Kérdések órája (a Bizottsághoz intézett kérdések) 
Elnök
A következő napirendi pont a kérdések órája (B7-0009/2011).
Az alábbi kérdéseket intézték a Bizottsághoz.

Tárgy: A Mediator elnevezésű gyógyszer forgalmazásának betiltása
Mivel indokolja az Bizottság, hogy nem hozott határozatot a benfluorex tartalmú gyógyszerek forgalmazásának betiltásáról már 1998-ban? A spanyol és olasz hatóságok által bevezetett tilalomnak nem kellett volna újabb intő jelként szolgálnia a Bizottság számára? Röviden, miért várt a Bizottság ilyen sokáig, azaz 2010 júniusáig, az e molekula forgalmazására vonatkozó szigorú határozat meghozatalával?
Szándékozik-e a Bizottság felkérni az Európai Gyógyszerügynökséget arra, hogy tanulmányokat készítsen a gyógyszer használatáról az elmúlt húsz évre vonatkozóan visszamenőleg?
John Dalli
a Bizottság tagja. - Hadd válaszoljam meg sorban egymás után a négy kérdést.
Az első kérdés: a Bizottság miért nem hozott határozatot már 1998-ban a benfluorex tartalmú gyógyszerek forgalmazásának betiltásáról? A válasz: a benfluorex hatóanyag kérdését az Európai Gyógyszerügynökség törzskönyvezett gyógyszerkészítmények bizottsága (mostani nevén az emberi felhasználásra szánt gyógyszerek bizottsága) 1998-ban tárgyalta, majd később a farmakovigilanciáért felelős munkacsoport folytatta a vizsgálatot.
A Bizottság úgy gondolta, hogy a benfluorexet nem vonja bele egy folyamatban lévő, európai szintű értékelési eljárásba, amely az étvágycsökkentő szereket érintette, mivel a hatásmechanizmusa azoktól különbözik. Abban azonban megállapodtak, hogy a Bizottság farmakovigilanciáért felelős munkacsoportja vizsgálódni fog, ha az összetevő biztonságosságával kapcsolatban kérdések merülnek fel. 1999 márciusában a farmakovigilanciáért felelős munkacsoport arra a következtetésre jutott, hogy a benfluorex tartalmú készítmények esetében nincsenek jelentős előny-kockázati megfontolások. A munkacsoport további egyeztetései sem változtattak ezen a konklúzión.
A második kérdés arra vonatkozott, hogy a spanyol és olasz hatóságok által bevezetett tilalomnak nem kellett volna-e újabb intő jelként szolgálnia a Bizottság számára. A válasz: Olaszország és Spanyolország nem vonta vissza a benfluorex forgalmazási engedélyét. Valójában a tagállamok közül elsőként Franciaország hozott határozott intézkedéseket a Mediator kereskedelmi forgalomból történő kivonására, amikor 2009-ben visszavonta a szer nemzeti forgalmazási engedélyét.
Spanyolországban a forgalmazási engedély tulajdonosa, a Servier vonta ki a forgalomból a szert 2003-ban, és hasonlóképp Olaszországban is maga a Servier volt az, amely nem kérelmezte a forgalmazási engedély meghosszabbítását 2003-ban.
A termék forgalomban maradt Franciaországban, Portugáliában, Luxemburgban és Görögországban. A benfluorex körüli kérdéseket a farmakovigilanciáért felelős munkacsoport tárgyalta, mely a tagországok farmakovigilanciával kapcsolatos adatainak egymás közötti megosztásának fórumaként működött.
Világossá kívánom tenni, hogy a farmakovigilanciával kapcsolatos adatok ellenőrzése és a gyógyszeripai termékek nemzeti engedélyezésére vonatkozó döntéshozatal mindenekelőtt a tagállamok felelőssége. A Bizottság csak kivételes esetben avatkozhat be, és ez a beavatkozás is csak a törvényhozás során előre látott, konkrét szituációkra korlátozódik.
A Bizottság két esetben kezdeményezhet az Európai Gyógyszerügynökség által végrehajtott, európai szintű értékelést: először is akkor, ha az egyes tagállamok eltérő nemzeti szintű döntést hoznak a piaci engedélyezés kapcsán, másodszor pedig a piaci engedélyezés megadását, megváltoztatását, felfüggesztését vagy visszavonását érintő, szükségesnek tűnő döntés meghozatala előtt, különösképp olyan esetekben, amikor a farmakovigilanciával kapcsolatos olyan információk jönnek számításba, melyek a Közösség érdekeit érintik.
Ebben az esetben a farmakovigilanciáért felelős munkacsoport konklúzióinak és annak fényében, hogy a munkacsoport megállapításaira válaszul a tagállamok akkor nem hoztak eltérő döntéseket, semmilyen gyakorlati lépés nem történt.
A harmadik kérdés: miért várt a Bizottság 2010 júniusáig az e molekula forgalmazására vonatkozó szigorú határozat meghozatalával? A válasz: azért, mert csak 2009-ben történt meg, hogy az egyik tagállam, mégpedig Franciaország felfüggesztette a Mediator forgalmazását. A 2004 óta érvényes, új rendelkezések szerint ez automatikusan a termék előny-kockázati mutatójának felülvizsgálatához vezetett, és ezután fogadta el a Bizottság azt a döntést, melynek értelmében az összes tagállam nemzeti hatáskörben visszavonta a benfluorex tartalmú gyógyszeripari termékek forgalmazási engedélyét.
Ebben a kontextusban fontos hangsúlyoznunk, hogy a farmakovigilanciára vonatkozó, 2010. december 15-én elfogadott, új törvényi szabályozás további intézkedéseket vezetett be, hogy az Európai Gyógyszerügynökség hamarabb érzékelje a nemzeti szinten engedélyezett termékek biztonságosságával kapcsolatos jelzéseket, valamint új eljárásokat hozott létre európai szinten, melyek az ilyen termékekre vonatkozó biztonsági jelzéseket értékelik - mindez pedig a tagállamok harmonizált fellépéséhez vezet.
A negyedik és egyben utolsó kérdés arra vonatkozott, hogy a Bizottság fel szándékozik-e kérni az Európai Gyógyszerügynökséget arra, hogy tanulmányokat készítsen a gyógyszer használatáról az elmúlt húsz évre vonatkozóan visszamenőleg. A válasz: eddig a Bizottság nem kérte fel az Európai Gyógyszerügynökséget a gyógyszer használatát érintő, 20 évre visszanyúló vizsgálat lefolytatására. A francia jelentésben hivatkozott számadatokból és dokumentumokból egyértelműen kiderül, hogy e gyógyszert túlnyomórészt Franciaországban alkalmazták.
Elnök
E ponton szeretném világossá tenni, hogy mi lesz a kiegészítő kérdésekkel kapcsolatos eljárás ma este. Minden kérdést egyszerre kérek (ne feledjék, hogy 30 másodperc áll rendelkezésükre), majd ezután megkérem a biztosokat, hogy egyszerre válaszolják meg mindet.
Gilles Pargneaux
(FR) Elnök asszony, az elhangzott megjegyzések és Dalli biztos úr (akinek köszönöm a részletes magyarázatot) válaszainak fényében még egy megállapítást tennék. Ahogy a biztos úr is rámutatott, 2003-ban és 2005-ben a Servier kérelmezte a termék kivonását e két ország piacáról. Az is elhangzott, hogy a 1998-ban és 1999-ben a munkacsoport a termék kivonását se nem javasolta, se nem engedélyezte. Ennek ellenére tudjuk, hogy a terméket az Egyesült Államok 1997-ben kivonta a forgalomból.
Világos tehát - és ez itt a lényeg -, hogy ez Európai Unióhoz hasonló méretű, tehát 500 millió polgárt érintő piacon még nagyobb elővigyázatosságra van szükség. Konkrétan: további riasztások szükségesek, amelyek európai szintű cselekvéshez vezetnek, az Európai Bizottság és az Európai Gyógyszerügynökség kompetenciáinak világos meghatározása mellett. Csak így kerülhetjük el, hogy a franciaországihoz hasonló esetek megismétlődjenek a tagállamokban.
Marc Tarabella
(FR) Elnök asszony, biztos úr, tágítsuk ki a vita határait, mivel a Mediator pusztán a jéghegy látható csúcsa, amely egy sor további kérdéshez vezet.
Hogyan lehetséges például, hogy egy gyógyszeripari termék, melyet az Egyesült Államokban potenciálisan veszélyesnek, sőt végzetes hatásúnak nyilvánítottak, továbbra is szabadon forgalmazható az Európai Unión belül?
Nem kellene elgondolkoznunk az Európai Gyógyszerügynökség szerepén és hatékonyságán, ha egyszer megállapításai nem kötelező érvényűek a tagállamokra nézve?
John Dalli
a Bizottság tagja. - A válaszomban érintett múltbéli események idején hatályban lévő eljárások alapján, ahogy említettem, a tagállamok és az európai hatóság világosan elkülönült egymástól. Ez az elkülönítés egyébként ma is érvényben van, és a tagállamok mindent meg is tesznek, hogy ez így maradjon. Valójában emiatt érezzük egy idő után, hogy erősítenünk kell a farmakovigilanciával kapcsolatos eljárásokat és folyamatokat.
Azt kell mondanom, hogy 2004-ben tettünk egy lépést a farmakovigilanciával kapcsolatos már meglévő eljárások és folyamatok felülvizsgálatában, ahogy az utolsó farmakovigilanciára vonatkozó megállapodás keretében is. Most már számos "fékkel” rendelkezünk, és európai szinten is lehetővé vált, hogy bármilyen esetben, amikor valamit kivonnak bármely piacról, azt érzékeljük, és a megfelelő lépést megtegyük. Ez azelőtt nem volt lehetséges.
Ez tehát a helyzet ma. Utasítottam a szolgálatokat, hogy végezzenek el egy olyan stressztesztet, amely a legutóbbi megállapodás után életbe léptetett, farmakovigilanciával kapcsolatos eljárásokat és folyamatokat is érinti. A Médiator esettanulmányként fog szolgálni, így kiderül, hogy a farmakovigilanciával kapcsolatos eljárások még ma is megengedik-e, hogy ilyesmi megtörténjen. Kijelenthetem, hogy ha bármilyen hézagot, üres területet találunk, ahol az ilyen esetekben a megfelelő lépések nem történnek meg, akkor visszatérünk ide, és megpróbáljuk orvosolni a helyzetet.
Elnök

Tárgy: Az iPad előfizetések Apple általi árusítása
Az iPadet gyártó Apple vállalat azt követeli, hogy a napilapok és folyóiratok kiadói termékeiket (alkalmi eladások és előfizetések) kizárólag az Apple iTunes nevű online áruházán keresztül kínálják, hogy a vállalat így ellenőrzése alatt tarthassa az árusítás feltételeit. Ez azt jelenti, hogy az iPadet használók többé nem rendelhetnek iPaden olvasható napilapokat vagy folyóiratokat az érintett kiadók internetes oldalán keresztül.
A Bizottság összeegyeztethetőnek tartja-e ezt a fellépést az uniós jogszabályokkal és olyan elvekkel, mint a kölcsönös átjárhatóság és a nyílt internet?
Lehetséges-e, hogy itt az erőfölénnyel való visszaélés, tehát az Európai Unió működéséről szóló szerződés 101. és 102. cikke megsértésének esete forog fenn?
Milyen lépést fog tenni a Bizottság ezzel összefüggésben?
Andris Piebalgs
a Bizottság tagja. - Az Apple ma bejelentette, hogy az iPad eszközökön elérhető napilapok és magazinok digitális előfizetése ezentúl kizárólag a saját online áruházában árusított alkalmazásokon (Apps) keresztül lehetséges. A kiadók ezentúl is kínálhatnak online előfizetéseket saját weboldalukon keresztül vagy más módon, de ehhez többé nem vehetik igénybe az iPhone készülékek alkalmazásait az Apple közvetítésével.
Az, hogy az Apple viselkedése megsérti-e az EU versenyszabályait, számos tényszerű, jogi és gazdasági tényezőtől függ. Ennek eldöntéséhez többek között azt kell megállapítani, hogy az Apple erőfölénnyel rendelkezik-e az érintett piacon. Egy ilyen érintett piac körvonalai nem világosak, mivel ez a szektor még most is viszonylag új és fejlődésben lévő, különféle összemérhető platformok és eszközök léteznek, melyek hasonló funkciókkal rendelkeznek, és melyek közül néhányat támogatnak az online alkalmazásokat árusító áruházak. Ráadásul az elektronikus és/vagy nyomtatott magazinokra vonatkozó fogyasztói igények sem egyértelműek, és folyamatosan fejlődnek.
Amint a piacot pontosan azonosítottuk, az erőfölény kérdését is mérlegelni kell. Az erőfölény fogalma az Európai Unió Bírósága szerint valamely vállalkozás rendelkezésére álló gazdasági erőre vonatkozik, amely alapján e vállalkozásnak lehetősége van megakadályozni a tényleges verseny fenntartását az érintett piacon, és a versenytársaktól, üzletfelektől és végső soron a fogyasztóktól jelentős mértékben függetlenül viselkedni.
A Bizottság megállapította, hogy léteznek alternatív alkalmazásplatformok, és nemrég több vállalat a piacra dobott, illetve hamarosan a piacra fog dobni számos, az iPadhez hasonló elven működő készüléket. A Bizottság figyelemmel követi az Apple kereskedelmi politikájának alakulását, és szoros kapcsolatban van a nemzeti versenyügyi hatóságokkal.
Ivo Belet
(NL) Elnök asszony, ma délután az Apple valóban bejelentette, hogy új modellt kínál az előfizetők számára, és nyilvánvaló, hogy attól függetlenül ki akarja használni piaci helyzetét, hogy erőfölénnyel rendelkezik-e a piacon vagy sem, mivel meg akarja szerezni a kiadók birtokában lévő ügyféladatokat. Hosszú távon ez különösen hátrányos lehet az európai kiadók számára, ahogy károsan érinti a média pluralitásának elvét is.
Ezért meg szeretném kérdezni, hogy szándékozik-e tenni valamit az ügyben, attól függetlenül, hogy ez a viselkedés kimeríti-e erőfölénnyel való visszaélés esetét, és mikor számíthatunk valamiféle kezdeményezésre, ha erre egyáltalán sor kerül? Más szavakkal: megosztaná velünk, milyen ütemterve van az ügy kapcsán? A Bizottság reakciója hetekben vagy hónapokban mérhető?
Janusz Władysław Zemke
(PL) Elnök asszony, biztos úr, köszönöm a válaszát, de véleményem szerint elfelejtett megemlíteni egy roppant lényeges kérdést, vagyis azt, hogy képesek vagyunk-e egyáltalán felbecsülni, hogy az európai piac mekkora hányadát uralja az Apple új terméke. Válaszában meglehetősen általánosan fogalmazott, és a kérdést csak a jelen szemszögéből vizsgálta meg. Én azonban úgy vélem, ki kellene derítenünk, hogy valóban fennáll-e annak a veszélye, hogy az Apple erőfölényre tesz szert az európai piacon.
Andris Piebalgs
a Bizottság tagja. - A jövő kérdése, hogy az Apple erőfölényre fog-e szert tenni a piacon, mivel a piac fejlődik. Fel kell mérnünk a piacot, és meg kell állapítanunk, mit jelent az erőfölény ezen a piacon. A piaci mutatók alapján jelen pillanatban ez még kicsinek mondható, és elhamarkodott lenne bármiféle válaszlépésről beszélni a Bizottság részéről.
Ha sok egymással versengő ajánlat van, és az Apple nem tud erőfölényre szert tenni, akkor nincs szükség a Bizottság közbelépésére. Ahogy említettem, a Bizottság nyomon követi a helyzetet az EU versenyjogi szabályai alapján, és ha bármiféle lépésre szükség lenne, akkor azt a megfelelő pillanatban végre kell hajtani, amikor úgy ítéljük, hogy közbe kell avatkozni. Biztosíthatom önöket, ha szükséges, megtesszük a megfelelő lépéseket.
Elnök

Tárgy: A befektetések védelme az EU és Oroszország között folyó, új partnerségi és együttműködési megállapodásra vonatkozó tárgyalások összefüggésében
Az Orosz Föderációval folytatott, új partnerségi és együttműködési megállapodásra vonatkozó tárgyalások során vet-e fel a Bizottság a befektetések, különösen az energiaágazat terén megvalósított befektetések védelmére vonatkozó kérdéseket? Tekintettel számos olyan esetre, amikor az európai energiavállalatok az orosz piac elhagyására kényszerültek a pártatlan és tisztességes helyi jogi védelemhez való folyamodás lehetősége nélkül, szándékozik-e a Bizottság a beruházók és az állam közötti vitarendezési mechanizmusra kitérni az új partnerségi megállapodásban, avagy bármely további, az Orosz Föderációval kötendő gazdasági megállapodásban?
Mi a Bizottság álláspontja az Energia Charta Egyezmény (ECT) tekintetében? Még mindig reménykedik a Bizottság abban, hogy az orosz kormány újra aláírhatja, és végül megerősítheti az ECT-t? Vagy benne lesznek hasonló, energiaágazati befektetésvédelemmel kapcsolatos rendelkezések az új partnerségi megállapodásban?
Andris Piebalgs
a Bizottság tagja. - Elnök asszony, 2008 végén 92 milliárdra rúgó külföldi befektetésével az Európai Unió messze a legnagyobb külföldi befektetője az Orosz Föderációnak.
Ami az energiaágazatot illeti, az EU-nak határozott szándéka, hogy az Energia Charta Egyezményben lefektetett alapelvek részét képezzék az EU és az Orosz Föderáció között az új egyezményről folyamatban lévő tárgyalásoknak. A vonatkozó rendelkezéseknek érinteniük kell az energiaágazat befektetéseinek védelmét, és különösen a hatékony vitarendezési mechanizmusokat.
Ez a megközelítés biztosítja az EU általános értékelési követelményeire vonatkozó jog fenntartásával, hogy az Energia Charta Egyezmény továbbra is értékes multilaterális eszköz marad a nemzetközi energiaügyi megoldások szabályozására. Egyedi jellemzője, hogy jogilag kötelező érvényű szabályokat állapít meg a befektetésvédelem területén, és az energiaágazatra vonatkozó vitarendezési mechanizmusokat szabályozó intézkedéseket tartalmaz.
Az Európai Unió úgy véli, hogy Oroszország megújított elkötelezettsége (ahogy az a legutóbbi, az EU és Oroszország közötti csúcson is kifejezésre jutott) az Energia Chartával kapcsolatos folyamatokban nagyon fontos, és konstruktív és nyitott megközelítést eredményez ebből a szempontból. Ebben a kontextusban az EU üdvözli Oroszország érdeklődését egy jogilag kötelező érvényű energiaügyi keretrendszer iránt, mely a nemzetközi energiabiztonságot erősítő, nemrég javasolt egyezménytervezet folyománya. Az Energia Chartával kapcsolatos folyamatok modernizálása megfelelő kontextust biztosítana e javaslat multilaterális keretek közötti megvitatásához.
Laima Liucija Andrikien
Van egy további kérdésem. Az Európai Parlamentben Európa jövőbeni befektetési politikáján dolgozunk. Gyakran, amikor Oroszország szóba kerül, felmerül az orosz cégeknek az európai piacot érintő terjeszkedése, különösen az energiaszektorban. Ugyanakkor, ha az európai befektetők Oroszországban próbálnak beruházni, óriási nehézségekkel találják szembe magukat, főleg az Oroszország által stratégiának nevezett ágazatokban, így például az energiaszektorban. Hogyan kívánja a Bizottság biztosítani, hogy a reciprocitás elve a befektetési kapcsolatok területén az új partnerségi megállapodásban megjelenjen?
Andris Piebalgs
a Bizottság tagja. - Egy hét múlva tárgyalunk az orosz kormánnyal, és a befektetéspolitikai kérdések minden bizonnyal terítékre kerülnek a találkozón, mivel mindkét félnek megvannak a saját érvei. Oroszország azt a véleményt is megfogalmazta, hogy számos befektetését nem övezi kellő megbecsülés az Európai Unióban, így e kérdésről is egyeztetni fogunk.
Ugyanakkor egyértelműen kijelenthetem, hogy a múlt év során több problémás kérdés kapcsán előrelépést értünk el: nagyobb nyitottságot tapasztalunk az orosz fél részéről a kérdések mélyebb és átfogóbb megvitatására. Úgy vélem ugyanakkor, hogy a kapcsolatoknak a megállapodáson kell alapulniuk, és hogy az általam említett, új megállapodásoknak, melyek a partnerségi és együttműködési megállapodást váltják fel, nagyon erős befektetésvédelmi záradékokkal kell rendelkezniük. Csak ily módon kerülhetjük el, hogy olyan helyzetek alakuljanak ki, amikor az egyik fél azzal vádolhatja a másikat, hogy az nem tartja be a játékszabályokat.
A jelenlegi politikai lendület azzal a reménnyel kecsegtet, hogy tető alá tudjuk hozni ezt a megállapodást, és relatíve erős rendelkezéseket fektethetünk le benne. Egyértelmű, hogy tavaly alapvető, előremutató változások történtek a kapcsolatokban.
Elnök

Tárgy: Uniós támogatás az AIDS, tuberkulózis és malária elleni küzdelmet célzó globális alapnak
A 2011-es költségvetésben jelentős összegeket különítettek el az AIDS, tuberkulózis és malária elleni küzdelmet célzó alap (GFATM) számára (65 000 000 eurót kötelezettségvállalási előirányzatok, 47 608 950 eurót pedig kifizetési előirányzatok formájában).
A közelmúltban több jelentés rámutatott az alap jelentős gyengeségeire; néhány tagállam pedig az alapot érintő korrupció és megvesztegetési problémák miatt felfüggesztette az alapba történő folyósításokat.
Hogyan kívánja a Bizottság biztosítani azt, hogy a GFATM számára elkülönített pénzösszegeket ne megvesztegetésre és korrupcióra használják fel?
Mit tett eddig a Bizottság annak biztosítására, hogy a GFATM megfeleljen az uniós alapok támogathatóságára vonatkozó szabályoknak?
Fontolóra vette-e már a Bizottság a GFATM finanszírozásának felfüggesztését?
Andris Piebalgs
a Bizottság tagja. - Ez egy nagyon jogos kérdés egy olyan probléma kapcsán, amelyet a Bizottság igen komolyan vesz, és amelyet közelről és részletesen vizsgál. A Bizottság határozottan támogatja a GFATM-et. Az alap nagyon sikeresen működött, és minden erőmmel azon leszek, hogy az alappal együttműködve a lehető leghamarabb megoldjuk ezeket a problémákat, hogy a Bizottság továbbra is az alap egyik legkomolyabb támogatója maradjon.
Fontos leszögeznünk, hogy az említett problémák nem magából az alapból erednek, hanem bizonyos országokban egyes olyan személyektől, akik a programok végrehajtására szerződtek. Ezek olyan országok, ahol mindig nagyon oda kell figyelni az ilyen problémák megelőzésére. Köztudott, hogy az alaphoz tartozó főfelügyelői hivatal vizsgálatot folytat 4,8 milliárd dollár 33 országban történő felhasználásáról. E vizsgálatok szisztematikus alapon vagy a pénzösszegek esetleges elsikkasztásáról szóló bejelentések alapján folytak. A vizsgálat mostanra lezárult, és a bevett gyakorlatnak megfelelően a főfelügyelői hivatal kiadott egy jelentést, melyet az alap honlapján közzé is tettek.
Ez az eljárás hatékonynak és átláthatónak bizonyult az alap korrupcióra vonatkozó, kifejezett zéró tolerancia politikájának végrehajtása során. Ami bennünket illet, a Bizottság elrendelte az alap öt pilléren álló ellenőrzését, ahogy azt az Európai Unió pénzügyi szabályozása értelmében minden olyan szervezet esetében el kell végezni, amely az EU pénzügyi támogatásában részesül. A 2010 novemberi ellenőrzési jelentés szerint az ellenőrök általános következtetése az volt, hogy az alap belső ellenőrzési környezete megfelel a felelősségmegosztás és az országos és regionális pénzügyi elszámoltatás vezetésirányítási elveinek. Így az alapvető mechanizmusok és fékek működnek, és ezek biztosítják, hogy az adományozóktól származó pénzösszegek elosztása megfelelő legyen.
Az ellenőrök ugyanakkor a már meglévő kockázatkezelési stratégia kiegészítéseként számos javaslatot tettek az alapok kezelésének fejlesztésére. A jelentés alapján a szolgálatok jelenleg vitatják meg az alapot érintő, január 4-én jóváhagyott reformmenetrend meggyorsításához és előmozdításához szükséges módosításokat. Az intézményi értékelés folytatásaképp egy második ellenőrzésre is sor kerül, melynek során ellátogatunk az egyes országokba. Egy 2011. január 27-én kelt levél és egy február 2-i telekonferencia keretében már kapcsolatba is léptem az alap ügyvezető igazgatójával, Kazatchkine úrral, hogy kifejezzem az alap alapvető irányítási folyamatainak és műveleteinek további megerősítést célzó reformok sürgős szükségességét.
Eközben a február 2-i igazgatótanácsi ülésen az alap titkársága javaslatot tett egy külső, az alap ellenőrzési mechanizmusai által lefolytatandó vizsgálat elvégzésére, amit az igazgatótanács tagjai örömmel fogadtak. Szóval az arra vonatkozó kérdésére, hogy a Bizottság fontolgatja-e az alapnak szánt európai uniós pénzek folyósításának felfüggesztését, a válaszom az, hogy a Bizottság értesítette az alap ügyvezető igazgatóját és az igazgatótanács tagjait, hogy az európai uniós hozzájárulások jelenleg szünetelnek. Ezzel párhuzamosan úgy vélem, hogy az Európai Uniónak, és különösen a Bizottságnak fenn kell tartania általános elkötelezettségét az alap céljai, a reformfolyamatok és az egyes országok egészségügyi rendszeréhez való igazodás mellett.
Ebben a tekintetben a Bizottság világos kritériumokat határoz meg, melyeket teljesíteni kell, mielőtt a további hozzájárulások folyósítása folytatódhat az alap részére. A megelőzés biztosítását és a visszaélések feltárását célzó ezen intézkedések nincsenek hatással az életmentő jellegű orvosi ellátásra, ugyanakkor meg kell értenünk, hogy azonnal új, hatékonyabb ellenőrző mechanizmusok alkalmazására van szükség, mert a kifizetések hosszú idejű visszatartása nem a megfelelő megoldás. Az országos szintű ellenőrző eljárások további erősítésére van szükség, melyek csökkentik a pénzek eltűnésének kockázatát, és így újraindulhatnak a kifizetések. Ahogy említettem, a Bizottság továbbra is az alap buzgó támogatója marad, mivel az fantasztikus eredményeket ért el, de történtek csalások, amelyeket megfelelően fel kell tárni.
Anne E. Jensen
(DA) Elnök asszony, köszönöm a biztos úrnak, hogy támogatja az alapot, hogy határozottan fellép a történtek ellen, és hogy ilyen komolyan veszi ezt az ügyet. Konkrétan azt kérdezném a biztos úrtól, hogy véleménye szerint milyen ütemezés szerint valósul meg a hozzájárulások befagyasztása. Milyen hamar sikerülhet megoldást találni a problémákra? Az alap szerint a hűtlen kezelés gyanúsítottjai közül egyeseket már le is tartóztattak, történtek tehát lépések. Szeretném tudni, hogy a biztos úr szerint mennyi időre van szükség ahhoz, hogy a kifizetések folytatódjanak.
Michael Cashman
Biztos úr, egyetért azzal, hogy a GFATM létfontosságú, és beláthatatlan következményekkel járna, ha a most felfüggesztenénk a támogatást, mivel ez az életmentő jellegű projektek végét jelentené?
Egyetért-e továbbá azzal, hogy miként ön is említette, meg kell erősítenünk az ellenőrző mechanizmusokat, ahogy amelletti elkötelezettségünket is, hogy a pénzeket az alap a leginkább rászorulókhoz, tehát az AIDS/HIV, a malária és a tuberkulózis által fenyegetett emberekhez juttatja el?
A szégyenteljes korrupciót nem fizethetik meg az AIDS- és HIV-betegek, ahogy azok sem, akik maláriában vagy tuberkulózisban szenvednek.
Georgios Papanikolaou
(EL) Elnök asszony, én is köszönöm a biztos úr válaszát. A közzétett statisztikák szerint az Európai Unió 972,5 millió eurót különített el a GFATM számára 2002 és 2010 között. Ez nagyjából az alap teljes forrásának 50%-át teszi ki.
Kérdésem: az ön által említett, feltárt problémákon kívül a Bizottság készített-e értékelő jelentést, illetve végzett-e vizsgálatot annak kiderítésére, hogy vajon ez a pénzösszeg teljes egészében eljutott-e a megfelelő célcsoporthoz?
Andris Piebalgs
a Bizottság tagja. - Ennek a kérdésnek két oldala van. Egyrészt elismerem, hogy az alap kiváló munkát végez, és segíti a leginkább rászorulókat. Ehhez nem férhet kétség.
Másrészt viszont ezek közpénzek, tehát az adófizetőktől származnak, és egyetlen sikkasztás vagy visszaélés százezrek munkáját teheti tönkre. Ezért nagyon gyorsan megoldást kell találnunk. A célom az, hogy a kiegészítő intézkedéseket nyárra bevezessük, így ősszel ismét megindulhatnak a kifizetések. Ezt hiszem, ez kivitelezhető.
Azonosítottuk azokat a területeket, ahol ezt meg kell tennünk: nemzeti szinten. A központi hivatal ellenőrzése megfelelő, és amikor átutaljuk a pénzt, minden rendben megy, ám ami az egyes országokban történő megvalósítást illeti, itt túl sok a kockázati tényező. Ha látnák, mely országok érintettek, és ismernék a hozzájuk tartozó költségvetési keretösszegeket, akkor megértenék, hogy az érintett összegek épp elég nagyok a kifizetések felfüggesztéséhez, és a reformok kidolgozásával nagyon sietnünk kell.
Ha a jövő évben kiderülne, hogy ismét visszaélések történtek, akkor elsőként önök kérhetnének számon, mondván, hogy tudtam az esetekről, mégsem tettem semmit. Akkor azt felelhetném, hogy én csak a betegek javát néztem. Ez persze nem lenne kielégítő válasz.
Ha fél éven belül, nyárra, megoldjuk a problémákat, akkor az alap működését semmi sem veszélyezteti, ám visszaállíthatjuk az alap hitelességét, és az európai uniós adófizetők pénzét ismét a megfelelő célokra fordíthatjuk.
Elnök

Tárgy: A CE-jelölés
Tudná-e körvonalazni a Bizottság, hogy milyen előrelépés történt a CE-jelölés megerősítésére nézve az európai exportnak a dél-amerikai és ázsiai piacokon történő előmozdítását illetően, mivel ez volt az egyik olyan kötelezettségvállalás, amelyet Tajani biztos hivatalba lépésekor tett?
Antonio Tajani
Elnök asszony, Higgins úr, a CE-jelölés annak a mechanizmusnak a látható része, amely döntő jelentőségű a belső piac olajozott működése szempontjából.
Az új jogi keretrendszer 2008-as elfogadása megerősítette a jelölés megbízhatóságát három konkrét szempontból is. Először is, megerősítette a CE terméktanúsítási rendszer ellenőrzését; másodszor, bevezette a piacok nemzeti hatóságok általi megfigyelését, így a szerveknek ellenőrizniük kell a gyártóktól származó megfelelőségi nyilatkozatokat és a CE-jelölések termékeken történő használatát engedélyező független szervezetek által kibocsátott tanúsítványokat; harmadszor, megköveteli a tagállamoktól a vámellenőrzések szigorítását, hogy csak a jogszabályoknak megfelelő termékek kerülhessenek forgalomba az európai és a világpiacokon.
Az eddig hiányzó, a CE-jelöléseket védő eszközök biztosításával az új jogi keretek végrehajtása növeli a jelölés megbízhatóságát, és ezzel a jelöléssel bíró termékek jó hírnevét is az európai, és így a nemzetközi piacokon. Továbbá az importtermékek megerősített ellenőrzésének köszönhetően kevesebb visszaélés fog történni a CE-jelölések kapcsán a világpiacon. Ezenkívül a Parlament kifejezett kérésének eleget téve a Bizottság sikeres tájékoztató kampányt indított el a CE-jelölésről, amely mind a gazdasági szereplőkre, különösen a kis- és középvállalkozásokra, mind a fogyasztókra kiterjed.
A kampány célja, hogy az érdekelt feleket, különösen a kis- és középvállalkozásokat alapos ismeretekkel lássa el a jelölésről és a mögötte található mechanizmusok működéséről, amelyek így megfelelően alkalmazhatják a jelöléssel kapcsolatos szabályokat, és meg tudják magukat védeni a bíróságon a termékhamisítási vagy veszélyes termékeket érintő ügyekben. Ezáltal az európai termékek versenyképesebbekké válnak.
A harmadik országokkal, így a déli közösséggel és Latin-Amerikával (különösképp Argentínával) folytatott tárgyalások és megállapodások azt a célt szolgálják, hogy népszerűsítsék a CE-jelölés mögött álló szabályozási és technikai modellt. Ezen országokbeli kapcsolataim segítségével tisztázni kívánom e kérdéseket, és természetesen megpróbálom rávenni őket a nálunk elfogadott és bevezetett megoldások elfogadására. Tavasszal Latin-Amerikába utazom, és e kérdések napirendre kerülnek az általam meglátogatott országok - Brazília, Argentína és Chile - kormányzati képviselőivel folytatott megbeszéléseim során.
Természetesen megerősítem elkötelezettségemet a tekintetben, hogy szorosan együtt kívánok működni önökkel azért, hogy a CE-jelölési rendszer hátterében álló mechanizmus megfelelően működjön, és a tagállamok megfeleljenek a termékeink versenyképesebbé tételét célzó kötelezettségeknek. Természetesen rendszeresen tájékoztatni fogom önöket a területen elért eredményekről, és hadd emlékeztessem önöket arra, hogy a Bizottság újra meg fogja vizsgálni a helyzetet, és jelentést fog benyújtani a Parlamentnek 2013-ban, ahogy azt a 765/2008/EK rendelet előírja.
Jim Higgins
Meg szeretném köszönni a Biztos úrnak a válaszát. Úgy vélem, az elképzelés nagyon jó, mivel fogyasztóközpontú, és hozzájárul a jó hírnévhez és az EU-ban gyártott termékek megbízhatóságához. Nem hallottunk semmit azonban az Eurostat-adatokról, például abban a tekintetben, hogy mennyit jelent ez a szimbólum az európai üzlet szemszögéből, vagy hogy az európaiak mekkora hányada tudja, mire szolgálnak a CE-jelölések.
Másodszor, úgy vélem, jobban ki kellene aknáznunk ezeket a lehetőségeket. 2010 áprilisában a hannoveri vásáron átfogó kampányt folytattunk, de nem használtuk ki megfelelő módon az alkalmat. Sokkal jobban összehangolt fellépésre van szükség, mivel a lehetőségek igen nagyok.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Elnök asszony, mivel említette az Európai Unió versenyképességét, és mivel üdvözlöm az EU iparpolitikájának fejlesztésére irányuló törekvéseit, meg szeretném kérdezni a következőt: az Európában elérhető termékek mekkora hányada rendelkezik CE-jelöléssel, és az európai belső piac termékeinek mekkora hányada készült Kínában?
Antonio Tajani
Elnök asszony, örülök, hogy számos olyan probléma előkerült, amely szintén az érdeklődésünk homlokterében áll, mivel az az igazság, hogy az Európai Unióba legálisan vagy illegálisan importált termékek gyakran hamisítványok. Sajnos azonban sem a Bizottság, sem az uniós intézmények nem rendelkeznek vámhivatalokkal vagy rendőri szervezetekkel, melyek az importot ellenőriznék, így csak a tagállamok által elvégzett ellenőrzésekre hagyatkozhatunk, amikor a jelölést viselő termékek belépnek az EU piacaira.
Később belemegyek a részletekbe is, hogy megválaszolhassam Higgins úr kiegészítő kérdését, de le kell szögeznem, hogy a tájékoztató kampány nemcsak a CE-jelölés megismertetését szolgálta, hanem a hamisítványok kiszűrése által a termékbiztonság növelését is.
Azt a javaslatot, hogy látogassuk meg Rotterdam kikötőjét, ahova a legtöbb játék érkezik, magam is szorgalmazom. Alighanem személyesen is odamegyek, hogy tudatosítsam, hogy a Bizottság fontosnak tartja az Európai Unión kívülről érkező termékek ellenőrzését az egyik legnagyobb kikötőjében.
Egyetértek azzal a megállapítással, hogy a CE-jelölés használatát népszerűsíteni kell. A kezdeti lépéseket megtettük, és úgy vélem, jó irányba haladunk. Ez ennek a részben a Parlament kérésre létrejött tájékoztatókampánynak a célja. Sok mindent elértünk, amikor még az Európai Parlament tagja voltam, és kiálltunk amellett, hogy az EU-nak szüksége van egy olyan jelölésre, amely alapvetően biztosítja az európai uniós szabályozásnak való megfelelést. Nem szabad elfelejtenünk, hogy a CE-jelölés nem európai minőségi jelölés, pusztán azt jelenti, hogy az adott termék bizonyos európai uniós szabályoknak megfelel - egyfajta öntanúsítvány vagy harmadik féltől származó tanúsítvány.
A Ház egyes tagjai azt remélik, hogy a CE-jelölést egy minőségi jelölés bevezetése követi, és a Parlament is ezt szerette volna elérni az egy évvel ezelőtti meghallgatáson, amikor a bizottsági jelölésem előterjesztettem. Természetesen nem vagyok az ötlet ellen, ám véleményem szerint először a CE-jelölés használatát kell elterjesztenünk az EU-n belüli tájékoztató kampányokkal. Ennél többre is szükség lesz, és a következő lépésben új kezdeményezések elindítását is meg kell fontolnunk. A legfontosabb azonban annak biztosítása, hogy a CE-jelölés bevett gyakorlattá váljon minden európai uniós vállalat, különösen a kis- és középvállalkozások esetében, amelyeknek valószínűleg több információra van szükségük.
Biztosíthatom önöket, hogy a teljes körű tájékoztatás pártján állok. Örömömre szolgál, hogy ilyen viták bontakoznak ki, illetve kérdések merülnek fel, köszönet érte Higgins úrnak, mivel ezek ösztönzik a vitát az Európai Parlament és az egyes képviselők munkáján keresztül, valamint a biztos és a Bizottság, illetve az Európai Unió parlamenti hivatalainak tevékenységén keresztül.
Létfontosságú, hogy tájékoztassuk az egyes tagállamokat és üzleti vállalkozásokat az eszköz használatának fontosságáról, mint ahogy az is roppant lényeges (és ezt már kiemeltem beszédemben), hogy rávegyük a tagállamokat a megfelelő elővigyázatosságra mind a határokon, mind a piacon belül, mivel csak így küzdhetjük le, vagy legalább mérsékelhetjük a hamisításokat és a CE-jelölés törvénytelen alkalmazását. Ezt kívánja termékeink védelme, és ezt kell tennünk annak érdekében, hogy biztosítsuk az európai uniós törvényeknek való megfelelést, és megvédhessük állampolgáraink érdekeit.
Elnök

Tárgy: A vállalkozói környezet heterogenitása a tagállamokban
Az Európa 2020 stratégia egyik legfőbb prioritása a vállalkozói kedv támogatása fejlesztési politikák végrehajtása és a vállalkozói környezet elsősorban a kis- és középvállalkozásoknak kedvező javítása révén. Megállapíthatjuk azonban, hogy e vállalkozói környezet tekintetében továbbra is komoly egyenlőtlenségek állnak fenn a tagállamok között, mivel számos tagállamban az adminisztratív követelmények sokasága és a vállalkozásalapítás igen magas költségei visszafogják a vállalkozói kedvet. Ezenkívül a gazdasági válság tovább súlyosbítja a problémát és azzal jár, hogy vállalkozói síkon következésképpen fejlettségi szempontból heterogén térképet kell rajzolnunk az EU határain belül.
Meg tudná-e válaszolni a Bizottság a következő kérdéseket: A Bizottság véleménye szerint az Európa 2020 stratégia vállakozásfejlesztési célkitűzése reális-e, és most, hogy a fent említett egyenlőtlenségeket megállapították, megvalósítható-e valamennyi tagállamban a következő tíz év során?
A Bizottságnak szándékában áll-e javasolni a tagállamoknak konkrét politikák végrehajtását, és olyan közös keret bevezetését, melynek célja a vállalkozói kedvet visszafogó akadályok leküzdése?
Tárgy: Kis- és középvállalkozások
El tudná-e a Bizottság mondani, hogy milyen intézkedések állnak rendelkezésre a fejlődő gazdaságokba - például Kínába - exportálni, és ott befektetni kívánó, európai székhelyű kis- és középvállalkozások támogatásának céljára?
Tárgy: Vállalkozások a megszorító intézkedéseket végrehajtó országokban
Javasoltak-e intézkedéseket a vállalkozások támogatására a szigorú megszorító intézkedéseket végrehajtó országokban?
Antonio Tajani
Elnök asszony, megpróbálok olyan tömören fogalmazni, mint amikor még az Európai Parlament képviselője voltam. Nagy jelentőséggel bíró kérdésről van szó, mindenekelőtt a Bizottságnak arról a törekvéséről, hogy támogassa a vállalkozókedvet, és fejlessze azt a környezetet, melyben a vállalkozások, különösen a kis- és középvállalkozások működnek, miközben abban is segíti őket, hogy hozzáférjenek a külső piacokhoz. Ezt a három kérdést kiemelt fontosságúnak tartom.
Ez az oka annak, hogy a 2008-ban elfogadott európai kisvállalkozói intézkedéscsomagot a következő napokban felül kell vizsgálni. Az európai kisvállalkozói intézkedéscsomag elvei és intézkedései teljesen konzisztensek az Európa 2020 stratégia prioritásaival, és minden bizonnyal végre is hajtják ezeket nemzeti szinten, mivel az összes érdekelt fél támogatja ezeket. Más szavakkal: mindenki, tehát a tagállamok és a vállalkozások is szerepet kapnak az elért eredmények ellenőrzésében.
Az a szándékunk, hogy a kisvállalkozói intézkedéscsomagban támogatott elveket - melyek célja a vállalkozási kedv előmozdítása, illetve a rendszabályok megalkotása során a "kicsiben történő gondolkodás” meghaladása - uniós és nemzeti szinten is végrehajtsuk.
Már be is vezettünk egy kis- és középvállalkozások számára készített tesztet, melynek célja, hogy hatékonyabban számot vessen a kis- és középvállalkozásokat szorongató különféle rendszabályok és kötelezettségek hatásainak felmérésére szolgáló eljárással. A felülvizsgált kisvállalkozói intézkedéscsomagban olyan intézkedések is helyet kapnak, melyekkel e teszt alkalmazása harmonizálható, és a felmérések minősége javítható. Továbbá minden tagállamot arra fogunk biztatni, hogy ugyanezt a megközelítést alkalmazza nemzeti döntéshozatali eljárásai során.
Mivel tisztában vagyunk a bürokratikus terhek és az egyes országok közötti egyenlőtlenségek csökkentésének szükségességével, konkrét intézkedéseket fogunk javasolni (például az egyablakos ügyintézőhelyek felállítását és az e-kormányzat bevezetését) az eljárások meggyorsítására ezen a területen. A Bizottság megszervezi a bevált eljárások cseréjét is az egyes tagországok köztisztviselői között bizonyos témákban.
A vállalkozási kedv előmozdítására a fiatalok körében és a határokon átnyúló európai kereskedelmi együttműködések elősegítésére, szintén a Parlament ösztönzésére, létrehoztuk a fiatal vállalkozóknak szóló Erasmus programot, melynek eredményei pozitívak. Az a szándékunk ezért, hogy megpróbáljuk megteremteni a projekt jogi alapjait, kísérleti programból állandó programmá téve azt.
A női vállalkozásokat célzó akciókat is tervbe vettünk: létrejött egy 22 európai ország 250 női nagykövetét tömörítő hálózat, mely remélhetőleg még kiterjedtebbé válik a jövőben. Végül női vállalkozóknak szóló mentori programokon is dolgozunk legalább 12 európai uniós országban.
Ami a kis- és középvállalkozások exportjának és az Unión kívülre irányuló befektetéseinek támogatását illeti, átfogó konzultációs programba kezdtünk a tavalyi év elején a támogató intézkedések erősítéséről. E program lehetővé teszi a kis- és középvállalkozások támogatásának megerősítését célzó iránymutatás-javaslatok alkalmazását, miközben biztosítja a közpénzek hatékony felhasználását is.
Máris rengeteg tapasztalatot szereztünk a kis- és középvállalkozások nemzetközivé tételének támogatásáról. Olyan, jelentős sikereket felmutató projektekről van szó, mint a "China Intellectual Property Rights SME Helpdesk” (a kínai kis- és középvállalkozások szellemi tulajdonjogai) nevű információs szolgálat, az EU-Japán ipari együttműködési központ és egyéb képzési programok. Ezenkívül a Parlament által finanszírozott tanulmány eredményei alapján egy közleményt készítünk elő, amely a kis- és középvállalkozások külső piacokon történő támogatásának megerősítését érinti.
A kínaihoz hasonló, feltörekvő gazdaságokkal kapcsolatban megerősíthetem, hogy a kisvállalkozói intézkedéscsomag keretrendszerében a Bizottság felhasználta a Parlament által az előkészítő munkákra elkülönített összegeket, és ennek segítségével a kis- és középvállalkozásokat segítő és támogató központokat hozhattunk létre Kínában és Indiában. Magam is ott voltam Pekingben az európai uniós kis- és középvállalkozások kínai központjának megnyitóján.
Arról is beszámolhatok önöknek, hogy holnap a Bizottság kinevez egy kis- és középvállalkozásokért felelős különmegbízottat, Daniel Calleja Crespót, vállalkozáspolitikai és ipari főigazgató-helyettest, aki a kisvállalkozói intézkedéscsomag végrehajtásának ellenőrzésért felelős, és aki kapcsolattartó személy lesz a kis- és középvállalkozások számára.
Az elfogadás alatt álló bizottsági dokumentum meghívja az egyes tagállamokat és a helyi hatóságokat a kisvállalkozói intézkedéscsomag európai uniós régiókon belüli végrehajtását felügyelő különmegbízott kinevezésére. Örömömre szolgál, hogy számos tagállamtól és uniós régiótól máris pozitív választ kaptam.
Georgios Papanikolaou
(EL) Elnök asszony, biztos úr, köszönöm az információkat, mindez nagyon ígéretesen hangzik. Visszamennék azonban egy picit: a Versenyképességi Tanács 2008 decemberében felhívta a tagállamokat, hogy a cégek beindításához szükséges időt csökkentsék legfeljebb három napra, és a Bizottság természetesen megígérte, hogy ellenőrzi ennek végrehajtását.
Három évvel később, a gazdasági válság közepén azt látjuk, hogy 15 napba telik egy cég bejegyzése Görögországban, 11 napba Ausztriában, 8 napba Finnországban, még Belgiumban ugyanez csak másfél napot vesz igénybe. Nagyok tehát a különbségek ebben a tekintetben.
A kérdésem a következő: mivel mindnyájan egyetértünk abban, hogy a vállalkozási kedv elengedhetetlen a növekedéshez, a Bizottság mit kíván tenni annak érdekében, hogy a változások puszta szorgalmazása helyett komoly nyomást gyakoroljon a kormányokra, hogy harmonizálni tudjuk az eljárásokat?
Brian Crowley
Három megjegyzésem lenne.
Először is a kínai információs szolgálat kapcsán. Ez egy nagyszerű ötlet, de a kis- és középvállalkozások számára nehézséget jelent, hogy hozzáférjenek az őket személyre szabottan érintő szektorokhoz, ezért a szolgálat valószínűleg jobban megfelel a nagyobb méretű vállalkozások igényeinek.
Másodszor, az egyablakos ügyintézőhelyek ötlete, amelyet az EU-n belül már alkalmazunk, jobban használható lenne a BRIC-országokban, tehát Brazíliában, Oroszországban, Indiában és Kínában arra, hogy növeljük az exportot és az európai vállalatok Unión kívüli befektetéseit.
Végül az eddig leghatékonyabbnak bizonyult modell az EU-Japán kapcsolatokat érinti. Ez kitűnően működött mind a kereskedelem, mind a beruházások terén. Alighanem ezt az utat kellene követnünk.
Marian Harkin
Felteszem, hogy a kérdésem egy kicsit bonyolult, mivel olyan országokra - köztük hazámra, Írországra - vonatkozik, melyek szigorú megszorító intézkedéseket vezettek be.
A lényeg: a kis- és középvállalkozásoknak hitelekre van szükségük, de számos okból nem jutnak pénzhez, talán mert a bankok komolyabb biztosítékokat kérnek, mint amit ezek a cégek nyújtani tudnak, illetve egyes esetekben a kis- és középvállalkozások a jelenlegi körülmények között, amikor nincs növekedés, nem kockáztatják a hitelfelvételt.
Ennek fényében a kérdésem: elképzelhetőnek tart-e a Bizottság más intézkedéseket, például hitelgarancia-modelleket, illetve az európai uniós mikrofinanszírozási eszköz kiterjesztését?
Antonio Tajani
Elnök asszony, tisztelt képviselők, őszinte örömmel tölt el, hogy a kis- és középvállalkozások kérdése immár második napja áll a parlamenti vita középpontjában. Tegnap este a versenyképességi és innovációs keretprogramot (CIP) vizsgáltuk, és azt vitattuk meg, hogy miként segíthetnénk a mikro-, kis- és középvállalkozásoknak az európai uniós forrásokhoz történő hozzáférésben a küszöbön álló nyolcadik keretprogrammal összefüggésben. Azt is számba vettük, hogy mit végeztünk eddig, és mit teszünk jelenleg ezekért a vállalkozásokért.
Ahogy beszédemben is említettem, és tegnap is kijelentettem, a kis- és középvállalkozások támogatása számos okból kiemelt cél. Mindenekelőtt a kis- és középvállalkozások nélkül egyszerűen nem lábalhatunk ki a válságból. Az Európa 2020 dokumentumban a reálgazdaságot visszahelyeztük a gazdaságpolitika központjába. A kis- és középvállalkozások adják a reálgazdaság erejét, és kicsit előretekintve végső soron úgy vélem, hogy a kis- és középvállalkozások társadalmi szerepe is meghatározó, mivel ezek teremtenek új munkahelyeket az Európai Unióban, még akkor is, ha a nagy ipari vállalatok átrendeződésen mennek keresztül.
Ezért meg kell teremtenünk a kis- és középvállalkozások versenyképessé válásának feltételeit. A versenyképesség nem jelent mást, mint innovációt, az innovatívvá váláshoz pedig a kis- és középvállalkozásokat hitelhez kell juttatni. Az Európai Parlamentnek köszönhetően elfogadtunk egy irányelvet, amely a közigazgatási szervek és a vállalkozások közötti késedelmes fizetésekről szól, és a kisvállalkozói intézkedéscsomag hatálya alá tartozik. Ez fantasztikus eredmény, és remélem, hogy a tagállamok végre fogják hajtani az irányelvet, amely most kötelező érvényű lesz az egész Európai Unióban a múlt októbertől számított 24 hónapon belül, talán még a végső határidő előtt. Ez nagyjából 180 milliárd eurós likviditási injekciót jelent a piac számára, amelynek előnyeit a kis- és középvállalkozások élvezhetik majd.
És ez nem minden. Létrehoztam a kis- és középvállalkozói finanszírozási fórumot is, ahogy erről a kis- és középvállalkozásokat és a versenyképességi és innovációs keretprogramot érintő rendszabályokat tárgyaló parlamenti jelentés is beszámol. Ez a Bizottság új ötlete, melynek segítségével megvizsgálhatjuk a hitelhez jutás nehézségeit, és megoldásokat javasolhatunk ezekre a problémákra. Nem véletlen, hogy meggyőztük a Londoni Értéktőzsdét, hogy első alkalommal vegyen részt ebben a kezdeményezésben. Ez egy határozott jelzés Nagy-Britanniától is, ami a kis- és középvállalkozások számára óriási támogatást jelent a pénzügyi világ részéről. Így a pénzügyi gazdaság azon fáradozik, hogy segítse a reálgazdaságot, ami szerintem jelzésértékű. Lépéseket fogok tenni a kis- és középvállalkozói finanszírozási fórum munkájának további támogatására is, hogy megkönnyítsük a hitelhez jutást. Azonosítani fogunk minden lehetséges kezdeményezést, így a határokon átnyúló kockázati tőke fejlesztését, és megkíséreljük az Európai Beruházási Bank és a pénzügyi támogatások végső forrásául szolgáló helyi hitelintézetek közötti működési zavarok felszámolását.
Mit tehetnénk annak érdekében, hogy megkönnyítsük az európai uniós forrásokhoz történő hozzáférést? Jelenleg is dolgozunk a küszöbön álló nyolcadik keretprogramon, és a kis- és középvállalkozásokat érintő számos vívmányról számolhatok be. Megismétlem a tegnap elhangzottakat, mert nem tudom, a ma jelen lévő tisztelt képviselők itt voltak-e tegnap is. A vegyi anyagok regisztrálásával, értékelésével, engedélyezésével és korlátozásával kapcsolatos rendelet (REACH) tekintetében a regisztrációs adókat a kis- és középvállalkozások esetében 60%-ra, a mikrovállalkozások esetében pedig 90%-ra mérsékeltük. Arról is megbizonyosodtam, hogy a REACH rendelet ez Európai Unió minden nyelvén elérhető. A kis- és középvállalkozások tehát valódi támogatást élveznek erről az oldalról is. Hasonló segítséget kívánunk nyújtani az építőipari mikrovállalkozásoknak is.
Számos megbeszélést folytattam a mikrohitelek tárgyában is. A két héttel ezelőtt, Brüsszelben tartott értekezleten is alaposan megvizsgáltam a kérdést az olasz kormány jó példával elöljáró, új mikrohitelügyi szervezetének képviselőivel. Remélem, sikerül megosztanunk egymással a tagállamok bevált eljárásait ebben az ágazatban, így azokat végre is hajthatjuk.
Az engedélyezéshez szükséges idő tekintetében tapasztalható különbségek valóban problémát jelentenek. Kétségtelenül nyomást kell gyakorolnunk a tagállamokra a bürokratikus eljárás rövidítése érdekében. Sok múlik az európai bürokrácián, melynek megvannak a saját terhei, de egyes esetekben a tagállamok bürokratikus eljárásai hasonlóan nehézkesek. Mindenesetre úgy vélem, az állampolgárok alapvető érdeke e folyamatok meggyorsítása. Amikor azt mondjuk, hogy "gondolkodjunk kicsiben”, meg kell győződnünk arról, hogy a tagállamok is átveszik ezt a tesztet, ahogy a Bizottság is elkezdte azt. A kisvállalkozói intézkedéscsomagról szóló áttekintés bemutatása több európai fővárosban szintén rá fogja szorítani a tagállamokat, hogy mérsékeljék a kis- és középvállalkozások engedélyezési eljárásának idejét.
Elnök

Tárgy: Esélyegyenlőségi stratégia a Bizottságban
2010. december 17-én a Bizottság új, 2014-ig tartó stratégiát indított el a nemek közötti esélyegyenlőség területén, amelyben új célokat tűzött ki: a nők számának növelése a közép- és felsővezetői posztokon, valamint a Bizottság főigazgatóságaira, osztályaira és szolgálataiba felveendő adminisztrátorok (AD) körében.
Az esélyegyenlőségre irányuló új stratégia célja a Bizottságban dolgozó férfiak és nők esélyegyenlőségére irányuló politika biztosítása, nem vonatkozik azonban az Európai Unió többi intézményére és ügynökségére. A Bizottság által kidolgozott esélyegyenlőségi stratégia befolyásolja-e majd az EU más intézményeiben dolgozó nők helyzetét? Nem gondolja-e a Bizottság, hogy ésszerűbb lenne egy közös esélyegyenlőségi stratégia kidolgozása, amelynek értelmében az EU más intézményeiben és ügynökségeiben dolgozó nők és férfiak számára is biztosítani lehetne az esélyegyenlőséget? A nemek közötti egyenlőség és az esélyegyenlőség az Európai Unió alapelveit képezik, ezért ezeket egyetemesen és kivétel nélkül az EU minden munkavállaójára alkalmazni kell.
Maroš Šefčovič
a Bizottság tagja. - Nagyon örülök ennek a kérdésnek, mivel nagyon jó hírekről számolhatok be. Január elseje óta első ízben valóban több nő dolgozik a Bizottságban, mint férfi. Nagyon büszkék vagyunk erre az eredményre, de tudjuk, hogy ezzel a folyamat nem ért véget. Továbbra is olyan rendszabályokat kell hoznunk, melyek növelik a női kollégák számát a Bizottság vezetői és nem vezetői, adminisztrátori (AD) posztjain.
Ezért elfogadtuk ezt a stratégiát a 2010-2014-es időszakra, tehát a Bizottság mandátumának végéig. Az elvárt eredmények alapján a felsővezetői posztok 2%-át, a középvezetői pozíciók 30%-át és a nem vezetői posztok (AD) 43%-át nőknek kell betölteniük. Máris hatalmas eredményeket értünk el az elmúlt 15 évben a női vezetők számának jelentős növekedésével. Természetesen folytatni szeretnénk ezt a törekvést. Azt a módszert fogjuk követni, hogy a nyugdíjba vonulók helyett nőket veszünk fel, akik a felsővezetői réteg 30%-át, a középvezetők és adminisztrátorok 50%-át tennék ki. Szóval amikor ezek a vezetők nyugdíjba mennek, 30, illetve 50%-ukat nőknek kell váltaniuk.
A kérdésére válaszolva, áttekintettem a helyzetet más intézményeknél, és azt mondhatom, hogy nagyon jól végzi a dolgát a Parlamentben, a számok nagyon meggyőzőek. Nem teljesen ez a helyzet a Tanács esetében, hogy őszinte legyek, ott kicsit mások az eredmények. Úgy vélem azonban, hogy további eredményeket akkor érhetünk el a leghatékonyabban, ha folytatjuk a bevált gyakorlat és a rendszabályok végrehajtásával kapcsolatos tapasztalatok cseréjét.
Tudom, hogy az adminisztratív vezetők, a főigazgatóságaink is rendszeresen megvitatják ezeket a kérdéseket, és úgy gondolom, hogy a bevált eljárások cseréjével minden európai uniós intézményben elérhetjük a kívánt eredményeket.
Vilija Blinkevičiūt
(LT) Elnök asszony, biztos úr, köszönöm a jó híreket. Örülök neki, hogy több nő ül a Bizottságban, mint férfi. Lenne azonban egy további kérdésem. Ön szerint mennyi időre van szüksége az Európai Bizottságnak ahhoz, hogy vezetői pozíciók tekintetében elérje nem a 25, nem a 42, hanem az 50%-ot? Ön szerint mennyi idő kell ehhez? Azt mondta, hogy csak a megbízatása végére fogja elérni ezt a célkitűzést.
Ugyanakkor nem válaszolt egyértelműen a kérdésemre. Biztosként mi a véleménye az Európai Unió intézményeinek esélyegyenlőségi stratégiájáról? Mi a véleménye az európai uniós intézményekről? Ez nagyon jó példát mutathatna a tagállamoknak, mind az állami alkalmazottaknak, mind a magánszektorban dolgozóknak.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Elnök asszony, kibővíteném kicsit kollégám kérdését, és megkérdezném a biztos urat, hogy vajon létezik-e esélyegyenlőségi stratégia is? Az új tagállamokból származó személyek európai uniós intézmények közép- és felsővezetői pozícióiba történő kinevezésére gondolok.
Maroš Šefčovič
a Bizottság tagja. - Köszönöm a kiegészítő kérdéseket.
Egyetértek azzal, hogy az ön által említett számok talán nem annyira kielégítőek, mint amilyenek a jövőben lehetnek, de az az igazság, hogy mióta a Bizottságon belül elkezdtük az esélyegyenlőségi szabályozást, azaz 1995 óta, a felsővezetői állást betöltő nők száma megötszöröződött. Ez azt jelenti, hogy jelenleg ötször annyi nő dolgozik ilyen pozícióban, mint korábban. Természetesen meg kell néznünk, hogy honnan indultunk. Egyetértek önnel, hogy ez a szám nagyon alacsony volt. Azt is számításba kell vennünk, hogy milyen európai környezetben működünk.
Ez részben válasz a második kérdésre is: a nőkre vonatkozó ilyen feltételeket megteremtő szabályozást tovább kell fejleszteni, nemcsak az EU intézményeiben, hanem a tagállamokban is. Elsőként olyan feltételeket kell teremtenünk, hogy a nők valóban betölthessék ezeket a magas pozíciókat, ami a gyermekfelügyeleti ellátás, a megfelelő munkakörnyezet és a rugalmas munkaidő megteremtésével jár, egyszóval mindazzal, amire egy nőnek szüksége van az ilyen állások betöltéséhez. Természetesen ezeket a feltételeket lépcsőzetesen teremtjük meg. Úgy gondolom, elég magas szintet értünk el az európai intézményekben, és látható, hogy milyen szinteken biztosítottuk e feltételeket az egyes tagállamokban.
Ezért kollégám, Reding alelnök úr most tesz javaslatot "A nemek egyensúlya az üzleti vezetésben” ("balance in business leadership”) elnevezésű stratégiára. Eddig ez szolgálati munkadokumentum formájában létezik, ám két hónap múlva vitát rendezünk róla az üzleti vezetőkkel, majd megkezdődnek a nyilvános egyeztetések. Mit tanulhatunk eközben? Kötelező kvótarendszert kellene bevezetni? Kövessük a Bizottságban bevezetett rendszert, ahol vezetői környezetet és ösztönzést próbálunk nyújtani azoknak a főigazgatóságoknak, melyek valóban beteljesíthetik a nők számára kitűzött célokat? Úgy gondolom, végső soron megfelelő eredményeket fogunk elérni.
Elnök
Az idő hiányában megválaszolatlanul maradt kérdések írásban kerülnek megválaszolásra (lásd a szó szerinti jegyzőkönyv mellékletét).
Seán Kelly
Elnök asszony, ügyrendi javaslatként egy megjegyzésem lenne, és tudom, hogy sok képviselő egyetért majd velem. Ez nem érinti önt személyesen, hanem a kérdések órája lebonyolításának módjára vonatkozik.
Egyik este sem tudhatjuk, hány kérdésre kerülhet majd sor, hány kiegészítő kérdésre jut idő, mennyi időt tesznek ki a válaszok, vagy hogy sor fog-e egyáltalán kerülni a kérdések órájára a Bizottság vagy a Tanács ülésein. Ez így nem kielégítő. Találkoztam Ludford bárónővel, aki egy órát késett egy vacsoráról, mert szerette volna, ha sor kerül a kérdésére. Magam is úgy számoltam, hogy feltehetem a kérdésem, ezért visszautasítottam egy vacsorameghívást. Az lenne a legkevesebb, hogy előre tudatjuk a képviselőkkel, hány kérdést tehetnek fel, és akkor ennek megfelelően tervezhetnek.
Tudom, hogy írásos választ fogok kapni, de ha írásos válaszra van szükségem, akkor küldhetek akár egy e-mailt kényelmesen otthonról, és akkor a válasz is érkezhet írásban.
Ennyit szerettem volna mondani. Azt hiszem, a kérdést meg kellene fontolni. Elnök asszony, ne vegye mindezt személyeskedésnek, ön kiválóan végzi munkáját. Nem szerettem volna semmilyen módon tiszteletlen lenni önnel.
Elnök
Kelly úr, köszönöm a közbevetést. Mint a kérdések órájáért felelős egyik alelnök azt mondhatom, hogy aggaszt, hogy intézményként nem követtük a Bizottságot az intézményközi megállapodásban lefektetett elvek végrehajtásában, vagyis a kérdések órájának fejlesztésében. Örülök, hogy Šefčovičb biztos úr is jelen van ma este, és személyesen tapasztalhatta ezeket a problémákat. Remélem, a változás új lendületet kaphat abba az irányba, amelyet az intézményközi megállapodás körüli egyeztetések során elképzeltünk.
(Az ülést 20.50-kor felfüggesztik, és 21 órakor újra megnyitják)
