Frågestund (frågor till rådet)
Talmannen
Nästa punkt är frågestunden (B6-0437/2006).
Följande frågor har ställts till rådet:
Talmannen

Angående: Tillhandahållande av tjänster och fri rörlighet för barnfamiljer
Allt fler europeiska barnfamiljer klagar på att de i samband med utnyttjande av tjänster och då de utövat rätten till fri rörlighet i Europa blivit diskriminerade på grund av att de haft med sig barn under 15 år.
I grekisk press har man på senare tid kunnat läsa entydiga skildringar av hur barn utestängs från offentliga kommersiella lokaler som hotell, restauranger och liknande.
Vilka åtgärder tänker rådet vidta för att eliminera diskrimineringen och åldersrasismen mot barn och ungdomar och mot deras familjer? Finns det några planer på att harmonisera kraven när det gäller tillhandahållande av tjänster och möjligheterna till fri rörlighet inom EU, så att minderåriga och deras familjer inte får sina rättigheter kränkta?
Paula Lehtomäki
rådets ordförande. (FI) Fru talman! Som svar på frågan vill rådet först påminna alla om vad som står i artikel 18.1 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen: ”Varje unionsmedborgare skall ha rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier, om inte annat följer av de begränsningar och villkor som föreskrivs i detta fördrag och i bestämmelserna om genomförande av fördraget.” Som ledamoten säkert känner till måste kommissionen i egenskap av fördragets väktare se till att fördragets bestämmelser följs och att de bestämmelser och förordningar som institutionerna instiftar i enlighet med fördraget följs. Ledamoten bör därför egentligen rikta sin fråga till kommissionen.
I juli i år lade kommissionen fram meddelandet ”Mot en EU-strategi för barnets rättigheter” för att effektivt främja och skydda barnets rättigheter i EU:s inre och yttre politik och att stödja medlemsstaternas åtgärder på detta område. Beslut om barn- och familjepolitiken bör fattas på nationell nivå.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Fru talman! Jag vill i min tur påminna rådets företrädare om att kommissionen kan utforma en strategi, men att det är medlemsstaterna som ska tillämpa denna strategi. I rådet måste samtliga medlemsstater slå fast hur situationen ser ut och vilka problem som drabbar barnfamiljer som flyttar. Detta är skälet till att jag riktade frågan till rådet, mot bakgrund av fördragen och kommissionens nya meddelande.
Paula Lehtomäki
rådets ordförande. (FI) Fru talman! Vi har allihop lagar för att förhindra all slags diskriminering av olika befolknings- och åldersgrupper, till exempel direktivet om likabehandling av personer oavsett deras ras eller etniska ursprung och direktivet om likabehandling. De omfattar bland annat bestämmelser om förbud mot diskriminering i olika vardagssituationer.
När det gäller det slags exempel som ledamoten tar upp bland annat om restaurangkulturen måste vi komma ihåg att medlemsstaternas medborgare är konsumenter som faktiskt betalar för dessa tjänster och därför har stor makt att, vid sidan av rådet, påverka vilket slags kultur som ska växa fram utifrån barnfamiljernas perspektiv.
Jörg Leichtfried
(DE) Fru talman! Jag vill bara påminna er om att detta inte är ett problem som enbart rör Grekland utan även Österrike, där det definitivt förkommer och där ett av hotellens främsta marknadsföringsargument är att varken barn eller barnfamiljer är tillåtna.
Jag skulle vilja veta om någonting kan göras åt detta, åtminstone när det gäller marknadsföringen. Det finns trots allt andra områden där marknadsföringen får begränsas och detta skulle kunna vara en möjlig väg.
Paula Lehtomäki
rådets ordförande. (FI) Fru talman! Det har givetvis förekommit omfattande diskussioner om reklam som berör barn, särskilt när det gäller marknadsföring och olika slag av marknadsföring och i vilka situationer den är lämplig när den riktar sig till barn. När det gäller det hotellexempel som ledamoten tar upp vill jag upprepa vad jag sa tidigare, nämligen att konsumentorganisationer och betalande konsumenter givetvis kan påverka vilka slags tjänster som bör erbjudas.
Angående: Förstärkning av Frontex
Frontex inrättades förra året och är EU:s byrå för förvaltning av de yttre gränserna. Byrån har inlett sitt arbete, men har undermåliga resurser och är allmänt ineffektiv.
Tänker rådet föreslå att åtgärder antas för att öka Frontex effektivitet, antingen genom att medlemsstaterna samarbetar eller genom att tilldela byrån ytterligare gemenskapsmedel?
Paula Lehtomäki
rådets ordförande. (FI) Fru talman! I rådets förordning av den 26 oktober 2004 om inrättande av en europeisk byrå för förvaltningen av det operativa samarbetet vid Europeiska unionens medlemsstaters yttre gränser fastställs inrättandet av Frontex och dess uppgifter, uppbyggnad och kraven för dess finansiella förvaltning. Enligt förordningen ska rådet få information om byråns arbetsprogram, de generella och specifika riskanalyser som byrån förbereder, en allmän årsrapport samt byråns budget. Åtgärder för att ändra förordningens bestämmelser får endast föreslås av kommissionen.
Det är framför allt Frontex styrelse som godkänner åtgärder som rör byråns organisatoriska struktur, personalpolitik och arbetsprogram, och rådet deltar inte i detta.
Det är fortfarande EU-institutionernas ansvar att utforma gemenskapens politik för kontroll av de yttre gränserna och lagstiftning i anslutning till detta. Ett nära samarbete mellan byrån och institutionerna måste därför garanteras och förfaranden för detta anges i förordningen om Frontex. Angående detta vill jag hänvisa er till Europaparlamentets och rådets förslag till förordning om inrättande av en mekanism för upprättande av grupper för snabba ingripanden vid gränserna. Förordningens syfte är att förbättra byråns operativa verksamhet och främja solidariteten mellan medlemsstaterna och gemenskapen i krissituationer.
Europeiska rådet föreslog i december i fjol att medlemsstaterna, rådet och kommissionen ska vidta vissa åtgärder före årets slut för att förbättra det praktiska samarbetet mellan medlemsstaterna. Åtgärderna omfattar bland annat förstärkt kontroll och övervakning av EU:s sydliga sjögräns samt Medsea-studien om ett övervakningsnätverk för kustbevakning i Medelhavet, som Frontex nu har slutfört.
De senaste månaderna har rådet, bland annat under mötet den 24 juli, lagt särskild vikt vid att förbättra det operativa samarbetet mellan medlemsstaterna och Frontex, i synnerhet när det gäller situationen i Medelhavsområdet och i Afrika. I detta sammanhang diskuterades Frontex roll och deltagande i operativa verksamheter, särskilt i Medelhavsområdet och mot bakgrund av situationen i Afrika. Rådet var nöjt med de åtgärder som Frontex och kommissionen genomfört, och betonade att det operativa samarbetet bör fortsätta att vidareutvecklas.
I slutet av oktober antog rådet även slutsatser om förstärkning av den södra yttre sjögränsen. I slutsatserna uppmanar rådet Frontex att fortsätta arbetet med genomförbarhetsstudien avseende inrättandet av ett europeiskt övervakningssystem som inledningsvis har kapacitet att täcka gemenskapens hela södra sjögräns och Medelhavet. Rådet uppmanade även Frontex att ta ställning till inrättande av sammanlänkade regionala centrum som skulle stå till Frontex förfogande för operativa frågor i de olika havsområdena, eller delar av dem.
Rådet behöver dock inte föreslå att anslag ska beviljas för Frontex budget för ytterligare åtgärder.
Enligt artikel 33 i rådets förordning om inrättande av en europeisk byrå för förvaltningen av det operativa samarbetet vid Europeiska unionens medlemsstaters yttre gränser och enligt Haagprogrammet ska Frontex arbete bedömas genom en utvärdering av kommissionen före utgången av nästa år.
Manuel Medina Ortega
(ES) Fru talman! Rådets svar har lugnat mig och jag ska nu säga något förvånande: Frontex har fungerat. Trots att byrån befinner sig på försöksstadiet har dess arbete på Kanarieöarna, i de stora havsområden som omger Kanarieöarna, varit effektivt.
Problemet är institutionernas osäkerhet och bristen på ekonomiska och finansiella resurser. Ordförandeskapet har tagit upp detta, men den särskilda fråga jag vill ställa är om ni anser att Frontex arbete i Atlanten kommer att kunna fortsätta efter den 1 januari och om rådet anser att det är värt att satsa pengar på resurser, på att upprätthålla denna byrå som, jag säger det igen, har fungerat, fortfarande fungerar och har visat sig vara effektiv.
Paula Lehtomäki
rådets ordförande. (FI) Fru talman! För det första är det givetvis uppmuntrande att höra att Frontex har varit framgångsrikt. Även om vi medger att byrån också har haft vissa problem, eller åtminstone utmaningar, måste vi komma ihåg att byrån fortfarande är ny och att den, på samma gång, har sin administrativa uppbyggnad och sina uppgifter att tänka på. Den har dessutom redan deltagit i ett stort antal operationer både i Medelhavet och på annat håll. Huruvida den här operationens omfattning och effektivitet kan upprätthållas beror givetvis även på om ytterligare medel kan skjutas till.
Hubert Pirker
(DE) Fru talman! Rådets ordförande nämnde hur svårt det är att få resurser till Frontex. Frontex får stöd. Avser rådet även att göra något för att lätta på bördan, till exempel genom att genomföra informationskampanjer i ursprungsländerna, för att uppmärksamma potentiella migranter på de eventuella konsekvenserna av olaglig invandring eller om möjligheterna till laglig invandring? Överväger rådet även att minska belastningen genom att vidta åtgärder som skulle göra det omöjligt att ge olagliga invandrare uppehållstillstånd i framtiden, så som skett tidigare?
Paula Lehtomäki
rådets ordförande. (FI) Fru talman! En mycket viktig fråga, som rör olaglig invandring i allmänhet och invandringen i stort, är givetvis i vilken utsträckning vi samarbetar med ursprungs- och transitländerna. Inom EU har målet på senare tid varit att ägna särskild uppmärksamhet åt beröringspunkter mellan invandringen i sig och utveckling, i linje med uppfattningen att vi bör kunna förbättra samarbetet med avreselandet så att trycket på migranterna också kan minska på dessa platser.
Ett sådant område för samarbete med ursprungsländer är givetvis att informera om vad som faktiskt är möjligt och vad som inte är möjligt. Nästa högnivåkonferens mellan EU och länder i Afrika hålls i november i Tripoli, och högst upp på dagordningen står invandring.
Sarah Ludford
(EN) Jag har två kommentarer. För det första fick vi för några månader sedan höra om problem med byråns etablering i Polen: otillräckligt tillhandahållande av bostäder och så vidare. Har man löst dessa problem?
För det andra, kommer det finska ordförandeskapet lova att stödja de ändringar som Europaparlamentet ska rösta om i budgeten för den europeiska gränsförvaltningsbyrån Frontex och övertala de andra medlemsstaterna att godta dessa? Detta är ändringsförslag 836, att återinföra det belopp som föreslogs av kommissionen, det vill säga att inte följa rådets nedskärningar och föra över ännu mer resurser till reserven. Kommer det finska ordförandeskapet att stödja denna ökning av resurserna?
Paula Lehtomäki
rådets ordförande. (FI) Fru talman! Frontex möjligheter att hantera dessa situationer med olaglig invandring, och EU:s möjligheter generellt, beror givetvis i hög grad på hur starkt medlemsstaternas engagemang är. Detta har diskuterats nyligen i detalj på olika EU-nivåer, senast vid EU:s toppmöte i Lahtis i fredags. Debatten fortsätter dock och det är därför fortfarande svårt att ge ett helt exakt svar på denna fråga.
Angående: Spridning av information om dömda pedofiler
I vilket skede befinner sig rådets behandling av det föreslagna rambeslutet om ”erkännande och verkställighet i Europeiska unionen av förbud till följd av fällande domar för sexualbrott mot barn”? Om beslutet antas, skulle uppgifter om en pedofil eller barnmisshandlare, som inte längre får arbeta med barn efter att ha dömts för sexualbrott eller inblandning i barnpornografi i en medlemsstat, spridas så att deras namn kan införas i andra länders sexualbrottsregister, och förbudet därmed kan verkställas i hela EU.
Varför har rådet hittills inte kunna nå en överenskommelse om detta viktiga förslag, som Europaparlamentet godkände i juni 2006 och som skulle utgöra ett praktiskt exempel för de europeiska medborgarna på EU:s värdefulla roll när det gäller att bekämpa brottsligheten och öka säkerheten? Har rådet gett upp sitt uttalade mål att prioritera kampen mot sexuellt utnyttjande av barn?
Paula Lehtomäki
rådets ordförande. (FI) Fru talman! Belgiens initiativ från november 2004 inför antagandet av rådets rambeslut om erkännande och verkställighet i Europeiska unionen av förbud till följd av fällande domar för sexualbrott mot barn diskuteras för närvarande i rådets arbetsgrupper. I oktober, för bara en vecka sedan, diskuterades det i gruppen för straffrättsligt samarbete. En granskning av initiativet ingår även i de diskussioner som rådets arbetsgrupper för om andra förslag, däribland förslaget till rambeslut om beaktande av fällande domar avkunnade i en av Europeiska unionens medlemsstater vid ett nytt brottmålsförfarande i en annan medlemsstat och rådets rambeslut om organisationen av medlemsstaternas utbyte av uppgifter ur kriminalregistret och uppgifternas innehåll. Två andra förslag till rambeslut har alltså lagts fram.
Ett gemensamt mål för dessa beslut är att inrätta strukturer för att se till att uppgifter ur kriminalregister görs generellt och enkelt tillgängliga. När samtliga medlemsstater slutligen har införlivat rättsakterna i sin nationella lagstiftning borde det bli enklare att hindra dömda personer från att arbeta med barn eller att begå nya brott mot barn. Rådet fortsätter därför att diskutera dessa förslag till rambeslut.
Sarah Ludford
(EN) Jag tycker inte att det verkar som att rådet gör några snabba framsteg när det gäller dessa förslag. För nära två år sedan hade vi ett ambitiöst program från kommissionen som svar på ett stort allmänt intresse att se till att brottslingar, som till exempel sexförbrytare, inte utnyttjar gränserna och drar nytta av dem. Medlemsstaterna verkar inte lyckas få ordning på detta. Jag förstår inte hur vi kan säga till allmänheten att EU är effektivt på att bekämpa brottslighet om rådet är så långsamt när det gäller beslut om dessa mycket högt prioriterade åtgärder för att se till att brottslingar verkligen kan spåras, vart de än beger sig.
Paula Lehtomäki
rådets ordförande. (FI) Fru talman! Skyddet av barn, särskilt mot risken att personer som dömts för sexualbrott begår nya övergrepp, är givetvis oerhört viktigt. Det finns dock ett stort antal mycket praktiska och principiella problem med förslagen till rambeslut, till exempel att denna princip om yrkesförbud inte ens existerar i alla medlemsstater. Vi måste därför försöka hitta ett sätt att hantera problemet som fungerar i alla EU-medlemsstater.
Manuel António dos Santos
(PT) Fru rådsordförande! Tack så mycket för informationen. Min fråga är mycket exakt och direkt, för att vi ska kunna avgöra hur ni ser på detta.
Tror inte rådet, det vill säga det finska ordförandeskapet, att medborgare med tillgång till personuppgifter för personer som dömts för pedofilbrott eller sexuella övergrepp mot barn skulle vara ett utmärkt redskap för att bekämpa den här typen av brott?
Paula Lehtomäki
rådets ordförande. (FI) Fru talman! Detta är ett gemensamt mål för oss alla: barn kan skyddas från dömda brottslingar och det finns olika sätt att uppnå detta i medlemsstaterna. I mitt hemland finns till exempel ett system där arbetsgivare har rätt att begära utdrag ur brottsregistret för personer som söker vissa typer av tjänster och utifrån det bedöma om personen är lämplig för tjänsten. Vilka slags tjänster som berörs är dock mycket exakt avgränsade. Det finns olika sätt att åstadkomma detta i medlemsstaterna, vilket är en av anledningarna till att arbetet har gått så långsamt, vilket många parlamentsledamöter har påpekat.
James Hugh Allister
(EN) Jag skulle vilja hänvisa till ett särskilt fall för att illustrera att det inte räcker att dela information. Paul Hunter Redpath är en dömd pedofil som avtjänade den del av straffet som avtjänas i anstalt i min valkrets i Nordirland och som sedan nyligen tog sin tillflykt till Irland, i strid mot den del av hans straff som innebar skyddstillsyn. Han kan nu leva där i frihet och kan inte anhållas, medan straffet i Nordirland för att bryta mot beslut om skyddstillsyn innebär ett omedelbart återvändande till fängelset.
Är detta fall inte ett tydligt tecken på att det behövs fullständiga utlämningsförfaranden? I annat fall kommer rättvisan att kringgås och de sårbara kommer inte att kunna skyddas fullt ut. Kan rådsordföranden godta att en korrekt utlämning är det optimala kravet?
Paula Lehtomäki
rådets ordförande. (FI) Fru talman! Frågestunden handlar givetvis inte om vad jag personligen önskar utan om vilka diskussioner och beslut som rådet bör sträva efter. Nu avser dock rådet att gå vidare i enlighet med assimileringsprincipen. Detta innebär att en medlemsstat blir skyldig att följa utländska domar i samma utsträckning som den skulle följa nationella domar. I slutändan hänger dock detta i hög grad på ett bredare samarbete i rättsliga och inrikes frågor och på hur vi på andra sätt kan göra framsteg i ömsesidigt erkännande av domar och beslut och i frågan om utlämning.
Talmannen
Eftersom frågeställaren är frånvarande utgår fråga nr 4.

Angående: Luftfartssektorn
Vilka nya åtgärder tänker rådet vidta för att förbättra de europeiska flygbolagens passagerarsäkerhet med anledning av det överhängande hotet om internationella terrordåd?
Paula Lehtomäki
rådets ordförande. (FI) Fru talman! Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2320/2002 om införande av gemensamma skyddsregler för den civila luftfarten är gemenskapens rättsliga ram för den civila luftfartens säkerhet. Förordningen, som kom till efter terrordåden den 11 september, har varit i kraft sedan januari 2003.
För att lösa problemen med genomförandet av denna förordning lade kommissionen fram ett förslag i september 2005 för att ersätta förordningen med en ny. I mars i år antog rådet en allmän ståndpunkt om kommissionens förslag. I juni antog Europaparlamentet rådets ståndpunkt vid den första behandlingen, där 85 ändringsförslag ingick. Mot denna bakgrund nådde rådet politisk enighet om förslaget den 12 oktober. Den antagna texten ska formellt förstärkas som en gemensam ståndpunkt vid ett kommande möte i rådet och läggas fram för Europaparlamentet, så att enighet vid den andra behandlingen kan nås snabbt.
Mot bakgrund av säkerhetsproblemen i Förenade kungariket i augusti i år hoppas rådet att institutionerna ska enas om den nya förordningen snarast möjligt. Effekten av de nya säkerhetsåtgärder som nyligen införts av kommissionen och dess kommitté för skydd av den civila luftfarten bör också övervakas fortlöpande.
Liam Aylward
(EN) Är rådet övertygat om att det finns ett tillräckligt samarbete mellan EU:s medlemsstater i kampen mot internationell terrorism? Håller ni med om att Europol och EU:s antiterroristenhet får tillräcklig finansiering?
Paula Lehtomäki
rådets ordförande. (FI) Fru talman! Vi kan givetvis alltid förbättra våra insatser i kampen mot terrorismen. Många åtgärder har givetvis vidtagits, särskilt på senare år, men det finns förstås alltid utrymme för förbättringar.
DanutBudreikait
(LT) Fru rådsordförande! De flesta av oss reser hit med flyg. Jag kan inte minnas ett enda tillfälle de senaste åren då flygavgången inte var en halvtimme eller en timme försenad. Det skäl som oftast anförs är säkerhet. Kan skälet vara dåligt organiserat och utfört arbete, kan det vara så det egentligen förhåller sig?
Kommer vi fortfarande att kunna kontrollera att säkerhetskraven följs ordentligt efter antagandet av detta dokument?
Paula Lehtomäki
rådets ordförande. (FI) Fru talman! Förutom att fatta beslut är det givetvis mycket viktigt att vi övervakar beslutens genomförande och även fortlöpande övervakar förändringar i den operativa miljön. Det är givetvis också viktigt att vi kan fastställa likartade bestämmelser för olika flygplatser och olika medlemsstater. Genom god framförhållning i det dagliga praktiska arbetet kommer vi givetvis definitivt att kunna tala om i förväg hur lång tid exempelvis säkerhetskontroller kommer att ta och därmed minska olägenheterna för passagerarna. Jag tror dock att vi som reser regelbundet också måste vänja oss vid att flygandet är bevärligare nu än tidigare.
Jörg Leichtfried
(DE) Fru rådsordförande! Som föredragande för utökandet av befogenheterna för Europeiska byrån för luftfartssäkerhet (EASA) vill jag meddela att utskottet för transport och turism i anslutning till detta även har diskuterat möjligheten att ge EASA säkerhetsfunktioner. Jag skulle vilja veta vad rådets ordförandeskap anser om det.
Nu till min andra fråga. En sak som slagit mig är att privatiseringen av säkerhetskontroller på flygplatserna har lett till att man inte kan hantera extrema situationer lika bra som exempelvis polisen. Vore det inte klokt att avveckla privatiseringen och på nytt låta de statliga myndigheterna sköta säkerhetskontrollerna?
Paula Lehtomäki
rådets ordförande. (FI) Fru talman! Det är givetvis bra att rådet beaktar och diskuterar bland annat hur arbetet inom Europeiska byrån för luftfartssäkerhet kan effektiviseras, men befogenheter och behörighet kan bara överföras till byrån om medlemsstaterna stödjer det. Jag har mycket svårt att tro att den tid som krävs för säkerhetskontroller skulle påverkas av om det är en privat aktör eller en myndighet som ansvarar för dem. Det handlar snarare om hur resurserna används och hur stora resurser det finns generellt. Det är uppenbarligen så att man på flygplatser har svårt att hantera stora passagerarmängder, särskilt vid hög belastning.
Angående: Iriskans ställning
Den 1 januari 2007 blir iriska officiellt arbetsspråk inom EU-institutionerna.
Kan rådet ge en uttömmande redogörelse för de förberedelser som gjorts för att se till att EU-institutionerna förfogar över alla de system som krävs för att iriska i praktiken skall fungera som ett officiellt arbetsspråk inom EU från och med den 1 januari 2007?
Paula Lehtomäki
rådets ordförande. (FI) Fru talman! På den irländska regeringens begäran ändrade rådet språkbestämmelserna i juni 2005 och lade till iriskan i förteckningen över EU-institutionernas officiella språk och arbetsspråk. Rådet beslutade även att institutionerna inte skulle behöva översätta alla förslag till rättsakter till iriska eller offentliggöra dem på iriska i Europeiska unionens officiella tidning. Detta beslut är därför ett avsteg från bestämmelserna. Det kommer att gälla i fem år och perioden kan förlängas. Det beslutades även att undantaget inte skulle omfatta förordningar som utarbetas i medbeslutandeförfarandet.
I enlighet med beslutet att göra iriskan till arbetsspråk har rådet vidtagit alla nödvändiga praktiska åtgärder för att se till att besluten genomförs på ett bra sätt från den 1 januari 2007, då förordningen träder i kraft.
Seán Ó Neachtain
(EN) Jag tackar rådsordföranden för hennes svar. Kan jag tolka det som att det iriska språket, frånsett den nämnda inskränkningen, kommer att behandlas lika som alla andra språk här i parlamentet?
Paula Lehtomäki
rådets ordförande. (FI) Fru talman! Iriskan har, som jag sa, lagts till i förteckningen över EU:s officiella språk och arbetsspråk i enlighet med det undantag som jag nämnde nyss. Parlamentet självt kommer också att ha rätt att besluta hur det vill genomföra detta i praktiken. När jag sa att rådet har vidtagit alla nödvändiga åtgärder för att genomföra beslutet menade jag dock många olika praktiska frågor och i mitt första svar ville jag inte i detalj redogöra för alla åtgärder som kommer att vidtas, men allt som måste göras enligt beslutet kommer också att bli gjort.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Jag har en fråga till Paula Lehtomäki om framtiden. Samtidigt som EU:s 21 officiella språk givetvis avspeglar vår värdefulla nationella mångfald håller detta å andra sidan på att utvecklas till en dyrbar och allt mer komplicerad situation.
Vad har rådet och ordförandeskapet för tankar om framtiden? Kommer denna utveckling att fortsätta eller kommer kanske vissa åtgärder att vidtas för att förenkla de språkliga förfarandena?
Paula Lehtomäki
rådets ordförande. (FI) Fru talman! Den språkliga mångfalden är, precis som ledamoten säger, viktig för den europeiska kulturen och den europeiska kulturella mångfalden. Det är dock så att rådet av praktiska skäl och kostnadsskäl håller informella möten med begränsade språk- och tolkningsarrangemang och att man ibland bara använder fem eller sex språk. Detta system har faktiskt fungerat mycket bra i praktiken.
Angående: Skärpt presscensur i Kina
På senaste tiden har myndigheterna i Kina åter kringskurit den utländska pressens frihet genom att ålägga den att följa stränga interna regler. Nyheter som sänds ut av utländska nyhetsbyråer kontrolleras först och censureras vid behov, enligt vad som bokstavligen meddelats, under föregivande av att man vill värna om landets stabilitet, nationella enhet och suveränitet. Det handlar om en kränkning av de mänskliga rättigheterna - en i raden av många. Europeiska kommissionen har redan gett uttryck åt sin oro och kommer att föra denna fråga på tal vid kommande kontakter.
Kommer rådet att följa detta exempel och vilka åtgärder föreslår rådet mot denna fullständigt orättmätiga presscensur?
Paula Lehtomäki
rådets ordförande. (FI) Fru talman! Rådet är precis som ledamoten oroat över den skärpta presscensuren i Kina. Vid alla samtal i den dialog om de mänskliga rättigheterna som hålls två gånger per år mellan EU och Kina har EU metodiskt och upprepade gånger uppmanat Kina att ratificera den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter, som innehåller bestämmelser om yttrandefrihet. EU har även uppmuntrat Kina att upphäva reserestriktionerna för utländska journalister och har lagt fram andra krav som rör intervjuer av kinesiska medborgare. Denna fråga togs upp i samtalen den 19 oktober i Peking inom ramen för dialogen mellan EU och Kina om mänskliga rättigheter.
Johan Van Hecke
(NL) Fru talman, fru rådsordförande! När pressfriheten inskränks i något fattigt afrikanskt land är rådet mycket snabbt med att fördöma detta i de skarpaste ordalag och hota med sanktioner. När det händer i Kina ger man bara uttryck för sin oro. Detta tyder på alla sätt på dubbelmoral. Min tydliga fråga är följande: Kommer kränkningarna av pressfriheten i Kina att tas upp på nytt vid nästa toppmöte mellan EU och Kina? För det andra: Vilka specifika åtgärder kommer ni att vidta för att faktiskt kräva att pressfriheten och de mänskliga rättigheterna i allmänhet respekteras i Kina?
Paula Lehtomäki
rådets ordförande. (FI) Fru talman! Ordförandeskapets och Kinas utrikesminister träffades vid ASEM-toppmötet i Helsingfors den 10 september. Vid den tidpunkten stod pressfriheten i centrum och utrikesministrarnas diskussioner kom i stor utsträckning att handla om den frågan. Man kan därför säga att EU:s reaktion var precis lika snabb som när EU talar med andra länder, och av ett liknande slag.
I början av september hölls ett toppmöte mellan EU och Kina där frågan om mänskliga rättigheter också diskuterades i allmänna ordalag.
Angående: EU:s byrå för mänskliga rättigheter
Kan rådet meddela vilka framsteg som gjorts i arbetet med att inrätta den nya EU-byrån för mänskliga rättigheter, och kan man specificera vilka befogenheter som denna byrå kan tänkas få?
Paula Lehtomäki
rådets ordförande. (FI) Fru talman! Vid sitt möte i juni 2006 välkomnade Europeiska rådet de framsteg som gjorts i samtalen om det förslag till förordning om inrättande av Europeiska unionens byrå för grundläggande rättigheter som kommissionen lade fram i juli förra året och förslaget till rådets beslut om att ge Europeiska unionens byrå för grundläggande rättigheter rätt att bedriva verksamhet på de områden som omfattas av den tredje pelaren i Fördraget om Europeiska unionen, det vill säga samarbete i rättsliga och inrikes frågor. Europeiska rådet begärde att nödvändiga åtgärder ska genomföras snarast möjligt så att byrån kan inrättas och inleda sin verksamhet den 1 januari 2007.
I enlighet med Europeiska rådets slutsatser har det finska ordförandeskapet hållit flera bilaterala möten i juli, augusti, september och oktober i syfte att lösa de viktiga frågor som ännu är olösta, nämligen att utvidga byråns arbete till områden som omfattas av den tredje pelaren i Fördraget om Europeiska unionen. Vid rådets möte i början av oktober lade ordförandeskapet fram en översikt över de samtal som redan hållits och bad om stöd för förslaget att utvidga byråns arbete till områden som omfattas av den tredje pelaren i fördraget om Europeiska unionen, dock i en mer begränsad omfattning är i kommissionens ursprungliga förslag. Majoriteten av de delegationer som redogjorde för sin ståndpunkt stödde ordförandeskapets handlingslinje, även om vissa undrade om det finns en lämplig rättslig grund för denna åtgärd. Ordförandeskapet fortsätter att se över alternativen och kommer att lägga fram ett preliminärt förslag för delegationerna inom kort.
När det gäller byråns befogenheter är byråns syfte att tillhandahålla rådgivning och expertkunnande om grundläggande rättigheter för EU:s institutioner, organ och myndigheter i deras tillämpning av gemenskapslagstiftningen, och på så vis hjälpa dem att garantera respekten för grundläggande rättigheter när de genomför åtgärder eller fastställer politik inom ramen för sina befogenheter.
Det råder allmän enighet om att inrättandet av en sådan byrå skulle skapa ett mervärde i EU:s politik för mänskliga rättigheter och göra den mer konsekvent. Byrån kommer även att vara EU:s viktigaste kontaktpunkt i frågor som rör grundläggande rättigheter. Om man beslutar att inrätta byrån kommer den att avlasta Europarådet, komplettera dess verksamhet och samverka med det.
Brian Crowley
(EN) De saker ni har tagit upp speglar den oro som många av oss i parlamentet känner över att, när vi väl föreslår denna byrå, den roll som vi från början hade föreställt oss att den skulle ha kommer att tunnas ut tills den slutar som en tankesmedja eller en kontaktpunkt som bara distribuerar information från en medlemsstat till en annan, i stället för att inta en ledande roll i försvaret av de grundläggande rättigheterna. Kanske ni kunde upplysa oss om detta är en riktig tolkning av vad ni har skildrat i stora drag när det gäller de bilaterala mötena.
Paula Lehtomäki
rådets ordförande. (FI) Fru talman! För det första måste det slås fast att avsikten är att byrån ska fungera som ett rådgivande expertorgan. Vi anser dock även att det skulle vara svårt att motivera för våra medborgare att vi inrättar en byrå för grundläggande rättigheter som inte har rätt att utöva de centrala befogenheter som är nödvändiga för att byrån ska kunna fullgöra sitt arbete och vidta åtgärder inom den tredje pelaren. Arbetet med denna fråga fortsätter därför.
Richard Corbett
(EN) Jag tycker att det ser ut som om medlemsstaterna sakta men säkert arbetar mot inrättandet av en byrå som inte kommer att ha ansvar för just den fråga där EU:s agerande med störst sannolikhet skulle kunna orsaka problem på det människorättsliga området.
Jag har ytterligare en fråga: Håller inte rådet med om att det verkar som om vi inrättar fler och fler byråer, som konfetti som vi strör omkring bland medlemsstaterna, så att alla har en, snarare än där det finns ett verkligt behov? Det gäller kanske inte så mycket denna byrå, men många av de andra som har inrättats. Alla dessa har en topptung struktur med en styrelse med företrädare från alla medlemsstater och en administration som ibland är mindre än styrelsen.
Paula Lehtomäki
rådets ordförande. (FI) Fru talman! Ibland och i vissa sammanhang finns det kanske en målsättning att göra detta. I vårt ordförandeskap har vi dock försökt sträva efter en så enkel administrativ struktur som möjligt. Som jag sa inledningsvis råder dock den starka enighet om byrån för grundläggande rättigheter som behövs. Vi måste därför arbeta hårt för att se till att besluten fattas, att byrån kan börja fungera från och med den 1 januari och att den har befogenheter inom sina viktigaste verksamhetsområden.
Angående: Förbindelserna mellan EU och Iran
Kan rådet redogöra för läget i förbindelserna mellan EU och Iran, framför allt när det gäller frågan om kärnindustrins framtid i Iran?
Paula Lehtomäki
rådets ordförande. (FI) Fru talman! Rådet strävar efter att göra mer för att bygga upp långsiktiga förbindelser med Iran som bygger på förtroende och samarbete. Förbättrade förbindelser kommer att leda till framsteg inom alla problemområden, såsom mänskliga rättigheter, terrorism, Irans hållning i fredsprocessen i Mellanöstern och i Mellanösternfrågor samt Irans kärnvapenprogram.
När det gäller Irans kärnkraftsindustri har rådet upprepade gånger sagt att det strävar efter en diplomatisk lösning där hänsyn tas till den internationella oron över Irans kärnvapenprogram, men där man samtidigt bekräftar Irans rätt att fredligt använda kärnkraft i enlighet med Fördraget om icke-spridning av kärnvapen. I anslutning till detta uppgav rådet den 17 oktober att det i hög grad värdesätter den ihärdighet med vilken den höge representanten Javier Solana sedan i juni har försökt få Iran att hörsamma uppmaningarna från Internationella atomenergiorganets styrelse och FN:s säkerhetsråd samt verkat för fortsatta samtal om långsiktiga förfaranden.
EU ser allvarligt på IAEA:s bedömning att inga framsteg har varit möjliga under nästan fyra års fortlöpande nära övervakning i syfte att bekräfta riktigheten och omfattningen av Irans uttalanden om att landets kärnkraftsprogram har fredliga syften.
EU är också mycket oroat över att Iran inte har slutat med all anrikning och upparbetning av uran, som IAEA:s styrelse och FN:s säkerhetsråd har begärt. Säkerhetsrådet uppgav i sin resolution 1696 att det tänkte genomföra relevanta åtgärder enligt artikel 41 om inte Iran hörsammade kravet. Rådet anser därför att EU:s enda alternativ om Iran fortsätter att anrika uran är att verkställa hotet om sanktioner. Den här månaden meddelade rådet att dörren till förhandlingsrummet fortfarande står öppen för Iran och en kraftfull uppmaning riktades till landet att välja den föreslagna positiva handlingslinjen.
Den 6 juni lade EU:s höge representant fram förslag utarbetade av sex länder för Iran. Dessa långtgående förslag skulle ligga till grund för ett långfristigt avtal och skulle ge Iran allt vad landet behöver för att utveckla sin nuvarande civila kärnkraftssektor, samtidigt som hänsyn tas till den internationella oron. Genom att välja denna positiva handlingslinje skulle man bana väg för nya förbindelser med Iran, vilka skulle kunna bygga på ömsesidig respekt och utökat politiskt och ekonomiskt samarbete. Rådet hoppas att framsteg kan göras i denna upplysta anda.
Eoin Ryan
(EN) Jag kan förstå att ni försöker att ha förtroendeskapande åtgärder mellan EU och Iran, för att försöka förbättra förbindelserna mellan dessa två och agera som neutral medlare i denna allvarliga situation. Men idén med sanktioner fungerar egentligen inte. Det fungerade inte i Irak och det kommer inte att fungera i Iran. Det är ett ganska välbeställt land, rikt på olja, och de kommer bara att fortsätta som tidigare. Det kanske påverkar dem i någon utsträckning men det kommer inte att påverka dem särskilt mycket på lång sikt.
Det finns vissa frågor som ni själv berörde. En av dessa är transporten av heroin ut ur Afghanistan och genom Iran, och med tanke på att det finns omkring tre miljoner heroinmissbrukare i Iran och att de har förlorat omkring 3 000 soldater vid gränsen i sin strävan att stoppa detta ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Paula Lehtomäki
rådets ordförande. (FI) Fru talman! Diskussionen om eventuella sanktioner har naturligtvis att göra med att även EU står bakom FN:s säkerhetsråds resolution 1696.
Narkotikasmugglingen är kopplad till den allmänna situationen i Afghanistan, som till och med skulle kunna vara föremål för en separat fråga. EU har ett långsiktigt engagemang för den skiftande utvecklingen i Afghanistan, liksom för den fredsbevarande operationen och krishanteringen i detta land, så att narkotikaproduktionen där kan hållas under kontroll.
Angående: Handelfrämjande åtgärder från EU:s sida för att skapa förtroende mellan Indien och Pakistan
I mitt betänkande om EU:s ekonomiska och kommersiella förbindelser med Indien uppmanade jag ”både Indien och Pakistan att ytterligare minska de administrativa hindren och genomdriva förtroendeskapande handelsåtgärder”. Dessutom uppmanade jag ”EU att om nödvändigt ge tekniskt stöd i detta hänseende”. I rådets förordning (EEG) nr 443/92 påpekas att regionalt samarbete är ett ”prioriterat område” för biståndet och ett viktigt område för ekonomiskt samarbete.
Vilken roll anser rådet att handeln skulle kunna spela när det gäller att föra Indien och Pakistan närmare en fredlig lösning på Kashmirfrågan? Diskuterades denna fråga vid det senaste toppmötet mellan EU och Indien i Helsingfors? Vilka slutsatser kom man fram till? Kan rådet ange program eller programförslag som skulle stödja förtroendeskapande handelsåtgärder mellan Indien och Pakistan, särskilt när det gäller Kashmir och återuppbyggnad efter jordbävningar, och som generellt skulle stödja en närmare ekonomisk integration i SAARC?
Paula Lehtomäki
rådets ordförande. (FI) Fru talman! Rådet håller med om att handeln skulle kunna ha stor betydelse för att föra Indien och Pakistan närmare varandra.
I rådets slutsatser från februari 2004 upprepade rådet att det stödde arbetet med att främja det regionala samarbetet inom ramen för Sydasiatiska sammanslutningen för regionalt samarbete (SAARC), särskilt överenskommelsen om att inrätta ett frihandelsområde i Sydasien senast 2006. EU välkomnar det nyligen undertecknade frihandelsavtalet för Sydasien (SAFTA), men inser att vissa av SAARC:s medlemsstater fortfarande har olösta bilaterala problem. Om dessa kunde lösas skulle sammanslutningens medlemsstater fullt ut kunna utnyttja fördelarna med det avtal de har undertecknat.
Generellt stöder EU fortfarande alla insatser för att underlätta den multilaterala handeln, då detta är ett viktigt sätt att stärka handels- och investeringsutbytet mellan de olika länderna.
Beslutet av SAARC:s ministerråd att ge EU observatörsstatus är en utmärkt möjlighet att utveckla samarbetet mellan SAARC och EU. Samarbetet mellan de båda diskuterades vid det sjunde toppmötet mellan EU och Indien i Helsingfors den 13 oktober.
EU vill förbättra sitt praktiska stöd till SAARC. Kommissionen har redan utarbetat ett program för ekonomiskt samarbete med SAARC. Programmet omfattar underlättande av handel, standarder och samarbete mellan nya företag. Målet är att främja handeln inom regionen genom att stödja genomförandet av SAFTA, och därigenom hoppas man kunna bidra till förbättrade politiska förbindelser i regionen. SAARC:s sekretariat och EU:s medlemsstater avser att anta detta program inom kort.
EU uppmuntrar en bred dialog mellan Indien och Pakistan och hoppas att handelsförbindelser och övriga förbindelser ska utvecklas på ett bra sätt, då detta skulle gynna stabiliteten i hela regionen. Vi välkomnar den senaste tidens försök att öka förtroendet mellan Indien och Pakistan, vilket har möjliggjort friare kontakter mellan människor, direkta buss- och tågförbindelser och besök av parlamentsledamöter och idrottslag.
De indiska och pakistanska presidenterna träffades i Havanna i september i år. Förbindelserna mellan de båda länderna diskuterades i allmänna ordalag vid ett toppmöte den 13 oktober.
Sajjad Karim
(EN) Först av allt skulle jag vilja tacka rådets ordförande för det mycket detaljerade svaret på den fråga som jag lade fram. Jag skulle emellertid vilja ha ytterligare en specifik upplysning. Detta har att göra med min ursprungliga frågeställning om den särskilda frågan om Pakistan/Indien och Kashmir verkligen uttryckligen diskuterades vid EU:s toppmöte med Indien i Helsingfors. Anledningen till att jag frågar är att båda dessa länder kommer att föra detaljerade diskussioner på utrikesministernivå den 14-15 november. Finns det något särskilt budskap till dem från rådet?
Paula Lehtomäki
rådets ordförande. (FI) Fru talman! Jag var visserligen närvarande under större delen av detta toppmöte, men jag minns inte hur Kashmirfrågan kom upp. Jag har dock fått det bekräftat för mig att denna fråga togs upp i anslutning till frågan om regional stabilitet och situationen i regionen.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Fru rådsordförande! Jag har en fråga som rör nästa veckas besök av Europaparlamentets delegation i Kashmir, efter inbjudan från den indiska regeringen.
Hur anser ni att de större länderna, framför allt Förenta staterna och Ryssland, bidrar till att lösa Kashmirproblemet och vad mer kan EU göra i denna fråga?
Paula Lehtomäki
rådets ordförande. (FI) Fru talman! I denna fråga, precis som i många andra frågor som tagits upp här i kammaren i dag, måste man säga att eftersom detta är ett problem mellan de båda länderna så är det mycket viktigt att parterna själva aktivt försöker finna en lösning. EU och övriga stormakter kan absolut bistå i denna process. Eftersom jag i första hand är här för att svara på frågor på rådets vägnar kan jag dock inte ha någon stark åsikt på Förenta staternas vägnar.
Angående: Arbetsläger och överträdelse av arbetstagares rättigheter
I juli i år gjorde den italienska polisen i samarbete med polska brottsbekämpande organ ett tillslag mot ett så kallat arbetsläger i södra Italien, där italienska arbetsgivare höll polska arbetstagare. Grundläggande sanitära krav var inte uppfyllda och inte heller den grundläggande arbetsrätt som gäller i Italien. Den vidare förundersökningen visar att detta inte var ett isolerat fall och att arbetstagare i andra italienska regioner och andra medlemsstater stöter på sådan praxis (överträdelser av arbetslagstiftning).
Avser rådet att i detta fall vidta åtgärder som leder till att de som överträder arbetstagares rättigheter straffas och som på ett effektivt sätt förhindrar att sådana arbetsläger uppstår på EU:s territorium i framtiden?
Paula Lehtomäki
rådets ordförande. (FI) Fru talman! Ledamoten tar upp ett viktigt ämne i denna fråga. Rådet, tillsammans med Europaparlamentet efter de ändringar som gjorts av fördraget, har utarbetat en omfattande EU-kod för arbetsmiljöfrågor. Medlemsstaterna ansvarar för att genomföra denna kod. Rådet välkomnar att Italiens och Polens rättsliga myndigheter har samarbetat för att stänga det aktuella arbetslägret i det fall som ledamoten tar upp. Även om vi liksom ledamoten ser med oro på detta måste det slås fast att det är kommissionen, inte rådet, som ansvarar för att övervaka genomförandet av EU:s lagstiftning i medlemsstaterna.
Jacek Protasiewicz
(PL) Fru talman! Jag har en fråga till ordförandeskapet. Vore det inte möjligt att aktivera mekanismer, eventuellt via Eurojust, som underlättar inrättandet av en särskild övervakningsenhet, särskilt i fall av misstänkt samarbete mellan lokala myndigheter, till och med lokal polis, och personer som bedriver kriminell verksamhet, såsom arbetslägren för medborgare från Öst- och Centraleuropa?
Paula Lehtomäki
rådets ordförande. (FI) Fru talman! Den EU-kod som finns på detta område och den sekundärlagstiftning som kompletterar denna kräver en garanti för lika behandling av medborgare från andra medlemsstater när det gäller arbetsvillkor. Det handlar om att övervaka koden, vilket medlemsstaternas egna myndigheter ansvarar för. I enlighet med principerna om rättssäkerhet och gott styre måste vi i EU förvänta oss att dessa tillsynsorgan också följer och upprätthåller lagar och bestämmelser.
DanutBudreikait
(LT) Fru Lehtomäki! Jag skulle vilja fråga om sådana läger faktiskt utgör en källa till inskränkningar av den fria rörligheten för personer. Det är samma situation som de gamla medlemsstaterna befann sig i efter införandet av en övergångsperiod för de nya medlemsstaterna. Uppmuntrar man inte till illegalt arbete genom att tillämpa en sådan övergångsperiod för Rumänien och Bulgarien?
Paula Lehtomäki
rådets ordförande. (FI) Fru talman! Medlemsstaterna bestämmer huruvida de ska tillämpa övergångsperioder för nya medlemsstater när det gäller fri rörlighet för arbetstagare. Det har även funnits medlemsstater som har tillämpat en övergångsperiod under den förra utvidgningen, men som inte gör det i samband med denna utvidgning. Skälet är uppfattningen att det fortfarande är bättre för arbetstagare att flytta inom ramen för gemensamma EU-regler än att införa undantagsregler. Som jag sa i mitt svar på en tidigare fråga är likabehandling av arbetstagare väl reglerat, men vi måste givetvis lägga allt större kraft på att genomföra och övervaka bestämmelserna.
Bernd Posselt
(DE) Fru talman! Min kritik riktar sig inte främst till er, då jag hyser stor aktning för ert sätt att leda frågestunden. Jag vill dock gärna att ni drar er till minnes hur vi i måndags fastställde arbetsplanen för denna vecka. Talmanskonferensen angav att frågestunden skulle vara i en och en halv timme, men talmannen minskade senare detta till en timme. Flera ledamöter protesterade mot detta och eftersom det inte hölls någon omröstning i frågan har jag kommit fram till slutsatsen att vi har en och en halv timme till vårt förfogande för frågestunden, precis som vi har rätt till.
Jag skulle vilja fråga om rådet skulle kunna stanna kvar i ytterligare en kvart eller tjugo minuter, eller finns det en fackförening för rådets ordförandeskap som förbjuder dem att svara på frågor efter klockan sju på kvällen? Frågestunden med rådet brukade inledas efter kl. 21.00 och gick som på räls, och rådet stannade kvar till nästa dag. Med andra ord anser jag att något är tokigt med det nuvarande systemet.
Talmannen
Herr Posselt! Jag tackar för komplimangen, men ni har fel om måndagens debatt, som snarare handlade om föredragningslistan än om arbetsordningen. Det var alltså föredragningslistan omröstningen gällde. Kontrollera gärna detta i protokollet.
Vi bör alla ta frågestunden på allvar, åtminstone mer allvarligt än vad vi gör i dag. Frågestunden är ett viktigt privilegium för ledamöterna och vi bör alla samarbeta för att se till att den inte stryks från föredragningslistan alltför ofta.
De frågor som på grund av tidsbrist inte hade besvarats skulle erhålla skriftliga svar (se bilagan).
Frågestunden är härmed avslutad.
(Sammanträdet avbröts kl. 19.05 och återupptogs kl. 21.00.)
