Justering av protokollet från föregående sammanträde
Talmannen
Protokollet från i går har delats ut.
Finns det några synpunkter?

Berthu
Fru talman! Jag tror att den som läser sidan 6 i protokollet kan få ett felaktigt intryck eftersom mitt och Vander Taelens inlägg placerats sida vid sida.
Jag skulle vilja betona två punkter. För det första: mina ståndpunkter om Europeiska unionen, vilka Vander Taelen ogillar, berättigar inte på något sätt de personliga och fullständigt ogrundade påhopp som jag utsattes för från den kanadensiska delegationens ordförandes sida. Dessutom har Vander Taelen själv sagt att han inte var närvarande när det hände.
För det andra förstår jag verkligen inte hur Vander Taelen har kunnat få intrycket att jag är motståndare till utvidgningen. Det har jag aldrig sagt. Tvärtom, jag har i denna församling tusen gånger sagt att utvidgningen är en historisk nödvändighet. Jag har endast påpekat att den nuvarande utformningen av institutionerna utan tvekan utgör ett hinder mot utvidgningen. Men det är en helt annan fråga. Jag är självklart positiv till Europeiska unionens utvidgning österut.

Talmannen
Tack, herr Berthu. Vi skall mycket noggrant undersöka om det finns anledning att ändra protokollet, så att saker och ting är som de skall vara.
Finns det några andra synpunkter?

Souladakis
Fru talman! Trots att det inte var jag som var talare, utan Katiforis, vill jag tala om att det i protokollet står att han sade att de turkiska myndigheterna även har sammanställt en förteckning över grekiska medborgare som bor i Turkiet. Det var inte vad han sade. Han sade bara "grekiska medborgare", det vill säga invånare i Grekland. Jag säger detta för att Katiforis inte är närvarande och för att protokollen skall rättas till.

Talmannen
Absolut. Jag har också ett minne av det. Vi kommer alltså att rätta till detta.
(Protokollet justerades.)

Staes
Fru talman! Det handlar inte om protokollet utan om en ordningsfråga. I går och i dag har jag blivit kontaktad ett antal gånger av pressen som har fått kännedom om att revisionsrätten i går tillställt er en rapport om hur det förhåller sig med de politiska grupperna och deras finansiering. Jag förstår att detta är ett mycket invecklat ämne och att vi måste förhindra att pressen gör en höna av en fjäder. Den fråga som ganska många ställer sig är: vad kommer att hända med denna rapport? Kommer den att offentliggöras? Jag har förstått att gruppordförandena har kunnat ta del av rapporten. Jag skulle vilja fråga vad ni tänker göra med denna rapport? Kommer ni på ett eller annat sätt att överlämna den till pressen eller till de personer som vill ha den, med någon kommentar, ja eller nej? Jag tror att vi här måste följa en öppen, tydlig strategi på ett sådant sätt att vi fullt öppet kan säga hur vi tidigare hanterade de resurser som grupperna har till sitt förfogande.

Talmannen
Herr Staes! Detta är ett mycket klassiskt förfarande. Revisionsrätten har faktiskt överlämnat denna preliminära rapport till mig, vilken nu kommer att bli föremål för vad man kallar ett motstridande förfarande. Jag har överlämnat rapporten till ordförandena i de politiska grupperna och bett dem att komma med synpunkter, så att vi kan meddela dem till revisionsrätten. Detta förfarande kommer att ligga till grund för revisionsrättens slutliga rapport.
Min bedömning är att det inte åligger Europaparlamentets talman att överlämna denna rapport till pressen. Det är inte fråga om en brist på öppenhet. Det är inte min sak att göra detta. Jag har gjort vad jag skulle göra, dvs. överlämna dokumentet till ordförandena i varje berörd politisk grupp.

Wurtz
Fru talman! Jag fick i går kväll veta att Akim Birdal, tidigare ordförande i kommittén för mänskliga rättigheter i Turkiet, har fängslats på nytt. Birdal hade begärt frigivning av hälsoskäl, efter det att han utsatts för ett attentat. Denna begäran avslogs. Skälet till att han sitter i fängelse är att han för en tid sedan vågade föreslå att man skall söka en politisk lösning på den kurdiska frågan.
Jag anser att det vore mycket välkommet om ni i egenskap av Europaparlamentets talman vänder er till de turkiska myndigheterna, under former som ni anser vara lämpliga, och begär att denne hedersman friges.

Talmannen
Absolut, herr Wurtz. Vi tog upp den här frågan i går, och jag är helt och hållet med på att uppvakta de turkiska myndigheterna.

Echelon-systemet
Talmannen
Nästa punkt på föredragningslistan är rådets och kommissionens uttalanden om förekomsten av ett system med konstgjord intelligens som ger Förenta staterna möjlighet att avlyssna all telefon- och elektronisk kommunikation inom Europeiska unionen (Echelon).

Gomes
- (PT )Fru talman, ärade ledamöter! Efter den skrivelse som Europaparlamentet översände till rådet och efter den utfrågning som genomfördes av utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor angående uppgiftsskydd i Europeiska unionen, ville Europaparlamentet höra rådet och kommissionen om den eventuella förekomsten av ett Echelon-system som skulle utnyttjas för avlyssning av kommunikationer, utanför alla rättsliga ramar på det rättsliga och inrikes området. Jag vill tacka er för att ni har inbjudit rådet att komma in på denna punkt, eftersom vi då får tillfälle att förklara vår ståndpunkt och även informera parlamentet om alla de åtgärder, eller det åtgärdspaket, som rådet har antagit när det gäller laglig telefonavlyssning.
Europeiska unionen måste respektera de grundläggande rättigheter som är fastställda i den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de som kommer ur medlemsstaternas gemensamma konstitutionella traditioner när det gäller allmänna principer i gemenskapsrätten. Rådet kommer att göra allt för att skydda dessa principer, framför allt när det gäller alla människors rätt till respekt för privatlivet och familjelivet, i sina hem eller i sin kommunikation i enlighet med den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna, vilken utgör hörnstenen i vårt politiska arbete. Alla vet att arbeten pågår, i vilka Europaparlamentet deltar fullständigt, för att samla alla grundläggande rättigheter i en stadga som skall gälla i unionen.
Av dessa skäl vill ordförandeskapet tydligt uttrycka sin ståndpunkt när det gäller en eventuell förekomst av ett system för telefonavlyssning i Europeiska unionen och utanför de rättsliga ramarna. Rådet kan inte godta att det skapas, eller att det finns, ett telefonavlyssningssystem som innebär att man inte respekterar medlemsstaternas rättssystem och som kränker de grundläggande principer som skall skydda människors integritet. Jag upprepar att rådet inte kan godta att det skapas, eller att det finns, ett telefonavlyssningssystem som innebär att man inte respekterar medlemsstaternas rättssystem och som kränker de grundläggande principer som skall skydda människors integritet.
Härigenom anser ordförandeskapet att det är nödvändigt att göra allt för att skapa ett område med frihet, säkerhet och rättvisa i Europa. Vårt mål är att skapa ett öppnare och tryggare Europa, grundat på samma känsla för våra gemensamma grundläggande värden. Inom detta område är det ibland nödvändigt att kunna använda telefonavlyssning på en strikt nödvändig nivå för att skydda dessa värden och för rättvisans skull. En sådan verksamhet måste vara mycket väl avgränsad, lyda under krav om proportionalitet och syfta till precisa mål, som till exempel kampen mot den organiserade brottsligheten. I utövandet av denna rätt, som är fastställd i den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna, anser ordförandeskapet att det också är nödvändigt att respektera rättsskipningen i Europadomstolen för mänskliga rättigheter när det gäller den nödvändiga proportionaliteten mellan inblandning i privatlivet och allmänhetens intresse. I klart definierade fall och i klara undantagsfall, kan avlyssning av samtal vara motiverad. Vi vill agera helt öppet i denna fråga, så att Europaparlamentet får tydlig information angående det arbete rådet bedriver angående laglig telefonavlyssning.
Men det finns dessutom några områden vi vill diskutera och som togs upp i den skrivelse jag nämnde, och som utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor har påpekat, samt i den skrivelse talmannen nyss har översänt till rådet. Det är de frågor som handlar om polissamarbetet, det rättsliga samarbetet i straffrättsliga frågor, Europol, Schengen och läget för de första diskussionerna som nu pågår om uppgiftsskydd inom ramen för den tredje pelaren. Detta var de frågor som kommissionen nämnde och som talmannen här bad mig ta upp.
Beträffande polissamarbetet antog rådet en resolution den 17 januari 1995 angående laglig telefonavlyssning. Denna resolution som offentliggjorts i EGT, innehåller en lista över medlemsstaternas olika särdrag, vilken gör det möjligt för dem att utföra en laglig telefonavlyssning när det gäller nätoperatörer och tjänsteproducenter. Denna lista göra att varje medlemsstat kan använda sin egen lagstiftning för att identifiera och övervinna svårigheterna i införandet av tekniska specifikationer för avlyssning av moderna telekommunikationssystem.
I november 1995 fastställdes en uppförandekod, som innehåller samma lista över specifikationer som i resolutionen, mellan de femton medlemsstaterna och Norge. Här vill jag säga att regeringarna i USA, Kanada och Australien informerade rådet att de inte skulle skriva under denna uppförandekod, men att de tänkte följa en identisk politik som denna. 1999 lades ett initiativ fram för rådets behandling angående laglig telefonavlyssning vid nya tekniker. Efter att dessa arbeten inletts var rådet angeläget om att rådfråga Europaparlamentet angående detta förslag, och parlamentet avgav sitt yttrande i maj 1999. Rådet fortsätter sitt arbete i denna fråga och har ännu inte antagit någon slutlig ståndpunkt i detta ärende. Under sitt sammanträde den 28 maj 1998 antog rådet slutsatser om kryptering och brottsbekämpning för att garantera integriteten och förtroendet för digitala kommunikationer, vilka har betydande fördelar för den elektroniska handeln och människors privatliv, och även gör det möjligt att förebygga bedrägerier och andra brott. Vi känner till den oro som har uttryckts angående de negativa effekter de ökade krypteringstjänsterna för konfidentiella ändamål kan få för kampen mot vissa brottstyper. Därför beslutades att göra en noggrann granskning av i vilken grad krypteringstekniken används, främst för att främja den grova brottsligheten. Dessa åtgärder måste vara proportionella och mycket välbalanserade i förhållande till andra viktiga intressen - främst genom vederbörlig hänsyn till skyddet av de grundläggande rättigheterna i europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna, liksom till inre marknadens funktion - med målet att garantera den elektroniska handelns utveckling.
Inom det rättsliga samarbetet i brottmål, förtjänar förslaget till konventionen om inbördes rättshjälp i brottmål mellan Europeiska unionens medlemsstater extra uppmärksamhet. Vi är nära att föra i hamn mer än fyra års förhandlingar om förslaget till konvention om inbördes rättshjälp i brottmål. Rådet (rättsliga och inrikes frågor) behandlade, under sitt möte den 27 mars, de viktigaste frågorna som är kvar, bland annat de som gäller telefonavlyssning. Det är med stor tillfredsställelse jag kan meddela att ett fullständigt avtal uppnåddes vid detta möte i frågan om bestämmelserna för telefonavlyssning, varför vi hoppas att antagandet av akten om att upprätta en konvention kommer att äga rum under mötet med rådet (rättsliga och inrikes frågor) i maj.
Även åtgärder för uppgiftsskyddet inom ramen för Europol fastställdes. Det bör understrykas att Europol inte har undersökningsbefogenheter eller bedriver en operativ verksamhet. Europols verksamhet är i själva verket att analysera de uppgifter som förmedlas av medlemsstaterna, eller av andra organ, och kan inte själv samla in dessa uppgifter. Låt mig göra några kompletterande klargöranden, för att ge Europaparlamentet en mer fullständig bild av denna fråga. Varje medlemsstats skall lämna uppgifter till Europol. Därigenom sker all kontroll av uppgiftsskyddet i medlemsstaten i full respekt för Europarådets konvention av 1981 och rekommendationen av 1987, antagen av Europarådets ministerkommitté i september. På så sätt respekteras de allmänna reglerna om skydd för de uppgifter som medlemsstaterna lämnar till Europol. I detta sammanhang hänvisas i konventionen frågan om huruvida uppgifterna har samlats in på rätt sätt i medlemsstaterna till varje medlemsstat. Det är alltså varje medlemsstat som skall rätta till, hålla inne eller förändra de uppgifter som lämnas till Europol efter att man fått kännedom om att dessa uppgifter är felaktiga eller kränker fastställda regler i denna fråga. Det är mycket viktigt att understryka att Europol i sig självt, inte kan avgöra om uppgifterna från en medlemsstat samlats in på korrekt sätt. De nationella kontrollmyndigheterna spelar en grundläggande roll på detta område.
Ytterligare några ord om reglerna för uppgiftsskydd inom ramen för Schengens informationssystem. Detta informationssystem skall ha en ansvarig myndighet för att skydda personuppgifter. Den kontrollmyndigheten, som är gemensam, består av de olika medlemsstaternas kontrollmyndigheter och vakar över respekten för systemets principer för uppgiftsskyddet, främst när det gäller innehållet i de uppgifter som förekommer och användningen av dem. Således har vi ett fullt skydd för medborgarnas intressen i enlighet med de instrument som medlemsstaterna har ratificerat.
Ett sista ord angående uppgiftsskyddet inom ramen för den tredje pelaren. Medlemsstaterna och kommissionen söker undersöka frågan om hur mycket man skall förbereda ett horisontellt uppgiftsskydd för hela tredje pelaren. Inom ramen för denna debatt är flera aspekter föremål för noggranna överväganden. Exempelvis behandlas frågan om det inte vore lämpligt att skapa en gemensam kontrollmyndighet för alla instrument i tredje pelaren, eller om det inte vore klokt att skapa ett gemensamt sekretariat för dessa myndigheter. Dessutom har det portugisiska ordförandeskapet intentionen att vid lämplig tidpunkt förelägga rådets de första reflektionerna om möjligheten att utveckla de allmänna principerna om uppgiftsskyddet, vilka skulle tillämpas på alla instrument i den tredje pelaren. Studierna av dessa reflektioner har bara inletts och är ännu på ett utvecklingsstadium. Hur som helst vill jag säga att det portugisiska ordförandeskapet, i full efterlevnad av gemenskapens funktionssätt, kommer att informera Europaparlamentet om den närmaste utvecklingen av dessa arbeten.
Detta, fru talman, ärade ledamöter, är med några ord rådets ståndpunkt om de arbeten som ännu pågår eller har avslutats angående den lagliga telefonavlyssningen. Jag vill avslutningsvis uttrycka den största förståelse för de politiska angelägenheter som ligger i detta initiativ från Europaparlamentet. Ordförandeskapet vill understryka sin beredskap att på nära håll följa utvecklingen av Europaparlamentets arbete på detta område, eftersom det finns alla skäl att inte kompromissa när det handlar om principer om frihet och demokrati, respekten för de mänskliga rättigheterna och medborgarnas grundläggande rättigheter.

Liikanen
. (EN) Herr talman! Kommissionen har med oro följt den senaste tidens debatt.
Vi tog i går emot ett brev från Fontaine till Prodi, i vilket kommissionen ombeds att i sitt uttalande koncentrera sig på vissa frågor. Jag skall försöka få med de flesta av dessa.
Respekt för mänskliga rättigheter och rättsstatsprincipen utgör Europeiska unionens grundstenar. I Europakonventionen om mänskliga rättigheter erkänns rätten till personlig integritet som en av dessa rättigheter. Alla Europeiska unionens medlemsstater är undertecknare av konventionen.
De särskilda behörigheter som tillskrivs gemenskapen definieras i fördraget. Kommissionen kan bara agera inom gränserna för de befogenheter som den tilldelas enligt fördraget. Gemenskapen har en tydlig behörighet på dataskyddsområdet och på området för forskning och teknisk utveckling. Unionen har behörigheter inom den så kallade ramen för tredje pelaren, med avseende på upprätthållande av lag och ordning och kampen mot brottslighet. Nationella säkerhetsfrågor ligger under medlemsstaternas särskilda behörighet.
Vid toppmötet i Lissabon i förra veckan uppställdes ambitiösa mål för att göra Europa till den mest konkurrenskraftiga och dynamiska kunskapsbaserade ekonomin i världen. Utnyttjandet av informationsteknikens och Internets fulla möjligheter är nyckelfaktorer för att nå detta mål. Den elektroniska kommunikationen spelar en allt viktigare roll i de europeiska medborgarnas vardagsliv. En väl fungerande infrastruktur för den elektroniska kommunikationen har blivit av avgörande betydelse för våra ekonomier.
En nödvändig förutsättning för att nå målen från Lissabon är att medborgare och företag kan lita på den elektroniska kommunikationen. Ett nyckelverktyg för att säkerställa den elektroniska kommunikationens konfidentiella status är kryptering, eller kryptografi. Kryptering innebär omvandling av data till en form som är omöjlig att läsa för alla som inte har en krypteringsnyckel. När Europaparlamentet behandlade frågan om avlyssning och övervakning av telekommunikationer 1998, underströks i dess resolution krypteringens betydelse.
De europeiska ansträngningarna på forskningsområdet och ett relativt öppet marknadstillträde har skapat förhållanden som har tillåtit europeiska företag att utveckla en sakkunskap i världsklass och högkvalitativa krypteringsprodukter. Det är värt att notera att Förenta staternas regering nyligen har vidtagit åtgärder för att släppa på sitt exportkontrollsystem för krypteringsprodukter.
De gällande reglerna för handeln inom gemenskapen föreskrivs i förordningen om export av varor med dubbla användningsområden. När det gäller utrikeshandeln, fastställs med Wassenaaruppgörelsen exportkontroller för kraftfulla krypteringsprodukter. Syftet med exportkontrollerna är att försöka undvika en oönskad spridning av dessa produkter till vissa länder och till kriminella organisationer. Kommissionen inser behovet av att balansera krypteringsprodukternas tillgänglighet med frågorna om allmän säkerhet och kampen mot brottsligheten.
Vid Europeiska rådets möte i Lissabon uppmanades rådet och parlamentet att så snart som möjligt - men under alla omständigheter i år - anta gemenskapsordningen för kontroll av export av varor med dubbla användningsområden. Kommissionen hoppas att revideringen av förordningen om export av varor med dubbla användningsområden kan slutföras under det portugisiska ordförandeskapet. För övrigt har budgeten för forskning om säkerhets- och förtroendeökande tekniker höjts i det femte ramprogrammet.
Kommissionen anser att det är en prioritet att öka säkerheten för kommunikation över Internet genom användning av kryptering. Införandet av sådana produkter är inte utan problem. Programvara vars källkod inte är öppen lämnar användaren i osäkerhet. Möjligheten av inbyggda funktioner för att kringgå krypteringen kan inte uteslutas. För det andra krävs det för en effektiv användning av kryptering ett säkert system för hantering av nycklarna.
När det gäller kommissionens egen infrastruktur för kommunikation, arbetar kommissionen med att införa kraftfullare europeiska krypteringsprodukter för sin elektroniska kommunikation.
Tillåt mig nu att gå över till frågan om dataskydd. Enligt dataskyddsdirektivet av den 24 oktober 1995 skall medlemsstaterna skydda fysiska personers grundläggande rättigheter och friheter, särskilt deras rättighet till personlig integritet när det gäller behandling av personuppgifter. Dessutom är medlemsstaterna förpliktigade att upprätta en övervakande myndighet, med ansvar för att kontrollera tillämpningen av bestämmelserna i detta direktiv.
Dataskyddsdirektivet kompletteras av direktivet om skydd för personuppgifter och privatlivet inom telekommunikationsområdet. Detta direktiv berör även juridiska personer, och enligt direktivet skall leverantörer av allmänna telekommunikationstjänster säkerställa att kommunikationerna sker säkert och konfidentiellt.
Inget av dessa direktiv inbegriper verksamhet som faller utanför gemenskapens behörighet. I artikel 1 i direktivet om dataskydd på telekommunikationsområdet står följande: "Detta direktiv gäller inte för verksamhet som inte omfattas av gemenskapsrätten, exempelvis sådan verksamhet som avser avdelningarna V och VI i Fördraget om Europeiska unionen, och inte under några omständigheter verksamhet som rör allmän säkerhet, försvar, statens säkerhet (inbegripet statens ekonomiska välstånd när verksamheten har samband med frågor om statens säkerhet) och statens verksamhet på straffrättens område." Som ni känner till avser avdelningarna V och VI den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken och rättsliga och inrikes frågor i Maastrichtfördraget.
Dessa formuleringar i direktivet speglar formuleringen i artikel 8 i Europakonventionen om mänskliga rättigheter.
Genom att anta dessa direktiv, försökte rådet och parlamentet få till stånd en balans mellan rättigheten till personlig integritet och de befogade behoven av att upprätthålla lag och ordning och allmän säkerhet. Samtidigt var det nödvändigt att utelämna verksamhet utanför gemenskapens behörighetsområden.
Kommissionen har inte varit fullt tillfreds med dataskyddsdirektivens införlivande. Vad beträffar det allmänna dataskyddsdirektivet, har kommissionen inlett överträdelseförfaranden mot sex medlemsstater. Även när det gäller direktivet om dataskydd på telekommunikationsområdet har kommissionen inlett överträdelseförfaranden mot sex medlemsstater.
Beträffande verksamhet inom ramen för den så kallade tredje pelaren, som rådets ordförande talade med Prodi om i dag, är ett antal åtgärder som avser upprätthållande av lag och ordning och kampen mot brottsligheten på gång, och här inbegrips bland annat frågan om laglig avlyssning och övervakning av telekommunikationer vid brottsutredningar.
Som jag sade tidigare faller underrättelseverksamhet på kommunikationsområdet av underrättelsebyråer i medlemsstaternas utanför gemenskapslagstiftningens område.
Kommissionen har tillfrågats om den kan bekräfta förekomsten av den verksamhet som beskrivs i Campbells rapport. Det ligger i underrättelseverksamhetens natur att de som inte är inblandade i denna verksamhet vare sig kan bekräfta eller förneka dess förekomst. Det är emellertid tydligt att de tekniska möjligheterna för att avlyssna och övervaka elektronisk kommunikation finns. Och det finns inga bevis för att den tillgängliga tekniken inte används.
På grund av de anklagelser som kommit fram nyligen i den offentliga debatten, har kommissionen försökt få ett klargörande av den medlemsstat som har nämnts i detta sammanhang.
Vi har tagit emot en skrivelse från Storbritanniens ständiga representant till Europeiska unionen. I skrivelsen förklaras att de brittiska underrättelsebyråerna arbetar inom en rättslig ram som har upprättats av Storbritanniens parlament och som tydligt fastställer de ändamål för vilka avlyssning och övervakning kan godkännas, nämligen när det gäller nationell säkerhet, skydd av nationens ekonomiska välstånd samt för att förebygga och upptäcka grov brottslighet. Dessutom förklaras i skrivelsen att Europakommissionen för mänskliga rättigheter anser att det system som fastställs i enlighet med brittisk lag är i överensstämmelse med Europakonventionen om mänskliga rättigheter. I Storbritanniens lagstiftning föreskrivs även en särskild parlamentarisk tillsynskommitté.
Kommissionen har också försökt att få ett klargörande från Förenta staternas regering. Vi tog i går emot en skrivelse från Förenta staternas utrikesdepartement, i vilket förklaras att USA:s underrättelsetjänst inte ägnar sig åt industrispionage. Dessutom förklaras i skrivelsen att Förenta staternas regering och underrättelsetjänsten inte arbetar för privata företag och inte samlar in kommersiell, teknisk eller finansiell information eller information avseende äganderätt för privata företags räkning.
Herr talman! Tillåt mig att upprepa att kommissionen fäster den största vikt vid respekten för mänskliga rättigheter och rättsstatsprincipen. Kommissionen kommer att uppfylla sina skyldigheter enligt fördraget, vid överträdelser av gemenskapens lagar.

Klamt
Fru talman! Till att börja med vill jag uttrycka min glädje över det faktum att rådet och kommissionen i dag yttrat sig tydligt vad avser Echelon-problematiken. Tidigare ignorerade man helt enkelt ett flertal parlamentariska frågor. Därför är dagens förklaring ett steg i rätt riktning. Emellertid kan detta steg blott vara ett första steg, som måste följas av flera andra. Nu måste vi med huvudet kallt fundera över vilka åtgärder som bör tillgripas för att ge den europeiska ekonomin ett effektivt skydd. De överilade förslagen från de fyra små partigrupperna i denna församling är dock av mindre värde. När jag i förslaget från Tekniska gruppen för oberoende ledamöter läser, att man är rädd för ett super-Echelon-system vilket genom övervakning skall lyckas ta grepp om hela informationssamhället, visar detta hur föga sakkunskap man har i denna fråga. Det handlar här ingalunda om ett förverkligande av Huxleys sköna, nya värld utan om ett regelrätt industrispionage.
Med förslaget om inrättande av en undersökningskommitté vill en allians av gröna, vänstersympatisörer och högersympatisörer uppenbarligen utnyttja parlamentet som en scen för James Bond-spel. Vem är det då tänkt att undersökningskommittén skall instämma? Den amerikanske presidenten, eller chefen för den brittiska säkerhetspolisen som inte ens är känd i England? Vad skall egentligen vara kommitténs uppgift? Att Echelon finns och att man bedriver industrispionage med detta det vet vi ju senast sedan intervjun med den före detta direktören i CIA Woolsey den 7 mars i år. Nej, vi behöver inte fortsätta med ytterligare efterforskningar och debatter, utan måste handla. Förutom att tala klarspråk med våra amerikanska och brittiska vänner om vad vi tycker, behöver vi ett europeiskt, av USA oberoende, kodsystem som kan skydda våra data.
Vi måste sätta upp ämnet på dagordningen inför nästa möte i Världshandelsorganisationen. Vi måste också utveckla en uppförandekod som kan garantera kompensation vid missbruk av system för spionage, och vi måste i högre grad än hittills klargöra för näringslivet att det självt har att säkra sina egna data genom kodning. I motsats till en i detta fall meningslös undersökningskommitté skulle detta vara en konstruktiv ansats.
Fru talman, denna förklaring gjorde jag i von Boettichers ställe, som på grund av ett dödsfall i går tvingades resa tillbaka till Tyskland.

Schulz
Fru talman, ärade kolleger! Vi befinner oss i en knepig situation när vi nu, efter utfrågningen av rådet och kommissionen, har att fatta vårt beslut. Hur svår situationen är kan ni utläsa ur två yttranden som fällts under de senaste tre minuterna. Kollegan Klamt säger: Alla vet vi att Förenta staterna bedriver industrispionage. Kommissionären förklarade just för oss: Naturligtvis bedriver Förenta staterna ej något industrispionage. Och det förklarade de också skriftligen i går. Ja, vad skall vi göra nu då?
Detta talar naturligtvis för att vi går vidare med den strategi som vi socialdemokrater anser vara riktig, efter allt vi fått höra i utfrågningen i utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor. Det förekom angrepp på rådet och kommissionen. Det hette att EU-medborgarnas individuella skydd mot avlyssning och övervakning inte är tillräckligt omfattande, att de konkurrensnackdelar som det europeiska näringslivet drabbas av till följd av Echelon-systemet inte bekämpas i tillräckligt hög grad av EU-institutionerna inom ramen för gemenskapsrätten. Sedan sade vi att vi vill höra vad råd och kommission har att säga om detta, för att vi sedan skall kunna besluta hur vi skall gå vidare.
Jag menar att det som jag i morse fått höra av dessa båda institutioner väcker fler frågor än det ges svar. Den socialdemokratiska gruppen kommer därför, i ljuset av vad som kommit fram i dag, att göra allt det som den beslutade om för flera veckor sedan, och med kunskap om de båda institutionernas förklaringar kommer vi i nästa vecka att besluta om följande, något vi är tvingade till, det är min bestämda uppfattning: Vill vi ha någon undersökningskommitté? Vill vi ha en tillfällig kommitté? Vill vi ha något initiativbetänkande? Vill vi tillgripa andra åtgärder för att ytterligare belysa de ännu öppna frågorna, få fler svar och framför allt för att kontrollera om gemenskapsrätten har blivit utsatt för kränkningar. I nästa vecka skall vi besluta om i vilken form detta skall ske, men en sak kan jag säga helt klart redan nu, nämligen att med den typ av förhalande behandling av problemet som våra partnerinstitutioner givit intryck av i dag på morgonen kommer vi näppeligen att göra rättvisa åt det politiska problem och den politiska dramatik som ligger bakom de här väckta frågorna.
Jag är osäker på om det bästa egentligen vore att vi redan nu begärde en undersökningskommitté, med tanke på att den rättsliga grunden för en sådan, om den skall ha framgång, måste förklaras invändningsfri. Också på det området återstår en del öppna frågor. Jag är därför av den uppfattningen att det är för tidigt. Jag vill dock ej utesluta att vi under debattens gång kan komma fram till kunskaper som kan förmå oss socialdemokrater i parlamentet att säga: Även om det bara finns en antydan till misstanke om att gemenskapsrätten utsatts för kränkning och att medborgerliga fri- och rättigheter samt vår industris och vårt näringslivs jämlika konkurrens inte skyddas i tillräcklig utsträckning så skall vi helt säkert agera.

Wiebenga
Fru talman! På dagens föredragningslista står, och jag citerar bokstavligt: Uttalanden av rådet och kommissionen - Echelon-systemet. Jag måste få säga det, fru talman, att jag tyvärr inte har hört ett enda ord av minister Gomes från det portugisiska ordförandeskapet om Echelon-systemet. Ingenting. Jag skulle vilja fråga honom, utmana honom att ändå gå in på den punkten.
Efter de offentliga utfrågningarna står det klart för min grupp att Echelon-systemet mycket riktigt finns som ett amerikanskt nätverk för spionage. Frågan är nu om detta militära nätverk för spionage även samtidigt missbrukas av Amerika för ekonomiskt spionage som går ut över europeiska företag. För om det skulle vara så, och jag ansluter mig till kommissionären, då skulle det naturligtvis på ett flagrant sätt stå i strid mot det goda samarbetet och de goda handelsförbindelserna mellan Amerika och Europa.
Under utfrågningen den 23 februari kunde man inte styrka tillförlitligheten hos exemplen från undersökningarna på något särskilt bra sätt. Ändå tycker ELDR-gruppen att denna fråga måste tas på allvar. För om det är sant, då kan det även handla om kränkningar av medborgerliga rättigheter. ELDR-gruppen vill under alla omständigheter utvidga den befintliga europeiska lagstiftningen vad gäller dataskydd till området rättsligt och polisiärt samarbete.
Vidare tycker vi att de nationella parlamenten inom Europeiska unionen, men även Förenta staternas kongress i Washington, måste involveras i denna angelägenhet. Det är nödvändigt, eftersom det rör sig om ett nätverk för spionage.
Efter denna debatt kommer ELDR-gruppen att överväga om vi anser det nödvändigt att övergå till att inleda en parlamentarisk undersökning. Det kommer även att vara beroende av ett eventuellt närmare svar från ministerrådet.

Lannoye
Fru talman! Jag vill först och främst tacka rådets ordförande för hans principiella anförande, såtillvida att han sade att det system som debatteras är oacceptabelt. Redan det är bra. Samtidigt förväntade jag mig att rådet skulle komma med klargöranden om det problem som vi önskar ta itu med i dag. Jag erkänner att jag fortfarande inte är nöjd.
För att använda en idrottslig metafor skulle jag säga att rådets och kommissionens företrädare har gjort ett sidokast, precis som i fäktning. Det är mycket effektivt i fäktning; men det är inget jag uppskattar i politiken. Jag ångrar absolut inte att jag tillsammans med min grupp tog initiativet att begära en undersökningskommitté om den här frågan. Jag tror att Europaparlamentet skulle få en större betydelse om det tog ett sådant initiativ, och jag hoppas att hela parlamentet stöder denna inställning.
Jag skulle också vilja erinra om att uttalanden givetvis är intressanta principiellt sett, men att man måste ha mod att tala om fakta. För 18 månader sedan hade vi en debatt här i parlamentet då Bangemann, som vid den tiden var den ansvarige kommissionären, besvarade parlamentsledamöternas olika frågor med att om detta system fanns, vore det ett allvarligt problem för medborgarnas rättigheter och Europeiska unionens funktion. Sedan dess har vi fått veta att systemet finns, men vi vet inte exakt hur det fungerar. Det finns starka skäl att tro att Europeiska unionens medlemsstater - för tydlighetens skull; Förenade kungariket - medarbetar i systemet. Av rådets ordförandeskap förväntade jag mig ett uttalande om den frågan. Uttrycker sig den brittiska regeringen klart i den här frågan? Ja eller nej - medverkar denna regering i systemet? Jag tror att vi har rätt att få veta det.
När det gäller kommissionen skulle jag vilja påpeka att den har i uppdrag att se till att gemenskapsrätten respekteras. Vi har starka skäl att tro att gemenskapsrätten förhånas. Vad tjänar direktiven till - som givetvis är ytterst värdefulla när de tillämpas - om det uppenbarligen finns tekniska system som gör det möjligt att kringgå dem? Dessutom vet vi att vissa medlemsstater troligtvis medverkar till att de kringgås. Jag är verkligen mycket bekymrad. Om parlamentet vill vara de europeiska medborgarnas företrädare, tror jag verkligen att vi är skyldiga att bringa klarhet i den här situationen. Men det kommer vi inte att göra om vi systematiskt väntar på initiativ från rådets och kommissionens sida.
Jag skulle vilja erinra om att vi redan för 18 månader sedan röstade igenom en resolution, enligt vilken: "vi kräver att sådana övervakningstekniker skall bli föremål för en riktigt öppen debatt". Mot bakgrund av det jag har fått höra i dag, är debatten inte riktigt öppen.
För det andra sade vi: "vi måste inrätta effektiva system för ekonomiskt skydd samt kryptering". I dag upprepar man samma sak, 18 månader senare. Skall vi rösta igenom en ny resolution i Strasbourg som återupprepar resolutionen från 1998?
Jag tror verkligen att det är överspelat. Följaktligen - fru talman, kära kolleger - måste vi lägga in en högre växel. I egenskap av unionens tredje institution har parlamentet skyldighet att stå i spetsen för denna strid.

Wurtz
Fru talman! Rådets och kommissionens anföranden tycker jag tvärtom har varit mycket upplysande. Förenta staterna erkänner i dag att Echelon-systemet finns, man har blivit mer talför i vissa av unionens regeringar och pressen är fylld med detaljer om detta utbredda elektroniska avlyssningsnät.
Men hur besvärade var ändå inte rådets och kommissionens uttalanden! Hur tillkrånglat talade man inte för att slippa svara på de frågor som ställdes. Jag har inte hört minsta förklaring till det faktum att det krävdes att parlamentsledamöterna upptäckte denna enorma affär för nästan två år sedan, och sedan att parlamentarikerna nyligen lade fram bevis för sanningshalten i sina avslöjanden, för att rådet mycket underförstått och ytterst slingrande skulle medge att det finns ett problem.
Jag vill påminna om vad problemet handlar om: i kraft av privilegierade och mycket speciella band har en strategisk allierad och ett medlemsland samordnat sina insatser i det fördolda för att avlyssna privat kommunikation och spionera på företag i andra länder i unionen. Vart är vi på väg? "Fader, skydda oss från våra vänner, våra fiender tar jag hand om." Eftersom denna sanning nu har slagits fast förstår ni säkert - herr ordförande, herr kommissionär - att vi känner att vi har rätt att kräva litet mer av er vad gäller de frågor som alla ställer sig i dag.
Först och främst: vad vet ni om den typ av information som har avlyssnats med hjälp av detta system, om de mottagare som denna information in fine har översänts till och om tillförlitligheten vad gäller de skyddsanordningar som i dag finns i Europa för medborgarnas privatliv och företagens strategiska information? För det andra: förutom den formella skriftväxling som kommissionären anspelade på, vilka seriösa uppvaktningar har gjorts hos Förenta staternas myndigheter angående den här affären och med vilka resultat? Vad kan ni för det tredje säga om den roll som Förenade kungariket har spelat, eller åtminstone den roll som landet har för avsikt att spela i detta system i framtiden?
Vare sig man gillar det eller inte är Echelon-frågan nu öppen och kommer så förbli. Andra församlingar har efter Europaparlamentet tagit sig an denna fråga, även den amerikanska kongressen, som jag har satt mig i förbindelse med, för det finns inga som helst anti-amerikanska känslor i vårt sätt att gå tillväga. Unionsmedborgarna har varnats. Jag skulle också vilja vända mig till de av våra kolleger som fortfarande tvivlar. Att försöka stoppa denna rörelse skulle nu vara detsamma som att komma för sent till slagfältet, vilket utan tvekan skulle dömas hårt av den demokratiska opinionen.
Att tillsammans föra fram sanning, öppenhet och etik i de internationella förbindelserna - jag har lyssnat till uttalandena från bland annat socialistgruppens och den liberala gruppens talesmän - är något som däremot skulle bemöta starka förväntningar. Mer än en fjärdedel av parlamentets ledamöter har beslutat sig för det genom att begära en undersökningskommitté. Jag tror att parlamentet skulle öka i betydelse om en majoritet gör detta till en fråga för oss.

Berthu
Fru talman! Jag skall fatta mig mycket kort, eftersom jag bara har en minut. Jag vill helt enkelt säga att avslöjandet av nätet för elektronisk avlyssning kallat Echelon, som har upprättats av Nationella säkerhetsrådet i Förenta staterna, visar en extrem nonchalans visavi de europeiska ländernas rättigheter, friheter och suveränitet. Vi vill inte tro att denna affär är betecknande för ett allmänt beteende visavi Europeiska unionen.
I det avseendet blev vi förbluffade av rådets tal. Ordförandeskapet började med att ställa upp en utmärkt princip: alla system för avlyssning av kommunikation är oacceptabla om inte den personliga integriteten och medlemsländernas rättsliga normer respekteras. Fortsättningen på talet var däremot ytterst förvirrad. Det handlade om överföring av information inom Europa, om Schengen- och Europolinformation, frågor som inte riktigt hör till saken.
Den fråga som i realiteten ställs till rådet är mycket enkel: skall vi kräva att man sätter stopp för verksamheten i Echelon-nätet, vilken strider mot medborgarnas fri- och rättigheter? Om Echelon-nätet verkligen är avsett att bekämpa den internationella organiserade brottsligheten, fru talman, måste vi begära att få delta, att få ta vår del av bördan och inrätta en internationell organisation för det ändamålet. I annat fall är detta ett stängt nätverk och då ansluter vi oss till undersökningskommittén, som har begärts av flera politiska grupper i Europaparlamentet, bland annat Gruppen Unionen för nationernas Europa.

Belder
Fru talman! Den nya ekonomin har försett oss med ett världsomspännande nätverk för kommunikation. I denna diskussion framträder även de negativa sidorna av detta. Telefonsamtal, även privata, visar sig vara väldigt lätta att avlyssna via Echelon, det världsomspännande nätverket för spionage. Att ta upp Echelon-systemets förekomst i denna debatt förefaller mig överflödigt. Vi måste framför allt syna de politiska konsekvenserna av detta i sömmarna.
Det är i sammanhanget viktigt att inse att vi inte kan motverka de använda teknikernas förekomst. Med tanke på bekämpning av kriminalitet, vapenleveranser och internationell säkerhet är deras förekomst berättigad. Av avgörande betydelse i detta sammanhang är att de används på ett rättmätigt sätt. Ekonomisk vinst får inte vara något motiv. Individers rätt till privatliv får inte kränkas utan vidare.
I Europa måste vi emellertid också rannsaka vårt eget samvete. Även hos oss förekommer orättmätig spionageverksamhet. Dessutom saknas det fortfarande en definition av rättmätighet i fråga om spionage. I den transatlantiska dialogen måste vi ta itu med detta, så att medborgare runt om i världen kan räkna med ett likvärdigt skydd för sina privatliv. För tillfället skyddar Amerika sina egna medborgares rätt till privatliv, medan Washington inte verkar ha något problem med att via världsomspännande nätverk för spionage kränka denna rätt då det handlar om icke-amerikaner.

Martinez
Fru talman! All internationell kommunikation via kabel, satellit, telefon, fax, e-post och mobiltelefoner skulle vara avlyssnad av frihetsstatyns, Jeffersons, Lincolns och de mänskliga rättigheternas land! Detta skakar givetvis oss, men inte när det gäller vår tekniska kunskap om kryptering, utan i fråga om våra politiska övertygelser.
Precis som vi tror på Gud har vi trott på den stora marknaden, konkurrensen, konkurrenskraften och på att WTO skall vara domare på alla dessa områden. Med Monti, och tidigare med Van Miert, har vi gjort allt för att bevara en ren och perfekt konkurrens, till och med mot våra företag, banker, flygplansföretag, försäkringsbolag, Crédit Lyonnais, Rhone-Poulenc. Och sedan upptäcker vi att det fuskas och spioneras på denna marknad, att konkurrensen är snedvriden.
Detta parlament, som ville att Europeiska byrån för bedrägeribekämpning skulle spionera på parlamentsledamöterna för att skydda Europas ekonomiska intressen, upptäcker att Förenta staterna spionerar på oss, mot våra ekonomiska intressen, vilket till och med skedde under WTO-förhandlingarna. Vi trodde att vår frihet äventyrades av Haiders Österrike. Och så visar det sig vara Tony Blairs och Glyn Fords Förenade kungariket som spionerar på oss med 15 000 agenter utspridda i Gibraltar, Cypern och till och med det engelska territoriet. Så, fru talman, kommer ni fortfarande att åka till London? Kommer ni fortfarande att åka till Sydney? Kommer ni fortfarande att åka till Ottawa, till Wellington?
Vi trodde att Europa var solidariskt. Men nu upptäcker vi att engelsmännen är solidariska med dem på andra sidan Atlanten, på andra sidan Stilla havet. Vi trodde att vi byggde upp Europa. Ett Europa för att bli starkare. Men starkare i förhållande till vem? Starkare gentemot Irak? Starkare gentemot serberna? Starkare gentemot nationerna, gentemot nationalistiska strömningar? Men med Echelon upptäcker man att Boeing har en nation, att Rayton har en nation, och att det spioneras på Airbus och Thompson, eftersom dessa bolag inte tillhör samma nation. Och man upptäcker att Echelon sammanför oss med nationalismen, men en nationalism på etniska grundvalar: den anglosaxiska etniska gruppen med Australien, Förenade kungariket, Nya Zeeland, Förenta staterna och Kanada. En etnisk grupp med religiösa grundvalar, den heliga alliansen mellan Adam Smith och Calvin.
Skall Gasperis, Schumans och Adenauers katolska Europa be om förlåtelse? Be de folk som har avlyssnats om förlåtelse, för dess längtan efter befrielse från världsliga behov? Jag är rädd att man steg för steg, från Echelon till Echelon, överskrider alla nivåer och når noll värdighet. Stackars Europeiska kommissionen! Stackars Europeiska ministerrådet! Stackars Europeiska unionen! Man är en fortsättning på den plats där man är född. När man är född i en föreläsningssal på Harvard under en amerikansk generals ordförandeskap, general Marshall, kommer man nödvändigtvis alltid att lyda sin biologiske far.

Van Velzen
Fru talman! Jag vill tacka rådet och kommissionären så mycket för deras reaktion, men framför allt vill jag också konstatera att det fortfarande finns några oklarheter kvar. Jag skulle vilja ställa några frågor till rådet och kommissionen, och om de inte vill besvara dessa i dag så skulle jag vilja fråga om de då i stället vill ge mig ett skriftligt svar inom kort.
Det framgick under hearingen att två företag anmält att de gått miste om order på grund av ekonomiskt spionage. Min första fråga till rådet är: känner rådet till flera fall där företag har klagat hos medlemsstaterna på att deras order inte gått igenom på grund av ekonomiskt spionage?
Min andra fråga är avsedd för rådet och kommissionen: vi har alla fullt upp med krypteringen. Det är utmärkt. Vilka garantier finns det för att den krypteringsteknik som utvecklas i Europa utvecklas på ett säkert sätt och inte kommer i händerna på tredje man? Ni förstår säkert vad jag syftar på.
Min tredje fråga syftar på artikel 3. Woolsey, CIA:s förra direktör, skriver i Wall Street Journal från den 22 mars i år att det i fråga om dual use technology verkligen förekommer extra uppmärksamhet från Förenta staternas sida. Jag skulle vilja fråga rådet: hur fungerar denna extra säkerhet som Förenta staterna svarar för i fråga om dual use technology? Har ni någon uppfattning om vilken särskild roll den amerikanska säkerhetstjänsten spelar i detta sammanhang?
Min fjärde fråga till kommissionen är följande: Det finns ett direktiv om dataskydd. Detta direktiv ålägger tillhandahållare av nätverkstjänster förpliktelser, men programvara verkar lämnas därhän. Min första fråga är: är Europeiska kommissionen beredd att täta detta kryphål i fråga om programvara vid en revidering av detta direktiv? Min andra fråga till kommissionen är: prövar Europeiska kommissionen, inom ramen för dess uppgift att övervaka att det europeiska direktivet införs på rätt sätt i nationell lagstiftning, om de åtgärder som medlemsstaterna vidtar står i proportion till de undantag som är tillåtna i det europeiska dataskyddsdirektivet? Vilka är era iakttagelser på det området?

Evans, Robert
Herr talman! Både Gomes för rådet och Liikanen för kommissionen har denna förmiddag gjort mycket tydliga uttalanden. Som parlamentsledamot från Storbritannien förstår jag andra ledamöters oro. Vi har denna förmiddag och framför allt under de senaste dagarna läst och hört en mängd anklagelser. Även i dag har vi hört tal om James Bond, om amerikanskt spionage, och vi hörde alldeles nyss harangerna från galningen till vänster om mig. Men vi har i dag och i utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor haft mycket få egentliga fakta, på grund av sekretessen.
Det är, när allt kommer omkring, underrättelseverksamhetens och den militära underrättelseverksamhetens natur. Om de inte var hemliga och vi alla kände till dem, skulle de inte tjäna de syften som de är avsedda och nödvändiga för. Jag tror därför att ledamöterna förstår att det är praxis i Storbritanniens regering, liksom, föreställer jag mig, i de flesta andra regeringar, att inte kommentera påstådd avlyssning och övervakning, oavsett om anklagelserna grundar sig på struntsaker eller kanske på någonting mer påtagligt.
Som Liikanen har sagt, ligger allt det som görs i Storbritannien i linje med en riktig rättslig ram. Allt är underställt en noggrann parlamentarisk kontroll i underhuset. Vi har mycket stränga kontroller, både oberoende kontroller och kontroller som utgår från utrikesministern med den brittiska regeringens fulla samtycke.
Sist men inte minst vill jag upprepa att allt det som har ägt rum, eller som kommer att äga rum, är i fullständig överensstämmelse med Storbritanniens lagstiftning, med Förenta staternas lagstiftning, och, viktigast av allt: det görs med fullständig respekt för och i fullständig överensstämmelse med Europakonventionen om mänskliga rättigheter.

Coelho
- (PT) Herr talman, herr rådsordförande, herr kommissionär! Vi anser alla att det är bevisat att det finns ett organiserat system, kontrollerat av den amerikanska underrättelsetjänsten, som har kapacitet för att avlyssna praktiskt taget alla former av röst- och uppgiftskommunikationer på global nivå. Det vi ännu inte är säkra på, men som vi befarar och misstänker, är att systemet har omdirigerats från att bara ha rent militära och försvarssyften, till kommersiella, industriella och tekniska syften.
Vi vill således ställa tre frågor. Den första, till rådet och kommissionen, är: vad innebär uttrycket rättvis handel, vad innebär det när stora amerikanska företag kan få illegitima fördelar tack vare privilegierad information från detta system?
Den andra är: vad betyder civila friheter för oss, en princip som vi så hårt basunerar ut, när privatlivet för våra statschefer, våra ledare och våra medborgare, kan kränkas utan att det sker, så som våra lagar kräver, i kampen mot brottslighet och genom rättsliga mandat? Hur tror rådet och kommissionen att den amerikanska staten skulle reagera om de visste att Europa skulle kunna avlyssna dess presidents kommunikation, dess ledare och medborgare?
Slutligen, hur försvarar vi oss mot detta hot? Kommissionären har redan talat om arbetet med kryptering, vilket redan fanns med i Europaparlamentets senaste rekommendation. Men vad har gjorts konkret för att stärka krypteringssystemet och investera i den europeiska teknik som ger oss ett bättre försvar mot detta hot? Till sist, hur kommenterar rådet och kommissionen Frankrikes färska beslut om att avskaffa de operativa kommersiella datasystemen med sluten källkod från sina statliga system, så att det därigenom blir möjligt att skaffa system med öppen källkod, för att - som det franska försvarsdepartementet säger -, garantera att inget land eller försvarssystem blir utelämnat åt en människa, eller ett enda företag?

Paciotti
Herr talman! Europas medborgare är bekymrade över Echelon, inte bara över det missbruk som kan ha förekommit utan framför allt över de risker som ligger i dess själva natur, eftersom det är ett system för urskillningslös, generell och automatisk avlyssning som naturligtvis existerar. Det krävs mer seriösa kontroller för att slå vakt om medborgarnas grundläggande rättigheter och trygga de europeiska företagen. Det krävs politiska initiativ till ett mer lojalt samarbete mellan medlemsstaterna där deras överenskommelser med tredje land i dessa frågor offentliggörs. Det fordras uppdateringar, harmonisering av lagstiftningen och förenklingar och förstärkningar av kontrollmyndigheterna. Det fordras helt visst teknik för att skydda telekommunikationerna mot risken för oproportionellt och orättfärdigt intrång. Det är ett komplicerat spektrum av åtgärder som rådet och kommissionen har varslat om för sent, för blygsamt och i för liten omfattning. Parlamentet måste också stödja alla åtgärder som fordras för att få fram sanningen och bedriva övervakning med kraft och ihärdighet när stundens larm har lagt sig, för utan insyn i den offentliga makten och visshet om de individuella rättigheterna finns inget förtroende för demokratin.

Berger
Herr talman, efter att väldigt många frågor tyvärr inte har blivit besvarade i dag vill jag ställa ytterligare några frågor och ber rådet och kommissionen att besvara dem.
Stämmer det - och här finns en koppling till rådet och kommissionen - att företrädare för kommissionen och rådet har arbetat under amerikanernas ledning på Echelon-kompatibla europeiska telekommunikationsstandarder som inkluderar avlyssningsmöjligheter, närmare bestämt inom ramen för det så kallade ILETS, ett så kallad seminarium? Detta framgår ju av de beryktade Infopol-dokumenten. Hur stor är den skada som hittills uppstått för det europeiska näringslivet? Finns det ytterligare företag som åsamkats skada av detta, förutom Airbus-konsortiet och Thomson? Vad avser rådet och kommissionen att vidta för åtgärder och hur kommer man att förhålla sig till de medlemsstater i unionen vilka bedriver spioneri mot sina partners i syfte att - som man också medgivit - sörja för sitt economic well-being? Hur kommer kommissionen och rådet att svara på amerikanernas svar, som lästes upp i dag och står i klar motsättning till vad t.ex. den förre direktören i CIA, Woolsey, har sagt?

Gomes
- (PT) Herr talman, ärade ledamöter! Jag har med största intresse tagit del av den oro som här har kommit till uttryck. Jag skulle mycket direkt och kortfattat vilja tillägga följande.
Första punkten: jag har objektivt tagit upp Echelon-systemet, mer än en gång, och fördömt det på ett otvetydigt sätt, och jag sade i mitt inlägg att rådet inte kan acceptera att det skapas eller att det finns ett system för avlyssning av telekommunikationer som innebär att man inte respekterar medlemsstaternas rättsliga bestämmelser. Wiebenga påstod att jag inte direkt och objektivt har förkastat Echelon: detta gjorde jag givetvis och jag upprepar det. Det handlar inte i den här debatten om huruvida det existerar ett telefonavlyssningssystem eller ej. Detta är uppenbart! Vad det handlar om är hur denna avlyssning används.
När det gäller denna fråga skulle jag också vilja tillägga följande: rådet har ingen information som gör att det kan dra slutsatser - som svar till van Velzen - om något mer företag, eller om till och med de företag ni talar om, har gynnats eller skadats som en konsekvens av avlyssningen genom detta system. Vi har ingen exakt information, hade vi det skulle rådet givetvis anta en tydlig ståndpunkt. Den andra frågan från ledamoten kommer jag bara att kunna svara skriftligt på senare, eftersom jag inte har nödvändig information här.
Jag vill också informera parlamentet om följande: den oro som uttrycks här är också rådets oro. Därför kommer det portugisiska ordförandeskapet vid rådet (rättsliga och inrikes frågor) den 29 och 30 maj att debattera denna fråga för att anta en ståndpunkt. Vi kommer hela tiden att hålla parlamentet underrättat om utvecklingen av denna fråga.

Liikanen
. (EN) Herr talman! Tillåt mig först att tacka parlamentet för diskussionen. Jag anser att det finns en punkt som har tagits upp av ett antal parlamentariker som är av grundläggande betydelse, nämligen att garantera att det kommer att finnas kraftfulla europeiska krypteringsprodukter. Det är mycket viktigt att öka de europeiska medborgarnas och företagens medvetenhet om att den elektroniska kommunikationen måste krypteras för att garantera sekretess.
Här har det funnits program under arton månader. De europeiska forskningsprogrammen har varit relativt framgångsrika, och det erkänns, även i diskussionerna i andra länder, att den europeiska kompetensen på detta område är bekräftad.
För det andra, angående van Velzens fråga om programvara och personlig uppgiftsintegritet vid telekommunikation. Som van Velzen känner till, arbetar vi nu med revideringen av telekommunikationslagstiftningen, och denna fråga måste analyseras i det sammanhanget, och jag kommer inom kort att svara er skriftligen, samtidigt som jag svarar på resten av frågorna.
Berger frågade om det finns företag som har förlorat kontrakt till följd av spionage. Inga företag har kontaktat kommissionen i denna fråga. Och vad beträffar frågan om Förenta staterna och Storbritannien: Anledningen till att vi bad om ett klargörande nyligen var intervjuerna med en tidigare tjänsteman i Förenta staternas underrättelsetjänst. Av den anledningen kontaktade vi Förenta staternas regering och bad om ett klargörande, och vad jag har sagt här var deras svar på just denna fråga.
Avslutningsvis är detta mycket viktiga och känsliga områden, och vi måste vara mycket bestämda när det gäller att garantera sekretess och personlig integritet vid telefoni och telekommunikation. Europadomstolen för mänskliga rättigheter fattade för en tid sedan ett beslut i vilket de sade att "avlyssning och andra former av övervakning av telefonsamtal utgör ett allvarligt intrång i privatlivet och den privata korrespondensen och måste följaktligen grunda sig på en lagstiftning som är särskild exakt. Det är av yttersta vikt att ha tydliga, detaljerade regler i denna fråga, särskilt med tanke på att den teknik som är tillgänglig för användare hela tiden blir mer sofistikerad."
Jag tycker att detta beslut är mycket tydligt. Kommissionen kommer i alla sina åtgärder att respektera dessa principer, och vi kommer inte att underlåta att agera i enlighet med skyldigheterna i fördraget vid överträdelser av gemenskapslagstiftningen.

Talmannen
Tack, herr kommissionär.
Jag har mottagit fyra förslag till resolutioner i enlighet med artikel 37.2 i arbetsordningen..
Jag förklarar debatten avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum under nästa session.

Europeiska patentbyråns beslut om kloning av människor
Talmannen
Nästa punkt på föredragningslistan är uttalande av kommissionen om Europeiska patentbyråns beslut om kloning av människor.

Bolkestein
. (EN) Herr talman, mina damer och herrar! Jag har kommit hit i dag för att göra ett uttalande om Europapatentet EP 69 53 51, som av Europeiska patentbyrån beviljades universitetet i Edinburgh den 8 december 1999. Efter beviljandet av detta patent har ett antal betänkligheter uttalats, både här i parlamentet och i organisationer som Greenpeace, om patentets egentliga räckvidd.
Jag skulle på kommissionens vägnar vilja säga att kommissionen delar dessa betänkligheter. Det är nog uppenbart för alla inblandade att detta patent aldrig borde ha beviljats i sin nuvarande form. Europeiska patentbyrån har utfärdat ett pressmeddelande i vilket detta erkänns. Jag vet att det har funnits vissa bland er här i dag som anser att Europeiska patentbyrån, i bästa fall, har varit ekonomisk med sanningen eller, i sämsta fall, har försökt att grovt vilseleda allmänheten. Ni har ett gemensamt förslag framför er i dag som inbegriper sådana anklagelser.
Tillåt mig att påpeka att Europeiska patentbyrån inte är ett gemenskapsorgan; dess existens och dess agerande grundar sig på ett internationellt avtal som alla Europeiska unionens medlemsstater och fyra andra länder, men inte gemenskapen själv, deltar i.
Jag kan därför inte ge er auktoritativ information om Europeiska patentbyråns agerande i just detta fall. Mot bakgrund av mina erfarenheter av Europeiska patentbyrån, som jag nyligen besökte i München, skulle jag emellertid bli mycket förvånad om denna olyckliga händelse var någonting annat än ett misstag under prövningsförfarandet.
Oavsett orsaken till problemet är det, som jag just sade, tydligt att patentet inte borde ha beviljats i sin nuvarande form. Frågan är därför: Vad har kommissionen för avsikt att göra? Det är för att svara på den frågan som jag är här i dag.
I det föreliggande förslaget uppmanas parlamentet och Europeiska unionens övriga institutioner att formellt överklaga patentet inom den niomånadersperiod under vilken det är tillåtet att överklaga, enligt reglerna som styr beviljande av Europapatent.
Några överklaganden mot patentet har redan gjorts. Om Europeiska patentbyrån följer sina vanliga regler vid överklaganden, är det dock osannolikt att detta leder till någon ändring av patentet före december 2000, eller kanske ännu senare. En sådan fördröjning för att rätta till vad som i själva verket är ett erkänt misstag är självfallet inte önskvärt. Jag har därför skrivit till Europeiska patentbyrån i München och begärt att de skall undersöka varje möjlighet att behandla denna fråga snabbare.
Det gläder mig att kunna säga att Europeiska patentbyrån, mot bakgrund att sakens speciella natur, har gått med på att omgående bilda en så kallad besvärskommitté, en besvärskommitté som kort efter det att den har inrättats kommer att utfärda ett första meddelande med ett preliminärt yttrande.
Europeiska patentbyrån har dock sagt att ett sådant preliminärt yttrande inte kommer att inverka på besvärsenhetens slutliga utslag i detta fall. Men byrån försäkrar att förfaringssättet snabbt kommer att leda till slutsatser, under förutsättning att rättigheterna för de parter som skall höras kan respekteras.
Herr talman! Jag är säker på att ledamöterna i denna församling, i likhet med mig själv, välkomnar den beredvillighet Europeiska patentbyrån visar i fråga om att svara på vissa av de farhågor som rests i detta parlament och som ett direkt resultat av kommissionens tillvägagångssätt. Det gläder mig, herr talman, att till ert förfogande kunna ställa kopior av mina båda brev till Europeiska patentbyrån och av dess svar till kommissionen. Naturligtvis kommer jag så snart som möjligt att informera er om de slutsatser som kommissionens rättstjänst kommer att formulera efter att noggrant ha undersökt Europeiska patentbyråns svar på den skrivelse som jag nyligen sände den.
Tillåt mig således att upprepa att kommissionen, liksom alla andra, beklagar att detta patent har beviljats i sin nuvarande form. Vi har vidtagit åtgärder som grundas på Europeiska patentbyråns fulla samarbete, och som jag tror kommer att leda till en snabb lösning på denna olyckliga händelse.

Liese
Herr talman, herr kommissionär, mina ärade damer och herrar! Beviljandet av ett patent på genetiskt förändrade mänskliga embryon och en teknik som eventuellt kan leda till kloning av människor är en jätteskandal. Härigenom utsätts den mänskliga värdigheten för en iögonfallande kränkning. Detta fall visar vikten av att Europaparlamentet i diskussionen om direktivet om patentering av biotekniska uppfinningar ansåg att dessa skulle vara klart förankrade i direktivet och att man ser till att det inte finns några möjligheter att patentera tekniker för kloning av människor, tekniker för ingrepp i de mänskliga arvsanlagen, och framför allt människan själv i alla hennes utvecklingsfaser.
Många sade den gången att sådana förtydliganden inte alls var nödvändiga eftersom ett sådant patent hur som helst aldrig skulle bli beviljat. I dag ser vi hur viktiga dessa förtydliganden i själva verket var. Den europeiska patentmyndigheten har övertagit Europeiska unionens direktiv i sina direktiv. Denna myndighet är visserligen inte direkt knuten till rådet och parlamentet, men den har ordagrant i sina genomförandebestämmelser övertagit det vi den gången beslutade om. Det är därför en påfallande överträdelse också mot den europeiska patentmyndighetens egna regler som här skett.
Jag kan inte heller uppamma någon sympati eller förståelse för dem som säger att, ja ja, det är inte så farligt, vi skall inte bli upprörda, och tekniken det handlar om för ju också med sig många möjligheter. En förklaring i pressen - Europabio - var inte till stor hjälp i detta avseende, och jag skrev ett brev till ordföranden i Europabio om att en sådan ambivalent hållning till det föreliggande patentet ingalunda är av värde för befrämjandet av människans förståelse för biotekniken. Detta måste bemötas med en kraftfull protest från Europaparlamentet!
Men det handlar inte om att direktivet vi beslutade om 1998 skulle vara dåligt. Det handlar om att direktivet måste få en bättre tillämpning. Det är fråga om ett övertramp mot direktivet, och därför bör vi inte ifrågasätta själva direktivet utan sörja för att det blir tillämpat i dels den europeiska patentmyndigheten, men också genom att införlivas i nationell rätt. Den gången sade vi klart och tydligt att vi är för bioteknik och ställer oss bakom dess möjligheter, men vi vill ha klara, etiskt motiverade gränsdragningar!
Och ännu en sak måste vara klar: Europaparlamentet har alltid tagit tydlig ställning inte bara mot patentering av tekniker som innebär en kränkning av människovärdet, utan även mot teknikerna som sådana. Kloning av människor, ingrepp i de mänskliga arvsanlagen samt forskning som innebär bruk av embryon har alltid avvisats av parlamentet, exempelvis i Tannertbetänkandet gällande det aktuella forskningsprogrammet på området. Europeiska folkpartiet har därför lämnat in ändringsförslag 4 i syfte att ytterligare göra klart att vi inte tänker vika oss. Vi tänker i varje fall rösta för resolutionen, eftersom Europaparlamentet här måste göra en tydlig markering.

Gebhardt
Herr talman, herr kommissionär, kära kolleger! Det av den europeiska patentmyndigheten beviljade patentet 695/351 angående genetisk modifiering av mänskliga celler och mänskliga embryon har utlöst en begriplig avsky hos allmänheten. Min grupp ställde omedelbart efter offentliggörandet en muntlig fråga därom. Den är ägnad att bringa klarhet i de principiella frågor och nödvändiga konsekvenser som härigenom uppkommer. Dock frågan har kommit bort under arbetsprocessen i denna församling. I stället för de behövliga svaren har vi i dag fått en förklaring från kommissionens sida, som för Europaparlamentets vidkommande inte kan vara det sista ordet.
Varför nämner jag detta? Det är enkelt. Detta motbjudande patent och dess förhistoria samt försvinnandet av en parlamentarisk fråga visar ett sätt som vi inte får hantera biotekniken på, nämligen hänsynslöst och slarvigt. Det skulle innebära en väg in i en katastrof som avlägsnar människans okränkbarhet och värdighet. Det står klart att vi måste göra allt som kan göras för att skaffa patentet 695/351 och dess möjliga likartade avlöpare ur världen. Det är klart att vi så snart som möjligt måste sluta luckan i lagstiftningen gällande avsaknaden av ett europeiskt patent. Det står också klart att vi på kort tid måste skapa en oavhängig patentjurisdiktion som står öppen för alla, eller vill vi fortsättningsvis överlåta en mäktig myndighet till dess egen kontroll fastän den inte fungerar ens tillnärmelsevis tillfredsställande?
Det är klart att bioteknikens utveckling och alla de nya teknikerna måste ställas under en starkare offentlig kontroll. Därvid tillkommer en särskild uppgift Europaparlamentet, en uppgift som kräver en årlig rapport om arbetet i gruppen för etik för naturvetenskaperna och de nya teknikerna. För min partigrupp och mig är det likaså klart att mänsklighetens genetiska arv måste förbli någonting gemensamt som inte får schackras bort på börsgolvet.
Vi använder biotekniken på ett ansvarsfullt sätt endast om vi respekterar de etiska gränserna för den och gör den tillgänglig för alla forskare världen över. Och en gång för alla måste det göras otvetydigt klart att vårt direktiv om det rättsliga skyddet för biotekniska uppfinningar inte bara utesluter människans patenterbarhet, alltifrån enskilda delar av den mänskliga kroppen till ingrepp i genomet, utan även klonandet av människor i samtliga av hennes utvecklingsfaser. Alla måste hålla sig till detta!

De Clercq
Herr talman, herr kommissionär, ärade kolleger! Europaparlamentet är med rätta bekymrat, och det är säkert ett understatement, över det patent som Europeiska patentbyrån beviljat Edinburghs universitet. Vi gör inget annat här än att ge uttryck för den oro, den rädsla och den förvirring som finns hos allmänheten. Europaparlamentet har emellertid redan tydligt formulerat sin ståndpunkt i denna känsliga fråga. Jag hänvisar till två tillfällen.
För det första gäller det direktivet om bioteknik. Detta direktiv, som parlamentet definitivt godkände i andra behandlingen 1998, kännetecknas av ett tydligt ställningstagande, vilket, som ni känner till, kom till efter långvariga, grundliga och stundtals heta diskussioner där alla ståndpunkter, åsikter, och intressen kom till uttryck. Det har också varit ett ämne, inom parentes sagt, där parlamentet kanske för första gången har gett prov på sin makt och verkligen har utnyttjat sin ställning. Resultatet är en jämn text som ger vetenskapen en chans att göra framsteg, men detta i mänsklighetens intresse och i dess tjänst. Några företeelser är i detta direktiv klart och tydligt uteslutna från patentering, som till exempel människokroppen eller delar av kroppen i alla dess stadier och utveckling enligt artikel 3, samt kloning av människor enligt artikel 9.
Det är alltså tydligt att detta registrerade patent inte kan gå igenom. Därför är det också bra att parlamentet reagerar skarpt nu. Av den anledningen kommer ELDR-gruppen inte bara att godkänna förslaget, utan även att stödja ändringsförslagen 1, 3, 6, 8 och 9 som lagts fram av PPE-DE-gruppen, för att dessa tydligt sammanfattar vad som nämns i det berörda direktivet.
För det andra har Europaparlamentet redan ett flertal gånger påtalat bristen på ett enhetligt europeiskt patent och kritiserat luckorna i den europeiska patenträtten. Detta är återigen fallet, se punkt 5 i resolutionsförslaget. Jag hänvisar till det ändringsförslag som lades fram av mig och som enhälligt godkändes av utskottet för industrifrågor, utrikeshandel, forskning och energi beträffande just behovet av ett europeiskt patent. Även där betonas vikten av att snabbt förverkliga detta europeiska patent, vilket hittills har misslyckats på grund av de kostnader som är förenade med översättningsproblemet. Kan ni tänka er! Nåväl, vi kan, som man brukar säga på Europeiska patentbyrån, undvika beklagliga missförstånd när vi har löst problemet med den europeiska patenträtten definitivt, det gäller att undanröja sådana missförstånd, för när allt kommer omkring är det alltid bättre att förebygga än att bota.

Breyer
Herr talman, patent nr 695/351 har djupt chockat oss alla - det är ett medvetet beviljande av patent på människoodling! Den genetiskt modifierade människan har själv blivit degraderad till genteknikprodukt, vilket är ett iögonfallande brott mot den mänskliga värdigheten. Vi gläder oss därför åt att man i parlamentets resolutionsförslag har tagit upp De grönas förslag att vi i parlamentet skall lämna in ett överklagande hos patentmyndigheten i München och att även parlamentet följer oss i kritiken mot de strukturella problemen i den europeiska patentmyndigheten. Ty för att öppenhet och etik skall gälla behöver vi en oavhängig kontroll av den europeiska patentmyndigheten. Detta patent är nämligen inget unikt fall. Det är bara toppen på ett isberg. Pandoras ask är sedan länge öppen. Patentmyndigheten har beviljat ett flertal patent på människans arvsanlag och därvid brutit mot Europeiska patentkonventionens föreskrifter.
Kroppsdelar av människan har på ett outhärdligt sätt förklarats vara tillgängliga för manipulation och tredje parts egendom samt kommersialiserats. Denna kommersialisering av människan och de påfallande brotten mot den mänskliga värdigheten måste vi med bestämdhet agera mot. Till detta räknas dock också att vi gör patenteringen av människans kroppsdelar och av själva generna, vilket också det möjliggörs av patenteringsdirektivet, till föremål för prövning. Ty vi behöver ett moratorium på patentering av mänskliga gener och kroppsdelar, för att de nu alltmer synliga samhälleliga och etiska konsekvenserna skall kunna prövas - detta patent måste bli ett lärostycke för oss och en sista varning så att vi verkligen hanterar det hela annorlunda. Jag hade också väntat mig mer av kommissionen i dag, mer kritik, mer frågor som även skulle inkludera patenteringsdirektivet, som liksom är en legitimation av patentmyndighetens tidigare praxis.

Montfort
Herr talman, herr kommissionär, kära kolleger! Vår grupp stöder den gemensamma resolutionen om Europeiska patentbyråns ifrågasatta beslut. Jag glädjer mig för övrigt åt att PPE-DE-gruppen - jag tackar Liese - införlivade artikel 1 i vårt resolutionsförslag i form av ett ändringsförslag, vilket åter bekräftar att det mänskliga livets värdighet står över alla vetenskapliga eller vinstrelaterade hänsyn.
Till sitt försvar talar de ansvariga på patentbyrån om språkliga problem. Men läser man detta patent på engelska räcker den förklaringen inte till, eftersom artikel 11 uttryckligen nämner att termen "animal" inbegriper alla djurceller, i synnerhet däggdjursarter, inklusive celler från människor. Detta omnämnande förefaller strida mot byråns språkliga förklaringar och låter frukta att misstaget inte bara är av teknisk karaktär, vilket man tycks vilja få det till.
Det krävs en undersökning för att fastställa ansvaret för detta misstag, att sanktioner verkställs och framför allt att lämpliga åtgärder vidtas av Europeiska patentkonventionens medlemsstater och av byrån själv, för att undvika att liknande händelser inträffar på nytt. Men det handlar inte bara om att få de gällande rättsliga reglerna i unionen eller byråns egna regler att tillämpas.
Det handlar om att försvara människans värdighet, från det att hon bildas till hennes naturliga död. Vi vet mycket väl att kloningen skadar denna värdighet, i synnerhet då man i hemlighet reponerar embryon på laboratorierna. Vi vet att kloning strider mot denna värdighet då den syftar till att skapa kopior från vilka man tar bort friska celler till originalets fördel.
Varje person är unik och varje mänsklig varelse innesluter en del av det heliga. I dag kan vi konstatera ett förakt för människan och mer generellt för livet, och det kan bara ge näring åt oansvariga forskares värsta galenskaper. Det är åtminstone någonting gott att vi under en kort debatt har erinrat om vars och ens grundläggande rätt till sin unika identitet.

Blokland
Herr talman! Vi är förskräckta över meddelandet om att Europeiska patentbyrån har beviljat ett patent för genetisk modifiering av mänskliga celler och embryon. Om det nu var fråga om ett översättningsfel, vilket påstås, eller om det skedde med avsikt låter jag vara osagt. Att patentet felaktigt beviljats har byrån hur som helst erkänt.
Kommissionen hävdar att om direktivet om patent på biotekniska uppfinningar hade införts i tid hade detta misstag kunnat undvikas. Jag bestrider detta.
För det första fick patentet inte beviljas på grundval av nationell patenträtt. För det andra betvivlar jag att direktivet är så entydigt som kommissionen tydligen tror. I Nederländerna, mitt eget land, har direktivet ännu inte införlivats. Orsaken till detta är att Nederländerna hos EG-domstolen begärt att detta direktiv skall ogiltigförklaras, bland annat på grundval av direktivets "interna inkonsekvens".
Jag riktar en angelägen uppmaning till kommissionen om att avlägsna alla oklarheter och luckor i direktivet. Europeiska gruppen för etik måste dessutom undersöka om den mänskliga värdigheten verkligen får ett tillräckligt skydd.
Respekt för människor, djur och växter i Guds skapelseverk är av avgörande betydelse för vårt samhälle. Kommissionen vilseleder sig själv om den tror att införandet av direktivet betyder slutet på all osäkerhet. I direktivet finns ett spänningsfält mellan ekonomiska intressen och etiska överväganden som kommer att sörja för en bestående diskussion.

Buttiglione
Herr talman, ärade ledamöter! Jag tror att upprördheten i den allmänna opinionen över att detta patent har beviljats till stor del är befogad. För det första befinner vi oss i ett skede där det finns ett allmänintresse av att undvika att patent om människokromosomer beviljas, för att lämna så stora möjligheter som möjligt för den vetenskapliga forskningen att finna sätt att vårda och använda kunskapen om människans gener för hälsoförbättringar. Detta är ett syfte som borde stå över och sträcka sig bortom det visserligen legitima skyddet av forskarnas ekonomiska intressen.
För det andra konstaterar vi en brist i lagstiftningen: vi inser att Europeiska patentbyrån inte kan stå utan några förbindelser med Europeiska kommissionen och placeras utanför Europeiska unionens struktur.
För det tredje slås vi av en sak och detta är den viktigaste punkten en sak som berör vår civilisations grunder. Kristendomen har lärt ut varje mänsklig varelses värdighet och i vänsterns idétradition är tanken att den mänskliga varelsen, människan, inte är någon vara, inte kan göras till någon handelsvara. Nåväl, nu står vi inför den klart uttalade möjligheten att helt eller delvis omvandla den mänskliga varelsen till en handelsvara, och detta berör grundvalarna i vår civilisation, både den mer traditionellt kristna civilisationen och den som baserar sig på upplysningstänkandet och även marxismen. Inför detta anser jag att vi alla måste reagera tillsammans med stor beslutsamhet och mycket bestämt och även komma ihåg att embryot är en individ av människosläktet. Vilka åsiktsskillnader vi än har i fråga om abort har ändå även de som hävdar att aborter skall tillåtas alltid hållit med om en sak: embryots rätt får stå tillbaka för moderns rätt, men existerar likaväl. Den står bara och uteslutande tillbaka för moderns rätt, inte för ett eller annat multinationellt företags rätt till vinst.

Rothley
Herr talman! Jag tackar kommissionen för förklaringen. Jag vill uppmana kommissionen att inlägga en officiell protest mot detta patent. Rådet bör ge kommissionen mandat för detta. Som motiv vill jag peka på att det måste vara kommissionens uppgift att se till att biopatentdirektivet efterlevs. Man kan betvivla om biopatentdirektivet, som jag var föredragande för, verkligen är ett lämpligt instrument för att hantera denna problematik. Det hade varit till stor hjälp om den ena eller andra som yttrar sin upprördhet först hade tagit sig mödan att läsa patentet. Då hade han kunnat konstatera att patentet strider mot biopatentdirektivet av två skäl, dels genom att patentskyddet omfattar ett förfarande för förändring av de genetiska arvsanlagen och dels genom att patentskyddet omfattar användning av embryon för kommersiella och industriella ändamål. Det är två klara brott mot biopatentdirektivet!
Hur man nu kan se detta som en anledning att åter tvivla på direktivet utan att ha läst patentet eller direktivet, detta överstiger min föreställningsförmåga! Därför riktar jag denna begäran till parlamentet: Vi behöver inte ompröva direktivet igen, som kollegan Breyer tror sig tvingad att göra. I själva verket är direktivet den första texten i världen som på ett tillfredsställande sätt löser problematiken med patentskydd och biotekniska uppfinningar, det är den första texten i världen som för övrigt mött gillande överallt. Alltså, vad det handlar om nu är inte att ifrågasätta direktivet igen, utan att se till att det efterlevs!

Inglewood
Herr talman! Jag måste börja med att förklara att jag inte har någon som helst anknytning till universitetet i Edinburgh, men jag tycker att det är viktigt att betona deras ärliga uppsåt. Det är när allt kommer omkring ett av de mest framstående universiteten i mitt hemland. När de sökte och erhöll detta patent, vilket de gjorde för helt lagliga syften, gjorde de det i god tro. De har inget intresse av att klona människor: vad de är intresserade av är snarare att kunna arbeta med mänsklig vävnad, i sitt sökande efter botemedel mot till exempel Alzheimers sjukdom och leukemi, och deras verksamhet bryter inte mot någon lag i Storbritannien.
Som har förklarats, prövades patentet i fråga innan 1998 års direktiv trädde i kraft i september 1999, men det utfärdades efter detta datum, och, vilket har sagts, ett misstag begicks med avseende på den form i vilken det beviljades. Jag har hittills inte sett några bevis alls på någonting annat än ett fel från patentbyråns sida. Jag skulle naturligtvis vilja tillägga att det är någonting mycket allvarligt. Men till dess det finns någonting mer, anser jag att det är lämpligt att ignorera de vildare kraven och förslagen.
Om jag har förstått saken rätt, kan patentfelet rättas till antingen genom att patentinnehavaren ansöker om att rätta till handlingen eller genom att en tredje part inkommer med ett överklagande, vilket jag förstår redan har skett. Universitetets rådgivare har talat om för mig att universitetet inte kommer att motsätta sig detta så länge den avståendeklausul som kan komma att läggas till patentet tillåter dem att utföra deras lagliga arbete med mänsklig vävnad även fortsättningsvis. Vad vi här talar om är med andra ord en ändring som tar bort de stötande delarna i patentet och därigenom gör det lagligt, och inte upphävandet av patentet i dess helhet.
Jag tror att det arbete som utförs i Edinburgh inte är tillåtet enligt lagstiftningen i vissa andra medlemsstater. Men vad detta parlament och gemenskapsinstitutionerna och internationella organ inte bör göra är att försöka lagstifta för nationella parlament på områden med nationell behörighet, och varje försök att göra det bör i mina ögon motarbetas starkt, som ett brott mot den konstitutionella principen.

Bolkestein
. (EN) Herr talman! Jag skulle till att börja med verkligen vilja tacka ledamöterna här i parlamentet för deras frågor och kommentarer. Tillåt mig att helt kort kommentera det som de olika parlamentsledamöterna har sagt.
Jag skulle vilja börja med att säga, som ett svar till herr Rothley, att kommissionen visst förbehållit sig rätten att överklaga patentet på ett formellt sätt. Som jag sade tidigare i förmiddags, har jag skrivit ett brev för kommissionens räkning till Europeiska patentbyrån. Jag har inga som helst invändningar mot att offentliggöra detta brev. I det näst sista stycket står följande: "I detta sammanhang vill jag informera om att kommissionskollegiet redan har beslutat att vidta mer formella åtgärder, bland annat att lämna in ett överklagande från kommissionen eller gemenskapen, om ingen pragmatisk lösning kan nås".
Med andra ord, medan vi föredrar en förhandlingsuppgörelse, eftersom den skulle vara snabbare än de nio månader som föreskrivs enligt patentbyråns regler, har vi behållit för oss själva den rätta formeln för att överklaga patenten, om inga framsteg görs längs denna snabbare väg. Vad beträffar detta, kan Rothley följaktligen vara förvissad om att kommissionen har förbehållit sig denna rättighet.
Jag skulle därefter vilja stödja Liese, som betonade att det inte är något fel på direktivet. Jag håller med honom. Jag tycker att det är ett bra direktiv. Rothley har ju själv sagt att direktivet är det första av sitt slag i världen och att det har fått allmänt bifall.
Om jag läser punkt fem i direktivet, där det står att vissa processer inte skall anses vara möjliga att patentera, verkar det i mina ögon sannerligen som om direktivet är fullständigt tydligt. Blokland sade att direktivet är otydligt och inkonsekvent, och kommissionen skulle verkligen vara intresserad av att få det uttalandet förtydligat.
Gebhardt sade också att det bör vara förbjudet att klona människor. Ja, herr talman, det är förbjudet. Tillåt mig att fästa Gebhardts uppmärksamhet på det faktum att det uttryckligen förbjuds i direktivet. I mina ögon är det allt vi behöver göra, naturligtvis under förutsättning att direktivet tillämpas korrekt.
Den sista saken som jag skulle vilja ta upp är frågan om gemenskapspatent. Flera talare denna förmiddag har talat om Europapatent. Nå, ett Europapatent är vad Europeiska patentbyrån beviljar. Den korrekta termen att använda är ett gemenskapspatent. Det är med andra ord en ansökan som görs till Europeiska patentbyrån i München, men denna byrå skulle sedan bevilja ett gemenskapspatent, som på en gång skulle gälla i hela Europeiska unionen. Vi arbetar med detta. Jag skulle vilja säga till Gebhardt och till De Clercq, som nämnde detta, att vi verkligen arbetar hårt för att förverkliga möjligheten att få till stånd ett gemenskapspatent.
Det är inte lätt, huvudsakligen på grund av att Europeiska patentbyrån inte är en gemenskapsinstitution. Så vad vi vill att Europeiska patentbyrån skall göra är någonting för Europeiska kommissionens räkning, samtidigt som byrån själv inte är en gemenskapsinstitution. Det ställer oss inför vissa juridiska problem, och vi försöker lösa dessa.
Det är förvisso sant att språkproblemen är betydande. Den genomsnittliga kostnaden för ett patent är omkring 30 000 euro, mycket högre än i Förenta staterna, och det beror på att 40 procent av kostnaderna härrör från språkproblem - översättningskostnader - och vi försöker få ett grepp på det problemet.
Avslutningsvis är det kommissionens avsikt att utfärda en handling som förtydligar uppbyggnaden av ett Europapatent före sommaren, och jag ser fram emot att påbörja en dialog med parlamentet om innehållet i denna handling.

Gebhardt
Herr talman, jag ville bara ha ett förtydligande till. Herr kommissionär Bolkestein, jag beklagar om ni inte har hört på så noga eller om översättningen inte var så precis, men jag ställde aldrig upp kravet på att kloning skall förbjudas. Det kravet ställde jag inte. Genom att jag kritiskt bevakat lagstiftningen i samband med direktivet om biotekniska uppfinningar vet jag mycket väl vad som står i det. Jag ville bara be er att också ni uppmärksammar detta. Jag sade att jag vill ha ett otvetydigt förtydligande av att det verkligen står så däri. Det är ett helt annat påstående än det som ni tillskrev mig.

Talmannen
Jag meddelar att jag har mottagit sju förslag till resolutioner i enlighet med artikel 37.2 i arbetsordningen.
Omröstningen kommer att äga rum kl. 11.00.
(Sammanträdet avbröts kl. 10.55 och återupptogs kl. 11.05.)

OMRÖSTNING
Theorin
Herr talman! Jag vet att det inte kommer att röstas om de yttranden som har kommit från de olika utskotten. Kvinnoutskottet har lagt fram ett särskilt yttrande. Jag vill bara påpeka att det viktigaste däri naturligtvis är att det anslås ordentliga medel för mainstreaming. Det har dock smugit sig in ett fel i vårt yttrande. Jag vill inte att det skall finnas ett fel i yttrandet, även om vi inte röstar om det. Punkt 4 i vårt yttrande, sista delen, efter gemenskapens åtgärdsprogram skall strykas. Detta har utskottet röstat bort, men av misstag har denna punkt ändå kommit med. Jag vill att denna del tas bort, vilket jag vill anmäla nu innan vi övergår till omröstningen.
(Parlamentet antog resolutionen.)
Betänkande (A5-0068/2000) av Ferber för budgetutskottet om riktlinjer för budgetförfarandet 2001: Avsnitt I - Europaparlamentet, Avsnitt II - Rådet, Avsnitt IV - Domstolen, Avsnitt V - Revisionsrätten, Avsnitt VI - Ekonomiska och sociala kommittén, Avsnitt VII - Regionkommittén, Avsnitt VIII - Ombudsmannen
(Parlamentet antog resolutionen.)
Resolutionsförslag (B5-0289/2000) av Jackson och Blokland för utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentfrågor om ljuddämpande anordningar för flygplan ("hush kits")
(Parlamentet antog resolutionen.)
Gemensamt resolutionsförslag om Medelhavspolitik
Om ändringsförslag 4 och 5:

Napoletano
Herr talman! Det muntliga ändringsförslag som jag skall läsa upp ersätter ändringsförslagen 4 och 5. Alla grupper är överens om denna kompromiss. Det är ett tillägg till punkt 16 och lyder: "Är positivt till att en Europa-Medelhavskonferens om jordbruket sammankallas med deltagande av företrädare för institutionerna, medlemmar i branschorganisationer för jordbruksprodukter och företrädare för jordbruks- och konsumentsammanslutningar."
(Parlamentet antog den gemensamma resolutionen.)
Betänkande (A5-0057/2000) av Hernández Mollar för utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor om handlingsplaner för ursprungs- och transitländer för asylsökande och migranter - högnivågruppen (C5-0159/1999 - C5-0160/1999 - C5-0161/1999 - C5-0162/1999 - C5-0163/1999 - C5-0164/1999 - C5-0165/1999 - C4-0133/1999 - 1999/2096(COS))
(Parlamentet antog resolutionen.)
Betänkande (A5-0052/2000) av Klamt för utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor om meddelandet från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om genomförandet av åtgärderna för att motverka barnsexturism (KOM(1999) 262 - C5- 0096/1999 - 1999/2097(COS))
(Parlamentet antog resolutionen.)
Betänkande (A5-0061/2000) av MacCormick för utskottet för rättsliga frågor och den inre marknaden om kommissionens grönbok Skadeståndsansvar för produkter med säkerhetsbrister (KOM(1999) 396 - C5-0184/1999 - 1999/2158(COS))
(Parlamentet antog resolutionen.)
Betänkande (A5-0078/2000) av Turmes för utskottet för industrifrågor, utrikeshandel, forskning och energi om el från förnybara energikällor och den inre marknaden för el (SEK(1999) 470 - C5-0342/1999 - 2000/2002(COS))
(Parlamentet antog resolutionen.)
Gemensamt resolutionsförslag om Europeiska patentbyråns beslut beträffande patent om kloning av människor
Om ändringsförslag 4:

Liese
Herr talman! Ursäkta att min röst inte är riktigt som den borde. Det är för att jag är förkyld. Gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen har begärt delad omröstning för detta ändringsförslag. Jag menar att den första delen är oomstridd, men i den andra delen finns det ett språkligt problem. Det är nog ett översättningsproblem. Det var inte PPE-gruppens avsikt att påbörja en ny debatt utan bara att ännu en gång bekräfta det som redan under den senaste perioden beslutats i parlamentet om det specifika ramforskningsprogrammet, t.ex. i samband med det femte ramforskningsprogrammet eller i samband med Tannertbetänkandet. Det vore därför av vikt att vi anpassar den tyska versionen till den formulering som också valdes i det femte ramforskningsprogrammet. Den engelska texten är här originalversion, och i den tyska måste det heta "verbrauchende Embryonenforschung", såsom parlamentet beslutat angående ramforskningsprogrammet. Det handlar således inte om att parlamentet har intagit en skarpare ståndpunkt, utan om att framhålla det vi redan beslutat. Därför måste det på tyska heta "verbrauchende Embryonenforschung".

Gebhardt
Jag ville bara förklara att min grupp ändå kommer att rösta emot ändringsförslaget; jag tror nämligen att diskussionen om embryoforskning inte har något här att göra, och därför röstar vi emot också denna ändring.
(Parlamentet antog den gemensamma resolutionen.)

Röstförklaringar Betänkande (A5-0070/2000) av Haug

Fatuzzo
Herr talman! Jag röstade emot Haugs betänkande om riktlinjer för budgetförfarandet för 2001 av ett skäl som kanske verkar futtigt för övriga närvarande ledamöter, men som är mycket viktigt för mig som har valts in i detta parlament som företrädare för Pensionärspartiet och som tänker göra allt som står i min makt för att försöka belysa äldre människors krav och behov.
Vi har cirka 120 miljoner äldre i Europa större delen är pensionärer, men en del mindre lyckligt lottade har inte ens pension men i dessa budgetrutiner, i dessa riktlinjer finns inget som helst tecken på en politik med inriktning på äldre och pensionärer från Europeiska unionens sida. Det är därför jag är emot detta förfarande och jag hoppas kunna förbättra situationen för pensionärer och äldre under dessa år.

Savary
Herr talman! Jag har naturligtvis röstat för Haugbetänkandet om riktlinjerna för budgetförfarandet, men jag skulle särskilt vilja betona ett välkommet faktum, nämligen att man återinför posten för naturkatastrofer, vilket bekräftades genom omröstningen i dag. Jag har flera gånger sagt det här: jag tror inte att Europeiska unionen kan ha viljan att vara mer närvarande än den hittills varit för medborgarna - mer synlig - och samtidigt vända sig från dem när svårigheter och olyckor väl inträffar.
Det är således med ett stort nöje som jag har röstat för punkterna 21 och 34. Jag önskar personligen att de genomförs snabbt, särskilt i den sektor som har genomgått strukturella svårigheter och drabbats av en chock på utbudssidan, dvs. skogsbrukssektorn. Här tror jag att Europeiska unionen har en naturlig kallelse att satsa helhjärtat och jag hoppas att vi utifrån detta betänkande kan göra parlamentet och kommissionen medvetna om att en intervention är nödvändig.

Malmström och Olle Schmidt
. Vi har röstat mot ett antal punkter i Haugs betänkande om riktlinjerna för budgetförfarandet 2001.
Den största utmaning som Europeiska unionen står inför de närmaste åren är utvidgningen till länderna i Öst- och Centraleuropa. Utvidgningen kommer att bli kostsam på många sätt. Därför är det viktigt att EU budgeterar stora summor för detta, inte bara föranslutningsstöd. Trots detta nämns utvidgningen inte i Haugs betänkande. I stället väljer man att som den viktigaste punkten i riktlinjerna för 2001 års budget ta upp "Europas sociala och kulturella dimension".
Vi tycker att EU skall satsa sin kraft på de problem som inte medlemsstaterna kan lösa själva - de gränsöverskridande frågorna. Kulturpolitik och socialpolitik är mycket viktiga politiska områden men bör i huvudsak inte vara föremål för gemensam lagstiftning.
Stödet till återuppbyggnaden av Kosovo tas upp i Haugs betänkande som ett annat prioriterat område, vilket vi stöder helhjärtat. Däremot tycker vi att de medel som behövs för Kosovo bör tas från stöd till tobaksodling och annan produktion inom den gemensamma jordbrukspolitiken. Som liberaler anser vi att jordbrukspolitiken skall marknadsanpassas och avbyråkratiseras. Om parlamentet menar allvar med östutvidgningen, måste man verka för omfattande nedskärningar i kostnaderna för jordbruket. Alla direkta stöd till jordbruksproduktion bör stegvis avskaffas.
EU spelar en viktig roll när det gäller sysselsättningen, särskilt genom den inre marknaden. Vi vill dock framhålla att arbetslösheten inte kan minskas enbart med politiska beslut på europeisk nivå. Vi är övertygade om att åtgärder i medlemsstaterna, såsom sänkta skatter på arbete, flexibel arbetsrätt och ett gott företagsklimat är det som leder till ökad sysselsättning och en dynamisk utveckling i hela unionen.

Miguélez Ramos
. (ES) Jag gratulerar Haug till hennes utmärkta arbete, och jag delar hennes åsikt att skapandet av sysselsättning bör betonas som en prioritet för unionen. Fiskeriutskottet vill inte ha mer pengar. Vi vill bara att man nämner oss i riktlinjerna, för det som man inte nämner, finns inte, och fisket finns, det är till och med en gemenskapspolitik.
Fisket är av avgörande betydelse när det gäller att bevara sysselsättningen och ekonomin i europeiska randområden som är beroende av denna verksamhet. Denna sektor genererar dessutom många arbetstillfällen på land, i beredningsindustrin och i varvsindustrin. De billigaste arbetstillfällena är de som man inte behöver skapa för att man aldrig har förlorat dem. Det är bättre att stödja verksamheter som redan genererar sysselsättning, än att senare behöva satsa väldiga summor på att skapa nya industrier.
I fiskeriutskottet anser vi att de internationella fiskeavtalen är värda ett tydligt budgetstöd, för att gemenskapens flotta skall kunna fortsätta med sin verksamhet och för att ekonomin i fiskeregionerna inte skall gå in i en kris. I medlingsförfarandet kommer vi följaktligen att se till att unionens stöd till fisket konsolideras och ökar. Under det nuvarande budgetförfarandet kommer vi dessutom att uttrycka vår oro när det gäller fiskeresursernas bevarande, som är den främsta förutsättningen för arbete och säkerhet i sektorn.

Miranda
I Haugs betänkande framgår det klart att det finns en allvarlig risk att samma sak som tidigare har inträffat, upprepas i budgetprocessen för 2001: att strikt följa stabilitetspakten inpräglar en filosofi om budgetåterhållsamhet som påverkar genomförandet av Europeiska unionens traditionella prioriteringar, och särskilt viktiga utmaningar som kampen mot arbetslöshet, främjandet av den ekonomiska och sociala sammanhållningen, ett korrekt förberedande av utvidgningen eller den nödvändiga samarbetspolitiken.
Det är viktigt att nya prioriteringar knyts till nya ekonomiska medel. I nuvarande situation kräver finansieringen av Kosovos återuppbyggnad och stabilitetspakten för Balkan en allmän översyn av budgetplanen.
Vi kan helt enkelt aldrig acceptera betänkandets logik, som kan översättas med "nedskärning" - även om det är en likvärdig nedskärning - av alla utgiftskategorier för att svara mot de aktuella kraven.
Därför kan vi definitivt inte, med en sådan logik, godkänna detta betänkande.
Betänkande (A5-0068/2000) av Ferber

Fatuzzo
Herr talman! Jag avstod i omröstningen om betänkandet av Ferber om de andra avsnitten i budgeten för 2001, som dock är utmärkt, eftersom jag är övertygad om att man inte lägger ner tillräcklig omsorg på att minska kostnaderna för Europeiska unionens och särskilt Europaparlamentets, vid sidan av kommissionens, byråkratiska apparat. Jag tycker att man gör av med för mycket på personal. Europaparlamentets byråkrati är en koloss som konsumerar för mycket av de redan blygsamma ekonomiska resurser vi har till vårt förfogande, och jag har en svag misstanke om att det finns vissa brister i Europeiska unionens ekonomiska effektivitet också av detta skäl.
Betänkande (A5-0070 och 0068/2000) av Haug och Ferber

Kuntz
. (FR) De franska ledamöterna i Gruppen Union för nationernas Europa avslår betänkandena Haug och Ferber om riktlinjer för budgetförfarandet, eftersom de ger uttryck för politiska val som är oacceptabla för vår delegation. Vi fördömer det faktum att föredraganden prioriterar finansieringen av de politikområden som nyligen tillkom i och med Amsterdamfördraget. UEN-gruppen ställer sig kritisk till den federala typ av integration som förespråkas genom hela betänkandet, som kräver att rättsliga och inrikes frågor skall överföras till gemenskapspelaren.
Vår grupp klandrar också den vilja som uttrycks av de stora gruppernas allians i Europaparlamentet - socialisterna, kristdemokraterna och de konservativa - dvs. viljan att utnyttja jordbruket, medlen under rubrik 1 i budgetplanen, som källa till finansiering av de områden som numera lyder under Europeiska unionens "utrikespolitik". För oss framstår det orättfärdigt att vilja finansiera återuppbyggnaden av Kosovo bakom jordbrukarnas rygg, och oacceptabelt att vilja få detta problem att bli en motsättning mellan passion och pliktkänsla: detta bedrägeri förtjänar kritik. Europa måste tvärtom behålla sina jordbruksutgifter och eventuellt sänka utgifterna i andra rubriker i budgeten, där det finns marginaler.
Alla är faktiskt nu överens om att de 360 miljoner euro som har beviljats Kosovo för år 2000 är en summa (en manna för somliga) som denna region i det forna Jugoslavien inte är i stånd att tillgodogöra sig, en region där splittrande krafter är i rörelse och ständigt ökar i betydelse. Man kan också konstatera att andra biståndsgivare än Europeiska unionen i denna region i Europa är motvilliga att ta på sig sitt finansiella ansvar - till att börja med Förenta staterna - och att de bedömer att "pengarna kommer för sent och att samordningen är dålig". Samtidigt är regionen fortfarande en verklig krutdurk: rörelser som är motsatsen till de vi önskar se tar sig ett allt starkare uttryck och stridsvagnarna överröstar grävskoporna.
Oberoende av avtalets innehåll ställer sig Gruppen Unionen för nationernas Europa på samma sätt kritisk till att man ifrågasätter toppmötet i Berlin förra året, vilket innebär ett krav på en ständig översyn av budgetplanen för 2000-2006 och diverse rubriker, samtidigt som Europeiska kommissionens ambitiösa program för Balkan (5,5 miljarder euro) inte är exakt angivet i siffror. Det finns inga välgrundade skäl som stöder detta krav på översyn av budgetplanen. Under förutsättning att 2001 års budget antas med de maximibelopp som beviljades i Berlin, blir det därför möjligt att öka de tillgängliga beloppen från 5 till 6 procent. Det finns anledning att motsätta sig denna dåliga lösning och vi, framför allt för de väljare som har gett oss sitt stöd, måste med en större säkerhet och på ett ansvarsfullt sätt se till att EU:s budget nära följer de nationella budgetarnas utveckling, i synnerhet i fråga om betalningsmedel.
Med omsorg om samstämmighet motsätter sig UEN-gruppen även det faktum att man finansierar det årliga stödet på 5,5 miljarder euro som har begärts för Balkan genom att höja taket för Europas utrikespolitiska utgifter och sänka taken för jordbrukets utgifter, med den bedrägliga förevändningen att man inte kommer att ta medel från jordbruket, utan att det finns anledning att frigöra marginaler för år 2001 och år 2002. Man bör erinra om att vi år 2003 kommer att få se den analys efter halva tiden som föreskrevs vid toppmötet i Berlin, inom ramen för Agenda 2000. Risken är stor för att denna tvivelaktiga metod av många kommer att uppfattas som etablerad och följaktligen som ett mycket farligt prejudikat för jordbrukarna i våra länder.
De siffror som Europeiska kommissionen nämner i fråga om Balkan är högst politiska siffror som inte motsvaras av någon noggrann studie, samtidigt som ministerrådet för sin del anser det möjligt att för närvarande finansiera programmen och stöden till förmån för Balkan under utgiftstaken för rubrik 4: "externa åtgärder".
Det finns därför anledning att först av allt och så snart som möjligt, dvs. innan det preliminära budgetförslaget för 2001 presenteras i slutet av april, kräva och få Europeiska kommissionen att lägga fram mätbara och precisa bedömningar av de verkliga behoven såväl som en rigorös och flerårig planering med respekt för vissa villkor. Det är faktiskt vare sig godtagbart eller seriöst att vi tio månader efter konflikten fortfarande inte har tillförlitliga uppskattningar av regionens behov.
Sammanfattningsvis får vi komma ihåg att Europeiska unionens budget för rubrik 4, externa åtgärder, långt ifrån utgör européernas enda bekymmer. Det finns bekymmer som budgetplanerna inte verkar ge uttryck för. Som ett exempel kan man bara beklaga att det i fråga om naturkatastrofer inte hänvisas specifikt till nödvändiga åtgärder för skogsåterväxt. Frankrike, det land som drabbades mest vid de senaste stormarna, får därför en dramatiskt försämrad situation och likställs med andra områden vilkas situation inte går att jämföra med Frankrikes.
Resolution (B5-0289/2000) om "hush kits"

Morgan
. (EN) Jag röstade emot resolutionsförslaget, eftersom hänvisningen i artikel 1 till "omcertifierade flygplan med låga genomströmningsförhållanden", på ett effektivt sätt skulle sätta stopp för ett projekt för att utrusta flygplan med nya motorer i ett område med mycket hög arbetslöshet i västra Wales, vilket skulle kunna skapa 400 arbetstillfällen. Det beror på att de motorer som det berörda företaget planerar att använda har ett genomströmningsförhållande som är lägre än tre, vilket innebär att de skulle vara utestängda från EU:s luftrum enligt förordningen i dess nuvarande form. Enligt artikel 2.2 undantas från förordningens räckvidd bara flygplan som har utrustats med nya "motorer med ett genomströmningsförhållande på tre eller högre". Detta trots det faktum att motorerna i fråga enkelt skulle uppfylla alla ljud- och utsläppsnormer. Flygbuller bestäms inte enbart av motorernas genomströmningsförhållande, och jag anser att flygbuller borde mätas med det faktiska bullret under start, förbiflygning och landning, vilket är fallet enligt Chicagokonventionen.

Thomas-Mauro
. (FR) Denna förordning syftar till att minska bullret kring flygplatserna i gemenskapen, vilka i allmänhet ligger nära unionens ekonomiska centra, dvs. i mycket tätbefolkade områden. Förordningen föreskriver att det från och med maj 2000 skall finnas ett förbud mot bullriga flygplan som utrustats med en ljuddämpande anordning kallad "hush kit". Den civila flygplansindustrin har en årlig tillväxt på ungefär 6 procent, vilken kommer att fördubblas på tio år! Detta måste åtföljas av en gradvis minskning av flygplansbuller. Bullerproblemet är lika aktuellt på de amerikanska flygplatserna. Det är således på internationell nivå, inom Internationella civila luftfartsorganisationen (ICAO), som man måste fastställa striktare normer för flygplansbuller. Det betonas i resolutionen. 1999 sköts förordningen upp i ett år och kommer att börja tillämpas i maj med ett stort antal undantag.
Enligt de senaste euro-amerikanska samtalen finns det inga utsikter till en lösning på konflikten, eftersom amerikanerna till råga på allt har lämnat in ett besvär till ICAO. Den amerikanska industrin utövar enorma påtryckningar och det stundande presidentvalet förvanskar spelet. Förenta staternas ståndpunkt om förordningen är ambivalent: även om administrationen vill att tvisten avklaras, motsätter sig de amerikanska tillverkarna de normer som räknas upp i förordningen, eftersom de skulle straffas.
Men hur kan man försvara sådana undantag under förevändning att det föreligger en tvist? Sade vi till de franska och belgiska chokladtillverkarna att direktivet skulle upphävas tillfälligt eller att det skulle införas undantag? Sade vi till jägarna att "fågeldirektivet" har skjutits upp eller att man kan komma att tillämpa undantag eftersom det finns motsättningar? Vad tjänar en lagtext till - månader av samråd, utformning och utskottsarbete - om inte för att den skall tillämpas? Finns Europeiska unionen bestämt endast till för att tjäna de multinationella bolagen och de "stora"?
Det här är inte mycket väsen för ingenting. Unionen får inte frukta amerikanska hot och vedergällningsåtgärder. Utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentfrågor har gett Europeiska kommissionen ett enhälligt stöd genom att anta ett resolutionsförslag som innebär ett nej till att man på obestämd tid skjuter upp ikraftträdandet och kräver att Förenta staterna inte vidtar motåtgärder. Det krävs en stark signal så att världssamfundet inser hur starka Europas övertygelser är i fråga om bullerbekämpning.
Resolution om Medelhavspolitik

Bordes, Cauquil och Laguiller
. (FR) Det ni kallar en "Medelhavspolitik" för Europeiska unionen består endast i att skapa de politiska förutsättningarna för att stora europeiska företagsgrupper skall kunna dra nytta av södra och östra Medelhavsområdets låga löner, naturresurser, statliga order samt finna ytterligare avsättningsmöjligheter för deras varor. Men det "samarbetet" är likt samarbetet mellan vargen och fåret. Den fattiga majoriteten av befolkningen får endast den tvivelaktiga fördelen att utnyttjas för såväl lokala potentaters som europeiska företags räkning.
Sedan två sekler tillbaka har Frankrikes Medelhavspolitik bestått i en kolonisering av Marocko, Tunisien och Algeriet; Italiens politik har bestått i en ockupation av Libyen, och Förenade kungarikets av en skamlös plundring av Egypten.
Till och med här har röster med all rätt höjts mot den diktatur som går hårt fram i Tunisien och mot den som består i Marocko, låt vara i en mildare form. Men hur kan man glömma det materiella, militära och diplomatiska stöd som Frankrike har gett dessa regimer? Hur kan man glömma Frankrikes ansvar i det krig landet förde i Algeriet och den dramatiska situation som detta land än i dag befinner sig i?
Vår solidaritet går till arbetarklasserna i Medelhavsregionen och vi motsätter oss därmed samarbetet mellan de som äger och de som styr, ett samarbete som främjas genom denna resolution.

Caudron
. (FR) Det stämmer att Barcelonakonferensen gav Medelhavspolitiken en ny drivkraft genom inrättandet av Europa-Medelhavspartnerskapet mellan Europeiska unionen och tolv Medelhavsländer, men det som konkret sett har förverkligats visar sig vara nedslående. Det främsta skälet ligger i det faktum att Europeiska unionen och medlemsstaterna försummar förbindelserna mellan Nord och Syd! Det kontrasterar mot den uppmärksamhet och ekonomiska stöd som beviljas länderna i Central- och Östeuropa.
Det jag menar är långtifrån att vi skall överge hjälpen och stödet till länderna i Öst, men det är uppenbart att vi snabbt måste rätta till denna brist på jämvikt. Europeiska unionen måste vända sig söderut! Medelhavet är Europeiska unionens inre hav. Det har därför en strategisk betydelse i förhållande till stabiliteten på vår kontinent!
Det skulle vara ett bevis på oansvarighet att inte ta hänsyn till Medelhavsländernas behov och förväntningar. Avsaknaden av framsteg utgör en potentiell krisfaktor i detta mycket känsliga område. Europeiska unionen måste investera mer och bättre i Medelhavsområdet, såväl politiskt som ekonomiskt!
Unionen har åtagit sig att göra detta genom att underteckna Barcelonaförklaringen, eftersom att Europa-Medelhavspartnerskapet består av tre avsnitt: ett avsnitt om politik och säkerhet, ett finansiellt och ekonomiskt avsnitt samt ett socialt, kulturellt och mänskligt avsnitt. Man tvingas konstatera att det inte har gjorts många framsteg beträffande det första avsnittet och att den politiska dialogen i princip har stannat på papperet. Vi måste således åter lansera denna dialog. De politiska förändringar som har inträffat i flera av regionens länder skapar möjligheter som aldrig funnits tidigare, även om det fortfarande finns svårigheter. Stadgan om fred och stabilitet, vars riktlinjer skisserades i Stuttgart förra året, kan utgöra ett bra medel för att ge den politiska dialogen ny kraft. Men också den kommer att förbli en avsiktsförklaring om inte parterna i Medelhavsområdet och Europeiska unionen åtar sig att regelbundet mötas kring ett förhandlingsbord.
När det gäller det ekonomiska avsnittet, där insatserna har koncentrerats, har det gjorts framsteg bland annat tack vare Meda-programmet, partnerskapets främsta finansiella instrument. Detta program har möjliggjort en finansiering av bilaterala avtal mellan EU och parterna i Medelhavsområdet. Men i fråga om det interregionala samarbetet har partnerskapet i princip hamnat i en återvändsgränd. Det är trots allt en inriktning som borde utvecklas. Att skapa en regional integration skulle garantera ett ekonomiskt välstånd i regionen och därmed stärka den politiska stabiliteten samt garantera den sociala utvecklingen. Förbättrade livsvillkor gör att traditionalistiska strömningar hålls tillbaka, för vilka fattigdomen är den bästa jordmånen. En annan konsekvens är att invandringstrycket minskar.
Sammanfattningsvis måste Europeiska unionen göra allt för att gynna utvecklingen av integrationen i denna region, som på sikt kommer att ha privilegierade band med Europeiska unionen, vilka ännu återstår att etablera. Jag kan mycket väl tänka mig att man också kan överföra den här modellen till Öst, för att uppnå en regional integration kring Ryssland. Jag vet att dessa framtidsutsikter kan tyckas ambitiösa, men fördelen är att de presenterar en global och långsiktig vision av denna politik, vilket kanske är just det som saknas för stunden! Detta förklarade jag givetvis under debatten i plenarkammaren.

Esclopé och Mathieu
. (FR) Sedan partnerskapet mellan Europa och Medelhavsområdet lanserades den 27 och 28 november 1995 i Barcelona har det politiska sammanhanget utvecklats. Partnerskapet har inte kunnat uppfylla de förväntningar som väcktes hos de länder som deltog vid konferensen.
Eftersom vi är måna om att bevara Medelhavsområdet som ett område för utbyte och dialog, är det vår önskan att Barcelonaprocessen åter lanseras utan oöverlagda ingripanden från Europeiska unionens sida. Unionen måste faktiskt agera för att äntligen förverkliga ett kulturellt, socialt och mänskligt partnerskap. Det återstår många sociala utmaningar att anta.
Att ett ekonomiskt partnerskap tillämpas i praktiken är särskilt nödvändigt för jordbrukssektorerna. Europeiska unionen måste komma tillrätta med den branschens centrala problem, i synnerhet då det gäller frukt och grönsaker samt vinsektorn. Europeiska unionen måste uppmärksamma Medelhavets öregioner, bland annat vad gäller fiske och jordbruk.
Vi skulle önska att det kunde uppstå synergieffekter genom en samordning av de interregionala och transnationella samarbetsprogrammen samt en samordning av Interreg- och Meda-programmen.
Vore det slutligen inte lämpligt att planera en Europa-Medelhavskonferens om jordbruk och fiske, där företrädare för lokala och regionala myndigheter såväl som yrkesorganisationer skulle medverka? Vår betänksamhet mot att sluta upp kring det gemensamma resolutionsförslaget, liksom att delta i omröstningen, grundas på att vi inte vill att Europeiska unionen till varje pris skall ta medlemsstaternas plats i Medelhavspolitiken. Staterna berörs faktiskt direkt av denna politik. Europeiska unionen måste visa en mycket stor vaksamhet beträffande import av jordbruksprodukter som riskerar att äventyra hela den europeiska produktionen.
Betänkande (A5-0057/2000) av Hernández Mollar

Berthu
Herr talman! Handlingsplanerna för asyl och migration, som koncentreras på problem som de asylsökandes och migranternas ursprungs- och transitländer stöter på, framstår principiellt sett som ett utmärkt initiativ för oss. Vi är därför förvånade över att Europaparlamentets betänkande går hårt åt dem och den allmänna tonen i gårdagens debatt.
För att kunna agera på ett bra sätt i fråga om flyktingströmmar, måste man agera vad gäller de yttersta orsakerna. Handlingsplanernas syfte är alltså att för varje målland ställa upp en lista över de problem som uppkommit, vare sig de har att göra med de politiska institutionerna, de mänskliga rättigheterna, ekonomin eller förvaltningen, samt att föreslå unionens länder och tredje land en integrerad strategi som förenar utvecklingshjälp, rättsliga och utrikespolitiska åtgärder. Enligt vår mening är detta en klok uppgift, eftersom planerna oftare kommer att genomföras på EU-nivå.
Varför är då ett stort antal av våra kolleger kritiska? Först och främst för att denna kloka uppgift i deras ögon har en alltför mellanstatlig prägel och att högnivågruppen som har i uppdrag att förbereda planerna består av företrädare från kommissionen, men också horresco referens, nationella tjänstemän. Men även om en samordning på EU-nivå är bra, är det för oss en central förutsättning att de nationella företrädarna närvarar och att medlemsstaterna bereds en central plats i beslutsfattandet för att handlingsplanerna skall bli effektiva.
Den andra kategorin kritik: handlingsplanerna skulle vara alltför inskränkande eftersom de innefattar åtgärder för att bekämpa den regellösa invandringen och eftersom de förespråkar att återförvisningsavtalen med tredje land skall utvidgas. Men för oss är detta ingen brist, det är tvärtom en bra idé. Det är till och med ett absolut nödvändigt inslag i den här typen av planer. Man kan inte vilja göra allt såväl som dess motsats.

Fatuzzo
Herr talman! Jag röstade emot Hernández Mollars betänkande om asylsökande och invandrare, inte för att jag är motståndare till att man tar emot och hjälper mindre lyckligt lottade människor än vi, som har tvingats emigrera och söka asyl i nära eller fjärran länder vilket jag tvärtom är väldigt övertygad om att vi måste göra utan för att man i detta betänkande inte tillräckligt betonar metoderna för att skilja mellan äkta och falska asylsökande. De senare är tyvärr inget annat än destabiliserande element som skadar dem som verkligen och konkret behöver asyl och hjälp, och som därmed skall hjälpas.

Evans, Robert
Jag lade ned min röst i den slutliga omröstningen om detta betänkande, på grundval av mitt tal i onsdags kväll. Jag är inte på något sätt emot avsikterna eller åsikterna i betänkandet, endast vad beträffar handlingsplanen för Sri Lanka. Jag anser att den är otillfredsställande och att allt för litet uppmärksamhet riktas på behovet av att söka en politisk lösning i Sri Lanka.
Det är allt för uppenbart att vi inte kan lita på att Sri Lankas regering ger politiker eller journalister oberoende tillträde till krigszonerna eller opartiska bevis på vad som egentligen äger rum med avseende på kränkningar av mänskliga rättigheter och anklagelser om tortyr och liknande sedvänjor av Sri Lankas regering, eller med dess tysta godkännande.
Kriget i Sri Lanka, herr talman, är ett krig som ingendera av sidorna kan vinna, och såvida inte och till dess fredsförhandlingar äger rum, kommer det att finnas asylansökande i väst, av vilka nästan alla kommer att vara tamiler.
Jag anser att Europaparlamentet har en roll att spela genom att argumentera för att Europeiska unionen måste sätta press på Sri Lankas regering att söka fred. Europa kan vara den fredsmäklare som kan få till stånd en sådan fredlig lösning för ön Sri Lanka och fred för de tamilska och singalesiska folkgrupperna och för andra i Sri Lanka.

Bordes, Cauquil och Laguiller
. (FR) Under förevändning att man bidrar till utvecklingen av en europeisk asyl- och invandringspolitik placerar sig denna resolution definitivt inte på tredjelandsmedborgarnas sida och deras rätt att röra sig fritt och eventuellt bosätta sig i Europa, utan på slavhandelns sida, en handel som består i att reglera invandrarströmmarna i förhållande till de europeiska industriföretagens efterfrågan.
När det gäller asylrätten finns det ett antal principiella påståenden och så finns det en verklighet. I Frankrike har till exempel endast 2 000 av 7 000 ansökningar om asyl godkänts. De asylsökande som avvisas blir till illegala invandrare, mot vilka det står öppet att bedriva klappjakt, som trots att den är reglerad inte är mindre motbjudande...
Och vad är de subtila distinktionerna i betänkandet värda - "mellan invandringsfrågor och rena asylfrågor" - inför den sociala verklighet som gör att en vansinnig ekonomisk organisation dömer miljoner människor till tortyr eller att dö av hunger med lika stor säkerhet som de dör i diktaturernas fängelsehålor?
Det enda skälet till att vi inte röstar emot denna text är att vi inte vill beblanda våra röster med rösterna från extremhögern och dess avskyvärda avvikelser.
Era institutioner är emellertid organiskt sett oförmögna att avlägsna de orsaker som tvingar tiotals miljoner män, kvinnor och barn i exil över hela världen för att fly ett förtryck eller en misär. För detta krävs nämligen ett samhälle som fördelar de rikedomar det producerar på ett jämlikt sätt, och inte överlåter dem till den oinskränkta makt som innehas av några tusen finansgrupper och deras aktieägare.

Martinez
. (FR) Sedan ett halvt sekel tillbaka - efter en paus på flera sekler - har en massiv migration åter uppstått på planeten. Från söder till norr. Från öster till väster. De oupphörliga migrationsvågorna destabiliserar Europas ekonomiska, finansiella, sociala, urbana, religiösa och kulturella jämvikt.
Säkerheten - den främsta grundläggande allmänna friheten - är inte längre garanterad i Europas städer, där man sedan 1970-talet upplever droger, våld på tåg, gator och transporter, bilar som brinner, vandaliserade skolor, nya kriminella metoder såsom mord, laglösa förorter, övergivna stadskärnor och en rädsla som bryter fram och befästs.
När det gäller dessa två fenomen - migrationerna och osäkerheten - kan man genom att observera fakta konstatera att de hänger ihop i tid och rum och i fråga om personer. Därmed kan man tillåta sig dra slutsatsen att det finns ett orsakssamband.
Vad gör Europa enligt Amsterdamfördraget, som numera har ansvar för bestämmelserna om asyl, flyktingar och migranter? Europa drar upp planer och utarbetar åtgärder, 108 exakt, givetvis med en icke-preciserad finansiering. Inför ett världsomfattande migrationsfenomen sätter man upp planer, budgetar och informationskampanjer. Om Rom, Bysans, Spanien och Europa hade haft sådana planer, finns det ingen som skulle tvivla på att vi hade kunnat undvika Alarik, Attila, saracenerna, Tamerlan, ottomanerna, plundringen av Rom och Konstantinopel, razziorna mot Medelhavets kuster och flera sekler av fruktan.
Vad jag vill säga är att Europeiska unionens beslutsfattare återigen vare sig behandlar problemets orsaker eller dess hela omfattning. Skälet till att det pågår en invandring mot den europeiska kontinenten är när allt kommer omkring att denna kontinent töms på människor. Italien kommer till exempel att förlora 17 miljoner yrkesarbetande fram till år 2050, och ni nöjer er med att dra slutsatsen, tillsammans med FN:s befolkningsenhet, att det måste importeras 159 miljoner icke-européer från och med nu till år 2050.
Men tiden fram till år 2050, det är samma tid som behövs för att två generationer skulle kunna födas här i Europa med hjälp av en befolkningspolitik till samma budgetkostnad som den som tas i anspråk för importen av icke-européer.
Med en stimulerad befolkningstillväxt skulle Europa utveckla den inre marknaden, en ny efterfrågan och den extra dynamik som i ett slag skulle lösa det idiotiska arbetslöshetsproblemet, vilket har skapats på artificiell väg genom en politik för recession, invandring och ett plundrande skattesystem.
För det ändamålet krävs det att man behandlar orsakerna. Men Europeiska unionen är symptomens, den lindrande och ledsagande vårdens läkare på en åldriga pensionärers kontinent, som man låter försjunka i den asiatisk-afrikanska befolkningens lagun.
Betänkande (A5-0052/2000) av Klamt

La Perriere
Herr talman! Vi har givetvis gett vårt stöd till Klamts betänkande på grund av vår vilja och skyldighet att skydda våra barn och alla dem som befinner sig i en mycket sårbar situation. Betänkandet är för övrigt en mycket bra text i det avseendet.
Efter mina kollegers anföranden om det nödvändiga och legitima fördömandet av barnprostitution, de som organiserar den och de som utnyttjar den, skulle jag emellertid vilja ta upp det allmänna fenomenet prostitution. Efter Gröner och Roure, som har tagit upp detta fenomen, skulle jag vilja erinra om att prostitutionen ökar i Strasbourg och Bryssel under sammanträdesperioderna i kammaren. Visserligen är vår institution som sådan inte ansvarig för denna hemsökelse. Men sammanträffandet är ändå nedslående.
Att tolerera prostitution, att blunda för användningen av skyltfönster där de prostituerade ställs ut som handelsvaror - till och med här i Bryssel - att främja denna verksamhet som en kommersiell aktivitet som skulle kunna registreras i handelsregistret, är vanärande och dessutom oansvarigt av förtroendevalda som ansvarar för det allmänna bästa. Hur kan man förvånas över att vissa individer, i bästa fall psykologiskt sköra, i värsta fall medvetet kriminella, förlorar alla referenser och begår förkastliga handlingar, inte på grund av geografiskt avstånd eller kulturella skillnader, utan för att dessa hållpunkter har slagits sönder i deras egna länder.
Människans värdighet är inte förbehållen barnen, även om deras naturliga sårbarhet berättigar ett större skydd från vår sida. Denna värdighet skall försvaras och främjas för alla och envar. Den gäller för alla eller inte alls. Kampen mot den plåga som prostitutionen är kommer att bli verkligt effektiv först när vi slutar att säga en sak för oss och en annan sak för andra, när vi tillämpar de principer och vidtar de åtgärder som vi legitimt vill se andra tillämpa.
Att sälja sin kropp för att överleva är ofta resultatet av en förtvivlad situation, som vi måste komma tillrätta med genom en ambitiös utvecklingspolitik och ett stöd till de välgörenhetsorganisationer som medverkar till att barn får gå i skolan. Att stödja denna ekonomiska och sociala misär som hallick eller kund är kriminellt och det är så vi bör behandla det. Klamtbetänkandet är kanske inte tillräckligt ambitiöst, men det har åtminstone förtjänsten att det går i rätt riktning.

Fatuzzo
Herr talman! Jag röstade för Klamts betänkande inte bara eftersom jag, vilket är självklart, är för alla åtgärder som gör det möjligt att begränsa det plågoris den sexturism som riktar sig mot barn utgör så mycket som möjligt, utan även eftersom jag på så sätt vill uppmuntra till större insatser. Enligt mig saknas dock fortfarande någonting i detta betänkande. Vad är det som fattas? Det fattas en större betoning av sätten att sanktionera, straffa människor, medborgare i Europeiska unionens stater som tyvärr är de som bedriver denna usla form av turism i störst utsträckning. Vi får inte glömma att det är många européer som göder, så att säga är bränslet i, denna 2000-talets eländiga farsot.

Caudron
. (FR) Den text vi debatterar i dag berör oss med säkerhet mer än andra, eftersom det handlar om skydd av barn mot sexturism.
Europeiska kommissionen ger oss en sammanfattning av de åtgärder som redan har vidtagits på det här området. Med hänsyn till resultaten står det klart att Europeiska unionen och dess medlemsstater måste öka sina insatser för att bekämpa sexturismen och utnyttjandet av barn. Medlemsstaterna borde förse sig med en exterritorialrätt som gör det möjligt för dem att bedriva undersökningar, åtala och straffa alla individer som gjort sig skyldiga till brott begångna utomlands och som hänger samman med sexuellt utnyttjande av barn.
Vi måste gå ännu längre genom att vidta åtgärder såsom att inrätta en samstämmig politik för skydd av barn genom att skapa en ny allmän rättslig grund inom ramen för nästa fördragsrevidering, vilken skall förses med en tillräcklig finansiering från gemenskapen. För mig förefaller det även nödvändigt att införliva barnens rättigheter i stadgan om de grundläggande rättigheterna.
Samtidigt måste vi agera ute i samhället genom att uppmuntra resebyråer, researrangörer, transportbolag och reklammakare att inrätta ett självregleringssystem i syfte att bekämpa barnsexturism, genom att inrätta gratis telefonnummer som nödlidande barn i alla medlemsstater kan ringa.
Avskräckande straff måste utdelas mot de personer som gör sig skyldiga till den här typen av ohyggligheter. Personer som befinner sig i ett annat land, i en region som de inte är bekanta med, kan agera på ett totalt anonymt sätt och övertyga sig själva om att kränkningar av barn är mindre förkastliga i ett annat socialt och kulturellt sammanhang och att de moraliska begrepp som gäller i deras land inte är giltiga där. Det är oacceptabelt! Vi får inte gömma oss bakom det faktum att Internet underlättar den här typen av "aktiviteter". Därför inbjuder parlamentet kommissionen till att utvärdera den länk som finns mellan barnpornografi på Internet och den ökade sexturismen samt att vidta konkreta åtgärder mot detta fenomen!
Det är också ytterst viktigt att framhålla att det är fattigdomen i utvecklingsländerna som ofta ligger bakom prostitutionen i allmänhet, och att den berör barn, kvinnor och män. Det är också på detta område vi måste strida, för det kommer alltid att finnas föga skrupulösa personer som utnyttjar människors misär!
Jag skall avsluta genom att åter hävda att barnen, världens framtid, utgör en av befolkningens mest sårbara grupper med specifika krav som det finns anledning att skydda. I övrigt får vi inte glömma att varje människas barndom och de särskilda förhållanden som rått i hennes familj och sociala omgivning i hög grad är avgörande för hennes vuxna liv. Följaktligen bör skyddet av barns rättigheter, som fastställts i FN:s konvention av den 20 november 1989, genomsyra alla åtgärder som EU:s institutioner och medlemsstater vidtar.

Mathieu
. (FR) Jag röstar med bestämd övertygelse för betänkandet av Eva Klamt om bekämpningen av barnsexturism.
Ändringsförslag 1, att man betraktas som barn "till dess att man fyllt 18 år", förefaller oundgängligt för att betänkandet skall bli konsekvent. I betänkandet sätter man med rätta denna form av slaveri i samband med den internationella organiserade brottsligheten. Vilket betyder att den strid som upptar oss här inte kan skiljas från problemet med människohandel och barnpornografi. Inför den exponentiella utvecklingen av den typen av pornografi på Internet, är ändringsförslag 2 nödvändigt.
Det är därför än mer nödvändigt att kriminalisera dessa former av barnslaveri, eftersom det finns en tankeströmning som i dag försöker få gehör för tanken att "sexarbetare" är precis som vilken arbetare som helst. Men när sexuellt utnyttjade barn också framställs som arbetare, då har man överskridit en förbjuden gräns. Det betyder faktiskt att man godtar fenomenet barnsexturism, under förevändning att det sociala och kulturella sammanhanget är annorlunda i de här länderna och att det inte är ovanligt att barn redan har arbetat i fem år som en liten slav.
För att undanröja den typen av avarter rekommenderar betänkandet med rätta att "förslaget till fakultativt protokoll" om handel med barn, barnprostitution och barnpornografi skall stödjas, vilket skall bifogas den internationella konventionen om barnets rättigheter.
Straffrätten måste även fortsatt tillhöra medlemsstaternas behörighetsområde. Men för att bekämpningen av den organiserade brottsligheten skall bli effektiv krävs det otvivelaktigt en förstärkning av det straffrättsliga samarbetet, i samband med ett utvidgat mandat för Europol. Ändringsförslag 3 breddar innebörden av denna strategi. Att inrätta ett europeiskt centrum för försvunna barn kan vara ett sätt att bemöta den oroväckande situationen i kandidatländerna och sårbarheten hos vissa ungdomar i våra länder (asylsökande, illegala invandrare, ungdomar från skingrade och marginaliserade familjer...)
Låt oss försöka vaka över de små offrens öde, genom att inte endast måna om en psykologisk utan också en medicinsk efterbehandling. Sexindustrin krossar ödet för de barn som smittats av aids och sexuellt överförbara sjukdomar. Eftersom de är sjuka kan dessa barn inte ens återvända till sina familjer, också de tärda av fattigdom och social eller etnisk diskriminering. Vad gäller de pedofiler som befinns vara skyldiga, skall de inte längre få utöva aktiviteter som medför kontakt med minderåriga, och det gäller att straffa dem hårt, vilket krävs i ändringsförslag 9.

Montfort
. (FR) Klamt presenterar i dag ett bra betänkande. Jag gläder mig åt att man har införlivat ändringsförslagen från min kollega Marchiani som bekräftar sexturismens kriminella karaktär, även om jag samtidigt beklagar att man har förkastat andra ändringsförslag från min kollega, som utan att förändra textens generella innebörd syftade till att stärka de principer som finns i texten.
Denna form av "turism" är uppenbart ett brott. Hur skulle föräldrar, i synnerhet mödrar, och de förtroendevalda vi är - i dubbel bemärkelse ansvariga för våra samhällens fortlevnad - kunna se annorlunda på dessa avskyvärda handlingar, som dessutom begås mot de allra svagaste? Men hur kan man samtidigt förvånas över detta fenomen, när prostitutionens utveckling samtidigt inte väcker anstöt mera generellt? Och hur kan man kriminalisera de perverterade människor som reser till andra sidan jordklotet för att våldta barn, utan att också fördöma dem som utnyttjar - som "hallickar" eller som klienter - de unga flickor från öst som lockas till våra länder med hjälp av lögner, om inte med våld?
På det här området gäller det, mer än på andra, att vi inte får tillämpa "två synsätt, två sätt att agera". Pedofilprocesserna skakar i denna stund våra belgiska värdar, och liknande processer pågår ofta i våra länder. Visst är det så att misären i vissa delar av världen gör att oansvariga vuxna människor kan förklara ett oberättigat sexuellt utnyttjande av barn, men det är ändå kravlösheten i våra samhällen och somligas frisinnade tal, till och med i denna församling, som utan tvekan är den viktigaste roten till det onda. Det geografiska avståndet är bara ett illusoriskt och löjeväckande alibi för depraverade personer. Man kan inte glädjas åt att påstådda tabun raseras och sedan beklaga sig över brott som endast är en konsekvens av att regler som är naturliga för allt slags samhällsliv försvinner.
Vi måste fördöma dessa aktiviteter. Det krävs att våra respektive stater förser sig med nödvändiga medel för att vidta rättsliga åtgärder mot och döma dem som befinns vara skyldiga. Men det krävs också att vi i ett föregående led - i våra länder, i våra städer - kämpar mot det sexuella utnyttjandet av barn, som är det mest vanärande uttrycket för ett sexuellt utnyttjande av vilken människa som helst. Den mänskliga värdigheten - den svagastes värdighet i synnerhet och allas i allmänhet - måste vara vårt rättesnöre på det här området liksom på alla andra.

Titley
. (EN) Jag stöder helhjärtat Ewa Klamts betänkande om kampen mot barnexploatering. I betänkandet koncentrerar man sig uttryckligen på bekämpning av barnsexturism, men som vi alla vet är frågan mycket vidare än så.
Med den nya tekniken och globaliseringen utgör framför allt barnpornografi på Internet utan tvekan ett ständigt växande internationellt problem. Tekniken går framåt snabbare än vad enskilda regeringar kan lagstifta. Europa kan agera genom att stärka barnskyddslagstiftningen och genom att säkerställa ett tillfredsställande barnskydd, särskilt i vissa av ansökarländerna, som till exempel Rumänien och Ungern.
Det verkar för närvarande som om djur har fler rättigheter än barn i Europa. Jag anser att vi måste vara vaksamma och se till att kraftfulla, effektiva åtgärder kommer på plats till skydd för rättigheterna för barnen i e-Europa.
Naturligtvis görs det framsteg. Mer och mer europeiska pengar läggs på att bekämpa barnsexturism och att öka den allmänna medvetenheten om barnskydd, med en separat budgetpost på 1 miljon euro, därutöver finns Stop- och Daphne-programmen. Men på samma gång som jag välkomnar de positiva signalerna som kommer från Bryssel, är det inte tillräckligt.
Fru talman! Jag är inte ute efter ett förmyndarsamhälle, utan jag begär helt enkelt bara att vi i ett civiliserat samhälle erkänner barnens rättighet till sin barndom. Den är allt för värdefull för att bli en leksak för rika turister från väst.
Betänkande (A5-0061/2000) av MacCormick

Fatuzzo
Herr talman! Jag röstade för MacCormicks betänkande om civilrättsligt ansvar för skador till följd av defekta produkter eftersom det är "det enda rätta". Låt mig dock säga att detta inte är tillräckligt för mig, och det är inte tillräckligt för Pensionärspartiet. Europeiska unionen måste göra mer för att även slå fast ansvar för skador som åsamkas medborgarna, särskilt de svaga medborgarna, till följd av defekta produkter inom den offentliga sektorn. Hur ofta betalas inte pensionerna till Europas pensionärer ut för sent! Hur ofta händer det inte att äldre och efterlevande inte får de bidrag de har rätt till! De stater som är skyldiga till detta har ett ansvar. Så om vi straffar privata intressenter och rätteligen låter dem betala skadestånd, varför skall vi då inte låta den offentliga sektorn betala lika mycket mer tycker jag när det är den som är orsak till skadan?
Betänkande (A5-0078/2000) av Turmes

Konrad
Herr talman, mina ärade damer och herrar! Miljöskydd är ett politikområde av hög rang, och det med rätta. Men just ämnet med förnybara energikällor måste befrias från barlasten från ideologi, önsketänkande och materiellt missbruk. Föreliggande betänkande som berör temat med förnybara energikällor gör raka motsatsen, varför jag avvisar det. Vad skall man t.ex. säga om de omtalade fördelarna med vindenergin? Jag anser att det är en ekonomisk och ekologisk avväg. Moderna industriländers energibehov kan ej tillgodoses med vindkraft så att man kommer upp till procent i energibalansen. Vi stannar kvar på området med promille.
I Tyskland producerades under förra året 2 miljarder kilowattimmar med hjälp av vindström. Det totala behovet ligger dock på 2 500 miljarder kilowatt, vilket gör 0,8 promille; för detta har skattebetalarna fått betala 3 miljarder DEM i subventioner. Här blir det tydligt att detta inte är en väg för framtiden, och därför bör vi göra halt på denna ekonomiska och ekologiska avväg och inrikta oss mot något annat.

Fatuzzo
Herr talman! Jag har läst Turmes betänkande om elektricitet uppmärksamt och jag röstade för det. Hur kan man annat än instämma i ett initiativ som understryker hur viktig elektriciteten är, vilket vi alla vet? Men jag begärde ordet för att förklara hur jag röstade också för att jag vill säga att det saknas någonting även här, herr talman. Vad är det som saknas i Turmes betänkande? Det saknas en inriktning på att de svagaste medborgarna i vår europeiska union, de som har minst ekonomiska resurser, skall få tillgång till elektricitet som inte är billig utan gratis. Numera kan vi inte längre leva utan elektricitet. Elektriciteten är som vattnet vi dricker, som luften vi andas. Och betalar vi för luften vi andas, kanske? Om vi inte har ekonomiska medel skall vi inte heller behöva betala för elektriciteten.

Malmström och Olle Schmidt
. Beträffande punkterna 11-16 angående stöd till förnybara energikällor vill vi anföra följande precisering:
Vi vill främja framväxten av förnybara energikällor, men anser att detta inte skall ske genom direkta subventioner utan i stället genom användning av olika ekonomiska styrmedel, t.ex. en hårdare beskattning av fossila bränslen, miljöavgifter samt en striktare tillämpning av den s.k. polluter-pays principle. Vidare bör stöd ges till forskning och utvecklingsprojekt för främjandet av förnybara energikällor.

Montfort
. (FR) Den som anser det centralt att förena en rationell energipolitik med det vitala kravet på en bevarad miljö kan inte annat än känna sig illa till mods av den slutliga texten i Turmesbetänkandet.
För det är givetvis inte betänkandets allmänna mål som ställer till med problem: samtiden och dess uppsjö av katastrofer förpliktar oss numera att regelbundet komma till insikt om hur viktiga de centrala frågorna är. För närvarande finns det inget som helst behov av att framhålla för fiskare, ostronodlare och andra aktörer i franska kustområden vilket intresse det finns av att sätta stopp för en energipolitik vars krav framtvingar rostiga fartyg att okontrollerat och under bekvämlighetsflagg transportera cancerframkallande oljeavfall.
Men Turmes text står under ett dubbelt inflytande: dels de kompromisser som är något mycket kärt i detta hus och dels ekologiska "trosatser". Genom att man utgår från bevisade konstateranden och sedan tar den mest eteriska utopins vägar, omvandlas betänkandet till en veritabel "gasfabrik", och producerar därmed något helt annat än ett främjande av förnybara energikällor.
Herr föredragande! Av barmhärtighet kommer vi att med tystnad förbigå den effekt som skulle bli följden av ert förslag om en skatt på koldioxidutsläpp, ett förslag som framhäver kärnenergins ekologiska karaktär och "renhet" och därmed bidrar till att ozonlagret bevaras. Denna möjliga tolkning gläder oss, men vi är inte säkra på att det är ett mål ni eftersträvar.
Däremot måste man understryka att ni härigenom föreslår ingenting mindre än en europeisk skatt, och det redan i första punkten. Vidtas en sådan åtgärd skulle det skapa ett ytterst allvarligt precedensfall för alla dem som motsätter sig ett enhetligt europeiskt skattesystem.
Ni kräver helt naivt en enhetlig tillämpning av gemenskapens föreskrifter om statligt stöd, på ett sådant sätt att alla medlemsstater och alla energislag underkastas samma bestämmelser. På sikt hoppas ni, i själva verket så fort som möjligt, att kunna föreskriva en energipolitik som inte längre är gemensam, utan identisk - för norra Finland, centrala Spanien, södra Alperna och unionens yttersta randområden. Det är symboliskt - för att inte säga något smärtsamt - att det enda ändringsförslag som ingavs under plenarsammanträdet betonade öregionernas specifika situation, ett bevis på den brist på urskillning som er frenesi att påbjuda er uppfattning i energipolitiska frågor leder er till.
Men där ert jämlikhetsinfall förvandlas till doktrinär blindhet, det är när ni önskar att medlemsstaterna skall föreskrivas tvingande mål på detta område, vilka skall vara förknippade med sanktioner att utfärda om målen inte förverkligas. Den typen av uppfordran är inte på sin plats i en församling som ännu inte, officiellt, har avstått från att betrakta medlemsstaterna som oberoende nationer som i frihet bedriver politik efter sitt eget val.
Er förtjänst är att ni kastar masken - om än något kategoriskt - genom att hävda att medlemsstaterna erkänner att det är nödvändigt att i första hand prioritera förnybara energikällor. Vi är av den uppfattningen att det visserligen är nödvändigt att främja förnybara energikällor, men att man först och främst behöver utarbeta en plan för hela energiområdet i vilken man inte struntar i det som redan finns, en plan som i synnerhet omfattar kravet på att kärnenergins infrastrukturer anpassas för en större säkerhet. Att helt och hållet avveckla kärnkraften, vilket ni tycks vara särskilt angelägen om, är faktiskt bara möjligt om man på sju tiondelar av jordens yta uteslutande ägnar sig åt att utveckla alternativa energislag, såsom ni definierar dem.
Detta enkla konstaterande är tillräckligt för att fördöma en text, vars goda avsikter inte räcker till för att dölja den federalistiska logiken och den skadliga bristen på realism.
Resolution om kloning av människor

Breyer
Herr talman, vad gäller många punkter i resolutionsförslaget var vi eniga, exempelvis i förslaget att Europaparlamentet skall lämna in ett överklagande hos patentmyndigheten, men även i kritiken av strukturerna hos den europeiska patentmyndigheten. Men i omröstningen var vi högst splittrade. Jag till exempel röstade för resolutionen, eftersom signalen om människans värdighet var viktig för mig. Många i gruppen avstod dock därifrån, med skäl tycker jag, eftersom flertalet av ändringsförslagen från PPE-gruppen blev antagna.
Jag tror att PPE-gruppen ville försöka omvandla resolutionsförslaget till ett grovt smicker för patenteringsdirektivet. Det lyckades inte särskilt bra; ändå innebar det en viss försvagning av direktivet. Jag har i alla fall gott hopp om att Europaparlamentets självbedrägeri inom kort kommer att avslutas, det självbedrägeri som det innebär att hävda att patenteringsdirektivet förbjuder patentering av mänskliga gener eller kroppsdelar. Tyvärr är så inte fallet. Och då tjänar det inte heller någonting till att sticka huvudet i sanden och bara hävda motsatsen, efter mottot: Ju mer man säger det, desto mer verkligt blir det. Det är precis tvärtom, detta patent är inget enstaka fall. Europeiska patentmyndigheten har i flera år patenterat mänskliga gener som inte har sitt ursprung i kroppen; men det förblir en patentering av mänskliga gener och kroppsdelar. Det är en kränkning av mänsklig värdighet och innebär en kommersialisering av den mänskliga kroppen. Det gläder mig mycket att såväl det europeiska läkarförbundet som det tyska läkarförbundet så tydligt sett detta och höjt ett varnande pekfinger för detta hinder för forskningen.
Det är alltså dumheter och självbedrägeri att hävda att patenteringsdirektivet skulle förbjuda detta. Jag menar att just detta fall har visat att vi behöver en revidering av patenteringsdirektivet och framför allt behöver vi ett moratorium för patenteringen av mänskliga gener och kroppsdelar; jag tror nämligen att de etiska och samhälleliga konsekvenserna blivit mer än uppenbara i och med detta patent.

Gebhardt
Herr talman! Jag beklagar starkt, även för min grupps räkning, att en minoritet med hjälp av sådant som inte hör till sakfrågan har lyckats ideologisera resolutionen om nödvändiga förändringar vid den patenträttsliga övervakningen av biotekniken. I och med detta har varken patenträtten i Europeiska unionen blivit tydligare eller det påträngande skyddet mot en hämningslös kommersialisering av livets byggstenar förbättrats - tvärtom! Den i dag utfärdade texten sänker ytterligare den minimiskyddsnivå i biopatentdirektivet från 1998. Därigenom ökar faran för att mänsklighetens genetiska arv tas från allmänheten och görs till vinstbringande handelsvara för några få. För att motverka denna fara har jag, och min grupp med mig, vid omröstningen motsatt mig samtliga delar som inte har något att göra med patentskyddet för biotekniska uppfinningar. I slutändan röstade vi emot det som helhet. Det hindrar dock ej mig och min grupp från att också i framtiden fortsätta kampen för att alla etiska gränser i den medicinska forskningen och terapin skall iakttas. Det är människans värdighet som härvid tillhandahåller den avgörande måttstocken.

Ahern
. (EN) Vi har haft en utdragen debatt i denna kammare om patenteringen av bioteknik. Jag själv, tillsammans med andra ombud från Gruppen De gröna, varnade tidigt för konsekvenserna. Jag varnade uttryckligen för att det skulle äventyra forskningens frihet och hindra den medicinska utvecklingen att patentera mänskliga gener eller delar av mänskliga gener.
Genetisk information kan bara upptäckas, den kan inte uppfinnas.
Kommersialiseringen av kunskapen om det mänskliga genetiska materialet, som har samlats in genom forskning i många delar av världen, skulle äventyra den medicinska tillämpningen av denna viktiga vetenskapliga kunskap om människokroppen och dess funktioner.
Det bör inte vara möjligt att patentera det mänskliga genetiska materialet och dess sekvenser.
Beviljandet av detta patent av Europeiska patentbyrån är djupt chockerande, och patentet måste återkallas.

Bordes, Cauquil och Laguiller
. (FR) Eftersom vi inte har förtroende för de företagare inom hälso- och vårdsektorn som intresserar sig mer för vinster än för människor, och tyvärr inte heller för vissa forskare och läkare som anammar deras logik, kan vi självklart bara stämma in i andan i ändringsförslag 3 b (ny), där all manipulation av mänskliga celler och all slags kloning av människor förkastas.
Vår röst mot kloning av människor är framför allt ett misstroende mot den nuvarande ekonomiska och sociala ordningen, och inte på något sätt ett uttryck för en misstänksamhet mot vetenskapen och dess möjligheter.
Principiellt sett är vi nämligen inte mot ingrepp i mänskliga celler till förmån för personer som vill skaffa barn utan att ta risken för en missbildning, och vi är inte heller motståndare till kloning med syftet att utveckla mänskliga vävnader avsedda för transplantationer. En sådan teknik skulle utan tvekan utgöra ett framsteg för mänskligheten, liksom mycket annan framtida teknik, om den inte vilseleddes av vinstens dragningskraft, vilket är fallet i dag, och om den ställdes i en medveten och osjälvisk mänsklighets tjänst.

Hudghton
. (EN) Med min röst i denna fråga stöder jag behovet av att se till att Europeiska patentbyrån förbättrar sina förfaranden, så att det förhindras att något patent används vid kloning av människor.
Ansökan från universitetet i Edinburgh om detta patent har ingenting med kloning att göra (kloning ansågs omöjligt när patentet lämnades in!)
Det är ett etablerat och lagligt bruk inom både akademisk och biofarmaceutisk forskning att genetiskt modifiera mänskliga celler i vävnadskultur. Detta har gjorts under många år, och det är en viktig metod för att lära hur gener och celler fungerar. Det har inget samband med genetisk modifiering av människor eller embryon. Det är vilseledande att antyda att syftet med detta patent är att genetiskt modifiera människor. Universitetet i Edinburgh har visat sin beredvillighet att samarbeta för att få till stånd en passande ändring av patentet.
Jag tycker att det bör göras klart att den potentiella tillämpningen av detta patent på mänskliga celler är att styra produktionen av vissa celler, som skulle kunna vara användbara vid transplantationer vid till exempel Parkinsons sjukdom, slaganfall, diabetes eller hjärtsvikt.
Detta är vad forskningen i Edinburgh handlar om.

Sacrédeus
. Europeiska patentverket godkände "av misstag" den 8 december 1999 patent 695 351 om genmanipulation av mänskliga celler och embryon.
Som svensk kristdemokratisk ledamot av Europaparlamentet har jag ställt mig bakom den resolution som idag tar mycket kraftigt avstånd från Europeiska patentverkets beslut, vilket strider mot allmänhetens moralbegrepp och mot den EU-lagstiftning och nationella lagstiftning om patenträtt som gäller inom Europeiska unionen.
Med denna röstförklaring vill jag uttrycka min vrede och djupaste besvikelse över att Europeiska patentverket hanterar en fråga om själva livet på ett så totalt oförsvarligt lättvindigt och slarvigt sätt.
Samtidigt förutsätter jag att Europeiska patentverket som myndighet, och dess företrädare personligen, drar de nödvändiga konsekvenserna av det inträffade.
Detta totalt oacceptabla patentbeslut om genmanipulation av mänskliga celler och embryon måste följaktligen snarast upphävas och återkallas - till skydd av livet, den största och heligaste gåva vi fått.

Scallon
. (EN) Jag skulle först vilja gratulera dem som har utarbetat och röstat om direktiv 98/44/EG, som utgör ett steg framåt för skyddet av människan.
Tyvärr har företag redan utvecklat och patenterat kloningstekniker. På samma gång som de förklarar att de stöder förbudet mot "reproducerande kloning", har de redan patenterat och kommersialiserat mänskliga slutna celler, i syfte att behandla åldersrelaterade och degenerativa sjukdomar. Ett patent för dessa tekniker har beviljats i Storbritannien sedan i augusti 1995.
Samtidigt som jag förstår argumentet att kloningsförsök med ärligt uppsåt kan bidra till vetenskapliga framsteg som skulle lindra mänskligt lidande, måste jag påpeka att det finns ett kryphål för den fullständigt oacceptabla användningen av det mänskliga embryot på stamcellsstadiet, kulturer "utanför sin naturliga miljö". Dessa försök, under täckmanteln "terapeutisk kloning" är i själva verket redan patenterade och föremål för pågående forskning. Mot bakgrund av denna verklighet, skulle jag vilja be kommissionen att göra en särskild hänvisning till patenteringen av det mänskliga embryot på stamcellsstadiet.

Thomas-Mauro
. (FR) Den vetenskapliga forskningen gör numera mer än att utforska och analysera världen - den förvandlar världen. Patentbyrån har erkänt ett "språkligt" misstag, vilket artikel 11 i beskrivningen av ingreppen inte helt tycks bekräfta. Ett sådant misstag får en symbolisk dimension, det är en sorts lapsus som avslöjar dolda tankar och som i dag driver oss att föra en grundläggande debatt om kloning, men framför allt om möjligheten att ta patent på det levande.
Snart en kloning av vårt sällskapsdjur, helt nyligen Bill Clintons och Tony Blairs uttalande om fri tillgång till människans genetiska arv. Patent på växter, djur och gener, uttalandena från Craig Venter som säger sig inneha 97 procent av den mänskliga genuppsättningen. Transgen majs, modifering av det levande, transplantation av djurorgan på människor. Vi ger oss ut på okänd mark och måste hantera stora farhågor. Var går gränserna? Varför skall vi i detta nya sammanhang endast fästa tilltro till vetenskapen? De frågor och debatter vi ställs inför blir alltmer komplicerade, och politikern måste snart också bli en flerspråkig och mångkulturell vetenskapsman, om han vill förstå och inte endast acceptera experternas ord som sanningar. Vi - förtroendevalda och medborgare - blir förbisprungna av ett alltför starkt vetenskapligt inslag på de här områdena.
Vetenskapen och experterna genomlider nu konsekvenserna av allvarliga kriser (galna ko-sjukan), och även kommande kriser, eftersom de inte kan tala om för oss vilka följder deras ingrepp får: spridning av genetiskt modifierade organismer i miljön, modifiering av det levande, genetiska modifieringar. Vetenskapen själv tycks ha hamnat på efterkälken när trollkarlens lärlingar rusar framåt utan vare sig tabun eller moraliska och etiska gränser. Deras forskningslaboratorier som länge varit elfenbenstorn är nu alltmer omringade... av affärskontor som frodas och blomstrar i detta nya biologins Eldorado, mittemellan kunskap och vinst. Det står mycket pengar på spel. Kommer den politiska makten att vara i stånd att reglera denna nya marknad och få genetikens etiska dimensioner att respekteras? Kommer vi snart att befinna oss i en förutbestämd värld såsom den beskrivs i den utmärkta filmen "Gattaca"? Det räcker inte med att patentbyrån inser ett misstag och ber om ursäkt för det. Det återstår många osäkerheter på ett rättsligt och moraliskt plan när det gäller den framtida tillåtligheten för de tusentals provisoriska patent som nu har lämnats in.
Debatten om bioteknikens moraliska gränser och kontrollen av dem har inletts. Med mycket stor sannolikhet måste man skapa kategorier med "förbjuden kunskap", utan att för den skull göra samma misstag som de som fördömde Kopernikus, Harvey (hjärtat är inte själens låda, utan ett stort organ) och Jenner (vaccin mot smittkoppor).

Talmannen
Jag förklarar omröstningen avslutad..

Avbrytande av sessionen
Talmannen
Jag förklarar Europaparlamentets session avbruten.
Sammanträdet avslutades kl. 12.40.

