Explorarea şi extracţia petrolului: riscuri, răspundere şi reglementare (dezbatere) 
Preşedinta
Următorul punct se referă la declaraţiile Consiliului şi ale Comisiei privind explorarea şi extracţia petrolului - riscuri, răspundere şi reglementare.
Paul Magnette
Doamnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, vă mulţumesc pentru invitaţia dvs. de a participa la această dezbatere, despre care cred că este una extrem de importantă. Este îmbucurător faptul că putem să ţinem această dezbatere privind riscurile, siguranţa şi reglementarea operaţiunilor de exploatare maritimă a petrolului.
După ce am fost martori la recentul dezastru din Golful Mexic, cu siguranţă nu putem rămâne indiferenţi atunci când ne gândim la victime şi la pagubele extrem de grave - probabil ireparabile în unele cazuri - provocate mediului din acea regiune, şi acum avem datoria de a învăţa fiecare lecţie posibilă din cele întâmplate pentru a preveni dezastre similare în Europa.
Ştim că situaţia din Europa nu este similară. Avem deja condiţii de operare mai stricte. Explorarea şi extracţia noastră are loc în apropierea coastelor şi la adâncimi mult mai mici decât cele la care a avut loc accidentul din Golful Mexic. Totuşi, nu putem fi niciodată prea precauţi, după cum zice proverbul, şi e bine că ne gândim la o politică mai preventivă.
De asemenea, aş dori să îmi aduc omagiile abordării dinamice şi proactive a Comisiei, care, la 11 mai, a luat iniţiativa de consultare şi intervievare a industriaşilor şi care îşi va încheia consultările la 14 iulie - comisarul Oettinger vă va explica acest lucru mai amănunţit şi mai bine decât mine. Mi s-a spus că s-a organizat deja o dezbatere în Camera dvs. la 18 mai.
Consiliul a examinat la rândul său problema şi am organizat o dezbatere iniţială cu Comisia în cadrul ultimei noastre reuniuni extraordinare a Consiliului Energie la 31 mai. Contactele informale iniţiale făcute cu Comisia sugerează că am putea relua problema în cadrul reuniunii informale a Consiliului din septembrie, pentru a ne asigura că se continuă exercitarea presiunii în acest domeniu. De asemenea, am abordat aceste probleme în cadrul diverselor reuniuni bilaterale organizate la 28 iunie cu statele OPEC.
În prezent, problema este să determinăm dacă în acest domeniu avem nevoie de legislaţie în plus, domeniu în care există deja o serie de reglementări importante privind siguranţa operaţiunilor de pe platforme, siguranţa lucrătorilor şi aşa mai departe. Desigur, avem deja Agenţia Europeană pentru Siguranţă Maritimă şi mecanismul comunitar de protecţie civilă. Mai avem nevoie de altceva? Trebuie să consolidăm mai departe aceste reglementări? Aceasta este întrebarea pe care trebuie să ne-o punem imediat ce Comisia va fi terminat analiza sa.
Cum am mai afirmat, comisarul - şi, repet, domnia sa vă va explica chestiunile mai bine decât pot eu - îşi continuă analiza legislaţiei şi consultările cu statele membre şi cu industriaşii. În numele Consiliului, aş dori să rog Comisia să-şi extindă contactele şi să abordeze alte tipuri de experţi, în universităţi, de exemplu, astfel încât să avem exprimate la masa convorbirilor cât mai multe puncte de vedere. Ideea este că, cu ajutorul acestei analize cuprinzătoare - care sper să fie finalizată curând -, putem avea în vedere consolidarea setului de reglementări şi a legislaţiei UE din acest domeniu, revizuirea regulamentului privind Agenţia Europeană pentru Siguranţă Maritimă fiind primul pas din cadrul acestui proces. Mai mult, va trebui să examinăm problema nu doar pentru platformele care funcţionează în prezent, ci şi pentru cele care nu mai funcţionează şi care într-un final vor trebui scoase din uz. Repet, acest lucru atrage riscuri majore şi potenţiale riscuri de mediu şi ridică în mod natural problema răspunderii financiare şi a dispoziţiilor tehnice pentru această scoatere din uz.
Acestea sunt toate problemele pe care Consiliul ar dori să le putem dezbate. Doresc să vă reasigur că, în orice caz, doamnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, Preşedinţia belgiană intenţionează să se asigure că această problemă este monitorizată în mod riguros şi va continua să primească atenţia noastră.
Günther Oettinger
Doamnă preşedintă, domnule ministru Magnette, doamnă Damanaki, doamnelor şi domnilor, aceasta este a doua oară astăzi când în această Cameră se discută această problemă şi posibilele riscuri asociate cu explorarea şi extracţia de petrol din largul coastei Europei.
În ultimele săptămâni nu am lenevit. Pe baza unei audieri cuprinzătoare care implică companiile de petrol active care intră în sfera de competenţă europeană, am elaborat o listă extinsă de întrebări care tratează toate aspectele de siguranţă. În decursul ultimelor zile am primit răspunsuri şi am şi evaluat rezultatele. Săptămâna viitoare, organizăm o altă audiere cu toate cele 17 sau 18 companii care extrag petrol în sfera de competenţă europeană şi acolo vom aborda punctele slabe. Am sugerat o reuniune informală în următoarele zile cu Comisia pentru mediu, sănătate publică şi siguranţă alimentară şi cu Comisia pentru industrie, cercetare şi energie, sau mai degrabă cu coordonatorii acestora, în vederea informării acestora cu privire la rezultatele iniţiale asociate acestor răspunsuri.
În acelaşi timp, serviciile Comisiei au început examinarea legislaţiei existente. Acestea iau în considerare gestionarea riscurilor, prevenţia, limitarea daunelor şi măsurile de monitorizare. Se pare deja că aceste răspunsuri nu sunt absolut clare, şi, prin urmare, sunt nesatisfăcătoare. Colaborez strâns cu colegii mei, dna Damanaki, dna Georgieva şi dl Potočnik, în cadrul sferei de competenţă a domniilor lor. Ne dorim o poziţie cuprinzătoare din partea Comisiei în ceea ce priveşte toate problemele, de la prevenţie la reacţia faţă de aspectele referitoare la răspundere.
Principala preocupare este siguranţa, iar siguranţa trebuie să fie prioritară. Cred că siguranţa are întotdeauna prioritate în faţa considerentelor financiare. De asemenea, puteţi spune că siguranţa nu se poate negocia sub nicio formă. Atunci când vine vorba despre siguranţa operaţională şi ocupaţională, avem deja standarde care garantează un nivel ridicat de prevenţie. În domeniul mediului, problema răspunderii urmăreşte principiul "poluatorul plăteşte”. Totuşi, şi aici putem furniza deja un rezultat intermediar. Scopul meu este clarificarea cadrului european juridic şi aducerea acestuia la un nou nivel. Din acest motiv, organizez şi o reuniune la 14 iulie la care vor participa organismele naţionale de supraveghere şi de reglementare, ministerele şi autorităţile de specialitate. Intenţionez să dezbatem cu acestea opţiunile şi acţiunile necesare în vederea asigurării faptului că standardele europene sunt ridicate la cel mai înalt nivel posibil şi aplicate uniform pe întreg teritoriu european.
Astăzi, doresc să abordez cinci teme centrale unde cred că sunt necesare măsuri, de la prevenţie şi măsuri de remediere până la răspundere.
Prima, activităţile de forare noi. După cum ştiţi, responsabilitatea pentru aprobarea şi examinarea cererilor pentru noile platforme de foraj şi noile şanse de foraj cad în sarcina statelor membre. Sfatul meu clar adresat statelor membre este că eu, personal, nu aş recomanda acordarea licenţei pentru noi foraje - şi anume forajele extreme -, ci aş sugera ca astfel de activităţi să fie date uitării. Acest lucru poate constitui un moratoriu de facto. Ar trebui acceptat. În timp ce consecinţele sunt încă dezbătute în amănunţime, este rezonabil să ne aşteptăm ca toţi cei implicaţi, şi anume companiile petroliere, să accepte faptul că noile licenţe sunt greu de justificat cât timp dezbaterea este încă în curs de desfăşurare.
Guvernele noastre trebuie şi se vor asigura că industria aderă la cele mai înalte standarde în ceea ce priveşte siguranţa şi prevenţia. Acesta este un principiu care nu este negociabil având în vedere condiţiile climatice şi geofizice extreme care se aplică.
Cea de-a două problemă este nivelul de prevenţie şi o consolidare a controalelor. Trebuie să examinăm toate planurile de urgenţă pe baza bunelor practici, din cadrul cărora putem învăţa de la ceilalţi; procedurile de aprobare trebuie să includă capacitatea de a răspunde în situaţiile critice. De asemenea, trebuie să luăm în considerare cadrul financiar, astfel încât responsabilitatea pentru daune, de exemplu principiul "poluatorul plăteşte”, să nu existe doar în teorie, dar să poată fi aplicat şi în practică. Pe lângă răspunderea iniţiatorului, indiferent dacă este vinovat sau nu, ar trebui să examinăm şi dacă soluţiile suplimentare de asigurare, soluţiile de asigurare obligatorie sau chiar soluţiile preliminare au sens, după caz.
Am sentimentul că divizarea obişnuită între autorităţile naţionale şi omoloagele lor comunitare nu este cu adevărat satisfăcătoare. Avem nevoie de un model nou, de o mai mare sinergie şi de o cooperare mai eficientă, poate chiar de un sistem pentru auditarea auditorilor. Cu alte cuvinte, peste câteva săptămâni, aş dori să-i sugerez Parlamentului şi statelor membre că competenţa naţională de control şi audit ar trebui să se menţină, dar că, în plus, la nivel european, ar trebui instituită verificarea auditorilor şi un standard comun de auditare.
Apoi, ar trebui să cercetăm un test de rezistenţă pentru prevederile legale existente. Intenţia mea este ca Europa să deţină cele mai înalte standarde de siguranţă şi prevederi legale din lume. Acest lucru trebuie acceptat deoarece daunele care pot apărea în eventualitatea unui accident, inclusiv daunele de ordin economic, depăşesc cu mult costul evitării accidentelor.
Apoi trebuie să verificăm dacă Agenţia Europeană pentru Siguranţă Maritimă existentă, care deţine competenţa pentru transport, deţine şi competenţe de verificare a platformelor de foraj şi extracţie. În acest domeniu deţinem competenţe, dar problema este, cred eu, modul în care extindem aceste competenţe.
Apoi trebuie să cercetăm statele membre, precum şi Norvegia, regiunea Mediteranei, zona Magreb şi, în vecinătatea noastră, Nigeria. Doresc să stimulez dezbaterea la nivel mondial care va face imposibilă apariţia catastrofelor de mediu similare în această formă în orice regiune a lumii, în primul rând în regiunile maritime accesibile nouă, dar, pe viitor, şi la nivel mondial.
Trebuie să acordăm prioritate mai curând minuţiozităţii decât grabei. Aceasta este o problemă extrem de importantă şi lucrul este în desfăşurare pe fronturile juridice, economice şi tehnice. Vă rog să ne mai acordaţi câteva săptămâni pentru a elabora un plan cuprinzător de acţiune pe care să-l putem recomanda statelor membre, Consiliului Energie, altor Consilii Europene şi Parlamentului. Mă bazez pe expertiza, interesul şi cooperarea dvs.
Maria Damanaki
membră a Comisiei. - Doamnă preşedintă, sunt complet de acord cu declaraţia colegului meu, dl Oettinger. Permiteţi-mi să mai adaug câteva aspecte.
În primul rând, permiteţi-mi să vă reamintesc un fapt evident, care totuşi nu a fost menţionat suficient în aceste ultime zile. Acest accident dramatic a avut loc pe mare. Ce înseamnă acest lucru? Consecinţele sale sunt multiple. Pe lângă pierderea de vieţi umane, am avut un dezastru ecologic fără precedent care afectează ecosistemele marine şi de coastă, o catastrofă economică şi socială pentru turism, pentru industria pescuitului, precum şi pentru multe alte activităţi maritime şi de coastă. Aşa cum a spus şi comisarul Oettinger înaintea mea, este momentul să analizăm legislaţia existentă, pentru a verifica dacă aceasta furnizează o acoperire completă pentru gestionarea riscurilor şi prevenţie. De asemenea, trebuie să solicităm garanţii din partea companiilor petroliere, referitoare la toate activităţile lor. Acest lucru este foarte important. Siguranţa deplină în cadrul tuturor activităţilor lor şi aplicarea deplină a principiului "poluatorul plăteşte”.
Referindu-mă în special la portofoliul meu, în cazul în care avem o situaţie în care pescuitul european devine direct afectat de o deversare, eu, în calitate de comisar responsabil, voi lua măsurile necesare în vederea reducerii impactului asupra pescarilor şi a comunităţilor lor într-o măsură cât mai mare şi mai adecvată posibil.
Dar cred că acum este, mai presus de toate, momentul să ne întrebăm cu privire la dependenţa noastră de petrol şi să ne îndreptăm privirea spre o mai bună gestionare a oceanelor şi mărilor. Această dependenţă de petrol are în mod clar un preţ, pe care o mare majoritate a populaţiei şi a acţionarilor maritimi nu mai sunt dispuşi să-l plătească. Sunt bine informată cu privire la acest lucru. Deci trebuie să înţelegem că există un mare potenţial pentru energia viitoare provenind din oceane. Trebuie să punem un accent mai mare pe energia regenerabilă a oceanului - nu doar energia eoliană offshore, aceasta este evidentă, dar nu mă refer doar la aceasta. Mă refer şi la energia marină, de exemplu, energia care provine din valuri, maree, exploatarea algelor sau a potenţialului termal al mării. Această energie este mai curată şi ne va ajuta să îndeplinim obiectivele noastre climatice şi diversificarea surselor de energie. De asemenea, oferă un potenţial uriaş pentru crearea de locuri de muncă la un nivel înalt de calificare în sectoarele maritime şi regiunile de coastă.
Europa este un continent maritim prin excelenţă şi ar trebui să dăm exemplu în dezvoltarea surselor durabile de energie marină. Avem nevoie de instrumentele unei politici de prevenţie, astfel cum a afirmat dl Oettinger, dar, în acelaşi timp, trebuie să permitem exploatarea echilibrată şi durabilă a surselor marine. Cum putem obţine acest lucru?
Planificarea maritimă integrată specială ne poate oferi această şansă. Acesta este instrumentul cheie în cadrul reconcilierii conflictelor de interese în ceea ce priveşte problema acestui spaţiu. El poate anticipa schimbările viitoare şi abilităţile operaţionale. În mod egal, informaţiile noastre privind adâncurile mărilor sunt dramatic de sărace şi trebuie să înţelegem acest lucru. Astăzi, de exemplu, nimeni nu poate afirma cu siguranţă dacă deversarea a ajuns pe coastele europene, fapt care ne creează preocupări justificate. Este clar trebuie să înţelegem mai bine adâncurile. Acest lucru înseamnă că trebuie să ne intensificăm activităţile de cercetare şi să ne dezvoltăm capacităţile de supraveghere maritimă în ceea ce priveşte sateliţii şi echipamentul în general şi în ceea ce priveşte colectarea de date şi simulările.
Observăm şi nevoia de cooperare şi înţelegere internaţională. Până acum, doar SUA este direct afectată, dar cred că este corect să afirmăm că acest dezastru este şi o lecţie de umilinţă. Trebuie să facem schimb de experienţe, bune practici de guvernare şi răspunsuri la dezastre.
În concluzie, politica maritimă integrată a Uniunii Europene va ajuta activitatea în desfăşurare a Comisiei şi va pregăti terenul pentru o utilizare sigură, echilibrată şi durabilă a oceanelor.
Richard Seeber
Doamnă preşedintă, domnule Magnette, domnilor membri ai Comisiei, în primul rând, aş dori să-l felicit şi să-i mulţumesc comisarului Oettinger pentru reacţia sa atât de rapidă şi, mai presus de toate, pentru contactarea sectoarelor responsabile şi a autorităţilor pentru siguranţă. Cred că acesta este singurul mod prin care vom găsi o soluţie. Cu toate acestea, mai cred că abordarea atotcuprinzătoare adoptată de comisarul Damanaki este, de asemenea, extrem de importantă.
Eu sunt împotriva legislaţiei ad-hoc. Totuşi, catastrofe precum aceasta sugerează că trebuie examinată întreaga problemă a energiei. Cred că acum suntem cu toţii conştienţi că această dependenţă de combustibilii fosili are multe riscuri asociate şi că, atunci când luăm în considerare viitoarea alimentare cu energie în Europa, trebuie să luăm mereu în calcul aceste riscuri. De aceea critica vehementă pe care o aducem uneori surselor de energie regenerabilă, indiferent de criteriile de durabilitate pentru combustibilii biologici sau de impactul vizual negativ al turbinelor eoliene asupra peisajului înconjurător, trebuie întotdeauna calculat ţinând cont de faptul că alternativele sunt, de fapt, sursele de energie convenţională mai periculoase.
De aceea cred că este important, în ciuda diferenţelor dintre SUA şi Europa, că trebuie să efectuăm o analiză minuţioasă a situaţiei şi, aşa cum s-a exprimat comisarul Oettinger, că trebuie să cercetăm îndeaproape aspectele specifice ale cadrului juridic, întrucât în Europa avem o situaţie extrem de fragmentată. Acest lucru înseamnă că poate fi foarte dificil pentru o persoană să aibă acces la lege.
Prevenţia şi, mai presus de toate, cooperarea europeană sunt extrem de importante în eventualitatea unei astfel de catastrofe. Trebuie să examinăm această soluţie propusă a asigurării sau a unui fond până la concluzia sa logică. Cred că acesta este singurul mod de a oferi companiilor petroliere un anumit nivel de securitate pe termen lung.
Jo Leinen
Doamnă preşedintă, acest dezastru a avut loc în largul coastei SUA, nu a Europei. Prin urmare, acesta ne oferă o adevărată şansă de a învăţa o serie de lecţii şi de a trage anumite concluzii. Dl Oettinger a afirmat că dezbatem această problemă pentru a doua oară. Comisia mea a organizat o dezbatere majoră, de asemenea, şi vă mulţumesc că nu mai târziu de săptămâna viitoare, alături de coordonatorii Comisiei pentru industrie, cercetare şi energie şi ai Comisiei pentru mediu, sănătate publică şi siguranţă alimentară, vom afla rezultatele analizei dvs., facilitându-ne continuarea activităţii noastre pe parcursul vacanţei de vară.
Vă susţin în ceea ce priveşte impunerea unui moratoriu privind forajul extrem în Europa. Trebuie să aşteptăm până la identificarea problemelor. De asemenea, susţin solicitarea dvs. pentru standardizarea europeană, aplicarea unor standarde de siguranţă stringente şi crearea unei autorităţi europene de supraveghere. Aşa cum aţi afirmat, avem nevoie de un sistem pentru auditarea auditorilor. Îmi place foarte mult această idee. Ne vom bucura să lucrăm la acest aspect.
Doamnă Damanaki, mi-a plăcut ce am auzit de la dvs.: acest dezastru trebuie să ne determine să ne schimbăm. Politica maritimă integrată pe care aţi solicitat-o reprezintă un proiect major pentru UE. Cred că valorificarea energiei regenerabile a mării, indiferent dacă se obţine din curenţii marini de mare adâncime sau alte forme de obţinere care nu s-au inventat încă, este într-adevăr problema cheie. Cred că instituţiile, inclusiv Consiliul, au demonstrat o determinare de a preveni astfel de dezastre în Europa, aşa cum a făcut-o şi Parlamentul, şi vom fi bucuroşi să cooperăm cu domniile dvs. în vederea evitării unui astfel de eveniment.
Corinne Lepage
Doamnă preşedintă, în primul rând, doresc să-i comunic dlui Oettinger cât de uimită am fost de diferenţa dintre afirmaţiile tocmai făcute şi cele anterioare, şi cât mă bucur să o văd pe dna Damanaki şi pe dl Potočnik, care sunt la rândul lor interesaţi de subiect, că stau alături de domnia sa, deoarece acest lucru demonstrează natura multiplă a problemei cu care ne confruntăm.
În mod clar, în prezent nu există un text comunitar aplicabil. Trebuie să ne dotăm cu o lege comunitară privind această chestiune, probabil prin simpla extindere a domeniului de aplicare a legislaţiei deja existente în alte domenii. Mă gândesc la Seveso II referitoare la pericole şi la directiva privind răspunderea în domeniul mediului şi remedierea daunelor.
Problema asigurării şi a unui fond merită examinată, cu condiţia ca acest lucru să nu servească drept oportunitate pentru reducerea răspunderii producătorilor şi a operatorilor. Desigur, trebuie aplicat principiul "poluatorul plăteşte”. Moratoriul este esenţial, dar poate că nu doar în circumstanţe extreme; avem nevoie de un moratoriu privind noile instalaţii până când vom fi siguri că avem resursele tehnice necesare de a opri deversarea. Odată ce avem aceste resurse, se pot relua serviciile normale.
Un ultim aspect al erei post-petroliere: este absolut esenţial, şi aici avem o şansă de a adopta o abordare cost-beneficiu reală pe baza costurilor actuale suportate de exploatarea petrolieră. Cred că, odată ce vom putem evalua costurile directe şi indirecte şi beneficiile diverselor surse de energie, vom fi pe drumul dezvoltării durabile.
Bas Eickhout
Doamnă preşedintă, doresc să-i adresez mulţumirile mele Comisiei - comisarilor Oettinger şi Damanaki - pentru contribuţia domniilor lor la acest subiect. Într-adevăr, am mai discutat acest subiect, dar mă bucur în special pentru faptul că tonul este diferit de această dată. În luna mai a acestui an, tonul era în întregime următorul: puteţi să dormiţi liniştiţi ştiind că totul este sub control, că situaţia din Europa nu se compară cu cea din Golful Mexic. Am avut probleme cu acest ton, deoarece, deşi situaţia nu era tocmai comparabilă, totuşi există multe platforme de petrol în Marea Nordului şi noi forăm din ce în ce mai adânc în această mare pentru a extrage petrolul. Acesta este un risc pentru care trebuie să ne pregătim în mod clar, iar tonul Comisiei este acum complet diferit. Acum, Comisia vorbeşte despre un moratoriu, despre autorităţi de supraveghere şi despre responsabilitatea pentru buna guvernare. Această abordare a primit sprijinul Grupului Verzilor/Alianţei Libere Europene, dar acum permiteţi-ne să trecem la acţiuni decisive imediate, vă rugăm. Dacă ne uităm, de exemplu, la Agenţia Europeană pentru Siguranţă Maritimă, aţi spus că veţi încerca să-i extindeţi cumva mandatul. Nu l-aţi menţionat pe colegul dvs., comisarul Kallas, deşi acesta lucrează deja la acest aspect. Trebuie să vă comunic un lucru: haideţi să ne asigurăm că Agenţia nu inspectează doar petrolierele, ci şi platformele. Acum, acest lucru este posibil, iar lucrurile sunt deja în curs de desfăşurare. Haideţi să reglementăm acest lucru. Avem nevoie de sprijin mai mare pentru această abordare.
Konrad Szymański
Doamnă preşedintă, responsabilitatea companiei British Petroleum pentru scurgerea din Golful Mexic reprezintă doar o parte a adevărului. Departamentul de afaceri interne a efectuat o inspecţie a instalaţiilor cu două săptămâni anterior scurgerii dezastruoase. Autoritatea de reglementare a pieţei americane a aprobat funcţionarea instalaţiei defectuoase cu zece zile înainte de accident.
În ciuda reglementărilor din ce în ce mai stricte şi mai complicate care reglementează forajul în largul coastei, din partea guvernului nu a funcţionat un anumit lucru. Accidentul din Golful Mexic nu trebuie să fie un motiv pentru închiderea instalaţiilor similare din lume. O interdicţie privind forajul în larg în Europa sau în Statele Unite ale Americii are doar o singură consecinţă - o creştere semnificativă a transportului de petrol brut cu ajutorul petrolierelor, fapt care în mod evident va provoca daune mediului.
În fine, aş dori să recunosc asistenţa oferită de Taiwan, care a trimis unul dintre cele mai mari vase de colectare a scurgerilor de petrol din acea zonă. Astăzi, vasul curăţă Golful de petrolul brut într-un mod foarte eficient. Această ţară deseori nerecunoscută a oferit un alt exemplu edificator de responsabilitate pentru afacerile globale.
Elie Hoarau
Doamnă preşedintă, în fiecare zi ni se furnizează din ce în ce mai multe informaţii care scot la iveală gradul dezastrului ecologic din Golful Mexic provocat de defectarea platformei din larg.
Să nu uităm, cu toate acestea, că alte dezastre de acest tip au loc şi în alte părţi. Mă refer în special la ceea ce se întâmplă chiar în acest moment, şi se întâmplă de mult timp, în Nigeria. De aceea, pe lângă moratoriul privind forajul ulterior, cred că trebuie să promovăm norme mai riguroase - nu doar europene, ci şi internaţionale - privind gestionarea platformelor.
În cazul UE, cred că aceasta trebuie să se doteze cu mijloace de prevenire a acestui tip de dezastru şi cred că este clar şi faptul că toate acestea solicită, aşa cum a afirmat dna Damanaki, o decizie fermă şi finală în favoarea surselor de energie curate, regenerabile. UE trebuie să dea un exemplu în acest domeniu.
Pilar del Castillo Vera
(ES) Doamnă preşedintă, domnilor comisari, domnule Magnette, nu poate exista nicio îndoială că catastrofa din Golful Mexic a atras atenţia asupra acestor tipuri de situaţii, demonstrând în acelaşi timp nevoia analizării amănunţite a acestora şi adoptarea de măsuri în vederea prevenirii sau reacţionării în faţa acestora.
Aceste lucruri au loc şi în Europa. Ele au avut loc. Eu sunt cetăţean spaniol, şi în Spania, nu cu mult timp în urmă, am avut o problemă - în partea nordică a ţării - cu deversările de acest tip din cauza problemelor cu transportul, în acest caz, o problemă cu petrolierele.
Când ne regăsim în faţa unei situaţii de acest tip, riscul este să reacţionăm sentimental şi fără a raţiona prea mult, şi, prin urmare, fără niciun echilibru în luarea deciziei, fapt care poate avea consecinţe nedorite. Cred că ceea ce ne-au explicat comisarii, cele zece aspecte pe care le-a definit comisarul Oettinger, reprezintă o aproximare foarte importantă şi interesantă a problemei, şi acest lucru merge în direcţia adecvată.
Trebuie să acţionăm puternic în ceea ce priveşte responsabilitatea şi parteneriatul civil, să atingem poziţiile comune cu Organizaţia Maritimă Internaţională (OMI), să armonizăm legislaţia statelor membre mai bine etc., dar aceste lucruri trebuie realizate astfel încât acţiunile pe care le întreprindem să nu aibă nicio consecinţă nedorită. Prin urmare, lucrurile care trebuie făcute trebuie evaluate foarte bine, inclusiv din punct de vedere economic, împreună cu impactul acestora.
Edit Herczog
Doamnă preşedintă, catastrofa de pe platforma Deepwater Horizon va rămâne înscrisă probabil drept una dintre cele mai mari catastrofe din secolul 21 în manualele de istorie a lumii. Este vorba despre siguranţă, securitate şi prevenţie, iar siguranţa, securitatea şi prevenţia au o latură umană; toate aplicaţiile industriale pe care le utilizăm în orice domeniu sunt proiectate pentru uzul, manevrarea şi gestionarea umană. Prin urmare, trebuie să ne asigurăm că industriaşii din întregul sector şi din afara sectorului petrolier obţin aptitudinile şi informaţiile de care au nevoie în vederea gestionării oricăror consecinţe ale oricărei catastrofe, minoră sau majoră, din viitor.
Cred că trebuie să învăţăm o lecţie pentru a continua să ne confruntăm cu provocarea pe termen lung a erei post-petroliere prin diversificarea resurselor şi tehnologiilor noastre. Pentru noi, regândirea şi susţinerea planului nostru strategic pentru tehnologii energetice trebuie să fie cruciale, inclusiv tehnologiile marine la adâncime care au fost menţionate de dna Damanaki.
În cele din urmă, dragi colegi, trebuie să spun că această catastrofă, deşi nu este o catastrofă naturală, trebuie să vorbească despre solidaritate şi sprijin. În primul rând, pentru a restabili natura, dar apoi trebuie să existe solidaritate şi sprijin pentru angajaţii companiei, întrucât aceştia sunt victimele - care lucrează în altă parte a companiei. Trebuie să mergem şi să solicităm solidaritate pentru sector, în cadrul sectorului, deoarece am observat că niciunul dintre actorii din sector nu au putut rezolva problema şi trebuie să căutăm solidaritatea în cadrul Europei, deoarece BP este o companie europeană; lucrătorii sunt acolo, salariaţi europeni, şi aceştia trebuie să aibă parte de solidaritate din partea noastră pentru a-şi păstra locurile de muncă în viitor.
Gerben-Jan Gerbrandy
(NL) Doamnă preşedintă, acest Parlament continuă să critice Comisia şi Consiliul, dar trebuie să fiu cinstit şi să spun că sunt foarte impresionat de declaraţiile făcute atât de Consiliu, cât şi de Comisie.
Mă adresez mai întâi Comisiei. Astfel este Comisia, aşa cum o văd eu: puternică, ambiţioasă şi demonstrând calităţi de conducere. Aţi folosit chiar şi cuvântul "moratoriu”, care ne gâdilă plăcut la ureche, dar din punctul dvs. de vedere, desigur, a fost un apel la statele membre în vederea încetinirii acordării noilor aprobări. Întrebarea mea adresată Consiliului este următoarea: aţi putea, poate, răspunde imediat?
Evident, o lecţie importantă a dezastrului petrolier din Mexic este că trebuie să încetăm să căutăm în permanenţă combustibili fosili în cele mai imposibile locuri. În ceea ce mă priveşte, aceasta este cea mai importantă lecţie. Avem nevoie de o tranziţie rapidă către energia durabilă. Prin urmare, i-aş ruga pe comisari, atunci când vine vorba de subvenţiile pentru cărbune în Europa noastră, de exemplu, să demonstreze nivelurile de determinare şi ambiţie pe care le-au exprimat în declaraţiile lor. Acea problemă ar trebui să vă ţină ocupaţi pentru următoarele două săptămâni. Menţineţi buna activitate şi păstraţi aceeaşi direcţie adecvată.
Bart Staes
(NL) Doamnă preşedintă, domnilor miniştri, domnilor comisari, doamnelor şi domnilor, doresc să-i mulţumesc Comisiei pentru planul în cinci puncte clar şi coerent pe care l-a prezentat astăzi aici. Cred că este un raport excelent şi nu mă supără să vă comunic faptul că Parlamentul va fi nerăbdător să coopereze, în special în ceea ce priveşte moratoriul, actualizarea şi revizuirea legislaţiei, supravegherea autorităţilor de monitorizare, revizuirea şi îmbunătăţirea planurilor de urgenţă şi creşterea transparenţei. Un exemplu de lucru pe care îl poate implica rolul Parlamentului aici poate fi solicitarea ca statele membre să-şi publice toate rezultatele inspecţiei pe o pagină web astfel încât acestea să fie accesibile tuturor.
Adresându-mă acum Preşedinţiei belgiene, doresc să-i adresez câteva cuvinte domnului Magnette. Vă mulţumesc pentru angajamentul dvs. de a coopera cu noi. Cu toate acestea, permiteţi-mi să vă ofer un sfat. În luna septembrie a acestui an, vom organiza o reuniune a Convenţiei OSPAR. În ceea ce priveşte siguranţa maritimă, se va emite o declaraţie ministerială, şi cred că dvs. domnule ministru, trebuie să utilizaţi şansa oferită de această reuniune pentru a vă asigura că această convenţie conţine garanţii adecvate ale unei evaluări independente a celor întâmplate şi o evaluare independentă şi transparentă a reglementărilor existente. Cred că veţi putea lucra foarte mult la acel aspect.
Bogusław Sonik
(PL) Toţi cei prezenţi aici sunt conştienţi de magnitudinea şi enormitatea dezastrului ecologic care a avut loc în Golful Mexic. Au trecut aproape două luni de la ultima noastră dezbatere privind siguranţa platformelor de foraj marin. Între timp, a existat şi o dezbatere în cadrul Comisiei pentru mediu, sănătate publică şi siguranţă alimentară. Timp de trei luni, milioane de litri de petrol brut s-au revărsat neîncetat în Golf, devastând întregul ecosistem al regiunii. Mareea neagră a ajuns deja pe coasta Floridei şi ameninţă Cuba şi Mexic. Clarificarea rezultatelor acestei tragedii a înghiţit, de asemenea, şi un capital financiar uriaş. Compania petrolieră BP a anunţat că costurile de combatere a scurgerii dezastruoase de petrol brut în Golf au ajuns deja la peste 3 miliarde de dolari.
Având în vedere acest lucru, aş dori să-mi exprim sprijinul pentru propunerile privind crearea unui fond special şi nevoia de asigurare împotriva deversărilor de petrol brut în apele europene. Sunt de părere că companiile petroliere, deşi minimizează riscul, trebuie să fie şi pregătite financiar pentru a purta responsabilitatea financiară în eventualitatea unei catastrofe. Stabilirea unui fond de acest tip ar oferi o anumită protecţie şi ar fi expresia răspunderii ecologice şi sociale pentru propriile sale investiţii. Cred că este esenţial şi să introducem un sistem uniform de inspecţie tehnică a platformelor din apele teritoriale ale Uniunii Europene şi o evaluare periodică şi publică a siguranţei acestora.
Ulrike Rodust
(DE) Doamnă preşedintă, aş dori să-i mulţumesc doamnei Damanaki şi domnului Oettinger. Afirmaţiile domniilor lor ne dau speranţă. Deşi Golful Mexic este foarte departe, dezastrul ne poate afecta şi fauna noastră, în special peştii. În cazul în care petrolul din Golf este transportat spre Atlantic, acesta ar putea afecta zonele de depunere a icrelor ţiparului european, de exemplu, care era deja ameninţat cu extincţia din cauza catastrofei petroliere anterioare.
Acesta nu este un fenomen natural, ci mai degrabă un dezastru de necrezut declanşat de eroarea umană. Din acest motiv, trebuie să facem tot ce ne stă în putinţă pentru a ne asigura că astfel de lucruri nu se vor mai repeta. Răspundem pentru siguranţa platformelor petroliere europene. Trebuie să ne testăm legislaţia deoarece prevederile europene în materie de răspundere faţă de mediu nu se aplică în eventualitatea unei catastrofe petroliere pe mare.
Doar în Marea Nordului există peste 400 de platforme de petrol. Având în vedere faptul că Uniunea Europeană are o coastă cu lungimea de 320 000 km, este esenţial să ne îndepărtăm de petrol şi să ne îndreptăm spre un viitor bazat pe energii regenerabile. Solicit Comisiei să propună soluţii concrete şi să acţioneze rapid.
Herbert Reul
(DE) Doamnă preşedintă, domnule Magnette, domnilor comisari, doamnelor şi domnilor, atunci când au loc catastrofe, apare o nevoie urgentă de soluţii inteligente în vederea asigurării faptului că astfel de dezastre nu se vor mai repeta niciodată. Cu toate acestea, ar trebui să ne păzim de dramatizarea în exces a situaţiei.
Domnule Oettinger, am fost extrem de impresionat de modul în care Comisia a tratat această problemă în acel moment. Cred că ar fi înţelept mai degrabă să analizăm problemele şi faptele cazului şi apoi să identificăm soluţiile, decât să producem soluţii înainte de investigarea completă a circumstanţelor. Acest lucru este foarte binevenit. Cred că nu mai există alternative la această abordare. Până la urmă, şi Europa are 10 166 de uzine de extracţie a gazului şi petrolului în funcţiune, 80 % dintre ele fiind în largul mării. Aceasta este o problemă care trebuie luată în serios.
Cu toate acestea, este adevărat şi faptul că problema tocmai descrisă a apărut în SUA şi că noi nu am avut nicio problemă de acest fel aici în ultimele decenii. Acest lucru nu trebuie să ne facă să ne culcăm pe o ureche, ci ne solicită să raţionăm cu atenţie la nevoile care trebuie schimbate şi unde sunt necesare schimbări. Mai presus de toate, trebuie să evităm principiul "Catastrofa a avut loc acolo - principala problemă de aici este că trebuie să facem o serie de schimbări şi să elaborăm noi recomandări”. Situaţia nu trebuie aruncată de colo-colo, ci avem nevoie, mai degrabă, de o abordare serioasă, minuţioasă. Cred că abordarea noastră este absolut corectă şi rezonabilă.
De asemenea, mă bucur să aflu că noi, atât Comisia pentru mediu, sănătate publică şi siguranţă alimentară, cât şi Comisia pentru industrie, cercetare şi energie, vom primi informaţii mai detaliate săptămâna viitoare referitoare la evoluţiile ulterioare. Cred că Comisia trebuie să continue cu această abordare considerată, raţională şi serioasă. Deşi nu ar trebui să fie un stimulent pentru acţiuni pripite, nu ar trebui nici să contribuie la o trivializare a acestei probleme.
Kriton Arsenis
(EL) Doamnă preşedintă, vă mulţumesc, domnilor comisari, aşa cum a afirmat comisarul Damanaki, mareea neagră ameninţă într-adevăr Atlanticul în întregime şi ameninţă să ajungă pe coastele noastre. M-a bucurat faptul că comisarul Oettinger a început acum să se gândească la propunerea pe care am făcut-o aici împreună cu dna Lepage, în această Cameră, pe parcursul dezbaterii anterioare privind un moratoriu. Cu toate acestea, domnule comisar, acest moratoriu nu trebuie să fie temporar. Avem nevoie de un moratoriu permanent, astfel cum are SUA pentru majoritatea domeniilor lor.
De asemenea, mă bucur că dezbateţi problema răspunderii în domeniul mediului. Avem nevoie de o schimbare a cadrului. Trebuie să ştim cine este responsabil şi cine trebuie să plătească pentru astfel de accidente. Odată ce aţi iniţiat această dezbatere, trebuie să cercetaţi şi problema responsabilităţii de mediu în legătură cu forajul marin pentru gaz natural şi CSC.
Astfel cum a afirmat comisarul Damanaki, în ultimă instanţă, singura soluţie poate fi pentru noi, de fapt, să devenim independenţi de cărbune cât mai curând posibil.
Licia Ronzulli
(IT) Doamnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, dezastrul ecologic care a avut loc în ultimele săptămâni în Golful Mexic trebuie să servească drept semnal de alarmă pentru fiecare dintre noi. Dacă ar avea loc un eveniment similar într-o mare continentală cum este Marea Mediterană, care se mândreşte cu un nivel inestimabil al biodiversităţii care este unice în lume, consecinţele ar fi inimaginabile.
În legătură cu acest lucru, săptămâna trecută, am prezentat o întrebare cu solicitare de răspuns scris care sublinia faptul că platformele de petrol din largul mării fac obiectul unui regim mai indulgent de răspundere civilă comparativ cu marile uzine industriale. Acest lucru înseamnă că în cazul în care are loc o deversare, compania petrolieră este singura responsabilă dacă este vinovată sau neglijentă şi doar în acel caz i se solicită plata pentru daunele ecologice provocate.
Dintr-un număr de 103 de accidente industriale care au avut loc în 2008, 17 au avut loc pe platforme de extracţie a petrolului. Chiar dacă supravegherea şi controlarea platformei reprezintă răspunderea autorităţilor naţionale, o iniţiativă europeană destinată sporirii siguranţei platformelor de extracţie ar transmite cu siguranţă un semnal important. Expunerea la risc a patrimoniului ecologic al Europei se poate dovedi a fi o greşeală ireparabilă pentru fiecare dintre noi şi, mai presus de toate, pentru generaţiile viitoare. Prin urmare, sunt în favoarea unei mai mari securităţi şi a unor controale mai bune pentru binele comun.
Elisabeth Köstinger
(DE) Doamnă preşedintă, cedarea platformei de petrol Deepwater Horizon a provocat cel mai mare dezastru petrolier din istoria noastră. Până în acest moment, milioane de litri de petrol brut s-au scurs în Golful Mexic provocând pierderi masive pentru fauna marină, precum şi pentru cea terestră. Consecinţele globale pentru ecosistem sunt dezastruoase.
UE trebuie să-şi aducă o contribuţie constructivă la regulamentele juridice consolidate pentru extracţia de petrol astfel încât companiile petroliere să nu poată face rabat de la calitatea materialelor utilizate sau de la măsurile de siguranţă pe care le aplică. Eficienţa costurilor nu poate fi utilizată drept argument în faţa posibilelor ameninţări la sănătatea oamenilor sau a faunei şi florei sălbatice provocate de neglijenţă. În plus, o mai mare concentrare asupra energiilor regenerabile poate furniza un răspuns la creşterea consumului energetic din întreaga lume.
Mesajul meu pentru Comisie este că trebuie să aducem schimbări în acest domeniu, să ne îndepărtăm de combustibilii fosili şi să ne îndreptăm spre combustibilii biogenici. Trebuie să reducem dependenţa noastră actuală de acest domeniu.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Doamnă preşedintă, ni s-au furnizat informaţii foarte interesante în această Cameră astăzi, de către dl Oettinger şi dna Damanaki. Aceste informaţii confirmă faptul că Comisia a efectuat rapid o serie de paşi după catastrofa din Golf. Cu toate acestea, adevărul este că rezultatele convorbirilor şi deciziile luate sunt încă într-un stadiu cât se poate de incipient. Să nu uităm că vorbim despre siguranţă şi responsabilitate în domeniul extracţiei petrolului brut. Greşelile din acest domeniu provoacă pierderi imense în natură, dar şi pierderi financiare.
Din punctul meu de vedere, acest lucru trebuie să fie un stimulent puternic pentru Uniunea Europeană în vederea introducerii unui moratoriu temporar privind noile foraje. Până când nu vom fi siguri că extracţia va fi sigură, trebuie să ne luăm precauţii deosebite.
Barbara Matera
(IT) Doamnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, să protejăm marea şi pământul fiecărei ţări din Europa astfel încât să rămână necontaminate. Acestea sunt comori şi beneficii uriaşe pentru turism şi economiile ţărilor noastre, precum şi pentru bunăstarea lor în general.
Este necesară cercetarea privind noile surse de energie. Cu toate acestea, expunerea la risc a ecosistemelor teritoriilor şi mărilor noastre trebuie contracarată prin limite de supraveghere stabilite de autorităţile naţionale şi europene pentru a evita prospectarea şi extracţia nejustificată şi agresivă a petrolului. Italia a închis recent lacunele de reglementare, fapt care a însemnat că anumite platforme puteau, în trecut, să abuzeze de cele mai frumoase coaste ale noastre. Aş dori să-i mulţumesc ministrului italian pentru egalitate, Stefania Prestagiacomo, pentru acest lucru, şi sper că toate reglementările naţionale vor proteja bunăstarea terenurilor, a habitatelor acestora şi a calităţii vieţii cetăţenilor care locuiesc în regiuni care pot deveni subiectul acestor activităţi.
Angelika Werthmann
(DE) Doamnă preşedintă, de la scufundarea platformei de petrol Deeptwater Horizon în Golful Mexic, milioane de litri de petrol s-au scurs în mare zilnic. Analiza riscurilor efectuată de BP pentru platforma de foraj a estimat şansele unui accident care implică o ameninţare majoră de mediu ca fiind imposibile sau aproape imposibile. Repet, acum ştim că este exact contrarul.
Preşedintele Obama a convocat o comisie de anchetă la mijlocul lunii iulie care va cerceta problema reglementării forajului la mare adâncime şi problemele gestionării riscurilor. Noile surse de petrol pot fi accesate doar prin forajul la mare adâncime. Chiar săptămâna trecută, Norvegia a emis licenţe pentru aproape 100 de blocuri de explorare în Marea Nordului.
Domnule comisar Oettinger, nu pot decât să susţin eforturile dvs. de obţinere a celor mai înalte măsuri de siguranţă dintr-o perspectivă europeană - foarte mult în interesele oamenilor sănătoşi şi ale unui mediu sănătos.
Elena Oana Antonescu
Vreau să mulţumesc şi eu Comisiei pentru declaraţiile făcute.
Nu există un tip de exploatare cu grad de siguranţă 100 %. Un grad de risc există întotdeauna, dar întrebarea este cât de mare este riscul pe care şi-l asumă companiile în fiecare caz. Costurile exploatării pot fi extrem de ridicate, în funcţie de caracteristicile geologice ale zonei, ceea ce poate determina o companie să îşi asume riscuri mari pentru a se asigura că obţine profit. Costă mult mai puţin să creştem măsurile de siguranţă a exploatării, decât să căutăm soluţii post factum.
Cred că legislaţia trebuie să fie îndeajuns de strictă pentru a preîntâmpina astfel de accidente şi, de asemenea, că trebuie să ne asigurăm că firmele care exploatează în apele europene au capacitatea financiară de a suporta pagubele produse mediului şi societăţii într-un scenariu de risc maxim.
Doresc să mă alătur colegului Sonik şi să solicit Comisiei să aibă în vedere crearea unui fond de urgenţă, pentru a ne asigura că daunele vor fi acoperite şi atunci când costurile depăşesc capacitatea financiară a poluatorului.
Petru Constantin Luhan
Se preconizează că în 2030 cererea de petrol la nivel global va fi cu o treime mai mare decât în prezent, iar în Uniunea Europeană ponderea petrolului va reprezenta 35 % din cererea de energie primară.
În prezent, instalaţiile de extracţie şi infrastructura de transport a petrolului se află într-un continuu proces de îmbătrânire. În contextul actualei crize economice şi financiare, posibilităţile de investiţii în infrastructura petrolieră sunt relativ reduse şi consider că, atât Comisia, cât şi statele membre, trebuie să îşi coordoneze strâns eforturile pentru a facilita investiţii în acest domeniu, în special pentru a evita consecinţe negative ale posibilelor catastrofe asupra mediului înconjurător şi pentru a asigura securitatea energetică a Uniunii Europene.
De asemenea, susţin intensificarea dialogului cu marile companii petroliere şi continuarea politicilor europene în acest sector, în vederea eliminării, sau cel puţin a reducerii, efectelor negative generate de exploatarea şi extracţia petrolului.
Günther Oettinger
Doamnelor şi domnilor, vă mulţumesc pentru această dezbatere. Dna Damanaki, personalul meu şi eu însumi am luat la cunoştinţă contribuţiile şi propunerile constructive ale domniilor voastre şi îmi va face plăcere să revin în săptămânile următoare.
Doresc să aduc câteva comentarii în mod special cu privire la patru aspecte. În primul rând, deşi respect competenţele statelor noastre membre, aş dori să le sfătuiesc în mod expres să nu pună în aplicare noile proceduri de aprobare în prezent. Cred că un moratoriu privind procesarea cererilor pentru noile platforme de foraj şi luarea deciziilor relevante reprezintă un răspuns rezonabil în prezent şi, din acest motiv, noile proiecte pot fi amânate pentru o dată ulterioară.
În prezent lucrăm la o strategie pentru energie pentru 2020-2050. Factorul de decizie aici este rolul pe care-l va juca petrolul în deceniile care urmează. Realitatea este că tendinţa mondială este spre o cerere mai mare de energie obţinută din petrol. Mă îndoiesc că Europa are cu adevărat nevoie de mai mult petrol. Scopul meu în cadrul strategiilor noastre pentru 2020-2050 este să ne descurcăm cu mai puţin petrol şi să justificăm această abordare şi să elaborăm prevederi adecvate. Cu alte cuvinte, încerc să găsesc o modalitate de a ocoli consumul de petrol. Acest lucru se poate obţine în industrie, în gospodăriile private, în domeniul încălzirii şi în alte domenii, cum ar fi generarea de electricitate alimentată de petrol, dar, în mod clar, un domeniu rămâne sensibil: sectorul transporturilor. În ciuda extinderii reţelei de transport feroviar în deceniile care urmează, petrolul va continua să fie o sursă cheie de energie în transportul aerian, atât pentru pasageri, cât şi pentru marfă, şi în transportul la suprafaţă a mărfurilor grele. Eficienţa energiei poate fi sporită, reducând cererea, iar o parte din cerere poate fi transformată sau evitată, dar, fără petrol, transportul aerian sau cel rutier de vehicule de mare tonaj va fi imposibil în următoarele decenii.
În ceea ce priveşte maşinile, urmărim tema energiilor regenerabile din sectorul de transport, stabilind pentru noi înşine un obiectiv de 10 % din energia regenerabilă până în anul 2020. În prezent, există peste 200 de milioane de maşini înregistrate în statele membre ale Uniunii Europene. Dacă reuşim să trecem 5 milioane dintre acestea pe electromobilitate până în anul 2020, va fi un succes uriaş.
Cu toate acestea, acest lucru înseamnă încă 200 milioane de maşini care încă folosesc motorină sau benzină. Cu alte cuvinte, electromobilitatea este în curs de desfăşurare, dar, indiferent de ce eficienţe putem obţine, petrolul va rămâne esenţial în deceniile care urmează dacă vom accepta tiparele curente de mobilitate individuală şi dacă vom avem un interes în producţia de maşini. Din acest motiv, vom continua să avem nevoie de petrol pentru o perioadă de timp relativ lungă în viitor şi nu ar trebui să permitem ca dependenţa noastră de ţările terţe să crească la 100 %, în special întrucât ţările terţe deseori nu reuşesc să îndeplinească cerinţele noastre de control şi siguranţă în aceeaşi măsură precum statele membre şi companiile care funcţionează aici în Uniunea Europeană.
De asemenea, aş dori să menţionez răspunderea şi daunele. Susţin pe deplin compensarea şi principiul "poluatorul plăteşte”, indiferent dacă este vinovat sau nu, precum şi răspunderea corporaţiilor, până la includerea răspunderii personale.
Stabilirea soluţiilor preliminare de la bun început ar generaliza principiul "poluatorul plăteşte” şi ar provoca pasarea unei serii de costuri în sarcina publicului, reducând astfel interesul companiilor de a evita daunele.
În al doilea rând, ar trebui să cercetăm dacă trebuie să propunem asigurarea obligatorie în funcţie de cauza sau dimensiunea daunelor. În al treilea rând, se ridică problema dacă legislaţia fiscală din statele noastre membre conţin suficiente prevederi referitoare la răspundere şi daune şi apoi, în al patrulea rând, în opinia mea, apare problema contribuţiilor care trebuie direcţionate către alcătuirea unui fond.
În fine, aş dori să iau în considerare subiectul locurilor de muncă. BP, Shell, Total şi alţii sunt mari angajatori europeni care furnizează un număr uriaş de locuri de muncă, ceea ce înseamnă că este în joc viaţa oamenilor. Cred că este important să susţinem locurile de muncă din sectorul energetic. Nu intenţionez să speculez aici, dar secţiunile referitoare la afaceri din presa europeană se întreabă toate dacă BP va rămâne o companie globală autonomă cu sediul în Europa.
Problema este valoarea pe piaţă şi anumite posibile schimbări. Evident, dacă BP are sediul în Europa, o putem trage la răspundere, în timp ce o schimbare în cadrul structurii de acţionari ar tinde să slăbească poziţia Europei în toate aspectele de siguranţă între politică şi afacerile private - nu voi continua cu presupunerile care se pot face referitor la companiile de stat chineze.
Vom fi bucuroşi să vă raportăm în următoarele zile prin intermediul coordonatorilor pentru Comisia pentru mediu, sănătate publică şi siguranţă alimentară şi Comisia pentru industrie, cercetare şi energie şi, la rândul meu, voi reveni în această Cameră în toamnă cu propuneri cuprinzătoare.
Maria Damanaki
membră a Comisiei. - Doamnă preşedintă, în primul rând aş dori să le mulţumesc tuturor deputaţilor în Parlamentul European pentru această dezbatere cu adevărat constructivă. La fel cum a afirmat şi dl Oettinger, am avut multe propuneri de luat în considerare.
Pentru acele persoane care solicită o reacţie urgentă şi eficientă, aş dori să spun că acest moratoriu ne va oferi timp să ne verificăm legislaţia şi să vedem care sunt nevoile. Vom reveni la acest subiect, iar acesta nu este sfârşitul procedurii. De asemenea, aş sublinia faptul că extinderea mandatului AESM la activităţile de foraj va reprezenta prima noastră prioritate. Trebuie să facem acest lucru şi înţelegem pe deplin că trebuie să facem acest lucru.
În ceea ce priveşte oamenii şi solicitările pentru rezultate reale şi tangibile privind energia regenerabilă, aş dori să spun că strategia UE 2020, strategia Comisiei, se concentrează asupra acordării de fonduri cercetării şi motivării în vederea obţinerii rezultatelor. Unul dintre scopurile cadrului programului de cercetare din cadrul următoarei perspective financiare va fi - şi acesta este o prioritate - energia regenerabilă a oceanului. Consider acest lucru a fi un răspuns pozitiv la propunerile dvs.
Paul Magnette
Doamnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, permiteţi-mă să-mi exprim satisfacţia vis-a-vis de această dezbatere. Aceasta a fost prima mea dezbatere sub această Preşedinţie şi trebuie să spun că mă consider foarte norocos că am putut lua parte la o astfel de dezbatere consistentă şi dinamică, care demonstrează atât un consens larg în rândul deputaţilor, cât şi o convergenţă destul de puternică cu propunerile prezentate de Comisie. Din partea mea, mă voi asigura că dezbaterea se organizează în cadrul Consiliului şi că această convergenţă şi acest consens larg se reproduc acolo.
Putem vedea clar, la sfârşitul acestei dezbateri, cum ar trebui să arate o politică pentru Europa acceptată pe larg şi putem vedea clar că, în ultimă instanţă, aşa cum zice proverbul: "Tot răul spre bine.” Dacă acest dezastru, care a avut loc la mare distanţă de noi, ne permite nouă, europenilor, să facem bilanţul corpului nostru de regulamente, pentru a ne asigura că acum acestea sunt consolidate, chiar dacă nu ne confruntăm cu un dezastru, şi să ne asigurăm că astfel de dezastre nu pot avea loc, atunci, într-un final, va ieşi ceva bun din acest lucru, şi cel puţin vom avea meritul de a fi învăţat fiecare lecţie pe care am putut-o învăţa de pe urma acestui eveniment. Aşa cum au afirmat mulţi, ne rămân de revizuit toate normele noastre preventive, de examinat aceste norme după cooperarea deplină, desigur, cu sectorul, cu autorităţile publice şi cu autorităţile de reglementare, dar şi - şi aici subliniez acest punct pentru beneficiul Comisiei - cu experţii independenţi, astfel încât să putem fi siguri că am auzit toate punctele de vedere posibile privind aceste chestiuni. Dacă este necesar, trebuie să continuăm acest proces până când vom avea un set de reglementări care aproape că ne vor asigura - deoarece nu există siguranţă în acest domeniu - că astfel de accidente nu pot avea loc niciodată. Propunerea făcută de Comisie de luare în considerare a unui moratoriu este o propunere fundamentală şi, repet, mă voi asigura că Consiliul va organiza o dezbatere şi că se va lua o decizie cât mai curând posibil.
Cel de-al doilea principiu fundamental este principiul "poluatorul plăteşte” şi, prin urmare, propunerea unei forme de asigurare care oferă două avantaje: primul, se asigură că dacă are loc într-adevăr un dezastru - fapt pe care nu-l dorim, în mod evident - cei responsabili nu vor putea scăpa de obligaţiile lor financiare. Acest lucru este de o importanţă crucială. Al doilea, dacă sistemul de asigurare este suficient de bine gândit şi de puternic, va avea avantajul de a acţiona ca un factor de descurajare, astfel încât orice persoană din rândul celor care iau în considerare aventurarea în activităţi periculoase de foraj va fi intimidată de condiţiile de asigurare care li se impun. Acesta este un avantaj suplimentar al acestui tip de sistem.
Apoi, desigur, va fi necesară revizuirea şi corectarea tuturor reglementărilor referitoare la răspundere şi la mecanismele de intervenţie în eventualitatea unui dezastru. Am menţionat deja faptul că ar fi util să revizuim normele Agenţiei Europene pentru Siguranţă Maritimă (AESM), pentru a ne asigura că acestea, precum şi mecanismele noastre de protecţie civilă ne furnizează toate resursele de care avem nevoie pentru a reacţiona în eventualitatea unui dezastru. În sfârşit, şi mai presus de toate, acest dezastru ne reaminteşte că noi, în Europa, am demonstrat o capacitate de prevedere deosebită atunci când, în decembrie 2008, am adoptat pachetul privind clima şi energia, acele faimoase obiective 20/20/20. Într-un fel, este o coincidenţă fericită faptul că, exact în momentul în care administraţia SUA anterioară hotăra să se angajeze iar în activităţi riscante de foraj, inclusiv în Alaska, şi în cele mai extreme condiţii meteorologice, Europa proceda exact în mod opus şi încerca să procure mijloacele pentru o eficienţă energetică adevărată şi pentru o tranziţie reală spre energiile regenerabile. Nu putem fi decât încântaţi de acest fapt şi trebuie să continuăm să o spunem; trebuie să continuăm să-i înştiinţăm pe cei din jurul nostru că acest angajament pe care l-am realizat cu aproape 18 luni în urmă devine din ce în ce mai puternic pe zi ce trece.
30 iunie a fost termenul limită până la care statele membre trebuiau să-şi depună planurile lor de acţiune pentru dezvoltarea energiilor regenerabile. Nu ştiu dacă toate statele membre şi-au depus planurile, domnule comisar. Sunt sigur că Comisia exercită o presiune legitimă asupra lor în vederea obţinerii acestor planuri la termen. Belgia şi-a depus planul cu o întârziere de 48 de ore, fapt pentru care îmi cer scuze, dar a fost depus. Acestea sunt documente care arată că, de data aceasta, tranziţia industrială fundamentală este în curs de desfăşurare, că, de data aceasta, fiecare stat membru şi-a examinat toate procesele interne solicitate în vederea completării acestei tranziţii şi, în acelaşi timp, şi-u recunoscut potenţialul şi volumul uriaş de muncă implicat.
Acelaşi lucru se aplică evaluării eficienţei energetice. După cum ştiţi, domnule comisar - după cum probabil ştiţi şi dvs., doamnelor şi domnilor - Preşedinţia aşteaptă cu nerăbdare să ne vadă făcând progrese în domeniul eficienţei energetice. Eficienţa energetică este politica tuturor politicilor. Politicile pentru energiile regenerabile sunt toate foarte bune, dar ar fi şi mai bine dacă nu s-ar consuma niciun fel de energie. Ştim că, atunci când vine vorba despre clădiri - şi acest lucru este în ciuda regulamentelor pe care le-am adoptat recent, privind performanţa energetică a clădirilor, de exemplu -, încălzire, industrie şi chiar şi transport, încă putem face economii uriaşe în Europa. Acest lucru a fost demonstrat de un număr mare de studii.
Dacă cercetăm aceste evaluări ale regulamentelor privind vehiculele particulare - maşinile, de exemplu - putem observa cât de eficiente sunt aceste regulamente; acestea au jucat un mare rol în reducerea consumului de combustibili fosili, şi în special de petrol, de către şoferii europeni, fapt care demonstrează cât de relevantă este această politică. După cum ştiţi, domnule comisar, aşteptăm primele rezultate ale evaluării planului de acţiune privind eficienţa energetică astfel încât să putem începe lucrul la cel de-al doilea plan, foarte ambiţios, cât mai curând posibil.
De asemenea, va trebui să reexaminăm, doamnă Damanaki, energiile regenerabile din larg. După cum ştiţi, Belgia este concentrată în special pe Marea Nordului din motive geografice evidente. Cu puţin timp în urmă, noi, împreună cu alte state membre şi alt stat care nu este membru, care se întâmplă să deţină, de asemenea, platforme şi se angajează în activităţi de explorare şi foraj - Norvegia - am luat iniţiativa de a semna, toţi 10, un acord comun de construcţie a unei ferme eoliene în Marea Nordului. Acesta este unul dintre cele mai mari proiecte de dezvoltare a energiei regenerabile realizat vreodată. În acelaşi timp, începem să luăm în considerare dezvoltarea altor tehnologii de energie regenerabilă în cadrul acestor ferme eoliene din Marea Nordului în vederea exploatării puterii marine pentru generarea de energie. Acest lucru reprezintă o altă problemă la care vom reveni, deşi între timp se va desfăşura o dezbatere majoră, întrucât va trebui să finalizăm planul de acţiune 2011-2020 pe durata acestei Preşedinţii; cu alte cuvinte, va trebui să ne concretizăm viziunea energetică pentru următorii 10 ani. Acest lucru înseamnă transpunerea acelor obiective faimoase din pachetul 2020 în propuneri specifice, concrete, şi furnizarea soluţiilor de finanţare asociate. De asemenea, va trebui să purtăm dezbaterea privind foaia de parcurs 2050, viziunea pentru 2050, care este, fără îndoială, piatra de hotar a tuturor angajamentelor pe care le-am făcut. O parte dintre oamenii de ştiinţă afirmă în prezent că Europa are o şansă serioasă de a asigura un procent de 100 % de energii regenerabile în 2050 dacă se va pune în aplicare o politică eficientă privind eficienţa energetică şi se vor dezvolta energii regenerabile. Acest lucru înseamnă că ne vom elibera de combustibilii fosili în aproximativ 40 de ani.
Aceasta este o altă dezbatere pe care va trebui să o organizăm şi lansăm cu ambiţia necesară.
Preşedinta
Dezbaterea a fost închisă.
Declaraţii scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
RadvilMorkūnaitė-Mikulėnien 
S-a discutat mult despre ceea ce ar trebui să facem pentru a evita astfel de evenimente precum cel din Mexic pe viitor. Acest lucru este relevant pentru noi, în Lituania, în special deoarece platforma de explorare a unui stat care nu este membru UE este amplasată în apropierea liniei noastre de coastă. În cazul unui accident pe această platformă, ne-am confrunta cu un dezastru ecologic pe ţărmurile europene, cea mai poluată mare din lume. Mai mult, nu există încă niciun acord cu statele responsabile pentru platformă privind curăţarea otrăvii oricărui accident de pe această platformă. Un alt caz similar poate apărea în cazul în care va exista un accident la gazoductul Nord Stream pe fundul Mării Baltice. Toate cele trei cazuri menţionate sunt legate de un singur lucru - procedurile de evaluare a impactului asupra mediului efectuate sunt plătite de clienţi şi, prin urmare, nu sunt independente sau obiective. Solicit începerea discuţiilor privind stabilirea unui sistem care asigură o evaluare independentă a impactului asupra mediului. O parte esenţială a unui astfel de sistem ar fi un fond finanţat de companiile interesate şi administrate de instituţii independente, care ar finanţa evaluările privind impactul asupra mediului, asigurându-le astfel obiectivitatea. Pe de altă parte, trebuie să ne asigurăm că aceste norme privind obiectivitatea se aplică în cadrul evaluărilor impactului asupra mediului efectuate nu doar de UE, ci şi de ţările terţe.
(Şedinţa a fost suspendată la ora 19.30 şi reluată la ora 21.00)
