Biarritzissa marraskuussa 2008 pidetyssä urheiluministerien kokouksessa annetun julkilausuman seuranta (keskustelu) 
Puhemies
- (EN) Esityslistalla on seuraavana keskustelu Katerina Batzelin ja Doris Packin CULT-valiokunnan puolesta esittämästä suullisesta kysymyksestä komissiolle: Biarritzissa marraskuussa 2008 pidetyssä urheiluministerien kokouksessa annetun julkilausuman seuranta - B6-0223/2009).
Katerina Batzeli
esittelijä. - (EL) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Biarritzissa marraskuussa 2008 pidetty epävirallinen urheiluministerien kokous oli ensimmäinen todellinen eurooppalainen urheilufoorumi ylikansallisen yhteistyön tasolla.
Se on ensimmäinen todellinen ja tärkeä askel. Urheilussa sellaisia periaatteita kuin toissijaisuus, autonomia ja itsesääntely sovelletaan laajalti kansallisesti ja alueellisesti. Niillä ei kuitenkaan voida vastata peruskysymykseen, onko urheilulla periaatteessa sosiaalinen rooli vai pelkästään kaupallinen ulottuvuus, joka tekee urheilusta väistämättä tuotteen sisämarkkinoilla.
Nykyään urheilun voimakas kaupallistuminen ja se, että urheilu on suuntautunut täysin kaupallisille aloille, josta esimerkkinä vaikkapa mainostaminen joukkotiedotusvälineissä, ovat liittäneet urheiluun puhtaasti taloudellisia piirteitä. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen on jo vedottu useaan kertaan, jotta se ratkaisisi erityistapauksissa sen, tavoitellaanko urheilulla vain sosiaalista etua vai päinvastoin liittyykö siihen myös taloudellisia näkökohtia, mikä tarkoittaisi sitä, että se on yleishyödyllinen taloudellinen palvelu.
Vaikka urheilun erityinen sosiaalinen rooli ei oikeuta sen yleistä poikkeamista yhteisön lainsäädännöstä, se tunnustetaan edelleen ja sille sallitaan rajoituksia edellyttäen, että urheilun sosiaalinen rooli sinänsä oikeuttaa tällaiset poikkeukset.
Arvoisa komission jäsen, on tiettyjä kysymyksiä, jotka esitetään myös valiokuntamme kysymyksessä:
ensinnäkin sama huoli järjestöjen autonomiasta; urheiluseurojen ja -liittojen autonomia on taattava; on kuitenkin selviä tapauksia, joissa itsesääntely ei takaa kaikkien sidosryhmien yhtäläistä kohtelua;
toiseksi, komission on annettava nopeasti tarvittavat suuntaviivat yleishyödyllisen taloudellisen palvelun käsitteen määrittelyyn urheilussa ja perusteet, joilla sisämarkkinoiden vapaudet ja kilpailusäännöt määrätään sekä
kolmanneksi, yksi asia, jota ei ehkä mainittu suullisessa kysymyksessä, mutta joka on erittäin tärkeä, on kansallisella tasolla esiin noussut kysymys siitä, miten hallita valtion tai yksityisten radio- ja televisioyhtiöiden oikeuksia urheilulähetyksiin; uutta teknologiaa ja televiestintää käyttävien monien uusien yksityisten palvelunharjoittajien tulo markkinoille oli se tekijä, mikä periaatteessa houkutteli monet urheiluliitot myymään kyseisiä oikeuksia etuuskohtelun perusteella.
Tässä kohdassa on kuitenkin korostettava sitä, että juuri urheilun sosiaalisen roolin takia olisi väärin edistää järjestelmää, josta puuttuu seurojen välinen yhteisvastuullisuus ja jossa taloudellista kilpailua lisätään. Kollektiivisia neuvotteluja, joita Manolis Mavrommatis myös käsitteli mietinnössään, olisi edistettävä sopivimpana ja parhaimpana ratkaisuna urheilualalle.
Oli ratkaisu mikä tahansa, arvoisa komission jäsen, siinä on kunnioitettava markkinoiden oikeusmenettelyä mutta myös urheilun julkista roolia ja sitä, että urheilu on sosiaalinen hyödyke ja sen on oltava kaikkien yhteiskunnan osien saatavilla. Rooli ja tapa, jolla urheiluseurat organisoidaan, ovat tärkeitä tekijöitä siinä, miten ne neuvottelevat Euroopan komission ja Euroopan parlamentin kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan kanssa.
Ján Figeľ
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti EU:n urheiluministerien lausuntoon, jonka he antoivat viime marraskuussa Biarritzissa pidetyssä kokouksessa. Heillä on tärkeä tehtävä, kun he vievät urheilua koskevaa poliittista keskustelua eteenpäin askel kerrallaan ja vahvistavat myös urheilun keskustelurakenteita, mitä suosittelimme valkoisessa kirjassamme vuonna 2007. Urheilun valkoisen kirjan täytäntöönpano etenee hyvin.
Myös joulukuussa annettu urheilua koskeva Eurooppa-neuvoston julkilausuma on erittäin tärkeä askel eteenpäin, ja siinä kehotetaan painokkaasti lisäämään vuoropuhelua Kansainvälisen olympiakomitean ja urheiluliikkeen kanssa.
Komissio on vastannut nopeasti kumpaankin poliittiselta puolelta tulleeseen vetoomukseen. Urheilua koskeva vuoropuhelun on kuitenkin edelleen haastava tehtävä, koska urheilu on monimuotoista ja urheilun rakenteet ovat monimutkaisia.
Tammikuussa Lausannessa tapasin Kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtajan Jacques Roggen ja kansainvälisten urheiluliittojen edustajia. Kokouksessa vahvistettiin se, että urheilujärjestöt eivät todellakaan enää vaadi urheilulle yleisiä poikkeuksia - ryhmäpoikkeuksia - yhteisön säännöstöstä ja ne ovat valmiita käsittelemään aihekohtaisesti urheiluun liittyviä aiheita, joilla on oikeudellisia vaikutuksia. Mielestäni tämä on asianmukainen tapa selkiyttää Euroopan unionin lainsäädännön soveltamista urheiluun valkoisessa kirjassa annettujen ohjeiden ohella.
Keskustelemme myös joukkueurheilusta. Yksikölläni oli viime viikolla kokous suurimpien kansainvälisten ja eurooppalaisten joukkuelajiliittojen kanssa, ja keskustelun aiheena oli urheilijoiden vapaa liikkuvuus ja syrjimättömyys urheilussa. Aion seurata kyseistä keskustelua kutsumalla kokoon uuden korkean tason kokouksen kesäkuussa.
Lopuksi totean, että on saavutettu huomattavaa edistystä luomalla EU:n sosiaalisen vuoropuhelun rakenne urheilun alalla. Se alkoi jalkapallosta, ja uskon että se jatkuu muilla aloilla.
Vuoropuhelun kehyksen muodosta voin todeta, että ei yksinkertaisesti ole mahdollista, että olisi vain yksi, virallinen kehys keskustelulle urheiluliikkeen kanssa. Koska urheilu on järjestäytynyt erityisellä tavalla, vuoropuhelussa on otettava huomioon urheilun eri tasot.
Olen sitoutunut rakentavaan kumppanuuteen urheilun kaikkien toimijoiden kanssa kunnioittaen urheilun autonomiaa, toissijaisuusperiaatetta sekä kansallista ja EU:n lainsäädäntökehystä. Se on mielestäni ratkaisevan tärkeää tulevassa urheilua koskevassa EU:n poliittisessa kehyksessä, joka meidän täytynee - ennakoimatta Lissabonin sopimuksen kehitystä - panna täytäntöön jo ensi vuonna.
Kiitän myös Euroopan parlamenttia sekä erityisesti kulttuuri- ja koulutusvaliokuntaa sen antamasta tuesta. Myös te olette hyväksyneet erityismäärärahat tai talousarvion valmistelutoimille, joita alamme pian panna täytäntöön. Tämä on tärkeä mahdollisuus, ja se auttaa meitä muotoilemaan ajatuksemme tulevaisuutta varten.
Manolis Mavrommatis
PPE-DE-ryhmän puolesta. - (EL) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, urheilun valkoisesta kirjasta vastaavana esittelijänä minulla on ollut mahdollisuus esitellä Euroopan parlamentin kanta Biarritzissa järjestetyssä Euroopan unionin jäsenvaltioiden urheiluministerien kokouksessa.
Valkoisessa kirjassa korostetaan tarvetta kunnioittaa urheilun autonomiaa ja erityisluonnetta. Urheilua koskevassa poliittisessa keskustelussa Euroopassa annetaan usein suurta arvoa niin kutsutulle "eurooppalaiselle urheilumallille". Keskustellessaan eurooppalaisten urheilun sidosryhmien kanssa urheilun valkoisesta kirjasta komissio ja Euroopan parlamentti sopivat siitä, että, kävi miten kävi, urheilun erityisluonnetta on kunnioitettava. Eurooppalaista urheilua voidaan lähestyä kahdella tavalla:
ensinnäkin urheilutoiminnan ja urheilusääntöjen erityisluonne ja
toiseksi urheilurakenteiden erityisluonne.
Toisen erityispiirteen alalla Euroopan unioni tunnustaa urheilujärjestöjen ja edustusrakenteiden autonomian. Tällaisia ovat esimerkiksi järjestöt, jotka organisoivat ammattilaisten mestaruussarjoja.
Kuitenkin entistä parempaa ja tehokkaampaa koordinointia varten EU:ssa tarvitaan vähimmäissääntelyä. Niinpä komissio ja eurooppalaiset urheilun sidosryhmät katsovat, että suurimpaan osaan haasteista voidaan vastata itsesääntelyllä siten, että kunnioitetaan järkevän hallinnan ja yhteisön lainsäädännön periaatteita.
Yleisesti puhuen Euroopan unioni on erityisen tarkka, kun on kyse sen lähestymistavasta urheilukysymyksiin sekä niiden sääntelystä edellyttäen, että niissä noudatetaan EU:n lainsäädäntöä.
Emine Bozkurt
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti on tehnyt kovasti töitä urheilun valkoisen kirjan parissa ja on antanut täyden tukensa Euroopan komissiolle esitetylle pyynnölle antaa selvät suuntaviivat urheilua koskevan EU:n lainsäädännön soveltamisesta. Parlamentin lisäksi urheilujärjestöt koko Europasta ovat vaatineet selkeyttä. On epäinhimillistä, että ne jätetään pimentoon, koska nykytilanteessa tuomioistuinten on päätettävä kerta toisena jälkeen EU:n lainsäädännön soveltamisesta. EU:n urheiluministerit toistivat komissiolle esitetyn pyynnön Biarritzissa.
On aika kuulla komissiolta itseltään, onko se vielä aloittanut kyseisten suuntaviivojen kehittämisen. Voiko komissio kertoa meille, milloin ne ovat käytettävissä? Onko se valmistautunut järjestämään sidosryhmien kokouksen, johon osallistuu muiden muassa urheilumaailman ja Euroopan parlamentin edustajia, jotta tämä prosessi saadaan käyntiin tai sitä saadaan vauhditettua ja jotta asiat selkenevät eurooppalaisille urheilujärjestöille mahdollisimman pian?
Tästä pääsenkin toiseen, läheiseen asiaan. Kokemus on osoittanut, että nykyään ei ole juuri lainkaan tai ainakaan hyviä mekanismeja vuoropuhelulle urheilusta. Paras esimerkki on keskustelu Maailman antidopingtoimiston (WADA) muutetusta antidopingsäännöstöstä. Niissä takerrutaan epätoivoisesti toimimattomiin sääntöihin, eikä niissä ole tilaa todelliselle vuoropuhelulle EU:n toimielinten kanssa eikä sille, että urheiluväki hakee ratkaisuja itse kehittämällä antidopingpolitiikkaa, joka on tehokasta ja jossa todellakin kunnioitetaan kansalaisoikeuksia ja urheilijoiden yksityisyyttä. Olen keskustellut monesti sellaisten urheilijoiden ja sidosryhmien järjestöjen kanssa, jotka valittavat, ettei heitä kuulla ja että WADA ja Kansainvälinen olympiakomitea esittävät vaatimuksia mutta eivät ole valmiita ottamaan vastaan palautetta. Pelkästään WADAn vastaus UEFAn ja FIFAn eiliseen ehdotukseen osoittaa sen, että avoin asenne on täysin pois suljettu.
Kuinka paljon Euroopan komissio aikoo järjestää kuulemisia antidopingpolitiikan alalla eurooppalaisten urheilijoiden kansalaisoikeuksien suojelemiseksi, ja miten sen mukaan urheilun kuuleminen olisi järjestettävä - yleisesti ja tällaisessa asiassa? Katsooko komissio myös, että tällaisen kuulemisen itsessään on oltava molemminpuolista?
Zdzisław Zbigniew Podkański
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin urheiluministerien Biarritzissa marraskuussa 2008 pitämässä kokouksessa annettua julkilausumaa seuraavia toimia koskeva suullinen kysymys on perusteltu. Yhteiskunnan dynaamisia muutoksia seuraavat muutokset urheilussa. Yhä useampi ongelma nykyaikaisessa urheilussa jää vaille vastausta, eivätkä työnantajat reagoi. Urheilun alalla olemme erityisessä kriisissä. Muun muassa doping ja nuorten urheilijoiden kauppaaminen lisääntyvät.
Urheilijoiden, erityisesti nuorten, kohteleminen kauppatavarana evää heiltä mahdollisuuden jatkaa urheilun ulkopuolisella uralla aikuisina. Ministerit kehottavat perustellusti tarjoamaan nuorille mies- ja naisurheilijoille koulutusta ja urheilua sisältäviä opetusohjelmia sekä toimia asianmukaisten laitosten ja rakenteiden lisäämiseksi. Ehdotetut kehitystoimenpiteet, jotka liittyvät nuorten urheilijoiden väliseen kilpailuun, ovat hyviä, mutta toimenpiteet eivät saa aiheuttaa niiden urheilijoiden pois sulkemista, joiden suoritukset ovat parempia.
Asiassa on siksi huomattava määrä uhkia ja epäilyksiä. Uhilla on maailmanlaajuinen luonne ja siten kohtuullinen yhteisön koordinointi neuvoa antavan kehyksen muodossa on hyväksyttävää, niin kauan kuin se ei ole pakollista. Aina jää kuitenkin jäljelle kysymys yksityiskohdista. Suullisen kysymyksen toisesta osasta voidaan sanoa, että kaikki ylhäältä alaspäin tapahtuva institutionaalinen koordinointi näyttää syrjäyttävän kansalliset hallitukset. Emme saa sortua siihen houkutukseen.
Ivo Belet
- (NL) Arvoisa puhemies, UEFAn puheenjohtaja Michel Platini esitteli äskettäin Euroopan parlamentille erinomaisia ehdotuksia jalkapallossa esiintyvän nuorten pelaajien kauppaamista koskevan vitsauksen torjumiseksi. Sillä on suora yhteys Katerina Batzelin esittämään kysymykseen. UEFAn ehdotus on selvä: lopetetaan nuorten pelaajien, alle 18-vuotiaiden lasten, kansainväliset siirrot. Asia on tietysti arka, koska monet pitävät sitä EU:n liikkumisvapauden rikkomisena.
Kyse on siitä, kenen etu ja mikä periaate on tärkein. Vastaus, siitä olemme samaa mieltä, on nuorten ja lasten kunnollinen koulutus sekä kouluissa että urheiluseuroissa. Lasten kauppaaminen, joskus Euroopan puolelta toiselle, perheen kanssa tai ilman, ei voi edistää tasapainoista kasvatusta. Siinä aihe kysymykselle, jonka esitän komission jäsenelle: aiotteko puolustaa UEFAn ehdotusta, ja aiotteko myös käynnistää aiheesta vuoropuhelun sidosryhmien - pelaajien, seurojen, liigojen ja liittojen - kanssa lyhyellä aikavälillä?
Minulla on toinenkin kysymys: se koskee 6+5-sääntöä, jolla pyritään myös suojelemaan nuoria pelaajia ja kannustamaan seuroja investoimaan enemmän omien nuortensa valmentamiseen. Saksalainen tutkimuslaitos INEA teki äskettäin aiheesta tutkimuksen FIFAn pyynnöstä ja havaitsi, että 6+5-sääntö on todellakin hyväksyttävä ja EU:n lainsäädännön mukainen. Komission jäsen Figel', mikä on teidän näkemyksenne asiasta? Haluaisimme myös teidän, Euroopan unionin, aloittavan aiheesta vuoropuhelun urheilun hallintoelinten kanssa huomioon ottaen jalkapallon erityisluonteen, josta me kaikki olemme samaa mieltä, Lissabonin sopimusta odotettaessa.
Christopher Heaton-Harris
(EN) Arvoisa puhemies, kiitän kovasti komission jäsentä alustuksesta. Se, mitä kaikki pyytävät, on oikeusvarmuus.
Minulla on pari kysymystä, jotka perustuvat siihen, ja myös yksi kysymys Lissabonin sopimuksesta, mikäli se ratifioidaan. Kunnon konservatiivisena euroskeptikkona minun pitäisi sanoa, että toivottavasti ei koskaan.
Kysynpähän vain, mitä sen mahdollinen ratifiointi merkitsee urheilujärjestöille ja urheilun hallintoelimille? Monet hallintoelimistä uskovat, että sopimuksessa tunnustetaan konkreettisesti niiden erityisluonne, urheilun erityisluonne. Joten, arvoisa komission jäsen, voitteko kertoa meille, miten uudessa sopimuksessa annettu tunnustus edistää urheilua? Saavatko urheilualan edustajat sitten poikkeuksia eri aloilla, kuten työlainsäädännössä tai muussa lainsäädännössä, mihin he oikeastaan pyrkivät?
Oikeusvarmuuteen liittyy niin monia kysymyksiä, joissa komission pitäisi ja se voisi auttaa urheilujärjestöjä. Pitäisikö sallia Euroopan ulkopuolisten yritysten valtavat investoinnit eurooppalaisiin urheiluseuroihin? Minulla ei ole mitään sitä vastaan. Itse asiassa pidän sitä suorana investointina EU:hun ja siksi erittäin myönteisenä asiana. Urheilujärjestöt ja monet hallintoelimet pitävät sitä kuitenkin huonona asiana. Mikä siis on teidän tulkintanne siitä, että urheilujärjestöt kieltävät tällaisen käytännön?
Kuten kollegani Ivo Belet totesi, UEFA ehdottaa nyt alle 18-vuotiaiden pelaajien rajat ylittävien siirtojen kieltämistä. EU:n lainsäädännössä tunnustetaan työntekijäksi vähintään 16-vuotias henkilö, joten mitä tapahtuu, kun 17-vuotias henkilö kyseenalaistaa sen, ettei voinut siirtyä toisen jäsenvaltion suurseuraan tilanteessa, jossa olemme nyt?
Omat kasvatit; FIFAn 6+5-sääntö: miten nämä kaksi kohtaa selitetään? Jalkapallo on aina erittäin kiinnostunut näistä aiheista, ja se näyttää osoittavan suuntaviivat. Kaikki nämä asiat vaikuttavat itse asiassa poolo- ja rugby-järjestöihin sekä pöytätenniksen pelaajiin - ne koskevat kaikkia urheilulajeja.
Tarkastelemmeko useampia urheilulajeja? Aikooko komissio perustaa foorumin, johon urheilun edustajat voivat säännöllisesti tulla keskustelemaan komission kanssa avoimesti ongelmistaan ja saada vastauksia kysymyksiinsä - Lissabonin sopimuksen kanssa tai ilman sitä?
Puhemies
- (EN) Arvoisa komission jäsen, teillä on puheenvuoro. Muistakaa, että on esitetty useita kysymyksiä, mutta ainoastaan kaksi niistä liittyy suulliseen kysymykseen.
Ján Figeľ
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, se on totta. Yleensä kysymykset ovat helpompia kuin vastaukset ja yleensä kysymyksiä on enemmän kuin vastauksia, mutta uskon että yhdessä löydämme enemmän ja parempia vastauksia.
Kyse on yhteistyöstä, ei ainoastaan Euroopan parlamentin ja komission välillä vaan erityisesti urheiluseurojen, urheiluliittojen, jäsenvaltioiden ja sidosryhmien välillä. Jos ne toimivat vastuullisesti ja avoimesti, ne etsivät yhdessä ratkaisuja, jotka ovat hyväksyttäviä ja lainsäädännön mukaisia. Muuten me mukautamme ja muutamme lainsäädäntöä, joko jäsenvaltioissa tai EU:ssa. Näin meidän olisi siis edettävä. Toivon, että tämä lähestymistapa säilytetään.
Mielestäni moni asia on muuttunut vuoden 2007 jälkeen. En halua toistaa itseäni tai suositella jälleen kerran valkoisen kirjan lukemista. Siitä on olemassa lyhennetty versio ja myös versio, jossa on liitteitä. Kun teimme ensimmäisen yrityksen, kokosimme yhteen kaikkien urheiluun liittyvien tapausten ja päätösten kuvaukset, jotka muodostivat eräänlaisen kartan, joka osoitti, miten urheilu liittyy Euroopan yhteisön lainsäädäntöön tai politiikkaan. Ehdotamme tietysti uusia suuntaviivoja. Olemme ehdottaneet - ja Biarritzissa esittelin - liikunnan suuntaviivat, jotka voisivat auttaa edistämään liikunnan määrää, tehoa ja laatua yhteiskunnissamme sekä erityisesti kouluissa. Terveysministerien pitäisi hyväksyä se. Meillä ei ole urheiluministerien neuvostoa, mutta suurin syy siihen on itse asiassa se, että se liittyy kansanterveyteen.
Meillä ei voi olla laajaa suuntaviivojen kokonaisuutta kaikesta. Olen sanonut, että voimme käsitellä erityisiä konkreettisia asioita aihekohtaisesti pikemmin kuin tapauskohtaisesti. Seuraavaksi voimme toivoakseni käsitellä lisenssejä - miten luoda entistä avoimempi ja kestävämpi järjestelmä sekä periaatteet lisenssipolitiikalle. UEFAlla tai sen kumppaneilla pitäisi tietysti olla konkreettinen vastuu asiasta, mutta me voimme auttaa. On oman etumme mukaista edistää periaatteita kuten itsesääntelyä, avoimuutta ja kestävyyttä, ja voimme antaa muitakin tärkeitä panoksia lisensoinnin kehittämiseen.
Tuemme antidopingkonferenssia. Se tarjoaa erinomaisen tilaisuuden sanoa paljon enemmän asiasta, mutta vastustan uuden toimiston tai Euroopan WADAn perustamista. Olen myös todennut julkisesti, että on olemassa NADAS, jäsenvaltioidemme kansallisten antidopingtoimistojen eurooppalainen yhteistyöverkosto, joka on avoin julkisille ja yksityisille toimistoille. EU:n on oltava entistä aktiivisempi ja yhtenäisempi. WADAsta voidaan ottaa oppia, ja meidän olisi tehtävä se nopeasti. On olemassa kiistoja. Olemme puhuneet Emine Bozkurtin kanssa näistä käytännesäännöistä. Tänään näin televisiossa Sepp Blatterin ja WADAn puheenjohtajan John Faheyn keskustelevan siitä, miten antidoping ja jalkapalloturnaukset voivat edetä rinnakkain sen jälkeen, kun käytännesäännöt on hyväksytty, ja asiassa on ongelma.
Katson, että tarvitsemme antidopingin alalla lisää sisäistä yhteistyötä, jotta EU:n uskottavuus kasvaa. Meillä on Euroopan neuvosto, meillä on yleissopimus. Meillä on monta syytä toimia entistä johdonmukaisemmin antidopingmaailman tukemiseksi tai sellaisen maailman tukemiseksi, joka torjuu dopingia entistä tehokkaammin. Olette sanoneet, että vuoropuhelu ei ole helppoa tällä alalla - en tarkoita pelkästään antidopingia vaan urheilua yleisesti. On totta, että joskus se on vaikeaa, jopa kansainvälisesti ja EU:ssa tai eri lajien tai alojen välillä, mutta voin vakuuttaa teille, että vuoropuhelun ja avoimuuden kulttuuri ja valmius vuoropuheluun ovat kasvussa.
Osallistuin tilaisuuteen, jossa avattiin Euroopan olympiakomiteoiden (EOC) Brysselin toimisto, joka on lähellä Rond Point Schumania ja komissiota, neuvostoa ja Euroopan parlamenttia. Se merkitsee Euroopan olympiakomiteoiden ja Kansainvälisen olympiakomitean jatkuvaa läsnäoloa EU:n toimielimissä vuoropuhelua ja yhteistyötä varten. Se kertoo jotain asian merkityksestä ja molemminpuolisesta valmiudesta käydä vuoropuhelua ja löytää ratkaisuja.
Kansainvälisiä siirtoja koskevassa kysymyksessä myös minä kannatan nuorten suojelua sekä koulutuksen edistämistä. Vuonna 2001 hyväksyimme päätökset tai sopimukset kansainvälisistä siirroista. Yleinen ikäraja on noin 18, mutta Euroopassa on erikoisjärjestely 16-18 vuoden ikää varten. Ellei ilmaannu vakavia tai erittäin kriittisiä ongelmia, meidän ei tarvitse muuttaa koulutusta, vaan me voimme edistää parempaa koulutusta ja lisäkoulutusta ja työskennellä lahjakkuuksien kanssa Euroopassa.
Siksi me esimerkiksi kannatimme omia kasvatteja koskevaa sääntöä, koska sillä edistetään tämänkaltaista toimintaa. Se ei tietenkään ole absoluuttinen sääntö mutta koskee erityisjärjestelyjä. Suosimme tai edistämme erityisluonnetta tietyin säännöin. Olemme sanoneet, että palaamme tähän päätökseen viiden vuoden aikana nähdäksemme mikä uuden säännön todellinen vaikutus on ollut - ei vain teoriassa. 6+5-sääntö nykymuodossaan ei ole EU:n lainsäädännön mukainen, kuten tutkimuksessa on osoitettu. Olemme puhuneet tutkijoiden kanssa ja olemme lukeneet asiakirjat, mutta asiassa ei ole mitään uutta. Periaatteessa emme voi sanoa olevamme samaa mieltä tutkimuksen kanssa.
Minun täytyy kuitenkin sanoa, että vuoropuhelu - erityisesti Biarritzin ja Lausannen äskettäisten tapahtumien jälkeen - on todellista ja erittäin konkreettista Euroopan komission ja sen kumppanien, myös FIFAn, välillä. 6+5-sääntöä koskevassa erityiskysymyksessä me jatkamme eteenpäin. Jopa FIFA sanoo, ettei ole mitään syytä pitää kiirettä lähestymistavan kanssa vaan tarvitaan erittäin konkreettisia ja uskottavia vastauksia. FIFA ei halua joutua muotokiistoihin. Olemme sopineet asiantuntemuksen ja vaihdon lisäämisestä. Minusta se on erittäin hyödyllistä.
Lissabonin sopimuksesta ja erityisluonteen tunnustamisesta voin todeta, että Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 149 artiklaan on lisätty kaksi erityislauseketta, jotka koskevat koulutusta, nuorisoa ja urheilua. Se koskee myös kilpailun tasoa. Se on vain tukitoimi, joten Euroopan unionilla ei ole päätösvaltaa, vaan se voi ainoastaan tukea jäsenvaltioita urheilijoiden koskemattomuuden edistämisessä. Voisi olla hyödyllistä perustaa urheiluneuvosto niin kuin meillä on koulutus- ja nuorisoneuvosto, jota voitaisiin ehkä laajentaa. Se voisi auttaa muodostamaan EU:n ensimmäistä urheilupolitiikkaa ja -ohjelmaa, mutta se ei tarkoita rakenteen muutosta tai yleistä poikkeusta. Aihekohtaista erityisyyttä, joka on todellista eikä tarkoita tavallista toimintaa, on voitava puolustaa järjestelmässä tai Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa.
Mielipiteeni heijastaa vain komission mielipidettä. Mielipiteemme ei ole lopullinen Euroopan unionin lainsäädännön selittämisen osalta. Erityisesti tällä alalla monet asiat ovat kytkoksissä toisiinsa. Haluaisimme parantaa oikeusvarmuutta, minkä takia me käynnistimme prosessin. Valkoinen kirja on julkaistu, ja Pierre de Coubertin -toimintaohjelma auttaa tekemään siitä luettavan ja konkreettisen, mutta se on prosessi. Lissabonin sopimuksella voimme auttaa vielä enemmän, mutta ilman sitä meidän on jäätävä sille tasolle, jonka olemme saavuttaneet nyt.
Puhuin alle 18-vuotiaiden pelaajien siirroista. FIFA on tehnyt niistä erittäin hyvän päätöksen, joka koskee siirtojen lisäksi alaikäisten tukemista ja suojelua urheilussa - jalkapallossa - ja pidän sitä oikeana lähestymistapana. Joillain aloilla UEFA antaa hyvän esimerkin, esimerkiksi omien kasvattien alalla, ja joillain aloilla FIFA antaa hyvän esimerkin, esimerkiksi alaikäisten suojelussa. Mielestäni voimme auttaa molempia, ja on tärkeää, että jalkapallon maailmassa toimitaan myös yhdenmukaisesti.
Lopuksi - ja olen pahoillani siitä että vastaukseni on pitkä - käsittelen Christopher Heaton-Harrisin mainitsemaa urheilufoorumia, ja olemme itse asiassa jo perustaneet sen. Biarritzissa pidimme ministerikokouksen tärkeimpien kumppanien kanssa, mutta ennen sitä oli foorumi, johon osallistui yli 200 sidosryhmää hyvin erilaisilta urheilun aloilta. Foorumi oli erittäin myönteinen, kommunikatiivinen ja avoin, ja haluamme jatkaa sitä. Uskon, että Ruotsin tai erityisesti Espanjan puheenjohtajuuskaudella voimme järjestää toisen foorumin pohtimaan saavuttamaamme edistystä ja antamaan jatkoa koskevan sitoumuksen.
Siinä minä olin, kun aloin vastata kysymyksiin - tekemässä yhteistyötä avoimella, säännöllisellä ja uskottavalla tavalla. Jos asia on näin, EU on johtava alue, jossa urheilua suojellaan ja edistetään ja jossa torjumme urheilun kielteisiä ilmiöitä, kuten dopingia, korruptiota, väkivaltaa ja rasismia. Pyydän teitä hyväksymään tämän lähestymistavan, koska meillä ei ole parempaakaan. Emme halua määrätä mitään vaan ehdottaa, suojella ja tukea. Siinä on vastaukseni.
Puhemies
- (EN) Keskustelu on päättynyt.
