Amenzi impuse de Comisie în cazuri de încălcare a normelor antitrust (dezbatere)
Preşedinta
Următorul punct este declaraţia Comisiei privind amenzile impuse de Comisie în cazuri de încălcare a normelor antitrust.
Michel Barnier
Doamnă preşedintă, este întotdeauna o mare plăcere să mă aflu aici cu dumneavoastră zi şi noapte, şi vorbesc şi în numele colegului şi prietenului meu, domnul Joaquin Almunia, care este reţinut în acest moment la cina de lucru dintre China şi Uniunea Europeană. Camera dvs. a cerut Comisiei să-şi prezinte politica privind amenzile în lupta împotriva practicilor anticoncurenţiale. Prin urmare, sunt încântat să fac, în numele său, această prezentare.
După cum ştiţi, Comisiei îi revine sarcina să lupte împotriva practicilor anticoncurenţiale şi să le sancţioneze în cazul în care aduc prejudicii companiilor şi consumatorilor în cadrul pieţei interne.
Principalul instrument de care dispunem este puterea de a aplica amenzi companiilor implicate în aceste carteluri, care adoptă practici comerciale restrictive sau care abuzează de poziţia lor dominantă. Aceste amenzi sunt stabilite în conformitate cu orientările noastre cu privire la metoda de calculare a amenzilor. Versiunea în vigoare în prezent a fost adoptată în urmă cu doar patru ani.
Acordăm, de asemenea, reduceri ale amenzilor pentru companiile care cooperează în investigaţiile noastre, de exemplu atunci când ne atrag atenţia cu privire la existenţa unui cartel, precum şi pentru companiile care acceptă să încheie un acord cu Comisia. Astfel toate companiile economisesc mult timp şi resurse. În orice caz, companiile nu pot fi constrânse să plătească mai mult de 10% din cifra totală de afaceri anuală, care este plafonul pentru nivelul amenzilor care pot fi impuse.
Prin urmare, doamnelor şi domnilor deputaţi, amenzile reprezintă principalul nostru instrument. Este preferabil ca, pe viitor, să nu excludem introducerea sancţiunilor pentru indivizi, în special a sancţiunilor administrative. Mai multe state membre autorizează efectiv asemenea sancţiuni. Vrem să analizăm atent implicaţiile politice şi juridice ale unei asemenea evoluţii.
Trebuie să propunem un cadru juridic formal? Articolul 23 din Regulamentul (CE) Nr. 1/2003 al Consiliului constituie temeiul juridic al amenzilor impuse de Comisie, şi nu orientările privind metoda de calculare a amenzilor. Articolul 23 stabileşte principiile de bază, incluzând plafonul cifrei de afaceri, pe care tocmai l-am menţionat, în timp ce orientările precizează modul de aplicare.
Este o practică relativ standard în multe sisteme europene juridice de a dispune de o gamă largă de sancţiuni posibile prevăzute de lege precum şi de orientări administrative cu privire la modul de calcul al sancţiunii definitive. Acest lucru este valabil în Germania, Regatul Unit şi în Ţările de Jos cu privire la aplicarea normelor în domeniul concurenţei. Având în vedere această situaţie, nu avem niciun motiv să propunem o legislaţie nouă cu privire la amenzile aplicate de către Uniunea Europeană în cazurile de concurenţă.
A doua întrebare: trebuie să revizuim orientările înainte de a analiza suma totală a amenzilor impuse? Aş dori să exprim o părere cu privire la cât costă cartelurile economia europeană. Potrivit estimărilor noastre, pagubele provocate de cele 18 carteluri destrămate în perioada 2005-2007 se ridică la aproape 8 miliarde de euro. Studiile au arătat, de asemenea, că cartelurile au provocat o creştere a preţurilor de la 10 până la 30 % şi este greu să rezişti unei asemenea tentaţii în lipsa unei implementări viguroase a legislaţiei concurenţei, sarcină care este responsabilitatea noastră.
Amenzile noastre sunt stabilite la un nivel care sancţionează un comportament ilegal anterior în mod echitabil. Sunt mari, însă reflectă pagubele provocate şi beneficiile ilicite realizate de membrii cartelului. Amenzile noastre trebuie, de asemenea, să împiedice companiile, într-un mod eficient, să se angajeze în asemenea practici anticoncurenţiale în viitor. Iată de ce, repet, nu avem niciun motiv pentru a modifica orientările din 2006 cu privire la calculul amenzilor.
A treia şi ultima întrebare: trebuie să micşorăm amenzile în timpul crizei? Vă informăm că examinăm foarte atent situaţia financiară a companiilor care, în unele cazuri, ne anunţă că nu pot plăti, şi am redus semnificativ amenzile primite de multe dintre ele. De exemplu, cu ocazia deciziilor recente referitoare la produsele sanitare pentru băi, sau la oţelul de mare rezistenţă la tracţiune, am aplicat reduceri cuprinse între 25 şi 75 %.
Nu este, doamnelor şi domnilor deputaţi, în interesul nostru să excludem companiile de pe piaţă. În realitate, lucrurile stau exact invers. Deseori, normele concurenţei sunt aplicate pentru a permite noilor companii să intre pe piaţă şi să-şi exercite activităţile în mod normal şi echitabil.
Klaus-Heiner Lehne
Doamnă preşedintă, domnule comisar, în primul rând aş dori să mulţumesc Comisiei pentru flexibilitatea de care tocmai a dat dovadă. Domnul comisar Barnier a făcut referire la faptul că, în unele industrii, în industria construcţiilor, având în vedere că a existat o recesiune economică considerabilă în acest sector, au existat mişcări semnificative în ceea ce priveşte stabilirea şi acordarea penalizărilor - nu puteţi spune "amânări” - opţiuni de plată amânată. Consider că aceasta este o reacţie rezonabilă din partea Comisiei, având în vedere situaţia economică deosebită în care se află multe companii. Indiferent de această flexibilitate binevenită din partea Comisiei, există totuşi, în mod clar, necesitatea de a adresa întrebarea fundamentală dacă sistemul de stabilire a sancţiunilor pe care îl analizăm încă mai corespunde, în orice fel, principiilor statului de drept.
Îndrăznesc să afirm că există unele îndoieli cu privire la acest fapt. Aceasta se întâmplă deoarece, când s-a stabilit un cadru de hotărâre atât de larg fără a prevedea criterii specifice în instrumentul legislativ însuşi, Regulamentul (CE) Nr. 1/2003 al Consiliului dă, în mod clar, Comisiei mână liberă, astfel încât putem bănui că deciziile acesteia nu se bazează neapărat pe crearea de legi, ci, dimpotrivă, implică într-o mare măsură unele elemente cu caracter aleatoriu. Din nefericire, Curtea Generală Europeană a acceptat până acum această practică şi această metodă de luare a deciziilor fără a le critica.
Cu toate acestea, îmi pot imagina - şi ne confruntăm într-adevăr cu o situaţie modificată, deoarece vom adera foarte curând la Convenţia Europeană a Drepturilor Omului, iar Tratatul de la Lisabona a făcut obligatorie Carta drepturilor fundamentale - o potenţială schimbare a jurisprudenţei în lumina acestui fapt. Prin urmare, consider că trebuie să acordăm atenţie acestui aspect şi salut faptul că Comisia doreşte să modifice prevederile Regulamentului (CE) Nr. 1/2003 al Consiliului în acest domeniu în ceea ce priveşte criteriile şi alte tipuri de sancţiuni, luând măsuri mai concrete şi stabilind criterii mai aspre, inclusiv referitor la măsurile de sancţionare care urmează să fie stabilite. În opinia mea, consider că acest lucru este necesar pentru a lupta împotriva deficitelor statului de drept pe care mulţi specialişti le văd în Europa.
Antolín Sánchez Presedo
Doamnă preşedintă, domnule comisar, chestiunea amenzilor este una foarte importantă. Este vorba despre a răspunde comportamentului anticoncurenţial, iar reacţia trebuie să fie eficientă şi fermă. O reacţie slabă, insuficientă, va fi un stimulent şi un impuls pentru încălcări. Prin urmare, amenzile trebuie să-i descurajeze pe cei care încalcă normele, dar şi să acţioneze ca element descurajator general pentru toţi operatorii. Trebuie să fie clar faptul că concurenţa ilegală nu va oferi avantaje sau beneficii celor care o practică.
Este adevărat că Comisia se bucură de multă libertate în aplicarea amenzilor. Cu toate acestea, libertatea nu înseamnă a acţiona arbitrar, deoarece există norme, limite şi criterii, există o procedură cu garanţii, şi, în orice caz, există controlul judiciar.
Tratatul, Regulamentul (CE) Nr. 1/2003, orientările din 2006 şi comunicarea privind programul de clemenţă - tot din 2006 - toate acestea formează un cadru care funcţionează rezonabil de bine.
Cu toate acestea, sistemul ar putea fi îmbunătăţit. Experienţa punerii în aplicare a sistemului, recomandările specialiştilor şi preocupările exprimate legitim de instituţii şi de unii operatori ne recomandă să abordăm anumite aspecte. Transparenţa şi predictibilitatea pot fi îmbunătăţite şi impactul asupra întreprinderilor mici şi mijlocii, ocuparea forţei de muncă şi sustenabilitatea întreprinderilor pot fi, de asemenea, discutate. Flexibilitatea cu privire la cantitate şi plăţi ar trebui şi ea luată în considerare, împreună cu legătura cu programul de clemenţă, şi chiar şi modul de depăşire a diferenţelor dintre sisteme diverselor state membre.
În plus, sistemul poate fi completat prin adăugarea altor instrumente relevante: de exemplu, sublinierea răspunderii individuale, luarea în considerare a altor tipuri de soluţii - nu doar pentru a opri comportamentul anticoncurenţial, ci şi pentru a preveni repetarea acestuia - şi lansarea de măsuri private de despăgubire atât a indivizilor, cât şi a grupurilor.
Toate aceste aspecte trebuie abordate riguros, sistematic şi pozitiv, fără a stârni îndoieli cu privire la modul de funcţionare a politicii concurenţiale.
Sophia in 't Veld
în numele Grupului ALDE. -Doamnă preşedintă, sunt de acord cu o mare parte din ceea ce au spus vorbitorii precedenţi. Salut declaraţia domnului comisar, dacă ascult cu atenţie, Comisia chiar acceptă cu deschidere solicitarea Parlamentului, care a fost inclusă în raportul de anul trecut referitor la politica privind concurenţa, pentru un set de instrumente mai sofisticat în ceea ce priveşte politicile antitrust.
S-a pus foarte mult accent pe amenzi şi pe nivelul amenzilor, dar ar trebui să avem grijă ca acest lucru să nu se transforme într-o dezbatere ideologică. Discutăm despre ideea de a avea un set de instrumente care să reprezinte un mijloc eficient de descurajare a practicilor anticoncurenţiale. Aşa cum aţi subliniat în mod corect, dauna provocată economiei noastre şi consumatorilor este considerabilă. Cred că amenzile ar trebui să fie rezonabile, dar, dacă companiile se plâng de amenzi, atunci singurul lucru pe care nu ar trebui să îl facă este să nu creeze carteluri. Aceasta este cea mai bună garanţie că nu se vor confrunta cu amenzi excesive.
Anul trecut, am cerut Comisiei să facă propuneri în vederea elaborării unor instrumente mai sofisticate. V-am cerut să înaintaţi propuneri care să acopere aspecte precum responsabilitatea individuală (pe care aţi menţionat-o), transparenţa şi răspunderea firmelor, proceduri mai scurte, dreptul la apărare şi la un proces corect şi mecanisme pentru a asigura funcţionarea eficientă a cererilor de clemenţă, precum şi programe de conformitate corporativă şi dezvoltarea de standarde europene. Aş dori să ştiu dacă Comisia intenţionează să vină cu asemenea propuneri. Ne dăm seama că acest lucru este foarte complicat, căci avem de-a face cu competenţe naţionale şi competenţe UE. Dar cred că împărţim aceleaşi obiective comune de a ajuta piaţa să funcţioneze adecvat.
Jean-Paul Gauzès
(FR) Doamnă preşedintă, domnule comisar, îmi amintesc că am întrebat-o acum câţiva ani pe doamna comisar pentru concurenţă de atunci dacă este la curent cu existenţa desfăşurării vreunei evaluări privind eficienţa setului de amenzi pentru consumatori şi, în această privinţă, doamna comisar a precizat la începutul şedinţei comisiei noastre că reuşise să recupereze multe milioane de euro din amenzi. Şi deci răspunsul a fost că acest lucru nu a fost luat în considerare. S-ar părea că de atunci aţi întreprins studii pentru a afla ce pagube s-au produs în realitate.
Totuşi, aş dori să vă atrag atenţia asupra a două chestiuni. Prima se referă la faptul că preţurile sunt fixate pe baza cifrei de afaceri a unui grup. Totuşi, compania care este posibil să fi încălcat regulile concurenţei, şi nu încerc să-i găsesc justificări, poate fi o companie relativ mică din interiorul grupului. Acesta este aspectul care mă deranjează, mai ales când sunt implicate persoane juridice separate.
În al doilea rând, domnule comisar, şi dvs. aţi fost cel care aţi afirmat acest lucru, şi nu colegul dvs., vorbiţi adesea despre nevoia de prevenire, spunând că prevenirea este mai bună decât reprimarea şi, în orice caz, mai eficientă. Deci întrebarea mea este dacă aceste amenzi imense, care ocupă întotdeauna prima pagină a ziarelor în care sunt menţionate, au într-adevăr vreun rol în ceea ce priveşte prevenirea. Şi mă întreb dacă nu ar fi mai eficient în termeni de prevenire să ne concentrăm mai degrabă asupra numărului de verificări decât asupra nivelului amenzilor.
Aşa cum s-a întâmplat recent în Franţa, se pot pronunţa, desigur, sentinţe pentru sume de bani pentru a căror plată ar fi nevoie de 4 sau 5 000 de ani. Cred că nu ar trebui să ne concentrăm prea mult asupra acestor cifre. Trebuie să analizăm concret repercusiunile pentru companie, într-un moment de circumstanţe economice incerte.
Atenuarea normelor concurenţei nu este adecvată. Este adevărat că se aplică o penalizare, însă această penalizare trebuie să fie cu adevărat proporţională, motiv pentru care am dorit să ştim dacă Comisia îşi va modifica sau nu normele. Cred că aţi afirmat că nu aşa vor sta lucrurile, ceea ce este păcat.
Peter Skinner
Doamnă preşedintă, nu ştiu despre companii care au nevoie de 400 de ani pentru a-şi plăti amenzile, însă acest lucru pare destul de draconic. Totuşi, domnule comisar, îmi dau seama că nu sunteţi nici dvs. neapărat într-o poziţie în seara aceasta de a face politici pe moment. În acest sens, voi adresa nişte întrebări domnului comisar Almunia cu privire la chestiunile pe care le discutăm în această seară.
Aş dori să fac două scurte remarci. În primul rând,aş solicita ca Comisia să se pronunţe în ceea ce priveşte evaluările impactului orientărilor din 2006. Am înţeles că personalul domnului Almunia a menţionat deja că acest lucru poate fi făcut. Aştept cu nerăbdare să văd aceste evaluări. Poate că ar trebui să fiu mai la curent cu această chestiune, dar aş fi mai liniştit dacă aşa ar sta lucrurile.
În al doilea rând, am auzit în această seară că amenzile sunt principalul subiect de discuţie - şi anume amenzile care sunt impuse companiilor care încalcă normele concurenţei. S-ar putea ca amenzile să fie mărite, însă acest lucru nu pare să le descurajeze. Continuă să procedeze astfel.
S-ar putea să trebuiască să găsim soluţii inventive. Cât despre fixarea preţurilor, de exemplu, destul de des, este posibil ca întreprinderile mici să fie afectate în continuare negativ de consecinţele companiilor care au încălcat normele şi, fără a avea vreo vină, să fie afectate de aceste amenzi.
Ce ar fi dacă Comisia s-ar gândi pentru o clipă la impactul social? Ce-ar fi dacă Comisia s-ar gândi să adopte abordări diferite? În Regatul Unit, de exemplu, normele permit ca, în loc să se impună amenzi, să fie descalificaţi administratorii, pedepsind în acest mod chiar vinovaţii implicaţi şi permiţând forţei de muncă şi companiilor să supravieţuiască - o filozofie inteligentă poate, şi una pe care s-ar putea să o împrumutăm drept model al ceea ce am putea face sau doar ca exemplu pilot.
Sunt şi alte exemple - după cum am auzit de la cei care au luat cuvântul, de la alte ţări - unde sunt sigur că am putea proceda la fel. Dacă acţionăm inteligent, putem face multe lucruri pentru a ne asigura că forţele de muncă pentru companiile din lume nu sunt şi ele la fel de afectate de practicile greşite ale directorilor care adoptă această filosofie a cartelului.
Catherine Stihler
Doamnă preşedintă, voi fi concisă. Vreau să salut afirmaţiile colegilor noştri din această seară. Puterea pe care o avem în ceea ce priveşte amenzile în situaţii antitrust este o adevărată putere pentru distrugerea cartelurilor, pentru prevenirea practicilor anticoncurenţiale şi pentru a pune clienţii pe primul loc.
Sunt trei întrebări pe care aş dori să le adresez Comisiei, la fel ca domnul Gauzès şi alţii. În primul rând, ce putem face mai bine în ceea ce priveşte prevenirea? În al doilea rând, analizăm - aşa cum a afirmat domnul Skinner - bunele practici din diferitele state membre? Sugestia domnului Skinner, referitoare la complicitatea consiliului şi la ceea ce putem face în legătură cu administratorii, este esenţială. În al treilea rând, putem avea un program pentru potenţialele propuneri?
Seán Kelly
Doamnă preşedintă, articolele 81, 101 şi 102 tratează toate aceste aspecte referitoare la carteluri, fixarea preţurilor, politica preţurilor agresive etc. Cu siguranţă acesta este un aspect care ar trebui să ne îngrijoreze, însă, adesea, este dificil să dovedim existenţa acestor practici. De exemplu, am aici un titlu intitulat "Antitrust: preţurile maşinilor au scăzut doar puţin în 2009”, în timp ce preţurile reparaţiilor şi întreţinerii continuă să crească în ciuda crizei, în ciuda reducerii salariilor şi în ciuda mai degrabă a deflaţiei decât a inflaţiei. Este acesta un cartel?
În ţara mea natală, dacă plouă puţin, preţul vitelor scade automat. Cred că este cu siguranţă nevoie să analizăm orientările, în ceea ce priveşte atât stabilirea tendinţelor pentru o perioadă lungă de timp, cât şi a pedepselor reale pe care intenţionaţi să le aplicaţi. Cred că domnul Skinner a făcut o sugestie foarte interesantă când a spus "să-i facem pe administratori să plătească”. Eu sunt de părere că ar trebui să avem şi amenzi: să adoptăm ambele posibilităţi. Mai sunt cu siguranţă multe de făcut, însă mergem în direcţia cea bună.
Michel Barnier
Doamnă preşedintă, am auzit acum toate argumentele şi cererile şi le voi comunica cu atenţie colegului meu, domnul Almunia, care v-a spus, prin intermediu meu, că nu există motive pentru propunerea unei legislaţii complet noi privind amenzile, deoarece actualul Regulament (CE) nr. 1/2003, pe care l-am menţionat deja, ne poate fi de mare folos în viitorul apropiat.
Cât despre orientările, Comisia monitorizează în permanenţă aplicarea acestora şi este deschisă oricăror sugestii de îmbunătăţire şi, din acest punct de vedere, ceea ce au spus unii ar fi extrem de util.
Domnule Lehne, domnule Gauzès, domnule Skinner, nu suntem împotriva unui anumit nivel de flexibilitate în practicile noastre care controlează punerea în aplicare a regulamentelor, în limitele stabilite de orientările jurisprudenţei, pentru a lua în considerare situaţia economică care continuă să fie o provocare. Totuşi, pentru moment, repet, domnul Almunia nu consideră că orientările din 2006 trebuie revizuite. Este mulţumit de felul în care funcţionează acestea. S-au dovedit suficient de flexibile în timpul crizei actuale, permiţându-ne să luăm în considerare situaţia financiară dificilă cu care se confruntă unele companii, aşa cum aţi menţionat unii dintre dvs.
Aceste orientări pentru calculul amenzilor sunt obligatorii pentru Comisie. Aceasta înseamnă că oferă companiilor certitudine juridică, deoarece Comisia nu se poate abate de la ele fără motive temeinice. Dacă Comisia se abate totuşi de la orientări, riscă ca instanţele să-i anuleze deciziile.
Doamnă in 't Veld, în ceea ce priveşte alte sancţiuni în afară de amenzi, ar trebui să evaluăm măsura în care este posibil, eventual, să le integrăm în cadrul nostru juridic actual. Deşi există sancţiuni alternative în statele membre, acestea par să fie utilizate în puţine cazuri şi amenzile rămân principala formă de sancţiune.
Două principii ar trebui să ghideze această discuţie. În primul rând, sancţiunile individuale nu trebuie să pună la îndoială sistemul nostru actual de control al încălcărilor, mai ales programul de clemenţă. În al doilea rând, faptul că administratorii sau angajaţii unei companii au fost sancţionaţi individual, lucru care este deci posibil, nu diminuează cu nimic responsabilitatea companiei în cazul în care aceasta încalcă normele concurenţei.
În ultimul rând, Comisia crede că nivelul actual al amenzilor şi aplicarea uniformă a legislaţiei europene privind concurenţa sunt mijloace bune de descurajare a comportamentului anticoncurenţial pe piaţa internă.
Domnule Lehne, o precizare. Avem un sistem administrativ care trebuie să asigure punerea în aplicare adecvată a normelor concurenţei. Acest sistem are, de altfel, numeroase avantaje. Avem, de asemenea, jurisprudenţa Curţii, care sprijină acest sistem.
Domnul Sánchez Presedo a menţionat transparenţa, lucru care nu mă miră având în vedere celelalte dezbateri pe care le-am avut cu domnia sa referitoare la supraveghere. Există îmbunătăţiri posibile. Avem orientări flexibile, aşa cum tocmai am precizat, şi ţin să menţionez în special că în acest an au fost introduse bune practici.
În cele din urmă, doamna in 't Veld şi doamna Stihler au evocat problema programelor mai sofisticate şi a instrumentelor mai sofisticate. Putem ridica această problemă în cadrul programelor de conformitate. Ele sunt binevenite. Ştiu bine că noi credem că companiile iau aceste programe de conformitate în serios şi acest lucru poate contribui la prevenire, care este, de fapt, domnule Gauzès, mai ieftină decât despăgubirile sau pedepsele.
La final, domnul Skinner şi domnul Kelly au vorbit despre companii care uneori suferă de pe urma acestor pedepse şi a problemelor sociale pe care le pot provoca. Urmărim cu interes şi cu atenţie evoluţiile din statele membre, mai ales în ceea ce priveşte întreprinderile mici şi mijlocii. Din acest motiv dorim să propunem, aşa cum am precizat în Cartea noastră albă, că vom acţiona asupra cererilor de despăgubire pentru a verifica eficienţa acestora şi pentru a le evalua impactul. Iată de ce Comisia va lansa în curând o consultare publică în această privinţă.
Preşedinta
Dezbaterea a fost închisă.
Declaraţii scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
George Sabin Cutaş
în scris. - Comisia Europeană impune amenzi din ce în ce mai dese și mai ridicate cartelurilor și companiilor care abuzează de poziția lor pe piață. Amenzile impuse de aceasta în 2009 au depășit 2 miliarde de euro. Promptitudinea reacțiilor executivului european este binevenită. Totodată, trebuie să ne întrebăm dacă actualul sistem de sancțiuni este îndeajuns de complet. Comisia joacă dublul rol de procuror și de judecător. În plus, printre efectele negative ale amenzilor impuse se numără și pierderea locurilor de muncă a angajaților companiilor sancționate. Astfel, persoane care nu au încălcat legea se transformă în victime colaterale. Prin urmare, consider că este necesară dezvoltarea unui set de măsuri mai rafinate în domeniul încălcării regulilor antitrust care să urmărească atât o mai mare transparență a procedurilor, prin numirea unei judecătorii independente, cât și introducerea posibilității de pedepsire individuală a directorilor responsabili de comportamentul ilegal al companiilor.
