Peto kohezijsko poročilo in strategija za kohezijsko politiko po letu 2013 - Izvajanje programov kohezijske politike 2007-2013 - Evropska mestna agenda in njena prihodnost v kohezijski politiki - Cilj 3: prihodnji načrt čezmejnega, medregijskega in sosedskega sodelovanja - Povečana učinkovitost ESRR in drugih strukturnih skladov (nadaljevanje razprave) 
Predsednik
Zdaj nadaljujemo z razpravo o poročilih o kohezijski politiki.
Oldřich Vlasák
Gospod predsednik, najprej bi se rad zahvalil vsem svojim kolegom poslancem za odlično sodelovanje in za zelo plodno razpravo. Rad bi zaključil z dvema precej provokativnima pripombama o razpravi kot celoti.
Strukturni skladi so bili ustanovljeni predvsem za zmanjševanje razlik med posameznimi regijami in zato bi morali biti usmerjeni zlasti v najbolj nerazvite dele EU, z drugimi besedami v konvergenčni cilj 1. Bogatejše regije bodo deležne koristi tega z večjimi priložnostmi na trgu za svoje izdelke in storitve. Po drugi strani bi morali zavrniti vse predlagane poskuse spodbujanja naložb v regije cilja 2 ali vzpostavitve močne kategorije regij s prehodno pomočjo brez finančnega strokovnega znanja. Ne vidim razloga za neskončno prerazporejanje denarja od bogatih k bogatim. Vendar pa se mi zdi posebni mehanizem prehoda med ciljema 1 in 2 ustrezna dopolnitev.
Drugič, mislim, da je za nas bistveno, da s temi sredstvi ustavimo izkrivljanje trga. Dejstvo, da en podjetnik pridobi sredstva za izgradnjo tovarniškega objekta, drug pa ne, bo seveda vodilo v izkrivljenost trga. Drugi bo moral vključiti stroške izgradnje tovarniškega objekta v ceno izdelkov, ki jih prodaja, in bo zato seveda imel višje cene ali manj dobička. Veliko bolje bi bilo, da bi bili edini končni upravičenci organi javne uprave, z drugimi besedami država, regije, prefekture, mesta in vasi, ki bi vlagali denar v ukrepe za rast. Jasno mi je, da je takšna korenita sprememba nemogoča. Vendar pa je mogoče to vsaj poskusiti in narediti majhen korak v to smer. Po besedah Neila Armstronga bi bil to majhen korak za evropske sklade, a velik skok za evropsko gospodarstvo.
Marie-Thérèse Sanchez-Schmid
Gospod predsednik, Evropa je zdaj v krizi: obstaja finančna kriza, makroekonomska kriza, socialna kriza in moralna kriza. Državljani Evropo dojemajo kot sovražnika, ki ureja in določa drastično varčevanje. Ne vidijo, kaj Unija počne za naložbe, podpiranje rasti, za vključevanje tistih z manj priložnostmi in za zmanjševanje neenakomernega razvoja regij.
Kmalu bomo glasovali o svežnju o gospodarskem upravljanju, ki določa odgovorne ukrepe za upoštevanje Pakta za stabilnost in rast, ureditev javnih financ in omogočanje nadaljnje rasti. Kohezijska politika je drugi steber, na katerem mora temeljiti ta rast, trajnostna, pametna in vključujoča rast.
Gospodarsko upravljanje in kohezijska politika sta dve plati iste medalje in pomembno je poudariti, da sta neločljivo povezani. Zato se moramo boriti, da bi zaščitili to politiko, da bi zaščitili njen proračun, da bi države članice prepričali, da regionalna politika ni razkošje, temveč nuja.
Pri pogajanjih o proračunu za naslednje programsko obdobje je v igri veliko stvari. Še naprej moramo ukrepati v prid politike evropske kohezije, ki je celovita in velikopotezna, enostavnejša in opaznejša, ki krepi teritorialno sodelovanje in ki je pravično usmerjena v vse regije.
Zato še posebno podpiram predlog v poročilu gospoda Pieperja o uvedbi vmesne kategorije regij, katerih BDP je med 75 % in 90 % povprečja EU. Ta kategorija bo omogočila, da bodo številne regije, ki se srečujejo s težavami pri strukturni rasti, deležne pravične in uravnotežene obravnave.
Poleg tega bi seveda rada še enkrat omenila, kako pomemben je razvoj evropskega teritorialnega sodelovanja. To je praktična uresničitev besed Roberta Schumana: Evropa ne bo nastala naenkrat ali v skladu z enotnim načrtom; gradila se bo s pomočjo konkretnih dosežkov, ki bodo najprej oblikovali dejansko solidarnost. To je bilo resnično pred 60 leti in je resnično še danes.
Georgios Stavrakakis
Gospod predsednik, poročevalcem bi rad čestital za njihova poročila, zaradi katerih smo imeli danes možnost razpravljati o osnovnih razsežnostih prihodnje kohezijske politike in izraziti svoja glavna mnenja o njih. Vendar pa bi rad komentiral poročilo gospoda Pieperja, za katerega sem bil poročevalec v senci, ker so v njem izražena podrobna mnenja Evropskega parlamenta o strukturi po letu 2013, potrebni za kohezijsko politiko.
Rad bi izpostavil, da so glavna stališča Evropskega parlamenta že oblikovana in da so bila potrjena na plenarnem zasedanju v posebnem poglavju resolucije o prihodnji finančni perspektivi Evropske unije v zvezi s kohezijsko politiko. Pri teh stališčih ne bomo popuščali.
Prihodnja kohezijska politika mora imeti ustrezen proračun, da se lahko učinkovito odzove na nove izzive, podpre vse regije v Evropski uniji, kot vedno s posebnim poudarkom na regijah z največ težavami pri razvoju, zajame tematske cilje in hkrati stopnjo prožnosti, se opre na poenostavljena pravila, ki so bila kar najbolj poenotena med njenimi skladi, in zagotovi, da bodo vsi državljani Unije lahko deležni njenih koristi, tudi če živijo v najbolj oddaljenih predelih Evropske unije, na otokih in v gorskih območjih.
In nazadnje, kar zadeva zlasti predlog o uvedbi vmesne kategorije podpore, ki sem ga skupaj s svojo politično skupino in večino v Parlamentu vedno podpiral, bi rad poudaril, da se popolnoma strinjam z mnenjem, ki ga je danes izrazil komisar Hahn. Njena uvedba je popolnoma upravičena in želimo si, da bi v prihodnjem sistemu regionalne podpore obravnavali regije na enaki stopnji razvoja na pravičen, poenostavljen in pregleden način. Mislim, da moramo poslati jasno sporočilo, da Evropska unija ocenjuje tisto, kar se skriva za statističnimi podatki, zlasti v sedanji gospodarski krizi.
Predsednik
Skupna razprava je končana.
Glasovanje bo potekalo kmalu.
(Seja je bila prekinjena ob 11.45 in se je nadaljevala ob 11.50)
Pisne izjave (člen 149)
Slavi Binev
Tudi izboljšanje poslovnega okolja je del kohezijske politike. Vendar pa je za to potreben učinkovit pravosodni sistem. Opazno je pomanjkljivo ukrepanje zakonodajne oblasti v zvezi z izjemno nujnimi spremembami v pravosodnem sistemu. Do svojih evropskih partnerjev imamo odgovornost, da izvedemo obsežne reforme na tem področju, s katerimi je treba ustrezno rešiti številne primere bolgarskih sodišč, zlasti tiste, ki so povezani s korupcijo na visoki ravni in z njenimi znaki. Številne negativne ocene s strani Evropske komisije in evropskih sodišč v zvezi z reformami pravosodnega sistema in naraščajočo korupcijo niso spremenile sramotno malomarnega odnosa vlade do kakršnih koli reform na tem področju. Zakaj ljudje, ki so pristojni za pobude za spremembe zakonodaje, tega ne počnejo, hkrati pa opravičujejo svoje napake s pomanjkanjem reform? Zakaj se ščitijo dvojna merila? V čigavem interesu je zavlačevanje z reformami? Šokantno je, da v 21. stoletju bolgarski državljani nimajo možnosti posamezne pritožbe pri ustavnem sodišču, nimajo te pravice, ki je za nemške državljane na primer samoumevna. Zakaj so višji sodniki izvoljeni na izjemno vprašljiv, nepregleden način in zakaj še vedno obstajajo zelo resni dvomi glede vmešavanja izvršilne oblasti?
Vilija Blinkevičiūt
v pisni obliki. - (LT) Ko se pripravljamo na novo finančno obdobje po letu 2013, moramo predložiti posebne predloge za finančno perspektivo Evropske unije (2014-2020) o enotnem strateškem okviru za zagotavljanje izvajanja ciljev kohezijske politike EU in učinkovitosti strukturnih skladov. Da bi tem težkem času premagali posledice finančne in gospodarske krize, imamo dobro priložnost, da prihodnja pogajanja o naslednjem večletnem finančnem okviru uporabimo za dosego učinkovitejšega upravljanja in izvajanja strukturnih skladov in programov EU.
Evropska komisija bi morala povečati tehnično pomoč državam članicam, regionalnim in lokalnim vladnim organom ter organizirati več usposabljanja zanje, da bi povečali svoje sposobnosti in svoje poznavanje pravil, ki se uporabljajo za obravnavanje vprašanj, povezanih z izvajanjem. Poleg tega bi morale tudi države članice dati prednost vlaganju v institucionalne zmogljivosti in poenostaviti upravne določbe, da bi zmanjšale upravno breme.
Strinjam se s pozivom Evropskega parlamenta Komisiji, naj pripravi evropski priročnik o upravljanju na več ravneh in spodbudi države članice, da mu sledijo, ob upoštevanju posebnih lokalnih in regionalnih ciljev, naj razširi uporabo ukrepov za upravljanje kohezijske politike (in sicer načrtovanja, financiranja in izvajanja na podlagi nacionalnega, regionalnega in lokalnega partnerstva) in jih uporabi za sklade, ki bodo vključeni v načrtovani skupni strateški okvir, da bi zagotovili učinkovitejšo javno porabo.
Tamás Deutsch
v pisni obliki. - (HU) Izkazalo se je, da je kohezijska politika v boju proti krizi nepogrešljiva, učinkovita in prožna. Poleg tega pomembno prispeva k doseganju ciljev strategije Evropa 2020, čeprav je pomembno poudariti, da je kohezijska politika le eden od načinov za dosego teh ciljev in morala vsako področje politik v ustreznem obsegu prispevati k uspešnosti nove strategije za rast Evropske unije. Rad bi poudaril dejstvo, da se je stopnja napak v zadnjih letih precej zmanjšala in da večina napak izvira iz področij zunaj kohezijske politike (na primer javnih naročil). Financiranja kohezijske politike ne bi smeli zmanjšati, ker še vedno obstaja neravnotežje, ki ga lahko odpravimo le s kohezijsko politiko. Najrevnejše regije potrebujejo več podpore, v zameno pa bi morale biti bolj učinkovite. Hkrati je pomembno, da se pogoji, ki se uporabljajo na področju regionalne politike, nanašajo na področja, na katera lahko vpliva kohezijska politika, in od držav članic ne bi smeli zahtevati, da izvedejo ključne socialne in gospodarske reforme v imenu pogojevanja. Poenostavitev sistema urejanja, ki je zdaj izjemno zapleten, enotna razlaga pravil in obveznosti, doslednost zakonodajnega okolja in jasna razmejitev odgovornosti so bistvene za povečanje učinkovitosti kohezijske politike. Kohezijska politika ni politika pomoči; prej bi lahko rekli, da zajema naložbe v zmanjševanje zaostanka manj razvitih območij in pozitivne posledice tega bodo zaradi povečanja povpraševanja vplivale tudi na bogatejše regije.
Filiz Hakaeva Hyusmenova
Kohezijska politika je ključnega pomena za odpravljanje razlik med evropskimi regijami, izhod iz krize in dosego pametne, trajnostne in vključujoče rasti. Kljub temu, kar je bilo doseženega, še vedno obstajajo regije, ki zaostajajo v razvoju. To ustvarja potrebo po bolj in bolje usmerjenih ukrepih, katerih cilj je zmanjšati socialno in gospodarsko neravnotežje v Evropi ter se boriti proti revščini in socialnemu izključevanju. To, kar je potrebno za povečanje učinkovitosti kohezijske politike, je večja povezanost strukturnih skladov ter boljše usklajevanje z drugimi finančnimi instrumenti EU in domačo pomočjo. Tudi to, da bi operativni programi postali dovolj prožni, bi bilo ključno za zagotavljanje, da čim bolj ustrezajo pogojem v okolju. Usmeriti se moramo v zmanjšanje upravnih bremen, s katerimi se srečujejo upravičenci, vključno s širšo uporabo storitev e-uprave, in v krepitev vloge lokalnih in regionalnih organov ter družbenogospodarskih partnerjev. Na koncu bi rada poudarila, da mora biti za dosego prave socialne, ekonomske in teritorialne kohezije in zato, da vsakemu evropskemu državljanu zagotovimo dobro mesto za življenje in delo, obseg sredstev za kohezijsko politiko v naslednjem programskem obdobju vsaj enak, kot je zdaj.
Tunne Kelam
v pisni obliki. - (ET) Pri kohezijski politiki Evropske unije je treba v prihodnosti pokazati več poguma kot do zdaj pri upoštevanju makroregionalnih strategij, kot sta strategija za Baltsko morje in strategija za Podonavje. Makroregionalne strategije imajo dobre možnosti, da izkoristijo mednarodni potencial, da izboljšajo sodelovanje med različnimi ravnmi oblasti, da uporabijo skupni pristop za reševanje skupnih težav in da povečajo regionalno konkurenčnost in sposobnost za inovacije. Pri pripravi kohezijske politike za naslednje obdobje je treba jasneje določiti izvajanje makroregionalnih strategij v naslednjem obdobju ter vlogo in mesto, ki bi ju morale imeti v okviru kohezijske politike, pa tudi način financiranja v naslednjem obdobju. Pomembno je, da se makroregionalne strategije preučijo v okviru cilja evropske teritorialne kohezije, določenega v Lizbonski pogodbi in v načrtu za teritorialni razvoj EU za leto 2020. Evropska komisija mora zagotoviti natančnejše smernice za države članice, kot je določitev posameznih ukrepov ali področij, ki so pomembna z makroregionalnega vidika: na primer prometni koridorji, prost pretok storitev in okoljska vprašanja. Z boljšim usklajevanjem sedanjih mehanizmov podpore bo mogoče strukturne sklade EU bolj namensko uporabiti brez zahtev po dodelitvi več sredstev tistim medregionalnim področjem sodelovanja. Prav tako mislim, da je izjemno pomembno zagotoviti dodatna sredstva za usklajevanje makroregionalnih strategij in povečanje sinergije sodelovanja. Za usklajevanje so potrebne stalne izboljšave in odgovornost držav članic na tem področju bi bilo vsekakor treba povečati.
Lena Kolarska-Bobińska
Kohezijska politika je najboljši dokaz solidarnosti v Evropski uniji. Poljska in zlasti revne regije, kot je ta, ki jo zastopam - Lubelszczyzna -, so uporabile ta sredstva za hiter razvoj. Danes si je težko predstavljati, kakšna bi bila naša regija brez podpore EU. Škoda, da ni dovolj podatkov o posebnih učinkih porabe tega denarja, ker se pravzaprav v raziskavi ocenjuje način, na katerega je celotna regija uporabila različne programe, in ne posameznih programov, s čimer bi se morala pokazati pot naprej za kohezijsko politiko v prihodnjih letih.
Kohezijska politika je steber strategije Evropa 2020, zato vsota, dodeljena kohezijski politiki v naslednjem skupnem finančnem okviru, ne bi smela biti manjša od vsot, ki je na razpolago v sedanjem programskem obdobju. Zdaj iščemo sredstva za nove cilje, ki bodo povečali konkurenčnost Evrope. Ne smemo pa jih iskati v škodo mest in regij. V poročilu Odbora za politične izzive in v poročilu gospoda Pieperja je Evropski parlament poslal močno sporočilo vladam držav članic in Svetu: naj se ne vmešavajo v kohezijsko politiko.
Marian-Jean Marinescu
Evropski parlament v svojem poročilu o prihodnji strategiji za kohezijsko politiko po letu 2013 predlaga uravnotežen položaj, ki je ugoden za Evropsko unijo. Unija še vedno potrebuje močno kohezijsko politiko, ki bo tudi ustrezno financirana. Hkrati je treba izboljšati predpise. Druge zahteve vključujejo projekte z veliko evropsko dodano vrednostjo, pravičnostjo, odgovornostjo in zavezanostjo držav članic, ki temelji na pogodbi z Evropsko komisijo, da bodo uporabile celotno vsoto dodeljenih sredstev.
V obdobju gospodarskega nazadovanja so za ohranitev delovnih mest in pospeševanje razvoja potrebne naložbe. Kohezijska politika je usmerjena izključno v naložbe. Proračun za prihodnje finančno leto, dodeljen kohezijski politiki, mora biti vsak tak, kot je zdaj.
Monika Smolková
Kohezijska politika po letu 2013 bi morala ostati pomemben dejavnik razvoja Evrope. Zagotoviti mora razvoj infrastrukture in odpraviti neenakomeren razvoj regij. Finančna kriza je še povečala regionalne razlike. Evropa se spopada z močno razširjeno brezposelnostjo. Zdaj, ko je več kot 23 milijonov brezposelnih, je kohezijska politika ena od politik, ki lahko prav tako prispevajo k ustvarjanju novih delovnih mest. Morda niti eden od poslancev ne dvomi o potrebi po nadaljevanju kohezijske politike po letu 2013. Aktualna postajajo vprašanja učinkovite uporabe sredstev, preglednosti in izboljšanja celotnega procesa ter donosnosti naložb. Uspehi kohezijske politike so izmerljivi in prebivalci EU jih zelo dobro opazijo in jih pozdravljajo. Zato je tudi pomembno, da se za kohezijsko politiko zagotovi zadostno financiranje, ko bo sprejet večletni finančni okvir. Naložbe v regionalni razvoj so naložbe v prihodnost in razvoj EU.
Zbigniew Ziobro
Doseganje ciljev evropske kohezijske politike je nedvomno pravilno usmerjeno na mnogih področjih, čeprav na tej stopnji že obstaja nekaj lekcij, ki bi se jih lahko naučili pri dosedanjem napredku pri oblikovanju prihodnjih prednostnih nalog evropske kohezijske politike. Zaradi precej majhne uporabe sredstev za infrastrukturo in okolje je potreben pregled instrumentov, ki zagotavljajo spodbudo za začetek projektov na tem področju.
To je zlasti pomembno za države vzhodne Evrope, v katerih je poraba sredstev, dodeljenih za to, v primerjavi z drugimi strateškimi območji manjša. Poleg tega je za mednarodno in čezmejno sodelovanje potrebna dodatna podpora, in sicer z vidika razvoja in evropske konvergence, potrebna pa je tudi za uresničitev skupnih regionalnih projektov na področju infrastrukture in okolja.
Še en pomemben element je krepitev razvoja, ki temelji na malih in srednjih podjetjih. Pri tem ni pomembno le spodbujati ustanavljanje novih podjetij, temveč tudi vzpostaviti ustrezne pogoje za njihovo preživetje na trgu. Zaradi tega se pojavlja potreba po večji povezanosti načel Akta za mala podjetja s kohezijsko politiko. Obravnavanje teh področij pri oblikovanju strategije in kohezijske politike po letu 2013 lahko prispeva k trajnemu in skladnemu gospodarskemu razvoju Evropske unije.
