1. Venezuela
Președintele
Următorul punct pe ordinea de zi este dezbaterea asupra celor şase propuneri de rezoluţie referitoare la Venezuela.
Tunne Kelam
autor. - Dle preşedinte, deputaţii au fost foarte îngrijoraţi cu privire la recenta limitare a libertăţii presei de către guvernul venezuelean.
După cum ştiţi, libertatea presei este unul dintre fundamentele unei societăţi democratice. Aceasta include fără îndoială dreptul de a primi informaţii din surse multiple, pluraliste. Recent, au existat atacuri la adresa libertăţii presei, întreprinse de către preşedintele Hugo Chávez. În luna august a anului trecut, a ordonat închiderea a 34 de posturi de radio, refuzând reînnoirea licenţelor acestora. În luna ianuarie a anului curent, preşedintele Chávez a interzis dreptul de emisie al RCTV International şi al altor cinci canale de televiziune prin cablu şi satelit care nu au transmis discursul său oficial. De asemenea, a calificat drept activităţi teroriste utilizarea unor site-uri precum Twitter şi a internetului pentru a difuza informaţii antiguvernamentale. Protestăm contra uciderii a doi studenţi venezueleni care au protestat împotriva închiderii mijloacelor de informare libere...
(Preşedintele întrerupe vorbitorul.)
Renate Weber
autor. - (ES) Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, libertatea de expresie nu este un drept virtual asupra căruia să se poată cădea de acord fără a se lua în consideraţie realitatea politică şi socială a unei ţări. Libertatea presei de a exprima puncte de vedere critice asupra guvernului sau politicienilor, fie că aceştia sunt chiar preşedintele, membrii guvernului sau ai opoziţiei, este cea mai importantă garanţie pe care o pot avea oamenii. Este vorba aici despre accesul la informaţia transmisă de surse pluraliste, astfel încât dreptul de vot să fie unul veritabil.
Din nefericire, realitatea din Venezuela este că, după multe acte antidemocratice întreprinse de guvernul preşedintelui Chávez contra opoziţiei, se pare că acum urmează să se suprime şi presa. Nu ne referim doar la cazul recent al RCTV International, asupra căruia autoritatea audiovizuală din Venezuela a impus o lege retroactivă, ci de asemenea şi la faptul că, din 2003, 34 dintre cele mai ascultate posturi de radio din Venezuela au fost închise.
De asemenea, Globovisión, care mai păstrează încă o linie editorială independentă de guvern, este supus unor presiuni în vederea încetării acestei situaţii. Să nu uităm că cel mai pervers mod de eliminare a mass mediei este crearea autocenzurii.
Ca urmare a închiderii a 34 de posturi de radio, guvernul lui Hugo Chávez a anunţat în mod oficial că mai există o listă cu alte posturi, care vor fi de asemenea închise: o listă pe care nu o cunoaşte nimeni, deoarece procedurile nu sunt deschise şi transparente, o listă asupra căreia planează multe incertitudini, singurul scop al acesteia fiind promovarea autocenzurii. Toate aceste încălcări au loc în absenţa unui răspuns al curţilor de justiţie competente la acţiunile înaintate în cadrul lor.
Într-o ţară în care un principiu universal cum este cel al neretroactivităţii nu este respectat, în care autorităţile judiciare nu răspund la apeluri decât dacă preşedintele le spune să facă acest lucru, nu mai există statul de drept şi nici separarea puterilor în stat. Democraţia pur şi simplu nu mai există. Din păcate, aceasta este Venezuela din ziua de astăzi.
Véronique De Keyser
Dle preşedinte, îmi pare rău, însă propunerea de rezoluţie privind Venezuela înaintată în principal de către Grupul Partidului Popular European (Creştin Democrat) este o farsă care nu vrea decât să exploateze dezbaterea de urgenţă în scopuri politice şi să încerce să-l discrediteze pe dl Chávez.
Voi relua ceea ce spuneam deoarece nu este cazul să pierdem timpul. Patru staţii naţionale nu şi-au respectat cerinţele statutare cu privire la înregistrare. Au fost suspendate temporar şi în momentul de faţă respectă aceste cerinţe şi sper că vor fi curând în regulă.
Într-o propunere de rezoluţie comună, alături de Grupul Verzilor/Alianţa Liberă Europeană şi Grupul Confederal al Stângii Unite Europene - Stânga Verde Nordică, grupul meu îşi reiterează suportul fără echivoc în favoarea libertăţii de expresie şi a pluralităţii. Sunt surprinsă, totuşi, de marea varietate de vederi manifestată de Grupul PPE cu privire la libertatea de expresie. Nu dumneavoastră aţi votat împotriva rezoluţiei privind libertatea presei în Italia, în apărarea lui Berlusconi? Dacă doriţi să vă faceţi de râs astăzi, nu aveţi decât. Vor fi mulţi dintre dumneavoastră în momentul votării, aşadar profitaţi la maximum de aceasta.
Raül Romeva i Rueda
Dle preşedinte, şi eu am două probleme privind Venezuela. Una este de formă şi cealaltă este de fond. Din punct de vedere al formei, trebuie să spun că deputaţii aici prezenţi, care sunt membri ai Grupului Partidului Popular European (Creştin Democrat) şi care, de ceva vreme, au abuzat în mod activ de această sesiune de urgenţă privitoare la încălcarea drepturilor omului pentru a ţine o dezbatere politică de partid, creează o situaţie complexă.
Este destul de legitim pentru dumnealor să dorească să desfăşoare activităţi politice de partid. Totuşi, nu ne aflăm în locul potrivit pentru aceasta. Dacă doresc să facă o declaraţie de susţinere a prietenilor lor sau dacă doresc să critice guvernele care nu le sunt pe plac, nu este nici momentul şi nici locul să facă aceasta.
Totuşi, haideţi să luăm această sesiune de urgenţă în care discutăm despre încălcarea drepturilor omului şi democraţie cu mult mai serios, deoarece, dacă nu, ne vom pierde toată credibilitatea pe care o avem în acest moment şi care este foarte greu de redobândit la nivel internaţional.
Există multe cazuri flagrante de încălcări ale drepturilor omului în America Latină. Haideţi să fim şi mai consecvenţi. Dorim să discutăm despre drepturile omului în America Latină? Atunci haideţi să discutăm despre Columbia şi Honduras. Cum se face că aceste chestiuni nu ajung niciodată să fie discutate aici în sesiunile plenare? De ce avem întotdeauna această problemă şi totuşi, în cazuri ca cel de astăzi, în care se tratează o problemă administrativă, suntem martorii unei astfel de prezenţe şi susţineri? Aşa ceva este inacceptabil. Este inacceptabil deoarece, insist, ne pierdem toată credibilitatea şi legitimitatea de a fi capabili să exprimăm o opinie cu privire la aceste tipuri de cazuri.
Permiteţi-mi să fiu foarte clar. Nu sunt un adept al lui Chávez. Sunt în favoarea libertăţii de expresie, chiar şi pentru aceia ale căror opinii sunt radical opuse opiniilor mele, fie că aceştia sunt aici, în Italia sau în Honduras. Totuşi, acesta nu este obiectul dezbaterii de astăzi. Problema discutată astăzi este în principal o chestiune de natură administrativă, o chestiune privitoare la ordinea internă din Venezuela, o chestiune care este în curs de rezolvare şi chiar, din informaţiile pe care le avem, a şi fost rezolvată.
Prin urmare, nici măcar nu mai este un caz. Nu mai are niciun rost. Dacă dorim să continuăm să ridiculizăm această sesiune de urgenţă, atunci haideţi să continuăm în acelaşi mod şi vom ajunge să nu mai discutăm nimic, niciodată, deoarece ne vom fi pierdut orice credibilitate.
De aceea, îi îndemn pe membrii Grupului PPE să ne permită să tratăm această sesiune de urgenţă cu mai multă seriozitate, sau vom sfârşi fără îndoială să nu mai avem niciun rost.
Joe Higgins
autor. - Dle preşedinte, permiteţi-mi mai întâi să subliniez ipocrizia pură de care dau dovadă grupurile de dreapta din acest Parlament, care condamnă guvernul venezuelean pentru retragerea temporară a facilităţilor de transmisie pentru Radio Caracas Television (RCTV) şi care pretind a fi campionii libertăţii presei. Aceste grupuri sunt aceleaşi grupuri care au fost în favoarea unui sistem european în care marea majoritate a mass mediei să fie controlată de miliardari şi de principalele corporaţii private, care utilizează acest control pe de o parte pentru a smulge profituri maxime pentru ele şi, pe de altă parte, pentru a răspândi propagandă pro-capitalistă, pro-piaţă şi pro-neoliberală; care, în contextul crizei economice actuale, defăimează şi abuzează de cei ce lucrează în sectorul public, de exemplu, promovând fără îndoială o agendă care stipulează că clasa lucrătoare trebuie să plătească pentru criză şi calomniază în continuu organizaţiile salariaţilor care îndrăznesc să nu fie de acord.
Aducerea chestiunii RCTV în discuţia asupra rezoluţiei privitoare la drepturile omului de astăzi este un abuz procedural major. Apropo, majoritatea canalelor de informare în masă din Venezuela sunt de fapt în proprietate privată, ceea ce include puternicele corporaţii media care au conspirat la îndepărtarea lui Chávez în 2002, care se pare că a fost ales şi reales de multe ori de către poporul din Venezuela. Realitatea este că PPE are aceeaşi agendă ca şi conspiratorii la lovitura de stat: doresc să răstoarne guvernul lui Chávez deoarece acest guvern nu a urmat dictatele obraznice ale capitalismului mondial care implementează privatizarea şi de-reglementarea universale, iar dumnealor nu doresc nicio opoziţie la agenda neoliberală. Da, clasa lucrătoare din America Latină, în general, se opune la aceasta. Şi nu, aceasta nu înseamnă că nu am câteva critici virulente la adresa guvernului venezuelean.
În ciuda susţinerii masive din partea majorităţii poporului venezuelean, Hugo Chávez, de fapt, nu a rupt total legăturile cu capitalismul şi a condus o mişcare către socialismul democrat veritabil. Există o tendinţă către birocraţie, în anumite privinţe. În fine, persoanele care gândesc ca mine pe marginea acestor chestiuni, de exemplu cei din Grupul Socialismo Revolucionário, combat aceste tendinţe şi luptă pentru drepturile lucrătorilor şi ale socialismului veritabil, care înseamnă, apropo, că mass media nu vor fi controlate nici de interesele capitaliste şi nici de interesele birocratice, ci vor fi deschide în mod democratic tuturor sectoarelor societăţii.
Tomasz Piotr Poręba
Dle preşedinte, într-adevăr acum şi aici, în Parlamentul European, este momentul să vorbim astăzi despre ceea ce se întâmplă în Venezuela, unde un dictator încalcă legea, elimină opoziţia, închide posturile independente de televiziune, expropriază firmele şi închide diverse instituţii. Aici trebuie să vorbim despre aceasta. Fiindcă toate aceste lucruri reprezintă încălcări ale drepturilor omului.
Totuşi, mai există şi alte chestiuni, deoarece conducerea sa nu face doar să destabilizeze situaţia din propria sa ţară, ci să destabilizeze situaţia din întreaga regiune. Acţiuni de provocare îndreptate împotriva Columbiei, susţinerea acordată gherilelor FARC - sunt fapte care ar putea conduce la un real conflict în regiune.
Columbia este unul dintre partenerii noştri strategici. Haideţi să susţinem Columbia şi să fim lângă ea în aceste momente în care ţara este atacată atât de puternic de Chávez şi este împinsă în direcţia intensificării conflictul din regiune, prin înşelăciune sau prin provocare. Aceasta este obligaţia noastră şi dacă aceste atacuri şi provocări se intensifică, Uniunea Europeană şi Parlamentul European vor fi obligate să se alăture Columbiei, să fie lângă ea şi să o susţină în cazul unui conflict cu Venezuela care, mă tem, ar putea începe în curând.
Bogusław Sonik
Dle preşedinte, ideea este întotdeauna aceeaşi: pentru ca ziua de mâine să fie mai bună, pentru a combate inegalităţile, pentru a elibera oamenii de opresori şi tirani, pentru a pune capăt sărăciei şi lipsurilor, pentru a folosi bogăţiile ţării în vederea asigurării bunăstării naţiunii, cineva ia puterea. Acesta este obiectivul fiecărei revoluţii şi, de asemenea, al celor care, folosind mecanismul democraţiei, obţin funcţia la care visează, cum ar fi cea de preşedinte şi, de fapt, chiar de a doua zi renunţă la sloganurile lor despre libertate, democraţie şi societate. Din acel moment, sunt călăuziţi de un singur motto: "odată ce am pus mâna pe putere, să n-o lăsăm să ne mai scape”. Dictatorii îşi îndeplinesc acest obiectiv folosind aceleaşi metode: cenzura, poliţia secretă, închisoarea pentru cei care gândesc altfel, sfărâmarea şi divizarea forţelor de opoziţie şi controlul complet al mass mediei. Un fel de cartă fondatoare, un simbol al aceluiaşi mod de gândire din secolul 20 a fost, de exemplu, suprimarea de către Lenin a revoltei eroice a marinarilor din Kronstadt. Acelaşi diagnostic se aplică astăzi în cazul Venezuelei. Libertatea mass mediei este de o importanţă esenţială pentru democraţie şi pentru respectarea drepturilor omului. Comisia Europeană ar trebui să întreprindă acţiunile adecvate.
Zigmantas Balčytis
Câţiva dintre membrii grupului nostru şi-au prezentat deja poziţia şi sunt de acord că problema Venezuelei sau libertatea de expresie nu sunt relevante numai pentru America Latină, ci şi pentru întreaga Europă şi întreaga lume. Dacă ar trebui să examinăm încălcările libertăţii de expresie în detaliu, cred că am constata că această problemă există în câteva state membre ale Uniunii Europene.
Susţin fără rezerve ideea că această chestiune a fost adăugată pe agendă poate puţin cam în grabă şi că avem probleme cu mult mai mari şi există crime cu mult mai mari, nu numai în America Latină, ci şi în alte state şi prin urmare cred că astăzi am pus prea mult accent pe această chestiune.
Izaskun Bilbao Barandica
Dle preşedinte, sunt de acord că există probleme cu mult mai serioase decât aceasta, însă este datoria mea, de dragul consecvenţei, să denunţ şi ceea ce se petrece în acest moment în Venezuela. Am votat în favoarea iniţiativei privitoare la Italia.
Cu câteva zile în urmă, mă aflam aici, denunţând un caz care a avut loc şi care se referea la închiderea singurului ziar de limbă bască din Spania, din regiunea bască şi mă aflu astăzi aici pentru a denunţa închiderea postului Radio Caracas în 2007 şi închiderea a 34 de posturi de radio în 2009.
Îmi doresc ca acestea să fi fost doar nişte chestiuni administrative şi ca drepturile acestor organe de presă să fie recunoscute din nou. Totuşi, mă îngrijorează să aflu că preşedintele Chávez pune semnul egal între noile site-uri de legături sociale şi terorismul de stat şi să văd că internetul se află sub o ameninţare gravă.
Este datoria mea să apăr drepturile oamenilor, să apăr libertatea de expresie, să apăr dreptul mass media de a oferi informaţii libere şi pluraliste, deoarece acest lucru înseamnă de fapt apărarea dreptului cetăţenilor la o informare liberă.
Andreas Mölzer
(DE) Dle preşedinte, ştim că Venezuela este unul dintre statele cele mai bogate în petrol. Ştim de asemenea că acest stat are un potenţial enorm de generare a energiei hidroelectrice. Şi totuşi, după cum ştim cu toţii, populaţia Venezuelei suferă de pe urma multor ani de conducere defectuoasă. Timp de zeci de ani, acest stat nu a fost capabil să-şi investească veniturile din petrol în dezvoltarea durabilă sau în dezvoltarea infrastructurii. Faptul că moneda naţională a fost evaluată mereu în funcţie de dolarul american a fost probabil o altă mişcare contraproductivă. Recent, preşedintele Chávez a încercat să depăşească această problemă prin deprecierea monedei şi prin ţinerea sub control a datoriei publice. Totuşi, naţionalizarea băncilor, exproprierea şi închiderea temporară a magazinelor alimentare nu vor fi probabil suficiente pentru îndepărtarea pe termen lung a spectrului unei inflaţii galopante.
preşedintele Chávez adoptă o politică economică dirijistă, o economie planificată la nivel central, similară economiilor altor regimuri autoritariste, care este fără îndoială sortită eşecului. După toate probabilităţile, situaţia se va înrăutăţi şi mai mult, lucru care se va întâmpla probabil dacă producătorii de alimente, care au fost forţaţi timp de mulţi ani să producă alimentele la preţuri fixe şi nu în funcţie de piaţă, vor încerca la un moment dat să iniţieze mişcări de protest atunci când se va ivi posibilitatea. Trebuie să-mi exprim de asemenea criticile cu privire la faptul că, în această situaţie precară în care locuitorii Venezuelei suferă de pe urma întreruperii curentului electric, a întreruperii furnizării de apă şi de pe urma economiei deplorabile, preşedintele Chávez a cumpărat arme în valoare de peste 70 de milioane de dolari pentru Garda Naţională. Acest lucru nu este de bun augur, mai ales în contextul protestelor continue care au urmat după închiderea unui post ce avea o atitudine critică faţă de guvern, proteste în cadrul cărora studenţii şi membrii opoziţiei s-au ciocnit violent, de nenumărate ori, cu forţele de securitate.
De vreme ce drepturile omului sunt o preocupare deosebit de importantă pentru Uniunea Europeană, şi suntem cu toţii de acord asupra acestui lucru, atunci trebuie ca misiunea noastră să fie aceea de a ne oferi ajutorul. Trebuie să acţionăm, nu numai în cazurile care implică încălcarea drepturilor omului, ci, de asemenea, şi în direcţia explorării posibilităţilor care ar putea îmbunătăţi condiţiile în care trăieşte populaţia Venezuelei, fără a interveni direct în afacerile interne ale acestui stat. Pentru aceasta va fi nevoie de abilităţi diplomatice şi de multă sensibilitate. Sper că Uniunea Europeană poate da dovadă de aceste lucruri.
Martin Kastler
(DE) Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, sunt oarecum surprins că, în această Cameră, Grupul Partidului Popular European (Creştin Democrat) este acuzat de promovarea forţată a acestei teme care, deşi este urgentă, probabil nu este pe placul niciunuia dintre membrii majorităţii de stânga din această Cameră. Mă îndoiesc că ei constituie o majoritate în această Cameră. Pur şi simplu trebuia să pun această întrebare. Ca şi toate celelalte grupuri, grupul nostru are de asemenea dreptul de a ridica această chestiune. Chiar dacă dl Chávez, care se află la putere în momentul de faţă, ar putea fi într-un fel prietenul dumneavoastră sau al fostei Preşedinţii spaniole în exerciţiu, pur şi simplu trebuie să întrebăm ce acţiuni se întreprind în această privinţă.
Sunt destul de uimit că cineva ca dl Chávez poate spune lucruri precum acela că "Twitter este un sistem terorist”. Îmi pare rău, însă orice persoană din ziua de azi şi de această vârstă care descrie site-ul Twitter ca fiind un sistem terorist trăieşte pur şi simplu pe altă lume, undeva în epoca de piatră. Permiteţi-mi să vă spun încă ceva: Noi, Grupul PPE, nu vom fi intimidaţi de această acuzaţie. Denunţăm încălcarea drepturilor omului, oriunde s-ar produce aceasta. Personal, denunţ încălcările drepturilor omului atunci când vine vorba despre libertatea presei. În această privinţă, permiteţi-mi doar să spun că ziariştii venezueleni sunt finanţaţi şi li se dictează ce anume să facă, iar judecătorii sunt aruncaţi în închisoare dacă eliberează pe cineva care a fost arestat pe nedrept. Ca europeni, trebuie să avem curajul de a protesta împotriva unor astfel de practici.
Nu le voi permite d-nei de Keyser şi altora din această Cameră să acuze astfel Grupul PPE. Ca toţi ceilalţi, avem tot dreptul de a atrage atenţia asupra încălcărilor drepturilor şi libertăţilor omului, fie că acestea se petrec în Europa sau în orice altă parte a lumii, deoarece ele reprezintă subiecte importante de dezbatere.
Marietje Schaake
Dle preşedinte, guvernul venezuelean a încercat în mod nejustificat să limiteze libertatea de expresie şi pluralismul din media şi de pe internet. Aceste încercări disperate de cenzurare a informaţiei şi liberei exprimări mă fac să mă gândesc la comportamentul lui Mahmoud Ahmadinejad. De fapt, preşedintele Hugo Chávez îl numeşte pe Mahmoud Ahmadinejad prietenul său - şi cu astfel de prieteni, ne întrebăm cine mai are nevoie de duşmani.
Totuşi, faptul că Chávez consideră reţeaua Twitter şi mesajele text ca fiind acte de terorism ne arată că de fapt consideră că duşmanii săi sunt oamenii, fluxul liber al ideilor acestora şi opoziţia. Trebuie să mărturisesc că sunt o utilizatoare a site-ului Twitter şi a mesajelor text, însă în Europa, din fericire, considerăm că libertatea de expresie este un drept fundamental şi universal, inclusiv pe internet. Limitarea căilor digitale de exprimare, informare şi schimb de idei este o mărturie a fricii pe care o resimte guvernul venezuelean faţă de cetăţenii săi şi de apelurile acestora la încetarea violenţei şi a opresiunii.
Mobilizarea cu succes a cetăţenilor poate fi văzută în exemplul lui Oscar Morales, care a creat pe Facebook un grup numit "Un milion de voci contra FARC”, în speranţa de a reuni un milion de persoane, online. A mobilizat de curând 12 milioane de oameni care au protestat pe străzile din întreaga lume îndemnând FARC să înceteze violenţele. Cetăţenii au reprezentat combustibilul care a alimentat această mişcare, iar tehnologia a servit drept mijloc de transport. Încercarea de a limita acest mijloc de transport nu este numai nedreaptă, ci se va dovedi şi ineficientă.
Charles Tannock
Dle preşedinte, libertatea presei şi un guvern democratic şi liber sunt fundamentele UE. Pentru Hugo Chávez, pseudo-dictatorul din Venezuela, aceste lucruri sunt simple obstacole în calea sa către puterea absolută. Este un demagog, nu un democrat, şi a ruinat economia Venezuelei.
Totuşi, această Cameră mai are încă printre membrii săi simpatizanţi ai lui Chávez, cum ar fi dl Higgins: poate deoarece Chávez reflectă virulentele lor sentimente antiamericane şi resentimentul faţă de succesul preşedintelui Uribe din Columbia învecinată. Este lamentabil că alte grupuri politice de stânga refuză să se alăture curentului nostru politic majoritar din această Cameră, care condamnă arbitrarul crescând şi afronturile grave aduse libertăţilor de bază, comise de regimul Chávez. Răspunsul său către un post televizat care a emis critici privitoare la conducerea sa a fost pur şi simplu interzicerea acestuia de a mai emite.
Îmi aminteşte de o situaţie similară din China, în care regimul comunist a încercat să oprească o firmă europeană să mai difuzeze programe TV anticomuniste. Chávez s-a identificat aşadar, fără nicio ruşine, cu conducătorii autoritarişti şi inflexibili ai Chinei. Cei mai apropiaţi prieteni ai săi de la nivel internaţional sunt dictatori precum Castro, Lukashenko şi Ahmadinejad, ceea ce spune multe.
Grupul meu, ECR, susţine poporul venezuelean în eforturile sale de a instaura o democraţie veritabilă în această ţară.
Laima Liucija Andrikien
Dle preşedinte, situaţia democraţiei şi a drepturilor omului din Venezuela se înrăutăţeşte constant şi trebuie să recunoaştem în întregime acest lucru. Ar trebui să ni se reamintească astăzi că Venezuela a fost recunoscută de către numeroase organizaţii de apărare a drepturilor omului ca fiind statul în care libertatea presei se află în cea mai gravă situaţie din toată America Latină.
Locotenent-colonelul Chávez a eşuat în multe privinţe la guvernarea Venezuelei, însă a rămas la putere numai prin suprimarea opoziţiei, câştigând controlul mass mediei şi manipulând procesul electoral. Aş dori să reacţionez la spusele unor colegi care au vorbit deja înaintea mea în această Cameră şi să afirm că responsabilitatea şi misiunea noastră este de a susţine poporul venezuelean care se confruntă cu persecuţii, abuzuri împotriva drepturilor omului şi arestări, din voinţa preşedintelui lor.
Cristian Dan Preda
În opinia mea, Hugo Chávez a luat din socialismul totalitar din secolul trecut tot ce poate fi mai rău. Nu am în vedere aici atitudinea sa faţă de investiţiile străine, care e, de bună seamă, şi ea foarte problematică, atât timp cât e expresia unui arbitrariu complet. Am în vedere, însă, atitudinea sa faţă de libertatea presei şi faţă de ceea ce reprezintă pluralismul, pentru că Hugo Chávez încearcă să mimeze pluralismul, pur şi simplu închizând posturile de radio care refuză să transmită discursul lui fluviu şi inventând posturi publice pentru a mima pluralismul. A mima pluralismul nu înseamnă acelaşi lucru cu a accepta pluralismul, pentru că o democraţie nu trăieşte din caricaturile ei.
Persoanele apropiate lui Chávez au fost deja numite. E un dictator pur şi simplu pentru că detestă pluralismul şi cred că socialiştii nu au de ce să-l apere. Una dintre victimele recentelor manifestaţii e, de altfel, un student socialist
Janusz Władysław Zemke
(PL) Dle preşedinte, aş dori să subscriu la perspectiva prezentată aici, în numele grupului meu, de către dna De Keyser. Nu este nicio îndoială că nu trebuie să se tolereze încălcarea libertăţii mass mediei. Desigur, suntem martorii unor evenimente tulburătoare în Venezuela. Totuşi, cred că ar trebui să fim foarte atenţi la emiterea unor judecăţi neechivoce, categorice şi finale. După părerea mea, ar trebui să primim un răspuns la o întrebare fundamentală: posturile care au fost închise - au fost închise toate numai din motive politice, sau unele dintre ele au fost închise deoarece, de fapt, nu îndeplineau cerinţe de natură legală? Cred că un răspuns la această întrebare şi o înţelegere a ceea ce este politică pură sau un fapt de natură legală ar avea o semnificaţie importantă pentru poziţia Camerei noastre.
Eija-Riitta Korhola
(FI) Dle preşedinte, este destul de bizar că unii dintre colegii mei aici de faţă consideră că nu se cuvine să discute despre una dintre cele mai corupte ţări din lume. Oponenţii preşedintelui Hugo Chávez încă se mai află în închisoare, condamnaţi pe motive politice evidente. Oare actul de a apăra această stare de fapt nu înseamnă o umilire ruşinoasă a propriei ideologii?
Venezuelenii mai trebuie să îndure şi întreruperi complet nenecesare ale furnizării de electricitate şi apă, deşi se află într-unul din statele Americii de Sud care are cele mai mari resurse energetice. Închiderea posturilor de radio şi televiziune şi suprimarea violentă a demonstraţiilor studenţeşti demonstrează existenţa unui regim totalitarist. Şi atunci de ce să nu reacţionăm? De vreme ce mijloacele de informare în masă trebuie să funcţioneze conform legii, atunci ele nu ar trebui închise decât dacă autorităţilor nu le mai rămâne nicio altă opţiune şi numai după ce s-au utilizat toate mijloacele juridice disponibile. Persoanelor acuzate trebuie să li se acorde şansa de a se apăra şi de a face recurs împotriva condamnărilor lor.
Dacă guvernul venezuelean s-a angajat pe drumul statului de drept şi al drepturilor omului, atunci trebuie să respecte libertatea de expresie şi să aprecieze bucuria acelui input crucial pe care-l aduc oricărui stat guvernat în mod constituţional critica şi deschiderea.
Gabriel Mato Adrover
(ES) Dle preşedinte, deşi pentru unele persoane nu este decât o chestiune administrativă, pentru alţi reprezintă mai mult decât atât. Discutăm aici despre libertate.
Ştiu că pentru unii libertatea trebuie să fie apărată în anumite moduri şi în anumite locuri. Totuşi, mai ştiu şi că, pentru unii oameni, libertatea adevărată, propria lor libertate, este una impusă de anumiţi dictatori pe care-i apără şi, în unele cazuri, pe care chiar îi încurajează, nefiind libertatea unora ca noi, care apărăm această lume în totalitate, care credem în presa liberă şi care credem că pământul nu poate fi luat prin decret. Ar trebui să întrebaţi miile de oameni din Insulele Canare, care au fost supuşi acestei situaţii în Venezuela.
Discutăm aici despre drepturi, pluralitate şi libertate. Din nefericire, unii oameni nu cred încă în ele.
Viviane Reding
vicepreşedintă a Comisiei. - Dle preşedinte, Comisia ia notă de propunerea de rezoluţie prezentată de Parlament cu privire la situaţia din Venezuela. Puteţi fi sigur că situaţia este urmărită îndeaproape de Comisie.
În această privinţă, UE a luat act cu îngrijorare de suspendarea continuă a mijloacelor de informare, inclusiv a RCTV International. Înţelegem că este o chestiune care depăşeşte cerinţele pur legale şi trebuie să fie privită în contextul chestiunii libertăţii de expresie în Venezuela. Aceasta a reprezentat un motiv de îngrijorare şi a beneficiat de o mare vizibilitate la nivel internaţional în ultimele luni.
De exemplu, în noiembrie 2009, raportorul special al Consiliului Organizaţiei Naţiunilor Unite pentru Drepturile Omului a afirmat că propunerea de lege specială îndreptată împotriva crimelor mediatice din Venezuela, citez, "ar implica încălcări grave ale dreptului la libertatea de opinie şi expresie şi ar restrânge libertatea presei în această ţară, în cazul în care este adoptată în forma sa actuală”. Raportorul a îndemnat de asemenea Venezuela să respecte în totalitate Articolele 19 şi 20 din Convenţia Internaţională asupra Drepturilor Civile şi Politice, la care Venezuela este parte, şi care garantează dreptul la libertatea de opinie şi expresie.
Vă puteţi de asemenea aduce aminte că, în 2009, Uniunea Europeană a emis o declaraţie cu privire la aceste probleme, deoarece pentru noi libertatea de expresie şi liberul acces la informaţii sunt chestiuni care sunt parte a dialogului pe care-l purtăm cu autorităţile venezuelene. Deplângem profund faptul că doi protestatari au murit şi mai multe persoane au fost rănite, inclusiv membri ai forţelor de securitate, alături de protestatari. Împărtăşim evaluarea întreprinsă de Comisia Interamericană pentru Drepturile Omului, care şi-a exprimat profunda îngrijorare cu privire la gravele incidente violente care s-au petrecut cu ocazia demonstraţiilor, atât în favoarea, cât şi împotriva guvernului preşedintelui Chávez şi care au îndemnat guvernul venezuelean să controleze demonstraţiile, citez, "cu respectarea drepturilor omului, în conformitate cu normele interamericane”.
Urmărim îndeaproape, cu îngrijorare, tendinţa către radicalizarea politică. Alegerile din septembrie sunt văzute de majoritatea ca marcând un punct de referinţă pentru viitorul ţării. În această privinţă, UE subliniază importanţa ca aceste alegeri să se ţină într-un mediu paşnic, transparent şi în întregime democratic.
În contextul dialogului pe care îl poartă UE cu autorităţile venezuelene, am subliniat întotdeauna importanţa respectării în totalitate a obligaţiilor şi angajamentelor internaţionale din sfera drepturilor omului, ceea ce include libertatea de expresie şi libertatea presei, ca atribute ale democraţiei şi ale statului de drept. După cum ştiţi, acest principiu este parte a Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, care este acum parte a tratatelor noastre. Acest lucru pune un accent specific pe libertatea de expresie şi pe respectarea pluralismului în media, în Europa şi de asemenea în relaţiile noastre internaţionale.
Uniunea Europeană, prin Instrumentul european pentru democraţie şi drepturile omului, susţine activităţile organizaţiilor din cadrul societăţii civile din acest sector foarte specific. De asemenea, am susţinut în mod continuu toate iniţiativele care au ca scop promovarea toleranţei, a spaţiilor pentru dialog şi a înţelegerii reciproce.
În numele Comisiei, aş dori să asigur Parlamentul că vom continua să urmărim îndeaproape evoluţia situaţiei din Venezuela. Angajamentul nostru în vederea susţinerii şi întăririi democraţiei şi a protejării şi promovării drepturilor omului şi libertăţilor fundamentale se va reflecta în politica noastră de cooperare şi în relaţiile cu Venezuela, din trecut şi din viitor.
María Muñiz De Urquiza
- (ES) Dle preşedinte, dacă procedura de "atragere a atenţiei” ar funcţiona eficient, preşedintele ar trebui să arunce o privire în această Cameră pentru a vedea cine solicită cuvântul, lucru pe care l-am făcut în mod foarte vizibil pentru a vorbi în perioada de "atragere a atenţiei”, în cadrul dezbaterii privind Venezuela. Dumneavoastră sau serviciile dumneavoastră ar trebui să acordaţi atenţie persoanelor car doresc să ia cuvântul.
Preşedinte
Dnă Muñiz De Urquiza, nu îmi este posibil, fizic vorbind, să mă uit în toate direcţiile odată. Sunt înconjurat aici de persoane foarte atente. În orice caz, în momentul în care i-am acordat cuvântul ultimului deputat, am şi menţionat că "ultimul deputat care va lua cuvântul va fi dl Mato Adrover”. Dacă doreaţi să protestaţi, aţi fi putut face acest lucru în acel moment.
Dezbaterea a fost închisă. Votarea va avea loc la sfârşitul dezbaterii.
Declaraţii scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
Monica Luisa Macovei  
în scris. - Susţin această rezoluţie, deoarece sunt îngrijorată de măsurile nedemocratice întreprinse de guvernul din Venezuela, mai ales cele care îngrădesc drepturile la o presă liberă, la exprimare şi asociere, precum şi de nivelul ridicat al corupţiei, aşa cum este perceput de către poporul venezuelean. Controlul mass media şi al diferitelor opinii este o caracteristică a regimurilor totalitare. După cum s-a raportat de către grupurile de monitorizare a drepturilor omului, în ianuarie 2010 guvernul Chávez a ameninţat că va întreprinde acţiuni împotriva furnizorilor de servicii prin cablu, care difuzau posturi care nu respectau cerinţele guvernului de a întrerupe programul obişnuit pentru a transmite discursuri prezidenţiale. Drept rezultat, furnizorii de televiziune prin cablu au încetat să mai difuzeze emisiunile a şapte posturi. În 2009, Chávez a forţat posturile să transmită în direct 141 de discursuri, inclusiv unul care a durat şapte ore şi 34 de minute. Cât priveşte corupţia, guvernul ar trebui să pună în aplicare integral şi în mod eficient Convenţia Organizaţiei Naţiunilor Unite împotriva corupţiei şi alte instrumente relevante şi să ia în serios îngrijorările venezuelenilor privitoare la corupţie - ca indicator al unei conduceri bune, în orice stat.
