A Bizottság bemutatása és nyilatkozat az Európai Parlament és a Bizottság közötti kapcsolatokról szóló keretmegállapodásról (vita)
Elnök
Örömmel üdvözlöm az ülés résztvevőit, az Európai Bizottság elnökét, Barroso urat és a biztosjelöltet. Mindenkit szeretettel üdvözlök. Kedves vendégeink, örülünk, hogy ellátogattak hozzánk.
Ennek a parlamenti ciklusnak az egyik legfontosabb döntése előtt állunk. Mert az európai polgárok azzal bíztak meg bennünket, hogy a legjobb összetételű Európai Bizottságot válasszuk meg. Befejeztük a meghallgatásokat, és 26 ajánlólevelet kaptam. Ez az első alkalom, hogy társjogalkotóként veszünk részt az Európai Bizottság megválasztásában. Ez arra kötelez bennünket, hogy rendkívül szoros együttműködést folytassunk az Európai Bizottsággal. Az Európai Unió két intézményét képviseljük. Ezzel összefüggésben kötöttünk egy új ideiglenes keretmegállapodást, amelyet ma szándékozunk jóváhagyni. Erről a megállapodásról 12.00-kor fogunk szavazni. Tehát a szavazásra 12.00-kor kerül sor. Ezt megelőzően tarthatunk egy rövid szünetet, amennyiben hamar befejezzük a vitát.
Azt szeretnénk, hogy az Uniót dinamikusabb intézmények képviseljék, ezért olyan fontos számunkra a megállapodás. Ezenkívül az elmúlt hónapokban jó tapasztalataink voltak. Az Európai Bizottság elnökével való közvetlen eszmecsere órája, itt, a plenáris ülésen, nagyon sikeres volt. Hasonló kapcsolatot készülünk kialakítani a biztosokkal, az Európai Bizottság alelnökeivel, így szeretnénk, hogy kérdések és válaszok órájára kerüljön sor, ami segíteni fog a Bizottság munkájának megismerésében. Továbbá az új keretmegállapodás több olyan új megoldást is magában foglal, amelyek korábban nem szerepeltek még. Az Európai Bizottságnak és az Európai Parlamentnek munkájuk során figyelembe kell venniük a nemzeti parlamentek véleményeit is, ami a szubszidiaritás elvének az Európai Unión belüli tiszteletben tartását jelképezi.
Meggyőződésem, hogy ez nem csupán egy új évtized, hanem az Európai Unió új működési módjának kezdetét is jelenti. Mindannyian hiszünk ebben. Harminc évvel az első közvetlen európai parlamenti választások után egy újabb nagy kihívás előtt állunk. Az Európai Parlament - egy európai intézmény - tevékenységének új korszaka kezdődik el.
Vitánk kezdetén szeretném átadni a szót Barroso úrnak.
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - (FR) Elnök úr, hölgyeim és uraim! A Bizottság előmozdítja az Unió általános érdekeit, és ennek érdekében megteszi a megfelelő kezdeményezéseket. A Bizottság gondoskodik a Szerződések, valamint az intézmények által a Szerződések alapján elfogadott intézkedéseknek az alkalmazásáról. Az Európai Unió Bíróságának ellenőrzése mellett felügyeli az uniós jog alkalmazását. Végrehajtja a költségvetést és irányítja a programokat. A Szerződésekben meghatározott feltételek szerint koordinatív, végrehajtó és igazgatási feladatokat lát el. A közös kül- és biztonságpolitika, valamint a Szerződések által meghatározott más esetek kivételével ellátja az Unió külső képviseletét. Az intézmények közötti megállapodások létrehozása céljából indítványt tesz az Unió tevékenységének éves és többéves programjára.
Hölgyeim és uraim, amint azt Önök is tudják, az Európai Unióról szóló szerződés, a Lisszaboni Szerződés 17. cikke (1) bekezdésének szövegét idéztem. Azért használtam ezt a szó szerinti idézetet, mert jól kifejezi, milyen fontos szerepet tölt be a Bizottság, ha az európai eszme megvalósításáról van szó, az a Bizottság, amely az említett cikk alapján testületileg az Európai Parlamentnek tartozik felelősséggel.
Ilyen módon most az európai demokrácia működését láthatjuk. Ma az európai polgárok által közvetlenül megválasztott Parlamentet arra kérjük, hogy határozzon a biztosok új testületéről.
Ez a mostani, a Bizottság elnökével kapcsolatban 2009. szeptember 16-án megtartott szavazást kiegészítő szavazás a Bizottság demokratikus legitimitásának, így az európai eszme egészének is alapvető részét képezi.
A mai napon Önök előtt álló csapat kész arra, hogy megbirkózzon a kihívásokkal. Egyesíti a tapasztalatokat és az új elképzeléseket; képviseli azt a sokféle szemléletmódot és felfogást, amelyek miatt Európából olyan nagyszerű gondolatok származnak. Erre a csapatra teljes bizalommal szavazhatnak, ez a csapat megérdemli a támogatást.
És aztán? Aztán mi lesz? Ugyanúgy mennek a dolgok tovább? Nem, visszautasítom azt, hogy a több évig tartó intézményi vitát követően ugyanott folytassuk, ahol abbahagytuk, és ezt az európai polgárok sem értenék meg. Valóban kivételes időket élünk.
A gazdasági és pénzügyi válság, az éghajlatváltozás és az energiabiztonság által előidézett kihívások - csak hogy néhányat említsek -túlságosan komolyak ahhoz, hogy egyáltalán ne változtassunk megközelítési módunkon.
a Bizottság elnöke. - Eljött a bátor cselekvés ideje. Itt az ideje, hogy bebizonyítsuk az uniós polgároknak, hogy törődünk velük, valamint hogy a Lisszaboni Szerződés hatálybalépése azzal a változással jár, hogy valóban az ő érdekeiket tudjuk szolgálni. Úgy gondolom, hogy gazdasági és társadalmi helyzetünk a jelenlegi állapottól való radikális elmozdulást teszi szükségessé, és az új szerződés ezt lehetővé teszi.
Az a feladatunk, hogy az új mechanizmusokat arra használjuk, hogy új ösztönzést adjunk. Tehát törjünk ki a pesszimizmus és az Európai Unió becsmérlésének intellektuális bűvköréből, amely oly sok kárt okoz az Európáról alkotott képnek. Az intézményi dimenzió helyett vitassuk meg inkább politikánk hatásait.
A sikerhez Európának valójában olyan politikákra van szüksége, amelyek az eredményekre, a jobb irányítási struktúrákra és arra a bizalomra helyezik a hangsúlyt, hogy képesek vagyunk megoldani problémáinkat. Közös valutánk, az euró, továbbra is a fejlődés fontos eszköze lesz, és azoknak, akik szerint ez kétségbe vonható, rá kell döbbenniük, hogy ki fogunk tartani emellett. Az Európai Unió rendelkezik az ezzel kapcsolatban várható valamennyi kihívás kezeléséhez szükséges keretrendszerrel.
Először is feltehetjük magunknak azt a kérdést, hogy jelentős szerepet tölt-e be az Európai Unió a világban? A válasz az, hogy "igen”. De vajon van-e olyan jelentősége az Európai Uniónak a világban, amilyennel bírnia kellene? A válaszunk az, hogy "még nem”.
Európa akkor bír jelentőséggel, ha határozott és egységes álláspontot képviselünk, ha az európai érdekeket egyértelműen meghatározzuk és erőteljesen védelmezzük például a kereskedelem- és versenypolitika terén. Európa kevésbé lesz sikeres, ha kicsinyes nemzeti érdekek szerint, nem összehangoltan vagy olyan területeken cselekszünk, amelyeken az Európai Unió együttesen nem képes megvédeni és előmozdítani közös érdekeit.
Tehát röviden összefoglalva: fel kell tennünk magunknak azt a kérdést, hogy megteszünk-e minden tőlünk telhetőt az európai érdekek meghatározása és védelme tekintetében - azon érdekek vonatkozásában, amelyek többet jelentenek a részek összegénél? Őszintén szólva úgy gondolom, többet kell tennünk. Átfogó, hosszú távú elképzelést kell kialakítanunk azzal kapcsolatban, hogy milyen irányba haladjon az Európai Unió. Ez koherenciát fog biztosítani és tájékozódási pontot fog nyújtani, amelyet az érintettek Európa-szerte elfogadhatnak és támogathatnak.
Az általam a tisztelt Ház elé terjesztett politikai iránymutatások az "Európa 2020” elképzelésre vonatkozó kezdeti lépéseknek tekinthetők. Az iránymutatásokhoz az elmúlt öt év során szerzett tapasztalatokat használtam fel. Összeállításukhoz a tisztelt Házzal folytatott intenzív viták is nagyban hozzájárultak. Köszönöm, hogy lelkesen támogatják ezen iránymutatásokat, amelyeket jómagam hasznos kiindulópontnak tartok.
Az általános prioritások egyértelműek: a válságból való sikeres kilábalás; vezető szerep betöltése az éghajlatváltozás elleni küzdelem és az energiahatékonyság terén; a szociális piacgazdaság megújítása érdekében a növekedés és a társadalmi kohézió új forrásainak előmozdítása; a népek Európájának előtérbe helyezése a szabadság és a biztonság garantálásával; valamint a globális Európa új korszakának elindítása. Egy olyan Európában hiszek, amelyik nyitott és nemes lelkű, továbbá kifejezetten elkötelezett a millenniumi fejlesztési célok megvalósítása iránt.
Egy olyan Európában hiszek, amelyik szolidáris másokkal, ahogy azt legutóbb Haitin is bebizonyítottuk, ahol jelentékeny sürgősségi támogatást fizettünk ki, valamint jelentős újjáépítési segélyt is nyújtottunk. Jobb európai szintű koordinációval még többet is elérhetünk, és ezzel kapcsolatban javaslatokat fogok előterjeszteni, megvizsgálom a szerződés által biztosított új lehetőségeket; ezenkívül az Európai Külügyi Szolgálat rendkívül fontos eszközül szolgál ahhoz, hogy külpolitikánk egységesebb és hatékonyabb legyen.
Megígérhetem Önöknek, hogy amennyiben ez a testület megkapja az Önök támogatását, nyomban munkához látunk, a politikai iránymutatásokat ambiciózus munkaprogrammá alakítjuk, amelyet szeretnék megvitatni Önökkel.
Az "Európa 2020” elképzelésünk egyrészt egy strukturális és átfogó reformstratégia, másrészt a válságból való kilábalásra és a gazdasági helyreállításra vonatkozó stratégia. Így biztosítani fogjuk, hogy az Európa újbóli működésének elindítására irányuló rövid távú intézkedéseket beépítsük hosszabb távú célkitűzéseinkbe, fenntartható növekedéssel elősegítve a munkahelyek létrehozását.
A következő öt évet elképzelésünk megvalósításával fogjuk tölteni: azzal, hogy Európa erőforrás-hatékony, befogadó szociális piacgazdasággá tegyük, ami kifejezi azt, mitől különlegesek vagyunk, az európai életmódot. Ez tudáson és innováción alapuló növekedést jelent; termelékenységünknek a kutatási és fejlesztési, valamint innovációs teljesítményünk által történő növelését; az információs és kommunikációs technológiákban rejlő lehetőségek jobb kiaknázást, valamint az egységes digitális piac létrehozását; az oktatási eredmények növelését; valamint a készségek fejlesztését.
Olyan társadalmat jelent, amely befogadó, és amelyet magas foglalkoztatási ráta jellemez: a nagyarányú foglalkoztatás révén az emberek lehetőségeinek növelését, a rugalmas biztonság elvének alkalmazását, a munkaerőpiacok és a szociális védelem modernizálását, egy befogadóbb társadalom kialakítása céljából a szegénység elleni küzdelmet jelenti.
Fokozottabban környezetbarát növekedést jelent: egy versenyképes és fenntartható gazdaság kiépítését, az éghajlatváltozás problémájának kezelését, az intelligens hálózatok és a valóban EU-szintű hálózatok bevezetésének felgyorsítását, az EU ipari bázisának korszerűsítését, valamint az Európai Unió erőforrás-hatékony gazdasággá való átalakítását.
E célok eléréséhez el kell ismernünk, hogy gazdaságaink egymástól való kölcsönös függése hatékonyabb és nagyobb mértékű összehangolást tesz szükségessé. Egyes nemzeti politikusok, lássuk be, nem támogatják az összehangoltabb gazdaságpolitikai megközelítést. De ha ki akarunk jönni a válságból, meg akarjuk erősíteni a szociális dimenziót és megfelelő alapot akarunk teremteni a globalizált világban Európa jövőbeni szilárd gazdasága számára, ha meg akarjuk erősíteni ipari bázisunkat és nem csupán kétoldalú, hanem új közös európai projekteket szeretnénk elindítani, az egyedüli megoldást az erősebb gazdasági koordináció jelenti.
Megbízatásunk során más nagyon fontos kihívásokkal is foglalkoznunk kell. Már ki is dolgoztunk egy igen ambiciózus és nagy horderejű bel- és igazságügyi programot. Nem csak a terrorizmus és a bűnözés elleni küzdelmet foglalja magában, hanem a migrációval kapcsolatos közös megközelítés rendkívül lényeges prioritására is kiterjed. E téren bebizonyítjuk polgárainknak, hogy a szabadság és a biztonság mellett is elkötelezettek vagyunk.
Megbízatásunk ideje alatt a költségvetés felülvizsgálatára és az új pénzügyi tervre is hangsúlyt helyezünk. Úgy gondoljuk, hogy a kiadások minőségét, európai hozzáadott értékét és hatékonyságát kell középpontba helyeznünk, hogy a pénzügyi terv az európai célok megvalósításának eszközévé váljon: a növekedésre és a munkahelyteremtésre vonatkozó stratégia, valamint a gazdasági, társadalmi és területi kohézió céljainak tekintetében.
Ez csak erős európai intézményekkel, továbbá ambícióink növelése és a változás előmozdítása iránti elkötelezettséggel érhető el. Ennélfogva nagyon örvendetes, hogy a Szerződés legfontosabb változása az összes európai intézmény megerősítésére vonatkozik.
Ezt arra szeretném kihasználni, hogy egyre nagyobb mértékben tudjunk mindannyian, közösen hozzájárulni az európai projekthez. Ezekben az időkben nem engedhetjük meg, hogy intézményeink különböző irányba húzzanak. Ugyanakkor a Bizottságnak természetesen mindig különleges kapcsolata lesz a Parlamenttel, mivel a közösségi módszer alapján e két intézménynek van egyedi szerepe az európai érdekek meghatározásában, megfogalmazásában és megvalósításában.
E két közösségi intézménynek elsősorban ezért van különleges felelőssége annak biztosításában, hogy az Európai Unió ne csupán a részek összege legyen. Az Önökkel ismertetett politikai iránymutatásokban e felfogásnak megfelelően ajánlottam a Parlamenttel való különleges kapcsolat fenntartását. Ebben a szellemben tárgyaltunk egy új keretmegállapodásról, amelynek az alapelveit a mai napon a tisztelt Ház elé terjesztett állásfoglalás tartalmazza.
E keretmegállapodásnak elő kell mozdítania az arra irányuló közös erőfeszítéseinket, hogy a napjainkban az európaiak előtt álló problémákra valóban európai válaszokat adjunk. Tehát a Lisszaboni Szerződéshez való igazodás mellett a megállapodásnak új lehetőségeket kell kidolgoznia, amelyek révén az együttműködés mindennapi valósággá válik.
Elő kell segítenie, hogy a partnerség és az elhatározás új kultúráját alakítsuk ki, hogy közös erőnket az európai eszme tekintetében valódi előrelépés biztosításához használjuk fel. Ezenkívül az említett kérdések közül több a Tanáccsal való együttműködést vonja maga után. Így én nagyon örülnék egy átfogóbb együttműködésnek, amely az intézményközi együttműködésre vonatkozó alapelvek alapján egyesíti a társjogalkotókat, valamint a Bizottságot.
Azt mondtam, hogy bátornak kell lennünk. Azt mondtam, hogy nem mehetnek tovább a dolgok a megszokott módon. Több újítást felvázoltam, és ismertettem a szociális helyzettel kapcsolatos megoldásra vonatkozó prioritásainkat. Meg vagyok győződve arról, hogy ezek erősíteni fogják intézményeinket és segítenek elérni céljainkat értékeink teljes mértékű tiszteletben tartása mellett. Mert soha ne feledkezzünk el arról, hogy az Unió értékeken alapul: az emberi méltóság, a szabadság, demokrácia, egyenlőség, jogállamiság és az emberi jogok tiszteletben tartásán.
A mai napon az európai kaland új fejezete kezdődik el. Tegyük ezt együtt valódi sikertörténetté minden polgárunk számára!
(Taps)
Elnök
Barroso úr ismertetőjét hallottuk a biztosok testületéről, valamint az Európai Parlament és az Európai Parlament közötti kapcsolatokról szóló keretmegállapodásról. Mindkét kérdést megvitatjuk. A keretmegállapodással kapcsolatos szavazásra pontosan 12.00-kor kerül sor, majd 13.30-ig szünetet tartunk, ezt követően pedig a biztosok testületével kapcsolatos szavazással fogjuk folytatni - ez a mai napirend.
Szeretném üdvözölni az Európai Tanács, a soros elnökség és a spanyol kormány képviselőit. Mindenkit köszöntök, aki a mai napon jelen van és figyelemmel kíséri megbeszélésünket. Örömmel üdvözlöm Önöket!
Joseph Daul
a PPE képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök úr, López Garrido úr, a Bizottság tisztelt elnöke, hölgyeim és uraim! A mai napon határozunk az új Európai Bizottság kinevezéséről, ez egy lényeges feladat, amely megerősíti a Parlament kiváltságait és több évre meghatározza az Unió működésének módját.
Mielőtt azonban jegyzőkönyvbe vennénk, hogy képviselőcsoportom és jómagam is bízunk Barroso úr II. Bizottságában, szeretnék hangot adni azzal kapcsolatos véleményemnek, hogy milyen körülmények között is kell majd dolgozniuk. Ebben a vonatkozásban el kell mondanom, hogy az európaiak még nincsenek meggyőződve arról, hogy a Lisszaboni Szerződés megfelelően működik. Sokat várunk ettől a Szerződéstől, és minden tőlünk telhetőt meg kell tennünk annak biztosítása érdekében, hogy ez egy új, pozitív szakasz legyen az európai projekt történetében.
A jogszabályok azonban nem oldanak meg mindent. A jogszabályokat alkalmazó nőknek és férfiaknak azonosulniuk kell célkitűzéseinkkel. Biztosítaniuk kell, hogy a világban Európa tekintélye kommunikációjának, gazdagságának és sikereinek megfelelően alakuljon. Tény, hogy az európai struktúra nyilvánvalóan még mindig kiigazításokra szorul.
Így most van egy főképviselőnk, aki egyben az Európai Bizottság alelnöke, aki ebben a minőségében a tisztelt Parlamentnek tartozik felelősséggel. Neki - mint kulcsfontosságú szereplőnek - kell képviselnie Európa álláspontját a világban. Jelenlétének és törekvéseinek kell megtestesíteniük az Unió, a világ GDP tekintetében legnagyobb gazdaságának, a nemzetközi segélyek legjelentősebb adományozójának ambícióit.
Tény az, hogy Haititől Iránig, Afganisztántól Jemenig, Kubától a számunkra oly becses transzatlanti kapcsolatokig, Európa ígéretei eddig nem a várakozásoknak megfelelően alakultak. Képviselőcsoportunk drasztikus fellépésre szólít fel annak biztosítása érdekében, hogy változtassunk szemléletmódunkon, és ezúttal helyes irányba induljunk el. Barroso úr, ezt szem előtt tartva az Ön személyes elkötelezettségére és irányítására is számítunk.
Az Európai Tanács új elnökére is számítunk, hogy a nemzetközi színtéren képviselje az Uniót, hogy állam-, illetve kormányfői üléseket kezdeményezzen és vezessen, valamint hogy viszonyítási pontul szolgáljon. Időt kell adnunk neki, hogy maradandót alkosson, de már elégedetten jegyeztem meg, hogy első lépései a helyes irányba haladnak.
A Miniszterek Tanácsától nem kevesebbet várok, mint hogy egyenlő feltételek mellett - hangsúlyozom, egyenlő feltételek mellett - szoros együttműködést folytasson a tisztelt Házzal. A SWIFT példája mutatja azonban az elérendő haladás mértékét.
Végül a Bizottságtól példás munkakapcsolatot és bizalmon alapuló kapcsolatot várok, és tudom, hogy Barroso elnök úr osztja véleményemet. Egyébként a keretmegállapodás, amelyről ma ebédidőben szavazunk, a két intézmény közös akaratát fejezi ki.
Hölgyeim és uraim, olyan gyakorlat hoztunk létre, amelynek során ellenőrizzük a Bizottság tagjait, és szeretnék elismerően nyilatkozni a modern demokrácia ezen eljárásáról, amelyet a mai napig Európában más parlament nem folytat.
Mindazonáltal még mindig sok a tennivalónk, mielőtt képesek leszünk elvégezni feladatunkat, vagyis hogy politikai szempontból tudjuk megítélni politikusainkat. Tovább kell fejlesztenünk, valamint még megfelelőbbé kell tennünk eljárásainkat, és azoknak nagyobb hangsúlyt kell helyezniük az európai politikák tartalmára.
Hölgyeim és uraim, tökéletesen tisztában vagyok azzal, hogy az új Szerződés bevezetésének e korai szakaszában nem lehet rögtön mindent elérni. De ambiciózusnak kell lennünk. Ilyen felfogást alkalmazunk ebben a vitában, amelynek az új Bizottság kinevezéséhez kell vezetnie: annak a Bizottságnak, amely - Barroso úr vezetésével és a tapasztalt biztosokkal - megfelelő képességekkel rendelkezik ahhoz, hogy megoldja az európai problémákat; annak a Bizottságnak, amellyel egyetértünk egyrészt a fő politikai célkitűzésekben, valamint a megoldandó problémákkal, illetve a problémákra alkalmazandó megoldásokkal kapcsolatos előrejelzésben; annak a Bizottságnak, amely tükrözi a 2009. évi európai választások eredményeit és amelyen belül képviselőcsoportom, az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és az Európai Demokraták Képviselőcsoportja a legbefolyásosabb erőt; végül annak a Bizottságnak, amelynek legfontosabb prioritása, hogy a válság által sújtott európaiak elvárásainak megfeleljen, akik gyakran pesszimisták is és kétségeik vannak afelől, hogy a vezetőik képesek megvédeni és támogatni az európai modellt a nemzetközi színtéren.
A PPE képviselőcsoport ezért fog a Bizottság kinevezése mellett szavazni.
(Taps)
Martin Schulz
az S&D képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr, Barroso úr, hölgyeim és uraim, a meghallgatások során az a benyomás alakult ki a Bizottságról, mintha a trappista szerzetesrendbeli José Manuel apát és 26 novíciusa alkotná. Ez egy olyan szerzetesrend, amely némasági fogadalmat tett. Úgy tűnik, mintha az apát azt mondta volna novíciusainak, hogy "jobb semmit, mint rosszat mondani”. Ez a meghallgatások során ártott egyes új embereknek. Meglepő volt, hogy például Neelie Kroes, aki egyébként olyan kiváló szónok, hirtelen közhelyekben beszél. Mások, például Joaquín Almunia, Michel Barnier, az új biztos, Maroš Šefčovič és még Georgieva asszony, nem tettek némasági fogadalmat és amint ezt a fogadalmat feloldották, bebizonyították, hogy amennyiben valaki olyan bátor, hogy párbeszédet folytasson a Parlamenttel, nagyobb elismerésre tesz szert, mintha hagyná, hogy manipulálják.
(Taps)
Ugyanakkor Almunia úr és Barnier úr felfedte, hogy milyen szerepet szeretne játszani a jövőbeni Bizottságban. A meghallgatások során érdekes volt megfigyelni a Bizottság egyes tagjai közötti feladatmegosztást, beleértve a meghallgatásokat is. Olyan sok az ellentmondó megbízás, olyan sok a struktúra, amelyek szinte elkerülhetetlenné teszik a hatásköri összeütközéseket, és amelyek döntőbírói beavatkozást igényelnek annak végleges eldöntéséhez, milyen irányt kell követni - ez érdekes volt.
Egyrészt a biztosoknak azt mondják, hogy "Én fogok itt felszólalni”, másrészt azt, hogy "hatásköri összeütközés esetén végül is én fogok határozni”. Természetesen nem akarok rossz szolgálatot tenni a római császárnak, de ez nagyon úgy tűnik, Barroso úr, hogy az "oszd meg és uralkodj” elvének megfelelően szeretne tevékenykedni. Ez azonban rossz módszer. Meg kell értenie, hogy ha bárki elnöki rendszerré akar átalakítani egy testületet, hatalmas feladatot vállal, és fel kell készülnie arra, hogy a végén azt mondják neki, hogy nem háríthatja át, hanem vállalnia kell a felelősséget a hibákért.
A Bizottság akkor erős, ha testületként lép fel. Akkor, ha nem egy technokrata adminisztratív vezetőnek tekinti magát, hanem megérti, hogy az előttünk álló kihívások transznacionális európai válaszokat igényelnek. A felszólalása elején felvetett kérdés - azaz, hogy jelentős szerepet tölt-e be az Európai Unió a világban? - valóban aktuális. Ezt a kérdést nem lehet megválaszolni úgy, hogy Önök mindent a saját igényeikhez igazítanak, ehelyett inkább olyan hatékonyan kell megszervezni a Bizottság feladatait, hogy az Európai Parlamenttel együttműködve a Bizottság választ tudjon adni ezekre a kérdésekre.
A kontinenst érintő gazdasági és pénzügyi válság, környezeti és társadalmi válság nemzetek feletti, európai válaszokat igényel. Nincs szükség arra, hogy visszalépjünk a nemzeti szintre. Ezért egy erős Bizottságra van szükségünk, amely képes megszerezni a Parlament nagy többségének támogatását. Ezt a Bizottságot azonban nem szabad José Manuel Durão Barrosóhoz igazítani, sokkal inkább az összes biztos sokoldalú képességein kell alapulnia.
(Taps)
Koppenhágában megtudhattuk a választ arra a kérdésre, hogy jelentős szerepet tölt-e be az Európai Unió a világban. Amennyiben nem leszünk egységesek a környezetvédelmi jogalkotás esetén, és amennyiben Európa nem egy ambiciózus uniós megközelítést alkalmaz, hanem a nemzeti szintű fellépéshez ragaszkodik, más területeken is azt fogjuk tapasztalni, amit Koppenhágában, azaz hogy a döntéseket európai részvétel nélkül Barack Obama és Hu Jintao hozza meg. Azoknak, akik nem szeretnék, hogy a világ egy új típusú kétpólusú rendszerré váljon, erős és ambiciózus Európára van szükségük. Következésképpen nekünk egy hatékony Bizottságra van szükségünk, amely felvállalja ezt a szerepet.
Barroso úr, az intézményközi megállapodásról szóló vita során Ön tett két engedményt, amelyek szerintem döntő fontosságúak. A hatásvizsgálatot, és különösen a szociális hatásvizsgálatot, mi, szociáldemokraták, valamint szocialisták és demokraták, rendkívül fontos tényezőnek tekintjük. A Bizottságnak - tehát a Bizottság minden egyes tagjának - fel kell ismernie, hogy az európaiak nagy része azért távolodott el az európai eszmétől, mert az volt az érzésük, hogy a Bizottságot kizárólag a piac érdekli, és nem foglalkozik például a polgárok szociális védelmével. Egyre többen érzik úgy, hogy a Bizottság intézkedéseit nem a szociális jólét, hanem a rideg technokrácia határozza meg. Ha most a szociális hatásvizsgálat révén - amellyel kapcsolatban még tartanak az egyeztetések - megváltozik ez a tendencia, jelentős előrehaladást fogunk elérni.
Ez egyébként az intézményközi megállapodásban foglalt intézkedésekre is vonatkozik, amelyekben egyetértünk, vagyis arra, hogy az Európai Parlament jövőbeni jogalkotási állásfoglalásai egy éven belül bizottsági kezdeményezésekké válnak. Ez is egy óriási előrelépés a két intézmény együttműködése terén. A trappista apát, aki egy nem is létező ország Hermanjával, az Európai Tanács elnökével együtt képviseli Európát a világban - Daul úr, ez nem lesz jó. Nekünk az európai intézmények közötti hatékony együttműködésre van szükségünk.
Ugyanakkor nem lehet mindenért Barroso urat hibáztatni. Rajta kívül van még 27 európai államfő, aki kormányhivatala meghosszabbított karjának tekinti a Bizottságot. Az Európai Parlament és Európa társadalmi és környezeti szempontú fejlődésének előmozdítását morális kötelességének érző Bizottság közötti szoros együttműködés jelenti a megoldást. Ettől lesz súlya Európának a világban. Ha ezt együtt megvitatjuk, az Ön válaszát követően, Barroso úr, a Szocialisták és Demokraták Progresszív Szövetsége Európai Parlamenti Képviselőcsoportja a szünetben megbeszéli, hogy végül is hogyan határozunk a teendőkről. A képviselőcsoportomon belüli vitát és az Önök válaszát követően a második körben Önök elé terjesztem ezt a határozatot.
(Taps)
Guy Verhofstadt
az ALDE képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök úr, örömömre szolgál, hogy képviselőcsoportom megbízásából itt lehetek a mai napon, és hogy végre megismerjük Barroso úr II. Bizottságának összetételét. Úgy vélem, ez nagyon jó, mert az Európai Unió szempontjából kedvezőtlen időszak végét jelenti. A jövőben nem ismétlődhet meg az, hogy hat hónapon keresztül nincs tényleges hatáskörrel rendelkező Bizottságunk, különösen a gazdasági és pénzügyi válság idején, amikor fontos kérdésekkel, például az éghajlatváltozás problémájával, a koppenhágai konferenciával stb. kell foglalkoznunk.
Mindenesetre higgyenek nekem, tapasztalatból beszélek, amikor azt mondom, hogy a jövőben nem lehetnek olyan időszakok, amikor a Bizottság valójában nem vesz részt az irányításban, főleg, ha ez az időszak hat hónapig tart. Remélem, hogy ez a Bizottság minél hamarabb, rögtön a szavazás után munkához lát.
Barroso úr, mi a magunk részéről három dolgot várunk Öntől. Először is ez az új Bizottság legyen az Európai Unió hajtóereje; úgy gondoljuk, hogy az elmúlt öt évben ez nem így volt. Most olyan Bizottságot akarunk, amely maga mögött hagyja az elmúlt öt évet és az Európai Unió sokkal intenzívebb integrációjára ösztönöz. Az elmúlt hetekben és hónapokban történtek csakugyan azt bizonyítják, hogy többpólusú világban Európa helyzetét az teszi vitathatóvá, hogy nincs közös szemlélet és nem kellő mértékű az európai integráció - a koppenhágai konferenciára és a haiti koordináció hiányára gondolok. Ezért egy olyan Bizottság megalakítására hívunk fel, amely - az elmúlt néhány évben tapasztaltaktól eltérően - nem törekszik mindig azonnali kompromisszumra a Tanáccsal, még mielőtt elénk terjeszti azt és megpróbálja lenyeletni velünk.
Elvárjuk a Bizottságtól, hogy ambiciózus projekteket nyújtson be a Tanácsnak - még akkor is, ha előre tudjuk, hogy nem fog 100%-os támogatást kapni -, majd ezt követően hívja fel az Európai Parlamentet mint befolyásos szövetségesét, hogy győzze meg a Tanácsot.
(Taps)
A következő dolog, amit elvárunk a Bizottságtól az - és most megismétlem a Schulz úr által már elmondottakat, de úgy gondolom, ez fontos -, hogy testületként működjön. Az mind nagyon szép és jó, hogy legyen egy erős elnöke a Bizottságnak, de elengedhetetlen és ennél sokkal fontosabb, hogy egy erős és a kohéziót demonstráló testület, Bizottság jöjjön létre. Tehát valójában ilyen Bizottságot várunk, mert első alkalommal fordul elő, hogy a Bizottság a Parlament három legfontosabb képviselőcsoportjából jött létre, és ezt Ön is megerősítette, Barroso úr. Örülök annak, hogy nyolc liberális biztos néhány igen fontos feladattal van megbízva. E Bizottság belső működését most az említett három mozgalom és három képviselőcsoport koalíciójának kell biztosítania, és olyan kompromisszumok elérésére kell törekednie, amelyeket a Bizottság és a testület egésze támogat.
Végül véleményem szerint ennek a Bizottságnak a harmadik prioritása nyilvánvalóan a gazdasági válság elleni küzdelem, és véleményem szerint az a legsürgősebb feladat, hogy minél gyorsabban a Parlament és a Tanács elé terjesszünk egy hiteles, az "Európa 2020”-ra vonatkozó stratégiát. Ez a legfontosabb feladat. Barroso úr, ebben a kérdésben legyen ambiciózus! Ne törődjön túl sokat a tagállamokkal; figyeljen inkább a spanyol elnökségre, mert van néhány jó elképzelése a témával kapcsolatban. Vértezze fel magát nagyra törő projektekkel! Ne gondolja, hogy a nemzetgazdaságok erőtlen koordinációja elegendő. A jövőben és a többpólusú világban ennél sokkal többre van szükségünk. Az Európai Unió társadalmi-gazdasági irányítására van szükség. Önmagában a monetáris pillér, például az euróövezet, nem elegendő; az euróövezetben és az Európai Unióban gazdasági és szociális pillérre is szükség van. Ilyen stratégiát várunk Öntől, mert döntő fontosságú Európa és az európai polgárok jövője szempontjából.
(Taps)
Daniel Cohn-Bendit
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök úr, hölgyeim és uraim, azt kell mondanom, hogy ez hihetetlen. A képmutatók koalícióját látjuk magunk előtt. Valentin nap közeledik, és Barroso úrnak a következőket mondják: "Szeretlek, de mégsem szeretlek. Nem hiszek neked, de mégis rád fogok szavazni.” Hát ez tényleg ...
Igen, Schulz úr, az Ön bejelentése tényleg óriási, amikor is közli, hogy "meg fogjuk fontolni”, közben mindenki tudja, hogy meg fogják szavazni a Bizottságot. Ez aztán egy nagyszerű politikai stratégia!
(Taps)
Szeretnék mondani valamit ... Schulz úr, nem tudom, miért olyan izgatott. Még nem Ön a Parlament elnöke. Nyugodjon meg, barátom, nyugodjon csak meg!
A magam részéről - és Schulz úr felszólalási idejét 30 másodperccel csökkenteni kell - néhány nagyon egyszerű dolgot szeretnék mondani magunk között. Egyes nagyobb képviselőcsoportok Barroso úr Bizottságát fogják támogatni. Képtelenek együtt összeállítani egy állásfoglalást, amelyben kifejtik, miért is támogatják a Bizottságot.
Képtelenek! Miért? Mert nem a Bizottság mellett állnak - és legalább Verhofstadt úr egyértelműen fogalmaz, amikor a következőt mondja: "Én a liberálisokat támogatom”, valaki más pedig a PPE képviselőcsoportot, és van, aki a szocialistákat ...
(Mikrofonon kívüli megjegyzés Verhofstadt úrtól: "Ön pedig a Zöldeket támogatja!”)
Én? Nem, egyáltalán nem. De mégis, igen ... amint azt Ön is tudja, Verhofstadt úr, a mi képviselőcsoportunk volt az egyetlen, amelyik bírálatot fogalmazott meg akkor is, amikor a Zöldek közül is volt tagja a Bizottságnak. Mi nem így politizálunk. Tudnunk kell, hogy a Bizottságnak lesz-e elképzelése, ambiciózus és eltökélt-e.
Megfelel az igazságnak, amit már elmondtak. A biztosjelöltek többségének - nem állítom, hogy ez mindenkire érvényes - nem volt célja, elképzelése és ambíciója. A Bizottság egészének vizsgálatakor azonban a mínuszok összege pluszt ad ki. Barroso úr Bizottságának ez az új matematikai képlete.
Nem, ez nem így működik. Így hát, Barroso úr, szeretem, ha a Szerződés szövegét olvassa fel nekünk: kezdeményezések, milyen kezdeményezések? Milyen kezdeményezéssel állt elő a Bizottság a görögországi válság megoldása érdekében? Szolidaritás, de hol? Spanyolországban, hol van? Nem tapasztaltam, nem hallottam róla.
Hadd adjak egy tanácsot Önnek! Görögország egyik problémája a védelmi költségvetés. A görög GDP 4,3%-át védelemre költik. Mi a probléma? A problémát Ciprus jelenti; a Törökországgal való kapcsolata. Hol késik a Bizottság kezdeményezése, amikor a ciprusi kérdés megoldásáról van szó, hogy a görög GDP végre megszabaduljon ettől az ostoba, buta konfliktustól, amelyet nekünk, európaiaknak kellene megoldanunk? És a Bizottságnak egyáltalán nincs semmilyen kezdeményezése!
Ugyanezt az érvet vetették fel Haitival kapcsolatban. Ashton bárónő, tudom, hogy Ön nem tűzoltó, nem a szülésznő vagy ilyesmi. Mégis azt szeretném, hogy rukkoljon elő elképzelésekkel; azt szeretném, hogy védelmezzen valamit. Mindig azt mondogatja nekünk, hogy "ez fontos, össze kell hangolnunk, össze fogom hangolni ...”. Nem tudjuk, miért fontos az adott kérdés, nem ismerjük a fontossági sorrendet, de azt jól tudjuk, hogy Ön mindent fontosnak tart. Így nem fogunk előrehaladni.
Tehát úgy gondolom, hogy van egy problémánk. Egy alapvető problémánk, mégpedig az, hogy nekünk, a Parlamentnek végre bizonyítanunk kell, hogy egyetértünk a Bizottsággal. És természetesen együtt fogunk működni a Bizottsággal, természetesen együtt fogunk működni a biztosokkal, természetesen - tudom - meglesz a többség.
Ez egyszer azonban azt szeretném, hogy ne hangozzon el több közhely, értelmetlen kijelentés. Mi egy politikai Európát szeretnénk megteremteni. Valahányszor alkalom adódik arra, hogy egy politikai Európa jöjjön létre, elszalasztjuk. Amikor Koppenhágában Európa előrelépést érhetett volna el, elszalasztottuk.
Szeretném, ha bizonyos ponton Barroso úr és a biztosok - korábbiak és jövőbeliek - elmondanák, miért illant el az alkalom, miért nem alakult ki egy politikai Európa, miért nem globális szereplő Európa. Verheugen úr távozik a Bizottságból. Ő volt a második legfontosabb ember a Bizottságban, és most azt mondja Németországnak és mindazoknak, akik odafigyelnek, hogy Európa nem volt globális szereplő, hogy Európa nem töltötte be feladatát. Azt nem közli, hogy miért nem.
Mindig valaki más, és azt szeretném, ha ez egyszer, ebben a Bizottságban, ebben a vitában nem hallanánk több olyan semmitmondó észrevételt, amellyel Schulz úr, Verhofstadt úr és Daul úr előállt: "az lenne a legjobb, ha elutasítanánk ezt a Bizottságot, hogy végre együtt küzdjünk meg azzal, ami a világban valóban történik”.
A világban valójában az történik, hogy Európa nem boldogul a gazdasági, a környezeti és pénzügyi válsággal. Elegünk van ezekből. Elegünk van azokból, akik nem tudják elviselni, hogy visszaélnek megnyugtató szavaikkal - már rászedtek bennünket, azt mondják nekünk: "ellenezzük, ellenezzük”, és végül tartózkodnak. "Ellenezzük, ellenezzük, de igennel fogunk szavazni.” Ez méltatlan a Parlamenthez. Ébredjünk fel, mert Európának szüksége van rá!
(Taps)
Jan Zahradil
az ECR képviselőcsoport nevében. - (CS) Hölgyeim és uraim, Barroso elnök úr, képviselőcsoportom, az ECR képviselőcsoport a liberálisokkal és a Néppárttal együtt támogatta Önt, és e támogatás hiányában Ön most nem ülne itt. Támogattuk Önt, amikor mások nem, és azért támogattuk, mert Önt már régóta reformernek tartják. Örülnénk, ha ebben a választási időszakban teljes mértékben igazolná jó hírnevét.
Emlékszem, amikor 2005-ben egy érdekes ötlettel állt elő az európai jogalkotás egyszerűsítésével és a most már érthetetlen, szövevényes közösségi jog átlátásával kapcsolatban. Szeretném, ha visszatérne erre az elképzelésre, mert ez egy jó ötlet volt. A Lisszaboni Szerződés időszakában élünk, olyan időszakban, amikor az új jogszabályok elfogadása még könnyebb lesz, és ezért arra szeretném kérni Önt, hogy ne engedje, hogy az európai gazdaságot megfojtsa az indokolatlan és alaptalan szabályozás elburjánzása, ne hagyja, hogy a divatos, politikailag korrekt témák diadalmaskodjanak, amelyek ürügyül szolgálhatnak a további központosításra, szabályozásra és az Európai Unió bürokráciájának további növeléséhez.
Ha ezt az irányt követi, számíthat ránk. A reform útját választja, ha bebizonyosodik, hogy Ön igazi reformer, számíthat a támogatásunkra és együttműködésünkre. Ha azonban a régi módszerekhez ragaszkodik, valamint a sima és elkoptatott megoldásokat követi, fenntartjuk a jogot, hogy ellentmondjunk, sőt szembehelyezkedjünk Önnel. Szeretném azt remélni, elnök úr, hogy sokkal inkább az előbbi helyzet lesz jellemző, mint az utóbbi, és hogy nagyobb mértékű együttműködést folytathatunk és a barikádnak ugyanazon az oldalán fogunk állni. Ehhez sok sikert kívánok Önnek.
Lothar Bisky
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr, Barroso úr, 2009 szeptemberében azt kellett mondanom, hogy az Ön politikai iránymutatásai egy sikertelen bizottsági politika folytatását jelentik. Az Ön neoliberális iránymutatásai nem a nagyobb fokú társadalmi igazságosságra irányuló stratégiát tárják elénk, nem biztosítják Európa hatékonyabb védelmét a válságokkal szemben. Nem szolgálnak alapul a szegénység és a társadalmi kirekesztés elleni sikeres küzdelemre irányuló tevékenységhez. Most a biztosok testületét mutatja be nekünk, azt a testületet, amely legjobban illik az Ön programjához. Nem várhatja el, hogy képviselőcsoportom helyeselje ezt.
A Parlament már e parlamenti ciklus során bebizonyította, hogy komolyan veszi a demokratikus ellenőrzést és az együttdöntést, és ennek én nagyon örülök. Konkrétan a Parlament és a Bizottság közötti új keretmegállapodásra, valamint az egyik biztosjelölt elutasítására gondolok, és remélem, hogy holnap a Parlament ismét lelkiismeretesen foglalkozik majd a SWIFT-megállapodással.
A két intézmény közötti megállapodások szempontjából az átláthatóság és a méltányosság alapvető fontosságú tényezőnek tekinthetők - csak akkor kezdhetünk el tárgyalni a politikáról, ha ezek megvalósulnak. Az európaiakról van szó, a világ többi részéről, megfelelő munkahelyekről, valamint a megfelelő oktatáshoz és a tisztességes bérekhez való jogok növeléséről, a békés fejlődéshez való jogról és az ép környezetről. Így hát, Barroso úr, képviselőcsoportom nem fogja támogatni az Ön iránymutatásait, illetve a személyzetre vonatkozó javaslatát. Készüljön fel arra, hogy kemény, de sportszerű eszmecserét fogunk folytatni Önnel és a testületével.
Nigel Farage
az EFD képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, Európa új kormányát mutatták be nekünk, egy olyan kormányt, amely a Lisszaboni Szerződés révén most már rendkívüli hatáskörrel rendelkezik, nem csupán külügyminiszterrel és nagykövetségekkel, nem csak szerződéseket írhat alá, hanem most már kivételes hatáskört alkalmazhat országoknak a szó szoros értelmében történő elfoglalásához, és mégis ma reggel azt hallottuk az Európai Parlament nagy képviselőcsoportjainak vezetőitől, hogy még gyorsabban még több hatalmat követelnek.
Talán érdemes felidéznünk, hogy az a Szerződés, amely az említett hatásköröket biztosítja a Bizottság számára, egyáltalán nem rendelkezik demokratikus legitimitással az Európai Unióban. Figyelmen kívül hagyták, megcáfolták a népszavazásokat, és erőszakkal kényszerítették szegény íreket, hogy másodszor is szavazzanak.
Megdöbbentő, hogy ebben a Bizottságban a közös nevezőt azok jelentik, akik kommunisták voltak, illetve közel álltak a kommunizmus eszméjéhez. Maga Barroso úr maoista volt. Siim Kallas, aki egyáltalán nem volt diákaktivista, hanem a Legfelső Tanács tagja volt - tehát magas rangú kommunistákról van szó. Ashton bárónő a CND-t vezette, és még mindig nem hajlandó közölni, hogy kapott-e pénzt a Brit Kommunista Párttól.
Még folytathatnám, de akkor egy jó ideig itt maradnánk. Ebben a Bizottságban legalább 10 kommunista van, és ez azt az érzést kelti, mintha visszatértek volna a régi szép idők. A kommunisták körében bizonyára van egy kis nosztalgia. Míg 60 évvel ezelőtt egy vasfüggöny szakította szét Európát, ma pedig az Európai Bizottság vasökle sújt le. Tapasztalhattuk ezt a 121. cikk esetében és Görögország tényleges protektorátussá alakítása során.
Szerencsétlen Görögország, az euró gazdasági börtönének csapdájába esett! Szegény Görögország, a modernkori Völkerkerker foglyává váltak, amelyből úgy tűnik, nincs menekvés! Barroso úr, Görögországnak leértékelésre, nem szadomonetarizmusra van szüksége. Isten tudja, mit okoz ez az országnak.
1968-ban a korlátozott szuverenitás brezsnyevi doktrínája volt jellemző. Ma "közös érdekek”-ről beszélünk. "Minden eddiginél szorosabb Európai Unió”-ról és "közös hatalomgyakorlás”-ról, és ez az, amit Önök felhasználtak, de természetesen nem csupán Görögországot érinti, mert ugyanez fog bekövetkezni Spanyolországban, Portugáliában és Írországban. Minden esetben a 121. cikket fogják idézni.
Barroso úr, Ön korábban azt mondta, hogy ragaszkodni fogunk az útirányhoz, és ez azt jelenti, hogy több millió európai szenvedésnek lesz kitéve, amint Ön megpróbálja összetartani ezt a katasztrofális projektet, azaz az eurót. Darabokra fog hullani; kétség sem férhet hozzá, ez olyan bizonyos, ahogy az Nagy-Britannia esetében az árfolyam-mechanizmus során 1992-ben történt. Nevethet, mosolyoghat. Nem fog működni. Nem is működhet. Darabokra fog hullani, és az európaiakra tekintettel, minél hamarabb, annál jobb.
Ehhez demokratikus megoldásokra van szükségünk. Ha továbbra is az extrém euronacionalimust erőlteti, ez erőszakhoz fog vezetni. Nemmel kell szavaznunk erre a Bizottságra. Európa jövőjét az emberek kezébe kell helyeznünk, hogy minden tagállamban szabad és tisztességes népszavazásokon dönthessenek róla.
Zoltán Balczó
(HU) Az Európai Bizottság az Unió meghatározó döntéshozó testülete. A követelmény a biztosokra nézve a következő kellene hogy legyen: az alkalmas ember az életútjának, felkészültségének megfelelő helyre. Azonban a biztosok jelölésének és megválasztásának módja garantálja, hogy ez a pozitív eredmény csak esetlegesen következzen be. A kormányok nem feladatra ajánlanak, hanem tisztségre. Akit jelölnek - hacsak nem lép vissza - abból az Uniónak a biztosa lesz. A Bizottság elnöke próbál az adott személyhez feladatot keresni, tehát a sorrend fordított. Ez azt jelenti, hogy a gombhoz akarok kabátot keresni. Ami említésre méltó még: a szakbizottsági meghallgatást követően nem kerül sor szavazásra, hanem egy szűk kör levelet ír a meghallgatásról. Önök állandóan a demokráciáról beszélnek, mégis félnek a közvetlen szavazástól. Legyen az az Unió alkotmánya, népszavazás vagy egy bizottsági döntés egy esetleges jelöltről. A meghallgatások során a biztosjelöltek konkrétumot alig mondtak. Nem akartak vállalni elkötelezettséget, nem akartak vállalni számonkérést. Az azonban így is világossá vált, hogy nem szakítanak az előző Bizottsággal, központosított Európát akarnak, a pénzügyi válság tanulságait nem vonták le, liberális gazdaságpolitikát folytatnak. Ezért sokan vagyunk, akik nem fogjuk megszavazni ezt a Bizottságot, és ettől mi nem vagyunk Európa-ellenesek, csupán azt tesszük, amit a választóink - sok millió európai állampolgár - tőlünk elvárnak.
József Szájer
(HU) Elnök úr, tisztelt Barroso elnök úr! Az európai nyelvek egy jelentős részében azt, amikor valami működik - működőképes - és azt, amikor valami dolgozik, nagyon sokan hasonló kifejezéssel fejezik ki. Most egy olyan pillanatában vagyunk az Európai Uniónak, amikor azt mondhatjuk, hogy "back to work Europe”, menjünk vissza, dolgozzunk, működjünk. Ennek az alapjait biztosítja számunkra az Európai Uniónak az új szerződése, a Lisszaboni Szerződés, egy nemrég frissen felállt Parlament és a most életbe lépő Bizottság.
Itt az ideje, hogy az intézményi vitáknak és az intézményi alapszabálygyártásnak az időszakát magunk mögött hagyva valóban az európai polgároknak a gondjaival és kérdéseivel foglalkozzunk, és erre koncentráljunk. Ez azért alapvető fontosságú, mert vissza kell nyerni azoknak az embereknek a támogatását, akiket ezen az úton elveszítettünk. És tisztelt hölgyeim és uraim, tisztelt Parlament, mindannyiunknak teendője van ezzel kapcsolatban. Nem volt mindig méltó az elmúlt néhány hétnek és a hónapnak az eljárása. Ez a Parlament például az egyik biztosjelöltnek nem biztosította a méltányos meghallgatás lehetőségét. Tehát bíráljuk a Bizottságot, bíráljuk a Tanácsot, dolgozzunk együtt vele, azonban nézzünk néha magunkba is. Az eredmények eléréséhez ezeknek az intézményeknek a szoros együttműködésére van szükség.
Tisztelt hölgyeim és uraim, tisztelt bizottsági elnök, én a pártom nevében is sok sikert kívánok, mert amikor önnek kívánok sok sikert akkor, nem néhány individuális személynek kívánunk sikert, hanem az európai polgároknak. Hogy az európai polgárok szemében Európa valóban végre a munkahelyteremtés, a prosperitás, a fejlődés, a világban való aktív jelenlét példája legyen, a méltányosságé és valóban Európa most már az új alapszabály, a Lisszaboni Szerződés alapján felnőhessen önmagához.
Tisztelt hölgyeim és uraim, amikor a komputerem nem működik, lelassul, akkor megnyomom az újraindítás gombot. Most még új szoftver is van ebben a komputerben, úgy hívják, hogy Lisszaboni Szerződés. Tisztelt hölgyeim és uraim, nyomjuk meg ezt a restart gombot.
Hannes Swoboda
(DE) Elnök úr, Barroso úr, az Ön Bizottságának természetesen vannak erős és gyenge pontjai. Én az erős pontokra szeretném helyezni a hangsúlyt.
Kialakult a külpolitikával foglalkozó csapat, nehéz lenne másokat találni egyrészt a külpolitika, másrészt a fejlesztési politika tekintetében. Szájer úr, azt Ön sem tagadhatja, hogy mostanra egy jobb csapat állt össze, mint eredetileg az első bolgár jelölt meghallgatásakor. Az is szilárd meggyőződésem, hogy Ashton bárónő jól fogja koordinálni a csapat tevékenységét.
Újra és újra előhozakodnak azzal a külön telefonszámmal, amit Henry Kissinger állítólag követelt. Lehet, hogy nem rendelkezünk ezzel a külön telefonszámmal, de ha párhuzamot vonunk az Egyesült Államokkal - például az éghajlatvédelemmel kapcsolatban -, kit kellene felhívnunk? Obama elnököt vagy a Szenátust, amelyik mindeddig vonakodott, hogy megoldást találjon? A leszereléssel kapcsolatban Obama elnökkel kellene felvenni a kapcsolatot, aki támogatja a leszerelést, vagy a Szenátussal, amelyik semmilyen megoldást nem javasolt? Ne tüntessük fel magunkat mindig rosszabbnak, mint amilyenek vagyunk! Most lehetőségünk van arra, hogy jó benyomást keltsünk.
(Taps)
Ami a gazdaságpolitikát illeti, egy erős csapat jött létre. Remélem és hiszem, hogy a bizottsági kollégáink közül azok, akik nem szerepeltek olyan jól a meghallgatásokon, idővel fejlődni fognak. A szociálpolitika terén van egy olyan biztosunk, aki komolyan veszi a dolgokat, és ott van a Bizottság elnöke, aki mindig is azt ígérte, hogy a szociális ügyek és a szociálpolitika prioritást fognak kapni. Számítunk erre. Nem csak számítunk erre, hanem sürgetni is fogjuk, hogy tényleg így legyen.
Közösen megoldásokat találtunk a keretmegállapodás számos területére vonatkozóan. Előfordult, hogy nem értettünk egyet, de jól együttműködtünk. Ez a megállapodás nagyon jó, ha komolyan vesszük - Önök a Bizottságban, mi pedig az Európai Parlamentben. Ha sikerül rávennünk a Tanácsot, hogy vegye komolyan az átláthatóságnak a megállapodásban foglalt elveit, valóban képesek leszünk valami rendkívülit elérni.
A Lisszaboni Szerződés és a keretmegállapodás eredményeképpen a jogalkotási folyamat elejétől egészen a végéig, a végrehajtásig, olyan mértékű átláthatóság biztosított, amely talán nem jellemző sok nemzeti parlamentben. Ezért felhívom a Bizottságot és a Tanácsot, hogy vegye ezt komolyan.
A SWIFT esetében a Bizottság és a Tanács nem vette komolyan az átláthatóság kérdését. Most a Bizottságnak van egy olyan tagja, aki a Tanácsért volt felelős. Ez olyan gyakorlat, amit itt a Parlamentben már nem tűrhetünk el tovább. Ennek a zűrzavarnak nem az az oka, hogy a Parlament önfejű. Sokkal inkább az, hogy még az átmeneti időszakban is, amikor már nyilvánvaló volt, hogy a Parlamentnek még volt mondanivalója, a Tanács és a Bizottság - főleg a Tanács - nem értette meg, hogy be kell vonni a Parlamentet. Ez döntő kérdés. Ebben a tekintetben, Barroso úr, a jogalkotási állásfoglalásokkal és a Bizottság azon kötelezettségével, hogy ezekre válaszolnia kell - vagy saját jogszabálytervezet, vagy arra vonatkozó egyértelmű magyarázat formájában, hogy miért nem intézkedik - jelentős előrehaladást értünk el. Ne tegyünk úgy, mintha a parlamenti kezdeményezési jog mindig is fontos lenne a nemzeti parlamentekben! A nemzeti parlamentek alapvetően a kormányok uralma alatt állnak, és a kormány által javasoltakat gyakran végre is hajtják a parlamentben. Itt nem így történik. A Bizottság javaslatai még nem jelentenek jogszabályt számunkra. Dolgozunk azokon, hogy saját elképzeléseinket is beépíthessük.
Az új Bizottság, egy új Szerződés és egy új keretmegállapodás révén ragadjuk meg ezt a lehetőséget! A Parlament legyen magabiztos a Bizottsággal való kapcsolatában!
Elnök
Most pedig ebben a vitában először egy hölgynek adom meg a szót. Sajnálatos, hogy erre ilyen későn kerül sor.
Diana Wallis
Elnök úr, remélem, érdemes volt várni. A keretmegállapodásról szóló állásfoglalásra szeretném helyezni a hangsúlyt, mivel tagja voltam a Parlament tárgyaló csoportjának.
Barroso elnök úr, úgy gondolom, Ön is elismeri, hogy volt néhány igen érdekes vitánk a szavak jelentéséről, különösen az én anyanyelvemen, de még az első üléseink egyikén Ön beszélt arról, hogy teljesen elkötelezett az Európai Unió "parlamenti dimenziója” iránt, és úgy gondolom, hogy ezt a kifejezést Ön valóban őszintén és pozitív értelemben használta, bár éppen ezt soha nem vitattuk meg. A Lisszabon utáni időszakban, valamint az új keretmegállapodásról szóló állásfoglalást követően ez a Parlament sokkal több egyszerű "dimenziónál” - valóság, tényleges erőt képvisel, valódi parlament, amely méltó a nevére.
Úgy vélem, hogy az eredeti parlamenti közgyűlést illetheti a "dimenzió” szóval, de ezt a Parlamentet már nem. Ez a Parlament az állásfoglalás szerint most már teljes jogú jogalkotó partner, amelyet ugyanúgy kell kezelni, mint a Tanácsot, be kell vonni és tájékoztatni kell, nem lehet megkerülni a nem kötelező erejű jogi eszközök ("soft law”) vagy más eszközök alkalmazásával, bármilyen kitűnőek is; olyan Parlament, amely végrehajtó hatalomként teljes mértékben és jogosan elszámoltathatja a Bizottságot. Már nagyon várjuk, hogy Ön, Barroso úr, valamint valamennyi biztostársa megjelenjen itt az ülésteremben a kérdések óráján.
Ez a Parlament ragaszkodni fog ahhoz, hogy felügyeleti jogát gyakorolja az Ön csapatán belül később bekövetkező változások tekintetében; ez a Parlament kész arra, hogy - egyetlen nemzetek feletti, közvetlenül választott szervként - megfelelő szerepet töltsön be a nemzetközi kapcsolatokban. De mindenekelőtt ez az új energikus Parlament, amelyben a többség Európa-párti, azt szeretné, hogy Ön vállaljon vezető szerepet, és ebben a tekintetben az Ön készséges partnerei és támogatói leszünk. De kérem, többé ne tekintsen minket pusztán "dimenziónak”; igazi, valódi Parlament vagyunk.
Jill Evans
Elnök úr, a Zöldek/ az Európai Szabad Szövetség Képviselőcsoportja által előterjesztett, állásfoglalásra irányuló indítvány nemzeti és európai szinten is új politikai szemléletmódra hív fel, valamint új elképzelésekre és határozott cselekvésre. A gazdasági, társadalmi és az éghajlattal kapcsolatos válságot nem tudjuk leküzdeni, ha ugyanazt a politikát és gondolkodásmódot alkalmazzuk, amely a válságot előidézte; csak akkor hozhatunk létre egy demokratikusabb és hatékonyabb Európát, ha a valódi és változó politikai légkörben nem ugyanígy cselekszünk.
A mai napon Walesben a nemzetgyűlés elindítja a nagyobb törvényhozói hatalomra vonatkozó népszavazással kapcsolatos folyamatot. Katalóniában, Skóciában, Flandriában és máshol is változások történnek. Holnap az EU-nak a jelenlegi határokon kívüli országok bevonására irányuló bővítését vitatjuk meg, de még a belső bővítés kérdésével sem kezdtünk el foglalkozni, azzal a folyamattal, amelynek révén az EU határain belüli országok önállóságra tesznek szert. Az új Bizottság megválasztásával kapcsolatos viták során még nem adtunk választ ezekre a kérdésekre, a körülöttünk végbemenő változások ellenére. Ismételten arra szeretném kérni Barroso elnök urat, hogy foglalkozzon az említett kérdésekkel.
Adam Bielan
(PL) Barroso úr, öt hónappal ezelőtt arra szavaztam, hogy bízzuk meg Önt az Európai Bizottság megalakításának feladatával, mert úgy gondoltam, hogy a szóba jöhető jelöltek közül Ön volt a legmegfelelőbb. Nem bánom, hogy így szavaztam, de ma - amikor a Biztosok testületének velünk ismertetett összetételét vitatjuk meg - nem rejthetem el csalódottságomat. A biztosjelöltek meghallgatásának befejezését követően most már tudom, hogy sok rendkívül képzett szakember van közöttük, de sajnálatos módon azt is tudjuk, hogy olyanok is vannak, akik egyáltalán nem rendelkeznek tapasztalattal, és rémesen szerepeltek a meghallgatáson.
Tudatában vagyok annak, hogy a Bizottság tagjainak megválasztása során kevés lehetősége van taktikázásra. Teljes mértékben támogatom, hogy a nemzeti kormányoknak jogában álljon jelölteket állítani, ennek ellenére mégis úgy gondolom, hogy a Bizottság javasolt összetétele nem optimális. Felszólalásában Ön azt a kérdést tette fel, hogy jelentős szerepet tölt-e be az Európai Unió a világban? A legmegfelelőbb válasz erre a kérdésre az, hogy nemrégiben lefújták az európai Unió és az Egyesült Államok közötti csúcstalálkozót. Valóban úgy gondolja, hogy a testület jelenlegi összetétele lehetővé teszi, hogy az Unió helyzete megerősödjön?
Végül még csalódottságomnak szeretnék hangot adni azzal kapcsolatban is, hogy a meghallgatások során nem kaptunk megfelelő válaszokat az energiabiztonságot érintő kérdésben.
Søren Bo Søndergaard
(DA) Elnök úr, először is sok szerencsét kívánok Barroso úrnak, mert a Bizottság elnökének valóban sikerült egy olyan Bizottságot összeállítania, amely kifejezi az EU-t érintő politikai elképzelését. Képviselőcsoportom azonban egyáltalán nem ért egyet ezzel a politikai elgondolással. Hadd mondjak egy példát! A munkavállalók több országban úgy találták, hogy az EU egyre inkább azonosítható a bérek csökkentésével és a munkakörülmények rosszabbodásával. Többször is feltettük a Bizottság elnökének azt a kérdést, hogy konkrétan mit is fog tenni annak biztosítása érdekében, hogy a migránsok többé ne legyenek alulfizetettek, ne alkalmazzanak megkülönböztetést velük szemben és ne zsákmányolják ki őket. Az a probléma, hogy nem kaptunk konkrét választ még a meghallgatásokon sem. Ezért arra a következtetésre jutottam, hogy ez a Bizottság elfogadja a szociális dömpinget. Ennek a Bizottságnak fontosabb a belső piac, mint az egyszerű munkavállalók érdekeinek védelme. Egy bizonyos tekintetben azonban van némi remény, mivel a képviselőcsoportommal való találkozó során Barroso úr igyekezett kihangsúlyozni, hogy milyen nagy támogatója a nemek közötti egyenlőségnek. A szavak önmagukban azonban nem elegendőek. Amikor 2004-ben sor került Barroso úr első Bizottságának kinevezésére, a 25 biztosból kilenc nő volt. Ma Barroso úr egy olyan Bizottságot mutat be jóváhagyás céljából, amelyben a 27 biztos közül csak nyolc nő. Tehát rosszabb lett az arány. Ebből csak arra tudunk következtetni, hogy Barroso úr csak üres szavakat használ, nem azoknak megfelelően cselekszik. Egész egyszerűen ez így nem megfelelő.
Timo Soini
(FI) Elnök úr, Finnországban a téli háborúra emlékezünk. Hetven évvel ezelőtt a kommunista Szovjetunió megtámadta a kis Finnországot. Megvédtük függetlenségünket és az önrendelkezéshez való jogunkat.
Ez a II. világháború során is folytatódott, amely egész Európa számára szörnyű szenvedést okozott. A függetlenség iránti erős vágy megmaradt bennük, valamint az, hogy szeretnénk magunk dönteni saját ügyeinkről. A fővárosok közül csak Helsinkit, Moszkvát és Londont nem foglalták el a II. világháborúban. Éppen ezért szeretném, hogy minden nemzet szabadon dönthessen saját ügyeiről.
Ami a Bizottságot illeti, természetesen vannak jó célok és jó emberek a Bizottságban, közéjük tartozik Olli Rehn, aki finn, és gerinces, erkölcsös ember. Ugyanakkor hogyan szavazhattak az európaiak - a finnek, németek, britek és dánok -, és hogyan választhatták meg ezeket a biztosokat? Sehogy. Hogyan lehet mellőzni őket? Sehogy. Az EU nem demokratikus, hanem bürokratikus intézmény.
Jómagam a független államok közötti együttműködés híve vagyok. Finn vagyok, ugyanakkor európai, szeretem a földrészünket, de ez nem jelenti azt, hogy támogatom az Európai Uniót. Mindannyian kaptunk szavazatokat; én 130 000 szavazatot kaptam Finnországban. Mennyi szavazatot kaptak a biztosok, és hol szavaztak rájuk? Itt a Parlamentben 300 szavazatot kaphatnának, de ez minden.
Miben rejlik a demokrácia lényege? A nemzeti szuverenitásban. Ez azt jelenti, hogy csak a nemzetet alkotó embereknek van örökérvényű és korlátlan joga, hogy mindig másoktól függetlenül döntsenek saját ügyeikről. Ez egy alapelv.
(Taps)
Bruno Gollnisch
(FR) Elnök úr, a teljesen középszerű meghallgatásokkal végére értünk azon eljárásnak, amely megelőzi a biztosok kinevezését. A biztosjelöltek megjelentek, hogy elmondják nekünk, hogy mélyen elkötelezettek az Európai Unió iránt, hogy minden tőlük telhetőt megtesznek majd, hogy többet megtudjanak a számukra ismeretlen témákról, valamint hogy együtt fognak működni a Parlamenttel.
Ezek közül egyik sem túl fontos vagy érdekes. Mindazonáltal, hogy a Parlament bizonyíthassa függetlenségét, szükség volt egy bűnbakra, egy engesztelő áldozatra. Az áldozat szerepét Jeleva asszony töltötte be, aki ellen - hozzátehetem - végül is elég kevés vádat hoztak fel. Amennyiben az összeférhetetlenségről van szó, egyes biztosok múltja, ne nevezzük meg őket, - a versenypolitikáért, a mezőgazdaságért, a nemzetközi kereskedelemért felelős biztos - nyilvánvalóan sokkal nagyobb aggodalomra adott okot, és mégsem jelentettek sok problémát a tisztelt Háznak.
Barroso úr, valójában egy kicsit sajnálom Önt, mert most részévé válik a Lisszaboni Szerződés rendszerének - Lisszabon az Ön hazájának fővárosa, gyönyörű város, amely jobbat érdemel annál, hogy egy ilyen okmányhoz adja a nevét. Sok emberrel kell majd kapcsolatban állnia. Mostantól kezdve a keretmegállapodás miatt a Parlament elnökével és az Elnökök Értekezletével, amelyből az eljárási szabályzat felháborító megsértésével kizárták a független képviselőket. Az Unió új, állandó elnökével, akinek a kinevezése azonban nem vonta maga után a soros elnökség intézményének megszűnését. Ashton bárónővel, az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjével, aki fiatal korában megrögzött pacifista volt, amikor a szovjet fenyegetés valóságos volt, de aki kétségtelenül rendkívül harcias lesz Iránnal szemben.
Ez a politika nagyon bajos lesz. Az előbb nevetés tört ki, amikor valaki egyesek a marxista múltját idézte fel. Valójában Önök még mindig internacionalisták, de már nem minden áron proletárok. Teljesen érzéketlenné váltak az európai munkavállalók sorsa iránt.
(A felszólaló elfogadja, hogy a 149. cikk (8) bekezdése szerint kékkártyás kérdést tegyenek fel neki)
William
Elnök úr, talán helyesbíthetem Gollnisch úr megjegyzését. Tisztában van-e Gollnisch úr azzal, hogy Ashton bárónő nem csak fiatalabb korában volt pacifista, hanem a Nukleáris Leszerelés Mozgalom (CND) alelnöke is volt legalább 1983-ig, és nem hozta nyilvánosságra ezt a tényt?
Bruno Gollnisch
(FR) Elnök úr, nem az Ashton bárónő múltját érintő kérdésre akarok válaszolni. Teljesen tisztában vagyok azzal, hogy hazámban is azokat a háborúpárti embereket nevezték "pacifistáknak”, akik inkább a kommunisták győzelmének örültek volna.
Jaime Mayor Oreja
(ES) Elnök úr, az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) Képviselőcsoportja nevében szeretném kifejezni Barroso úr személye iránti őszinte, határozott, és fenntartás nélküli támogatásunkat. Nem csak a mai beszéde miatt, hanem azért is, mert a Parlamentben elmondott korábbi beszédei is arra ösztönöztek minket, hogy minden eddiginél szilárdabban és határozottabban támogassuk őt.
Szeretném elmondani, hogy a támogatásunk fő oka nem az, hogy a képviselőcsoportunk, illetve politikai családunk hány biztost tudott delegálni a Bizottságba, hanem sokkal inkább az az alapvető meggyőződés, hogy az Európai Unió kivételes és különleges időket él át. A mostani Bizottság nem csupán egy a Bizottságok közül, ez a Parlament sem csupán egy akármilyen Parlament, és nem csupán a Lisszaboni Szerződés miatt, hanem mert olyan válság tapasztalható most, amilyenre az Európai Unióban eddig nem volt példa: gazdasági és társadalmi válság alakult ki.
Úgy gondoljuk, hogy most nem a Lisszaboni Szerződés a legfontosabb dolog. A legfontosabb az, hogy olyan szemléletbeli változás jöjjön létre, amely az összes európai intézményt nagyobb politikai ambíciók felé tereli. Ezért támogatjuk fenntartások nélkül a Barroso úr vezette Bizottságot. Azért is támogatjuk a Bizottságot, mert bár jelenleg a gazdasági és pénzügyi válság idejét éljük, nemsokára egy új szakaszba érünk: ez pedig a szociális válság. Növekedni fognak az egyes országok közötti különbségek, a társadalmi elégedetlenség is nagyobb mértékű lesz. A gazdasági és szociális válság kétségtelenül együtt jár a társadalmi feszültségek növekedésével is. További ok, hogy kialakult egy értékválság is, ezért nem csak a Bizottság, hanem mindannyiunk számára alapvetően fontos, hogy megváltoztassuk a személyes hozzáállásunkat. Mindegyikünknek változtatni kell a felfogásunkon.
A képviselőcsoportunk ezért úgy gondolja, hogy a legjobban azzal tudjuk segíteni a változást, az átalakulást és a fejlődést, ha támogatjuk a Barroso úr vezette Bizottságot.
A feladat és az elvégzendő munkánk tükrében úgy gondolom, hogy az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) Képviselőcsoportja az a csoport, amely mindannyiunk szempontjából a legnagyobb mértékű változást szeretné. Az Európai Parlamentnek is változnia kell. Nem egyedül a Bizottság tehet arról, hogy gyakran tapasztalható az egység hiánya a tisztelt Házban, pedig éppen ez a fő oka annak, hogy a világban nem érvényesül Európa álláspontja.
Kader Arif
(FR) Elnök úr, hölgyeim és uraim, a kereskedelempolitika főszerepet fog játszani az Unió külpolitikájában. Sajnálatos módon ez a terület ma a közösségi érdek megszűnését példázza, mert kereskedelempolitikánk csupán az egyes nemzetek érdekeinek összessége.
Most, mikor azt akarjuk, hogy Európa védje meg értékeit - a szolidaritást és a társadalmi igazságosságot -, amikor azt akarjuk, hogy Európa képes legyen a szociális és emberi jogok védelmét, a környezet védelmét és szakszervezeti jogokat is beépíteni a kereskedelmi megállapodásokba, rá kell jönnünk, hogy a Bizottság egyetlen javaslata számunkra az, hogy kössünk olyan megállapodásokat, amelyekben az fejeződik ki, hogy a kereskedelem és a piac törvényén kívül nem létezik más alternatíva, és hogy ezek önmagukért létező célok. Ami politikai családunkat illeti, számunkra ez elfogadhatatlan.
Olyankor, amikor a kereskedelempolitikától azt várjuk, hogy képes legyen beépíteni az iparpolitikát és annak lehetséges foglalkoztatáspolitikai hatásait, rá kell jönnünk, hogy azokban a kérdésekben, amelyekről a Bizottság elnöke ma reggel beszélt, a Bizottság nem adott a számunkra semmilyen garanciát. Sajnálatos módon viszont ez nem is lep meg engem. Nem esett szó a horizontális szociális záradékról, a közszolgálatok védelméről és arról sem, hogy hogyan változtassa meg Európa újra a politikáját, vagy hogy egy teljesen új politikát kövessen.
Barroso úr, a felvetett kérdésekkel kapcsolatos megjegyzéseimet azzal fejezném be, hogy úgy gondolom, a bizalom csak egy kétoldalú kapcsolatban tud kialakulni. A ma reggel elhangzott megjegyzéseivel Ön nem ajánlott semmi olyat, ami alapján meg kellene bíznunk Önben. Figyelmébe ajánlom, hogy azért nem tudom a bizalmunkról biztosítani Önt, mert Ön nem nyújtott garanciákat számunkra ezekben a kérdésekben.
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Elnök úr, végre úgy érzem, hogy elkezdődött valami. Több mint nyolc, igazából majdnem kilenc évbe került, hogy tető alá hozzuk az új Szerződést, és ugyanennyi hónap telt el, míg létrejött az új Bizottság. Ezek a tények nem éppen egy cselekvőképes Európáról tanúskodnak, nekünk pedig pontosan a cselekvésre van szükségünk. Emberek munkát keresnek, a vállalkozásoknak piacra van szüksége, a fogyasztók megbízhatóságot várnak el. Görögországnak stabilitásra van szüksége, Európa pedig keresi a szerepét a világban. Ezért örvendetes, hogy véget értek a csakis a szakértők által érthető bonyolult viták, és emiatt az is örvendetes dolog, hogy most végre a Bizottság munkája ismét valóban az emberek javát tudja szolgálni.
Két dolgot szeretnénk kérni Öntől, Barroso úr. Legyen bátor, és erősítse meg Európát belülről és kívülről is. Azt akarjuk, hogy legyen bátor, és azt is akarjuk, hogy Európa nagyobb mértékben részt vegyen olyan dolgokban, amelyek talán eltérnek a tagállamok vagy a közvélemény-kutatásokra válaszoló emberek akaratától: a gazdaság és a pénzügyek területén, a bel- és igazságügy, de a kül- és a biztonságpolitika területén is. Ez a megjegyzésem kimondottan Önnek szól, Ashton bárónő. A hiányosságok világosan látszanak. A kis- és középvállalkozások szempontjából nem működik elég jól a belső piacunk. Ezért pedig gyakran nem is az európai, hanem sokkal inkább a nemzeti bürokrácia tehető felelőssé.
Görögországnak természetesen szüksége van a segítségre. Ehhez erős Európa kell. Örömömre szolgál, hogy a Bizottság most elő is terjesztette a javaslatát. Bárki, aki azt gondolta a külpolitikáról, hogy eleget értünk már el, Koppenhága kapcsán most biztosan rájöhetett, hogy ez nincs egészen így. Ismételten azt mondjuk tehát: Barroso úr, erősítse meg Európát, belül és kívül is. Ebben a tekintetben támogatásunkról biztosítjuk Önt.
Timothy Kirkhope
Elnök úr, a képviselőcsoportunk határozottan támogatja Barroso urat és reformokra vonatkozó terveit, amelyek olyan Európa létrehozására irányulnak, amely polgártársaink valódi problémáira ad megoldást, és úgy tevékenykedik, hogy tagállamaink erőfeszítéseihez értékes hozzájárulást tudjon biztosítani. Úgy gondoljuk tehát, hogy Barroso úr megérdemelten kapott kézhez egy olyan bizottsági jelölteket felsorakoztató listát, amelyen szükséges tehetséggel és képességekkel rendelkező emberek szerepelnek, hogy Barroso úr ambiciózus tervei meg is valósulhassanak.
Néhány jelölt viszont csalódást okozott. Nem tagadható az a tény, hogy a jelöltek tapasztalata és hozzáértése nagyon is változó színvonalat képviselt, és ez teljesen nyilvánvalóvá vált a meghallgatások során. Elfogadhatatlan, hogy egyes tagállamok vezetői még mindig úgy tekintenek a Bizottság megalakulására, mintha az egyes kollégáik múltbeli támogatásának megjutalmazására adna lehetőséget, helyi politikai nehézségeket orvosolhatnak vele, vagy hogy egy kényelmes, nyugdíjazás előtti állást biztosíthassanak egy minisztériumi barátjuk számára.
Világosan látszik, hogy néhány tagállam visszaél azzal, hogy az egész Bizottságra vonatkozólag csak egyetlen szavazás áll a rendelkezésünkre azon jelöltek bejuttatása érdekében, akik saját érdemeik alapján talán nem felelnének meg. Véget kell vetnünk az összevont szavazás módszerének. Minden egyes jelöltről külön kellene szavaznunk, mert csakis így fogja az összes tagállam komolyabban kezelni a kérdést, és így fog felelősségteljesen hozzáállni a folyamathoz, a lehető legalkalmasabb jelölteket delegálva a Bizottságba.
Miguel Portas
(PT) Elnök úr, arról szeretném megkérdezni Barroso urat, hogy mit jelent számára a felelősség azon események tükrében, amelyek miatt spekulációs támadások érték az eurót. Ma délután mélyrehatóbban is meg kell vitatnunk az esemény mögött álló okokat, de most szeretnék Joaquín Almunia kijelentéseire koncentrálni, mert közvetlenül ezek váltották ki a nemzetközi hitelpiac kamatfelárainak azonnali növekedését, és ezek befolyásolták a portugál és spanyol kamatszintet is, a múlt héten ezáltal még tovább gyengítve az euró helyzetét. Semmi értelme annak, hogy azt válaszolják nekem erre, hogy Joaquín Almunia nem is mondta azt, amit mondott. Bármit is hallottak az újságírók, ugyanazt hallották a spekulánsok is, ők pedig nem vesztegették az idejüket, és azonnal akcióba léptek.
Barroso elnök úr, nem az a biztosok feladata, hogy olajat öntsenek a tűzre. A tisztelt Ház nem adhatja jóváhagyását olyan valaki számára, aki a kritikus pillanatban képtelen volt megfelelő módon ellátni a feladatát. Ez az első probléma, a második pedig az Unión kívülre küldött jelzéseket illeti. Mit is tettek mostanáig az európai intézmények a görög, a spanyol és a portugál államadósságot ért támadás kapcsán? Trichet úr annak mondogatására szorítkozott, hogy egyetlen ország sem számíthat különleges elbánásra, pedig most éppen ennek az ellenkezőjét kellene üzennünk: azt kellene üzennünk a spekulánsoknak, hogy nem lehetünk megosztottak, mert Európa a szolidaritásról szól. Ez a politikai kérdés merült fel, és ebből az okból kifolyólag várjuk el, hogy komoly válaszokat kapjunk tekintettel arra, ami az Ön biztosjelöltjének kijelentéseit követően történt.
Klaus-Heiner Lehne
(DE) Elnök úr,, hölgyeim és uraim, kérem engedjék meg, hogy az intézményközi megállapodással és az elénk terjesztett állásfoglalással kapcsolatosan tegyek egy rövid megjegyzést. Először is, örvendetesnek tartom, hogy úgy tűnik, a Bizottság már felkészült, és reálisabban értelmezve a helyzetet elfogadja az Európai Parlament indirekt kezdeményezési jogát. Egyszerűbben fogalmazva ez azt jelenti a jövőre nézve, hogy lesznek konkrét határidők, amiken belül a Bizottságnak reagálnia kell majd a határozatainkra. Figyelembe véve az előző parlamenti ciklusban szerzett tapasztalatainkat is, jó dolognak tartom ezt. Ez tulajdonképpen magától értetődő dolog, de a megállapodás azt is jelenti, hogy minden kérdésben a Tanáccsal azonos státusunk lesz. Mindez a Lisszaboni Szerződés hatálybalépésének logikus következménye.
Örvendetesnek tartom továbbá, hogy a Parlament és a Bizottság között is sikerült szorosabb munkakapcsolatot kialakítanunk a jogalkotási program tekintetében. A jövőben egyfajta közös jogalkotási programot kell kialakítanunk a három intézmény számára, ebben a tekintetben pedig hasznos lesz, hogy amennyire lehetséges, előre megszülessen a megállapodás az Unió, a Bizottság és a Tanács tradicionális érdekképviseletei között.
Nem vagyok maradéktalanul elégedett a hatástanulmány eredményeivel. Parlamentnek mérlegelnie kell majd, hogy a hatástanulmány rá vonatkozó területein milyen módon tehet minőségi előrelépéseket, tekintettel arra, hogy az Európai Bizottság nem akar egy olyan, valóban független hatástanulmányt elvégezni, amelyet a Parlament követelt. Örülök viszont ebben a tekintetben annak, hogy a nyilatkozatokban már elhangzott, hogy az Európai Külügyi Szolgálatra vonatkozó jogalkotással kapcsolatban szoros lesz az együttműködés. A Parlament és a Bizottság érdeke ebben a kérdésben is nagyrészt közös, és ezt szintén pontosan meg kell határoznunk még azelőtt, hogy a Tanáccsal tárgyalnánk.
Jó dolognak tartom azt is - és ez is tulajdonképpen a Lisszaboni Szerződés szükségszerű következménye -, hogy a nemzetközi megállapodások ügyében folytatott nemzetközi tárgyalások tekintetében jelentősen javult a Ház pozíciója, és a Parlament ténylegesen hozzá fog majd férni az összes információhoz és az összes konferencia anyagához. Ez mindenképpen kulcsfontosságú kérdés volt, én pedig örülök, hogy sikerült azt elérnünk ezen a területen, amit szerettünk volna.
Evelyne Gebhardt
(DE) Elnök úr, Barroso úr, nagy örömünkre szolgált, hogy december 1-jén hatályba lépett a Lisszaboni Szerződés, és azzal együtt az Európai Unió belső politikái területén megerősödött a szociálpolitika és a fogyasztók helyzete. Most azonban úgy ítéljük meg, hogy Ön - a Lisszaboni Szerződésben foglaltakkal ellentétben, konkrétan a fogyasztóvédelemre vonatkozó horizontális kötelezettségvállalással ellentétben - pontosan ennek ellenkezőjét tette az Ön által vezetett Európai Bizottságon belüli tárcaelosztással, ugyanis immár nemcsak egy, hanem több biztos is felelős a fogyasztóvédelemért.
Azt kérdezném Öntől, hogy tulajdonképpen hogyan szándékozik ezt kezelni. Hogyan szándékozik következetességet teremteni ezen a szakpolitikai területen, amely rendkívül fontos a fogyasztók, az európai polgárok számára? A felelősségi köröket felosztották. Melyik biztos fogja garantálni a következetességet? Kérem, ne mondja nekünk, hogy a biztosok testülete dönti majd el. Egyértelmű felelősségi körökre van szükségünk. Kérem, azt se mondja nekünk, hogy végül Ön fog döntést hozni a különböző biztosok között felmerülő vita esetén. Ön nem mindenható, ráadásul egy testület tagja.
Ezt illetően komoly problémáim vannak, Barroso úr. Magyarázatot kell adnia arra, hogy valójában hogyan tudja kezelni ezt a szakpolitikai széttagoltságot a fogyasztóvédelem területén, de más területeken is - például a külpolitika területén - annak érdekében, hogy olyan politikánk legyen, amely öt év elteltével lehetővé teszi, hogy kijelentsük: "igen, megérte, hogy ilyen Bizottságunk volt”. Még nem tudom, hogy később hogyan szavazok. Ez nagymértékben függ a kérdéseinkre adott válaszaitól.
Adina-Iona Vălean
Elnök úr, úgy vélem, nagyon is tudatában van annak, hogy Európa fordulóponton áll, és lehetősége nyílik arra, hogy az egyik vagy a másik utat válassza: vagy a nyomasztó, mélyebb gazdasági válságokkal jellemzett utat, az európai vállalatok számára rossz versenykörnyezetet, több szabályozást és bürokratikus terhet, vagy a bátor utat, megragadva mindazokat a lehetőségeket, amelyeket a Lisszaboni Szerződés fektet le Európa erősebbé tételére, és koherens megközelítést alkalmazva a globális piacokhoz és kihívásokhoz.
A globális kihívásokra találhatók lehetőségek és megoldások olyan ágazatokban, mint az információs és kommunikációs technológiákra vonatkozó digitális menetrend, a kutatás és fejlesztés, valamint az energiaügy. Egy új szerződés, amelyet végül valamennyi tagállam ratifikált, ezüsttálcán kínálja Önöknek az említett célok eléréséhez szükséges eszközöket.
Leginkább a polgárok elvárásai és a brüsszeli kis világ közötti szakadék mélyülésétől tartok. A bizalom, amelyet a polgáraink részéről feltételezünk, eltűnőfélben van. Hányszor tettem észrevételt az ostoba politikai célt követő európai bürokrácia és az emberek "valós aggodalmai” közötti eltérésekre vonatkozóan? Mi célt szolgál a közös energiapolitika kialakítása, ha nem tudunk polgáraink számára biztonságos, megfizethető és környezetbarát energiát szolgáltatni? Mi célt szolgál az energiainfrastruktúrákra vonatkozó adatgyűjtés?
Úgy vélem, nem tudunk mindenki számára elfogadható megoldásokat előírni. A Bizottságnak figyelembe kell vennie az egyes tagállamok különbözőségeit, lehetőségeit és anyagi eszközeit. Jövőbe látónak és kreatívnak kell lenniük ahhoz, hogy kivezessék Európát nyomasztó múltjából. E kérdés tekintetében a Parlament támogatni fogja Önöket. Ha elszalasztjuk a lehetőséget, Európa öt éven belül nem kap második lehetőséget.
Lajos Bokros
Elnök úr, Görögország fiskális összeomlás szélén áll. Spanyolország és Portugália szintén egyre több nehézséggel küzd. Ha az Európai Bizottság, az Európai Központi Bank és az Európai Tanács nem lép fel, akkor az euróövezet felbomlása fenyeget.
A jelenlegi helyzetben azt láthatjuk, hogy a biztosok között szuboptimális a tárcák elosztása. Joaquín Almuniát, aki megbízhatóan irányította a monetáris és gazdasági ügyeket, most versenypolitikai területre helyezik át, amely nem az ő kompetenciája. Olli Rehn, aki igen kiváló bővítési biztos volt, jelenleg gazdasági és monetáris ügyekkel foglalkozik, amely nem az ő szakterülete.
Miért érdeke Európának, hogy gyengítse a Bizottság szellemi ütőerejét, éppen válság idején?
Werner Langen
(DE) Elnök úr, hölgyeim és uraim, immár létezik egy második Barroso-Bizottság. A rendszer megváltoztatásának módjáról már esett szó. Ideérkezésem óta ez a negyedik Bizottság. Az első két Bizottság - a Santer úr és a Prodi úr vezette Bizottság - szintén kollegiális testület volt. Az első Barroso-Bizottság az egyes tagjai miatt volt figyelemre méltó - Dimas úrra, Kroes asszonyra, sőt McGreevy úrra gondolok, akik tétlenek maradtak az Ön irányítása alatt. Ha most bevezeti az elnökségi rendszert, Elnök úr, akkor azt ajánlanám, hogy vegye a kezébe az irányítást, de térjen vissza a kollegiális rendszerhez. Ez jobb Európa számára, és jobb a Parlamenttel folytatott együttműködés szempontjából is.
A polgároknak - az Ön állítása szerint merész - elvárásaik vannak az európai menetrenddel kapcsolatban, Önöknek először is stabilizálniuk kell az eurót, ki kell terjeszteniük az euróövezetet, a nemzeti kormányokat pedig a kötelezettségeik tiszteletben tartására kell kötelezniük. Másodszor, globális szinthez igazodó, korszerű technológián alapuló munkahelyeket kell teremteniük, mert a 2000. évi lisszaboni stratégia kudarcot vallott, bár a célok megfelelőek voltak. Harmadszor, folytatniuk kell Európa fejlesztését korábbi sikerei alapján, nem pedig végítéletre vonatkozó kiáltások és pesszimista forgatókönyvek alapján, továbbá Európát az USA-val és Kínával egyenrangú partnerré kell tenniük, negyedszer pedig nemcsak kérdéseket kell felvetniük a jövőre vonatkozóan, hanem azokra választ is kell adniuk a Parlamenttel együtt.
A nyitott piacok és a több oktatás, a növekedés és a jólét nem szabad, hogy a múlthoz kapcsolódó témakörök legyenek; a jövő témaköreinek kell maradniuk - csakúgy, mint a szociális biztonságnak, az ipari bázisnak és a pénzügyi piacok terjeszkedésére vonatkozó tilalomnak.
Tisztességes együttműködést akarunk Önnel és a Bizottsággal. Ebben a Bizottságnak a motornak kell lennie, nem Európa tanítómesterének. Két képviselőcsoport, a zöldek és a kommunisták úgy döntöttek, hogy teljes mértékben szembehelyezkednek Önökkel. Ők a képviselőknek alig 13%-át teszik ki. Ha a Bizottság elnöke és a Bizottság megfelelően együttműködik e Ház fennmaradó részével, akkor - együtt - elérjük a számunkra szükséges sikert.
Alejandro Cercas
(ES) Barroso elnök úr, mint Ön előtt ismeretes, a Szocialisták és Demokraták Progresszív Szövetsége Európai Parlamenti Képviselőcsoportjába tartozó képviselők igazi változást akarnak az európai szociális menetrendben, és egy megújult szociális menetrendet.
Sokan közülünk abban reménykednek, hogy fellelhető néhány kisebb "zöld hajtás” az Ön beszédében, a képviselőcsoportunknak tett ígéreteiben, Andor úr beszédében, valamint a környezetvédelmi hatásvizsgálatra vonatkozó jövőbeli európai jogszabály előterjesztésére vonatkozó intézményközi megállapodásban. Remélhetőleg levonták a tanulságokat a legutóbbi választásokból és a munkavállalói szervezetek által az új Bizottsággal kapcsolatban tanúsított visszhangzó csendből.
Ezért, Barroso úr, rendkívül lelkesek vagyunk azt illetően, hogy a ma némileg ködös ígéret realitássá váljon, és hogy a Bizottság megteremtse a valódi változás hozzáadott értékét. Rendkívül lelkesek vagyunk azt illetően, hogy a Barroso II nem egyezik meg a Barroso I-gyel.
Barroso elnök úr, meghallgattuk Andor biztos urat, és él bennünk ez az álom, ez a remény. Akkor tudunk Önnek lojalitást ígérni, ha létezik és a közeljövőben is fennmarad valamilyen kötelezettségvállalás mindarra vonatkozóan, amit Ön a megjelenésekor és az e Parlamenttel kötött megállapodásában bejelentett.
Amire szükségünk van - mert Ön intelligens ember -, az az, hogy ezek a környezetvédelmi és társadalmi hatásvizsgálatok kiterjedjenek az Ön által támogatott gazdasági modell fenntarthatóságára. Másképp Európának nincs jövője. Európának össze kell egyeztetnie a menetrendjét a polgárokéval és a munkavállalókéval, másképp nem fogja megvalósítani a gazdasági integrációt, semmiképp sem fogja megvalósítani az általunk tervezett politikai integrációt. Az a tervünk, hogy egy olyan Európát építsünk, amely nagyratörő politikai ambíciókkal rendelkezik, amely képes újra felrázni a polgárait, amely újra lényeges tényező a világon...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Mirosław Piotrowski
(PL) Elnök úr, az EU tagállamainak kormányai biztosjelölteket javasolnak. Azt követően, hogy jóváhagyta őket az Európai Parlament, mentesülnek a saját országuk támasztotta kötelezettségek alól. Elvi szinten ők feltehetőleg azért dolgoznak, hogy Európa-szerte egyenlő fejlődés következzen be. Ehhez szakmai hozzáértésre és bizalomra van szükség. Az első szempontra a meghallgatások során kétség vetült. A jelöltek válaszait gyakran előzetesen egyeztették, és azokat illetlenül általános kifejezésekbe burkolták. Ashton asszony rátért egyes részletekre, válaszai azonban kiábrándítóak voltak. A meghallgatások során bátorságot tanúsított biztosok testülete összességében gyenge, és a kevés jól képzett jelölt nem tudja megváltoztatni ezt a képet. Mi azonban kötelesek vagyunk tömbszavazással leadni a voksunkat a Bizottság egészére, amely pedig nem mutatott fel egyértelmű cselekvési stratégiát.
Megbízhatunk-e a Bizottságban? Az Európai Konzervatívok és Reformerek Képviselőcsoportjában a következő kérdés merült fel: betennénk-e saját családi költségvetésünket és családunk sorsát a Bizottság kezébe? Sokan közülünk nemmel válaszoltak, és még ma is nemmel válaszolnak.
Mario Mauro
(IT) Elnök úr, Barroso elnök úr, hölgyeim és uraim, ha ragaszkodnunk kellene a Cohn-Bendit úr által javasolt tényverzióhoz, akinek az értelmezéséhez a képmutatás a kulcs, az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) Képviselőcsoport úgy döntött volna, hogy megszavazza azt, mert tizenhárom biztosuk van, és a liberálisok is, mert kilenc biztosuk van, míg a szocialistáknak talán tartózkodniuk kellene, hiszen az ő felhozataluk szegényesebb.
Azonban nem így állnak a dolgok. Sokunknak a szavazata tulajdonképpen egy mélyebb kérdésre adott válaszokhoz kapcsolódik: milyen szerepet hivatott játszani a Barroso-Bizottság a jelenlegi történelmi helyzetben?
Arra hivatott, Elnök úr, hogy visszaállítsa a nehézségekkel küzdő emberek és vállalkozások millióinak reményét, és megtörje az anyagi érdekeltségekkel és a kormányokkal szembeni tehetetlenségüket, makacs elszántsággal és az eszmék erejével.
Arra hivatott, Elnök úr, hogy európai arculatot adjon a bevándorlási és az energiapolitikának, valamint arra, hogy eurokötvényeket bocsásson ki a gazdaságélénkítés biztosítása érdekében. Arra hivatott, Elnök úr, hogy - meggyőződés révén - egy olyan európai kül- és biztonságpolitikát hozzon létre, drága Ashton bárónő, amely méltó a nevére.
Schulz úr szerint Önök, hölgyeim és uraim, a hallgatási fogadalmat tett trappista szerzetesekhez hasonlítanak. Ami ezt illeti, azt javaslom, hogy a szentség felé vezető ideális útjukon, tegyenek más fogadalmat: cselekvési fogadalmat. Valójában rengeteg a tennivaló. Elnök úr, végezzük ezeket gyorsan, jól, együtt. Fogadja jókívánságaimat, Barroso elnök úr!
Gianluca Susta
(IT) Barroso elnök úr, a köreinkben lévő progresszív képviselők azért szavaznak ma bizalmat Önnek, hogy ne hagyjanak lehetőséget arra, hogy a jelenlegi európai közösségben alig hívők zsarolják Önt, és azért, hogy ne rendeljék alá Önt a Huszonhetek kormányainak.
Az európai közösségbe vetett hit az Önök süket csöndjének megtörését és a legjelentősebb nemzetközi kérdésekben való központi szerepvállalást; az európai érdekek ipari és gazdasági színtéren történő védelmét; a szociálpolitika megerősítését és több befektetést a világszegénység leküzdésére; az Egyesült Államokkal létrejött szövetségünk egyenlő feltételek melletti megszilárdítását; az Európai Unió nemzetközi szerveken belüli - először is az ENSZ Biztonsági Tanácsán belüli - helyzetének megerősítését; a világkereskedelmen belül a multilateralizmus újraindítását, valamint a globális szennyezés elleni küzdelem menetrendjének meghatározását jelenti.
Mai szavazásunk a Bizottságba és az egyes biztosokba vetett bizalmat illető, kivételt nem tévő, feltételes szavazás lesz, annak érdekében, hogy teljes körűen megvalósítsuk a Lisszabonban megszületett Európát, amely a jelentősebb világhatalmak közötti politikai szereplő, és annak érdekében, hogy Európa mindenekelőtt egy olyan sorsközösség lehessen, amely elhivatott saját gazdasági és polgári fejlődése iránt, és amelynek kinyilatkozatott küldetése a világon belüli béke, igazság és szabadság; amely nem kizárólag emlékek közössége, hanem amely a jelenben él a gazdagságából és a mára elhalványult múltbeli dicsőségéből.
Alain Lamassoure
(FR) Elnök úr, Barroso úr, a Lisszaboni Szerződés sikere immár Öntől és csapatától függ.
Meglepő módon az Európai Tanács első állandó elnöke úgy döntött, hogy a megválasztását követően eltűnik. Ebben sikerrel járt. Az országán kívül senki sem tudott róla semmit két és fél hónappal ezelőtt, és senki sem tudott meg róla semmi többet azóta. A spanyol kormány miniszterelnöke megtisztelt bennünket azzal, hogy eljött és előadta itt nekünk Spanyolország prioritásait a spanyol elnökség hathónapos ciklusára vonatkozóan. Ez pontosan ellentmond annak, amit a Lisszaboni Szerződés megalkotói akartak, akik közül sokan jelen vannak ebben az ülésteremben. Senki - sem Európa népe, sem az Egyesült Államok elnöke - nem tudja már, hogy ki irányítja Európát.
A válság által feje tetejére állított világban, egy olyan kontinensen, amely elvesztette valamennyi tájékozódási pontját, ahol több mint 20 millió a munkanélküli, amelyet hosszú távú hanyatlás veszélye fenyeget a feltörekvő hatalmakkal szemben, Európának vezetőre, irányításra, ambícióra, egy olyan nagyszabású egységesítő projektre van szüksége, amely mobilizálhatja 27 nemzetünket és félmilliárd polgárunkat. Tehát, Barroso úr, ne féljen, legyen merész! Célkitűzések, stratégia, módszer, finanszírozás: mindez egy teljesen új megközelítést tesz szükségessé. Az erőteljes növekedéshez való visszatérés kilátása soha nem volt ilyen távoli. A tagállamok közötti szolidaritásra soha nem volt ekkora szükség. A szakmai kompetenciáink és a pénzügyi erőforrásaink közötti eltérés soha nem volt ilyen hatalmas. A polgárok elvárásai soha nem voltak ilyen magasak. Sőt, az Európai Parlament kétségkívül soha nem volt ennyire hajlandó támogatni egy ambiciózus politikát, annak érdekében, hogy behozza a végeérhetetlen intézményi vita során elvesztegetett 10 évet. Barátként azt mondom Önnek, hogy a Parlament támogatása nem az Ön óvatosságával, hanem a merészségével lesz arányos.
(Taps)
Dagmar Roth-Behrendt
(DE) Elnök úr, Barroso úr, eltérőek a körülményeink és eltérő az intézményi struktúránk. Most, hogy a Lisszaboni Szerződés hatályos, a három intézménynek - a Parlamentnek, a Tanácsnak és a Bizottságnak - az eddigiektől eltérő módon kell együttműködnie. Úgy vélem, hogy mindannyiunknak érdekében kell állnia, hogy ezt sikerre vigyük. Az, hogy Önök részt vettek az intézményközi megállapodás első részében, számomra azt a benyomást kelti - és nem viseltetek mindig kritikátlanul Önök iránt -, hogy ezt Önök is akarják.
Az Önökkel megtárgyalt, említett megállapodás első része fontos elemeket tartalmaz arra vonatkozóan, hogy az Európai Parlament milyen szerepet tölt be különösen az Önökkel folytatott együttműködésünkben, de a Tanáccsal folytatott együttműködésünkben is. Ezek az elemek a következők: a Parlament és az Európai Bizottság közötti párbeszéd megerősítése, a korábbinál több információ megszerzésének lehetősége, azaz annak lehetősége, hogy egyenrangú partnerek lehessünk a jogalkotási folyamatban, valamint egy valódi kérdések órája, amelynek során a biztosok - akik végső soron politikusok - idejönnek és megválaszolják a kérdéseinket, emellett beszédeket tartanak és válaszokat adnak - anélkül, hogy elrejtőznének, ahogyan azt régebben tették. Korábban csak Önnek volt bátorsága ahhoz, hogy ezt megtegye, Barroso úr. Most minden biztos ezt teszi. Ez helyes dolog. Ez mindannyiunk javát fogja szolgálni, és az európai demokráciának is a javát szolgálja majd, emellett remélhetőleg a polgárok érdekét is szolgálni fogja tevékenységünk - mégpedig a mindenkit szolgáló jogalkotási munkánk - során.
Végezetül, Barroso úr, ami a jogalkotási kezdeményezés kérdését illeti, határozottan az a véleményem, hogy mindazzal, amit az Önökkel folytatott tárgyalások során el tudtunk érni az együttműködésünk terén, és amit ma állásfoglalás formájában megfogalmaztunk, a lehető legközelebb jutottunk az Európai Parlament kezdeményezési jogához. Ezenkívül eltörli a sui generis konstrukciót. Önök velünk együtt dolgoztak ezen, és komolyan végezték az ehhez kapcsolódó munkát. Tiszteletben tartom és igen nagyra értékelem azt, ahogyan Önök közreműködtek ebben.
A hatásvizsgálatokról már más képviselők említést tettek. Önök vállalták, hogy ezeket átláthatóvá teszik, és együttműködést tanúsítva lépnek fel. Ön azt állította, hogy fontosnak tartja a társadalmi hatásvizsgálatokat. Ez a mi szempontunkból alapvető fontosságú kijelentés. Kifejezetten örvendetesnek tartom. Úgy vélem, a munkát ma kell elkezdenünk, nem pedig idő előtt.
Jacek Saryusz-Wolski
Elnök úr, a keretmegállapodásra, valamint a Bizottság és a Parlament közötti speciális partnerségre szeretnék hivatkozni, amelyet Ön vetett fel, és amelyet nyilvánvalóan örvendetesnek tartunk.
A Parlament nem e Ház büszkesége és dicsősége kedvéért küzd a hatásköréért. Mindannyian be akarjuk tölteni a demokratikus legitimitásban keletkezett űrt, mindazon fájdalom után, amelynek a népszavazások idején tanúi voltunk. A közösségi módszer egy új korszakába lépünk, tehát kérem, hogy védelmezzék a Bizottság hatásköreit, hiszen mi - a Parlament - nem vagyunk része ennek a közösségi módszernek. Ezen a ponton a Bizottság jogalkotási monopóliumára utalok. Ez a monopólium már akkor létezett, amikor az Európai Parlament nem az volt, ami ma, tehát kedvezőnek tartom azt a félmegoldást, amely jogalkotási kérdésekben figyelembe veszi a kezdeményezéseinket, és amelyet Önök elfogadtak. E Ház nagyon közelről meg fogja vizsgálni a gyakorlatban ezt a félmegoldást, figyelembe véve azt a kérésünket, hogy a Bizottság hozzon jogalkotási intézkedést.
Második közlendőm a közös Külügyi Szolgálattal kapcsolatos. Hitelességét két forrásból - nemcsak a Tanácsból, hanem az Európai Parlamentből is - kell merítenie, és eddig nem vagyunk teljesen elégedettek. Az Önök alelnökét, Lady Ashtont szemlélem. Sajnálatosnak tartjuk, hogy nem vagyunk jelen a magas szintű csoportban. Úgy véljük, be kellene vonni bennünket az e Ház által mindig is kért folyamatba. Be kellene vonni bennünket a nagykövetek és az EU különleges képviselőinek kinevezésébe. Talán maradt még némi mozgástér, mert ez nem a mi dicsőségünket szolgálja, hanem azt, hogy az említett Szolgálatnak valódi hitelességet biztosítsunk az európaiak szemében. Másképp gyengébb lesz, bár mindkét oldalnak az az akarata, hogy erősebb legyen.
Luis Manuel Capoulas Santos
(PT) Elnök úr, Barroso elnök úr, különös érdeklődést tanúsítottam a mezőgazdaságért és a halászatért felelős biztosjelöltekre vonatkozó meghallgatások iránt; e területeket kitüntetett figyelemmel követem az Európai Parlamentben. A jelöltek háttere mindkét esetben megfelelőnek tűnik számomra. Ugyanakkor a személyiségeknél és a szakmai kompetenciáknál is fontosabb ismerni azt, hogy milyen jellegűek azok a politikai feltételek, amelyek mellett ki kell majd bontakoztatniuk küldetésüket. Annak érdekében, hogy képviselőcsoportom és jómagam - tiszta lelkiismerettel - megszavazhassuk a Bizottság beiktatását, Ön, Barroso úr, olyan helyzetben van-e, hogy garantálja nekem: maximálisan támogatni fogja ezt a két biztost annak biztosítása érdekében, hogy e leginkább közös politikák - a mezőgazdaság és a halászat - területén az általuk kezdeményezendő mélyreható reformok megőrzik közösségi jellegüket, és elvetik a renacionalizáció bármilyen formáját?
Paulo Rangel
(PT) Elnök úr, szeretném megragadni ezt az alkalmat elsősorban arra, hogy kiemeljem a Bizottság és a Bizottság elnöke számára, hogy hogyan működtek együtt ezzel a Parlamenttel a beiktatásuk hónapjaiban. A világon nincs másik olyan végrehajtási és jogalkotási hatáskörrel rendelkező testület, amelyre ilyen követelmények vonatkoznának: elnökének programot kell a Parlament elé terjesztenie; meghallgatásokon kell részt vennie valamennyi parlamenti képviselőcsoporttal; abszolút többségi szavazásnak van alárendelve, emellett valamennyi biztost ide kell hoznia a programjukkal kapcsolatos egyenkénti meghallgatásra, amelyet három vagy négy órán keresztül közvetlenül hozzájuk intézett kérdések követnek - megválaszolandó kérdések.
A Bizottság vállalta, hogy keretmegállapodásra irányuló tárgyalásokat folytat a Parlamenttel, amelynek során először is vállalta, hogy megindokolja és növeli a Parlament hatáskörét a jogalkotási kezdeményezés tekintetében; másodszor: elfogadta az információhoz való hozzáférés teljes szabadságának elvét, akár jogalkotási és politikai fellépés vonatkozásában, akár nemzetközi tárgyalásokkal összefüggésben; végezetül pedig vállalta, hogy figyelembe veszi a Parlament véleményét a biztosokkal és a biztosok átcsoportosításával kapcsolatban.
Véleményem szerint döntő bizonyíték, hogy a Bizottság július óta kimutatta: készen áll arra, hogy szoros kapcsolatokat ápoljon a Parlamenttel, és ezáltal egyértelműen, nyilvánvalóan és kétséget kizáróan bebizonyította, hogy a Lisszaboni Szerződésen belüli közösségi módszer előmozdítását célzó stratégiai szövetség, amelyről Saryusz-Wolski beszélt, a Parlament és a Bizottság közötti szövetség. Ezen okokból kifolyólag a Bizottság és a keretmegállapodás megérdemli az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) Képviselőcsoportjának maximális támogatását.
Othmar Karas
(DE) Elnök úr, hölgyeim és uraim, egy demokráciában a jóváhagyás soha nem jelent teljhatalmat, először is a bizalom hitelét kell igazolni. Nyissunk tehát együtt egy új fejezetet, ne csak az eddigiek szerint tevékenykedjünk, ahogyan azt Ön, a Bizottság elnöke kijelentette. A Szerződés, a válság és a globalizáció mindannyiunk számára szükségessé teszi, hogy megváltoztassuk működésünk módját. Fokozottabb európai tudatosságra van szükségünk a tagállamokban, az Európai Unió irányában több őszinteségre, több EU-ra Európán belül és több EU-ra a világban. Ez minden egyes biztos részéről vezető szellemet tesz szükségessé, továbbá készen kell lenni az Európai Unión belüli viták politikává alakítására.
Az Európai Parlamentnek és a Bizottságnak új partnerséget kell létrehoznia - egy olyan partnerséget, amely a polgárok Európáját szolgálja, egy olyan partnerséget, amely szembehelyezkedik a nacionalizmussal, a protekcionizmussal és a szélsőségességgel, a becstelenséggel, az elnémítással, a felelőtlenséggel és a tisztelet hiányával. A valutára vonatkozó stabilitási paktumon túlmenően szükségünk van valamennyi szakpolitikai területre vonatkozó fenntarthatósági paktumra, annak érdekében, hogy hitelesebbek legyünk és visszanyerjük az elvesztett bizalmat. A túlzott hiány esetén követendő eljárást, az exitstratégiát és az "Európa 2020” stratégiát egyetlen közös koncepcióvá kell fejleszteni az államadósság csökkentése, a hiánykezelés, az innováció és a növekedés előmozdítása, valamint hosszú távú munkahelyek teremtése érdekében.
Végezetül, Elnök úr, nyomatékosan felkérem arra, hogy készítsen nyitómérleget és terjesszen elő javaslatokat a gazdaság-, a szociál-, a fiskális, a kutatási, az innovációs és az oktatási politikára vonatkozóan, mert több Európára van szükségünk.
Gunnar Hökmark
Elnök úr, e Bizottság számára a legfőbb kihívás nem az általunk tapasztalt válság elleni küzdelem lesz. Fokozatosan kifelé haladunk belőle, és - bár továbbra is fontos feladat lesz az általunk eldöntött politikák véghezvitele - a legfőbb kihívásnak annak kell lennie, hogy előkészítsük a terepet Európa jövőbeli gazdasága számára, annak biztosítása érdekében, hogy a világgazdaságban versenyképes és vezető szerepre alkalmas dinamikus gazdaság legyen.
Ez új munkahelyekre, befektetésekre és dinamikus gazdasági növekedésre vonatkozó politikákat tesz szükségessé. Máskülönben továbbra is szembesülünk a válság okozta problémákkal: a munkanélküliséggel és a hiánnyal. Fontos, hogy a Parlament által itt jóváhagyásra kerülő Bizottság ma komolyan vegye ezt a kihívást.
Az európai szavazópolgárok igen egyértelmű üzenetet közvetítettek júniusban. Nem a szocialista szabályozásalapú modellt akarják, hanem nyitottságon alapuló modellt akarnak, amely lefekteti az egyenlő feltételek és egy szociális Európa alapját, amely munkahelyeket, növekedést, lehetőségeket és határokon átívelő integrációt jelent. Ez ennek az új Bizottságnak a feladata: a gazdaság, a jólét és a szociális biztonság alapjának lefektetése, nyitott szellemben és az innovációk igenlése révén.
Tunne Kelam
Elnök úr, az Európai Közösség most több mint 50 éves. Egyesek azt állítják, hogy életközépi válságát éli - kissé elfáradt, erkölcsileg kiégett, bizonytalan a további bővítést illetően.
Ilyen háttér mellett, Barroso úr, Önnek történelmi lehetősége van államférfiúságra, valódi reformokra és hosszú távú szemléletre. Az Ön második hivatali ideje egybeesik a Schuman-nyilatkozat 60. évfordulójával. Európa alapító atyái számára - ahhoz, hogy nyitott és nagylelkű hozzáálláson alapuló európai politikákat hozzanak létre - az egyetlen megoldás nem a politikai civódás, hanem a nemzeti érdekeken való felülemelkedés volt, ahogyan Ön személy szerint említette.
Először is a közös európai politikák tényleges végrehajtására számítunk, különösen a közös energiapiac megvalósítására. Az Európai Bizottság az Európai Parlament legfőbb szövetségese és együttműködő partnere. Minden jót kívánunk Önnek és a biztosok testületének.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Úgy vélem, hogy az új Bizottság legfontosabb feladata a Lisszaboni Szerződés végrehajtása. Az Önök feladata az, hogy bizonyítsák az európai polgárok számára, hogy az új szerződés megfelel az elvárásaiknak, és bizalmat ébresszen bennük a Szerződés iránt.
Az elkövetkezendő néhány évben a Bizottságnak a hatáskörébe utalt számos fontos kérdés közül két alapvető fontosságú politikát kell felülvizsgálatra előterjesztenie: a közös agrárpolitikát és a kohéziós politikát. Úgy vélem, a 2014-2021 közötti időszakra szóló költségvetési politikát csak e két politika véglegesítését követően lehet kidolgozni és felépíteni. Emiatt kell a Bizottság új keretprogramjának ezt abszolút prioritássá tennie. Remélem, hogy e két európai politika felülvizsgálata közép- és hosszú távon segít kiegyensúlyozni a gazdasági, a pénzügyi és a szociális helyzetet valamennyi tagállamban, annak érdekében, hogy megelőzhetők legyenek az olyan jellegű egyensúlytalanságok, amelyeket jelenleg tapasztalunk, és amelyek veszélyeztetik az Európai Unió egészének fenntartható fejlődését.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Az új tagállamokat joggal aggasztja, hogy erősödik az Európai Unión belül a nemzeti egoizmus, a renacionalizáció. A szolidaritás, a kohézió, a kevésbé fejlett új tagállamok felzárkózása nélkül nem létezhet az Európai Unió. A 2020-as programot is úgy kell kialakítani a Barroso úr vezette Bizottságnak, hogy közben nem leépítjük, hanem megőrizzük -megreformálva is - megerősítjük az eddigi közösségi politikákat. Különösen a kohéziós és regionális politikát, és a közös agrárpolitikát. Látunk olyan riasztó szándékokat, amellyel megpróbálják leépíteni ezeket a politikákat, különösen a közös agrárköltségvetést kívánják lecsökkenteni. A Bizottság dolgozzon ki konkrét akciókat, hogy a világválság ne váljon foglalkoztatási, szociális válsággá. Végezetül nem engedhető meg, hogy a tragikus görög helyzetből olyan következtetés legyen, hogy ne erősítsük tovább az eurózónát és ne folytassuk a nyugat-balkáni bővítést.
Lena Ek
Elnök úr, Albert Einstein a következőt mondta: "Az élet olyan, mint a biciklizés. Hogy megtartsd az egyensúlyod, mozgásban kell maradnod.” Pontosan ezt várjuk el az új Bizottságtól. Ugyanakkor aggodalmak is felmerülnek. Az éghajlatváltozás kérdését több tárca között osztották meg; ez rendkívül aggasztó. Eközben az iparpolitika és az energiapolitika kérdésével csak egy képviselőcsoportba tartozó biztosok foglalkoznak majd; ez is rendkívül aggasztó. Pillanatnyilag a gazdasági növekedés egyensúlyára és támogatására van szükség, és fontos, hogy ez tükröződjön az "EU 2020” stratégiában.
Egy regénynek mindig az első szavait a legnehezebb megírni. Az, hogy a Bizottság milyen benyomást kelt és hogyan fog működni, tükröződik és megfogalmazódik majd az "EU 2020” stratégiában, ez pedig jelezni fogja az új Bizottság munkáját és minőségét. Remélem, hogy fenntartható lesz.
Ulrike Lunacek
(DE) Elnök úr, tisztelt új bizottsági tagok, a plenáris ülésen és a körfolyosón tartózkodó hölgyek és urak! A jelenlegi gazdasági, pénzügyi és éghajlatválság idején Európa polgárai vezető szerepet várnak el Önöktől. Merész és egyértelmű projektekre számítanak. Barroso úr, Ön ma párszor azt állította, hogy nem folytathatjuk úgy tovább, mintha a szokásos mederben folynának a dolgok, és azt, hogy merésznek és bátornak kell lennünk. Nem ezt láttuk az Önök iránymutatásiban vagy a biztosok többségének meghallgatásán.
Vegyük például a külpolitikát. Ashton bárónő, Ön az, akinek Európa egységes véleményét kellene és kell képviselnie. Ez nem csak megfelelő koordináció vagy a tagállamokkal folytatott konzultáció kérdése. Merész, konkrét terveket kellene a Tanács elé terjesztenie például az európai polgári katasztrófa-megelőzésre vonatkozóan, a Barnier-jelentéssel összhangban. Önnek kellene élen járnia a pénzügyi válsággal kapcsolatos ügyekben is. Szükség van a pénzügyi piacok közös felügyeletére és a pénzügyi transzakciókra kivetett adóra.
Terjessze ezeket a javaslatokat a Tanács elé. Kérem, tegye ezt meg, és ne várjon arra, hogy a Tanács igent vagy nemet mondjon, illetve arra se várjon, hogy az egyes tagállamok elkezdjenek lobbizni Önnél. Ha megkapjuk ezt a vezető szerepet az Ön részéről, akkor Ön is megszerzi az Európai Parlament támogatását. Még nem szerezte meg.
John Bufton
Elnök úr, fel kell vetnem egy olyan kérdést, amely véleményem szerint igen fontos az Egyesült Királyság kapcsán.
Az Egyesült Királyságban jelenleg a 48 órás munkahétre vonatkozó "opt-out” (kívülmaradási) rendelkezés hatálya alá tartozunk. Miután azonban Andor urat hallgattam a meghallgatások során - semmi ellenvetésem sincs Andor úr személyével kapcsolatban - nagyon aggódom azt illetően, hogy vélhetően milyen irányba visz majd el bennünket. Véleményem szerint meglehetősen valószínű, hogy az Egyesült Királyság elveszíti az "opt-out” lehetőségét. Ha elveszítjük, országunkban hárommillió ember veszít rajta. Örömmel túlóráznak. Az Egyesült Királyságban az önkéntes tűzoltószolgálatunkat veszély fenyegeti - különösen a régiómban, Wales-ben, ahol a szolgálat 75%-át önkéntes tűzoltók látják el.
Hamarosan általános választás lesz nálunk, és a ma jelen lévő valamennyi brit európai parlamenti képviselőt arra kérek, hogy nemmel szavazzon az új Bizottságra, azon az alapon, hogy amennyiben országom derék polgárai elveszítik a 48 órás munkahétre vonatkozó "opt-out” lehetőségét, az számunkra súlyos következményekkel fog járni. Tőlük függ. Hárommillió ember fogja nézni, hogy hogyan szavaznak, mint ahogy én is nézni fogom.
Andreas Mölzer
(DE) Elnök úr, a Lisszaboni Szerződés célja, hogy megerősítse az Európai Uniót, és ezáltal - természetesen - elsősorban az Európai Bizottságot és a Parlamentünket is. Ugyanakkor szégyenletes az, hogy ennek ellenére politikailag gyenge képviselőket helyeznek az EU intézményeinek élére. Politikai megfigyelők egyetértenek abban, hogy az új Bizottságban nincsenek igazi politikai nehézsúlyúak. Ha már a Bizottság elnöke a legkisebb közös nevező a nagy EU-államok hatalmai körében, ez a helyzet egyértelműen kontrollálatlanul folytatódik az egyes biztosokkal. A Tanács új, hivatalban lévő elnöke, és különösen a főképviselő is inkább politikai könnyűsúlyúak. Fontos politikai partnereink, például az USA, már tudatják ezt velünk, ráadásul nem tudjuk, hogy mi fog történni például az Oroszországhoz hasonló más partnerekkel.
Következésképp felmerül az a kérdés, hogy egy megerősített Európai Parlament egy gyenge Bizottsággal együttműködésben valójában tud-e hatékony munkát végezni az integráció és az európai népek érdekeinek kielégítése tekintetében.
Paul Rübig
(DE) Elnök úr, az a kérésem az új Bizottsághoz, hogy tegyen többet a kis-és középvállalkozásokért. Munkavállalóink kétharmada dolgozik ilyen vállalkozásoknál, amelyek a bruttó hazai termék 50%-át termelik. Mindenekelőtt látnunk kell, hogy a kis- és középvállalkozások hitelképessége nőtt, ugyanis - különösen válság idején - a megfelelő bérek kifizethetőségéhez a kockázati tőkéhez különleges érdek fűződik. Versenyképesebbnek kell lennünk, ehhez pedig fokozottabban kell támogatnunk az infrastruktúrát. Különösen a transzeurópai hálózatokat kellene tökéletesíteni.
Tisztában kell lennünk azzal, hogy a kis- és középvállalkozások kutatási lehetőségekkel is rendelkeznek ahhoz, hogy képesek legyenek új termékeket és szolgáltatásokat kínálni az Európai Innovációs és Technológiai Intézeten keresztül. Javítanunk kell a szakoktatást és -képzést is. Ez jelentős feladat az Európai Bizottság számára. Sok sikert és sok szerencsét kívánok az Európai Bizottságnak a jövőre nézve.
Milan Zver
(SL) Egyetértek azokkal, akik úgy vélik, hogy a mai nap nagy nap az európai demokrácia számára, nemcsak azért, mert végérvényesen kialakítjuk az új európai intézményeket és struktúrákat, hanem azért is, mert elfogadjuk ezt az intézményközi megállapodást, amely a Lisszaboni Szerződéssel együtt tulajdonképpen növeli azt a befolyást, amelyet az európai polgárok érvényesíthetnek az európai politika befolyásolása érdekében.
Számomra ez különösen lényegesnek tűnik jelen pillanatban, hiszen már tapasztaljuk, illetve kezdenek kirajzolódni előttünk az európai demokrácia első válságára utaló jelek. Ezt bizonyítják a választásokon tapasztalható egyre csökkenő részvételi arányok, az embereknek az alapvető demokratikus intézmények iránti egyre fogyatkozó bizalma, valamint az a tény, hogy bizonyos európai fővárosokban a demonstrálókat erőszakkal fogadják, másokban pedig megemlékeznek a totalitarizmus és hasonló rendszerek jelképeiről.
Egyszóval úgy vélem, hogy épp itt az ideje, hogy az európai politikusok is tegyenek valamit a demokrácia fejlesztéséért az intézményépítés szintjén, ez azonban nem lesz elég. Törekednünk kell arra is, hogy javítsuk a demokratikus politikai kultúra szintjét, különösen a volt kommunista országokban.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Elnök úr, a Szocialisták és Demokraták Progresszív Szövetsége Európai Parlamenti Képviselőcsoportjának spanyol küldöttsége megszavazza a Barroso II-nek keresztelt Bizottság megbízatását. Erre jó okaink vannak. Az egyik az, hogy meggyőződésünk szerint még Barroso úr sem érthet egyet a Barroso I kritikusaival, ha megbízatást kapott a Barroso II-Bizottsághoz.
Bárki láthatja, hogy melyek az okok. Európa megváltozott, a világ megváltozott és válságba került. Egy globális válsággal küzdő globalizált világ, amelynek egy világviszonylatban releváns Európára van szüksége. Ahelyett, hogy további válságokkal reagálnánk a válságra, fel kell lépnünk, és most kell fellépnünk. Fel kell lépnünk annak érdekében, hogy reagáljunk az éghajlatváltozásra, az új energiaforrásokra, külpolitikánk világviszonylatban vett jelentőségére, valamint a bűnözés és a terrorizmus elleni küzdelemben egy biztonságosabb világhoz való hozzájárulásra. Erre a fellépésünkre most van szükség.
Immár hat hónap telt el a választások óta, és most itt az ideje, hogy legyen egy olyan Bizottságunk, amely teljes jogképességgel és teljes körűen működik. Ez az, amit a bennünket figyelő 500 millió európai vár tőlünk jelen pillanatban. Meg vagyunk tehát győződve arról, hogy - mivel a tétlenség nem lehetőség - a Barroso II számára az egyetlen választási lehetőség az, hogy cselekvéssel, határozott fellépéssel lepi meg a Barroso I kritikusait.
Cristian Dan Preda
(RO) Én is szeretném elmondani, hogy a mai nap jelentőségteljes nap, hiszen nemcsak 27 tagállam Bizottságára, hanem egy egységes Európára is fogunk szavazni. Elhangzott ebben az ülésteremben, hogy a Lisszaboni Szerződés végrehajtása sürgősségi kérdés. Egy olyan sürgős kérdés, amelyet egy alapvető nehézség árnyékol be, ugyanis a jelenlegi válság távol áll attól, hogy ennek a Szerződésnek a végrehajtásához vezessen, amelynek egységes Európát kell teremtenie 27 ország számára, és egy olyan Európát, amelyet ugyanakkor minden európai hitelesnek talál.
Szeretném hangsúlyozni, hogy véleményem szerint az Európai Unió előtt álló legnagyobb kihívás tulajdonképpen a régi országok és az új országok európai polgárainak szolidaritásérzéke, más szóval a kelet- és a nyugat-európaiak közötti szolidaritás. Kizárólag ily módon tehetjük Európát hitelessé az Uniónkhoz előbb vagy utóbb csatlakozni vágyók számára, függetlenül attól, hogy a Nyugat-Balkánról, Moldováról, Törökországról vagy Izlandról van szó.
Liisa Jaakonsaari
(FI) Elnök úr, kifejezetten túl sokáig tartott a Bizottság megalakítása. A jövő történészei bizonyára csodálkozni fognak azon, hogy hogyan lehetett hat hónapot eltölteni a Bizottság összeállításával, míg Európában gazdaságtörténetünk legmélyebb recesszióját éltük.
Úgy vélem, hogy ez a folyamat összességében hatalommal ruházta fel és megerősítette a Bizottságot és a Parlamentet. Ezért lepett meg a Zöldek/ az Európai Szabad Szövetség Képviselőcsoportja, akik egyhangúlag úgy döntöttek, hogy az új Bizottság ellen szavaznak, különösképpen azért, mert ők maguk is gyakran kijelentették, hogy sokat profitáltak a folyamatból, és hogy célkitűzéseiket elfogadták. Őszintén szólva, véleményem szerint ez a szélsőséges populizmus esete.
A belső piac életképessége és a szociális Európa testvérekhez hasonlítanak: kéz a kézben járnak. Nagyon fontos, hogy a társadalmi hatás értékelése egy szociális Európa irányába tett lépés legyen.
Eva Lichtenberger
(DE) Barroso úr, Elnök úr, nemcsak a Bizottság tagjai ábrándítanak ki, hanem a Bizottságon belüli tárcaelosztás is. Egyes tárcákat úgy szétszedtek, hogy a jövőben nagyon nehéz lesz célzott tárgyalásokat folytatni a bizottságokon belül. Ráadásul egyes biztosoktól olyan tárcát vettek el, amellyel tulajdonképpen bebizonyították érdemüket, ahelyett pedig olyan tárcát kaptak, amelyért nem lelkesednek annyira. Némileg pszichológiai szempontból tekintve ez azt jelenti, hogy egy boldogtalan biztos, Barroso úr, sok kárt tehet, ugyanis - különösen munkájának kezdetén - rengeteg olyan emberrel konfrontálódik, akik olyan javaslatokat terjesztenek elő, amelyeket képtelen kezelni. Véleményem szerint ez egy rossz döntés.
A második közlendőm az intézményközi megállapodásra vonatkozik. Minden bizonnyal küzdeni fogunk a végrehajtásáért, mivel a Lisszaboni Szerződés immár hatályban van. Meglesz a beleszólásunk a nemzetközi szerződésekbe, és ebben sikeresek leszünk, még a Tanács és a Bizottság késleltető taktikájával szemben is. A Bizottságnak fel kellene készülnie erre.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Elnök úr, az Európai Unió teljesen új helyzetben van. A Lisszaboni Szerződés jelentős változásokat vezetett be. Mit mondhatunk kéthónapos működését követően? Nos, tulajdonképpen ha mélyebben belegondolunk, ez csak egy jó és jelentőségteljes kezdet. Csak most érkezett el az idő arra, hogy ezeknek a rendelkezéseknek és döntéseknek valós tartalmat adjunk. Megfelelően fel kell osztani a hatásköröket az intézmények, illetve az újonnan létrehozott fontos, magas rangú pozíciók között, továbbá politikai alapelveket és együttműködési szabályokat kell létrehoznunk. Fenn kell tartanunk a tagállamok közötti, ugyanakkor a tagállamok és az Unió közötti tényleges egyenlőség alapelvét is. Fontos, hogy ne csökkentsük az egyes tagállamok által vezetett elnökség jelentőségét.
Csak egy összetartozó, egységes véleményt képviselő Unió foglalja el a világban az általa megérdemelt helyet. Az elmúlt két hónap során szerzett első tapasztalatok különféle kétségeket vetnek fel. E problémákon ezért mélyebben el kellene gondolkozni, és olyan intézkedéseket kellene hozni, amelyek lehetővé teszik számunkra a várt hatások elérését és az Európai Unió működésének új minőségét.
Csaba Sógor
(HU) Sokszor hangzik el a kérdés, a Kissingeré, hogy ki veszi fel a telefont? Hogy erős egyéniségekre és erős arcokra van szükségünk. Nem! Erős intézményekre van szükségünk. Olyan Bizottságra, olyan Parlamentre, olyan Unióra, ahol bárki felveheti a telefont a Bizottságban, mert kompetens választ és kompetens megoldást tud adni. Nekem egy ilyen telefonos kérésem van most: olyan Európát szeretnénk, ahol a hagyományos nemzeti kisebbségek jogait is tiszteletben tartják, ahol nincsenek szlovák nyelvtörvények. Ennek a nyelvtörvénynek az életbe lépésével nem csak az uniós alapjogok és az európai emberi jogi egyezmények rendelkezései sérültek, hanem az európai integráció egyik legnagyobb vívmánya, az egységes belső piac működése is veszélyben forog. Felkérem a Bizottságot, hogy a Jogi Szolgálat véleményével összhangban tegye meg a szükséges lépéseket a közösségi jog maradéktalan érvényesülésének biztosítása érdekében.
Derek Vaughan
Elnök úr, a strukturális alapok igen fontosak voltak a múltban és jelenleg is fontosak olyan régiók számára, mint Wales. Sok magánszemélynek, közösségnek és vállalkozásnak segítettek. Különösen fontosak voltak a közelmúltbeli nehéz gazdasági időkben.
Ezért alapvető fontosságú, hogy mindezek a csoportok részesülhessenek a strukturális alapokból a jövőben. Úgy vélem, hogy Európa minden régiója számára elérhetőnek kellene lennie egy strukturális alapnak, ha az adott régiók 2013 utáni konvergencia-célkitűzés szerintinek minősülnek. Úgy gondolom, el kellene utasítanunk a strukturális alapok renacionalizálását, és jómagam különösen örvendetesnek tartottam a költségvetésért és a pénzügyi programozásért felelős biztosjelölt észrevételeit, aki kijelentette, hogy ellenzi a kohéziós politika és a strukturális alapok renacionalizálását.
Emellett azt gondolom, hogy alapvető fontosságú, hogy a finanszírozás ne hirtelen álljon le 2013-ban az általam említett valamennyi csoport esetében. Ezért fontosnak tartom, hogy az átmeneti státusz lehetővé váljon a 2013 utáni konvergencia-célkitűzésen kívül eső régiók számára. Remélem, hogy a Bizottság az elkövetkezendő hetekben és hónapokban biztosítsa a kohéziós politikának és a strukturális alapoknak a megérdemelt prioritást.
Gay Mitchell
Elnök úr, egy olyan problémát szeretnék itt felvetni, amelyet hazámban folyamatosan felvetek abban a reményben, hogy - a fentről lefelé és a lentről felfelé történő felvetésével - valahogyan esetleg elérünk valamilyen intézkedést vele kapcsolatban.
Szüntelenül a banki válságról beszélünk, valamint arról, hogy mit tehetünk a kis- és középvállalkozásokért. A probléma az, hogy rengeteg olyan kis- és középvállalkozás van, amelyek egyszerűen nem kaphatnak hitelt, bár életképes az üzletmenetük és tudnak munkahelyeket biztosítani. Tapasztalatom szerint ennek a legfőbb oka a bankvezetők hiánya. Azért kerültünk ebbe a válságba, mert a bankrendszer automatikus üzemmódban volt - és sok esetben még mindig automatikus üzemmódban van. Az Európai Központi Bank és az Európai Bizottság nagyon sok támogatást nyújtott a pénzintézeteknek. Most itt az ideje, hogy visszatérjünk - és kihasználjuk minden befolyásunkat ahhoz, hogy visszatérjünk - a hagyományos bankvezetőhöz, aki ki tudja számoltatni a kockázatot annak jellege, képessége és az arra vonatkozó történeti adatok alapján.
Valóban úgy gondolom, hogy ez számítana, és az itt jelen lévő 27 biztosnak mondom: ne becsüljék alá azt a képességüket, hogy befolyásolják...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Jörg Leichtfried
(DE) Elnök úr, Barroso úr, két, számomra rendkívül lényeges dolgot szeretnék említeni. Sok szó elhangzott ma a válság leküzdéséről. E tekintetben egy dologgal kell tisztában lennünk: a válságon nem jutunk túl, ha a bankok újbóli stabilizálódását követően ismét megkezdődik a prémiumok kifizetése. A jelenlegi válságot csak akkor sikerül leküzdeni, ha azok, akik most munkanélküliek lettek, visszakapják az állásukat, illetve azok, akiknek nem volt munkájuk, dolgozni tudnak majd. Akkor túlléptünk a válságon.
Ezért életbevágó az Önök Bizottsága számára, hogy továbbra is munkahelyteremtésre és -megőrzésre, valamint annak biztosítására törekedjenek, hogy akik keményen dolgoznak, megfelelő bért kapjanak a munkájukért és nagyobb mértékben részesüljenek az általános jólétből, mint régen. Ha ezt sikerül Önöknek végrehajtaniuk, Barroso úr, akkor - véleményem szerint - a jövőbeni Bizottság sikeresebb lesz, mint az előző volt.
Seán Kelly
Elnök úr, a pápaválasztáshoz hasonlóan remélem, hogy ma este elmondhatjuk: "Habemus Papam; habemus Bizottság”, de van egy dolog, ami nyugtalanít engem is és még sokakat: a Lisszaboni Szerződés értelmében azért kellett elnököt választanunk a Tanács élére, hogy bizonyos dolgokra rávilágítson. Nem vagyok biztos abban, hogy világosság van, de talán Barroso elnök úr megmondhatja majd nekünk.
Amikor a helyzet valóban kiéleződik, válság idején, ki lesz az, aki egységes véleménnyel képviseli Európát? Van Rompuy úr? Ashton bárónő? A biztosok közül valaki? Az éppen soros elnökség vagy személyesen Barroso elnök úr? Szeretnék választ kapni erre a kérdésre.
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - Elnök úr, néhány konkrét kérdés megválaszolásával próbálom kezdeni, aztán térek ki az általánosabbakra.
Először is, az euróövezettel kapcsolatban, néhány parlamenti képviselő felvetett e témával kapcsolatos kérdéseket, valamint olyan problémákat, amelyeket jelenleg az euróövezethez tartozó tagállamokban tapasztalunk. Először is hadd emlékeztessem Önöket arra, hogy az euro Európa történelmének legnagyobb sikerei közé tartozik. Azóta, hogy tizenegy résztvevő létrehozta, az euróövezet tizenhat tagállamra bővült. Az euróövezet a stabilitás és a munkahelyteremtés helyszíne. Természetesen a válság ide is elért. Az euróövezethez nem tartozó országokat is érintette a válság. Azt hiszem, nem kell emlékeztetnem Önöket arra, hogy pár nappal ezelőtt fogadtam az izlandi miniszterelnököt; Izland egy hozzánk igen közel álló ország - nem tagja az euróövezetnek - amelynek valóban szembe kellett néznie ezzel a válsággal. Szeretném megismételni: ez a válság nem az euróövezetben jött létre, azon kívülről jött.
Az igazság azonban az, hogy az euro igenis megvédte azokat az országokat, amelyek az egységes valutát alkalmazzák. Úgy vélem, Európa sokkal nehezebb helyzetben lenne ma az euro nélkül. Az euro igazi előnyeinek megtapasztalása még várat magára. Ennek érdekében meg kell erősítenünk az euróövezeten belüli gazdasági koordinációt. Igaz, hogy nem csak monetáris uniónk van: igazi gazdasági unióra lenne szükségünk. A Szerződés új lehetőségeket biztosít, amelyeket ki szeretnék aknázni. Olli Rehn, az ügyben felelős új biztos - amennyiben megkapja az Önök támogatását - ezt az irányvonalat fogja fejleszteni.
Az euróövezet megerősítésével kapcsolatban nagyon fontos távlatokban gondolkodni, de természetesen ez nem akadályoz meg minket abban, hogy szemügyre vegyük a jelent is. Az euróövezet jelenlegi időszaka igen nehéz. Nincs értelme tagadni. Más országok az euróövezeten kívül szintén nagyon nehéz időket élnek. Ismerjük el ezt is. El kell azonban mondanom, hogy a pénzügyi piacokon tapasztalható helyzetről néha olyan jelentéseket kapunk, amelyek felnagyítják a problémákat és nem mindig adnak objektív értékelést a helyzetről. Ezek az elemzések általában olyan országokból származnak, amelyek nem tagjai az euróövezetnek.
Az euróövezet azonban képes megbirkózni a jelenlegi kihívásaival. Megvan a pénzügyi szabályozási rendszerünk, a Stabilitási és Növekedési Paktum, amelyet megfelelőképpen kell végrehajtanunk. Görögország esetében módunkban áll nyomon követni és értékelni a költségvetési konszolidációs programot. Lehetőségünk van merész szerkezeti reformokat javasolni, amelyeket a Bizottság szintén szorosan nyomon fog követni.
Február 3-án a Bizottság elfogadott egy Görögországra vonatkozó csomagot, amely jövő hét elején kerül majd a Tanács elé. Mindenekelőtt természetesen a megoldás görög oldalról is szükségeltet intézkedést. A görög hatóságok elszántságának támogatása növelni fogja az általuk elfogadott ambiciózus program megvalósításába vetett bizalmat.
A tagállamoknak, különösen azoknak, amelyek az euróövezethez tartoznak, folyamatosan észben kell tartaniuk, hogy egyes tagállamok gazdaságpolitikája hatással van a többiek gazdaságára is. Örömmel fogadom azokat az egyértelmű jeleket, amelyek szerint a tagállamok tudatában vannak a kihívásnak és ennek megfelelően fognak eljárni.
Volt egy konkrét, fogyasztópolitikára vonatkozó kérdés, azt hiszem, Gebhardt asszony tette fel. A Bizottságon belül van egy személy, aki egyértelműen a fogyasztópolitikáért felelős, s ez nem más, mint Dalli biztos úr. Őhozzá fog tartozni ez a politika, ő javasol a területre vonatkozó kezdeményezéseket, és ő vitatja meg azokat Önökkel a Belső Piaci és Fogyasztóvédelmi Bizottságon belül és plenáris ülés keretében. A konkrét polgári jogi dimenziók pedig az igazságügyi biztoshoz, Reding alelnök asszonyhoz fognak tartozni. Ez Európa-szerte majdnem minden olyan végrehajtó szervnél bevett gyakorlat, ahol ezekkel a sajátos kérdésekkel az igazságügyi miniszter foglalkozik.
Természetesen minden új kezdeményezésre vonatkozó döntést jóvá kell hagynia a biztosok testületének. Elkötelezett híve vagyok a testületeknek. Valójában Önök közül sokan sürgették a Bizottságot, hogy továbbra is tulajdonítson kiemelt fontosságot a testületiségnek. A Szerződések értelmében a Bizottság elnöke az, aki ennek letéteményese. A jelenlegi politikákban ez a szokásos tendencia. Természetüket tekintve egyre több kérdés transzverzális vagy horizontális. Egy közös célt, illetve különböző ágazati politikák integrációját teszik szükségessé.
Ami a Bizottságban történik, többé-kevésbé megegyezik a nemzeti, és a globális szintű kormányzásban történtekkel. Mostanában nagyon gyakran látjuk, hogy állam- vagy kormányfőknek kell összehangolt, szervezett módon megoldaniuk olyan ügyeket, amelyekkel korábban külön-külön foglalkoztak különböző kormányokhoz tartozó felelősök.
Tehát pontosan ezt szándékozunk tenni. Szeretném ezt külön kihangsúlyozni, mert ezt az új Bizottságot a régiből származó tapasztalatokra építjük fel. Az előző volt ennek a kibővült Európának az első Bizottsága - első alkalommal volt olyan Bizottságunk, amelynek 27, 27 különböző országból származó tagja volt. A tény, hogy a Bizottság igazi testületi szellemben, céltudatosan dolgozott együtt, valóban demonstrálja, hogy a kibővített Európai Unió képes 27, vagy több taggal dolgozni. Azt gondolom, ez szintén különleges jelentőséggel bír a jövőre nézve.
Felmerült néhány konkrét kérdés a kohéziós politikára és néhány közösségi politikára - a halászatra és a mezőgazdaságra - vonatkozóan, például Capoulas Santos úr kérdése. A kohéziós politika szerepel a Lisszaboni Szerződésben. Természetéből fakadóan ez egy európai politika. Meg kell vizsgálnunk, hogyan folytathatnánk a reformfolyamatot oly módon, hogy tovább növeljük a politika pénzügyi értékét, továbbá biztosíthassuk, hogy a kohéziós és a regionális politika egy Európa minden régiójára érvényes, megnövekedett versenyképességben jelenjen meg. Biztosnak kell lennünk abban, hogy a szakpolitika képes elérni ezt a célt, hogy a következő finanszírozási vitán egy szilárd példára építhessünk. Biztosíthatom Önöket arról, hogy teljes mértékben elkötelezett vagyok - és azt hiszem, elmondhatom, az új Bizottság is az - a társadalmi, a gazdasági és a területi kohézió mellett, amelyek szintén szerepelnek a Lisszaboni Szerződésben. Természetesen minden tőlünk telhetőt meg fogunk tenni Európa közös politikáinak támogatásáért.
Felmerült néhány, a társadalomra gyakorolt hatás vizsgálatára vonatkozó kérdés - Cercas úr kérdései. Szeretném tisztázni, amit előzetesen már nyilvánosság előtt elmondtam. Elköteleződtünk amellett, hogy a munkánkba bevezetjük a társadalmi hatásvizsgálatot a hatásvizsgálati testületen keresztül. Készek vagyunk folyamatosan javítani a munkánkat, és úgy véljük, hogy annak társadalmi dimenziót érintő részére is megfelelő figyelmet kell fordítanunk munkánk során.
E Parlament néhány képviselője energiabiztonságra vonatkozó kérdéseket tett fel nekem. Szeretném hangsúlyozni, hogy az energiabiztonság az "EU 2020” stratégiára vonatkozó javaslatunkban fog szerepelni. Az "EU 2020” stratégia egyik újítása pontosan az, hogy közösen kezel néhány olyan szakpolitikát fog, amelyeket korábban elkülönítve kezeltek. Úgy vélem, az energiabiztonság és az energiahatékonyság támogatása fontos részét kell, hogy képezze a versenyképességre vonatkozó, illetve a környezetbarátabb, fenntarthatóbb és forrásait hatékonyabban felhasználó Európára irányuló menetrendünknek. Ez kiemeli, mennyire fontosnak tartjuk ezt a menetrendet.
Önök közül néhányan - Hökmark úr és mások - kérdeztek a kis- és középvállalkozásokról, valamint ezek belső piaci értékéről. Rendkívül fontos, hogy most indítsuk újra a belső piacot. Fontos tisztázni, hogy a belső piac nemcsak magáról a piacról szól, még akkor sem, ha a piacok fontosak.
Néhányan úgy vélekednek, hogy azért védjük a piacokat, mert a piacok ádáz hívei vagyunk. Semmi sem állhat távolabb az igazságtól. Úgy véljük, a belső piac mindenekelőtt az európai projekt alapja. Belső piac nélkül nem lesz erős Európai Uniónk. Ha hagyjuk a belső piacot széttöredezni, a gazdasági nacionalizmus ismét felüti a torz fejét Európában. Bátran kell beszélnünk, és el kell mondanunk, hogy a belső piac a leggyengébbek - a fogyasztók - védelme érdekében és természetesen az európai projekt egésze érdekében létezik. Ezért kértem meg Monti urat, hogy készítsen egy jelentést, hogy néhány új ötlettel hozakodhassunk elő, és szélesebb körű konszenzus jöjjön létre a belső piac újraindítására és elmélyítésére, mint a mi európai projektünk egyik legnagyobb múlt- és jövőbeli vívmányára vonatkozóan.
a Bizottság elnöke. - (FR) Most néhányuk által felvetett néhány általánosabb kérdésre szeretnék rátérni. Daul úr, Schulz úr, Lamassoure úr - aki felszólalásában a merészség jelentőségét hangsúlyozta - López Aguilar úr, Mayor Oneja úr és sokan mások felvetették az ambíció kérdését. Ez véleményem szerint rendkívül lényeges téma, és őszinte vitát kell róla folytatnunk.
Önök közül néhányan - és különösen Schulz úr - újfent a piac és a szociálpolitika kérdését szegezték nekem. Ismét a következőt mondanám Önöknek: nem a Bizottságot kell meggyőzniük arról, hogy szükség van szociális célra. Együtt kell működniük velünk abban, hogy megpróbáljunk meggyőzni néhány fővárost, ugyanis az igazság igen egyértelmű: egyes fővárosok úgy vélekednek, hogy Európa kizárólag a piacról szól, és hogy a szolidaritás elve értelmében felelősek a szociálpolitikáért. Ezzel nem értek egyet. Úgy vélem, ahhoz, hogy érzelmileg is kötődjünk Európához, szükségünk van szociális dimenzióra. Olyan szociális dimenzióra van szükségünk, amely tulajdonképpen ötvözi az európai szinten megtehető intézkedéseket a nemzeti szinten megtehető intézkedésekkel. Senki sem akar európai társadalombiztosítási rendszert vagy központosított egészségügyi rendszert Európában. Jelenleg nem ezt javasoljuk.
Ráadásul ezt nem a nemzeti szint és az európai szint közötti verseny tekintetében kell vizsgálni. Ha azonban a belső piaccal, a versenypolitikával, az állami támogatásra vonatkozó politikával és más politikákkal - például a külkereskedelmi politikával - kapcsolatos munkánkon túl nincs szociális dimenzió Európában, nehezen biztosítjuk az európai projekt legitimitását.
Ezért hangsúlyoznám: nem mi vagyunk azok, akiket meg kell győzni a szociális dimenzió szükségességéről. Működjenek együtt velünk Európa szociális dimenziójának megerősítéséért - a szociális piacgazdaságért -, amely ráadásul célkitűzésként szerepel a Lisszaboni Szerződésben. Kifejezetten elkötelezett vagyok eziránt, és törekednünk kell arra, hogy együtt valósítsuk meg. Efelől semmi kétség.
(Taps)
Ami az irányítás kérdését - Verhofstadt úr és jómagam kedvenc témáját is - illeti, ismétlem: segítsenek, támogassanak bennünket. Támogatom Európa jobb irányítását; Európának szüksége van erre a jobb irányításra. Beszédem, amelyet Önök beszédnek neveznek, valóban beszéd, azonban mégis olyan beszéd, amelyet a biztosok új testülete nevében tartok, és amely politikai ambíciót, politikai beállítottságot tükröz - ez világos. Korábban nem tapasztalt időket élünk. Mint mondottam, Európán belül és kívül egyaránt több elszántságra van szükségünk az európai ügyek tekintetében. Intellektuálisan és politikailag is tökéletesen meg vagyok győződve arról, hogy amennyiben Európa nem összehangolt módon lép fel, fennáll annak a kockázata, hogy nemzetközi szinten csak jelentéktelen szerepünk lesz a jövőben. Ezt elmondtam az iránymutatásaimban az állam- és kormányfők előtt, és meg fogom ismételni holnapután az Európai Tanács nem hivatalos ülésén, mert meg vagyok erről győződve.
Úgy vélem, a közelmúltbeli fejlemények csak arra szolgáltak, hogy még inkább akut módon rávilágítsanak erre a helyzetre. A nemzetközi pénzügyi válság rámutatott arra, hogy gazdaságaink kölcsönösen függnek egymástól. Az euróövezet jelen pillanatban tapasztalt problémái szintén azt mutatják, hogy gazdaságaink kölcsönösen függnek egymástól. Ezért fokoznunk kell erőfeszítéseinket az európai koordináció és irányítás terén. Brüsszelnek nem feltétlenül kell nemzeti hatásköröket biztosítani: ez XX. századi vita, és úgy vélem, hogy lejárt az ideje. Helytelen dolog "Brüsszelért, a Bizottságért, a tagállamok ellen...” jellegű vitává alakítani, mert nevetséges.
Nyilvánvaló, hogy amíg mi szerepet szeretnénk ma a világban, tagállamaink önmagukban nem rendelkeznek ahhoz szükséges befolyással, hogy egyenlő feltételekkel tárgyaljanak az Egyesült Államokkal, Oroszországgal vagy Kínával. Ezért van szükségünk erre a dimenzióra, nem Brüsszel, hanem Európa megerősítése érdekében, és mindenekelőtt annak érdekében, hogy minden egyes polgártársunk valós érdekeire helyezzük a hangsúlyt. Itt kell közös munkát folytatnunk, és itt is mondom el Önöknek, hogy támogassanak bennünket. Szükségünk van az Önök támogatására, nem úgy, hogy elkerülhetetlenül az intézmények közötti háborúskodáshoz vezessen - most ugyanis minden eddiginél jobban szükségünk van az intézményi partnerségre -, hanem azért, hogy védelmezhessük Európa érdeket a világban.
Végezetül, ami a külkapcsolatokat illeti, itt is legyünk tökéletesen egyértelműek. Európát hol tartják számon a világban? Európát ott tartják számon a világban, ahol tulajdonképpen koordinált a helyzete. Kereskedelmi téren tisztelik, erről biztosíthatom Önöket. Versenyjogi szabályainkat valamennyi jelentős nemzetközi konglomerátum tiszteletben tartja. Van közös politikánk. Vannak intézményeink. Van cselekvési bázisunk. Tartsák azonban szem előtt, hogy olyan időben élünk, különösen, ami a nemzetközi biztonságot illeti, amikor Európa nem rendelkezik olyan geopolitikai és védelmi eszközökkel, amelyekkel mások igen. Amikor egyes nemzetközi partnereinkkel beszélek, nagyon világosan látom, hogy ők mindenekelőtt biztonságban gondolkodnak. Stratégiai egyensúlyban gondolkodnak. És itt egyértelműen ki kell mondani: Európa nem lehet naiv.
Koppenhágában nem Európa ambíciójának hiánya volt a probléma, ahogyan azt egyesek állítják. Épp ellenkezőleg: mi voltunk messze a legambiciózusabbak. Koppenhága számomra azt tette világossá, hogy európai érdeket kell kifejezésre juttatnunk a különböző területeken, és az európai érdeket következetesen és stratégiai szemlélettel kell védelmeznünk valamennyi partnerünkkel együtt. Ezért nem szabad egyszerűen nagylelkű politikát folytatnunk, bár fontos; erősnek is kell lennünk nagylelkűségünk védelmezéséhez, és meggyőződéssel kell védelmeznünk érdekeinket. Ezt szándékozom tenni, és azt is remélem, hogy megszerzem az Önök támogatását ezt illetően.
Végezetül, néhány képviselő - többek között Lehne úr és Swoboda úr, Roth-Behrendt asszony, Wallis asszony - hosszan beszélt az intézményi kérdésről, és különösen a keretmegállapodásról. Szeretném elmondani Önöknek, hogy az Önökkel folytatott tárgyalások során pontosan a Lisszaboni Szerződés szellemét és szövegét továbbítottam Önöknek.
Egyesekben még nem tudatosult, hogy az Európai Parlament ma rendelkezik olyan hatáskörökkel, amelyekkel a Lisszaboni Szerződés előtt nem rendelkezett. Hiszek a parlamenti képviselő európai dimenziójában, és amikor a "dimenzió” szót használom - nem tudok olyan tökéletesen angolul, mint Ön, Wallis asszony -, nem azért teszem, hogy ködösítsek. Számomra a "dimenzió” mélységet, hatályt jelent. Mindenesetre valami nagyon ambiciózus dolgot.
Ebben a szellemben kívánok a Parlamenttel dolgozni. Nem egy másik intézmény ellen, mert véleményem szerint - és ezt itt kell elmondanom - egy nagyon erős Tanácsra és Európai Tanácsra van szükségünk. Örvendetesnek tartom a Lisszaboni Szerződésben foglalt újításokat, nem utolsósorban az Európai Tanács állandó elnökségét, ez ugyanis kontinuitást és következetességet biztosít hosszú távon.
Igen örvendetesnek tartom a főképviselő szerepének létrehozását, aki emellett az Európai Bizottság alelnöke is. Ez nem a dolgok megnehezítéséről szól, inkább az ellenkezőjéről! Két külkapcsolati központ helyett, melyek közül az egyik a Tanács oldalán, a másik a Bizottság oldalán működik, immár egyetlen kulcsszemélyiségünk van - jelen esetben Ashton bárónő -, aki kormányközi legitimitás mellett, ugyanakkor európai legitimitással fogja védelmezni az európai érdeket, amely továbbra is kiemelkedő jelentőséggel bír külügyekben.
Ezért ezt nem kevés meggyőződéssel mondom. Úgy vélem, hogy hiba lenne most intézményi konfliktusról szóló vitát folytatni. Szükségünk van a különböző intézményekre. Egyesek kényszerítve érezték magukat, hogy feltegyék az örök kérdést Kissinger úrról és a telefonszámról. Egyszer már elmondtam: Kissinger úr amerikai külügyminiszter volt. Úgy vélem, hogy mostantól az USA külügyminisztere által tárcsázott szám Ashton bárónőé lesz. A bárónő rendelkezik az adott szerep betöltéséhez szükséges felelősséggel és képességgel.
Állam- és kormányfői szinten azonban - a tagállamainkkal fennálló kapcsolatainkon kívül - a Lisszaboni Szerződés rendelkezik a Tanács elnökéről, aki külpolitikai és közös biztonsági ügyekben képviseli Európát, a Bizottság pedig - a 17. cikk értelmében - a külkapcsolatok minden egyéb vonatkozásában képviseli Európát. Ez a rendszerünk.
Egyesek teljesen egységes rendszert szeretnének. Ahogyan néhányan elmondták, időnként az Egyesült Államoknak sincs teljesen egységes rendszere. Időnként tárgyalunk az amerikai kormánnyal, majd azt követően rájövünk, hogy a Kongresszus nem pontosan ugyanazt az irányvonalat követi, mint az amerikai kormány.
Itt azt is fontos megérteni, hogy nekünk 27 tagállamunk van. Van egy olyan rendszerünk, amely a belső rendszer tökéletesítése. A hat hónaponként változó elnökség helyett a Tanácsnak állandó elnöksége van. Immár létezik a főképviselő és a Bizottság alelnöke. Igaz, hogy ez előrelépés, de a dinamizmus fontosabb, mint a mechanizmus, és ebben az értelemben kell új dimenziót adnunk fellépésünknek.
Zárásképpen felhívást intézek e Házhoz. A hatáskörhöz felelősség társul. Ezen a ponton nagyon őszinte leszek Önökkel, hölgyeim és uraim: az Európai Parlament számos hatáskört szerzett e felülvizsgálat révén. Remélem, hogy ezeket a hatásköröket nemcsak "feel-good” politikákhoz használják, hanem annak a kötelezettségnek a részeként is, hogy Európát a többi intézménnyel együtt kell irányítani. Ez valamennyi intézmény - az Európai Parlament, a Bizottság és az Európai Tanács - felelősségének fontos erőpróbája.
Önök közül néhányan azt kérték tőlem - úgy vélem, őszintén -, hogy tanúsítsak több merészséget. Elmondhatom Önöknek, hogy készen állok erőfeszítéseket tenni ebben a szellemben. A Bizottság azonban önmagában nem lesz képes ennek véghezvitelére. E tekintetben legyünk egyértelműek. Illúzió lenne, és a Bizottság nem tudja kiépíteni befolyását, hatáskörét, orientációját a tagállamaink - amelyek demokratikus államok - akarata ellenére.
Ezeket a dolgokat egy olyan parlamenti közgyűléssel - jelen esetben az Európai Parlamenttel - együtt kell létrehoznunk, amely hitelesen felvállalja felelősségét, amely nem egyszerűen a tiltakozás helye, ahogyan egyesek akarják. Ráadásul észrevettem, hogy egyesek azért emelik fel hangjukat, mert gyengébbek! Következésképp arra van szükségünk, hogy valamennyi hatalmon lévő európai képviselőcsoport együtt tevékenykedjen.
Egyes képviselőcsoportok kijelentették, hogy ellenünk fognak szavazni. Ami a szélsőségeseket illeti, elmondhatom Önöknek, hogy aggodalommal töltene el, ha ránk szavaznának. Nincs szükségem effajta támogatásra. A Bizottság nem igényli a támogatásukat. A Bizottság azonban igényli és kéri minden európai erő támogatását. Ez az, amit kérek Önöktől. Szerényen kérem ezt, ugyanakkor azzal a szilárd meggyőződéssel, hogy szükségünk van az Önök támogatására, és hogy segíthetnek nekünk betölteni a ma létező szakadékot.
Mi a valódi probléma? Ezt a témát illetően is legyünk egyértelműek. Amikor polgártársainkkal szóba kerül, ma Európában - és ez lesz a záró gondolatom, Elnök úr - alapvető szakadék van a kinyilatkoztatott ambícióink és a sikeresen elért eredményeink között.
Egyesek most azt akarják, hogy ez a szakadékot használjuk az ambícióink leszállítására. Mások - és mi ebben a táborban vagyunk - az eredményeink javítását akarják, hogy azok igazodjanak az ambícióinkhoz. Számítok e Házra abban, hogy ambíciónk - egy erősebb Európára irányuló ambíció - beteljesül egy egyre magasabb igényeket támasztó világban.
Kérem, hogy támogassák az új Bizottságot, annak érdekében, hogy ambíciónkkal valósággá változtathassuk az európai álmot.
(Taps)
Elnök
Köszönjük, Barroso úr az ülésteremből érkező kérdésekre és megjegyzésekre adott részletes válaszokat és azt a nagyon átfogó elemzést is, amellyel a közöttünk - az Európai Bizottság és az Európai Parlament közötti - kapcsolatokat taglalta. Tudatában vagyunk annak a felelősségnek, amely az Európai Parlamentet terheli. Megállapodásunk újfajta, az együttműködés által pedig közelebb kerülünk egymáshoz, mint valaha. Közös felelősségünk, két közösségi intézmény - az Európai Bizottság és az Európai Parlament - felelőssége különösen jelentős. Köszönet azért is, hogy megosztotta velünk az Európai Bizottság munkájára vonatkozó elképzeléseit és annak céljait. Még egyszer szeretném megköszönni a spanyol elnökség képviseletében jelen lévő López Garrido úrnak, illetve az egész spanyol küldöttségnek, hogy itt voltak velünk az üléstermi eljárás és vita ideje alatt.
Öt állásfoglalási indítványt kaptam, amelyeket az eljárási szabályzat 106. cikke (4) bekezdése értelmében terjesztettek elő.
A vitát lezárom.
A szavazásra 2010. február 9-én, csütörtökön kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Carlo Casini
írásban. - (IT) El szeretném mondani, hogy mint az Alkotmányügyi Bizottság elnöke, mennyire örülök annak a megegyezésnek, amelyet a Bizottság és a Parlament közötti új keretmegállapodás főbb irányvonalaira vonatkozóan értünk el.
Szeretném azonban felhívni a figyelmet arra, hogy jobban át kell gondolnunk e két intézmény közötti kapcsolat természetét. Az Unión belüli demokratikus fejlődés perspektívája továbbra is olyan perspektíva, amelyben a Parlament a nép képviseletében tűnik fel, a Tanács pedig valamiféle második kamara, amely az államokat képviseli. Ebben az összefüggésben a Bizottságra mint kormányra kellene tekinteni, emellett nyilvánvaló, hogy ez a felállás sokkal részletesebb szabályokat igényelne, mint azok a kiigazítások, amelyeket Ön ma joggal vázolt fel.
Szeretnék hozzátenni egy gondolatot a polgárok kezdeményezési jogával kapcsolatban. Az ide vonatkozó szabályokat azokhoz a hatásokhoz kell majd igazítanunk, amelyekről úgy gondoljuk, eredményként jelentkezni fognak. Ezeket a hatásokat azokkal összehasonlítva kell tekintetbe vennünk, amelyek abból a meglévő jogból származnak, hogy minden egyes polgár beadvánnyal folyamodhat az Európai Parlamenthez, illetve kapcsolatosak az Európai Parlament korlátozott hatásköreivel. A Parlamentnek nincs kezdeményezési hatásköre, de hatáskörrel rendelkezik arra, hogy a Bizottságtól jogalkotás kezdeményezését kérje.
Edite Estrela
írásban. - (PT) Most, hogy az intézményi probléma megoldódott, a Lisszaboni Szerződés hatálybalépésével és az új Bizottság megválasztásával új korszak kezdődik az Unió történetében. Egy olyan új korszak, amely kezdeményezési lehetőségeiben, korunk kihívásainak körültekintő kezelésében ambiciózus kíván lenni. Egy olyan új korszak, amelynek során a Bizottság tökéletes harmóniában működik együtt a Parlamenttel az európai polgárokat érintő problémákra adandó megoldások felkutatásában, úgy, ahogyan azt az intézményközi megállapodás előirányozza. Európa vezető szerepének új korszaka a jelenlegi világ legfontosabb kérdéseit, illetve a jövő kihívásaira adott megfelelő válaszokat tekintve. Egy igazságosabb Európa integrációjának új korszaka, amely nagyobb szolidaritást mutat.
A biztosok új testülete, a meghallgatások során szolgáltatott bizonyítékok alapján megfelel a jelenlegi igényekre való reagáláshoz szükséges követelményeknek. Ez egy kiegyensúlyozott Bizottság, amely ötvözi a veteránok tapasztalatát tagjai másik felének frissességével. Kiegyensúlyozott a nemek arányát tekintve is, mivel a tagok egyharmada nő, ami némi javulás az előzőhöz képest. A három intézmény közötti hatalmi egyensúly nem gyengít senkit, sőt inkább erősíti Európát.
Ilda Figueiredo
írásban. - (PT) Az új Európai Bizottság bemutatásakor Barroso elnök úr egy olyan programot terjesztett elő, amely a régi Bizottság neoliberális, föderalista és militarista politikájának a folytatása. Az általa bemutatott biztosok testülete ugyanezen a vonalon fog tovább működni, amint ezt a parlamenti bizottságokon belül lezajlott meghallgatások is megerősítették számunkra. A közeljövőben lesznek javaslatok erre a mélyülő európai, kapitalista integrációra vonatkozóan, amit most tapasztalunk.
Az előző Bizottság figyelemre méltó mennyiségű kész munkát hagyott hátra, egyebek között annak a stratégiának az általános vázlatát és úgynevezett nyilvános konzultációját, amely folytatása lesz majd az úgynevezett lisszaboni stratégiának. Jelenleg ezt "EU 2020” stratégiának hívják, de mint elmondták, a lényege tulajdonképpen a "megvalósítás, azaz a már meglévő eszközöknek egy új megközelítéshez való hasznosítása”. Más szavakkal szólva: amit most tudunk, az az, hogy még több fog jönni ugyanabból.
Nem veszik figyelembe azt, hogy fel kell mérni, a lisszaboni stratégia nevében elfogadott intézkedéseket mennyire sikerült átültetni a gyakorlatba, és milyen mértékben valósultak meg az akkor kitűzött célok, vagy hogy melyek a következményei a Stabilitási Paktum alkalmazásának. Elrejtik azt a tényt, hogy több, mint 23 millió munkanélküli él az Európai Unió egészében, és ez különösen a fiatalabbakat érinti, az ő munkanélküliségi rátájuk ugyanis meghaladja a 21%-ot. 85 millióan élnek szegénységben. Csakis nemmel szavazhatunk erre az új Bizottságra.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
írásban. - (PL) Elnök úr, az Európai Bizottság Barroso úr vezetésével a mai napon nagyobb támogatást kapott, mint 2004-ben. A szavazást megelőző vita során azonban számos fenntartást juttattak kifejezésre, mind a Bizottság összetételét, mind az új testületen belüli kompetenciák tisztázatlan felosztását illetően. Például a fogyasztóvédelem nem kevesebb mint hat biztos tárcájának képezi részét. Jelenleg nehéz elképzelni, hogy a gyakorlatban ezek a megosztott kompetenciák hogyan fogják befolyásolni a megfelelő biztosok munkájának hatékonyságát. Az Európai Bizottságnak, amelyet, ma, 2010. február 9-én megválasztottunk, gyorsan munkához kell majd látnia, hiszen körülbelül múlt év októbere óta, amikor az új Bizottság megválasztásának meg kellett volna történnie, a régi Bizottság csupán a régi várát védte, nem hozakodott elő egyetlen új kezdeményezéssel sem. A Parlamenttel fennálló kapcsolatokat illető keretmegállapodás betartása erőpróba lesz majd az új Bizottság számára, különösen a Parlamentet és a Tanácsot illető egyenlő bánásmód elve tekintetében.
Szeretném azt is kiemelni, hogy a jelenlegi Bizottság hivatali ideje alatt a 2003-as intézményközi megállapodás a jobb törvényhozásról szintén vizsgálatra kerül majd. Mint a Jogi Bizottság előadója, jelenleg ezen dolgozom, és remélem, az új Bizottsággal folytatandó konstruktív együttműködés jelentős eredményeket hoz majd ezen a területen.
Rareş-Lucian Niculescu
írásban. - (RO) A biztosok új testülete az Európai Unió első olyan teljes munkacsoportja, amelyben 27 tagállam képviselteti magát. Az Európai Unióhoz 2007. május 1-jén csatlakozott Romániának és Bulgáriának csak most nyílik lehetősége arra, hogy egy teljes ötéves ciklusra javasoljon biztost.
Gratulálok Romániának, hogy Cioloş úrra esett a választása. Azt gondolom, hogy a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottság előtt tartott meghallgatások során tanúsított teljesítménye mély benyomást tett a jelenlévőkre. Emellett úgy vélem, hogy professzionalizmusa jót sejtet, ha azokra a jelentős kihívásokra gondolunk, amelyek az általa irányítandó területen várnak ránk. Elsősorban a közös agrárpolitika jövőjéről szóló, elkövetkezendő vitákra utalok.
A legmegfelelőbb, valamennyi tagállam igényeihez és érdekeihez igazodó megoldások feltárása érdekében az új biztosnak értenie kell az európai mezőgazdaság mély összefüggéseit, nagy munkabírással és rengeteg diplomáciai érzékkel kell rendelkeznie: mindezek olyan tulajdonságok, amelyekkel tudomásom szerint ő rendelkezik. Sok sikert kívánok a biztosi testület egészének, és remélem, hogy az általuk végzendő munka a jövőbeli megbízatásuk során sikeresen közelebb fogja hozni az Európai Uniót a polgáraihoz.
Rafał Kazimierz Trzaskowski
írásban. - (PL) Gratulálok Barroso úrnak és a biztosi testület egészének, ugyanakkor remélem, hogy ezentúl egy függetlenebb és dinamikusabb Bizottságunk lesz. Egy olyan Bizottság, amely mindenekelőtt őrzi a közös érdeket, és amely felvállalja az uniós politikák merész reformját, amelyekhez hozzá kell látnunk az intézményeink reformjára fordított három év után. Ami a Bizottság és a Parlament közötti kapcsolatokat illeti, egy újfajta nyíltság tanúi vagyunk, amely nemcsak a Parlament új hatásköreiből fakad, hanem - ahogyan azt még ősszel hallottunk - Barroso úr azon óhajából, hogy különleges partnerséget hozzon létre a Parlamenttel. Tény, hogy a két intézmény közötti együttműködésről szóló előzetes keretmegállapodás bizonyos rendelkezései számottevően megerősítik a Parlament döntéshozatali folyamatban betöltött szerepét, ezáltal demokratikusabbá teszik ezt a folyamatot. Az ördög azonban a részletekben rejlik, éppen ezért fogjuk mindvégig közelről figyelemmel kísérni a tárgyalásokat, hogy meggyőződjünk arról, hogy az ígéreteket - például a Parlament bevonását az uniós diplomácia kiépítésének folyamatába - betartják-e.
(Az ülést 11.50-kor felfüggesztik és 12.05-kor folytatják.)
