Izidi srečanja Evropskega sveta z dne 19. in 20. junija 2008 v Bruslju - Polletje delovanja slovenskega predsedstva (razprava)
Predsednik
Naslednja točka so izjave Sveta in Komisije o izidih srečanja Evropskega sveta z dne 19. in 20. junija 2008 v Bruslju ter izjava predsedujočega Svetu o polletnem delovanju slovenskega predsedstva.
Gospe in gospodje, predsedniki političnih skupin in politične skupine bodo navedle svoje stališče in oceno slovenskega predsedovanja.
Naj se iskreno zahvalim predsedujočemu Svetu in predsedniku vlade Janezu Janši in tudi njegovemu ministru Janezu Lenarčiču za odlično sodelovanje z Evropskim parlamentom in predsednikom.
Gospod predsednik Evropskega sveta, predsednik vlade Janez Janša, želim vam povedati, da je to bilo po mojem mnenju eno od najprijaznejših predsedovanj, kar jih je doživel Parlament, ter se vam na tem plenarnem zasedanju Evropskega parlamenta iskreno zahvaljujem.
(Ploskanje.)
Janez Janša
predsedujoči Svetu. - Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik, za besedo. Hvala lepa za tudi te pohvalne besede o slovenskem predsedovanju. Zelo cenim dobro sodelovanje v času našega vodenja Sveta Evropske unije, sodelovanje s Parlamentom. Vam, gospod predsednik Evropske komisije, tudi ko gre za sodelovanje z Evropsko komisijo lahko rečem, da je bilo zelo dobro in ta sinergija med Svetom, Komisijo in Parlamentom v zadnjih šestih mesecih je prispevala k temu, da smo dosegli nekatere premike, ki so Evropo naredili boljšo in tudi učinkovitejšo, še posebej v zvezi s potrebnimi odgovori na globalne izzive.
Vesel sem, da imam danes priložnost, spoštovane poslanke in poslanci, gospe in gospodje, predstaviti zaključke junijskega Evropskega sveta. To je bilo zanimivo srečanje polno izzivov, in na nek način tudi priložnost za to, da smo povzeli premike, ki smo jih dosegli skupaj v zadnjih šestih mesecih. Gostota dogodkov v prvem polletju leta 2008 je bila zelo velika in premiki, ki smo jih dosegli, dokazujejo, da je Evropa dinamična, da deluje in da se je sposobna soočiti tudi s težavami.
V preteklih šestih mesecih - če naštejem samo nekatere premike - smo razširili evroobmočje, vanj prejšnji teden povabili še Slovaško, ki bo vstopila v evroobmočje 1. januarja leta 2009, porušili smo zadnje schengenske ovire, otvorili in izpeljali dober del programa evropskega leta medkulturnega dialoga. Tukaj gre še posebna zahvala gospodu predsedniku Parlamenta Hans-Gertu Pötteringu za vrsto dogodkov, ki so bili v letu medkulturnega dialoga organizirani v Evropskem parlamentu. Sam sem prisostvoval kar nekaj tem dogodkom. Še posebej srečanje z verskimi voditelji je predstavljalo, po mojem mnenju, veliko dodano vrednost in nadaljevanje tradicije, ki jo velja ohraniti tudi v prihodnje.
Ustanovili smo Evro-sredozemsko univerzo na slovenski obali in dosegli dogovor o sedežu Evropskega inštituta za tehnologijo v Budimpešti. Vzpostavljen je bil dan, prvi evropski dan pomorstva. Marca smo zagnali drugi cikel prenovljene lizbonske strategije in uvedli peto svoboščino.
Praznovali smo tudi nekaj pomembnih obletnic za Evropsko unijo: 10. obletnico Evropske centralne banke in evra, 50. obletnico te spoštovane hiše, Evropskega parlamenta, pa tudi 60. obletnico Haaškega kongresa.
Korake naprej, kot sem dejal že prej, je bilo možno doseči predvsem zaradi dobrega sodelovanja in sinergije, ki smo jo dosegli med Svetom, Parlamentom in Komisijo. Tukaj se obema predsednikoma še enkrat zahvaljujem tudi za izdaten osebni angažma. Brez tega bi bila koordinacija bistveno bolj otežena in ti koraki naprej tudi bolj vprašljivi. Skratka, šlo je za strateško pomoč. Hvala zanjo. Enako tudi predsednikom političnih skupin, vodjem poslanskih klubov v Evropskem parlamentu za dobro komunikacijo, za sodelovanje, še posebej v teh zadnjih tednih po referendumu na Irskem, ko so bili časi tudi politično zelo zahtevni. Lahko rečem, da - seveda to je moja ocena - ampak z naše strani ocenjujemo to sodelovanje za zelo dobro.
Današnje vsebinsko poročilo z junijskega Evropskega sveta bi rad začel tam, kjer sem januarja, ko sem predstavljal prioritete, končal svoj nagovor, in sicer pri želji, da bi nekoč vsak naključen sprehajalec poljubnega mesta v Evropski uniji, tudi na Irskem, lahko brez pomisleka dejal, da se počuti Evropejca in da mu je mar, kaj bo jutri z Evropo tudi zaradi tega, ker ve, da je Evropi mar, kaj bo jutri z njim.
Jaz mislim, da je zadnje dogajanje, tudi glasovanje proti ratifikaciji lizbonske reformne pogodbe na Irskem, tej misli dalo neko dodatno težo. Ob tem se moramo zavedati, da tukaj ne gre za krizo lizbonske pogodbe ali za krizo Evrope ali pa Evropske unije na splošno, mislim, da gre tukaj za prastari izziv vsake politike, odkar ta obstaja, odkar je politika delanje za skupno dobro.
In sicer se ta izziv glasi: kako doseči, da bodo predlogi reform, predlogi sprememb, večinsko podprti tudi takrat, kadar gre dobro. Tudi takrat, kadar ni videti nekih velikih zunanjih nevarnosti. Tudi takrat, ko vsi ugotavljamo, da sedanje generacije v Evropi živijo bistveno boljše, kot so živele prejšnje? Kako prepričati ljudi, da je za to, da se bo takšno dobro ali pa solidno življenje nadaljevalo, potrebno uvesti nekatere spremembe? In kako zagotoviti predlogom teh sprememb podporo v časih, ko sije sonce, ko je vreme dobro ali pa še kar dobro? In kako razložiti, da je pač streho potrebno popraviti pravočasno?
Kadar nam tega ne uspe razložiti - in to je tako problem nacionalnih politik, kot tudi evropske politike - je podzavestna reakcija posameznika - in ta je logična, normalna - obramba obstoječega. Oklepajoč se prepričanja, da so nam to, kar imamo, prinesle obstoječe rešitve in zakaj jih torej spreminjati. Bistveno lažje je ob takšnih dilemah risati strahove, kot pa risati bodoče rezultate, ki jih še ni.
Izziv je tukaj velik in razprava na junijskem Evropskem svetu je nazorno pokazala, da ga je pač potrebno sprejeti. Ta je pokazala tudi, da smo si enotni v spoznanju, da razširjena Evropska unija potrebuje po eni strani instrumente za bolj učinkovito in bolj demokratično delovanje navznoter, po drugi strani pa seveda potrebuje nov institucionalni temelj za bolj učinkovito delovanje navzven. Tukaj alternative preprosto ni. Lahko iščemo različne variante, vendar pa alternative na ta strateški odgovor preprosto ni.
In dogovorili smo se, da bomo na podlagi skupnega pristopa, skupne analize, tudi na podlagi predlogov irskih kolegov na oktobrskem Evropskem svetu začrtali pot naprej. Do takrat pa velja slediti trem smernicam, in sicer: da rešitev iščemo v smeri, ki ne bo zamajala temeljev lizbonske pogodbe, o kateri smo se dogovorili, ki smo jo skupaj podpisali 13. decembra lansko leto in ki daje dobre odgovore na ključne izzive, ki so pred Evropsko unijo. Torej, dogovor je, da se gradi od tu dalje, ne pa da se začne od začetka.
Prav tako je dogovor in ugotovitev, da se ratifikacijski postopki nadaljujejo. Demokracija pomeni, da se spoštuje mnenje vseh, da ima mnenje vseh enako težo, da se spoštuje odločitev volivcev na Irskem, ki so jo izrazili na referendumu, pa da se spoštuje seveda tudi odločitev ostalih. Do danes je pogodbo ratificiralo 19 parlamentov držav članic. Britanski parlament je dokončal ratifikacijo ravno v času med referendumom na Irskem in med zasedanjem Evropskega sveta. Skratka, tudi v tem času je ena od držav članic nadaljevala s postopkom ratifikacije in obdržala oziroma ohranila tempo.
Kljub temu pa je, kot sem dejal že prej, potrebno signal iz Irske vzeti resno. Sploh zato, ker se z negativnim odzivom na predlog sprememb ali pa na reformno pogodbo ne soočamo prvič. In tudi zaradi tega, ker to ni zadnja pogodba, ki jo usklajujemo in ki jo je potrebno sprejeti. To ni zadnja sprememba, ki jo bo Evropska unija predlagala. Tudi prihodnja leta in desetletja bodo zahtevala odgovore na nove izzive, ki bodo prihajali. Takšne in tudi bolj pomembne rešitve bo potrebno vseskozi usklajevati. Torej je potrebno že zdaj to vzeti v zakup in razmisliti dobro o tem.
Prvič, zakaj do tega prihaja. Ugotoviti vse vzroke in se, po mojem mnenju zelo koncentrirati tudi na tega, o katerem sem prej govoril - se pravi o tem prastarem izzivu vsake politike. Hkrati pa mislim, da se moramo osredotočiti tudi na komunikacijo, ki naj Evropejcem, oziroma ki mora Evropejcem nazorno pokazati, zakaj Evropa potrebuje novo pogodbo. Jaz mislim, da se to ljudem da razložiti, da to ni tako težko, vendar pa je za to potreben nek čas in za to je potreben tudi pravi pristop.
Mislim, da je potrebno graditi tudi na tem, da se spremeni nek splošen odnos do institucij Evropske unije. Če hočete, da sem še bolj natančen, mislim, da moramo več vlagati v to, da se gradi evropska identiteta. Evropska identiteta, ki se ne križa z nacionalnimi identitetami držav članic. To je neka sinergije teh identitet. Jaz tukaj ne vidim izhoda v neki konfrontaciji različnih identitet, ampak v sinergiji. Mislim, da je pri tem pristopu zelo pomembno, da vemo, da se samo preko formalnih aktov, preko formalnih institucij ta identiteta gradi relativno počasi, da potrebujemo tudi mehkejši pristop.
V zvezi s tem je bila zelo dobra razprava z evropsko civilno družbo, če se lahko tako izrazim, ob 60. obletnici Haaškega kongresa, kjer je bila dana vrsta dobrih predlogov. Predsednik parlamenta je sodeloval v tej razpravi, prav tako predsednik Komisije in tudi predsedniki številnih drugih evropskih institucij in na stotine mladih, pa tudi pripadnikov starejših generacij iz celotne Evropske unije. In tam so bili ponovljeni nekateri predlogi, ki bi jih morali v prihodnje, po mojem mnenju, začeti uresničevati.
Kljub temu, da imamo v Evropski uniji veliko število uradnih jezikov, ki so enakopravni - in da to do določene mere predstavlja problem, ko gre za oblikovanje evropskih medijev ali pa, recimo, evropske filmske industrije - pa to ne bi smelo biti ovira za prijeme oziroma za to, da v te korake gremo in da ne naredimo tistih, ki so lažji. Za identiteto je zelo pomembno, da se ljudje identificirajo z nečem, kar je skupno - recimo z nogometno ekipo Evropske unije. Možno je organizirati nogometno tekmo med Evropsko unijo in Latinsko Ameriko ali Afriško unijo. Nekaj takšnih poskusov je bilo v preteklosti. Pritegnili so precej več pozornosti evropske javnosti kot pa sama srečanja. In iz tega bi bilo pač potrebno vzeti določen nauk.
Torej, komunikacijo moramo prilagoditi. (Govor prekinjen s strani poslanca v dvorani - smeh.) Zagotovo bi bila ta tekma dobro obiskana. Morda bolj, kot to zasedanje. (Smeh.)
Kar se tiče te komunikacije, mislim, da se moramo zavedati, da sodobne tehnologije oblikujejo nek nov pristop mladih generacij v komunikaciji, da to odpira številne nove možnosti in da to omogoča, da presežemo številne prepreke, ki se jih v preteklosti ni dalo. Hkrati pa seveda to pomeni, da imamo zelo zahtevne prebivalce. Se pravi ljudi, ki se zavedajo svojih pravic, ki se zavedajo tudi možnosti za uresničevanje teh pravic in komunikacija mora to upoštevati.
Skratka, prepričan sem, da tempo pri iskanju rešitev, ki jih vsebuje lizbonska reformna pogodba, ne bo izgubljen, tudi v tem času do oktobra. Večina mojih kolegov iz tistih držav članic Evropske unije, kjer še niso dokončali postopka ratifikacije lizbonske reformne pogodbe, je na Svetu v tej razpravi povedala, da se bo to zgodilo v prihodnjih mesecih. In ta številka bo seveda oktobra bistveno drugačna.
Evropski svet ni spremenil dnevnega reda kljub temu, da smo se soočili tudi s tem zastojem v ratifikaciji zaradi referenduma na Irskem. Dnevni red je bil koncentriran na vprašanja varnosti, vprašanja poskokov cen nafte in energentov in socialnih posledic tega dejstva in seveda na okoljsko energetska vprašanja.
Zastavili smo nek način ukrepanja ob naraščajočih cenah hrane in nafte - mislim, da bo o tem več govoril predsednik Komisije - vendar je Evropski svet ugotovil, da je problem resen. Medtem ko so cene hrane v letu 2006 narasle za 9 %, so lani poskočile kar za 40 %, v prvih treh mesecih tega leta pa so dosegle najvišje nominalne vrednosti v zadnjih 50 letih. Tudi cene nafte so se v šestih letih povišale za 500 odstotnih točk, kar je strateško spremenilo položaj.
Zato smo na Svetu veliko govorili o kratkoročnih ukrepih, še posebej o tistih, ki so nujno potrebni za posameznike in gospodinjstva z nizkimi dohodki, kjer velik del osebnih oziroma družinskih proračunov porabijo za hrano. Seveda je tukaj potrebno vedeti, kateri od teh ukrepov so v domeni evropskih politik in kateri so v domeni nacionalnih politik oziroma vlad držav članic. Veliko teh ukrepov se po državah sprejema. Tudi Evropska komisija je sprejela vrsto ukrepov, ki so v njeni pristojnosti. In ti ukrepi so potrebni, kratkoročni ukrepi so potrebni. Govoriti samo o dolgoročnih je seveda zgrešeno, ker do takrat, dokler dolgoročni ne bodo začeli delovati, je potrebno preživeti. In v tem vmesnem času je treba tistim, ki so najbolj prizadeti, pomagati. To se pričakuje tako od nacionalnih vlad kot tudi od Evropske unije. Vedeti pa je treba, katera reakcija je bolj učinkovita na katerem nivoju.
Seveda pa imamo Evropsko unijo predvsem za to, ker lahko v okviru te skupnosti, v okviru Evropske unije, najdemo odgovore tudi na vprašanja, ki jih posamezne države ne morejo rešiti. Ko govorimo o pravih vzrokih za dvige cen nafte, hrane, surovin, energentov na sploh je, so to strateški globalni problemi. Če se kdaj zelo izrazito kaže potreba po nekem skupnem evropskem nastopu, potem se kaže v tej situaciji.
Pravi strukturni oziroma strateški razlogi za te skoke pri cenah so seveda nesorazmerja med povpraševanjem in ponudbo. Povpraševanje se je bistveno dvignilo v zadnjih časih. Kratkoročno lahko, pa srednjeročno, skušamo premostit ta razkorak predvsem z večjo proizvodnjo, odprtostjo, tržno usmerjenostjo kmetijskega in energetskega sektorja, pa seveda inovacijami, ki dajejo kratkoročne rezultate, ter tudi ukrepi, kot so sistematično spremljanje rasti cen.
Vendar si ne smemo delati utvar. Časi poceni hrane in še posebej poceni energije so mimo. Ne bodo se vrnili. Spremembe navad pa tudi nove tehnološke rešitve so tukaj ključne. In zato, da do tega pride - poleg okoljskih razlogov, o katerih smo veliko govorili marca - zdaj vidimo tudi zelo konkretne ekonomske in v veliki meri tudi socialne razloge. Ni časa, da bi več posvetil temu.
O ostalih zaključkih naj rečem, da smo se dogovorili tudi o ukrepih, ki bodo povečali varnost Evropejcev. Uspeh Evropske unije bo vedno bolj odvisen od obračanja navzven, zato je pomembno, da državljani čutijo, da odprtost ne krha njihove varnosti, ampak jo povečuje. Seveda pod pogojem, da zagotovimo prave mehanizme.
Evropski svet je zato potrdil nedavne dosežke na področju pravosodja in notranjih zadev, zaključek schengenske širitve in dogovor o prehodu na nov informacijski sistem druge generacije do septembra 2009. Potrdil je preoblikovanje Europola v agencijo Evropske unije, napredek pri implementaciji protiteroristične strategije, okvirni sklep o krepitvi pravic državljanov pri izvrševanju sodb v odsotnosti.
Pripravili smo tudi nekaj korakov za dobro podlago za sprejetje energetsko-podnebnega svežnja do konca leta. In ravno na tej točki - lahko rečem, da je to tudi moja osebna izkušnja po teh šestih mesecih -, ko gre za okoljsko-energetski sveženj, ko gre za boj proti klimatskim spremembam, so oči praktično celotnega sveta uprte v Evropsko unijo. Rešitve se pričakujejo od nas. Pričakuje se tudi vodenje. In tukaj imamo na ramenih zelo veliko odgovornost.
Ko sva se s predsednikom Evropske komisije srečala z nekaterimi voditelji Karibskih držav na vrhu EU - Latinska Amerika in Karibi, so nas rotili, naj Evropska unija ne popusti. Naj še naprej vodi te korake, rekoč da imajo oni zelo neposredno pred sabo, kakšne bodo posledice, v kolikor se klimatske spremembe ne zaustavijo. Slišali smo tudi zelo žalostne zgodbe o tem, kako pomembni deli, otočni deli nekaterih od teh držav že zdaj izginjajo.
Evropski svet je na junijskem zasedanju povzel veliko korakov naprej, ki smo jih dosegli. Ni časa, da bi zdaj vse naštel. Veseli smo dogovora o Galileju. Veseli smo dogovora o nekaterih direktivah, ki so dolgo časa čakale, da se uskladijo. Veseli smo, da je prišlo do preboja pri liberalizaciji energetskega trga, tako ko gre za plin kot tudi, ko gre za elektriko. In veseli smo tudi, da je do teh rešitev prišlo, kot sem dejal že prej, z ali pa na podlagi zelo dobrega sodelovanja Sveta, Evropskega parlamenta, političnih skupin, predsednikov delovnih teles v Evropskem parlamentu, da so bile komunikacije realne in da smo lahko te korake delali naprej.
Veseli smo tudi prebojev, ki so bili doseženi, ko gre za evropsko perspektivo Zahodnega Balkana. V tem času so bili podpisani asociacijski oziroma pridružitveni in stabilizacijski sporazumi z vsemi državi. In tudi ko gre za situacijo na Kosovu, je Evropska unija odigrala strateško, stabilizacijsko vlogo. Veseli smo, da smo praktične ukrepe uskladili in da lahko, kljub bojaznim, ki so obstajale januarja, ko smo govorili o teh prioritetah in ko sem odgovarjal tudi na vaša vprašanja v zvezi s situacijo v tej regiji, danes lahko rečemo, da je situacija na sploh v regiji bistveno bolj stabilna in da je bistveno bolj bistveno bolj stabilna, kot pa je marsikdo pričakoval, tudi situacija na Kosovu.
Torej, še enkrat iskrena hvala za sodelovanje, ki je prineslo sinergijo. Veliko teh korakov naprej, ki smo jih naredili, pa tudi nekaj teh, ki smo jih naredili samo na pol in ki čakajo naslednja predsedstva, je bilo lahko narejenih samo s tem, ker smo v te napore vložili veliko skupne dobre volje v korist Evrope.
(Ploskanje.)
José Manuel Barroso
predsednik Komisije. - Gospod predsednik, vsak Evropski svet je drugačen in ta ne bi mogel biti še bolj zapleten ob upoštevanju težkega časa, tj. le teden dni po irski zavrnitvi in v času vse večje zaskrbljenosti glede pretresov cen hrane in nafte.
Po zaslugi učinkovitega predsedovanja predsednika vlade Janeza Janše in konstruktivnega sodelovanja članov Evropskega sveta je srečanje doseglo napredek brez dramatičnosti, ki so jo nekateri poskušali spodbuditi. Poudarek je bil na državah članicah in evropskih institucijah, ki sodelujejo z namenom iskanja rešitev za institucionalne in praktične težave, ki predstavljajo neposredno skrb našim državljanom.
Glede lizbonske pogodbe je obstajalo splošno soglasje o stališčih, ki so se pojavila med našimi razpravami v Strasbourgu. Nihče ni oporekal koristim lizbonske pogodbe ali pravici držav članic do nadaljevanja postopka ratifikacije - za to je potrebna vsaka spodbuda. Priznalo se je, da je treba spoštovati in ustrezno razumeti odločitev referenduma ter da je potrebno nekaj časa za dogovor o nadaljnji poti.
Hkrati pa institucionalne skrbi ne smejo odvračati Evropske unije od izvajanja političnega programa za državljane. Vprašanje na oktobrskem Evropskem svetu se je obravnavalo kot vzpostavitev ustreznega ravnovesja pri omogočitvi časa irskim organom za analizo in posvetovanje ter hkrati priznavanje, da je treba najti pot naprej.
Hkrati je Evropski svet pokazal svojo odločnost za nadaljevanje političnega programa, ki se osredotoča na potrebe državljanov. Potekala je podrobna razprava o mogočem prispevku Evropske unije v razmerju do vse višjih cen hrane in goriva, za katere je Evropski svet jasno menil, da zagotavlja sporočilo Komisije o cenah hrane in nafte pravi okvir. Zelo sem hvaležen za podporo našim sporočilom in tudi za zahteve Komisije po nadaljnjem delu pri tej zadevi.
Živahna razprava je potekala med državami članicami, ki so želele, da se Evropska unija usmeri le na dolgoročne strukturne ukrepe in kratkoročne ukrepe prepusti nacionalni ravni ter druge, ki lahko državljanom dokažejo, da smo sposobni odzivanja na njihove skrbi s posebnim ukrepom na ravni Evropske unije in tudi na nacionalni ravni. Močno sem podprl politično potrebo po dokazu, da smo pripravljeni ukrepati proti vplivu visokih cen hrane in nafte na najbolj ranljive skupine v naši družbi.
Ne opažam protislovja med potrebo po strukturnem odzivu na to, kar je strukturna težava - energetska kriza - in potrebo po takojšnjem ukrepanju za pomoči potrebne ljudi. Pomembno je razumeti, da obstajajo različne stopnje dela, in sicer kar lahko naredimo na nacionalni, evropski in svetovni ravni. Zato sem v imenu Komisije potrdil naš namen predložitve predlogov, ki sem jih poudaril prejšnji teden v Strasbourgu, zlasti razširitev podpore Evropske unije v obliki hrane, ker v Evropski uniji živijo ljudje, ki potrebujejo našo pomoč. Tu so revni ljudje, ki potrebujejo ukrepanje Evropske unije. Poudaril sem tudi predloge o podpori za kmetijstvo v državah v razvoju in sveženj za pomoč ribičem, ki se srečujejo s potrebo po prestrukturiranju.
Seveda imajo države članice različna orodja, dostopna na nacionalni ravni, prek davčnega in socialno varnostnega sistema za zagotovitev pomoči brez potrebe po ukrepanju Skupnosti. Taki ukrepi lahko dejansko pomagajo, vendar najbolje delujejo, če so ustrezno usmerjeni in usklajeni ter zlasti če so dobro prilagojeni na naše dolgoročne strategije in dolgoročne interese.
Zato sem bil še zlasti zadovoljen, da je Evropski svet močno podprl izvajanje svežnja o podnebnih spremembah in varnosti oskrbe z energijo. Utemeljitev Komisije, da so visoke cene nafte v prid našemu energetskemu in podnebnemu svežnju ter v prid njegovega takojšnjega sprejetja, je bila dobro sprejeta in je ni nihče izpodbijal. Kot smo prejšnji teden razpravljali v Strasbourgu, je najboljši način, da postanemo manj ranljivi na naftne pretrese v prihodnosti, manjša odvisnost. Najboljši način za manjšo odvisnost je nadaljevati pot večje energetske učinkovitosti in energetske raznolikosti kot tudi več proizvedene energije znotraj Evropske unije. Ravno to smo začrtali v januarskih predlogih.
Vem, da Parlament posebno pozornost namenja svežnju, pomembno pa je, da tri institucije sodelujejo učinkovito za čimprejšnje napredovanje svežnja proti sporazumu. Ponavljam, ne gre le za prihodnost našega planeta in okolja - kar je seveda izjemno pomembno - vendar tudi za varno oskrbo z energijo in potrebo po nekaterih gospodarskih odzivih na skrbi naših državljanov.
Kot veste, je Komisija pojasnila, da je notranji trg z energijo ključno pomemben za celovito politiko glede podnebnih sprememb. Ena politika ne more delovati brez druge - energetska politika ter podnebna in okoljska politika. Zato je pomembno opozoriti na splošni sporazum o bistvenih elementih zakonodajnega svežnja za notranji trg, zlasti kar zadeva vprašanje učinkovitega ločevanja dobavnih in proizvodnih dejavnosti od upravljanja omrežja v sektorjih plina in električne energije. V svojih sklepnih ugotovitvah Evropski svet poziva Svet in Parlament k dosegi končnega sporazuma o svežnju pred zaključkom zakonodajnega obdobja.
Zlasti sem počaščen, da je Evropski svet potrdil še en dolgoročni ukrep v obliki sporazuma, da bo sedež Evropskega inštituta za inovacije in tehnologijo v Budimpešti. Na vrhu njegovega seznama bodo raziskave o podnebnih spremembah in energetski učinkovitosti. Dejansko so del odgovora na to vprašanje o energiji in podnebnih spremembah inovacije in tehnologija. V sprejetju Evropskega inštituta za inovacije in tehnologijo ter odločitev o njegovem sedežu v Budimpešti vidim jasno zavezanost k nadaljevanju programa inovacij in tehnologije.
Na Evropskem svetu se je obravnavalo še veliko drugih vprašanj. Predsednik vlade Janez Janša je že predstavil nekatere od njih. Ne bom se spuščal v podrobnosti, vendar bi le omenil zahodni Balkan, Sredozemsko unijo, vzhodno partnerstvo in razvojne cilje novega tisočletja. Naj poudarim pomembnost sklepnih ugotovitev glede zadnje točke. Evropski svet močno potrjuje svojo zavezo, da bi letna čezmorska razvojna pomoč Evropske unije leta 2010 dosegla več kot 66 milijard EUR. Najmanj polovica tega skupnega porasta se bo dodelila Afriki. Po predlogu Komisije so se države članice spodbudile k vzpostavitvi svojih okvirnih časovnih razporedov, ki prikazujejo, kako bodo dosegle dogovorjene cilje uradne razvojne pomoči.
Menim, da je bil ta Evropski svet, tudi če je potekal v izjemno težkem času zaradi predstavljenih razlogov, dejansko uspešen. V veliki meri je bil rezultat zelo sposobnega in posvečenega načina, na katerega je slovensko predsedstvo pripravilo vsa dela. Izražam spoštovanje zavezi, intelektualni in politični odkritosti ter poštenosti slovenskega predsedstva. Če bi vse države članice uporabljale enaka načela, bi Evropska unija premagala številne težave.
Evropski svet se je srečal z nepričakovanimi pritiski. Hitro se je lahko prilagodil novim stvarnostim in dosegel sporazum o nadaljevanju dela. Rezultat je pokazal prilagodljivo in domiselno Evropsko unijo - za katero menim, da je odločna pri prinašanju rezultatov za naše državljane.
Hartmut Nassauer
v imenu skupine PPE-DE. - (DE) Gospod predsednik, gospod predsedujoči Svetu, gospod predsednik Komisije, gospe in gospodje, Svet je uspel povzeti svoje sklepne ugotovitve o najpomembnejšem vprašanju na dnevnem redu na nekoliko več kot pol strani. Celoten dokument obsega 25 strani. To je - in to želim poudariti - priporočljiv prikaz omejevanja. Način razprav je tudi v skladu z okoliščinami. Svet si vzame svoj čas; oktobra ponovno želi obravnavati vprašanje lizbonske pogodbe, do takrat pa skuša pojasniti zadevo.
To je povsem prav in primerno. Prav in primerno je spoštovati irski glas. Narobe je zdaj siliti v nekaj in pričakovati, da se bodo Irci nato prilagodili - to je popoln nesmisel. Kljub temu moramo nekoliko razmisliti, kako lahko premagamo ta položaj, kriza, s katero se zdaj srečujemo, presega drugi neuspeli poskus pri reformi pogodbe, ki je še vedno potrebna. Ta kriza vpliva na temeljni odnos EU z državljani in odnos državljanov do Unije.
Irci so seveda rekli "ne" zaradi različnih razlogov. Referendum je politična zmešnjava, sestavljena iz več različnih sestavin; v tem primeru je gotovo imelo vlogo več razlogov. Skrivajo se deloma v irski domači politiki in deloma v splošnem razočaranju Ircev nad politiko - to je res; vendar gospe in gospodje, sistemska napaka začne s filtracijo ravno tu. Ustava potrebuje referendum in splošno soglasje, vendar gre pri tem za mednarodno pogodbo. Mednarodna pogodba je na splošno neprimerna za referendum. Ta sistemska napaka gre na naš račun.
Razmisliti bomo morali, ali želimo to pot nadaljevati v prihodnosti. Vendar če opustimo vse vidike, ki izhajajo iz domačih političnih ugotovitev, je bil irski "ne" temeljno namenjen Evropski uniji in morda še najmanj besedilu pogodbe. Predsednik Barroso, vi, gospod komisar, gospod McCreevy najbrž ni edini, ki ni prebral pogodbe, saj je v bistvu povsem jasno, da je Evropska unija priča nasprotovanju državljanov proti pogodbi.
Od nas je odvisen začetek iskanja razlogov za to - tega ne moremo prepustiti Ircem. Od nas je odvisno, od Parlamenta, Sveta in nenazadnje, gospod predsednik, od Komisije, da začnemo iskati te razloge. Vloga Komisije je biti vir političnih pobud EU. Komisija zlasti oblikuje politično ozračje. Ko ljudje govorijo o Bruslju, večina misli na Komisijo in le potem - prav ali na žalost - na Parlament ali Svet.
Evropsko združevanje je v bistvu nesporno. Skoraj nobenega državljana ne poznam, ki bi bil proti skupnemu delovanju evropskih držav. Vse bolj je presenetljiva obsežna zavrnitev, s katero se v večji ali manjši meri srečujejo tudi vse druge države. Vsakdanja podoba Evropske unije, ki jo je prvotno oblikovala Komisija, je tista, ki nam predstavlja težave.
Po mojem mnenju se lahko pove, gospod predsednik Komisije, da ge Bruselj ljudem vse bolj na živce. Zamisel EU kot mirovnice in uspešne gospodarske sile se hitro izmika in se zdi, da je nenasitna, njena obširna in okorna birokracija, ki včasih deluje samovoljno, pa daje ljudem občutek, kot da nimajo besede pri lastnih zadevah.
Gospod predsednik Komisije, izjavili ste, da ne morete cel teden kritizirati Evrope in nato v nedeljo pričakovati vesel "da" za Evropo. Vljudnejše bi bilo reči, da ne morete stalno določati zakona, urejati in vsega zavijati v birokracijo skozi cel teden, nato pa v nedeljo od ljudi pričakovati prijateljski "da".
Naj navedem primer: direktivo o varstvu tal je zavrnilo potrebno število držav članic na podlagi tega, da krši načelo subsidiarnosti. Komisija ni zaskrbljena nad tem, zakaj se je to pojavilo; namesto tega poskuša prezreti negativen glas in doseči navedeni cilj. Ustrezneje bi bilo, da si v Evropski uniji določimo meje - poleg pogodbe in njenih podrobnih določb - in sprejmemo odločitve v Evropi, ki se morajo očitno opraviti na evropski ravni.
Zato moramo razviti novo kulturo subsidiarnosti. Državam članicam moramo omogočiti izvajanje njihovih pristojnosti in odgovornosti ter tudi zagotoviti, da to odgovornost prevzamejo.
Predsednik Sveta je govoril o evropski identiteti. Resnično je pomembna. Vendar mora temeljiti na tem, kaj je odgovornost Evrope in kaj mora ostati odgovornost držav članic. Zato moramo narediti vse, kar lahko, da pogodbo ohranimo. To je veliko bolje, kot nam lahko ponudi Nica. Kar najbolj moramo izkoristiti to priložnost - če taka priložnost obstaja - in poskusiti državljane ponovno povezati z Evropo.
(Ploskanje.)
Martin Schulz
v imenu skupine PSE. - (DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, pozorno sem prisluhnil besedam gospoda Nassauerja; opravil je dobro analizo stanja skupine Evropske ljudske stranke (Krščanskih demokratov) in Evropskih demokratov, ki vodi 21 vlad v Evropski uniji, zagotavlja veliko večino komisarjev in ima veliko večino v Evropskem parlamentu. Predlagam, da ponovite opis, ki ste ga pravkar navedli o stanju vaše skupine in Komisije na kongresu PPE - šele nato boste dosegli napredek. Ena stvar res drži: vprašanje, o katerem moramo razpravljati, je, kako daleč je oddaljena Evropa - in predvsem kako daleč so države članice, ki sestavljajo to unijo, ter vlade teh držav članic - od vsakdanjih težav državljanov? Preveč enostavno je reči, da je to krivda le evropskih institucij.
Vprašanje bomo gotovo morali obravnavati s Komisijo. Ali ni v petek dobro predstavila svežnja ukrepov po irskem referendumu - povsem izvrstno. V irski referendum ni vključila potrebnih ukrepov, ki bi jih morala sprejeti Komisija in ki jih je določila za nas. Nato jih je objavila v petek, ko so se preštevali glasovi. Kakšna velikanska napaka. O temo moramo gotovo razpravljati. Vendar ne moremo stati tukaj in reči, da je bila to napaka Komisije in jo nato le malo pograjati. To bi bilo preveč enostavno.
Na to se bom vsak trenutek vrnil. Prvič, nekaj bi želel povedati predsedstvu Sveta. Vodili ste dobro predsedstvo. Predsednik tega parlamenta je prav povedal, da je bilo parlamentu prijazno predsedovanje.
Prav tako se zahvaljujem za zadevo, o kateri sva razpravljala na začetku leta: odprava embarga proti Kubi je bila po mojem mnenju ključen korak, ker bo bistveno poenostavila politiko Evropske unije o Latinski Ameriki. To je element strateškega partnerstva, ki ga moramo spodbujati na področju podnebnih sprememb in energetske politike. Po mojem mnenju je dobro, da ste odpravili oviro na poti. Sicer pa ste končali s hinavsko opombo, hinavsko v tem smislu, da so nekatere države članice, ki so stalno izkoriščale veto v Svetu za reševanje tega embarga, iste države, kot so največje neposredne države vlagateljice na Kubi. Zato je bil to zelo, zelo dober ukrep.
Dosegli ste napredek na veliko drugih področjih v času vašega predsedovanja, področja, katera mi ni treba naštevati posamezno, ker so jih že navedli drugi govorniki v tem parlamentu. Vendar menim, da si majhna država, nova država članica Evropske unije, ki je tako dobro vodila predsedovanje, zasluži zahvale in pohvale Evropskega parlamenta.
(Ploskanje.)
Danes je bilo o pogodbi, ki se mora ohraniti, povedanih veliko lepih besed. Da, zares. Bilo je veliko veličastnih obvestil o tem, kaj lahko naredi EU - ali kaj lahko predlaga Komisija in kaj morajo izvesti države članice. Na vsak način imejmo načelo subsidiarnosti, vendar morajo države članice v tem primeru tudi ukrepati. V tem primeru morajo tudi ukrepati na področju, ki ga v Evropski uniji še zlasti primanjkuje: socialno ravnovesje. Evropa ni več prikrajšana za enotni trg - tega imamo dovolj. V Evropi nič več ne primanjkuje podjetniške svobode - tega imamo dovolj. Evropi primanjkuje socialno in politično odgovorna protiutež za ta razvoj enotnega trga. Evropski državljani se tega zavedajo: zavedajo se, da v Komisiji vedno razpravljajo o socialnih ukrepih, vendar takega ukrepa ne bo nikoli. To je odločilen razlog, zakaj so evropski državljani nervozni zaradi te unije.
Rad bi navedel nepomemben primer: moj sosed, ki živi v moji volilni enoti, ima 1 300 EUR neto prihodka. Za stanovanje in ogrevanje plačuje 600 EUR, kar vključuje stroške elektrike - vsaj je vključevalo ... Nato za preživetje ostane 700 EUR zanj, njegovo ženo in dva otroka. Predvčerajšnjim mi je povedal, da je letos moral za stroške energije porabiti dodatnih 700 EUR - za bencin za vožnjo na delo in doma za stroške ogrevanja: dodatnih 700 EUR. 700 EUR več pomeni, da mora vsak mesec prihraniti 60 EUR - od 700 EUR neto za preživetje - da pokrije stroške energije. To je skoraj 10 % zneska denarja, ki ga ima na voljo za življenjske stroške. Teh ljudi ne zanima pogodba EU niti prizadevanja, za katera se borimo v tem parlamentu. Potrebujejo neposredno pomoč in to takoj.
Če ti ljudje verjamejo, da je Komisiji pomembnejša vrednost delničarja kot pa dnevni življenjski pogoji, bodo Evropi obrnili hrbet. Zato želim povedati, da za nas ta vrh ni bil uspešen, ker se ponovno ni osredotočil na ta vprašanja. Dokler govorimo o institucijah in ljudje verjamejo, da te institucije ne namenjajo pozornosti temu, kar je omenil gospod Janša, da mora Evropa biti pomembna za vsakega državljana, ker mora vsak čutiti, da je pomemben za Evropsko unijo, ter dokler imajo ljudje občutek, da s svojimi vsakdanjimi skrbmi niso pomembni za EU, potem ne bomo uspešni pri vzpostavljanju zaupanja v Evropo.
(Ploskanje.)
Graham Watson
v imenu skupine ALDE. - Gospod predsednik, čestitam predsedujočemu Svetu za dosežke predsedovanja te države.
Nekateri so imeli vtis, da je bilo to le za ogrevanje pred naslednjim predsedovanjem, vendar tisti, ki preiskujejo globlje, vedo, da se je dosegel zanesljiv napredek ter da je Slovenija pustila svoj pečat v naši Uniji.
V pravosodju in notranjih zadevah je slovensko predsedstvo razširilo schengensko območje na nove države članice, sklenilo dogovor za izboljšanje schengenskega informacijskega sistema, doseglo politični sporazum o Europolu ter najpomembneje jasno videlo direktivo, ki je prvi temelj v skupni politiki priseljevanja.
Upam, da se bomo naučili, da je treba take gradnike bolje pojasniti, ker se srečujejo z odporom javnosti, vendar je moja skupina to vseeno z veseljem podprla in to obravnava kot velik korak naprej.
V kmetijstvu je predsedstvo zaključilo z zdravstvenim pregledom za posodobitev in poenostavitev SKP; nadziralo je ukrepe za zmanjšanje inflacijskega pritiska na cene hrane, v gospodarski politiki pa je ustvarilo peto svoboščino - pretok znanja. Vzpostavilo je tudi sistem mobilnih satelitskih storitev, instrument, ki se bo podpisal danes.
Direktiva o potrošniških posojilih, paket o blagu, carinski zakonik, direktiva o poštnih storitvah ter direktiva o kazenskopravnem varstvu okolja se lahko štejejo za dosežke predsedstva Sveta.
Moja skupina je zadovoljna z napredkom na Zahodnem Balkanu, s podpisom stabilizacijskega in pridružitvenega sporazuma s Srbijo ter Bosno in Hercegovino in vam čestitamo za vašo vlogo pri oblikovanju nove vlade v Beogradu.
Če predsedstvo Sveta ne bi bilo uspešno pri soočanju z vse večjim razočaranjem javnosti nad Evropsko unijo, pri tem ne bi bilo edino. Jeza ob neskončnih avtomobilskih povorkah in policijskih avtomobilih na ulicah Ljubljane je značilna za nezadovoljstvo. Pokazati moramo, da smo sužnji ljudstva in ne njihovi gospodarji.
Vemo, da Irci niso razočarani nad lastno vlado, ampak z institucijami Evropske unije. France Prešeren v Magistralah pravi: "Izdíhljaji, solzé so jih redíle ... Ur temnih so zatirale jih sile."
Ne bi nam škodilo, če bi ponovno prebrali Leakensko deklaracijo, ki je ostro povzela težavo, s katero se srečujemo pri premoščanju vrzeli med vladajočimi in njihovimi podrejenimi.
Če so težave z lizbonsko pogodbo zasenčile slovensko predsedovanje, niso nastale same po sebi. V državi, ki je prvič predstavljala težavo 29. maja 2005 in je zdaj, 37 mesecev pozneje, pomagala najti rešitev, obstaja nekaj poetične pravičnosti. Sarkozyjev in Klausov "Sky Team" se bo moral odločiti glede napredka do naslednjih evropskih volitev in oblikovanja naslednje Komisije.
Upam, da se je srečanje Sveta prejšnji teden izkazalo za koristno pri priznavanju, da moramo dati prednost ljudskim vprašanjem, zlasti na področju civilnega prava in zaščiti ljudi pred povišanjem cen nafte in hrane; ter pri uveljavljanju pravice predsedovanja, ne glede na velikost države članice, da povabi na večerjo, kogar želi.
(Ploskanje skupine zavezništva liberalcev in demokratov za Evropo.)
Monica Frassoni
v imenu skupine Verts/ALE. - (IT) Gospod predsednik, Slovenija je prva od držav širitve, ki je gostila predsedovanje, mi pa smo to opazovali z naklonjenostjo in velikim zanimanjem.
Naša ocena je, da se slovensko predsedstvo, kljub temu da je naredilo vse, kar je lahko, ni uspelo braniti pred večjimi akterji ali doseči napredka pri dokumentih, kot so "pravice in priseljevanje", zlasti s predlaganjem različnih stališč nove države, ki je bolj odprta in bolj pozorna na pravice priseljencev in novih državljanov. Glede pomembnih vprašanj, kot sta energetski sveženj in Sredozemska unija ter celo odnosi s Kitajsko v zvezi z olimpijskimi igrami, čakamo na francosko predsedovanje. V teh šestih mesecih predrzno ukrepanje dveh ali treh večjih akterjev glede različnih vprašanj - od avtomobilov do odpadkov in zunanje politike - kaže na to, da sta Svet in predsedstvo vse manj pomembna do te mere, da danes praznujemo dogodke, kot je dan mornarice, ki je lahko pomemben, vendar gotovo ne prednosten.
Kaj lahko rečemo o besedah in dejanjih nove italijanske vlade, ki se poskuša za reševanje vseh težav - od odpadkov do nezakonitih priseljencev in nadzora zakonitosti - sklicevati le na izjemnost, samovoljnost in interese voditelja, medtem ko Svet le nemo opazuje, Komisija pa je preveč previdna in bojazljiva. Rada bi vedela - in ne označite me za proti Italijanko - kaj bi se zgodilo, če bi katera od držav kandidatk, od Hrvaške do Turčije, objavila ukrepe v skladu s tistimi, ki jih načrtuje italijanska vlada, kar zadeva uredbo o odpadkih ali uredbo o varnosti, v katerih se nezakonito priseljevanje opredeljuje kot kaznivo dejanje in se vojska uvaja na ulice, in je cilj doseči ukinitev vseh postopkov, ki so na žalost v podobnem časovnem okviru in podobnih značilnosti kot postopki proti predsedniku vlade Berlusconiju.
Kaj lahko povemo o vprašanju delovnega časa, pri katerem je Svet pod predsedstvom ponovno popolnoma ogrozil predmet pogovora, gospod predsednik, o potrebi po približanju državljanov Evropi: ker je sporočilo, ki je bilo poslano jasno in glasno, eno od tistih "več dela za manjše plačilo". Več dela, manj pravic, manj pravne gotovosti, ker kar končno šteje, je ravnovesje moči med državami. To je več kot komunikacijske težave. Pri tem se srečujemo s pravim razjedanjem verodostojnosti Evropske unije in njene domnevne "vodilne" vloge in položaja, vse bolj očitnega izvrševanja, ki zaustavlja in zapostavlja manjše države, kot sta Slovenija in Irska, ter tudi institucije Skupnosti. Sem spada tudi ta parlament, ki je prisiljen najti sporazume - kar se lahko obravnava kot izsiljevanje - katere velika večina javnega mnenja težko sprejme, kot sta direktiva o odpadkih ali še slabše, direktiva o vračanju. In nato Komisija, ki je vse bolj pod vplivom interesnih skupin poleg državljanov, kot to kaže nedavno sporočilo Kallasa o lobijih.
Na to se moramo odzvati in to početi z našimi irskimi prijatelji: kar zadeva dejstvo, da Evropa skupnih institucij, ki je oslabljena zaradi pritiskov gospodarskih in nacionalnih lobijev, ne bi smela, vendar postaja vse bolj oddaljena od državljanov in nepomembna za njih. Subsidiarnost ni vprašanje, gospod Nassauer. Težava je popolno pomanjkanje ambicij in poskusov oblikovanja skupnega odgovora evropskim državljanom, ne le Ircem, ampak vsem. Tukaj moramo ukrepati, gospe in gospodje. Ne moremo le razmišljati o tem, vendar dejansko poiskati evropski pomen našega obstoja in odločno uveljaviti naše ambicije glede vodstva na področjih državljanskih pravic, priseljevanja, podnebnih sprememb in premika evropskega gospodarstva proti merilom subsidiarnosti.
Le na ta način, gospod Schulz - in ne le z dajanjem denarja revnim - bomo Evropejci lahko rešili institucionalne izzive ter tudi zmagali na naslednjih volitvah in v prihodnosti.
Brian Crowley
v imenu skupine UEN. - Gospod predsednik, čestitam predsedujočemu Svetu, predsedniku vlade Janezu Janši, in celotni skupini slovenskega predsedstva za odločno delo, ki so ga opravili v zadnjih šestih mesecih. Zahvaljujem se tudi vsem članom slovenskega stalnega predstavništva in ostalemu osebju, ki so tako učinkovito delovali na ravni Evropske unije v zadnjih šestih mesecih. Če se vrnem na to, kar sem omenil po našem prvem obisku konference predsednikov decembra v Ljubljani, so nam predstavniki za odnose, ki so z nami in drugimi predstavniki Sveta sodelovali v Ljubljani v zadnjih šestih mesecih, predstavili čudovito podobo države. Kakšno izjemno oglaševanje za državo, da ima tako močne, inteligentne in vizionarske mlade ljudi, ki predstavljajo državo na svetovnem prizorišču.
Kakor koli že in kljub vsem pohvalam slovenskemu predsedstvu, bodo nekateri poskušali pridobiti in zahtevati zasluge zase. Zdaj je čas za Slovenijo, da je nezaupljiva in zavaruje svojo podobo, za kar je dosegla in opravila, ker za zmago želijo biti vsi zaslužni, porazu pa se vsi izogibajo.
S težavami, ki so se pojavile na Irskem v zvezi z referendumom in drugih državah glede postopka ratifikacije lizbonske pogodbe, smo bili priča klicu državljanov, kar bi želeli in potrebovali od Evropske unije. V nasprotju z besedami gospoda Schulza to na žalost ni tako enostavno kot neposredno obravnavanje težav, s katerimi se danes srečuje veliko ljudi zaradi visokih cen goriva, pritiskov nanje zaradi inflacije in nižjih plač v nekaterih sektorjih.
Prejšnji teden je ribiče na Irskem in drugod po Evropi uničila cena goriva. Zdaj pa je v Evropski uniji vse večje povpraševanje po ribah. Hkrati s svetovno težavo glede cene goriva evropske institucije in evropske uredbe navajajo, da se morajo ribe, ki se ujamejo ali so še živo blago, vreči nazaj v vodo in zavreči, ker enostavno niso del kvote. Poskus dopovedovanja ljudem, da je to pozitivna politika za ohranitev staleža rib, je nerazložljiv.
Kakor koli že, številni uspehi slovenskega predsedovanja se lahko po mojem mnenju združijo na tri ali štiri ključna področja. Prvič, Zahodni Balkan, ki je predstavljal težave pred predsedovanjem, vendar se zanj zdaj vzpostavljajo rešitve. Slovensko predsedstvo ni popolnoma zaslužno za dosežke na podlagi tihe diplomacije ter ukrepe in vodenje na tem območju.
Drugič, v zvezi z rešitvijo številnih vprašanj na ravni Evropskega sveta in zlasti direktivo o začasnih delavcih in delavcih za določen čas že 14 let poskušamo poiskati rešitve za vse te težave in zdaj smo jih našli.
Tretjič, tu je še vprašanje Kube in Zimbabveja. To sta dve zelo različni vprašanji, vendar sta svetovne narave in je treba nanju odgovoriti. Neverjetno je, da je včeraj v Zimbabveju umrlo 85 ljudi, pri čemer je glavni voditelj opozicije Morganom Tsvangiraiom, za katerega smo bili vsi prepričani, da je zmagal prvi krog volitev, moral zahtevati zatočišče in zaščito na nizozemskem veleposlaništvu. Prvič po toliko letih je Varnostni svet ZN sprejel soglasno odločitev o obsojanju dejanj Mugabeja. To so stvari, pri katerih moramo doseči napredek in oblikovati sklepne ugotovitve in jih zaključiti.
Nazadnje bi predsedujočemu Svetu in vsem ministrom v njegovi vladi povedal, da se to zdi konec igre, vendar kot bo ugotovil 2. julija, je to dejansko začetek nove igre in igre, za katero je lahko potrebne še več diplomacije in občutka s strani Slovenije in Evropske unije v prihodnosti.
Hvala, gospod predsedujoči Svetu, za vaša prizadevanja in čas ter zlasti hvala ministru Lenarčiču, da je tako pogosto obiskal ta Parlament in bil z vsemi tako prijazen.
Francis Wurtz
v imenu skupine GUE/NGL. - (FR) Gospod predsednik, gospod predsedujoči Svetu, gospod predsednik Komisije, v zadnjih šestih mesecih je Svet sprejel številne odločitve, ki jih gospod Janša ni uspel omeniti; vendar so take odločitve, ki zadevajo državljane in vplivajo na mnenje ljudi o evropskih institucijah.
Navedel bi tri take odločitve, ki so se sprejele le v tem mesecu. Dodajam tudi, da ne obtožujem slovenskega predsedstva, vendar vse tiste države članice, ki so za vsak posamezen primer omogočile dosego zahtevane večine.
Prvi primer: sporazum, dosežen 9. junija, o osnutku direktive o delovnem času. V tem primeru je Svet zelo neuspešno izpolnil pričakovanja, dobesedno je razjezil celotno sindikalno gibanje: odklanjanje odstopanja, ki omogoča podaljšanje dela v tednu na največ 65 ur ali celo več; brezpogojna ukinitev delovnega časa; ter uvedba koncepta "nedelavnega dela v času dežurstva", ki se ne bo več obravnaval kot delovni čas. Naj živi socialna Evropa.
Drugi primer: sramotna direktiva o usklajevanju pravil, ki urejajo izgon nezakonitih priseljencev. To besedilo so obsodili visoki komisar Združenih narodov za človekove pravice, Amnesty International, Mednarodna federacija za človekove pravice, Evropska zveza sindikatov, Komisija škofovskih konferenc Evropske skupnosti in novonastale demokracije Latinske Amerike ter tudi ugledne osebnosti, od katerih se najmanj pričakuje pretirana resnost do Evropske unije, kot je Jacques Delors. Dobrodošli v Evropi človekovega dostojanstva. Velja tudi za vse evropske institucije, vključno s Parlamentom.
Tretji primer: začetek uradnih pogajanj, 16. junija, z Izraelom z namenom bistvenega izboljšanja odnosov med Evropsko unijo in navedeno državo po letu tajnih pogovorov. Poudaril bi, kar je 2. junija v Vzhodnem Jeruzalemu soglasno izjavila delegacija, ki predstavlja vse politične skupine Parlamenta, in citiram:
v imenu skupine GUE/NGL. - "Prepričani smo, da brez resnih znakov dobronamernosti, prenesene v dejanska izboljšanja na terenu, čas za nadgradnjo odnosov EU-Izrael še ni pravi."
Vso srečo verodostojnosti Evrope na Bližnjem vzhodu in v Sredozemlju.
To je v nasprotju z ozadjem poteka Evropskega sveta, ki je za štiri mesece preložil razmislek o mogočih ukrepih za boj proti višjim cenam nafte, ki dušijo več milijonov običajnih ljudi. Pozabil sem še to, da se je Evropski svet strinjal, da je bilo potrebno več časa za analiziranje položaja in razumevanje razlogov za razočaranje naših državljanov. Če sem prav razumel predsednika Sveta, bo sporočilo poskrbelo za to, kar je treba še narediti, da se ljudi prepriča, da "je vse v redu".
Veliko sreče.
Kathy Sinnott
v imenu skupine IND/DEM. - Gospod predsednik, Slovenija je ponosno in prizadevno vodila predsedovanje. Pred nekaj dnevi ste se na vašem vrhu odločili za preučitev, zakaj so Irci glasovali proti, zato pom ponovila, kar sem izjavila prejšnji teden.
Irski je bilo vse težje ob ugotovitvi, da njena demokracija razpada in se vrednote spreminjajo. Irska ima zgodovino, ki zlasti ceni demokracijo. Vse bolj torej ugotavlja, da se njena pristojnost odločanja premika proti Komisiji. Vendar kadar gre za posebno odločitev, bo Komisija to prepustila nacionalnim organom. Nihče naj ne bi bil odgovoren.
To je sprejemljiv položaj za skoraj vsakogar, le za državljana ni. Narod dobi uredbo, ki jo želi, in tudi dohodke, vendar se odgovornosti izogiba. To se občuti v vsakodnevnih temah, kot sta okvirna direktiva o odpadkih in direktiva o vodi skupaj s stroški vode. Čutilo se je tudi pred referendumom, ko so nam glasovi iz Evrope namigovali, da izid glasovanja ni pomemben. Drugi glasovi so nam grozili z maščevanjem in celo izključitvijo iz EU, če ne bomo glasovali prav. Kljub tem grožnjam - ali morda zaradi njih - je veliko število irskega prebivalstva glasovalo proti tej pogodbi.
Kar zadeva vrednote, jih veliko še vedno meni, da je Irska krščanski narod kljub zadnjim desetletjem sekularizacije. Neprijetno jim je ob evropskih pozivih k pravici do splava ali pravici do evtanazije. Minilo je le leto, odkar so se ta parlament, Svet in Komisija v direktivi o naprednem zdravljenju odločili, da ne prepovejo kloniranja, uničujočega za zarodek, komercializacije človeških organov in živalsko-človeških hibridov. Nekoliko pred tem je sedma okvirna direktiva omogočila financiranje EU za raziskave, ki uničujejo zarodke. Le pred letom je bila v tem parlamentu 5. julija 2007 konferenca o spodbujanju umiranja z medicinsko pomočjo in evtanaziji v Evropi. Konference so se udeležili poslanci EP in veliko število interesnih skupin. Z nadaljnjim potekom konference je bilo jasno, da so napeto pričakovali začetek veljavnosti listine o temeljnih pravicah, za katero so čutili, da bi s pravimi sodnimi primeri odprla vrata evtanaziji po celi Evropi. Na Irskem ni nič od tega ostalo neopaženega.
Poleg tega so tisti, ki so želeli glas "za", stalno spominjali Irce, kako dobro so se odrezali v Evropi, vendar zanje to ne drži z ribiško industrijo otoškega naroda, ki se bori za preživetje, donosno industrijo sladkorja, ki izginja ob zamahu bruseljske paličice, ter gradbenimi delavci, ki živijo iz dneva v dan, iz ene službe v drugo. Zdaj je jasno, da nas nameravajo velike države prisiliti v ponovno glasovanje, dokler ne zagotovimo glasu za Lizbono. Pridobili so pripravljene zaveznike iz političnih krogov na Irskem - ki so bili tako nepovezani z ljudmi, da so bili pretreseni ob izidu referenduma in jezni na volivce. Če želite, da Irci objamejo Evropo, jim boste morali prisluhniti, kakšno Evropo želijo, in ukrepati glede njihovih skrbi. V nasprotnem primeru bodo ponovno glasovali proti.
Roger Helmer
Gospod predsednik, predsednik Sarkozy je za londonski Times povedal, da so Irci "prekleti norci". Več let so bili požrešni na račun Evrope, zdaj pa nas pustijo v kupu dreka - njegove besede, ne moje. Prejšnji teden smo vsi menili, da spoštujemo glasovanje Ircev, vendar ga sploh ne spoštujemo. Irce obravnavamo z velikim prezirom. Tako kot Robert Mugabe enostavno zavračamo sodbo ljudstva. Wolfgang Schäuble je povedal, da milijon Ircev ne more odločati za pol milijarde Evropejcev. Prav, naj še ostali glasujemo o tej pogodbi. Tega si ne upate, ker veste, da bomo tudi mi glasovali proti.
Ta mesec je EU zgubila zadnjo pretvezo javnega soglasja ali demokratične legitimnosti. To kar je, je bilo razkrito, in sicer samovoljna zarota proti državljanom. Referendum je bil na Irskem, vendar je v Bruslju demokracija končno izdihnila. Danes smo tu, da jo pokopljemo.
Philip Bushill-Matthews
Gospod predsednik, naprej se pridružujem kolegom pri čestitkah Sloveniji za zelo uspešno predsedovanje Svetu, opravljeno s tako učinkovitostjo, prijaznostjo in stilom.
Kljub temu sem bral sklepne ugotovitve Sveta s prejšnjega tedna glede irskega referenduma in moram povedati, da izgubljam upanje. Vse voditelje vlad, ki so se udeležili zasedanja Sveta, tako kot kolegi poslanci EP, so izvolili državljani, da bodo njim odgovorni. Vendar bi se zdelo, da tisti, ki se udeležijo Sveta, nekako verjamejo, da so bili medsebojno izvoljeni in niso odgovorni nikomur. Kako si lahko drugače nekdo razlaga sklepne ugotovitve?
Na prvi strani je navedeno, da je Svet upošteval izid irskega referenduma ter ga nato takoj zanemaril. Na prvi strani je tudi dodano, da je namen lizbonske pogodbe prispevati k bolj demokratičnemu delovanju EU. Kdo pravi? Kako lahko deluje bolj demokratično, če se večini državljanom ne dovoli glasovanje, tisti, ki glasujejo, pa se ne upoštevajo? Nič čudnega, Evropa ima težavo. Nič čudnega, da so Irci glasovali proti.
Želim, da EU uspe in napreduje, ne da nazaduje. Vendar to pomeni, da se moramo povezati z ljudmi, ki so nas izvolili. Ustavimo se in prisluhnimo, prosim.
Tako bi to sporočilo namenil zlasti prihajajočemu predsedstvu Sveta, Franciji. Francija je izjemna država in ustanovna članica EU. Prva republika je bila ustanovljena na podlagi treh ključnih načel: svoboda, enakost, bratstvo. Ta niso pomenila le svobode za politike v enakopravnosti z drugimi politiki. Pomenijo svobodo in enakost za ljudi ter bratstvo med vsemi ljudmi. Zdaj je čas, da pokažemo tako bratstvo prebivalcem Irske. Naj takoj ustavimo proces ratifikacije. Naj politiki pokažejo, da končno poslušamo ljudi. Nato bodo mogoče - vendar le mogoče - ljudje prisluhnili politikom.
Hannes Swoboda
(DE) Gospod predsednik, pridružujem se čestitkam, namenjenim predsedstvu. Menim, da je doseglo veliko dobrega. Primer, ki ga navajam, je začetek pogajanj z Rusijo o partnerskem sporazumu. To ne bo lahka naloga, ker so zelo različnih mnenj, vendar ta pogajanja in dialog so gotovo pomembni.
Zahvaljujem se tudi za priprave v zvezi s Sredozemsko unijo in tudi za to, kar bo po mojem mnenju postalo "Unija za Črno morje". Upam, da se bo vzhodna razsežnost okrepila, zlasti - če Komisija pripravi strategijo - ker gre za regijo, ki je izjemno pomembna za našo oskrbo z energijo ter tudi za številna druga vprašanja.
Vendar naj se osredotočim na vprašanje jugovzhodne Evrope in Balkana. Menim, da moramo pojasniti dve točki. Proces vključevanja v to regijo, za katerega ste naredili veliko, se mora nadaljevati. Sami sebi bi škodovali, če bi ta proces vključevanja prekinili. Vendar je treba tudi razumeti - in pričakujem jasno izjavo Sveta v zvezi s tem - da se širitve lahko dokončajo le po opravljenih institucionalnih reformah. To je po našem mnenju namen lizbonske pogodbe.
To sta dve vprašanji, ki ju moramo obravnavati vzporedno. Teh pogajanj ne smemo odložiti. Spodbujati moramo stabilnost v tej regiji, vendar tudi jasno navesti - in pri tem sem zaskrbljen zaradi različnih stališč na ravni Sveta - da moramo najprej sami izvesti institucionalne reforme, tako da smo tudi sami pripravljeni na širitev, nato pa se bodo nove države - Hrvaška in druge - dejansko lahko pridružile. Tudi za Svet je bistveno, da se jasno izrazi v zvezi s tem. To je v vsakem primeru naše mnenje.
(Ploskanje.)
Jelko Kacin
(SL) Kot ste videli in slišali, Evropski parlament z veliko naklonjenostjo spremlja prvo predsedovanje Republike Slovenije in tudi sam, v imenu moje politične skupine, povem, da je sto poslank in poslancev v moji politični skupini zelo naklonjeno ves čas spremljalo vaša prizadevanja pri vodenju Sveta Evropske unije.
Sam vidim to kot zadnjo fazo integracije Republike Slovenije v Evropsko unijo. Ne gre le za slovensko predsedovanje, pač pa gre tudi za dejstvo, da so državljani naše države kot prvi med novimi člani doživeli odgovornost, ki jo članstvo v Evropski uniji prinaša tudi za širšo skupino državljanov, za celotno prebivalstvo. Torej ta integracija je zdaj za nami in je uspešno končana, zato vam seveda moram tudi sam čestitati.
Če kaj drži, potem zdaj ni več dvomov, ali prihajate iz Slovenije ali Slovaške. V pol leta se mi nikdar več ni zgodilo, da bi me kdo poslal nazaj v Bratislavo. Vsak se pohvali, da je bil v Ljubljani in da je bilo lepo.
Vendar pa ne delim ocene o tem, kaj vse je bilo doseženo na Zahodnem Balkanu. Doseženo je bilo manj, kot bi bilo mogoče. Predvsem Makedonija, Republika Makedonija, je še daleč od datuma. Tam se stanje ni popravilo, razmere se še vedno slabšajo, politična kultura nazaduje, dobrososedski odnosi gredo nazaj. Zato je tukaj še veliko dela pred nami.
Končal pa bom samo z enim pozivom: veliko ljudi se je trudilo v tem predsedovanju, gospod predsednik, in dobro bi bilo, če bi imeli priložnost še kak mesec ostati tukaj in pomagati francoskemu predsedovanju. Tako, kot se predsedovanje začne, traja, se tudi končuje. In do konca tega leta bi Slovenija z svojim znanjem lahko prispevala še veliko k uspehu francoskega predsedovanja.
Mario Borghezio
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, resnično upam, da smo se kaj naučili iz primera Irske. Na podlagi tega, kar je povedal gospod Crowley, se mi zdi, da se je resno in odkrito upoštevalo dejansko glasovanje prebivalcev Irske.
Gospod Crowley je govoril o ribičih in za to ima pravico. Gre za Evropo ljudi, ki delajo, proizvajajo, za pravo gospodarstvo, ki si je utrlo glas skozi irski referendum: želi drugačno Evropo. Evropo, ki je navdihnila delo in razmišljanje ustanovnih očetov, ne Evropo birokracije, ki je zelo pogosto in po mojem mnenju skoraj vedno gluha za sporočila, ki jih pošilja dejansko gospodarstvo.
Razmislimo o vprašanju cene kmetijskih proizvodov in živil ter zlasti o zdajšnji naftni krizi. Kaj Evropa pravi v zvezi s tem? Zdi se mi, da je zelo malo navedenega v zadnjem poročilu Evropskega sveta. To je resna zadeva. V času, ko so svetovne finance odkrile, da so špekulacije s terminsko nafto varnejše in primernejše od špekulacij z zlatom, valutami, vrednostnimi papirji, delnicami in vsem drugim blagom. Vsako tako zatišje, ki je neverjetno v zvezi s porastom terminske nafte, je skrb zbujajoče in vemo, da svetovne finance na Wall Streetu poskušajo zamašiti proračunske luknje, ki je nastala s prevratom drugorazrednih posojil, špekulacijami z revnimi ljudmi, ljudmi, ki delajo in proizvajajo. Evropa nato nič ne omenja izbruha v času, ko družba Goldman-Sachs predvideva ceno na sodček v višini 200 dolarjev. Kot komercialna banka, ki financira špekulante, mora biti dobro obveščena. Obstaja splošen nesmisel v večini dokončane deregulacije. Evropa mora imeti pogum, da to pove.
Ni ukrepa ali nadzora, da za navideznimi transakcijami poteka dejansko trgovanje. Ne uporabljajo se niti pravila glede plačevanja varnostnih marž, ki so oblikovane za obdavčitev čistih špekulacij in razlikovanje med operacijami pokritosti resničnega tveganja. Po mojem mnenju se mora zdaj Evropa soočiti z dejanskimi težavami državljanov. To je sporočilo Ircev: zavarujte nas pred svetovnimi špekulacijami; zavarujte naše državljane in gospodarstva držav članic, ki trpijo zaradi špekulacij, za katere Evropa nima poguma, da bi se nanje sploh odzvala.
Mary Lou McDonald
Gospod predsednik, pozorno sem poslušala to razpravo in naj že na začetku pojasnim, da Irska ne preživlja krize identitete. Irska se sama šteje kot evropski narod v središču evropskega projekta, vendar je Irska tudi zavzela stališče svojih državljanov glede tega, kakšen mora biti projekt.
Ta projekt mora temeljiti predvsem na demokratičnih vrednotah. Ta projekt mora nedvomno zaščititi javne službe in delavske pravice. Ta projekt mora biti resnično tak, ki je v interesu mednarodnega miru in stabilnosti in ne projekt za militarizacijo. Irci so to povedali na zelo poseben način in kot nevtralna država članica.
Veliko smo slišali o identiteti. Obstaja skupen dejavnik, ki združuje Evropejce in ne gre le za cenjenje demokracije, ampak za zahtevo po demokratičnih vrednotah v Uniji. Ko slišim, da se bo glas Ircev spoštoval, vendar se mora ratifikacija po drugi strani nadaljevati - Lizbona se mora ohraniti - se moram usesti in se čuditi.
V času referendumske kampanje so bile vse oči uprte na Irsko, zdaj pa so vse oči na evropskih institucijah in evropskih vodstvih. Boste v tem trenutku demokratične resnice prisluhnili ljudem ali ne?
Irska ne potrebuje pretresov ali pojasnitve obstoječe pogodbe. Kar želi in potrebuje, je nov sporazum. Menim, da Irci govorijo v imenu Evropejcev v državah članicah pri oblikovanju te zahteve.
Luca Romagnoli
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, šest mesecev slovenskega predsedovanja se končuje v času krize. Kriza, ki ni tako ujeta v evropsko mišljenje, ampak v Unijo kot ustava in zato bi prizadela tudi lizbonsko pogodbo.
Za oživitev Unije moramo sprejeti, da državljani ne odobravajo načina, na katerega je bila do zdaj predstavljena, in načina, na katerega je zasnovana v predlaganem nerazveseljivem modelu. Kritiziranje rezultata javnih posvetovanj - včeraj v Franciji in na Nizozemskem, danes na Irskem - je precej neprimerno; vprašanje je treba rešiti na edini mogoči način: predložitev modela, ki temelji na spoštovanju in medsebojnem sodelovanju ter skupnih vrednotah na podlagi zgodovinske in kulturne identitete, ki ni podrejena tujim - finančnim in geopolitičnim - interesom; odpravljanje birokracije iz aparata, o katerem vedo državljani zelo malo in je od njih še vedno tako oddaljen; zlasti pri tem, kar poskušamo doseči v odvisnosti z neposredno voljo ljudi v vseh državah članicah Unije, brez pomanjkanja komunikacije in razumevanja, kar je bilo do zdaj tesno povezano z vsakim referendumom v tistih državah, ki se čutijo dolžne, da se posvetujejo s svojimi državljani.
Mihael Brejc
(SL) Slovensko predsedstvo je na področju pravosodja, notranjih zadev in državljanskih pravic pokazalo podrobno poznavanje dosjejev in z veliko zavzetostjo in odprtostjo prispevalo k njihovemu uspešnemu zaključku.
Danes je bila omenjena, recimo, direktiva o vračanju. Nekateri kolegi z njo niso zadovoljni. Vendar je treba reči, da gre za dober kompromis, za korak naprej k ustreznejšemu reševanju težkih problemov v zvezi z nezakonitimi priseljenci.
Tudi okvirni sklep o sojenju v nenavzočnosti, ali kakor mu tukaj rečemo "in absentia", je sprva zgledal kot rutinska zadeva, potem pa so nastale precejšnje razlike v pogledih. Na koncu smo dosegli kompromis in čez kakšno uro bomo v odboru glasovali o tem.
Sprememba zakonika o schengenskih mejah glede uporabe vizumskega informacijskega sistema določa uporabo biometričnih podatkov pri mejni kontroli državljanov tretjih držav, imetnikov vizuma. Gre za zelo pomemben dosje, katerega izvajanje bo prispevalo k večji varnosti, hkrati pa zagotavlja ustrezen odnos do oseb, ki vstopajo v schengensko območje. Tudi ta dosje smo po dveh trialogih uskladili in pričakujem, da bo sprejet na julijskem zasedanju Parlamenta. Nasploh lahko rečem, da je na področju varnosti in svobode slovensko predsedstvo skupaj z drugimi našlo ustrezno razmerje med zahtevo po višji varnosti in zahtevo po svobodi.
Naj na koncu rečem še tole: kot poročevalec o številnih zadevah na področju varnosti, svobode in pravice, lahko ugotovim, da je slovensko predsedstvo na politični in strokovni ravni izpolnilo pričakovanja. Posebej pa bi se rad zahvalil vodjem delovnih skupin v predsedstvu, gre za večinoma mlade ljudi, in njihovim sodelavcem, saj so odlično opravili svoje delo.
(Ploskanje.)
Jo Leinen
(DE) Gospod predsednik, čestitam slovenskemu predsedstvu za uspešno spodbujanje vseh 27 držav članic k napredovanju procesa ratifikacije. Zaskrbljen sem le zaradi opombe v zapisniku v zvezi s Češko republiko. Ne vem, čemu je to v pomoč, ker imajo ostale države, kot sta Nemčija in Združeno kraljestvo, prav tako sodni nadzor, ki se izvaja. O čem natančneje govori opomba v zapisniku v zvezi s Češko republiko? Upam, da to ni vabilo državi za preložitev procesa ratifikacije in celo onemogočitve ratifikacije na podlagi domačih političnih spletk. Morda lahko poveste kaj o tem.
Gospod predsedujoči Svetu, hvalili ste sinergije med Komisijo, Parlamentom in Svetom. To je prav in ustrezno, vendar če gre za komunikacijsko politiko, je tudi narobe. Imamo oviro, ki traja že dolgo časa. Svet ni pripravljen sodelovati pri skupni komunikacijski strategiji. Res je pretresljivo opažati, kako so Proevropejci nemočno odvisni od Protievropejcev. Način, na katerega se je ta pogodba tržila, je bil slab, amaterski in popolnoma nerazumen. Iz tega pretresa se zdaj učimo, da moramo sprejeti različne strategije dialoga z državljani. To se ne sme nadaljevati.
Prav ste povedali, da moramo spodbujati evropsko identiteto, pojasniti državljanom, kaj nas združuje. Zamisel o oblikovanju nogometne ekipe ne more biti tako slaba. Morda bi naši informacijski uradi sestavili seznam vseh olimpijskih medalj, ki so jih dobili državljani EU. Vendar menim, da je simbolizem ena stvar, stvarnost pa druga. Dejstvo, da se ljudje bojijo Evrope in jo ne povezujejo z nikakršnim upanjem, mora biti vzrok za našo zaskrbljenost. Spremeniti se mora tudi politika na področjih, kot so cene hrane, cene energije, kreditna kriza in visoke plače upravljavcev. Na številnih področjih, ki zbujajo skrb državljanom, smo prepozni ali pa sprejmemo le polovične odločitve.
Zato mora Evropa služiti ljudem, jih zaščititi in nato nas bodo tudi oni podprli ter nam sledili. To se je treba tudi naučiti iz glasovanja Ircev.
Andrew Duff
Gospod predsednik, Evropski svet bo celino potisnil v hudo krizo, če ne bo predložil bistvene reforme na oktobrskem srečanju.
Seveda je treba Irsko obravnavati enako kot Francijo in Nizozemsko ter se veselimo konstruktivnega svežnja predlogov gospoda Cowena. Kljub temu velja protiusluga, da se Irska nato zaveže k drugačnemu stališču in podpre reformni sveženj, ki krepi Evropsko unijo. Posledice neuspešnosti lizbonske pogodbe je treba začeti resno preiskovati in dejansko opredeliti.
Jim Allister
Gospod predsednik, dejansko sporočilo glasovanja "proti" Republike Irske je, da bi večina ostale EU ravnala enako, če bi se ji to omogočilo.
Irska ni po naravi evroskeptična - daleč od tega. Dejstvo je, da so tamkajšnji volivci zavrnili Lizbono, kar zbuja strah politični eliti, ki se je srečala prejšnji teden v Bruslju. Vedo, da bodo prav tako nesrečni kot Brian Cowen, če bodo ljudem dovolili spregovoriti. Tako so na svojo sramoto drugje pohiteli z ratifikacijo in nato predrzno prisilili Irsko v drugi referendum.
Lizbona si je sama določila poskus za preživetje: sprejetje v vseh državah članicah. Na tem preskusu je bila presenetljivo neuspešna. Če bi bili voditelji EU odkriti, bi sprejeli konec pogodbe.
V Zimbabveju se demokracija ustrahuje do konca. V EU se zavira z zatiranjem državljanov.
Avril Doyle
Gospod predsednik, najprej bi se rada zahvalila slovenskemu predsedujočemu, vsem njegovim ministrom ter slovenskemu stalnemu predstavništvu in uradnikom za izredno učinkovito opravljanje svojih nalog.
Ker prihajam iz majhne države članice, zlasti razumem, kako se lahko podaljša izvajanje uradnih nalog v zelo kratkem obdobju šestih mesecev. Poleg tega imam nekoliko pristransko mnenje, da majhne države članice veliko bolje izvajajo predsedovanje kot večje države članice - takšno je naše stališče v zvezi z delom.
Sporočilo Irske je treba obravnavati resno. Zelo natančno moramo analizirati, proti čemur točno so Irci glasovali. Ali so zavrnili pravno besedilo, ki je bilo glede na svojo naravo težko za razumevanje in zastrašujoče, tudi za naše politike, in ki ga očitno mi, ki smo ga podprli, nismo znali učinkovito predstaviti?
Morda so ga zavrnili tudi zaradi podzavestnega strahu pred usmeritvijo Evrope, zaradi ohlapnega pomena izraza "predaleč in prehitro" in zaradi potrebe po uskladitvi.
Volivci so zavrnili preveliko vmešavanje Bruslja v njihovo življenje in irsko vlado, ki je zelo malo storila za povečanje ugleda politike. Zavrnili so tudi cene nafte in živil ter STO. Nasprotovali so gojitelji sladkorne pese in ribiči. Nasprotovanje je izhajalo iz neutemeljene zaskrbljenosti o nevtralnosti, militarizaciji, splavu, evtanaziji, kloniranju, obdavčitvi in pravicah delavcev - neutemeljene v smislu besedila lizbonske pogodbe.
Če so uspešne irske vlade v preteklih 35 letih cinično prodajale ugodnosti evropskega članstva le z denarnimi izrazi brez sklicevanja na filozofijo in namen tega velikega projekta, tj. mir, stabilnost in blaginja, ki jih je prinesel v Evropo, in če so obtoževale Evropo za kakršne koli težave in slabe novice ter si hkrati pripisovale zasluge za vse uspehe in napredek, ali je sploh vprašljivo, zakaj je večina volivcev zavrnila slabo razumljen dokument, za kar je krivih več ekstremističnih evroskeptičnih kukavic iz drugih držav članic, ki so Irce uporabile kot nadomestne volivce za lastne namene?
Politično odgovornost za prihodnost zdaj nosi irska vlada in njen predsednik Brian Cowen. Pogodba ne more začeti veljati brez soglasja. Druge vlade morajo, če želijo, izraziti svoje mnenje o lizbonski pogodbi. Tako kot zahtevamo spoštovanje volitev na Irskem, moramo spoštovati pravico drugih držav članic, da ratificirajo lizbonsko pogodbo, če želijo.
Po volitvah v Franciji in na Nizozemskem je ustavno pogodbo ratificiralo sedem držav članic Parlamentarna ratifikacija ni manj demokratična kot referendumska.
Andrzej Jan Szejna
(PL) Gospod predsednik, Slovenija je prva od novih držav članic prevzela predsedovanje Svetu Evropske unije. Šestmesečno predsedovanje je bilo za Slovenijo zagotovo velika organizacijska naloga, vendar je treba omeniti, da so bila tri leta priprav skupaj s podporo Evropske komisije, Nemčije, Portugalske in Francije zelo uspešna, saj so Sloveniji omogočila, da je v preteklih šestih mesecih zelo učinkovito opravljala delo Sveta.
Program predsedstva je vključeval veliko prednostnih nalog, ki jih zagotovo ni bilo mogoče zlahka doseči, prenesle pa se bodo na naslednje predsedstvo. Glavna točka programa je bila zagotovo ratifikacija lizbonske pogodbe. Ob upoštevanju dejstva, da je ratifikacija tega dokumenta odvisna od posameznih držav članic, je največ, kar je Slovenija lahko naredila, dati dober zgled in to ji je uspelo. Žal je referendum na Irskem izničil optimistično vizijo, da bo lizbonska pogodba začela veljati pred začetkom francoskega predsedovanja. Evropi je tako zagrozila še ena kriza, vrh Evropskega sveta prejšnji konec tedna v Bruslju pa ni mogel zagotoviti odgovora na vprašanje o naslednjem koraku Evrope. To vprašanje je še vedno nerešeno, zato bomo počakali na odgovor Francije ali irske vlade, saj je to naloga za vse, ki podpirajo skupen evropski projekt. Poljska levica je pozvala vlado Donalda Tuska in predsednika Kaczyñskija, naj nemudoma ratificirata pogodbo.
Druga zelo pomembna prednostna naloga za slovensko predsedstvo so bila vprašanja v zvezi z energijo in podnebnimi spremembami. Marca 2007 so se države članice zavezale zmanjšanju svojih emisij ogljikovega dioksida za 20 %, povečanju obsega energije, proizvedene iz obnovljivih virov energije, za 20 % in povečanje energetske učinkovitosti za 20 % do leta 2020. Naloga slovenskega predsedstva je postala tudi priprava soglasja v zvezi z uredbami, ki jih je v zvezi s tem pripravila Komisija. To ni bila lahka naloga in še vedno ni, saj večina držav članic Evropske unije do zdaj ni mogla izpolniti svojih obveznosti v skladu s kjotskim protokolom, kar je obžalovanja vredno.
Evropska varnost preskrbe z energijo in sposobnost obvladovanja finančnih kriz v obdobju globalizacije: to sta nedvomno najpomembnejša izziva, ki jih mora obvladati EU. Naraščajoči stroški materialov in živil, negotovost na finančnih trgih, ki so za veliko podjetij edini vir financiranja za rast ter posebne projekte, ne ogrožajo le gospodarske rasti Evrope, ampak tudi gospodinjstva in uresničevanje evropskega socialnega projekta.
Silvana Koch-Mehrin
(DE) Gospod predsednik, predsedujoči Svetu, predsednik Komisije, gospe in gospodje, irsko zavrnitev je treba spoštovati, saj so Irci popolnoma upravičeni do glasovanja. Vendar so tudi druge države popolnoma upravičene, da še naprej spodbujajo bolj demokratično, preglednejšo in učinkovitejšo Unijo. Lizbonska pogodba je v skladu s to usmeritvijo. Zato pozdravljam dejstvo, da se bo ratifikacija nadaljevala. Menim tudi, da bi bilo dobro, če bi odkrito govorili o Evropi več hitrosti.
Ta Evropa več hitrosti že obstaja in izraža nacionalne občutljivosti in želje držav članic EU, da se zagotovijo različne stopnje vključevanja. Tistim državam članicam, ki bi rade več nalog opravljale skupaj, omogoča, da jih na eni strani ne ovirajo države, ki oklevajo, na drugi strani pa zagotavlja upoštevanje načela svobodne izbire, in sicer, da se lahko države, ki želijo nekatere naloge opravljati skupaj, odločijo za to na lastno izbiro.
V Evropi več hitrosti se poenostavijo tudi nadaljnji pristopi k EU, saj je neustrezno, da se Hrvaška in Turčija kaznujeta, ker je večina Ircev glasovala proti. Igra prenašanja krivde med evropskimi institucijami nikamor ne vodi. Težava je v tem, da so bili v zadnjih letih pomembni evropski projekti, ki so ustrezni in pravični, in razširitev EU nezadostno vključeni v demokracijo. Zdaj moramo plačati kazen: to pomeni v manjših obrokih.
Dobra stran zavrnitve Ircev je, da bomo ponovno razpravljali o Evropi. Če bomo to priložnost izkoristili za razpravljanje ali raziskovanje drugih usmeritev, se bomo po mojem mnenju bolj približali "Evropi državljanov".
Philip Claeys
(NL) Gospod predsednik, gospod Barroso je pravkar govoril 10 minut, od katerih je le minuto govoril o irskem referendumu in dejanskem procesu ratifikacije. Navajeni smo arogance s strani Komisije, vendar to presega vse meje. Referendum očitno ni več pomemben. Nadaljujemo z dnevnim redom. Očitno je prevladala ideja, da mora Irska zdaj sama rešiti težave. Irska je izrazila svoje mnenje, česar ji ni treba ponoviti.
Gospod Barroso, irski referendum je dejansko bolj pomemben kot ratifikacija parlamentov v drugih državah članicah. Irska je edina država članica, v kateri je vladajoča stranka predložila volivcem svoj program za Evropo. Pogodba ni bila predmet kakršne koli javne razprave. V Belgiji na primer v času parlamentarne razprave mediji še niso pripravili argumentov proti Pogodbi. Volivci nikjer niso mogli izraziti svojega mnenja o vaših načrtih. Ali si želimo takšne demokracije? Evropa ne sme biti več tako pokroviteljska in arogantna, drugače se bo vedno bolj oddaljevala od svojih državljanov.
Elmar Brok
(DE) Gospod predsednik, predsedujoči Svetu, predsednik Komisije, najprej bi se rad toplo zahvalil slovenskemu predsedstvu. To je prvo predsedovanje nove države članice. Hvala vam, dobro ste opravljali dobro v teh težkih časih. Zdaj so težki časi, saj se moramo soočiti z novimi možnostmi v zvezi z reformo EU in rezultatom irskega referenduma.
Vendar bi rad opozoril ta parlament, in sicer na nekaj, kar sem se naučil od Združenega kraljestva, od Westminstra: reprezentativna demokracija ima enako stopnjo demokratične legitimnosti kot referendum. Če zanemarimo to načelo, bomo izgubili naš celoten demokratičen sistem in zašli v položaj manipulacije, kot smo jo lahko opazili na Irskem. Nekatere argumente moramo obravnavati resno. Pojasniti moramo to, kar je poudaril gospod Nassauer, in sicer da moramo krepiti Evropsko unijo in si prizadevati za omejevanje odvečne zakonodaje. Vendar moramo tudi poudariti, da laži niso dovoljene v demokratičnem procesu.
Kot je prej dejal kolega poslanec, ta pogodba jasno prepoveduje reproduktivno kloniranje, ker je prepovedano v Listini o temeljnih pravicah. Resnica je, da Evropa postaja Evropa vrednot. Znano je, da imajo evropski državljani več pravic, ker Evropski parlament in nacionalni parlamenti postajajo močnejši, uvaja se pobuda državljanov, vzpostavljen pa je bil postopek spremljanja subsidiarnosti. To je res. Trditve, da je naša demokracija prešibka, nam onemogočajo izboljšanje demokracije, saj si večina tistih, ki so izvajali kampanjo laži, sploh ne želi Evrope in pripravlja lažne argumente za prikritje tega dejstva. Ne smemo dopustiti, da se to zgodi, zato menim, da je legitimnost dobra.
Zato menim tudi, da si moramo prizadevati za pospešitev procesa ratifikacije, da smo kritični in potrdimo, da nam je Evropska unija v zgodovini te celine do zdaj zagotavljala najsrečnejše obdobje miru, svobode in blaginje. Ni se nam treba sramovati dosežkov Evropske unije, ljudem pa moramo govoriti o tem uspehu, če želimo, da podpirajo EU, čeprav so upravičeni do kritiziranja EU v posameznih primerih.
Menim, da mora na podlagi tega 26 držav članic zaključiti svoje procese ratifikacije in da je treba nato naše irske kolege pozvati k analizi teh razmer in pripravi predloga. Ker je za to dovolj časa, moramo v zvezi s tem ravnati razumno. Dobro bi bilo, če bi lahko vse to zaključili pred evropskimi volitvami naslednje leto. Vendar so te podrobnosti v kakršnem koli zgodovinskem procesu le postranska stvar. Menim, da moramo dati svojim irskim kolegom priložnost, da obravnavajo to vprašanje in pripravijo predlog.
Proinsias De Rossa
Gospod predsednik, najprej čestitam slovenskemu predsedstvu za dobro opravljeno delo. Državljani Evrope, vključno z Irsko, potrebujejo Evropsko unijo bolj kot kadar koli prej. Naš svet usmerjajo nepravičnost in strah v zvezi s prihodnostjo ter enostavna neoliberalna gospodarstva, ki so naš svet pripeljala na rob prepada.
Evropsko prvotno socialno pogodbo, ki je zagotovila uspešno celino, v kateri je vzpostavljen mir, je treba preoblikovati in posodobiti. Evropa, tj. nacionalne vlade v sodelovanju s Parlamentom, mora prevzeti vodilno vlogo pri obravnavanju velike zaskrbljenosti ljudi in si mora prizadevati za dosego soglasja na podlagi pravične trgovine, dostojnega dela in trajnostnega razvoja, ter nadomestiti neuspešno washingtonsko soglasje.
Negativno glasovanje Irske izraža veliko zaskrbljenost ljudi v zvezi s prihodnostjo, glasovali pa so za vzpostavitev sedanjega stanja. Programi "obliža na rano" za pomoč revnim so potrebni, vendar sami po sebi popolnoma nezadostni.
Za boljšo prihodnost mora Evropa pokazati, da lahko kot Unija učinkovito obvlada finančno krizo, podnebne spremembe in trajnost z gospodarsko recesijo, ustreznimi delovnimi pogoji ter varnostjo preskrbe z energijo in cenami goriva. Evropo je treba obravnavati kot del rešitve in ne kot del težave. Pod takimi pogoji bi lizbonsko pogodbo brez težav ratificirale vse države članice.
Kot opombo bi rad predlagal kolegici gospe McDonald, ki nas je poučevala o demokraciji in militarizaciji, da bi dobila večjo verodostojnost, če bi prevzela besedo v tej dvorani in najavila konec podpore za Eto, tj. morilsko skupino v Španiji, in konec politike, ki si prizadeva za uničenje španske države, ki je demokratična država te Unije.
Romana Jordan Cizelj
(SL) Slovenija je dokazala, da evropsko politiko odgovorno sooblikuje sedemindvajset držav članic. Pri tem dejstvo, da je neka država nova država članica, ali pa da ima relativno majhen upravni aparat, ne pomeni slabosti, ampak prej dobro stvar. Veliko je bilo bogatih vsebin, ki so bile obravnavane v teh zadnjih šestih mesecih in ki so se dobro ujemale s prioritetami slovenskega predsedovanja. In Sloveniji želim iskreno čestitati za napredek na tem področju.
Predvsem bi rada omenila nekaj razvojnih nalog, ki so bile zaključene ali pa dobro začete v tem času, kajti prav to so tiste naloge, ki omogočajo boljše življenje vsakemu državljanu in državljanki, hkrati pa tudi pomenijo velike perspektive za izjemne posameznike.
Zagnali smo nov ciklus lizbonske strategije in uvedena je bila peta svoboščina, to je prost pretok znanja. To je velik izziv državam članicam, ki bodo morale poskrbeti, da bodo sposobni ljudje v države prihajali, ne pa zaradi te svoboščine iz držav odhajali.
Hkrati je bil določen sedež Evropskega tehnološkega inštituta. Izredne diplomatske sposobnosti so omogočile, da so države spoštovale sklep Sveta iz leta 2003. Upam, da bo ta sklep spoštovan tudi takrat, ko se bo določal sedež nadzornega organa agencije Galileo. Prav tako želim seveda čestitati, da je bil ponovno zagnan projekt Galileo, kajti pomenil je nove organizacijske in upravne naloge in iskanje novega denarja.
Hkrati je bilo veliko doseženega na področju podnebno-energetskega paketa, dosežen je bil dogovor znotraj Sveta o tretjem liberalizacijskem paketu na področju plina in elektrike. Res je, da se tu razlikujejo mnenja Parlamenta in Sveta, ampak to je zelo dobra podlaga za naše nadaljnje delo.
Spoštovani, Slovenija ta teden praznuje. Praznuje dan državnosti, ki je praznik nacionalnega ponosa. Letos je upravičeno podprt tudi z močno evropsko komponento.
Libor Rouček
(CS) Gospod predsednik, gospe in gospodje, tudi jaz bi se najprej zahvalil slovenskemu predsedstvu in skupini, ki jo vodi slovenski predsednik vlade gospod Janša, za visokokakovostno in temeljito delo, ki so ga opravili v zadnjih šestih mesecih in na vrhu Sveta prejšnji teden. Svetu je uspelo obvladati težke razmere po irskem referendumu in pripraviti ustrezen in razumen načrt. Irska je imela poleti čas za oceno razmer in predlagati skupno usmeritev v prihodnosti. Države, ki še niso sprožile procesa ratifikacije, so bile pozvane, da to storijo in z njim nadaljujejo. Tudi Češka republika mora zaključiti proces ratifikacije. Češki senatorji, ki so s predložitvijo lizbonske pogodbe ustavnemu sodišču v Pragi zaustavili proces ratifikacije, so češki vladi zagotovili alibi.
Tudi poziv Slovaški, naj vstopi v euroobmočje, je zelo pomemben za euroobmočje ter države članice srednje in vzhodne Evrope. Ta poziv izraža potrditev opravljenega dela slovaške vlade in rezultatov slovaškega gospodarstva ter zagotavlja podporo in spodbudo za proevropske in proreformne sile v državah, kot so Poljska, Madžarska ali Češka republika, da bodo lahko tudi te države prevzele euro, ko bodo izpolnile potrebne pogoje.
Gay Mitchell
Gospod predsednik, rad bi izpostavil dve stvari. Ena od njih je, da ne obstaja moralno tveganje ali slaba stran za ljudi, ki so na nedavnem referendumu na Irskem dajali nepremišljene obljube.
Irsko javnost so zavajali, da se ne bo zgodilo nič, kar bi bilo v nasprotju z našimi interesi, ne glede na našo odločitev. Dejansko imamo ves potreben prostor za ugotovitev, ali je možno kakršno koli preoblikovanje.
Vendar je očitna težava, ki ni bila omenjena, da lahko EU glede na to, da lizbonska pogodba ne more biti sprejeta brez soglasja 27 držav članic, poišče načine, kako lahko koalicija pripravljenih nadaljuje svoje delo. Politika je umetnost mogočega. Možna je rešitev, ki bi vključevala Irsko, vendar vsi vemo, da lahko umetnost politike omogoči pripravljenim, da nadaljujejo svoje delo. Iskreno upam, da ne bo prišlo do tega, vendar moramo biti odprti in pravični do ljudi, da lahko razumejo nevarnosti v zvezi s tem. Natančno moramo poznati svoj položaj, da lahko ugotovimo, kaj je v našem najboljšem interesu in v najboljšem interesu Evrope.
Prav tako ne obstaja moralno tveganje za tiste, ki so izvajali najpodlejšo propagando v okviru nedavne kampanje irskega referenduma. Gospa Sinnott, ki je bila nedavno imenovana za predsednico svoje skupine, ki vključuje Neodvisno stranko Združenega kraljestva, je predložila ta dokument, ki navaja, da mezde, plače in demokracija propadajo, ter pokazala brizgo, ki predstavlja evtanazijo in splav. Nato je prišla sem, kjer jo je Neodvisna stranka Združenega kraljestva v dveh tednih imenovala za predsednico svoje skupine. Vendar tu ne obstaja moralno tveganje, saj nihče v tem parlamentu ne bo ukrepal proti podlemu dokumentu, ki je bil predstavljen v vseh svojih barvah.
Druga stvar, ki bi jo rad poudaril, je, da se politični sistem ne more več braniti z raziskavami Eurobarometra ali javnomnenjskimi raziskavami. Franklin D. Roosevelt je o cinikih dejal, da "poznajo le pravila generacije iskalcev samih sebe. Nimajo vizije in če ni vizije, ljudje propadajo".
Govoriti moramo začeti o čudežu, tj. Evropski uniji. Uresničila se je Schumanova vizija. Evropska unija je ustavila grozovito tankovsko divizijo, plinske celice in vse to. Porušen je bil tudi berlinski zid, zato smo zdaj dobrodošli v državah članicah, kjer je še pred nekaj leti vladal komunizem. Čudež se je zgodil pred našimi očmi.
Zato prenehajmo razpravljati o podrobnostih te pogodbe. Govoriti začnimo o viziji. Prenehajmo slediti drugim in prevzemimo vlogo voditeljev. Ljudi bomo privabili, če bomo govorili z njimi o tej viziji, saj je to tisto, kar potrebujejo.
Enrique Barón Crespo
(ES) Gospod predsednik, predsedujoči Svetu, predsednik Komisije, najprej bi rad čestital slovenskemu predsedstvu Svetu, ki je pokazalo, da je evropski duh nalezljiv in učinkovit ter nam prinaša koristi.
Osredotočil se bom na zavezanost slovenskega predsedstva, da bo med predsedovanjem doseglo ratifikacijo dveh tretjin držav članic. Dosegli ste dve tretjini z dodatno državo članico, zato ste uresničili svoj cilj.
Tako veliko negativnih stvari slišimo v zvezi z demokracijo, vendar je po mojem mnenju vredno poudariti, da smo dosegli zelo očitno soglasje. Svet, Komisija in Parlament se s svojim predsednikom strinjajo o želeni usmeritvi, ki temelji na upoštevanju rezultata na Irskem in spoštovanju skoraj petsto milijonov državljanov, ki sestavljajo preostali del Evropske unije. Ne moremo pričakovati, da se bo manj kot pol milijona ljudi odločalo o usodi petsto milijonov ljudi. To ne bi bilo demokratično.
Poleg tega mislim, da je irski predsednik vlade Svetu predstavil zelo jasno in konstruktivno stališče.
Zato vsi soglašamo z nadaljevanjem ratifikacije. Ta teden bo španski kongres poslancev ratificiral lizbonsko pogodbo na eni obravnavi. Nato jo bo obravnaval senat, tako da boste lahko na seznam dodali še eno državo.
Drugič, razvrednotenje pogodbe ni rešitev. Nadaljevati moramo svoje delo.
Tretjič, pogodba je zelo pozitiven znak solidarnosti.
Gospod predsednik, predsedujočemu Svetu bi rad zastavil dve zelo posebni vprašanji.
Prvič, ko govorite o nadaljevanju ratifikacije, ali menite oziroma ali je Svet obravnaval določbe iz člena 48(5) lizbonske pogodbe, na podlagi katerega bi zadevo obravnaval Svet Evrope, če bi pogodbo ratificirale štiri petine, vendar ne bi bilo mogoče doseči nadaljnjega napredka?
Drugič, zakaj ste na dno strani dodali zelo zanimivo pripombo, v kateri navajate, da bi lahko češko ustavno sodišče oviralo celotni evropski proces?
Kot vsi ostali, sem slišal novico o tem, kaj je predsednik Klaus dejal z bolnišnične postelje: pogodbo je razglasil za mrtvo in dejal, da euro ne deluje, ampak škoduje. Menim, da je to pomembno politično dejstvo, saj bo češki predsednik predsedoval Svetu v prvi polovici prihodnjega leta.
Ljudmila Novak
(SL) Kot slovenska poslanka v Evropskem parlamentu sem intenzivno spremljala in tudi sodelovala pri pripravah na to predsedovanje. Videla sem veliko skrb naših ministrstev in vseh, ki so bili udeleženi na teh pripravah in tudi veliko odgovornost in željo, da bi to nalogo čim boljše izpeljali.
Ne bom naštevala vseh dosežkov. Vesela sem in ponosna, da je to predsedovanje bilo tako odlično izpeljano, in bi se samo zahvalila premieru Janši, državnemu sekretarju Lenarčiču, ki sta nosila velik del odgovornosti, vsem ministrom. Ne smemo pa pozabiti tudi vse spremljevalne ekipe, ki je bila zelo mlada, odgovorna, vendar se je dobro znašla na evropskem parketu. Zato bi se tudi vsej ekipi ob tej priložnosti, kot Slovenka, zahvalila.
V Sloveniji že streljajo predvolilni topovi in upam, da ne bodo sestrelili tega uspešnega predsedovanja in bodo tudi slovenski državljani hvaležni, da se je tudi ugled Slovenije v Evropi in v svetu, tudi na račun predsedovanja, uspešno povečal.
Carlo Fatuzzo
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, včeraj popoldne se je predsednik črnogorske vlade udeležil zasedanja odbora za zunanje zadeve po stotih dneh delovanja v vladi. Vprašal sem ga: "Gospod Djukanović, zakaj si po razpravah o tem, kaj se je zgodilo na Irskem, tj. glasovanje proti Evropi in lizbonski pogodbi, tako želite vstopiti v Evropsko unijo in biti njen del, če ste šele pred kratkim postali neodvisni?" Odgovoril je: "Ne želimo biti osamljeni in prepuščeni sami sebi. Želimo biti del skupnosti." Mislim, da je to skrivnost, na podlagi katere je mogoče rešiti probleme.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Kot Madžar sem zelo ponosen na slovenske kolege in jim čestitam. Slovenija je kot nova država članica odlično opravila svoje delo. Veliko je prispevala k stabilizaciji Zahodnega Balkana in k vprašanju Kosova, pristopu Hrvaške in odpravi vizumske obveznosti. Zlasti sem hvaležen, ker je podprla ponudbo Madžarske, v kateri naj bi bil sedež Evropskega inštituta za inovacije in tehnologijo; zahvaljujem se tudi vsem državam članicam, ki so podprle našo ponudbo. Prav tako čestitam slovaškim kolegom za uvedbo eura leta 2009.
Vendar nič od tega ne spremeni dejstva, da Evropski uniji grozi največja kriza. Pri tem lizbonsko pogodbo obravnavamo le kot ustavno reformo. Ne, prijatelji: izvajanje lizbonske pogodbe bi bilo korak proti politični uniji in skupnosti vrednot. Spoštovati moramo odločitev irskega naroda, vendar se še vedno niti malo nismo premaknili s točke izpred enega tedna. Naši irski kolegi se morajo enkrat za vselej odločiti, ali želijo ostati v Evropski uniji, ali ne. O tem se morajo odločiti, lizbonska pogodba pa se mora začeti izvajati. Najlepša hvala.
Reinhard Rack
(DE) Gospod predsednik, kot Avstrijec sem zelo vesel, da je naša sosednja država Slovenija izvajala tako odlično predsedovanje. Čestitke, predsedujoči Svetu. Vendar, če mi dovolite, svojim čestitkam dodajam pripombo v zvezi z majhnimi podrobnostmi, na podlagi katerih evropski državljani presojajo Evropo in njeno vrednost. V prihodnjih dneh se bo veliko avstrijskih in evropskih državljanov peljalo skozi vašo državo, kjer se bodo srečali z avtocestnimi vinjetami, ki so zelo diskriminatorne. Generalni direktorat za promet vam je že napisal pismo. Ali lahko Slovenija kot država, ki predseduje Svetu, pozove Slovenijo kot državo članico, da reši ta problem?
Gérard Onesta
(FR) Gospod predsednik, kljub vsemu se mi zdi, da smo zelo razcepljeni. Obstajajo tisti, ki menijo, da imamo irski problem, ki predstavljajo večino, in tisti, vključno z mano, ki menimo, da imamo evropski problem. Najhuje je, da nas bodo z institucionalnim krpanjem premagali tisti, ki menijo, da gre za irski problem, vendar ne bodo rešili našega pravega problema, tj. nezaupanje s strani naših državljanov.
Ustavo lahko naredite še tako privlačno, vendar se je celotna podlaga zaupanja postopno uničila. Za to bomo drago plačali v enem letu med evropskimi volitvami, ko se bo povečala dejavnost ljudskih gibanj in zmanjšala volilna udeležba. Žoga ni na irskem igrišču, ampak na evropskem. Predložiti moramo dokument, ki postavlja nove temelje, in podpisati nov pakt zaupanja med državljani in institucijami; da bi lahko to storili, bomo morali nekega dne, želeli ali ne, to vprašanje še enkrat zastaviti evropskim državljanom, čim prej, tem bolje.
Za to bo potreben vseevropski referendum o jedrnatem in jasnem besedilu, ki bo poudarjal le vrednote, odgovornosti in ukrepe Unije. Če bi bila pri državljanih in državah članicah dosežena dvojna večina, bi imeli po tem zgodovinskem glasovanju pravi načrt za vse, ki ga želijo upoštevati.
Ali je to utopija? Vsekakor nasprotujem tistim, ki menijo, da je mogoče zgraditi Evropo brez Evropejcev.
Genowefa Grabowska
(PL) Gospod predsednik, najprej bi rada čestitala slovenskemu predsedstvu ter ministrom in strokovnjakom, ki so ustvarili tako prijetno vzdušje pri našem delu v zadnjih šestih mesecih. Opozoriti je treba na to, da je bilo vaše predsedstvo tisto, ki je doseglo, da je večina držav članic Evropske unije glasovala za sprejetje lizbonske pogodbe. Tega dejstva ne sme zasenčiti en negativen glas Irske. Nadaljevali bomo svoje delo, zato se osredotočimo na pozitivne strani. Zahvaljujem se slovenskemu predsedstvu za svoje delo o ureditvi obveznosti glede vzdrževanja, o katerih sem poročala. Moram reči, da obžalujem, da ima Evropski parlament pri tem le vlogo svetovalca. Menim, da je zmoten sklep Sveta, ki zavrača naše soodločanje. Prav tako se vam zahvaljujem za vaše zavzemanje v zvezi z vprašanjem vključitve vseh držav članic v ameriški program za odpravo vizumov, kar je navedeno v točki 23 sklepa. To bo vsem državljanom omogočilo enako obravnavanje, kar pričakujejo vsi, tudi moji državljani.
Nazadnje bi se rada zahvalila vzhodnemu partnerstvu. To je zelo pomembno za vse države članice Evropske unije, zlasti pa za države z vzhodnimi mejami.
Tunne Kelam
Gospod predsednik, dodajam svoje čestitke slovenskemu predsedstvu. Vendar je dejstvo, da EU-27 ne sme spodkopati manjšina. Proces ratifikacije se mora nadaljevati. Vendar se moramo najprej dogovoriti o skupnem sporočilu in procesu ratifikacije v državah članicah, da se taki primeri ne bodo ponovili.
Kako lahko lizbonsko pogodbo razložimo svojim državljanom? Najpomembnejše je, da bo politično vodstvo predstavljalo oseben primer. Morda so naši državljani naveličani prefinjenih rutinskih kompromisov med kratkoročnimi nacionalnimi interesi in načeli EU, ki lahko povzročijo razočaranje in zmedo.
Primer ukinitve sankcij zoper Kubo, ki ni zagotovila napredka na področju človekovih pravic, je le eden od mnogih. Sporočilo, ki ga moramo danes posredovati svojim državljanom, ni "kaj lahko Evropa stori za nas", ampak zlasti "kaj lahko jaz storim za Evropo".
Richard Corbett
Gospod predsednik, vsi se strinjajo, da moramo prisluhniti Irski. Razlika obstaja med tistimi, ki menijo, da moramo prisluhniti le irski zavrnitvi, in tistimi, ki menijo, da moramo upoštevati odzive vsake države članice, nato pa skušati to vrzel zapolniti.
Ni nerazumno, da dosežemo razmere 25 pozitivnih odgovorov ali 26 pozitivnih odgovorov in enega negativnega ter prosimo državo z negativnim odgovorom, če bi lahko našla novo rešitev, ki bi ustrezala vsem 27 državam, kar vključuje upoštevanje njihove zaskrbljenosti in odziv nanjo, morda v smislu vzpostavljanja zaupanja ali pojasnjevanja nekaterih vprašanj, z nekaterimi spremembami paketa (vendar po možnosti ne besedila pogodbe).
V tem ni nič nerazumnega in verjamem, da je to rešitev, ki se ji postopno približujemo.
Derek Roland Clark
Gospod predsednik, veliko smo že slišali o upoštevanju irskega glasu. Rad bi slišal več o upoštevanju vaših ureditev. Rimska pogodba je dokument, ki še vedno ureja vse vaše dejavnosti, in jasno navaja, da bo katera koli nova pogodba začela veljati, ko jo bodo ratificirale vse države članice v skladu z njihovimi ustavnimi zahtevami.
Irska je storila točno to, zato njihovo glasovanje proti preprečuje sprejetje lizbonske pogodbe. Ustaviti morate nadaljnji proces ratifikacije. Če tega ne morete storiti iz spoštovanja do Irske, potem to storite iz spoštovanja do vaše ustanovne rimske pogodbe.
Alojz Peterle
(SL) Leta 1991 smo imeli konec junija v Sloveniji vojno. Vojna za našo samostojnost in demokracijo je pomenila tudi vojno za Evropo. Vesel sem, da sedemnajst let kasneje uspešno končujemo predsedovanje, ki je najvišja odgovornost, ki jo lahko prevzame država članica. Predsedniku vlade in vsej njegovi ekipi in vsem tisočim sodelavcem, lahko rečem, čestitam k uspehom.
Posebej pa bi se rad zahvalil za delo na dveh prednostnih področjih: na medkulturnem dialogu in na področju zdravja. Poudarek, ki ga je dala Slovenija medkulturnemu dialogu, je zame aktualizacija temeljne ideje očetov Evrope o spoštovanju človekovega dostojanstva sedaj v globalnem okviru.
Glede zdravja pa sem še posebej hvaležen za delo na področju boja proti raku, ki je dalo pacientom po vsej Evropi novo upanje, da bo prišlo do nove kakovosti dela, znotraj držav članic in na evropski ravni, ker tudi proti tej bolezni, ki se širi epidemično, države članice same ne morejo biti dovolj uspešne. To jemljem za izrazit korak v smeri bližine državljanom.
Janez Janša
predsedujoči Svetu. - (SL) Hvala lepa za besedo, spoštovani gospod predsednik. Hvala vsem seveda za pohvale, čestitke in za ocene slovenskega predsedovanja. Zelo sem vesel tega. To je poplačilo, ne samo zame, tudi za številne moje kolegice in kolege. Ob tem pa še enkrat izražam zahvalo za vaše razumevanje. Vedeli ste, da to delamo prvič prav vsi, ki smo to počeli, S tega vidika je bil tudi vaš odnos solidaren in konstruktiven.
Po pričakovanjih je bilo največ razprave o lizbonski pogodbi. To je tudi pričakovano, glede na to, da je to ena od ključnih prioritet Evropske unije. Rad bi samo pojasnil nekatera nerazumevanja najprej glede zaključkov, ki smo jih sprejeli na junijskem Evropskem svetu.
Evropski svet namreč ni sprejemal teh zaključkov s preglasovanjem. To niso bili zaključki, ki bi bili sprejeti s preglasovanjem Irske ali Češke ali katerekoli druge države članice. To so bili zaključki, ki smo jih sprejeli soglasno. In so bili usklajeni z vsemi. In Evropski svet ni naročil nikomur, naj nadaljuje z ratifikacijo. Evropski svet se je seznanil, je vzel na znanje informacije, ki smo jih dobili od kolegic in kolegov iz tistih držav, kjer postopek ratifikacije lizbonske reformne pogodbe še ni zaključen, da se bo ta postopek nadaljeval. In tudi v zaključkih piše, da smo se s tem seznanili in na podlagi tega ugotovili, da se postopek nadaljuje in, kot sem dejal, se je nadaljeval postopek tudi v času od referenduma na Irskem pa do sestanka Evropskega sveta.
Torej, vsaka država članica ima pravico, da odloči o načinu ratifikacije in tudi o tem, ali postopek nadaljuje ali ne. In mislim, da je bil ta zaključek logičen in seveda edini produktiven v tej situaciji. Ni bil sprejet v nasprotju z voljo irskih kolegov. Najprej, kot predsedujoča država, smo te zaključke seveda uskladili s tistimi, ki imajo najbolj občutljivo situacijo doma in seveda je tukaj na prvem mestu Irska.
Kar se tiče Češke, Evropski svet ni prepustil usode češkemu ustavnemu sodišču, ker je to naredil že češki senat. In to je edini tak primer med državami članicami, ki še niso ratificirale Pogodbe, kajti češki senat je v postopku parlamentarne ratifikacije poslal Pogodbo v presojo ustavnemu sodišču.
Povsem drugačen primer v pravnem smislu je v Nemčiji ali v Veliki Britaniji, kjer je bil postopek zaključen v parlamentu in je potem nekdo zahteval presojo na ustavnem sodišču. Torej, mi govorimo o devetnajstih zaključenih ratifikacijah v parlamentarnem postopku. Od tega sta dve še v presoji na ustavnih sodiščih.
Opozarjam na to, da je lizbonska reformna pogodba medvladni dogovor, ki je bil sprejet na medvladni konferenci oktobra lani v Lizboni. Podpisali smo ga predsedniki vlad in držav in ne Evropska komisija. Torej, kriviti Evropsko komisijo ali pa Evropski parlament za sedanje zaplete je to nekoliko krivično. Seveda lahko govorimo o odnosu evropskih institucij in o tem, kako splošno stanje vpliva na odločanje v kakšni državi. Vendar moram potem govoriti v obe smeri. V pozitivni in v negativni, ne videti samo negativne.
Kar se tiče tega, ali gledamo na Evropsko unijo z zaupanjem ali ne. Za svojo državo lahko rečem, da gledamo na Evropsko unijo in na njeno prihodnost z velikim upanjem. Kot je dejal prej gospod Peterle - ki je bil takrat z mano skupaj v vladi, oziroma je vodil vlado pred sedemnajstimi leti - junija pred sedemnajstimi leti je bila v Sloveniji vojna. Evropska unija je bila takrat več kot upanje. Za nas je bila to takrat rešitev. Nismo vedeli, ali bomo preživeli naslednji dan.
In to, kar je danes po sedemnajstih letih, je za nas zelo velik uspeh. Nimamo nobenega razloga, da bi zaradi nekih težav, ki so pravne ali postopkovne narave, izgubili upanje. To se mi zdi skrajno pesimističen pristop. Tudi opozarjam na to, da Evropska unija ni prvič v takšni situaciji, ko se je postopek zapletel in je potrebno iskati rešitve. To ni prvič. Že doslej je bilo tako nekajkrat in vedno so se rešitve našle. In vedno so se rešitve našle tako, da nihče ni bil izključen. In tudi zdaj ni bilo nikogar na Evropskem svetu, ki bi predlagal rešitve, ki kogarkoli izključujejo. Vzeli smo si nekaj časa za to, da najdemo rešitev, ki bo vključevala vse.
Če bi recimo, v času v začetku tega stoletja, ko se je odločalo tudi v krogih - deloma podobnim teh, kjer se odloča zdaj - o Pogodbi iz Nice, če bi takrat po prvi zavrnitvi Pogodbe iz Nice dejali enako, kot smo danes tukaj slišali iz nekaterih klopi - to treba vzeti na znanje, zadeva je končana; sprejeti je treba enostavno to odločitev in jo delati naprej - potem vam jaz tukaj ne bi govoril, ker brez pogodbe iz Nice ne bi bilo velike širitve, ki je Evropsko unijo, po mojem mnenju, pa tudi po rezultatih, ki so tukaj, okrepila in jo naredila bolj sposobno za soočanje z globalnimi izzivi. In tudi prej se je to že zgodilo in vedno so se našle rešitve. In po nobeni od teh rešitev Evropska unija ni bila manjša. Bila je večja in močnejša. Tudi zdaj se bodo zagotovo te rešitve našle.
Zdi pa se mi neproduktivno razpravljati in iskati rešitve v začaranem krogu. Govoriti o tem, da so razlogi za to, da je prišlo do zastoja v ratifikaciji lizbonske reformne pogodbe ... pravzaprav rešitve, ki jih nimamo, čeprav hkrati vemo, da je veliko teh rešitev, ki jih nimamo, del lizbonske reformne pogodbe.
Gibati se v tem začaranem krogu pomeni, da ne pridemo nikamor. Tudi mislim, da si ne smemo delati iluzij, da je možno Evropsko unijo, ki je zapleten mehanizem s sedemindvajsetimi državami članicami, še naprej uspešno voditi in stvari usklajevati tako kot pred petdesetimi leti, ko je bilo šest držav članic ali ko je bilo dvanajst držav članic. Mi imamo zdaj mehanizme, ki so enaki, deloma adaptirani, in za neko osnovo, ki je bila bistvena manjša, drugačna, v času hladne vojne. Zdaj se je svet spremenil in tudi ti mehanizmi se morajo pač spremeniti. In ne smemo si delati iluzij, da je to možno narediti z neko Pogodbo, ki bi imela tri člene, ki jo bodo vsi znali na pamet in vsi razumeli. To je nemogoče. In delati si iluzijo, da bomo prišli do tega, pomeni, da enostavno ne iščemo rešitev v pravi smeri.
Mislim, da je Evropski svet, ko gre za zastoj pri ratifikaciji lizbonske reformne pogodbe, oblikoval prave zaključke. Da ni iskal rešitve ali pa analize v nekih brezplodnih razpravah, ki ne prinesejo ničesar. Koncentriral se je na tisto, kar je možno narediti, in s tem tudi vzpostavil neko ozračje in čas, ki je produktiven za iskanje rešitev. Nikamor ne bi prišli, če bi naslednje štiri mesece porabili za razprave o tem kako, zakaj, kje. Mi potrebujemo ta čas seveda zato, da pogledamo naprej.
Čisto na kratko - v pol minute, kolikor je še ostalo - dva odgovora. Kar se tiče Kitajske in očitka, da se nismo posvečali nekaterim globalnim problemom: mislim, da je ravno Evropska unija naredila tukaj - tudi s tiho diplomacijo - marsikaj zato, da je prišlo do vsaj začetka dialoga med kitajskim vodstvom in predstavniki dalajlame. Ni slučajno, da je do tega premika prišlo ravno med obiskom predsednika Evropske komisije v Pekingu. In že prej je to kitajski predsednik najavil v pismu meni. Jaz upam, da se bo ta dialog nadaljeval in da bomo tudi tukaj prišli do rešitve. Evropska unija je bila tista, ki je stvari premaknila. Ni bil to kdo drug.
Kar se tiče Kube, ki je bila velikokrat omenjena: jaz osebno mislim, da je prav, da smo na pozitivne spremembe na Kubi reagirali tudi z našim pozitivnim premikom - ob tem, da nihče ni trdil, da je zadeva tam rešena. Bili so različni predlogi, kako naprej. Zagotovo Evropska unija ne more podpisati partnerskega sporazuma z državo, kjer je veliko političnih zapornikov. Vendar bi bilo tudi zelo napačno ne reagirati s pozitivnimi signali na pozitivne premike, ker drugače te pozitivne spodbude enostavno ne bi bilo. In kot je bilo prej rečeno s strani gospoda Schulza, je to tudi nek pozitiven signal evropske fleksibilne politike do Latinske Amerike in Karibov.
Se opravičujem, ker na nekatera druga vprašanja žal ne morem odgovoriti. Zaključil bi z ugotovitvijo, da sem zelo vesel, da je prihodnji trio - Francija, Češka in Švedska - povzel tiste zadeve iz programa, ki smo ga skušali uveljavljati v dosedanjem triu - v sodelovanju Portugalske, Nemčije in Slovenije. Da so znotraj tega, po mojem mnenju, določene prave prioritete: nadaljevanje usklajevanja okoljsko-energetskega paketa, migracijska politika in seveda iskanje rešitve za nadaljevanje ratifikacije oziroma iskanje rešitev pri tem zastoju v zvezi z lizbonsko pogodbo.
Prepričan sem, da bo francosko predsedstvo s številnimi izkušnjami iz preteklih obdobij, tudi iz zelo težkih dilem, s katerimi se je soočalo v preteklosti, uspešno in da je na nek način že junijski Evropski svet nakazal to kontinuiteto. Tako da sem prepričan, da ko boste konec leta obravnavali poročilo francoskega predsedstva, da bo veliko teh vprašanj, o katerih smo danes govorili, da so odprta ali pa načeta, takrat že rešenih.
Torej še enkrat iskrena hvala za konstruktivno sodelovanje, za skupne napore, ki smo jih vložili v iskanje teh rešitev. Evropski parlament je kot edini voljeni, neposredno voljeni organ v Evropski uniji, po mojem mnenju, na neki prelomni točki. Tudi zaradi tega, da se ta vloga okrepi, nujno potrebujemo novo institucionalno rešitev.
Meni je žal, da smo se morali toliko ukvarjati, danes in seveda tudi na zadnjem Evropskem svetu, s to dilemo, vendar to ni razlog za kakšen pesimizem. Evropska unija ima dovolj moči, da naredi ta korak naprej. Prepričan sem, da bo vloga Evropskega parlamenta v tej razpravi odločilna.
Hvala lepa.
(Ploskanje.)
Predsednik
Predsednik Evropskega sveta; Janez Janša, iskreno se vam zahvaljujem za vaše poročilo. Vendar se vam ne zahvaljujem v imenu Parlamenta, ampak tudi v svojem imenu. Rad bi dodal tudi zelo osebno opombo, da leta 1979, ko sem bil prvič izvoljen v Evropski Parlament, nisem mislil, da bomo kdaj dočakali, da bo predsednik vlade Slovenije, tj. svobodne in demokratične države, poročal v tej dvorani v imenu Evropskega sveta, vendar smo to doživeli. V zvezi s tem bi rad dejal: čudež današnjega časa je, da je predsednik vlade Slovenije govoril v tej dvorani v imenu Evropske unije.
Iz tega bi lahko sklepali tudi o pogumu in moči v času, ko je razpravo zajelo razočaranje v zvezi z referendumom na Irskem. Pomembno je, da bomo še naprej dosegali napredek, če bomo ostali odločni. Iskreno se vam zahvaljujem za odločnost. V imenu Evropskega parlamenta vam lahko zagotovim, da bomo ostali odločni. Ostali bomo potrpežljivi, vendar tudi odločni, zato zdaj na podlagi tega pozivam predsednika Komisija, gospoda Barrosa, za sklepno besedo.
Predsednik Janša, še enkrat najlepša hvala.
José Manuel Barroso
komisar. - Gospod predsednik, veliko smo govorili o upoštevanju državljanov in vesel sem, da ste vsaj nekateri ostali ter poslušate mene in predsednika vlade Janšo, da lahko razpravljamo o zelo zanimivih pripombah, ki so bile izražene med to razpravo.
Razprava je seveda vključevala tudi sklepe in posledice negativnega glasovanja na Irskem.
Poudaril bi rad točko, ki bo po mojem mnenju zelo pomembna za prihodnost: ne smemo se ujeti v past kritiziranja Evrope, tj. kritiziranja nas samih kot evropske institucije. To bi bila velika napaka. To ne bo nikomur koristilo.
Dejansko vsi razpoložljivi podatki, tj. vse objektivne raziskave, kažejo, da na splošno evropski državljani bolj zaupajo v evropske institucije, vključno s Komisijo, kot v večino nacionalnih vlad in zagotovo večino političnih strank na nacionalni ravni. Zato je razumno nepravično, da problem opredelimo le kot problem zaupanja v evropske institucije.
Poleg tega v skladu s podatki in izjavami predsednika vlade Cowena irski volivci niso glasovali proti Evropi. Dejansko je 80 % volivcev, ki so glasovali proti, dejalo, da podpirajo Evropo. Morda kritizirajo to vprašanje ali ta vidik, vendar po besedah irskih organov in v skladu z vsemi razpoložljivimi podatki, tega ni mogoče obravnavati kot glas proti Evropi.
Zato ne prenašajmo krivde na Evropo. Bodimo skromni; ugotovimo svoje pomanjkljivosti; sprejmimo kritiko; izboljšajmo svoje delo v Bruslju ali v Strasbourgu, vendar ne prenašajmo enostavno krivde na Evropo in poskušajmo razumeti, da so danes odgovornosti oblasti na evropski, nacionalni, regionalni ali lokalni ravni zelo velike in da moramo v zvezi s tem ravnati skromno, pri čemer se ne smemo zanašati na populistične in neutemeljene argumente.
Na podobo Evropske unije vplivajo sprejete odločitve in ne predlogi. Odločitve sprejemata Svet in Evropski parlament, ne Komisija. Evropo pogosto prizadene karikatura njenega odločanja; Evropo prizadenejo napadi na evropske institucije, ki jih včasih izvajajo celo nekateri zelo zavzeti Evropejci, Evropo pogosto prizadene karikatura naših institucij in naših politik.
Naj navedem primer. Vsi ste že slišali zgodbo o kumaricah. Zelo je priljubljena v Nemčiji in nekaterih drugih državah. Veliko let so se Evropi posmehovali zaradi predpisovanja tržnih standardov za kumarice. Moja Komisija je v reformi predlagala njihovo odpravo, vključno z drugimi 35 tržnimi standardi za hrano in zelenjavo, ki se nam zdijo nepotrebni. Predlagamo, da se ohrani 10 teh standardov od 35. Vendar ne boste verjeli. Ko smo to predstavili državam članicam, je bila velika večina proti tej spremembi. Takšna je resničnost. Ne gre za to, da je Bruselj zaščitniški do držav članic, ali pač?.
Ne bomo se ustavili; predložili bomo predlog za odpravo teh nepotrebnih standardov. Nato bo treba prenašati birokracijo iz Bruslja ali prenehati razpravljati o tem. Hujše od birokracije v Bruslju je 27 nacionalnih birokracij, ki pozivajo Bruselj, naj si prizadeva za izboljšanje zakonodaje na ravni Bruslja.
Zato odpravimo nepotrebno birokracijo in upoštevajmo načelo subsidiarnosti; vendar pri tem ne delujmo proti evropskim institucijam, ampak to storimo zato, ker se želimo približati našim državljanom.
Med razpravo je bila omenjena direktiva o varstvu tal. Prestavljena je bila kot primer prekomerne pravne ureditve s strani Bruslja. Opozarjam vas, da je novembra 2007 Parlament na prvi obravnavi z veliko večino glasoval za sprejetje direktive o varstvu tal. Kaj torej želite? Če bi me kdo kot predsednika Komisije prosil, naj zanemarim glas Evropskega parlamenta, tega ne bi mogel storiti. Zato je vprašanje o tem, ali bo ta direktiva postala zakon, zdaj odvisno od sozakonodajalcev. Moja želja je, da se Proevropejci ne bi skrivali za Komisijo, če večina v Evropskem parlamentu glasuje drugače, kot bi si nekateri od vas želeli.
Enako velja za direktivo o vračanju. Slišal sem besede predsednika neke skupine, ki je kritiziral direktivo o vračanju, ki jo je ta parlament nedavno sprejel, in jo predstavil kot enega od problemov legitimnosti Evropske unije. Bodimo odkriti: če evropske institucije izrazijo dvom o zakonodaji, ki so jo same sprejele, potem res imamo problem v zvezi s podporo naših državljanov.
To je pomembno, ker v primeru, da se na nacionalni ravni politična stranka ali politični voditelj ne strinja z določeno odločitvijo v zvezi z zakonodajo, ne dvomi le v legitimnost naroda, države ali nacionalnih demokracij, ampak pogosto ugotavljam, da če se v Evropi nekateri politiki ne strinjajo z določeno politiko, poskušajo razširiti dvom v legitimnost našega celotnega evropskega procesa. To ni sprejemljivo in ni pravičen način, če želimo nadaljevati izvajanje našega evropskega projekta.
Enako velja za karikaturo socialnega in liberalnega. Zdaj v Evropskem svetu nadaljujemo razpravo o tem, ali bi obravnavali neposredno zaskrbljenost najbolj občutljivih ljudi naše družbe. Odziv Komisije je bil jasen: storimo to. Obstajajo ljudje, ki zelo potrebujejo pomoč, zato moramo ukrepati zdaj; če obstajajo ustrezni evropski instrumenti, jih uporabimo in dodajmo k ukrepom na nacionalni ravni. Menim, da je mogoče izvajati tako strukturni kot neposreden odziv. Menim, da je mogoče podpirati tako tržno kot socialno politiko.
Menim, da je evropski tabor včasih nepotrebno umetno razdeljen na tiste, ki podpirajo večjo tržno usmerjenost, in tiste, ki podpirajo večjo socialno usmerjenost. Po mojem mnenju je mogoče podpirati notranji trg in nasprotovati državnem posredovanju, ki izkrivlja konkurenco, in hkrati nasprotovati skrajnemu liberalizmu, ki izkrivlja solidarnost. Popolnoma mogoče je podpirati obe usmeritvi na evropski ravni in ne poglabljati ideoloških razlik, ki bodo ob neustreznem obravnavanju le povečale ekstremizem populistov v boju proti evropskemu projektu.
Ta vprašanja moramo obravnavati, če želimo odločno izvajati evropski projekt. Menim, da je nalaganje krivde na evropske institucije nesmiselno in samouničujoče za vse, ki verjamejo v evropski ideal.
Prav tako odkrito poudarjam, kot se je že pogosto zgodilo v zgodovini evropskega povezovanja, da nacionalni politiki vse nastale zamude izkoristijo za zmanjšanje vloge evropskih institucij in oslabitev vloge Komisije. Nekateri celo navajajo, da Komisija ne sme izražati svojih stališč. Tega ne bom sprejel. Komisija se bo močno zavzemala za pristojnosti Skupnosti in za zadeve Skupnosti. Borili se bomo proti vsakemu poskusu zmanjšanja evropske pristojnosti, ker resnično verjamem, da težava ni prevelika evropska pristojnost, ampak da tisti politiki, ki bi morali zagovarjati evropski ideal in evropski projekt, niso odločni.
Pozivam, da zagovarjamo svoje vrednote: da se morajo vsi, ki delajo v evropskih institucijah v Bruslju, na kar morajo biti ponosni, ali v naših prestolnicah ali po vsej Evropi, združiti v duhu partnerstva med vsemi institucijami in državami članicami ter pojasniti, zakaj potrebujemo Evropo bolj kot kadar koli prej. Ne opravičujmo se, ker zagovarjamo lizbonsko pogodbo, katere cilj je okrepiti odgovornost, demokracijo, skladnost in učinkovitost naše Unije. Našim evropskim državljanom ponosno povejmo, da negativno glasovanje na Irskem ni rešilo problema, ki ga je lizbonska strategija nameravala rešiti, da obstaja močna konkurenca, da svet ne bo čakal na Evropo in da svet potrebuje Evropo, ki je vse bolj prisotna, ne le v korist našim državljanom, ampak tudi za spodbujanje njenih vrednot.
Predsednik
Predsednik Komisije, najlepša hvala. K vašemu sklicevanju na načela, po katerih se ravnajo evropske institucije, bi rad dodal, da morajo evropske institucije paziti, da ne prelagajo krivde druga na drugo, ampak da vsaka institucija ugotovi svoje naloge, ki jih mora opraviti. Menim, da imata Komisija in Parlament skupno odgovornost, da zagovarjata Skupnost Evrope in si močno prizadevata, da se ne bi vrnili le k sodelovanju med vladami. To je skupna naloga, ki nas združuje, in še enkrat hvala, da ste izrazili ta načela v svojih sklepnih besedah.
Razprava je končana.
Pisne izjave (člen 142)
Alessandro Battilocchio  
v pisni obliki. - (IT) Slovensko predsedstvo se je znašlo v eni od najresnejših kriz v bližnji zgodovini Evropske unije. Irska zavrnitev izraža dvom v celotno strukturo lizbonskega načrta.
Ukrepati moramo zdaj. Menim, da ne smemo odlašati s spremembo hitrosti v institucijah, tj. spremembo hitrost, ki vključuje tudi postopke odločanja: v zadnjih letih je morala Unija kot celota vedno slediti koraku najpočasnejši partnerici. Morda je prišel čas, da preučimo nove načine, ki bi državam pomagali doseči večje povezovanje in vključevanje.
Tisti, ki menijo, da moramo upočasniti tempo, morajo imeti možnost večjega sodelovanja z državami članicami Unije. Čas je pomemben: vsi igralci na odru morajo biti v teh težkih razmerah enaki v okviru svojih pristojnosti.
Pedro Guerreiro  
v pisni obliki. - (PT) Negativen glas, ki so ga demokratično in neodvisno dali Irci, ki so edini narod, ki jim ni bilo preprečeno izražanje svojega mnenja na referendumu na podlagi ustavne zahteve, zelo upočasnjuje poskus uvedbe prej zavrnjenega osnutka pogodbe z nesprejemljivimi lažmi in sramotno zvijačo, pri čemer niso bile upoštevane želje francoskega in nizozemskega naroda, ampak so se jim skušali izogniti.
Irska zavrnitev pomeni, da je treba proces ratifikacije lizbonske pogodbe v EU zaključiti in za vedno zapečatiti. Dejstvo je, da pravila v pogodbah Skupnosti kljub temu, da želijo preprečevati ali zavajati, določajo, da zadostuje negativen glas ene države, da nov osnutek pogodbe ne more začeti veljati.
Institucije EU ob upoštevanju slogana, ki sta ga nemudoma začela razširjati gospa Merkel in gospod Sarkozy, ki prezira želje irskega naroda, dajejo vtis, da se ni nič zgodilo in vztrajajo pri nadaljevanju procesa ratifikacije in zavlačevanju (za zdaj do oktobrskega vrha EU), da bi (ponovno) ustvarile pogoje za osamitev, izvajanje pritiska in izsiljevanje irskega naroda (naroda, ki ga silijo k ponovitvi referendumov o pogodbah EU, kadar koli bo rezultat negativen).
To je enostavno škandalozno.
Anneli Jäätteenmäki
, v pisni obliki. - (FI) Redko sem se lahko tako zelo strinjala s predsednikom konservativne skupine, Harmutom Nassauerjem, kot se danes. Gospod Nassauer je v svojem govoru analiziral razloge, zakaj se je na referendumu na Irskem zgodilo to, kar se je zgodilo, in z njim se popolnoma strinjam.
Irska je glasovala proti Evropski uniji in proti lizbonski pogodbi. EU mora razloge za to preučiti sama.
Zdi se, da je Komisija tehnokratična institucija. Bruselj vedno bolj nadleguje javnost in izraža močno birokracijo, ki deluje despotsko.
Strinjam se z željo gospoda Nassauerja, da bi bilo treba več odločitev sprejemati na ravni držav članic.
Filip Kaczmarek  
v pisni obliki. - (PL) Slovensko predsedstvo je doseglo nekaj izjemnih uspehov. V tem obdobju je bilo sklenjeno, da se Slovaška vključi v euroobmočje. Sprejeta je bila odločitev o sedežu Evropskega tehnološkega inštituta v Budimpešti. Dejansko s to odločitvijo niso bili zadovoljni, saj smo pričakovali, da bo sedež EIT v Vroclavu. Drug korak, pomemben za veliko držav, vključno s Poljsko, je bil vstop v schengensko območje. Odprava notranje mejne kontrole v državah na tem območju je dejansko velika sprememba s praktičnega in psihološkega vidika. Pojem prostega gibanja oseb je popolnoma drugačen, če ni mejne kontrole. Uspešnost slovenskega predsedstva je še bolj spodbudna, saj Slovenija še ni dolgo članica EU.
Dejati je treba, da je bil konec predsedovanja izredno težko obdobje zaradi zavrnitve lizbonske pogodbe na irskem referendumu. Predsedstvo in Evropska unija kot celota sta se znašla v zelo paradoksnem položaju. Spoštovati je treba tiste, ki so ratificirali pogodbo, vendar je treba spoštovati tudi tiste, ki jo zavrnejo. Poleg tega je povzročilo razburjenje vprašanje o tem, kako je treba ravnati pri tistih državah, ki še niso zaključile procesa ratifikacije. Zagotovo imajo pravico, da zaključijo ta proces. Nič ne bo preprečilo predsedniku Lechu Kaczyńskiju, da izpolni svojo obljubo in hitro podpiše listino o ratifikaciji.
Vytautas Landsbergis
, v pisni obliki. - Imam nekaj pripomb v zvezi z včasih zavajajočimi izrazi, ki so se tudi tu veliko uporabljali. "Želja irskega naroda", "irski nameni" ali "irska zavrnitev", "odločitev Irske", "morilec lizbonske pogodbe": vse te in podobne izraze je treba odpraviti. Rezultat glasovanja na Irskem je treba spoštovati, vendar ne mitološko in neresnično. Če bi velik del tistih, ki so se udeležili glasovanja, izrazil svoje nesoglasje in nezaupanje v politiko irske vlade v zvezi z glavno zunanjo temo, bi bila dejanska politična razlaga vprašanje za irsko družbo. Vendar so za realistično oceno potrebni drugi ukrepi.
Tisti, ki so glasovali proti, predstavljajo le eno tretjino vseh irskih volivcev. Rezultat so prinesli le 4 % dejanskih volivcev. Zato ni razloga, da bi hvalili ali obtoževali ves irski narod. Statistični podatki glasovanja kažejo, da so moški na Irskem glasovali pozitivno, ženske pa negativno. Na Irskem so bile ženske politično dejavnejše, saj so moški domnevno preživljali čas v lokalih. Medtem ko so mlajši glasovali proti, je okoli 60 % ljudi, starih nad 55 let, ki so domnevno manj čustveni in pametnejši, glasovalo za. Kot vidite, na Irskem obstaja več identitet, ne le dve, ki jih enostavno imenujemo junaški demokrati ali krvoločni Protievropejci. Ne smemo hvaliti ali kriviti celotnega irskega naroda, če se jih je le polovica udeležila glasovanja, pri čemer je bila ravnodušna tudi vlada. To je moj predlog, ki je realističen in ustrezen. V nasprotnem primeru bi morala EU vprašati Irsko, če želi biti vključena v lizbonsko Evropo ali ne
Janusz Lewandowski  
Dnevni red za vrh EU v Bruslju junija 2008 ne izraža dejanskih izzivov, s katerimi se zdaj srečuje Unija. Socialni nemiri, ki so v veliko državah nastali zaradi visokih stroškov energije in živil, bi morali opozoriti voditelje Evropske unije, ki so preobremenjeni z zavrnitvijo lizbonske pogodbe na Irskem. Najti moramo odgovore na sedanjo zaskrbljenost evropskih državljanov, kar je bilo jasno izraženo na ulicah več mest, vključno z Brusljem. Ni dovolj, da določimo ambiciozne načrte za obnovljive vire energije in varstvo okolja. Ti bi lahko dejansko povzročili dodatne stroške in zmanjšali konkurenčnost Evrope na svetovnih trgih. Nemire lahko povečajo, namesto da bi jih zmanjšali.
Ustrezen odziv bi bil, da bi se dogovorili o evropski strategiji za boj proti visokim cenam živil in energije, skupaj z zaščito revnejših gospodinjstev. V zvezi s tem je treba pregledati skupno kmetijsko politiko. Pred začetkom veljavnosti diverzifikacije energetskih virov in nosilcev je treba liberalizirati evropski trg, da se ustvari sistem medsebojnega povezovanja, ki lahko zaščiti posamezne države pred energetskim izsiljevanjem. To se lahko zgodi le, če se bo 27 držav članic odločilo za sodelovanje v boju proti zunanjemu dobavitelju energije, kot je Gazprom. Težnja k sklepanju dvostranskih sporazumov, npr. v Nemčiji, Italiji, Avstriji, Bolgariji, Madžarski in Grčiji, zdaj preprečuje, da bi se to zgodilo Lizbonska pogodba ni bistven pogoj za evropsko solidarnost na področju energije.
Zita Pleštinská
v pisni obliki. - (SK) Tega junijskega dne se spominjamo šestmesečnega predsedovanja Slovenije, ki se zaključuje.
Pridružujem se vsem, ki so med današnjo razpravo čestitali slovenskemu predsedstvu. Slovenija, ki se pogosto zamenjuje s Slovaško, je jasen primer, kako lahko majhna država članica pogumno opravlja svojo vlogo v EU.
Za Slovaško, iz katere prihajam, slovensko predsedovanje predstavlja zgodovinsko obdobje, saj je bila med slovenskim predsedovanjem sprejeta odločitev o vključitvi Slovaške v euroobmočje.
Zahvaljujem se slovenskemu predsedstvu za konstruktiven pristop k povečevanju notranjega trga EU. Paket o blagu, ki ga je sprejel Evropski parlament skupaj s slovenskim predsedstvom, je bistven pogoj za pregled drugih sektorskih direktiv, na primer direktive o igračah ali direktiv o kozmetiki in gradbenih proizvodih.
Vendar želim izraziti svoje nezadovoljstvo v zvezi s hitrimi odločitvami na junijskem vrhu, ko so bile sankcije EU zoper Kubo za vedno odpravljene, brez predhodne celovite analize vseh vidikov življenja Kubancev. Pozivam države Evropske unije, naj še naprej spodbujajo demokracijo in državljanske svoboščine na Kubi.
Menim, da bo v skladu s to usmeritvijo EU še močneje vztrajala, da kubanski predsednik Raúl Castro nemudoma izpusti vse politične zapornike na Kubi.
Katrin Saks
v pisni obliki. - (ET) Evropska unija je z zavrnitvijo na irskem referendumu postala zanimiva zveza: unija, ki je prej galopirala na konju, je zdaj izgubila glavo pri prvih referendumih, zdaj pa je lastnega konja prisilila v brezizhoden položaj. Zdi se, da tudi razprava ni najbolje pojasnila vprašanja.
Imam nekaj pripomb. Prvič, izrazila bi rada svojo ogorčenost nad sloganom v zvezi z negativno kampanjo na Irskem, ki je enostavno škandalozen: "Evropa je dobro ravnala z Irsko. Naj tako ostane!" Mislim, da ni ustrezno stališče evroskeptikov, da je treba zdaj, ko je irski narod spregovoril, pokopati lizbonsko pogodbo.
Pri tem ne smemo pritiskati na irsko vlado: sama se mora odločiti o nadaljnjem ravnanju.
Drugič, politična sabotaža v Evropi narašča, nekatere države pa so celo dejale: "Če želite našo ratifikacijo, storite nekaj v zameno." Tretjič, stalno govorimo o pomanjkanju demokracije, čeprav ne obstaja splošna konvergenca o ključnih vprašanjih EU, tudi ko se ustvari priložnost za posvetovanje.
Rezultat irskega referenduma kaže, da uspešnost Evrope ovira prevelika nezaupljivost javnosti. Posamezna muhavost sistematično prevladuje nad skupnim dobrim, kratkoročne odločitve pa izničujejo dolgoročno vizijo.
Toomas Savi  
v pisni obliki. - Zadovoljen sem z rezultati vrha Evropskega sveta, saj je bil sprejet dogovor v zvezi s predlogom Irske, da se zavrnitev lizbonske pogodbe ponovno obravnava na zasedanju Sveta 15. oktobra 2008, da bo imela irska vlada dovolj časa, da predstavi ideje, kako bi rešila pogodbo.
Zlasti pozdravljam dejstvo, da irsko negativno glasovanje ne bo vplivalo na načrtovan proces ratifikacije v drugih državah članicah. Kot so imeli Irci priložnost za zavrnitev pogodbe, morajo imeti vse druge države članice priložnost za nadaljevanje, da lahko Irci ponovno razmislijo o svoji odločitvi, ko bo čas za to. Prepričan sem, da bo čas razpihal meglo in pokazal pot k preoblikovani Evropski uniji.
Evropski svet je poleg lizbonske pogodbe razpravljal tudi o razvojnih ciljih tisočletja, ki obljubljajo radikalne reforme za izboljšanje učinkovitosti pomoči, pri čemer si je treba prizadevati za popolno izvajanje pariške deklaracije o učinkovitosti pomoči iz leta 2005 in Evropskega soglasja o razvoju iz leta 2005. Upam,da bo Evropski svet tokrat ravnal v skladu s svojimi zavezami.
Richard Seeber  
v pisni obliki. - (DE) Glasovanje Irske proti sprejetju reformne pogodbe je bilo morda zamudno za evropski razvoj, vendar to ni razlog, da Unija počiva. Irsko zavrnitev moramo vzeti resno in ne smemo se vrniti k "poslovanju brez sprememb". Prizadevati si moramo za izboljšanje komunikacije z državljani EU. Zlasti v času gospodarskih pretresov je pomembno, da ljudem ponudimo rešitve.
Izzivi, s katerimi se srečuje Evropa, se ne zmanjšujejo. Povišanje cen nafte in živil pomeni, da je konec obdobja poceni fosilnih goriv in živil. Poleg podnebnih sprememb se bo morala Evropa prilagoditi tudi visokim cenam energije. Energetska učinkovitost in trajnostna preskrba z energijo morata postati dolgoročna cilja EU. Če se poraba energije v gospodinjstvih trajnostno zmanjša, se bodo zmanjšali tudi njeni stroški. To bo koristilo podnebju in ljudem.
Czesław Adam Siekierski  
v pisni obliki. - (PL) Zavrnitev lizbonske pogodbe na irskem referendumu ustvarja zamudo, ki bi morala vzbuditi resno zaskrbljenost pri evropskih institucijah in vladah držav članic.
Kaj je bil vzrok? Kdo ni izpolnil svojih dolžnosti? Ali družba ne razume politikov? Ali so morda politiki tisti, ki so izgubili stik s preprostimi ljudmi?
Za to so krive evropske institucije in vlade posameznih držav. Niso zagotovile ustreznih informacijskih kampanj. Informacije niso napisane v jasnem in enostavnem jeziku povprečnega prebivalca.
To izraža popolno pomanjkanje vnaprejšnjega načrtovanja ter popolno zanemarjanje socialnih odnosov in mnenja državljanov Evropske unije v zvezi z lizbonsko pogodbo.
Rezultat irskega referenduma kaže tudi, da zdaj vlada pomanjkanje notranje skladnosti v EU. Vlade držav članic pogosto nasprotujejo evropskim institucijam in jih krivijo za vse neuspehe ali neljudske odločitve. Prav tako je zelo lahko kriviti anonimne evropske birokrate, ki pogosto ne poznajo razmer povprečnih ljudi. To povzroča negativen odnos do Evropske unije in njenih institucij. Odpraviti moramo to razliko med nami in njimi. Evropska unija smo MI.
Silvia-Adriana Ţicău  
Lizbonska pogodba in irsko negativno glasovanje sta bila glavna tema na dnevnem redu zasedanj 19. in 20. junija. Pogodbo je ratificiralo že več kot dve tretjini parlamentov držav članic. Irska vlada je zahtevala ponovni razmislek o dogodkih na zasedanju Sveta, ki naj bi po načrtu potekal oktobra 2008. Glasovanje irskega naroda kaže, da državljani pričakujejo, da bo Unija rešila njihova vsakodnevna vprašanja: delovna mesta, socialni pogoji, povišanje cen energije in živil ter podnebne in demografske spremembe.
Svet je poudaril potrebo po hitrem sprejetju paketa ukrepov o energiji in podnebnih spremembah, saj sta raznolikost virov energije in povečanje energetske učinkovitosti v Uniji bistvena za njen gospodarski razvoj. Svet je poudaril pomembnost naložb v inovacije, raziskave in razvoj kmetijske proizvodnje ter usmeril pozornost k socialnemu in okoljskemu vplivu proizvodnje biogoriva ter njegove uporabe v EU in zunaj nje.
Pozdravljam trdno odločenost Sveta, da bo podprl vključitev vseh držav članic v program o odpravi vizumov in izvzetja iz vizumske obveznosti, da se zagotovi popolna vzajemnost v zvezi s potovanjem brez vizumov in enakim obravnavanjem vseh državljanov EU med EU in ZDA.
Pozdravljam zavezanost Sveta spodbujanju regionalnega sodelovanja, zlasti v črnomorski regiji in regiji Zahodnega Balkana.
