tunnustukseni myös neuvoston puheenjohtajana toimivan Ruotsin, ja siis teidän itsenne, arvoisa ministeri, aikaansaamille ponnistuksille, sekä kaikille kollegoillenne siitä, että Ruotsi on onnistunut sovittamaan yhteen eri näkökantoja - sillä tiedämme, ettei se ollut alussa helppoa - sekä laatimaan jäsenvaltioiden erilaisten hallintoperinteiden kanssa sopusoinnussa olevan asetusehdotuksen.
Kuten esittelijät hetki sitten korostivat, asetusehdotus merkitsee huomattavaa kehitystä nykykäytäntöön verrattuna, joten yhteisön järjestelmä lähenee avoimuudessa kaikkein pisimmällä olevien jäsenvaltioiden järjestelmää. Hyvät parlamentin jäsenet, teksti ei toki ole täydellinen, joten kaikki eivät todennäköisesti voi olla sen kaikkiin osiin täysin tyytyväisiä.
Kuulin jäsen Hautalan käyttävän hetki sitten erästä symbolista ilmaisua venäläisestä puunukesta. Hyvä lausunnon valmistelija, en usko, että avaamalla kaikki rasiat löytäisitte niistä lopulta Solanan. Mielestäni Solana on paljon korkea-arvoisempi ja tärkeämpi henkilö kuin annoitte hetki sitten ymmärtää. On kuitenkin totta, että kun rasioita tai venäläisiä puunukkeja on kerran ryhdytty availemaan ja kun niiden sisältä löytyykin jotakin, avaamista on vaikea lopettaa. Tässä mielessä kuvailunne on kenties ainakin tässä asiassa osuva ja symbolinen.
Hyvät parlamentin jäsenet, komission lausunnon mukaan tekstissä on itse asiassa löydetty tasapaino jokaisen toimielimen erityispiirteiden ja jäsenvaltioiden käytäntöjen välille. Tältä näkökannalta se on vilpittömästi sanoen paras mahdollinen kompromissi. Näin ollen komissio hyväksyy muodollisesti kaikki esittelijöiden tänään esittämät tarkistukset, jotka hyväksyttiin 25. huhtikuuta Watsonin johtamassa kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnassa. Toivon, että Euroopan parlamentti noudattaa myös esittelijöidenne lausuntoja ja suosituksia, jotta voisimme hyväksyä asetuksen ja tehdä siitä toiminnallisen mahdollisimman pian.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, toimielinten laatimien ja niiden hallussa olevien asiakirjojen luonne sekä toimielinten käsittelemien asiakirjojen määrä kuvastavat itse asiassa näiden toimielinten omalaatuisuutta ja tehtäviä, jotka sekä eroavat toisistaan että täydentävät toisiaan. Näistä kolmesta toimielimestä juuri komissio on se elin, joka käsittelee eniten hyvin erilaisia asiakirjoja juuri siksi, että komission tehtävänä on antaa ohjeellisia lainsäädäntöesityksiä, toimia perussopimusten vartijana sekä taata yhteisön lainsäädäntö ja sen noudattaminen. Komissio on täysin tietoinen, että sen pääasiallisena vastuuna on tuon kyseisen asetuksen täytäntöönpano.
Juuri näiden kahden tavoitteen perusteella - joita ovat toisaalta asiakirjojen mahdollisimman hyvä julkinen saatavuus ja toisaalta yhteisön lainsäädännön noudattamisen takaaminen - komissio on harkinnut hyväksyvänsä hankalaa rikkomusmenettelyä koskevan järjestelmän. Komissio haluaa ilmoittaa nyt täällä parlamentissa - kuten se aikoo tehdä myös neuvostossa - voivansa hyväksyä esittelijöiden, etenkin Cashmanin ja Maij-Weggenin, esittämän kompromissin hengessä sen, ettei rikkomusmenettelyä sisällytetä asetuksessa esitettyihin poikkeuksiin, sillä komissio katsoo, ettei tämä vaikuta sen vastuuseen yhteisön lainsäädännön noudattamisen valvonnasta.
Hyvät parlamentin jäsenet, katson, että teemme palveluksen toimielimille ja unionin kansalaisille panemalla tämän asetuksen täytäntöön. Tekstin tärkeydestä täysin tietoisena haluan vakuuttaa teille, että komissio on päättänyt soveltaa tekstiä ja asetusta nopeasti ja tehokkaasti paitsi siksi, että se on komission velvollisuus, myös siksi, että - olen tästä täysin vakuuttunut - olen henkilökohtaisesti työskennellyt rinnallanne ja neuvoston puheenjohtajavaltion rinnalla juuri tuossa hengessä aina siitä asti, kun puheenjohtaja Prodi uskoi asian minulle, joten olen täysin vakuuttunut siitä, että tekstin tavoitteena on parantaa merkittävästi unionin toimielinten demokraattista laillisuutta.

Cederschiöld
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet ja kaikki, jotka ovat osallistuneet tähän prosessiin, Euroopan parlamentti aikoo pian äänestää asetusehdotuksesta, jossa käsitellään yleisön oikeutta saada tietoja EU:n toimielinten asiakirjoista ja jonka parlamentti, neuvosto ja komissio ovat yhdessä laatineet niin kutsutun kolmikantayhteistyön puitteissa. Tämä uusi asetus on askel kohti avointa, demokraattista EU:ta, sillä yleisö saa oikeuden tutustua byrokraattien työhön. Lähtökohtana on oltava se, että yleisöllä on oltava oikeus tutustua kaikkiin asiakirjoihin.
Tähän pääsääntöön on tietenkin poikkeuksia, kuten Ruotsin julkisuusperiaatteeseenkin, mutta poikkeuksien määrää on vähennetty huomattavasti verrattuna alkuperäiseen ehdotukseen, ja ne rajoittuvat nyt vain kaikkein välttämättömimpiin asioihin, pääasiassa sotilaallisten ja turvallisuuspoliittisten etujen, kaupallisten salaisuuksien ja yksityishenkilöiden yksityiselämän suojaamiseen. Jokaista asiakirjaa on arvioitava tapauskohtaisesti, ja jokaisen yleisöltä tulleen pyynnön yhteydessä asiaa on arvioitava uudelleen.
Asiakirjan luovuttamisesta saa kieltäytyä vain, jos sen luovuttaminen todistettavasti haittaisi jotakin kansalaisten etua. Aikaisemmassa ehdotuksessa riitti, jos luovuttamisesta saattaisi olla haittaa kansalaisten eduille.
Yleisön oikeuksien harjoittamisen helpottamiseksi on oltava rekistereitä, joissa on maininta kaikista asiakirjoista, ja rekisterin ja asiakirjojen on oltava mahdollisimman laajalti saatavissa Internetissä. Nämä ovat muutamia niistä edistysaskelista, joita viime kuukausien vaikeissa neuvotteluissa on saavutettu. Edelleenkin on olemassa kompromissin arvostelijoita. Heidän pitäisi ajatella, että useimmilla EU:n valtioilla ei ole mitään, mikä edes muistuttaisi ruotsalaista julkisuusperiaatetta, ja että osa niistä on sitä mieltä, että kysymys on käsittämätön ja että sen merkitystä yliarvioidaan. Olisi järjetöntä vastustaa ehdotusta sen vuoksi, että tavoitteita ei ole täysin saavutettu. Onko järkevää olla nälkäinen vain sen vuoksi, että ei ole saanut kolmen ruokalajin ateriaa?
Porvarillisen tuen edellytyksenä on, että ehdotusta tarkistetaan ennen vuonna 2004 toimitettavia Euroopan parlamentin vaaleja. Tämä mahdollistaa sen, että tekstiin voidaan tehdä myöhemmin parannuksia, jos poliittista vastustusta esiintyy, ja valitsijat voivat vaikuttaa kysymykseen jopa äänestyskäyttäytymisellään.
Saavutettua tulosta on pidetty puheenjohtajavaltio Ruotsin voittona, ja koska Ruotsin hallitus on pitänyt avoimuutta linjakysymyksenään, hallitus olisi epäonnistunut selvästi, jos sen olisi pitänyt antaa luovutusvoitto tuleville puheenjohtajavaltioille. Haluaisin kuitenkin täydentää tätä kuvaa, en viedä voittoa puheenjohtajavaltio Ruotsilta, vaan pelkästään täydentää kuvaa. Pääministeri Göran Persson on tehnyt itsensä tunnetuksi valtioiden välisen mallin puolestapuhujana, mallin, jossa avoimuus on huono kansalaisten kannalta. Teoreettinen, mutta olennainen kysymys avoimuutta koskevan keskustelun yhteydessä on, millainen tulos olisi ollut, jos se olisi noudattanut pääministeri Perssonin valtioiden välistä mallia. Kuinka paljon avoimuutta kansalaiset olisivat siinä tapauksessa saaneet? Komission ja neuvoston alkuperäistä ehdotusta oli avoimuusnäkökulmasta ja kansalaisten näkökulmasta täysin mahdoton hyväksyä. Vastaus on annettu: parlamentti on se toimielin, joka on puolustanut avoimuutta ja jota on voitu pitää neuvostossa käytyjen neuvottelujen liikkeellepanevana voimana. Ilman parlamentin niin kovaa kamppailua avoimuuden puolesta ja ilman yhteispäätösmenettelyä, näin hyvää tulosta ei olisi saavutettu.
Haluan lopuksi kiittää lämpimästi Michael Cashmania, Hanja Maij-Weggeniä, Graham Watsonia, Heidi Hautalaa ja Cecilia Malmströmiä sekä komission jäsen Barnieria, joka on tehnyt valtavasti työtä komissiossa, ja lopuksi valiokunnan sihteeristöä.

Van den Berg
Arvoisa puhemies, perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan lausunnon toisena valmistelijana haluan ensinnäkin kiittää valmistelijoita heidän suurista ponnistuksistaan kompromissin aikaan saamiseksi neuvoston ja komission kanssa asetuksesta, jota hollanninkielisissä käytäväkeskusteluissa kutsutaan "Euro-WOBiksi", laiksi eurohallinnon julkisuudesta. Kun otettiin huomioon joidenkin jäsenvaltioiden suuri vastarinta, oli jo etukäteen selvää, että neuvotteluista tulisi poikkeuksellisen vaikeat. Tietenkin olisin yhdessä monien kollegoiden, kuten Michael Cashmanin ja Hanja Maij-Weggenin, kanssa ollut tyytyväinen, jos ehdotuksessa sallittaisiin monessa kohdin enemmän avoimuutta, mutta joillekin jäsenvaltioille se on näyttänyt olevan liikaa.
Kompromissi saa täyden tukemme, sillä se edustaa meidän silmissämme parasta saavutettavissa olevaa tulosta. Sopimus merkitsee selvää parannusta komission ehdotukseen ja olemassa oleviin säännöksiin nähden. En esimerkiksi voinut hyväksyä aivan liian pitkää ja liian laajaa luetteloa epämääräisistä, epäselvistä syistä, joiden perusteella oikeus saada tietoa asiakirjoista voitaisiin evätä. Mutta sekä parlamentin että joidenkin jäsenvaltioiden ankara poliittinen painostus on johtanut siihen, että tätä luetteloa lyhennettiin ja samalla selvästi rajattiin.
On myös oltava erittäin tyytyväinen siihen, että viimekesäiset Solana-päätökset, joilla kokonaiset asiakirjaluokat jätettiin määritelmänomaisesti avoimuuden ulkopuolelle, tehdään uusilla järjestelyillä mitättömiksi.
En olisi voinut hyväksyä myöskään sitä, että Euroopan avoimuusjärjestelmällä vaarannettaisiin jo olemassa olevat kansalliset järjestelmät. Onneksi niin ei käykään. Lisäetu on se, että asiakirjat, jotka laaditaan lainsäädännön tai politiikan valmistelevassa käsittelyssä, ovat nyt avoimia, mistä on erikseen mainittu.
Samaan aikaan pahoittelen sitä, että muun muassa joidenkin jäsenvaltioiden vastustuksen tuloksena tiettyjä kohtia ei otettu mukaan kompromissiin. Olisin esimerkiksi pitänyt hyvänä, että Euroopan avoimuusjärjestelmä koskisi täysin myös luottamuksellisia asiakirjoja, jotka ovat peräisin kolmansilta osapuolilta, kuten NATOlta tai joltakin jäsenvaltiolta: tähän täytyy nyt kuitenkin pyytää asianosaisen kolmannen osapuolen suostumusta.
Lisäksi kaikki asiakirjat olisi minun puolestani voitu ottaa avoimeen rekisteriin, mutta nyt tehtiin poikkeus luottamuksellisten asiakirjojen kohdalla. Euroopan parlamentin on tarkasti seurattava sitä, kuinka asianosaiset toimielimet toteuttavat avoimuutta päivittäisessä toiminnassaan kansalaisten kanssa. Siksi pidänkin vuosittaista kertomusta avoimuusjärjestelmän toteuttamisesta erittäin arvokkaana. Jos arvioinnin yhteydessä tammikuussa 2004 käy ilmi, ettei asetus takaa tyydyttävää avoimuutta ja että arkaluonteisten asiakirjojen osuus on liian suuri, meidän tehtävämme parlamentin jäseninä on tehdä asialle vielä jotakin.
Lopuksi haluan sanoa kollegoille, jotka haluavat äänestää tätä kompromissia vastaan, etteivät he voi sillä tavoin pestä käsiään asiasta. Jos nyt saavutettu kompromissi hylätään, seurauksena on, että Euroopan kansalaiset jäävät tulevaisuudessa ilman yksiselitteistä eurooppalaista avoimuusjärjestelmää. Puheenjohtajavaltio Ruotsi on yhdessä joidenkin jäsenvaltioiden ja Euroopan parlamentin kanssa ponnistellut ankarasti, jotta saavutettaisiin kompromissi 1. toukokuuta mennessä. On ensinnäkin kyseenalaista, käsittelisivätkö tulevat puheenjohtajavaltiot tätä asiaa edelleen, ja lisäksi on olemassa riski, että lisäneuvottelut eivät johtaisi parannuksiin vaan päinvastoin asetuksen huononnuksiin. Siksi nyt on minusta oikea hetki äänestää kompromissin puolesta.

Wiebenga
Arvoisa puhemies, liberaaliryhmä äänestää avoimuusasetuksen puolesta, siinä suhteessa mikään ei saa jäädä epäselväksi. Kun vertaamme nykyistä tilannetta vuoden takaiseen, voidaan varmasti sanoa, että otamme askeleen eteenpäin. Viime vuonna käsiteltävänä oli vain Euroopan komission heikko ehdotus, jonka lähtökohtana oli olemassa oleva käytäntö. Sitä emme voineet hyväksyä. Viime kesänä tapahtui myös Solanan vallankaappaus, jolloin hän julisti yhdellä iskulla kaikki alaisuudessaan olevat asiakirjat salaisiksi. On varmasti parlamentin jatkuvan painostuksen ansiota, että käsiteltävänä on nyt parempi ehdotus, ja haluankin onnitella lämpimästi molempia valmistelijoita. Sanon tämän sitäkin tyytyväisempänä siksi, että liberaaliryhmä on ollut vahvasti mukana neuvotteluprosessissa: ensiksi tekemällä useita tarkistuksia, myös käsittelyn myöhemmissä vaiheissa, jotta painostus yhä jatkuisi, toiseksi asettamalla lausunnolle mieluiten jopa kolme valmistelijaa ja kolmanneksi, kuten sanottu, valiokunnan liberaaleja edustavan puheenjohtajan, ryhmätoverini Graham Watsonin viimeisessä ja ratkaisevassa vaiheessa tekemän työn kautta.
Arvoisa puhemies, me äänestämme siis asetuksen puolesta, mutta en silti tyydy silkkaan hymistelyyn. Kompromissiehdotuksessa on vielä selvästi heikkoja osia, kuten poikkeuksien perusteet ja kolmansien osapuolten asiakirjat 4 artiklassa sekä 9 artiklan salaiset asiakirjat, ja voisihan niitä mainita vielä monia muitakin, mutta parannuksia on silti enemmän kuin heikkouksia.
Ehdotuksen lähtökohtana on pääsääntöinen avoimuus, johon on olemassa joitakin poikkeuksia, mikä on iso askel eteenpäin täällä Brysselin byrokratiassa. Kompromissista voi lisäksi löytää useita liberaaleja painotuksia: johdanto-osan 8 kappaleen elimet, poikkeukset, joita ei sovelleta silloin, kun on kyse painavasta yleisestä edusta 4 artiklassa, 9 artiklan rekisteri ja 17 artiklassa jokaisen toimielimen vuosikertomus, jossa ilmoitetaan hakemusten epäämisestä.
Kaiken kaikkiaan pelkkään hymistelyyn ei ole aihetta, tämä ei ole mikään tarina, jossa on "loppu hyvin, kaikki hyvin", mutta me hyväksymme kompromissin, sillä paras on hyvän vihollinen. Se joka äänestää vastaan nyt, kun Ruotsin puheenjohtajakaudella on saatu aikaan kompromissi, menettää tilaisuutensa, sillä kuten parlamentin jäsen Van den Berg jo sanoi, muut puheenjohtajavaltiot eivät varmaankaan halua mennä yhtä pitkälle.
Arvoisa puhemies, huominen äänestys ei ole tämän tarinan loppu, se on vasta alku. Euroopan komission arviointi tammikuussa 2004 johtaa varmasti sopeutumiseen. ELDR-ryhmä tekee kaikkensa paljastaakseen asetuksen heikkoudet sitä ennen ja myötävaikuttaakseen asetuksen parantamiseen. Ja tunnuslauseemme on silloin: salassapito näyttää huonon hallituksen heikkouden, avoimuus hyvän hallituksen voiman.

Buitenweg
Arvoisa puhemies, nykyisen euforian vallassa vastaan äänestämisestä yritetään tehdä käsien puhtaaksi pesemisen politiikkaa tai taivaanrannanmaalausta, mutta ryhmäni vastustaa perustavalla tasolla useita asioita tässä ehdotuksessa, enkä minä toki aio lakaista näitä vastaväitteitäni maton alle.
Ryhmäni, Vihreät / Euroopan vapaa allianssi, hyväksyy sen, että avoimuuteen tulee poikkeuksia. Niinpä esimerkiksi Euroopan puolustuspolitiikasta annettaisiin operatiivista tietoa, jota ei tarvitse kadulla kuuluttaa. Mutta kaikki asiakirjat on saatava mukaan rekisteriin, ja poikkeuksia on voitava arvioida tiukoin perustein, viime kädessä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätöksellä. Näin menetelläänkin tavallisten asiakirjojen kohdalla, mutta valitettavasti on sovittu erityiskohtelusta mahdollisesti liian monien erityisen arkaluonteisten asiakirjojen kohdalla, ja tästä olen kuullut sangen vähän keskustelua. Pieni ryhmä toimielinten omia virkamiehiä päättää siitä, mitkä asiakirjat saavat leiman "arkaluonteinen". Arkaluonteisia asiakirjoja ei tarvitse ottaa mukaan rekisteriin eikä tuomioistuin voi tarkastaa, onko päätös ollut oikea. Jos sattuisi käymään niin, että ovela kansalainen siitä huolimatta pääsisi selville asiakirjan olemassaolosta, samat virkamiehet päättäisivät hakemuksen kohtalosta. Ja kaiken huipuksi: Euroopan poliittiseen päätöksentekoon vaikuttavien, mutta unionin ulkopuolelta tulevien asiakirjojen laatijalla on veto-oikeus sekä asiakirjan mukaan ottamisesta rekisteriin että asiakirjan julkistamisesta. Myös tuomioistuimen on taivuttava tällaisen veto-oikeuden edessä.
Arkaluonteiset asiakirjat ovat tämän tiedon avoimuutta koskevan sopimuksen musta aukko, ja oikeudesta saada tietoa tulee näin suosionosoitus.

Frahm
Arvoisa puhemies, tilanne ei anna aihetta niin suureen onnen tunteeseen kuin joku on tänään sanonut, eikä kyse ole veitsenterällä tasapainoilevasta kompromissistakaan, kuten jotkut muut ovat asian ilmaisseet. Se on kuitenkin mielestäni osuvin ilmaus, jos tätä tulosta yrittää kuvata jollakin sopivalla ilmaisulla.
Jo pitkään täysin suljettujen ovien takana on ollut käynnissä prosessi, joka koskee avoimuutta ja yleisön oikeutta tutustua asiakirjoihin. Se on jo sinänsä suuri ongelma, koska käsitellessämme niinkin tärkeää asiaa kuin asiakirjojen julkisuutta, kansalaisten oikeutta tutustua asiakirjoihin, joka on edellytys sille, että voimme saada aktiivisia demokraattisia kansalaisia, joilla on mahdollisuus vaikuttaa päätöksentekoprosessiin, on välttämätöntä, että kansalaiset otetaan mukaan myös sääntöjen muotoilua koskevaan keskusteluun ja että lisäksi mennään ehkä niinkin pitkälle, että kuunnellaan joitakin kansalaisten esittämiä vastaväitteitä.
Nykyinen tulos vaatii mielestäni joissakin kohdissa sopeutumista, ja joissakin kohdissa se on hyvä, mutta valitettavasti muutamissa kohdissa se merkitsee myös askelta taaksepäin nykyiseen tilanteeseen verrattuna, joka on siis määritelty osaksi joissakin säännöissä, osaksi oikeuskäytännössä ja osaksi oikeusasiamiehen päätöksissä. Mielestäni yhden erittäin suuren ongelman muodostavat sisäiset asiakirjat, joita tässä ehdotuksessa ei ole selkeästi määritelty ja jotka voidaan määritellä luottamuksellisiksi, jos ollaan sitä mieltä, että julkistamisella olisi ratkaisevaa vaikutusta päätöksentekoprosessin kannalta. Eikö avoimuus juuri perustukin siihen, että joku pystyy vaikuttamaan ratkaisevasti päätöksentekoprosessiin? Mielestäni on ongelmallista, että jäsenvaltiot voivat vaatia asiakirjojen luottamuksellisuuden määrittelyä ja että ne voivat lisäksi jättää ne kokonaan rekisteröimättä, vaikka ei ole selkeitä sääntöjä siitä, milloin ja millä perusteella niin kutsutut "Solana-asiakirjat" eivät kuulu kaiken kattavan poikkeuksen piiriin, mutta toisaalta poikkeuksen myöntämistä koskevat säännöt ovat kuitenkin niin monitulkintaiset, että asia on käytännössä yhdentekevä. Ei ole epäilystäkään siitä, että näillä säännöillä on ratkaisevaa merkitystä kaikkien jäsenvaltioiden sääntöjen kannalta, mutta esittelijä on ilmaissut asian hyvin epäselvästi, ja on ollut erittäin vaikeaa saada selvää tietoa siitä, miten ja milloin sääntöjä sovelletaan. Epäilen, että olisi olemassa yhtään sellaista asiakirjaa, johon tutustumisen nykyiset säännöt estäisivät mutta nyt käsiteltävänä olevat säännöt taas sallisivat. Epäilen, ettei EU-järjestelmä anna jatkossa yhtään entistä parempia mahdollisuuksia tutustua sellaisiin asiakirjoihin, joihin ei tälläkään hetkellä ole mahdollista tutustua.
Mielestäni Euroopan parlamentilla on ollut vaikea asema tässä asiassa, ja olen sitä mieltä, että tästä asiasta käy ilmi, että Euroopan parlamentin omat edut on jälleen kerran asetettu yleisön etujen edelle. Ylivoimaisesti paras asia tässä ehdotuksessa on, että meillä on kuitenkin tilaisuus tarkastella sääntöjä uudelleen vuonna 2004, ja mielestäni meidän on tehtävä hyvää ja perusteellista työtä siihen asti.

Krarup
Yleisön oikeus tutustua asiakirjoihin kuuluu demokratian perusasioihin. Valvonta, tutustuminen asiakirjoihin ja demokratia ovat saman asian eri puolia, ja sen vuoksi yhdyn täysin siihen arvosteluun, jota viisi merkittävää järjestöä ovat esittäneet kaikille kollegoille. Johtopäätöksenä on, että tämä ehdotus on itse asiassa tyhjää pahempi. Arkaluonteisia asiakirjoja koskevat säännöt ovat monilta osin järjettömiä, ja näiden poikkeusten hallinnoiminen vastaa jotenkin kuminauhan myymistä metritavarana, kuten eräs tanskalainen humoristi on asian ilmaissut, ja se edellyttää joka tapauksessa voimakasta luonnetta ja huomattavasti demokraattisempaa mielenlaatua ja perusasennetta kuin komissiolta ja EU:n muilta toimielimiltä on näyttänyt löytyvän.
5 artikla heikentää epäilemättä niitä voimassa olevia sääntöjä, jotka säätelevät julkisuutta ja yleisön oikeutta tutustua asiakirjoihin ja jotka ovat käytössä esimerkiksi Pohjoismaissa. Sen lisäksi, että minua askarruttaa kollegoiden puutteellinen todellisuudentaju ja se ylistyslaulu, jota suuret ryhmät ovat esittäneet, minua askarruttaa eräs toinenkin asia. On kummallista, että yksikään henkilö ei ole esittänyt kysymystä siitä, ovatko nämä tapahtumat perustamissopimuksen mukaisia. Nämä neuvottelut olivat erittäin luottamuksellisia, eikä yksikään pieni ryhmä saanut osallistua niihin. Neuvotteluja johtivat kollegat Cashman ja Maij-Weggen ja liberaaliryhmää edustava loistava oikeudellisten asioiden valiokunnan puheenjohtaja Watson. Suuret ryhmät ovat hoitaneet tämän asian ilman, että meitä muita olisi ylipäänsä otettu mukaan näihin neuvotteluihin. Voimme vain sanoa kyllä tai ei. Sallinette minun huomauttaa, että tämä on ristiriidassa perustamissopimuksen perussääntöjen kanssa, joissa edellytetään, että neuvotteluihin osallistuu kolme itsenäistä toimielintä, ja lisäksi se sisältää sääntöjä muun muassa sovittelumenettelystä, jonka avulla varmistetaan, että pientenkin ryhmien ääni kuuluu, ja tässä on kyse eräästä julkisuuden osasta. Kyse on kerta kaikkiaan demokraattisesta farssista.

Raschhofer
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, onnittelen puheenjohtajavaltio Ruotsia ja mietinnön esittelijää heidän aloitteistaan. Avoimuudella on pohjoismaisessa oikeuskäsityksessä erityisen suuri merkitys, mikä on mielestäni aivan oikein. Avoimuudella on oltava erityisen suuri merkitys myös Euroopan unionin toimielimissä. Toivon, että asiassa ei jäädä tähän aikomukseen, tähän sitoumukseen, vaan että tulevaisuudessa todella taataan rajoittamaton oikeus tutustua asiakirjoihin.
Demokratialla ja unionin läheisyydellä kansalaisiin nähden on aina jotain tekemistä poliittisten päätösten avoimuuden kanssa. Muutkin kuin Euroopan kansalaiset ovat aikaisemmin valittaneet - mielestäni aiheellisesti - suljettujen ovien politiikasta. Minulle itselleni olisi pidemmälle menevä kompromissi ollut mieluisampi. Mutta olen sitä mieltä, että saavutettuun tulokseen on toistaiseksi myös voitava olla tyytyväinen.
Euroopan kansalaisten edustajana parlamentin tehtävä on valvoa yksityiskohtaisesti tämän asetuksen noudattamista. Vuoden tai kahden kuluttua voimme tehdä yhteenvedon siitä, onko tämä asetus todella menestys.

Theato
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, niiden neuvottelujen alussa, jotka koskivat ehdotusta asetukseksi yleisön oikeudesta saada tietoja Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjoista, talousarvion valvontavaliokunta käsitteli asiaa lausunnossa, ja minä itse valmistelin lausunnon.
Haluan toistaa lausunnon periaatteet, jotka pätevät vielä nytkin. Korostimme kolmea pääkohtaa, joista ensimmäinen on läpinäkyvyys ja avoimuus, jotka ovat kaiken demokraattisen valvonnan perusedellytyksiä. Nämä periaatteet lisäävät hallinnon legitimiteettiä, tehokkuutta, vastuullisuutta ja läheisyyttä kansalaisiin nähden. Lisäksi se suojelee mielivaltaisuudelta ja vallan väärinkäytöltä. Se edistää myös säännönvastaisuuksien ja petosten - ilmiöiden, jotka ovat menneisyydessä rasittaneet pahasti erityisesti komissiota - paljastamista, niistä rankaisemista ja ennaltaehkäisyä.
Toinen pääkohta on sen toteaminen, että periaatteessa kaikki toimielinten asiakirjat julkistetaan. Tarpeelliset poikkeukset on perusteltava. Tämä on nyt asetuksessa. Lisäksi tuolloin ei mielestäni ollut aiheellista laatia laajaa luetteloa, jossa mainitaan jo voimassa olevat oikeudelliset säännökset, sillä siitä seuraa vain epävarmuutta ja ristiriitoja.
Kolmas pääkohta on yleisön toivomus taata oikeuksiensa käyttö käytännössä sellaisen selkeän asiakirjarekisterin avulla, jota nyt vaaditaan, sekä Internetin hyödyntämisen avulla. Tähän liittyvät niin ikään nopeat vastaukset asiakirjoja koskeviin hakemuksiin ja hakemuksen mahdollisen epäämisen perustelu sekä lopulta hakemuksen esittäjän äidinkielen käyttäminen. Olisin vielä voinut kuvitella, että olisi perustettu koordinaatioelin helpottamaan tätä kaikkea. Tulemme näkemään, miten tämä toimii käytännössä.
Tyytyväisenä voin todeta, että asetukselle on luotu perusedellytykset, joskaan ei vielä kokonaisuudessaan. Sen lisäksi asetusta tullaankin muokkaamaan. Mielestäni kuitenkin myös puitesopimusta täytyy tarkistaa, jotta se on sopusoinnussa niiden vaatimusten kanssa, joita asetamme yleisölle ja myös toimielinten välisille suhteille.

Andersson
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää esittelijää ja valmistelijaa ja haluan kiittää komissiota, puheenjohtajavaltiota ja neuvostoa rakentavasta työstä.
Ensimmäiseksi voimme kysyä itseltämme, onko tämä parlamentin mielestä paras ehdotus, joka voidaan saavuttaa. Vastaus on kielteinen! Meillä on näkemyksiä tietyistä tämän asiakirjan yksityiskohdista, ja toivoisimme, että ne olisivat parempia. Kyse on muun muassa arkaluonteisiin asiakirjoihin liittyvistä kysymyksistä. Näkemyksiä voidaan esittää myös tavasta, jolla prosessia on viety eteenpäin, siitä, että sitä on joskus tapahtunut suljettujen ovien takana, mikä koskee sovittelumenettelyä yleensäkin. Vaikka asioita on käsitelty, menettely ei ole erityisen avoin.
Toiseksi meidän on kysyttävä itseltämme, onko ehdotus menestys, merkitseekö se jopa huomattavaa edistystä verrattuna nykyiseen tilanteeseen. Vastaukseni on ehdottomasti myönteinen! Tämä on huomattava edistysaskel verrattuna nykyiseen tilanteeseen. En voi oikeastaan ymmärtää niitä, jotka sanovat, että tämä merkitsee askelta taaksepäin. Kaikista saapuvista asiakirjoista tulee nyt avoimia - toisin kuin nykyään - eikö se ole edistystä? Kaikki asiakirjat on periaatteessa rekisteröitävä - niinhän ei nykyään tehdä - eikö se ole edistystä? Nykyisiä luottamuksellisuutta koskevia sääntöjä, joiden myönnämme olevan tarpeellisia ja jollaisia on kaikissa niissä valtioissa, jotka ovat päässeet kaikkein pisimmälle tässä asiassa, on melko vähän ja ne ovat lisäksi melko selviä - eikö tämä ole edistystä? Vastaus on ehdottoman myönteinen!
Lisäksi käsittelyajan on oltava lyhyt sellaisen yksittäisen henkilön kannalta, joka haluaa tutustua johonkin asiakirjaan. Asiakirjoihin on voitava tutustua entistä laajemmin Internetissä, ja käsittelyajan on oltava korkeintaan 15 päivää, toisin sanoen prosessin on oltava melko nopea. Jos yksittäinen henkilö ei ole tyytyväinen päätökseen, hänellä on oltava oikeus kannella asiasta sekä muutoksenhakuoikeus. Tämä, jos mikä, on edistystä! Kansallisten sääntöjen on lisäksi oltava voimassa niissä valtioissa, joilla on ehdotettua parempi lainsäädäntö. Tämä ei siis merkitse askelta taaksepäin niissä valtioissa, joiden lainsäädäntö on muita valtioita avoimempi.
Kaikki tämä on huomattavaa edistystä. Sen vuoksi olisi erittäin omituista, jos parlamentti äänestäisi sellaista ehdotusta vastaan, joka jää vain hieman tavoitteesta. Mehän pääsemme kuitenkin melkein tavoitteiseen ja voimme seurata tilannetta tutkimalla sitä vuosittain. Lisäksi tarkistus on suoritettava muutaman vuoden kuluttua. Parlamentin on itsestään selvästi tuettava tätä ehdotusta! Kansalaiset haluavat nykyistä avoimempia toimielimiä. Tämä ehdotus merkitsee selvää parannusta avoimuuden ja siten myös demokraattisen käsittelyn kannalta EU:ssa.

Watson
Arvoisa puhemies, haluan onnitella esittelijöitä Cashmania ja Maij-Weggeniä, joiden into, päättäväisyys ja peräänantamattomuus tekivät tämän mahdolliseksi. Haluan kiittää myös muiden valiokuntien esittelijöitä huomattavasta avusta. Jos parlamentti hyväksyy tämän tekstin huomenna, siitä kuuluu kiitos kaikille niille - jäsen Hautala mukaan luettuna - jotka auttoivat työssä.
Ehdotettu uusi asetus on tärkeä merkkipaalu tiellä kohti tarpeettoman salailun poistamista hallinnosta. Muut puhujat ovat korostaneet sen välittömiä etuja kansalaisille, mutta minulle huomisen äänestyksen täytyy merkitä alkua EU:n toimielinten kulttuurin muutoksessa salailusta kohti avoimuutta. Useat meistä olisivat halunneet laajempia oikeuksia ja harvempia poikkeuksia. Jotkut väittivät, että ajan kanssa saisimme aikaan paremman sopimuksen, mutta valtaenemmistö valiokunnastani ei halunnut pilata hyvää sopimusta liialla parantelulla uskoen, että asetusehdotus tarjoaa puitteet edistykselle.
Euroopan parlamentin täytyy nyt olla tarkkana varmistaessaan, että lakia sovelletaan käytännössä. Jotkin ulkopuoliset ovat kritisoineet meitä siitä, ettemme ole vaatineet virkamiehiä paljastamaan kaikkea. Nämä ehdotukset sallivat virkamiehille peitteeksi viikunanlehden, mutta eivät juuri muuta.
Haluan kiittää puheenjohtajavaltiota ja erityisesti suurlähettiläs Lundia halukkuudesta käsitellä tätä aihetta, kunnioittaa perussopimuksissa esitettyä määräaikaa ja koota neuvoston enemmistö ehdotuksen taakse. Sopii hyvin kuvaan, että tiedonsaantioikeutta koskeva säädös hyväksytään sellaisen jäsenvaltion puheenjohtajakauden aikana, jolla on pitkät perinteet kansalaisten oikeuksille tällä alalla arvostetun entisen lainsäätäjän, Chydeniuksen, kauaskatseisuuden ansiosta. Komission jäsen Barnier ansaitsee parlamentilta kiitoksen komissiossa tekemästään työstä.
Lopuksi, sanotaan että maailmassa on vain kolme lainsäädäntöelintä, jotka tekevät päätöksensä täysin suljettujen ovien takana: yksi niistä on Havannassa, toinen Pjongjangissa ja kolmas on Brysselin ministerineuvosto.
Emme ehkä ole murtaneet ovia, emme ehkä onnistuneet saamaan televisiokameroita kokouksiin, kuten Ruotsin hallitus kerran halusi, mutta kohdistamme yleisen mielipiteen valonheittimen päätöksenteon pimeimpiin nurkkiin neuvostossa, komissiossa ja täällä parlamentissa.

Schörling
Arvoisa puhemies, nyt pitäisi olla ilon päivä, sillä Euroopan parlamentti äänestää avoimuutta ja tiedonsaantia koskevista EU:n säännöistä, mutta taivaalla on likaa tummia pilviä. Syynä siihen on arkaluonteisia asiakirjoja koskeva muotoilu, joka antaa tulevaisuudessa mahdollisuuden luokitella luottamukselliseksi niin arkaluonteiset sotilaallisia toimia koskevat asiakirjat kuin yleisemmätkin turvallisuutta ja ehkä muitakin poliittisia alueita koskevat asiakirjat. Arkaluonteisia asiakirjoja koskeva muotoilu on aivan liian yleisluonteinen ja liian epämääräinen.
Eikö komissio jatkossa päätä, millaisten asiakirjojen on oltava luottamuksellisia, esimerkiksi jäsenvaltio Ruotsissa? Siinä tapauksessa kyse olisi Ruotsin perustuslain voimakkaasta loukkaamisesta.
Olen lisäksi samaa mieltä siitä, mitä on sanottu itse menettelystä, nimittäin, että on erittäin vaikeaa ymmärtää, että näin arkaluonteista ja tärkeää asiaa koskevia neuvotteluja on käyty valiokunnan, neuvoston ja komission välillä epävirallisen prosessin puitteissa - jota haluan kuvata erittäin epäilyttäväksi - ilman että tavallisilla jäsenillä ja yleisöllä on ollut mahdollisuus saada siitä tietoja.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, avoimuus ja oikeus tutustua asiakirjoihin ovat toimivan demokratian keskeisiä osia, mutta ehdotus, johon meidän on nyt otettava kantaa ja jossa käsitellään EU:n asiakirjojen saatavuutta, on pettymys. Muutamissa kohdissa se on jopa EU:ssa nykyään vallitsevaa käytäntöä huonompi. Varsinaiset ehdotusta koskevat neuvottelut ovat lisäksi olleet osoitus puutteellisesta avoimuudesta. Tavanomainen parlamentaarinen etenemistapa on laiminlyöty, ja merkittävä osa parlamenttia, meidän ryhmämme mukaan luettuna, ei ole pystynyt vaikuttamaan asiaan.
Ehdotus ei takaa jäsenmaiden avoimuutta koskevien sääntöjen kunnioittamista. EU:n asetus on jäsenmaiden sääntöjen yläpuolella. Lisäksi tämän asetuksen 14 kohdassa määrätään, että jäsenvaltioiden on oltava lojaaleja asetuksen sisältöä kohtaan. Lisäksi 5 artiklassa todetaan, että jäsenvaltioiden on epäselvissä tapauksessa pyydettävä EU:n toimielimiltä neuvoa ratkaistakseen, saako EU:n asiakirjan luovuttaa. Sen vuoksi ei pidä paikkaansa, että tämä ehdotus takaa Ruotsin julkisuusperiaatteen aseman. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin saa sitä vastoin ratkaisevan aseman, jos asiassa syntyy ristiriitoja.
Asiakirjojen saatavuutta koskeviin sääntöihin tehdään laajoja ja osittain epäselviä poikkeuksia. Kokonaisia alueita, kuten turvallisuuspolitiikka, sisäiset asiakirjat ja jäsenvaltioiden asiakirjat, jätetään käytännössä asetuksen ulkopuolelle. Niin kutsuttuja "arkaluonteisia asiakirjoja" ei tarvitse edes kirjata rekistereihin. Nämä poikkeukset heikentävät selvästi niitä parannuksia, joita ehdotus tuo mukanaan, esimerkiksi vaatimusta rekistereistä, sähköisten asiakirjojen saatavuutta sekä määräaikoja.
Tässä keskustelussa on käsitelty yhtä aikaa sekä Euroopan parlamentin mahdollisuutta tutustua luottamuksellisiin asiakirjoihin että yleisön oikeutta tutustua asiakirjoihin. Kyseessä on valitettava eri kysymysten sekoittuminen toisiinsa, mitä ei olisi pitänyt tapahtua.
Mielestäni tästä ehdotuksesta on enemmän haittaa kuin hyötyä. Tätä työtä ei pidä lopettaa vielä, se ei ole vielä valmis. Sovittelua pitää jatkaa tavalliseen tapaan.

Bonde
Arvoisa puhemies, en voi tukea avoimuutta koskevia uusia sääntöjä, koska ne asettavat avoimuudelle yhteisen ylärajan ja saattavat merkitä suoranaista askelta taaksepäin. Asiakirjat, joka ovat nyt julkisia, voivat olla huomenna salaisia. Asiakirjat, jotka ovat tänään saatavissa Kööpenhaminassa tai Tukholmassa, voivat huomenna olla salaisia koko EU:ssa.
Meillä on nykyään käytännössä yhteiset avoimuutta koskevat vähimmäissäännöt. Valtioiden on halutessaan mahdollista laatia tiukempia sääntöjä. EU:n asetus yhtenäistää kaikkien valtioiden säännöt. Se on hyvä asia yhtenäisyyden mutta huono asia avoimuuden kannalta. Jäsenvaltioiden pitää nyt toimia yhteisten sääntöjen mukaan ja neuvotella unionin viranomaisten kanssa, ennen kuin ne luovuttavat asiakirjoja. Me saamme nyt yhteiset avoimuutta koskevat enimmäissäännöt. Tarkastelkaamme vain johdanto-osan 9 a ja 12 kappaletta, joissa poistetaan jäsenvaltioiden paremmat säännöt, ja asetuksen 4 a artiklaa, jossa jäsenvaltiot velvoitetaan neuvottelemaan EU:n kanssa. Tarkastelkaamme myös johdanto-osan 5 a kappaletta, joka koskee tehokasta päätöksentekoprosessia, johdanto-osan 7 kappaletta, joka koskee valtion oikeutta julistaa asiakirjoja salaisiksi, johdanto-osan 9 kappaletta, joka koskee henkilötietoja ja estää esimerkiksi avoimuuden 1500 komitean jäsenen kohdalla, ja 6 a artiklan 3 kappaletta, jonka vuoksi arkaluonteiset tiedot jäävät rekisterien ulkopuolelle. Voitte nähdä tekstin euobserver.com -sivuilta, jos teillä ei ole sitä kansioissanne.
Tähän uuteen avoimuutta koskevaan ylärajaan liittyy uusi menettely, jossa kolme avoimuuden vastustajaa, kuten Ranska, Espanja ja Saksa, voivat estää avoimuutta koskevan edistyksen, vaikka koko Euroopan parlamentti ja 12 jäsenvaltion parlamenttia olisivatkin samaa mieltä hieman suuremmasta avoimuudesta. Tällä hetkellä edistys voidaan saada aikaan oikeusasiamiehen painostuksen avulla, tuomioistuimen päätösten tai ministerineuvoston yksinkertaisen enemmistön avulla, joka toisin sanoen edellyttää 15 valtiosta kahdeksan kannatusta. Huomenna meidän on saatava jokaisen edistysaskeleen taakse neuvoston 87 äänestä 62, eikä avoimuutta kannattavista valtioista ja tuomioistuimesta ole apua, sillä asetus sisältää selkeät säännöt. Avoimuus paranee, jos lykkäämme tämänpäiväistä päätöstä ja tarkastelemme sitä, kuinka neuvosto ja komissio tulkitsevat uusia sääntöjä. Edistysaskeleistahan on päätetty...
(Puhemies keskeytti puhujan).

Pirker
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät naiset ja herrat, monet meistä ovat viime aikoina ja tähän päivään asti saaneet karvaasti kokea, miten vaikeaa on päästä tutustumaan tiettyihin asiakirjoihin. Näin täytyy sanoa. Olen kuitenkin iloinen, jos tällä asetuksella taataan parlamentin jäsenten lisäksi myös kaikille Euroopan unionin asukkaille mahdollisuus todellakin tutustua kaikkiin asiakirjoihin. Me parlamentin jäsenetkin hyödymme tästä, ainakin toivon niin! Jos avoimuudesta, joka tällä asetuksella tulee käyttöön, myös todella onnistutaan tekemään Euroopan unionimme toimielinten periaate, silloin olemme onnistuneet ottamaan pitkän edistysaskeleen.
Jos säännöstä nyt onkin joitakin poikkeuksia, pidän sitä myönteisenä. On myönteistä, että niitä on vain muutama, mutta sekin on myönteistä, että nämä muutamat ovat olemassa. Sillä nämä muutamat poikkeukset ovat turvallisuussyistä sekä yksityisyyden kunnioittamisen takia. Pidän tätä merkittävänä tässä yhteydessä, koska näin onnistuttiin eräässä asiassa, nimittäin tasapainon säilyttämisessä yhtäältä täydellisen julkisuuden ja avoimuuden ja toisaalta unionin ja kansalaisten turvallisuusintressien sekä yksityisyyden kunnioittamisen välillä.
Ne, jotka nyt vastustavat asiakirjojen luottamuksellisuutta näissä harvoissa poikkeustapauksissa, toimivat todellisuudessa Euroopan unionimme turvallisuusintressejä vastaan ja myös yksityisyyden kunnioittamista vastaan. Tätä tasapainoa meidän pitäisi kuitenkin pitää yllä eikä missään tapauksessa hylätä.
Ratkaisematon asia minusta on, miten asiakirjarekisteri jatkossa järjestetään ja miten asiakirjojen käyttömahdollisuus taataan käytännössä. Viisas kollega sanoi tänään eräässä keskustelussa, että on olemassa kaksi menetelmää pitää ihmisiä tietämättöminä, nimittäin olla antamatta heille mitään tietoja - luojan kiitos tästä on päästy yli - tai syöttää heille liikaa jäsentämätöntä tietoa. Molemmat ovat huonoja tapoja, kumpaakaan emme halua. Siksi vaadimme, että laaditaan rekisteri, joka on jäsennetty, joka on helppolukuinen ja joka tosiaan riittävän hyvin ottaa huomioon pyrkimykset todelliseen avoimuuteen.
Lopuksi toivon, että tämän asetuksen myötä Euroopan unionimme toimielimiin todella tulee uusi ajattelutapa, että asia ei jää siihen, että se tosin kirjataan paperille, mutta tosiasiassa juututaan jo tuttuihin ongelmiin. Lisäksi on todella taattava, että suhteellisen pian suoritamme järjestelmän arvioinnin. Tarkistus vuonna 2004 on välttämätön, jotta voidaan osoittaa nyt sinänsä erittäin myönteiseltä vaikuttavan järjestelmän heikkoudet ja tarvittaessa ryhtyä vielä lisätoimiin, jotta periaatteesta, johon sitoudumme, tosiaan tulee kaiken kattava: Euroopan unionin toimielinten avoimuus.
Onnittelen kaikkia, jotka ovat osallistuneet tämän tällaiseen tulokseen johtaneen mietinnön laatimiseen!

Martin, Hans-Peter
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtajavaltio Ruotsi, mikä nyt on? Puhutte kruunauksesta, puhutte historiallisesta päätöksestä, puhutte virstanpylväästä! Mieleen tulee Faust: Gretchen soisi tämän päivän jäävän historiaan. State watch, jota tämä koskee, Euroopan journalistiliitto jne. sanovat: "Kansalaisten oikeuksien säilyttämisen sijasta se pikemminkin heikentää ..." tämä koskee sitä, mistä tänään puhumme ja mistä meidän on äänestettävä. "Uudet säännöt säilyttävät jäsenvaltioiden oikeudet, vaikkakin eri muodossa." Taas Goethe, taas Faust: ma kuulen sanoman, mut uskoa en voi, kun tulkitsen tätä. Ehkä kyse on jostakin tältä väliltä, ehkä tänään täällä ei tapahdukaan mitään historiallista. Mutta ainakin saamme kerrankin nähdä, mitä Euroopan unioni puuhailee, aivan kuin saisimme nähdä uuden auton. Te sanotte: nyt saatte katsoa sitä! Sen me teemme!
Lyhyen aikaa on ollut olemassa avoimuutta Euroopan unionissa ajava ryhmä (Europäische Transparenzinitiative), joka perustettiin, jotta mahdollisuuksien mukaan kaikille Euroopan kansalaisille saataisiin oikeus tutustua mahdollisuuksien mukaan kaikkiin asiakirjoihin, myös neuvoston istuntoja koskeviin. Nyt näemme, mitä asiakirjoja todella on olemassa, ja mitkä ovat arkaluonteisia. Mitä tarkoittaa arkaluonteisuus? Me olemme kaikki hyvin arkaluontoisia. Miten aiotte tulkita arkaluonteisuuden? Aiotteko sanoa: saatte katsoa autoa, mutta moottoriin ei saa koskea, istuimiin ei saa koskea, ohjauspyörään ei saa koskea? Vai pääsemmekö tavoitteeseen? Mielestäni voimme olla toivorikkaita, jos otamme esimerkiksi Yhdysvallat. Freedom of Information Act, laki tiedonvälityksen vapaudesta - kesti vuosikymmeniä, ennen kuin se hyväksyttiin, hekin aloittivat ensimmäisestä katseesta ajoneuvon suuntaan. Mutta hyvät neuvoston puheenjohtajat, myös tulevat sellaiset, olkaa hyvät, älkää sitten ottako esille rahaa, älkää sanoko, että se tulee liian kalliiksi, kun kyselemme tarkemmin. Tätä varten on rahaa. Yhdysvalloissa Freedom of Information Act maksaa joka vuosi 40 miljoonaa dollaria. Yhdysvaltain hallituksen pr-toiminta maksaa 1,5 miljardia USA:n dollaria.
Näkisin asian kuten onnittelut ansaitseva mietintömme esittelijä Cashman, joka sanoi tämän olevan itsestään kehittyvä asia. Panostamme itsestään kehittymiseen vuoteen 2004 asti. Mielestäni meidän ei pidä olla tekopyhiä vaan sen sijaan - myös avoimuuden kohdalla - aloittaa täältä parlamentista!

Malmström
Arvoisa puhemies, kun nykyinen komissio aloitti toimintansa syksyllä 1999, kaikki komission jäsenet lupasivat, että "nyt asiat muuttuisivat". Työtä edistettäisiin jatkossa avoimuuden avulla, eikä Santerin komission virheitä toistettaisi. Vuoden 1999 yleisessä keskustelussa käsiteltiin laajalti avoimuutta. Monet meistä lähtivät vaaleihin EU:n avoimuuden lisäämiseksi. Avoimuus ja julkisuus ovat demokraattisen ja tehokkaan hallinnon välttämättömiä piirteitä, ja jos kansalaiset voivat seurata päätösten kulkua EU:n koneistossa, luottamuskin kasvaa. Tiedämme myös, että suuren avoimuuden ja hallinnon vähäisen korruption välillä on kristallinkirkas yhteys.
Asetus, josta huomenna äänestämme, on ministerineuvostossa avoimuuteen myönteisesti suhtautuvien valtioiden ja parlamentin välinen kompromissi. Se on monella tapaa askel eteenpäin. Se luo Euroopan kansalaisille yhtenäisen lainsäädännön, jossa käsitellään heidän oikeuttaan tutustua asiakirjoihin. Siinä määrätään tärkeitä periaatteita, mitä useat kollegani ovat käsitelleet.
Se sisältää myös useita puutteita, joista me liberaalit olemme pahoillamme. Siinä on eräänlainen "kumikappale", jossa käsitellään niin kutsuttuja arkaluonteisia asiakirjoja, joita on käsiteltävä tietyssä järjestyksessä. Tämä on valitettava sääntö, ja sitä voidaan tulkita mielivaltaisesti.
Lisäksi esiintyy tiettyä epäselvyyttä siitä, mikä on kansallisten lakien asema mahdollisessa ristiriitatilanteessa. Muutamissa jäsenvaltioissa, muun muassa Ruotsissa ja Alankomaissa, asiakirjojen saatavuutta koskevat säännöt menevät paljon pitemmälle. Ruotsissa avoimuusperinne ulottuu aina liberaaleja edustavan puoluetoverini Anders Chydeniuksen aikaan, vuoteen 1766 asti. Mitä tapahtuu, jos asiakirja on salainen Brysselissä mutta julkinen Tukholmassa? Hallitus ja Ruotsin pääministeri ovat sanoneet, että Ruotsin laki on voimassa tällaisessa tapauksessa, voidaanko siihen luottaa?
Puheenjohtajavaltiolla on erittäin suuri vastuu, nimittäin huolehtia siitä, että Alankomaiden lainsäädäntö, ja ennen kaikkea Ruotsin perustuslaki, ei kärsi, ja että Ruotsin viranomaiset eivät myöskään harjoita minkäänlaista itsesensuuria.
Komissiossa ja tietyissä jäsenvaltioissa ollaan siis mitä ilmeisimmin peloissaan siitä, että kansalaiset saavat liikaa tietoa. Meidän, jotka uskomme avoimuuteen, on jatkuvasti taisteltava osoittaaksemme, että niin ei ole. Avoimuus ei ole vaarallista - se on demokraattista ja tehokasta!
Liberaaliryhmä pitää tätä kompromissina, joka merkitsee tiettyä edistystä mutta johon sisältyy myös tiettyjä puutteita. Äänestämme huomenna asian puolesta, mikä on ensimmäinen askel sillä pitkällä tiellä, joka meillä on edessämme, kun kyse on EU:n toimielinten avaamisesta kansalaisille. Se vaatii lisäponnisteluja, ja me aiomme koetella lainsäädännön rajoja. Aiomme myös kulkea etunenässä, jotta saisimme aikaan entistä paremmat säännöt parin vuoden kuluttua, sillä avoimuudella on kaikesta huolimatta tulevaisuutta.

Seppänen
Arvoisa puhemies, kun Venäjällä olivat vallassa tsaarit, maassa oli voimassa yleinen laki. Yksinvaltias ei kuitenkaan hallinnut maata laeilla vaan lakeihin tehdyillä poikkeuksilla. Euroopan unionin asiakirjojen julkisuuteen pätee tsaarinaikaisen Venäjän periaate. Asiakirjat ovat yleisesti julkisia, mutta niiden salaaminen hoidetaan poikkeussäännöksillä.
Yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan asiakirjat salataan EU:ssa tehokkaammin kuin vapaamuurarijärjestö salaa omat rituaalinsa, ja EU-loosin suurmestari on NATO. Sillä on monopolivalta EU:n asiakirjoihin, mutta ei mitään tekemistä demokratian kanssa. EU:hun on sisäänrakennettu salailukulttuuri, jota myös parlamentti ylläpitää.
Parlamentin enemmistö hyväksyi viime kesänä komission kanssa puitesopimuksen asiakirjojen julkisuudesta, joka asettaa Euroopan parlamentin jäsenet eriarvoiseen asemaan. Sen johdosta yli kaksikymmentä parlamentin jäsentä on haastanut parlamentin ja komission Luxemburgissa sijaitsevaan ensimmäisen asteen tuomioistuimeen perussäännösten rikkomisesta. Olen pahoillani, arvoisat ruotsalaiset, mutta tämä surkea kompromissi on hylättävä.

Blokland
Arvoisa puhemies, juuri ennen aikarajan kulumista umpeen meillä on käsiteltävänämme kompromissiteksti, josta neuvosto, komissio ja parlamentin neuvottelijat ovat päässeet yksimielisyyteen.
Myönteistä on, että parlamentti kykenee yhä useammissa tämänkaltaisissa neuvotteluprosesseissa näyttämään, että sekin saa selvästi sanansa kuuluviin neuvotteluissa. Mutta sittenkään en hurraisi lopputulokselle. Tyylipisteitä menettelylle ei voi jakaa. Pidän huonona sitä, että neuvottelut ovat olleet salaisia, niin että pienillä parlamenttiryhmillä ja edunvalvontaryhmillä ei juurikaan ole ollut mahdollisuutta vaikuttaa asiaan.
Nyt edessämme on teksti, johon tosiaankin pätee sanonta "karvaskin kalkki on nieltävä". Sisällöllisesti kyse onkin todella paljon nielemisestä; ennen kaikkea luottamuksellisten asiakirjojen luokituksen suhteen parlamentti on melkeinpä astunut askeleen taaksepäin. Monet muotoiluista ovat niin epämääräisiä, että käytäntö voi muotoutua minkälaiseksi tahansa. Ajattelen nyt esimerkiksi valmistelijoiden väitettä, jonka mukaan kansalliset avoimuussäännökset on turvattu. Jos näin todella on, miksi piti poistaa nimenomaan tätä koskeva kappale asetuksen tekstistä?
Toisaalta oli kai liikaa odottaa, että asiakirjojen avoimuutta koskeva säädös, joka tunnetaan vain joissakin jäsenvaltioissa, voitaisiin ottaa käyttöön koko unionissa. Eteläiset jäsenvaltiot eivät tällaisia säännöksiä tunne, joten niitä ei kai voi syyttää siitä, että hyppy kylmään veteen arveluttaa niitä.
On utopiaa ajatella, että voisimme aina saavuttaa täydellisen politiikan koko Euroopassa. Näkemyserot, jotka koskevat toivottua avoimuutta, ovat siihen valitettavasti aivan liian suuret. Aivan samoin kuin tässäkin asiassa, olemme viime aikoina usein nähneet, että joillekin jäsenvaltioille on tullut jossakin asiassa raja vastaan. Paras saavutettavissa oleva tulos on silloin kompromissi, johon kukaan ei oikeastaan ole tyytyväinen. Tämä meidän on vain hyväksyttävä; se on todellisuutta. Euroopan unionissa meidän on kunnioitettava jäsenvaltioiden omia taustoja ja kulttuureita silloinkin, kun itse olisimme mieluiten järjestäneet asiat toisella tavalla.

Ford
Ensimmäiseksi onnittelen esittelijä Michael Cashmania, hänen yhteisesittelijöitään, koko kansalaisvapauksien valiokuntaa sekä puheenjohtajavaltio Ruotsia, joiden ansioista olemme päässeet tähän tilanteeseen. Haluan tehdä tämän selväksi: mietinnössä ei mennä niin pitkälle kuin haluaisin. Oikeastaan siinä ei mennä niin pitkälle, kuin jotkut alan uranuurtajat joissakin kansalaisjärjestöissä - kuten Statewatchin Tony Bunyan - haluaisivat. Siinä ei mennä niin pitkälle, kuin olin toivonut, mutta siinä mennään pidemmälle, kuin olin odottanut, kun parlamentti ja puheenjohtajavaltio Ruotsi saivat vedettyä komissiota ja neuvostoa paljon lähemmäs meidän kantaamme, kuin ne ikinä kuvittelivatkaan.
Ehdotuksen hyväksyminen tarkoittaa tarttumista tilaisuuteen, joka ei välttämättä ole loputtomasti tarjolla. Myönnämme, että joidenkin asiakirjojen kuuluu ja täytyy pysyä luottamuksellisina ja salaisina, mutta ei saa käydä niin, että oikeutettuja puolustukseen, yleiseen turvallisuuteen ja kansalaisten suojeluun liittyviä syitä käytetään salaamaan puhtaasti kiusallisia ja virheellisiä tietoja. Suhtaudumme erityisen myönteisesti vuosikertomukseen, jossa esitetään yksityiskohtaisesti kunkin toimielimen rekisteristä jättämien asiakirjojen määrä, millä voidaan toivottavasti estää se, että toimielimet lisäävät joka vuosi asiakirjaluokkia salattaviin. Suhtaudumme myönteisesti julkisuuden olettamaan ja toivomme, että se toteutuu.
Nämä menettelyt lisäävät avoimuutta ja vastuuvelvollisuutta sekä tarjoavat kansalaisille oikeuden saada tietoja asiakirjoista. Tämä ei anna meille tiedonsaannin vapautta, se ainoastaan vapauttaa tiedonsaantia, mikä on sekin hieno saavutus. Vuosikertomukset ja tammikuuksi 2004 luvattu seurantakertomus saattavat hyvinkin osoittaa, että tämä mietintö, tämä sopimus, ei ole lopun alku vaan alun loppu. Kuten ystäväni Hans-Peter Martin sanoi, kesti vuosikymmeniä ennen kuin Freedom of Information Act (laki tiedonsaannin vapaudesta) astui voimaan. On kuitenkin poliittinen nautinto olla nyt täällä.

Thors
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, kaiken kaikkiaan kyse on sanojen merkityksestä, että me todellakin tarkoitamme sitä, mitä asetuksen 4 artiklassa mainitaan, toisin sanoen, että käsiteltävänä olevaa asiakirjaa koskeva tiedonsaantioikeus evätään vain, jos tietojen antamisesta voi aiheutua merkittävää haittaa tietyille eduille. Tarkoituksena on todellakin avoimuuden saavuttaminen, ja me pyrimme siihen, että tämän avoimuuden teho olisi mahdollisimman suuri.
Parhaat ystävät, kyse on siitä, että uskomme kirjoittamiimme sanoihin. Kehotan kaikkia päätöksentekoon osallistuneita huolehtimaan siitä, että sanat saavat aiotun merkityksen. Muuten kansalaiset tulevat entistä epäluuloisemmiksi.
Olemme saaneet aikaan kompromissin, olemme saavuttaneet tiettyjä voittoja. Olen erittäin iloinen siitä, että olemme onnistuneet sisällyttämään siihen enemmän hyviä asiakirjojen käsittelyä koskevia hallintokäytäntöjä kuin luulin olevan mahdollista. On myös tärkeää, että poikkeukset ovat rajatumpia kuin komission ehdotuksessa. On kiinnostavaa tarkastella, mitä jäi pois. Kiinnostava oli myös komission jäsen Barnierin tämänpäiväinen lausunto, jonka mukaan rikkomusmenettelyjen on oltava julkisia, mikä tarkoittaa, että aloitamme uuden aikakauden unionissa. Kansalaiset voivat aivan uudella tavalla valvoa komission toimintaa.
Parhaat ystävät, tänään on käytetty useita kielikuvia. Olen samaa mieltä Graham Watsonin kanssa, jota ilman emme olisi päässeet niin pitkälle, siitä, että olemme saaneet neuvotteluihin paljon aikaisempaa järeämmät aseet. Olemme saaneet voimakkaan välineen. ELDR-ryhmä aikoo käyttää tätä välinettä kollegoideni ilmoittamalla tavalla, ja oletamme, että oikeusasiamies auttaa meitä.
Puutteita on, mutta ne eivät ole niin vakavia kuin vastustajat väittävät. Meidän on kunnioitettava sanojen merkitystä. Meidän on myös huolehdittava siitä, että komissio ei enää käytä väärin henkilötietojen suojaa, kuten äskettäin taas tapahtui.
Nyt kyse on siitä, että mennään eteenpäin, pidemmälle kuin tapahtumaa koskevista kertomuksista on käynyt ilmi, kohti työntekijöiden sananvapautta, ja että tulevaisuudessa käytävissä EU:ta koskevissa keskusteluissa kyse on julkisuudesta laajemmassa mittakaavassa: että julkisuus koskee kaikkia toimielimiä ja että se merkitsee muutakin kuin tiedonsaantioikeutta.

Thorning-Schmidt
Arvoisa puhemies, parlamentti ottaa tänään tärkeän askeleen kohti suurempaa avoimuutta, josta olemme puhuneet niin monta vuotta. Uudet säännöt ovat osa kulttuurivallankumousta, joka on välttämätön, jos EU aikoo kehittyä nykyaikaisemmaksi, tehokkaammaksi demokraattiseksi yhteistyömuodoksi, johon kansalaiset voivat todellakin luottaa. Kysehän on merkittävistä parannuksista.
Lähtökohtana on, että kaikki asiakirjat, myös sisäiset, ovat julkisia ja että ne on rekisteröitävä. Poikkeuksia on vain vähän ja ne ovat hyvin perusteltuja, ja valituksiin liittyviä sääntöjä on tiukennettu. Monet ovat täällä tänään arvostelleet käsiteltävänämme olevaa kompromissia, ja kompromissihan jättää aina jotakin toivomisen varaa, mutta se ei saa varjostaa sitä tosiasiaa, että kyse on hyvästä kompromissista, jossa EU luo avoimuutta koskevan normin, joka on ennen näkemätön monessa EU:n jäsenvaltioissa. Avoimuus ei kuitenkaan synny pelkistä säännöistä. Avoimuuteen vaikuttaa myös kulttuuri. Avoimuutta ei pidä käsittää hallintoa haittaavana tekijänä. Avoimuus on etu niin demokratian kuin sen piirissä toimivien viranomaisienkin kannalta.
Haluan tänään kehottaa komissiota suhtautumaan vakavasti tämän ehdotuksen henkeen, niin lakitekstiin kuin johdanto-osan kappaleidenkin tekstiin. Komission on unohdettava se rajattu tiedonsaantioikeus, joka leimasi sen laatimaa ensimmäistä ehdotusta, ja sen on todellakin omaksuttava uusi ehdotus ja uusi henki. Komissiolla on suuri vastuu siitä, että osoitetaan vääräksi niiden ihmisten mielipide, jotka tänään väittävät, että uudet säännöt eivät ole nykyisiä sääntöjä parempia. Kolmen vuoden kuluttua sen on onnistuttava konkreettisten kokemusten avulla, ja sen varmistamiseen meidän on käytettävä seuraavat kolme vuotta. Katsotaan, kuinka uudet säännöt toimivat. Meidän on huolehdittava siitä, että epäilevät valtiot voivat itse todeta, että avoimuudesta on hyötyä demokratialle.

Andreasen
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi onnitella esittelijä Cashmania, valmistelija Maij-Weggeniä ja puheenjohtaja Watsonia. Sovittelussa ei saa kaikkea sitä, mitä haluaa, sellaistahan elämä on. Kompromissiehdotusta punnitaan ja mietitään, onko ehdotus puutteistaan huolimatta tyhjää parempi, ja sitten asetutaan ehdotuksen kannalle tai sitä vastaan. Muita mahdollisuuksiahan ei ole, jos neuvottelupöydässä ei päästä eteenpäin.
Kompromissi, joka saavutettiin neuvotteluissa, joissa käsiteltiin yleisön oikeutta saada tietoja EU:n asiakirjoista, ei ole sellainen, jota toivoin neuvottelujen alkuvaiheessa, ja siinä esiintyy puutteita, kuten on jo tuotu esille. Se sisältää esimerkiksi liikaa poikkeuksia ja liikaa epäselvyyttä voimaan astuvien poikkeusten kohdalla. Se on kuitenkin ensimmäinen askel oikeaan suuntaan, ja se merkitsee sitä, että voimme muutaman vuoden kuluttua ottaa seuraavan askeleen, ja se kuvaa ennen kaikkea sitä, että EU tahtoo lisätä avoimuutta. Ymmärrän hyvin, että kompromissia on kutsuttu neuvottelutahdon voitoksi. Komission esitys jäi kauaksi siitä, mitä liberaaliryhmä oli odottanut, ja kauaksi siitä, mitä Pohjoismaat olisivat toivoneet.
Pohjoismaissa on pitkät hallinnon avoimuutta koskevat perinteet, ja niitä pidimme tietenkin lähtökohtanamme. On kuitenkin useita valtioita, joilla ei ole tällaisia perinteitä, valtioita, joissa oikeutta tutustua viranomaisten asiakirjoihin ei juurikaan tunneta, valtioita, joissa ei ole asiaa koskevaa lainsäädäntöä. Näkökulmien välillä vallitsi toisin sanoen suuri kuilu. Meillä tanskalaisilla on erityinen viha-rakkaussuhde ruotsalaisiin naapureihimme. Olemme usein sitä mieltä, että he ovat tyylikkäitä ja hieman olevinaan, mutta yleensähän me olemme vain kateellisia. Kun kyse on hallinnon avoimuudesta, kaikilla valtioilla on paljon opittavaa ruotsalaisilta, myös Tanskalla, ja sen vuoksi emme enää epäilleet kannattaa kompromissia, kun huomasimme, että ryhmämme ruotsalaiset kollegat ja puheenjohtajavaltio Ruotsi puoltavat ehdotusta. Seuraamme tarkasti nyt saavutetun tuloksen täytäntöönpanoa.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, minulta jäi vielä puolisen minuuttia puheaikaa yli, sillä useimmiten en käytä koko aikaa. Sen ajan haluaisin nyt hyödyntää tehdäkseni vielä joitakin huomautuksia. Ehkäpä Margot Kesslerkin haluaa vielä lopuksi tehdä samoin. Minua häiritsi kovasti se, että jäsen Frahm sekaantui asiaan, koska hän väitti, että ehdotuksissa on menty melkoisesti taaksepäin, ja sehän ei yksinkertaisesti ole totta. Kenties meidän täytyy keskustella tästä vielä keskenämme, mutta en usko, että ehdotuksesta voi esittää moista väitettä, joka ei kerta kaikkiaan vastaa todellisuutta. Olen kyllä sitä mieltä, että on pidettävä tarkoin huolta siitä, etteivät pienten kansallisuuksien edustajat tunne olevansa päätöksenteon ulkopuolella. Kaikki valmistelijat edustivat suurimpia tai suurehkoja kansallisuuksia, ja meidän on ehkä vielä katsottava, kuinka me jatkossa voimme ottaa myös pienehköjen kansallisuuksien edustajat paremmin mukaan toimintaan.
Lopuksi minun täytyy sanoa, että en oikeastaan pitänyt kovin hyvänä jäsen Hautalan esimerkkiä venäläisestä puunukesta. Venäjä jos mikä on parhaillaan toteutettavine, tiedotusvälineitä koskevine toimineen sellainen maa, jossa tällä hetkellä on nähtävissä, kuinka avoimuudelta väännetään niskat nurin.
Arvoisa puhemies, viimeinen huomautukseni liittyy siihen tosiasiaan, että näissä keskusteluissa on lopulta kyse kulttuurieroista. Yksikään Etelä-Euroopan valtio ei ole käyttänyt puheenvuoroja. Te olette eteläeurooppalainen ja komission jäsen Barnier on ranskalainen, mutta te olitte ainoat. Toivokaamme, että keskustelu saa vastakaikua myös eteläeurooppalaisten kollegojemme taholta, sillä siellä hallinnon avoimuutta tarvitaan ehkä eniten.

Puhemies
Puhemies ei voi ottaa kantaa eteläeurooppalaisten jäsenten läsnäoloa koskeviin viittauksiin.

Puhemies
Paljon kiitoksia, jäsen Cashman.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Tervetulotoivotukset
Puhemies
Seuraavan keskustelun ajaksi minulla on kunnia toivottaa tervetulleeksi viralliselle lehterille saapunut entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian (FYROM) parlamentin valtuuskunta, johon kuuluvat parlamentin puhemiehet Tomislav Stojanovski ja Iljaz Halimi, FYROMin ja EU:n parlamenttien välisen valtuuskunnan puheenjohtaja Slobodan Kosev sekä parlamentin jäsen Nano Ruzin.
Haluaisin muistuttaa, että parlamentin puhemies Stojan Andov matkusti Strasbourgiin maaliskuun istuntojakson aikana ja tiedotti puheenjohtajakokoukselle Makedonian tilanteesta ja että entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian presidentti Boris Trajkovski vierailee parlamentissamme keskiviikkona 13. kesäkuuta 2001.

Sopimus EU/FYROM
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Swobodan laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan suositus (A5-0132/2001) ehdotuksesta neuvoston ja komission päätökseksi Euroopan yhteisöjen ja sen jäsenvaltioiden sekä entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian välisen vakautus- ja assosiaatiosopimuksen tekemisestä.

Swoboda
. (DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, erityisesti kollegat entisestä Jugoslavian tasavallasta Makedoniasta, huomisella päätöksellä ensimmäisestä vakautus- ja assosiaatiosopimuksesta Balkanin valtion kanssa myös Euroopan parlamentti ottaa tärkeän askeleen Balkanin alueen integroimisessa Euroopan unioniin, erityisesti Makedonian jäsenyyttä silmällä pitäen. Ei ole sattuma, että Makedonia on ensimmäinen valtio, jonka kanssa solmimme tällaisen sopimuksen. Tämä valtio on perustamisestaan lähtien käyttäytynyt erittäin yhteistyökykyisesti ja rakentavasti naapureitaan ja siten myös Euroopan unionia kohtaan. Kaikki hallitukset ovat yrittäneet saada vähemmistöt, erityisesti suuren albaanivähemmistön, osallisiksi yhteiskunnallisesta ja poliittisesta vallasta. Se ei varmasti ole tapahtunut keskusteluitta ja ongelmitta. Myös kansainvälinen yhteisö, erityisesti tämä parlamentti, on auttanut täyttämään joitakin albaaniväestön kiireellisiä toiveita ennen kaikkea korkea-asteen koulutuksen alalla, etenkin auttamalla Tetovon yliopiston perustamisessa.
Ymmärrän tosin, että Makedonian albaaniväestö pitää näitä välisaavutuksia riittämättöminä. En kuitenkaan voi ymmärtää enkä halua hyväksyä - meistä kukaan ei saa hyväksyä - ääriainesten ja terroristien tapaa ottaa vielä täyttämättömät toiveet vaikuttimiksi iskuille ja murhille.

Meidän täytyy tuomita päättäväisesti nämä demokratiassa täysin asiattomat poliittisten päämäärien läpiviemiseen käytettävät menetelmät. Demokratiassa kukaan ei saa pommitusten ja murhien avulla päästä neuvotteluihin. Väkivalta ja terrori eivät saa olla kannattavia eikä niitä saa palkita. Jottei maan sisäinen vakaus vaarantuisi, on toki asetettava uusia tavoitteita rakentaen sille, mitä poliittiset päättäjät, ennen muuta nykyinen hallitus ja nykyinen presidentti ovat Makedonian itsenäistymisestä lähtien tehneet vähemmistöjen integroimiseksi. Tällöin albaanivähemmistö on kokonsa takia toki erityisasemassa, mutta siitä ei saa seurata uusia syrjimistoimia pienempiä vähemmistöjä kohtaan. Albanian kielen laajempi tunnustaminen ja asteittainen, kuitenkin myös laadullisesti perusteltu ja johdonmukainen opettajien, tuomareiden, poliisien ja hallintovirkamiesten osuuden kasvattaminen on varmasti tarpeen.
Myös joitakin perustuslain säännöksiä on asetettu kyseenalaisiksi. En halua tässä antaa neuvoja siitä, pitääkö perustuslakia muuttaa ja miten. Mutta kaikkien niiden hyvien ja huonojen kokemusten jälkeen, joita etnisen kysymyksen korostamisesta on seurannut, pitäisi jokaisen ihmisen, siis Makedonian jokaisen kansalaisen luovuttamattomien yksilöllisten ja henkilökohtaisten oikeuksien olla etusijalla. Etnisesti perusteltujen erityisjärjestelyjen pitäisi olla toissijaisia. Meidän ei mielestäni Euroopan unionin taholta pitäisi edistää eikä tukea yhteiskunnan etnistä jakoa.
Uudelleen muokattu parempi suhde slaavilais-makedonialaisen enemmistön ja albaanivähemmistön välillä edellyttää molemmilta puolilta suurempaa tahtoa suvaitsevaiseen ja myönteiseen asenteeseen, mutta myös integraatioon ja yhteisvastuullisuuteen; etnisten ryhmien erottelu ja pelkkä viileä rinnakkainelo hyvin harvan yhteisen katon alla eivät ole parhaat edellytykset yhteisen valtion kehittymiselle. Huolimatta alueellisen yhteistyön ja rajojen avoimuuden välttämättömyydestä kyse on myös yhteisen Makedonian valtion muodostamisesta.
Monilla matkoillani Balkanilla - useimmiten kollega Doris Packin kanssa - en ole tavannut juuri ketään, joka olisi haaveillut tai puhunut innoissaan Suur-Albaniasta. Mutta Makedonian albaanien, jotka kuuluvat kansaan, jonka edustajia asuu useissa valtioissa, täytyy erityisen herkästi ottaa huomioon tätä koskevat pelot ja huolenaiheet. Lisäksi tämän yhteisön poliittiset johtajat eivät saa antaa ääriainesten ja terroristien painostaa itseään uhkauksin. Sitä paitsi kaikkien makedonialaisten poliitikkojen täytyy mielestäni tehdä työtä kiireellisten taloudellisten ja sosiaalisten ongelmien ratkaisemiseksi ja nimenomaan yhdessä! Sillä työttömyys, köyhyys ja näköalattomuus, ennen kaikkea nuoren väestön parissa, ajavat aina uudestaan nuoria ihmisiä ääriainesten houkutusten luo. Juuri tämä sopimus, josta aiomme päättää huomenna, auttaa ratkaisemaan maan taloudelliset ja sosiaaliset ongelmat.
Ääriainekset eivät tuo Makedoniaa lähemmäksi Eurooppaa, vaan vievät Makedoniaa poispäin Euroopasta. Sillä ei palvella ketään, paitsi ääriaineksia. Viimeisimpien tapahtumien takia haluan kuitenkin sanoa, että tämä pätee myös jo nyt näkyvään vastaväkivaltaan; sekin hyödyttää ainoastaan ääriaineksia.
Tältä pohjalta haluan kehottaa Makedonian kaikkia poliittisia päättäjiä löytämään riittävästi rohkeutta välttämättömien uudistusten läpiviemiseen. Haluan kuitenkin kiittää erityisesti Euroopan unionin edustajia Javier Solanaa, Chris Pattenia ja komission edustajaa Skopjessa heidän panoksestaan. Euroopan unionin kanssa Makedonia voi ratkaista myös tämänhetkiset ongelmansa, ja me taas voimme Makedonian avulla varmasti paremmin ratkaista alueen ongelmat. Tässä mielessä toivotan sopimuksen lisäksi myös Makedonialle kaikkea hyvää sekä menestystä vaikean tehtävän hoitamisessa!
(Suosionosoituksia)

Pack
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, voisin oikeastaan sanoa, että Johannes sanoi kaiken. Voisin puhua aivan samoin. Haluan kuitenkin ehkä vielä korostaa joitakin muita kohtia. Se, että painotamme asian kiireellisyyttä, perustuu myös siihen, että haluamme yksinkertaisesti näyttää, että parlamentti seisoo tämän maan takana, seisoo Makedonian takana, ja me haluamme auttaa sitä selviämään nopeasti myös tämänhetkisestä kriisistä. Iloitsemme tietenkin siitä, että Makedonian parlamentti on myös sataprosenttisesti nostanut eurooppalaisen kortin ja hyväksynyt tämän sopimuksen. Tämä näyttää meille, minkä tien Makedonian parlamentti on valinnut.
Makedoniassa on kuitenkin tehtävä selväksi, että tämä unioni on arvojen unioni. Aina niitä kaikkia ei meillä kunnioiteta, mutta näihin arvoihin kuuluu suuri suvaitsevaisuus ja suuri toisen kunnioittaminen sekä laaja vähemmistöjen suoja. Siksi Makedoniassa mielestäni tarvitaan yhteistyötä yli puoluepoliittisten rajojen tämän suvaitsevaisuuskynnyksen madaltamiseksi. Rikollisia vastaan on taisteltava yhdessä. Pahoittelen syvästi sitä, että kaiketi näinä päivinä neljä makedonialaista sotilasta sai surmansa. Siksi on taisteltava yhdessä rikollisia ja kiihottajia vastaan. Kehotan kaikkia tuomitsemaan väkivallanteot ja rakentamaan suvaitsevaisuuden ilmapiiriä, mainostamaan sitä päivittäin, kaikissa tiedotusvälineissä, myös Makedonian parlamentissa ja makedonialaisessa yhteiskunnassa.
Albaaniryhmien terrorismi on tuomittava, mutta siihen ei voida vastata slaavilais-makedonialaisella nationalismilla. Mielestäni Johanneskin sanoi tämän, hän ei vain ilmaissut sitä niin painokkaasti kuin minä. Järjen on tultava mukaan makedonialaiseen yhteiskuntaan, ja siksi olen sitä mieltä, että kaikkien poliitikkojen velvollisuus on raivata tieltä väkivaltaisen toiminnan syyt, oletetut tai oikeat.
Totta on, että albaaniväestö ei vielä läheskään ole saavuttanut sellaista osaa julkisista viroista ja julkisesta esiintymisestä, joka antaisi sille mahdollisuuden perustellusti torjua kaikki hyökkäykset etnisten ryhmien välistä haurasta tasapainoa vastaan. Tämä on osittain kommunistisen menneisyyden perintöä, toisaalta on myös tosiasia, että viime vuosina ei ole ponnisteltu riittävästi etnisten ryhmien välisen tasapainon parantamiseksi. Keskusteluissani silloisen presidentin Kligorovin kanssa kuulin häneltä yhä uudelleen, että hän tiedostaa tämän asian ja yrittää saada aikaan toimenpiteitä.
Minun on kuitenkin myös sanottava, että silloinen hallitus ei välttämättä riittävästi vastannut näihin vetoomuksiin. Siksi on sitäkin käsittämättömämpää, että kun on onnistuneesti ratkaistu Kosovon kriisi, jonka aikana koko Makedonian kansa, slaavilais-makedonialaiset ja albaanit todella ottivat vastaan pakolaiset, ja jopa erittäin hyvin, aletaan lietsoa väkivaltaa juuri nyt, kun albaaneilla on hallussaan tärkeitä ministeriöitä, kun korkea-asteen koulutusta koskeva laki on hyväksytty, kun Tetovon yliopiston kohtalo on ratkaistu meidän ja muiden valtioiden antaman lisärahoituksen avulla ja kun akateeminen vuosi voi nyt alkaa. Tämä ei uskoakseni tapahdu niinkään todella poliittisista ja järkevistä syistä, vaan tavoite on ennemminkin pitää hengissä pysyvää kriisipesäkettä, jossa terroristit voivat toimia.
Toivon hartaasti, että nyt, kun tämän sopimuksen myötä avautuu uusi ikkuna Eurooppaan, Makedonian kaikki järkevät poliitikot tekevät yhdessä vielä lisää aloitteita toimivan makedonialaisen yhteiskunnan hyväksi. Tahdon kuitenkin vedota myös kansainväliseen yhteisöön, YK:n Kosovon siviilioperaatioon UNMIKiin ja KFOR-joukkoihin, jotta ne tekisivät kaikkensa Makedonian auttamiseksi harjoittamalla Kosovossa entistä parempaa ja johdonmukaisempaa politiikkaa, sillä siellä vapautuu tyytymättömyyden takia yhä enemmän terroristista ainesta.
Makedoniassa tarvitaan vielä apua monilla politiikan aloilla. Meidän pitäisi auttaa makedonialaisia tuomiovaltaa koskevissa asioissa ja korruptioon ja ihmiskauppaan - mikä on suuri ongelma koko alueella - liittyvissä ongelmissa. Olen erityisen tyytyväinen siihen, että rajasopimus Jugoslavian kanssa solmittiin ensimmäisenä koko alueella. Toivon muun muassa, että Makedoniassa koulutetaan tiedotusvälineiden edustajia, jotka myös ansaitsevat tämän nimityksen, jottei väkivaltaa lietsota turhaan. Toivon hartaasti, että täällä tänään olevat poliitikot ja heidän ystävänsä tekevät kaikkensa sen puolesta, että Makedonian nuoret tulevaisuudessa voivat pysyä maassa, sillä kyseessä on heidän tulevaisuutensa. Mutta he tarvitsevat työpaikkoja, ja he tarvitsevat tulevaisuudennäkymiä. Siksi olen erittäin tyytyväinen viiden alueellisen yritystukikeskuksen perustamiseen. Toivon, että ne menestyvät.
Tärkeintä on kuitenkin poliittinen vakaus, sillä vain vakaisiin oloihin perustetaan yrityksiä. Me EU:ssa voimme kanssanne tehtävän uuden sopimuksen puitteissa antaa teille tarpeellisen avun. Olen varma, että me yhdessä komission kanssa panostamme kaiken mahdollisen avun antamiseen.

Volcic
Arvoisa puhemies, esitämme tänään myönteisen kannan kollega Swobodan suositukseen, joka on erinomainen, kuten aina. Tämä on hieman ironista, sillä tänään on 2. toukokuuta, kun taas komission sopimus allekirjoitettiin 24. marraskuuta: jos olisimme hyväksyneet sen aikaisemmin, olisimme myös ehkä voineet välttää jotkin tapahtumat. Tyydyn vain huomauttamaan teille, että tänään iltapäivällä sissit tulittivat Albanian suurlähetystöä; että Bitolassa, jossa ei aikaisemmin ole ollut levottomuuksia, on tuhottu albaanien liikkeitä ja asuntoja; että eilen Skopjen lentokentällä purettiin pommi. Käännyn siis teidän puoleenne, hyvät jäsenet: tehkää kaikkenne ja pysäyttäkää tämä väkivallan kiihtyminen niin pitkälti kuin on mahdollista ja niin pitkälti kuin keinonne riittävät.
Makedonia on jo vuosia ollut lännen painajainen. Neuvoston ja komission päätöslauselmissa puhutaan Makedoniasta ennen muuta Albanian yhteydessä, mutta on myös Kosovo. Ja on selvästi muutakin: minusta vaikuttaa, että Makedonia on Balkanin kriisin keskus, kansakunta, jossa on jotakin järjetöntä. Siihen kuuluu joitakin bulgarialaisten tukijoita, joitakin serbien tukijoita ja iso joukko niitä, jotka kannattavat Titon perustamaa Makedonian tasavaltaa, ja voimakas albaanivähemmistö. Tämän maan on pakko käydä vuoropuhelua, muuten se ei pysy koossa. Eurooppa ottaa tänään uuden askeleen auttaakseen teitä: mitä enemmän Eurooppa on läsnä Makedoniassa, sitä vakaampi Eurooppa on. Mutta teidänkin on tehtävä oma osanne.

Wurtz
Arvoisa puhemies, minulla on ollut kunnia johtaa ryhmäni valtuuskuntaa ensinnäkin entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa kuukausi sitten sekä myöhemmin Bosnia ja Hertsegovinassa, Serbiassa sekä Kosovossa viime viikolla. Palaamme sieltä hyvin vakuuttuneina, tai ainakin ryhmäni enemmistö on hyvin vakuuttunut siitä, ettei Eurooppaa ole ilman tuota maanosamme kaakkoisosaa. Näin ollen Euroopan unionin on mielestämme löydettävä kaikki taloudelliset, poliittiset ja institutionaaliset keinot, jotka ovat tarpeen sellaisen strategian toteuttamiseksi, jonka avulla tuon alueen kansalaiset ja kansat voidaan heidän niin halutessaan vastaanottaa unioniin. Euroopan unionin ja Makedonian tasavallan välinen vakautus- ja assosiaatiosopimus nivoutuu mielestämme - tosin heikosti - juuri tähän näköalaan. Sopimuksen allekirjoittaminen 9. huhtikuuta ja sen ratifioiminen parlamentissa hädin tuskin kolme viikkoa myöhemmin ovat mielestäni valtti Makedonialle, kyseiselle alueelle ja unionille.
Sen lisäksi että Makedonialle on jo kuluvana vuonna myönnetty merkittävää taloudellista tukea 62 miljoonan euron muodossa sekä annettu mahdollisuus viedä tullitta tuotteitaan unionin 15 jäsenvaltioon, sopimuksen poliittinen merkitys on ratkaiseva. Se nimittäin symboloi Makedonian slaavinkielisten ja albaniankielisten tärkeimpien poliittisten voimien lupausta edistää poliittista vuoropuhelua lukuun ottamatta eri etnisten yhteisöjen välistä aseellista toimintaa. Sopimuksen avulla voidaan edetä kohti oikeudenmukaisuutta ja kaikkien kansalaisten välistä tasa-arvoa. Se avaa yhdentymisen mahdollisuuden yhteiskunnassa, jota uhkaa epävakaus, kuten voimme päivittäin havaita.
Se tosiasia, että Makedonia on ensimmäisenä maana onnistunut tekemään sopimuksen, toimii kannustimena tuolle alueelle - käyttäkäämme tätä ilmausta Balkanin sijasta, sillä se on laajasti hylätty tuskallisia muistoja herättävänä ilmauksena - ottaa mallia etnisten ryhmien välisestä vielä täysin keskeneräisestä, mutta uudesta yhteistyömallista. Meidän on syytä muistaa, että Makedonian pääministerin sijainen, talousministeri, oikeusministeri, työministeri, hajauttamisasioista vastaava ministeri sekä monet varaministerit ovat albaaneja.
Itse Euroopan unionille, jolla on suuria vaikeuksia toteuttaa yhteistä ulkopolitiikkaansa, on rohkaisevaa, että se voi ottaa todellisen ja rakentavan roolin tässä tärkeässä maassa.
Jatkakaamme siis tällä tiellä. Muita samantyyppisiä sopimuksia on tehtävä samassa hengessä Kroatian, Jugoslavian, Bosnia ja Hertsegovinan sekä Albanian kanssa. Seuraavaksi meidän on hyväksyttävä niiden ehdokkuus Euroopan unionin jäseniksi. Vaikka jokainen tosin ymmärtää, että tie ehdokkuudesta itse jäsenyyteen on oma prosessinsa, niin maiden olot mahdollistavat jo nyt aktiivisen kumppanuuden. Ryhmäni on joka tapauksessa päättänyt toimia päättäväisesti asiassa.

Queiró
Arvoisa puhemies, mielestämme se, että Euroopan unionin ja entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian välille solmitaan uudenlaiseen perustaan pohjautuvat suhteet ja että tuolle valtiolle annetaan - vaikka siihen onkin kulunut aikaa - mahdollisuus integroitua Euroopan unionin rakenteisiin vakautus- ja assosiaatioprosessin edellyttämän menettelytavan mukaisesti, on erittäin merkittävää Balkanin alueen vakauden kannalta.
Tähän sopimukseen, josta me esitämme tänään mielipiteemme ja jonka sopimuspuolet ovat allekirjoittaneet jo kuusi kuukautta sitten, sisällytetään ne pöytäkirjat, joilla avataan poliittinen vuoropuhelu FYROMin kanssa, ja siihen kuuluu määräyksiä tiiviimmästä alueellisesta yhteistyöstä. Siinä ennakoidaan vapaakauppa-alueen perustamista Euroopan unionin kanssa, ja annetaan työntekijöiden liikkumista, vapaata asettumista, palvelutarjontaa ja pääoman liikkeitä koskevia määräyksiä, tehdään sopimus kyseisen valtion lainsäädännön lähentämisestä Euroopan yhteisön lainsäädäntöön, ennen kaikkea eräillä keskeisillä sisämarkkinoiden alueilla, ja lopuksi siinä esitetään useilla eri aloilla, erityisesti oikeus- ja sisäasioiden piirissä, tehtävää yhteistyötä koskevia säännöksiä. Arvoisa puhemies, tällainen on aikaansaatu sopimus.
Toivomme, että kun sopimus on saatettu päätökseen, sen lausekkeet merkitsevät tuolla alueella, jonka väestö on jo osoittanut voivansa oikeutetusti haaveilla tulevansa osaksi rauhan ja kehityksen aluettamme, suurta askelta kohti rauhaa ja vakautta. Myös sen tähden sopimus voi, ja sen pitää, toimia esimerkkinä Balkanin alueen muille valtioille. Nyt kun rajalla on äskettäin puhjennut tämän valtion siviiliväestöön ja asevoimiin kohdistuneita väkivaltaisuuksia, on tärkeää tukea Makedonian hallituksen ja väestön ponnisteluja maan vakauden säilyttämiseksi ja kannustettava FYROMin hallitusta ja Albanian enemmistöä edustavia puolueita välttämään tuhoavia ja vastakkainasetteluun perustuvia kantoja. Niiden toiminnan on suuntauduttava pikemminkin rauhan ja demokratian turvaamiseen monikansallisessa yhteiskunnassa, mikä on muuten oleellinen asia tämän sopimuksen soveltamisen kannalta. Sen takia meidän on rohkaistava Makedonian hallitusta toteuttamaan politiikkaansa siten, että kaikille kansallisille ryhmille taataan perusoikeudet ja että niiden välillä vallitsee suvaitsevaisuus, jotta maan taloudellisen kehityksen edistäminen on mahdollista.
Lyhyesti sanottuna, meidän nähdäksemme sopimuksen pitää tulla voimaan mahdollisimman nopeasti, ja me toivomme, että parlamentin äänestyksen myötä signaali entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian hyväksi ymmärretään siten, että väkivaltaa torjutaan tehokkaasti ja että naapurikansat ja -valtiot seuraavat esimerkkiä.

Dupuis
Arvoisa puhemies, arvoisa komission edustaja - joka ei ole paikalla - arvoisa neuvoston edustaja, haluaisin aivan ensimmäiseksi sanoa muutaman sanan demokratiasta korostaakseni - ja osoitan sanani teille, hyvät kollegat Makedonian tasavallasta - että demokratiakysymys ja demokratiaongelmat eivät koske ainoastaan teidän kotimaatanne. Maassa, josta minut on valittu parlamenttiin, Italiassa, kollegamme Emma Bonino on tällä hetkellä 113:tta tuntia syömä- ja juomalakossa demokratiakysymyksen vuoksi, koska Italiassa, Euroopan unionin jäsenvaltiossa, ei taata demokratian edellytyksiä, demokraattista osallistumista vaaleihin. Italiassa Polo ja l'Ulivo kiistelevät merkityksettömistä kysymyksistä, tempuista, joita kumpikin on tehnyt Vatikaanin mielistelemiseksi, sekä myös tärkeistä kysymyksistä, kuten keskustaoikeiston ehdokasta koskevasta eturistiriidasta, erittäin tärkeästä kysymyksestä, johon keskustaoikeisto ei ole kuitenkaan puuttunut nyt päättymässä olevan viisivuotisen vaalikauden aikana.
Tällä haluan sanoa teille, että demokratia on tärkeä kysymys, joka koskee meitä, ja niin vakava asia kuin mistä Italiassa nyt on kyse, ja se koskee keskustelua ja kykyä...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies
Hyvä jäsen Dupuis, haluaisin tehdä teille ehdotuksen: keskittykää keskustelun varsinaiseen aiheeseen ja jättäkää Italian sisäpolitiikkaan liittyvät kysymykset toiseen puheenvuoroon. Haluaisin ehdottaa teille, että noudattaisitte työjärjestystä ja että puheenvuoronne liittyisi käsiteltävään aiheeseen eikä Italian sisäpoliittisiin kysymyksiin, jotka eivät tällä kertaa ole keskustelunaiheena.

Dupuis
Arvoisa puhemies, olin juuri tulossa siihen, että myös tiedonsaantia koskeva kysymys on ratkaisevan tärkeä. Siirryn nyt kysymykseen, joka liittyy läheisemmin keskusteluumme, kysymykseen...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies
Hyvä jäsen, te puhuitte 2 minuuttia ja 31 sekuntia ja olette vasta nyt pääsemässä itse asiaan. Teidän on myönnettävä, että se on liikaa!

Dupuis
Arvoisa puhemies, ennen kuin toisin todistetaan, meillä on yhä oikeus sanoa, mitä haluamme, olemme yhä demokratia. Ehkä teillä on toisenlaisia visioita demokratiasta, mutta kukin sanoo sen, minkä oikeaksi katsoo.
Olen pääsemässä aiheeseen, arvoisa puhemies. Kiitos jäsen Swobodan ja hänen joidenkin kollegojen avustuksella laatimansa aloitteen olemme viimeinkin kuroneet umpeen menetettyä aikaa, mistä suuret kiitokset kollega Swobodalle. Viimeinkin meillä on sopimus. Me kaikki tiedämme - kerrankin olen samaa mieltä kollega Wurtzin kanssa - että nyt on alettava pohtia todellista ongelmaa, liittymistä, koska jatkossa ei voi olla erilaisia kategorioita ehdokasvaltioille ja valtioille, jotka eivät voi olla ehdokkaita.
Mitä Makedonian kysymykseen tulee, luulen, että kun korkea edustaja Solana muutama viikko sitten palasi, me kaikki elättelimme toiveita tilanteen kehittymisestä myönteiseen suuntaan. Kollega Volcicin mieleen palauttamat viimeaikaiset tapahtumat osoittavat meille kuitenkin, että tilanne on kaikkea muuta kuin hallinnassa: tapahtumat - se, että kahdeksan sotilasta surmattiin muutama päivä sitten, ja albaanien vastaiset mielenosoitukset - osoittavat todellakin, että näin ei ole. Mielestäni ongelma on todella vaikea; muutamat meistä puhuivat tästä jo kuukausia sitten, mutta uskon, että ongelma on todella vakava, eikä parlamentti varmastikaan voi uskoa, että tämä sopimus on ratkaisu Makedonian kriisiin. Tarvitaan paljon enemmän, ja sanon sen makedonialaisille kollegoillemme: on palautettava edellytykset todelliseen vuoropuheluun, tarkasteltava vakavasti ja taktikoimatta todellisia kysymyksiä, jotka koskevat erityisesti albaanivähemmistöä ja sen, mutta myös muiden vähemmistöjen, kasvavaa turhautuneisuutta. Muistutan siitä, että ennen kuin tämä Kosovon kysymys saadaan ratkaistua, ratkaisun aikaansaaminen Makedonian kysymykseen on vaikeaa. Meidän on siis viimein saatava komissio ja neuvosto tarttumaan näihin kysymyksiin yhdessä, keskustelemaan viimeinkin Kosovon lopullisesta asemasta, ratkaisemaan viimeinkin Kosovon vankeja koskeva kysymys ja auttamaan myös makedonialaisia ystäviämme tarttumaan todellisiin ongelmiin.
Turhautuneisuuteen on paljon syitä. Makedonian nykyinen taloudellinen tilanne ei varmasti edistä ratkaisun aikaansaamista joihinkin näistä ongelmista, mutta selvää on, että albaanivähemmistön ja makedonialaisten enemmistön taloudellinen kohtelu ei ole nyt tasapuolista. Kun Tetovon kaltaisen kaupungin albaanivähemmistö näkee, kuinka kaupunkiin saapuu Skopjesta linja-autoittain työntekijöitä, jotka ovat "makedonialaista syntyperää", tämä kaikki osoittaa selvästi, että heitä kohdellaan eri tavoin.
Eikö ratkaisuksi siis voisi ajatella liittovaltiota? Doris, minä uskon, että pitää nimenomaan pohtia liittovaltiota. Liittovaltioon ei välttämättä liity kahtiajakoa. On olemassa federalistisia ratkaisuja - tarkoitan esimerkiksi Belgiaa, joka on kehittänyt yhteisöfederalismin käsitteen - jossa suoraan kansalaisen ja hänen toimielimensä suhdetta koskevissa asioissa, jotka saattavat liittyä kulttuuriin, koulutukseen ja myös terveyteen, voitaisiin ajatella liittovaltiota, johon ei liity Makedonian alueen kahtiajakoa, mutta joka tarjoaisi myös merkittävälle albaanivähemmistölle mahdollisuuden sitä edustaviin toimielimiin ja sitä kautta mahdollisuuden hoitaa itsenäisesti ainakin sitä lähimmin koskevat asiat.
Minä uskon, että makedonialaisten kollegojemme pitäisi pystyä tarkastelemaan näitä ratkaisuehdotuksia ilman tabuja ja pelkoja, koska tässä piilee mahdollisuus luoda ilmapiiri, joka mahdollistaa yhteiselon niiden kahden suuren väestönosan kesken, joista Makedonia nyt koostuu.

Belder
Arvoisa puhemies, lauantain verinen välikohtaus rajalla on vakava takaisku niille Makedonian poliittisille voimille, jotka ajavat rauhanomaista etnistä rinnakkaiseloa Makedonian valtioliiton sisällä. Bitolan kaupungin etniset levottomuudet ovat lisätodiste tästä.
Samaan aikaan tämä albaanisissien ja Makedonian eliittijoukkojen välinen väkivaltainen kohtaaminen pakottaa kysymään uudelleen, onko kansainvälinen sotilaallinen läsnäolo Kosovon ja Makedonian rajan molemmin puolin tehokasta. Missä ensinnäkin olivat KFOR-yksiköt lauantaisen välikohtauksen aikana? Voimankäytöstähän oli kuitenkin kyse. Ehkäpä neuvosto ja komissio voisivat valaista asiaa, kiitos! Esittelijä Swoboda ei loppujen lopuksi korostanut turhaan KFOR-joukkojen olennaista merkitystä Kosovon ja Makedonian välisen raja-alueen rauhantilan palauttamiselle.
Toinen kysymys neuvostolle ja komissiolle: pitävätkö ne kuulopuheet paikkansa, että KFOR-joukkojen sisällä on ollut katkoja välttämättömässä tiedonkulussa Kosovon ja Makedonian rajavyöhykkeille sijoitettujen joukko-osastojen välillä? En odota kysymykseen suoraa vastausta, mutta sen sijaan kyllä sitä, että nämä molemmat Euroopan unionin toimielimet tutkivat vakavissaan, noudatetaanko näitä rauhantilan palauttamisen perusehtoja.
Lopuksi lienee syytä suositella, että KFOR-joukkoja alettaisiin käyttää - huolellisesti harkiten ja tiiviissä yhteistyössä Makedonian ja Serbian viranomaisten kanssa - erittäin tiukoissa tarkastuksissa naapurivaltio Kosovon rajalla. Juuri tällainen apu, kuten esittelijä Swoboda aivan oikein toteaa, hyödyttää Makedonian lisäksi koko Länsi-Balkanin alueen vakautus- ja assosiaatioprosessia.

Oostlander
Arvoisa puhemies, runsas vuosi sitten esittelijä Swoboda huomautti tätä samaa aihetta koskeneessa mietinnössään, että Makedonia oikeastaan oli yksi Balkanin vakautta edistävistä tekijöistä. Hän toi tämän tuolloin julki koko parlamentin tuella. Tämä johtuu tietenkin siitä, että me muistamme ajan ennen Jugoslavian sotia, jolloin juuri Makedonia toimi erittäin ymmärtäväisesti ja rakentavasti kehiteltäessä sellaisia kompromisseja, jotka saisivat sodan osapuolet järkiinsä. Sitä emme heti unohda.
Emme myöskään saa unohtaa, että Makedonia on ottanut vastaan Kosovon pakolaisia: myös tämä on ollut valtava voimainponnistus, joka on aiheuttanut jännitteitä Makedonian sisällä. Se ei ole ollut helppoa, emmekä unohda sitäkään.
Länsimaat tai Euroopan unioni eivät toisaalta aina ole käyttäytyneet yhtä hyvin Makedoniaa kohtaa. Aloitettiin boikotti, jonka rasitukset kohdistuivat nimenomaan Makedoniaan. Maahan lähetettiin humanitaarista apua, eikä sillä oikein ollut mahdollisuuksia omaan yritystoimintaan. Onkin erittäin tärkeää, että Euroopan unioni nyt ottaa hyvin myönteisen askeleen tekemällä tämän vakautus- ja assosiaatiosopimuksen, joka tarjoaa uusia mahdollisuuksia Makedonian yritystoiminnalle.
Olemme tietysti myös kritisoineet Makedoniaa, ja kritisoitavaa on vieläkin, koska maan sisäisiä etnisiä suhteita koskevaa säätelyä on toteutettu niin hitaalla aikataululla. Mutta juuri nyt, kun Tetovon yliopistossa on lähdetty myönteiselle linjalle tarjoamalla mahdollisuuksia nimenomaan Makedonian albaniankielisille ryhmille, minkä ansiosta myös virkakoneisto muuttuu todennäköisesti vähemmän yksipuoliseksi, juuri nyt pääsee tavallaan helvetti valloilleen. On erityisen ikävää, että Makedoniassa ovat juuri nyt vaarassa myös Kööpenhaminan kriteerit, jotka koskevat kaikkia ehdokasvaltioita. Haluaisinkin myös kehottaa Makedonian poliitikkoja kiinnittämään huomiota nimenomaan siihen, että he käyttäytyisivät kuin oikeusvaltion kannattajat ja noudattaisivat oikeusvaltion menetelmiä, sillä silloin he ovat tervetulleita mukaan siihen oikeusvaltioiden liittoon, jonka me keskenämme muodostamme.

Wiersma
Arvoisa puhemies, ryhmäni tukee esittelijän johtopäätöksiä, ja siksi voinkin onnitella Makedoniaa siitä tosiasiasta, että tämä entinen Jugoslavian tasavalta on ensimmäisenä allekirjoittanut vakaus- ja assosiaatiosopimuksen EU:n kanssa. Sopimus tarjoaa mahdollisuuden aloittaa hyvin konkreettinen työ vahvojen suhteiden hyväksi. Sopimus on tärkeä väline lisävakauden saavuttamisessa alueelle, ja se muodostaa siksi tärkeän ja olennaisen täydennyksen vakaussopimukselle.
Mutta se on myös enemmän. Vakaus- ja assosiaatiosopimus on ensimmäinen askel tiellä kohti EU-jäsenyyttä. Se on sen lupauksen toteuttamista, jonka Euroopan unioni teki: että kaikkien vakaussopimuksen osien menestyksekäs toteuttaminen avaa tien kohti EU-jäsenyyttä. Sopimus vahvistaa suuntautumista kohti Eurooppaa ja eurooppalaisia arvoja.
Toivomme, että muut seuraavat Makedonian esimerkkiä nopeasti. Kroatian kanssa neuvotellaan jo. Albanian kohdalla tehdään valmisteluja. Toivottavasti Belgradissakin voidaan pian aloittaa ensimmäiset keskustelut, jollei Montenegron kysymys muodostu kannoksi kaskessa. Emme tietenkään saa unohtaa myöskään Bosniaa.
Sopimuksen voima ei ole ainoastaan sen määräyksissä, jotka mahdollistavat yhteistyön monilla eri alueilla. Tähän sopimukseen perustuvilla kiinteillä siteillä Euroopan unioniin ja siihen liittyvillä jäsenyysnäkymillä voi olla hillitsevä vaikutus maiden sisäisiin suhteisiin. Tämä on yksi konfliktien ehkäisyn muoto.
Tällaisia vaikutuksia on ollut nähtävissä myös ehdokasvaltioissa. Aktiivinen osa, jota korkea edustaja Solana ja komission jäsen Patten ovat voineet esittää entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian viimeisimmissä selkkauksissa, on hyvä esimerkki tästä myönteisestä vaikutuksesta. Ei voi tehdä muuta johtopäätöstä kuin että alueella on nopeasti tehtävä lisää samanlaisia sopimuksia.

Papayannakis
Arvoisa puhemies, tämä sopimus avaa meille tien, joka olisi pitänyt avata jo monia vuosia sitten alueella, jota olemme soveltamassamme typerässä politiikassa verranneet Euroopan mustaan aukkoon. Sopimus on oikea, ja se vie oikeaan suuntaan.
Arvoisa puhemies, se on kuitenkin hauras sopimus. Toissapäivänä kahdeksan poliisia ja sotilasta sai surmansa. Se on provokaatiota. Jotkut edesvastuuttomat vastasivat Bitolassa asettamalla pommin lentokentälle. Johannes Swoboda ei ole koskaan kuullut puhuttavan Suur-Albaniasta, minä taas kuulen siitä joka päivä, arvoisa puhemies, koska asun tuolla alueella ja matkustelen siellä.
Sopimus on hauras, tilanne on hauras vielä toisestakin syystä: ei ole lainkaan selvää, ei ole lainkaan varmaa, millaista politiikkaa haluamme noudattaa siellä Euroopan unionin ominaisuudessa. Jollei ole politiikkaa, joka takaisi koskemattomuuden ja itsemääräämisoikeuden, ei voi olla luottamusta, tulevaisuudennäkymiä, vuoropuhelua tai demokraattisia uudistuksia. Ja vain silloin voidaan saavuttaa poliittinen vakaus. Muuten saamme muutaman vuoden kuluttua miettiä, kuinka paljon virheitä olemmekaan tehneet.

Collins
Arvoisa puhemies, Miloseviæin hallinnon kaatuminen 1. lokakuuta 2000 ja sitä Belgradissa seuranneet demokraattiset muutokset ovat saaneet Euroopan unionin muuttamaan radikaalisti Serbiaan kohdistamaansa politiikkaa. Unionin serbialaisille viime syyskuussa osoittamassa viestissä ulkoministeri sanoi unionin lupaavan, että ääni demokratian puolesta Serbiassa olisi ääni Serbian puolesta Euroopassa.
Serbian siirryttyä demokratiaan unioni poisti pakotteensa kumotakseen Serbian vastaisen öljysaarron ja lakkautti lentokiellon. Unioni on myös laajentanut Euroopan jälleenrakennusviraston kautta Serbialle myöntämäänsä rahoitusta myös Montenegroon sekä ehdottanut hiljattain julkistettujen tullietuuksien laajentamista Balkanin maihin ja koko Jugoslaviaan.
On erittäin tärkeää, että Euroopan unioni ja Jugoslavia normalisoivat diplomaattiset suhteensa. Euroopan unioni tekee oikein osallistuessaan aktiivisesti entisessä Jugoslavian tasavallassa meneillään olevaan toimielinten ja talouden jälleenrakentamiseen. Meidän täytyy kaikkien ponnistella yhdessä päästäksemme yli Balkanin aluetta 1990-luvulta lähtien koetelleista traagisista tapahtumista.
Slobodan Miloseviæin pidätys on ensimmäinen tärkeä askel hänen saattamisessaan oikeuden eteen, ja Belgradin viranomaisia on syytä onnitella määrätietoisesta toiminnasta tässä asiassa. On aivan oikein, että hän vastaa Serbian kansalle rikoksista, joita hän on tehnyt sitä kohtaan ja sen nimissä.
Meillä on nyt edessämme parhaat mahdollisuudet rakentaa kestävä rauha ja hyvinvointi koko Kaakkois-Eurooppaan, ja Euroopan unioni on valmis esittämään tehtävässä aktiivista osaa. Unionin kokonaistuki Jugoslavian entisen tasavallan muodostaville valtioille on tällä hetkellä 475 miljoonaa euroa. Tähän tukeen sisältyy avustaminen koulutusohjelmien ja sovittelusuunnitelmien parissa, suojien tarjoaminen pakolaisille, rajanylityspisteiden rakentaminen sekä tuki infrastruktuurihankkeille, kuten teiden rakentamiselle tai Tonavan puhdistamiselle saasteista.
Mielestäni on myös tärkeää, että Kosovon johtajat tuomitsevat selkeästi entisessä Jugoslavian tasavallassa tapahtuvat väkivaltaisuudet. Johtajien pitäisi muistaa, että on vaikea perustella eurooppalaisille veronmaksajille unionin Kosovolle myöntämää huomattavaa taloudellista tukea, jos Kosovon johtajat eivät tuomitse alueella tällä hetkellä tapahtuvia väkivaltaisuuksia. Meidän täytyy nyt jättää taaksemme Balkanin aluetta kymmenen vuotta koetelleet väkivaltaisuudet, murhat, inhimillinen kärsimys ja epävakaus.

Katiforis
Arvoisa puhemies, haluaisin tervehtiä erityisen lämpimästi kollegojamme naapurivaltiostamme entisestä Jugoslavian tasavallasta Makedoniasta, joka on nykyisin todellinen demokratia ja haluaa tulla hyväksytyksi Euroopan unioniin.
Uskon, että kollegamme haluavat kuulla kreikkalaiselta Euroopan parlamentin jäseneltä jotain nimeen liittyvästä erimielisyydestä. Tätä erimielisyyttä ei ehkä koskaan olisi pitänyt syntyä, ja sen olisi pitänyt loppua jo aikoja sitten, käydäänhän kuitenkin ystävällisiä neuvotteluja, ja toivon, että tämäkin ongelma saadaan pian sovittua.
Muutoin, arvoisa puhemies, Kreikka antaa täyden tukensa naapurivaltiolleen. Kaiken sen, mitä Euroopan unionin on tehtävä teoilla eikä sanoilla, kuten täällä on kuultu, sen Kreikka tekee. Toisin sanoen Kreikka tarjoaa taloudellista tukea investoinneillaan, se on naapurivaltiomme suurimpia sijoittajia, ellei sitten suurin, ja se tarjoaa tukea kauppasuhteissa. Se tarjoaa poliittista tukea, sillä naapurivaltiomme hallitus on koko ajan noudattanut sovinnollista politiikkaa näissä kokemissaan hyvin vaikeissa, pelottavan vaikeissa sisäisissä ongelmissa, ja Kreikka antaa sille kansainvälistä tukea sen verran kuin se on virallisesti pyytänyt NATOlta, jotta tuon seudun muilta alueilta vaikuttavan anarkian tulo naapurivaltioomme estyisi.
Arvoisa puhemies, me emme saa parlamentin mielenrauhan tähden väheksyä näitä syntymässä olevia kauheita ongelmia. Tälle seudulle tyypillisellä, hyvin vanhalla ja meille niin tutulla taktiikalla äärimmäisainekset tappavat ja ryöstävät ihmisiä sekä aiheuttavat välikohtauksia saadakseen saman valtion - ja itse asiassa saman kansan, sillä hehän ovat kaikki meidän laillamme eurooppalaisia - kaksi ryhmää toistensa kimppuun. Tämä on hyvin tunnettu taktiikka. Valitettavasti se on ollut tehokasta, ja sitä meidän on vastustettava. Valitettavasti myös me Euroopan unionissa olemme lisänneet virheillämme vettä tähän tappamiskierteen myllyyn. Meidän on vastustettava sitä järkähtämättä ja osoitettava, että pystymme saamaan aikaan sovinnon ja helpottamaan kansojen välistä yhteistyötä, sillä vain tämä voi saada aikaan rauhan palopesäkkeiden sijaan.

Korakas
Arvoisa puhemies, me Kreikan kommunistista puoluetta edustavat Euroopan parlamentin jäsenet emme aio äänestää käsiteltävänä olevan FYROMin kanssa tehtävän sopimuksen puolesta, sillä se on jälleen osoitus Euroopan unionin yrityksistä saada tiukempi ote tästä valtiosta. Taloudelliset myönnytykset sekä lupaus hyväksymisestä Euroopan unioniin - tietenkin sen jälkeen kun maa on mukautunut täysin unionin vaatimuksiin - ovat keino saada paremmin ujutetuksi maahan eurooppalaista pääomaa.
Tässä Tukholman päätöslauselmaksi kutsutussa mietinnössä itse asiassa hyväksytään yhtäläisen välimatkan säilyttäminen niin albaaniäärimmäisainesten valepukuisiin neuvottelijoihin - jotka, kuten olemme nähneet, jatkavat rikollista toimintaansa - kuin FYROMin hallitukseen. Kaikkihan todellisuudessa tietävät, että kuuluisa kansallinen vapautusarmeija, joka vaatii itselleen albaanivähemmistön virallisen neuvottelijan asemaa, on UCK:n haaraosasto. On kuin panisi suden kaitsemaan lampaita, kun korkealle edustajalle annetaan tehtäväksi valvoa sopimuksen noudattamista. Tämän vuoksi tällainen politiikka, jollaisena se käsiteltävänä olevassa mietinnössä ilmaistaan, mielestämme kaataa lisää öljyä Balkanilla riehuviin liekkeihin ja rohkaisee kansallismielisten albaanien laajentumispyrkimyksiä.
On siis tarpeen taata alueen kansoille oikeus itse järjestää tulevaisuutensa, ja jos haluamme auttaa, emme nimenomaan saa tukea tämänkaltaista asioihin sekaantumista ja toimintaa.

Wallström
Ennen kuin käsittelen kysymystä vakautus- ja assosiaatiosopimuksesta, haluan ilmoittaa, että tuomitsemme Kosovon rajalla viime viikonloppuna tapahtuneen hyökkäyksen, jossa kuoli kahdeksan entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian (FYROMin) sotilasta. Kuten komission jäsen Patten sanoi viikonloppuna, kyse oli hyökkäyksestä demokratiaa vastaan, hyökkäyksestä, joka oli tarkoitettu häiritsemään FYROMissa hiljattain aloitettua ja Euroopan unionin voimakkaasti tukemaa puolueiden välistä vuoropuhelua etnisten ryhmien välisistä suhteista.
Tuemme vakaasti suvaitsevaisuutta ja maltillisuutta sekä niitä, jotka pyrkivät ratkaisemaan erimielisyydet vuoropuhelun avulla pommien ja luotien sijasta. Siksi Euroopan unionin ja FYROMin välisen vakautus- ja assosiaatiosopimuksen allekirjoittaminen Luxemburgissa 9. huhtikuuta oli niin tärkeä tapahtuma. Se oli ensimmäinen tällainen sopimus, jonka allekirjoitimme tämän alueen maan kanssa, ja se symboloi vahvoja siteitä unionin ja FYROMin välillä. Sopimus allekirjoitettiin Euroopan unionin ulkoministerien ja lähes kaikkien Skopjen parlamentin puolueiden - oppositiohallituksen, albaanien, makedonialaisten ja slaavien - edustajien läsnä ollessa.
Tämä oli viesti yhtenäisyydestä niiden demokratian uhkien edessä, joita FYROM on viime aikoina kohdannut ja kohtaa yhä tänäkin päivänä. Yhtenäisyys siinä yhteisessä uskossa, että FYROM on tulevaisuudessa eurooppalaisen perheen keskeinen jäsen.
Komissio käynnisti neuvottelut 5. maaliskuuta 2000. Makedonian viranomaisten erinomaisen yhteistyön ansiosta neuvottelut saatiin päätökseen yhdeksässä kuukaudessa, ja sopimus vahvistettiin Zagrebin huippukokouksen yhteydessä 24. marraskuuta.
Sopimuksen keskeisimpiä osia ovat vapaakauppa-alueen luominen yhteisön ja FYROMin välille kymmenen vuoden sisällä sopimuksen voimaantulosta, poliittisen vuoropuhelun käynnistäminen, alueellista yhteistyötä koskevat määräykset, työntekijöiden vapaata liikkuvuutta, sijoittautumisvapautta ja palvelujen tarjoamista koskevat määräykset, FYROMin viranomaisten sitoutuminen lähentämään lainsäädäntöä Euroopan yhteisön lainsäädäntöön erityisesti sisämarkkinoiden alalla, yhteistyö sellaisilla aloilla, kuten oikeus- ja sisäasioissa, sekä vakautus- ja assosiaationeuvoston perustaminen valvomaan sopimuksen täytäntöönpanoa.
Sopimuksessa tehdään selväksi, että FYROMista voi tulla mahdollinen ehdokas Euroopan unionin jäseneksi, kun se on pannut sopimuksen täytäntöön ja täyttää Kööpenhaminassa vahvistetut kriteerit. Väliaikaisessa sopimuksessa, joka allekirjoitettiin 9. huhtikuuta, esitetään myös, että sopimuksen kauppaan liittyvät määräykset tulevat voimaan 1. kesäkuuta 2001 ilman, että tarvitsee odottaa sopimuksen virallista ratifiointia kansallisissa parlamenteissa.
Komissio pyytää Euroopan parlamenttia hyväksymään sopimuksen, ja toivomme, että kansalliset parlamentit ratifioivat sen mahdollisimman nopeasti. Arvoisat parlamentin jäsenet tietävät, että elämme kriittistä ajanjaksoa FYROMin historiassa. Tämä sopimus ja parlamentin tuki sille korostavat Euroopan unionin sitoutumista FYROMin hyvinvointiin ja kansalaistemme luottamusta. Juuri nämä ovat puitteet, joissa puheenjohtajavaltio, komission jäsen Patten ja korkea edustaja ovat työskennelleet ahkerasti viime viikkoina helpottaakseen FYROMin demokraattisesti valittujen poliittisten puolueiden välistä vuoropuhelua, jonka on käynnistänyt presidentti Trajkovski ja jonka tarkoitus on puuttua todellisiin epäkohtiin.
Työ jatkuu, mutta samoin kuin sopimuksen kanssa, jää todellinen työ lopulta FYROMin kansalaisten ja heidän poliittisten johtajiensa tehtäväksi, vaikka Euroopan unioni haluaa tukea heitä mahdollisimman paljon. Juuri he kantavat vastuun maansa tulevaisuudesta, ja siksi on niin tärkeää ylläpitää nyt poliittista vuoropuhelua.
Kiitän teitä kaikkia avustanne, ja kiitän myös jäsen Swobodaa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Margot Wallström.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Ydinturvallisuus: Tsernobylin onnettomuuden vaikutukset terveyteen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma ydinturvallisuusongelmasta 15 vuotta Tsernobylin onnettomuuden jälkeen ja terveydellisistä seurauksista.

Wallström
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, vuonna 1986 tapahtunut Tsernobylin onnettomuus oli maailmanlaajuinen tragedia, ja tunnemme syvää myötätuntoa tragedian uhreja kohtaan, niin voimalan työntekijöitä ja niitä kohtaan, jotka osallistuivat puhdistustöihin, kuin niitä kohtaan, jotka kärsivät välillisesti, viattomat lapset mukaan luettuina. Tunnustamme kaikki valtavan taloudellisen taakan, jonka onnettomuus on aiheuttanut Valko-Venäjälle, Venäjälle, Ukrainalle ja muille maille, sekä saastuneiden alueiden asukkaiden vaikeudet normaalien elinolojen palauttamisessa.
Onnettomuuden seuraukset EU:n alueella olivat suhteellisen vähäiset, mutta yhä tehdään paljon töitä radioaktiivisuuden mittaamiseksi ympäristössä ja elintarvikkeissa: elintarvikkeiden tuonnin valvontaa on viime aikoina jopa lisätty. Tapahtuman vuosipäivä tarjoaa meille tilaisuuden pohtia ydinenergian turvallisuutta tuolla alueella. Ukraina sulki lopullisesti Tsernobylin ydinvoimalan 15. joulukuuta 2000. Komissio suhtautui päätökseen myönteisesti ja piti sitä merkittävänä parannuksena ydinturvallisuudelle Euroopassa. Arvostamme myös sitä, että päättämällä sulkea Tsernobylin ydinvoimalan ennen vuoden 2000 loppua, Ukraina piti kiinni sitoutumisestaan, jonka se teki G7-maiden hallitusten ja Euroopan komission kanssa allekirjoittamassaan kansainvälisessä sopimuksessa.
Euroopan unioni on tarjonnut Ukrainalle huomattavaa tukea viime vuosina asukkaille ja ympäristölle tuhoisan onnettomuuden seurausten käsittelemiseksi ja hoitamiseksi. Tähän päivään mennessä on tukea myönnetty yli 340 miljoonaa euroa, johon ei sisälly Ukrainan muille ydinvoimaloille myönnetty tekninen apu. EU:n huomattava tuki on tarkoitettu muuttamaan Tsernobyl, tämä sarkofagi, ympäristön kannalta kelvolliseksi ja tyydyttämään yhteiskunnalliset tarpeet..
Komissio hyväksyy pian virallisen ehdotuksen neuvoston päätökseksi toisen avustuksen myöntämisestä Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin Tsernobylin reaktorisuojarahastoon, minkä jälkeen se annetaan neuvoston ja parlamentin päätettäväksi. Ydinturvallisuus on yksi Euroopan unionin prioriteeteista. Poliittisten ja taloudellisten uudistusten käynnistyttyä entisen Neuvostoliiton alueella on Euroopan unioni auttanut aktiivisesti alueen maita parantamaan ydinvoimaloidensa turvallisuutta.
EU:n strategia oli yhdenmukainen G7-ryhmän monenvälisen toimintaohjelman kanssa. Siihen kuului tuki lyhyen aikavälin toimenpiteille ydinturvallisuuden parantamiseksi sekä pitkän aikavälin toimenpiteille vaarallisten reaktorien korvaamiseksi vaihtoehtoisilla energialähteillä. Keski- ja Itä-Euroopan ehdokasvaltioiden erityistapauksessa Phare-ohjelma on auttanut ja auttaa jatkossakin näiden valtioiden ydinturvallisuuden parantamisessa sekä taloudellisesti ja ympäristöllisesti järkevien energiastrategioiden kehittämisessä vähemmän turvallisten ydinreaktorien korvaamiseksi.
Neuvoston pyynnön mukaisesti komissio on pitänyt ydinturvallisuutta ensiarvoisen tärkeänä liittymiskumppanuuksissa ja käyttää liittymistä valmistelevaa tukea näiden ensisijaisten tavoitteiden saavuttamiseksi. Tärkeitä merkkipaaluja ovat: sopimus korjauskelvottomien ydinlaitosten sulkemisesta Liettuassa, Slovakiassa ja Bulgariassa; ohjelman yhteydessä ydinenergia-alan sääntelyelimille myönnetty tuki; joillekin reaktoreille tehdyt lyhyen aikavälin kiireiset turvallisuuden parantamistoimet; korjauskelpoisten reaktorien suunnittelu ja toiminnan parantaminen sekä huomattava tuki radioaktiiviseen jätteeseen ja käytettyyn polttoaineeseen liittyvien ongelmien ratkaisemisessa.
Venäjän federaation asema on erityisen merkittävä. Venäjä on ainoa entisen Neuvostoliiton valtio, joka on mukana ydinenergia-alan kaikilla tasoilla uraanin louhinnasta ydinlaitosten suunnitteluun, sähköntuotantoon ja käytetyn polttoaineen jälleenkäsittelyyn. Noin 15 prosenttia Venäjällä tuotetusta sähköstä tuotetaan ydinvoimalla. Siviilisektorin ydinenergiateollisuus on myös merkittävä työllistäjä Venäjällä, sillä sen palveluksessa on noin 300 000 henkilöä välittömissä työpaikoissa. Kun otetaan huomioon käytettävissä olevien EU:n määrärahojen niukkuus, Venäjällä toiminnassa olevien reaktorien suuri määrä sekä maan erityinen taloudellinen tilanne, EU:n olisi mahdotonta tarjota Venäjälle rahoitustukea samoin edellytyksin kuin ehdokasvaltioille ja Ukrainalle. Tästä huolimatta perustoimintalinja on edelleen sama: EU:n tavoitteena on helpottaa käytettävissä olevin teknisin ja taloudellisin voimavaroin Venäjän federaation pyrkimyksiä parantaa turvallisuutta.
Venäjän yhteydessä teemme myös aktiivisesti yhteistyötä Luoteis-Venäjällä käytetyn polttoaineen ja radioaktiivisen jätteen käsittelemisen alalla. Ydinsukellusveneistä peräisin olevan käytetyn polttoaineen, jota on valtava määrä, varastointiolot ovat erittäin heikot. Tämä aiheuttaa vakavan uhan Barentsinmerelle ja arktiselle ympäristölle. Yhteisö ei osallistu arktisen alueen seuranta- ja arviointiohjelmaan, mutta on kuitenkin tiiviisti mukana arktisen alueen ympäristön radioaktiivisuuteen liittyvässä työssä. Käymme parhaillaan aktiivisesti neuvotteluja monenvälisestä sopimuksesta, MNEPR:stä (ydinaseita koskeva monenvälinen ympäristöohjelma), jonka avulla meidän on tarkoitus sopia laajasta kansainvälisestä urakasta ja panna se täytäntöön.
Johtopäätöksenä sanoisin, että komissio on käynnistänyt aktiivisen politiikan kumppanivaltioiden tukemiseksi niiden ponnisteluissa ydinturvallisuuden parantamiseksi. Olemme sitoutuneet politiikan ylläpitämiseen ja toivomme, että voimme yhdessä varmistaa turvallisen energiahuollon, joka tukee kestävää kehitystä ja ympäristön kunnioittamista.

Mombaur
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kun tänään parlamentissa palautamme mieliin Tsernobylin onnettomuuden, niin palautamme mieliin erään diktatuurin erityisen kyynisen tavan käsitellä ihmisten turvallisuutta ja ympäristöä. Painotan tätä näkökohtaa, sillä keskustelussa puhutaan tietenkin usein siihen tyyliin, kuin Tsernobyl olisi kaikkialla. Näin juuri ei ole! Diktatuuri, jolla alusta alkaen ei ollut teknisessä turvallisuudessa niitä standardeja, joita muualla maailmassa tai nimenomaan Euroopassa noudatetaan, romahti 12 vuotta sitten. Lisäksi on tehtävä selväksi, että demokratiassa käydään avointa keskustelua. Se edistää turvallisuutta. Demokratiassa on riippumattomia valvontaviranomaisia - mikä edistää turvallisuutta - ja riippumattomasti toimivia tuomioistuimia - mikä sekin edistää turvallisuutta. Toisin sanoen: demokraattinen järjestelmä, jossa oikeus hallitsee, on jo itsessään niin tärkeä turvallisuutta edistävä asia, että tässä kohden on selvitettävä kaikki samankaltaisuudet.
Diktatuurin kyyninen tapa käsitellä alun perinkin vaarallista ydinvoimalaa ja neljää yksikköä, jotka kansainvälisen painostuksen ansiosta ovat joulukuusta asti olleet pois käytöstä, johti seurauksiin, joista joutuu kärsimään pääasiassa asianomaisten valtioiden väestö. Minun täytyy todeta, että vielä 12 vuotta Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen monet alueella hallitsevista poliitikoista eivät vieläkään ole luopuneet kyynisyydestä suhteessaan kansalaisiin, minkä todisti kansalaisten todella huono kohtelu Kurskin uppoamisen yhteydessä. Siellä ei tosiaan vieläkään ole itsestään selvää käydä julkisia keskusteluja. Tästä on tilaisuuden tullen muistutettava!
On oikein, että päätöslauselmassamme sanotaan ihmisten olevan huolissaan. Olen kuitenkin myös havainnut, että jotkut ruokkivat huolestuneisuutta erheellisesti pyrkiäkseen aivan toiseen päämäärään, nimittäin tällä hetkellä maailmalla - sivumennen sanoen ennen pitkää myös unionin alueella ja Yhdysvalloissa - rakennettavien vaarallisten ja turvallisten ydinvoimaloiden rinnastamiseen, mitä ei pidä sallia.
Eiväthän muutkaan tekniikan alat toimi niin; kun yhdelle autolle sattuu onnettomuus, ei kaikkia autoja kielletä, ja kun yksi lentokone syöksyy alas, se on kauheaa, mutta ei johda kaikkien lentokoneiden kieltämiseen.
Me haluamme apua Ukrainalle. Meidän täytyy kuitenkin sanoa Ukrainalle ja myös itsellemme, että rahan antaminen ei voi rauhoittaa meitä, vaan että Ukrainassa on luotava edellytykset sille, että raha voi toimivassa talousjärjestelmässä täyttää sen tehtävän, joka sen demokratiassa on täytettävä. Siksi odotamme näkevämme - tämän päätöslauselma tekee selväksi - monia uudistuksia ja muutoksia Ukrainan energiajärjestelmässä.
Komission jäsen Wallström, kun halutaan ottaa oppia tapahtuneesta, niin sehän koskee erityisesti ehdokasvaltioita. Niissä on yhdeksän ydinvoimalaa, joihin kuuluu 27 yksikköä. Näistä tiedämme, että kolme voimalaa eli kahdeksan yksikköä on suljettava. Tiedämme kuitenkin edelleen, että osa muista ydinvoimaloista on kunnostettavissa, ja nyt tulen jännittävään kysymykseen teille, komission jäsen Wallström: komissio käy Euroopan unionin puolesta liittymisneuvotteluja, myös aiheesta "energiantuotannon turvallisuusstandardit". Parlamentti odottaa edelleen, että te selvitätte meille ja yleisölle, minkä ydinvoimaloiden turvallisuusstandardin pohjalta te oikeastaan neuvottelette. Tietääkseni olette kyllä useaan kertaan luvanneet tämän parlamentille, mutta asia on vielä avoin. Komissiolla on tässä velka maksettavana. Toivon, että ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta sekä teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta saavat teiltä viipymättä selkeän vastauksen siihen, mihin turvallisuusstandardiin neuvottelunne ehdokasvaltioiden kanssa perustuvat. Tämä on kysymys, joka kiinnostaa kovasti meitä kaikkia ja myös kansalaisia.

Adam
Arvoisa puhemies, Tsernobylin ydinvoimalan sulkeminen on tietenkin saanut laajaa kannatusta parlamentin poliittisilta ryhmiltä, mutta se olisi voitu tehdä aikaisemminkin, ja syyt, miksi niin ei tehty, ovat valaisevia. Ukraina ei halua kasvattaa riippuvuuttaan Venäjän energiahuollosta, ja siksi se halusi saada Khmelnitskin ja Rovnon reaktorit valmiiksi, ja sen silmissä olemme olleet aika hitaita vuonna 1995 tehdyn yhteisymmärryspöytäkirjan täytäntöönpanossa. Euratom-lainan myöntäminen näiden reaktorien rakentamiselle on kuitenkin tärkeä askel EU:n ja Ukrainan suhteiden parantamisessa, sillä lainasopimus todistaa Ukrainan halukkuudesta saattaa ydinvoimalansa Euroopan unionin turvallisuusvaatimusten tasalle.
Toiminnan turvallisvaatimukset ovat yksi asia, mutta toinen tärkeä näkökohta on teollisuuden sääntely. Olen iloinen, että komission jäsen mainitsi tuen, jota myönnämme sääntelyelimille koko Itä-Euroopassa, sillä juuri tämä ala huolestuttaa meitä eniten. Kyse ei ole Ukrainan sääntelyelimen tai sen työntekijöiden pätevyyden kyseenalaistamisesta. Kyse on sääntelyelimen vallasta sallia reaktorien käynnistysohjelmia huoltoseisokkien varmistamiseksi ja päättää viime kädessä lataamisesta ja uudelleenkäynnistyksestä. On saatava vielä länsimaat vakuuttuneiksi, että sääntelyelimen asema Ukrainassa ja joissakin muissa Itä-Euroopan maissa vastaa länsimaiden käytäntöä: tämä täytyy osoittaa, ennen kuin K2 otetaan käyttöön.
Yhteisen päätöslauselman 12 kohdassa tuetaan Ukrainan ja Euroopan parlamentin tiiviimpää yhteistyötä ja vuoropuhelua energiaan liittyvien kysymysten alalla. Tämä on olennaisen tärkeää Ukrainan talouden elvyttämiseksi, sillä rakenteellisia ja teknisiä parannuksia tarvitaan myös kaasu-, öljy- ja hiilialoilla, ja vaikka Ukrainan sitoutuminen energiatehokkuuden parantamiseen ja uusiutuvien energialähteiden kehittämiseen on hyvä asia, lähitulevaisuuden vallitsevina energiamuotoina tulevat olemaan fossiiliset polttoaineet ja ydinvoima.
Parlamentin, sen valiokuntien ja sen Ukrainan valtuuskunnan täytyy ehdottomasti osallistua poliittisesta yhteistyöstä tehdyn sopimuksen energia- ja ympäristöasioita käsittelevän alakomitean työhön. Parlamentti täytyy myös pitää ajan tasalla suojan rakentamisen, laitoksen käytöstäpoiston ja kahden reaktorin valmistumisen edistymisestä. Nämä ovat kiireelliset käytännön asiat, joihin päätöslauselmasta äänestämisen täytyy johtaa.

Schörling
Arvoisa puhemies, Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmä on iloinen siitä, että olemme kuitenkin päässeet yhteisymmärrykseen päätöslauselmasta, vaikka tietenkin toivoisimme, että se olisi tietyissä kohdissa vahvempi.
Viisitoista vuotta Tsernobylin onnettomuuden jälkeen: ydinturvallisuus ja sen vaikutukset terveyteen on tämän päätöslauselman aihe. Tsernobyl muistuttaa meitä jatkuvasti siitä, että emme voi jatkaa ydinvoiman vaarojen laiminlyömistä, ja onnettomuus on kaikkein selvin varoitus ydinenergian uhasta koko olemassaolollemme. Edelliselle puhujalle haluan sanoa, että onnettomuuksien syynä ei ole kommunismi, vaan että onnettomuuksia on esiintynyt myös Yhdysvalloissa ja Japanissa. Siitähän meidän pitäisi kuitenkin voida olla samaa mieltä?
YK:n humanitaaristen asiain osaston arvion mukaan Tsernobylin onnettomuus on suoraan tai epäsuoraan vaikuttanut 9 miljoonaan ihmiseen. Valko-Venäjällä 18 prosenttia kokonaisväestöstä asuu voimakkaasti saastuneessa ympäristössä. Nämä luvut ovat erittäin korkeita, kun otetaan huomioon, mitä ne merkitsevät yksittäisille ihmisille. Lapset, aivan kuten komission jäsen Wallström mainitsi, ovat kaikkein haavoittuvaisimpia. Maailman terveysjärjestö raportoi, että kilpirauhassyövän vuosittainen esiintyminen Valko-Venäjän Gomelsin alueen lapsilla ja Ukrainan pahimmin kärsineillä alueilla ylittää normaalit arvot lähes satakertaisesti.
Kysymys kuuluukin, olemmeko sittemmin oppineet mitään. Käytetäänkö nykyään ennalta varautumisen periaatetta? EU:n varoja myönnetään edelleenkin Ukrainan ydinreaktorien rakentamiseen ja Euratom levittää edelleenkin oppejaan ydinvoiman autuudesta ja erinomaisuudesta. On tietenkin hyvä, että EU vaikuttaa ydinturvallisuuteen, mutta eikö meidän pitäisi joskus myöntää varoja myös ydinvoimaloiden sulkemiseen?
Haluan kysyä komission jäsen Wallströmiltä, onko komissiolla suunnitelmia vaatia ehdokasvaltioita sulkemaan ydinvoimaloita, ennen kuin niistä voi tulla Euroopan unionin jäseniä. Haluan myös saada vastauksen aiemmin esitettyyn kysymykseen siitä, millainen on EU:n turvallisuusstandardi ja mitä me vastaamme ehdokasvaltioille, kun ne kysyvät sitä.

Kronberger
Arvoisa puhemies, Kansainvälisen atomienergiajärjestön lausunnon mukaan kilpirauhassyöpätapausten lukumäärä on kasvanut huomattavasti. Tämä on todettu Münchenin yliopistoon kuuluvan Otto-Hug -instituutin laatimassa raportissa. WHO:n ennusteiden mukaan pelkästään Valkovenäjän Gomelin alueella, maan pahiten saastuneessa osassa, kolmasosa lapsista, jotka onnettomuuden sattuessa olivat alle nelivuotiaita, sairastuvat elämänsä aikana kilpirauhassyöpään. Seitsemän miljoonan ihmisen kohdalla seuraukset voivat tulla näkyviin seuraavien 50-60 vuoden aikana. Pelkästään Valko-Venäjältä puuttuu vuosittain 800 miljoonaa euroa säteilyn uhrien hoitoon tarvittavista varoista. Rahanpuutteen takia siellä ei enää hoideta yli 45-vuotiaita. Se tarkoittaa heille varmaa kuolemaa! Saadaan surullinen lopputulos, jos tätä summaa verrataan niihin 1,2 miljardiin euroon, jotka komissio kuluttaa EU:n kuudennen ydintutkimusohjelman puitteissa.
Euroopan unionin on laadittava yhtenäiset, tiukat ydinturvallisuusstandardit. Tsernobylin toistuminen on estettävä. Siksi ei voida harrastaa sellaisia näennäisiä ympäristövaikutusten arviointeja kuin Temelinissä!

Flemming
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, Tsernobylin katastrofia ei olisi etukäteen voitu pitää mahdollisena, ei edes diktatuurissa. Tietenkin uskon, ettei vastaavaa voi tapahtua missään brittiläisessä, ranskalaisessa tai saksalaisessa ydinvoimalassa. Ympärillämme on kuitenkin hyvin monia ydinvoimaloita, joissa on käytössä vanhentunutta venäläistä teknologiaa. Ajattelen vain Bohunicea, Kozloduita ja Ignalinaa. Niitä pidetään mahdottomina kunnostaa jopa parhaalla länsimaisella teknologialla. Itävallassa ei ole ketään, ei yhtään puoluetta, joka puoltaisi ydinvoiman käyttöä. Olemme oppineet hyväksymään, ettemme voi pakottaa ketään toimimaan niin kuin me. Yhden asian kuitenkin saamme tehdä: saamme varoittaa vaarallisista ydinvoimaloista, ydinvoimaloista, jotka eivät missään Euroopan unionin valtiossa saisi käyttölupaa. Kun nykypäivänä rakennetaan talo, kysytään naapureilta, onko puutarhassa oleva puu liian korkea, varjostaako se liikaa. Kun joku käyttää ydinvoimalaa, joka ei saisi lupaa missään ehdokasvaltiossa, puhutaan kansallisesta itsemääräämisoikeudesta, ollaan loukkaantuneita, kun joku kysyy turvallisuusstandardeista ja pyytää saada tietoja.
Me itävaltalaiset - uskon todella saavani sanoa tämän meidän kaikkien puolesta - olemme pitkään tavoitelleet yhtenäisiä standardeja, jotka olisivat voimassa kaikissa Euroopan maissa. Arvoisa komission jäsen, teiltä pyydettiin tätä tänään jo kahteen kertaan. Tiedän kyllä, ettei esimerkiksi ranskalaista teknologiaa ehkä voida verrata englantilaiseen, että Ranskan teollisuus ei ehkä lainkaan halua jakaa salaisuuksiaan muiden kanssa. Mutta edes minimaaliseen yhteisymmärrykseen on toki päästävä. Pitäisihän saada sanoa, onko vanha tai ehdokasvaltiossa rakenteilla oleva uusi ydinvoimala - puhun nyt aivan selvästi Temelinistä - turvallinen. Saan kai sentään sanoa, jos ydinvoimala ei saisi käyttölupaa missään Euroopan unionin valtiossa, että vastustan sitä ja että en halua missään ehdokasvaltiossa olevan ydinvoimalaa, joka ei vastaa meidän standardejamme, olivat ne sitten minkä maan standardeja tahansa!
Mielestäni yhdenmukaistamme niin paljon Euroopan unionissa - luojan kiitos yhteisten arvojemme! Meillä on pian yhteinen valuutta, hienoa! Puhumme myös kurkkujen yhdenmukaisesta kaarevuudesta. Miksei sitten tässä asiassa ole mahdollista päästä edes minimaaliseen yhteisymmärrykseen?
Olen yrittänyt saavuttaa tätä minimaalista yhteisymmärrystä omassa ryhmässäni. Huomenna uskon Mombaurin tai Chichesterin esittävän suullisen tarkistuksen. Pyydän teitä hartaasti, mikäli vielä olette paikalla ja voitte kuunnella, puoltamaan tätä suullista tarkistusta.
Arvoisa komission jäsen, nimenomaan ympärillämme olevista vaarallisista ydinvoimaloista sanon: tässä asiassa ei ole olemassa rajaa, johon vaara päättyy - ja ajattelen ehdokasvaltioita, ajattelen ydinvoimaloita, joita ei voida kunnostaa, mutta ajattelen myös niitä uusia ydinvoimaloita, jotka ehkä tullaan rakentamaan. Tässä tilanteessa täytyy toki olla mahdollista sanoa, että me vaadimme brittiläisiä, ranskalaisia, saksalaisia standardeja. Jos se ei ole mahdollista, niin ihmettelen, miksi huolehdimme kurkkujen kaarevuudesta!

Wiersma
Arvoisa puhemies, Valko-Venäjällä vietetään joka vuosi 25. huhtikuuta Tsernobylin muistopäivää, johon kymmenet tuhannet ihmiset ottavat osaa. Lännessä tuskin tiedetään miksi, sillä ydinvoimalahan sijaitsi Ukrainassa. Mutta jos tutkii onnettomuuden seurauksia, joutuu toteamaan, että seuraukset olivat Valko-Venäjällä vähintään yhtä pahat kuin Ukrainassakin: 70 prosenttia fall outista (ydinlaskeumasta) päätyi Valko-Venäjän alueelle. Ukrainassa melkein kaksi ja puoli miljoonaa ihmistä altistui radioaktiiviselle säteilylle. Ukrainan hallitus on kymmenen viime vuoden aikana käyttänyt kuusi miljardia dollaria seurausten torjuntaan. Rahanmenolle ei ole loppua näkyvissä. Esitän vain joitakin esimerkkejä: Rahaa tarvitaan räjähtäneen reaktorin peitoksi rakennetun kuoren korjaamiseen. Kuori ei ole turvallinen. Paljon räjähdyksen saastuttamaa ainetta täytyy vielä loppusijoittaa ja käsitellä. Vieläkin on olemassa riski, että Ukrainan tärkein joki, Dnepr, saastuu.
Euroopan unioni tunnisti monia näistä ongelmista jo varhain, ja se on antanut Ukrainalle paljonkin tukea - tähänhän arvoisa komission jäsen jo viittasikin - vaikka tuen tehokkuus onkin usein kyseenalaistettu.
Tilanne Valko-Venäjällä on - jos mahdollista - vieläkin vakavampi. Siellä elää yhä noin kaksi ja puoli miljoonaa ihmistä saastuneilla alueilla, joilla he syövät usein saastuneita elintarvikkeita. Ennen kaikkea lasten terveydentila on sangen surullinen. Maan sosiaalis-taloudellinen tilanne on muutenkin huono, ja ihmiset ovat tavallista heikkokuntoisempia ja alttiimpia sairauksille. Minskin hallitus käyttää tosin huomattavan osan julkisista varoista onnettomuuden seurausten hoitamiseen, mutta kieltäytyy käsittelemästä ongelmaa avoimesti. Hallituksen politiikka on usein kaikkea muuta kuin rakentavaa, ja hallitus kätkee ongelmansa ulkomaailmalta.
Kansainvälinen yhteisö on tosin mukana, mutta vain vähäisessä määrin. Kansalaisjärjestöt tekevät työtään vaikeissa oloissa. Ihailen varsinkin eurooppalaisia järjestöjä, jotka noutavat joka vuosi tuhansia lapsia lomalle Länsi-Eurooppaan, jotta nämä voisivat toipua edes hiukan säteilyn seurauksista. Mutta tämä ei tietenkään ole missään tapauksessa tarpeeksi.
Euroopan unionilla on vaikea suhde Valko-Venäjän epädemokraattiseen hallitukseen. Ymmärrämme sen. Samaan aikaan on kuitenkin vaikea hyväksyä sitä, ettei yritetä enempää juuri asianomaisten ihmisten edun vuoksi - heillähän ei ole mitään tekemistä hallituspolitiikan kanssa.
Asia oli esityslistalla jo aikaisemmin, mutta haluaisin vedota komissioon vielä kerran, jotta Valko-Venäjälle voitaisiin myöntää enemmän kohdistettua tukea. En pidä vakuuttavana argumenttia, jonka mukaan sen paremmin TACIS-ohjelma kuin ECHO:kaan eivät sitä sallisi. Nyt puhutaan sadoista tuhansista ihmisistä, jotka yhä ovat hätää kärsimässä ja tarvitsevat yhä suoraa apua. Astukaamme tässä poikkeustapauksessa kerrankin omien poliittisten ja byrokraattisten esteidemme ylitse.

Isler Béguin
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kuten olette meille selvittäneet, Tsernobylin ydinonnettomuutta ei ole vielä läheskään käsitelty loppuun. Euroopan unionin velvollisuutena on kuitenkin nyt 14 vuotta onnettomuuden jälkeen toimia toisin, sillä toimet keskittyvät edelleen pitkälti energiatekniikkaan. Euroopan komissio on nimittäin taipunut Ukrainan viranomaisten painostukseen hyväksyessään uusien ydinvoimaloiden rakentamisen Tsernobylin voimalan sulkemisen vastineeksi. Tässä poliittisten eliittien ja ydinvoimaa kannattavien ryhmien etuja ajavassa salaliitossa unohdetaan Ukrainan kansalaisten ehdoton tuomio asiassa sekä Ukrainan uusiutuvien energialähteiden ja maassa tehtävien energiasäästöjen tuomat mahdollisuudet.
Valkovenäjän maaperästä 23 prosenttia on radioaktiivista, joten alue olisi välittömästi evakuoitava. Valko-Venäjää koskevan TACIS-ohjelman toinen osa on siis ehdottomasti pantava täytäntöön, jotta voidaan tukea paikan päällä ja jäsenvaltioissamme lääketieteellisesti ja terveydenhoidollisesti sitä siviiliväestöä, etenkin lapsia, jotka ovat jääneet saastuneelle alueelle. Tämä moraalinen ja humanitaarinen velvollisuus on täytettävä sellaisin keinoin ja määrärahoin, joita käytetään ympäristökatastrofin sattuessa.
Valko-Venäjän itsevaltainen ja tukahduttava hallitus, joka haluaa vähätellä terveyskriisiä ja pakottaa Nesterenkon ja Bandazhevskyn kaltaiset tiedemiehet vaikenemaan, ei voi enää toimia tekosyynä sille, että Euroopan unioni ja ydinvoimaa kannattavat ryhmät peittelevät Tsernobylin todellisuutta ja jättävät oman onnensa nojaan näiden saastuneiden alueiden uhreiksi joutuneet kansat.
Vastuu kuuluu myös onnettomuuden suoranaiselle rikoskumppanille WHO:lle, joka ratifioi vuonna 1957 Kansainvälisen atomienergiajärjestön kanssa sisäpiirin sopimuksen. Atomienergiajärjestöhän on luonnollisesti ydinvoiman kannattaja, joka on sopimuksen teon jälkeen toiminut WHO:n laillisena sensorina ydinvoima-asioissa. Myös tässä asiassa Euroopan unionin velvollisuutena on vapauttaa WHO Wienissä perustetun atomienergiajärjestön ikeestä.

Trakatellis
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, on kulunut 15 vuotta Tsernobylissä tapahtuneesta valtavasta katastrofista, jonka seurauksia saamme vieläkin laskea. Uhreja, syöpään menehtyneitä ihmisiä. Eikä onnettomuus iskenyt ainoastaan naapurivaltioihin, Ukrainaan ja Valko-Venäjälle, vaan myös tuhansien kilometrien päässä oleviin maihin, jopa kotimaahani Kreikkaan.
Kysymys kuuluu - ja olen samaa mieltä täällä puhutusta - olemmeko oppineet tästä onnettomuudesta tarpeeksi, olemmeko ymmärtäneet, että inhimillisen erehdyksen mahdollisuus on aina olemassa, että inhimillinen erehdys odottaa aina otollista hetkeä. Mutta jos inhimillinen erehdys yhdistyy ydinreaktoriin, joka on vaarallinen eikä vastaa sille asetettuja turvallisuusstandardeja, kuten tässä tapauksessa, silloin olemme varmastikin suuressa vaarassa.
Sanon tämän, arvoisa komission jäsen, koska nykyisin Euroopassa toimii yhä tällaisia reaktoreita. Niitä toimii Venäjällä, Liettuassa, Slovakiassa, neljä reaktoria toimii aivan Kreikan lähellä Kozloduissa. Sanoisin, että henkilökohtaisesti olen eri mieltä komission tekemästä aikataulusta näiden reaktoreiden sulkemiseksi, koska ydinreaktorilta vaadittavia turvallisuusstandardeja ei voi kohtuullisin kuluin nostaa, kuten komissio itsekin toteaa. Ja mitä sanotaan esimerkiksi Kozloduista? Että kaksi reaktoria on suljettava vuonna 2002, ja muiden sulkemisesta vuonna 2006 emme ole edes päättäneet. Pitäisikö meidän antaa vaarallisten reaktoreiden toimia vielä kauankin? Ja miksi tämä kaikki? Koska on tiettyjä taloudellisia näkökulmia. Mutta meidän on pidettävä puolemme näitä taloudellisia näkökulmia vastaan! Taloudelliset näkökulmat eivät saa mennä ympäristön tai ihmisten, varsinkaan Euroopan kansalaisten, terveyden edelle! Näin ollen haluaisin sanoa teille, kun kerran olette täällä, pysykää lujina, sillä jotkin ehdokasvaltiot eivät ainoastaan tahdo noudattaa näitä päivämääriä, vaan olemme saaneet jo kuulla erilaisia perusteluja toiminnan jatkamiseksi. Esimerkiksi kaksi päivää sitten luin sanomalehdistä, että Kozloduin lehdistövastaava on sanonut, että reaktori voisi toimia aina vuoteen 2010 saakka. Voimmehan myydä reaktorit myös yksityisille. Mutta voiko tällaisesta luojan tähden puhuakaan?
Tämän vuoksi haluaisin sanoa nyt, kun Tsernobylistä on kulunut 15 vuotta ja kun olemme saaneet asian turvallisesti haudattua, että näiden ponnistelujen lisäksi on hyvä, että saamme varmasti suljettua vaaralliset reaktorit Bulgariassa, Slovakiassa, Liettuassa ja Venäjällä. Haluaisin sanoa, arvoisa komission jäsen, että jos on käytettävä rahaa, niin käytetään sitä sitten. Taloudellinen puoli tulee toisena. Ensimmäiseksi tulevat ympäristö ja terveys, Euroopan kansalaisten kansanterveys.

Evans, Jillian
Arvoisa puhemies, emme saa kenties koskaan tietää Tsernobylin onnettomuuden todellista ekologista, biologista, psykologista ja taloudellista laajuutta. Kuolonuhrien ja kamalien sairauksien lisäksi alueella on yhä 15 vuotta myöhemmin radioaktiivisen saastumisen kauhistuttava perintö. Suunnilleen Ison-Britannian kokoinen alue on pysyvästi saastunut ja asuinkelvoton.
Vähemmän traagista mutta silti vakavaa on, että vaalipiirissäni Walesissa 359 maatilaan kohdistetaan yhä rajoituksia Tsernobylin saasteiden takia ja tuhansien lampaiden kuljettamista on rajoitettu, jotta varmistetaan, ettei radioaktiivisuuden saastuttamat eläimet pääse ravintoketjuun.
Jatkuvaa valvontaa on harjoitettu 15 vuoden ajan, ja rajoitukset pysyvät voimassa vielä 10-15 vuotta. Tarvitsemme kestäviä energiapolitiikkoja. Ydinvoima ei ole mikään ratkaisu. Se ei ole puhdasta, eikä se ole halpaa. Ydinenergiateollisuus ei ole 40 toimintavuotensa aikana onnistunut edes ratkaisemaan radioaktiivisen jätteen ongelmaa, ja ennen kaikkea se on valtava uhka ihmisten terveydelle ja ympäristölle. Mikään ei todista tätä yhtä hyvin kuin Tsernobyl, ja meidän täytyy oppia tästä. Emme saa ehkä koskaan tietää onnettomuuden kaikkia seurauksia, mutta - kuten päätöslauselmassa on korostettu - meidän täytyy tehdä kaikkemme saadaksemme mahdollisimman paljon tietoa ja tukeaksemme tehokkaasti pahiten saastuneita alueita.

Wallström
. (SV) Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, haluan kiittää kovasti keskustelusta. Uskon, että on tärkeää, että muistamme viidentoista vuoden takaisen Tsernobylin onnettomuuden, ja te olette itse todistaneet, kuinka se todella nykyäänkin vaikuttaa meihin ja jäsenvaltioissamme.
Voisimme hyvinkin keskustella energiapolitiikasta, mutta luulen, että meidän on vältettävä sitä tänään, ja meidän on sen sijaan keskityttävä siihen, miten voimme parantaa ehdokasvaltioiden ydinturvallisuutta, ja tietenkin siihen, miten meidän on jatkettava yhteistyötä Ukrainan ja Venäjän kanssa. Nämä kysymykset kuvaavat myös ympäristöongelmien laatua ja luonnetta. Ne eivät tunne valtioiden rajoja, vaan ne kulkeutuvat tuulen mukana tai jokea pitkin, mistä maksamme nykyäänkin korkean hinnan.
Minulle on esitetty muutamia kysymyksiä, joihin yritän vastata, mutta aivan ensimmäiseksi aion sanoa, että toivon, että parlamentti varaa tarpeeksi aikaa sen tiedonannon käsittelemiseen, josta komissio päätti viime vuoden syyskuussa ja jossa käsitellään sitä, miten komissio tukee ehdokasvaltioiden ydinturvallisuuden parantamista. Komissio selvittää siinä näkemystään siitä, kuinka näiden kysymysten parissa on työskenneltävä, toisin sanoen, että sen on tapahduttava sekä lyhyellä että pitkällä aikavälillä.
Lyhyellä aikavälillä kyse on ollut siitä, että olemme yrittäneet saada muutamat ehdokasvaltiot sulkemaan vanhanaikaiset käytössä olevat Tsernobylin kaltaiset reaktorit. Olemme yrittäneet saada ehdokasvaltiot ilmoittamaan konkreettiset sulkemista koskevat aikataulut. Niitä onkin seurattava, jotta huolehdittaisiin siitä, että suunnitelmat todellakin toteutetaan. Tietenkin parlamentin jäsenet yhtä hyvin kuin mekin tietävät, että meillä ei ole tässä asiassa toimivaltaa pakottaa jäsenvaltioita tai ehdokasvaltioita mihinkään. Meidän on yritettävä työskennellä niiden kanssa erilaisten sopimusten rajoissa, tekemällä hyvää yhteistyötä ja antamalla niille monenlaista tukea. Kyse on koulutuksesta aina turvallisuuden parantamiseen myönnettävään taloudelliseen tukeen asti.
Minulta on kysytty sitä, millaisia standardeja käytetään. Kuten tiedätte, meillä ei ole mitään erityisiä eurooppalaisia standardeja, mutta sanomme, että European Union Practises -käytäntöä on noudatettava, ja mitä se merkitsee? EU:n jäsenvaltioissa on vuosien kuluessa kehitetty turvallisuusstandardi, jota toivoisimme ehdokasvaltioidenkin noudattavan. Neuvostossa on nyt jopa työryhmä, joka vertaa ehdokasvaltioiden standardeja EU-maiden standardeihin ja tunnistaa olemassa olevat puutteet ja erot, jotta ne voitaisiin tasoittaa ja ehdokasvaltioiden turvallisuutta voitaisiin parantaa. Kaikki perustuu tietenkin IAEA:n standardeihin, mutta ne ovat niin yleisluonteisia, että niitä on "sovellettava käytäntöön".
Jäsen Inger Schörling, meillä on todellakin sopimuksia kaikkein vaarallisimpien ydinvoimaloiden, Kozloduin, Ignalinan ja Bohunicen sulkemisesta, ja siitä, että muiden reaktorien turvallisuutta on parannettava niin, että se vastaa hyväksyttävää tasoa.
Luulen, että tässä komission tiedonannossa on selvitetty aika hyvin sitä, miten suhtaudumme näihin kysymyksiin, mutta voimme hyvin käyttää tämän päivän ja tämän tilaisuuden pohtiaksemme jopa kaikkein nykyaikaisimman ydintekniikan ja ydinvoiman haavoittuvuutta. Olemme edelleenkin haavoittuvaisia, meillä on edelleenkin jäteongelma. Kyllä te tiedätte, mitä mieltä minä olen ydinvoiman käytöstä, mutta vaikka suhtaudunkin siihen kriittisesti, olen sitä mieltä, että turvallisuuskysymyksiin liittyvää tutkimusta on jatkettava; se on mielestäni hirvittävän tärkeää.
Me emme voi tässä asiassa tehdä päätöksiä jäsenvaltioiden puolesta tai niiden tahtoa vastaan. Näissä asioissa meidän on tehtävä yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa, ja meidän on tehtävä kaikkemme, koska ympäristö on meidän kaikkien yhteinen ja olemme kaikki vaarassa, jos turvallisuus ei ole hyväksyttävällä tasolla. Ennen kaikkea olen sitä mieltä, että on oikein, kuten joku jäsen huomautti, että meidän on otettava huomioon lapset ja huolehdittava siitä, että teemme kaikkemme auttaaksemme ja tukeaksemme niitä lapsia, jotka edelleenkin maksavat Tsernobylin kauhistuttavan tragedian hintaa. Kiitos keskustelusta.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Margot Wallström.
Olen vastaanottanut viisi työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaista päätöslauselmaesitystä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
(Istunto keskeytettiin klo 20.28. ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Euron suojaaminen väärentämiseltä
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Cederschiöldin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0120/2001)
I. Ranskan tasavallan aloite neuvoston päätöksen tekemiseksi euron suojaamiseksi väärentämiseltä [5551/2001 - C5-0054/2001 - 2001/0804(CNS)]
II. Neuvoston periaatteellinen esitys ehdotuksesta neuvoston asetukseksi euron väärentämisen torjunnan edellyttämistä toimenpiteistä [6281/2001 - C5-0084/2001 - 2000/0208(CNS)]
III. Neuvoston periaatteellinen esitys ehdotuksesta neuvoston asetukseksi euron väärentämisen torjunnan edellyttämistä toimenpiteistä annetun asetuksen (EY) N:o .../01 vaikutusten laajentamisesta koskemaan niitä jäsenvaltioita, jotka eivät ole ottaneet euroa yhtenäisvaluutaksi [6281/2001 - C5-0084/2001 - 2000/0208(CNS)].

Cederschiöld
. (SV) Arvoisa puhemies, me kaikki tiedämme, että eurosetelit ja metallirahat otetaan käyttöön ensi vuoden tammikuun 1. päivä. Jäsenvaltioiden 12 kansallista valuuttaa katoavat, ja ne vaihdetaan vähitellen uuteen yhtenäisvaluuttaan. Tässä yhteydessä pitää mainita nimet Kohl ja Delors.
On kummallista, että kaikki jäsenvaltiot eivät ole vielä ymmärtäneet, että sisämarkkinat eivät pitkällä aikavälillä voi toimia täydellä teholla, jos käytössä on useita erilaisia kansallisia valuuttoja. Me kaikki tiedämme yhtenäisvaluutan, toisin sanoen talous- ja rahayhteistyön, edut. Euron käyttö Euroopan mantereella on jo nyt luonut taloudellisen vakauden ja erilaisia etuja sekä vauhdittanut taloudellista kasvua, kulutuksen ja investointien kasvua ja luonut uusia työpaikkoja.
Luulen, että yhtenäisvaluutta kannustaa parempaan liikkuvuuteen sellaisessa laajuudessa, joka johtaa aivan uuteen Eurooppaan kymmenen vuoden kuluessa. Euro merkitsee valtavaa harppausta Euroopan yhdistymisessä. Eurosta tulee yksi suurimmista ja tärkeimmistä valuutoista kansainvälisessä kauppavaihdossa. Muutaman vuoden kuluttua 300 miljoonaa ihmistä käyttää tätä uutta kansallista valuuttaa, joka on yhtä käypä EU:n ulkopuolella kuin dollari nykyään ja jolla voidaan maksaa suoraan ilman valuutanvaihtoa. Euroa käytetään jo nyt, ja tulevaisuudessa vielä enemmän, varantovaluuttana ja maailmalaajuisena maksuvälineenä.
Euron tärkeys ja merkitys kansainvälisenä valuuttana houkuttaa valitettavasti yhä enemmän rahaa väärentäviä rikollisjärjestöjä. Tällaisen toiminnan välineet ovat yhä kehittyneempiä, ja siksi väärentäminen on helpompaa kuin aikaisemmin. Sen vuoksi on tärkeää, että käytettävissämme on kattava ja tehokas suoja väärentämistä vastaan hyvissä ajoin ennen euron käyttöönottoa.
Euron leviämisen mahdollisuudet ovat valtavat ja ylittävät sekä EU:n sisä- että ulkorajatkin. Edellytykset euron suojaamiseksi väärentämiseltä onkin mukautettava tähän uuteen ulottuvuuteen siten, että luodaan yleinen oikeudellinen kehys, joka edellyttää kaikkien jäsenvaltioiden, toimielimien ja unionin elimien sekä asiasta vastaavien kansainvälisten järjestöjen yhteistyötä.
Mietinnön aiheena on kolme toisiaan täydentävää lainsäädäntöehdotusta euron suojelemiseksi väärentämiseltä. Oikeusperustat ovat valitettavasti kahdessa eri pilarissa, niin ensimmäisessä kuin kolmannessakin pilarissa. Pitkällä aikavälillä olisi toivottavaa, että Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 29 artiklaan perustuvat määräykset voitaisiin sisällyttää Euroopan yhteisön perustamissopimuksen IV osastoon, mikä antaisi mahdollisuuden yhtenäisiin päätöksiin sellaisten ongelmien ratkaisemiseksi, joihin muunlaiset ratkaisut eivät sovi.
Ensimmäisen lainsäädäntöehdotuksen on tehnyt Ranskan tasavallan hallitus, ja se perustuu Euroopan yhteisön perustamissopimuksen VI osastoon. Siinä käsitellään rikosoikeudellista suojaa ja sitä, että Europolin yksiköiden on saatava työnsä hoitamiseen tarvitsemansa tiedot. Tarkistuksilla pyritään laajalti sisällyttämään mietintöön tekstejä, jotka on laiminlyöty tai jätetty pois sekä korjaamaan terminologiaa tai käsitteellisiä epätarkkuuksia.
Toinen lainsäädäntöehdotus, joka on tavallaan kiinnostavampi, sisältää neuvoston suuntaviivoja euron suojelemiseksi väärentämiseltä, ja ehdotuksen oikeusperusta on Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 123 artiklan 4 kohta. Tämä oikeusperusta mahdollistaa asetuksen soveltamisen vain niissä jäsenvaltioissa, jotka ovat hyväksyneet euron yhteiseksi valuutaksi. Ehdotus perustuu tiedonvaihtoa, yhteistyötä ja keskinäistä apua koskevan järjestelmän perustamiseen.
Tärkeimmät tarkistukseni käsittelevät sitä välttämättömyyttä, että unionin tasolla on oltava rahanväärennösten (setelien) tutkimuskeskus ja jäsenvaltioissa kansallinen rahanväärennösten tutkimuskeskus. Lisäksi mainitaan, että on tarkoituksenmukaista perustaa pysyvä Euroopan teknis-tieteellinen keskus, joka vastaa väärennettyjen metallirahojen teknisestä analysoinnista ja luokittelusta, ja erityisesti on välttämätöntä, että valuutanvaihtopisteet, jotka käsittelevät päivittäin seteleitä ja metallirahoja asiakkaita palvellessaan, tarkistavat myös asianmukaisesti niiden aitouden. Joka tapauksessa väärennettyjen metallirahojen ja setelien haitat kohdistuvat niitä vastaanottaviin, täysin suojattomiin kansalaisiin. He eivät voi mitenkään kompensoida sellaista tappiota missään muualla.
Kuinka kansalainen voi kantaa suuren tietokoneen kokoista tarkistuslaitetta taskussaan? Vaikka joku onkin valmis maksamaan laitteesta - kyse ei ole kovin suurista summista, suunnilleen tietokoneen hinnan suuruisesta summasta - se ei ole käytännössä mahdollista. Sen vuoksi luulen, että on paljon sopivampaa, että setelit ja metallirahat tarkistetaan jo valuutanvaihtopisteessä. Parlamentin pitää todellakin asettua tälle kannalle kansalaisten suojelemiseksi.
Kolmas lainsäädäntöehdotus perustuu EY:n perustamissopimuksen 308 artiklaan, ja sen tarkoituksena on huolehtia niistä jäsenvaltioista, jotka eivät ole ottaneet euroa yhtenäisvaluutaksi, nimittäin Isosta-Britanniasta, Tanskasta ja Ruotsista. Nyt työstämämme turvallisuusasetuksen on todellakin katettava myös nämä valtiot, muuten se ei toimi. Olen vakuuttunut siitä, että näidenkin valtioiden kansalaiset ymmärtävät, että niidenkin on osallistuttava näihin päätöksiin. Heidän on kuitenkin myös ymmärrettävä, että jos he eivät ole kerhon jäseniä, he eivät myöskään saa osallistua päätöksentekoon samoin edellytyksin kuin kerhon jäsenet. Euron käyttöön ottavat valtiot voivat sitä vastoin osallistua päätöksentekoon samoin edellytyksin kuin muut jäsenet. Ne valtiot, jotka eivät ota euroa käyttöön, eivät valitettavasti saa samaa vaikutusvaltaa.
Liittymistä tai ulkopuolelle jäämistä koskeva päätös on todellakin pystyttävä tekemään, ja tässä yhteydessä haluan kehottaa kotimaatani Ruotsia keräämään mahdollisimman nopeasti voimia tämän päätöksen tekemiseksi. Kyse on ainoastaan poliittisesta johtajuudesta. Voimme suorittaa vertailun esimerkiksi Ranskaan, joka Maastrichtin sopimuksen hyväksymisajankohtana hyväksyi sopimuksen pienemmällä enemmistöllä kuin Ruotsi. Ranska on siitä huolimatta kuitenkin pystynyt tekemään päätöksensä, toisin kuin Ruotsi. Siitä olen erittäin pahoillani.
Haluan lopuksi todeta, että neuvoston suuntaviivoissa mainittujen ehdotuksien tarkoituksena on taata euron tehokas suoja, ja pidän sen vuoksi myönteisenä ehdotusta kokonaisuudessaan.

Hernández Mollar
Kiitos, arvoisa puhemies. Haluaisin vain tukea ja korostaa niitä keskeisiä seikkoja, joita mietinnön esittelijä, kollegamme Charlotte Cederschiöld, toi esille, ja haluan onnitella häntä kurinalaisesta ja erinomaisesta työstä.
Aluksi haluaisin muistuttaa siitä mullistuksesta, jota euron käyttöönotto ensi vuonna 1. tammikuuta tulee merkitsemään. Eurosta tulee eurooppalaisen identiteetin yksinoikeutettu symboli, jenin ja dollarin rinnalla siitä tulee yksi johtavista valuutoista, joita ei käytetä ainoastaan Euroopassa, vaan kuten kollegamme sanoi, myös maailmanlaajuisesti. Se tulee olemaan poliittisen unionin kulmakivi.
Näin ollen, koska euro otetaan käyttöön seteleiden ja metallirahojen muodossa, on väistämättä olemassa täysin perusteltu riski, että sitä yritetään väärentää, ja tämän vuoksi tarvitaan ennalta ehkäiseviä politiikkoja. Tämä tavoite mielessämme meidän on paneuduttava perusteellisesti kouluttamaan kurssien ja muunlaisten menetelmien avulla päivittäin rahan kanssa erityisesti pankeissa ja valuutanvaihtopisteissä työskenteleviä henkilöitä, jotta he voivat tutustua euroon. He tulevat olemaan avainasemassa väärennettyjen rahojen tunnistamisessa.
Koska tänään käsiteltävänä olevilla lainsäädäntöehdotuksilla pyritään säätelemään tätä kysymystä, tarvitaan tehokasta poliisi- ja tulliyhteistyöjärjestelmää, ja on myös perustettava yleinen tietojärjestelmä, johon sisältyy väärennettyjen seteleiden tunnistaminen, niiden kerääminen ja lähettäminen keskuksiin, joissa tutkitaan seteleiden väärennysmenetelmiä, käytettyä paperia, mustetta, väärennettyjen seteleiden määrää ja niin edelleen.
Lopuksi korostan tehokkaan rikosoikeudellisen suojan merkitystä kaikenlaisen väärentämisen kitkemisessä.
Koska en halua toistaa jäsen Cederschiöldin jo esille tuomia keskeisiä asioita, kuten esimerkiksi niitä hankaluuksia ja sekaannuksia, joita aiheutuu siitä, että saman tavoitteen euron väärentämisen torjunta suojelemisessa käytettävät oikeudelliset välineet kuuluvat kahteen eri pilariin, aion keskittyä pariin kolmeen asiaan, joita pidän tärkeinä. Ensimmäinen on tarkistuksen 23 sisältö, josta jätetään asetuksesta poiketen pois kaikki viittaukset rahojen väärentämistä koskevaan tietopankkiin. Sillä voitaisiin mielestäni lisätä väärentämisen torjunnan tehokkuutta ja täsmällisyyttä.
Euroopan teknis-tieteellisen keskuksen joka asetusehdotuksen 5 artiklan mukaan ohjaa metallirahojen väärentämisen torjuntaa aseman osalta haluan korostaa, että on tärkeää puolustaa heti alusta lähtien keskuksen riippumattomuutta Ranskan valtion rahapajasta, kuten tarkistuksissa 20 ja 26 todetaan. Tällä organisaatiolla pitäisi olla toiminnalliset suhteet yksinomaan yhteisön toimielimiin eikä missään tapauksessa kansalliseen instituutioon.
Lopuksi tarkistuksessa 27 lisätään asetuksen alkuperäiseen tekstiin ajatus, jonka esitin puheenvuoroni alussa. Se koskee raha-alan ammattilaisten avainasemaa euron väärentämisen torjunnassa. On tärkeää, että niiden velvollisuutena ei ole vain poistaa liikkeestä niitä metallirahoja ja seteleitä, joiden aitoutta ne epäilevät, vaan niiden pitäisi myös itse valvoa rahojen aitoutta. Tiedämme, millaisia epäluuloja tämä vaatimus voi herättää, koska se edellyttäisi suuria investointeja välineisiin, koneisiin ja elementteihin, joilla rahan laillisuus voidaan varmistaa, mutta se on hyvin oleellista kansalaisten etujen puolustamisen kannalta. Tämä takaa myös sen, että laitosten jakamat rahat todellakin ovat aitoja.

Cashman
Haluan aloittaa onnittelemalla jäsen Cederschiöldiä erinomaisesta mietinnöstä ja siihen sisältyvistä suosituksista. Euron käytöllä tulee tietenkin olemaan niin myönteisiä kuin kielteisiä vaikutuksia. Myönteistä on, että euro on konkreettinen merkki unionin etenemisestä tiiviisti yhdessä, silloin kun siitä on todellista hyötyä yksittäisille jäsenvaltioille. Kielteinen näkökohta on tietenkin, että uusi valuutta on altis ammattimaisten väärentäjien, joista olemme jo kuulleet, väärinkäytölle ja horjuttamiselle.
Eurolla on valtava merkitys maailmanmarkkinoille, ja siksi on äärimmäisen tärkeää, että ryhdymme suojatoimenpiteisiin väärennösten ehkäisemiseksi. Olen iloinen, että jäsen Cederschiöld on esittänyt tällaisia suosituksia mietinnössään, ja ryhmäni ja minä tuemme niitä. Pankkien ja rahanvaihtopisteiden tarkastusten suorittamisen velvollisuudesta on syytä tuoda esiin, että jäsen Cederschiöld kannattaa tiivistä yhteistyötä jäsenvaltioiden, Euroopan keskuspankin, kansallisten keskuspankkien, Europolin ja aikanaan Eurojustin välillä. Hän painottaa myös rikosoikeudellisten seuraamusten vahvistamisesta aiemmin tehtyjä päätöksiä ja vaatii rikosoikeudellisten syytteiden ja seuraamusten yhdenmukaistamista.
Emme saa missään tapauksessa jättää mitään piilopaikkoja rikollisille, jotka voivat liikkua hyvin nopeasti tietojensa ja ammattitaitonsa kanssa jäsenvaltiosta toiseen. On myös tärkeää koota ja keskittää tietoa ja asiantuntijoiden analyyseja väärennöstapauksien ilmetessä. Tarvitaan myös teknistä tukea helpottamaan tutkimusten koordinointia, jos haluamme jäljittää rikolliset ympäri jäsenvaltioita.
Tuen myös hänen suosituksiaan, jotka koskevat jäsenvaltioiden rikostutkijoiden ja syyttäjäviranomaisten yhteistyön parantamista ja helpottamista sekä sitä, että jokaisen jäsenvaltion pitäisi hyväksyä rikoksen uusimisen periaate. Uskon, että niin euroalueen sisällä kuin sen ulkopuolellakin on jokaisen Euroopan unionin kansalaisen etujen mukaista, että meillä on vakaa valuutta ja valuutta, joka kestää väärentäjien uhat. Siksi minulla on suuri ilo onnitella jäsen Cederschiöldiä hänen mietinnöstään ja siihen sisältyvistä suosituksista.

Berthu
Arvoisa puhemies, tutkimme tänä iltana monia teknisiä toimia, jotta saamme suojattua euron väärentämiseltä. Vaikka nämä toimet ovatkin mielenkiintoisia, asiaa voisi käsitellä loputtomasti. Itse asiassa ne poistavat poliittisen perusongelman, jonka esille ottamiseen Euroopan parlamentti ei näytä olevan valmis. Näin ollen minun on nyt otettava se tehtäväkseni.
Väärennetyn rahan riski euron konkreettisen käyttöönoton myötä tulee olemaan hyvin suuri juuri sen takia, että päätettiin laskea tyhjästä liikkeelle aivan uusi, kansalaisten oman valuutan korvaava valuutta. Sitä vartenhan se juuri oli kenties luotukin. Koska kansalaiset menettävät näin ollen oman valuuttansa, on suuri riski, että he hyväksyvät väärennettyjä euroja pitäen niitä oikeina. Tällaisen sekaannuksen seurauksia pahentaa vielä se, että esim. 100, 200 tai 500 euron setelin arvo on vanhaa rahaa suurempi. Mutta ketä tämä riski sitten koskee? Se koskee kaikkein heikoimpia, huonoimmassa asemassa olevia, kaikkein vähiten informaatiota saaneita, pienkauppiaita ja mikroyrityksiä, jotka saattavat joutua tekemisiin vahingossa hyväksymänsä arvottoman väärennetyn rahan kanssa.
Tilanne on sietämätön. Se on sitä varsinkin siksi, että juuri noita samoja ihmisiä vaaditaan ilman rahallista korvausta ottamaan niskoilleen euroon sopeutumisesta aiheutuvat, usein hyvinkin korkeat kustannukset. Emme siis voi hyväksyä sitä, että jatkamme nykyiseen malliin aivan kuin näitä kustannuksia ei olisi olemassakaan, emmekä näiden kustannusten sälyttämistä kaikkein heikompien niskoille.
Vaadimme Euroopan ja jäsenvaltioiden viranomaisia kantamaan vastuunsa. Vaadimme heitä takaamaan kansalaisille, että he saavat korvauksen erehdyksessä vastaanottamistaan vääristä rahoista ainakin siirtymävaiheen ajan. Tai sitten pienkauppiaille on jaettava ilmaisia väärennetyn rahan ilmaisimia. Jotkut voivat tosin huomauttaa, ettei meillä ole varaa moiseen. Näille henkilöille vastaisin: asiaa olisi pitänyt ajatella etukäteen. Meidän on joko kannettava vastuumme tai, miksipä ei, lykätä ensi vuoden tammikuun 1. päivänä tapahtuvaa kolikkojen ja seteleiden konkreettista vaihtoa, mikä olisi joka tapauksessa toivottavaa myös monista muista syistä.

Coelho
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, yli vuosi sitten, 16. helmikuuta, Euroopan parlamentissa kiisteltiin euron väärentämiseen liittyvistä kysymyksistä, silloin yhteisen rikosoikeudellisen mallin tiimoilta. Jo silloin kollegamme Cederschiöld laati asiantuntevasti ja huolellisesti mietinnön ja pani alulle keskustelun. Hän sanoi, että "emme voi sallia sitä, että yhtenäisvaluuttamme heikentyy sen vuoksi, että sitä väärennetään". Tämä lausuma pitää paikkansa vuoden kuluttuakin, ja se liittyy keskeiseen kysymykseen: valuuttamme turvallisuuteen.
Me kaikki olemme jo pohtineet täällä euron merkitystä unionillemme, sen taloudellista merkitystä todellisen rajattoman talousalueen toteuttamisessa, sen merkitystä jäsenvaltioiden budjettikurille ja julkisen tilinpidon avoimuudelle sekä sen poliittista arvoa päivästä toiseen kehittämämme, edistämämme ja lujittamamme yhteisen Euroopan ilmentäjänä. Siksi, kaikkien näiden ulottuvuuksien takia, yhteisen valuuttamme turvallisuus on erittäin tärkeä asia. Me tiedämme myös, että valuutan turvallisuuteen liittyy yhtä lailla sen vakaus ja vaihtoarvo, mutta tänään arvioimme sen suojaamista väärentämiseltä. Mikäli kaikki ei nyt ole kunnossa tämän jälkimmäisen asian osalta, sitä suurempi syy meillä on nyt kiinnittää huomiota siihen ja vahvistaa varotoimiamme.
Charlotte Cederschiöld tähdentää mietinnössään oikeutetusti, että uudella valuutalla on maailmanlaajuista merkitystä ja että se herättää väistämättä rikollisten kiinnostuksen. Hän toteaa, että "euro kilpailee suoraan dollarin kanssa maailman eniten väärennetyn valuutan asemasta". Olen varma, että kollegani Charlotte Cederschiöld on kanssani samaa mieltä siitä, että tätä kilpajuoksua me emme halua voittaa. Olemme tietoisia, että siirtymäaika, jolloin liikkeellä on samaan aikaan uusi eurooppalainen valuutta ja vanhat kansalliset valuutat, on aivan erityisen haavoittuvainen. Tietämättömyys ja vähäinen tottumus sekä pankkien velvollisuus vaihtaa rahaa helpottavat niin eurojen kuin kansallisten valuuttojenkin väärentämistä. On myös torjuttava petkutusta ja huijausta, tiedotusta on oltava enemmän ja sen on oltava parempaa, ennen kaikkea kotimaassani Portugalissa, jossa tietämättömyys on tutkimusten mukaan huolestuttavaa tasoa. Esimerkkitapauksia on tullut julki katolisten pappien opetustyön ansiosta, erityisesti sisämaassa: kirkon ja paikallisen sekä alueellisen lehdistön vaikutusta on kannustettava ja tuettava. Muilta osin olen samaa mieltä komission tiedonannossaan esittämistä näkemyksistä ja sen neljästä kohdasta: koulutuksesta, tiedotusjärjestelmästä, yhteistyöstä - erityisesti Europolin, Olafin ja Euroopan keskuspankin kanssa - ja rikosoikeudellisesta suojelusta.
Lopuksi sanon vielä, että en kannata kansallisen valuutan varantoja: uskon, että suuremman riskin korvaa tunne yhteenkuuluvuuden ja identiteetin voimistumisesta, jolla voidaan lisäksi antaa poliittinen vastaus niille, jotka kiirehtivät aina arvostelemaan liiallisesta yhdenmukaistamisesta. Onnitteluni, Charlotte Cederschiöld!

Ford
Pyydän anteeksi jäsen Cederschiöldiltä, että tulin myöhässä ja minulta jäi kuulematta suuri osa keskustelusta. Minulla oli valiokunnassa tilaisuus keskustella jäsen Cederschiöldin kanssa hänen mietinnöstään. Haluan onnitella häntä mietinnön yleisestä painokkuudesta. Minulla on kuitenkin kaksi huolenaihetta. Ensinnäkin olen huolestunut suurten setelien koosta, etenkin tulevasta viidensadan euron setelistä, joka on paljon suurempi kuin suurin Yhdysvalloissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa tai Japanissa käytössä oleva seteli.
Se tekee siitä luonnollisesti houkuttavan väärentäjille, sillä jos he väärentävät seteleitä, he väärentävät mieluummin seteleitä, joiden nimellisarvo on suuri kuin niitä, joiden nimellisarvo on pieni, ja pelkään, että tämä suuri seteli tekee eurosta tavallaan väärentäjien suosikkivaluutan. Toiseksi se tarjoaa samalla rahanpesua harjoittaville ihmisille - tiedän, ettei mietintö koske rahanpesua, mutta se liittyy kuitenkin aiheeseen - mahdollisuuden siirrellä rikollisin keinoin hankittuja varoja suhteellisen helposti ja yksinkertaisesti. Pieneen salkkuun mahtuvan rahan määrä kasvaa noin kymmenen kertaa suuremmaksi verrattuna siihen, mitä se olisi ollut, jos olisimme rajanneet valuutan pienempiin seteleihin.
Euron käyttöönottoon liittyy uhka ja tilaisuus. Ensinnäkin uhkana on väärentäminen, ja selvästikin, jos sitä tapahtuu, ihmiset alkavat karttaa euroa, ja jos ihmisillä on siitä huonoja kokemuksia, sillä on vakavat seuraukset euron käytölle koko maailmassa, mutta toisaalta meillä on nyt tilaisuus ottaa rahanpesua harjoittavat ihmiset kiinni, kun he vaihtavat valuuttaa. Meillä ei ole, tai meillä ei ilmeisesti ole mitään mekanismia Euroopan unionissa, jonka avulla voisimme hyödyntää tätä tilaisuutta tai yrittää voittaa väärentämisen uhka euron käyttöönoton aikaan. On hienoa, että saamme jotain myöhemmin, mutta jos itse harjoittaisin järjestäytynyttä rikollisuutta, yrittäisin laajamittaista väärentämistä juuri euroon käyttöönoton aikaan, kun Euroopan unionissa on neljä miljoonaa ihmistä ja koko maailmassa miljardeja ihmisiä, jotka eivät tunne kunnolla seteleitä.
Uskon siis, että tämä on uhkana, ja toivon, että komissio ja Euroopan keskuspankki - vaikka on todennäköisesti liian myöhäistä harkita viidensadan euron setelin laskemista liikkeelle - harkitsisivat, kannattaako se laskea liikkeelle heti prosessin alussa, kun siihen liittyy niin paljon vaaroja.

Schreyer
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, arvoisa esittelijä, 1. tammikuuta 2002 tulee tosiaan olemaan historiallinen päivä. Silloin 300 miljoonaa Euroopan unionin kansalaista ottaa fyysisesti käyttöön euron. Tietenkin on selvää, että paljon valmisteluja on vielä tehtävä, eikä nyt mainittu ensimmäistä kertaa, että Euroopan parlamentti työskentelee asian parissa. Euroopan parlamentti on alusta alkaen tehnyt työtä valmistelujen ja välttämättömien toimenpiteiden hyväksi.
Esillä oleva mietintö käsittelee komission ja Ranskan aloitteita euron suojaamiseksi väärentämiseltä. Saanen komission puolesta onnitella esittelijää loistavasta työstä ja lisäksi sanoa, että komissio ottaa erittäin mielellään vastaan Euroopan parlamentin ehdottamat täydennykset. Haluaisin myös korostaa, että asetus on käänne- ja ydinkohta laajamittaisessa menettelyssä, joka toteutettiin euron suojaamiseksi väärentämiseltä. Haluaisin muistuttaa siitä, että komissio on heinäkuussa 1998 antamastaan tiedonannosta lähtien tehnyt useita ehdotuksia. Nyt esillä olevassa asetuksessahan - en halua toistaa sitä kokonaan, mainitsen vain joitakin kohtia - säädetään erityisesti, että löytyneitä väärennettyjä euroseteleitä ja -kolikoita koskeva tiedonvälitys keskitetään ja sitä säännellään. Yhteistyötä ja avunantoa asiaan osallistuvien eri toimijoiden välillä jäsenvaltioissa sekä elinten ja toimielinten välillä yhteisön tasolla ja kansainvälisellä tasolla säännellään selkeästi, samoin kuin yhteistyötä kolmansien maiden kanssa ja luottolaitosten velvollisuuksia. Haluan tässä kohden vielä kerran korostaa asetuksen 6 artiklan merkitystä, nimittäin velvollisuutta vetää väärennetyiksi tunnistetut ja tutkimista vaativat setelit pois liikenteestä ja luovuttaa ne vastuullisille viranomaisille.
Erityisen tärkeää on tietenkin sen aikataulun osalta, josta puhumme, että asetus nyt hyväksytään mahdollisimman pian, ja toivon tämän tapahtuvan vielä Ruotsin puheenjohtajakauden aikana, sillä kaikkien valmistelujen on tapahduttava mahdollisimman nopeasti. Tämä on myös aina se sanoma, jota komissio välittää pienille ja keskisuurille yrityksille sekä kuluttajille. Kaikki valmistelut, jotka voidaan tehdä jo tänään, säästävät harmeilta ja stressiltä ja tekevät hankkeesta yhä turvallisemman.
Komissio aikoo jatkossa osallistua aktiivisesti asetuksen täytäntöönpanoon. Tämä koskee erityisesti 7 artiklaa, joka käsittelee jäsenvaltioiden, komission ja Euroopan keskuspankin välistä ja toisaalta Europolin kanssa tehtävää yhteistyötä. Tätä tarkoitusta varten komission käytettävissä on neuvoa-antava komitea.
Tahdon vielä muistuttaa, että asetus ei ole ainoa tärkeä toimenpide euron suojaamiseksi väärentämiseltä. Erilaisia täydentäviä välineitä on jo hyväksytty tai valmisteilla. On esimerkiksi hyväksytty toukokuun 29. päivän puitepäätös, joka koskee rikosoikeutta. Valmisteilla - tämän haluan mainita - on toinen toimenpide, jonka komissio aikoo hyväksyä muutaman viikon päästä, nimittäin monivuotinen ohjelma virkamiesten koulutusta, teknistä apua ja virkamiesvaihtoa varten euron suojaamiseksi väärentämiseltä, ja myös kauniin nimen saanut Perikles-ohjelma on erittäin merkittävä.
Euro on tosiaan historiallinen virstanpylväs integraatiossa ja tarjoaa suuret mahdollisuudet muulle taloudelliselle kehitykselle. Sikäli korostamme tietenkin aina mahdollisuuksia, mutta emme myöskään aliarvioi niitä riskejä, jotka liittyvät päivään, jona euro fyysisesti otetaan käyttöön. Me emme aliarvioi ongelmia, vaan käymme niihin käsiksi. Kiitän tässä asiassa Euroopan parlamenttia tuesta, joka näyttää, että teemme kaikki työtä sen hyväksi, että tästä hankkeesta tulee suuri menestys.

Puhemies
Kiitän teitä, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Laittomat huumausaineet - Synteettiset huumausaineet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Cederschiöldin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0121/2001) Ruotsin kuningaskunnan aloitteista neuvoston päätöksen tekemiseksi:
I. laittomista huumausaineista otettujen näytteiden toimittamisesta
[14008/2000 - C5-0734/2000 - 2000/0826(CNS)]
II. synteettisiä huumausaineita koskevan rikosteknisen profilointijärjestelmän perustamisesta
[14007/2000 - C5-0737/2000 - 2000/0825(CNS)].

Cederschiöld
. (SV) Arvoisa puhemies, nyt käsittelemme kysymystä synteettisistä huumeista. Eurooppa on maailman johtava synteettisten huumausaineiden valmistaja. Siitä ei kannata olla kovin ylpeä. Mantereellamme valmistetaan joka päivä suuria määriä LSD:tä, amfetamiinia, ekstaasia ja muita synteettisiä huumeita, joko kotimaiseen käyttöön tai kolmansiin maihin suuntautuvaa vientiä varten. Tämä laaja-alainen ja usein järjestäytynyt tuotanto on Euroopan häpeäpilkku ja heikentää uskottavuuttamme kansainvälisessä järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa.
Sen vuoksi tämä synteettisten huumeiden vastainen aloite on erittäin myönteinen. Ehdotuksen perustana on erittäin kehittynyt analyysimenetelmä, jota käytetään tietyissä laboratorioissa. Synteettisillä huumausaineilla on niiden valmistusprosessiin sisältyvien valmistusohjeiden ja -tekniikoiden vuoksi tiettyjä yhteisiä ominaisuuksia, joiden avulla voidaan löytää yhdyssiteitä eri yhteyksissä ja eri paikoissa takavarikoitujen synteettisten huumausaineiden välillä. Tällaisen tiedon avulla poliisi voi helpommin tunnistaa synteettisten huumausaineiden valmistukseen osallistuvat laittomat keskukset tai verkostot. Menetelmä antaa poliisi- ja oikeuslaitokselle loistavan välineen huumausaineita valmistavien tehtaiden piirittämiseksi.
Ensimmäisessä päätöksessä kyse on synteettisiä huumausaineita koskevan rikosteknisen profilointijärjestelmän perustamisesta. Jäsenvaltiot velvoitetaan lähettämään näytteitä tietyistä takavarikoista tietyille laboratorioille. Nykyään sellaisia on valitettavasti vain Ruotsissa, Saksassa ja Alankomaissa. Ajatuksena on, että heti kun jäsenvaltiossa sijaitsevalla laboratoriolla on tarpeeksi asiantuntemusta, laboratorio on otettava järjestelmään mukaan. Näin asiantuntemusta laajennetaan koko unionissa.
Toisessa päätöksessä kyse on itse tarkastetuista huumausaineista otettujen näytteiden toimittamisesta. Jäsenvaltiot velvoitetaan sallimaan näytteiden toimittaminen niiden alueen kautta. Näytteiden toimittamisen on tapahduttava tavalla, joka takaa mahdollisimman suuren turvallisuuden, jotta taattaisiin se, että toimitettavia näytteitä ei käytettäisi väärin. On myös korostettava, että kyse on milligrammoista, siis äärimmäisen pienistä määristä, joita tuskin voidaan käyttää väärin, koska ne ovat niin äärettömän pieniä määriä.
On korostettava, että aloite koskee ainoastaan sitä, että torjutaan synteettisten huumeiden laajamittaista järjestäytynyttä valmistusta, mikä on kiellettyä koko EU:ssa. Kyse ei siis ole lainkaan siitä arkaluonteisesta keskustelusta, joka koskee sitä, mikä on sallittua kadulla, henkilökohtaisessa käytössä ja niin edelleen. Tämä asia ei ylipäänsä koske sitä keskustelua, vaan kyse on nyt synteettisten huumausaineiden järjestäytyneestä valmistuksesta.
On myös korostettava, että ehdotettu järjestelmä ei ole lopullinen. Se ei ole kaikilta osin täydellinen - tiedän sen. Olisi hyvä, että kaikilla valtioilla olisi omat laboratoriot rikosteknistä profilointijärjestelmää varten, mutta koska tekniikka on tarpeeksi korkealla tasolla vain muutamissa valtioissa, se ei onnistu nykyisessä tilanteessa. Samalla olisi kuitenkin suuri virhe jättää käyttämättä olemassa oleva mahdollisuus unionin alueella olevien tuotantoyksiköiden löytämiseksi.
Varsinaisesta kuljetusjärjestelmästä olen sitä mieltä - ja tätä ovat jopa tietyt valtiot, esimerkiksi Ranska ja erityisesti Espanja käsitelleet - että näiden näytteiden mahdollinen sähköinen siirtäminen olisi hyvä asia. Olen asiasta täysin samaa mieltä. Mietinnössä todetaan myös, että kuljetusvälineitä on tarkistettava jatkuvasti. Käsitykseni mukaan olisi kuitenkin täysin väärin, että nämä argumentit estäisivät ottamasta järjestelmää käyttöön jo nyt. Parlamentilla on varmasti erittäin tärkeä asema, kun kyse on sähköistä siirtämistä koskevan kysymyksen kiirehtimisestä, mutta toivon todellakin, että Espanja ei käytä tätä argumenttinaan kuljetusten pysäyttämiseksi. Se olisi erittäin valitettavaa. Onneksi valiokunta ymmärsi tämän, ja mietintö hyväksyttiin yksimielisesti. Minusta on valitettavaa, että neuvostossa on joitakin valtioita, jotka eivät ole käsittäneet sitä, että toimiin voidaan yhtä hyvin ryhtyä jo nyt. Ne nimittäin todellakin jarruttavat rikosten torjuntaa. Mielestäni on täysin vastuutonta, että kun kyse on järjestäytyneen rikollisuuden torjunnasta, kapuloita asetetaan rattaisiin vain sen vuoksi, että meillä ei ole täydellistä järjestelmää. Saman argumentin kuulimme äskettäin, kun keskustelimme avoimuudesta, minkä yhteydessä Ruotsi tarjosi Euroopalle kompromissia. Meillä on nyt täysi syy toimia samoin.
Toivon, että sekä parlamentti että neuvosto antavat tukensa tälle aloitteelle, ja haluan kiittää Ruotsin oikeusministeriön nuorta Nils Hänningeriä, joka on ajanut tätä ajatusta. Haluan lisäksi onnitella puheenjohtajavaltio Ruotsia tästä päätöksestä, josta voi todennäköisesti tulla ensimmäinen sitova päätös huumealalla.

Pirker
Arvoisa puhemies, komission jäsen, hyvät vielä paikalla olevat kollegat, saliin katsoessa voisi luulla, että huumeet eivät ole Euroopalle ongelma eivätkä varsinkaan mikään ongelma nuorisolle. Valitettavasti ne kuitenkin ovat ongelma, eivätkä vain ongelma muiden joukossa vaan tosiasiassa erittäin suuri ongelma. Jo hyvin nopeasti lisääntyvä huumeiden käyttö uhkaa tosiaankin tuhota osan nuorisoamme ja samalla osan yhteiskuntaamme ja järjestäytyneen rikollisuuden kautta myös horjuttaa sitä.
Huumeet auttavat vain joitakin harvoja järjestäytyneen rikollisuuden alalla toimivia ansaitsemaan omaisuuksia, mutta tuhoavat toisaalta monia ihmiselämiä ja monen toimeentulon. Haluan pohjustaa juuri sanomaani joillakin luvuilla, joihin Europol ja Lissabonin huumausaineiden seurantakeskus antoivat meidän tutustua. On arvioitu, että Euroopan markkinoille tulee vuosittain noin 8 000 tonnia kannabista ja sen johdannaisia, 350 tonnia kokaiinia, 60 tonnia heroiinia ja vähintään 50 miljoonaa ekstaasipilleriä. Nämä ovat uusimmat käytettävissä olevat luvut. Tämä kaikki käytetään, ja käyttäjät ovat suurimmaksi osaksi nuoria. Kun vielä tiedetään, että tutkimusten mukaan noin 20 prosenttia nuorisosta on jo vähintään kerran käyttänyt kannabista ja arviolta 5 miljoonaa nuorta käyttää synteettisiä huumausaineita, täytyy hälytyskellojen soida.
Tuottajat ja kauppiaat, jotka käyvät kauppaa näillä huumeilla, ovat osa järjestäytynyttä rikollisuutta. He ansaitsevat rahansa nuorison kustannuksella. Siksi meidän on tehtävä kaikkemme taistellaksemme tätä rikollisuutta vastaan - ja se on osa järjestäytynyttä rikollisuutta, kuten sanoin - unionissa ja kansainvälisesti niiden maailman muiden maiden, joilla myös on tämä ongelma, edustajien kanssa. Olen siksi tyytyväinen tähän Ruotsin aloitteeseen, joka vie meidät asiassa taas askeleen eteenpäin. Me tarvitsemme kaikista käytössämme olevista välineistä koostuvan palapelin selvitäksemme ongelmasta edes jotenkuten.
Ensimmäinen aloite, joka koskee huumausaineiden toimittamista analysoitavaksi ja huumausaineiden tutkimista, on muotoiltu siten, ettei se voi johtaa väärinkäytöksiin suurehkojen erien kuljettamisen takia, mutta soveltuu erittäin hyvin välineeksi huumeiden vastaisessa taistelussa. Toiseksi pidän erityisen tärkeänä, että otetaan käyttöön synteettisten huumausaineiden alkuperän tarkistamiseen käytettävät analyysit. Molemmat välineet ovat olennaisia huumeiden ja järjestäytyneen rikollisuuden vastaisessa taistelussa. Asianmukaisia standardeja ja laatuvaatimuksia noudattavien laboratorioiden verkostoa täytyy kuitenkin laajentaa. Tämä yksin olisi kuitenkin vielä liian vähän; yhteistyö Europolin kanssa on taattava, sillä sehän työskentelee saman asian parissa ja myös laatii listaa ekstaasin ja muiden amfetamiinin kaltaisten huumausaineiden ryhmään kuuluvista synteettisistä huumausaineista ja vastaavista tuotteista, joita täällä on markkinoilla. Työtä ei siis pitäisi tehdä toisista irrallaan tai rinnakkain, vaan yhdessä Europolin kanssa toimien.
Kolmas erittäin tärkeä asia on mielestäni seuraava: vaikka Euroopan unionista on tullut synteettisten huumausaineiden vientimarkkina-alue ja vaikka ehdokasvaltiot ovat vastaanottajamaita - niistä on tullut myös kauttakulkumaita, niistä on tullut kohdemaita - meidän on sidottava nämä ehdokasvaltiot jo nyt voimakkaasti mukaan tähän työhön kaikin käytettävissämme olevin välinein rakentaaksemme tavoittelemamme suuremman turva-alueen.
Päämäärä - tiedän, että se on kaukainen - on huumeeton yhteiskunta. Päämäärän saavuttaminen on vaikeaa, mutta näiden toimenpiteiden avulla pääsemme epäilemättä taas hiukan lähemmäs sitä.

Schröder, Ilka
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, asiahan on ensinnäkin niin, että huumeet ovat ihmiselle pahasta vain väärin käytettäessä ja huumeet voidaan, kuten myös alkoholin ja tupakan kohdalla nähdään, tietyssä mielessä ymmärtää myös nautintoaineiksi. Huumeilla on kielteisiä vaikutuksia silloin, kun niitä käytetään väärin. Sitä pidän kuitenkin yhteiskunnan ongelmana. Huumeilla on siten ennemminkin katalysaattorin rooli. Siksi olen sitä mieltä, että jos huumeita vastaan taistellaan, ei tehdä ihmisille mitään todellista palvelusta.
Siksi paras ratkaisu on, että ihmiset päättävät omaehtoisesti, miten paljon he haluavat käyttää huumeita ja miten paljon eivät halua. Siksi en usko, että tämänkään aloitteen avulla pääsemme juurikaan eteenpäin. Loppujen lopuksi kyse on pakkokeinojen lisäämisestä, Europolin toimivallan lisäämisestä, eikä tämä tosiaankaan edistä omaehtoista elämää. Tälle ehdotukselle on vaihtoehto, nimittäin pillerien testaaminen, jota kutsutaan myös nimellä drug checking. Sitä on käytetty erilaisissa hyvin menestyksekkäissä projekteissa Alankomaissa, Sveitsissä, myös Wienissä ja Saksassa. Euroopan huumausaineiden seurantakeskus Portugalissa antoi pillerien testaamiselle erittäin hyvän arvosanan ja on edelleenkin aktiivinen tässä asiassa. Siksi olen sitä mieltä, että meidän ei pitäisi hyväksyä tätä pakkokeinoja lisäävää toimenpidettä. Me vihreät emme missään tapauksessa tee sitä, vaan panostamme niiden ihmisten itsemääräämisoikeuteen, jotka haluavat käyttää näitä aineita.

Sörensen
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, taistelussa laittomien aineiden ja ennen kaikkea huumeiden kauppaa vastaan tehokas järjestelmä, jolla voidaan koordinoidusti analysoida tuotteiden kauppaa ja kartoittaa verkostoja koko unionin alueella, ei ole mitään turhaa ylellisyyttä. Mutta siitäpä kenkä puristaakin. Laboratorioiden perustaminen edellyttää, että arviointiperusteet ovat riittävän selviä ja menetelmät avoimia. Ilmeisesti menetelmän suhteen on vielä olemassa monia vastausta vaille jääneitä kysymyksiä, joten tulokset johtaisivat eri maissa erilaisiin arvioihin. Puheenjohtajavaltio Ruotsin ehdotuksissa tunnutaan yrittävän peitellä sitä, että Ruotsi itse tarvitsee vielä joitakin vuosia kehittääkseen oman kapasiteettinsa täyteen mittaansa, mutta siitä huolimatta valtio haluaa päästä alkuun jo nyt. Tällä hetkellä odotamme vielä asiantuntijalausuntoa useimmista keskuslaboratorioista, mutta ne tulevat liian myöhään ehtiäkseen enää Ruotsin puheenjohtajakauden aikana. Kaikki ryhmäni jäsenet eivät ole samaa mieltä siitä, että tämä on mahdollisesti hyväkin ehdotus ja että ajan mittaan tällainen väline voi olla todella hyödyllinen riippumatta siitä, miten huumeongelmaan muuten suhtaudutaan. Onkin varsin valitettavaa, että se into, jota Ruotsi on tässä asiassa osoittanut, on aikaansa edellä.

Vitorino
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komissio suhtautuu myönteisesti parlamentin päätöslauselmaesitykseen ja tukee synteettisiä huumausaineita koskevan rikosteknisen profilointijärjestelmän perustamista ja laittomista huumausaineista otettujen näytteiden toimittamista koskevien Ruotsin kahden aloitteen tavoitteita.
Komissio on tehnyt jo jonkin aikaa työtä tällä alalla. Se on erityisesti tukenut amfetamiinien yhtenäisen profilointimenetelmän kehittämistä koskevaa tutkimusta. Tutkimushanke on tarkoitus saada valmiiksi helmikuussa 2002, ja toivomme, että siitä saadut tulokset otetaan huomioon tällä alalla tulevaisuudessa tehtävässä työssä.
Ruotsin aloitteiden tavoite on yhdenmukainen kesäkuussa 2000 kokoontuneessa Feiran Eurooppa-neuvostossa hyväksytyn, vuosiksi 2000-2004 laaditun huumausaineiden torjuntaa koskevan Euroopan unionin toimintasuunnitelman 4.1.1.4 kohdan kanssa, ja vastaa siis yhtä Euroopan unionin prioriteeteista huumausaineiden torjunnassa.
Komissio tekee myös aktiivisesti töitä huumausaineiden torjuntaa koskevan EU:n toimintasuunnitelman täytäntöönpanon parissa. Aiomme julkaista lähiviikkoina kaksi tärkeää tekstiä: ensinnäkin komissio aikoo esittää parlamentille ja neuvostolle tiedonannon toimintasuunnitelman täytäntöönpanosta, ja toiseksi komissio aikoo esittää ehdotuksia puitepäätökseksi, jossa määritellään vähimmäissäännöt huumausainekaupalle.
Kysymys synteettisistä huumausaineista on, kuten useat jäsenet ovat maininneet, tällä hetkellä erityisen tärkeä niin Euroopan unionissa kuin koko maailmassa. Komissio aikoo tänä vuonna tarkistaa vuonna 1997 hyväksytyn uusia synteettisiä huumausaineita koskevan yhteisen toiminnan, jonka avulla uusia synteettisiä huumausaineita voidaan valvoa koko Euroopan unionissa ja niistä voidaan langettaa rikosoikeudellisia seuraamuksia. Komissio esitti hiljattain ehdotuksia synteettisten huumausaineiden valvonnan välttäneiden kemiallisten lähtöaineiden epävirallista seurantaa varten, ja neuvosto ja parlamentti harkitsevat asiaa parhaillaan. Olemme myös esittäneet maaliskuussa 2001 YK:n huumausainetoimikunnalle päätöslauselman, jossa käsitellään synteettisten huumausaineiden lähtöaineiden kulkeutumisen ongelmaa, ja esitys sai tuolloin laajaa kannatusta. Osallistuimme myös aktiivisesti synteettisiä huumausaineita käsitelleeseen kokoukseen, jonka Japani järjesti joulukuussa 2000 G8-ryhmän puitteissa. Tämä kaikki osoittaa, kuinka tärkeää on keskustella tästä aiheesta koko maailman tasolla. Haluan siksi onnitella jäsen Cederschiöldiä erinomaisesta mietinnöstä ja yhtyä hänen vetoomukseensa, että vaikeudet, joita pidän vähäisinä, selvitettäisiin, jotta neuvosto pääsisi nopeasti hyväksymään nämä Ruotsin kaksi aloitetta.

Puhemies
Kiitän teitä, komission jäsen Vitorino.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Tiettyjen tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden ehkäisy, valvonta ja hävittäminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0118/2001) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi tiettyjen tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden ehkäisyä, valvontaa ja hävittämistä koskevista säännöistä
[14780/1/2000 - C5-0048/2001 - 1998/0323(COD)] (Esittelijä: Roth-Behrendt).

Whitehead
Meillä on kaksi eläinten kohtelua ja kuljetusta koskevaa mietintöä: aihe on varmasti tuttu komission jäsenelle. Haluan heti aluksi sanoa - ja valiokunnan puheenjohtaja on varmasti samaa mieltä - kuinka paljon pahoittelemme Dagmar Roth-Behrendtin poissaoloa tänään. Hän on valiokunnan energisimpiä, tarmokkaimpia ja älykkäimpiä jäseniä. Hän on ryhmämme koordinaattori ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa, ja yleisessä innostuneisuudessaan hän on kuin yhden naisen Berliinin kongressi. Hän on tänään Berliinissä, ja hän menee huomenaamuna leikkaukseen. Koko parlamentti toivottaa varmasti kanssani tähän myöhäiseen kellonaikaan Dagmarille pikaista paranemista, ja uskon, että hän saa tavanomaisen tarmonsa takaisin hyvin pian.
Dagmar Roth-Behrendt aikoi peruuttaa tänään toisen kahdesta tarkistuksesta. Haluaisin kertoa lyhyesti, miksi ryhmäni ja minä uskomme nyt, että direktiivin hyväksymisen kannalta olisi parempi, ettei siihen tehtäisi tarkistuksia. Tämä tarkoittaa, että haluaisimme äänestää sekä tarkistusta 1 että tarkistusta 2 vastaan: tarkistusta 1 vastaan siitä yksinkertaisesta syystä, että se haiskahtaa halulta palata eräänlaiseen eläintuontien uusprotektionismiin mutta ennen kaikkea liikasääntelyyn, joka on myönteistä mutta tarpeetonta seurausta viime vuosina saamistamme lukuisista kolhuista. Me olemme kotimaassani erityisen tietoisia tästä, mutta uskomme, että OIE:n (Maailman eläintautijärjestön) säännöt kattavat elävien eläinten kaupan ja suojelevat BSE:ltä maita, joissa sitä ei esiinny. Tuonnin vastaisia lisätoimia ei voida perustella terveyssyillä, ja oletan, että komissio on samaa mieltä.
Vielä lyhyemmin tarkistuksesta 2, joka on todellakin jätetty minun nimissäni: esitimme tarkistusta tuossa vaiheessa, sillä uskoimme, että jos parlamentissa äänestettäisiin komission lähes pakolliseksi tekemästä 24 kuukauden ikäisten eläinten testaamisesta kaikissa jäsenvaltioissa, sitä pitäisi lieventää määräämällä, että jäsenvaltioiden, joissa käytetään jo muita testaamismuotoja - tai Yhdistyneen kuningaskunnan tapauksessa yli 30 kuukautta vanhojen lehmien teurastamista - ei tarvitsisi enää toteuttaa tätä toimenpidettä. Kun otetaan huomioon, että tärkein tarkistus kaatui, olemme nyt sitä mieltä, että toisenkin tarkistuksen pitäisi kaatua. Ryhmäni ei siis tue mitään tarkistuksia.

Doyle
Pahoittelen, ettei varjoesittelijä Trakatellis pystynyt tulemaan tänne tänään. Suostuin lyhyellä varoituksella puhumaan lyhyesti hänen puolestaan tästä erittäin tärkeästä aiheesta. Haluan ensimmäiseksi kiittää kaikkia työhön osallistuneita komissiossa, neuvostossa ja tietenkin täällä parlamentissa, mutta erityisesti jäsen Roth-Behrendtiä hänen henkilökohtaisesta sitoutumisestaan tähän tärkeään aiheeseen.
Puhuin tästä aiheesta parlamentissa vuosi sitten, ja olin jäsennellyt näkemykseni hyvin selkeästi. Päivä oli muistaakseni 16. toukokuuta, jolloin oli ensimmäinen käsittely. Sen jälkeen ei tavallaan ole tapahtunut paljoakaan. Toisaalta taas sen jälkeen on tapahtunut poliittiselta ja tieteelliseltä kannalta paljonkin TSE:iden alalla, erityisesti BSE:n alalla. Vuosi sitten huolenamme olivat Yhdistynyt kuningaskunta, Irlanti ja muutama yksittäinen BSE-tapaus ja erityisesti epidemia, joka oli koetellut Yhdistynyttä kuningaskuntaa jo jonkin aikaa. Sen jälkeen tapauksia on ilmennyt, kuten tiedätte, Portugalissa, Belgiassa, Hollannissa, Espanjassa, Tanskassa, Saksassa, Italiassa ja Itävallassa. Meidän täytyy kuitenkin tarkastella kunkin maan karjakantaan liittyviä lukuja ottaaksemme asioista selvää, sen sijaan että vain lietsoisimme paniikkia kuluttajien keskuudessa. On ollut hyvin vaikeaa käydä maltillista ja järkiperäistä keskustelua BSE:n puhkeamisen seurauksista oli kyse sitten, kolmesta, neljästä tai sadoista tapauksista kerralla. Asia täytyy suhteuttaa kunkin maan karjakantaan.
Aivan tällä viikolla olemme kuulleet taudin puhkeamisesta Yhdysvaltojen Coloradon alueen hirvissä ja uudesta Creutzfeldt-Jakobin taudin muunnelmasta nuorten miesten, nuorten metsästäjien keskuudessa, jotka eivät kuulu Creutzfeldt-Jakobin taudin uhrien tavanomaisena pidettyyn ikäryhmään. BSE:stä on myös raportoitu ahkerammin, ja valvonta on yleisesti parantunut uusien testausjärjestelmien myötä. Se, että tietoomme tulee useampia tapauksia, ei merkitse, että tauti leviäisi. Se merkitsee, että olemme tehokkaampia ja etsimme tehokkaammin tautia eri maista. Tämä täytyy tehdä selväksi, jottemme säikäytä kuluttajia luulemaan, että tauti jatkaa leviämistä. Sitä se ei tee. BSE on iäkkäämpien lehmien tauti, pääasiallisesti iäkkäämpien lypsylehmien tauti. Sitä esiintyy paljon enemmän lypsylehmälaumoissa kuin emolehmälaumoissa todennäköisesti sen takia, että lypsylehmien pitäjillä oli menneinä vuosina muita enemmän varaa konsentraatteihin. Useimmissa maissa maidosta sai paremman tuoton kuin esimerkiksi lihakarjan kasvattamisesta - näin oli ainakin Irlannissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Tällä hetkellä riski on kuitenkin suurin lypsykarjan 6- ja 7-vuotiaiden lehmien parissa, ja siksi olemme, sen jälkeen kun viimeksi puhuin, ottaneet käyttöön suunnitelman tuhota sairastuneet lehmät. Siitä ilmoitettiin muistaakseni 13. joulukuuta 2000, ja se on voimassa tämän vuoden loppuun.
Tärkein kritiikkini sairastuneiden lehmien tuhoamiseen tähtäävää suunnitelmaa kohtaan on, ettei siinä vaadittu jäsenvaltioita, joissa ongelmia oli ilmennyt, kohdistamaan toimia erityisesti iäkkäisiin lehmiin, joihin todellinen riskiryhmä yhä kuului. Järjestelmää käytettiin oikeastaan markkinoiden ja naudanlihan tukemiseen enemmän kuin taudin kitkemiseen iäkkäistä lehmistä. Minulla ei ole mitään markkinoiden tukemista vastaan. Se voisi olla osa suunnitelmaa. Se ei saisi kuitenkaan olla tärkeämpää kuin taudin kitkeminen, mutta se oli, ja kritisoinkin kyseistä suunnitelmaa siltä osin.
Olemme myös oppineet viime vuonna paljon Creutzfeldt-Jakobin taudin uudesta muunnelmasta ja siitä, että sille ovat erityisen alttiita potilaat, joilla on tietynlainen geeniperimä, eivät kaikki ihmiset. Meidän täytyy puhua siitä enemmän, jotta ihmiset ymmärtäisivät sen mahdolliset vaikutukset. Se on geneettinen, se on tarttuva ja se on rappeuttava, mutta tapauksia on hyvin, hyvin vähän verrattuna esimerkiksi BSE-tapausten määrään Yhdistyneen kuningaskunnan nautakarjassa. Olemme syöneet scrapieen sairastuneita lampaita yli kahdensadan vuoden ajan ilman mitään haitallisia vaikutuksia, ja se johtuu siitä, että prionin muodon rakenne, lampaan tartuntaa aiheuttamaton proteiini, ei sovi yhteen ihmisaivoissa olevan prionin kanssa toisin kuin nautojen muuntunut prioni, joka korvaa tarpeellisen proteiinin aivoissamme. Emme taaskaan ole kertoneet koko tarinaa. Olen kyllä samaa mieltä siitä, että paljon on tehty, ja tarvitsemme näitä meille tänään esitettyjä ehdotuksia, mutta mielestäni olisi parempi, että käyttäisimme OIE:n tai WTO:n standardeja niin, että kaikki maat voisivat olla yksimielisiä luokittelusta, jotta muu maailma, jonka kanssa käymme kauppaa lihatuotteistamme ja elävistä eläimistämme, ei pitäisi sitä, mitä teemme Euroopassa, esteenä kaupankäynnille. Kritisoin sitä, että haluamme tässä asiassa edetä Euroopassa yksin, sen sijaan että toimisimme maailmanlaajuiselta pohjalta. Onnittelut kaikille asianosaisille.

Paulsen
 - (SV) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät naiset ja herrat, esittelijä Roth-Behrendt on jo pitkään tehnyt äärimmäisen hyvää työtä, kun kyse on BSE:n tai TSE:n vastaisesta taistelusta. Olemme nyt vihdoin saavuttaneet vaiheen, jossa saamme asiat ehkä jonkinlaiseen järjestykseen ja jossa saamme suljettua ne tartuntaväylät, joita tiedämme olevan olemassa tässä yhteydessä.
Haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja pyytää, että ajattelisimme asioita kauaskantoisesti. Valitettavasti ihmiskunta ei vielä tiedä miksi, missä ja milloin prioni tulee "hulluksi", milloin tämä prionin aiheuttama sairaus puhkeaa ja miksi. Tilanne vaatii meiltä tiettyä nöyryyttä. Juuri tällä hetkellä käydään toista keskustelua eläinperäisistä sivutuotteista, ja nyt näyttää siltä, että uusi keskustelukierros on alkamassa.
Me yritimme tehdä kasviksia syövästä lehmästä kaikkiruokaisen, ja saimme BSE:n. Olemme juuri nyt tilanteessa, jossa epäilen, että me kauhun, paniikin tai muiden syiden vuoksi, ehkä poliittisen populismin vuoksi, yritämme tehdä siasta laiduneläintä, kasvissyöjää. Olisi myös hyvä, jos tarkastelisimme hieman omaa historiaamme. Esi-isämme tiesivät varsin hyvin, että luonnollisen kuoleman kokeneita eläimiä ei pidä syödä. Nykyaikana olemme etääntyneet niin paljon biologiasta, että olemme ryhtyneet suorittamaan tällaisia kokeiluja. Haluaisin, että osoittaisimme rauhassa ja kiirehtimättä hieman nöyryyttä niiden elintarvikekatastrofien edessä, jotka ovat meitä koetelleet.

Auroi
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, meidän on tänä iltana erityisesti varmistettava, että Roth-Behrendtin erinomaista mietintöä voitaisiin soveltaa mahdollisimman pian, toisin sanoen että toimiin voitaisiin ryhtyä heinäkuusta alkaen. Jatkuvasti kehittyvien tieteellisten tietojen perusteella olen tosiaankin sitä mieltä, että meille esitetyt kaksi tarkistusta ovat epäselviä ja että ne pikemminkin hidastavat toimien toteuttamista myönteisten seurausten sijasta.
Vihreiden ryhmäni voisi vielä ääritapauksessa noudattaa ensimmäistä tarkistusta, koska on hyvä asia luokitella maat epäiltyjen tapauksien määrän perusteella ja koska kaikkein tärkeintä on ennen kaikkea tarttuvien tautien seuranta. Se, että kaikkein heikoimpien joukkoon itsensä luokittelevat maat haluavat suojautua, ei välttämättä ole protektionismia. Sitä vastoin tarkistus 2 voi tuntua erehdykseltä, sillä se saattaisi johtaa säännöllisten nopeiden testien poistamiseen ja mahdollistaa sen, että jotkin maat, etenkin Iso-Britannia, josta tauti alkoi ja jossa siitä on kärsitty eniten, välttyisi näiltä järjestelmällisiltä seulontatesteiltä sillä verukkeella, ettei 2-vuotiaat eläimet aiheuta täysin samankaltaisia ongelmia kuin muut eläimet. Jos tarkistuksella pyritään tähän, me vihreät vastustamme sitä ehdottomasti.
Koska keskustelu jatkuu epäilemättä tauotta, lisäisin vielä, että Kanada tai Yhdysvallat antavat aihetta kysymyksiin, kuten jäsen Doyle hetki sitten totesi. Yksikään maa ei voi nykyään väittää olevansa vapaa BSE- tai TSE-taudista, ja meidän olisikin nyt saatava käyttöön etenkin lampaiden seulontatestit, sillä nykyään on selvää, että tauti on epäilemättä levinnyt lampaista ja että olisi parasta seurata näitä eläimiä, sillä myös ne voivat aiheuttaa samankaltaisia ongelmia kuin nautaeläimet.

Corbey
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, BSE on Euroopan eläinlääketieteen historian suurin draama, draama, jolla ei ole vastinetta ja joka vaatii vielä lukemattomia uhreja. BSE on painajainen kuluttajille, jotka kysyvät epätoivoisesti itseltään, mahtaako heidän ruokansa olla turvallista, ja BSE on valtava isku karjataloudelle.
Puhumme tänään toimenpidepaketista, joka julkistettiin jo vuonna 1997. Nyt onkin oikea hetki kiittää esittelijä Dagmar Roth-Behrendtiä: hänen sinnikkyytensä ja asiantuntemuksensa tällä alueella ovat olleet hyvin tärkeitä, ja ilman hänen sisukkuuttaan unioni ei olisi nyt siinä, missä on.
Parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä tekemien lisäysten ansiosta yhteinen kanta on nyt pääkohdissaan hyväksyttävissä: järjestelmällinen testaus, ajan myötä myös lampaille, tiukat ja selkeät säännöt erityisen riskiaineksen kohdalla, tehokas valvonta ennen kaikkea tuontituotteille, markkinoille pääsyn säätely. Kaikki tämä on erittäin tärkeää.
Meidän täytyy tänään ilmaista luottamuksemme yhteiseen kantaan. Tällä politiikalla BSE torjutaan. Toimenpiteisiin on myös sitouduttava sekä Brysselissä että jäsenvaltioissa - commitment on tarpeen. Se on kaikkein tärkeintä. Kun BSE-tapausten määrä on Ranskassa lisääntynyt, on viime kuukausina otettu käyttöön jatkuvasti uusia toimia; tässä yhteydessä olen pannut merkille, että komission jäsen Byrne itsekin sanoi, ettei elintarvikkeiden turvallisuus sinänsä vaadi mitään uusia toimia, mutta että toimet ovat tarpeen ennen kaikkea kuluttajien luottamuksen palauttamiseksi. Tämä oli oikeastaan taas kerran epäselvästi sanottu. Toimet ovat tarpeellisia, eivät mitään ylimääräisiä koristuksia; siitä ei saa syntyä mitään väärinkäsitystä.
Elintarvikkeiden turvallisuus on varsin tunteisiin vetoava aihe, ja elintarvikepolitiikastakin on tullut osa tunnejohtamista. Tilastojen perusteella voidaan sanoa, etteivät elintarvikkeet ole vielä koskaan olleet niin turvallisia kuin nyt, mutta eihän sillä ketään vakuuteta. Luottamusta ei ole niinkään helppo palauttaa, ei edes luomumaataloutta tukemalla tai suurtilojen teollisia tuotantomenetelmiä vähentämällä. Luottamus palautetaan uskottavalla politiikalla ja selvillä puheilla. Turvallisuus, BSE:n ehkäisy, torjunta ja hävittäminen tarvitsee nyt poliittista sitoutumista. BSE-kriisi oli paljon enemmän kuin vain vakava elintarvikeongelma: BSE oli lopulta myös poliittinen kriisi. Se edusti syyllisyyskysymysten pallottelua ja vastuun pakoilua. BSE:stä tuli siten syy uudistaa perusteellisesti koko Euroopan elintarvikepolitiikkaa. Euroopan unioni saa oman elintarvikeviranomaisen, ja elintarvikepolitiikan periaatteet määritellään uudelleen.
Keskustelu kuitenkin jatkuu tietysti tämän jälkeenkin. Nyt on ajateltava elintarvikkeiden tuotannon perusteita. Haluamme vihreää vallankumousta, haluamme laatua määrän sijasta, maatalouspolitiikkamme ei saa sairastuttaa ympäristöä enää yhtään kauempaa, meidän on päästävä eroon protektionismista, joka haittaa kolmannen maailman valtioita, meidän täytyy ottaa eläinten hyvinvointi vakavasti. Eikä tämän asian kanssa saa odottaa kuutta vuotta. Meidän on tänään osoitettava sitoutumisemme BSE-politiikkaan, mikä on ainakin minulle vihreän vallankumouksen ja laatuun perustuvan politiikan lähtölaukaus.

Pesälä
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, parlamentti, neuvosto ja komissio ovat tehneet hyvää yhteistyötä eläinten aivotautien ehkäisyn ja valvonnan tehostamiseksi. Käsittelyssä olevan asetuksen avulla saadaan oikeusperustaa yhtenäistettyä. Asetuksessa otetaan huomioon tieteen kehitys. Lampaiden ja vuohien BSE-testit otetaan käyttöön heti, kun testimenetelmät ovat olemassa.
Esittelijä esittää kahta tarkistusta. Ensimmäinen on varsin kannatettava, koska sillä luodaan vielä lisäturvaa erityisesti niille maille, joissa BSE-tautia ei ole aikaisemmin havaittu. Eläinsiirrot ovat suurin syy eläintautien leviämiselle, minkä vuoksi tarkastustoiminnan on oltava tehokasta. Meidän ryhmässämme toista tarkistusta pidetään epäselvänä ja siksi ryhmämme ei sitä kannata, varsinkaan jos tavoitteena on alentaa BSE-testien ikäraja 24 kuukautta vanhoihin eläimiin. Siinä ei ole mitään järkeä kaikkien jäsenmaiden osalta. Sanomalla tämän en toki halua vastustaa, jos joissakin jäsenmaissa näin halutaan tehdä. Toimenpiteet EU:ssa pitää kuitenkin sopeuttaa jäsenmaissa vallitsevan BSE-tilanteen mukaan tämän asetuksen yleislinjaa noudattaen.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, vaikka en kuulukaan samaan ryhmään kuin jäsen Whitehead, olen hänen kanssaan samaa mieltä jäsen Roth-Behrendtistä, ja jos hänet täytyy leikata huomenna, mekin toivomme hänen toipuvan, sillä hän on tavallaan ympäristöasioiden valiokunnan sielu. Joka tapauksessa hän ehdottaa vain kahta tarkistusta, koska valiokunta hyväksyi suurimman osan ensimmäisessä käsittelyssä esitetyistä tarkistuksista. Nämä kaksi tarkistusta kuten toiset kollegat jo sanoivat liittyvät lisätakeisiin, joita eräät jäsenvaltiot voivat vaatia niiden alueelle tulevista eläimistä, ja ne liittyvät myös mahdollisuuteen tehdä tiettyjä kokeita alle 30 kuukauden ikäisille eläimille.
Kaikesta huolimatta, koska olen kotoisin pieneltä alueelta, jolla on suurten ongelmien kanssa kamppailevia pieniä maatiloja ja jolla oli myös muutamia tosin harvoja BSE-tapauksia, haluaisin korostaa kolmea seikkaa, jotka ovat mielestäni tärkeitä. Yksi niistä sisältyy 6 artiklaan ja liittyy asianomaisissa virastoissa työskentelevän henkilöstön, laboratorioissa työskentelevän henkilöstön ja eläimiä kasvattavien ja niitä markkinoille saattavien henkilöiden tärkeään koulutukseen. Käytännössä olen havainnut, että kaikki nämä henkilöt joutuvat kohtaamaan ongelman, jota he eivät tunne ja jota he eivät osaa käsitellä. Näin ollen tämä koulutusohjelma on mielestäni tärkeä ja se pitäisi panna täytäntöön mahdollisimman pian, koska se olisi eräs tapa ennaltaehkäistä tätä ongelmaa.
9 artiklaan sisältyvän eläinvalkuaista sisältäviä rehuja koskevan kiellon pitäisi mielestäni olla jo sitova. Lehmien täytyy syödä ruohoa, ja se on paras keino välttää näiden tapahtumien toistuminen. Näille tiloille on myös maksettava välittömästi 100-prosenttinen korvaus teurastetuista eläimistä. Olen nähnyt, että joillakin alueellani eläville karjankasvattajilla, joilla oli 2530 lehmää, on enää hyvin vähän tuloja. Jos kaikki eläimet joudutaan teurastamaan, he jäävät ilman elinkeinoa. Näin ollen on välttämätöntä, että heille maksetaan välittömästi nämä korvaukset, joita he eivät ole vielä saaneet.
Arvoisa puhemies, puheaikani on jo lopussa, joten sanon lopuksi, että jos haluamme palauttaa kuluttajien luottamuksen, tällaisia ja muita selkeitä toimia on pantava täytäntöön välittömästi. On tärkeää, että ihmiset näkevät, että Euroopassa ryhdytään toimiin, koska muuten tätä luottamusta ei enää saada takaisin.

Korhola
Arvoisa puhemies, vaikka ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta ei tällä kertaa käsitellyt hellävaraisesti mietinnön laatijaa Roth-Behrendtiä, haluan kuitenkin kiittää häntä siitä hyvästä työstä, jota hän mietinnön eri vaiheissa on tehnyt.
Valiokunta hyväksyi kaksi tarkistusta, joista ensimmäinen on alunperin professori Trakatelliksen ja minun yhdessä esittämä. Sen sisältö lyhykäisyydessään on se, että parhaaseen luokkaan kuuluvat jäsenmaat säilyttävät oikeuden vaatia lisätakeita niiden alueille tuoduista eläimistä. Se ei pyri estämään eläinten maahantuontia tai kauppaa jäsenmaiden välillä, vaan ainoastaan estämään tautien siirtymisen niihin maihin, joissa niitä ei vielä ole ollut. On luonnollisesti koko EU:n etu, että taudit, myös TSE, rajoitetaan niin pieneen alueeseen kuin mahdollista, ja niiden leviäminen uusille alueille estetään.
Samalla kun tarkastellaan yksittäisiä sääntöjä TSE:n ehkäisyä ja valvontaa koskien, käy yhä ilmeisemmäksi, että koko yhteinen maatalouspolitiikka kaipaa uudistamista eli tiettyjä korjausaskeleita. Harkinnanarvoista olisi vakavasti miettiä järjestelyä, jossa yhteinen maatalouspolitiikka asettaa yhteiset tavoitteet ja minimivaatimukset muun muassa ympäristönkuluttajasuojan ja eläinten hyvinvoinnin osalta, mutta jossa yhteisen maataloustuen mielekkyys pohdittaisiin uusiksi. Tässä mallissa olisi luvallista antaa kansallista tukea, joka tähtäisi ennen muuta ruokaturvallisuuden, ympäristön puhtauden ja aluepoliittisten tavoitteiden edistämiseen. Mielestäni tämä on yksi mahdollinen ja vakavasti otettava tie eteenpäin nykyisestä järjestelmästä, joka on huono veronmaksajalle, kuluttajalle ja ympäristölle ja erityisen huono viljelijälle.
Kun EU:ta perustettiin, sen maatalouspolitiikan tavoite yksinkertaisuudessaan oli taata elintarvikkeiden riittävyys sota-ajasta toipuvassa pulataloudessa. Perustamissopimuksen 33 artiklassa lähdetään edelleen tästä ajatuksesta, vaikka EU:n omavaraisuus saavutettiin jo 60-luvulla ja tuotantoa on riittänyt yli tarpeen 70-luvulta lähtien. Määrästä on nyt siirryttävä laatuun.

Byrne
Tänä iltana voidaan saada päätökseen parlamentin, neuvoston ja komission välillä kaksi vuotta kestäneet vaikeat neuvottelut lainsäädännöstä tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden torjumiseksi. Tämä on ensimmäinen tärkeä säädös, joka hyväksytään sen jälkeen, kun yhteispäätösmenettelyä alettiin Amsterdamin sopimuksen myötä soveltaa niihin eläinlääkintäasioihin, joilla on vaikutuksia kansanterveyteen. On sekä ironista että kuvaavaa, että asia koskee BSE:tä, sillä juuri BSE-kriisi johti yhteispäätösmenettelyn soveltamiseen tällä yhteisön toimialalla.
Haluan kiittää erityisesti esittelijää, jäsen Roth-Behrendtiä, joka on vuosien varrella sinnikkäästi ajanut johdonmukaista yhteisön lähestymistapaa TSE:iden valvonnassa. Monet käsiteltävänä olevan asetuksen tärkeimmistä säännöksistä ovat suoraa tai välillistä seurausta hänen henkilökohtaisesta sitoutumisestaan vahvan lainsäädännön luomiseen kansalaisten suojelemiseksi TSE:iden uhalta, ja tämä on tavoite, jonka jaan täysin. Yhdyn jäsen Phillip Whiteheadin toivotukseen hyvästä voinnista jäsen Roth-Behrendtille, kun hän viettää muutaman seuraavan päivän sairaalassa.
Kun aloitimme työskentelyn tämän ehdotuksen parissa vuoden 1998 lopulla, suurin osa jäsenvaltioista uskoi, ettei BSE koske niitä. Tilanne oli sama toukokuussa 2000, kun parlamentin alkuperäinen lausunto, jota komissio tuki laajasti, hyväksyttiin: tästä seuranneet neuvottelut neuvoston kanssa jumiutuivat, kun neuvosto ei päässyt sopuun ehdotetusta valtioiden BSE-luokituksen tieteellisen arvioinnin keskeisestä merkityksestä. Kun oltiin hyväksytty uusia hätätoimenpiteitä erikseen määritellyn riskiaineksen poistamiseksi koko yhteisössä ja otettu käyttöön BSE:n pikatestejä, tuli kompromissi lainsäädännöstä kuitenkin mahdolliseksi. Näin laajamittaisen seulonnan mahdollistamisen myötä neuvosto saattoi suostua komission tieteellisen ohjauskomitean lausunnon perusteella laatimaan luokitukseen sillä ehdolla, että se tarkistettaisiin tällä seulonnalla.
Ensimmäisessä käsittelyssään parlamentti ehdotti tieteellisen riskin arvioinnin tarkistamista tilastollisesti luotettavan laajamittaisen seulonnan avulla. Komissio ehdotti muunnetussa ehdotuksessaan laajamittaista seulontaa siirtymätoimenpiteenä siirryttäessä nykyisistä erikseen määriteltyyn riskiainekseen sovellettavista yhdenmukaisista säännöksistä asetuksen luokittelupohjaisiin sääntöihin. Näiden kahden tekijän ansiosta neuvosto pääsi joulukuussa 2000 poliittiseen sopuun yhteisestä kannastaan.
Sen lisäksi että laajamittaisten seulontojen aloittaminen vuoden 2000 lopulla johti neuvoston yhteisen kannan hyväksymiseen, sillä oli toinenkin vaikutus: Saksassa todettiin lähes välittömästi BSE-tapauksia terveissä teuraseläimissä. Samoihin aikoihin todettiin ensimmäiset tapaukset Espanjassa ja Italiassa, ja Ranskassa todettujen tautitapausten määrä kasvoi tasaisesti. Kuluttajien luottamus romahti alemmaksi kuin koskaan aikaisemmin.
Kriisin edessä neuvoston parlamentin ja komission kannat lähenivät toisiaan. Asian kiireellisyyden ja erityisesti BSE:n kitkemiseen ja kolmansista maista suuntautuvaan tuontiin liittyvän kunnollisen lainsäädännön tarpeen vuoksi järjestettiin epävirallinen kolmikantaneuvottelu, ennen kuin neuvosto hyväksyi yhteisen kantansa. Kolmikantaneuvottelussa nousi esiin erittäin luja pohja kolmen toimielimen väliselle sovulle.
Neuvottelut olivat vaikeat mutta erittäin rakentavat, mikä todisti, että nämä kolme toimielintä voivat tehdä hyvin rakentavaa yhteistyötä kansanterveyteen liittyvien avainkysymysten alalla. Neuvosto suostui parlamentin lisäpyyntöihin testattavien eläinten määrän kasvattamiseksi. Komissio sitoutui sisällyttämään asetukseen kaikki uudet toimenpiteet, jotka oli hyväksytty suojamenettelyn mukaisesti yhteisen kannan hyväksymisen jälkeen. Komissio sitoutui myös tekemään komiteamenettelyn mukaisesti kaikki tarvittavat aloitteet viipymättä, sen jälkeen kun asetus on tullut voimaan. Niinpä neuvoston yhteinen kanta hyväksyttiin yksimielisesti, ja komissio tuki sitä. Tämä eroaa selvästi aiemmista erittäin jyrkistä erimielisyyksistä BSE:hen liittyvien asioiden lähestymistavassa.
Haluan lopuksi muistuttaa parlamenttia BSE:tä ja liha- ja luujauhon käytön kieltämistä kaikessa eläinten ravinnossa koskevasta päätöslauselmasta, jonka se hyväksyi 16. marraskuuta 2000. Tuossa päätöslauselmassa parlamentti pyysi useita suojatoimenpiteitä. Niihin sisältyi liha- ja luujauhon käytön tilapäinen kieltäminen, testaamisen lisääminen kaikissa jäsenvaltioissa ja säännöt scrapien valvomiseksi. Nykyisessä muodossaan TSE-asetus tarjoaa kehykset ja useissa tapauksissa yksityiskohtaiset säännöt näille toimenpiteille.
Tarkistusten lisääminen toisessa käsittelyssä viivästyttäisi kuitenkin virallisen menettelyn kohdistamista tähän asetukseen. Uskon, että parlamentti on kanssani samaa mieltä, että tarvitsemme viipymättä asianmukaisen oikeusperustan, ja sen perusteella, mitä jotkut puhujat ovat jo sanoneet, tästä asiasta tuntuu vallitsevan jonkinasteinen sopu.
Tämä on tullut selkeästi esiin keskusteluissa, joita tästä asiasta on käyty parlamentissa viime marraskuun jälkeen. Siksi on äärimmäisen tärkeää, että tämä asetus tulee voimaan mahdollisimman pian. Komissio on näin ollen valmis harkitsemaan vain sellaisia tarkistuksia, jotka parantaisivat huomattavasti tekstiä tai korjaisivat tärkeitä puutteita. Kumpikaan ehdotetuista tarkistuksista ei mielestäni täytä mainitsemiani ehtoja.
En voi hyväksyä tarkistusta 1 myöskään sisällöllisistä syistä. Tässä tarkistuksessa, joka oli jo hylätty valiokunnassa ensimmäisen käsittelyn aikaan, ehdotetaan, että jäsenvaltiot, joissa BSE:tä ei esiinny, saisivat oikeuden päättää itse yksipuolisista toimista elävien eläinten tuontia vastaan. Tämä on ristiriidassa yhteisön sääntöjen laatimista koskevien periaatteiden kanssa. Se on myös tarpeeton, sillä yksi asetuksen päätavoitteista on luoda yhdenmukaiset säännöt eläinten kaupalle siten, että BSE-tilanne otetaan huomioon.
En voi hyväksyä myöskään tarkistusta 2, sillä se vaikeuttaa kaikki jäsenvaltiot kattavan epidemiologisen kuvan laatimista. Tämä ei kuitenkaan rajoita tulevia aloitteita, jotka komissio tekee tämän asetuksen pohjalta ja sen kokemuksen valossa, jota on kerätty erityisesti nykyisessä seulonnassa havaittujen tapausten tukirakenteesta, ja tämä voidaan tehdä komiteamenettelyn kautta.
Tämän vuoden kolmen ensimmäisen kuukauden aikana suoritettiin yli 1,3 miljoonaa testiä yli 30 kuukautta vanhoille terveille eläimille. Lukuun eivät sisälly maatiloilla kuolleiden ja tartuntavaarassa olevien eläinten testaamiset. Meille on muodostumassa nopeasti huomattavasti selkeämpi kuva BSE:n todellisesta esiintymisestä yhteisössä. Jos aineiston valossa ilmenee mitään syytä alentaa nykyistä testausikää, en epäröi esittää tarvittavia ehdotuksia. Lisäisin vielä tässä yhteydessä, että nykyistä herkempien testien tutkimustyötä jatketaan.
TSE:iden valvontaa koskevan kunnollisen lainsäädännön käyttöönotto on nyt siis hyvin lähellä. Se on vienyt paljon aikaa ja vaivaa, mutta yhteisen kannan teksti, johon kaikki kolme toimielintä ovat antaneet merkittävän panoksen, tarjoaa johdonmukaisen sarjan sääntöjä ja menettelyjä tulevaisuutta varten.
Haluaisin vielä kommentoida lyhyesti joidenkin parlamentin jäsenten vähän aikaa sitten pitämiä puheenvuoroja. Tämä ehdotus on yhdenmukainen OIE:n kansainvälisten standardien kanssa. Suhtaudun lisäksi hyvin myönteisesti jäsen Paulsenin esittämiin näkemyksiin, joissa hän viittasi eläinrehua koskeviin ehdotuksiin ja erityisesti sivutuotteita koskevaan lainsäädäntöön. Kommentoisin jäsen Auroin lammasten testaamista koskevaa huomautusta: aion lähiaikoina esittää ehdotuksen lampaiden satunnaistesteistä. Päätösluonnoksessa olemme suunnitelleet ensimmäiseksi askeleeksi 170 000 lampaan testaamista ensimmäisen vuoden aikana lokakuusta 2000 lähtien.

Puhemies
Kiitän teitä, komission jäsen Byrne.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Lemmikkieläinten kuljettaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Jillian Evansin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0125/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi lemmikkieläinten muuhun kuin kaupalliseen kuljettamiseen sovellettavista eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista [KOM(2000) 529 - C5-0477/2000 - 2000/0221(COD)].

Evans, Jillian
Arvoisa puhemies, tämän asetuksen tavoitteena on varmistaa lemmikkieläinten ei-kaupallista kuljettamista koskevien säännösten yhtenäistäminen vuoteen 2002 mennessä, ja sitä on kutsuttu lemmikkieläinten passisuunnitelmaksi. Se, että komissio on tuonut tämän ehdotuksen käsiteltäväksi, on suuri saavutus raivotaudin hallitsemiseksi toteutetuille toimille. Raivotaudin vastaisten rokotuskampanjoiden onnistuminen on johtanut kissojen ja koirien tautitapausten vähenemiseen lähes 500:sta vuonna 1991 vain viiteen vuonna 1998, ja tämän onnistumisen johdosta Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Ruotsissa on poistettu osittain puolen vuoden karanteeni.
Juuri raivotautiongelma on tähän saakka estänyt yhtenäisten sääntöjen hyväksymisen, ja niinpä jäsenvaltiot ovat käsitelleet lemmikkieläinten kuljetuksia hyvin erilaisin tavoin, joten uskon, että yhdenmukaisiin sääntöihin suhtaudutaan hyvin myönteisesti.
Komission esittämät toimenpiteet pohjautuvat pitkälti Ison-Britannian suunnitelmaan ja helpottavat kissojen ja koirien kuljetuksia EU:n sisällä ja joidenkin kolmansien maiden välillä sillä ehdolla, että eläimet voidaan tunnistaa mikrosirun tai tatuoinnin avulla, ja jos voidaan todeta, että eläimet on rokotettu ja niiden immuniteetti on tarkastettu viimeistään kuusi kuukautta ennen matkaa. Ehdotus mahdollistaa myös hyönteisten, kalojen ja joidenkin muiden eläinten vapaan kuljettamisen. On hyvin tärkeää, että tietyt jäsenvaltiot voivat jossain määrin muuttaa säännöksiä, kun erityiset olosuhteet sitä edellyttävät.
Komissio ehdotti kaksinkertaiseksi oikeusperustaksi perustamissopimuksen 37 artiklaa ja 152 artiklan 4 kohdan b alakohtaa. Koska asetus koskee kuitenkin vain lemmikkieläimiä ja kansanterveyden suojelemiseen tähtäävien eläinlääkintätoimenpiteiden käyttöönottamista, ympäristövaliokunta päätti, että asetuksen oikeusperustana on vain 152 artiklan 4 kohdan b alakohta, joka liittyy kansanterveyteen ja joka kattaa raivotaudin.
Oikeudellisten asioiden valiokunta yhtyi tähän näkemykseen, sillä ehdotus koskee vain lemmikkieläimiä ja sen tavoitteena on kansanterveyden suojelu. Toivon, että pääsemme sopuun oikeusperustasta.
Valiokunnassa käydyn keskustelun tärkeimmät kohdat koskivat ensinnäkin tatuointien ja elektronisten tunnistuslaitteiden käyttöä. Tatuoinnit voivat aiheuttaa ongelmia, ne voivat muuttua epäselviksi tai niitä voidaan muunnella. Mikrosirujen käyttö taas on tehokkaampaa tunnistamisen kannalta, ja ne ovat eläinten kannalta parempia, sillä ne eivät edellytä särkylääkkeiden tai rauhoittavien lääkkeiden antamista eläimelle. Siksi uskomme, että pitkällä aikavälillä mikrosirut ovat suotavampia, mutta meidän täytyy ottaa huomioon, että useat jäsenvaltiot hyväksyvät lainsäädännössään tällä hetkellä tatuoinnit, ja siksi valiokunta ehdottaa 8 vuoden siirtymäaikaa, jona tatuoinneista luovutaan asteittain. Vastaavasti ehdotetaan, että siirtymäaikana maat, jotka eivät tällä hetkellä hyväksy tatuointeja riittäväksi tunnistukseksi, saavat yhä vaatia mikrosirua.
Tarkistuksessa 8 viitataan tarpeeseen esittää ehdotuksessa selkeästi, ettei koiran- ja kissanpentuja saa kuljettaa, ennen kuin ne ovat kyllin vanhoja saamaan rokotuksia ja täyttämään muut vaatimukset, sillä tästä asiasta vallitsee väärinkäsitys. Jos haluamme suunnitelman onnistuvan, se täytyy panna tehokkaasti täytäntöön. ISO-standardin mukaisen mikrosirun käyttö auttaisi tässä. Vastaavasti eläimen omistajan nimen ja osoitteen rekisteröiminen auttaisi torjumaan lemmikkieläinten salakauppaa. Mietintöön on ehdotuksen tehostamiseksi sisällytetty myös raivotaudin vastaisen rokotuksen selkeyttäminen sekä OIE:n kansainvälinen eläinten terveyskoodeksi.
Toinen asia, josta keskustelimme valiokunnassa, on karanteeni, ja tarkistuksen 9 tavoite on selventää, että eläimet, jotka tuodaan sellaisista kolmansista maista, joissa esiintyy raivotautia, Ruotsiin, Irlantiin tai Yhdistyneeseen kuningaskuntaan - niin sanottuihin herkkiin maihin - toisen jäsenvaltion kautta, täytyy pitää kyseisessä jäsenvaltiossa vähintään kuusi kuukautta, ennen kuin ne voivat matkustaa näihin kolmeen maahan. Tämä tietenkin poistaa karanteenin tarpeen, mutta tarjoaa myös erityisen suojan, jota nämä maat tarvitsevat.
Kiistaa ovat herättäneet hillerit ja se, pitäisikö ne sisällyttää tähän asetukseen. Komission ehdotuksessa hillerit sisältyvät siihen lemmikkieläinten luokkaan, joihin ei kohdisteta mitään erityisiä eläinten terveyttä koskevia vaatimuksia. Asiasta on esitetty hyvin erilaisia näkemyksiä, mutta ympäristövaliokunnan kanta on, että tämä aiheuttaisi liian suuren riskin ja siksi hillerit pitäisi poistaa liitteen II B osasta.
Lopuksi on hyvin tärkeää, että kuluttajille ja EU:n rajoilla työskentelevälle henkilöstölle tarjotaan yksityiskohtaisia tietoja, jotta voidaan varmistaa, että he tuntevat vaatimukset. Mietintöä laatiessani oli tavoitteenani säilyttää komission ehdotuksen myönteiset ja olennaiset osat samalla, kun otin huomioon joidenkin jäsenvaltioiden vaatimukset. Kuulimme edellisessä keskustelussa paljon luottamuksesta, ja jotta tämä suunnitelma toimisi menestyksekkäästi, siihen täytyy luottaa, ja tarkistusten tarkoituksena on parantaa komission tekstiä tämän saavuttamiseksi.

Arvidsson
Arvoisa puhemies, käsiteltävänä olevan asetuksen tarkoituksena on koordinoida ja helpottaa sellaisen henkilön tilannetta, joka haluaa matkustaa Euroopassa lemmikkieläimensä kanssa. Asia voi aluksi tuntua oudolta, mutta me ruotsalaiset muistamme reilut 20 vuotta sitten eläkkeelle jääneen Ruotsin Portugalin suurlähettilään, joka ei suostunut lähtemään kotoaan, koska hänen elämäntoverinsa, vanha angorakissa, joutuisi pitkäksi aikaa karanteeniin, ennen kuin se saisi matkustaa Ruotsiin.
Näiden sääntöjen tarkoituksena on ensisijaisesti suojata raivotaudilta, sairaudelta, johon kansanuskomusten mukaan liittyy suurta mystiikkaa ja kauhua. Sairautta ei turhaan kutsuta Ruotsissa vesikauhuksi. Raivotautia ei ole esiintynyt vuosiin Irlannissa, Isossa-Britanniassa eikä Ruotsissa, ja asetuksen sisältämillä ehdotuksilla on sen vuoksi ensisijaisesti merkitystä juuri näiden valtioiden kannalta, vaikka raivotaudin esiintyminen onkin vähentynyt koko Euroopassa. Meidän on kuitenkin huolehdittava siitä, että säännöt saavat sellaisen muodon, että ne estävät täysin raivotaudin leviämisen erityisesti niille alueille, joissa tautia ei esiinny.
Hullunlehmäntaudin ja suu- ja sorkkataudin jälkeen raivotaudin esiintyminen esimerkiksi Isossa-Britanniassa, muutettujen EU:n sääntöjen vuoksi, herättäisi suurta epäluuloa EU:n organisaatiota kohtaan. Oikeusperustaan on tehty muutoksia käsittelyn aikana. Muutoksen syynä on se, että asetuksen tarkoituksena on suojella kansanterveyttä. Silloin myös eläinsairaudet, jopa sellaiset, jotka kohdistuvat lemmikkieläimiin, saattavat olla hyvin aggressiivisia ja aiheuttaa suurta kärsimystä. Esimerkkinä tästä on penikkataudin aggressiiviset muodot.
Haluaisin kysyä komission edustaja Byrneltä: ovatko muiden EU-direktiivien mukaiset suojatoimet mielestänne riittäviä, jotta jäsenvaltiot voisivat ryhtyä toimiin tarttuvia sairauksia vastaan, joista voi aiheutua suurta kärsimystä lemmikkieläinten keskuudessa?
Monille on mahdotonta selittää, että kaupallisessa tarkoituksessa tapahtuvaa eläinten kuljetusta koskevat säännöt ovat vähemmän tiukkoja kuin samaa eläinlajia edustavien lemmikkieläinten kuljetusten kohdalla. Allekirjoittanut jätti sen vuoksi valiokunnalle ehdotuksen, jonka mukaan komission olisi tarkistettava voimassa olevaa eläinkauppaa koskevaa asetusta, jotta se pystyisi yhdenmukaistamaan sitä tämän asetusehdotuksen sääntöjen kanssa. Jopa valiokunta päätyi tähän päätökseen, mutta haluan huomauttaa puheenjohtajistoa ja sihteeristöä siitä, että käsiteltävänä olevan ehdotuksen kirjoitusta on muutettu tässä kohdassa.
Monet elävät siinä uskossa, että raivotauti ei voi tarttua koiranpentuihin ja kissanpentuihin ja että ne voivat sen vuoksi ylittää vapaasti Euroopan rajoja. Sen vuoksi on tärkeää, että asetusehdotuksen tätä osaa on selvennetty. Näin on tehtävä erityisesti sen vuoksi, että saisimme pysäytettyä sen pimeän kaupankäynnin, jota mitä ilmeisimmin nykyään käydään ilman raivotautisuojaa olevilla koiranpennuilla ja kissanpennuilla.
Koirien ja kissojen lisäksi hilleri, englannin kielellä ferret, on ainoa lemmikkieläin, joka voi levittää raivotautia. Meillä on nykyään todisteita siitä, että hillerien rokottaminen raivotautia vastaan toimii. Ruotsin valtion eläinlääketieteellisen laitoksen mukaan hilleri on jatkossa rokotettava koirien ja kissojen tavoin. Valiokuntakäsittelyssä hilleri poistettiin kuitenkin kokonaan toimenpidelistalta. Hilleri on kuitenkin lisättävä liitteessä I olevaan osaan A koirien ja kissojen joukkoon, ja jos sitä ei kannateta, hilleri on jätettävä osaan B komission ehdotuksen mukaan. Hillerin jättäminen täysin pois on vastuutonta. Meidän on muistettava, että hilleri on erityisesti lasten ja nuorien lemmikkieläin.
Arvoisa puhemies, haluan lopuksi kiittää esittelijä Evansia hyvästä työstä tämän asian parissa.

Whitehead
Arvoisa puhemies, haluan onnitella jäsen Evansia paitsi hänen tekemästään työstä, myös siitä erittäin oikeudenmukaisesta ja selkeästä yhteenvedosta, jonka hän teki, ehdotuksesta sellaisena kuin se tuli valiokunnasta. Tässä on kyse tärkeästä tasapainosta kansanterveyttä koskevien vaatimusten ja inhimillisyyden välillä. Inhimillisyyden takia meidän täytyy ajatella niiden kärsimystä, jotka joutuvat jättämään rakkaat lemmikkinsä taakseen matkustaessaan eri puolilla Euroopan unionia. Isossa-Britanniassa kutsumme tätä "Whisky and Soda" -uudistukseksi, mikä ei johdu siitä, että se olisi kehitetty jossakin terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosaston railakkaassa illanvietossa, vaan siitä, että Whisky ja Soda ovat komission jäsenen Pattenin koirat, jotka hän joutui useana vuonna jättämään Ranskaan, kun hän palasi Englantiin, ja hän oli tärkein uhri - ainakin julkisuuden mittapuun mukaan - joka sai kenties ajatukset kääntymään meidän maailmankolkassamme.
Haluan vain mainita kolme tärkeää näkökohtaa: ensinnäkin aikataulu: jäsen Evans on nyt hyväksynyt tatuoinneista kaikkine heikkouksineen mikrosirujen kunnolliseen järjestelmään siirtymisen aikatauluksi 8 vuotta, joka vaikuttaa minusta hyvältä, kun otetaan huomioon useimpien lemmikkien elinaika. En itse usko, että vaikka tarkistuksessa 7 on esitetty ehdotus, joka koskee kansainvälisten ISO-standardien mukaista mikrosirua, kaikilla mikrosirulla varustetuilla eläimillä olisi heti alkuvaiheessa tällainen kansainvälinen mikrosiru. Toiseksi olen hyvin iloinen, että meillä on nyt tehokkaita ehdotuksia, jotka koskevat - jotka komission jäsen varmasti hyväksyy - sellaisista kolmansista maista, joissa raivotautia vielä esiintyy laajalti - ja Intian niemimaa kuuluisi niihin - peräisin olevien eläinten karanteenia. Ihmiset liikkuvat, heidän eläimensä liikkuvat, ja tiedämme muista seikoista, jotka ovat tulleet esiin toisessa parhaillaan käytävässä keskustelussa rokotuksista. Tämä keskustelu liittyy elintarvikkeiden tuontiin ja vientiin, kuinka paljon Euroopan yhteisöön tulee ja sieltä lähtee asioita, jotka vaarantavat terveytemme. Emme halua, että tässä käy niin, ja siksi on tärkeää säilyttää karanteenimääräykset.
Lopuksi hillereistä. Hillerisäätiö on seurannut kannoillani viime päivinä suunnattoman kiihtyneenä hillereitä koskevista määräyksistä. Yhdistyneessä kuningaskunnassa on toki vielä hieman epäilyjä siitä, ovatko hillerien rokotukset riittävän luotettavia sen varmistamiseksi, että ne voidaan rokottaa ja kuljettaa turvallisesti lemmikkieläiminä maasta toiseen. Hillerisäätiö kertoi minulle hyvin kohteliaasti, että päätöstä siitä, pitääkö hillerit sisällyttää lemmikkieläinten passisuunnitelmaan, pitäisi lykätä siihen saakka, kunnes asiaa on tutkittu enemmän, ja he lainasivat alan kahta amerikkalaista asiantuntijaa, tohtori Bruce Williamsia ja tohtori Zack Milleriä. Suostun mielelläni heidän pyyntöönsä. Minulla ei ole mitään hillereitä vastaan, mutta mielestäni pienikin vaara, että raivotautia voisi levitä niinkin eksoottisesta lähteestä, pakottaa meidät vielä harkitsemaan ja pohtimaan asiaa, sen sijaan että säntäisimme viemään eteenpäin ehdotusta, johon ainakin yksi jäsenvaltio suhtautuu vielä hyvin varautuneesti.

Davies
Arvoisa puhemies, meidän pitäisi tunnustaa, että tämä mietintö on ylistys sille, että raivotaudin vastainen sota on voitettu koko Euroopassa. Tämä tauti on pelottanut ja kauhistuttanut ihmisiä jo pitkään, ja on ilahduttavaa todeta taudin vähentyminen tilastoista, jotka osoittavat, että tauti on nyt kitketty. Olen myös jäsen Whiteheadin tavoin iloinen, että kärsimys ja suru, jota sekä lemmikit että niiden omistajat ovat tunteneet, kun eläimet ovat joutuneet viettämään pitkiä aikoja karanteenissa, päättyvät nyt, kun siirrytään passeihin ja tatuointeihin. Se on hyvä uutinen.
Teknisestä näkökulmasta katsoen odotan kiinnostuneena komission vastausta tarkistuksiin, joita on esitetty direktiivin oikeusperustaan. Olen myös iloinen, että eurooppalaisten ehdotusten pohjana ovat olleet Isossa-Britanniassa sovelletut määräykset. Olen jäsen Whiteheadin tavoin oppinut hillereistä paljon enemmän, kuin tiesin kuukausi sitten. Niin on varmasti komissiokin. Olen oikeastaan varma, että komission jäsen on suuri hillerien ystävä: jos hänellä ei vielä ole talo täynnä hillereitä, niin lukuisat lehtikirjoitukset hillerien hyveistä saavat hänet varmasti täyttämään kotinsa niillä. Hillerit ovat varmasti ihastuttavia ja rakastavia lemmikkejä, ja odotan innokkaasti, että ne vakiinnuttavat paikkansa kissojen ja koirien rinnalla heti kun mahdollista.
Vain muutama viikko sitten valiokunnassa tekemämme päätös siitä, pitääkö hillerit ottaa listalle ja pitääkö niille myöntää passeja, oli yksi vaikeimmista, joita olen koskaan tehnyt. Todellisuudessa hillerit eivät ole aiheuttaneet mitään erityisiä ongelmia. Yksi ranskalainen hilleri vaikuttaa aiheuttaneen kaiken huolen siitä, levittävätkö hillerit raivotautia. Olen pahoillani, mutta toivon, että pysyvä eläinlääkintäkomitea voi varmistaa ja hyväksyä raivotaudin vasta-aineiden verikokeen ja että asetuksen soveltamisala laajennetaan kattamaan hillerit niin pian kuin mahdollista. Siihen saakka meidän täytyy hyväksyä, että jos haluamme asettaa raivotaudin torjunnan etusijalle, niin hillereitä ei pidä ottaa vielä listalle. Odotan innokkaasti, että hillerit pääsevät matkustelemaan ympäri Eurooppaa, mutta se ei tapahdu vielä.

Doyle
Arvoisa puhemies, jatkan siitä, mihin kollegani lopetti. Minun täytyy myöntää, etten ole millään tavoin erityisen innostunut hillereistä, mutta jäsen Whiteheadin linja miellytti minua: meidän pitäisi miettiä vielä ja kenties kuulla asiantuntijoita. Monet meistä eivät ole täysin selvillä siitä, mitä hillereille voidaan tai ei voida tehdä immuniteetin testaamisen suhteen. En itse haluaisi ryhtyä siihen hommaan.
Minun täytyy heti aluksi tunnustaa eturistiriita. Kun palaan Brysselistä tai muualta torstai-iltana tai perjantaiaamuna, saan parhaan vastaanoton koiriltani - ainakin äänenvoimakkuuden ja keston suhteen. Onhan muukin perhe iloissaan - nopea: "Hei, äiti!", pää nousee ja saan kenties pikaisen halauksen, ja sitten palataankin taas TV:n ääreen tai muiden askareiden pariin - mutta vielä 20 minuuttia myöhemmin koirat juoksentelevat innoissaan ympäriinsä. Voin siis hyvin ymmärtää niitä, jotka kannattavat kiivaasti mahdollisuutta kuljettaa eläimiä pitkin Eurooppaa tänään esitettyjen ehtojen mukaisesti, ja suhtaudun myönteisesti käsiteltävänämme olevaan mietintöön.
Komission esittämissä toimenpiteissä ehdotettiin kissojen ja koirien, samoin kuin joidenkin muiden lemmikeiksi luokiteltavien eläinten, liikkumisen helpottamista EU:n sisällä. Ympäristövaliokunta tyrmäsi kuitenkin hillerit, ja siinä sen pitäisi kenties tarkastella sitä, mitä kollegani Whitehead sanoi.
Suhtaudun hyvin myönteisesti siihen, minkä muutkin ovat maininneet, eli siihen, että juhlimme raivotaudin vastaisen rokotuskampanjan onnistumista, jonka ansiosta olemme päässeet nyt tähän tilanteeseen ja jonka ansiosta Yhdistynyt kuningaskunta, Irlanti ja Ruotsi muuttivat alun perin karanteenijärjestelmäänsä, mistä saimme mallin, jota komissio nyt ehdottaa laajennettavaksi koko EU:hun. Meidän täytyy kuitenkin pysyä varuillamme lemmikkieläinten tuonnin suhteen kolmansista maista, sillä kaikki EU:n tämänhetkiset raivotautitapaukset ovat peräisin kolmansista maista, joissa tautia esiintyy yhä laajalti. Meidän pitää olla tarkkoja rajavalvonnassa, jotta tämä kamala tauti ei leviäisi maihin, joissa raivotautia ei esiinny tällä hetkellä lainkaan.
Osana komission ehdottamia toimenpiteitä eläimet täytyy tunnistaa elektronisen tunnistuslaitteen tai tatuoinnin avulla ja täytyy todistaa, että ne on rokotettu ja että niiden immuniteetti on tarkastettu viimeistään kuusi kuukautta ennen matkaa. Suhtaudun kielteisesti kaikenlaiseen tatuointien käytön jatkamiseen, ja ympäristövaliokunta on samaa mieltä kanssani. En myöskään pidä vapaasta mikrosirujen käytöstä mikrosirujen standardoinnin sijasta, ja Euroopan eläinlääkärijärjestö (FVE) tukee myös tätä kantaa. Se on voimakkaasti sitä mieltä, että vain standardin mukaista mikrosirua pitäisi käyttää. Muistakaa, että siihen on vielä kahdeksan vuotta. Meillä on yllin kyllin aikaa selvittää tämä ja laittaa asiat kuntoon.
Käsiteltävänämme oleva mietintö pohjautuu syyskuussa 1977 laadittuun pysyvän eläinlääkintäkomitean kertomukseen. Tuolloin ei vielä ollut sovittuja ISO-standardeja 11784 ja 11785, eli ei ollut todellista vastaavuutta eri valmistajien tuotteiden välillä. Sen jälkeen kun on otettu käyttöön standardeja, jotka voidaan määritellä lainsäädännössä, kuten Yhdistyneen kuningaskunnan lemmikkisäädöksessä, kaikki ISO-standardin mukaiset lukulaitteet pystyvät lukemaan kaikkia ISO-standardin mukaisia mikrosiruja. Aluksi luulimme, että mikrosirujen numeroita voisi muuttaa. Tätä mahdollisuutta ei ole voitu todistaa, ja mikrosirujen suunnitteluun ja valmistukseen osallistuvilta insinööreiltä saadun teknisen tuen mukaan se ei tule koskaan olemaan helppoa tai ehkä edes mahdollista. Meidän täytyy muistaa, että koko ajan suunnitellaan yhä kehittyneempiä mikrosiruja, joiden tunnistusohjelmia on entistä vaikeampi muuttaa vilpillisesti. Joka tapauksessa lemmikkieläimen mikrosirun tunnistusnumeron muuttamisen hyötyarvo tuskin nousee koskaan niin korkeaksi, että se kattaisi työn vaivan ja kustannukset.
Tatuoinnit ovat sitä vastoin paljon kehnompia. Niitä on vaikea lukea pieniltä lajeilta kuten kissoilta, niitä on vaikea lukea roduilta, joiden korvat on typistetty, tarkastusviranomaisten on vaikea lukea niitä aggressiivisilta tai levottomilta yksilöiltä, ja ne ovat suhteellisen helppoja poistaa ja muuttaa vilpillisesti. Tuen siis voimakkaasti tarkistuksia 6 ja 7, vaikka minulla on hieman epäilyjä mikrosirun omistajan nimen ja osoitteen jäljittämisen tarpeellisuudesta, mutta kannatan mikrosirujen standardointia ja vain mikrosiruja, en tatuointeja.

Byrne
. (EN) Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijää, jäsen Evansia, ja ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokuntaa mietinnöstä, joka koskee ehdotusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi lemmikkieläinten muuhun kuin kaupalliseen kuljettamiseen sovellettavista eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista.
Parlamentti on täysin tietoinen siitä, kuinka tärkeä on tämä aihe, joka koskettaa kaikkia Euroopan kansalaisia, jotka matkustavat lomille tai pidemmille matkoille lemmikkiensä kanssa eivätkä halua jättää niitä kotimaahansa. En tarkoita, etteivät kansalaiset voisi nykyään matkustaa lemmikkiensä kanssa, mutta eri jäsenvaltioissa yhteisön sisäiseen liikkumiseen sekä kolmansiin maihin matkustamiseen sovellettavat määräykset ovat totisesti vaikeaselkoisia ja jokseenkin lannistavia. Siksi on aika laatia koko Euroopan yhteisöön sovellettavat yhteiset säännöt, sillä tämä asia on suoraan sidoksissa lemmikkejä omistavien Euroopan kansalaisten vapaaseen liikkuvuuteen.
Tämän ehdotuksen painopiste on tietenkin raivotaudin vaara, joka liittyy kissojen ja koirien, kahden tärkeimmän tätä tappavaa tautia levittävän kotieläimenä pidetyn lihansyöjän, liikkumiseen. Tältä olennaiselta osalta ehdotus pohjautuu kansainvälisen eläinten terveyttä koskevan säännöstön suosituksiin, eläinlääkintäalan tiedekomitean raportteihin sekä kotieläiminä pidettyjen lihansyöjien liikkumiseen liittyvän raivotaudin leviämisen vaaran arvioinnista kuultujen kansainvälisten asiantuntijapaneelien päätelmiin.
Olen erittäin tyytyväinen siitä, että mietinnössä tuetaan komission yleistä lähestymistapaa tässä kansanterveydelle olennaisessa kysymyksessä. Raivotautivaaran hallintaan liittyvien teknisten säännösten turvallisuus hyväksytään yksimielisesti, vaikka joistakin kohdista onkin vielä erimielisyyttä ja ne saattavat kaivata selkeyttämistä.
Sallikaa minun nyt käsitellä yksityiskohtaisesti mietinnössä esitettyjä tarkistuksia. Aloitan tarkistuksista, joita komissio ei voi hyväksyä. Komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 1, 2, 3, 5, 12 ja 13, jotka liittyvät ehdotuksen oikeusperustaan. Mietinnössä todetaan, että perustamissopimuksen 152 artiklan 4 kohdan b alakohta on riittävä, sillä ehdotuksen tärkein tavoite on kansanterveyden suojeleminen. Tämä on toki totta tässä vaiheessa, mutta komission mielestä puhtaasti eläintauteihin liittyvät toimenpiteet, joilla ei ole mitään vaikutusta kansanterveyteen, saattavat tulevaisuudessa olla tarpeellisia, ja siksi tarvitaan kaksinkertaista oikeusperustaa 37 artiklan kanssa. Yksi parlamentin jäsen kysyi minulta aiemmin, onko meillä riittävä oikeusperusta tai riittävästi tietoa muiden eläintautien ehkäisemiseen. Tämä on yksi syy, miksi 37 artikla on otettu oikeusperustaksi.
Tiedän muista parlamentin käsittelemistä ehdotuksista, että parlamentti ja ympäristövaliokunta suhtautuvat yleensä vastahakoisesti 37 artiklan käyttöön oikeusperustana säännöksille 152 artiklan kanssa, ja tämä johtuu todennäköisesti siitä, ettei 37 artikla ole yhteispäätösartikla. Pyytäisin parlamenttia kuitenkin harkitsemaan kantaansa tähän tarkistukseen ja pohtimaan kysymystä eläinten terveyttä koskevien näkökohtien asianmukaisuuden tarpeen valossa, kuten yksi parlamentin jäsen mainitsi. Siksi tarvitaan 37 artiklaa pikemminkin kuin 152 artiklaa.
Komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 7, sillä se ylittää pitkälti ehdotuksen soveltamisalan, joka on liikkuminen jäsenvaltioiden välillä ja kolmansiin maihin. Tämä tarkistus asettaa kaikille jäsenvaltioille velvoitteita kissojen ja koirien elektronisten tunnistuslaitteiden yleistämiseksi sekä karanneiden tai kadonneiden eläinten jäljittämiseen käytettävän tietokannan perustamiseksi.
Kolmansien maiden luokittelusta komission ehdotuksessa on otettu käyttöön samat ehdot tuonnille joistakin sellaisista kolmansista maista, joiden raivotautitilanne vastaa tilannetta jäsenvaltioissa, kuin sisäiselle liikkumiselle. Tarkistuksessa 10 ehdotetaan, että tähän kolmansien maiden ryhmään sovellettaisiin kansainvälisessä eläinten terveyskoodeksissa esitettyjä ehtoja maiden tunnustamiseksi maiksi, joissa raivotautia ei esiinny. Tämä ei vastaa sisäiseen liikkumiseen sovellettavia vaatimuksia. Jotkin jäsenvaltiot eivät ole tämän määritelmän mukaisesti maita, joissa raivotautia ei esiinny, vaikka kotieläinten raivotauti olisi hallinnassa niiden alueella. Tämä syrjintä ei ole tieteellisesti perusteltua, ja siksi tarkistusta 10 ei voida hyväksyä.
Lopuksi komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 14. Tällä tarkistuksella poistettaisiin hillerit niiden lajien luettelosta, joita voidaan kuljettaa yhteisön sisällä ilman eläinlääketieteellisiä edellytyksiä. Komission ehdotus perustui riskianalyysiin, jonka mukaan tällä lajilla ei ole merkitystä raivotaudin epidemiologiassa Euroopassa. Ymmärrän, että tämä laji herättää huolta, sillä se on lihansyöjä ja voi purra, mutta sen poistaminen liitteen I B osan luettelosta on epäoikeudenmukaista tätä lajia kohtaan, kun ainoa syy poistamiselle on, että se kuuluu lihansyöjiin.
Haluan sanoa jäsen Daviesille, että olen oppinut paljon uutta hillereistä, ja jotkin tämänpäiväisistä tapaamisistani, joihin on kuulunut joissakin jäsenvaltioissa harrastettavan eksoottisen viihteen esittelyä, selittävät osaksi jäsen Daviesin tukeman mielenkiinnon.
Olisin suhtautunut myönteisemmin siihen, että hillereille olisi luotu uusi luokka ja että niille olisi vaadittu rokotuksia, jotka voidaan antaa, mutta joiden jälkeen tehtäviä testejä ei ole olemassa. Esittelijän ja valiokunnan esittämät tarkistukset, jotka hylättiin, olivat tuon suuntaisia ja olisivat auttaneet löytämään ratkaisun, jonka kaikki olisivat voineet hyväksyä.
Komissio voi hyväksyä kuusi tarkistusta: tarkistuksen 4, joka koskee sitoutumista tarkistamaan kaupankäynnin kohteena oleviin lajeihin sovellettavia säädöksiä; tarkistukset 8, 9 ja 15, jotka selkeyttävät ehdotusta ja tarkistuksen 11, joka liittyy jäsenvaltioiden kansalaisille tästä asiasta tarjoamaan tiedonantoon.
Oli hyvin mielenkiintoista huomata tarkistuksessa 6 erittäin ennakoiva kanta jäsenvaltioiden välillä tai kolmansiin maihin kuljetettavien eläinten ISO-standardien mukaisen elektronisen tunnistamisen yleistämisen puolesta lyhyellä aikavälillä. Siksi voin hyväksyä tämän tarkistuksen.
Yhteenvetona komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 1, 2, 3, 5, 7, 10, 12, 13 ja 14. Toisaalta komissio voi hyväksyä tarkistukset 4, 8, 9, 11, 15 ja 6.
Haluan lopuksi kiittää vielä kerran jäsen Evansia erinomaisesta mietinnöstä ja tuesta tälle tärkeälle ehdotukselle.

Puhemies
Kiitän teitä, komission jäsen Byrne.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Eläinlääkkeet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Doylen laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0119/2001) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille: Eläinlääkkeiden saatavuus [KOM(2000) 806 - C5-0105/2001 - 2001/2054(COS)].

Doyle
Arvoisa puhemies, toivotan komission jäsenen tervetulleeksi parlamenttiin. Hyvinvointiin ja hoitoon liittyvistä sekä taloudellisista syistä on tärkeää, että eurooppalaisilla eläinlääkäreillä on käytössään mahdollisimman laaja valikoima eläinlääkkeitä, jotta he voivat hoitaa kaikkia elintarvikkeita tuottavia eläimiä, samalla kun kuluttajien terveydensuojelu säilytetään työohjelmiemme kärjessä.
Eläinlääkkeiden markkinoille saattamista koskevat vaatimukset ovat olleet yhdenmukaisia 1980-luvun alkupuolelta lähtien, jolloin hyväksyttiin neuvoston direktiivi 81/851/ETY. Lähes kaikille lajeille tarkoitettujen lääkkeiden kohdalla on alkanut esiintyä eläinten terveyden ja hyvinvoinnin vaarantavia vakavia saatavuusongelmia. Pikaisia ratkaisuja sekä koko lainsäädännön laajaa tarkistamista tarvitaan kiireellisesti. Tämä on se, mitä komissio ehdottaa, ja tuen sitä täysin. Eläinlääkkeitä ei voida antaa elintarvikkeita tuottaville eläimille, ellei lääkkeen vaikuttaville aineille ole määritelty jäämien enimmäismääriä (MRL). Äskettäin tehdyssä arvioinnissa tuotteiden lupamenettelyistä EU:ssa todettiin, että MRL-vaatimusten käyttöönoton seurauksena aiheutunut elintarvikkeita tuottaville eläimille tarkoitettujen vakiintuneiden lääkkeiden saatavuuden huononeminen antaa aihetta vakavaan huolestumiseen.
Tämä asia kärjistyi vuoden 1999 lopulla, kun siirtymäaika vakiintuneiden lääkkeiden MRL:ien vahvistamiselle päättyi. Useassa tapauksessa kunnollisen taloudellisen tuoton puute on ollut tärkeä syy, miksi rahoituksesta vastaavat yritykset eivät ole halunneet antaa varoja, joita tarvitaan MRL:ien vahvistamista koskevien lainsäädännöllisten vaatimusten täyttämiseen tarvittavien tietojen tuottamiseen. Monet lääkeyhtiöt ovat käyttäneet jopa 25 prosenttia tutkimusrahoista tuotteidensa puolustamiseen.
Komissio esittää tiedonannossaan useita lyhyen aikavälin toimenpiteitä, kuten MRL:ien ekstrapolaatio, ja pitkän aikavälin toimia, kuten teollisuuden kannustimet, tuotteiden joustavammat käyttösäännökset ja olemassa olevien lainsäädäntöasiakirjojen tarkistus. Komission toimenpiteillä lisätään tuotteiden saatavuutta. Näitä toimia ja erityisesti jäämien enimmäismäärien lajien välistä ekstrapolaatiota, joka saattaa auttaa säilyttämään markkinoilla monia vähäisemmille lajeille tarkoitettuja tuotteita, on pidettävä myönteisinä.
MRL:ien ongelma on huolestuttavin vähäisimmillä lajeilla, kuten hevosilla, vuohilla, kaneilla, kaloilla ja mehiläisillä, jotka ovat vähäisiä suhteessa niiden taloudelliseen merkitykseen lääkeyhtiöille, ja siksi lääkeyhtiöt eivät puolusta erilaisia tarpeellisia eläinlääkkeitä. Myös tärkeimmät lajit ovat kärsineet tästä. Kotimaassani Irlannissa ei ole tällä hetkellä käytössä mitään laillista puudutusainetta nautakarjalle. Jokainen maa voi nimetä jonkin tärkeän lajin, jonka lääke on poistettu markkinoilta, ei siksi, ettei sitä olisi saatavilla jossain päin Eurooppaa, vaan siksi, ettei tuolla jäsenvaltiolla ole markkinoille saattamista koskevaa lupaa. Siksi asia, jonka haluan tuoda esiin - ja komissio jakaa näkemykseni - on, että tarvitsemme Euroopan laajuisen järjestelmän, jonka myötä tuotetta, joka on saanut asianmukaisen luvan yhdessä jäsenvaltiossa, voidaan käyttää koko EU:ssa.
Kehottaisin jäsenvaltioita kehittämään tätä järjestelmää mahdollisimman nopeasti, sillä siitä tulee osa eläinlääkkeiden saatavuuden tämänhetkisen kriisin - ja käytän tarkoituksella tätä sanaa - lyhyen aikavälin ratkaisua.
Monet uudet jäsenvaltiot ovat jo pitkään painostaneet komissiota puuttumaan saatavuusongelmaan ja kiinnittämään erityistä huomiota hevosten ainutlaatuiseen tilanteeseen. Millään muulla mainitsemallani vähäisemmällä elintarvikkeita tuottavalla lajilla ei ole yhtä pitkää elinikää, yhtä useita teollisuudenaloja, jotka eivät liity elintarvikkeiden tuotantoon, yksittäisten eläinten korkeaa rahallista arvoa ja yhtä suurta virkistys- ja tunnearvoa.
Lisäongelmia tuottaa, että tämä asia kuuluu kolmen pääosaston alaan: yritystoiminnan, terveys- ja kuluttaja-asioiden sekä maatalouden pääosastojen alaan. Joulukuussa 1999 terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosasto ehdotti, että sallittaisiin sellaisten aineiden antaminen hevosille, joille ei ole määritelty jäämien enimmäismääriä, kunhan hoidosta pidettäisiin kirjaa eikä hevosia päästettäisi ravintoketjuun kuuden kuukauden sisällä aineiden antamisesta. Hevoseläinten passiin liittyviä säännöksiä muutettiin päätöksellä 2000/68, mutta asia kohtasi myöhemmin oikeudellisia ongelmia.
Passi on nyt pakollinen kaikille hevosille, ja siihen sisältyy uusi liite, johon kirjataan kaikki eläinlääkinnällinen hoito. Direktiiviä 81/851/ETY ja neuvoston asetusta (ETY) N:o 2377/90 tulee kuitenkin vielä muuttaa tällaisten vaikuttavien aineiden käytön sallimiseksi.
Olen täysin tietoinen hevosalan ja erityisesti täysiverihevosten alan huolista, eikä minun varmaan tarvitse muistuttaa komission jäsenelle, että jos täydellistä ja ajanmukaista hoitomuotojen valikoimaa ei ole saatavilla, todellisena vaarana on, että ulkomaiset sijoitukset siitos- ja koulutuslaitoksiin kautta Euroopan menetetään kolmansille maille. Ei kuitenkaan voida sulkea pois sitä mahdollisuutta, että hevoset voivat tulla ravintoketjuun työelämänsä päätteeksi, ja siksi tarvitaan suojatoimia kattamaan tämä näkökohta, kuten olen jo sanonut.
Johtopäätöksenä kehottaisin komissiota varmistamaan, että saamme mahdollisimman pian lyhyen aikavälin ratkaisun vähäisempien elintarvikkeita tuottavien lajien laadukkaiden eläinlääkkeiden saatavuuteen liittyvään kriisiin. Tämä on hyvinvointiin ja hoitoon liittyvä sekä taloudellinen kysymys, ja se koskee kaikkia EU:n jäsenvaltioita. Pyydämme komissiota toimimaan mahdollisimman nopeasti tarvittavien säädösten muuttamiseksi, ekstrapolaation sallimiseksi, hevosten passien käyttöön ottamiseksi ja ongelman ratkaisemiseksi.

McKenna
Tulen esittelijän tavoin maasta, jossa emme syö hevosia - kuten Yhdistyneessä kuningaskunnassa niillä ratsastetaan, mutta niitä ei syödä - ja siksi minun on vaikea ymmärtää sellaista. Euroopassa on kuitenkin muitakin perinteitä, kuten hanhenmaksan syöminen, jotka ovat mielestäni vastenmielisiä, sillä täytyy ottaa huomioon myös, kuinka eläimiä kasvatetaan - eläinten kannalta paremmissa tai huonommissa oloissa -, kuinka niitä kuljetetaan jne. Hanhenmaksan valmistaminen on paljon julmempaa ja vastenmielisempää kuin hevosten syöminen, sillä - ainakin useimmissa tapauksissa - hevoset ovat eläneet paremman eläimen kuin onnettomat hanhet.
On kuitenkin selvää, että joissakin Euroopan maissa hevosia kasvatetaan ihmisten ruoaksi, ja meidän täytyy ottaa tämä huomioon. Minun nähdäkseni jäsenvaltiot sen enempää kuin EU:n lainsäätäjät eivät ole tehneet eroa lihantuotantoon kasvatettujen hevosten ja virkistystarkoituksiin kasvatettujen hevosten välillä. Hevosten lääkkeiden saatavuuden yhteydessä meidän täytyy ottaa huomioon eläinten hyvinvointiongelmat kokonaisuudessaan. Kun puhutaan virkistystarkoituksiin käytettävistä hevosista, jotka päätyvät ihmisten ravintoketjuun, on tärkeää valita varovainen lähestymistapa, jotta varmistetaan, että kansanterveys ja kuluttajansuoja ovat etusijalla. Vaikka hevosia ei kasvatettaisi ensisijaisesti ihmisravinnoksi, ne voivat päätyä ihmisten ravintoketjuun.
On äärimmäisen tärkeää, että meillä on luotettavat ja jäljitettävät keinot varmistaa, että maanviljelijät noudattavat teurastusta edeltäviä karenssiaikoja, erityisesti virkistystarkoituksiin käytettävien hevosten ihmisravinnoksi päätymisen yhteydessä. Tämä on erittäin tärkeä asia, sillä vaikka se ei kosketa ihmisiä Irlannissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa - koska me emme syö hevosia - se koskettaa ihmisiä muissa maissa. On tärkeää, että pidetään tasapainossa eläinten hyvinvointi ja kuluttajansuojan tarve.

Liikanen
Haluan kiittää komission puolesta jäsen Doylea ja ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokuntaa tästä mietinnöstä.
Tässä täytyy sovittaa yhteen useita eri näkökulmia. Mitään tyydyttävää ratkaisua ei valitettavasti ole vielä löytynyt. Tiedonannossa pyrittiin esittämään komission näkemys eläinlääkkeiden saatavuusongelmasta, ja siinä pantiin tyytyväisinä merkille, että valiokunta ja esittelijä jakavat komission yleiset huolet tästä aiheesta. Tiedonannossa ei selvästikään tarjota suoraa ratkaisua, siinä kuitenkin esitetään vaihtoehtoja tuleville toimille niin pitkällä kuin lyhyelläkin aikavälillä.
On tärkeää tuoda esiin, että nykyinen eläinlääketiedettä ja lääkevalmisteita koskeva lainsäädäntö tarjoaa kehyksen, jonka tarkoituksena on varmistaa muun muassa paras mahdollisen suoja kuluttajien terveydelle. Lainsäädäntöä tarkistetaan parhaillaan. Tarkistuksen myötä tarjotaan kunnolliset kehykset saatavuusongelman käsittelemiseksi kaikkien eläinlajien kannalta kokonaisvaltaisesti. Kaikki muutosehdotukset, joilla pyritään helpottamaan eläinten ja ihmisten lääkkeiden saattamista markkinoille tai joidenkin lääkkeiden saattamista eläinlääkäreiden käyttöön, edistävät eläinten terveyttä ja hyvinvointia. On kuitenkin selvää, että tällaisten ehdotusten täytyy noudattaa kuluttajien terveyden suojelun tavoitetta. Tämä tavoite mielessäni teen yhteistyötä kollegojeni, erityisesti komission jäsen Byrnen kanssa, ja odotan lainsäädäntöehdotuksen valmistuvan lähikuukausina. Sen pohjalta voimme käydä olennaisista kohdista perusteellisia keskusteluja Euroopan parlamentin ja neuvoston kanssa. Lainsäädännön muuttaminen tulee tietenkin viemään jonkin aikaa.
Tätä varten komissio on myös ilmoittanut hyväksyvänsä jäämien enimmäismäärien ekstrapolaation joiltakin lajeilta toisille lajeille. Tällainen kokeilu olisi mahdollista vain tietyin ehdoin. Vaikka myönnämme, ettei jäämien enimmäismäärien ekstrapolaatio voi olla kattava ratkaisu, uskomme, että se voi käytännössä parantaa tilannetta, erityisesti lyhyellä aikavälillä. Se herättää kuitenkin myös monimutkaisia teknisiä kysymyksiä, erityisesti joidenkin aineiden mahdollisesta laittomasta käytöstä. Meidän täytyy siis pohtia kunnollisten analyyttisten valvontamenettelyjen tarvetta. Toivon, että tiivis yhteistyö Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välillä, johtaa tasapainoiseen ratkaisuun, joka edistää todellisesti eläinten terveyttä samalla, kun säilytetään korkeatasoinen kuluttajansuoja.

Puhemies
Kiitän teitä, komission jäsen Liikanen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
(Istunto päättyi klo 23.10.)

