Lääkkeet
Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu:
Rosemarie Müllerin laatimasta ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietinnöstä (A5-0330/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi ihmisille ja eläimille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön luvananto-, seuranta- ja lääkevalvontamenettelyistä ja Euroopan lääkearviointiviraston perustamisesta (KOM(2001) 404 - C5-0591/2001 - 2001/0252(COD))
Françoise Grossetêten laatimasta ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietinnöstä (A5-0340/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä annetun direktiivin 2001/83/EY muuttamisesta (KOM(2001) 404 - C5-0592/2001 - 2001/0253(COD))
Françoise Grossetêten laatimasta ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietinnöstä (A5-0334/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi eläinlääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä annetun direktiivin 2001/82/EY muuttamisesta (KOM(2001) 404 - C5-0593/2001 - 2001/0254(COD))
Komission jäsen Liikanen käyttää puheenvuoron.

Liikanen
Arvoisa puhemies, ennen kuin esittelen lyhyesti kolme komission ehdotusta, haluaisin kiittää ja onnitella molempia esittelijöitä, Mülleriä ja Grossetêtea sekä ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokuntaa heidän työstään ja vaivannäöstään viimeistellessään näitä kolmea mietintöä.
Käsittelen aluksi ehdotusten tavoitteita, joita on kolme. Ensimmäisenä tavoitteena on taata Euroopan kansalaisille korkeatasoinen terveyden suoja - se on aina lähtökohtana. Toisena tavoitteena on parantaa uusien lääkkeiden saatavuutta ja samalla suosia geneerisillä lääkkeillä käytävää kilpailua, ja kolmantena tavoitteena on valmistautua pian toteutuvaan laajentumiseen.
Keskityn tarkastelemaan kolmea konkreettista ehdotusta. Käsittelen ensin tarvetta vahvistaa Euroopan lääkearviointiviraston asemaa ja keskitettyä menettelyä. Miksi? Se johtuu siitä, että tavoitteena on samalla asettaa uusia innovatiivisia lääkkeitä kaikkien EU:n kansalaisten saataville. Kyse on kaikkien eurooppalaisten potilaiden tasa-arvosta. Niinpä komissio on ehdottanut, että keskitetty lupamenettely määrättäisiin pakolliseksi kaikkien uusia vaikuttavia aineita sisältävien lääkkeiden kohdalla. Tämä on yhteisön ratkaisu uusien tuotteiden saatavuuteen, ja toivon parlamentin kannattavan sitä. Se toisi lisäksi mittakaavaetuja, säästäisi resursseja ja aikaa sekä tehostaisi sääntelyä.
Varsinkin laajentuneessa EU:ssa komissio haluaa varmistaa, että potilaat saavat uusia lääkkeitä entistä nopeammin. Vastavuoroisen tunnustamisen menettely on osoittanut rajallisuutensa. Lontoon viraston arviointiprosessi kestää keskimäärin 180 päivää, mikä on selvästi vähemmän kuin laissa säädetty 210 päivän enimmäisaika.
Keskitetystä menettelystä olisi hyötyä myös pienille ja keskisuurille yrityksille. Otetaanpa esimerkiksi biotekniikka. Pk-yritykset ovat hyvin aktiivisia biotekniikan alalla, jossa keskitetty lupamenettely on jo pakollinen. Tässä käytännössä ei ole ilmennyt mitään suuria ongelmia.
Pk-yritykset hyötyvät keskitetystä menettelystä selvästi esimerkiksi harvinaislääkkeiden alalla, jossa suurin osa markkinoille saattamista koskevista luvista myönnetään pk-yritysille. Kokonaisratkaisua silmällä pitäen komissio voisi kuitenkin pyrkiä toteuttamaan pk-yrityksiä tukevia toimia auttaakseen niitä selviytymään mahdollisista erityisistä esteistä.
Toiseksi meidän on saavutettava tasapaino innovaation ja geneerisillä lääkkeillä käytävän kilpailun välillä. Miksi se on niin tärkeää? Tiivistäen voidaan todeta, että tarvitsemme uusia tuotteita potilaiden eduksi, ja tarvitsemme geneerisiä lääkkeitä vähentääksemme terveydenhoitokuluihin kohdistuvaa painetta.
Miten nämä tarpeet aiotaan ottaa tasapuolisesti huomioon? Uusien lääkkeiden kohdalla komissio ehdottaa uutta tietosuojakautta, ja geneeristen lääkkeiden markkinoille pääsyä nopeutetaan. Miten tämä oikein toteutetaan? Komissio ensinnäkin ehdottaa, että kansallisten tietosuojakausien kesto yhdenmukaistetaan yleisesti 10 vuodeksi. Tämä on yhdenmukainen eurooppalainen ratkaisu. Tietosuojakauden aikana innovatiivisella lääketeollisuudella on mahdollisuus vilkastuttaa tutkimus- ja kehitysalan investointejaan. Se parantaa myös sisämarkkinoiden toimintaa. Uusien innovaatioiden ja uusien tuotteiden tutkimuksen palkitsemiseksi ehdotuksessa säädetään suojakauden mahdollisesta pidentämisestä 11 vuoteen.
Geneeristen lääkkeiden kohdalla komissio ehdottaa siirtymistä kestävään EU-politiikkaan. Ensi kertaa EU:n lainsäädännössä ehdotamme, että geneeristen lääkkeiden testaus aloitetaan ennen patenttisuojan tai muun teollis- ja tekijänoikeuksien suojan päättymistä. Se nopeuttaa geneeristen lääkkeiden markkinointia useimmilla kansallisilla markkinoilla ja auttaa oleellisesti lisäämään kilpailua.
Tämä on komission mielestä tasapainoinen lähestymistapa. Siinä otetaan huomioon Euroopan innovatiivisen lääketeollisuuden edut, koska sen asema heikentyy jatkuvasti verrattuna Yhdysvaltojen vastaavaan teollisuuteen. Ellei asialle tehdä mitään, Euroopassa menetetään työpaikkoja ja tehdään aiempaa vähemmän tutkimustyötä. Tämä lähestymistapa samalla lisää geneeristen lääkkeiden markkinoiden kilpailukykyä, mikä puolestaan tarkoittaa, että Euroopan kansalaiset saavat lääkkeitä aiempaa edullisemmin.
Haluaisin sanoa vielä muutaman sanan potilaiden tiedon saannin valvonnasta. Tiesin, että tämä on ongelmallinen keskustelunaihe, mutta komissio ei ensinnäkään ehdota Yhdysvaltojen käytännön mukaista suoraan potilaille suunnattua mainontaa. Keskusteluissa on keskitytty pitkälti Yhdysvaltojen malliin, mutta se ei ole meidän mallimme.
Pitää paikkansa, että Internetissä tarjotaan jo paljon hajanaista tietoa ainakin englantia ymmärtäville potilaille. Tällä on kaksi haittapuolta: se ensinnäkin syrjii niitä, jotka eivät osaa englantia, ja tieto saattaa lisäksi olla hajanaista ja epäluotettavaa.
Ehdotamme, että Euroopan kansalaisten pitäisi saada sellaista tietoa, jonka Euroopan sääntelyviranomaiset ovat vahvistaneet ja jossa noudatetaan jäsenvaltioiden ja komission sopimia suuntaviivoja. Tämä on järkevä ehdotus, ja kyseessä olisi eurooppalainen koehanke, jolla ei ole mitään tekemistä Yhdysvaltojen mallin kanssa. Yhtenä vaihtoehtona nykyiselle käytännölle on jatkaa potilaiden laajamittaista suoraa neuvontaa Internetissä. Emme voi muuttaa tilannetta lainsäädännön avulla. Toinen vaihtoehto on auttaa potilaita saamaan luotettavaa, eurooppalaisten viranomaisten vahvistamaa tietoa vain muutamien sairauksien hoitoon tarkoitetuista lääkkeistä. Luulen, että jälkimmäinen vaihtoehto lisää eurooppalaisten potilaiden valinnan mahdollisuutta sekä heidän turvallisuuttaan.
Komission ehdotuksilla pyritään siis takaamaan Euroopan kansalaisille kansanterveyden korkea taso, parantamaan tasapuolisesti sekä uusien ja että geneeristen lääkkeiden saatavuutta sekä lisäksi valmistautumaan laajentumiseen.
Tämä on haasteellinen säädös. Odotan innokkaasti parlamentin tämänpäiväistä keskustelua ja yhteistyön jatkamista parlamentin ja neuvoston kanssa.

Müller, Rosemarie (PSE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, käsiteltävänämme olevan lainsäädännön yhteydessä meidän on mietittävä, tarvitaanko uusien innovatiivisten lääkkeiden lupamenettelyissä aiempaa enemmän yhteisön sääntelyä vai onko vastavuoroisen tunnustamisen menettely paras menettelytapa. Haluammeko toisin sanoen yhtenäistää lääkkeiden sisämarkkinoita, jotta uusia, turvallisia ja tehokkaita lääkkeitä voidaan asettaa aiempaa nopeammin eri puolilla Eurooppaa asuvien potilaiden saataville, vai onko näiden äärimmäisen monimutkaisten lupamenettelyjen tarkoitus pitää uudet lääkkeet jatkossakin mahdollisimman pitkään potilaiden ulottumattomissa?
Kannatan lupamenettelyjen laajentamista uusia vaikuttavia aineita sisältäviin lääkkeisiin. Siitä on hyötyä paitsi potilaille myös yrityksille, jotka voivat markkinoida lääkkeitä nykyistä nopeammin ja parantaa siten kilpailukykyään. Pk-yrityksille suunniteltujen tukien avulla hyvitetään vaikeuksia, joita ne todellakin joutuvat kohtaamaan keskitetyssä lupamenettelyssä. Potilas ja hänen tarpeensa pitäisi mielestäni asettaa lainsäädännön lähtökohdaksi. Tämä tarkoittaa, että lääkkeen turvallisuudella ja tehokkuudella on oltava keskeinen merkitys lupamenettelyssä.
Menettelyn on oltava avoin. Sen vuoksi potilailla, lääkäreillä ja yrityksillä on oltava mahdollisuus saada käyttöönsä kaikki sellaiset tiedot, jotka eivät kuulu yrityssalaisuuksien suojaamisen piiriin. Julkisesta tietokannasta voidaan jatkossa hakea milloin tahansa kattavaa tietoa lupamenettelyn vaiheista, tehdyistä kliinisistä kokeista sekä lääkkeiden sivuvaikutuksista ja hinnoista.
Tässä yhteydessä pahoittelen, ettei astmaa, diabetesta ja aidsia koskeva komission tiedotusprojekti saanut valiokunnan enemmistön kannatusta. Komission ehdotus oli kieltämättä epäselvä, ja se herätti pelon, että lääkemääräystä edellyttävien lääkkeiden mainonta on tarkoitus sallia. Valiokunnan päätös kuitenkin tarkoittaa, että olemme menettäneet mahdollisuuden parantaa potilaille tarjottavaa tiedotusta. Tämä epäkohta on ehdottomasti korjattava tulevina vuosina.
Lääkevalvonta eli seuranta ja sivuvaikutuksista tiedottaminen on tärkeää lääkkeen turvallisuuden kannalta. Sivuvaikutusten ilmoitusvelvollisuudella ja velvollisuudella esittää lupaviranomaiselle säännöllinen kertomus varmistetaan kaikkien lääkkeiden jatkuva kokonaisvaltainen arviointi. Lääkevalvonnan alan turvaverkko on kattava. Se helpottaa sivuvaikutusten selvitystä ja mahdollistaa nopean toiminnan kriisitilanteessa. Tästä syystä viiden vuoden kuluttua tehtävästä uudesta lupamenettelystä voidaan luopua.
Uudistuksen yhtenä painopisteenä on valmistaa Euroopan lääkeviraston elimiä tuleviin tehtäviin ja EU:n laajentumiseen. Ottamalla käyttöön hallintoneuvoston ja toimitusjohtajan virkoja koskeva avoin hakumenettely Euroopan lääkearviointivirastoon on tarkoitus soveltaa samanlaista rakennetta kuin EU:n elintarviketurvallisuusviranomaiseen. Jonkin viraston elimen jäsenyys edellyttää vankkaa tieteellistä osaamista ja kiinnostuksen ilmaisua. Jo olemassa olevien tieteellisten komiteoiden lisäksi aiotaan perustaa vastaava kasviperäisiä lääkevalmisteita arvioiva komitea. Näin mahdollistetaan kasviperäisten lääkevalmisteiden vapaaehtoinen keskitetty lupamenettely. Potilailla on siten kaikkialla Eurooppaa mahdollisuus saada testattuja ja hyväksi todettuja kasviperäisiä lääkevalmisteita.
Potilaille tärkeän terveyden suojelun ohella on pohdittava myös Euroopan lääketeollisuuden kilpailu- ja innovaatiokykyä. Tietosuojan yhdenmukaistaminen lisää varmasti kilpailukykyä. Nykyisten säännösten mukaan tietosuojakausi kestää Euroopassa kuudesta kymmeneen vuotta, ja käytäntöjä on kiireesti yhdenmukaistettava. Kymmenen vuoden säännöksellä viestitetään lääkeyhtiöille, että niiden pitäisi tehostaa tutkimusta ja tuoda markkinoille todellakin uutuustuotteita. Sillä viestitetään samalla myös geneeristen lääkkeiden valmistajille, että niiden pitäisi hyödyntää Bolar-järjestelmää. Komission ehdotus on mielestäni onnistunut yritys ottaa tasapuolisesti huomioon lääkeyhtiöiden oikeutettu tietosuojavaatimus ja julkisten terveydenhoitojärjestelmien tarve helpottaa edullisten geneeristen lääkkeiden saantia.
Kaiken kaikkiaan käsiteltävänämme olevalla lainsäädännöllä parannetaan merkittävästi terveyden suojaa Euroopassa, mistä potilaat hyötyvät pitkällä aikavälillä.
Grossetête (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tämänpäiväinen keskustelunaiheemme on tämän vaalikautemme tärkeimpiä aiheita, koska se koskee viime kädessä jokaista Euroopan kansalaista. Haluaisin ensin kiittää kaikkien poliittisten ryhmien kollegoja käymistämme keskusteluista ja heidän 800 tarkistuksen parissa tekemästään työstä. Minun mielestäni tarkistuksia on hieman liikaa, mikä voi merkittävästi heikentää työmme laatua ja johdonmukaisuutta.
Ehdotusten päätavoitteena on varmistaa jokaisen EU:n kansalaisen terveyden suojelun korkea taso erityisesti asettamalla uusia ja turvallisia tuotteita nopeasti saataville, kehittämällä ennalta ehkäisevä ja jatkuva lääkevalvontajärjestelmä sekä parantamalla lääketeollisuuden kilpailukykyä sen etsiessä uusia hoitomuotoja. Emme saa unohtaa, että geneeristen lääkkeiden valmistajille on annettava uutta puhtia. Lääke ei ole mikä tahansa tuote. Sitä ei voi ostaa eikä kuluttaa samalla tavoin kuin tavallista kulutushyödykettä. Lääkkeen käyttö on ainutlaatuista, ja kuluttajat odottavat, että heidän käyttämänsä lääke on turvallinen ja tehokas. Turvallisuus, laatu ja tehokkuus ovat eurooppalaisten lääkemarkkinoiden kolme peruspilaria. Ennen kuin lääkkeet asetetaan potilaiden saataville, niiden on läpäistävä tiettyjä pakollisia vaiheita markkinoille saattamista koskevan luvan saamiseksi.
Tällä hetkellä lääkkeiden rekisteröinnissä on käytössä kaksi menettelyä: niin sanottu keskitetty menettely, josta vastaa Euroopan lääkearviointivirasto, joka myöntää myyntiluvan kaikille Euroopan unionin jäsenvaltioille, sekä jäsenvaltioiden ylläpitämä niin sanottu keskinäisen tunnustamisen menettely.
Emme pyri muuttamaan nykyistä kahteen menettelyyn perustuvaa järjestelmää. Tarkoituksena on lähinnä optimoida järjestelmän tehokkuus. Todellisuudessa kysymys on uusista vaikuttavista aineista. Olemme kaikki samaa mieltä siitä, että uudet vaikuttavat aineet, joita kehitetään vuosittain noin 20, ja uudet lääkkeet, joita kehitetään vuosittain 200-300, ovat kaksi eri asiaa. Komissio ehdottaa siksi uusien molekyylien rekisteröimistä keskitetyssä menettelyssä, jotta voidaan varmistaa, että kaikilla on mahdollisuus saada kaikkein uusimpia lääkkeitä. Jotkut parlamentin jäsenet kyseenalaistavat periaatteen. Haluaisin sanoa heille, että olemme nyt ratkaisevan valinnan edessä. Nyt on tehtävä valinta terveyden ja markkinoiden välillä. Hyväksyessämme tarkistuksen, jossa kyseenalaistetaan direktiivin soveltamisala, meidän on pohdittava, miten selitämme sairaille ihmisille, että heidän eurooppalaiset naapurinsa voivat kyllä hyötyä uudesta tehokkaasta hoitomuodosta, mutta heidän pitää odottaa muutama vuosi, kunnes heidän maalleen myönnetään markkinoille saattamista koskeva lupa? Tästä näkökulmasta voidaan esittää äärimmäisenä laajentumiseen liittyvänä esimerkkinä tilanne, jossa Slovenian ja Portugalin kansalaisia voitaisiin hoitaa uudella lääkkeellä, mutta lääke ei olisi Saksan tai Kyproksen kansalaisten saatavilla. Mitä takaamme tässä tapauksessa yhtäläiset mahdollisuudet terveyden alalla? Jotkut parlamentin jäsenet sanovat, että keskitetty menettely tulee kalliiksi pk-yrityksille, mutta unionin laajentuessa 25:n markkinoille saattamista koskevan lupahakemuksen käsittely hajautetussa menettelyssä tulee paljon kalliimmaksi.
Kaikkihan me muistamme taannoiset tapaukset, joissa lääkkeitä vedettiin pois markkinoilta kansanterveydellisistä syistä. Tiedämme, ettei myyntiluvan myöntäminen jollekin lääkkeelle merkitse sitä, että lääkkeen tehon ja turvallisuuden valvonta päättyy. Tästä syystä on välttämätöntä lisätä lääkevalvontaa koskevia vaatimuksia, jotta potilaille voidaan antaa parhaat mahdolliset takuut. Valmistuspaikalla on toisin sanoen tehtävä yllätystarkastuksia puhtaasti julkisin varoin riippumattomuuden takaamiseksi, ja lisäksi on tarjottava nopea järjestelmä kaikkien osapuolten kokoamien tietojen vaihtamiseksi. Tällä tavoin voidaan varmistaa jäsenvaltioiden lääkevalvontajärjestelmien yhtenäisyys.
Lääkkeen valmistamista edeltää pitkälle viety tutkimus uusien molekyylien etsimiseksi. Me kaikki kuitenkin tiedämme, että innovaatioilla on hintansa. Teollisuuden on siksi taattava tietosuoja. Meidän velvollisuutenamme on edistää tutkimusta varmistaaksemme tieteen kehityksen, minkä vuoksi meidän on pyrittävä pitämään kiinni parhaista tutkijoistamme. Meidän on myös taattava potilaiden turvallisuus mutta estettävä samalla Euroopan teollisuudenharjoittajia jäämästä liikaa jälkeen muista valtioista, Yhdysvalloista ja Aasiasta. Geneeristen lääkkeiden hyödyllisyys on tietenkin jo osoitettu. Ne ovat Euroopan terveydenhuolto- ja sairaanhoitojärjestelmien menestys. Asianmukaisten toimenpiteiden käyttöönotto erityisesti Bolar-järjestelmän avulla nopeuttaa siksi niiden markkinoille saattamista. Meidän on siis muistettava, että geneerisiä tuotteita syntyy vain innovaation tuloksena.
Odotan kaikkien jäsenvaltioiden ryhtyvän lisäksi suurelle yleisölle suunnattuun tiedotuskampanjaan, jossa selitetään, mikä geneerinen tuote on, ja painotetaan, että geneerinen tuote vastaa vertailulääkettä.
Tarkasteltaessa lähemmin eläinlääkkeitä keskeisenä haasteena on kamppailla eläinlääkkeiden saatavuuteen liittyvän ongelman kanssa. Tasapainoinen tilanne on pyritty luomaan yhtäältä joustamalla joissakin säännöksissä, kuten niin sanotuissa kaskadisäännöksissä, ja toisaalta säilyttämällä paras kuluttajien turvallisuustaso elintarvikkeiden tuottamiseen käytettävien eläinten kohdalla. Kaskadijärjestelmä sallii muille eläinlajeille, muihin sairaustilaan tai jopa ihmisille tarkoitetun lääkkeen käytön, ellei tiettyyn sairaustilaan tai tietylle eläimelle tarkoitettua lääkettä ole käytettävissä. Kyseistä järjestelmää parannettiin ja laajennettiin sen tehokkuuden ja turvallisuuden optimoimiseksi.
Komissio ehdottaa, että kaikkia elintarvikkeiden tuottamiseen käytettäville eläimille tarkoitettuja lääkkeitä saataisiin ainoastaan lääkemääräyksellä, mikä aiheuttaa ongelmia joillekin jäsenvaltioille, kuten Irlannille ja Yhdistyneelle kuningaskunnalle. Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan hyväksymässä kompromissitarkistuksessa tämä toimenpide mukautetaan kansallisiin säännöksiin.
Emme voi myöskään puhua eurooppalaisen lääkelainsäädännön tarkistuksesta puuttumatta tiedottamista koskevaan kysymykseen ja komission ehdotukseen sallia kokeiluluonteinen tiedotus viiden vuoden ajan. Meidän on käsiteltävä myös lääkevalmistajien tarjoamaa tiedotusta tietyistä astman, aidsin ja diabeteksen hoitoon tarkoitetuista lääkkeistä. Lääkemarkkinat ovat ainutlaatuiset, eikä meidän pidä pyrkiä myyntimäärien maksimaaliseen lisäämiseen. On tärkeää tehdä selvä ero tiedottamisen ja markkinoinnin välillä, ja jälkimmäinen on kiellettävä jyrkästi. Lääkäriltä tai proviisorilta saa kaikkein parasta tietoa.
Etenkin Internetin kautta tarjottavat tiedotusjärjestelmät ovat pitkälle kehitettyjä, ja on epäoikeudenmukaista, että näitä tietoja voivat saada vain ne, joilla on mahdollisuus käyttää Internetiä ja jotka osaavat englantia. Meidän on kuitenkin estettävä sellaisen petollisen ja harhaanjohtavan tiedotuksen kehitys, jonka tarkoituksena on edistää tiettyjen lääkkeiden määräämistä, myyntiä tai kulutusta.
Ympäristövaliokunta hylkäsi komission ehdotuksen ylivoimaisella enemmistöllä, koska sitä pidettiin liian epäselvänä. Tämä täydellinen hylkääminen aiheuttaa kuitenkin ongelman. Toivoin, että tiedotuksen ja mainonnan käsitteet määriteltäisiin tarkemmin, ja ehdotin järjestelmää, jossa puolueettomat tieteelliset järjestöt ensin varmistavat tiedot. Tämä ehdotus voisi olla perusta uudelle perusteelliselle tutkimukselle, jota odotamme komissiolta.
Toisaalta myös pakkausselosteet ovat oleellinen tiedonlähde. Kaikissa asiasta esitetyissä tarkistuksissa pyritään parantamaan pakkausselosteiden kirjoitustapaa ja tekemään niistä entistä selkeämpiä ja helpommin ymmärrettäviä. Tämä on erittäin myönteistä.
Puheenvuoroni päätteeksi korostan laajentumisen merkitystä. Emme voi kiistää sitä tosiasiaa, että nyt hyväksyttävä tarkistus koskee myös uusia jäsenvaltioita. Erityisesti tästä syystä ehdotin niin kutsuttua euro-geneeristä tuotetta. Joissakin ehdokasvaltioissa vertailulääkkeitä ei ole historiallisista tai taloudellisista syistä koskaan rekisteröity. Geneerisiä lääkkeitä koskevien lupien päivitys ehdokasvaltioissa unionin oikeudellisten vaatimusten mukaiseksi edellyttää mahdollisuutta viitata vertailutuotteisiin. Vertailutuotteiden puuttuminen saattaisi johtaa siihen, että markkinoilta vedetään pois geneerisiä lääkkeitä, jotka kuitenkin täyttävät laatu-, turvallisuus- ja tehokkuusvaatimukset. Tilanne vaikeuttaa geneeristen lääkkeiden markkinoille pääsyä. Siksi onkin tärkeää, että toisessa jäsenvaltiossa käytetty vertailulääke voi toimia vertailun kohteena.
Kaikilla ehdokasvaltioilla on tärkeä merkitys täysipainoisesti osallistuvana toimijana rakentaessamme ja kehittäessämme terveyttä edistävää Eurooppaa, jonka toteutumista me kaikki toivomme.
Kuckelkorn (PSE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, virastoasioiden pysyvänä esittelijänä budjettivaliokunnassa olen seurannut näitäkin mietintöjä, koska niissä säännellään Lontoon lääkeviraston eli Euroopan lääkearviointiviraston toimintaa. Olen esittelijälle sekä ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnalle erittäin kiitollinen siitä, että aloitteemme sisällytettiin mietintöihin. Haluaisin kuitenkin tehdä parlamentille selväksi yhden asian, joka koskee tietysti myös komissiota ja jäsenvaltioita: jos aiomme antaa virastolle uusia tehtäviä, meidän on myös mietittävä, mistä tehtävien hoitamiseen tarvittavat varat otetaan. Virastoa ei voida laajentaa jatkuvasti.
Meillä on yleinen talousarvio, joka tarjoaa käyttöömme tietyn verran määrärahoja. Parlamentti ei voi lisätä määrärahoja - voimme ainoastaan kohdentaa ne uudelleen. Jos siis haluamme jatkossa myöntää varoja jollekin virastolle, meidän on leikattava niitä joltakin toiselta virastolta. Tiedän, etten saavuta suosiota näillä toteamuksillani, mutta enhän minä olekaan täällä tavoittelemassa suosiota. Meidän on jatkossa muistettava, että virastot pystyvät hoitamaan niille osoitetuilla määrärahoilla ainoastaan niille annetut tehtävät eivätkä ne voi muutenkaan käyttää varojaan mihin haluavat. Se ei ole mahdollista, koska meillä ei ole siihen varaa.

Read (PSE)
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella molempia esittelijöitä erittäin monimutkaisesta ja vaikeasta tehtävästä. He ovat korostaneet ja minäkin korostan lääketeollisuuden merkitystä tämän teollisen tutkimusperustan päätarjoajana. Sen säilyttäminen Euroopan unionissa on tärkeää sekä sille itselle että ennen kaikkea kuluttajille, jotka haluavat turvallisia, tehokkaita ja edullisia lääkkeitä. Monimutkaisia vaatimuksia on lisäksi ainakin kolmella teollisuudenalalla: vertailulääkkeitä, geneerisiä lääkkeitä ja ilman reseptiä myytäviä lääkkeitä valmistavalla teollisuudella. Useissa tarkistuksissa pyritään löytämään tasapaino näiden välillä. Meidän on kannustettava vertailulääkealaa kehittämään uusia lääkkeitä, mutta geneeristen lääkkeiden alallakin tarjotaan edullisia lääkkeitä. Kun tätä seikkaa tarkastellaan yhdessä lääkkeiden saatavuutta ja edullisuutta koskevan maailmanlaajuisen kysymyksen kanssa, huomataan, kuinka monimutkaisesta alasta on kysymys.
Haluan kiinnittää huomionne vain kolmeen asiaan. Yksi niistä on lupamenettely. Pyydän kollegoja hyväksymään kahdenlaiset kriteerit ainakin lähitulevaisuudessa. Esittelijä Grossetêten pitäisi ehkä tarkastella uudelleen keskitetyn menettelyn ja lääkkeiden saatavuuden asiakokonaisuutta. Se, että lääkkeelle on myönnetty lupa, ei tarkoita, että se asetetaan automaattisesti markkinoille. Tämä pätee etenkin eläinlääkkeisiin. Niihin pitäisi mielestäni soveltaa jatkossakin kahdenlaisia kriteerejä.
Mitä tulee mainontaan ja kuluttajille tiedottamiseen, kehotan parlamenttia hyväksymään tarkistuksen, jossa komissiota pyydetään tarkastelemaan asiaa uudelleen. Komissio on oikeassa - kaikilla ei ole mahdollisuutta saada tietoa. Tilanne on melkein riistäytynyt hallinnastamme.
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta on saanut tietosuoja-asiat hyvää tasapainoon. Toivon, että parlamentti käsittelee niitä järkevästi. Edessämme on tärkeä toinen käsittely ja mahdollisesti sovittelu, joten meillä on vielä aikaa parannella lopputulosta.

Nisticò (PPE-DE)
. (IT) Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää esittelijöitä Mülleriä ja Grossetêtea heidän tekemästään työstä ja myötämielisyydestään, jota he ovat osoittaneet käsitellessään mietintöjä, joiden aiheet ovat varmasti vaikeita ja monimutkaisia muille kuin asiantuntijoille. Kaikkien toimielinten - niin parlamentin ja komission kuin jäsenvaltioidenkin - pitäisi ensisijaisesti pyrkiä vihdoinkin ottamaan käyttöön uusi entistä parempi lainsäädäntö, joka tarjoaa kaikille potilaille, myös vakavasti ja parantumattomasti sairaille, mahdollisuuden saada nopeasti uusia lääkkeitä, jotka ovat tehokkaampia ja helpommin siedettäviä kuin aikaisemmat lääkkeet. Näin voidaan lievittää potilaiden kärsimyksiä sekä lisätä ja parantaa heidän elämänsä laatua.
Keskityn tässä lyhyessä puheajassa vain muutamaan asiaan. Vastustan ehdottomasti Euroopan lääkearviointiviraston hallintoneuvoston jäsenyyttä koskevaa ehdotusta. Komission ja myös esittelijä Müllerin ehdotuksen mukainen hallintoneuvosto olisi varmasti tuhoon tuomittu. Hallintoneuvosto, joka koostuu toimielimiä edustavista jäsenistä ja lisäksi jäsenistä, joilla on eturistiriitoja - kuten teollisuuden, potilaiden ja vakuutusyhtiöiden edustajista - olisi pelkkää ajanhaaskausta, josta aiheutuisi sekaannusta ja vakavia kiistoja.
Toinen asia, jonka haluan ottaa esille, on keskitetty menettely, jossa arvioinnista vastaa Euroopan lääkearviointivirasto. Arvoisa komission jäsen, uuden lääkkeen käsite on määriteltävä tarkemmin. Mitä uudella lääkkeellä tarkoitetaan? Tarkoitetaanko sillä lääkettä, jolla on vain hieman erilainen rakenne kuin jo olemassa olevilla lääkkeillä, vai tarkoitetaanko sillä todellakin lääkkeitä, jolla on aivan uusi kemiallinen rakenne? Toivon teidän ja neuvoston miettivän uudelleen tätä asiaa.

Sturdy (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, aluksi haluan onnitella molempia esittelijöitä. Esitän lisäksi lämpimät kiitokset esittelijä Grossetêtelle, jonka kanssa olen tehnyt hyvin tiivistä yhteistyötä tämän erityisen asian käsittelyssä. Tarkoituksenani on vain esittää maatalousvaliokunnan näkemys eläinlääkkeistä. Laiminlöisin velvollisuuksiani, ellen heti aluksi toteaisi, että yhtenä maatalouden ongelmana on, että maataloudessa eletään nyt kaikkien aikojen vaikeimpia aikoja - en käsittele nyt brittiläisen naudanlihan tämänhetkisiä ongelmia.
Kaikilla parlamentin hyväksymillä ja komissiossa läpi viemillä säännöksillä voi olla epätoivottuja vaikutuksia teollisuudelle, jos niitä ei laadita oikein. Esittelijä Grossetête on tehnyt minun ja muiden jäsenten kanssa erinomaista työtä eläinlääkkeitä koskevassa lakiesityksessä, ja tuemme siksi varauksetta kaikkia ehdotukseen sisältyviä säännöksiä.
Haluaisin ottaa esiin kolme asiaa. Jäsen Read käsitteli lyhyesti yhtä niistä. Olen ehdottomasti samaa mieltä siitä, mitä hän sanoi kahdenlaisesta kriteeristä. Yhtenä Euroopan unionin ongelmana esimerkiksi on, etteivät eläimet ole kaukana pohjoisessa välttämättä samanlaisia kuin etelässä. Käytän termiä ?porosyndrooma?, jota monet kollegat ovat kuulleet minun käyttävän aikaisemminkin. Kahdenlaiset kriteerit edistävät lääkkeiden käyttöä sellaisissa eläinlajeissa, joita ei esiinny kaikissa Euroopan unionin osissa. Voi olla vaikeaa saada ihmisiä kuluttamaan rahaa vain jollekin tietylle lajille tarkoitettujen tuotteiden testaukseen. Olemme siksi esittäneet uudelleen tarkistuksen 137, ja toivon komission ja esittelijä Grossetêten harkitsevan sitä. Toivon, että parlamentti kannattaa sitä. Kuten sanoin, siitä on hyötyä vain tietyillä alueilla esiintyville lajeille.
Esittelijä Grossetête huomautti joidenkin valtioiden lääkkeiden jakelutavasta. Olen iloinen, että hän otti asian esiin. Annan täyden tukeni kompromissitarkistukselle, jonka hyväksi tein töitä saadakseni sen läpi maatalousvaliokunnassa. Jäsenvaltioiden välillä on tällä hetkellä erilaisia käytäntöjä ensinnäkin eläinlääkärin ja sen merkityksen määrittelyssä ja toiseksi eläinlääkkeiden jakelussa.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Irlannissa ja parissa muussakin valtiossa valtuutetut henkilöt määräävät vähämerkityksisiä lääkkeitä, erityisesti matolääkkeiden ja kirppujauheiden kaltaisia tuotteita. Todellista huolta eivät aiheuta niinkään ravintoketjuun kuuluvat eläimet, mutta lemmikkieläimet joutuvat kärsimään, jos tämä vaihtoehto poistetaan, koska ihmisillä ei ole varaa mennä eläinlääkäriin saadakseen esimerkiksi kissalle matolääkettä. Siksi onkin tärkeää, että käytäntömme on joustava. Olen iloinen, että molemmat esittelijät hyväksyivät ehdotuksen, ja ilman muuta kannatan sitä.
Viimeinen asiani koskee hevoseläimiä. Ellemme ole varovaisia, aiheutamme tässäkin kärsimystä eläimille, jotka eivät ansaitse sitä. Yhdistyneessä kuningaskunnassa ei esimerkiksi syödä hevosenlihaa. Muissa valtioissa se voi olla sallittua. Jos lääkkeiden saatavuutta rajoitetaan, eläimet joutuvat taas kärsimään. Siksi on erittäin tärkeää hyväksyä hevoseläimiä koskeva uusi tarkistus 65. Lopetan tähän, koska olen jo esittänyt kaikki maatalouteen liittyvät näkökohdat. Kiitän molempia esittelijöitä siitä, että he sisällyttivät mietintöihinsä maatalousvaliokunnan lausunnon, ja odotan innokkaasti myönteistä lopputulosta. Toivon komissionkin ottavan lausuntoni huomioon.

Trakatellis (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää molempia esittelijöitä heidän keskusteltavaksi jättämistään poikkeuksellisen hyvistä mietinnöistä ja erityisesti esittelijä Grossetêtea, jonka kanssa olen tehnyt erinomaista ja todella hedelmällistä yhteistyötä.
Haluaisin käsitellä lyhyesti muutamaa kohtaa lääkelainsäädännön tarkistusta koskevassa ehdotuksessa, jonka tarkoituksena on ylläpitää korkeita kansanterveyden vaatimuksia ja toteuttaa yhtenäismarkkinat. Laajentumisen haasteisiin pyritään vastaamaan soveltamalla lääkkeiden luvanantoon ja seurantaan entistä toimivampaa ja yksinkertaisempaa menettelyä - lääkkeillä tarkoitetaan tässä kohtuuhintaisia lääkkeitä - ja potilaille pyritään lisäksi takaamaan lääkkeitä koskevien tietojen avoimuus ja saatavuus.
Käsittelen ensin innovaatiota. Olemme riippuvaisia uusia aineyhdistelmiä ja uusia lääkkeitä koskevasta tieteellisestä tutkimuksesta ja innovaatiosta voidaksemme torjua ja parantaa sairauksia. Tällainen tutkimus edellyttää lääketeollisuudelta kuitenkin rohkeita sijoituksia, ja ne ovat mahdollisia vain, jos tarjoamme sille taloudellisia kannustimia.
Kannustimet perustuvat pääasiassa tietosuojaan, jolla tarkoitetaan teollisoikeuksien ja keksintöjen suojelemista. Lääkkeen keksimisestä aiheutuvat kustannukset johtuvat täten markkinoista ja sosiaaliturvajärjestelmistä, joihin kohdistuu nyt valtavia paineita ikääntyvän väestön vuoksi. Meidän on siis luotava tasapaino patentoidun tietosuojan, lääkkeiden hinnan ja suoja-ajan välille. Se ei ole helppoa. Asetuksessa aikaansaaduilla ja nyt ehdotetuilla järjestelyillä kuitenkin luodaan mielestäni tasapaino tietosuojan ja järkevän suoja-ajan välille.
Lääkkeiden turvallisuuskin on vakavasti otettava vaatimus, ja tässä erinomaisessa mietinnössä otetaan huomioon myös laatu- ja lääkevalvonta-asiat.
Lupamenettelykysymyksessä kannatan keskitettyä menettelyä, jossa osa hallinnosta on hajautettu jäsenvaltioille.
Lopuksi käsittelen toissijaisuusperiaatetta, joka on hyvin tärkeä tekijä, koska jäsenvaltiot maksavat laskun ja vastaavat terveydenhoidosta ja lääkinnästä. Presidentti Bush päätti eilen toimia juuri siksi, että jäsenvaltioihin kohdistuu tällä alalla valtavaa taloudellista painetta.

Ferreira (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, yhteisön lääkelainsäädännön tarkistaminen hoitotason parantamiseksi on hyvä asia, ja suhtaudumme myönteisesti eläimille ja ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden uuteen yhdenmukaistamisprosessiin. Euroopan terveyspolitiikkaa ei saisi kuitenkaan rajoittaa tähän äänestettävänämme olevaan tekstiin, vaan sitä pitäisi pohtia perusteellisemmin. Meidän on tarkasteltava lääkkeitä taas kansalaisterveyden näkökulmasta, sillä ei riitä, että lääkkeitä on olemassa - ne on myös oltava kaikkien miesten ja naisten saatavilla. Olemme lisäksi pahoillamme, ettemme ole keskustelleet sosiaalisesta suojelusta.
Jotta kansanterveyspolitiikka asetetaan teollisuuspolitiikan edelle, lääkearviointiviraston on kuuluttava terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosastoon eikä yritystoiminnan pääosastoon.
Olemme pettyneitä muihinkin komission ehdotuksen kohtiin, joista mainitsen ensiksi potilaille tarjottavan tiedotuksen. Elämme nopean tiedonvälityksen yhteiskunnassa, ja Internet tarjoaa paljon tietoa niille, jotka haluavat tai joilla on mahdollisuus käyttää sitä. Vaikka näiden tietojen laatu ei aina olekaan tyydyttävä, komission ehdottama ratkaisu tähän ongelmaan ei ole oikea. Se, että lääkeyhtiöille annetaan mahdollisuus välittää tuotteitaan koskevaa tietoa, ei auta poistamaan väärää tietoa, vaan oikeuttaa ainoastaan lääkemääräyksellä saatavien lääkkeiden mainonnan. Tämä Yhdysvalloissa ja Uudessa-Seelannissa sallittu malli on osoittanut rajansa. Yhdysvaltojen suoramainontakulut ovat lisääntyneet viime vuosikymmenenä 55 miljoonasta Yhdysvaltojen dollarista 2,5 miljardiin dollariin vuonna 2000. Lääkkeiden suoramainonnan kokonaiskasvusta 47 prosenttia käytettiin 50 lääkkeen mainontaan. Tämä on epäilemättä kaupallinen strategia, eikä sitä tehdä tiedotuksen vuoksi. Emme halua tarjota tällaista Euroopan kansalaisille.
Tarvitsemme riippumatonta tietoa riippumattomista lähteistä, jotka eivät vahingoita potilaiden ja lääkäreiden välisiä suhteita eivätkä aiheuta lääkkeiden liikakäyttöä.
Viraston tarjoamien tietojen avoimuutta koskevat ehdotukset ovat tämänsuuntaisia. Olisimme tietenkin voineet mennä hieman pitemmälle. Vaatiessaan tietoa potilaat vaativat myös turvallisuutta, ja tämän saavuttamisessa on tuskin apua siitä, että vaatimus markkinoille saattamista koskevan luvan uusimisesta viiden vuoden välein poistetaan.
Odottakaamme uusia lääkevalvontaa koskevia ehdotuksia todistaaksemme niiden arvon ja säilyttäkäämme se mahdollisuus, että uudelle lääkkeelle suoritetaan todellinen tieteellinen arviointi viisi vuotta markkinoille saattamisen jälkeen. Tällainen arviointi voisi tarjota samalla mahdollisuuden pohtia lääkkeen terapeuttista arvoa.
Lopuksi totean, että vaikka potilaat tarvitsevat tehokkaita lääkkeitä, jotkut heistä valitettavasti tarvitsevat kiireistä hoitoa ja toivovat saavansa uusia hoitomuotoja, jotka ovat näiden potilaiden viimeinen toivo, vaikka niistä ei olisikaan vielä kaikkia mahdollisia turvatakuita. Meidän on kuunneltava heitä ja vastattava heidän pyyntöönsä. Mietinnössä korostetaan joitakin merkittäviä haasteita. Ne vaikuttavat paitsi lääkepolitiikkaan myös terveyspolitiikkaan.

Maaten (ELDR).
Arvoisa puhemies, komissio on pyrkinyt ehdotuksessaan uudistamaan lääketeollisuutta tai ainakin aloittamaan uudistuksen. Lääketeollisuudessa Eurooppa on häviämässä Yhdysvalloille. Yhä useammat yritykset eivät ole syyttä päättäneet harjoittaa käytännön tutkimus- ja kehitystyötään Yhdysvalloissa. Euroopan lainsäädäntö on liian vaikeaselkoinen, ja se heikentää yritysten motivaatiota harjoittaa toimintaansa Euroopassa. Tällaisen kehityksen vastustamiseksi Euroopan on ensi sijassa parannettava yhteensovittamista tällä alalla. Kannatan ehdottomasti näiden vanhoihin kaavoihin kangistuneiden markkinoiden avaamista. Meidän on siksi pyrittävä lisäämään kilpailua Euroopan markkinoilla, ja yksi tapa toteuttaa se on geneeristen lääkkeiden asettaminen saataville entistä nopeammin. Tässä asiassa ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa on päästy järkevään sopuratkaisuun.
Kannatan myös Lontoon lääkearviointiviraston hoitamaa keskitettyä menettelyä ja sen tehostamista siten, että voidaan taata kaikkien lääkeyhtiöiden tasa-arvoinen kohtelu ja asettaa samat lääkkeet kaikkien eurooppalaisten potilaiden saataville. Keskitetty menettely edistää lisäksi kaikkia komission tavoitteita, kuten korkeatasoista terveydenhoitoa, sisämarkkinoiden toteuttamista, avoimuuden parantamista, kilpailun lisäämistä sekä laajentumista koskevia valmisteluja.
Minusta tiedon tarjoaminenkin on erittäin tärkeää. En ymmärrä, miksi lääketeollisuus ei saa välittää potilaille tietoa tuotteistaan. Olen sanonut tämän aikaisemminkin, mutta haluan vielä tässä yhteydessä toistaa, että Euroopan unioni ei ole ajan tasalla, ja se syrjii potilaitaan. Tällä hetkellä tietoa saavat vain henkilöt, jotka osaavat englantia ja joilla on mahdollisuus käyttää Internetiä, kun Yhdysvalloissa tietoa on saatavilla. Eurooppa pitää pimennossa sellaisia potilaita, joilla ei ole mahdollisuutta käyttää tällaisia välineitä, ja tästäkin syystä komission ehdotus koehankkeen tekemisestä on mielestäni järkevä, ja se on joka tapauksessa hyvä ensiaskel. Tarjoamalla ainoastaan astmaa, aidsia ja diabetesta koskevia tietoja mielestäni syrjitään muista sairauksista kärsiviä potilaita. Pyydän, että tätä luetteloa laajennetaan.
Lopuksi haluaisin huomauttaa, että tässä yhteydessä on tietenkin tärkeää vahvistaa myös potilasjärjestöjen asemaa Euroopan laajuisesti ja ottaa lisäksi huomioon laajentuminen ja keskitetty menettely. Vihreiden ryhmä on esittänyt tämänsuuntaisia tarkistuksia, ja minä kannatan niitä.

González Álvarez (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijöitä, koska nämä ovat erittäin vaikeita mietintöjä, eikä erilaisia etuja ja tavoitteita ole helppoa ottaa tasapuolisesti huomioon. Olen heidän kanssaan samaa mieltä siitä, että meidän on pyrittävä ennen kaikkea ottamaan huomioon potilaat ja tarjoamaan heille selkeää tietoa.
Emme saa myöskään unohtaa, mitä kollegamme sanoi keskitetysti hallinnoidun viraston ja monen eri viraston talousarviosta. Talousarvio on tiukka, ja lopulta käy ilmi, että ne meistä ovat oikeassa, jotka väittävät Euroopan unionin yleistä talousarviota hyvin vaatimattomaksi, jos sen on tarkoitus selviytyä laajentumisesta ja uusien jäsenvaltioiden aiheuttamista menoista.
Arvoisa puhemies, koska minulla ei ole paljon aikaa, haluaisin korostaa vain tiettyjä mietinnön kohtia: viraston virkamiehillä, asiantuntijoilla ja esittelijöillä ei ensinnäkään saa olla taloudellisia tai muita sidonnaisuuksia lääketeollisuuteen.
Toiseksi otan esiin asian, joka on todettu jo monta kertaa tässä yhteydessä, nimittäin selvän eron tekemisen mainonnan ja tiedotuksen välillä. Avoin tietokanta, johon terveyden alan ammattihenkilöstöllä, yrityksillä ja muilla on porrastettu käyttöoikeus, on oikein hyvä asia. Kuten on jo todettu, kaikilla ei ole kuitenkaan mahdollisuutta käyttää Internetiä, eivätkä kaikki osaa englantia. Jäsenvaltioiden onkin tarjottava potilaille muuntyyppistä tärkeää tietoa, jotta he voivat päätöksiä tehdessään ottaa huomioon lääkkeiden tehokkuuden, sivuvaikutukset ja kontraindikaatiot.
Seuraava asia koskee direktiiviä laiminlyövien luvanhaltijoiden seuraamusjärjestelmää, jossa luvanhaltijan toimet kyseenalaistetaan julkisesti. Kuten esittelijät ovat sanoneet, myös lääkevalvontaa on lisättävä, koska lääkkeen vaikutukset eivät lopu myyntiluvan myöntämiseen, ja lääkkeitä on lisäksi valvottava jatkuvasti.
Arvoisa puhemies, lopuksi totean, että lääkekuluja pienentävien geneeristen lääkkeiden saatavuutta pitäisi helpottaa. Lisäksi pitäisi varmistaa, että jäsenvaltiot tarjoavat kuluttajille selventävää tietoa siitä, etteivät edullisemmat lääkkeet ole välttämättä yhtään tehottomampia.

Rod (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, lääkelainsäädännön tarkistuksen tavoitteena on oltava mielestämme ennen kaikkea Euroopassa markkinoitavien lääkkeiden turvallisuuden, laadun ja tehokkuuden takaaminen kansanterveyden suojelemiseksi. Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta otti tämän huomioon, kun se hylkäsi suurella äänten enemmistöllä suoraan kuluttajille suunnattavan reseptilääkkeiden mainonnan ja lisäsi näin markkinoille saattamista koskevien lupamenettelyjen avoimuutta. Potilailla on oikeus saada puolueetonta ja luotettavaa tietoa sairauksista ja saatavilla olevista hoitomuodoista. Mikä olisi parempi tapa tiedottaa kuin asettaa julkiseen käyttöön tietokanta, joka kattaa kaikki virastossa rekisteröidyt lääkkeet ja kyseisten tuotteiden arviointikertomukset, lupien myöntämisen tai epäämisen syyt sekä selvitykset siitä, ovatko kliinisten kokeiden tulokset positiivisia vai negatiivisia?
Ainoastaan lääketeollisuudelta saatavat tiedot eivät nimittäin voi olla puolueettomia, ja ne ovat enemmän tai vähemmän rinnastettavissa suoraan kuluttajille suunnattavaan mainontaan. Lisäksi näyttää olevan tärkeää tiukentaa säännöksiä, jotka koskevat lääkkeiden markkinointia alan ammattilaisten käyttöön, mitä todellakin tehdään kotimaassani. Meidän on lisättävä viraston avoimuutta ja riippumattomuutta saattamalla sen tietoja kuluttaja- ja potilasjärjestöjen käyttöön.
Lääkkeiden turvallisuus ja laatu perustuu tieteelliseen arviointiin, jossa tuodaan esiin tuotteen haitat ja hyödyt. Hyöty-haittasuhteen perusteella voidaan päättää, myönnetäänkö tuotteelle markkinoille saattamista koskeva lupa. Asiaa on kuitenkin arvioitava uudelleen, jotta voidaan ottaa huomioon lääkkeen käyttöön liittyvät vaikutukset sekä käytettävissä olevat uudet tieteelliset tiedot. Hallinnollinen rasite, joka koituu markkinoille saattamista koskevan luvan uusimisesta viiden vuoden välein, ei missään nimessä erityisesti oikeuta välittömästi poistamaan uusien lääkkeiden säännöllistä uudelleenarviointia. Siksi ehdotammekin, että tuotetta arvioidaan uudelleen ainakin kerran sen oltua markkinoilla viisi vuotta. Tämä toimenpide ei ole missään nimessä ristiriidassa uusien säännösten kanssa, vaan se selvästikin parantaa lääkkeiden turvallisuutta. Emme myöskään suostu lyhentämään lääkkeiden tieteellisen arvioinnin kestoa keskitetyssä emmekä hajautetussa menettelyssä, vaikka kyseessä olisi nopeutettu menettely tai supistettu prosessi, joita kannatamme.
Lääkkeen tehokkuus voidaan loppujen lopuksi osoittaa ainoastaan vertaamalla sitä muiden sellaisten saatavilla olevien lääkkeiden tehokkuuteen, jotka on tarkoitettu vastaavien sairaustilojen hoitoon. Kannattaako kehittää uusia lääkkeitä, jos niillä ei ole mitään hoidollista lisäarvoa, tai kannattaako pitää markkinoilla sellaisia tuotteita, jotka ovat jääneet jälkeen uudesta lääketekniikasta? Alkuperäinen viiden vuoden kuluttua tehtävä arviointi tarjoaa mahdollisuuden pohtia tuotteiden hoidollista lisäarvoa. Tämä toimenpide ilman muuta kannustaa eurooppalaisia tutkimukseen ja innovaatioon.
Vastustamme myös tarkistuksia, joissa pyritään rajoittamaan keskitettyä menettelyä ja edistämään vastavuoroisen tunnustamisen menettelyä tai jopa epäämään geneeristen lääkkeiden markkinoille pääsy. Pidämme myönteisenä sitä, että ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta hyväksyy tarkistukset, joissa käsitellään lääkkeiden ympäristövaikutuksia. Kollegani ovat tukeneet meitä tässä asiassa, mistä olemme oikein iloisia.
Arvoisa puhemies, yhteenvetona totean, että vaikka komission alkuperäisissä ehdotuksissa yleisesti ottaen tuetaan lääkeyhtiöitä, meidän velvollisuutenamme - ja Euroopan parlamentin tehtävänä - on suojella kansalaisten, potilaiden ja kuluttajien etuja.

Fitzsimons (UEN).
Arvoisa puhemies, lääkkeet ovat aivan tavallisia ja jokapäiväisiä tuotteita. Kaikki meistä ovat todellakin käyttäneet niitä ja joutuneet niiden kanssa tekemisiin. Parlamentin yhteispäätösvaltuudet tällä alalla ovat toisin sanoen tärkeä käytännön esimerkki siitä, miten Euroopan parlamentin päätökset voivat vaikuttaa ihmisten elämään. Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan jäsenenä olen todellakin oppinut varautumaan eri järjestöjen valituksiin.
Monet maatalousjärjestöt, eläinlääkäriryhmät, maatalousosuuskunnat, lääkealan eturyhmät, luontaistuotekaupat ja lukuisat yksittäiset äänestäjät ovat ottaneet minuun yhteyttä tässä tilanteessa. Kullakin ryhmällä on omat erityiset huolensa, mutta esiin on tullut yksi yhteinen aihe: ehdotetussa lainsäädännössä ei oteta riittävästi huomioon jäsenvaltioiden erilaisia tilanteita. Tämä on varmasti opetus komissiolle. Ihannetapauksessa ehdotetussa lainsäädännössä otettaisiin huomioon tällaiset erot.
Meillä Irlannissa hevosia kasvatetaan pääasiassa urheilutarkoituksiin, eikä liha päädy ravintoketjun viimeiseen lenkkiin. Hevosille annettavilta lääkkeiltä ei siksi vaadita samoja takuita. Voisin mainita paljon muitakin esimerkkejä ja olen esittänyt ryhmäni puolesta useita tarkistuksia käsitelläkseni joitakin vaikeita kohtia. Komissiolle haluaisin sanoa, että jos aiomme taata päätöksenteon demokraattisen legitiimiyden, meidän on vakuutettava kansalaisillemme, että heidän erityiset huolenaiheensa on otettu huomioon. Kansalaisemme ovat vaarassa vieraantua meistä, jos sovellamme kaikkiin samoja säännöksiä, joissa ei oteta huomioon yksittäisten valtioiden tai alueiden erityispiirteitä.
Olemme saaneet Irlannissa juuri päätökseen pitkän kansanäänestyskampanjan, jolla on myönteisiä seurauksia Nizzan sopimukselle. Voimattomuuden ja etäisyyden tunne oli päällimmäisenä asiana koko kampanjan ajan. Lainsäätäjinä meillä on velvollisuus varmistaa, että tuomme ihmiset lähellemme ja välitämme heidän jokapäiväisistä huolistaan.
Lopuksi haluaisin onnitella molempia esittelijöitä.

Blokland (EDD).
Arvoisa puhemies, jokainen ihmiselämä on ainutlaatuinen ja arvokas, koska se on Jumalan lahja. Jokaista elämää on siksi suojeltava ja hoidettava mahdollisimman hyvin kehdosta hautaan saakka. Moitteettomasti toimivat eurooppalaiset lääkemarkkinat sopivat hyvin yhteen tämän pyrkimyksen kanssa.
Ryhmämme mielestä on erittäin tärkeää, ettei Eurooppa aseta mitään esteitä lääkemarkkinoinnoille. Olemme siksi sitä mieltä, että lääkkeiden valmistajien on voitava jatkossakin valita keskitetyn ja hajautetun lääkkeiden rekisteröinnin välillä. Pakollinen keskitetty rekisteröinti voisi estää välttämättömän joustavuuden alueellisten tuotteiden kohdalla, ja se voisi saada kansallisia rekisteröintiviranomaisia siirtymään ulkomaille. Se voisi olla pk-yrityksille lisäksi liian suuri kynnys, joka estäisi niitä saattamasta tiettyjä tuotteita markkinoille.
Olemme lisäksi sitä mieltä, että lasten lääkkeiden vaikutusten tutkimusta pitäisi lisätä. Monia lapsille tarkoitettuja lääkkeitä on testattu toistaiseksi aikuisilla, vaikka on ilman muuta selvää, että lapsilla on erilainen aineenvaihdunta kuin aikuisilla ja että lapset tarvitsevan erilaisen annostuksen ja lääkkeen antotavan.
Lopuksi totean, että vastustamme lääkkeiden mainonnan sallimista, koska se voisi turhaan lisätä lääkkeiden kulutusta. Kannatamme kuitenkin kattavan tiedotuksen tarjoamista potilaille. Odotammekin kiinnostuneina tulosta Euroopan komission ehdottamasta kokeilusta, jossa potilaille tarjotaan tietoa aktiivisesti.

Schleicher (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, käsittelemme tänään Euroopan lääkelainsäädännön laajamittaista tarkistusta. Se vaikuttaa kaikenkokoisten alalla toimivien yritysten kilpailukykyyn ja näin ollen moniin työpaikkoihin. Sillä on tietenkin vaikutuksia myös koko kaupankäyntiin, apteekkeihin ja viime kädessä myös potilaisiin. Tämä jättiläismäinen asiakirja juontaa juurensa muun muassa komission uudesta strategiasta, jota se on noudattanut jo monta vuotta. Tällä hetkellä yli 80 000 sivua käsittävää yhteisön lainsäädäntöä on tarkoitus yksinkertaistaa ja supistaa.
Tässä tarkistuksessa voidaan antaa yksi ainoa säädös, jolla tehdään toivotut sisällölliset muutokset ja kodifioidaan ne edeltävän säädöksen muuttumattomien säännösten kanssa. Tämän tehtävän vaikeudesta ovat osaltaan osoituksena lukuisat tarkistukset, jotka esitettiin ensin asiasta vastaavalle valiokunnalle ja nyt täysistunnolle. Arvostan kovasti sekä komission että molempien esittelijöidemme, Grossetêten ja Müllerin, valtavaa työpanosta. Olen kuitenkin todella huolissani siitä, että olemme saattaneet jossain määrin kadottaa kokonaiskäsityksen tilanteesta, jolloin vähemmän tärkeiltä tuntuvat asiat jäävät kenties käsittelemättä. Haluaisin siksi kohdistaa huomion paitsi ihmisille myös eläimille tarkoitettuihin homeopaattisiin lääkkeisiin ja pyydän teitä kannattamaan myös näitä tarkistuksia.
Euroopan parlamentti on lainsäädäntöelin, ja meidän varmistettava, että teemme huolellista työtä. Ensimmäisessä käsittelyssä meillä on vielä paljon mahdollisuuksia, mutta meidän on jätettävä mahdollisuuksia toiseenkin käsittelyyn. Pyydän teiltä siksi tukea, mutta pyydän myös oikeudellisia yksiköitä ja esittelijöitämme tutkimaan, onko lopputulos johdonmukainen. Nähtäväksi jää, onko jäsenvaltioiden ja muiden asianosaisten aiempaa helpompaa soveltaa lääkelainsäädäntöä yksinkertaistetun kielimuodon vuoksi. Kiitän kaikkia asian käsittelyyn osallistuneita ja toivon, että tämä suuri hanke onnistuu.

Whitehead (PSE).
Arvoisa puhemies, tässä lyhyessä ajassa haluaisin esittää kaksi huomautusta, jotka molemmat liittyvät eläinlääkkeisiin. Niiden käsittely on tavallaan jäänyt vähälle näissä keskusteluissa, koska ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden tilanne on niin äärettömän hankala.
Ensiksi varoitan 67 artiklassa esitetyistä komission ehdotuksista, että kaikkia elintarvikkeiden tuottamiseen käytettäville eläimille tarkoitettuja eläinlääkkeitä on oltava saatavilla ainoastaan lääkemääräyksellä. Joissakin jäsenvaltioissa, kuten omassa kotimaassani, on yleisesti hyväksytty jakelujärjestelmä, joka sallii sellaisten eläinlääkkeiden hankkimisen ilman lääkärin määräystä, joiden kohdalla eläinlääkärin osallisuutta ei katsota tarpeelliseksi lääkkeen turvallisen ja tehokkaan käytön varmistamiseksi. Ymmärrän kyllä, miksi joissakin jäsenvaltioissa toimivat toimialajärjestöt vastustavat sitä, mutta Irlannissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa tällainen järjestelmä on toiminut tehokkaasti jo monta vuotta. Tarkastellessamme nyt unionin laajentumista esiin tulee kaikenlaisia ongelmia, jos annamme itsellemme luvan siirtyä kohti keskitettyä järjestelmää, jossa kyseisten lääkkeiden käyttö sallitaan ainoastaan lääkemääräyksellä, joita nykyään toimittavat valtuutetut henkilöt, kuten Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Suosittelen siksi parlamentille tarkistusta 43.
Toinen ja viimeinen huomautukseni on, että käsitellessään komission ehdottamia pakollisia keskitettyjä menettelyjä valiokunta päätti siirtyä ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevaan joustavampaan järjestelmään, mutta ei tehnyt samoin eläinlääkkeiden kohdalla. Meidän pitäisi korjata asia, ja voimme näin ollen poistaa tarkistuksen 171.
Lopuksi totean komission tekevän virheen ehdottaessaan, että vaatimus markkinoille saattamista koskevan luvan uusimisesta viiden vuoden välein poistetaan. Se on varokeino, joka meidän pitää säilyttää.

Thors (ELDR).
Arvoisa komission jäsen, hyvät esittelijät, haluaisin kiittää esittelijöitämme heidän erinomaisesta työskentelystään melko vaikeaselkoisen asian parissa. Minulla ei ole yleensä tapana kiittää esittelijöitä, mutta tässä tapauksessa siihen on hyvä syy, sillä on äärimmäisen vaikeaa yrittää hallita koko tämä laaja ala.
Hyvät kollegat, me kaikki tiedämme, että monissa EU-valtioissa lääkemenot ovat terveydenhoitokustannusten nopeimmin kasvava osatekijä. Monissa valtioissa on melko suuri vajaus juuri lääkkeiden rahoituksessa. Minusta terveysministerien oli siksi tärkeää osallistua asian käsittelyyn ennen kuin neuvoston rakennetta muutettiin tehokkuuden lisäämiseksi. Toivon terveysministerien osallistuvan siihen jatkossakin.
Suhtaudun yleensä hyvin epäilevästi siihen, että parlamentti pyytää komissiolta lisää kertomuksia. Tällä kertaa komission on kuitenkin mielestäni tärkeää seurata lääkkeiden hintojen kehitystä ja ottaa huomioon valtioiden väliset erot. Siten voimme saada erittäin arvokasta tietoa erilaisista rajoituksista.
Tuen kollega Maatenin esittämiä näkemyksiä tietojen saatavuudesta ja komission jäsenen toteamusta siitä, ettei kyse ole mainonnasta vaan tietojen saatavuudesta. Meillä on paljon esimerkkejä lääkäreille sopimattomalla tavalla annetuista tiedoista ja muusta tuesta. Tietojen valvonnan avulla voisimme aiempaa paremmin seurata tämän alan varojen käyttöä. Se on mielestäni tärkeää.
Suurimpia ongelmia mielestäni on, että meillä on niin sanottua maksettua tutkimusta - tähän puututtiin myös monissa tarkistuksissa. Useat arvostetut sanomalehdetkin ovat uhranneet sivujaan asian käsittelyyn.
Lopuksi painotan jäsen Rodin tavoin olevani iloinen, että lääkkeiden ympäristövaikutuksetkin otetaan huomioon. Emme halua luoda esteitä lääkkeille, mutta myönteisiä vaikutuksia on arvioitava suhteessa muihin vaikutuksiin.

Ainardi (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, komission esittämissä asetus- ja direktiiviehdotuksissa pyritään - ilmeisesti ensisijaisesti - vahvistamaan lääkeyhtiöiden lyhyen aikavälin kilpailukykyä.
On etenkin ehdotettu, että kliinisiä kokeita koskevien tietojen suoja-aikaa pidennetään, että markkinoille saattamista koskevaa lupamenettelyä nopeutetaan ja sen joustavuutta lisätään ja ennen kaikkea että lääkeyhtiöiden annetaan jatkossa julkisesti mainostaa lääkemääräystä edellyttäviä lääkkeitä.
Ennen kaikkea on ehdotettu Yhdysvalloissa käytössä olevaa mallia, jonka mukaisesti tämä kielto poistettiin vuonna 1997. Yksinomaan markkinalähtöiseen ajattelutapaan perustuen lääkkeitä pidetään näissä ehdotuksissa jokapäiväisinä kulutushyödykkeinä, melkeinpä minä tahansa tuotteena. Tämä lähestymistapa yhdistyy kansainvälisissä kauppaneuvotteluissa yhä yleisemmäksi tulleeseen käytäntöön, jossa terveys ja koulutus pyritään alistamaan palvelujen vapauttamisessa vallitseville markkinalaeille.
Tässä huonontuvassa tilanteessa perustettiin yhteisötason työryhmä, jonka tehtävänä oli yhdistää kuluttajajärjestöt, perhejärjestöt, potilasyhdistykset, vakuutusyhtiöt ja sairausvakuutuselimet. ?Eurooppa ja lääkkeet? -ryhmä on pyrkinyt tiedottamaan ja selvittämään asioita eurooppalaisille elimille ja hallituksille.
Tämä toiminta, joka on saanut meidät paremmin ymmärtämään asiakirjan taloudelliset, poliittiset ja eettiset haasteet, on tuottanut tulosta. Sen ansiosta valtaosa ympäristövaliokunnan jäsenistä hyväksyi nämä komission lähestymistavasta poikkeavat mietinnöt, ja erityisen myönteistä minusta on, että mietinnöissä vastustetaan lääkkeiden mainontaa.
Ryhmäni pyrkii yhdessä Eurooppa ja lääkkeet -ryhmän kanssa toteuttamaan kaikkialla Euroopan unionissa vastuullista politiikkaa, joka parantaa kansanterveyttä, terapeuttista edistystä ja kuluttajien suojelua. Näiden tavoitteiden saavuttaminen edellyttää kolmen periaatteen vahvistamista eurooppalaisessa lääkkeiden sääntelyjärjestelmässä. Nämä periaatteet ovat valtioiden välinen yhdenmukaistaminen laadukkaan arvioinnin ja valvonnan takaamiseksi, lääkkeistä vastaavien elinten riippumattomuus ja järjestelmän avoimuus kaikille.

De Roo (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, keskitetty menettely on ensisijainen valintamme. Lääkkeiden pitää olla kaikkien eurooppalaisten saatavilla etenkin laajentumisen jälkeen. Se tosiasia, että meillä on 500 tarkistusta, johtuu osaltaan erilaisista eturyhmistä sekä uusien ja geneeristen lääkkeiden välisestä ristiriidasta. Suhtaudun myönteisesti sopuratkaisuun, jossa tarjotaan kahdeksan vuoden suoja-aika. Voin melkein hyväksyä myös uusien lääkkeiden kymmenen vuoden suojakauden EU:ssa. Geneeristen lääkkeiden valmistajilla pitäisi kuitenkin olla mahdollisuus myydä tuotteitaan Euroopan ulkopuolisissa valtioissa. Nämä valtiot ovat poikkeuksetta köyhempiä, ja ne hyötyisivät edullisemmista lääkkeistä.
Ryhmäni on iloinen, että komission ehdotus sallia aidsin, astman ja diabeteksen hoitoon tarkoitettujen lääkemääräystä edellyttävien lääkkeiden mainonta kärsi murskatappion ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa. Siitä huolimatta liberaaliryhmä on esittänyt uudelleen tämän järjettömän ehdotuksen. Yhdysvalloissa lääkemääräystä edellyttävien lääkkeiden mainontaa ei ole valvottu viiden viime vuoden aikana. Myynti on kasvanut 80 prosenttia, ei selvästikään pelkästään mainonnan vuoksi, mutta kasvanut kuitenkin. Yhdysvaltojen väestö ei ole kuitenkaan nyt yhtään terveempää kuin aikaisemmin, vaikka lääketeollisuuden voitot ovat kasvaneet huimasti.
Potilaamme tarvitsevat kipeästi lisää tietoa, mutta sitä on annettava vain heidän omasta pyynnöstään. Tällä hetkellä heidän on tyydyttävä yhdysvaltalaisiin Internet-sivustoihin. Potilailla pitäisi olla mahdollisuus hankkia lääkkeitä koskevaa tietoa omalla kielellään Internetin ja puhelinpalvelulinjojen välityksellä. Viiden vuoden välein tehtävästä lääkkeiden uudelleenarvioinnista on tullut nyt muodollisuus. Ryhmäni kannattaa uudelleenarviointimenettelyn parantamista - todellisen uudelleenarvioinnin toteuttamista. Onko lääke tuottanut lisäarvoa? Lääketeollisuus on ehdottomasti tätä vastaan. Haluaisin kuitenkin toistaa, että etusija on oltava terveydenhoidolla eikä kaupallisilla intresseillä. Monet lääkkeet ovat myrkyllisiä aineita. Vielä kehosta haihduttuaankin ne ovat usein myrkyllisiä, myös ympäristölle. Tästä syystä ryhmäni on erittäin iloinen, että uusia lääkkeitä arvioitaessa otetaan nyt huomioon ympäristökin. Euroopan komissio on tehnyt siinä vakavan virheen. Johtuuko se siitä, että asiasta vastaa teollisuuden pääosasto?

Farage (EDD).
Arvoisa puhemies, menneinä vuosina olemme saaneet paljon kokemusta tästä alasta, etenkin organofosfaattitorjunta-aineista, joita käytetään lampaiden kylpyaltaissa ja monissa muissa tarkoituksissa.
Kokemuksesta tiedämme, että lupajärjestelmä on kokonaisuudessaan väärä turvallisuustakuu, sillä myrkyllisyyttä ja ihmisille tai eläimille mahdollisesti aiheutuvaa terveysriskiä ei voida täysin varmistaa etukäteen tehtävillä kokeilla. Turvallisuus voidaankin taata luvan myöntämisen jälkeen toteutettavalla tehokkaalla valvontajärjestelmällä, joka on tarpeeksi tarkka tunnistamaan haitalliset vaikutukset nopeasti ja mahdollistamaan ripeisiin ja tehokkaisiin toimiin ryhtymisen. Tämä edellyttää tehokkaita hallinnollisia ja lääkintäjärjestelmiä sekä diagnostisia järjestelmiä kaikissa jäsenvaltioissa. Tiedämme kokemuksesta senkin, etteivät nämä järjestelmät ole läheskään riittäviä. Meidän olisikin siksi mielestämme parasta keskittyä tähän alaan eikä laajentaa jo ennestään monimutkaisia sääntöjä.

Oomen-Ruijten (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, jäsenvaltioidemme kovin erilaisten lääkepolitiikkojen aiheuttamaa ongelmaa ei voida ratkaista tänään. Olemme kuitenkin ottamassa oikeansuuntaisen askeleen yhdenmukaistaessamme rekisteröintiä sekä lääkkeiden, erityisesti geneeristen lääkkeiden, markkinoille saattamista koskevia vaatimuksia. Jäsenvaltioiden markkinoille pääsy on kuitenkin edelleen kunkin jäsenvaltion päätettävissä.
Yksi tämänpäiväisistä tärkeistä keskustelunaiheista on alkuperäislääkkeen ja sellaisen geneerisen tuotteen välinen suhde, joka tuodaan markkinoille patentti- ja tietosuojakauden päätyttyä. On esitetty kehnoa sopuratkaisua, johon olen jättänyt paremmin muotoillun tarkistuksen. Pyydän kollegoiltani kannatusta, mutta hyväksyn kyllä sopuratkaisun.
Haluaisin itse asiassa käyttää tämän tilaisuuden hyväkseni ja varoittaa, että geneerisen tuotteen markkinoille saattaminen ei alenna automaattisesti hintoja. Olen pannut merkille, että Alankomaissa geneerinen tuote on kalliimpi kuin alkuperäislääke monissa muissa jäsenvaltioissa.
Haluaisin käsitellä myös hintapolitiikkaa. Vaikka korostammekin taas avoimuutta, on turhauttavaa, ettei avoimuusdirektiiviä ole täydennetty - osoitan tämän huomautuksen myös vuoden 1989 esittelijöille. Käytännöissä on suuria eroja, emmekä pysty ratkaisemaan niitä tänään. On aivan naurettavaa, että Alankomaista, jossa kuluttajat maksavat geneerisistä lääkkeistä niin kalliin hinnan, viedään samaan aikaan lääkkeitä muihin jäsenvaltioihin. Meidän on tehtävä tästä loppu.
Lopuksi totean, etten ole mainonnan kannalla. Kannatan itsesääntelyyn perustuvan tiedon tarjoamista Internet-sivustoilla. On samantekevää, onko tieto peräisin kansallisilta virastoilta vai itse teollisuudelta, kunhan se perustuu itsesääntelyyn. Keskustelutaitoiset kuluttajat eivät saisi mielestäni joutua turvautumaan yhdysvaltalaisiin Internet-sivustoihin, vaan heillä pitäisi olla mahdollisuus saada samaa tietoa myös Euroopasta. Pyytäisin teitä vielä tarkkaan harkitsemaan asiaa koskevia tarkistuksiani.
Corbey (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, lääketeollisuudella menee hyvin. Niiden on toiminta on ollut jo kauan erittäin tuottoisaa. Terveydenhuollon määrärahatilanne ei sen sijaan valitettavasti ole kovinkaan hyvä. Lääkekustannukset kasvavat koko ajan useimmissa jäsenvaltioissa. Lääkkeiden kehittämistoiminnallakaan ei mene hyvin. Euroopassa on vähän todellista innovaatiota, ja vieläkin surkeampaa on se, että lääkkeiden kehittäminen maailmanlaajuisen terveydenhuollon kriisin torjumiseksi on jäänyt pahasti jälkeen. Tästä surkeasta tilanteesta huolimatta voimme ottaa oikeansuuntaisia askeleita tarkistamalla lääkelainsäädäntöä.
Meidän pitäisi ennen kaikkea harjoittaa järkevää hintapolitiikkaa. Lääkkeiden hinnat määritetään kansallisella tasolla, ja niissä on tällä hetkellä suuria eroja EU:n jäsenvaltioiden välillä. Komission pitäisi antaa uusia lääkkeitä koskevia ohjeita niiden kehittämiskustannusten perusteella. Monet valtiot haluaisivat leikata julkisia terveydenhuoltomenoja korottamalla potilaiden omavastuuta lääkekustannuksissa. Se ei ole hyväksyttävää. Valtioiden pitäisi itse asiassa pyrkiä säästämään parantamalla teollisuuden kanssa käytäviä yhteisiä neuvotteluja eikä korottamalla potilaiden omavastuuta.
Toiseksi lainsäädännöllä ei pitäisi estää vaan pikemminkin edistää innovaatiota. Teollisuus haluaa tehdä sen pidentämällä tietosuojakautta, mutta se ei takaa innovaatiota. Sillä on itse asiassa aivan päinvastainen vaikutus: Yhdysvalloissa on enemmän innovaatiota, vaikka siellä on lyhyempi suojakausi. Meidän on vauhditettava innovaatiota korostamalla hoidollista lisäarvoa ja ennen kaikkea osoittamalla julkista johtajuutta ja ottamalla itse esiin tutkimukseen liittyviä kysymyksiä. Tutkimusohjelmasta voidaan päästä sopimukseen hintaneuvotteluissa. Hyvän hinnan tarjoaminen vastikkeeksi koko maailman tarvitsemiin lääkkeisiin tehtävistä sijoituksista on oikeansuuntainen askel.
Kolmanneksi totean, että meidän on annettava säännöksiä, jotka mahdollistavat geneeristen versioiden tuotannon tärkeistä lääkkeistä, jotka on vielä suojattu patentilla mutta joita kehitysmaat eivät pysty hankkimaan. Tätä säännöstä pitäisi soveltaa ainoastaan sellaisten maiden lääkkeisiin, joilla ei ole vielä omia tuotantoresursseja. Dohan kokouksessa onnistuttiin merkittävästi edistämään kehitysmaiden mahdollisuuksia saada lääkkeitä. Meidän on nyt otettava pieni mutta tärkeä askel.
Meidän on lisäksi päättäväisesti säilytettävä lääkemainontaa koskeva kielto. Potilaille tarkoitettu suora tiedotus tai mainonta ei ole oikea etenemistapa. Lääketeollisuus kuluttaa jo nyt valtavia rahamääriä markkinointiin. Markkinoinnin lisääminen nostaa turhaan lääkkeiden hintoja. Vähintään yhtä tärkeä näkökohta on, että meidän on estettävä teollisuutta puhumasta terveitä ihmisiä sairaiksi. On muitakin keinoja varmistaa potilaiden hyvä tiedonsaanti.
Haluaisin lopettaa lausumalla kiitokset esittelijä Grossetêtelle ja ennen kaikkea esittelijä Müllerille hänen tekemästään monimutkaisesta työstä. Tuen koko sydämestäni kaikkia hänen pyrkimyksiään saada lääkkeet soveltumaan entistä paremmin lapsille ja naisille sekä hänen eurooppalaista lähestymistapaa koskevaa pyyntöään, josta haluaisin myös esittää kiitokset.

Ries (ELDR).
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin kiittää komission jäsenen Liikasen henkilöstöä ja ennen kaikkea esittelijöitä Grossetêtea ja Mülleriä heidän laadukkaasta työstään käsitellessään yhtä vaalikautemme tärkeimmistä kansanterveyttä koskevista asiakirjoista.
Koska pääasiat ovat tulleet jo käsitellyksi, käytän puheaikani kohtiin, joissa on vielä erimielisyyksiä. Minusta on ensinnäkin tärkeää korostaa, että Lontoossa sijaitseva Euroopan lääkearviointivirasto on ollut keskeisessä asemassa jo seitsemän vuotta, ja tätä asemaa kannattaa laajentaa kaikkiin uusia vaikuttavia aineita sisältäviin lääkkeisiin, kun otetaan huomioon tuleva laajentuminen ja sisämarkkinoiden toiminnan tehostaminen. Tästä syystä liberaaliryhmä ehdottomasti vastustaa Müllerin mietinnön tarkistusta 136.
Mitä tulee kaupallisten tietojen suojaamiseen, valiokunnan äänestyksessä - kahdeksan jäsenen äänestäessä puolesta ja kahden pidättyessä äänestämästä - hyväksyttiin sopuratkaisu, joka tasapainottaa vaatimuksia ja joka on mielestäni juuri sopiva. Miksi? Se johtuu siitä, ettei kukaan ole pystynyt osoittamaan, että teollisoikeuksien suojelulla olisi suora ja erityinen vaikutus geneeristen tuotteiden menestykseen. Erittäin hyviä esimerkkejä tästä ovat Saksa ja Yhdistynyt kuningaskunta, joissa tietosuojakausi kestää täydet kymmenen vuotta ja joissa geneeristen tuotteiden markkinaosuus on kuitenkin 20 prosenttia. Jos hyökkäämme tutkimusta ja kehitystä vastaan, hyökkäämme väärään kohteeseen ja vaarannamme kaikkein oleellisimmat terveyden suojelun lähtökohdat. Mielestäni olisi rehellisempää tunnustaa, että geneeristen tuotteiden kehittämiseen todellakin vaikuttavat hintoihin ja hyvityksiin liittyvä aito kannustuspolitiikka ja lisäksi terveyden alan ammattilaisten pyrkimykset valistaa potilaitaan, ja tuen jäsen Oomen-Ruijtenin perusteluja asiasta.
Viimeinen asiani koskee potilaille välitettäviä tietoja. Toisten jäsenten tavoin en ole tyytyväinen valiokunnan äänestykseen ensinnäkään siksi, että Euroopan komissiolla oli rohkeutta käydä käsiksi huomattavaan käytännön ongelmaan, joka on ratkaistava, halusimmepa tai emme. Internetissä vapaasti käytettävissä olevaa tietoa ei tällä hetkellä valvota, ja sillä voi olla tuhoisia seurauksia, kuten komission jäsen Liikanen totesi keskustelun alussa. En ole äänestykseen tyytyväinen myöskään siksi, että oikeiden tietojen tarjoaminen ei välttämättä ole mainontaa - tätä on todellakin syytä korostaa - enkä siksi, että näiden kahden asian rinnastaminen, jota jotkut taitavasti puolustavat, on yksioikoinen ja harhaanjohtava ajattelutapa. Meidän pitäisi siksi selventää ja viimeistellä komission tekstiä, mitä esittelijä Grossetête yrittikin tehdä, eikä poistaa kaikkea.
Arvoisa puhemies, lopuksi kaikkein tärkein seikka, jota esittelijätkin ovat kylliksi painottaneet: on erittäin tärkeää säilyttää oikeudenmukainen suhde kansanterveyteen liittyvien oleellisten painopisteiden ja niiden painopisteiden välillä, joiden tarkoituksena on edistää lääketeollisuuden kilpailukykyä ja siten myös eurooppalaista tutkimusta ja yhtenäismarkkinoidemme toteutumista.
(Suosionosoituksia oikealta)

Bordes (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, mietinnössä puolustetaan lääketeollisuuden etuja. Voiton tavoittelua ei voida kuitenkaan sovittaa yhteen kansanterveyden puolustuksen kanssa. Kun joku väittää suojelevansa kansanterveyttä, hänen on asetettava yhteisön edut etusijalle ja otettava huomioon kaikkien ihmisten terveys huolimatta siitä, onko heillä varaa maksaa.
Lääketeollisuus on kiinnostunut ainoastaan maksukykyisistä henkilöistä. Se haluaa siksi työskennellä nopeasti laskeakseen markkinoille tuottoisia lääkkeitä. Alan ammattikielellä ilmaistuna se toisin sanoen haluaa todellisia ?myyntihittejä?, jotka tuottavat yli miljardi dollaria vuodessa. Kun tutkimukseen ja kokeisiin kuitenkin käytetään liian vähän aikaa voiton saamisen nopeuttamiseksi, sillä on tietenkin haitallisia vaikutuksia potilaiden turvallisuuteen ja terveyteen näillä teollisuuden aloilla työskentelevistä puhumattakaan.
Tuomitsen toisenkin voiton tavoittelun seurauksen, nimittäin työpaikkojen menetykset myös tutkimusalalla. Näin käy tällä hetkellä Aventis-lääkeyhtiössä, joka lakkauttaa 10 000 työpaikkaa eri puolilla maailmaa ja sulkee tehtaita ja tutkimuskeskuksia useassa maassa.
Puhutte avoimuudesta, mutta lääketeollisuus on aina kätkenyt voittonsa, jotka kuuluvat teollisuuden suurimpiin, koska kansalliset terveydenhoitojärjestelmät takaavat nämä voitot.
Sanotaan, että olisi kamalaa, jos terroristit saastuttaisivat ihmiset isorokolla, koska meillä ei olisi tarvittavia lääkkeitä ihmisten hoitoon. Tämä lienee totta, mutta tämä katastrofaalinen olettamus on jo toteutumassa. Joka päivä tuhansia lapsia kuolee tuhkarokon kaltaisiin sairauksiin, joita osaamme hoitaa ja joiden hoitoon on olemassa lääkkeitä. Tämä johtuu suurten lääkeyhtiöiden voitonnälästä, ja hallitusten on pakko tukea niitä.

Breyer (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tiedämme kaikki omasta kokemuksesta, ettei Euroopan unionissa ole todellisia lääkkeiden sisämarkkinoita. Hinnat vaihtelevat Belgian ja Saksan välillä jopa 400 prosenttia, eikä sitä voi selittää erilaisilla arvonlisäverokannoilla!
Pelkään, että mietinnöissä keskitytään liikaa lupamenettelyihin. Toivon kuitenkin, että kovasti kaipaamamme ja vaatimamme avoimuuden ansiosta kuluttajat ymmärtävät jatkossa paremmin, miksi jäsenvaltioiden välillä on niin suuria hintaeroja.
Ei käy päinsä, että meillä on eurooppalaiset sisämarkkinat, jotka eivät selvästikään päde lääketeollisuuteen. Toivon, että avoimuus selventää myös julkisen tutkimuksen ja teollisen tutkimuksen kytköksiä ja että tietokantojen avulla saadaan jatkossa enemmän tietoa siitä, ketkä ovat olleet tekemässä tiettyjä kliinisiä kokeita ja miten paljon julkisia tutkimuksia rahoitetaan ulkopuolisin varoin.
Minäkin olen iloinen, että onnistuimme hylkäämään mainonnan, sillä se olisi vain herättänyt potilaissa sellaisia odotuksia, joita ei olisi pystytty täyttämään. Pyrimme tarjoamaan aiempaa parempia ja edullisempia tuotteita emmekä lisäämään mainontaa.

Korhola (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja hyvät kollegat, arvostan suuresti sitä, että kollega Grossetête on tarkistuksissaan toistuvasti tuonut esiin kansanterveys- ja turvallisuusnäkökohdat - ne näkökohdat, joita turvaamaan lääkkeitä on alun alkaen ajateltu. Nämä pienet huomautukset eivät ole turhia. Jos lääkkeistä sitten onkin monen käsissä tullut itseisarvo, itsetarkoitus, joka on kääntynyt itse tavoitetta vastaan, Grossetêten linja on tervetullut kurinpalautus. Toivon todella, että se henki säilyy tässä direktiivissä valmiiseen lopputulokseen saakka.
Myös tarkistus 16 geneeristen lääkkeiden ainesosien yksilöimisestä on paikallaan, koska se edesauttaa niiden järkevää käyttöä, niin kutsuttua geneeristä substituutiota. Kysymys on rationaalisesta lääkkeiden käytöstä ja lääkepatenttien raukeamisen jälkeen tapahtuvasta lääkkeiden hintapotentiaalin hyödyntämisestä julkisissa lääkekorvausjärjestelmissä. Myös potilaiden maksuosuudet vähenevät siirryttäessä käyttämään vastaavia, mutta alkuperäislääkkeitä halvempia lääkkeitä.
Geneeristen lääkkeiden käytön edistäminen vastaa täysin Euroopan unionin lääkepoliittisia ja kansanterveyspoliittisia tavoitteita. Näihin tavoitteisiin kuuluu toisaalta uusien ja terapeuttiselta arvoltaan merkittäviksi katsottavien lääkkeiden käyttööntulon varmistaminen niitä tarvitseville potilaille. Viimeksi mainitut lääkkeet ovat patenttisuojan piirissä ja yleensä kalliita. Kokemukset kotimaassani Suomessa ja monissa muissa maissa ovat osoittaneet, että lääkkeiden määräämiskäytäntö ei muutu riittävästi halvempien rinnakkaisvalmisteiden ja rinnakkaistuontivalmisteiden suuntaan, ellei julkisen vallan toimenpiteillä, toisin sanoen lainsäädännöllä, ohjata kehitystä. Tällaisia ohjauskeinoja ovat muun muassa viitehintajärjestelmät, lääkärikohtaiset lääkebudjetit ja geneerinen substituutio.
Lisäksi kiitän niitä kollegoja, jotka ovat tehneet tarkistuksen 95, joka velvoittaa valmistajat toimittamaan lääkkeitä tukkuportaalle riittävässä määrin. Toimitusrajoitukset, joita muutamat lääketehtaat harjoittavat, aiheuttavat vaikeuksia lääketukkukauppiaiden toiminnalle ja viime kädessä potilaalle.

De Keyser (PSE).
Arvoisa puhemies, tänään käsiteltäville Grossetêten ja Müllerin mietinnöille on yhteistä epäsuorasti ilmaistu mutta oleellinen lähtökohta: lääkkeet eivät ole mitä tahansa tuotteita; ne vaikuttavat terveyteen, eikä terveyttä voi ostaa. En tiedä, onko se jumalallinen oikeus, kuten on sanottu, mutta se on joka tapauksessa luovuttamaton oikeus.
Esittelijät ovat kuitenkin tehneet käytännössä mahdottomasta mahdollisen. He ovat toisin sanoen ennen kaikkea sovittaneet yhteen potilaan edut, jotka liittyvät riippumattomaan tiedotukseen, turvallisuuteen geneeristen tuotteiden nopeaan saatavuuteen, vaikka minun mielestäni olisimme ilman muuta voineet mennä paljon pitemmällekin. Tällä alalla sopuratkaisut ovat kuitenkin vielä hyväksyttäviä. Esittelijät ovat lisäksi auttaneet hallitsemaan vakuutusyhtiöiden ja sairausvakuutuslaitosten talousarviota, sillä vaikka terveyttä ei voikaan ostaa, se tulee yhä kalliimmaksi lääkkeiden kehityksen, saatavilla olevien farmaseuttisten tuotteiden valtavan määrän ja ikääntyvän väestön vuoksi. Viimeisenä mutta ei suinkaan vähäisimpänä asiana mainitsen, että he ovat onnistuneet turvaamaan lääkeyritysten edut ja ottaneet huomioon niiden huolet tietoturvasta ja tutkimukseen sijoitetuista rahavaroista. En usko niiden kilpailukyvyn kärsivän siitä, sillä tiedän, että kilpailun avulla turvaamme myös näiden yritysten tarjoamat työpaikat.
Ympäristövaliokunnassa aikaansaadut sopuratkaisut vastaavat oikeastaan hyvin eurooppalaisen yhteiskuntamallin eritysluonnetta, johon kuuluu yhteiskunnallisten asioiden ja kilpailun yhdistäminen. Olen erityisen tyytyväinen, että kaikenlainen ainoastaan lääkemääräyksellä saatavien lääkkeiden mainonta torjuttiin. Näin myönnetään niiden ainutlaatuinen luonne ja estetään niiden käytön huima lisääntyminen.
On vielä kaksi kiistanalaista kohtaa, ja ne ansaitsevat huomiomme, koska ne ovat pikemminkin tieteellisiä kysymyksiä. Ensimmäinen niistä koskee lääkkeen markkinoille saattamista koskevan luvan viiden vuoden välein tehtävän tarkistuksen uusimista, joka on vielä ratkaistava. Liian monet aikaisemmat talidomidin kaltaiset esimerkit kuitenkin osoittavat, että lääkkeen sivuvaikutukset voivat kestää paljon kauemmin kuin viisi vuotta. Lääkkeet lisäksi kehittyvät niin nopeasti, että saman sairaustilan hoitotapa voi muuttua nopeasti. Tätä ongelmaa ei voi aina estää lääkevalvonnalla, vaikka se onkin erittäin tärkeää.
Toinen kohta on ajatus uuden lääkkeen hoidollisesta lisäarvosta. Lääketeollisuuden tutkijoiden pitäisi kuitenkin ymmärtää tämä yksinkertainen ajatus, joka on hyvin erilainen kuin hyöty-haittasuhde. Mitä hyötyä innovaatiosta nimittäin on, ellemme voi osoittaa sen terapeuttista hyötyä? Jos annamme lääkeyhtiöiden hyvittää tutkimukseen tekemänsä sijoitukset tuotteen hinnalla, meillä on oikeus olettaa, että ne käyttävät siinä kaikkein yleisimpiä tieteellisiä kriteerejä.

Davies (ELDR).
Arvoisa puhemies, ihailen tieteellisen tutkimuksen saavutuksia erittäin hyödyllisiksi osoittautuneiden lääkkeiden kehittämisessä. Minullakin on kuitenkin tervettä epäilyä sekä lääketeollisuutta että joillekin sen tuotteille osoittamaamme liioiteltua luottamusta kohtaan. Monet näistä tuotteista aiheuttavat huomattavasti enemmän vahinkoa kuin laittomat piristävät lääkkeet, joihin kiinnitetään paljon julkista huomiota. Tästä syystä olisi väärin asettaa lisää tarpeettomia esteitä ja säännöksiä ravintolisille ja niitä myyville luontaistuotekaupoille. Monet uskovat näiden tuotteiden olevan hyödyllisiä, eivätkä ne ole ainakaan vahingollisia. Suhtaudun samoin homeopaattisiin lääkkeisiin.
Potilaat saavat nykyään enemmän tietoa kuin koskaan aikaisemmin, ja se on hyvä. Haluan, että ihmisillä on mahdollisuus saada puolueetonta tietoa lääkkeistä ja hoitomuodoista. Se on kuitenkin aivan eri asia kuin suoran lääkemainonnan salliminen. Pelkäänpä, ettei se parantaisi julkista tiedotusta vaan lisäisi yleistä hämmennystä käytettyjen autojen myyjien markkinointitekniikoiden vuoksi.

Schnellhardt (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, onnittelen molempia esittelijöitä heidän loistavasta työstään. Ehdotukset ovat minusta hyvä lähtökohta varmistaa, että lääkkeiden sisämarkkinat toimivat sekä ihmisille että eläimille tarkoitettujen lääkkeiden kohdalla. Sisämarkkinat eivät merkitse minulle hintatason vakautta vaan yhdenmukaisia hintoja. Hintatason vakaus on aivan eri asia, eikä sillä ole oikeastaan mitään tekemistä sisämarkkinoiden kanssa. Näiden ehdotusten avulla vauhditetaan lisäksi tutkimusta, tehdään siitä taas kannattavaa ja taataan lisäksi geneeristen lääkkeiden valmistajien toimeentulo. Näissä ehdotuksissa hyödynnetään mielestäni kaikki mahdollisuudet kansalaisten terveyden ylläpitämiseksi.
Varsinkin tietosuojan yhdenmukaistaminen Euroopan unionissa tukee tutkimusta ja helpottaa samalla geneeristen lääkkeiden valmistajien toimintaa. Hyväksyn tämän varauksettomasti, eikä asianosaisten pidä esittää enää muita vaatimuksia. Mielestäni ei ole kuitenkaan mainittujen periaatteiden mukaista laajentaa lääkkeitä koskevaa keskitettyä lupamenettelyä, mitä komissio valiokunnassa puolusti. Nykyinen kaksipilarinen lupamenettely täyttää täysin sisämarkkinoiden vaatimukset ja takaa suuremman lääkevalikoiman myös pienemmin kustannuksin.
Suunniteltu velvollisuus soveltaa keskitettyä järjestelmää uusiin vaikuttavia aineita sisältäviin tuotteisiin heikentää lupamenettelyjen välistä kilpailua. Voimme määrätä asetuksessa niin paljon käsittelyaikoja kuin haluamme, mutta ilman kilpailua näillä tiedoilla ei ole mitään merkitystä! Tiedän hyvin monia keskisuuria tutkimusyrityksiä ja varsinkin sellaisia yrityksiä, jotka tekevät tutkimus- ja kehitystyötä niin kutsuttujen harvinaislääkkeiden tai eläinlääkkeiden alalla. Niissä kehitetään tällaisia vaikuttavia aineita. Aineille pitäisi hakea lupa Lontoosta, ja siihen näillä yrityksillä ei uskoakseni ole varaa, eikä niillä ole mahdollisuuksia toteuttaa hakumenettelyä. Tuloksena on tällaisen tutkimuksen loppuminen, mitä emme todellakaan voi hyväksyä. Meidän pitäisi siksi hylätä ehdotettu muutos.

Stihler (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijöitä ja varjoesittelijöitä heidän tekemästään työstä. Kuten monet kollegat ovat todenneet, farmaseuttiset tuotteet eivät ole mitä tahansa tuotteita. Meidän on varmistettava, että kaikki tuotteet ovat turvallisia ja tehokkaita. Meidän onkin siksi oltava joustavia keskitettyä menetelmää koskevassa keskustelussa. Emme saa rajoittaa valikoimaa, vaan meidän on otettava huomioon valikoima ja edistettävä joustavuutta kahden menettelyn välillä.
Mitä tulee luvan uusimiseen, vastustan komission ehdotusta, jonka mukaan poistettaisiin vaatimus markkinoille saattamista koskevan luvan uusimisesta viiden vuoden välein ja luotan vahvistettuun lääkevalvontaan tuotteiden turvallisuuden ja todellakin tietosuojan varmistamiseksi. Olemme saaneet aikaan mielestäni oikeudenmukaisen kompromissin.
Olen iloinen, että ympäristövaliokunta hylkäsi suoraan kuluttajille suunnattavan mainonnan. Meidän on todellakin ymmärrettävä, että me kaikki haluamme potilaiden saavan tietoa. Kaikkihan haluamme potilaiden tekevän tietoon perustuvia päätöksiä - sitä ei voi kukaan kiistää. Emme voi kuitenkaan sallia samanlaista tilannetta kuin Yhdysvalloissa, jossa kymmenen eniten mainostettua lääkettä ovat kymmenen eniten myytyä lääkettä. Juuri tämän vuoksi on niin tärkeää, että valiokunnassa hyväksyttiin tarkistukset, joissa vaaditaan kertomusta ja että pohditan kysymystä siitä, miten potilaille tarjottavaa tietoa hyödynnetään ja parannetaan. Teollisuuden potilaille tarjoama tiedotus vaihtelee erinomaisista lähestymistavoista ja potilaisiin luoduista kumppanuussuhteista tilanteisiin, joissa joidenkin potilasjärjestöjen väitetään vain peittelevän teollisuuden toimia. Meidän on saatava asiat tasapainoon keskenään.
Asiaa uudelleen käsiteltäessä meillä on mahdollisuus tasapainoittaa nämä asiat, parantaa tutkimusta, turvata työpaikkoja, edistää tuotteiden saatavuutta ja parantaa potilaille annettavaa tiedotusta. Tämä on jännittävää aikaa, ja odotan innokkaasti tarkistuksen saapumista toiseen käsittelyyn.

Arvidsson (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, uudet tehokkaat lääkkeet ovat saaneet aikaan suuren vallankumouksen terveydenhoidossa. Niistä on ollut paljon apua monille potilaille. Yhtenä esimerkkinä ovat sydämen vajaatoimintaan tarkoitetut nykyaikaiset lääkkeet, jotka ovat paitsi lisänneet selviytymismahdollisuuksia myös parantaneet huomattavasti sairauksista kärsivien elämänlaatua.
Kun olin 20 vuotta sitten vasta valmistunut lääkäri, käytettävissäni oleva lääkkeitä koskeva tieto oli tapana salata luvattoman käytön estämiseksi. Sen jälkeen on tapahtunut paljon. Nykyään jokainen, jolla on mahdollisuus käyttää Internetiä ja jolla on riittävä kielitaito, voi ottaa selvää hoitoperiaatteista ja saada tietoa lääkkeistä. Tämä suuntaus on hyvä terveydenhoidon kannalta, ja se on myös potilasjärjestöjen vaatimus. Suuntaus tietenkin asettaa lääkäreille aiempaa suurempia vaatimuksia, mutta lääkäri voi luoda parhaan suhteen sellaiseen potilaaseen, jolla on paljon tietoa.
Arvoisa puhemies, pyrkimys estää tai rajoittaa potilaiden tiedon saantia sopii todella huonosti yhteen nykyaikaiseen terveydenhoitoon sovellettavan avoimuuden periaatteen kanssa.
Lopuksi esitän huomautuksen jäsen Rodille ja Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmälle: ehdotuksenne lääkkeiden kaksinkertaisesta testaamisesta on paitsi kehno myös kenties vaarallinen. Hyväksyttyjä uusia lääkkeitä ei pidä arvioida uudelleen viiden vuoden välein vaan niitä on arvioitava jatkuvasti.

Müller, Rosemarie (PSE).
Arvoisa puhemies, yhdyn näkemykseen, jonka mukaan tärkeimpänä tavoitteena on kansanterveyden suojelu, mutta tutkimustakin on edistettävä. Suunnitelluilla tutkimuksen kannusteilla vahvistamme alan kilpailukykyä ja turvaamme samalla noin 500 000 työpaikkaa Euroopassa ja tuemme lisäksi uusien lääkkeiden kehitystä.
Käsiteltävänä oleva asetusehdotus ja molemmat direktiivit ovat samalla myös kehotus lääketeollisuudelle todistaa innovaatiokykynsä ottaen huomioon lähes ihanteelliset edellytykset - Euroopassa on maailman paras tietosuoja. Potilaat tarvitsevat uusia innovatiivisia lääkkeitä eivätkä mitään vastaavia valmisteita, jotka rasittavat terveydenhoitojärjestelmiämme mutta joista ei ole hyötyä potilaille.
Neuvoa-antavan menettelyn jatkuessa parlamentti ei saisi mielestäni unohtaa kolmea tavoitetta, jotka ovat terveyden suojelun parantaminen, kilpailukyvyn vahvistaminen sekä työpaikkojen turvaaminen.

Nisticò (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, keskityn taas joihinkin mielestäni keskeisiin asioihin. Komission ehdotuksen kymmenen vuotta kestävästä tietosuojakaudesta on mielestäni oltava vankka ja järkähtämätön pilari. Tämä kanta on tasapainoinen, ja se kannustaa ja innostaa Euroopan teollisuutta sijoittamaan jatkossakin uusia resursseja entistä tehokkaampien ja turvallisempien lääkkeiden kehittämiseen ja tekemään niistä vihdoinkin kansainvälisesti kilpailukykyisiä.
Minusta on tärkeää, että tunnetuillekin lääkkeille myönnetään riittävän pitkä tietosuojakausi, mikäli kyse on uusista terapeuttisista käyttötarkoituksista. Kuten aikaisemmin sanoin, en kannata hallintoneuvoston jäsenyyskysymyksessä omaksuttua linjaa; sen pitäisi mielestäni koostua ainoastaan toimielinten edustajista. Arvoisa komission jäsen, kehotan siksi teitä ja neuvostoa laatimaan tasapainoisen mallin hallintoneuvostolle, jotta se voi toimia rauhallisesti ilman kiistoja tai konflikteja.
Tarkastellessani esimerkiksi tarkistuksia 153 ja 154 olen hämmästynyt, että direktiivissä mainitaan vieläkin ?pitkään käytössä olleet vakiintuneet kasviperäiset valmisteet?. Olen toisen pitkään käytössä olleita vakiintuneita kasviperäisiä valmisteita käsittelevän mietinnön esittelijä enkä siksi kannata tarkistuksia 153 ja 154.
Arvoisa puhemies, kannatan kuitenkin vaatimuksen poistamista siitä, että valmisteille on haettava uusi lupa viiden vuoden välein. Se on valtava byrokraattinen rasite. Toivon, että meillä olisi vihdoinkin koko alueella toimiva aktiiviseen lääkevalvontaan perustuva järjestelmä, jonka avulla voimme toteuttaa jatkuvaa seurantaa, josta vastaavat erittäin pätevät asiantuntijat - Eurooppahan on täynnä kliinisen farmakologian asiantuntijoita. Näin varmistamme, että kaikista myrkyllisistä sivuvaikutuksista ilmoitetaan heti, kun sellaisia havaitaan.

Müller, Emilia Franziska (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kiitän esittelijöitä Grossetêtea ja Mülleriä heidän kattavista mietinnöistään. Äänestämme huomenna tähän mennessä laajimmasta Euroopan unionin lääkelainsäädännön tarkistuksesta. Sen keskeisinä tavoitteina on ensinnäkin säilyttää korkeatasoinen terveyden suojelu ja asettaa uudet tuotteet nopeasti potilaiden saataville, toiseksi taata lääkkeiden laatu, turvallisuus ja tehokkuus Euroopassa ja kolmanneksi jatkaa nykyisten kaupan esteiden poistamista sisämarkkinoilla.
Lääkkeitä on käytettävä asianmukaisesti ja oikein. Lainsäädännössä on siksi ehdottomasti tehtävä selkeä ero tiedotuksen ja mainonnan välillä. Kaikki tuotetiedot on tarkistettava tieteellisesti ennen niiden julkaisua. Lääkkeitä koskevia säännöksiä on sovellettava ainoastaan sellaisiin tuotteisiin, joista on terapeuttista hyötyä ja joilla on terapeuttisia käyttötarkoituksia. Päällekkäisyyksiä elintarvikelainsäädännön kanssa on vältettävä oikeudellisen epävarmuuden poistamiseksi. Tästä syystä lääkkeet ja elintarvikkeet on ehdottomasti määriteltävä selvästi, kuten tarkistuksissa 11 ja 18 vaaditaan.
Uusia terapeuttisia käyttötarkoituksia koskevan teollisen tutkimuksen saavutukset on tunnustettava myöntämällä asianmukainen tietosuoja niin kutsutuille alkuperäistuotteille. Kannatan kuitenkin myös tarkistusta 40, jonka mukaan jo olemassa olevan lääkkeen uudelle käyttötarkoitukselle myönnetään ylimääräinen kolmen vuoden tietosuoja. Myös geneeriset lääkkeet, joiden on tietenkin täytettävä kaikki laatua, turvallisuutta ja tehokkuutta koskevat vaatimukset, on tuotava Euroopan markkinoille, ja niitä on voitava markkinoida heti alkuperäistuotteelle myönnetyn suojakauden päätyttyä.
Lupamenettelyssä on säilytettävä vuodesta 1995 lähtien voimassa ollut käytäntö, jossa voidaan valita keskitetyn ja hajautetun menettelyn välillä. Se on huomattavasti tehostanut lupamenettelyjä, eikä se ole aiheuttanut jyrkkää kahtiajakoa, kuten pelättiin. Vastavuoroisen tunnustamisen menettely on säilytettävä Euroopan pienten ja keskisuurten yritysten vuoksi. Meidän on luotava sellainen järjestelmä, joka edistää innovaatiota kaikkien potilaiden hyväksi.
Doyle (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, mietinnöissä käsitellään erittäin tärkeitä asioita, ja onnittelen molempia esittelijöitä. Ratkaisevia asioita ovat koko lääkevalvonnan ja pakollisen viisivuotistarkistuksen vastakkainasettelu sekä kysymys siitä, pitäisikö rekisteröintimenettely keskittää, vai pitäisikö säilyttää keskitetty, kansallinen ja vastavuoroisen tunnustamisen menettely. Tiettyjen välttämättömien muutosten avulla olemme melkein saaneet asian järjestykseen. On erittäin tärkeää, että kaikilla on yhtäläinen mahdollisuus saada huippulääkkeitä riippumatta siitä, missä päin Eurooppaa he asuvat. Sisämarkkinat joko ovat tai eivät ole olemassa.
Sama pätee irlantilaiseen nautakarjaan. Niiden olisi erittäin tärkeää saada samoja eläinlääkkeitä kuin brittiläisenkin karjan, mutta tällä hetkellä näin ei ole.
Meidän on onnistuttava luomaan tasapaino geneeristen lääkkeiden saatavuuden, innovaation ja tutkimuksen sekä lääkeyhtiöiden tarpeiden välillä. Tämä koskee myös komission ehdotusta ainoastaan lääkemääräyksellä saatavista lääkkeistä. Pyytäisin komission jäsentä hyväksymään ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan ehdottaman sopuratkaisun, jossa nämä asiat on saatu tasapainoon, koska komission ehdotus on aiheuttanut suuria ongelmia monessa valtiossa, erityisesti Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa.
Vuonna 1990 annettu jäämien enimmäismääriä (MRL-arvoja) koskeva asetus tuli voimaan vuonna 1992, ja moniin maihin sovellettiin poikkeussäännöksiä 1. tammikuuta 2000 saakka. Tämän vuoksi satoja eläinlääkkeitä poistettiin markkinoilta, ja harvinaisille eläinlajeille - myös hevosille - aiheutui Euroopassa valtavia hyvinvointiongelmia moneksi vuodeksi. Teollisuuden on annettava tuoda markkinoille hevoslääkkeitä, joille ei ole asetettu jäämien enimmäismääriä, käytettäväksi muun lääkkeen käytön sallivan periaatteen (cascade) mukaisesti hoitotietoineen ja ravintoketjun ulkopuolella. Tarkistus 65 on välttämätön, koska se yhdistää tämän ympäristövaliokunnan tarkistuksessa 10 hyväksytyn periaatteen passia koskevaan päätökseen 2000/68/ETY, jolla muutetaan päätöstä 93/623/ETY.
Pyytäisin komission jäsentä Liikasta tarkastelemaan erityisesti passia koskevaa päätöstä 2000/68/ETY. Meidän on oltava johdonmukaisia tässä asiassa. Kuunnelkaa eläinlääkintä- ja tutkimusalalla toimivia eläinlääketieteen asiantuntijoita samalla tavalla kuin pääosaston eteviä ihmisiä. Kukaan kuluttaja ei halua ravintoketjun vuoksi aiheuttaa eläimille tarpeetonta tuskaa ja kärsimystä eikä tehdä eläinlääkäreistämme rikollisia. Olemme tehneet aikaisemmin virheitä tässä asiassa. Olkaa varovaisia.

Liese (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, kannatan periaatteessa komission ehdotusta sekä Grossetêten ja Müllerin mietintöjä. Joistakin kohdista olen kuitenkin eri mieltä. Yhtä niistä ei ole otettu vielä lainkaan esiin keskustelussa, vaikka se on mielestäni erittäin tärkeä. Komissio ehdottaa, että lääkkeiltä edellytettäisiin lääkemääräystä myös keskitetyssä menettelyssä. Tämä on minusta oikeansuuntainen askel, mutta emme saa heittää lasta pesuveden mukana. Minusta meidän pitäisi olla varovaisia, sillä jos kaikista tällä hetkellä ilman reseptiä myytävistä lääkkeistä tulee lääkemääräyksen alaisia, tilanne on varmasti ongelmallinen kuluttajalle, ja terveydenhoitojärjestelmälle koituu kohtuuttomia kustannuksia. Pyydän teitä siksi kannattamaan tarkistusta 151, jonka olen jättänyt yhdessä joidenkin kollegojeni kanssa.
Toinen kohta on otettu puheeksi jo monta kertaa, mutta sitä ei voi pohtia liikaa. Meidän on luotava pienten ja keskisuurten lääkeyritysten kannalta hyväksyttävä järjestely. Emme voi laatia sellaista lainsäädäntöä, jota pystyvät loppujen lopuksi noudattamaan ainoastaan Pfizerin kaltaiset maailmanlaajuiset toimijat. Tarvitsemme pk-yrityksille sopivia säännöksiä. Tähän liittyy monia tärkeitä näkökohtia, kuten esimerkiksi jäsen Nisticòn jättämä tarkistus. Pk-yritykset pystyvät nimittäin toteuttamaan uudelle käyttötarkoitukselle myönnetyn kolmen vuoden tietosuojan ehkä paremmin kuin aivan uudelle aineelle myönnetyn tietosuojan.
Vastustin valiokunnassa tiedotukseen ja mainontaan liittyvää koehanketta, koska minusta on kerta kaikkiaan käsittämätöntä, että tiedotusta laajennetaan kolmen tietyn käyttötarkoituksen osalta, mutta muihin aloihin sovelletaan huomattavasti tiukempia säännöksiä. Tietoja on saatava kaikista käyttötarkoituksista ja kaikista sairauksista, eikä lääkemääräystä edellyttäviä lääkkeitä saa missään tapauksessa mainostaa. Olen siksi tyytyväinen valiokunnan päätökseen. Joissakin kohdin valiokunta meni kuitenkin liian pitkälle, minkä vuoksi jatkossa ei olisi enää mahdollisuutta saada sellaisia tietoja, joita lääketeollisuus voi nykyään antaa. Tätä kohtaa meidän on korjattava huomisessa äänestyksessä.
Lopuksi kehottaisin komissiota esittämään lasten lääkkeiden turvallisuutta koskevan ehdotuksen mahdollisimman pian. Tiedän, että paikalla olevat komission virkamiehet sekä itse komission jäsen pitävät asiaa erittäin tärkeänä, mutta olemme odottaneet konkreettista lainsäädäntöehdotusta jo liian kauan. Pyydän teitä esittämään sen vielä tämän vuoden kuluessa.
Grossetête (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kuunneltuani kollegojeni tämänaamuisia puheenvuoroja haluaisin kiinnittää heidän huomionsa mielestäni erittäin tärkeään asiaan, nimittäin uusiin vaikuttaviin aineisiin. Yhdessä komission kanssa toivon, että uusien vaikuttavien aineiden markkinoille saattamista koskevat luvat myönnetään keskitetyssä menettelyssä, ja erityisesti saksalaisille kollegoilleni haluaisin toistaa esimerkin harvinaislääkkeistä.
Varmasti muistatte, että toimikautemme alussa hyväksyimme äänestyksessä asetuksen harvinaislääkkeistä, joiden avulla voidaan hoitaa harvinaisia sairaustiloja. Euroopan laajuisessa todella menestyksekkäässä harvinaislääkkeitä koskevassa politiikassa edellytetään, että kaikki tällaisten lääkkeiden markkinoille saattamista koskevat lupahakemukset käsitellään keskitetyssä menettelyssä. Koska harvinaislääkkeitä koskeva tutkimus tehdään pienissä ja keskisuurissa yrityksissä, kaikki pk-yritykset voivat anoa markkinoille saattamista koskevaa lupaa Lontoossa sijaitsevan Euroopan lääkearviointiviraston hallinnoiman keskitetyn menettelyn kautta. Uusia vaikuttavia aineita koskevaa hajautettua menettelyä puoltava väitteenne on siksi perusteeton, eikä sillä ole mitään merkitystä tämänpäiväisessä keskustelussamme. Ajatelkaa tätä.
Miettikää huomisessa äänestyksessä, mitä sanotte kansalaisille, jotka kysyvät, mitä olette tehneet. Äänestinkö todellakin paremman terveyden suojelun puolesta? Olenko todellakin pyrkinyt saavuttamaan tärkeän tavoitteen ja edistämään kansanterveyttä? Olenko tehnyt kaikkeni ja äänestinkö siten, että tämä päämäärä voidaan saavuttaa? Hyvät kollegat, kehotankin teitä harkitsemaan tarkasti huomista äänestystänne. Meidän on autettava aikaansaamaan parannuksia terveyden alalla ja edistettävä kansalaisten tasa-arvoa terveydenhoidossa.

Liikanen
Arvoisa puhemies, tämänpäiväinen keskustelu on opettanut paljon, ja se on osoitus monien parlamentin jäsenten vahvasta sitoumuksesta käsiteltävänä oleviin asioihin.
Monia mielenkiintoisia asioita on otettu esiin. Haluan käsitellä vielä istuntosalissa olevien jäsenten esiin ottamia seikkoja. On valitettavaa, että parlamentin jäsenet ovat usein kadonneet, kun minun on aika vastata - toivottavasti tämä ei ollut sopimaton huomautus.
Käsittelen kuutta tarkistusryhmää - ensin keskitetyn menettelyn soveltamisalan laajentamista. Esittelijä Grossetête esitti asiakokonaisuuden oikein hyvin. Menettelyn tarkoituksena on varmistaa, että tuotteet toimitetaan nopeasti, oikeudenmukaisesti ja kaikkien eurooppalaisten potilaiden etujen mukaisesti. Tässä vallitsee valtava epätasa-arvo, ellei meillä ole käytössä keskitettyä menetelmää kymmenen uuden jäsenvaltion liittyessä unioniin.
Suhtaudumme pk-yrityksiä koskevaan huomautukseen erittäin vakavasti, ja olemmekin siksi valmiita ryhtymään konkreettisiin toimenpiteisiin pk-yritysten taakan keventämiseksi. Niitä voisivat olla esimerkiksi maksujen vähentäminen, Lontoon viraston tarjoama suora tieteellinen neuvonta tai hallinnollinen tuki.
Komissio on lisäksi vakuuttunut siitä, että sekä Euroopan kansalaiset että yritykset hyötyisivät, jos ihmisille ja eläimille tarkoitettuja lääkkeitä koskevan keskitetyn menettelyn soveltamisalaa laajennettaisiin. Komissio ei voi siksi hyväksyä niitä tarkistuksia, joissa supistetaan keskitetyn menettelyn soveltamisalaa.
Toinen seikka on innovaation ja geneerisillä lääkkeillä käytävän kilpailun välinen tasapaino. Se on hyvin arkaluonteinen asia. Haluaisin keskustella siitä perusteellisesti. Jäsen Corbeyn mainitsemasta Yhdysvaltojen järjestelmästä puheen ollen meidän on muistettava, ettemme voi ottaa vain yhtä vertauskohtaa. Yhdysvalloissa on täysin sääntelemättömät lääkemarkkinat, ja mainontaa suunnattaan siellä suoraan kuluttajille. Emme ehdota tällaista käytäntöä. Pyrimme luomaan tasapainon tietosuojan avulla. Ehdotamme nyt käytäntöä, jota komissio ei ole moneen vuoteen suostunut ehdottamaan, nimittäin geneerisiä lääkkeitä koskevaa Bolar-järjestelmää, joka tietenkin lisää alan kilpailua patenttisuojakauden päätyttyä sekä alentaa samalla hintoja ja lääkkeen keksijöille aiheutuvia tulonmenetyksiä. Se on selvästi parempi kuluttajan kannalta. Siitä on äärimmäisen tärkeää pitää kiinni.
Tilanteen tasapainottamiseksi ehdotamme lisäksi tietosuojaa kymmeneksi vuodeksi, ja kymmeneksi vuodeksi ja yhdeksi ylimääräseksi vuodeksi, mikäli joitakin käyttötarkoituksia on tutkittava myöhemmin.
En usko, että eurooppalaiset teollisuudenharjoittajat ovat menettäneet markkinaosuuksiaan, että alalla on aiempaa vähemmän uusia lääkkeitä ja tutkimusta ja että se on eurooppalaisten potilaiden etujen mukaista. En yksinkertaisesti usko sitä. Olen varma, että meidän on yritettävä hyväksyä, että voimme puolustaa kahta tai kolmea julkista hyödykettä samaan aikaan. Kansanterveys on ensimmäisellä sijalla, mutta meidän on tuettava myös tutkimusta ja innovaatiota Euroopassa. Ellemme tue niitä, asemamme heikkenee pysyvästi kaikilla sektoreilla. Tutkimuspainotteiset alat luovat työpaikkoja, kehitystä ja vaurautta, ja niiden ansiosta voimme ottaa vastuun maailmanlaajuisista tehtävistämme. Meidän on siis pyrittävä käsittelemään molempia asioita samaan aikaan. Tasapainon löytäminen ei ole aina helppoa. Olemme päätyneet tähän erittäin huolellisen harkinnan jälkeen.
Joissakin tarkistuksissa pyritään muuttamaan ehdotustamme, ja vastustamme näitä tarkistuksia. Tarkistuksessa 34 esimerkiksi halutaan mennä pitemmälle ja tukea geneerisiä lääkkeitä ja heikentää innovaatiota. Tasapainon säilyttämiseksi emme voi kannattaa tarkistusta. Tarkistuksissa 40 ja 92 toisaalta vaaditaan ylimääräistä kolmen vuoden tietosuoja-aikaa kahdessa tapauksessa: silloin, kun jo hyväksytylle lääkkeelle kehitetään uusi käyttötarkoitus, ja silloin, kun yritys toimittaa asiakirjoja tuotteen luokituksen vaihtamisesta lääkemääräystä edellyttävistä lääkkeistä ilman lääkemääräystä saataviin lääkkeisiin. Näitä tarkistuksia tarkasteltaessa on otettava huomioon koko tietosuojajärjestelmä.
Vaatimus ylimääräisestä tietosuojasta luokitusta muutettaessa ei ole mielestämme oikeutettu. Se voisi lisätä ilman reseptiä myytävien lääkkeiden tarjontaa. Voimme siksi periaatteessa hyväksyä tarkistuksen 92, mutta pidämme kiinni oikeudestamme harkita vielä ylimääräisen suojakauden kestoa.
Jo hyväksyttyjen tuotteiden tietosuojakauden jatkaminen edellyttää ehdotusta, jossa voitaisiin säätää tietosuojakauden jatkamisesta reilusti yli kymmeneen vuoteen - aina 14:ään vuoteen saakka, jos ollaan tarkkoja. Tästä syystä emme voi tukea tarkistusta 40.
Kolmas aihe on potilaille tarjottavan tiedotuksen parantaminen. Tunnen oloni hieman vaivautuneeksi tässä keskustelussa, koska minäkin vastustan monien parlamentin jäsenten tavoin Yhdysvaltojen mallia koskevaa ehdotusta. Eräs jäsen esimerkiksi sanoi, että Yhdysvalloissa kymmenen eniten käytettyä lääkettä ovat ne, joita mainostetaan eniten. Ainakaan näiden viiden eniten mainostetun lääkkeen joukossa yhdelläkään ei olisi oikeutta osallistua edes tähän koehankkeeseen.
Koehanke ei tarkoita suoraa mainontaa. Se tarkoittaa ainoastaan toimivaltaisten viranomaisten varmistamia tietoja, joita voidaan antaa potilaiden tai potilasjärjestöjen pyynnöstä. On oikein, että ihmiset vastustavat Yhdysvaltojen mallin mukaista suoraan kuluttajille suunnattavaa mainontaa. Emme ehdota sellaista.
Internet-sivustoilla tarjotaan nykyään runsaasti tietoa, jota ei ole vahvistettu ja joka aiheuttaa kuluttajien keskuudessa suurta epävarmuutta. Tietoa tarjotaan erityisesti sellaisista tuotteista, jotka eivät ole markkinoilla ja jotka aiheuttavat näin ollen monille kansalaisille hämmennystä heidän käydessään lääkärissä. Koska emme voi pysäyttää tätä kehitystä, haluamme tarjota mahdollisuuden saada sellaisia tietoja, jotka on vahvistettu selkeiden periaatteiden mukaisesti, jotka yhteisö on hyväksynyt ja joita lääkearviointivirasto seuraa, tarkkailee ja valvoo. Ymmärrän hyvin, että Yhdysvaltojen järjestelmää vastustetaan, mutta emme ole koskaan ehdottaneetkaan senkaltaista järjestelyä. Emme voi siksi kannattaa tarkistusta 101 emmekä muitakaan tarkistuksia, joissa pyritään samaan tavoitteeseen.
Neljäs asia koskee suhteellista tehokkuutta, johon jotkin tarkistukset liittyvät. Niissä ehdotetaan, että hoidollista lisäarvoa pitäisi - laadun, turvallisuuden ja tehokkuuden ohella - käyttää perusteena lääkkeen luvanantoa koskevat päätöksissä. Komissio on samaa mieltä siitä, että suhteellisella tehokkuudella on tärkeä merkitys, koska se voi edistää sellaista innovaatiota, josta on merkittävää hyötyä potilaille.
Luvananto riippuu positiivisesta hyöty-haittasuhteesta, itse lääkkeen laadusta, turvallisuudesta ja tehokkuudesta - sen omista ominaisuuksista. Suhteellinen tehokkuus ei ole syy evätä markkinoille pääsyä.
Komissio voi tukea ajatusta siitä, että suhteellista tehokkuutta pitäisi arvioida EU:n tasolla, ja se voi periaatteessa hyväksyä myös jotkin tähän liittyvät tarkistukset, kuten tarkistukset 4 ja 100. Komissio ei voi kuitenkaan hyväksyä tarkistuksia, joissa suhteellinen tehokkuus asetetaan markkinoille saattamista koskevan luvan neljänneksi perusteeksi.
Viides tarkistusryhmä koskee oikeudellista asemaa. Komissio ehdottaa, että toimitusta koskevat ehdot - siis se, toimitetaanko lääkettä ilman lääkemääräystä vai ainoastaan lääkemääräyksellä - määritellään vastavuoroisen tunnustamisen menettelyssä. Tällöin kaikilla tämän menettelyn mukaisesti hyväksytyillä tuotteilla olisi selvästi yhdenmukainen oikeudellinen asema EU:ssa.
Komissio on edelleen sitä mieltä, että oikeudellisen aseman sisällyttäminen vastavuoroisen tunnustamisen menettelyyn on asianmukaista. Komissio kuitenkin ymmärtää huolestuneisuuden siitä, että tällöin jäsenvaltioissa liian monet tuotteet luokiteltaisiin ainoastaan lääkemääräyksellä saataviksi tuotteiksi ?pienimmän yhteisen nimittäjän? vaikutuksen vuoksi.
Lopuksi käsittelen Euroopan lääkearviointivirastoa: ehdotuksessamme noudatetaan niitä Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaista koskevia periaatteita, jotka olivat voimassa ehdotuksen laatimishetkellä. Tarkistuksessa 16 kannatetaan sitä, että elintarviketurvallisuusviranomaisen hallintoneuvostoon sovelletaan lopulta hyväksyttyä elintarviketurvallisuusviranomaisen mallia, ja komissio voi tukea tarkistusta.
Lopuksi haluaisin vain pikaisesti toistaa, että parlamentille on toimitettu kirjallisena täydellinen luettelo komission kannoista kaikkiin tarkistuksiin

Puhemies.
Kiitoksia, komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
KIRJALLINEN LAUSUMA (TYÖJÄRJESTYKSEN 120 ARTIKLA)

Thomas-Mauro (NI)
Pitää paikkansa, että lääkepolitiikka on nyt määritelty Euroopan tasolla. Tätä kehitystä on tuettava vaarantamatta kansallisten terveydenhoitojärjestelmien toimintaa ja pitämällä yllä mahdollisimman hyvä turvallisuustaso.
Ihmisille tarkoitetuista lääkkeistä totean, että esittämäni tarkistus 71 tukee täysin tätä lähestymistapaa. Siinä on tarkoitus ottaa oppia traagisesta Bayerin tapauksesta nimenomaan nyt, kun serivastatiinimolekyylin aiheuttamat ongelmat ovat tulleet taas esiin Yhdysvalloissa.
Meidän on pohdittava kliinisiä ja esikliinisiä kokeita koskevien menettelyjen yhdenmukaistamisen tarvetta. Eurooppalaisten potilaiden turvallisuus voitaisiin taata aiempaa paremmin, jos markkinoille saattamista koskevan menettelyn seurantaa helpotettaisiin.
Ilman tällaista lähestymistapaa lääkkeiden markkinoille saattamista koskevaa keskitettyä menettelyä ei voida toteuttaa luotettavasti.
Vastustan kuitenkin hajautetun menettelyn täydellistä poistamista ja siirtymistä yksinomaan keskitettyyn markkinoille saattamista koskevaan menettelyyn. On säilytettävä mahdollisuus valita näiden kahden järjestelmän välillä niin, ettei Euroopan lääkearviointivirasto kumoa kansallisten virastojemme etuoikeutta.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0327/2002) lemmikkieläinten muihin kuin kaupallisiin kuljetuksiin sovellettavista eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista (Esittelijä: Evans).

Evans, Jillian (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, asetuksen tavoitteena on taata sellaisten säännösten yhdenmukaisuus, jotka koskevat lemmikkieläinten kanssa matkustamista ja jotka tunnetaan yleisesti lemmikkieläinten todistusjärjestelmänä. Tämä on erittäin tervetullut edistysaskel, ja sillä on erittäin tärkeä merkitys monien sellaisten EU:n kansalaisten elämään, jotka eivät ole pystyneet tähän asti matkustamaan, koska he eivät ole voineet ottaa lemmikkieläimiään mukaan. Se, että komissio on pystynyt esittämään tällaisen ehdotuksen, on osoitus raivotaudin hallinnassa viime vuosina tapahtuneesta uskomattomasta edistyksestä. Luvut ovat toistamisen arvoisia: kissoilla ja koirilla todetut tapaukset ovat vähentyneet vuonna 1991 todetuista lähes 500 tapauksesta vuonna 1998 todettuihin 5 tapaukseen.
Kun jäsenvaltiot alkoivat antaa omia säännöksiään lemmikkieläinten lisääntyneistä kuljetuksista, kävi ilmi, että lemmikkieläinten omistajien elämän helpottamiseksi ja sekaannusten välttämiseksi tarvittiin eurooppalaista järjestelmää. Olen iloinen, että yhteiseen kantaan hyväksytyissä parlamentin tarkistuksissa vaadittiin kuluttajille annettavia yksityiskohtaisia tietoja, jotta he voivat tehdä tarvittavat valmistelut ennen matkustamista.
Haluaisin kiinnittää huomionne muutamiin avainkysymyksiin - ensimmäiseksi oikeusperustaan. Parlamentin jäsenet muistavat, että tämä oli ensimmäisen käsittelyn pääkysymyksiä. Komissio ehdotti kahta oikeusperustaa, kun parlamentti taas oli sitä mieltä, että yksi oikeusperusta on sopiva, koska asetuksen ensisijaisena tavoitteena on suojella kansanterveyttä. Yhteisen kannan vastaanottamisen jälkeen ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta on kuitenkin hyväksynyt kaksinkertaisen oikeusperustan.
Toinen kysymys on kauppa. Neuvosto on sisällyttänyt asetukseen kauppaa koskevia toimenpiteitä parlamentin pyynnön mukaisesti, mutta kaupallisten ja muiden kuin kaupallisten kuljetusten välistä eroa ei ole vielä määritelty tarpeeksi selvästi. Neuvosto ehdottaa, että asetuksessa asetettaisiin kuljetuksiin sovellettava viiden eläimen enimmäismäärä. Se on kyllä hyvä, mutta jos asetuksella pyritään pääasiassa suojelemaan kansanterveyttä, kuljetettavien eläinten määrällä ei ole merkitystä. Olemme siksi esittäneet tarkistuksia enimmäismäärän poistamiseksi.
Kolmas asia on tunnistaminen. Parlamentti vaati aikaisemmin ISO-standardin mukaisen lähetin-vastaanotinten käyttöä ja omistajan nimen ja osoitteen sisällyttämistä järjestelmään. Komission ja neuvoston ehdotuksissa sallittiin muuntyyppisten lähetin-vastaanotinten käyttö, kunhan omistajalla on mukanaan tietojen lukemiseen soveltuvat välineet. Koska ISO-standardin mukaisia mikrosiruja ei ole saatavilla kaikissa valtioissa, ympäristövaliokunta on suostunut poistamaan ISO-standardin mukaisia välineitä koskevan vaatimuksen mutta haluaa säilyttää omistajien tietoja koskevan vaatimuksen. Siitä olisi apua lemmikkieläinten laittoman kaupan vastustamisessa. Olemme vakaasti sitä mieltä, että elektroninen tunnistus on tatuointeja tehokkaampi, humaanimpi ja luotettavampi tunnistustapa ja että kahdeksan vuoden siirtymäkauden jälkeen vain mikrosirujen pitää olla hyväksyttäviä.
Neljäs asia liittyy nuoriin eläimiin. Valiokunta on esittänyt uudelleen tarkistukset, joissa estetään alle kolme kuukautta vanhojen eläinten kuljetukset, ellei niihin sovelleta järjestelmän vaatimuksia. Tämä säännös ei olisi voimassa Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Irlannissa eikä Ruotsissa, mutta se pätisi muihin jäsenvaltioihin. En usko, että viranomaiset pystyvät tarkastamaan nuoria eläimiä asianmukaisesti ja esimerkiksi varmistamaan, että ne ovat oleskelleet koko ajan syntymäpaikassaan erossa villieläimistä. Säädöksessä on siksi aukko varsinkin koiran- ja kissanpennuilla käytävän kaupan kohdalla.
Viides asia koskee parlamentin osallistumista. Monet tarkistuksemme liittyvät parlamentin oikeuteen osallistua päätöksiin, jotka koskevat esimerkiksi siirtymäkauden toimenpiteiden laajentamista kolmessa arkaluonteisessa jäsenvaltiossa, ja komitologiamenettelyyn, jossa säilytetään parlamentin oikeus tulla kuulluksi.
Lopuksi käsittelen Maailman eläintautijärjestön (OIE) laatimaa eläinten terveyttä koskevaa säännöstöä. Valiokunta vaatii edelleen, että OIE:n säännöstö on otettava huomioon arvioitaessa yhteisön ulkopuolisten maiden terveystilannetta järjestelmän yhteydessä. Tästä on käyty keskusteluja. Tiedän neuvoston katsovan, että OIE:n säännöstö estäisi eläinten vapaan kuljetuksen useissa EU:n osissa etenkin laajentumisen jälkeen. Lisäksi tiedän, että jotkin valtiot, esimerkiksi Yhdistynyt kuningaskunta, ovat hylkäämässä raivotaudista vapaan aseman, koska se sulkisi pois esimerkiksi Kanadan ja Yhdysvallat, mutta valiokunta on päättänyt omaksua varovaisen lähestymistavan.
Uskon, että kaikki nämä asiat voidaan ratkaista suuremmitta vaikeuksitta, ja pyydän parlamenttia kannattamaan ympäristövaliokunnan kantaa. Minun on todettava, että olen pettynyt, koska emme yrityksistäni huolimatta päässeet neuvoston kanssa sopimukseen ennen toista käsittelyä, ja olen erittäin kiitollinen muiden ryhmien varjoesittelijöille, puheenjohtajavaltion edustajille ja komissiolle heidän yhteistyöstään kolmen viime viikon aikana käymissämme keskusteluissa. Parlamentti on omaksunut mielestäni erittäin myönteisen lähestymistavan, ja aiomme jatkaa samalla tavalla päästäksemme asiasta sopimukseen mahdollisimman pian.

Byrne
Arvoisa puhemies, ensin haluaisin kiittää esittelijä Evansia ja ympäristövaliokuntaa neuvoston yhteistä kantaa koskevasta mietinnöstä. Mietintö on minusta selvä osoitus siitä, että olemme päässeet yleisesti ottaen sopimukseen raivotautivaaran hallintaa koskevien teknisten säännösten turvallisuudesta, vaikka joistakin kohdista ollaankin vielä eri mieltä, ja nämä kohdat saattavat kaivata lisäselvitystä.
Tärkeimmät erot parlamentille ensimmäisessä käsittelyssä toimitetun alkuperäisen ehdotuksen ja nyt käsiteltävänä olevan yhteisen kannan välillä voidaan jakaa kolmeen ryhmään. Ensimmäisen ryhmän muodostavat säännökset, jotka helpottavat nuorten eläinten kuljetuksia saman aseman saaneiden jäsenvaltioiden välillä. Toinen ryhmä ovat säännökset Irlantiin, Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ja Ruotsiin tehtäviä kuljetuksia koskevien eritysehtojen uudelleenarvioinnista viiden vuoden kuluessa. Kolmannen ryhmän muodostavat säännökset, joilla muutetaan kauppaan sovellettavia vaatimuksia niiden mukauttamiseksi muihin kuin kaupallisiin kuljetuksiin sovellettaviin vaatimuksiin - näin vastataan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä esittämään pyyntöön.
Seuraavaksi haluaisin käsitellä yksityiskohtaisesti mietinnössä esitettyjä tarkistuksia. Ne voidaan jakaa kahteen ryhmään: teknisiin tarkistuksiin ja toimielimiin liittyviin tarkistuksiin. Aloitan yhdeksästä teknisestä tarkistuksesta.
Tarkistukset 1 ja 6 saattavat johtua väärinkäsityksestä. Asettamalla eläinten enimmäismäärä pyritään ainoastaan tekemään ero kaupallisten ja muiden kuin kaupallisten kuljetusten välillä. Tarkoituksena ei ole vetää rajaa kahden erityyppisten säännösten välille - kaupallisiin ja muihin kuin kaupallisiin kuljetuksiin sovelletaan samoja säännöksiä. Olisi siksi väärin sanoa, että esimerkiksi viiden eläimen enimmäismäärän asettaminen olisi uhka kansanterveydelle. Itse asiassa se tarkoittaa, että viiden eläimen rajan ylittyessä sovelletaan kauppaa koskevia säännöksiä ja alle viiden eläimen kuljetuksissa tässä lainsäädäntöluonnoksessa esitettyjä säännöksiä.
Tarkistukset 3 ja 4 johtaisivat alle rokotusikäisten nuorten eläinten kuljetusten kieltämiseen muiden jäsenvaltioiden välillä, paitsi Yhdistyneen kuningaskunnan, Irlannin ja Ruotsin välillä, sillä näihin sovelletaan erityisiä säädöksiä.
Neuvoston kanssa käydyn keskustelun päätteeksi todettiin, että tällaiset nuorten eläinten kuljetukset ovat olleet aina sallittuja, että ne ovat ainoastaan vähäinen riski ja että tämä joustavuus on säilytettävä. Tällaisten eläinten kuljetus vaikeutuisi muuten huomattavasti. Tarkistuksia 1, 3, 4 ja 6 ei voida siksi hyväksyä.
Tarkistuksissa 7, 8 ja 9 ehdotetaan, että yhteisön sisäisiä kuljetuksia koskevia vaatimuksia sovellettaisiin myös maahantuontiin sellaisista kolmansista maista, joissa ei esiinny raivotautia Maailman eläintautijärjestön säännöstön määritelmän mukaisesti. Kuten ensimmäisessä käsittelyssä jo todettiin, tämä ei ole tarvitsemamme riskianalyysia koskevan lähestymistavan mukaista, joten näitä tarkistuksia ei voida hyväksyä. Tämä ei itse asiassa sopisi yhteen unionin sisäisiin kuljetuksiin sovellettavien vaatimusten kanssa, koska jotkin jäsenvaltiot eivät ole Maailman eläintautijärjestön säännöstön määritelmän mukaan ?raivotaudista vapaita?, vaikka kotimaisissa eläimissä havaitut raivotautitapaukset ovatkin hallinnassa näiden jäsenvaltioiden alueilla, kuten esittelijä Evans sanoi. Meidän on siksi suhtauduttava samalla tavalla sellaisiin kolmansiin maihin, joissa on samanlaiset olot. Teknisistä tarkistuksista vielä puheen ollen, komissio voi hyväksyä tarkistukset 2 ja 13.
Lähes kaikki jäsenvaltiot pitävät mikrosirua luotettavana tunnistusmenetelmänä, ja kannatan automaattista yhdenmukaistamista kahdeksan vuoden siirtymäkauden jälkeen.
Siirryn nyt käsittelemään seitsemää toimielimeen liittyvää tarkistusta. Sopuratkaisun hengessä komissio voi kannattaa tarkistusta 5, jonka tavoitteena on ottaa käyttöön yhteispäätösmenettely Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, Irlantiin ja Ruotsiin sovellettavien erityisten säännösten soveltamisalan laajentamisen osalta. Komissio olisi voinut hyväksyä myös tarkistuksen 16 tarkistuksen 12 sijasta, ja olen siksi pahoillani, että tarkistus 16 peruttiin.
Tarkistuksessa 12 komissiolta riistetään syyttä mahdollisuus ehdottaa väliaikaisia toimenpiteitä; tarkistuksessa 16 se olisi sen sijaan sallittu järkevästi. En voi siksi hyväksyä tarkistusta 12.
En voi myöskään hyväksyä neljää muuta toimielimeen liittyvää tarkistusta. Tarkistuksissa 10 ja 11 rajoitettaisiin komission toimeenpanovaltaa ?teknisissä? asioissa. Tämä sanamuoto synnyttäisi hyvin todennäköisesti oikeudellisen kiistan tekninen-sanan tulkinnasta, koska sitä ei ole määritelty lainsäädännössä. Se vaarantaisi asetuksen moitteettoman hallinnan ja tehokkaan täytäntöönpanon. Tarkistuksia 14 ja 15 ei voida hyväksyä, koska niissä ylitetään toimielinten välisen sopimuksen suomat valtuudet. Haluaisin kiinnittää huomionne myös siihen, etteivät ne sovi yhteen asetuksen kaksinkertaisen oikeusperustan kanssa.
Toivottavasti onnistuin antamaan riittävän selvityksen tarkistuksia koskevien kantojeni syistä.

Arvidsson (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, lemmikkieläinten kuljetuksiin sovellettavat eläinten terveyttä koskevat säännökset ovat erityisen tärkeitä sellaisille jäsenvaltioille, joissa raivotautia ei esiinny tällä hetkellä lainkaan. Siitä huolimatta on erittäin tärkeää helpottaa lemmikkieläinten kanssa matkustavien perheiden ja henkilöiden kuljetuksia ja rajatylittäviä matkoja EU:ssa.
Olen iloinen, että neuvoston ehdotuksessa on otettu huomioon parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä esitetyt näkemykset. Minusta on käsittämätöntä, että EU:ssa sovelletaan lemmikkieläinten kaupallisiin kuljetuksiin tällä hetkellä erilaisia eläinten terveyttä koskevia säännöksiä. Raivotautitartunnan vaara ei voi olla merkittävästi erilainen vain siksi, että lemmikkieläimen kuljetuksen syy on eri. Lemmikkieläinten kaupallisiin kuljetuksiin sovellettavat terveyssäännöt on siksi mukautettava tähän direktiiviin.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin kiittää esittelijä Evansia hänen erinomaisesta työstään tämän asian parissa.

Whitehead (PSE).
Arvoisa puhemies, tällä toimenpiteellä on tärkeä merkitys Yhdistyneelle kuningaskunnalle, Irlannille ja Ruotsille - valtioille, jotka mukauttavat nyt lemmikkieläinten kuljetuksia muualla yhteisössä voimassa oleviin käytäntöihin. Olen esittelijän tavoin pahoillani, ettemme päässeet sopimukseen ennen sovitteluvaihetta, mutta ymmärrän näkemyserot. Jotkin niistä tulevat esiin tässä keskustelussa, ja minulla on vieläkin esittelijän kanssa pieniä erimielisyyksiä, jotka hän on jo myöntänyt.
Tämä säädös on tavallaan kohtalon kysymys valtioille, jotka ovat estäneet raivotautivaarassa olevien eläinten maahantuonnin ilman pitkää karanteenikautta. Tämä on mahdollista, koska meillä on nyt tehokkaita rokotusmenetelmiä, jotka voidaan osoittaa lähetin-vastaanotinsirulla. Jotkut eläinlääkärin ammatin edustajat ovat viime aikoina esittäneet valituksia, joissa puolustetaan tatuointikäytännön jatkamista ja väitetään, että lähetin-vastaanotinsiru voidaan poistaa kirurgisella toimenpiteellä tai muuten mitätöidä. En hyväksy tällaisia väitteitä. Komissio ja kaikki parlamentin jäsenet ovat pitkälti yksimielisiä siitä, että käytäntöjä on lähennettävä.
Olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että nuorten eläinten kuljetuksiin, joihin liittyy varmasti ainakin yksi riskitekijä, pitäisi kohdistua samat rajoitukset kuin muihinkin luokkiin. En ole tietoinen muista asiasta esitetyistä vastaväitteistä kuin siitä, että tämä saattaisi jossain vaiheessa vaikuttaa eläinkauppaan. Kuten komission jäsen hyvin tietää tehoton suhtautuminen eläinkaupan näkökohtiin on johtanut viime vuosina jatkuviin väärinkäytöksiin yhteisössä. Tämä ei ole mielestäni vakuuttava perustelu.
Olen kuitenkin komission enkä esittelijän kanssa samaa mieltä tarkistuksista 7, 8 ja 9. Ei kannata ottaa käyttöön sellaisia tarkistuksia, joissa eläinten kuljetuksia rajoitetaan merkittävästi joidenkin nykyisten jäsenvaltioiden välillä ja järjestelmää laajennetaan sellaisiin valtioihin, joissa esiintyy raivotautia, kuten Yhdistynyt kuningaskunta ja muut nykyisiä rajoitteita noudattavat valtiot haluaisivat. Emme näe esimerkiksi mitään syytä, miksi Yhdysvalloille ja Kanadalle pitäisi asettaa tarkistuksissa 7, 8 ja 9 esitettyjä lisäesteitä.
Olemme kuitenkin esittelijän kanssa samaa mieltä komitologiakysymyksestä. Suhtaudun myönteisesti komission jäsenen vakuutteluihin siitä, että sopiva muutos tehdään parlamentin huomioon ottamiseksi kaikissa tarkistusprosesseissa.
Lopuksi totean, että vaikka tämä on monien mielestä vain pieni toimenpide ja vaikka sillä ei ole suurta merkitystä valtioissa, joissa eläimet ylittävät rutiininomaisesti EU:n sisäisiä rajoja, se on erittäin tervetullut toimenpide niille, jotka pitävät lemmikkieläimiä elinikäisinä tovereinaan.

Bernié (EDD).
Arvoisa puhemies, tämä asetus on ongelmallinen, koska se tuo käyttöön luotettavana pidetyn sähköisen mikrosirun lemmikkieläinten tunnistuksessa ja merkitsee tatuointien käytön lopettamista, koska mikrosirut ovat tehokas ja nykyaikainen menetelmä ja humaanimpi tapa kohdella eläintä.
Tohtori Mouthon, ranskalaisen Maison-Alfort-nimisen eläinlääketieteellisen oppilaitoksen professori, kuitenkin epäilee kovasti menetelmän luotettavuutta. Hän näytti 21. maaliskuuta 2002 todistajan läsnäollessa, miten helposti mikrosirut voidaan deaktivoida ja tehdä siten lukukelvottomiksi käyttämällä yksinkertaista magneettista säteilyä tuottavaa sähkölaitetta. Tohtori Mouthon teki sen jättämättä minkäänlaisia merkkejä ja aiheuttamatta minkäänlaisia kipuja. Olen toimittanut teille todistajan kertomuksen. Hän lisäksi väittää, että mikrosiru voi liikkua eläimen kehossa, kuten röntgenkuvat, lääkärinlausunnot ja kirurgiset tutkimukset osoittavat, ja että mikrosiru voidaan poistaa tavallisella puukolla, kuten on käynyt ilmi lemmikkieläinten salakaupparenkaiden hajotessa.
Tämä melko epäluotettava menettely kolminkertaistaa tunnistamisesta aiheutuvat kustannukset. Perinteinen tatuointi maksaa noin 22 euroa, kun mikrosiru maksaa lähes 70 euroa ja edellyttää käyntiä eläinlääkärillä, jolla on tästä lähtien yksinoikeus tunnistamisessa. Näistä kohtuuttomista kustannuksista kärsivät miljoonat koiran- ja kissanomistajat - varsinkin kaikkein vähävaraisimmat, joille lemmikkieläin tuo lohtua. Kuten esittelijä mainitsi, meillä on Ranskassa käytössä edullinen ja luotettava keskitetysti ylläpidetty rekisteri, joka on toiminut hyvin jo jonkin aikaa ja jonka avulla on helppo tunnistaa ja siten löytää kadonneita eläimiä. Tämä on mielestäni tavoite, johon pyrimme. Miksi siis pitäisi pyrkiä yhdenmukaistamaan kaikkea, varsinkin jos päämääränä on kaikkein epäluotettavin menetelmä? Soveltakaamme toissijaisuusperiaatetta täysimääräisesti tällaisessa strategisesti vähämerkityksisessä asiassa ja antakaamme näiden kahden järjestelmän toimia rinnakkain.

Puhemies.
Kiitoksia, komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 11.30.
(Istunto keskeytettiin klo 11.20 ja sitä jatkettiin klo 11.30.)

Dell'Alba (NI)
Kolme laatimaani mietintöä liittyvät tiiviisti toisiinsa. Esitän siksi lyhyen yhteenvedon tilanteesta, ennen kuin puhun täysistunnossa äänestettävästä mietinnöstä.
Nämä kolme mietintöä ovat suora vastaus 1. tammikuuta 2003 voimaan tulevan uuden varainhoitoasetuksen hyväksymiseen, joka edellyttää hajautettujen erillisvirastoja koskevien varainhoidon puiteasetusten samanaikaista hyväksymistä. Tällaisia asetuksia on kaiken kaikkiaan kuusitoista: neljässä sovelletaan yhteispäätösmenettelyä ja kahdessatoista kuulemismenettelyä.
Uudessa varainhoitoasetuksessa säädetään eurooppalaisten elinten talousarviota ja varainhoitoa koskevien sääntöjen perusteellisesta uudistuksesta. Budjettivaliokunta on toistaiseksi pyrkinyt varmistamaan, että tätä uutta lainsäädäntöä sovelletaan myös yhteisön virastoihin.
Kussakin mietinnössä esitetään siksi samat tarkistukset jokaisen viraston kohdalla. Tarkistuksissa yksinkertaisesti esitetään, että otetaan käyttöön parlamentin perinteisesti ylläpitämä avoimuusperiaate, budjettivallan käyttäjälle etukäteen tehtävä ilmoitus ja velvoite laatia sellainen talousarvio, jossa toiminta- ja hallintomäärärahat erotetaan toisistaan.
Äänestämme nyt neljästä yhteispäätösmenettelyn soveltamisalaan kuuluvasta mietinnöstä. Olemme esittäneet myös tarkistuksen, jonka mukaan neuvoston on annettava päätös asiasta ennen asetuksen hyväksymistä. Halusin sanoa tämän, koska aion myöhemmin ehdottaa, ettemme äänestä lainsäädäntöpäätöslauselmasta.

Dell'Alba (NI)
Arvoisa puhemies, voimme äänestää tästä toisesta mietinnöstä. Haluaisin vain lisätä, että otimme päätöslauselmatekstissä asianmukaisesti huomioon kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan huolenaiheet tulevasta Euroopan poliisiakatemiaa koskevasta säädöksestä.

Dell'Alba (NI)
Arvoisa puhemies, tämä on viimeinen puheenvuoroni.
Haluaisin vain budjettivaliokunnan puolesta kiinnittää parlamentin huomion seuraavaan asiaan. Ehdotan, että menettelemme samoin kuin aikaisemminkin varainhoitoasetusten yhteydessä, että äänestämme siis tarkistustekstistä, mutta lykkäämme lainsäädäntöehdotuksesta käytävää äänestystä. Yhteispäätösmenettelyt ovat käynnissä, ja odotamme neuvoston vastausta. Mielestämme on parasta ehdottaa tätä jo monesti soveltamaamme menettelyä, jossa äänestetään tarkistuksista mutta lykätään ehdotuksesta käytävää äänestystä.

Deprez (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, koska parlamentti juuri hylkäsi aloitteen ja koska neuvosto ei ole paikalla, meidän pitäisi mielestäni äänestää tästä lainsäädäntöpäätöslauselmasta ja hyväksyä se.

Puhemies.
Minulla on ilo ilmoittaa, että viralliselle lehterille on saapunut Puerto Ricon senaatin valtuuskunta. Valtuuskuntaa johtaa Puerto Ricon senaatin puhemies Antonio Fas Alzamora, ja se koostuu kolmesta senaatin jäsenestä.

Arvoisa puhemies Fas Alzamora, toivotan teidät ja valtuuskuntanne lämpimästi tervetulleiksi. Olen kuullut, että teillä on täällä Strasbourgissa monta tärkeää tapaamista parlamentin jäsenten kanssa. Toivotan teille antoisaa vierailua koko parlamentin puolesta. Kiitos, että tulitte vierailulle parlamenttiin.

Puhemies. Äänestykset keskeytetään ja niitä jatketaan juhlaistunnon jälkeen.
(Istunto keskeytettiin klo 11.56 ja sitä jatkettiin klo 12.36.)

Patakis (GUE/NGL)
Meillä ei ollut mitään syytä äänestää (Portugalia koskevaa) mietintöä vastaan, mutta haluaisin käyttää tilaisuuden hyväkseni ja huomauttaa, että Kreikka on kärsinyt suunnatonta vääryyttä maitokiintiöitä jaettaessa ja että komission pitäisi esittää pikaisesti ehdotus, jossa tämä vääryys oikaistaan kaksinkertaistamalla Kreikan lehmänmaitokiintiöt.
Kreikalle määrätty noin 700 000 tonnin tuotantokiintiö ei tyydytä edes kotimaista kysyntää, joka on yli 1 100 000 tonnia, ja sen ylittyminen maksaa karjankasvattajille omaisuuden yhteisvastuumaksuina. Samalla joidenkin meijeriyritysten tiedetään lyöneen rahoiksi haalimalla valtavia voittoja karjankasvattajien kustannuksella, joiden on pakko toimittaa maitoa yhä halvemmalla ja nostaa tuotteiden kuluttajahintaa. Kreikan karjankasvatus on kuolemaan tuomittu, ja kreikkalaisten kuluttajien on pakko ostaa yhteisön ulkopuolisista maista tuotuja pitkään säilyviä tuotteita, koska tuoreen maidon tuonti EU:n jäsenvaltioista Kreikkaan kestää liian kauan. Kreikalla kuitenkin olisi mahdollisuuksia lisätä tuotantoaan tuoreen maidon kysynnän tyydyttämiseksi.
Vaadimme, että kiintiöt jaetaan oikeudenmukaisesti väestömäärän, kuluttajien kysynnän ja tuotantomahdollisuuksien perusteella.

Belder (EDD)
Fiorin mietintö ei saanut kannatustani. Pidätyin äänestämästä kahdesta syystä.
Ei ole ensinnäkään järkevää alentaa biopolttoaineiden valmisteverokantaa, ennen kuin meillä on täydellinen kuva siitä, millaisia ympäristövaikutuksia aiheutuu näiden polttoaineiden käyttöönotosta tieliikenteessä. Useita huomautuksia on esitetty myös veropolitiikasta, joka on hyvä esimerkki politiikasta, joka olisi tuotava lähemmäs kansalaisia - nimittäin jäsenvaltioissa. Eurooppalainen aloite voi olla oikeutettu vain selvissä kilpailun vääristymistapauksissa.
Toiseksi vastustan nestekaasun luokittelemista vaihtoehtoiseksi polttoaineeksi. Sehän on loppujen lopuksi maaöljytuote. Vaikka palamisprosessin aikana syntyykin kaiken kaikkiaan vähemmän epäpuhtauksia, ei ole epäilystäkään siitä, etteikö haitallisia aineita vapautuisi. Vaihtoehtoiset polttoaineet ovat täysin erilaisia kuin niin kutsutut perinteiset polttoaineet, koska ne ovat sekä uusiutuvia että päästöttömiä energialähteitä. Nestekaasua ei voida siinä mielessä luokitella vaihtoehtoiseksi polttoaineeksi.
Näiden kahden seikan vuoksi en siis voinut puoltaa mietintöä. Kannatan tietenkin siirtymistä ympäristöä säästäviin polttoaineisiin, mutta sitä ei pidä tehdä mietinnössä esitetyllä tavalla.

Raschhofer (NI)
EU ehdotti Johannesburgin huippukokouksessa, että vaihtoehtoisten energialähteiden tuotantoa lisättäisiin 15 prosenttia vuoteen 2010 mennessä. Uusiutuvien energialähteiden tuottavuuden lisääminen on pitkällä aikavälillä ainoa vaihtoehto perinteisille energialähteille. Tutkimusta ja kehitystä on tehostettava tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Siitä aiheutuvat myönteiset seuraukset ovat päivänselviä. Tutkimus luo työpaikkoja. Biopolttoaineiden lisääntynyt käyttö tarjoaa maatalousalalle uuden tuotantovaihtoehdon, ja ennen kaikkea kielteiset ympäristövaikutukset vähenevät.
Näistä syistä äänestimme Fiorin mietinnön puolesta.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Evansin laatimassa asiakirjassa käsitellään lemmikkieläinten kuljetuksia. Mietintö näyttää myös edistävän lemmikkieläinten vapaita kuljetuksia Euroopassa. Mietinnössä todellakin luetellaan koirat, kissat, trooppiset akvaariokalat, sammakkoeläimet, matelijat, linnut ja nisäkkäät.
Kuulitte aivan oikein; mainitsin muun muassa trooppiset akvaariokalat. Arvoisa puhemies, kuten tiedätte, minulla on suora yhteys kaloihin. Meressä uivat sardiinit valittivat: ?Meilläkin on vapaat kuljetukset, mutta päädymme ainoastaan ravintoloiden keittiöihin, joissa meidät heitetään saman tien paistinpannulle, kun trooppiset akvaariokalat saavat vain nauttia ja uida ympäri allasta direktiivinne ansiosta. Miksette te Euroopan parlamentin jäsenet tee jotakin, jotta meistäkin voisi vihdoinkin tulla eläkeläiskaloja, vaan haluatte vain aina paistaa meidät päivälliseksi??

De La Perriere (NI)
Edellä aikaansa olevat kissamme ja koiramme voivat liikkua vapaasti unionin alueella, mikäli niillä on sähköinen mikrosiru. Kahdeksan vuoden kuluttua tatuoinneista tulee laittomia, ja hamsterimme ja marsumme ovat tervetulleita kaikkiin jäsenvaltioihin odottamaan, että laadimme erillisen budjettikohdan turvapaikkaa hakeville eläimille. Tämä panee vähän ajattelemaan...
Vielä ei ole vastattu pääkysymykseen: mihin luokkaan hillerit kuuluvat? Epätietoisuus on sietämätöntä. Se saa unohtamaan muuntogeenisten organismien kaupan lykkäämisen ja Irakin sodan uhan! Mietintö on epäilemättä tärkeä Euroopan yhdentymisen kannalta ollessamme laajentumisen kynnyksellä irlantilaisten myönteisen vastauksen jälkeen.
Herjaaminen on helppoa, mutta tällaisten melko epätavallisten tekstien pinnan alla piilee aina vakavia asioita. Tässä tapauksessa meidän on määrättävä karanteeniaika raivotaudin vuoksi. Tämä faabeli on osoitus siitä, että komissio haluaa tarjota jäsenvaltioille ainaisen terveydellisen autuuden - halusivatpa ne sitä tai eivät - ja estää niitä suojelemasta kansalaisiaan parhaaksi katsomallaan tavalla.

Schulz (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, en puhu kaloista ja paistinpannuista, kuten jäsen Fatuzzo, vaan eräästä erittäin vakavasta Lambertin mietintöön liittyvästä asiasta. SPD-puoluetta edustavat parlamentin jäsenet äänestivät mietinnön puolesta, mutta ymmärrämme, miksi monien kollegoiden oli vaikeaa kannattaa sitä. Haluaisin ottaa esiin yhden keskeisen asian, joka sai meidät kannattamaan mietintöä, vaikka olisimme kyllä halunneet jäsennellä sen toisin.
Kyse on siitä, että pakolaiset, siis poliittisen vainon kohteeksi joutuneet henkilöt, ja henkilöt, jotka tarvitsevat Euroopan unionin tarjoamaa tilapäistä suojaa, asetetaan Lambertin direktiivissä oikeudellisesti tasavertaiseen asemaan. Se on aivan oikein, kun tarkastellaan, millaista hoitoa ja etuja näiden henkilöryhmien pitäisi saada EU:n jäsenvaltioissa. Emme todellakaan halua, että jostakin valtiosta paenneita ihmisiä kohdellaan eri tavoin. Meidän mielestämme on kuitenkin pidettävä erillään poliittisen vainon kohteeksi joutunut henkilö, kuten diktatuurin vastaisen vastarintaliikkeen jäsen, joka lähtee maanpakoon ja tarvitsee suojelua, ja henkilö, joka pakenee sisällissodan kaltaista ohimenevää tilannetta ja tarvitsee siksi ainoastaan tilapäistä suojelua tai Geneven yleissopimuksessa tarkoitettua toissijaista suojelua.
Lambertin direktiivi kattaa kaikki nämä ihmisryhmät. Meidän mielestämme tämä ero olisi pitänyt tehdä. Se tehdään periaatteessa myös Saksan perustuslaissa, koska sen 16 artiklassa määritellään täytäntöönpantavissa oleva oikeus suojeluun poliittisen vainon vuoksi, mutta ei täytäntöönpantavissa olevaa oikeutta toissijaiseen suojeluun. Me Saksan sosiaalidemokraatit äänestimme mietinnön puolesta kaikista epäilyistä huolimatta osittain siitä syystä, että sitä ei olisi muuten lainkaan hyväksytty ja että parlamentin on pystyttävä välittämään kantansa neuvoston kuullessa sitä.
Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Eläkeläisten puolueen edustajana äänestin direktiiviehdotuksen puolesta, koska monien muiden jäsenten tavoin olen sitä mieltä, että valtiomme ovat velvollisia vastaanottamaan pakolaisia ja tekemään sen asianmukaisesti.
Arvoisa puhemies, korostan, että mielestäni on tärkeää pohtia, missä pakolaisia pitäisi vastaanottaa ja minkä valtioiden pitäisi kustantaa se, että yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaiset pakenevat sankoin joukoin Euroopan valtioihin - mitä valitettavasti silloin tällöin tapahtuu. Pakolaisten vastaanottamisen taakka pitäisi jakaa tasapuolisesti kaikkien Euroopan valtioiden kesken.

Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman ja Stenmarck (PPE-DE)
Maltillista kokoomuspuoluetta edustavat Euroopan parlamentin jäsenet kannattivat tänään direktiiviehdotusta, jossa käsitellään vähimmäisvaatimuksia siitä, milloin kolmansien maiden kansalaisia ja kansalaisuudettomia henkilöitä on pidettävä pakolaisina tai muuta kansainvälistä suojelua tarvitsevina henkilöinä, ja näiden henkilöiden oikeudellista asemaa. Äänestimme kuitenkin parlamentin tarkistettua ehdotusta vastaan.
Mielestämme on itsestään selvää, että pakolaisilla on vainon ja muun sorron uhreiksi jouduttuaan oikeus etsiä turvaa EU:n alueelta. Vähimmäisvaatimusten vahvistaminen on tärkeä ensiaskel kohti EU:n yhteistä turvapaikkapolitiikkaa. On kuitenkin tärkeää korostaa, että EU:n ehdottamien vähimmäisvaatimusten lisäksi jäsenvaltioiden pitäisi pystyä tarjoamaan suojaa muistakin syistä.
Avoimuuden on oltava keskeinen tekijä muodostettaessa EU:n yhteistä kantaa maahanmuutosta ja siirtolaisuudesta. Maahanmuuttopolitiikan, toisin sanoen maahanmuuttoa koskevien sääntöjen, hahmottelu on aina tasapainoilua. Rajojen avaaminen voisi helposti estää dynaamisuuden ja parannukset.
Maahanmuutto on myönteinen asia. Meidän on laajennettava muiden kuin pakolaisina pidettävien kolmansien valtioiden kansalaisten mahdollisuutta muuttaa Eurooppaan siirtotyöläisinä.

Berthu (NI)
. (FR) Euroopan parlamentti hyväksyi juuri melko laajalla enemmistöllä Lambertin mietinnön, jossa kannatetaan ja laajennetaan komission erittäin kehnoa pakolaisia koskevaa ehdotusta. Me vastustimme sitä samoin kuin valtaosa oikeistosta.
Tämä äänestys, joka toimitettiin nykyisten sääntöjen mukaan onneksi vain kuulemista varten, ei voi kuitenkaan heikentää neuvoston poliittista asemaa. Neuvosto on jo jonkin aikaa yrittänyt estää komission liian vapaamieliset ehdotukset.
Eilisen keskustelun jälkeen komission jäsen Vitorino ei kiistänyt kaikkia asiasta esittämiäni väitteitä, vaan ainoastaan totesi, ettei komissio ehdota toissijaisen suojelujärjestelmän kaikkien osatekijöiden käyttöönottoa. Jotkin valtiot todellakin jo tarjoavat Geneven yleissopimuksen ulkopuolista lisäsuojelua; Ranska esimerkiksi myöntää alueellisen turvapaikan. Nämä laajennukset eivät kuitenkaan ulotu pitkälle. Moitin komissiota siitä, että se tuo tämän järjestelmän yhteisön tasolle ja luo lisäksi kaikki tarvittavat edellytykset sen laajentamiselle.
Komissio pelaa taas tuhoisaa peliä, minkä vuoksi meidän pitäisi yleisesti pohtia Euroopan unionin toimielinten suhdetta.

Bonde ja Sandbæk (EDD)
Äänestimme tänään Lambertin mietinnön puolesta, koska siinä parannetaan monilla aloilla pakolaisiin ja toissijaista suojelua saavan pakolaisen aseman saaneisiin henkilöihin sovellettavia vähimmäisvaatimuksia, joita nyt valitettavasti pyritään vahvistamaan EU:n johdolla.
Mietinnössä pyritään laajentamaan vaatimusten soveltamisalaa uusiin henkilöryhmiin sekä parantamaan oloja ja oikeuksia. Komission ehdotus koskee esimerkiksi yksinomaan kolmansien maiden kansalaisia ja kansalaisuudettomia henkilöitä; se ei kata EU:n kansalaisia. Asia pyritään korjaamaan mietinnössä, sillä olisi outoa ja vaarallista lähettää kansainväliselle yhteisölle sellainen viesti, että EU-valtiot voivat yksittäisinä Geneven yleissopimuksen allekirjoittajamaina päättää vapauttaa itsensä kyseisen kansainvälisen sopimuksen määräysten noudattamisesta, koska ne katsovat, ettei sitä voida soveltaa niiden omiin kansalaisiin.
Komissio ehdottaa lisäksi, että pakolaisaseman piiriin kuuluvilla henkilöillä olisi laajemmat oikeudet. Se on tietenkin hyvä asia, mutta tämän pitäisi päteä myös henkilöihin, joilla on toissijasta suojelua saavan pakolaisen asema, kuten esittelijä suosittaa.
JuniBevægelsen-liike edistää inhimillistä pakolaispolitiikkaa. Puolustamme jokaisen henkilön oikeutta ihmisarvoiseen elämään, mutta olemme periaatteessa sitä mieltä, ettei tähän tavoitteeseen pidä pyrkiä ensisijaisesti kehittämällä sellaista yhteistä eurooppalaista pakolaispolitiikkaa, joka perustuu ylikansalliseen ensimmäiseen pilariin, johon mietinnössä esitetty ehdotus sisältyy.

Crowley (UEN)
Toivon pöytäkirjaan maininnan siitä, että en osallistunut Lambertin mietinnöstä (A5-0333/02) toimitettuun äänestykseen. Se ei tarkoita, että vastustan koko direktiiviehdotuksen periaatetta. Vastustan pikemminkin tiettyjen tekijöiden sisällyttämistä mietintöön, koska ne ovat mielestäni epäasianmukaisia ja ne heikentäisivät uskoa tukeamme eniten tarvitsevien suojeluun. Mainitsen joitakin niistä tekijöistä, joista olen eri mieltä. Perheen määritelmässä ylitetään useimmissa jäsenvaltioissa ja muissa maissa hyväksytty sääntö. Tätä asiaa olisi pitänyt käsitellä hienovaraisesti, ja tässä mielessä mietintö on pahasti epäonnistunut. Eri artikloissa asetetut määräajat ovat liian lyhyitä. Mietinnössä esitetyt viittaukset perusoikeuskirjaan ovat epäasianmukaisia. Direktiivin soveltamisalan laajentaminen muihin kuin vainottuihin henkilöihin heikentää viime kädessä oikeutettua mahdollisuutta suojella kaikkein suurimmassa hädässä olevia. Näistä ja muistakin syistä en katsonut sopivaksi osallistua äänestykseen.

Evans, Robert J. E. (PSE)
PSE-ryhmän Labour-puoluetta edustavat brittijäsenet äänestivät Lambertin mietinnön puolesta. Olemme vakuuttuneita siitä, että Euroopan unioni voi edistyä toimissaan tehostamalla EU:n yhteistä turvapaikkapolitiikkaa. Vähimmäisvaatimuksia koskeva mietintö on keskeinen osa tämän yhteisen politiikan kehitystä. Torjumme niiden PPE:tä edustavien konservatiivien jyrkän oikeistolaisen näkemyksen, jotka pyrkivät rajoittamaan turvapaikka- ja suojeluoikeutta. Meidän sosialistien mielestä on tärkeää omaksua myötätuntoinen ja ymmärtäväinen lähestymistapa.
Pieniä näkemyseroja on aina, kun kehitetään 15:n valtion ja lopulta 25:n valtion yhteistä politiikkaa. Nämä erot eivät mielestämme saisi aiheuttaa välillemme eripuraa yrittäessämme saada aikaan sopuratkaisuja. Meidän pitäisi sen sijaan olla ylpeitä voidessamme nojata meitä yhdistävään yhteiseen perustaan.
Vaikka Lambertin mietinnössä onkin siis joitakin kohtia, jotka me Labour-puoluetta edustavat parlamentin jäsenet saatamme kyseenalaistaa, mietintö on yleisesti ottaen ilman muuta järkevä, ja siitä syystä äänestimme sen puolesta.

Meijer (GUE/NGL)
Eurooppa on maailman vauraimpia, demokraattisimpia ja vakaimpia mantereita. Ei ole siksi mikään yllätys, että monet vainotut, uhatut tai ahdistetut henkilöt etsivät täältä turvapaikkaa. Heidän lisäkseen tulee muita, joita ei vainota mutta joita Euroopan varaustaso houkuttelee. Jos näillä henkilöillä on sellaisen erityisalan koulutusta, jonka osaajista täällä on puutetta, heitä jopa rekrytoidaan aktiivisesti usein heidän alkuperämaansa järjestelmien kustannuksella. Todelliset pakolaiset ovat taas yhä vähemmän tervetulleita. Joidenkin EU:n jäsenvaltioiden hallitukset tarkastelevat ainoastaan lukuja. Niiden mielestä on parempi rajoittaa pakolaisten määrää kuin arvioida järkevästi pakenemisen syitä ja paenneiden henkilöiden tilanteen vaarallisuutta. Meidän on aika lopettaa tällainen käytäntö ja ottaa pakolaisten tarpeet tärkeimmäksi periaatteeksi. Emme saa enää luovuttaa ihmisiä sellaisiin valtioihin, joissa he eivät ole turvassa, emmekä saa enää kieltäytyä yhdistämästä perheitä tai tunnustamasta suvaitsemattomuuteen tai sukupuolesta johtuvaan syrjintään perustuvaa vainoa. Turvapaikkamenettelyä ja turvallisuutta käsittelevä Evansin mietintö, josta äänestettiin 24. syyskuuta, oli oikeansuuntainen askel, vaikka ryhmäni mielestä siinä esitetyt ehdotukset eivät olleet tarpeeksi rohkeita. Ehdotukset kuitenkin saivat lopulta enemmän ei-ääniä kuin kyllä-ääniä.

Queiró ja Ribeiro e Castro (UEN)
Euroopan parlamentin osuus voisi olla erittäin hyödyllinen ja myönteinen, jos se direktiiviehdotusten soveltamisalaa ja rajoja ylläpitäessään auttaisi oikeudellisesti selventämään käsitteitä, jotka saattavat synnyttää epäilyä ja kiistelyä, kun tulevaa direktiiviä pannaan täytäntöön ja saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä. Esittelijä ja asiasta vastaava parlamentin valiokunnan enemmistö eivät valitettavasti kuitenkaan tehneet tällaista selvennystä, vaan toimivat kaikkien jäsenvaltioiden yhteisen vähimmäisaseman kannalta käsittämättömällä tavalla: he tekivät säännökseen jatkuvasti laajennuksia, joilla voi olla kielteisiä vaikutuksia ja jotka voivat lisätä entisestään sen hyväksymisen kannalta tarpeettomia vaikeuksia ja esteitä. Tämä selittää äänestämiskäyttäytymistämme lopullisessa äänestyksessä: useimmat esitetyt tarkistukset eivät olleet hyödyllisiä; niissä päinvastoin mentiin usein pitemmälle kuin on tarpeellista ja järkevää määrättäessä kaikille jäsenvaltioille yhteisiä vähimmäisvaatimuksia. Kannatan kuitenkin parlamentille toimitettua alkuperäistä ehdotusta, koska Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti kannatamme pakolaisasemaa ja muita sellaisia täydentäviä toimia koskevien sääntöjen lähentämistä, jotka liittyvät samanlaista suojelua tarvitseviin henkilöihin, vaikka heiltä evätäänkin edellä mainittu pakolaisasema.

Thorning-Schmidt (PSE)
- (DA) Euroopan parlamentin tanskalaiset sosiaalidemokraatit äänestivät tänään Lambertin mietinnön (A5 - 0333/2002) puolesta. Olemme samaa mieltä siitä, että EU:n pitäisi asettaa vähimmäisvaatimukset siitä, milloin kolmansien maiden kansalaisia ja kansalaisuudettomia henkilöitä on pidettävä pakolaisina tai muuta kansainvälistä suojelua tarvitsevina henkilöinä.
Olemme kuitenkin tietoisia siitä, että direktiivi perustuu Euroopan yhteisön perustamissopimuksen IV osastoon eikä päde Tanskaan Tanskan asemasta tehdyn pöytäkirjan mukaisesti.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, parlamentin juuri hyväksymässä Cederschiöldin mietinnössä käsitellään neuvoston puitepäätöstä, jossa meitä pyritään suojelemaan tietojärjestelmiin murtautumiselta, niin kutsutulta hakkeroinnilta.
Eräs Capriate San Gervasiosta - kauniista Beragamon lähellä sijaitsevasta paikasta - kotoisin oleva ystäväni Maurizio Infissi on tietokoneiden asiantuntija, vaikka onkin eläkeläinen. Kuullessaan, että aiomme keskustella tästä aiheesta, hän sanoi: ?Teette oikein suojautuessanne tietokonejärjestelmiin murtautumiselta, mutta eikö olisi hyvä ajatus suojella myös eläkeläisiä hallitusten, pääministereiden ja budjettiministerien hyökkäyksiltä? He hyökkäävät joskus törkeästi tulojemme kimppuun ja tarjoavat aivan surkeita eläkkeitä, jotka estävät meitä elämästä ihmisarvoista elämää. Milloin ryhdytte toimiin ja käytte keskusteluja eläkeläisten suojelemiseksi valtion hyökkäyksiltä?? Vastasin hänelle, että teemme sen varmasti pian, ja arvoisa puhemies, toivon todellakin, että näin tapahtuu!

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Parlamentin äänestettävänä ollut mietintö parantaa komission ehdottamaa tekstiä lisäämällä viittauksia ihmisoikeuksien ja perusvapauksien sekä yksityisyyden suojeluun. Joissakin mietinnön kohdissa kuitenkin kannatetaan komission omaksumaa linjaa sekä ehdotetaan politiikkojen yhteisöllistämistä.
On syytä panna merkille, että komission ehdotus on yhdenmukainen sellaisen lähestymistavan kanssa, jossa käytetään ilman suurta vastustusta hyväksi viime vuoden syyskuun 11. päivän tapahtumia ja rajoitetaan tiettyjä perusoikeuksia, etenkin vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaan alueeseen liittyviä oikeuksia.
Komission ehdotuksessa tulee lisäksi esiin pakkomielteen omainen sääntely, pyrkimys yhdenmukaistaa rikoslainsäädäntöä ja pikemminkin tukahduttava kuin ennalta ehkäisevä näkökohta, mitä emme voi hyväksyä.
Äänestimme siksi mietintöä vastaan.

Meijer (GUE/NGL)
Ihmiset voivat joutua tekemisiin tietokonehakkeroinnin kanssa mitä erilaisimmista syistä. Kyse ei ole vain kekseliäistä nuorista henkilöistä, jotka tutkivat tekniikan tarjoamia mahdollisuuksia, tai ?nörteistä?, jotka nauttivat onnistuessaan tuhoamaan toisten työn. Kyse on myös kriittisistä tutkijoista, jotka etsivät monille tärkeitä mutta epäoikeudenmukaisesti salattuja tietoja. Viimeksi mainittu ryhmä auttaa vähentämään ympäristöskandaalien, korruption, taloudellisten petosten, sotaa lietsovien ja diktatoristen toimien mahdollisuutta. Kaikissa tapauksissa tietokonejärjestelmiin murtautuminen vahingoittaa niin julkisen kuin yksityisenkin sektorin järjestöjen toimintaa, mutta tapauksia arvioitaessa merkitystä on loppujen lopuksi vain näiden häiritsevien toimintojen myönteisellä tai kielteisellä vaikutuksella. Olen esittelijä Cederschiöldin kanssa täysin samaa mieltä siitä, ettei tätä puitepäätöstä tai kansallisia täytäntöönpanotoimia saa käyttää sanan-, ilmaisun- ja yhdistymisvapauden tukahduttamiseen. EU:n ei tarvitse määrätä seuraamuksia sellaisista vähäpätöisistä häirintätapauksista, jotka ovat yksittäisten jäsenvaltioiden mukaan merkityksettömiä. Ehdotuksen 12 artiklan soveltamisellakin voi olla kielteisiä vaikutuksia - kyseinen artikla koskee yhteyspisteiden perustamista kokemusten vaihtoa varten. Kannatan siksi ehdotuksen tämän osan lykkäämistä.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Kannatin mietintöä, koska siitä käy ilmi, että olemme tietoisia tietokonerikollisuuden torjumisen tärkeydestä, ja koska siinä tuodaan esiin oleellisia huolenaiheita rikollisten, ennalta ehkäisevien ja rangaistustoimien rajoittamisesta kunnioittamalla mielipiteen-, yhdistymis- ja ilmaisunvapautta. Kannatin myös kahta muuta esittelijä Cederschiöldin ehdotusta. Ensimmäinen niistä on hänen EU:lle esittämänsä pyyntö siitä, että se aina tiedonsiirtoasioita tarkastellessaan varmistaisi, että tietosuoja-alalla on vastaavia säännöksiä, jotta voidaan käsitellä tiedonsiirtoon liittyviä riskejä. Toinen ehdotus on hänen maltillisempi suhtautumisensa tapauksiin, joissa alaikäisiä syytetään ensimmäistä kertaa luvattomasta tunkeutumisesta tietojärjestelmään. Lyhyesti sanoen parlamentti on mielestäni onnistunut parantamaan ehdotusta puitepäätökseksi, jonka on tarkoitus vastata verkkorikollisuuteen pyrkimällä lähentämään jäsenvaltioiden säännöksiä, jotta voidaan taata, että kaikki tietojärjestelmiin kohdistuvat hyökkäykset katsotaan rangaistaviksi teoiksi, ja edistämällä oikeudellista ja poliisiyhteistyötä. Lopuksi totean, että rikollisuuden torjumiseksi on mielestäni erittäin tärkeää luoda ympärivuorokautisesti toimiva yhteyspisteverkosto, joka hyödyntää näitä huippuedistyksellisiä tekniikoita.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, mietinnössä käsitellään teatterin ja esittävien taiteiden merkitystä ja dynamiikkaa laajentuneessa Euroopan unionissa. Arvoisa puhemies, näin uuden unen: näin sellaista unta, että olin katsomassa näytelmää, jossa laajentunut Eurooppa oli mukana. Mitä tässä näytelmässä tapahtui? Minä itse söin lounasta Italiassa Vercelli-nimisessä paikassa presidentti Mádlin, jolle äsken osoitimme äsken suosiota, ja Bulgarian presidentin, entisen kuningas Simeon II:n kanssa. Söimme sahramirisottoa, sienirisottoa ja mustaa mustekalarisottoa, kuten asiaan kuuluu Vercellin kaltaisella riisinviljelyalueella. Ateriamme olivat oikein herkullisia, mutta kokki sanoi meille: ?Pian ette voi enää syödä riisiä, ellette te Euroopan parlamentin jäsenet tee jotakin maatalouden hyväksi yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksessa, jota Euroopan parlamentti ja Euroopan yhteisö parhaillaan toteuttavat. Teidän on nimittäin turvattava maataloustoiminta riisinviljelyalueillakin, kuten Vercellissä, Novarassa, Paviassa, Milanossa ja muilla Euroopan alueilla.?

Alyssandrakis (GUE/NGL)
Suhtautumisemme kulttuuriin riippuu siitä, millaista politiikkaa se edistää, sekä siitä, millaisia arvoja, periaatteita ja esteettisiä standardeja se edustaa. Pääkysymyksenä on, palveleeko kulttuuritoiminta työntekijöiden etuja ja edistääkö se yhteiskunnallista kehitystä vai palveleeko se suuria yrityksiä laajentaen niiden vaikutusvaltaa ja kasvattaen niiden voittoja.
Mietinnössä todetaan, että esittäviin taiteisiin liittyvät kulttuurialan prosessit on yhdistettävä - ideologisesti, poliittisesti ja yhteiskunnallisesti - EU:n politiikkaan. Teatterin halutaan palvelevan eurooppalaista ihannetta ja soveltavan vapaan liikkuvuuden ja elinikäisen oppimisen menettelytapoja. Tämä kohdistuu erityisesti Välimeren sekä Keski- ja Itä-Euroopan maihin.
Mikä oikein on tämä ihanne, jota meitä pyydetään tukemaan? Ellei se ole selvää, miten meidän voidaan odottaa auttavan ja kannustavan vastakkaisia menettelyjä, joilla ratkaistaan joitakin tilapäisiä ongelmia (teollis- ja tekijänoikeudet, liikkuvuus ja koulutus), mutta jotka paljastavat sen tosiasian, että ongelmat ovat syntyneet siitä, että suuret yritykset puuttuvat jokaisen valtion kulttuuritoimintaan?
Olemme eri mieltä myös yksityisyritysten ja mesenaattien hallitsevasta asemasta sekä orastavan Euroopan kulttuuri-identiteetin epämääräisestä hahmotelmasta ja sen markkinoimiseksi kehitettävistä keinoista.
Tästä syystä Kreikan kommunistipuoluetta edustavat parlamentin jäsenet pidättyivät äänestämästä.

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
. (FR) Maailmassa, jossa raha hallitsee, rahan vaikutukselta ei välty kulttuuri ylipäänsä eivätkä tarkemmin määritellen esittävät taiteet. Yksityiset sijoittajat, jotka ovat päättäneet tehdä voittoa, osallistuvat vain sen verran, että he pystyvät hankkimaan rahat joko suoraan tai verohelpotuksina. Aikana, jolloin jäsenvaltioilla ja julkisilla laitoksilla on vain säästöt mielessään, tämä tarkoittaa, että kulttuurin merkitys vähenee entisestään ja että se saa kaikkein mitättömimmän osuuden. Ensimmäiseksi siitä kärsivät asteikon alapäässä, alan alimmalla tasolla olevat henkilöt, kuten viihdealalla ilman vakituista työsuhdetta työskentelevät, jotka ovat Ranskassa parhaillaan lakossa vastustaakseen asiaa, joka uhkaa pahentaa heidän jo muutenkin epävarmaa tilannettaan.
Vastustamme julkisten varojen myöntämistä yrityksille ja rikkaille. Vastustamme myös tukemisen ja sponsoroinnin vuoksi myönnettäviä verohelpotuksia, jotka hyödyttävät niitä, jotka esiintyvät mesenaatteina ja ottavat enemmän kuin heille kuuluu saamatta kuitenkaan aikaan mitään merkittävää muutosta useimpien taiteilijoiden ja muiden näyttämöalan ammattilaisten tilanteessa. Tästä esittelijän kannattamasta toimenpiteestä huolimatta äänestimme tämän mietinnön puolesta, joka kaiken kaikkiaan parantaisi näyttämöalan ammattilaisten elämää ja työoloja, mikäli sen perusteella ryhdyttäisiin myös käytännön toimiin.

Malmström, Paulsen ja Olle Schmidt (ELDR)
Pidätyimme äänestämästä Fraissen mietinnöstä, jossa käsitellään teatterin ja esittävien taiteiden merkitystä ja dynamiikkaa laajentuneessa Euroopan unionissa.
Perusasenteemme Euroopan unioniin on myönteinen. Me ruotsalaiset liberaalit pidämme Euroopan yhdentymistä mahdollisuutena ratkaista rajatylittäviä ongelmia, joita aiheuttavat esimerkiksi ympäristö, kauppa, rajatylittävä liikkuvuus, ihmisoikeudet ja konfliktinhallinta. Euroopan demokratioilla on täten mahdollisuus osoittaa muulle maailmalle, että yhteistyö luo rauhaa ja lisää vaurautta.
Uskomme myös toissijaisuusperiaatteeseen, jonka mukaan päätökset pitäisi tehdä mahdollisimman lähellä niitä, joita asia koskee. Edistämme siksi aktiivisesti Euroopan unionin perustuslakia, jossa toimivallan jako on kaikille selvä. Kaikkien kansalaisten on ymmärrettävä, että EU käsittelee ainoastaan sellaisia asioita, joissa se on paras asiantuntija, eli rajatylittäviä asioita. Kaikkia muita asioita pitäisi käsitellä paikallisella, alueellisella tai kansallisella tasolla.
Teatteri ja näyttämötaide ovat tärkeitä asioita, ja tuemme ihmisten tilaisuutta hyödyntää lisääntynyttä liikkumisvapautta. Haluamme helpottaa ulkomaalaisten työntekijöiden viisumin ja oleskeluluvan saantia, mutta kaikille ammattiryhmille pitäisi mielestämme tarjota mahdollisuus rajatylittävään liikkuvuuteen samoin ehdoin. Ehdotusten ei pitäisi koskea vain näyttelijöitä ja näyttämötaiteilijoita vaan kaikkia ammattiryhmiä.
Kannatamme myös kulttuurista monimuotoisuutta, taiteen tukemista, taiteilijan vapautta ja kaikkien kansalaisten oikeutta päästä osalliseksi kulttuurista, mutta niitä ei pidä mielestämme sisällyttää tulevaan Euroopan perustuslakiin. Tuemme varauksetta useita Fraissen mietinnössä esitettyjä ajatuksia kansallisella tasolla.

Marchiani (UEN)
. (FR) Mietintö ilahduttaa intomielistä älymystöä, joka rehentelee Eurooppa-henkisellä asenteellaan. Riippumatta siitä en muutenkaan ymmärrä, mitä hyötyä tällaisesta tekstistä on. Rohkenen jopa sanoa, että tämä mietintö huolestuttaa minua.
Siinä ensinnäkin käsitellään ainoastaan jäsenvaltioille kuuluvaa toimivalta-aluetta. Parlamentin on siksi sopimatonta kehottaa jäsenvaltioita yhtenäistämään kulttuuripolitiikkojaan Euroopan tasolla. Euroopan parlamentilla ei ole mitään tekemistä asian kanssa.
Toiseksi olen vakuuttunut siitä, että tämä mietintö on federalistisen Euroopan palkinto poliittiselle ja kulttuuriselle järjestelmälle, joka tekee kaikkensa Eurooppa-henkisen asenteen edistämiseksi. Mietinnössä myönnetään tukea saaville taiteilijoille uskomattoman paljon etuoikeuksia ja apurahoja, ja sen tarkoituksena on hyödyttää ainoastaan voimakkaasti tuettua maailmanlaajuista eliittiä eurooppalaista ihannetta palvelevien toimien avulla.
Lopuksi totean, että mietintö kuvastaa itse asiassa kieroutunutta ja vaarallista toimintatapaa, jossa teatteria ja esittäviä taiteita käytetään keinona edistää Eurooppa-henkistä ideologiaa. Taiteiden tukemisen lisäksi kulttuuri ja propaganda näyttävät sekoittuvan joissakin mietinnön näkökohdissa.
Suhtaudun epäilevästi todellisten taiteilijoiden luovan vapauden säilyttämiseen ja äänestän siksi mietintöä vastaan.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Kannatin äänestyksessä tätä mietintöä, jossa pyritään tehokkaasti edistämään oloja, joiden avulla voidaan varmistaa, että esittävillä taiteilla on yhtäältä yhä suurempi yleisö, ja että ne ovat toisaalta entistä kiehtovampia ja paremmin saatavilla. Tarkoituksena on erityisesti edistää ja suojella taiteilijoiden ja heidän työnsä liikkuvuutta, kääntämisen ja tekstityksen tukemista yhdenmukaistamisen ja vastavuoroisen kulttuurisen ymmärtämyksen välineenä sekä koulutuksen ja levitystoiminnan kannustimia. Meidän on suojeltava esittäviä taiteita, mikäli haluamme säilyttää eurooppalaista henkeä luonnehtivan kulttuurisen monimuotoisuuden arvot. Olenkin esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että on tärkeää tarkastella lähemmin EU:hun liittymistä valmistelevien valtioiden esittäviä taiteita. Se on ratkaiseva tekijä sellaisen Euroopan rakentamisessa, joka perustuu yhteisiin arvoihin ja jossa monimuotoisuus on kaikkein suurin rikkaus. Lopuksi totean, että tämän ajattelutavan noudattamiseksi meidän on mielestäni arvostettava erityisesti yksityisiä aloitteita, koska ne ovat yhteisön kulttuuri-impulssien spontaaneja ilmaisuja. Meidän ei pidä tuhlata kaikkea energiaamme valtion tai julkisten viranomaisten suoraan toimintaan.

Puhemies. -
Äänestykset ovat päättyneet.
(Istunto keskeytettiin klo 12.50 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista yleistä talousarviota varainhoitovuodeksi 2003 koskevista budjettivaliokunnan mietinnöistä:
Göran Färmin laatima budjettivaliokunnan mietintö (A5-0350/2002) esityksestä Euroopan unionin yleiseksi talousarvioksi varainhoitovuodeksi 2003 [11138/2002 -C5-0300/2002 - 2002/2004(BUD)] ja oikaisukirjelmästä 1/2003 esitykseen Euroopan unionin yleiseksi talousarvioksi varainhoitovuodeksi 2003 [12640/2002 - C5-0480/2002].
Pääluokka III - Komissio
Per Stenmarckin laatima budjettivaliokunnan mietintö (A-0351/2002) esityksestä Euroopan unionin yleiseksi talousarvioksi varainhoitovuodeksi 2003 [C5-0300/2002 - 2002/2005(BUD)]
Pääluokka I - Euroopan parlamentti 
Pääluokka II - Neuvosto
Pääluokka IV - Tuomioistuin
Pääluokka V - Tilintarkastustuomioistuin
Pääluokka VI - Talous- ja sosiaalikomitea
Pääluokka VII - Alueiden komitea
Pääluokka VIII (A) - Oikeusasiamies
Pääluokka VIII (B) - Tietosuojavaltuutettu
Färm (PSE)
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää kollegoitani, erityisesti budjettivaliokunnan jäseniä ja budjettivaliokunnan sihteeristöä. Nämä ovat tehneet loistavaa työtä talousarvion parissa, ja tämä on mielestäni loistava tilaisuus korostaa, kuinka kovasti nämä ihmiset ovat työskennelleet asian parissa. Haluaisin kiittää myös komissiota ja neuvostoa, jotka ovat useiden kolmikantakokousten, neuvottelujen, työryhmien ja muiden yhteyksien avulla auttaneet varmistamaan, että voimme äänestää hyvästä varainhoitovuoden 2003 talousarviota koskevasta esityksestä. Haluaisin myös korostaa, että budjettivaliokunta on päässyt yhteisymmärrykseen lähes kaikista kohdista, mikä tietenkin vahvistaa erityisesti myös parlamentin asemaa.
Haluaisin aluksi ottaa esille muutamia EU:n talousarviojärjestelmään liittyviä perusasioita. Minun on todettava, että tehtyäni töitä tämän mietinnön parissa noin kymmenen kuukauden ajan, olen vakaasti sitä mieltä, että EU:n talousarviojärjestelmä vaatii pikaisesti perusteellista uudistusta. Uusi varainhoitoasetus parantaa tilannetta jo jonkin verran. ABB-järjestelmä, toimintoperusteinen budjetointijärjestelmä, parantaa myös tilannetta jonkin verran.
Olemme itsekin pystyneet puuttumaan joihinkin kohtiin tehostamalla parlamentin sisäistä työskentelyä. Olen nähnyt paljon vaivaa parantaakseni valiokuntien kanssa käytävää vuoropuhelua. Nykyään budjettivaliokunta sekä valiokuntien ja niiden talousarviota koskevien lausuntojen valmistelijat käyvät vuoropuhelua lähes jatkuvana prosessina. Vuoropuhelu alkaa keväällä suuntaviivojen laatimisella, ja siihen on tänä vuonna kuulunut erityisten työryhmien kanssa tehty tämä vuoden talousarvion valvomiseen liittyvä uusi työ sekä ensimmäisessä käsittelyssä esitetyt tarkistukset. Sen vuoksi olemme mielestäni pienentäneet perinteistä ristiriitaa, joka on syntynyt, kun eri valiokunnat ovat olleet sitä mieltä, että budjettivaliokunnassa ei kiinnitetä tarpeeksi huomiota niiden poliittisiin painopisteisiin, ja kun budjettivaliokunta vuorostaan on usein katsonut, että valiokuntien talousarviota koskevat vaatimukset eivät ole realistisia.
Tänä vuonna olemme päässeet asioissa entistä pidemmälle, erityisesti perinteisesti vaikeasta osiosta, joka koskee luvun A-30 avustuksia, joita myönnetään erilaisille Euroopan järjestöille. Tänä vuonna budjettivaliokunta on pystynyt esittämään yksimielisesti hyväksytyn ehdotuksen tekemällä läheistä yhteistyötä valiokuntien ja poliittisten ryhmien kanssa. 
Kuten tiedätte, olemme uudistaneet myös talousarviota koskevaa keskustelua, ja laaja talousarviota koskeva keskustelu käytiin jo syyskuun täysistunnossa. Tämä kokeilu toimi mielestäni hyvin, mutta sitä voidaan varmasti vielä parantaa. 
Näistä muutoksista huolimatta, en ole vieläkään tyytyväinen. Haluaisin tässä lähettää terveiset valmistelukunnan kollegoillemme. Mielestäni on kohtuutonta laatia pysyvä järjestelmä, joka sisältää pitkän aikavälin budjettisuunnitelmia, joiden alakohtaisia enimmäismäärärahoja koskevat periaatteet säilyvät yhtä tiukkoina kuin tälläkin hetkellä. Nyt kun talousarvion laatimista koskeva jakso on vasta puolivälissä, useiden ad hoc -järjestelmien määrää lisätään, mikä saattaa tehdä talousarviomenettelystä todella sekavan. 
Jo tämän vuoden talousarviomenettelyn aikana komissio esitti meille joustovälineen käyttöä kolmessa tapauksessa. Heinäkuussa käydyissä neuvotteluissa pääsimme yksimielisyyteen sellaisten varojen suunnitelmallisesta käytöstä, joiden pitäisi todellisuudessa kuulua hätäapuvaraukseen. Olemme ratkaisseet komission ongelman, joka koskee riittävien henkilöresurssien hankkimista ennen laajentumista siten, että sovellamme monimutkaista etupainotusmallia. Tämä merkitsee sitä, että etsimme kuluvalle vuodelle tarkoitettuja käyttämättömiä määrärahoja ja käytämme niitä sellaisten kustannusten kattamiseen, jotka pitäisi muuten kattaa vuonna 2003.
Juuri tänään neuvoston kanssa käymissämme neuvotteluissa sovimme, että toista uutta joustovälinettä, EU:n solidaarisuusrahastoa, käytetään muun muassa luonnonkatastrofien vaikutusten korjaamisen rahoittamiseen.
Nyt meidän on kuitenkin kysyttävä itseltämme, kuinka monta tällaista joustovälinettä ja ad hoc -ratkaisua tarvitsemme, ennen kuin ymmärrämme täysin, että koko talousarviomenettelyä on uudistettava ja että siitä on tehtävä joustavampi.
Budjettivaliokunta on myös valinnut oman kantansa. Olemme tietoisesti päättäneet ylittää talousarvion kolmen luokan enimmäismäärät osittain sen vuoksi, että saisimme näin tuotua esille nykyisen lukitun järjestelmän järjettömyyden. Palaan tähän asiaan, kun annan yksityiskohtaisempia selvityksiä.
Pyytäisin huomioimaan, etten pyri poistamaan talousarviota koskevia enimmäismääriä. En väitä, että meidän olisi luovuttava talousarviota koskevista rajoituksista. Jonkinlaiseen kompromissiin pitäisi kuitenkin päästä rajoitusten täydellisen hylkäämisen ja nykyisen kaltaisen jäykän, seitsemäksi vuodeksi lukitun suunnitelmatalouden suhteen.
Toivon, että jatkossa on itsestään selvää, että yhteispäätösmalli koskee koko talousarviota, myös maatalouspolitiikkaa, ja että kaikkien EU:n menojen on sisällyttävä talousarvioon, myös Euroopan kehitysrahastoa koskevien menojen. Tämä on tärkeä asia, ja toivon, että voimme keskustella siitä tulevina vuosina.
Ennen kuin ryhdyn käsittelemään eri budjettikohtia, haluaisin käsitellä erästä yleisempää ongelmaa, eli EU:n talousarvion toteuttamista. Siitä on muodostumassa vakava ongelma. Emme voi vuodesta toiseen sanoa kansalaisille ja veronmaksajille, että vaadimme heitä maksamaan vuosittain ylimääräiset 15 miljardia euroa, jonka sitten maksamme takaisin heidän kiitollisille valtiovarainministereilleen. Uskon, että tämän asian parissa on tehtävä paljon töitä, jotta unionin toimintamalleihin ja talousarvioon suhtauduttaisiin vakavasti, ja jotta pystyisimme lunastamaan kaikki ne lupaukset, joihin talousarviossa sitoudumme. Meidän on selvästi yksinkertaistettava rakennerahastojen hallintoa, mihin voimme ryhtyä jo nykyisellä kaudella. Komission jäsen Barnier on luvannut toimia näin, vaikka voimme tietenkin olla radikaalimpiakin tulevan ohjelmakauden alkaessa. 
Uskon myös, että meidän on parannettava koko prosessia, kun aloitamme uusia monivuotisia ohjelmia. Kerta toisensa jälkeen meille kerrotaan, että kun monivuotisten ohjelmien kolmannet tai neljännet ohjelmakaudet alkavat - tällä hetkellä käynnissä on tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen kuudes puiteohjelma, Life-ohjelman kolmas vaihe ja niin edelleen - toimintojen aloittamiseen kuluu uuden kauden alussa usein kokonainen vuosi. Tämä on aivan järjetöntä. Joskus tämä merkitsee, että työ, jonka suorittamiseen on varattu viisi vuotta, joudutaankin käytännössä tekemään neljässä vuodessa.
Mielestäni henkilöstöasiat ovat kolmas asia, jonka täytäntöönpanoa meidän on parannettava ja jota on yksinkertaistettava. Tänä vuonna päätimme olla käyttämättä joustoa luodaksemme uusia virkoja komissioon. Tämä ei kuitenkaan tarkoita, etteikö näitä virkoja tarvittaisi. Pitkällä aikavälillä uskon, että uusia virkoja tarvitaan, osittain ulkomaanedustuksen uuden, hajautetumman organisaation toteuttamiseksi. Komission on tietenkin pystyttävä osoittamaan, että se työskentelee tehokkaasti, että komission uudistus toteutetaan, että tehokkaampi hallinto johtaa tuloksiin ja että esimerkiksi yhteisön ulkopuolisiin maihin suunnattua yhteisön apua hallinnoivan toimialan uudistuksen toisen vaiheen toteuttaminen on todellakin käynnissä. Ilman näitä toimia komission virkojen lisäämistä on mahdotonta perustella, vaikka olemmekin vakuuttuneita siitä, että niitä todellakin tarvitaan pitkällä aikavälillä. 
Seuraavaksi haluan käsitellä lyhyesti joitakin todellisia ongelmia kullakin talousarvion alan. Maatalouspolitiikan eli otsakkeen 1 osalta valiokunta on monen vuoden ajan vaatinut perusteellista muutosta eli maatalouspolitiikan kehittämistä. Osoittaaksemme tämän, olemme jopa päättäneet ylittää maaseudun kehittämistä koskevan alaotsakkeen 1b enimmäismäärän 20 miljoonalla eurolla. Olemme nimittäin sitä mieltä, että erityisesti otsakkeen 1 ylimääräiset määrärahat pitäisi tulevaisuudessa siirtää ennaltaehkäisevään maaseudun kehittämispolitiikkaan.
Ehdotamme myös, että vähennetään elävien eläinten vientitukia ja että niistä annetaan talousarviossa erillinen selvitys. Tämä osoittaa selvästi, kuinka paljon rahaa elävien eläinten vientitukiin todella käytetään. Lisäksi on todella kiinnostavaa saada tietää, ovatko hallitukset, jotka ovat muun muassa arvostelleet eläinten kuljetuksia, todella käyttäneet tilaisuutta hyväkseen ja noudattaneet parlamentin linjaa.
Kaikki ehdottamamme asiat ovat yhteisymmärryksessä komission ehdottaman välitarkistuksen kanssa, vaikka käytämmekin päätöslauselmassa termiä maatalouspolitiikan kehittäminen uudistamisen sijasta.
Seuraavaksi käsittelen otsaketta 2, eli rakennerahastoja. Olen jo maininnut toteuttamiseen liittyvän ongelman. Tämän vuoksi käsittelen nyt vain lyhyesti kalastusta koskevaa kysymystä. Ymmärrän täysin, että puheenjohtajavaltio Tanska korostaa tällä hetkellä laajentumista. Se on kaikkein tärkein poliittinen kysymys, mutta kalastuspolitiikkaa on siitä huolimatta uudistettava. EU:n on tehtävä kalastuksesta kestävää ja kalastuselinkeinon on säilyttävä hengissä pitkällä aikavälillä. Odotellessamme konkreettisia ehdotuksia olemme päättäneet tehdä kaksi asiaa. Ensiksikin toistamme viimevuotisen lupauksen siitä, että Espanjan ja Portugalin kalastuslaivaston uudelleenjärjestelyyn osoitetaan 27 miljoonaa euroa lisää. Emme ole kuitenkaan tässä vaiheessa ottaneet kantaa rahoituksen yksityiskohtiin, vaan palaamme asiaan myöhemmin. Kun kyse on kalastuspolitiikan uudistusta koskevasta budjettikohdasta, olemme päättäneet perustaa tällaisen budjettikohdan, muttemme osoita siihen konkreettisia määrärahoja. Kyse on "tiedoksi" merkittävästä kohdasta. 
Otsakkeesta 3, jossa käsitellään sisäisiä politiikkoja, haluaisin korostaa eniten tiedotuspolitiikkaa. Emme hyväksy neuvoston ja komission ehdotusta tiedotuspolitiikan merkittävästä supistamisesta. Olemme päinvastoin sitä mieltä, että unioni tarvitsee enemmän tukea kansalaisiltaan. Tuen saaminen edellyttää tiedottamista. Tästä huolimatta määrärahat siirretään, ja painopisteemme on selvä, tärkeintä on EU:n laajentuminen ja tulevaisuus. 
Haluan viitata myös ulkoisiin viranomaisiin, erillisvirastoihin. Suhtaudumme niihin pidättyväisemmin. Useimmissa tapauksissa olemme noudattaneet neuvoston talousarvioesitystä. Tämä johtuu siitä, että jäsenvaltiot ovat mukana näiden erillisvirastojen johtokunnissa ja niiden pitäisi sen vuoksi ottaa kohtuullisessa määrin huomioon näiden erillisvirastojen tarpeiden vaikutukset neuvoston omassa talousarvioehdotuksessa. Meidän on valitettavasti todettava, että näin ei aina tapahdu. Sen vuoksi uskon, että tästä asiasta on keskusteltava jonkin verran tulevaisuudessa.
Olemme mielestäni päässeet erittäin hyvään vuoropuheluun komission kanssa pilottihankkeiden ja valmistelevien toimien täytäntöönpanosta. Esitämme nyt joitakin uusia ajatuksia, kuten ajatuksen pilottihankkeesta, joka koskee pk-yritysten välistä yhteistyötä EU:ssa niin ehdokasvaltioiden kuin sellaistenkin valtioiden kanssa kuin Venäjä, Balkanin ja Pohjois-Afrikan valtiot. Kyseinen yhteistyö on mielestäni erittäin tärkeää. 
Lopuksi haluaisin keskittyä otsakkeeseen 4, jossa käsitellään ulkoisia toimia. Siitä asti, kun minusta tuli parlamentin jäsen vuonna 1999, olemme joutuneet käymään saman taistelun joka vuosi. Neuvosto ja komissio ehdottavat merkittäviä uusia aloitteita. Niissä on ollut kyse Balkanista ja Serbiasta. Tänä vuonna kyse on Afganistanista ja Maailman terveysrahastosta sekä aidsin ja muiden köyhyyteen liittyvien sairauksien torjunnan tukemisesta kehitysmaissa. Kukaan ei kuitenkaan ota vastuuta tarvittavien määrärahojen myöntämisestä. Tämä on mielestäni järjetöntä. Enimmäismäärä on yksinkertaisesti liian alhainen. Kustannukset ovat kasvaneet joka vuosi, eikä se ole koskaan johtanut määrärahojen lisäämiseen. Tänä vuonna olemme päättäneet ylittää enimmäismäärän, mutta teemme sen avoimesti asteriskitarkistuksen avulla, jossa vaadimme 72 miljoonan euron lisäystä otsakkeeseen 4 viitaten suoraan Afganistaniin ja Maailman terveysrahastoon.
Tämä ehdotus perustuu mahdollisimman tiiviisti kahden läsnä olevan valiokunnan, ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan sekä kehitysyhteistyövaliokunnan painopistealueiden yhdistämiseen.
Mielestäni tämä on tärkein kysymys neuvoston kanssa käytävissä neuvotteluissa ensimmäisen ja toisen käsittelyn välisenä aikana. Se on ratkaistava, jos haluamme saavuttaa EU:n ulkoisille toimille hyväksyttävän aseman. Tämä koskee myös yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa. Emme voi hyväksyä sitä, että työskentely siirtyy entistä enemmän hallintomenoista operationaalisiin toimiin, ilman että se vaikuttaa määrärahoihin, jotka Euroopan parlamentilla pitää olla käytössään tavanomaisia ulkosuhteita hoitaessaan. Sen vuoksi olemme päättäneet pitää YUTP:n avustuksen mahdollisimman pienenä, 30 miljoonaa ja 10 miljoonan lisäys, mutta olemme jakaneet varat Cards-ohjelman avulla, jotta pystyisimme perustamaan eurooppalaiset poliisijoukot Bosniaan. Tästä on mielestäni keskusteltava hyvin huolellisesti ensimmäisen ja toisen käsittelyn välisenä aikana. 
Lopuksi haluaisin sanoa, että tämä on viimeinen talousarvio, joka koskee 15 jäsenvaltiosta koostuvaa EU:ta. Sen vuoksi laajentumisen valmistelun aloittaminen on tietenkin ollut tämän talousarvion kaikkein tärkein asia. Olen erityisen tyytyväinen voidessani todeta, että olemme ratkaisseet suurimman osan laajentumiseen liittyvistä ongelmista. Olemme ratkaisseet ne laajassa yhteisymmärryksessä. Kaikki poliittiset ryhmät ovat olleet mukana, kuten myös kaikkien kansallisten valtuuskuntien jäsenet. Tämä on mielestäni ehkä tämän vuoden työn suurin saavutus.
Stenmarck (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin kiittää henkilöitä, jotka auttoivat meitä vuoden 2003 talousarvion laatimisessa. Haluaisin kiittää kaikkia budjettivaliokunnan kollegoitani, erittäin pätevää budjettivaliokunnan sihteeristöä, puhemiehistöä, erityisesti tämänpäiväistä puhemiestä ja vielä komissiota, neuvostoa ja erityisesti hyvin käytännöllistä ja toimeliasta puheenjohtajavaltio Tanskaa.
Tämän vuoden aikana EU:n hallintomenot, jota kutsumme otsakkeeksi 5, ovat muodostaneet talousarvion suurimman ongelman. Vuoden alussa ennustimme vuoden 2003 talousarvion jäävän erittäin alijäämäiseksi. Alijäämän arvioitiin olevan suunnilleen 140 miljoonaa euroa. Vaikka alijäämä supistuikin vähitellen kevään aikana, komissio ehdotti alustavassa talousarvioesityksessään joustovälineen käyttöä noin 66 miljoonan euron edestä. Tarkoituksena oli erityisesti kattaa ne komission kustannukset, jotka aiheutuvat laajentumisen valmistelun päätökseen saattamisesta.
Sekä neuvosto että parlamentti vastustivat tällaista ratkaisua eri syistä. Ensimmäinen syy oli, että hallinnollisia määrärahoja on vaikea tarkastella asiana, joissa joustovälineen käyttö tulisi kysymykseen. Tuskinpa voidaan väittää, että kyse olisi odottamattomista kustannuksista tai että laajentuminen olisi meille jotenkin yllättävä asia.
Toinen syy oli, että yhdessä muiden alojen kanssa, joita varten joustoväline on jo osoitettu, tämä käyttäisi puolet välineestä, minkä vuoksi sen käyttö olisi mahdotonta sellaisten alojen yhteydessä, jossa se olisi oletettavasti huomattavasti hyödyllisempää.
Kolmas syy, joka ei ole kaikkein vähäisin vastuuntuntoisten poliitikkojen kannalta, oli, että talousarviorajoja pitää todellakin noudattaa, vaikka väite, että EU:n talousarvio on aivan liian tiukka, onkin jossakin määrin oikeutettu. 
Kun parlamentti ja neuvosto sopivat tästä asiasta erittäin aikaisessa vaiheessa Brysselissä 19. heinäkuuta, saavutimme ainakin kolme asiaa. Kävimme läpi koko talousarvion ja kunnioitimme otsaketta 5 koskevaa enimmäismäärää, tiesimme neuvoston talousarvion loppusumman ja rajoitimme Euroopan parlamentin omaa talousarviota. Tämän mukaisesti ne ensisijaiset tavoitteet, joita parlamentti oli tukenut jopa suuntaviivoissaan, oli täysin mahdollista saavuttaa, ja niitä oli pääasiassa kaksi. Laajentuminen oli tärkein ja selkein tavoite. Myöhemmin tehtyjen päätösten perusteella tiedämme, että jos jäsenvaltiot noudattavat kymmenen uuden jäsenvaltion kanssa tekemiään sitoumuksia Kööpenhaminassa joulukuussa järjestettävässä Eurooppa-neuvostossa ja jos sopimukset allekirjoitetaan maaliskuussa, saamme Euroopan parlamenttiin 147 tarkkailijaa kaikista näistä valtioista jopa jo ensi vuoden huhtikuussa. Tarvittavat päätökset koskevat omaisuutta, tiloja ja niin edelleen.
Toinen ensisijainen tavoite oli tarvittavien uudistusten toteuttaminen. Uudistuksia tarvitaan toteutuipa laajentuminen tai ei erityisesti, kun kyse on parlamentista. Täällä asiat liittyvät pääasiassa niihin avainalueisiin, joilla jokaisen parlamentin, toimii se sitten kansallisella tai Euroopan tasolla, on toimittava päättäväisesti. Euroopan parlamentin osalta kyse on talousarviorakenteen vahvistamisesta niin budjettivaliokunnan kuin kaikkien muidenkin valiokuntien osalta niiden tärkeässä talousarviotyössä. Kyse on lisäksi parlamentin lainsäädännöllisen tehtävän vahvistamisesta. Parlamentti on lyhyen ajan kuluessa vahvistanut merkittävästi asemaansa lainsäätäjänä. Sen vuoksi vallankäytön edellytyksiä on myös parannettava.
Kun kaikki tämä oli tehty, jäljelle jäi kaksi tärkeää kysymystä, jotka oli ratkaistava vuoden 2003 talousarvion puitteissa. Aiheena oli jokaista toimielintä koskeva jako, ja tässäkin yhteydessä lähestyvä laajentuminen on tärkein tavoite. Kysymys oli myös ratkaisun löytämisestä komission ratkaisemattomaan ongelmaan, joka koski laajentumisen valmistelun rahoittamista. Jälkimmäinen asia on erityisen tärkeä, koska neuvottelujen päättyessä yksi osapuoli oli selvä häviäjä, nimittäin komissio. Jo neuvotteluvaiheessa sekä neuvosto että parlamentti lupasivat erityisesti yrittävänsä auttaa komissiota ratkaisemaan ongelmat ennen laajentumista. Minun lisäkseni muutkin neuvoston ja parlamentinkin edustajat ovat toistaneet tämän lupauksen myöhemmin. Tässä mielessä etupainotus on väline, jota pystyimme käyttämään.
Ensimmäisenä tehtävänä oli saada kaikilta toimielimiltä tieto siitä rahasummasta, joka niillä oli jäljellä vuosittaisesta talousarviosta, siis vuoden 2002 talousarviosta. Näitä varoja voimme käyttää toisessa vaiheessa vähentääksemme vuoden 2003 talousarvioon kohdistuvaa painetta, ja ne voidaan siirtää komissiolle, jotta voitaisiin varmistua siitä, että pystymme kattamaan laajentumisen valmistelusta aiheutuvat kustannukset.
Kokouksessa, johon osallistuivat kaikkien toimielinten pääsihteerit, esitimme siis noin 77 miljoonan euron kokonaissumman, joka muodostui kaikkien toimielinten käyttämättä jääneistä määrärahoista. Enimmäismäärä, jonka komissio voi käyttää laajentumisen valmisteluun, on noin 72 miljoonaa euroa.
Haluaisin sanoa muutaman sanan parlamentin osuudesta tässä etupainotuksessa. Sen ehdotuksen mukaan, jota sekä budjettivaliokunta että parlamentin oma puhemiehistö kannattivat viime yönä, tämä summa on kuluvana vuonna 43 miljoonaa euroa. Tässä on kyse varoista, jotka parlamentin olisi tosiasiassa pitänyt tähän asti soveltamansa kaukokatseisen rahankäyttöpolitiikan mukaisesti käyttää omaisuutensa varhaiseen takaisinmaksuun. Nyt se lykkääntyy vuodella. Tämä merkitsee myös sitä, että saamme takaisin osan näistä varoista vuotta myöhemmin. Siitä 43 miljoonan euron summasta, joka nyt siis siirretäänkin komissiolle, saamme edelleenkin sen ehdotuksen mukaisesti, johon meidän on otettava tänään kantaa, 35 miljoonaa euroa takaisin vuonna 2003. Haluan tässä yhteydessä mainita, että alkuperäinen ehdotus oli 40 miljoonaa euroa. Ehdotamme siis, että summa muutettaisiin 35 miljoonaksi euroksi.
Tämä merkitsee sitä, että parlamentin osuus tästä menojen aikaistamismenettelystä, kun asiaa tarkastellaan kahden varainhoitovuoden osalta, on 8 miljoonaa euroa, mikä on suuruudeltaan erittäin sopiva summa. Summa on suuri mutta, samalla erittäin sopiva, kun vertaamme tilannetta kaikkiin muihin toimielimiin.
Tämä osoittaa, että etupainotus on onnistumassa hyvin, ja tulevaisuudessa sitä voitaisiin käyttää muissakin yhteyksissä. Se luo mahdollisuuden jakaa määrärahojen käyttöä monelle vuodelle, jotta niitä käytettäisiin mahdollisimman hyvin.
Mainitsin aiemmin, että lupasimme auttaa komissiota ratkaisemaan laajentumisen valmistelun kustannuksista aiheutuvat ongelmat. Lupaus on lupaus, ja kuten tiedämme, se on pidettävä. Olemme nyt siinä tilanteessa, että olemme soveltaneet etupainotusta, joka antaa meille mahdollisuuden lunastaa lupauksemme. Tämä on loistava tunne.
Mielestäni tässä on tavallaan kyse myös hyviin suhteisiin tehtävästä investoinnista. Laajentuminen onnistuu vain, jos ymmärrämme, että meidän on todellakin tehtävä yhteistyötä. Tehtävä on yhteinen. Esittelijänä olen erittäin kiitollinen tavasta, jolla kaikki toimielimet, niin suuret kuin pienetkin, ovat osallistuneet tämän erittäin vaikean tilanteen ratkaisemiseen.
Schreyer
Arvoisa puhemies, arvoisat esittelijät Färm ja Stenmarck, hyvät parlamentin jäsenet, Irlannissa järjestetyn kansanäänestyksen myönteinen tulos edisti valtavasti Euroopan unionin laajentumista. Neuvoston pitää tällä viikolla Brysselissä järjestettävässä huippukokouksessa päästä yhteisymmärrykseen yhteisestä rahoituskysymyksiä koskevasta neuvottelukannasta, eli siitä, kuinka paljon määrärahoja Euroopan unionin talousarvioon voidaan ottaa vuodesta 2004 alkaen uusia jäsenvaltioita varten.
Tämä osoittaa jälleen kerran selkeästi sen, että vuoden 2003 talousarvio jää todennäköisesti viimeiseksi talousarvioksi, joka koskee 15 jäsenvaltiosta koostuvaa unionia. Olemme siis laajentumisen kynnyksellä. Tämä merkitsee, ettei varainhoitovuosi 2003 tarjoa haasteita vain ehdokasvaltioille vaan myös Euroopan toimielimille, joiden on tehtävä laajentumiseen liittyviä valmisteluja. Neuvoston ja komission välillä on ollut joitakin vakavia ristiriitoja, koska neuvosto hyväksyi laajentumisen vuoksi vain itselleen lisävirkoja vuodeksi 2003, mutta hylkäsi komission lisävirkojen perustamisen. 
Onkin entistä käsittämättömämpää, että valmistautuessaan Brysselin huippukokoukseen neuvosto korostaa toistuvasti komissioon kohdistuvia, vuoden 2003 laajentumista koskevia odotuksiaan, esimerkiksi rakennerahastojen osalta. Tähänkin tarvitaan tietenkin henkilöstöä. Komissiolla onkin entistä enemmän syytä arvostaa sitä, että Euroopan parlamentti on tehnyt aloitteen varmistaakseen, että komission vaatimukset täytetään.
Haluan kiittää kaikkia esittelijöitä ja erityisesti esittelijä Stenmarckia ja esittelijä Färmiä siitä, miten he ovat keränneet kannatusta etupainotukselle ja toimineet päättäväisesti sen soveltamisen puolesta. Esittelijä Stenmarck, haluaisin kiittää teitä kommenteistanne. Annoitte lupauksen ja piditte sen, mitä todella arvostamme. Haluan vielä kerran esittää esittelijälle ja budjettivaliokunnalle vilpittömät kiitokseni komission puolesta. Tämä ajatus pannaan nyt täytäntöön toimielinten välisen korjaavan ja täydentävän talousarvion avulla, ja jo pelkästään tällaisen toimielinten välisen korjaavan ja täydentävän talousarvion olemassa olo on saavutus sinänsä. Joten kiitos tuestanne.
Seuraavaksi haluan käsitellä yhteisen maatalouspolitiikan menoja. Kuten tiedätte, komissio on ollut samalla kannalla kuin Euroopan parlamentti vaatiessaan markkinoihin liittyvien menojen ja markkinajärjestelyjen uudelleen järjestelyä, jotta maaseutualueiden tuki vahvistuisi. Komissio on tehnyt asiasta ratkaisevan välitarkistusta koskevien ehdotustensa kannalta. Emme voi kuitenkaan kannattaa sitä, että nämä ehdotukset toteutettaisiin nyt, koska säännöt estävät sen edelleen ja koska maaseudun kehittämisohjelmalle varatut lisämäärärahat ylittävät rahoitusnäkymissä esitetyt määrärahat.
Olette kuitenkin esittäneet toisenkin tarkistuksen, ja te, esittelijä Färm, korostitte äsken uudelleen juuri sitä, että eläinten vientitukia koskevat budjettikohdat pitäisi jakaa siten, että eläviä eläimiä koskevat tuet voitaisiin eritellä. Mielestäni tämä voisi olla mahdollista, kunhan siihen on olemassa oikeudellinen perusta. Olen kanssanne samaa mieltä siitä, että eläinten suojelua on parannettava, ja myös koko komissio on asiasta samaa mieltä.
Kolmasosa ensi vuoden talousarviosta kohdistuu jälleen kerran rakennepolitiikkaan. Syyskuun täysistunnossa keskusteltiin rakennerahasto-ohjelmien täytäntöönpanosta, ja esittelijä Färm on jälleen kerran puhunut asiasta erittäin selkeästi.
Vaaditte kiihkeästi menettelyjen yksinkertaistamista, jotta jäsenvaltiot pystyisivät samaan varoja nopeammin ja yksinkertaisemmin käyttöön. Asiasta vastaava kollegani, komission jäsen Barnier, järjesti seminaarin selvittääkseen asiaan liittyvät mahdollisuudet. Myös tämä osoitti selkeästi, että komissio on hyvin tosissaan tässä asiassa. Onnistuminen edellyttää kuitenkin myös jäsenvaltioiden yhteistyötä, eikä riitä, että jäsenvaltioiden arviot niiden vuodessa käyttämistä rakennerahastoihin liittyvistä määrärahoista, eli siitä, kuinka paljon ne voivat todellisuudessa käyttää, ovat viime vuosien tavoin epätarkat. Sen vuoksi joudun toteamaan, että meidän on tietenkin yhdessä tarkistettava, ovatko parlamentin täällä ehdottamat ensi vuotta koskevat talousarviomäärärahojen lisäykset välttämättömiä rakennerahastojen osalta.
Komissio voi pääosin tukea budjettivaliokunnan esittämiä tarkistuksia sisäisten politiikkojen määrärahoista, esimerkiksi turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikkaa sekä pk-yrityksiä suosivien toimien ja tiedotuspolitiikkaa koskevan ehdotuksen osalta.
Tällä hetkellä en kuitenkaan ole aivan samaa mieltä ulkoisia toimia koskevista määrärahoista. Esimerkkinä tästä on Maailman terveysrahaston varojen käyttö aidsin kaltaisten sairauksien torjunnassa. Tietenkin komissio pitää tätä maailmanlaajuista rahastoa erittäin tärkeänä. Nyt tarkastelemme kuitenkin sitä, minkä suuruisia määrärahoja tarvitaan vuodelle 2003, ja myös sitä, mistä rahoitus saadaan. Komissio on jälleen kerran esittänyt, että puolet määrärahoista rahoitettaisiin Euroopan kehitysrahastosta. Haluaisin jälleen kerran korostaa, että Euroopan unioni on rahoittanut tähän saakka reippaasti suurimman osan maailmanlaajuisen rahaston määrärahoista, jotka koostuvat toisin sanoen osaksi yhteisön varoista ja osaksi jäsenvaltioiden kahdenvälisistä varoista. Yksi ulkoisia toimia koskevan talousarvion painopisteistä on Balkanin valtioille maksettava tuki. Vuoden 2003 talousarviota koskeva uusi piirre on määrärahojen myöntäminen yhteisille poliisioperaatioille Bosniassa. Komissio on jo tämän vuoksi lisännyt 10 miljoonaa euroa yhteistä ulko- ja turvapolitiikkaa koskevaan talousarvioon. Parlamentti on ehdottanut, että tämä lisäsumma poistettaisiin jälleen tai ettei sitä otettaisi talousarvioon ollenkaan. Olen kuitenkin varma siitä, että siihen mennessä, kun talousarvio on edennyt toiseen käsittelyyn, olemme pystyneet löytämään keinon tämän tärkeän ulkopolitiikkaan koskevan asian rahoittamiseksi.
Uusi EU:n talousarvioon kohdistuva haaste on Afganistanille annettava tarkoituksenmukainen apu. Komissio pitää myönteisenä, että budjettivaliokunta on suostunut ottamaan käyttöön erityisen budjettikohdan. Pidämme tätä myönteisenä myös sen vuoksi, että rahoitusta myönnetään Afganistanille myös tulevien vuosien talousarvioista. Kuitenkin juuri tämän vuoksi uskomme, että tämän rahoituksen pitäisi sisältyä talousarvioon säännöllisesti, eikä varojen myöntämisessä pitäisi käyttää joustorahastoa. Komissio uskoo kuitenkin, että joustorahaston käyttö on jatkuvasti tarpeen, erityisesti kun ensi vuonna yritämme löytää taloudellisen ratkaisun kalastuspolitiikan uudistamiseen ja antaa Portugalille ja Espanjalle tarvittavat varat niiden kalastuslaivastojen uudelleenjärjestelyä varten.
Jos parlamentin ehdotus hyväksytään, vuoden 2003 talousarvio vastaa 1,05:tä prosenttia kaikkien jäsenvaltioiden yhteenlasketusta bruttokansantulosta, mikä on viimevuotista tasoa. Mainitsen asiasta, koska Brysselin huippukokouksesta käydään edelleen erittäin kiivaita keskusteluja. Jos esitetty, vuosina 2004, 2005 ja 2006 tapahtuvaa laajentumista koskeva rahoitusehdotus hyväksytään, tämä suhde EU:n talousarvion ja Euroopan bruttokansantulon välillä, jopa kymmenen uuden jäsenvaltion kanssa, ei yllä sille tasolle, jolla se oli 1990-luvun puolivälissä.
Jos tarkastelemme jälleen kerran EU:n talousarvion kokoa ja sitä, kuinka pieni nyt suunniteltu laajentumista varten myönnetty lisäys olisi, minun on todettava, että käynnissä oleva keskustelu ei ole mielestäni oikeutettu. Rahoitusta koskevat neuvottelut saattavat keskittyä liikaa yksittäisiin asioihin ja ehkä juuttuvat niihin. Meidän pitäisi kuitenkin pitää mielessä, että EU:n laajentuminen on erittäin hyvä, suorastaan loistava sijoitus tulevaisuuden kannalta. Haluan sen vuoksi tässä vaiheessa vedota valtioiden ja hallitusten päämiehiin, jotta he pääsisivät sopimukseen Brysselissä yhteisestä kannasta, niin että Irlannin myönteisen kansanäänestystuloksen ansiosta Euroopan laajentumisen aikataulua ei tarvitsisi muuttaa.
Elles (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin muiden tavoin kiittää tehokasta kaksikkoamme, esittelijä Färmiä ja esittelijä Stenmarckia, siitä loistavasta työstä, jota he ovat tehneet parlamentin puolesta tämän talousarviomenettelyn aikana. 
Molemmat esittelijät ovat korostaneet, että kyseessä on nyt unioni, johon tulee aikanaan kuulumaan vähintäänkin 25 jäsenvaltiota. Sekä parlamentti että komissio pitävät laajentumista tämän talousarvion painopisteenä. Haluaisin esittää henkilökohtaisen näkemykseni. Toivon, että vältymme tulevaisuudessa liian useilta, yksittäisiä asioita koskevilta kansanäänestyksiltä ja muilta äänestyksiltä. Niistä voisi tulla parlamentin toiminnalle leimallisia, ja saatamme joutua tilanteeseen, jossa ensin hyväksyisimme päätöslauselman, ja sitten harkitsisimme siitä uudestaan äänestämistä, koska olemme tehneet vääriä johtopäätöksiä.
Tämän sanottuani haluaisin viitata parlamentin ja komission talousarvioihin. Ryhmällämme on strategioita kummankin talousarvion osalta, ja ne on suurin piirtein toteutettu talousarviomenettelyn nykyisessä vaiheessa.
Parlamentin talousarvion osalta haluaisimme korostaa freelance-kääntämiseen osoitettujen määrärahojen lisäämisen tarvetta, koska se on tärkeä tekijä tulevina vuosina. Olemme tyytyväisiä, että varhaiseläke on ulotettu koskemaan poliittisia ryhmiä, ja kiitos siitä neuvostolle - vaikka sen edustaja ei olekaan läsnä tämäniltapäiväisessä keskustelussa. Haluaisimme, että neuvoston toiminta olisi täysin avointa tulevaisuudessa ja että kaikki sen lainsäädännölliset keskustelut olisivat avoimia yleisölle.
Nämä ovat seikkoja, joita koko ryhmämme tukee.
Komission talousarviossa on neljä olennaista kohtaa. Ensimmäinen kohta on maksut ja kasautuneet maksut, joiden osalta haluaisimme nähdä todellisia toimia 110 miljardin euron maksusitoumustenmäärärahojen vähentämiseksi. Kuten päätöslauselmassa todetaan, pyydämme komissiolta kertomusta siitä, kuinka se aikoo saavuttaa tämän maksamattomien maksusitoumusmäärien hoitamista koskevan tavoitteen.
Toiseksi sisäisten politiikkojen osalta haluamme edelleen enemmän vastinetta varoille. Osa määrärahoista olisi asetettava varaukseen, koska haluaisimme säästöjä hallinnon ja henkilöresurssien osalta. Odotamme, että komissio laatii kertomuksen aiheesta 30. huhtikuuta 2003 mennessä.
Kolmanneksi haluaisimme parantaa ulkoisiin toimiin liittyvää tilivelvollisuutta. Sen vuoksi tuemme esittelijämme vaatimusta lisätiedoista, jotka liittyvät toimielinten väliseen sopimukseen neuvoston, parlamentin ja komission välillä siitä, kuinka varoja käytetään ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan. Haluaisimme myös tietää neuvoston arvion seuraavien viiden vuoden menoista, koska olemme esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että on epäterveellistä ajatella, että neuvosto osallistuisi sellaiseen varojen laajaan käyttöön, johon tavalliset tilivelvollisuutta ja käyttöä koskevat käytännöt eivät päde.
Vastaavasti pyydämme komissiota osoitusta siitä, että se pohtii asiaa. Komissio vaikuttaa olevan hieman hidas, kun sen pitäisi päättää ulko- ja turvallisuuspolitiikan tulevaisuuden painopisteistä.
Ryhmäni toiveesta totean lopuksi, että haluaisimme saada tämän uudistusprosessin päätökseen ja että meidän on tarkasteltava sitä, kuinka tätä prosessia kokonaisuudessa hoidetaan. Olemme vakuuttuneita siitä, että edistystä on tapahtunut, muttemme vielä siitä, että koko uudistusohjelma toteutetaan. Haluaisimme saada tietoa siitä, että mainostatte ohjelmaa yleisölle ja että nämä uudistukset saatetaan päätökseen ensi vuoden loppuun mennessä, kuten uusimmassa komission laatimassa uudistusta koskevassa kertomuksessa todetaan.
Ennen kuin kuitenkaan hyväksymme uudet virat, haluaisin nähdä, että uudistuksen palaset saataisiin paikoilleen, ja haluaisin tietää teidän olevan vakuuttuneita siitä, että uudistusprosessi toteutetaan. Jos tämä jää tekemättä komission ja parlamentin nykyisellä toimikaudella, rikomme äänestäjiämme kohtaan antamamme sitoumukset siitä, että suoritamme toimielimiä koskevia todellisia uudistuksia.

Walter (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat parlamentin jäsenet, minäkin haluan ensiksi kiittää kahta esittelijäämme. Parlamentti on saanut jonkinlaisen Swedish experience -kokemuksen ja se on uskoakseni ollut hyvä kokemus. Mietinnössä on pyritty hyvin paljon konsensukseen, ja siinä on käytetty yhtä paljon sekä kekseliäisyyttä että joustavuutta ja tarkasteltu kerrankin läheisesti rakenteellisia näkökohtia. Olen varma siitä, että tällä talousarviomenettelyllä on myös rakenteellisia sivuvaikutuksia, joita on tutkittava hyvin tarkasti.
Tästä näkökulmasta tarkasteltuna haluan myös todeta, että olemme kuulleet useasti tämän olevan viimeinen talousarvio, joka koskee 15 jäsenvaltiosta koostuvaa EU:ta ennen sen laajentumista. Toivon kuitenkin, että tämä on myös viimeisiä talousarvioita ennen kuin valmistelukunta varmistaa parlamentin täydet talousarvioon liittyvät oikeudet ainakin keskipitkällä aikavälillä kaiken tulo- ja menopolitiikan osalta. Olemme pyytäneet sitä. Tiedätte, että olen toistanut tämän pyynnön jokaisessa talousarviomenettelyssä; siitä on tullut tuttu hokema. Mielestäni on tärkeää, että parlamentti yrittää auttaa talousarviomenettelyn demokratisoinnissa.
Ehdottamallemme talousarviolle on tällä hetkellä ominaista se, että talousarvion laadinnan yhteydessä käydään aina kiihkeitä keskusteluja jokaisesta miljoonasta, joskus jopa jokaisesta tuhannesta eurosta, vaikka joudumme kuitenkin vuoden aikana siirtelemään varoja ja korjaamaan talousarviota. Pelkästään tänä vuonna laadimme todennäköisesti kuusi korjaavaa ja täydentävää talousarviota. Määrärahojen siirtoja tapahtunee noin 70-80, mikä tarkoittaa sitä, että määrärahoja joudutaan siirtämään hyvin paljon. Niin tänä vuonna kuin edellisinä vuosinakin sekä talousarviomenettelyn aikana että aivan vuoden lopussa olemme joutuneet turvautumaan etupainotukseen, jotta pystyisimme rahoittamaan toimia, joiden toteuttaminen kuuluisi oikeastaan seuraavalle vuodelle. Tämän käytännönläheisen lähestymistavan avulla osoitamme, että pystymme rahoittamaan Euroopan politiikan olennaisia osia ja että vaikka vahvistimme talousarvion tämän vuoden alussa, se on niin joustava ja siinä on niin paljon liikkumavaraa, ettei vuoden lopussa talousarvio ole enää yhtä luotettava kuin olisi voinut toivoa ja kuten aluksi oletettiin, jolloin keskustelimme joistakin asioista niin kiihkeästi. Tällainen talousarvion laatiminen antaa ainakin ajattelemisen aihetta. Meidän pitäisi muistaa tämä lähiviikkoina, kuukausina ja vuosina, kun kehitämme talousarviopolitiikkaamme.
Kuten komission jäsen totesi, vuoden 2003 talousarvio on niukka. Käytämme vain 1,05 prosenttia bruttokansantulosta Euroopan unionin kaikkien tehtävien rahoittamiseen.
Jos tarkastelette nettomaksajavaltioiden asemaa, josta niin usein keskustellaan, huomaatte, etteivät suurimmat nettomaksajat maksa enempää kuin 0,3-0,7 prosenttia bruttokansantulostaan. Euroopan politiikan rahoittamiseen käytettävä rahamäärä vaihtelee kotimaani maksamasta 0,3 prosentista 0,7 prosenttiin bruttokansantulosta. Saksa maksaa vain 0,3 prosenttia!
Se siis niistä kiihkeistä keskusteluista, joita aina käymme siitä, kuinka kallista tämä kaikki on! Talousarvion osalta pyrimme harjoittamaan huolellista varainhoitoa. Pyrimme varmistamaan talousarvion tasapainon. Se on tulevaisuuden tehtävä - ja aluksi on tarkasteltava tämän mantereen tasapainoa. Pitkällä aikavälillä tarvitsemme taloudellisesti tasapainossa olevaa Eurooppaa. Meidän on varmistettava, että toimielimemme pystyvät toimimaan unohtamatta tulevaa laajentumista, ja meidän on myös muistettava, että toimielimemme ja koko Euroopan unioni ovat kypsymisvaiheessa. Nämä ovat pitkän aikavälin tehtäviä.
Meidän on varmistettava, että meihin luottavat Euroopan kansalaiset voivat luottaa taloudelliseen tasapainoon ja etteivät he joudu kärsimään lyhyen aikavälin yllätyksistä. Haluan korostaa tätä asiaa erityisesti maatalouden osalta, mutta asia koskee myös aluepolitiikkaa. Haluamme uudistaa myös aluepolitiikkaamme ja haluamme, että maksamatta jääneet määrärahat maksetaan. Haluan kuitenkin sanoa komission jäsenelle, ettei riitä, että komission jäsen Barnier tutkii sitä, kuinka rakennerahastojen byrokratiaa voitaisiin vähentää. Tämä koskee kaikkia EU:n tukiohjelmia. Olisin tyytyväinen, jos muutkin asianosaiset komission jäsenet toimisivat samoin.
Meidän on sen vuoksi saatava mantereemme tasapainoon. Me eurooppalaiset tarvitsemme kuitenkin myös mantereiden välisen tasapainon, koska emme ole pelkästään hyväosainen saari, vaan meidän on ajateltava myös mantereiden välisiä suhteita. Olemme aiemmin käyttäneet ulkoisia toimia auttaessamme maailman muita alueita. Tästä on tullut entistä vaikeampaa, koska alkuperäisten tehtävien lisäksi meille on tullut uusia tehtäviä: rahoitus, jälleenrakentaminen, Balkanin alue, Afganistanin jälleenrakentaminen rahoitus sekä suunnaton tehtävä, jonka tarkoituksena on parantaa maailman terveydenhuoltoa ja tehostaa erityisesti aidsin torjuntaa. Tämä ei ole pelkästään Afrikkaa koskeva asia, se koskee koko maailmaa, myös omaa mannertamme. Tähän tarkoitukseen on osoitettava rahaa.
Komission jäsen Schreyer, voisimme puhua paljonkin rahoituksesta, mutta sitä ei voi kiistää, että meidänkin on kannettava vastuumme tässä asiassa. Kaiken tämän tekeminen on vaikeaa. Otsake 4 on aiheuttanut suurta päänvaivaa tänä vuonna, aivan kuten edellisinäkin vuosina. Meidän on oltava joustavia, jos haluamme ratkaista kaikki maailman ongelmat. Yksi asia on kuitenkin selvä: Euroopan kansalaiset voivat olla varmoja siitä, että valvomme heidän etujaan tällä mantereella. Haluamme kuitenkin varmistaa, että mantereemme asema on arvollemme sopiva myös koko maailmassa. Aiomme laatia talousarvioita yhteistyössä kanssanne, ja teemme sen säästäväisesti ja järkevästi, mutta otamme samalla huomioon tulevaisuuden näkymät.
Virrankoski (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi kiittää budjettiesittelijöitä Göran Färmia ja Per Stenmarckia perusteellisesta ja rakentavasta työstä, samoin kiitän budjettivaliokunnan puheenjohtajaa Terence Wynniä. Kiitän myös puheenjohtajavaltio Tanskaa hyvästä yhteistyöstä sekä komission jäsentä Michaele Schreyeriä. Talousarvioesitys vastaa pääosin ELDR-ryhmän vaatimuksia. Se on säästäväinen ja kurinalainen ja maksumäärärahojen osuus bruttokansantuotteesta on vain 1,04 prosenttia, kun rahoitusnäkymissä on varauduttu 1,08 prosentin menoihin. Talousarvioon jää siis yli kolmen miljardin euron marginaali.
Nyt esillä oleva talousarvioesitys on saatavissa myös toimintoperusteisena. Toimenpide liittyy komission hallinnon uudistukseen. Tähän mennessä on uudistettu varainhoitoasetus, joka tulee voimaan ensi vuoden alusta. Siihen liittyy henkilöstösääntöjen tarkistus, jota käsitellään parhaillaan parlamentissa. Tämä uudistuspaketti on kokonaisuus, jonka tarkoituksena on tehostaa hallintoa, siirtää päätösvaltaa alaspäin sekä selventää henkilökohtaista vastuuta. Näitä päämääriä ryhmämme tukee voimakkaasti.
Talousarvion ehdoton painopiste on laajentuminen. Tämä talousarvio on todennäköisesti viimeinen, joka laaditaan viidentoista jäsenvaltion unionille. Talousarviossa on varauduttu merkittäviin määrärahoihin. Budjettivaliokunta esittää ehdokasmaiden liittymistä edeltävään tukeen 699 miljoonaa euroa lisää maksuihin, jotta niillä olisi parempi valmius kohdata jäsenyyden haasteet.
Hallintomäärärahoja koskeva ongelma on otsakkeen 5 riittämätön liikkumavara. Siksi eri toimielimet ovat lähteneet keräämään varoja tämän vuoden talousarviosta, jotta liittymiskustannuksia on voitu maksaa jo ennakkoon. Esimerkiksi parlamentti aikoo lainata komissiolle 43 miljoonaa euroa ja neuvosto 18 miljoonaa euroa, eli tämä yhteistyö on ollut esimerkillistä, ja siitä parhaat kiitokset erityisesti budjettiesittelijä Per Stenmarckille.
EU:n budjettihallinnon vakavin ongelma on maksamattomat sitoumukset ja käyttämättömät maksumäärärahat. Maksamattomia sitoumuksia on kertynyt jo 107 miljardin euron verran eli enemmän kuin EU:n yhden vuoden koko talousarvio. Tähän on syynä maksumäärärahojen vajaakäyttö. Tämä koskee erityisesti rakennerahastoja ja ulkoisia toimia. Viime vuonna maksumäärärahoja jäi käyttämättä 18 miljardia euroa ja edellisvuonna 11 miljardia euroa. Tällainen vajaakäyttö horjuttaa vakavasti koko EU:n budjettihallintoa. Rakennerahastoissa oli keväällä maksamattomia sitoumuksia jopa 80 miljardia euroa. Tästäkin huolimatta neuvosto vähensi maksumäärärahoja komission esittämästä. Siksi budjettivaliokunta lisäsi maksuja yli miljardilla eurolla.
Ryhmämme vaatii, että rakennerahaston hallintoa voimakkaasti yksinkertaistetaan. Näiden huomautusten kera olemme valmiit tukemaan talousarvioesitystä.

Seppänen (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, on olemassa erilaisia sopimuksia, niistä osa on typeriä sen tähden, etteivät ne jousta. Sillä perusteella on hyvin arvovaltaiselta taholta sanottu vakaus- ja kasvusopimusta typeräksi - stupid. Ryhmässämme jotkut Ranskan, Saksan ja Portugalin edustajat saattavat olla samaa mieltä, samoin ehkä jotkut italialaiset. Typerä on myös se toimielinten välinen sopimus budjettikurista, joka tehtiin toukokuussa 1999. Sen teki tämän parlamentin puolesta edellinen parlamentti viimeisenä työnään. Euroopan parlamentilta on tämän typerän sopimuksen johdosta viety budjettipolitiikan puremahampaat. On mahdollista vain viilata pilkkuja ja asetella pilkun paikkoja.
Vakaus- ja kasvusopimuksesta komission jäsen Prodi totesi, että sopimuksen taustalla oleva todellisuus on monikerroksinen ja että toimielinten tulee ottaa huomioon tämä monikerroksisuus ja toimia joustavasti. Samaa pitää sanoa toimielinten välisestä budjettikurisopimuksesta. Erityisen typerää joustamattomuutta liittyy pääluokkaan 4, joka on ulkoisten toimien pääluokka. Me kaikki tiedämme, jokainen tässä salissa tietää, että budjetti on siltä osin "kvasikireä". Toimielinten välisen sopimuksessa on asetettu katto, josta neuvosto ei suostu joustamaan. Parlamentti on joutunut kohtuuttoman tehtävän eteen yrittäessään saada uudet parlamentin ja neuvoston yhteiset painopistealueet sovitetuiksi vuonna 1999 asetetun katon alle. Muutamista miljoonista on neuvoteltu, samaan aikaan pääluokassa 4 saattaa olla maksuun panemattomia määrärahoja kenties miljardi. Pääluokassa on siis rahaa, josta kaikki tietävät, ettei sitä käytetä. Budjettimenettelyn suurimpia ongelmia on se, miten saadaan tähän pääluokkaan maksamatta jäävien määrärahojen jatkeeksi mahdutetuksi sellaisia uusia määrärahoja, joita halutaan maksaa ja on tarpeen maksaa, jotta budjettivallan käyttäjien tahto toteutuisi.
Kun toimielinten välisellä sopimuksella terrorisoidaan budjetin laadintaa, kenellekään ei pidä olla yllätys se, että jos tästäkin budjetista jää käyttämättä 10 miljardia euroa, ne palautetaan jäsenvaltioille. Kutsun toimielinten välistä sopimusta sen joustamattomuuden vuoksi typeräksi, samoin joustamattomuutta ylläpitävää neuvostoa. Vakaus- ja kasvusopimuksen typeryydestä en sen sijaan voi olla samaa mieltä komission puheenjohtaja Prodin kanssa.
Heja Sverige! Ruotsalaiset esittelijät ovat toimineet erittäin hyvin.

Buitenweg (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, puheenvuoron saaminen vasta GUE/NGL-ryhmän jälkeen vaatii osaltani henkistä sopeutumista, mutta joutunen kuitenkin sopeutumaan tilanteeseen. Arvoisa puhemies, parlamentin jäsenet suhtautuvat yleensä hieman kriittisesti siihen, ettei neuvosto ole läsnä täysistunnossamme. Edellisen talousarviokeskustelun aikana neuvosto ponnisteli suunnattomasti ollen läsnä taukoamatta neljä tuntia, joten en usko, että pahastumme tällä kertaa.
Haluan kuitenkin tehdä neuvostolle ehdotuksen. Tänä aamuna neuvoston kanssa pidetty neuvottelukokous käytiin ensimmäistä kertaa videokonferenssina ja onnistuimme sopimaan solidaarisuusrahastosta suorassa lähetyksessä. Ensi kerralla, kun täysistunto järjestetään samanaikaisesti neuvoston omien kokousten kanssa, neuvosto voisi ehkä seurata kokoustamme ruudulta ja se voisi kommentoida asioita virtuaalisesti. Itse asiassa Hollannin hallitus olisi helposti voinut toimia isäntänä. Koska Hollannin hallitus on eronnut eikä parlamentti ole vielä ottanut kantaa laajentumiseen, on sovittu, että Hollannin ulkoministeri viettää Luxemburgissa muutaman päivän, muttei varmasti käytä puheenvuoroja. Tämä ei ole ensimmäinen kerta, kun tällaista tapahtuu parlamentissa, ja Hollannin ministeri olisi voinut yhtä hyvin pitää suunsa kiinni täällä Strasbourgissa.
Olemme kuitenkin täällä keskustellaksemme vuoden 2003 talousarviosta. Haluan ensin kiittää kollegoitani Färmiä ja Stenmarckia heidän tekemästään työstä, joka on kulminoitunut nyt tapahtuvaan parlamentin ensimmäiseen käsittelyyn. Mielestäni he ovat selviytyneet esittelijän tehtävistään loistavasti ja he olivat, ja ovat edelleenkin, helposti lähestyttävissä jokaisen ryhmän kannalta. He eivät siis ole syyllisiä, mutta kerron teille kuitenkin, etten voi olla aidosti innostunut tästä talousarviokeskustelusta tai käsiteltävänä olevasta vuoden 2003 talousarviosta. Kun selitän ihmisille, miksi olen halunnut päästä budjettivaliokunnan jäseneksi, kerron aina syyksi sen, että EU:n talousarvio kattaa kaikki alat. Sellaisenaan se koskee rakennerahastoja, maataloutta, ympäristöpolitiikkaa, tutkimusta, sosiaalisen syrjäytymisen vastaisia toimia ja sotien runtelemien alueiden jälleenrakentamista. Kyse ei ole mistään pikkusummista vaan noin 100 miljardin euron suuruisesta summasta. Se mitä sanon on tietenkin totta, mutta se on vain puoli totuutta. Tänään täysistunnossa käymässämme poliittisessa kiistassa ei todellisuudessa ole kysymys miljardien siirtelystä tai kokonaiskuvasta vaan miljoonista ja painotuksien muuttamisesta. Tämä johtuu sekä tiukoista rahoitusnäkymistä että lainsäädännön eri osista, jotka on jo vahvistettu, ja siksi kätemme ovat sidotut.
Esimerkkinä voidaan mainita maatalouspolitiikka. Kun ryhmämme esittää vientitukien käsittelyä, koska niillä heikennetään monien kehitysmaiden maanviljelijöiden taloudellisia mahdollisuuksia, perusteluna käytetään hallinnollista taetta. Vientituet ovat osa nykyistä politiikkaa, eikä parlamentti voi muuttaa tätä talousarviokeskustelussa. Mikä on tietenkin aivan oikein. Meidän kannaltamme on kuitenkin myös tärkeää, että lähetämme poliittisen viestin. Olemmehan kuitenkin poliittinen foorumi. Nykyisessä tilanteessa mitään merkittäviä perusteluja ei ole esitetty vientitukien lakkauttamista koskevaa ehdotustamme vastaan. Sen sijaan olemme yksinkertaisesti hyväksyneet kolme miljardia euroa, sekä suuria Euroopan tupakantuotantoa edistäviä summia, mikä on mielestämme erittäin haitallista ihmisten terveydelle.
Ryhmäni suhtautuu myös hyvin kriittisesti Euroopan laajuisille verkostoille varattuihin määrärahoihin. Kahdeksan vuoden jälkeen useimmat hankkeet ovat yhä alkuvaiheessa. Kukaan ei kuitenkaan uskalla sanoa julkisesti, että EU:n tuet saattavat jossain määrin olla hukkaan heitettyä rahaa. Jatkamme tavalliseen tapaan emmekä aina edistä parhaimpia hankkeita. Jäsenvaltiot asettavat itse kansalliset hankkeet etusijalle, kun taas Euroopan rahoituksen tuoma lisäarvo on, että hankkeiden täytyy olla rajatylittäviä. Komissio joutuu nyt keksimään kaikenlaisia hätätoimia todellisten rajatylittävien hankkeiden tueksi, vaikka tämä on tietenkin hieman kummallinen tilanne.
Sama koskee rakennerahastoja. Jäsenvaltiot ajavat päällekkäisiä ja usein ristiriitaisia etuja, mikä osaltaan selittää täytäntöönpanon merkittävän viivästymisen. Toisaalta ne kaikki pyrkivät saamaan Brysselin rahakirstuista mahdollisimman paljon itselleen, mutta samalla ne eivät juurikaan saa kansallista yhteisrahoitusta, koska kyseiset hankkeet eivät ole aina kansallisesti ensisijaisia. Johtopäätökseni on sen vuoksi, että jäsenvaltiot eivät kanna yhtä suurta vastuuta Euroopan tason varoista tai siitä, että näitä varoja pitäisi käyttää yhtä huolellisesti ja rehellisesti kuin kansallisia varoja. Tämä on melko outoa, kun otamme huomioon, että rahat tulevat samoilta veronmaksajilta.
Toinen huolestuttava asia, joka liittyy asianmukaisiin menoihin, on aivan toisenlainen. Toivon, että parlamentti tukee minua tässä asiassa. Kyse on Korean niemimaan energiakehitysjärjestön KEDOn rahoituksesta. Käsittelimme asiaa lyhyesti eilen illalla. Euroopan veronmaksajat rahoittavat ydinvoimalaa Pohjois-Koreassa. Joka tapauksessa ryhmäni vastustaa tätä periaatteesta, sillä mielestämme on parempi kannattaa kestävää energiantuotantoa. Asiat ovat kuitenkin näin, ja tiedän, että parlamentin enemmistö kannattaa sitä. Nyt on kuitenkin käynyt myös ilmi, että Pohjois-Korea on mahdollisesti kehittämässä myös ydinaseita. Mielestäni on selvää, että asiaa on tutkittava huolellisesti ja mielestäni vaikuttaisi myös järkevältä ottaa nämä määrärahat varaukseen ja maksaa ne vasta, kun olemme selvillä tähän voimalaan liittyvistä ohjelmista. Haluan myös kysyä komission jäseneltä, mikä on hänen mielipiteensä asiasta ja aikooko hän ottaa nämä määrärahat varaukseen jo toisen käsittelyn yhteydessä. Nämä kaikki ovat esimerkkejä varoista, jota käytetään, mutta mielestäni kyseenalaisin perustein.
Lisäksi on määrärahoja, jotka pitäisi mielestäni käyttää tai joita pitäisi lisätä. Yksi tällainen alue on esimerkiksi laajentuminen. Hollannissa on hieno sanonta, jonka mukaan 'goedkoop is duurkoop' [niin makaa kuin petaa], ja jätän tulkkien tehtäväksi kääntää tämän sanonnan. En kannata rahan tuhlaamista, mutta pidän tärkeänä, että pidämme lupauksemme ja käytämme hyväksemme historialliset mahdollisuudet. Tilanne sattuu kuitenkin olemaan erilainen kuin se, mitä ennakoimme vuonna 1999, jolloin rahoitusnäkymät laadittiin Berliinissä. Vuoden 2002 sijasta vuonna 2004 jäseneksi liittyy kuuden valtion sijasta mahdollisesti kymmenen valtiota. Rahoitusnäkymiä pitäisi tämän vuoksi sopeuttaa vastaavasti. Nettomaksajat eivät kuitenkaan ole kiinnostuneita asiasta kirjanpitäjämäisen asenteensa vuoksi. Ryhmäni tukee joka tapauksessa tarkistuksia, jotka mahdollistavat näiden asioiden sopeuttamisen, koska olen vakuuttunut siitä, että hinta on lopulta kova.
Otsaketta 4 koskeva tilanne on niin ikään muuttunut. Balkanin ja Afganistanin jälleenrakentamisen osalta on usein sanottu, että kaikkia otsakkeessa 4 mainittuja lupauksia ei ole mahdollista lunastaa, ellei muihin painopisteisiin osoitettuja määrärahoja supisteta. Esimerkiksi muita Länsi-Balkanin valtioita koskevan monivuotisen ohjelman määrärahoja supistettiin Milo?evicin jälkeisessä Serbiassa vallitsevan tilanteen vuoksi. Mitä teemme, jos Lähi-itään saadaan rauha? Mitkä ohjelmat uhrataan siinä vaiheessa? Olen jo luetellut ne alat, joiden määrärahoja vähentäisin mielelläni muutamalla miljardilla, mutta otsakkeeseen 4 haluaisin lisätä muutaman miljoonan.
Toinen ala, jolla muutama ylimääräinen miljoona olisi tarpeen, on otsakkeessa 5 käsiteltävät hallintomenot. Ei ole mikään salaisuus, etten ollut tyytyväinen heinäkuun neuvottelumenettelyssä tehtyyn sopimukseen. Tämän sopimuksen mukaan parlamentti ja neuvosto huolehtivat kumpikin toistensa eduista, ja siinä sovittiin, että komissio saisi tarvitsemansa varat etupainotuksen avulla. Tämä toimi hienosti. Laajentumisen edellyttämät 500 lisävirkaa aiotaan todennäköisesti perustaa. Sopimuksen välittämä poliittinen viesti on mielestäni kuitenkin melko epämiellyttävä. Komissio ei ole historiaa; sitä tarvitaan, jotta laajentumisprosessi sujuisi ongelmitta. On ironista, että ne ihmiset, jotka arvostelevat eniten laajentumista ja ehdokasvaltioiden valmiuksia panna täytäntöön yhteisön säännöstöä, ovat usein juuri niitä ihmisiä, jotka eivät suostu antamaan komissiolle yhteisön säännöstön täytäntöönpanoon ja sen valvomiseen tarvittavaa henkilöstöä. Jäsen Walterin tavoin minäkään en pidä etupainotusmenetelmää erityisen viehättävänä tai erityisen avoimena menetelmänä. Tästä huolimatta haluaisin esittää lämpimät kiitokset esittelijöille tuloksen johdosta, koska viimekädessä se ratkaisee kaiken.

Puhemies.
Jäsen Buitenweg, ymmärrän tunteenne, kun sanotte, että ette ole tottunut puhumaan GUE/NGL-ryhmän jälkeen, mutta teitä saattaa hieman lohduttaa se tieto, että teidän sallittiin puhua kolme kertaa pidempään. Sekin on hieno asia!
Turchi (UEN).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, en halua keskittyä teknisiin näkökohtiin tässä varainhoitovuoden 2003 talousarviota koskevassa ensimmäisessä käsittelyssä. Olen todellakin käyttänyt monta puheenvuoroa viimeksi kuluneiden kuukausien aikana tuomitakseni yhteisön talousarvion puutteet ja historialliset epäjohdonmukaisuudet, kuten maksamatta olevat määrät tai sisäpolitiikkojen ja ulkoisten toimien rahoittamisen. Olen myös yrittänyt kiinnittää huomionne niihin erityisongelmiin, jotka ovat nousseet esille vasta viime kuukausina, esimerkiksi hallintomenoja koskevan otsakkeen enimmäismäärään, joka on liian pieni, ja yleisemmin Berliinissä vuonna 1999 sovittujen rahoitusnäkymien riittämättömyyden.
Tänään haluan käsitellä tilannetta poliittisesta näkökulmasta - jos sitä sellaiseksi voidaan kuvailla - pikemminkin kuin teknisestä näkökulmasta. Nykyisessä historiallisessa tilanteessa, jossa toisaalta kansainvälinen järjestelmä muuttuu jatkuvasti ja toisaalta on kyse laajentumisesta ja Euroopan tulevaisuutta koskevasta keskustelusta, olen sitä mieltä, että myös meidän, jotka olemme asiantuntijoita raha-asioissa, pitäisi ryhtyä pohtimaan, minkä aseman haluamme Euroopan parlamentille.
Kysymys on siitä, pitääkö meidän myöntyä pääasiassa muiden laatimien sääntöjen pelkiksi täytäntöönpanijoiksi vai haluammeko mahdollisuuden muuttaa asioita? Mitä mieltä olemme esimerkiksi siitä, että neuvosto pystyi komission avulla luomaan esimerkiksi luonnonkatastrofeja koskevan oikeudellisen perustan, mikä on erittäin tärkeää? Emmekö mekin haluaisi vaikuttaa komission työhön? Hyvät parlamentin jäsenet, hyvin usein me piiloudumme - ja puhun nyt tietenkin meistä kokonaisena poliittisena luokkana - sääntöjen ja menettelyjen kunnioittamisen taakse yrittämättä edes todella muuttaa niitä tai niiden soveltamista. Kyse on tietenkin muutoksista, jotka parantaisivat tilannetta. Tämä on viesti, jonka haluan välittää ikään kuin tämän keskustelun liitteenä.
Vuoden 2003 talousarviosta on tulossa hyvä, ja onnittelen esittelijöitä heidän paneutumisestaan asiaan, kaikesta siitä työstä, jota he ovat tehneet sekä niistä tuloksista, joita he ovat saavuttaneet erityisesti komission jäsenen Schreyerin, koko komission rakenteen, sihteeristön ja lausuntojen valmistelijoiden avulla. Voin kuitenkin vain korostaa, että tämä on tekninen talousarvio, jossa meidän tehtävämme on pääasiassa tarkistaa, että luvut täsmäävät, koska meillä ei ole voimia, rohkeutta tai tahtoa toteuttaa todellisia poliittisia toimia.
Saattaa olla niin, että me nuoremmat parlamentin jäsenet haluamme joskus muuttaa maailmaa, mutta tällä kertaa haluaisin muuttaa vain muutaman hyvin pienen osan Euroopan talousarviosta.

van Dam (EDD).
Arvoisa puhemies, haluaisimme tämän käsittelyn yhteydessä esittää kolme talousarviota koskevaa lisäkommenttia.
Ensiksikin parlamentti päätti komission ehdotuksesta edellisen istunnon aikana perustaa solidaarisuusrahaston budjettikohtien B2-400 ja B7-090 nojalla. Ilmoitin silloin, että suhtaudumme epäillen tähän rahastoon, ja keskityn nyt talousarvioon liittyviin näkökohtiin. Tämä rahasto on käytännöllisesti katsoen virtuaalinen, koska se on vielä tyhjä. Kun suuri katastrofi iskee, tälle rahastolle on yritettävä löytää määrärahoja talousarviosta jälkikäteen. Tämä on mielestämme erittäin epätodennäköistä. Lisäksi, jos kohdallemme osuu enemmän kuin yksi katastrofi vuodessa, rahaston enimmäismäärä (miljardi euroa) saattaa myös aiheuttaa ongelmia. Kuvitelkaapa, että joudumme suuren katastrofin kohteeksi keväällä ja että komissio osoittaa rahastosta 700 miljoonaa euroa sen vahinkojen korjaamiseen. Mitä tapahtuu, jos vastaavan laajuinen katastrofi iskee myös syksyllä? Vaarana on, että seuraavalle vuodelle tarkoitetut määrärahat otettaisiin käyttöön ennen aikojaan. Tämä saattaisi olla vasta alkua. Kun otamme huomioon rahaston määrärahojen alkuperään liittyvät epävarmuudet, edessämme on ikävä tilanne, jossa meillä on rahasto, jolle ei ole osoitettu mitään määrärahoja vuoden 2003 talousarviossa. Tämä merkitsee sitä, että muutaman vuoden kuluttua jäsenvaltioihin saattaa kohdistua huomattavia lisärahoituspaineita. Kun otamme huomioon nykyisen taloudellisen tilanteen ja joidenkin jäsenvaltioiden itselleen salliman talousarviopolitiikkaa koskevan vapauden, epäilen, että joudumme suuriin ongelmiin.
Haluan nyt kritisoida talousarviota tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen kuudennen puiteohjelman osalta. EU:n talousarviosta tapahtuva tutkimuksen rahoitus aiheuttaa eettisiä ristiriitoja, kuten on tapahtunut esimerkiksi alkioiden tutkimuksessa. Fanaattinen pyrkimys tällaisen tutkimuksen rahoittamiseen johtaa pian siihen, että koko puiteohjelma on vaarassa, koska parlamentti kieltäytyi toisessa käsittelyssä antamasta minkäänlaisia lisälausuntoja ristiriitaisten alueiden rahoittamista koskevista suuntaviivoista. Neuvoston olisi lisäksi pitänyt aloittaa etiikkaa koskeva keskustelu aiemmin ja lykätä eettisten suuntaviivojen laatimista sellaiseen ajankohtaan, jolloin ohjelma olisi jo hyväksytty. Tämä ristiriita osoittaa sen, että puiteohjelma olisi pitänyt rajoittaa rajatylittävän yhteistyön helpottamiseen. Aktiivinen taloudellinen tuki on ei-toivottua ja turhaa. Miksi yhteisrahoittaisimme tutkimusta, jota tehtäisiin todennäköisesti muutenkin? 
Kolmas ja viimeinen kommenttini koskee kalastusta. Komissio ja parlamentti kiinnittävät paljon huomiota Espanjan ja Portugalin kalastajiin, jotka yhdessä edustamiensa alueiden kanssa joutuvat pettymään, koska Marokon kanssa ei päästy sopimukseen. Miljoonia euroja on käytetty korvauksien maksamiseen, kalastajien määrän vähentämiseen ja heidän uudelleenkoulutukseensa näillä alueilla. Muutkin kalastusalueet ovat joutumassa ahdinkoon. Biologit neuvovat ilmeisesti komissiota nyt kieltämään turskan kalastuksen ja pienentämään muita kiintiöitä. Tällä olisi suuri taloudellinen vaikutus muun muassa Alankomaihin. Eikö sen vuoksi olisi järkevää, että talousarviossa huomio kohdistettaisiin sellaisiin kalastusalueisiin, jotka ovat olleet tähän saakka omavaraisia? Näille alueille sosioekonomisista ohjelmista maksettava taloudellinen tuki avulla olisi toivottavaa. Tämä näkökulma puuttuu kuitenkin edelleen talousarviosta, jossa käytetään miljoonia kolmansien valtioiden kanssa solmittaviin kalastussopimuksiin, joista on hyötyä vain muutamille valtioille ja laivanomistajille. Solidaarisuudesta puheen ollen EU:n kannattaisi kiinnittää enemmän taloudellista huomiota kalastusteollisuuteen, joka ei ole vuosiin pystynyt hyödyntämään laivojen kunnostamiseen ja rakentamiseen tarkoitettuja tukia. Tämä seikka on vääristänyt kilpailua jo monen vuoden ajan. Sellaisen kalastusalan, joka pysyy kiintiöissään, pitäisi saada Brysselistä enemmän kiitosta.

Ilgenfritz (NI).
Arvoisa puhemies, edelliset puhujat ovat jo maininneet useita asioita. Jaamme joitakin määrärahoja umpimähkään, asetamme liian vähän painopisteitä ja rahoitamme myös tehottomia toimia, kun otetaan huomioon se, että sallimme edelleen parlamentin jäsenille ylellisyyden työskennellä kahdessa eri paikassa, jolloin maksamme myös hyvin kyseenalaisesta parlamentin jäsenten matkailusta sekä valmistelukunnasta, joka maksaa miljoonia. Eurooppa tarvitsee uutta vauhtia. Meidän on ryhdyttävä hyökkäykseen talouden alalla, siis toimiin, jotta halpaa pääomaa - siis riskipääomaa - olisi tarjolla ennen kaikkea pk-yrityksille. Juuri tätä asiaa koskevat tehokkaat aloitteet puuttuvat vuoden 2003 talousarviosta.
Meidän on ryhdyttävä pikaisiin toimiin Basel II -sopimuksen käyttöön ottamiseksi, etenkin kun otamme huomioon, että 45 prosentilla EU:n pk-yrityksistä on vain vähän tai ei ollenkaan omia varoja. Sen lisäksi, että muutamme tapaa, jolla tukia myönnetään maataloudessa, meidän on tulevaisuudessa muutettava rakennerahastojen jakokriteerejä. Alueen elintasoa ei pidä käyttää tilanteen arvioimiseen, eikä se saa vaikuttaa maksettavan tuen määrään. Kaikkien tukea tarvitsevien yritysten ja alojen pitää saada näitä varoja riippumatta siitä, sijaitseeko yritys pohjoisessa, etelässä vai idässä. Meidän pitää käyttää meille annettuja varoja tehokkaammin ja säästäväisemmin, jos haluamme osallistua myös laajentumisen yhteisrahoitukseen.
Garriga Polledo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat poissaolevat neuvoston jäsenet, hyvät parlamentin jäsenet, tänään talousarviolla on ruotsinkielinen sävy ja ruotsin kieli on uskoakseni kaikkia koskevan konsensuksen ja yhteistyön kieli. Haluaisin kiittää kahta esittelijää, Göran Färmiä ja Per Stenmarckia heidän tekemästään työstä, jossa he ovat osoittaneet avoimuuden henkeä ja pyrkineet löytämään yhteisiä kantoja.
Esittelijä Färm on jälleen yksi niistä lukuisista esittelijöistä, jotka ovat joutuneet vastakkain otsakkeen 4, ulkoiset toimet, perusristiriidan kanssa, toisin sanoen pitäisikö neuvoston vai komission saada päättää ulkopolitiikan painopisteiden asettamisesta vai onko parlamentilla tässä sanan sijaa.
Käymme joka vuosi saman keskustelun ensimmäisen käsittelyn yhteydessä. Komissio esittää alustavan luonnoksen, jossa supistetaan unionin perinteisten ulkoisten painopisteiden määrärahoja; komissio supistaa tämän parlamentin edellisenä vuonna hyväksymiä määrärahoja ja selittää, että kyseisiä ohjelmia ei ole toteutettu tyydyttävästi. Sitten seuraa neuvoston ensimmäinen käsittely, ja käyttäen hyväkseen komission selitystä, neuvosto supistaa ulkoisiin toimiin tarkoitettuja määrärahoja vielä lisää, hyödyntäen sellaisia hurskaita moraalisia perusteita, kuten talousarvioon tehtävät säästöt ja moitteettoman varainhoidon periaatteet.
Seuraavana on vuorossa tämänhetkinen vaihe, jossa parlamentti palauttaa menetetyt määrärahat ja ulkoisten toimien prioriteetit ja muistuttaa kahta muuta toimielintä siitä, että talousarvion laadintaan osallistuvat kaikki kolme toimielintä. Kuulun parlamentin siihen enemmistöön, joka piti Berliinissä vuonna 1999 annettuja rahoitusnäkymiä riittävinä ja oikeina. Äänestin ja kampanjoin niiden puolesta. En ole samaa mieltä joidenkin jäsenten kanssa siitä, että näitä rahoitusnäkymiä pitäisi tarkistaa.
Nyt olemme mielestäni erittäin hankalassa tilanteessa. Tehdään uusia ulkoisia sitoumuksia, joihin joko neuvosto tai komission puheenjohtaja Prodi tai molemmat yhdessä suostuvat ilomielin - vaikka se onkin erittäin harvinaista. Nämä sitoumukset pitää sitten toteuttaa hyvin tiukoissa taloudellisissa puitteissa, jotka koostuvat vapaaehtoisista maksuista ja joita parlamentin jäseniä pyydetään kunnioittamaan.
Koska kaikkia sitoumuksia ei kuitenkaan pystytä täyttämään tai rahoittamaan, sillä rahasta on pulaa, meidän on pidettävä tekosyynä tiettyjen maantieteellisten ohjelmien kehnoa toteuttamista. Tämä tekosyy ei ole mielestäni enää hyvä. Me parlamentin jäsenet äänestämme sellaisten määrärahojen puolesta, jotka ovat lähtöisin Euroopan kansalaisilta, jotta ne voidaan käyttää ulkomaanavun ohjelmien rahoittamiseen. 
Arvoisa komission jäsen, teidän ja muiden komission jäsenten ja neuvoston tehtävänä on varmistaa, että nämä ohjelmat toteutetaan. Te olette yhteisön toimeenpaneva elin. En tiedä, onko esimerkiksi Latinalaisen Amerikan vai Välimeren alueen valtioiden syytä, että niiden ohjelmien toteutusaste on alhainen, mutta tiedän, että valtioiden tarpeet ovat todelliset. Tiedän, ettei ratkaisu ole se, että vähennämme vuodesta toiseen hyväksyttävien määrärahojen ja ohjelmien määrää, vaan meidän on löydettävä uusia keinoja toteuttamisen tehostamiseksi, kuten me kaikki tiedämme.
Toivomme ensi vuoden osalta - ja tämä on pyyntö, jonka esitämme joka vuosi ensimmäisen käsittelyn yhteydessä - ettei komissio leikkaisi edellisvuoden määrärahoja, vaan pyytäisi jopa lisää rahaa, jotta se pystyisi noudattamaan Euroopan parlamentin perinteisten ulkoisten toimien painopisteitä.
Mielestäni neuvoston pyrkimykset ovat aivan riittäviä määrärahojen supistamisen osalta, koska se on merkittävä asiantuntija tällä alalla.

Wynn, Terence (PSE).
Arvoisa puhemies, esittelijä Färmin 15 minuutin ja esittelijä Stenmarckin 10 minuutin puheenvuoron ja lukuisten muiden puheenvuorojen jälkeen ei jää paljon sanottavaa.
Annoin äskettäin yksinkertaistamista koskevia todisteita yhdelle valmistelukunnan alivaliokunnalle, jonka puheenjohtajana toimii Amato. Totesin, että talousarvioslangi on varmasti kahdestoista tässä toimielimessä käytettävä kieli. Kun kuuntelen tätä keskustelua, jossa sanat "keräilysiirrot" ja "etupainotus" esiintyvät usein, vaikuttaa siltä, että niistä on tullut osa talousarviokielen arkisanastoa.
Totesin myös, että talousarviota tarvitsee käsitellä vain kerran, mikä yksinkertaistaisi koko prosessin. Jos tänään meneteltäisiin näin, olen varma siitä, ettemme olisi äänestäneet nykyisen talousarvion puolesta. Sanon tämän, koska monet ihmiset ovat huolissaan tavasta, jolla talousarviosta äänestetään torstaina. Nyt en tarkoita pelkästään komissiota ja neuvostoa vaan kollegojani parlamentin eri valiokunnista.
Haluan tehdä yhden asian selväksi kaikille asiasta huolissaan oleville; ensimmäinen käsittely, jossa osoitamme poliittiset painopisteemme ja painostamme neuvostoa, ei ole prosessin päätös. Nämä huolet aiheutuvat valiokunnan hyväksymistä asioista. Ylitimme enimmäismäärät kolmessa otsakkeessa - alaotsakkeen 1b osalta meidän on odotettava parlamentin torstaista äänestystä. Otsakkeen 2 osalta joudumme etsimään ratkaisua neuvoston kanssa. Otsakkeen 4 osalta joudumme myös etsimään ratkaisua neuvoston kanssa. Olemme tehneet otsaketta 4 koskevat päätökset varmistuaksemme siitä, että neuvoston kanssa käydään todellista vuoropuhelua tähän alaan liittyvien poliittisten ongelmien ratkaisemiseksi.
Kuten muut ovat sanoneet, otsakkeen 4 enimmäismäärä on aiheuttanut ongelmia siitä saakka, kun teimme toimielinten välisen sopimuksen. Siitä lähtien olemme joka vuosi joutuneet käyttämään joustovälinettä. Jotkut voivat olla jäsen Seppäsen kanssa samaa mieltä siitä, että sopimus on tyhmä. Olen yksi niistä, jotka äänestivät sopimuksen puolesta. Tämä saattaa tehdä minusta tyhmän, mutta totuus on, että parlamentti on hyväksynyt sen, ja meidän on hyväksyttävä sen asettamat rajoitukset. Toivon, että kun on seuraavan toimielinten välisen sopimuksen aika, olemme oppineet kokemuksistamme erityisesti otsakkeesta 4.
Tällä kertaa otsakkeen 4 tarpeet - erityisesti Afganistanin ja Maailman terveysrahaston osalta - on kuitenkin selvitettävä. Komission, neuvoston ja parlamentin mielipiteet Maailman terveysrahastosta eroavat hyvin merkittävästi toisistaan. Mikä pahempaa, ainakin yksi jäsenvaltio pyytää meitä löytämään jostakin 65 miljoonaa euroa lisää, mikä vaikeuttaa asioita, kun tiedämme jo etukäteen neuvoston kannan.
Kun sanon, että asia on selvitettävä, tarkoitan sitä, että meidän on päästävä kunnolliseen ratkaisuun neuvoston kanssa, eikä suostuttava neuvottelumenettelyyn tai kolmikantakokouksiin ja tavallisiin kiemuroihin. Meillä on vakavia ongelmia näissä asioissa ja meidän on pystyttävä tekemään todellista yhteistyötä. On todettava, että olemme tehneet hyvää yhteistyötä puheenjohtajavaltio Tanskan kanssa. Meidän ei pitäisi tuomita puheenjohtajavaltio Tanskaa siitä, etteivät sen edustajat ole täällä läsnä. He ovat esittäneet minulle anteeksipyynnön ja selittäneet, että heillä on muuta ohjelmaa. Se, että neuvoston puheenjohtaja oli edellisessä kokouksessamme paikalla 4 ½ tuntia osoitti, että hän on omistautunut asialle. Neuvoston edustajat ovat tehneet melko hyvää yhteistyötä parlamentin kanssa. He ovat kunnioittaneet parlamenttia ja parlamentin tahtoa. Puheenjohtajavaltio Tanskan kanssa on ollut mukava tehdä töitä.
Kuten jäsen Buitenweg sanoi, puheenjohtajavaltio on toiminut hyvin myös tänään, jopa Euroopan solidaarisuusrahastoa käsitelleen videokonferenssin yhteydessä. Toivokaamme kuitenkin, että nämä hyvät suhteet voivat jatkua siirryttäessä ennen neuvoston toista käsittelyä käytävään seuraavaan neuvottelumenettelyyn.
Kerroin myös valmistelukunnassa, että toisin kuin Yhdysvaltain itsenäisyyssodassa, jossa vaatimuksena oli "no taxation without representation" (ei verotusta ilman edustusta), parlamentin jäsenillä on ollut etuoikeus edustaa ilman veronmaksuvelvollisuutta. Tämä saa neuvoston usein ajattelemaan, että tuhlailemme veronmaksajien rahoja. Meidän on annettava neuvostolle viesti siitä, että talousarviot, joista täällä äänestämme, ovat vakavasti otettavia ja säästeliäitä, mutta niissä on poliittisia painopisteitä. Toivon, että olemme joulukuussa saavuttaneet joitakin niistä poliittisista painopisteistä.
Sbarbati (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijöitä, budjettivaliokunnan puheenjohtajaa ja komission jäsentä. Kuten olemme jo todenneet, Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä on melko tyytyväinen tähän talousarvioon, joka vaikuttaa kokonaisuudessaan olevan tiukka ja avoin. Tämä on perinteidemme mukaista. Lisäisin kuitenkin välittömästi, että mielestäni tämä talousarvio on myös erittäin tekninen ja sen poliittinen ulottuvuus on hyvin rajallinen.
Voimme hyväksyä peruslinjat ja erityisesti ne, jotka liittyvät uudistukseen ja tietenkin laajentumiseen, joka on mielestäni suurin edessämme oleva haaste. Juuri tämän haasteen vuoksi meidän on kuitenkin ryhdyttävä määrätietoisempiin poliittisiin toimiin, joita ennen kaikkea koko Euroopan kansa pystyy seuraamaan. Äskettäin puhuneen valiokunnan puheenjohtajan tavoin minäkin olen sitä mieltä, että menettelyä on välttämätöntä uudistaa. Menettelyn teknisiä osia on tarkistettava, sitä on yksinkertaistettava ja erityisesti sen kulttuuriin liittyviä ja poliittisia ulottuvuuksia on kehitettävä niin, että neuvoston toimivaltuudet määritellään mahdollisemman laajoiksi niiden minimoimisen sijasta, jotta saisimme aikaan tehokkaampaa, keskittyneempää ja ennen kaikkea ajankohtaisempaa keskustelua. Euroopan talousarvion perustana pitää olla sellainen perusfilosofia, jonka mukaan kyse on jaetusta, ei keskitetystä, hallinnollisesta vastuusta - ja korostan sanaa jaettu: tämä on erittäin tärkeää. Parlamentilla on lisäksi oltava keskeisempi poliittinen asema, koska sen on hoidettava mandaattiaan mahdollisimman tehokkaasti. Parlamentin, kuten koko unionin, on oltava selvästi poliittinen toimielin ja sen pitää antaa poliittisia vastauksia.
Keskityn vain kahteen tekniseen näkökohtaan. Ensimmäisessä kyse on otsakkeesta 4, jota kollegani jo käsitteli. Haluaisin puhua siitä vielä hieman enemmän. Saattaa olla, että kiinnitämme vähän tai pikemminkin aivan liian vähän huomiota Välimerta koskevaan kysymykseen samoin kuin Lähi-idän kysymykseen. Keskustelemme jopa jälleenrakentamisesta, Afganistanista ja hyvin kaukaisia valtioita koskevista asioista, mutta meitä lähempääkin löytyy asia, johon meidän on puututtava pian, aivan liian pian, huolellisemmin ja paljon määrätietoisemmin.
Mainitsen vielä yhden asian: kulttuuri. Nuorille ihmisille, harjoitteluun ja tiedottamiseen tarkoitetut varat ovat aivan liian riittämättömät.
Fiebiger (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti hyväksyi maaliskuussa 2002 päätöslauselman vuoden 2003 talousarvion suuntaviivoista. Niissä mainittiin monia asioita, jotka ovat erittäin tärkeitä maataloutta ja maaseudun kehittämistä koskevan politiikan tulevan toteuttamiskelpoisuuden kannalta. Näihin kuuluvat Agenda 2000:n välitarkistus, kuluttajansuoja ja laajentuminen. Toivon, että komissio on tarpeeksi rohkea ja pätevä ottamaan huomioon myös nämä pitkän aikavälin tavoitteet, kun se toteuttaa talousarviota, eikä sen huomio herpaannu kiireellisempien poliittisten huolien vuoksi.
Toivon, että ristiriitoja aiheuttavat asiat, kuten kirjanpitomenettelyjen puutteet, kirjanpidon sorkkiminen ja väärentäminen, ratkaistaan ja että avoimuus ja tiukka kurinalaisuus ovat tärkein asia talousarviota toteutettaessa. Asiasta kiinnostunut yleisö sekä kansallisella että kansainvälisellä tasolla saa maatalouspolitiikasta sekavan ja ristiriitaisen kuvan.
Komission jäsenen Fischlerin nykyiset ehdotukset eivät ole saaneet enemmistön hyväksyntää. Sen vuoksi niitä on työstettävä pidemmälle. Siitä huolimatta, että ehdokasvaltiot ovat toteuttaneet merkittäviä taloudellisia ja yhteiskunnallisia muutoksia, Berliinissä tehdyissä päätöksissä määrätään, että varat, joita tuleville jäsenvaltioille siirretään liittymistä valmistelevana tukena, ja laajentumisesta aiheutuvat kustannukset on pidettävä ennalta vahvistetuissa rajoissa ja niistä on kerrottava avoimesti. Monet niistä keskusteluista, joihin olen osallistunut, ovat vahvistaneet ehdokasvaltioita puoltavaa näkemystäni siitä, että suoria maksuja koskevaa 25 prosentin sääntöä on poliittisesti mahdotonta hyväksyä. Lisäksi ehdokasvaltiot pelkäävät suuria tappioita ja vaativat liittymiseen liittyviä hyvityksiä ja kiintiöiden muuttamista. Tällä on suuri merkitys maatalouspolitiikan rahoitukseen, ja meidän on tarkistettava nykyisiä rahoitusnäkymiä.
Kuinka paljon laajentuminen maksaa? Siitä tässä on kyse. Kuinka vastaamme tähän vuoden 2003 talousarviossa, on täysi arvoitus. Maatalousalan kannalta merkittävä kysymys on 1,05 prosenttia + X, ja niin kauan kuin tähän ei saada vastausta, vuoden 2003 talousarvion toteuttamiseen liittyy maatalouteen liittyviä uhkia.

Ó Neachtain (UEN).
Arvoisa puhemies, haluan onnitella esittelijä Färmiä ja esittelijä Stenmarckia heidän loistavasta työstään vuoden 2003 talousarvion parissa. On tärkeää muistaa, että talousarvion tarkoituksena on tukea joko neuvoston tai neuvoston ja parlamentin yhdessä tekemiä politiikkaa koskevia päätöksiä.
Talousarvomenettelyn käyttäminen kyseisen politiikan muotoilemiseen ei ole sopivaa. Viittaan tässä erityisesti tiettyihin suosituksiin, jotka koskevat maatalous- ja rakennerahastoja. Vientitukien vähentämistä koskeva ehdotus on tehty väärässä paikassa ja väärään aikaan erityisesti sen vuoksi, että ehdotuksen tarkoituksena on toteuttaa väkisin poliittinen päätös, joka koskee pääasiassa elävien eläinten kuljetuksien vähentämistä. Talousarvio ei ole oikea väline näihin poliittisiin päätöksiin aiheesta riippumatta.
Asian sisältö huomioon ottaen meidän pitäisi muistaa, että elämme maailmanlaajuisessa taloudessa, jossa kilpailijamme ovat vahvoilla maatalouteen liittyvässä kaupassa. Nyt, kun hinnat ovat alhaalla ja politiikka on epävarmaa, maanviljelijämme joutuvat vielä epäedullisempaan asemaan. Voin vakuuttaa teille, että jos EU päättäisi nyt kieltää elävien eläinten viennin, australialaiset tulisivat ryhtyisivät tehtävään ja ottaisivat markkinat haltuunsa välittömästi. Tämä on tärkeä kaupallinen seikka, joka on syytä pitää mielessä.
Jatkaakseni maatalouden parissa olen monien kollegoideni tavoin huolestunut ehdotetusta yleisestä maatalousmenoihin tehtävistä 275 miljoonan euron leikkauksesta. Tällä ehdotuksella ei ole selvästikään mitään tekemistä nykyisten maatalouden realiteettien kanssa. Ryhmäni on esittänyt joitakin tarkistuksia, joiden tarkoituksena on korjata joitakin mahdollisia vahinkoja.
Sama koskee ehdotettua 525 miljoonan euron kiintiötä rakennerahastojen maksumäärärahoissa. Koska edustan Luoteis-Irlannissa sijaitsevaa tavoite 1 -aluetta, olen täysin tietoinen siitä, miten paljon hyötyä on jokaisesta eurosta, joka sijoitetaan unionissa vallitsevien taloudellisten ja sosioekonomisten erojen korjaamistarkoitukseen.
Lopuksi pitäisin myönteisenä mitä tahansa parannusta, joka voitaisiin tehdä rakennerahastojen kautta rahoitettujen ohjelmien ja hankkeiden toteutusasteen parantamiseksi. Meidän on tartuttava asiaan parantamalla maksuvaatimuksia koskevia ennakkoarvioita, sillä vastustan sitä, että kokonaismääriä mitenkään vähennettäisiin.

Dell'Alba (NI).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, tästä talousarviosta on jo sanottu monia asioita, ja useat puhujat ovat samaa mieltä komission puheenjohtajan kanssa. Jos kaikki on tyhmää, tämän koko talousarvion tiukkuus on tyhmää. Jos vakaussopimus on tyhmä ja jos sitä pitää tarkistaa sen vuoksi, että maidemme ja talouksiemme jäykkyyttä on vähennettävä, siinä tapauksessa, arvoisa komission jäsen, suureksi tyhmyydeksi voitaisiin todella kutsua sitä tyhmyyttä, joka johtaa meidät, samalla kun kymmenen valtiota koputtaa ovellamme, rajoittamaan mahdollisuuksiamme erittäin monimutkaisen talousarvion vuoksi, joka on supistettu mahdollisimman pieneksi. Näin joudumme käyttämään kaiken kekseliäisyytemme - ja tässä yhteydessä osoitan kunnioitusta esittelijämme taidoille - jotta pystyisimme osoittamaan minkäänlaisia määrärahoja Afganistaniin ja moniin muihin asioihin. Talousarviomme on vahvistettu mikäli mahdollista vielä pienemmäksi kuin aikaisemmin. Kaikki tämä on tapahtunut vaiheessa, jolloin jäsenvaltiomme - ja puheenjohtajanne puhui tästä hyvin kauniin sanoin - uskoivat, että meidän pitää murtaa sellaisten lakien kahleet, jotka vaikuttavat tyhmiltä, jopa sellaistenkin valtioiden mielestä, jotka toimivat näiden lakien vartijoina.
Sen vuoksi haluan tarkastella talousarviota myös tässä mielessä. Mielestäni tässä talousarviossa ei oteta huomioon tosiasioita. Uskon, että laajentumisen tässä vaiheessa valmistelukunnan on todellakin harkittava uutta perustamissopimusta, sen on harkittava parlamentin vallan lisäämistä, koska se olisi todella tarpeellista, mutta ennen kaikkea sen on harkittava myös sitä, ettei 25 valtiota voi toimia 15 valtiolle tarkoitetun supistetun talousarvion nojalla. Halusin sanoa tämän vallitsevasta tilanteesta.
Torstaina järjestettävän äänestyksen osalta haluan mainita, että budjettivaliokunnassa suunnittelimme eilen toimea, jota pidän tärkeänä. Olemme juuri saaneet tietää, että Pohjois-Korea käyttää salaa siviilikäyttöön tarkoitettua ydinohjelmaa, joille myönnämme huomattavaa yli 20 miljoonan euron suuruista rahoitusta, sotilaallisiin tarkoituksiin, ja valtio rikkoo siten tahallaan kansainvälisen yhteisön kanssa tehtyjä sopimuksia. Uskomme, että asiaan voidaan vaikuttaa talousarviosta äänestettäessä siirtämällä asiaankuuluvat määrärahat varaukseen: arvoisa komission jäsen, tämä saattaisi olla hyvä tapa edetä erityisesti neuvoston tapauksessa.
Lopuksi haluan todeta, että käsittelemme talousarviota, joka on mielestäni luova muilla alueilla.

Ferber (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan ensimmäiseksi todeta, että mielestäni on erittäin valitettavaa, ettei budjettivallan käyttäjien toinen osapuoli ole tänään läsnä. Olisi todellakin oikein ja asianmukaista, että neuvosto osallistuisi näihin keskusteluihin. Vaikka kävimmekin keskustelua talousarvion yleisistä periaatteista edellisessä täysistunnossa, olisi todellakin asianmukaista, että neuvosto olisi läsnä silloin, kun pääsemme käsiksi varsinaiseen asiaan - ja näin todellakin tapahtuu parlamentin ensimmäisessä. Sen vuoksi olen erittäin tyytyväinen, että olemme esittäneet tarkistuksen, jossa neuvoston henkilöstön lisäämistä koskevat varat sijoitetaan ainakin alustavasti varaukseen ja jossa esitetään muutamia lisäkysymyksiä. Toivon, että riittävä enemmistö tukee tätä tarkistusta. Tarkistus liittyy niihin edellytyksiin, jotka neuvoston olisi täytettävä vuoden loppuun mennessä, jotta laajentuminen ei vaarantuisi.
Halusin oikeastaan aloittaa kiittämällä neuvostoa siitä, että se teki tämänaamuisesta solidaarisuusrahastoa koskevasta tapahtumasta näin onnistuneen ja että meillä oli mahdollisuus päästä sopimukseen. Toivon tässä yhteydessä kuitenkin, että asianosaiset jäsenvaltiot, erityisesti Saksan hallitus, ilmoittaisivat omat lukunsa nopeasti. Olemme kaikki tehneet parhaamme, jotta täyttäisimme talousarvioon liittyvät ehdot. Olemme nyt täyttäneet ne molemmat. Meillä on budjettikohtia, meillä on oikeudellinen perusta, ja nyt tarvitsemme ainoastaan rahaa. Jos komissio odottaa vielä tätä asiaa koskevaa tietoa, pidän sitä todella häpeällisenä. Nyt on lokakuun loppu, ja tiedon pitäisi oikeastaan olla jo saatavilla.
Haluan korostaa vain muutamia kohtia, koska ryhmäni kollegat ovat jo puhuneet muutamista asioista. Ensiksi tärkeä kommentti: on entistä selvempää, että valtioiden ja hallitusten päämiesten maaliskuussa 1999 tekemät Agenda 2000 -ohjelmaa ja vuoden 2006 rahoitusnäkymiä koskevat päätökset olivat toivomuslista asioista, jotka saattoivat vaikuttaa järkeviltä vuonna 1999, mutta jotka eivät enää ole olennaisia unionin nykyisten haasteiden kannalta. Haluan selvittää tätä kahden luvun avulla: jos rahoitusnäkymien mukaan voimme käyttää 42 miljardia euroa maatalouspolitiikkaan, mutta saamme kasaan huomattavien ponnistelujen jälkeen yhtensä vain 47 miljoonaa euroa yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa koskeviin yhteisiin toimiin, voimme havaita poliittisten prioriteettien epätasapainon. 
Otsakkeeseen 4 kuuluvat Euroopan toimet, erityisesti tuki, jota unioni myöntää naapurivaltioiden rauhanprosessille - joka on tärkeä tehtävä ja jonka avulla meidän on autettava siirtämään Euroopan rauhan perinnettä muille alueille - on erittäin hataralla pohjalla. Maaliskuussa 1999 tehdyt päätökset eivät auta meitä täyttämään näitä velvoitteita pitkällä aikavälillä. Toivon, että voimme tehdä jotain tässä asiassa - olemme todellakin esittäneet erilaisia tarkistuksia yrittäessämme tukea tätä työtä - ja että meille annetaan viimein paremmat mahdollisuudet tukea tätä tärkeää tehtävää, joka on Euroopan unionin velvollisuus 2000-luvulla.
Haluan käsitellä myös toista asiaa, jota toivon muidenkin ryhmien jäsenten tukevan. Olemme esittäneet tarkistuksen, jossa todetaan, että Euroopan laajuisten verkostojen parissa tehtävässä työssä pitäisi kiinnittää erityishuomiota ehdokasvaltioita koskevien ongelmakohtien poistamiseen. Olisin iloinen, jos parlamentin enemmistö tukisi tätä tarkistusta. Emme saa joutua sellaiseen tilanteeseen, jossa laajentuminen onkin loppujen lopuksi käytännössä mahdotonta. Se voi kieltämättä tapahtua paperilla, mutta ilman tarvittavaa infrastruktuuria se on taloudellinen mahdottomuus. Pyydämme yhteisöä toimimaan tässä asiassa. Teemme paljon työtä ehdokasvaltioiden puolesta mutta meidän on kaksinkertaistettava toimemme.
Dührkop Dührkop (PSE).
Arvoisa puhemies, teen voitavani. Haluan ensin onnitella esittelijää Stenmarckia PSE-ryhmän puolesta erittäin pätevästä ja hyvin työstetystä mietinnöstä. Haluan kuitenkin mennä pidemmälle ja kiittää esittelijää omasta puolestani siitä hyvätahtoisuudesta ja yhteistyöstä, jota hän on osoittanut minua kohtaan toimiessani tilapäisesti varjoesittelijänä.
Hyvät parlamentin jäsenet, kuten on jo korostettu, muiden toimielinten suunnitelmat vuoden 2003 talousarvioksi ovat osoittaneet, miten kova budjettikohdan 100 enimmäismäärään kohdistuva paine on. Se aiheutuu pääasiassa laajentumisen valmistelun kustannuksiin liittyvistä hallinnollisista tarpeista.
Ryhmäni tukee täysin esittelijän päätavoitetta. Toimielimille pyritään aivan oikeutetusti tarjoamaan tarvittavat keinot, jotta ne pystyisivät valmistelemaan hyvin laajentumista, joka johtaa piakkoin 25 valtion suuruiseen unioniin. Tätä tarkoitusta varten esittelijä on pyrkinyt tarjoamaan toimielimille tarvittavat keinot, jotta niiden ensisijaiset tarpeet voitaisiin täyttää.
Ryhmäni tukee myös esittelijä Stenmarckin etupainotukseen liittyvää strategiaa, eli sitä, että käytämme nykyisen varainhoitovuoden 2002 käytettävissä olevaa ylijäämää tiettyjen vuodelle 2003 ennustettujen menojen kattamiseen jo kuluvana varainhoitovuonna ja vähennämme siten vuoden 2003 talousarvioon kohdistuvia paineita, kuten esittelijä perusteellisesti selitti puheenvuoronsa aikana.
Tämän jälkeen keskityn useisiin kohtiin, joita poliittinen ryhmäni pitää ensisijaisina:
Ensimmäinen kohta on, että kaikki toimielimet - itse asiassa Euroopan parlamentti oli niistä viimeinen - ovat juuri ennen budjettivaliokunnassa järjestettyä äänestystä esittäneet, erityisesti sosialistiryhmän painostamana, talousarvion, jonka lähtökohtana on tiukka kustannustehokkuuslaskelma. Käyttääkseni tätä kahdettatoista kieltä, jota jäsen Wynn kuvaili yhteisön slangiksi, niin kutsuttu "toimintoperusteinen budjetointi" on otettu esille sen vuoksi, että on selvää, että toimielimet tarvitsevat avoimen varainhoitojärjestelmän, jotta ne voisivat toimia tehokkaasti.
Henkilöstön osalta haluaisin mainita kaksi asiaa. Ensiksikin ryhmäni on aina tukenut ajatusta siitä, että toimielimille myönnetään tarvittavat henkilöresurssit sillä edellytyksellä, että henkilöstöä todella tarvitaan. Olemme sen vuoksi tyytyväisiä, että budjettivaliokunta on äänestänyt tarkistuksemme puolesta, jossa pyydämme toimien ja tarpeiden kuvausta, jotta pystyisimme arvioimaan tarkasti, millainen tuki on tarpeen toimielimiä koskevien virkojen kannalta. Tämä koskee kuitenkin vain toimielinten virkoja. Sen vuoksi hylkäämme PPE-DE-ryhmän esittämän tarkistuksen 1, jossa tukea esitetään laajennettavaksi koskemaan myös parlamentin jäseniä, joilla on samat velvollisuudet.
Eläkkeiden osalta haluan todeta, että tilanne on häpeällinen. Toimin vuoden 1999 talousarviota koskevan mietinnön yleisesittelijänä ja korostin mietinnössä selkeästi - melkein erillisessä mietinnössä -tarvetta ratkaista pikaisesti Euroopan unionin virkamiesten eläkkeisiin liittyvä ongelma. Nyt on vuosi 2002, ja vetoamme edelleen saman asian puolesta. Jäsen Ferber, minäkin olisin halunnut neuvoston olevan läsnä, koska läsnäolo on yksi neuvoston tärkeimmistä velvollisuuksista.
Ryhmäni on lisäksi aina korostanut, että kansalaisten on oltava tietoisia siitä, että Euroopan parlamentti on heidän kotinsa; avoin kotinsa. Sen vuoksi tuemme pilottihanketta, joka koskee täysistuntojen lähettämistä suorana lähetyksenä.
Arvoisa puhemies, koska vuoden 2004 talousarvion osalta ei ole olemassa avoimia valtuuksia, Euroopan parlamentin puhemiehistön pitäisi esittää meille olennaisia ehdotuksia tämän asian osalta.

van den Bos (ELDR).
Arvoisa puhemies, jotta ihmiset joutuisivat kärsimään mahdollisimman vähän ja jotta lisäisimme omaa uskottavuuttamme, meidän on esitettävä vielä yksi korjaus ulkoisia menoja koskeviin määrärahoihin. On erittäin valitettavaa, että maamiinojen raivaamiseen tarkoitetuista määrärahoista puuttuu vielä yli 3 miljoonaa euroa. Näitä varoja on jo leikattu maailmanlaajuisesti. Euroopan unionin ei pitäisi osallistua tähän suuntaukseen. Noin 50 ihmistä, pääasiassa naisia ja lapsia, joutuu maamiinojen uhriksi päivittäin. Tarvitsemme lisäksi merkittävän summan rahaa, erityisesti uhrien ja heidän sukulaistensa jälkihoitoa varten. Lisäksi parlamentin on myös täytettävä vuonna 2001 tekemänsä sitoumukset. Maksut ovat nyt myöhässä, vaikka EU on osoittanut, että se pystyy myöntää merkittävät määrärahat tälle alalle. Tämän vuoksi ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta on esittänyt tarkistukseni uudestaan. Parlamentin pitäisi ottaa huomioon, että valtiosta riippumattomien osapuolten on myös osallistuttava maamiinojen kieltämiseen. Parlamentti pysyy kannassaan johdonmukaisena kannattamalla tätä tarkistusta. Määrärahojen pienikin lisäys johtaa siihen, että kärsivien ihmisten määrä vähenee huomattavasti.

Miranda (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, nykyisen talousarviomenettelyn vaatiman taloudellisen järjestelytekniikan soveltaminen osoittaa jälleen kerran, miten epävarmat yhteisön taloudelliset puitteet ovat. Emme tietenkään vastusta esittelijän esittämiä prioriteetteja. Haluan onnitella esittelijöitä heidän tekemästään työstä. Mielestämme näiden prioriteettien saavuttamiseen voitaisiin kuitenkin käyttää toisenlaista lähestymistapaa, niin ettemme vaarantaisi legitiimiyttämme tai toimivaltaamme vaan kunnioittaisimme niitä täysin. Uutta lähestymistapaa noudattamalla saisimme etulyöntiaseman juuri näiden ensisijaisten tavoitteiden saavuttamisessa.
Kaikkein tärkein seikka tässä asiassa on rahoitusnäkymien tarkistus tai tällaisen tarkistuksen puuttuessa perustamissopimusten meille antamien oikeuksien täysimääräinen käyttäminen. On mahdotonta hyväksyä sellaisen talousarvion puolustaminen ja ylläpitäminen, jonka avulla ei selvästikään pystytä kattamaan esittämiämme painopisteitä.
Objektiivisesti tarkasteltuna meiltä puuttuvat keinot, joiden avulla voisimme saavuttaa esitetyt tavoitteet. Parlamentti menettää jatkuvasti valtaa, mikä on selvästi havaittavissa erityisesti otsakkeessa 4. Voimme havaita selkeän ja jatkuvan paineen tehdä yhteistyötä vähiten kehittyneiden valtioiden kanssa nyt, kun tähän otsakkeeseen on sisällytetty ehdokasvaltioille maksettava liittymistä edeltävä tuki ja jälleenrakennusvarat, jotka olivat ensin tarkoitettu Balkanin valtioille ja nyt Afganistanille. Tämän tilanteen on muututtava.
Lisäksi haluaisin sanoa jotakin eräästä erityistapauksesta: Itä-Timorin tilanteesta. Haluan aluksi todeta, että olen samaa mieltä budjettivaliokunnan ehdottamista summista. En ole kuitenkaan samaa mieltä juuri tätä nuorta ja hyvin valistumatonta valtiota koskevan budjettikohdan poistamisesta. Tämä olisi vahinkoa ja epävakautta aiheuttava poliittinen viesti kansalle, joka saavutti itsenäisyytensä vasta muutama viikko sitten ja jolla on vieläkin monenlaisia puutteita. Tämä poliittinen viesti olisi lisäksi ristiriidassa hyväksymiemme päätöslauselmien ja jopa myöntämämme Saharov-palkinnon kanssa. Lisäksi varojen myöntäminen Aasiaa koskevan budjettikohdan nojalla aikana, jolloin Itä-Timorin ja Euroopan unionin yhteistyön suuntaa ei ole vielä määritelty, olisi selvästi hätiköityä. Sen vuoksi on mielestäni oikein ja tärkeää, että aiheutettu tilanne korjataan täysistunnossa.

Martinez (NI).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, vuoden 2003 talousarvio on samaan aikaan katastrofaalinen, nostalginen ja historiallinen.
Talousarvio on katastrofi ensiksikin sen vuoksi, että sen perustana on joukko asioita, joita ei voida hyväksyä. Esimerkkinä voisin mainita tarjouksen tai brittiläisen sekin. Eräänä iltana Fontainebleaussa - entinen pääministeri Thatcher kertoo muistelmissaan - presidentti Mitterrand sanoi hänelle: "Rouva, saatte kyllä sekkinne". Todellisuudessa kuitenkin Yhdistynyt kuningaskunta on siitä lähtien ollut nettomaksaja. Kyse on ikään kuin tilanteesta, jossa miljonääri jonottaa edelleen soppajonoissa ja pitää sitä oikeastaan osana yhteisön lainsäädäntöä.
Toisen katastrofin aiheuttavat esimerkiksi maksamatta jääneet määrät niin rakennerahastojen kuin maataloudenkin osalta. Äänestämämme talousarvion ja todellisuudessa sidottujen määrärahojen välinen ero on sellainen, että kymmenen vuoden aikana Euroopan pienviljelijät ovat menettäneet melkein vuosittaisen talousarvion verran rahaa.
Tämä talousarvio ei ole kuitenkaan pelkästään katastrofaalinen. Se on myös nostalginen. Jokainen on todennut, että tämä on viimeinen kerta, kun jäsenvaltioita on 15. Kuten Unkarin presidentti aiemmin aivan oikein totesi, 25 jäsenvaltiosta koostuvassa Euroopassa ei voida edetä kahdella eri nopeudella, jolloin jotkut valtioista saavat kaikki niille kuuluvat maataloustuet ja toiset saavat aluksi vain neljäsosan. Poliittisen toimivaltuuksien tasapaino estää meitä jatkamaan näin.
Vuoden 2003 talousarvio on kuitenkin ensimmäinen vastaus tähän tarpeeseen, ja siksi se on historiallinen. Talousarvio ei ole historiallinen sen sisältämien lukuisten mahtailevien asioiden, kuten vuoden toimintastrategian tai toimintoperusteisen budjetoinnin vuoksi. Nämä ovat olleet olemassa jo vuodesta 1960, jolloin ne liittyivät suunnitteluun, ohjelmointiin ja budjetointijärjestelmään. Jos tämä talousarvio on historiallinen, se on sitä sen vuoksi, että se on historian aikana ensimmäinen talousarvio, joka yltää kolminumeroiseen lukuun eli ylittää 100 miljardia euroa. Vaikka tähän tilanteeseen pääseminen kesti 43 vuotta, ei varmaankaan kestä edes kymmentä vuotta, että ylitämme kaksi sataa miljardia ja yllämme kahden sadan miljardin euron rajaan. Ennemmin tai myöhemmin nämä kaksi sataa miljardia pakottavat meidät siis tietenkin ottamaan käyttöön Euroopan tason veron.
Meidän on pidettävä tätä talousarviota myönteisenä, se on viimeinen helppo ja yksinkertainen talousarvio. Jatkossa veronmaksajat ovat vapaata riistaa, vaikka onkin totta, että Yhdistyneen kuningaskunnan ystäviemme osalta tämä korvaa ketunmetsästyksen, josta on nyt tullut laitonta.

Podestà (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tätä talousarviota on juuri kuvattu nostalgiseksi, katastrofaaliseksi ja historialliseksi. Uskoakseni talousarvio on järkevä ja tasapainoinen, ja haluan kiittää esittelijä Färmiä ja esittelijä Stenmarckia heidän tekemästään tarkasta työstä. 
Hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin kiinnittää huomionne kohtiin, jotka saattavat tuntua mitättömiltä mutta jotka koskevat parlamentin aloiteoikeuden käyttöä. Toimielinten välistä sopimusta ja varainhoitoasetusta noudattaen Euroopan parlamentti äänestää uusista pilottihankkeita ja valmistelutoimia koskevista aloitteista, jotka ovat uskoakseni tarpeellisia Euroopan yhdentymisen kannalta.
Ensimmäisessä kohdassa käsitellään pk-yritysten valmistamista laajentumista varten. Uskon, että tämä on tärkeä merkki teollisuudelle ja saa sen pienyritysten verkoston, joka on niin elintärkeä taloutemme kannalta, tuntemaan itsensä enemmän osalliseksi. Olen vakuuttunut siitä, että käytännön toimilla olisi paljon suurempi vaikutus kuin useilla tiedotuskampanjoilla.
Toinen aloite, jonka haluan mainita, koskee ikääntyneille suunnattua ENEA-ohjelmaa, jonka avulla pyritään toistamaan Erasmus- ja Sokrates-ohjelmilla saavutettu menestys ikääntyneiden ihmisten liikkuvuuden osalta. Tämän ohjelman innovatiivisuus näkyy siinä, että ohjelmasta voisi kehittyä kulttuurin, sosiaalipolitiikkojen ja terveydenhuollon kohtaamisalue ja jos parlamentti tukee hanketta, sillä voitaisiin tarjota komissiolle mahdollisuus luoda ohjelma, jolla edistetään 25:n eri jäsenvaltion ikääntyneitä ihmisiä keskinäiseen vuoropuheluun.
Viimeinen kohta, jonka haluan mainita, on ympäristöä koskeva aloite. Aloitteessa rahoitetaan metsien istutustoimia ja siemenpankin luomista ja annetaan näin mahdollisuus edistää Kioton pöytäkirjassa määriteltyä puhtaan kehityksen mekanismia. Hankkeella pyritään viemään eteenpäin myönteisiä toimia, kuten ilmakehässä olevan hiilidioksidin vähentämistä Euroopassa, samalla kun siinä luodaan operatiivinen rakenne, joka koskee sellaisten siementen ja kasvien keräystä ja säilytystä, joista monet alkuperäiset lajit muuten häviäisivät. Tarkoituksena on myös edistää näiden siementen ja kasvien käyttöä ekologisiin entisöintitarkoituksiin. Näin luodaan myös työllisyyttä, koska maanviljelyn eriytyminen aiheuttaa varmasti ongelmia ja edellyttää uusia tavoitteita.
Komission on tietenkin nyt kerrottava parlamentille välittömästi niistä toimista, joihin se aikoo ryhtyä budjettivallan käyttäjän suositusten toteuttamiseksi, jos kaikesta tästä on tarkoitus äänestää torstaina ja uudestaan joulukuussa.
Haluan kiittää esittelijä Färmiä ja esittelijä Stenmarckia vielä kerran heidän tekemästä työstään ja toivon, että komissio tekee kanssamme edelleen läheistä yhteistyötä, josta olemme saaneet nauttia viime kuukausina.

Colom i Naval (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen kuullut useiden parlamentin jäsenten ja myös mietinnön esittelijän viittaavan maksamatta oleviin määriin ja esittävän komissiolle kysymyksiä ja ehdotuksia sekä tarkastelevan yksinkertaistamismahdollisuuksia. Haluaisin kiinnittää huomionne kummalliseen ilmiöön: rakennerahastojen toteuttaminen, joka on yksi laajimpia otsakkeita, on paljon tehokkaampaa unionin köyhimmissä valtioissa kuin rikkaissa valtioissa, mikä on ristiriidassa kaikkien mittapuiden mukaan. Loogisesti olettaisi, että kehittyneemmät valtiot olisivat toteuttamisessa ja hallinnossa parempia, mutta tämä ei käy ilmi meidän saamistamme tiedoista. Ehkä neuvostolle olisi esitettävä yksityiskohtaisempia kysymyksiä. Kun pohdimme tätä kysymystä, emme voi olettaa, että kaikki ovat tasa-arvoisia.
Puhun henkilökohtaisesta näkökulmasta, mutta myös rahoitusnäkymien pysyvänä esittelijänä. Haluan sen vuoksi kiinnittää huomiota kahteen asiaan. Ensiksikin haluan kysyä neuvostolta - jonka toivon lukevan pöytäkirjan, vaikka se ei olekaan läsnä - aikooko se noudattaa viime vuonna tehtyä sopimusta, joka koskee Marokon vesillä perinteisesti kalastaneen laivaston uudelleenjärjestelyyn liittyvää ohjelmaa. Sovimme uudelleenjärjestelystä, kun kyseisen valtion kanssa ei päästy sopimukseen asiasta.
Unionin budjettivallan käyttäjä, toisin sanoen neuvosto ja parlamentti, sopi joulukuussa 2001, että talousarvioon, ja haluan korostaa: "viimeistään vuoden 2003 talousarvioon", sisällytettäisiin ohjelman loppuun saattamiseen tarvittavat 27 miljoonaa euroa. Neuvosto on kuitenkin alustavassa talousarvioesityksessä poistanut budjettikohdan, jonka komissio oli lisännyt tätä tarkoitusta varten, ja haluankin kysyä, mitä tämä tarkoittaa. Tarkoittaako tämä sitä, ettei neuvosto aio kunnioittaa sitoumuksiaan vai aikooko se keksiä tekosyyn? Älkää pitäkö minua skeptisenä, sillä minulla on kokemusta asioista. Olen käynyt tätä taistelua monta vuotta.
Budjettivaliokunta ehdottaa teille kahta vaihtoehtoa, jotka saattavat lisäksi täydentää toisiaan. Toisaalta ehdotamme, että marraskuussa tehtäisiin sellaisten määrärahojen siirto, joita ei aiota käyttää otsakkeessa 2. Vielä 18. lokakuuta mennessä 105 miljoonaa euroa oli sitomatta. Komissio kertoo meille nyt, että se pystyi käyttämään vain 9 miljoonaa. Pyytäisin sitä tekemään kaikkensa tämän 105 miljoonan kanssa, ja sen jälkeen katsomme, mitä voimme saavuttaa. Muutoin meidän pitää todella käyttää joustovälinettä, joka on vahvistettu seuraavaa varainhoitovuotta koskevassa toimielintenvälisessä sopimuksessa. Tämä ei ole kylläkään kovin oikeaoppista, mutta se olisi mahdollista hyväksyä, koska sopimuksen artiklassa on vahvistettu tätä asiaa koskeva poikkeus. Lisäksi toivon, että neuvosto pitää lupauksensa, kuten se joskus tekeekin, ja että voimme sopia tästä ennen joulukuuta.
Toisena asiana on kolmansia maita koskeviin perinteiseen politiikkaan tehtävät leikkaukset. Hyvät parlamentin jäsenet, otsakkeessa 4 meitä pyydetään jatkuvasti lisäämään tukeamme uusille valtioille, ja tämä tapahtuu vanhojen valtioiden kustannuksella. Tässäkin asiassa neuvoston pitäisi pohtia budjettikohdan kokonaismäärää.

Jensen (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluaisin käsitellä melko pientä talousarvion osaa, eli sitä, joka liittyy hajautettuihin erillisvirastoihin, joiksi niitä kutsutaan. Kahdella erillisvirastolla on se ongelma, että ne sijaitsevat valtioissa, joissa inflaatiotaso on EU:n keskivertoa korkeampi, mikä kuluttaa niiden talousarvioita ja heikentää mahdollisuuksia suoriutua tehtävistä. Toinen sijaitsee Dublinissa, ja se kehittää parhaillaan työmarkkinaosapuolten välistä vuoropuhelua osaksi ehdokasvaltioissa. Toinen sijaitsee Torinossa, ja se kehittää ammatillista koulutusta Balkanin maissa ja MEDA- ja TACIS-ohjelmien avulla. Komission budjetoinnissa ei oteta huomioon tätä inflaatioon liittyvää ongelmaa, ja käsittääkseni uusia erillisvirastoja perustetaan tällä hetkellä lisää sen varmistamiseksi, että tarvittavaa hallinnollista asiantuntemusta olisi saatavilla. Erillisvirastot eroavat rakenteeltaan ja tehtäviltään merkittävästi toisistaan, ja sen vuoksi toivon, että voimme tulevissa talousarviota koskevissa käsittelyissä ottaa paremmin huomioon erillisvirastojen erilaiset rakenteet ja erilaiset tarpeet.

Boudjenah (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin ilmaista huoleni kehitysavun osuudesta talousarviossa. Kurinalaisuus on avainsana. Budjettikohtia poistetaan ja supistetaan, ja mielestäni olemme kaukana talousarviosta, joka vastaisi tarpeitamme ja odotuksiamme. Jos emme ota huomioon, että talousarvion tätä osuutta koskeva lisäys on vain pinnallinen, koska meidän on otettava huomioon myös Kyprokselle, Maltalle ja ennen kaikkea Turkille maksettava liittymistä edeltävä tuki, lukujen välittämä yleinen suuntaus ei ilmaise sitä, että unioni haluaisi kantaa mitään erityisvastuuta etelää koskevissa kysymyksissä.
On kovin kummallista, että tavoitteeksi asetetaan köyhyyden poistaminen ja samalla leikataan kehitysapua. Leikkaukset ovat selviä: elintarvikeavun määrärahoja on vähennetty, samoin kuin Latinalaiselle Amerikalle myönnettäviä määrärahoja. Leikkaukset ovat erityisen tuntuvia Välimeren ja Balkanin alueella, vaikka huomioon ei otettaisikaan mahdollisia lisäleikkauksia, joita joudutaan tekemään, jos Afganistanille tarkoitetun tuen rahoitusta ei saada muualta. Kukaan ei usko, että tämä niin kutsuttu varojen siirtäminen budjettikohdasta toiseen johtaa määrärahojen kasvuun ja tehokkuuden lisääntymiseen asianosaisten ihmisten tarpeiden tyydyttämisen kannalta. Ilman rahoitusnäkymien kunnollista tarkistamista otsakkeeseen 4 kohdistuva paine kasvaa kestämättömäksi.
Kehitysasioista vastaavan neuvoston lakkauttamisen vuoksi tällainen talousarvio antaa erittäin huonon viestin. Toisena esimerkkinä ovat juuri alkaneet neuvottelut, joiden tarkoituksena on allekirjoittaa talouskumppanuussopimukset AKT-kumppaneiden kanssa. Niiltä vaaditaan merkittävää sopeutumista; rahoituspaineista eivät sen enempää AKT-maat kuin Euroopan kehitysrahastokaan selviä yksin, vaan niihin on saatava erityisiä lisävaroja Euroopan unionilta.
Lopuksi haluan tukea ryhmäni ehdotusta, jonka tarkoituksena on luoda erillinen budjettikohta, joka koskee Palestiinalle maksettavaa tukea. Jotkut ovat sitä mieltä, että Euroopan unionin rahoittamista hankkeista pitäisi luopua, jos niitä tuhotaan järjestelmällisesti. Useita kuukausia sitten komissio jäsen Patten arvioi, että Israelin armeija oli tuhonnut kyseisiä rakenteita 20 miljoonan euron arvosta. Unioni ei kuitenkaan saa taipua viidakon lakien edessä, vaan sen on toimittava lain nojalla. Tätä komission jäsen Patten on jatkuvasti toistanut, kun hän on pyytänyt sellaista vakavaa ja keskitettyä toimintaa, jota tarvitaan palestiinalaishallinnon uudistamiseksi ja jälleenrakentamiseksi, sillä se on ainoa mahdollinen keskustelukumppani tulevissa rauhanneuvotteluissa. Tämä saavutetaan poliittisesti ja rahoituksellisesti avoimen tavoitteen avulla.
Laschet (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, mainitsimme jo kaksi viikkoa sitten käymässämme keskustelussa muutamia ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan prioriteetteja vuoden 2003 talousarviossa. Tänään haluan keskittyä kommentoimaan tekstiä, josta olemme sopineet neuvoston kanssa ja joka koskee tulevaa yhteistyötä yhteisessä ulko- ja turvallisuuspolitiikassa.
Tulevissa neuvoston kanssa käytävissä keskusteluissa budjettivaliokunta ehdottaa sellaisen toimielinmekanismin käyttöön ottamista, joka antaisi parlamentille paremmat osallistumismahdollisuudet ennen kuin neuvosto päättää ulkopolitiikkaan liittyvistä sitoumuksista. Kuten tiedätte, olemme viime vuosina joutuneet jatkuvasti sen ongelman eteen - erityisesti 1990-luvun kriisien vuoksi - että neuvosto lupaa määrärahoja, minkä jälkeen parlamentti joutuu hakemaan hätärahoitusta supistamalla joitakin muihin ulkopoliittisiin painopisteisiin kohdennettuja määrärahoja.
Haluamme sen vuoksi mekanismin, jossa neuvosto ottaa parlamentin mukaan jo varhaisessa vaiheessa. Tässä yhteydessä ehdotamme ensiksikin, että parlamenttia kuullaan tilanteissa, joissa tutkitaan mahdollisia yhteisiä toimia, ja että se tehdään tarvittaessa luottamuksellisesti. Toiseksi pyydämme poliittisten ja turvallisuusasioiden komitean puheenjohtajaa tai hänen edustajaansa tiedottamaan parlamentille kaikista toimivaltuuksista ja ennen kaikkea niistä taloudellisista vaikutuksista, joita yhteisellä toiminnalla on. Kolmanneksi komission ja parlamentin pitäisi laatia yhteinen työsuunnitelma, jossa määriteltäisiin tulevan kauden prioriteetit.
Tämä on neuvostolle tehty ehdotus, ja vain tyydyttävä tulos takaa sen, että annamme toisen käsittelyn yhteydessä luvan varojen myöntämiselle Bosnian poliisioperaatioon. Alustavat merkit ovat erittäin myönteisiä, ja uskon, että tämä on erittäin tärkeä askel kohti tilannetta, jossa yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikkakin on tulevaisuudessa parlamentin valvonnassa.

Haug (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, esittelijämme Färm ja Stenmarck ovat jo määritelleet vuoden 2003 talousarvion päälinjaukset. Edelliset puhujat ovat korostaneet tiettyjä kohtia ja lisänneet uusia. Haluaisin tehdä samoin ja korostaa erästä kohtaa, jonka jäsen Buitenweg on jo maininnut. Olen erityisen huolestunut, mitä olen ollut jo jonkun aikaan, pk-yritysten ja ennen kaikkea mikroyritysten puolesta. Emme voi keksiä uutta painopistettä joka varainhoitovuodelle, joten pysyn tässä painopisteessä.
Sen vuoksi toistan myös sen, minkä jo monet teistä tietävät, mutta ei ole haitaksi muistuttaa siitä vielä kerran: 99 prosenttia Euroopan yrityksistä on alle 50 työntekijän yrityksiä. Niissä työskentelee yli puolet Euroopan työntekijöistä ja niiden vastuulla on lähes puolet koko Euroopan liikevaihdosta. Kukin yritys työllistää keskimäärin viisi ihmistä. Pk-yritykset ovat erittäin innovatiivisia ja kasvuhakuisia. Sen vuoksi niillä on merkittävä asema työpaikkojen lisäämisen ja työttömyyden vähentämisen kannalta. Sosiaalidemokraatin mielestä nämä ovat tärkeitä asioita!
Euroopassa toteutetaan jo tiettyjä toimia pk-yritysten kilpailukyvyn lisäämiseksi. Haluan muistuttaa yrityksiä ja yrittäjyyttä koskevasta monivuotisesta ohjelmasta. Haluamme kuitenkin tehdä enemmän. "Rajaseutujen pk-yritykset" -hanke pitäisi korvata "Pk-yritykset ja laajentuminen" -hankkeella ja - useat sosiaalidemokraatit ovat joka tapauksessa puhuneet voimakkaasti tämän puolesta - haluamme hankkeen, jolla pk-yrityksiä autetaan panemaan täytäntöön käsite "Yritysten sosiaalinen vastuu - liike-elämän osuus kestävään kehitykseen". Tähän saakka nämä ehdotukset on yleensä suunnattu pikemminkin suurille yrityksille. Tämä ei ole yllätys: ne osallistuivat joka tapauksessa hankkeiden laatimiseen. Tämä ei ole mielestämme väärin, kaukana siitä, mutta haluamme nyt laajentaa ehdotuksia niin, että ne sisältävät myös pk-yrityksiä koskevia suuntaviivoja. Haluamme pk-yrityksiä ja sosiaalista vastuuta koskevan pilottihankkeen.

Mulder (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluan ensiksikin onnitella kahta esittelijää. Heidän suuri työmääränsä on minulle jokavuotinen järkytys. Mitkä ovat omat yleiset talousarviota koskevat kommenttini? Kuten myös edellisten vuosien perusteella yleisesti tiedetään, kannatan suuresti sitä, että toteutamme mahdollisimman hyvin sen, mitä olemme luvanneet. Meidän pitäisi täten pitää kiinni rahoitusnäkymistä. Tänäkin vuonna talousarviossa on budjettikohtia, jotka ulottuvat näiden rahoitusnäkymien ulkopuolelle. Tämä koskee erityisesti otsaketta 4. Mielestäni meidän pitäisi kallistua kerrankin joustavalle kannalle. Afganistania ja Maailman terveysrahastoa koskevien tarvittavien menojen osalta meidän pitäisi mielestäni käyttää joustovälinettä ja neuvotella siitä neuvoston kanssa.
Aina kun keskustelen talousarviosta, en voi olla mainitsematta maatalousmenoja. Olen jälleen kerran esittänyt useita tarkistuksia ja toivon, että jos parlamentti hyväksyy ne, neuvostokin olisi valmis hyväksymään ne. Meillä on tällä hetkellä olemassa suu- ja sorkkatautia tutkiva komitea, joka on laatinut useita suosituksia, joista pääsette äänestämään myöhemmin tänä vuonna. Useat asiat ovat kuitenkin jo selvillä. Emme voi hyväksyä sitä, että eläimiä teurastetaan jälleen tulevaisuudessa sankoin joukoin, kuten aikaisemmin on tehty. Tämän vuoksi olen esittänyt tarkistuksia, joissa pyydetään kehittämään parempia rokotteita ja parempia testausmenetelmiä, erottamaan tartunnan saaneet ja rokotetut eläimet toisistaan ja niin edelleen. Olen myös sitä mieltä - mitä kannatetaan lisäksi kaikkialla - että maataloustuotannossa pitäisi keskittyä laatuun. Yleisön pitäisi kuitenkin tietää, mitä laatu on. Euroopan on kehitettävä oma laatujärjestelmänsä, jonka asiakkaat tunnistavat helposti, ja tähän tarkoitukseen on varattu rahoitusta sillä edellytyksellä, että järjestelmä on tehokas.
Lopuksi eläinsairauksien hallinnan kustannuksien osalta mielestäni ei ole hyväksyttävää, että varaamme joka vuosi suhteellisen pienen summan talousarviosta tähän tarkoitukseen, vaikka joka vuosi käykin ilmi, että jos todellinen epidemia puhkeaisi jossakin, se maksaisi miljardeja. Mielestäni meidän on kehitettävä eurooppalaisia vakuutusjärjestelmiä.
Lopuksi haluan todeta, että neuvoston, komission ja parlamentin välinen yhteistyö on vaikuttanut tehokkaalta tähän saakka. Toivon, että näin on myös tulevaisuudessa.

Heaton-Harris (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin onnitella talousarvion valvontavaliokunnan puolesta kahta esittelijää, joiden tiedän tehneen huomattavan paljon työtä mietintöjensä parissa. Haluan onnitella myös budjettivaliokunnan puheenjohtajaa Terry Wynnia tavasta, jolla hän nopeutti äänestyksiä joissakin äskettäin käydyissä erittäin kiihkeissä keskusteluissa. On hyvä saada tehtyä kaikki työt näin nopeasti, ja kiitän häntä siitä tavasta, jolla hän teki sen.
Valiokuntani oli huolestunut lähinnä neljästä asiasta. Ensimmäiseksi se oli huolestunut OLAFista, Euroopan petostentorjuntavirastosta. Uskon, että olemme ratkaisseet kaikkia parlamentin osapuolia koskeneen ongelman, joka liittyi sopivan sanamuodon löytämiseen siihen tarkistukseen, jossa oli kyse OLAFin ensi vuoden rahoituksesta. Olemme kuitenkin vielä huolissamme komission ja OLAFin välisestä vuoropuhelusta talousarviomenettelyssä. Realistisesti tarkastellen olen erityisen huolissani OLAFin itsenäisyydestä; se on osa komissiota tässä prosessissa, ja tämän keinon avulla voimme lisätä sen määrärahoja.
Toinen asia koskee vientitukia, joiden asiantuntijoina voidaan pitää edellistä puhujaa jäsen Mulderia sekä sosialistiryhmää edustavaa jäsen Casacaa. Itse tiedän vientituista kovin vähän. Ymmärrän, että he ovat melko tyytyväisiä niihin tuloksiin, joita heidän esittämiensä tarkistusten avulla on saavutettu.
Kolmanneksi olemme kiinnostuneita suojelemaan euroa väärentämiseltä ja huolissamme euron arvotuksesta, koska niin suuri määrä euroja olisi voitu väärentää. Ehkä meidän olisi pitänyt olla enemmän huolissamme komission puheenjohtajan esittämistä oudoista kommenteista ja esittää asiasta tarkistuksia.
Neljänneksi, mikä on vielä tärkeämpää, olimme hyvin huolestuneita komission uudistamisaikataulusta, ja sen vuoksi kiinnitän kaikkien puolueiden jäsenten huomion esittelijä Färmin mietintöön, erityisesti komission uudistamisesta puhuttaessa. Komission entinen päätilintarkastaja on kiinnittänyt huomiomme tiettyihin huolenaiheisiin, jotka koskevat tietokonejärjestelmiä ja sitä, kuinka varmistamme, että veronmaksajien, eli jäsenvaltioiden hallitusten rahat, käytetään oikein, jos käytetyt tietokonejärjestelmät eivät tue toisiaan tai jos niistä ei saada totuudenmukaisia lukuja.
Palaamme varmasti tähän asiaan tulevissa keskusteluissa, ja nämä olivat talousarvion valvontavaliokunnan päähuolenaiheet.

Pittella (PSE).
Arvosia puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat erinomaiset esittelijämme, yksi asia, joka nousee kerta toisensa jälkeen esille talousarviota koskevissa keskusteluissa, on moitteeton menojen hallinnointi. Tilanne oli ennen tämä ja sellainen se on jatkossakin muiden alueiden ja rakennerahastojen kohdalla.
Olemme saaneet useita asiaa koskevia kommentteja, lähes kaikki niistä närkästyneitä, eivätkä niistä juuri mitkään ole olleet ennaltaehkäiseviä. Kaikesta huolimatta on esitetty myös useita ratkaisuja, viime vuosien tapaan myös varojen asettamista varaukseen, ja kuulimme tämän ehdotuksen jälleen muutama minuutti sitten. Mielestäni juuri tämä lääke olisi enemmän haitaksi kuin itse sairaus ja katson, että yksinkertaistaminen olisi oikea suunta.
Olemme jo todenneet, että komission jäsen Barnier on aloittanut tällä alalla suuren hankkeen, johon parlamentti on otettu mukaan. On laadittu ehdotuksia, joilla voidaan pienentää tavoite 1 alueille osoitettujen rakennerahastojen määrärahamenetyksiä, jos ne toteutetaan välittömästi. Tämä ei kuitenkaan riitä: meidän on vähennettävä liiallista byrokratiaa ja niitä loputtomia pyyntöjä, jotka koskevat dokumentointia ja valvontaa. Lisäksi määrärahoja on lisättävä vallitsevan tilanteen mukaisesti kehitystoimien integroinnin avulla. Tämä on ratkaisevaa laajentumisenkin kannalta. Vahvempi unioni ei välttämättä tarkoita tehottomampaa unionia, päinvastoin. Sääntöjen yksinkertaisuus ja toissijaisuusperiaatteen soveltaminen tekevät Euroopan talousarviosta joustavan poliittisen ja kirjanpidollisen välineen, jolla ei ole enää taakkanaan maksamatta jääneitä määriä. Mikä tärkeintä, näin saadaan aikaan tiiviimpi ja läheisempi suhteeseen Euroopan unionin ja sen kansalaisten välillä.

Grönfeldt Bergman (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kuten edellisessä täysistunnossa mainitsin, talous- ja raha-asioiden valiokunta piti komission talousarvioesitystä koskevaa neuvoston ensimmäistä käsittelyä pääosin myönteisenä.
Valiokunta on lisäksi sitä mieltä, että EU:n vuoden 2003 talousarvio on huomattavasti vaatimattomampi kuin se on ollut viime vuosina. Kuten me kaikki tiedämme, tämä johtuu siitä, että EU:n talousarviosta rahoitetut yhtenäisvaluutan käyttöönoton kynnyksellä toteutetut merkittävät tiedotusaloitteet on saatettu päätökseen. Palaan tähän kysymykseen hetken kuluttua.
Valiokuntamme ehdotti talousarvioon vain muutaman tarkistuksen, ja olin erittäin pettynyt, että budjettivaliokunta hylkäsi niistä melkein kaikki. Kuten sanoin, vaatimukset olivat vähäisiä ja ne olisi pitänyt hyväksyä. Erityisesti olisi pitänyt hyväksyä valiokunnan kanta ja ehdotus Prince-ohjelmasta ja erityisesti sen B5-3061 alakohdasta Euroa koskevaa tiedotuskampanjaa.
Talous- ja raha-asioiden valiokunnassa vallitsi laaja yhteisymmärrys siitä, että tiedotusaloitteet pitäisi keskittää niihin valtioihin, joissa ei ole vielä otettu käyttöön yhtenäisvaluuttaa ja tietyssä määrin myös ehdokasvaltioihin, jotka ottavat yhtenäisvaluutan käyttöön jossain vaiheessa. Tämän tarkistuksen hylkäys on vieläkin valitettavampaa, kun otamme huomioon, että ainakin yksi tai ehkä useampikin nykyisistä jäsenvaltioista järjestää ensi vuonna hyvin todennäköisesti yhtenäisvaluuttaa koskevan kansanäänestyksen. Tässä suhteessa vaikuttaisi loogiselta, että varat varattaisiin näille valtioille sen sijaan, että ne käytettäisiin hyödyltään kyseenalaisiin tiedotusaloitteisiin sellaisissa valtioissa, jotka ovat jo erittäin menestyksekkäästi ottaneet yhtenäisvaluutan käyttöön. En oikein ymmärrä, mitä hyötyä tiedotustoimista olisi niissä valtioissa, joissa euro on jo käytössä ja osa jokapäiväistä elämää. Kuten Euroopan keskuspankin puheenjohtaja Wim Duisenberg totesi, keskuspankilla ei ole koskaan ollut vaikeuksia myydä tuotettaan.
Olen asiasta samaa mieltä ja uskon, että näihin toimiin voidaan ryhtyä jokaisessa valtiossa, jossa euro on otettu käyttöön, ilman EU:n talousarviosta saatavaa tukea.

Guy-Quint (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, vuoden 2003 talousarviota koskevan ensimmäisen käsittelyn äänestyksen kynnyksellä minun on tunnustettava, että tunteeni ovat hieman ristiriitaiset. Yritämme voittaa yhteisön talousarvion asettamat rajoitukset parhaamme mukaan ja päästä mahdollisimman hyvään sovittelutulokseen. Silti en voi olla ajattelematta, että olemme itse asettaneet itsellemme nämä rajoitukset. Nyt tavanomainen BKTL:n prosenttiosuuden suuruinen supistus yhteisön talousarvioon vaikuttaa minusta erityisen huolestuttavalta. Jälleen kerran tuntuu siltä, ettemme halua antaa itsellemme mahdollisuutta saavuttaa tavoitteemme.
Otsaketta 4 koskeva tilanne on tästä paras esimerkki. Neuvosto kannattaa laajoissa monikansallisissa konferensseissa erilaisia erittäin arvokkaita asioita, kuten Afganistanin jälleenrakennusta ja aidsin torjuntaa. Palattuaan Brysseliin se ei kuitenkaan vaikuta haluavan antaa meille resursseja lupaustensa pitämiseen. Olemme itsellemme velkaa sen, että muistutamme jäsenvaltioita niiden velvollisuudesta varmistua yhtenäisyydestä ja erityisesti siitä, että ne täyttävät laajentumiseen liittyvät tavoitteet. Yleisemmin olen sitä mieltä, että nykyisestä rahoitusnäkymiin perustuvasta järjestelmästä on havaittu, ettei sillä enää pystytä täyttämään Euroopan tarpeita. En kuitenkaan haluaisi teidän ajattelevan, että talousarvioesityksemme olisi huono. Päinvastoin, olemme mielestäni onnistuneet edistymään monessa asiassa ja päässeet kompromisseihin, jotka kaikki voivat hyväksyä.
Pidän myönteisenä sitä, että budjettivaliokunnan ehdottamat otsaketta 1 koskevat tarkistukset heijastavat selvästi toivettamme tehdä yhteisestä maatalouspolitiikasta oikeudenmukaisempaa ja kestävämpää ja vahvistaa maaseudun kehittämistä koskevaa pilaria. Talousarvion pitää täyttää ennen kaikkea kansalaisten odotukset. Ryhmäni ehdottamat tarkistukset, jotka liittyvät tiedotus- ja viestintäpolitiikkaa koskeviin lukuihin, ovat näiden suuntaviivojen mukaisia ja välttämättömiä Euroopan tulevaisuuden kannalta. Sama koskee pienyrityksiin ja käsityöalaan liittyvää tukea. Kuten jäsen Haug on todennut puheenvuoroissaan, tämän pitää olla ensisijainen tavoite. Työllisyys on siitä riippuvainen. Näitä määrärahoja ei voi kieltää vuodesta toiseen. Haluan kuitenkin kiittää kahta esittelijäämme siitä, että he ovat ottaneet käyttöön uusia talousarviokeskusteluun liittyviä menetelmiä, joiden avulla voidaan lisätä avoimuutta, koska kaikki tämä on korvaamatonta pyrittäessä lisäämään kansalaisten tietoisuutta Euroopan politiikan tulevaisuudesta.

Rübig (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan ensin esittää lämpimät kiitokset esittelijä Stenmarckille. Hän on onnistunut liittämään talousarvioon WTO:n parlamentaarista yleiskokousta koskevan tahtomme. Tämä on mielestäni historiallinen teko. Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta on erittäin ylpeä tästä saavutuksesta ainakin tässä käsittelyssä.
Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan puolesta haluan lisäksi kiittää esittelijä Färmiä erittäin paljon siitä, että hän on suhtautunut hyvin ymmärtäväisesti erityisesti raja-alueilla sijaitsevia pk-yrityksiä koskeviin ongelmiin. Uskon, että tämä aloite saa raja-alueilla oikein hyvän vastaanoton ja saa aikaan huomattavia etuja tulevaisuudessa erityisesti laajentumista ajatellen.
Havaitsen vielä erään ongelman. Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta hyväksyi yksimielisesti kehittämisen kuudennen puiteohjelman. Koska asiasta sovittiin yhdessä komission ja neuvoston kanssa, uusi ongelma on kuitenkin noussut esille. Toisaalta Basel II -sopimus on kehittynyt siten, että se uhkaa vakavasti pk-yritysten luottokelpoisuutta samalla, kun laajentuminen lähestyy ja talous on tällä hetkellä hyvin huonossa tilassa.
Jäsen Walter sanoi jo aivan oikeutetusti, että meidän on saatava aikaan tasapaino ja päästävä pois nykyisestä epätasapainosta. Menetämme tuloja. Mitä meidän on siis tehtävä lisätäksemme verotuloja? Meidän on estettävä yhä useampaa yritystä ajautumasta konkurssiin, koska konkurssit voivat lisätä työttömyyttä huomattavasti. Tämä suuntaus saattaisi pahentua, jos emme valmistaudu Basel II -sopimuksen käyttöönottoon hyvissä ajoin. Olen itse taloustieteilijä, mutta uskon, että kuudes puiteohjelma todella tarvitsee Basel II -sopimukseen liittyväksi tutkimusta koskevaksi painopisteeksi pk-yritysten luottokelpoisuuden. Kehottaisin esittelijä Färmiä tukemaan meitä tässä tärkeässä asiassa, koska tarvitsemme uusia välineitä, jotta pystyisimme edelleen takaamaan Euroopan vakauden, ja tarvitsemme pk-yrityksiä koskevaa vakaussopimusta.

Titley (PSE).
Arvoisa puhemies, ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan lausunnon valmistelijana olen erittäin tyytyväinen siihen, miten budjettivaliokunta on suhtautunut tarkistuksiimme. Haluaisin kiittää esittelijä Färmiä hänen antamastaan avusta ja tuesta. Olen erityisen iloinen siitä, että olemme säilyttäneet tarkistukseni, jotka koskevat EU:n valtuuskuntien turvallisuutta. Uskon, että tällä on suunnaton merkitys. Olen myös iloinen siitä, että olemme onnistuneet estämään ihmisoikeuksia ja demokratiaa koskevaan budjettikohtaan kohdistuvat supistukset.
Ymmärrän esittelijän Afganistaniin liittyvän strategian. Haluan vain varmistaa, että on selvää, ettei mikään vähennä sitoumustamme Afganistanin jälleenrakennukseen.
Olen kuitenkin pettynyt siihen, ettei maamiinoja koskevaa tarkistustani - 3,15 miljoonaa euroa - hyväksytty, koska tarkistus nostaisi summan sille tasolle, johon olimme alunperin sitoutuneet. Maamiinoja koskeva budjettikohta on mitä suurimmassa määrin Euroopan parlamentin sitoumusta kuvaava indikaattori. Toivon, että voimme pohtia äänestyksessä tämän luvun palauttamista, sillä se palauttaisi summan alunperin ehdottamaamme suuruiseksi. Olen pettynyt niihin tarkistuksiin, joiden avulla Palestiinalle tarkoitetut 15 miljoonaa euroa siirretään varaukseen hyvin kiinnostavin ehdoin. Toivon, että mitään Palestiinalle tarkoitettuja varoja ei tarvitse siirtää varaukseen.

Pronk (PPE-DE).
Työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan puolesta minäkin haluan kiittää esittelijöitä, jotka ovat tehneet valtavasti töitä, jotta tästä talousarviosta tulisi onnistunut. Kävimme muuten erittäin laajaa keskustelua eilen 3 prosentin kysymyksestä, ja komission puheenjohtajan Prodin pitäisi mielestäni yksinkertaisesti kehottaa kaikkia valtioita hyväksymään EU:n talousarviojärjestelmä, koska jos ne tekisivät niin, niillä ei olisi enää mitään määrärahaongelmia ja niiden talousarvio olisi aina ylijäämäinen. Kohtaamme seuraavan ongelman: järjestelmä on sellainen, että ylijäämät kasvavat aina. Valtiot voivat helposti hyväksyä tämän järjestelmän, mutta ainoana ongelmana on tietenkin, ettei tiettyjä toivomuksia voida toteuttaa. Järjestelmä on säälimätön, ja meidän on elettävä sen kanssa.
Olemme mielestäni keksineet joitakin järkeviä ratkaisuja järjestelmän toimivuuden parantamiseksi. Voimme aina protestoida äänekkäästi rahoituksen riittämättömyyttä, mutta kun otetaan huomioon jäsenvaltioille palautettava rahamäärä, tämä kaikki vaikuttaa minusta hieman kummalliselta. Meidän pitäisi tehdä asialle jotakin. Tämä on todettu myös toimielinten välisessä sopimuksessa, ja tämä pitäisi myös ottaa huomioon. Meidän pitäisi yksinkertaisesti pystyä hoitamaan nykyinen rahoitus paremmin, eikä kohdentaa määrärahoja ilman pienintäkään harkintaa.
Olemme melko tyytyväisiä ikääntyneiden ihmisten liikkuvuutta koskevan asian lopputulokseen ja erityisesti sitä koskevaan hankkeeseen, joka sisällytettiin tähän talousarvioon jäsen Podestàn aloitteesta. Olen tyytymätön yhteen kohtaan, eli tapaan, jolla erillisvirastoja - viittaan erityisesti Dublinin erityisvirastoon - on kohdeltu. Jos kustannukset nousevat jossakin valtiossa nopeammin kuin muualla EU:ssa, yhteisössä on tietty sääntö, jota tähän sovelletaan. Tilanne on tämä. Budjettivaliokunnan ja erityisesti budjettivaliokunnan vastuullisen henkilön on mahdotonta todeta tällaisissa tapauksissa: ?Ei, tämä asia ei kuulu meille lainkaan. Me emme yksinkertaisesti anna rahaa, vaan valtioiden on otettava ne omista säästöistään?. Näitä säästöjä ei ole, mikä kuvaa hyvin tilannetta. Tämä on vain vähäinen asia, enkä halua kuluttaa liikaa aikaa puhuakseni siitä, mutta edelleenkin on tärkeää, että teemme asialle jotakin.

Howitt (PSE).
Arvoisa puhemies, olemme tänä vuonna jälleen kerran kohdanneet ongelmia otsakkeen 4 tiukan enimmäismäärän kanssa, koska vaatimukset kasvavat jatkuvasti kansainvälisen epävakauden lisääntyessä ja koska EU:n maailman kehitysmaille antamassa tuessa korostetaan entistä vähemmän köyhyyttä. Koko parlamentti - kehitysyhteistyövaliokunnan lisäksi - on kuitenkin ollut selkeästi sillä kannalla, että kehitysapu on poliittinen painopisteala tämän vuoden EU:n talousarviossa, josta tuetaan lisäksi HI-viruksen/aidsin, tuberkuloosin ja malarian torjuntaa koskevaa maailmanlaajuista rahastoa.
Neuvosto toteaa olevansa sitoutunut tähän asiaan toukokuisessa päätöslauselmassaan. Komissio sanoo, että se haluaa säilyttää johtokuntapaikkansa. Kuitenkin 120 miljoonan viimevuotinen maksuosuus on supistettu ehdotettuun 35 miljoonaan euroon seuraavan vuoden osalta. Parlamentti ei halua, että Euroopan unioni tarjoaa pienintä mahdollista summaa. Se tunnustaa, että HI-virus/aids on nykyään vakavin ihmiskuntaa koskeva uhka, että Yhdistyneet Kansakunnat on ilmoittanut maailmanlaajuisen tarpeen olevan ainakin 7 miljardia euroa ja että 5 miljardin euron suuruisia ehdotuksia on jo esitetty.
Maailmanlaajuinen rahasto edustaa rohkeaa uutta lähestymistapaa, joka on nopeasti mukautuva, osallistuva ja vastuullinen. Euroopan unionin on osoitettava, että se pystyy saavuttamaan samanlaisen näkemyksen, tavoitteen sitoutumisen lisäämällä merkittävästi omaa rahoitusosuuttaan ja tarjoamalla todellista eurooppalaista johtajuutta, jotta pystyisimme vastaamaan aikamme tuhoisimpaan maailmanlaajuiseen haasteeseen.

Goodwill (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen, että budjettivaliokunta on tukenut monia ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan tarkistuksia, erityisesti budjettikohtaa B7-524, joka koskee ydinsektorille myönnettävää tukea. Pyydämme asianmukaista summaa syövän hoitoon tarvittavien välineiden hankkimista varten Valko-Venäjälle, joka kärsii edelleen naapurimaassa Ukrainassa tapahtuneen T?ernobylin ydinvoimalaonnettomuuden vaikutuksista. Yli 23 prosenttia sen pinta-alasta saastui, ja noin 2 miljoonaa ihmistä - mukaan lukien 500 000 lasta - elää radioaktiivisesti saastuneilla alueilla. Saastuneilla alueilla asuvien ihmisten sairastuvuus on lisääntynyt viisikymmenkertaiseksi onnettomuuden jälkeen. Kilpirauhassairaudet ovat viisinkertaistuneet aikuisväestön keskuudessa.
Tehokkain tapa hillitä kilpirauhaskasvainten on suuriannoksinen brakyterapia, jossa vältetään mahdollisimman paljon terveiden elinten ja solujen säteilyttämistä pahanlaatuisen kasvaimen säteilyhoidon aikana. Suuriannoksinen brakyterapia vaatii korkeatasoisia välineitä, ja Valko-Venäjä tarvitsee apua, koska näiden laitteiden hankinta- ja huoltohinnat ovat korkeat. Emme saisi antaa todellisten Valko-Venäjän demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevien huoliemme estää meitä auttamista maan lapsia.

Miguélez Ramos (PSE).
Arvoisa puhemies, lausunnon valmistelija Figueiredo on selvästikin ilmoittanut budjettivaliokunnalle ja parlamentille ne kalastusvaliokunnan huolet, jotka liittyvät vuoden 2003 talousarvioesitykseen.
Tulette huomaamaan, että koko yhteistä kalastuspolitiikkaa koskevat menot Euroopan unionin talousarviosta ovat pienemmät kuin pienimmän maatalouden yhteisen markkinajärjestelyn menot. Lisäksi kalastuksen tukemiseen osoitetut määrärahat ovat pienemmät kuin esimerkiksi puuvillan viljelyyn myönnetty tuki.
Haluaisin muistuttaa parlamenttia siitä, että neuvosto ja parlamentti ovat sitoutuneet osoittamaan 27 miljoonaa euroa tälle varainhoitovuodelle, jotta Marokon vesillä kalastaneen laivaston uudelleenjärjestely voitaisiin toteuttaa. Asianosaiset ihmiset, jotka ovat kalastajia ja laivanomistajia, toivovat, että tätä sitoumusta noudatetaan riippumatta siitä, mitä budjetti- tai tilintarkastusjärjestelyä käytetään.
Vaikka emme olekaan pystyneet lisäämään sosiaalista vuoropuhelua ja rannikkokalastusta koskevien budjettikohtien määrärahoja niin paljon kuin olisimme halunneet, komission pitäisi ottaa huomioon parlamentin tahto saada näille kahdelle asialle enemmän tukea.

Hatzidakis (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin puhua aluepolitiikasta ja kuljetusasioista, mutta haluan ensin onnitella esittelijöitä ja valiokunnan puheenjohtajaa heidän tekemästään työstään.
Valitettavasti uutiseni eivät ole hyviä. Euroopan laajuiset verkot etenevät Essenin Eurooppa-neuvostossa tehdyistä sitoumuksista huolimatta erittäin hitaasti. Ensisijaisiksi luokitellut työt ovat pysähdyksissä, ja neuvosto vain vähentää määrärahoja entisestään. Tällaisessa tilanteessa aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunta haluaa antaa varauksettoman tukensa myös budjettivaliokunnan tukemille tarkistuksille, joiden avulla olisi tarkoitus korjata hieman tätä tilannetta. Toiseksi haluaisin myös ilmaista vakavan huolemme, joka koskee rakennerahastoista maksettavia varoja.
Asiat lähtivät etenemään hyvin hitaasti vuonna 2000, mikä oli pääasiassa jäsenvaltioiden syy, ja näin oli myös vuonna 2001. Tiedämme, että komissio pyrkii tekemään asialle jotakin ja että komission jäsen Barnier on yrittänyt tehdä asialle jotakin erityisesti viime aikoina, kun hän on ollut yhteydessä jäsenvaltioiden ministereihin ja osallistunut heidän kanssaan erilaisiin kokouksiin. Jäsenvaltioiden on tehtävä voitavansa. Joku kommentoi, että tilanne on vaikeampi rikkaissa valtioissa kuin köyhissä. Olen täysin samaa mieltä tästä. Jäsenvaltioiden on siis tehtävä voitavansa varmistaakseen, että varat jaetaan nopeasti ja komission on tietenkin valvottava tarkasti kehitystä, jotta voisimme ratkaista tämän ongelman, koska jos asiat pysyvät nykyisellä mallillaan, pelkään, että hukkaamme lopulta suuren osan rakennerahastojen varoista.

Ceyhun (PSE).
Arvoisa puhemies, vuoden 2003 talousarviomenettelyssä on otettu huomioon suurin osa kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan, jonka esittelijänä toimin, esittämistä tarkistuksista.
Valitettavasti kolme valiokunnan tarkistuksista, joita pidän tärkeinä, hylättiin tai niitä muutettiin. Niistä äänestetään jälleen täysistunnossa. Tarkistuksissa kyse on ensiksikin yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa maahanmuuttoasioissa tehtävästä yhteistyöstä. Tässä asiassa haluamme, että määrärahoja lisätään vielä viisi miljoonaa euroa. Olen vakuuttunut siitä, että ainoa keino tilanteen parantamiseksi on lisätä yhteistyötä, mikä merkitsee enemmän varoja Euroopan unionilta.
Toiseksi tarkistuksissa käsitellään Euroopan pakolaisrahastoa. En usko, että minun tarvitsee puhua kovin paljon tästä asiasta, koska asioista ollaan jo hyvin tietoisia. Kolmas asia on Celex-tietokantaa koskevat määrärahat.
Vaikka tilanne on muuttunut valtavasti Yhdysvaltoihin tehtyjen hyökkäysten jälkeen, olemme tehneet paljon töitä vaatimatta kuitenkaan huomattavia lisämäärärahoja. Sen vuoksi olen sitä mieltä, että kaikki vaatimuksemme - nämä kolme kohtaa - ovat oikeutettuja, ja pyytäisin teitä pitämään tämän mielessä, kun äänestätte.

Perry (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, jos haluatte selvittää, mikä on todella tärkeää jollekin henkilölle, älkää kysykö sitä heiltä. Pyytäkää vain saada käydä läpi heidän ?ekkivihkonsa tai luottokorttitilinsä tilitapahtumat, ja saatte vastauksen. Tänä iltapäivänä tarkastelemme oikeastaan komission ?ekkivihkoa, ja mitä voimmekaan huomata? Oliiveihin on käytetty 2,4 miljoonaa euroa, mutta Sokrates -koulutusohjelmaan on käytetty vain 240 miljoonaa euroa. Kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan talousarvioesittelijänä en voi välttyä siltä tosiseikalta, että käytämme koulutukseen kymmenesosan siitä rahamäärästä, jonka käytämme oliiveihin.
Laajentumiseen liittyvän tiedottamisen osalta komissio ehdotti talousarvioon 14 miljoonaa euroa, joka saattaa vaikuttaa hyvältä summalta, kunnes huomaatte, että mehiläisten hoidolle tarkoitettu tuki oli 16,5 miljoonaa euroa. En arvostele mehiläisten hoidon tukemista, vaan olen sitä mieltä, että tämä parlamentti oli oikeassa nostaessaan niiden määrärahojen määrää, joita komissio halusi myönnettävän laajentumiseen liittyvään tiedottamiseen, 14 miljoonasta eurosta 21 miljoonaan euroon.
Jos ehdokasvaltioiden ja jäsenvaltioiden ihmiset eivät ymmärrä laajentumista, Irlannissa kokemamme ongelmat tulevat vain toistumaan. Edellä mainitun 21 miljoonan euron osalta budjettivaliokunta hyväksyi kulttuurivaliokunnan ehdotuksen, jonka mukaan miljoona euroa tästä olisi varattava ehdokasvaltioista valittavien tulevien parlamentin jäsenten koulutukseen. Unkarin presidentti vieraili täällä tänä aamuna, mikä osoittaa, että ehdokasvaltioiden poliitikot odottavat tämän parlamentin jäsenyyttä ja tarvitsevat koulutusta selvitäkseen siitä asianmukaisesti.
Olen iloinen myös siitä, että jos tämä talousarvio hyväksytään, olemme saaneet palautetuksi eLearning-toimintasuunnitelmaa koskevien määrärahojen määrän 17 miljoonaan euroon komission ehdottaman 9 miljoonan euron sijasta.
Kyse ei ole vain siitä, että talousarvion painopistealueet ovat vääriä vaan myös järjestelmä on väärä. Kiitän siitä tuesta, jota olemme saaneet tänä vuonna talousarvion esittelijältä ja komissiolta, mutta neuvosto ei ole läsnä tänä iltapäivänä. Se ei ole osallistunut niiden valiokuntien kanssa käytyihin keskusteluihin, jotka tarkastelevat ehdotettua talousarviota. Sen pitäisi todella hävetä toimintaansa tässä asiassa.

Puhemies.
Olen samaa mieltä jäsen Perryn ja niiden muiden puhujien kanssa, jotka ovat iltapäivän aikana tuoneet esille, että neuvoston on osallistuttava tähän keskusteluun. Haluan korostaa tätä parlamentin puolesta. On tärkeää, että neuvosto osallistuu keskusteluihimme ja kuulee näkemyksemme.

Wijkman (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin käyttää kaksi minuuttia kestävän puheaikani ilmaistakseni, miten tyytyväinen olen siihen, että esitetyn ehdotuksen ansiosta voidaan lisätä toimia, joilla ehkäistään köyhyyteen liittyvien tautien, erityisesti HI-viruksen/aidisin, malarian ja tuberkuloosin leviämistä. Tiedämme, että nämä taudit aiheuttavat valtavia vaikeuksia ja ongelmia miljoonille ihmisille ja että vuosia kestänyt kehitystyö on äkkiä mennyt hukkaan, koska nämä taudit aiheuttavat niin paljon sairauksia ja kuolemantapauksia. 
Jo vuonna 1990 saatoimme laatia ennustuksia, erityisesti HI-viruksen/aidsin leviämisen osalta, ja oletimme, että tietyissä tapauksissa jopa 25 prosenttia joidenkin valtioiden aikuisväestöstä olisi saanut tartunnan. Näitä ennusteita ei otettu huomioon. Minun on todettava, että niin kansainvälinen yhteisö, mukaan lukien luovuttajamaat kuin etelässä sijaitsevat yksittäiset valtiotkin, suhtautuivat näihin ongelmiin aivan liian kevyesti. Vasta viime aikoina komissio on toteuttanut joitakin vaatimattomia toimia kehitysapunsa puitteissa. Tämän uuden direktiivin avulla, joka koskee sitä, miten näitä asioita pitäisi käsitellä, ja erityisesti, koska olemme lisäämässä määrärahoja, meillä on nyt tilaisuus kantaa huomattavasti suurempaa vastuuta tästä asiasta. 
Haluaisin korostaa erityisesti sitä, että on tärkeää varmistua siitä, että vasta perustetussa maailmanlaajuisessa rahastossa on tarpeeksi varoja, jotta EU:lla ja Euroopalla olisi mahdollisuus vaikuttaa asianmukaisesti ja jatkuvasti näihin toimiin.

Smet (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin aluksi kiittää budjettivaliokunnan esittelijää ja budjettivaliokunnan jäseniä ensinnäkin siitä, että budjettivaliokunta on hyväksynyt sellaisenaan tai muutettuna suurimman osan naisten oikeuksien ja tasa-arvovaliokunnan esittämistä tarkistuksista. Nämä tarkistukset koskivat kolmea alaa.
Ensimmäinen tarkistusten ryhmä liittyi monissa maailman valtioissa naisiin kohdistuvaan väkivaltaan, sukupuolielinten silpomiseen, raiskauksiin, naisten kivittämiseen ja niin edelleen. Olemme ensimmäisen kerran sisällyttäneet talousarvioon ehdon, jonka mukaisesti joillekin maille myöntämämme apu voidaan lakkauttaa, jos valtiot eivät kunnioita naisten oikeuksia. Pidän tätä myönteisenä ja kiitän tästä budjettivaliokuntaa. Tämä on ensimmäinen tarkistusryhmä, joka on hyväksytty.
Toinen ryhmä koskee naisia ja päätöksentekoa. Monissa jäsenvaltioissa on saavutettu paljon edistystä naisten poliittisen päätöksenteon alalla. Ammattiliitot ja työntekijät ovat kuitenkin tehneet hyvin vähän lisätäkseen naisten edustusta organisaatioissaan. Tämä on kuitenkin välttämätöntä, koska ammattiliitot ja työntekijät ovat saavuttaneet enemmän tai vähemmän lainsäätäjien aseman monissa jäsenvaltioissa ja koska niiden kanssa solmitut sopimukset ovat lainvoimaisia. Ne ovat sen vuoksi saavuttaneet paljon valtaa, mutta ne eivät ole ponnistelleet yhtä paljon parantaakseen naisten asemaa kuin kansalliset parlamenttimme ja kansalliset poliittiset puolueemme. Tämäkin tarkistus on hyväksytty, ja kiitän siitä budjettivaliokuntaa. Tarkistus, jota ei ole hyväksytty - ja vetoan tässä yhteydessä komission jäseneen Diamantopoulouhun - koskee naisille tarkoitettujen hankkeiden rahoittamisessa sovellettavia joustavampia vaatimuksia. Nykyiset vaatimukset ovat hyvin tiukat. Monet naisjärjestöistä ei pysty noudattamaan niitä. Tämä on ainoa tarkistus, jota ei ole hyväksytty. Haluan kuitenkin esittää kiitokseni naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan puolesta.

Puhemies.
Kiitos puheenvuorostanne. Naisena haluan myös käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiittää teitä siitä työstä, jota olette tehneet niin usean vuoden ajan naisia koskevien asioiden parissa. Työ on todellakin tuottanut tulosta tällä kertaa.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 11.30.
(Keskustelu keskeytettiin klo 17.40 ja sitä jatkettiin klo 18.00.)

Puhemies.
Kysymyksen nro 38 esittäjä Raimon Obiols i Germà (H-0645/02):

Aihe: Elintarvikepula Tindoufin pakolaisleireillä
Syyskuun alussa UNCHR:n Pohjois-Afrikan ja Lähi-idän operaatioista vastaava Radhouane Nouicer ilmoitti, että Tindoufin pakolaisleireillä, joissa asuu 155 000 saharalaista pakolaista, vallitsee elintarvikkeita koskeva hätätila. Jos uusia ruoka-avustuksia ei tule, Maailman elintarvikeohjelman mukaan lokakuussa pakolaisilla on käytettävissään vain 11 prosenttia päivittäisestä ravinnontarpeestaan. Määrä on noin 231 kilokaloria päivässä henkeä kohden. Jauhoista, palkokasveista, pavuista, kasvisöljystä ja muista tuotteista koostuvan normaaliannoksen päivittäinen ravintoarvo on 2 100 kilokaloria.
Lasten tilanne on erityisen vakava, sillä UNCHR:n tietojen mukaan 35 prosentti kärsii kroonisesta aliravitsemuksesta ja 13 prosenttia sairastaa riisitautia.
Voiko komissio lähettää pikaisesti elintarvikeapua lähestyvän hätätilanteen lieventämiseksi, vaikka sen resurssit ovatkin rajalliset?
Mitä mekanismeja komissio voi hyödyntää lisätäkseen jäsenvaltioiden antamaa apua Maailman elintarvikeohjelmalle?

Nielson
Euroopan yhteisön humanitaarisen avun toimiston ECHOn strategiassa keskitytään lähinnä unohdettuihin kriiseihin, mikä on varsin tärkeää. Myös tämä on syy siihen, että toimitamme edelleen apua saharalaisille pakolaisille. ECHO on heidän avunlähteistään suurin. ECHOn toimittaman avun määrä saharalaisille pakolaisille on suurin piirtein kaksinkertaistunut kolmen viime vuoden kuluessa. Vuonna 1999 apua myönnettiin 7,5 miljoonaa euroa ja tänä vuonna 14,34 miljoonaa euroa. 
Maailman elintarvikeohjelma WFP vastaa peruselintarvikkeista, kun taas ECHOn avustuksissa keskitytään täydentäviin elintarvikkeisiin entistä monipuolisemman ruokavalion varmistamiseksi. Koska Maailman elintarvikeohjelmalle on ollut vaikea löytää lahjoittajia, joita se tarvitsee sitoumustensa täyttämiseksi, ECHO päätti vuonna 2001 perustaa kolmen kuukauden ruokatarpeet tyydyttävän, viljan, palkokasvien, öljyn ja sokerin kaltaisista peruselintarvikkeista muodostuvan varmuusvaraston, jota WFP voi hyödyntää, jos sen ruoka-avun jakelu pakolaisille myöhästyy. Tämän ehtona on, että Maailman elintarvikeohjelma vastaa näiden varmuusvarastojen täydentämisestä.
Tämä on ollut korvaamaton järjestelmä, ja 13 tällaisen ruoka-avun yhteismäärä oli 12 153 tonnia vuoden 2002 lokakuun loppuun ulottuvalla ajanjaksolla. Ongelmana on, että varastoa on toistaiseksi täydennetty vain 5 589 tonnilla, joten varmuusvarastot jäävät hyvin pieniksi ja ovat vain noin 17,24 prosenttia täydestä varastosta.
WFP ja YK:n pakolaisasiain päävaltuutetun toimisto UNHCR laativat edellä mainittujen ongelmien takia syyskuussa 2002 yhteisen vetoomuksen kansainvälisen avun nostamisesta peruselintarviketarpeen tyydyttämiseksi. Vaikka pitäneekin paikkansa, että WFP kykenee kattamaan vain 11 prosenttia lokakuun ruokatarpeista, on todettava, että tuo luku koskee ainoastaan WFP:n toimituksia eikä kata muiden lahjoittajien toimituksia.
ECHOn rahoituksella tilattiin 300 tonnia riisiä, joka toimitettiin perille lokakuussa. Edellä mainitun ECHOn varmuusvaraston panos on ollut huomattava, ja sen ansiosta peruselintarvikkeiden tarve lokakuussa on mahdollista tyydyttää. Näin ollen ei pidä paikkaansa, että WFP olisi kattanut vain 11 prosenttia lokakuun tarpeista. Tilanne on paljon parempi, kuten olen edellä selostanut.
Sanoisin muutaman sanan ECHOn edellä mainittuja pakolaisia varten laatimasta kokonaissuunnitelmasta, jonka komissio hyväksyi tänä vuonna. Ohjelmalla, jonka määrärahat ovat yhteensä 14,34 miljoonaa euroa, on määrä lieventää kriisin kokonaisvaikutuksia. Yli 80 prosenttia ECHOn kokonaissuunnitelmasta vuonna 2002 muodostuu elintarvikkeista. Ohjelmalla rahoitettavan yli 5 000 tonnin peruselintarvikkeiden lisäerän on määrä saapua perille lähiviikkoina. Lisäksi seuraavien kuukausien aikana alueelle on tarkoitus toimittaa ECHOn rahoittamana yli 3 000 tonnia lisäelintarvikkeita. WFP on myös ilmoittanut yli 4 000 peruselintarviketonnin lähettämisestä. Tämä on hyvä uutinen. Huolta aiheuttaa kuitenkin edelleen elintarvikejakelu varsinkin tammi- ja helmikuussa, koska ajanjakson kokonaistarpeiden tyydyttämiseksi ei mahdollisesti ole riittävästi elintarvikkeita. 
Ilmassa on jonkinasteista ?lahjoittajaväsymystä?. Tässä olivat siis tilanteen taustatekijät, ja mielessä ymmärrän kysymyksen. Myös tämä on syynä siihen, että ECHO osallistuu monin eri tavoin lahjoittajien tietoisuuden lisäämiseen kyseisestä konfliktista ja apua tarvitsevista ihmisistä.

Obiols i Germà (PSE).
Arvoisa komission jäsen, haluan vain kiittää komission jäsentä hänen meille antamistaan tiedoista sekä komissiota yleisesti sen tekemästä työstä erityisesti ECHOssa lieventääkseen tätä erityisen huolestuttavaa humanitaarista tilannetta. YK:n pakolaisasiain päävaltuutettu Ruud Lubbers käytti ilmaisua ?tuomittava?, ja minä käyttäisin myös termiä ?poliittisesti ikävä?.
Jos lahjoittajien väsymys on poliittisena syynä tälle humanitaarisesti tuomittavalle tilanteelle, on todettava, että eräät lahjoittajat väsyvät kyllä hyvin pienten summien lahjoittamisesta. Jos tälle löydetään jokin muu syy, tilanne on sitäkin ikävämpi, sillä on olemassa paljon nykyistä parempia ja ennen kaikkea tehokkaampia tapoja harjoittaa painostusta kuin se, että naiset ja lapset pannaan kärsimään ruoka-apukysymyksen takia.
Arvoisa komission jäsen, haluan lopuksi esittää teille suurkiitokset tiedoistanne ja tekemästänne työstä.
Nielson
Tekisin vain yhden lisähuomautuksen. Kööpenhaminassa järjestetään huomenna kokous, jossa käsitellään unohdettuja humanitaarisia kriisejä. Kokous on osoitus komission humanitaarisen toimiston ECHOn kautta toteuttamista hyvin harkituista ja järjestelmällisistä pyrkimyksistä sellaisen menetelmän kehittämiseksi, jonka perusteella voitaisiin päätellä, millaisia kriisejä voitaisiin kutsua ?unohdetuiksi? kriiseiksi, eli kriiseiksi, joiden kohdalla ns. CNN-kertoimessa ei oteta huomioon hädänalaisia ihmisiä. Tässä käsiteltävänä oleva kriisi sisältyy kyseiseen kategoriaan, joten olen ilman muuta mielissäni kysymyksestä ja mahdollisuudesta vastata siihen ja korostaa ongelmakohtia. Tämä tekee parlamentin kanssa käytävästä vuoropuhelusta mielekkään ja hyödyllisen.
Puhemies.
Kysymyksen nro 39 esittäjä Lennart Sacrédeus (H-0630/02):

Aihe: Syytökset EU:n varojen käytöstä terrorismin rahoittamiseen Palestiinassa
Viime vuosina on monesti esitetty syytöksiä, joiden mukaan Palestiinan itsehallintoviranomaiselle myönnettyjä EU:n varoja olisi käytetty terrorismin rahoittamiseen.
Esimerkiksi tämän vuoden toukokuussa Israelin hallitus jätti komissiolle kertomuksen, jonka mukaan oli olemassa todisteita siitä, että Palestiinan itsehallintoviranomainen olisi ohjannut osan saamastaan EU:n tuesta terroristeille tai jopa terroritoimintaan esimerkiksi kasvattamalla keinotekoisesti valtion virkamiesten kustannuksia.
Mitä mahdollisuuksia komissiolla käytännössä on valvoa tuen käyttämistä? Millä tavoin Israelin hallitukselta saatuja tietoja on hyödynnetty?

Patten
On esitetty vakavia syytöksiä siitä, että palestiinalaishallinto olisi käyttänyt väärin Euroopan unionin varoja. Israelin hallitus laati vähän aikaa sitten asiakirjan, jossa pyrittiin näyttämään toteen, että presidentti Arafat ja palestiinalaishallinto ovat käyttäneet Euroopan unionin yhdessä Norjan ja eräiden muiden maiden kanssa myöntämiä varoja terrorismin tukijoiden rahoittamiseen tai jopa terroritoiminnan suoranaiseen tukemiseen.
Nämä ovat hyvin vakavia syytöksiä, jotka komissio on tutkinut tarkoin. Haluan korostaa, kuten tein 19. kesäkuuta ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnassa sekä budjettivaliokunnassa, ettei komissio löytänyt Israelin hallituksen toimittamien asiakirjojen perusteella todisteita siitä, että Euroopan unionin varoja olisi käytetty muihin tarkoituksiin kuin niihin, joista on sovittu Euroopan unionin ja palestiinalaishallinnon välillä.
Komissio antaa 10 miljoonaa euroa kuukaudessa budjettitukea palestiinalaishallinnolle. Tuki on 10 prosenttia palestiinalaishallinnon kokonaisbudjetista. Euroopan unionin tuella on voitu estää Palestiinan instituutioiden täydellinen romahdus ja siten varjella rauhanprosessin toista osapuolta. Tuella on myös saada aikaan välttämätöntä painostusta ja ohjausta etenkin julkisessa taloudessa tehtävään perusteelliseen uudistukseen. Saanen muistuttaa parlamentille, että Euroopan unioni antaa budjettitukea lähinnä lieventääkseen tulonsiirtojen jäädytyksen vaikutuksia: Israelin hallitus on jäädyttänyt muutaman viime vuoden kuluessa yhteensä yli 680 miljoonaa dollaria.
Budjettituen saamiselle on asetettu joukko ehtoja, jotka liittyvät hallinnolliseen uudistukseen ja oikeuslaitoksen uudistukseen, varainhoidon valvontaan jne. Näitä ehtoja tarkistetaan ja vahvistetaan säännöllisesti. Budjettituen maksamista valvovat paikan päällä komissio ja Kansainvälinen valuuttarahasto, jotka raportoivat kuukausittain taloudellisesta ja verotuksellisesta kehityksestä ja toimittavat tietoa tulokehityksestä, työllisyyden, palkkakustannusten ja välillisten kustannusten kehittymisestä, pääomakustannusten kehittymisestä jne. Budjettitukemme edut on tunnustettu laajalti sekä neuvostossa että kansainvälisessä yhteisössä. Yhdysvallat ja nelikon muut jäsenet - YK ja Venäjän federaatio - ovat tunnustaneet palestiinalaishallinnon talousasioiden hoidossa tapahtuneen kehityksen, jonka tukemme on tehnyt mahdolliseksi. 
Uudistusta koskevia saavutuksia, jotka ovat suureksi osaksi budjettitukemme ansiota, ovat yhtenäisen valtionkassan perustaminen, palestiinalaishallinnon koko julkisen talouden vahvistaminen sekä eteneminen kohti nykyaikaista järjestelmää varainhoidon valvonnassa. Seuraavana ovat vuorossa kurinalaisen budjetin vaatiminen, maksamattomien velkojen hillitseminen ja lopuksi erittäin tärkeänä seikkana merkittävien lakien, kuten oikeudellista riippumattomuutta koskevan lain ja peruslainsäädännön, hyväksyminen tai voimaan saattaminen.
On syytä muistaa myös, että Israel on maksanut lähiviikkoina yli 45 miljoonaa dollaria palestiinalaishallinnon valtiovarainministeriölle, mikä on pieni mutta silti myönteinen edistysaskel. Tuo summa on siirretty samaan valtionvarojen tiliin kuin EU:n budjettituki, ja siihen sovelletaan samoja Euroopan unionin ja IMF:n valvontajärjestelmiä, joista kerroin hetki sitten. Toivon, että jäsenet pohtisivat tätä.
Israel on siten myöntänyt, että talouskysymyksissä on edetty ja että edistyminen on osittain politiikkaan sidotun taloudellisen tukemme ja budjettitukemme ansiota. Israelin olisi viime kädessä ryhdyttävä uudelleen säännöllisiin tulonsiirtoihin, ja tältä osin olenkin tyytyväinen Israelin pääministeri Sharonin ja Yhdysvaltain presidentin Bushin välillä hiljattain käytyihin rakentaviin keskusteluihin. 
Olemme vakaasti sitä mieltä, että taloudellisen tuen myöntämistä on jatkettava. Budjettituen peruuttaminen johtaisi palestiinalaishallinnon romahtamiseen, lisäisi sekaannusta ja syventäisi humanitaarista kriisiä. Komissio valvoo jatkossakin budjettituen käyttöä ja kaikkia sen myöntämiselle asetettujen ehtojen täyttämistä. Tutkimme tapamme mukaan kaikki syytökset varojen väärinkäytöksistä, sillä kysymys on meille äärimmäisen tärkeä.

Sacrédeus (PPE-DE).
Haluan kiittää komission jäsentä Pattenia hänen vastauksestaan ja paneutumisestaan tähän kysymykseen. Israelin hallituksen julkistaessa tällaisia yksityiskohtaisia tietoja me Euroopan parlamentin jäsenet haluamme luonnollisesti perehtyä asiaan perusteellisesti. Sen vuoksi esittäisin komission jäsenelle seuraavat kysymykset:
Pidättekö suhteita Israelin hallitukseen hyvinä ja uskotteko, että Israelin hallituksen mielestä sen komissiolle ja Euroopan parlamentille toimittama kertomus voitaisiin poistaa asialistalta? Vai pitäytyvätkö israelilaiset kertomuksessa esitetyissä syytteissä? 
Mietin myös, oletteko kenties sitä mieltä, että EU:n Lähi-itään toimittamaa apua valvotaan riittävän hyvin yleisestikin, eikä pelkästään tässä tapauksessa.

Patten
Pelkäänpä pahoin, että arvoisan jäsenen tiedot ovat hieman vanhentuneet, mikä on kyllä epätavallista. En ole kuullut Israelin hallituksen väittävän, että heidän aiemmin esittämänsä tiedot olisivat täsmälliset, ja vaikka he niin väittäisivätkin, en oikein voi käsittää, miksi heidän olisi pitänyt aloittaa uudelleen tulonsiirrot palestiinalaishallinnolle täysin omia menetelmiämme vastaavalla tavalla. Se olisi kovin omituista heidän taholtaan. 
Tämä on se versio tapahtumista, joka nousee aina esiin, esitettiinpä sen kumoamiseksi mitä hyvänsä tosiseikkoja. On kuitenkin syytä huomauttaa, että nelikon muut jäsenet - joihin kuuluvat, kuten aiemmin jo totesin, Yhdysvallat ja YK - eivät ainoastaan tue toimiamme vaan ovat myös sitä mieltä, että olemme johtaneet uudistusten eteenpäin viemistä, eikä palestiinalaishallinnon julkistalouden uudistus ole näistä uudistuksista vähäisin.

Cushnahan (PPE-DE).
Arvoisa komission jäsen, olen kuunnellut teitä, kun olette useaan otteeseen vastanneet tähän kysymykseen. Olen tuntenut teidät noin 20 vuotta ja tiedän, että olette kunnian mies, joka on aina vastustanut terrorismia. Saanen esittää teille kaksi kysymystä: eikö teitä turhauta se, että vaikka annatte noinkin selkeän ja yksiselitteiden vastauksen, jäsenet eivät usko teitä? 
Toiseksi kysyisin seuraavaa: ettekö tekin ole sitä mieltä, että Palestiinalle antamamme tuki tosiasiassa auttaa poistamaan sellaisia oloja, jotka ruokkivat terrorismia?
Patten
Olen kiitollinen arvoisalle jäsenelle siitä, mitä hän sanoi puheenvuoronsa alussa. Kuka nyt ei olisi turhautunut? Jäsen Cushnahan tietää, että olen tunnetusti jalomielinen, joten minun on kenties vain todettava politiikkaan kuuluvana tosiasiana, että vaikka kuinka yrittää kertoa totuutta tietyille ihmisille, he eivät välitä siitä. Olisi hyödyllistä, jos jotkut tällaisia syytöksiä jatkuvasti esittävät henkilöt kävisivät joskus täällä istuntosalissa tai valiokuntakokouksissa, joissa olen kumonnut noita syytöksiä. Olisi niin ikään hyödyllistä, jos he silloin tällöin lukisivat sanomalehtiä saadakseen tietää, mitä palestiinalaishallinnon uudistuksesta sanotaan tai mitä sen hyväksi on tehty. Pelkään kuitenkin pahoin, että osalla heistä on omat pelisääntönsä, joilla on hyvin vähän tekemistä tosiasioiden kanssa mutta joihin liittyy sitäkin enemmän ennakkoluuloja ja pahantahtoisia päähänpistoja. 
Toiseksi haluan todeta ongelman vaikutuksista käytännön oloihin sen, että tilanne paikan päällä on kauhistuttava, ja tähän on vaikea esittää vastaväitteitä. Saimme hiljattain YK:n pääsihteerin erityislähettiläältä Catherine Bertiniltä kertomuksen ja sitä seuranneen lisäselvityksen. Ison-Britannian Tel Avivin-suurlähettilään henkilökohtaisista huomautuksista on kerrottu Israelin tiedotusvälineissä. En usko hetkeäkään, että köyhtyminen, olojen paheneminen tai nälkä - joita kaikkia on jossakin muodossa esiintynyt Palestiinassa - lisäisivät Israelin pitkäaikaista turvallisuutta. Eikö tämä pikemminkin jossain määrin lisää kiihkomielisyyttä Länsirannalla ja Gazassa?
Toivon, että Israelin pääministeri Perezin meille eilisessä EU:n ja Israelin assosiaationeuvostossa tekemät huomautukset humanitaarisesta käytännön tilanteesta saisivat aikaan jonkinasteista parannusta. Toivon, että Lähi-idässä olevien palestiinalaispakolaisten avustus- ja työelimelle UNWRAlle myöntämämme tuen lisääminen auttaisi parantamaan tilannetta, ja toivon, että Israelin hallitus kiinnittäisi huomiota edes osaan niistä ongelmista, joita tuomme esiin, esimerkiksi siihen, että Ashodin satamassa on nyt estetty Maailman ruokaohjelmasta toimitettujen 500 ruokapaketin jakelu. Mitä tällä on tekemistä Israelin turvallisuuden kanssa?
Näin ollen annan täyden tukeni vaatimukselle siitä, että Israelin olisi saatava takeet turvallisuudelleen, mutta oikea tapa noiden takeiden antamiseen ei ole käsittääkseni se, että palestiinalaisten elämästä tehdään sietämätöntä.

Puhemies. -
Muistuttaisin teitä siitä, että nyt on mahdollista esittää kaksi kysymystä, ja annankin puheenvuoron nyt järjestyksessä seuraavana olevalle Tannockille.

Tannock (PPE-DE).
Jos komission jäsen Patten tai hänen yksikkönsä ovat tätä mieltä, miksi ne sitten ovat niin voimallisesti vastustaneet minun ja muiden puolueryhmien jäsenten tekemää aloitetta allekirjoitusten keräämisestä, jotta parlamenttia vaadittaisiin perustamaan tutkintavaliokunta käsittelemään näitä hyvin vakavia syytöksiä? Jos se, mitä komission jäsen Patten sanoo, on totta, varmasti tuollainen elin osoittaisi hänen kantansa oikeaksi, puhdistaisi ilmaa ja tekisi lopun näistä jatkuvista väitteistä, joiden mukaan PLO rahoittaisi terrorismia ja jopa ehkä vielä tuhoisimmin seurauksin ruokkisi rotuvihaa ja aivopesisi nuoria palestiinalaiskoululaisia, ja näin lisäisi pitkävihaisuutta ja mahdollisesti synnyttäisi uusia itsemurhakandidaatteja.
Patten
Arvoisa parlamentin jäsen esitti kysymyksensä ensimmäisessä osassa väitteitä siitä, että Euroopan unioni olisi antanut rahoitusta palestiinalaisten koulukirjojen tekemiseen. Jälleen kerran olemme täällä parlamentissa ja valiokunnissa osoittaneet, että nämä väitteet ovat täysin perusteettomia.
Olemme toimittaneet parlamentin jäsenille Jerusalemin valtuuskunnan johtohenkilöstön laatiman kertomuksen, jossa jälleen kerran todetaan, missä määrin nuo syytökset ovat silkkaa valhetta. Kun siis arvoisa parlamentin jäsen kysyy minulta, miksen kannata aiemmin esitettyjä valheita tutkivan valiokunnan perustamista, niin mitä ihmettä hän odottaa minun vastaavan?
Tällaisten tutkimusten aloittaminen antaisi sellaisen vaikutelman, että kyseisille väitteille olisi jonkinlainen pohja, enkä usko hetkeäkään, että parlamentti äänestäisi tutkimusten aloittamisen puolesta.
Jos tutkimukset aloitettaisiin, voidaan vain kuvitella niiden vaikutuksia yksiköideni niihin työntekijöihin, jotka joutuvat joskus allekirjoittamaan sekin UNWRA:lle tai mitä tahansa palestiinalaishallintoon liittyvää asiaa varten. Tutkimukset saattaisivat tyrehdyttää avun palestiinalaishallinnolle ja YK:lle sekä humanitaarisille järjestöille tutkimusten psykologisen vaikutuksen takia juuri nyt, kun olemme valmistautumassa joulukuun alussa pidettävään väliaikaisen yhteyskomitean lahjoittajien kokoukseen, ja kun Euroopan unionin - ja tässä yhteydessä haluankin kiittää budjettivallan käyttäjää ja kollegaani, budjettiasioista vastaavaa komission jäsentä - odotetaan ottavan ohjat käsiinsä palestiinalaisille suunnatun humanitaarisen avun lisäämisessä. Kuka meiltä sitä sitten odottaa? Sitä odottavat yhdysvaltalaiset, YK ja israelilaiset muusta kansainvälisestä yhteisöstä puhumattakaan. 
Näin ollen toteaisin arvoisalle parlamentin jäsenelle, että - ja olen varma, etteivät hänen kysymystään ohjaa ilkeät tarkoitusperät - ajatus siitä, että tutkimusten aloittamisehdotus hyödyttäisi jotenkin minua ja helpottaisi humanitaarista tilannetta Palestiinassa sekä auttaisi löytämään sellaisen poliittisen ratkaisun, joka säästäisi meidät tältä veriseltä vihanpidolta, on mahdollisimman kaukana totuutta. En todellakaan toivo näitä kysymyksiä tutkivan valiokunnan perustamista!
Puhemies.
Kysymyksen nro 40 esittäjä José María Gil-Robles Gil-Delgado (H-0688/02):

Aihe: Venäjän federaation karkottamat katoliset papit
On tunnettua, että Neuvostoliiton aikaan Baltian maista, Puolasta ja Saksasta karkotettiin katolisia pappeja Venäjälle. Näiden kansojen sielunhoidolliset tarpeet vaikeutuvat entisestään nyt kun viisi katolista pappia on hiljattain karkotettu.
Ovatko nämä Venäjän viranomaisten toteuttamat karkotukset ihmisoikeuksien kunnioittamista ja uskonnonvapautta koskevien Venäjän kansainvälisten sitoumusten mukaisia?

Patten
Komissio edistää aktiivisesti uskonnonvapauden periaatetta osana Venäjän viranomaisten kanssa käymäämme ihmisoikeuskeskustelua. Yhdymme täysin arvoisan jäsenen huoleen katolisten pappien äskettäisistä karkottamisista, ja kuten arvoisa jäsen epäilemättä tietää, asia on koskettanut hiljattain myös muita kristillisiä uskontokuntia. Tämä on vastoin Venäjän ihmisoikeussitoumuksia. Euroopan unionin ja Venäjän edellisessä, Moskovassa järjestetyssä huippukokouksessa annetussa yhteisessä lausunnossa esitetään yhteinen tavoitteemme, joka on demokraattisten periaatteiden ja ihmisoikeuksien kunnioitukseen perustuvan yhteiskunnan lujittaminen.
Komissio tähdentää jatkossakin Venäjän viranomaisille, että sen tehokkaan kumppanuuden, jota unioni ja Venäjä pyrkivät nyt luomaan, on ehdottomasti perustuttava perusarvoihin, joihin kuuluvat ihmisoikeuksien, myös uskonnonvapauden, kaikkinainen kunnioittaminen. Euroopan unioni on toistuvasti esittänyt Venäjän kanssa käymässämme tiiviissä poliittisessa vuoropuhelussa huolensa uskonnonvapaudesta Venäjällä. Komissio keskustelee jatkossakin näistä ja muista asiaan liittyvistä ihmisoikeuskysymyksistä Venäjän viranomaisten kanssa. 
Samaan aikaan ihmisoikeuksien edistäminen Venäjällä on edelleen ensisijaisessa asemassa demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevassa eurooppalaisessa aloitteessa. Kuten parlamentti varmasti tietää, Venäjä on yksi ensisijaisista maista tässä ohjelmassa. 
Toistan arvoisalle parlamentin jäsenelle omakohtaisen huoleni tästä kysymyksestä ja korostan päättäväisyyttäni sen suhteen, että meidän on keskusteltava tästä aina tarpeen tullen Venäjän viranomaisten kanssa.
Gil-Robles Gil-Delgado (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minun ei tarvitse tehdä enää lisäkysymystä. Haluan vain kiittää komission jäsentä hänen kommenteistaan ja tehdä mahdollisimman selväksi, että kysymys koski luonnollisesti katolisia pappeja, mutta tämä koskee kaikkia muitakin ei-ortodoksisia kristillisiä uskontokuntia, sillä vallalla on yhä eräänlainen perinne, jota kutsuisin tässä alueellisen monopolin perinteeksi ja jossa ei piitata oikeudesta uskonnonvapauteen. Haluan kiittää komission jäsentä vielä kerran ja toivottaa hänelle onnea kaikissa hänen toimissaan.
Patten
Ongelma on koskenut myös muita kirkkoja, kuten arvoisa jäsen ja minä olemme molemmat panneet merkille. Yhtenä esimerkkinä mainittakoon erään ruotsalaisen protestanttisen pastorin tapaus. Monia protestanttisia lähetystyöntekijöitä on niin ikään karkotettu, ja Moskovassa toiminut Pelastusarmeijan alaosasto lakkautettiin viime vuonna. 
Kysymys herättää näin ollen yleistä huolta. Kristittyjen pappien tai lähetystyöntekijöiden vastaavaa kohtelua olisi aina pidettävä hyvin huolestuttavana asiana.
Vietettyäni tänä vuonna pitkää perjantaita Shanghain tuomiokirkossa, jossa ristin juhlaa johti Shanghain piispa, joka eli noin 20 vuotta elämästään vankilan eristyssellissä, tiedostan - kuten me kaikki - ne kristittyjen lähetystyöntekijöiden, pappien ja piispojen tekemät huomattavat uhraukset maissa, joissa uskonnonvapautta ei valitettavasti voida harjoittaa siten, kuin se on yleisesti ottaen mahdollista Euroopan unionin maissa.

Puhemies. -
Komissiolle osoitettujen kysymysten kyselytunnin ensimmäinen osa päättyy tähän komission jäsenen Pattenin vastaukseen.
Komission jäsenelle Schreyerille osoitettujen
kysymysten kyselytunnin toinen osa
Puhemies.
Kysymyksen nro 41 esittäjä Erik Meijer (H-0707/02):

Aihe: Erityisen kirjanpitojärjestelmän valmisteleminen, ostaminen ja soveltaminen Euroopan komission käyttöön
Viitaten kirjallisiin kysymyksissä E-2557/02, E-2558/02 ja E-2559/02 käsiteltyyn tapaukseen:
Voiko komissio vahvistaa, että vuoden 1995 tienoilla komissio suunnitteli käyttävänsä 4 000 sille erityisesti kehitettyä lisenssiä saksalaiselta ohjelmistoyhtiö SAP:lta?
Voiko komissio vahvistaa, että se osti lopulta 700 SAP:n lisenssiä ja että näistä vain 300 tai 400 otettiin todella käyttöön?
Kuinka monta lisenssiä tällä hetkellä on käytössä? Miten näitä lisenssejä todellisuudessa käytetään?

Schreyer
Arvoisa puhemies, tehdessään tilauksen ohjelmistoyhtiö SAP:lle komissio ei ajatellut, että tilaus koskisi 4 000:ta käyttäjää. Vuoden 1994 julkisessa tarjouspyynnössä esiintynyt 1 053 mahdollisen käyttäjän luku oli vain ohjeellinen.
Kysymyksen toisesta osasta sanoisin, että Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistun tarjouspyyntöilmoituksen jälkeen komissio ja etenkin tästä erityisestä kirjanpitojärjestelmästä neuvotellut neuvosto (ns. Sincom-neuvosto) päättivät tehdä SAP:n kanssa puitesopimuksen, jossa komissio lupautui ostamaan SAP R/3 -ohjelmistolisenssejä 1,5 miljoonalla eurolla, joka oli tilauksen arvo siihen liittyvät palvelusopimukset mukaan luettuina. Määrä kattaa rahoituskirjanpitomoduulin käytön 600:lle toimihenkilölle, joista suurin osa työskentelee talousarvioasioiden ja varainhoidon valvonnan pääosastoissa, sekä muutamille käyttäjille sisäisen ja ulkoisen tilintarkastuksen yksiköissä sekä toiminnallisissa pääosastoissa.
Kysymyksenne kolmanteen osaan vastaan, että SAP:n rahoituskirjanpito-ohjelmistoa käyttää tätä nykyä noin 300 henkilöä.
Meijer (GUE/NGL).
Haluan kiittää komission jäsentä hänen vastauksestaan. Kysyisin lisäkysymyksessäni seuraavaa: katsotteko, että komissio on käyttänyt kaikki vaihtoehdot, joihin valmistauduttiin ja joista on maksettu? Jos vastaus on kielteinen, niin kysyisin, miksi? Aiotteko käyttää niitä entistä tehokkaammin, kun kerran mainitsemanne luku oli suurempi kuin tosiasiallisten käyttäjien määrä?

Schreyer
Arvoisa puhemies, kuten tiedätte, SAP R/3 -kirjanpitojärjestelmää on käytetty sekä varainhoidon valvontayksiköissä että tilinpito- eli kirjanpito-osastossa. Annan kuitenkin mielelläni kysymykseenne perusteellisen vastauksen kirjallisena.

Rübig (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää arvoisaa komission jäsentä hänen vastauksestaan. Olisi mielenkiintoista tietää, miten järjestelmässä on tosiasiassa varauduttu Euroopan unionin laajentumiseen. Tämä asettaa luonnollisesti erityisiä haasteita kirjanpidolle. Olemme tietoisia myös tiedotusvälineissä esitetyistä syytöksistä. Mihin varotoimiin aiotte ryhtyä tulevaisuudessa sen varmistamiseksi, että nykyisellä järjestelmällä voidaan taata myös laajentumisen jälkeen se, että varainhoito suunnitellaan tulevaisuuden vaatimuksia vastaavaksi ja että Euroopan veronmaksajat ovat turvassa?
Schreyer
Arvoisa jäsen Rübig, käytössämme oleva kirjanpitojärjestelmä ei muodostu ainoastaan juuri mainitusta SAP R/3 -ohjelmistosta; myös Sincom 2 -järjestelmää käytetään varainhoidon yksiköissä. Kaikki varainhoidoista vastaavat komission yksiköt ja kaikki virastot on liitetty tähän järjestelmään. 
Laajentumisesta sanoisin, että järjestelmään liitettyjen yksiköiden määrää ei itse asiassa tulla välittömästi nostamaan. Myös liittymistä edeltävää tukea hoidetaan tämän järjestelmän avulla. On selvää, että laajentumisvalmistelujen vuoksi ehdokasvaltiot ja uudet jäsenvaltiot joutuvat toteuttamaan tiettyjä toimenpiteitä. Keskuspankkeihin tai kansallisiin valtionkassoihin on luonnollisesti avattava komission tilejä. Budjetista vastaava pääosasto ja yksittäiset assosioituneet valtiot käyvät parhaillaan hyvin intensiivisiä alustavia keskusteluja omien varojen keräämisestä ja kansallisten valtionkassojen hyödyntämisestä.
Puhemies. -
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Komission jäsen Vitorinolle esitetyt kysymykset
Puhemies.
Kysymyksen nro 42 esittäjä María Izquierdo Rojo (H-0654/02):

Aihe: Seksuaaliseen suuntautumiseen perustuva syrjintä viisumien myöntämisessä
Parisuhteessa elävät espanjalainen Juan Carlos Manteca Cendrero ja argentiinalainen Carlos Daniel Bettio jättivät 27. heinäkuuta 2002 Espanjan pääkonsulinvirastolle Buenos Airesissa (Argentiina) perheiden yhdistämisen perusteella asumiseen oikeuttavaa viisumia koskevan hakemuksen, jotta Daniel Bettio voisi asua laillisesti Espanjassa. He liittivät hakemukseen vaaditut asiakirjat ja heille ilmoitettiin konsulinvirastossa, että viisumeita oli aikaisemmin myönnetty samanlaisessa tilanteessa oleville henkilöille, siis samaa sukupuolta oleville pariskunnille. Elokuun 13. päivänä 2002 he saivat viisumianomusta koskevan hylkäävän päätöksen, koska he eivät täyttäneet asetuksessa RD 864/2001 määriteltyjä ehtoja. Kohdassa, jossa pitäisi ilmoittaa, mistä erityisestä ehdosta oli kysymys, viitattiin toimivaltaisen viranomaisen tai työvoimaviranomaisen kielteiseen lausuntoon.
Tämän tapauksen erityisolosuhteisiin liittyen voidaan suuresti epäillä, että samaa sukupuolta olevien parien viisumianomuksia saatetaan jatkuvasti hylätä, mikä loukkaa oikeutta tasavertaisuuteen. Tämä loukkaa myös Espanjan perustuslaissa määriteltyjä oikeuksia sekä on vastoin EU:n oikeutta, erityisesti Amsterdamin sopimusta, jossa vaaditaan henkilöille tasaveroisia oikeuksia seksuaalisesta suuntautumisesta huolimatta. Haluaisin kysyä komissiolta seuraavaa: Voitaisiinko tällaisten seksuaalista syrjintää koskevien viitteiden yhteydessä (Carlos Daniel Bettion kielteinen viisumipäätös) vaatia käänteistä todistustaakkaa? Onko komissio tietoinen, että EU:ssa esiintyy tällaista syrjintää viisumien myöntämisen yhteydessä? Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä syrjinnän estämiseksi? Mitä toimenpiteitä on käytettävissä tällaisten tapausten estämiseksi tai mihin toimiin niissä voidaan ryhtyä?

Vitorino
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, Izquierdo Rojo otti esille tapauksen, jossa eräältä Argentiinan kansalaiselta evättiin oleskeluviisumi, jota hän anoi voidakseen muuttaa Espanjassa asuvan, samaa sukupuolta olevan espanjalaisen kumppaninsa luokse. Izquierdo Rojo pitää viisumin epäämistä seksuaaliseen suuntautumiseen perustuvana syrjintänä. 
Niiden unionin kansalaisten perheiden yhdistämiselle, jotka eivät kuulu liikkumis- ja oleskeluvapautta koskevan yhteisön oikeuden soveltamisalaan, kuten tässä tapauksessa, ei vielä ole kehitetty yhteisön välinettä, vaan asia kuuluu kunkin jäsenvaltion kansalliseen lainsäädäntöön. Oleskeluviisumin myöntämisen epäämisestä on valitettava toimivaltaisille kansallisille viranomaisille. EY:n perustamissopimuksen 63 artiklan 3 kohdan a alakohdassa määrätään toimenpiteistä, joita neuvoston on toteutettava seuraavilla aloilla: maahantuloa ja oleskelua koskevat edellytykset sekä menettelyt ja määräykset pitkäaikaisten viisumien ja oleskelulupien myöntämisessä jäsenvaltioissa, mukaan lukien perheiden yhdistäminen.
Perheiden yhdistämistä koskevat toimenpiteet on toteutettava siten, että ne ovat sopusoinnussa perhe-elämän suojelua ja syrjinnän kieltämistä koskevan velvollisuuden kanssa. 
Komissio poisti neuvoston vaatimuksesta perheenyhdistämistä koskevasta muutetusta ehdotuksestaan neuvoston direktiiviksi säännöksen, jonka mukaan perheenjäsenten yhdistämistä koskevat säännöt ovat niiden unionin kansalaisten perheenjäsenten osalta, jotka asuvat kotijäsenvaltiossaan ja jotka eivät ole käyttäneet oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen, samat kuin niiden unionin kansalaisten perheenjäsenten osalta, jotka ovat käyttäneet oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen. Näiden henkilöiden tilannetta käsitellään siis myöhemmin erityisessä direktiiviehdotuksessa.
Nykyään voimassa olevassa, unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä liikkumis- ja oleskeluvapautta koskevassa yhteisön lainsäädännössä säädetään perheenyhdistämisestä aviopuolisoiden, mutta ei avopuolisoiden, osalta. Jotta voidaan ottaa huomioon perheyhteisöjen nopea muuttuminen yhteiskunnassa sekä se, että eräissä jäsenvaltioissa tunnustetaan avopuolisoiden erityinen oikeudellinen asema, sekä tarve poistaa eri sukupuolta oleviin avopuolisoihin kohdistuvaa syrjintää niin pitkälle kuin se on mahdollista, komission 23. toukokuuta 2001 hyväksymässä direktiiviehdotuksessa, joka koskee Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeutta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, perheenyhdistämisoikeus ulotetaan avopuolisoihin, jos vastaanottavan jäsenvaltion lainsäädännössä avopuolisoiden ja aviopuolisoiden asema rinnastetaan toisiinsa kyseisen lainsäädännön edellytysten mukaisesti.
Izquierdo Rojo (PSE).
Arvoisa puhemies, olisin kiitollinen, jos komission jäsen Vitorino voisi itse vastata tähän toiseen kysymykseen suullisesti täysistunnossa, sillä Euroopan unioni näyttää vihreää valoa tälle kysymykselle. Osoituksena tästä on, että juuri tänä aamuna Euroopan parlamentti hyväksyi päätöslauselmaesityksen sellaisten homoseksuaalisten parisuhteessa elävien pakolaisten hyväksi, joilla on oikeus perheenyhdistämiseen. Voimmeko siis komission jäsenen mielestä soveltaa tätä kantaa nyt käsittelyssämme olevaan tapaukseen? 
Komission jäsen tietää, että viittaamme nykyiseen pyyntöön, joten kehottaisin häntä vastaamaan siten, että tiedämme, mitä meidän pitäisi tehdä vaikuttaaksemme myönteisten tulosten saamiseen.

Vitorino
Arvoisa puhemies, kuten totesin kirjallisessa vastauksessani, olemme ehdottaneet neuvostolle perheenyhdistämisdirektiivin puitteissa avopuolisoille, myös samaa sukupuolta oleville, tarkoitettua erityissääntöä. Olemme neuvoston pyynnöstä poistaneet tuon ehdotuksen direktiivistä, sillä tätä kysymystä olisi parempi käsitellä erityisessä oikeudellisessa välineessä. Valmistelemme parhaillaan tällaista välinettä.
En pyri mitenkään salaamaan jäsen Izquierdo Rojolta sitä, että ongelmia aiheuttavat jo niiden lainsäädännöllisten ratkaisujen lukumäärä, joita viisitoista jäsenvaltiota on esittänyt avopuolisoiden ja etenkin samaa sukupuolta olevien avopuolisoiden oikeudellisen aseman tunnustamisesta. Nyt olisi löydettävä tasapaino syrjintää aiheuttamattoman ratkaisun ja toissijaisuusperiaatteen kunnioituksen välille. Kolmansien maiden kansalaisia ei pidä mielestämme kohdella syrjivästi, koska jäsenvaltioiden kansallisessa lainsäädännössä edellytetään samojen oikeuksien tunnustamista avio- ja avopuolisoille, myös samaa sukupuolta oleville avopuolisoille.

Puhemies.
Kysymyksen nro 43 esittäjä Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (H-0659/02):

Aihe: Pedofilian torjuminen
Ranskan suurimpaan pedofiiliverkkoon osallistumisesta syytettyjen henkilöiden jokin aika sitten saamat lievät rangaistukset ovat tuottaneet suurelle yleisölle pettymyksen. Ottaen huomioon, ettei mikään järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan tai poliisin ja oikeudellisen yhteistyön edistämiseen tarkoitetuista nykyisistä ohjelmista suoraan koske pedofiliaa, aikooko komissio tehdä aloitteita ehdotuksen laatimiseksi jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistamisesta, mitä tulee rikoksen määrittelyyn, sen kriminalisointiin, uhrien ikään ja heidän hoitoonsa, sekä kyseisen ilmiön torjuntaa koskevan ohjelman valmistelemiseksi?
Onko Euroopan komissiolla vertailutietoja siitä, miten eri jäsenvaltioiden lainsäädännössä ja tuomioistuimissa suhtaudutaan tähän järkyttävään ilmiöön? Uskooko komissio, että Europolilla ja Eurojustilla on asianmukaiset perusrakenteet tällaisten rikollisverkostojen paikantamiseen ja torjumiseen?

Vitorino
Kuten parlamentti tietää, komissio esitti joulukuussa 2000 puitepäätöksen lasten seksuaalisen hyväksikäytön ja lapsipornografian torjumisesta. Olen hyvin mielissäni voidessani kertoa teille, että oikeus- ja sisäasioiden neuvosto pääsi 14. lokakuuta poliittiseen yhteisymmärrykseen komission esityksestä. Puitepäätös on toistaiseksi yksi kauaskantoisimmista välineistä rikoslainsäädännön lähentämisessä. Siinä käsitellään lasten seksuaalisen hyväksikäytön eri muotoja, kuten lasten pakottamista prostituutioon, pornografisia esityksiä sekä saadun luottamustehtävän hyväksikäyttöä. Puitepäätös kattaa myös sekä Internetissä että sen ulkopuolella levitettävän lapsipornografian.
Rangaistuskysymyksessä neuvosto on edennyt muodostaakseen yleisen lähestymistavan rangaistusten lähentämiseen. Tämä on myös yksi tärkeimmistä syistä siihen, miksi neuvostolta meni niin kauan puitepäätöksen hyväksymiseen. Nyt puitepäätöksessä edellytetään rangaistustasoja, jotka vaihtelevat 1 ja 3 vuoden välillä perusrikoksista ja 5 ja 10 vuoden välillä raskauttavissa rikostapauksissa. 
Puitepäätöksessä ei lähennetä seksuaalista itsemääräämisoikeutta koskevaa suojaikärajaa. Tämä kuuluu komission mielestä jäsenvaltioiden harkintaan toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Seksuaalista itsemääräämisoikeutta koskevaa suojaikärajaa sellaisena kuin se määritellään kansallisessa lainsäädännössä on kuitenkin käytetty erottavana tekijänä eritasoisissa rangaistuksissa. Tarkoituksena on noudattaa periaatetta, jonka mukaan rangaistus kovenee sitä mukaa, mitä nuorempi uhri on. 
Lopullisen avun suhteen Stop-ohjelma on hyvin arvokas väline pedofilian torjumisessa. Myös Daphne-ohjelma keskittyy nimenomaan pedofiliaan. Komissio tukee jatkossakin alan hankkeita uuden, lainsäädännön valvontaa ja oikeudellista yhteistyötä koskevan Aegis-ohjelman kautta.
Kysymyksen loppuosaan palatakseni komissio voi vahvistaa, että sillä on hallussaan vertailukelpoista tietoa lainsäädännöllisistä ja oikeudellisista keinoista torjua tätä valitettavaa ilmiötä. Euroopan poliisivirasto Europol on laatinut aiheesta selvityksen, joka osoittaa, että se toimii hyvin aktiivisesti lapsipornografian torjumiseksi. Europol osallistui hiljattain useisiin onnistuneisiin laajamittaisiin operaatioihin. Komissio on vakuuttunut siitä, että heti kun Euroopan oikeudellisen yhteistyön yksikkö Eurojust on täysin toimintakykyinen, se edistää ja parantaa jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjumisessa helpottamalla keskinäistä oikeusapua ja luovutuspyyntöjen täytäntöönpanoa.

Kratsa-?sagaropoulou (PPE-DE).
Kiitoksia selvityksestänne, arvoisa komission jäsen. Olen varma, että kaikki jäsenet pitävät tätä ratkaisevan tärkeänä kysymyksenä etenkin, kun uhrit ovat lapsia. Tuomioistuimet ja viranomaiset eivät yleensä ota heitä vakavasti, ja heidän on vaikea puhua kärsimyksistään, jolloin yhä harvempi tapaus päätyy edes oikeuteen, ja lapset saavat vain harvoin oikeutta. 
Laajentuminen pahentaa tilannetta paitsi siksi, että rajat avautuvat, mikä edistää rikollisuutta, myös siksi, että ongelman taustalla on myös köyhyys, jonka poistaminen ehdokasvaltioissa on osoittautunut vaikeaksi tehtäväksi.
Onko teillä erityissuunnitelmia ehdokasvaltioiden sisällyttämiseksi ohjelmiin, joilla pyritään yhteistyöhön ongelman torjumiseksi ja uhrien auttamiseksi?

Vitorino
Yhdyn näkemykseenne siitä, että meidän on annettava etusija tämänkaltaisille toimille, kun on kyse ehdokasvaltioista. Vakuutan, että ehdokasvaltioiden sitoumus on jo otettu huomioon Daphne- ja Stop-ohjelmien viimeisimmässä kehittelyssä ja että nuo maat on jo otettu mukaan konkreettiseen toimintaan. 
Haluaisin kiinnittää huomionne siihen, että neuvoston juuri hyväksymä puitepäätös aiotaan sisällyttää yhteisön säännöstöön. Tämä tarkoittaa, että ehdokasvaltioiden on sisällytettävä tämä uusi puitepäätös omaan kansalliseen rikoslainsäädäntöönsä viimeistään 1. tammikuuta 2004.
Banotti (PPE-DE).
Arvoisa komission jäsen haluaa varmaan tietää, että minulla oli viime viikolla kunnia toimia puheenjohtajana Kadonneiden ja hyväksikäytettyjen lasten kansainvälisen keskuksen (Centre for Missing and Exploited Children) järjestämässä lapsipornografiaa käsitelleessä kokouksessa. Europolissa virkamiehenä toimiva jäsen Morgan piti meille erinomaisen esitelmän, ja minulla oli ilo ilmoittaa myös sopimuksesta, joka oli käsittääkseni juuri julkaistu kyseisen päivän lehdissä.
Haluaisin kuitenkin tiedustella, miten uskotte luovutuspyynnöille käyvän esimerkiksi tapauksissa, joissa materiaali on peräisin kolmansista maista, joissa ei kenties ole samankaltaista peruslainsäädäntöä kuin meillä?
Toiseksi kysyisin, miten meidän olisi syytä suhtautua tällaiseen yhteisön ulkopuolelta tulevaan materiaaliin? Tämä on ilmeisesti se tulevaisuudessa noudatettava tapa, jolla kiertää lakia sekä täällä että Yhdysvalloissa.
Vitorino
Kyseisiin ehdotuksiin sisältyy erityisiä säännöksiä, joiden perusteella on mahdollista käsitellä pedofiliaa Internetissä koskevaa ongelmaa. Meidän on varmistettava, että oikeudellisessa yhteistyössä ja ennen kaikkea keskinäisessä oikeusavussa kolmansien maiden kanssa otetaan huomioon tarve vahvistaa todistusaineistoa asianmukaisen rikosoikeudellisen oikeudenkäynnin mahdollistamiseksi. 
Pääsemme materiaaliin käsiksi vasta jäsenvaltioiden alueen viimeisessä asemapaikassa. Esimerkiksi kolmansista maista peräisin olevan materiaalin kohdalla meidän on sovellettava yhteisiä yhteistyösopimuksia keskinäisestä oikeusavusta, jotta voimme kehottaa noiden jäsenvaltioiden viranomaisia ryhtymään toimiin tuollaista materiaalia valmistavia henkilöitä vastaan. 
Haluaisin lisätä tähän myös, että meidän on näissä yleisissä puitteissa hyödynnettävä mahdollisimman tehokkaasti Euroopan neuvoston yleissopimusta Internetin kautta tapahtuvasta tietoverkkorikollisuudesta. On täysin selvää, että pedofiileille suunnattua pornografiaa sisältävän laittoman materiaalin tuottaminen on rikollista toimintaa. Sen vuoksi tuo Euroopan neuvoston yleissopimus olisi täysin soveltamiskelpoinen tässä tapauksessa.

Puhemies.
Kysymyksen nro 44 esittäjä Ioannis Marinos (H-0664/02):

Aihe: Terroristien luonnehtiminen "poliittisiksi vangeiksi"
Viime aikoina Kreikassa tehtyjen terroristien pidätysten jälkeen useimmat pidätetyistä tunnustivat olleensa mukana terroristijärjestössä nimeltä "17. marraskuuta". Kuitenkin viime päivinä kreikkalaiseen lehdistöön on välitetty tietoja, jotka ovat peräisin itse pidätetyiltä tai heidän asianajajiltaan ja joiden mukaan "jotkut heistä aikovat muuttaa tunnustuksiaan tavoitteena päästä vapauteen 10-12 vuoden sisällä" vetoamalla siihen, että he ovat "poliittisia vankeja" ja tukeutuen "vastaaviin muissa Euroopan maissa esiintyneisiin tapauksiin" kuten lehtiartikkeleissa ja televisiokanavien analyyseissa mainitaan.
Tietääkö komissio, onko Euroopan unionin demokratioissa niiden poliittisia vankeja koskevaa lainsäädäntöä, kun tiedetään, että yhteisön lainsäädännön viimeaikaisten muutosten jälkeen terroristeja kohdellaan ankarammin, vaikka oletettaisiinkin, että "jalot" aatteelliset motiivit ajavat heidät tekemään murhia ja ryöstöjä?

Vitorino
Euroopan unioni perustuu jäsenvaltioille yhteisiin vapauden, kansanvallan, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamisen sekä oikeusvaltion periaatteisiin. Ne on tunnustettu Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklan 2 kohdassa ja sisällytetty perusoikeuskirjaan. Komissio ei täten ole tietoinen mistään sellaisista oikeudellisista järjestelyistä, joilla ohjattaisiin Euroopan unionin demokraattisten valtioiden poliittisten vankien kysymystä, sillä poliittisten vankien käsite, jolla siis tarkoitetaan ihmisiä, jotka ovat joutuneet vankilaan tai joita on vainottu yksistään poliittisista syistä tai poliittisten mielipiteiden takia, on jo sinänsä unionin perusperiaatteiden vastainen. 
Keskinäinen luottamus kansallisiin oikeusjärjestelmiin on siten johtanut jäsenvaltioiden välisten luovutusten kohdalla poliittisia rikoksia koskevan poikkeuksen tarkistamiseen terrorismiksi katsottavien rikosten osalta. 
Rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista koskevaa 13. joulukuuta 1957 tehtyä eurooppalaista yleissopimusta täydentävän Euroopan unionin jäsenvaltioiden välillä rikoksen johdosta tapahtuvasta luovuttamisesta vuonna 1996 tehdyn yleissopimuksen 5 artiklan 1 kohdassa todetaan täten seuraavaa: ?Tätä yleissopimusta sovellettaessa ei luovuttamispyynnön vastaanottanut jäsenvaltio voi pitää mitään rikosta poliittisena rikoksena, poliittiseen rikokseen liittyvänä rikoksena tai poliittisista vaikuttimista tehtynä rikoksena.? Tämä kattaa kaikkien unionin jäsenvaltioiden allekirjoittaman, terrorismin vastustamisesta vuonna 1977 tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen 1 ja 2 artiklassa mainitut terrorismiksi katsottavat rikokset. 
Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä 13. kesäkuuta 2002 tehdyssä neuvoston puitepäätöksessä, joka korvaa piakkoin aiemman luovutusjärjestelmän, terrorismi luetaan niihin rikoksiin, jotka johtavat rikollisen luovuttamiseen, jos rikoksesta annettava rangaistus pidätysmääräyksen antavassa jäsenvaltiossa on enimmillään vähintään kolmevuotinen vapaudenmenetyksen käsittävä rangaistus tai turvaamistoimenpide. Rikoksen poliittinen luonne ei kelpaa perusteeksi kieltäytyä pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta. 
Lopuksi haluan todeta, että 13. kesäkuuta 2002 tehty neuvoston puitepäätös terrorismin torjumisesta tuo yhteisen määritelmän terroriteoille. Siinä luokitellaan terroriteoiksi sellaiset vakavat rikokset, joiden tarkoitus on vakavasti pelotella kansalaisia ja pakottaa laittomasti jokin hallitus tai kansainvälinen järjestö suorittamaan jokin teko tai jättää jokin teko suorittamatta, tai vakavasti horjuttaa jonkin maan tai kansainvälisen järjestön poliittisia, perustuslaillisia, taloudellisia tai yhteiskunnallisia rakenteita tai tuhota ne. Sen vuoksi viittauksella ideologisiin motiiveihin ei tässä määritelmässä ole merkitystä sen enempää terroriteon määrittelyn kannalta kuin silloinkaan, kun jotakin tekoa ei luokitella terroriteoksi.
?ratsa-?sagaropoulou (PPE-DE).
Kiitos, arvoisa komission jäsen. Ilmoitan arvoisalle kollegalleni, joka ei päässyt tänne tänään keskustelemaan asiasta kanssanne, ettei mistään tehdystä rikoksesta voida antaa ?synninvapautusta? ideologisista syistä, kuten kollegani on huomauttanut.

Rübig (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, terrorismin torjunta on epäilemättä tärkein tavoite tämän päivän maailmassa. Sen vuoksi haluaisin tietää, millaisia aloitteita komissio aikoo tehdä oikeudellisissa kysymyksissä tuoreimmat tapahtumat huomioon ottaen.
Vitorino
Ensinnäkin meidän on minusta jatkettava syyskuun 11. päivän jälkeen 2001 saavuttamiamme merkittäviä saavutuksia, joita ovat etenkin terrorismin määrittelystä tehdyn puitepäätöksen saattaminen osaksi kansallisia oikeusjärjestelmiä sekä eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä tehdyn puitepäätöksen saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä. 
Toiseksi haluaisin korostaa poliisiyhteistyön merkitystä ja tiedusteluyksiköiden välistä tietojenvaihtoa terroritoiminnasta; yhteistyö keskittyy erityisesti Europolin terrorisminvastaiseen yksikköön ja terrorismin vastaiseen toimintaan osallistuvista rauhantuomareista koostuvaan Eurojustin erityiseen työryhmään.
Uudet aloitteet liittyvät erityisesti Yhdysvaltojen kanssa meneillään oleviin neuvotteluihin keskinäistä oikeusapua koskevista sopimuksista, myös rikoksen johdosta tapahtuvasta luovuttamisesta, sekä Europolin ja Yhdysvaltojen lainvalvontavirastojen välistä tietojenvaihtoa koskevan sopimuksen teosta. 
Vuotta 2003 koskevissa lainsäädäntöaloitteissa asetamme etusijalle terrorismin rahoituksen, mutta nyt on vielä hieman liian varhaista käsitellä niitä konkreettisia aloitteita, joita aiomme esitellä parlamentille ja neuvostolle ensi vuonna.
Puhemies. -
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen. Käsittelemme kutakin kysymystä järjestyksessä kello 19.30 asti. 
Komission jäsen Byrnelle osoitetut kysymykset
Puhemies.
Kysymyksen nro 45 esittäjä Richard Corbett (H-0613/02):

Aihe: Karjamarkkinat

Yleinen huolestuneisuus eläinten kohtelusta karjamarkkinoilla ja teurastamoissa kasvaa. Aikooko komissio tehdä ehdotuksen eläinten suojelun vähimmäisvaatimukset kyseisiä markkinoita varten määrittelevästä direktiivistä?

Byrne
Kuten arvoisa jäsen täysin syystä huomautti, huoli eläinten kohtelusta karjamarkkinoilla kasvaa jatkuvasti. Komission aikomuksena on ottaa tämä kysymys huomioon siinä vaiheessa, kun ehdotamme ennen kuluvan vuoden loppua uutta lainsäädäntöä eläinten suojelusta kuljetusten aikana.
Nykyään meillä on jo käytännön kokemusta ja saatavilla tieteellistä tietoa, jotka auttavat komissiota lainsäädännön valmistelussa. Komission tavoitteena on etenkin varmistaa, että jäsenvaltiot varmistavat, että eläinten hyvinvointia koskevat kysymykset sisällytetään olennaisena osana karjamarkkinoiden toimintaa. Eläinten julma kohtelu tai niiden hyvinvoinnin laiminlyönti, mitä on ollut havaittavissa eräillä markkinoilla, johtuu toimijoiden välinpitämättömyydestä ja toimivaltaisten viranomaisten suorittaman valvonnan puutteellisuudesta. Sen vuoksi komissio katsoo, että on välttämätöntä parantaa eläinten kanssa karjamarkkinoilla tekemisissä olevien henkilöiden koulutusta.
Komissio katsoo lisäksi, että eläinten hyvinvointia koskevien sääntöjen noudattamisen varmistamisen olisi oltava ensisijaisesti markkinoiden toimijoiden vastuulla. Heidän pitäisi vastata eläinten hyvinvointia koskevista säännöistä eläinten terveyttä koskevien sääntöjen tapaan. On kuitenkin muistettava, että lainsäädännön jokapäiväinen täytäntöönpano on jäsenvaltioiden vastuulla. Nykyisten kansallisten säännösten nojalla on jo nyt mahdollista tehdä huomattavia parannuksia.
Komission tehtävänä ei ole valvoa karjamarkkinoiden toimintaa, vaan varmistaa, että jäsenvaltiot noudattavat EU:n säännöksiä tältä osin.

Corbett (PSE).
Haluaisin kiittää komission jäsentä hänen vastauksestaan ja kehottaa häntä tutkimaan kyseisen lainsäädäntöluonnoksen valmistelun yhteydessä, onko siinä kyse luopumisesta vähitellen koko karjamarkkinoista. Eräissä jäsenvaltioissa niitä ei käsittääkseni enää käytännössä ole. Kyse ei kuitenkaan ole yksistään eläinten hyvinvoinnista vaan myös tautien leviämisestä. Nykyaikana karjamarkkinat eivät kenties ole enää paras foorumi eläinkaupan hoitamiseen.
Jos komissio katsoo, että karjamarkkinat on säilytettävä, niitä olisi säädeltävä asianmukaisesti. Kannatan komission jäsenen äskeisiä ehdotuksia, mutta onko hän samaa mieltä siitä, että kyseistä lainsäädäntöä olisi sovellettava paitsi eläinten kuljetuksiin, jotka kuuluvat osittain nykyisen direktiivin soveltamisalaan, myös kaikkien niiden eläinten suojeluun, jotka kulkevat kyseisten karjamarkkinoiden läpi?

Byrne
Komission kanta ylimääräisen kysymyksenne ensimmäiseen osaan, jossa kysyttiin, olisiko syytä luopua vähitellen koko karjamarkkinoista, on se, että tämä on välttämätön markkinatoimenpide tiettyjen maatilaeläinten kohdalla. Tämänkaltaisella eläinten myynti- ja markkinointitavalla on pitkät perinteet. Eläinten hyödyntäminen juontuu historiallisista ja sosioekonomisista syistä, eikä kysymystä voida sivuuttaa pelkin kielloin. 
Myönnän kuitenkin, että käsitellessämme tätä kysymystä yhteisön lainsäädännön yhteydessä, vertaamme sitä eläinkuljetuksia koskevaan lainsäädäntöön, jonka parissa parhaillaan työskentelemme. Olen täysin samaa mieltä siitä, ettei tämä asia ole tärkeä yksistään kuljetettavien eläinten vaan kaikkien eläinten kannalta. Tutkimme asiaa siitä huolimatta eläinkuljetuksia koskevan lainsäädännön yhteydessä. Kuten hetki sitten totesin, on tärkeää varmistaa, että eläimistä huolehtivat henkilöt saavat asianmukaista koulutusta kuljetuksista sekä myös yleistä koulutusta. Tämä on yksi niistä tavoitteista, jotka sisällytetään parhaillaan luonnosvaiheessa olevaan lainsäädäntöön.

Puhemies.
Kysymyksen nro 46 esittäjä Philip Bushill-Matthews (H-0633/02):

Aihe: Ruokaturvallisuus

Voiko komissio paljastaa, mitä välittömiä toimia se ehdottaa toteutettavaksi, ja kuinka tehokkaasti mainituilla toimilla voidaan puuttua toistuvasti esiintyvään ongelmaan eli siihen, että Saksassa ja Ranskassa toimivat teurastamot eivät poista selkäydintä käsittelemästään lihasta?

Byrne
Komissio kiinnittää suurta huomiota erikseen määritellyn riskiaineksen asianmukaiseen poistamiseen, sillä se on yksi tehokkaimmista keinoista suojella kuluttajien terveyttä riskimateriaaliin liittyvältä BSE-riskiltä. Sen lisäksi, että tämänkaltaiset tapahtumat ovat tuomittava uhka ihmisten terveydelle, ne myös heikentävät kuluttajien luottamusta BSE-tautia koskevien yhteisön toimien tehokkuuteen.
Tiettyjen tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden ehkäisyä, valvontaa ja hävittämistä koskevista säännöistä 22 päivänä toukokuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 999/2001 nojalla erikseen määritelty riskiaines on poistettava teurastamoissa, tai nautaeläinten selkärangan kohdalla leikkaamoissa. Ruhot, ruhonpuolikkaat ja ruhojen neljännekset, jotka eivät sisällä muuta erikseen määrittelemätöntä riskiainesta kuin selkärangan, on mahdollista lähettää johonkin toiseen jäsenvaltioon. Tällöin selkärangan poisto olisi suoritettava määräjäsenvaltion teurastamossa. Puutteita erikseen määritellyn riskiaineksen, etenkin selkäytimen, asianmukaisessa poistamisessa eläinruhoista on havaittu seuraavissa jäsenvaltioissa: Saksassa, Espanjassa, Ranskassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Alankomaissa, Itävallassa, Belgiassa, Tanskassa, Irlannissa ja Italiassa.
Komissio on useaan otteeseen muistuttanut jäsenvaltioita riskiaineksen asianmukaisen poistamisen merkityksestä. Laiminlyönnin toistuessa komissio on vaatinut ankaria toimia, kuten lupien poistamista vastuussa olevilta teurastamoilta tai korjaaviin toimiin ryhtymistä. Komissio on vaatinut, että sille tiedotetaan toteutetuista korjaavista toimista. 
Elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston myöhemmin jäsenvaltioissa suorittamissa BSE-tautia ja siihen liittyviä kysymyksiä koskeneissa tarkastuksissa havaittiin, että erikseen määritellyn riskiaineksen poistaminen oli suoritettu kohtuullisen tyydyttävästi. Vähäiset puutteet liittyivät lähinnä teknisiin ja toiminnallisiin ongelmiin. Komissio rahoittaa myös tutkimushanketta, jossa pyritään löytämään vaihtoehtoisia ja entistä tehokkaampia keinoja selkäytimen poistamiseksi. Tutkimushanke on nyt loppusuoralla. 
Komissio seuraa tarkoin tilannetta ja muistuttaa tarvittaessa kaikkia jäsenvaltioita velvollisuudesta poistaa yli 12 kuukautta vanhojen nautaeläinten selkäydin. Elintarvike- ja eläinlääkintätoimisto arvioi myöhemmin niiden korjaavien toimien täytäntöönpanoa, joihin jäsenvaltiot ovat ryhtyneet tilanteen korjaamiseksi ja joista ne ovat ilmoittaneet.
On myös muistettava, että yli 12 kuukautta vanhojen nautaeläinten ruhojen selkäranka luokitellaan nykyisin kaikissa jäsenvaltioissa Portugalia ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa lukuun ottamatta erikseen määritellyksi riskiainekseksi. Näin ollen selkärangassa olevan selkäytimen jäännösten poistaminen erikseen määriteltynä riskiaineksena on pitänyt tehdä määräpaikassa ennen lihan myyntiä kuluttajille.
Bushill-Matthews (PPE-DE).
Arvoisa komission jäsen, panin huomautuksenne kiinnostuneena merkille ja minua ilahduttaa kuulla, että komissio suhtautuu kysymykseen vakavasti, mutta tehtävänne sellaisena kuin minä sen miellän, näyttää rajoittuneen jäsenvaltioiden muistuttamiseen, voimakkaiden toimien vaatimiseen ja vaatimukseen komissiolle tiedottamisesta. Kaikella kunnioituksella, mutta riittääkö tämä mielestänne ja luuletteko, että se riittää kansalaisten mielestä, sillä on kyse on jatkuvasti toistuvista ongelmista? 
Sen jälkeen, kun jätin tämän kysymyksen käsiteltäväksi, meillä Yhdistyneessä kuningaskunnassa on ollut kirjaimellisesti katsoen kahden edellisen viikon aikana esillä tapaus, jossa Saksa oli toistamiseen rikkonut sääntöjä lähettämällä jo 13. kerran kiellettyä selkärankaa sisältävän lihaeränsä Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Eikö komissiolla ole valtuuksia muuhun kuin vaatimuksiin tai muistutuksiin? Jos ei, niin eikö tällaiset valtuudet kuuluisi sille? Miten pitkään se vielä aikoo esittää vaatimuksia ja tehdä muistutuksia ennen kuin ryhdytään toimiin?
Byrne
Kysymystä on seurattu tarkoin, ja ne toimet, joihin jäsenvaltiot ovat ryhtyneet vuonna 2002 saatujen alustavien tulosten pohjalta, ovat johtaneet selkäydinjäännöksiä koskevien rikkomusten vähenemiseen. Komissio valvoo tarkoin tilannetta toki myös jatkossa, ja jos ongelmat toistuvat, asia otetaan elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean asialistalle, jotta voidaan korostaa erikseen määritellyn jäteaineksen eli tässä tapauksessa selkäytimen asianmukaisen poistamisen merkitystä teurastamoissa sekä vaatia tehokkaita korjaavia toimenpiteitä. 
Olen neuvotellut tästä suoraan monien jäsenvaltioiden toimivaltaisten ministerien kanssa sillä tuloksella, että teurastamoiden luvat on otettu määräajaksi pois kahdessa jäsenvaltiossa. Nämä ovat ankaria rangaistuksia, joita komissio voi vaatia ja joita on myös pantu täytäntöön. Tässä mielessä katson, että tällaisten rangaistusten hyvä puoli on - silloin kun niitä sovelletaan elintarvikkeiden käsittelylaitoksiin -, että ne nostavat yleensä laatutasoa. Viime kädessä on aina mahdollista ryhtyä rikkomusmenettelyihin, mutta kun otetaan huomioon se aika, joka menee menettelyjen aloittamiseksi oikeudessa, se ei näissä oloissa tunnu mielestäni tehokkaimmilta tavalta pyrkiä lainsäädännön noudattamiseen. 
Kuten varmasti tiedättekin, työskentelen parhaillaan rehujen ja elintarvikkeiden valvontaa koskevan lainsäädännön parissa. Siinä harkitaan taloudellisia sanktioita tämänkaltaisen lainsäädännön laiminlyönnistä. Lainsäädäntöehdotus tuodaan komission käsittelyyn toivon mukaan hyvin pian ja, jos se hyväksytään, julkaistaan ja tuodaan aikanaan parlamenttiin lisäkeskusteluja varten.

Puhemies.
Kysymyksen nro 47 esittäjä Mary Elizabeth Banotti (H-0639/02):

Aihe: Diabetes

Esitettyjen arvioiden mukaan 30 miljoonalla ihmisellä EU:ssa on diabetes vuoteen 2010 mennessä. Mitä komissio aikoo tehdä diabeteksen katastrofaalisen yleistymisen suhteen, ja aikooko komissio tehdä ehdotuksia tätä asiaa koskevista tutkimustoimista tai tiedotuskampanjoista?

Byrne
Komissio myöntää, että diabetes on krooninen sairaus, joka asettaa valtaisan kansanterveydellisen haasteen yhteisölle. Sen syyt liittyvät läheisesti terveyden taustatekijöihin, kuten ruokavalioon, ylipainoon ja liikuntaan. Nämä tekijät liittyvät selkeästi toisiinsa, joten kunkin tekijän erillinen tarkastelu ei taida tuottaa tulosta.
Euroopan yhteisön perustamissopimus rajoittaa yhteisön toimivallan kansanterveyden alalla toteamalla, että yhteisön toiminnassa kansanterveyden alalla on otettava täysimääräisesti huomioon jäsenvaltioiden terveyspalvelujen ja sairaanhoidon järjestämiseen ja tarjoamiseen liittyvät velvollisuudet. Sen vuoksi komission toiminta diabeteksen osalta keskittyy jäsenvaltioiden välisen yhteistyön edistämiseen kansanterveyttä koskevien ohjelmien avulla. Komissio on edistänyt näillä ohjelmilla toimintamenetelmien kehittämistä ja toimia, jotka liittyvät 2-tyypin diabeteksen syntyyn liittyviin taustatekijöihin, nimittäin ravintoon, ylipainoon ja liikuntaan.
Tammikuun 1. päivänä 2003 voimaan tulevassa uudessa kansanterveysohjelmassa kiinnitetään huomiota tärkeimpiä terveysindikaattoreita, kuten ravintoon liittyvää kuolleisuutta ja sairastuneisuutta, koskevien tietojen keruun tehostamiseen. Ohjelmassa painotetaan myös terveyteen vaikuttavia tekijöitä, kuten ravintoa, koskevien yhteisten strategioiden kehittämiseen. 
Nykyisistä terveyden edistämistä, terveyden seuraamista ja syöpätauteja koskevista ohjelmista on tarjottu konkreettista tukea ruokavaliota, ravintoa, ylipainoa ja liikuntaa koskeville aloitteille. Tukea on annettu esimerkiksi erilaisille kokouksille, kuten niille, joita on järjestetty Ranskan ja Tanskan puheenjohtajuuskausilla ravintoa ja ylipainoa koskevista kysymyksistä. Ravintoasioita koskeva Eurodiet-selvitys on nyt julkaistu ja saatavilla komission verkkosivulta, jossa suuri kansainvälinen yleisö voi tutustua siihen. 
Syöpäohjelman rahoittama ja Lyonissa sijaitsevan Kansainvälisen syöväntutkimusviraston (International Agency for Cancer Research) ylläpitämä Euroopan syöpätutkimuskeskus EPIC (The European Prospective Investigation into Cancer) on toinen tärkeä aloite, joka koskee ruokavalioiden ja sairauksien välistä yhteyttä. Terveydenedistämisohjelman ?Slí na sláinten? (?Tie terveyteen?) tukema hanke on aloite, jolla pyritään edistämään liikuntaa osana sairauksien ennaltaehkäisystrategiaa. 
Kaikilla näillä toimilla on vaikutusta diabeteksen ennaltaehkäisyyn. Ravitsemuksen asemasta kaikilla yhteisön toiminta-alueilla, ei pelkästään kansanterveydessä, laadittu tilannekatsaus on pian valmis julkaistavaksi. 
EY:n perustamissopimuksen 152 artiklassa asetettujen rajoitusten vuoksi komissio ei aio laatia diabetesta koskevaa erityistä prioriteettisuunnitelmaa. Sitä vastoin uudessa kansanterveysohjelmassa noudatettu lähestymistapa on tarkoitettu varmistamaan täydentävä ja horisontaalinen lähestymistapa ennaltaehkäisyyn sen entisen lähestymistavan sijasta, jossa sairauksia tarkasteltiin erillisissä ja yksittäisissä ohjelmissa. Uusi ohjelma on politiikkalähtöinen, ja sen tavoitteena on edistää niitä terveyden taustatekijöitä koskevia menetelmiä ja toimia, jotka vaikuttavat tärkeisiin haasteisiin, kuten 2-tyypin diabetekseen. 
Komissio on aiemmin tukenut diabeteksen tutkimusta tutkimuksen puiteohjelmillaan. Diabeteksen tutkimukseen on myönnetty huomattavaa rahoitustukea. Diabeteksen tutkimus sisällytettiin tutkimuksen viidennessä puiteohjelmassa elämänlaatua ja luonnonvarojen hallintaa koskevaan ohjelmaan. 
Kokonaisrahoitus on ollut yli 18 miljoonaa euroa. Diabeteksen tutkimuksella on ensisijainen asema myös tulevassa kuudennessa puiteohjelmassa ensimmäisen ensisijaisen aihealueen ?biotieteet, terveysalan genomiikka ja bioteknologia? alla.
Tutkimusvaroja jaetaan kilpailukyvyn perusteella ehdotuspyyntöjen jälkeen, ja näistä tiedotetaan laajasti esimerkiksi tutkimuksen verkkosivuilla. Tutkimushankkeisiin suunnatun tuen ohella kuudennesta puiteohjelmasta myönnetään varoja stipendejä varten diabeteksen kansallisten tutkimustoimien verkottamiseen osiossa ?Eurooppalaisen tutkimusalueen perustan lujittaminen?. Tätä näkökohtaa pidetään erityisen tärkeänä eurooppalaisen tutkimusalueen luomisen kannalta. 
Lopuksi olisi syytä mainita myös, että elintarvikkeiden, joiden tarkoituksena on tyydyttää diabetesta sairastavien henkilöiden erityiset ravintotarpeet, olisi nykyään vastattava erityisravinnoksi tarkoitetuista elintarvikkeista annetun neuvoston direktiivin 89/398 vaatimuksia. Komissio aikoo esitellä parlamentille ja neuvostolle kertomuksen sellaisista ravitsemusta koskevista erityissäännöksistä, jotka olisi hyvä laatia diabetesta sairastavia ihmisiä varten. 
Haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni ja toivottaa menestystä 14. marraskuuta vietettävälle maailman diabetes-päivälle. Toivon voivani liittyä niihin, jotka vievät tätä asiaa eteenpäin diabetesta koskevan testaus- ja tiedotuskampanjan käynnistyessä täällä Strasbourgissa 19. marraskuuta.
Banotti (PPE-DE).
Arvoisa komission jäsen, vastauksenne oli kovin pitkä ja tekninen. Haluaisin ottaa kanssanne esille muutaman kysymyksen. Ensinnäkin paras tapa suhtautua diabetekseen on, ettei diabeetikoille pitäisi suunnitella erityisravintoa. Diabetesta sairastavien tai niiden, joilla on riski sairastua diabetekseen, paras ruokavalio on oikeanlainen, yksinkertainen ja tuore, käsittelemätön ruoka. 
Diabetes mainittiin vain vaivoin tutkimuksen kuudennessa puiteohjelmassa. Toivon, että asiaa käsiteltäessä tuen ensisijaisena kohteena olisi diabetekseen hoitoon keskittyvän professuurin luominen yhteen yhteisön yliopistoista. 
On edes jossakin määrin otettava huomioon terveyspalvelujen kustannukset yhteisössä, jossa 30 miljoonalla ihmisellä on diabetes vuoteen 2010 mennessä, kuten mainitsin kysymyksessäni. Haluaisin tietää tulevaisuudennäkymien valossa, aikooko komissio suhtautua asiaan nykyistä aktiivisemmin.
Byrne
On varmasti totta, että minkä tahansa terveydenhuollon kustannukset jäsenvaltioissa nousevat jatkuvasti. Tosiasiassa kansanterveyden ammattilaiset ja itse asiassa myös eräät hallitukset kiinnittävät nykyisin entistä suurempaa huomiota siihen, että panostetaan nykyistä enemmän terveyden edistämiseen ja sairauksien ennaltaehkäisyyn. Aiemmin painopiste oli aivan liian usein suurten rahasummien tuhlaamisessa terveydenhuoltoon. 
Jos tilanne muuttuu niin kuin kysymyksessänne annetaan ymmärtää, se vaikuttaa suuresti kysymykseen diabeteksesta, johon kysymyksenne erityisesti keskittyy, mutta myös muihin sairauksiin. Uskon vakaasti, että kun kansanterveysohjelma, jossa noudatetaan kolmiosaista lähestymistapaa, on valmis ja käynnissä tammikuusta 2003 alkaen, ensimmäisestä osasta saadaan arvokasta tietoa. Terveyden taustatekijöihin keskittyvän kolmannen osan yhteydessä voimme edistää terveellisiä elintapoja ja tasapainoista ruokavaliota, jotka mainitsitte lisäkysymyksessänne. Tutkin parhaillani esimerkiksi ylipainon kaltaisten sairauksien yhteyttä ravintoon, ja toivon mukaan voin kertoa tutkimukseni tuloksista tämän vuoden loppuun mennessä.

Atkins (PPE-DE).
Diabetesta sairastavan tyttären vanhempana kannatan arvoisan jäsenen komissiolle osoittamaa kehotusta ryhtyä toimiin ja onnittelen häntä aloitteesta, jonka hän ja jäsen Bovis ovat tehneet asian esille tuomiseksi parlamentissa.
Koska diabetesta sairastavien määrä on nousussa, eri hoitomuodoista on usein saatavilla ristiriitaista tietoa. Saamme kuitenkin lähes päivittäin kuulla tutkimuksen uusista kehitysmuodoista, sekä lievittävistä että kirurgisista. Eikö komission jäsen ole kanssani samaa mieltä siitä, että meidän on kyettävä tarjoamaan Euroopan unionin kansalaisille selkeää ohjausta tutkimuksen etenemisestä? Komissio ja Euroopan unioni voisivat ottaa merkittävän roolin sen varmistamisessa, että diabeteksen hoitoa ja sen puhkeamisen välttämistä koskevat tiedot olisivat diabeteksen kasvun tasalla.

Byrne
Viittaan jällen kerran kansanterveysohjelman ensimmäiseen osaan, joka käynnistyy tammikuun 1. päivästä 2003 alkaen. Kerättävä ja käytettäväksi aiottu tieto auttaa huomattavasti ratkaisujen löytämisessä ja arvokkaan tiedon levittämisessä sekä komissiossa että muissa Euroopan unionin toimielimissä sekä luonnollisesti myös jäsenvaltioissa.
Sen ohella, mitä totesin aiemmin eri ohjelmista sekä alalla jo tehdystä työstä ja investoinneista, unohdin mainita, että kansanterveysohjelmasta tuettava hanke ravitsemusalan yliopistotutkintojen kehittämiseksi on käynnissä. Tämä on vastauksena jäsen Banottin aiemmin esittämään kysymykseen, johon unohdin vastata.

Arvidsson (PPE-DE).
2-tyypin diabetes on elinikäinen sairaus. Oma kantani on, että parhaat tulokset saadaan soveltamalla toissijaisuusperiaatetta, kun on kyse ihmisten ruokatottumusten muuttamisesta ja liikunnan lisäämisestä, jotka ovat kaksi tärkeää tekijää. EU:n olisi toisaalta voitava toimia nykyistä laajemmalla rintamalla ja auttaa panemaan täytäntöön tulevaisuudessa tarvittavia merkittäviä kansanterveystutkimuksia, jotta voimme käsitellä asiaa rakentavasti. Eri Euroopan maiden väestöryhmiä koskevat pitkäaikaiset tutkimukset edustavat sellaista alaa, jota EU voisi viedä eteenpäin hyvien tulosten saamiseksi.

Byrne
Voin vain viitata aiemmin esitettyihin kysymyksiin annettuun vastaukseen, jonka mukaan tältä osin on jo ryhdytty monenlaisiin toimiin, ja paljon lisää on luvassa. Mainitsin aiemmin tutkimustyön, jota teen parhaillani ravinnon ja esimerkiksi ylipainon sekä yleisesti hyvän terveyden välisestä suhteesta. 
Suuri edistysaskel otetaan uskoakseni silloin, kun kansanterveysohjelma on käynnissä. Minulla on suuret odotukset tuosta ohjelmasta. Odotukset ovat suuret myös jäsenvaltioissa, ja uskon, että jäsenvaltioiden terveysministerit antavat asialle laajaa tukea.

Banotti (PPE-DE).
Haluan vain sanoa komission jäsenelle, etten tarkoittanut ravitsemusalan yliopistotutkintoja vaan diabeteksen erityishoitoa koskevaa professuuria, jota on anottu komissiolta. Halusin vain selventää tämän.
Puhemies.
Seuraavat kysymykset otetaan käsittelyyn yhdessä, koska ne koskevat samaa aihetta. Kysymyksen nro 48 esittäjä Marit Paulsen (H-0660/02):

Aihe: Salmonella ja lihavalmisteet
Ruotsi kumosi 12. marraskuuta 2001 kiellon, joka koski toisesta EU:n jäsenvaltiosta tuotujen lihavalmisteiden pakollisia salmonellatarkastuksia. Tämä oli seurausta siitä, että EU:n komissio oli ilmoittanut Ruotsin elintarvikevirastolle, että marinoitujen broilerien kaltaiset lihavalmisteet eivät sisälly niihin salmonellatarkastuksiin, jotka Ruotsi sai hyväksytyiksi EU:n jäsenyysneuvotteluissa.
Vuoden 2002 aikana Ruotsin elintarvikevirasto ja viisi kuntaa tutkivat salmonellan esiintymistä muista EU:n jäsenvaltioista tuoduissa lihavalmisteissa. Tähänastiset tulokset osoittavat, että noin kolmannes otetuista näytteistä sisältää salmonellaa.
Onko komission tarkoituksena todellakin salmonellatilanteen heikentäminen niillä EU:n alueilla, jotka ovat kohtuullisen puhtaita, vaikka samaan aikaan valmistellaan salmonella-asetusta, joka koskee kohtuullisen puhtauden ulottamista koko EU:n alueelle?  Kysymyksen nro 49 esittäjä Jonas Sjöstedt (H-0669/02):

Aihe: Salmonellan esiintyminen marinoidussa lihassa
Ruotsin elintarvikevirasto on ottanut yhdessä viiden ruotsalaisen kunnan kanssa nelisenkymmentä näytettä maahantuoduista raakalihavalmisteista. Noin kolmanneksessa näytteistä havaittiin salmonellaa ja useimmiten kyse oli erilaisista broilerituotteista.
Komissio päätti marraskuussa 2001, ettei pakollista salmonellanvalvontaa koskevia sääntöjä sovelleta raakalihavalmisteisiin. Jos raakalihavalmisteet on kuitenkin tuotu Ruotsiin muualta kuin EU:sta, ruotsalaisia takeita on noudatettava.
Ruotsissa tehdyt testit osoittavat, että pakollinen salmonellavalvonta on ulotettava myös raakalihavalmisteisiin, jotta koko maassa voimassa olevat salmonellaa koskevat takeet olisivat paikkansapitäviä.
Mitä komissio aikoo tehdä varmistaakseen, että pakollinen salmonellanvalvonta koskisi mahdollisimman pian myös raakalihavalmisteita ja että valvonta toteutettaisiin jo ennen niiden viemistä Ruotsiin?

Byrne
Olen huolissani niistä useista tapauksista, joissa salmonellaa on löytynyt Ruotsiin tuoduista lihavalmisteista, ja huomautuksestanne, että tämä saattaisi vahingoittaa Ruotsin asemaa salmonellan esiintymisen kannalta. Tiedättekö, että Suomelle ja Ruotsille on annettu salmonellaa koskevat lisätakuut niiden liittyessä Euroopan unioniin. Nämä lisätakuut kattavat tiettyjen elävien eläinten, munien, tuoreen kalan ja jauhelihan kaupan Suomeen ja Ruotsiin. 
Ehdotatte, että komission on ulotettava salmonellaa koskevat lisätakuut lihavalmisteisiin. Ainoa tapa tehdä se olisi lihavalmisteita koskevan yhteisön lainsäädännön muuttaminen. Jauhelihaa ja lihavalmisteita koskevassa direktiivissä säädetään kuitenkin jo lihavalmisteita koskevasta salmonellakriteeristä. Kaikkien yhteisössä valmistettujen lihatuotteiden on täytettävä tuo kriteeri.

Paulsen (ELDR).
On hyvä, että komission jäsen on huolestunut useista Ruotsiin tuoduissa lihavalmisteissa havaituista salmonellatapauksista. Tiedämme nyt, että liittymisneuvotteluissamme tapahtui erehdys. Se, mistä me nyt keskustelemme, ei liity lämpökäsiteltyihin tuotteisiin. Tiedämme, että salmonella häviää lämpökäsitellyistä tuotteista, ja vain uusi tartunta voi tuoda niihin salmonellan uudestaan.
Tällöin on kyse siitä, että kuka tahansa voi laittaa laukkuunsa kanan, johon on lisätty muutama gramma suolaa, ja väittää, että se on raakalihavalmiste. Tämä on suurin ongelma. On jokseenkin järjetöntä, että olen parlamentin esittelijä direktiivissä, jolla pyritään ottamaan käyttöön hyvin paljon Skandinavian maissa käytössä olevia tarkastuksia muistuttavat salmonellatarkastukset koko EU:n alueella. On jo sinällään hieman kummallista, ettei voida tehdä ripeää päätöstä salmonellaa koskevan takeen ulottamisesta valmisteisiin, joita ei ole lämpökäsitelty. Jos haluamme ottaa salmonellatarkastukset käyttöön koko Euroopassa, tarvitsemme salmonellattomia alueita, saman tekevää minne, jotta voimme suojella itseämme siihen asti, kunnes muut saavat meidät kiinni suojelun tasossa.
Byrne
Salmonellaa koskevien lisätakeiden ulottaminen jauhelihaan ei ollut komission ehdotus. Salmonellaa koskevan kriteerin olemassaolo on syy siihen, miksi lisätakeita ei pitäisi ulottaa lihavalmisteisiin, ja tämä pätee myös jauhelihaan. On kuitenkin huomattava, että salmonellan esiintyminen lihavalmisteissa on kenties helpommin tarkistettavissa kuin jauhelihassa. Sen vuoksi salmonellaa koskevat kriteerit ovat tehokkaampia lihavalmisteiden kohdalla kuin jauhelihan, ja tätä voidaan käyttää perusteluna lisätakeiden soveltamiselle jauhelihaan mutta ei lihavalmisteisiin. 
Olen varma, että jäsen Paulsen on tietoinen lainsäädännöstä, joka on parhaillaan neuvoston käsittelyssä ja josta keskusteltiin maatalousneuvoston edellisessä kokouksessa. Siinä törmättiin muutamiin esteisiin, mutta nyt se on otettu takaisin seuraavan maatalousneuvoston asialistan. Siitä keskustellaan sitten tuossa kokouksessa. 
Lihavalmisteita koskevaa kysymystä on yleisesti ottaen tutkittu, mutta ei vain Ruotsin tai Suomen kohdalla. Haluamme parantaa EU:n standardeja kauttaaltaan, ja tämä näkyy myös lainsäädännössä, joka toivon mukaan hyväksytään maatalousneuvostossa joulukuussa.

Sjöstedt (GUE/NGL).
Haluan kiittää komission jäsentä tähän asti saamistamme vastauksista. Kuten epäilemättä tiedätte, Ruotsi on uhrannut monta työvuotta ja runsaasti varoja pyrkimyksiin poistaa salmonella. Tosiasiassa tuo työ on nyt uhattuna, sillä nykyisessä järjestelmässä tuomme salmonellaa muista EU:n jäsenvaltioista.
Kuten komission jäsen täysin syystä huomautti, kyseisille lihavalmisteille on olemassa sääntöjä. Ongelmana on, ettei näitä sääntöjä selvästikään noudateta, jolloin jopa kolmannes tarkastetuista tuotteista sisältävät salmonellaa. Näin ollen eikö ole kohtuutonta vaatia, että niin kauan kuin EU ei kykene varmistamaan sääntöjen noudattamista, Ruotsi saisi soveltaa samantyyppistä salmonellavalvontaa lihavalmisteisiin kuin moniin muihin tuotteisiin salmonellatartunnan leviämisen estämiseksi?
Byrne
Kuten totesin aiemmin, komissio on täysin tietoinen salmonellan vaaroista. Itse asiassa Euroopan unionissa kuolee vuosittain noin 200 ihmistä salmonellaan. Tältä osin aionkin ehdottaa näytteidenottoa koskevien sääntöjen parantamista ja lihavalmisteiden salmonellarajojen tiukentamista. Näin voitaisiin vähentää salmonellatartuntoja lihavalmisteissa koko yhteisössä.
Myös käynnissä olevat elintarvikehygieniaa ja, kuten jo aiemmin totesin zoonoosia, koskevan yhteisön lainsäädännön tarkistukset tiukentavat salmonellatarkastuksia koko elintarvikeketjun pituudelta maatilalta ruokapöytään. Tällä on varmasti myönteinen vaikutus koko Euroopan unionin, ei pelkästään yksittäisten jäsenvaltioiden, tilanteeseen, joka koskee salmonellan esiintymistä elintarvikkeissa.
Puhemies.
Kysymyksen nro 50 esittäjä Joachim Wuermeling (H-0673/02):

Aihe: Savukkeiden vientikielto - WHO:n tupakan valvontaa koskeva puitesopimus
Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyivät viime vuonna direktiivin 2001/37/EY4

Byrne
Genevessä on meneillään WHO:n tupakan valvontaa koskevaa puitesopimusta käsittelevän hallitustenvälisen neuvotteluelimen viides kokous. Tupakkatuotteiden sisällön sääntelystä toteaisin, että puheenjohtajan lisäkeskustelua varten jakamassa tekstissä ei esitetä yhdenmukaistettuja standardeja, vaan edellytetään, että kukin osapuoli hyväksyy ja panee täytäntöön sopimuspuolten konferenssin suosittelemat standardit, mukaan luettuna tupakkatuotteiden sisällön ja päästöjen testausta ja arviointia koskevat standardit ja parhaat käytänteet. Lopullisen sopimustekstin on määrä valmistua maaliskuussa 2003. Jos tuo määräys sisällytetään lopulliseen puitesopimukseen ja kun otetaan huomioon sopimuspuolten konferenssin järjestämiseen varattu aikataulu, on todellakin mahdollista, että nuo suositukset saadaan aikaan vuoteen 2007 mennessä. 
Komission mielestä tupakkatuotteiden sisällön ja päästöjen sääntelyä koskevien yhteisten standardien hyväksyminen ja arviointimenetelmiä koskevien yhteisten sääntöjen hyväksyminen ovat tärkeitä toimia, joihin kaikkien sopimuspuolten olisi ryhdyttävä. 
Sopimuspuolten konferenssissa tehdyt suositukset voivat toimia hyvin merkittävänä välineenä standardien yhdenmukaistamiseksi, joten osapuolia olisi syytä kehottaa tutkimaan niitä asianmukaisesti.
Koska yhdenmukaistaminen saattaa johtaa kansanterveyden suojelun tason alenemiseen, yhteisön kanta on, ettei suositusten pitäisi olla sitovia. Toisin sanoen niiden hyväksyminen olisi jätettävä osapuolten harkintaan. Tällöin osapuolilla, kuten yhteisöllä, olisi mahdollisuus säilyttää niiden jo ennestään tiukka lainsäädäntö tällä alalla. Haluan tältä osin kiinnittää jäsen Wuermelingin huomion siihen, että neuvoston toimittamien neuvotteluohjeiden mukaan neuvotteluissa on pyrittävä saamaan puitesopimuksen toiminnallisten määräysten perustaksi yhteisön nykyinen lainsäädäntö.
Lopuksi toteaisin jäsen Wuermelingin kysymyksen viimeisestä osasta, että komissio on vakaasti sitä mieltä, että puitesopimusta koskevat neuvottelut onnistuvat, ja se tekee kaikkensa sen varmistamiseksi, että päästään sopuun sellaisesta tehokkaasta välineestä, jolla olisi maksimaalinen vaikutus tupakan kulutukseen. Jos neuvottelut kuitenkin epäonnistuvat, mikä on erittäin epätodennäköistä, komissio ei pidä sitä syynä ehdottaa tupakkatuotteiden vientiä koskevien, direktiivin 2001/37 säännösten muuttamista.

Lechner (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin kiittää teitä suuresti antamistanne tiedoista ja esittää pahoitteluni jäsen Würmelingille sen vuoksi, että hän joutui lähtemään hyvin lyhyellä varoitusajalla Berliiniin erääseen tärkeään kokoukseen. Haluan tehdä kaksi lyhyttä lisäkysymystä, joihin komission jäsen varmaan voi vastata lyhyesti yhdessä.
Eikö komission neuvotteluasemaa voisikin parantaa se, että se varaisi itselleen neuvotteluissa oikeuden muuttaa tarvittaessa direktiiviä vientikiellon osalta, jolloin se voisi painostaa muita maita noudattamaan tuota suositusta? 
Toiseksi kysyisin, että jos neuvottelut epäonnistuvat, luuletteko, että tupakantuotanto siirtyy merkittävissä määrin Euroopan unionista kolmansiin maihin? Tietääkö komissio tai onko sillä minkäänlaista käsitystä siitä, miten monta työpaikkaa tällöin menetettäisiin Euroopan unionissa?
Byrne
Komission neuvottelukanta on se, että haluamme saavuttaa kansanterveyden kannalta mahdollisimman hyvän tuloksen. Tämä on ensisijainen näkökanta. Se motivoi minua ja henkilökuntaani EU:n puolesta käytävissä neuvotteluissa, joissa kysymys kuuluu yhteisön toimivaltuuksiin. 
Tupakantuotannon mahdollinen siirtyminen kolmansiin maihin on usein esille otettu kysymys. Toisin sanoen on kysyttävä, vaikuttaako tämä työpaikkoihin? Minulla on siihen kaksi vastausta.
Ensinnäkään kansanterveys ei voi saada toissijaista asemaa työpaikkakysymyksessä. Minusta tämä on oleellisen tärkeä huomio. Olen todennut tämän jo moneen otteeseen. Vaikka työpaikoista olisikin syytä huolestua, tältä osin on jo ryhdytty joihinkin toimiin siinä yhteydessä, kun tarkasteltiin parlamentin käsittelyssä nyt olevaa lainsäädäntöä. Käytössämme oli toki jonkinlaista todistusaineistoa niistä jäsenvaltioista, jotka ovat ottaneet käyttöön tupakkatuotteiden mainonnan kieltävän tiukan lainsäädännön. Tämä ei johtanut työttömyyden kasvuun. Siirtyminen tapahtui muihin suuntiin. En ole siis koskaan nähnyt vakuuttavia todisteita siitä, että tämänkaltaisen lainsäädännön käyttöönotolla olisi haitallisia vaikutuksia työllisyyteen.
Puhemies. -
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Koska komissiolle osoitetuille kysymyksille varattu aika on kulunut umpeen, kysymyksiin 51 - 108 vastataan kirjallisesti.

Rosemarie Müllerin mietintö (A5-0330/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi ihmisille ja eläimille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön luvananto-, seuranta- ja lääkevalvontamenettelyistä ja Euroopan lääkearviointiviraston perustamisesta
C5-0591/2001 - 2001/0252(COD)) 
Komissio voi hyväksyä tarkistukset 11, 12, 16, 28, 30, 32, 33, 36, 37, 40, 41, 49 (osittain), 61, 69, 72, 75, 77, 78, 84, 90, 91 (osittain), 93 (osittain), 95, 98, 99, 101 (osittain), 102, 103, 104, 105 (osittain), 106, 107, 108 (osittain), 110 (osittain), 111, 112, 114, 115, 116, 117, 120, 123, 124, 125, 127, 128 (osittain), 130, 131 (osittain), 135, 142, 143, 146 ja 150.
Komissio voi hyväksyä periaatteessa tarkistukset 1, 4, 9, 13, 14, 15, 18, 19, 20, 22, 23, 24, 25 (toinen osa), 31, 34, 35, 38, 43, 44, 47, 50, 52, 53, 54, 55, 59, 60, 62, 63, 64, 66, 68, 73, 74, 76, 80, 82, 86, 87, 88, 89, 96, 100, 109, 113, 118, 121, 126, 129, 134, 140, 141, 141, 149, 153, 155, 156, 163, 165, 166, 169 ja 170.
Komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 2, 3, 5, 6, 7, 8, 10, 17, 21, 25 (ensimmäinen osa), 26, 27, 29, 39, 42, 45, 46, 48, 51, 56, 57, 58, 65, 67, 70, 71, 79, 81, 83, 85, 92, 94, 97, 119, 122, 132, 133, 136, 137, 138, 139, 144, 145, 147, 148, 151, 152, 154, 157, 158, 159, 160, 161, 161, 162, 164, 167, 168, 171, 172, 173, 174, 175, 176, 177 ja 178.
Françoise Grossetêten mietintö (A5-0340/2002) e hdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä annetun direktiivin 2001/83/EY muuttamisesta (KOM(2001) 404 - C5-0592/2001 - 2001/0253(COD)) 
Komissio voi hyväksyä tarkistukset 2, 13, 24, 25, 33, 35, 42, 43, 44, 46 (osittain), 47, 48 (osittain), 50, 53 (osittain), 57, 58, 60 (osittain), 61, 63 (osittain), 66, 68, 69 (osittain), 70, 71 (osittain), 82, 84, 85, 88, 89, 90, 93, 97, 99 (osittain), 104 (toinen osa), 106, 108, 109, 110, 120 (ensimmäinen osa), 121, 125, 130, 132 (osittain), 151, 157, 166, 185, 186 (ensimmäinen ja toinen osa).
Komissio voi hyväksyä periaatteessa tarkistukset 3, 5, 11, 12, 14, 15, 18, 20, 21, 22, 23, 27, 30, 31, 32, 36, 37, 51 (osittain), 52, 55, 80, 83, 86, 92 (toinen osa), 94, 95, 98, 114, 116 (ensimmäinen osa), 122, 140, 156, 158, 159, 167, 197, 199.
Komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 1, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 12, 16, 17, 19, 26, 28, 29, 34, 38, 39, 40, 41, 45, 49, 54, 56, 59, 62, 64, 65, 67, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 81, 87, 91, 92 (ensimmäinen osa), 96, 100, 101, 102, 103, 104 (ensimmäinen osa), 105, 107, 111, 112, 113, 115, 116 (toinen osa), 117, 118, 119, 120 (toinen osa), 123, 124, 126, 127, 128, 129, 131, 133, 134, 135, 136, 137, 138, 139, 141, 142, 143, 144, 145, 146, 147, 148, 149, 150, 152, 153, 154, 155, 168, 172, 173, 174, 175, 176, 177, 178, 179, 180, 181, 182, 183, 184, 186 (kolmas osa), 187, 188, 189, 190, 191, 192, 196, 198, 201, 202.
Françoise Grossetêten mietintö (A5-0334/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi eläinlääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä annetun direktiivin 2001/82/EY muuttamisesta (KOM(2001) 404 - C5-0593/2001 - 2001/0254(COD))
Komissio voi hyväksyä tarkistukset 1, 9 (osittain), 11 (osittain), 12, 18 (osittain), 19, 20, 21, 22, 24, 28, 29, 31, 32, 34, 35, 41 (osittain), 46, 49, 50, 55 (osittain) ja 65 (osittain).
Komissio voi hyväksyä periaatteessa tarkistukset 4, 5, 8, 14, 36, 42, 43, 48, 52, 53, 54, 57, 58 ja 68.
Komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 2, 3, 6, 7, 10, 13, 15, 16, 17, 23, 25, 26, 27, 30, 33, 37, 38, 40, 44, 45, 47, 51, 56, 59, 60, 61, 62, 63, 64, 66, 67, 69, 70, 71 ja 72.

Puhemies.
Minulla on ilo toivottaa omastani ja Euroopan parlamentin jäsenten puolesta teidät, arvoisa presidentti, tänään tänne parlamenttiin. Irlantilaisena eurooppalaisena erityisen suuren tästä ilostani tekee se, että tällä viikolla kansa on ilmaissut kantansa ja ilmoittanut unionin viidentoista jäsenvaltion johtajille laajentumisen hetken koittaneen.

Huomenna te olette jo palannut Unkariin juhlimaan maanne kansallispäivää ja muistelemaan vuoden 1956 urheaa kansannousua sekä vuonna 1989 tapahtunutta tasavallaksi julistautumista. Istuntosalissamme on tänään aivan erityinen tuon hetken symboli - Unkarin lippu, joka nostettiin salkoon tuolloin vuonna 1956.
(Suosionosoituksia)
Vuoden 1956 vallankumouksessa menehtyneet marttyyrit kuolivat tavallaan Euroopan ja niiden arvojen puolesta, joita me ennakoimme ja synnytämme Euroopan unionin laajentumisen avulla. Arvoisa presidentti, nämä henkilöt eivät kuolleet siis turhaan, ja teidän läsnäolonne täällä tänään ilmentää heidän tukeaan Euroopalle. Samat arvot, joiden puolesta he kuolivat, yhdistävät nyt meitä koko Euroopan mantereella.
Arvoisa presidentti, Unkari on kiistatta yksi vuonna 2004 unioniin liittyvistä uusista jäsenvaltioista. Unionin toimielimistä juuri parlamentti asetti ensimmäisenä laajentumiselle selkeän aikataulun. Haluamme Unkarin mukaan unioniin sekä Unkarin kansan suoraan valitsemat edustajat tähän parlamenttiin kesällä 2004 alkavalle istuntokaudelle.
(Suosionosoituksia)
Tavoitteet, joihin olemme nyt valmiit pyrkimään, ovat suoraa seurausta vuoden 1989 tapahtumista, joissa Unkari oli jälleen kerran ratkaisevassa asemassa. Juuri Unkari päätti ensimmäisenä avata rautaesiripun ja päästää Budapestin Saksan-suurlähetystössä odottaneet entisen Saksan demokraattisen tasavallan kansalaiset Länsi-Saksaan. Irlannin-kodissani säilytän aarteenani piikkilangan pätkää, jonka leikkasin tuon vuoden elokuussa Unkarin ja Itävallan väliseltä rajalta. Minulle se symbolisoi pimeyden aikakautta, jonka Eurooppa on jättänyt taakseen. Laajentumisen taas katson symboloivan edessämme koittavaa päivää.
Arvoisa presidentti, toivon, että tunnette olevanne täällä kuin kotonanne. Maanne presidenttinä toivon teidän ymmärtävän, että olette tavallaan tullut kotiin, kun olette saapunut tänne kansallispäivänne aattona. Ensi kertaa mantereemme historiassa olemme luomassa jotakin voimakasta ja uudenlaista, joka syntyy vapaiden ja täysivaltaisten kansojen vapaasta tahdosta sekä yhteisten arvojen pohjalta, mutta tällä kertaa emme miekoin emmekä asein. Nuorukaisena opiskelitte Strasbourgissa. Minulla onkin suuri ilo pyytää Euroopan parlamentin puolesta miestä, joka kerran istui pulpetissa, nousemaan nyt puhujakorokkeelle maailman suurimman vaaleilla valitun monikansallisen parlamentin eteen jakamaan kanssamme tunne syntymäisillään olevasta Euroopasta.
(Suosionosoituksia)

Ferenc MADL
Arvoisa puhemies, aivan ensiksi haluaisin ilmaista vilpittömät kiitokseni Euroopan parlamentille Unkarin vuoden 1956 kansannousun muistamisesta. Puhun täällä täysistunnossa teille ensi kertaa unkariksi. Toivon mukaan unkarista tulee pian yksi Euroopan unionin virallisista kielistä.

Luvallanne aion kuitenkin hyödyntää tätä mahdollisuutta jo nyt ja jatkan puhettani unkariksi. Teillä on tilaisuus kuunnella sitä englanniksi toivottavasti hyvän tulkkauksen ansiosta.

Puhemies.
Arvoisa presidentti, kiitän teitä näistä huomioista ja siitä muistutuksesta, että vuoden 1956 henki - jota kuvailitte niin kauniisti - elää nykyäänkin eurooppalaisissa arvoissamme.

(Juhlaistunto päättyi klo 12.34.)

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Elmar Brokin laatima perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietintö (A5-0329/2002) Euroopan parlamentin ja neuvoston välisestä toimielinten sopimuksesta, joka koskee Euroopan parlamentin oikeutta saada neuvoston arkaluonteisia tietoja turvallisuus- ja puolustuspolitiikan alalla ja työjärjestykseen tehtävistä muutoksista (2002/2130(ACI)).

Brok (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, jos tämä mietintö hyväksytään, joudumme tuntemattomille vesille. Miksi tuntemattomille vesille? Sen vuoksi, että saamme mahdollisuuden tarkastella neuvoston kanssa tehdyn toimielinten välisen sopimuksen perusteella salaisia sotilasasiakirjoja ja päästä käsiksi tiettyihin tietoihin, jolloin saatamme kehittää menetelmiä parlamentaarisen valvonnan ulottamiseksi näihin kysymyksiin. 
Tästä on neuvoteltu jo vuosia, ja haluankin kiittää etenkin puheenjohtajavaltiota Ruotsia, joka on enää vain kaukainen muisto, sekä puheenjohtajavaltiota Espanjaa niiden tuesta, jonka ansiosta olemme saaneet mahdollisuuden keskustella aiheesta tänään. 
Mietintö ei toki ole täydellinen. Olemme tulossa uudelle alueelle, minkä vuoksi myös oppimisella on sijansa. Meidän ei kuitenkaan pidä mennä näin alussa liian pitkälle, koska ala on kovin hankala, ja panoksena ovat Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja kaikkien kansalaisten turvallisuusintressit. Sen vuoksi kaikkien, sekä neuvoston että parlamentin, on ensin opittava, miten työskennellä yhdessä ja rakentaa luottamusta siten, että välttämättömät tiedotus- ja valvontaprosessit voidaan käynnistää tältä pohjalta. 
Sen vuoksi olemme tehneet selväksi myös sen, ettei kumpikaan osapuoli voi päättää sopimusta kahden vuoden kuluttua mahdollistaakseen uuden sopimuksen luonnostelun saadun kokemuksen pohjalta, joten kyseessä ei ole pysyvä sopimus vaan vain ensiaskel tässä maiden sisäistä turvallisuutta koskevassa arkaluonteisessa kysymyksessä. 
Lisäksi on tuotu selväsanaisesti esiin, että tämä ulko-, turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa koskeva sopimus ei vaikuta tuleviin sopimuksiin sisäisiä politiikkoja koskevien sisäisten tietojen avoimuudesta. Kuten on jo todettu, myös näissä kysymyksissä on saatava aikaan sopimuksia. Haluan tehdä täysin selväksi, että mielestäni on täysin mahdollista, jos kohta välttämätöntä, että toimia toteutetaan niillä sisäpolitiikan alueilla, joihin liittyy erityisen arkaluonteisia kysymyksiä kolmansien maiden mahdollisen osallistumisen vuoksi, ja että niillä voitaisiin jo ensi yrittämällä mennä paljon pidemmällekin kuin tässä asiakirjassa on esitetty. 
Olemme mielestäni saavuttaneet täällä jotakin sellaista, joka kestää varmasti vertailun kansallisten parlamenttien aikaan saamien vaatimusten kanssa, ja uskon, että myös niillä turvallisuusvaatimuksilla, joita meidän on kehitettävä parlamentissa, on taatusti osansa siinä, että kykenemme vastaamaan vaatimuksiin. Parlamentin erityisvaliokunnan viiden jäsenen on niin ikään käytävä jäsenvaltioissaan läpi turvallisuustarkastukset. Kuten näette, tässäkään ei ole olemassa erillisiä sääntöjä. Tilannetta voidaan verrata parlamentin kansallisten jäsenten tilanteeseen. Voimme tältä pohjalta löytää ratkaisut, joiden avulla pääsemme eteenpäin. 
Kehottaisin teitä antamaan tukenne sekä työjärjestyksen muuttamista koskevalle päätökselle että itse sopimukselle. Kehottaisin teitä hylkäämään yhden tarkistuksista, sillä se koskee kumman tahansa osapuolen tekemien rikosten äärimmäistä kysymystä. Tämä saattaa nousta esiin aina, kun on kyse julkisten varojen ja julkisten asiakirjojen käsittelystä. Tätä säädellään muualla, ei työjärjestyksessä, joten sitä ei tarvitse säädellä tässä yhteydessä. On paljon asianmukaisempaa toimia sen perinteisen periaatteen mukaan, että toimiin ryhdytään kaikkia rikoksiin syyllistyneitä kohtaan. Luotamme toki viime kädessä niiden omaantuntoon, jotka tietävät rikoksia tapahtuneet, ja siihen, että he puhuvat asiasta suoraan, jotta voidaan ryhtyä toimiin rikollisia vastaan. 
Minusta tämä merkitsee askelta kohti oman ulko-, turvallisuus- ja puolustuspolitiikkamme avoimuuden ja valvonnan lisääntymistä. Jos joku olisi väittänyt viisi tai kymmenen vuotta sitten, että tulemme neuvottelemaan tällaisen valiokunnan perustamisesta Euroopan parlamenttiin, en olisi uskonut sitä mahdolliseksi. Tämä osoittaa, miten pitkälle koko Euroopan unioni on tullut Amsterdamin sopimuksen ja turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa käsitelleen Kölnin huippukokouksen jälkeen. Tämä on osoitus myös oikeasuhtaisesta parlamentaarisen valvonnan tarpeesta. Sen vuoksi kehottaisin parlamenttia tukemaan tätä aloitetta.

Martin, Hans-Peter (PSE).
Arvoisa Euroopan parlamentin puhemies, ei, arvoisa EB:n EB, arvoisa Euroopan parlamentin puhemies, ei vaan EB, EB. Mitä tämä oikein on? Voidaan joko perustella, että tämä on valtion etujen mukaista, kuten teki Elmar Brok, jota olen aina arvostanut paljon sekä täällä parlamentissa että muissa ammatillisissa yhteyksissä, tai sitten voidaan hieman kommentoida menettelyä ja sitä, miten tämä sopimus on saatu aikaan, ja miettiä, miksi aina jokin takoo mielessäni ?EB, EB?, kun ajattelen ?EP:tä?.
Meillä on totisesti aihetta varovaisuuteen. Olen tyytyväinen siihen, että tämä sopimus antaa parlamentille hieman aiempaa enemmän valtaa ja että se antaa mahdollisuuden tiettyjen asiakirjojen tutkimiseen. En halua ottaa sitä riskiä, että tämän EB:tä hokevan pikkumiehen myönnetään olevan oikeassa, että Euroopan parlamentin, EP:n, katsottaisiin olevan sama asia kuin EB, Elmar Brok.
Miksi otan tämän esille, ja miksi, niin oudolta kuin se saattaakin tuntua, nuo lyhenteet mielletään samaksi asiaksi? Arvoisat parlamentin jäsenet, otan tämän esille sen vuoksi, että minusta tästä ei olla neuvoteltu esimerkillisellä tavalla ja että tosiasia on, että loppujen lopuksi joudumme ?ota tai jätä? -tilanteeseen. Monella jäsenellä oli tuskin mahdollisuutta osallistua neuvotteluprosessiin, ja ennen kaikkea nyt jälleen kerran EB:llä on pääsy sisäisiin asiakirjoihin, ja kuten hän itsekin totesi, hän on tyytyväinen siihen, että vain ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan jäsenet ovat mukana, kun taas Euroopan parlamentti EP on jätetty ulkopuolelle. 
Voimme tulla toimeen ja meidän on voitava tulla toimeen näiden huomautusten kanssa, sillä tämä voidaan varmasti nähdä mahdollisuutena, mutta minun nähdäkseni - enkä ole ainoa - mietintö antaa myös joitakin takeita. Sen perusteluosassa todetaan seuraavaa: ??on erittäin tärkeää, että itse sopimuksessa määrätään sen tarkistamisesta kahden vuoden kuluttua jommankumman toimielimen pyynnöstä sopimuksen täytäntöönpanosta saatujen kokemusten perusteella?. 
Toivon todella, että ne, joita asia koskee, toisin sanoen molemmat EB:t ja niiden ystävät, eivät toimi niin, että neuvosto tai kuka tahansa muu päättäisi sopimuksen yksipuolisesti, jolloin EP:llä olisi enemmän sananvaltaa tekstin uudelleen luonnostelun yhteydessä ja jolloin siitä itse asiassa tulisi täysin lentokykyinen, kuten joku aiemmin sitä nimitti. Kullakin valiokunnalla pitäisi olla sananvaltaa, ja parlamentissa esitetyt toisistaan huomattavasti poikkeavat näkökannat olisi otettava tasapuolisesti huomioon mainitun sekaannuksen välttämiseksi ja jotta voimme osoittaa aiemmin sanotun todeksi: sen, että olemme yhtä mieltä siitä, ettei demokratiaa voi olla ilman avoimuutta, joka pätee myös parlamenttiin.

Malmström (ELDR).
Arvoisa puhemies, kun puolitoista vuotta sitten Ruotsin puheenjohtajakaudella käydyt hankalat neuvottelut parlamentin, neuvoston ja komission välillä johtivat sopimukseen EY:n perustamissopimuksen 255 artiklasta tai neuvoston asetuksesta (EY) N:o 1049/2001, otettiin merkittävä askel eteenpäin. Yhteinen lainsäädäntö säännöistä, jotka koskevat kansalaisten mahdollisuutta tutustua asiakirjoihin, oli merkittävä askel Euroopan toimielinten valvonnan ja niihin kohdistuvan luottamuksen lisäämisessä. Avoimuus on demokratian perusta ja ennakkoedellytys sille, että kansalaiset voivat seurata julkista päätöksentekoa ja osallistua siihen. Voimme näin ollen lisätä luottamusta EU:n yhteistyöhön ja tuon yhteistyön oikeutusta, jotka valitettavasti ovat molemmat huonoissa kantimissa, kuten tiedämme. 
Me liberaalit vaadimme aina maksimaalista avoimuutta. Lainsäädännössä oli useita kohtia, joihin emme olleet täysin tyytyväisiä, ja meistä asiakirjojen luovuttamiseen liittynyt pelko oli liioiteltua.
Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka on kehitysvaiheessa. Kansalaiset ja toimittajat tuntevat suurta mielenkiintoa näihin kysymyksiin. On selvää, että eräitä asiakirjoja ei voi tehdä julkisiksi, vaan ne on säilytettävä luottamuksellisina. Myös me ymmärrämme tämän. Se, että pienellä jäsenten ryhmällä on mahdollisuus tutustua tällaisiin erittäin arkaluonteisiin asiakirjoihin, on kuitenkin yksi keino taata jonkinasteinen, tosin rajallinen, parlamentaarinen valvonta tällä alalla, mikä siten asettaa paineita neuvostolle. 
Tässä mielessä esittelijä Brokin ehdotus merkitsee täysin järkevää sopimusta. ELDR-ryhmän mielestä on kuitenkin tarpeen varmistaa, ettei näiden asiakirjojen automaattisesta toimittamisesta tälle pienelle erityisvaliokunnalle muodostu tapaa. Myös kaikkien muiden, kuten kansalaisten, toimittajien ja muiden asianosaisten olisi niin ikään saatava käyttöönsä suurin osan niistä. Vain muutamat todella tärkeät ja arkaluonteiset asiakirjat olisi voitava toimittaa tälle pienelle piirille. 
Olin iloinen esittelijä Brokin huomautuksesta, että meidän olisi arvioitava tarkoin tätä sopimusta. Arviointi voisi tapahtua avoimuussääntöjen yleisen tarkistamisen yhteydessä. Siten tulemme toivon mukaan huomaamaan, ettei avoimuus periaatteena ole mitenkään vaarallista.
Frahm (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, me parlamentissa ja muissa EU:n muissa toimielimissä keskustelemme hyvin virallisissa tilanteissa siitä, miten meidän olisi tuotava EU:ta lähemmäs kansalaisia. Yksi tapa olisi antaa kansalaisille mahdollisuus osallistua EU:n koko päätöksentekoprosessiin EU:n toimielimissä ja toimielinten välillä sekä tuoda panoksensa ja osallisuutensa siihen. Ennakkoedellytys sille, että kansalaiset voivat ottaa osallistujan roolin, on, että he saavat käsityksen päätösten tekoa edeltävistä vaiheista. Sen vuoksi periaate mahdollisuudesta tutustua asiakirjoihin on niin tärkeä. 
Kuten kollegani Malmström totesi, me kaikki tiedämme, että juuri luottamukselliset asiakirjat ovat vaikeasti saatavilla. Euroopan parlamentti on mielestäni kuitenkin joutunut kaltevalle pinnalle. Olemme joutuneet asemaan, johon meidän ei olisi pitänyt joutua. Kansalaisten edustajina ja demokratian puolestapuhujina ja toimielimenä, jonka pitäisi olla hankkeen demokraattinen tukijalka, olemme nyt joutuneet alueelle, jolla kansalaisilla ei ole mahdollisuutta tutustua asiakirjoihin, vaan tuo mahdollisuus on vain meillä tai pienellä piirillä, kuten olemme myöntäneet. Tällä tavoin olemme osasyyllisiä siihen, että otamme omat etumme tai tarkemmin sanottuna parlamentin jäsenistä muodostuvan pienen ryhmän edut huomioon Euroopan kansalaisten etujen kustannuksella ja vähennämme siten heidän mahdollisuuttaan osallistua demokraattiseen prosessiin.
Kuten eräs toinen kollegani PSE-puolueesta asian ilmaisi, asiakirjojen julkista saatavuutta ja valvontaa koskeva prosessi on tapahtunut kokonaan suljettujen ovien takana. Tämä jo sinänsä on ongelma puhuttaessa nimenomaan asiakirjojen avoimuudesta, niiden julkisesta saatavuudesta ja valvonnasta. Sen vuoksi en lämpene tälle mietinnölle.

Hautala (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, esittelijämme, tämän sopimuksen neuvottelija, kollega Brok totesi jo, että tässä liikutaan uudella alueella. Hän myös totesi, että tätä sopimusta voidaan jomman kumman osapuolen toimesta ehdottaa tarkistettavaksi kahden vuoden päästä, mutta haluaisin silti oman ryhmäni nimissä kiinnittää huomiota niihin heikkouksiin, joita tähän järjestelyyn liittyy jo sen syntyvaiheessa. Sopimuksessa nimittäin viitataan siihen, että tämä sopimus perustuisi ikään kuin jäsenvaltioissa oleviin parhaisiin käytäntöihin. Tämän täytyy tarkoittaa sitä, että Euroopan parlamentille taattaisiin maksimaalinen oikeus tutustua turvallisuus- ja puolustuspolitiikan salaisiin asiakirjoihin, mutta haluan herättää kysymyksen siitä, että tuleeko näin todella tapahtumaan.
Viittaan siihen, että tällä sopimuksella neuvosto varaa itselleen erittäin suuren valtuuden päättää, mitä asiakirjoja se tosiasiassa toimittaa tälle Euroopan parlamentin pienelle erityisvaliokunnalle. Voin kuvitella, että taustalla on keskusteluita, joita on käyty neuvoston ja Naton välillä. Monin tavoin näyttää siltä, että Naton piiristä esitetyt toivomukset ja vaatimukset ovat hyvin pitkälle sanelleet tämän sopimuksen sisällön. Mielestäni tässä ei välttämättä ole toteutunut Euroopan parlamentin etu.
Kollegat ovat mielestäni aivan oikein ottaneet esille sen, että Euroopan parlamentti ei myöskään voi varata itselleen kaikkia oikeuksia toteuttaa kansalaisten puolesta ulko- ja puolustuspolitiikan demokraattista ja julkista valvontaa. Joskus minusta tuntuu siltä, että tätä sopimusta neuvoteltaessa on ajateltu, että nämä asiat eivät kuulu kansalaisille, vaan että parlamentin pieni valiojoukko ottaa täyden vastuun näistä asioista; sen takia olenkin jättänyt tarkistuksen, jonka esittelijä jo mainitsi. Haluaisin nimittäin korostaa, että niiden työjärjestykseen sisältyvien poikkeusten, joille Euroopan parlamentin jäsenet tämän sopimuksen nojalla alistetaan, täytyy tiukasti liittyä avoimuusasetuksessa mainittuihin salaisiin, niin sanottuihin arkaluonteisiin asiakirjoihin, eikä mihinkään muihin.
Euroopan parlamentin jäsenten oikeutta saada tietoa ulko- ja turvallisuuspolitiikan asioista - oikeutta, joka heille on jo taattu perustamissopimuksen artiklan 21 nojalla - ei myöskään voida tällä sopimuksella heikentää. Lopuksi on äärimmäisen tärkeää korostaa, että mikäli näissä salaisissa tiedoissa tulisi esiin jotakin rikolliseen toimintaan viittaavaa, mikään ei saa estää Euroopan parlamentin jäsentä ottamasta yhteyttä viranomaisiin. Pyydän, että tätä tarkistusta 2, joka on laajempi kuin valiokunnan esittämä, tuetaan.

Bonde (EDD).
Arvoisa puhemies, PPE:n kokouksessa Estorilissa peräänkuulutettiin täydellistä avoimuutta neuvoston lainsäädäntöprosessiin. Sen vuoksi kaikki merkittävät poliittiset puolueet tukevat avoimuutta, joka otettiin esityslistalle tanskalaisten äänestettyä Maastrichtin sopimusta vastaan 2. kesäkuuta 1992. Monilla aloilla on tapahtunut edistystä, mutta monissa kysymyksissä odotamme kovasti eteenpäin menoa. Komissio on nyt julkaissut esityslistansa ja pöytäkirjansa kokouksista, joissa päätökset tehdään. On tärkeää saada tietää, kuka on sanonut mitäkin ja miten kukin on äänestänyt. Komission jäsenet ovat tilivelvollisia kansalaisille. Neuvosto on toimittanut pöytäkirjoja työryhmän avoimuuskeskusteluista. Meillä on oltava sama oikeus tutustua myös muiden työryhmien työasiakirjoihin ja pöytäkirjoihin, ja niiden on oltava saatavilla välittömästi, jotta voimme seurata asioiden kulkua ennen lakien hyväksymistä.
Keskustelemme parhaillaan kompromissiehdotuksesta parlamentin oikeudesta tutustua luottamuksellisiin tietoihin, mutta uudet säännöt saattavat rajoittaa tuota oikeutta, jonka EY:n perustamissopimus takaa kaikille parlamentin jäsenille. Edistyisimme tässä uskoakseni nykyistä enemmän viemällä asian Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen, kuten on tehty hyvin menestyksellisesti varsinaisten sopimusten yhteydessä. Sen vuoksi en aio äänestää kompromissin puolesta. 
Euroopan parlamentti ei ole rehellisesti sanottuna koskaan saavuttanut mitään edistykseen liittyvää neuvotteluteitse. Jotkut yksittäiset parlamentin jäsenet ovat harjoittaneet painostusta yhdessä oikeusasiamiehen ja sellaisten aktiivisten kansalaisten kanssa, jotka ovat voittaneet oikeusjuttuja toistamiseen. Eniten edistystä olemme saavuttaneet juuri Luxemburgissa sijaitsevassa yhteisöjen tuomioistuimessa, emme neuvoston, komission ja parlamentin välisissä neuvotteluissa. Tämä on surullinen tosiasia. Euroopan parlamentti on aina valmis esittämään vaatimuksia, mutta se vaikenee aina silloin, kun, kuten nyt, sille tarjoutuu mahdollisuus puitesopimuksen tekoon tai sopimiseen avoimuusasetuksesta, mikä tuo mukanaan riskin siitä, että Tanskassa ja Ruotsissa tätä nykyä yleisesti saatavilla olevia asiakirjoja pidetään salaisina heti, kun ne toimitetaan EU:lle. 
En ole tyytyväinen myöskään uuteen sopimukseen ja kehottaisinkin ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokuntaa viemään tämän kysymyksen yhteisöjen tuomioistuimeen niiden asiakirjojen osalta, joita emme voi saada käsiimme. Näitä ovat ehdokasvaltioiden mukautumista EU:n lainsäädäntöön koskevat seulontakertomukset, jotka ovat erittäin hyvä esimerkki asiakirjoista, joita kaikkien täällä istuntosalissa sekä ehdokasvaltioiden parlamenteissa olisi voitava tutkia. Epäilen, että saisimme uusien sääntöjen perusteella oikeuden tutustua niihin. En voi uskoa, että yhteisöjen tuomioistuin epäisi meiltä oikeuden saada käyttöömme asiakirjoja, jotka ovat selkeä osa lainsäädäntöprosessia. Saavutamme mielestäni enemmän edistystä vastarintaan ryhtymällä kuin tyytymällä kehnoon kompromissiin.

Turco (NI).
Arvoisa puhemies, haluan esittää esittelijä Brokille suurkiitokset siitä, että hän teki yhdessä Euroopan parlamentin puhemiehen kanssa aloitteen sellaisen entistä selkeämmän ja yksityiskohtaisemman kehyksen luomisesta, jonka avulla voitaisiin säädellä parlamentin oikeutta tutustua neuvoston arkaluonteisiin asiakirjoihin. Vaikka sopimuksessa on puutteita, kuten esittelijä itse huomautti sanoessaan, että parlamentti joutui tekemään myönnytyksiä neuvostolle, on se ainakin yksi askel eteenpäin kohti demokraattisen valvonnan lisääntymistä. 
Minusta on kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan jäsenenä täysin käsittämätöntä, että parlamentilta pitäisi täysin suoraan kieltää oikeus tutustua oikeus- ja sisäasioita koskeviin asiakirjoihin, sillä kyse on juuri siitä alasta, jota koskevat säännöt vaikuttavat suoraan kansalaisten oikeuksiin ja vapauksiin. 
Oikeus- ja sisäasioiden neuvoston kokouksessa 14. ja 15. lokakuuta keskusteltiin huumausaineita koskevasta puitesopimuksesta, mutta tuoreimmat rekisterissä saatavilla olevat asiakirjat ovat peräisin kesäkuulta. Sen jälkeen monia asiakirjoja on ollut kierrossa, mutta Euroopan parlamentti ei ole nähnyt niistä yhtäkään. 
Miksi kansalaisilta evätään oikeus saada tietää, millaista kompromissia puheenjohtajavaltio Tanska on esittänyt? Ehkä se johtuu pelosta, että kansalaiset saavat tietää, etteivät ministerit kunnioita hallituksiltaan, parlamenteiltaan ja kansalaisiltaan saamiaan mandaatteja neuvoston suljettujen ovien takana ja että he sen vuoksi tekevät Euroopassa sitä, mitä he eivät uskalla tehdä jäsenvaltioissaan. 
Ei edes Tanskan oikeusministerillä Lene Espersenillä ollut rohkeutta kuvailla tänään tuon kompromissin sisältöä kansalaisvapauksien ja -oikeuksien valiokunnalle. Sitten vielä yksi esimerkki: ainakin 20 niistä 39 asiakirjasta, joista keskusteltiin oikeus- ja sisäministerien kokouksessa 14. ja 15. lokakuuta, on jäänyt julkistamatta rekisteriin. 
Katsomme, että on tehtävä loppu tällaisesta kohtelusta, jota ovat saaneet osakseen Euroopan parlamentti ja sen valinneet kansalaiset, joita neuvosto nyt häpeällisesti edelleen nöyryyttää.

Titford (EDD).
Arvoisa puhemies, päinvastaisista pyrkimyksistä huolimatta turvallisuus ja puolustus ovat Eurooppa-neuvostolle kuuluvia asioita. Parlamentilla ei ole tässä valtaa, sen koommin lainsäädännöllistä kuin budjettivaltaakaan. Lisäksi on sanottava, että parlamentin tehtävänä on perussopimusten nojalla valvoa komission toimintaa. Sen vastuualue ei ulotu neuvoston toiminnan valvomiseen tai tarkistamiseen. Neuvoston jäsenten toiminnan valvonta kuuluu yksittäisille kansallisille parlamenteille. Jäsenvaltioiden ministerit ovat vastuussa parlamenteilleen. Vain kansalliset parlamentit voivat vaatia ministereitä tilille. 
Tältä pohjalta näyttää siltä, että parlamentin jäsenet hakevat julkisuudelta salassa olevaa tietoa itsensä pönkittämiseksi. Minusta tämä ei kuulu heille ollenkaan. Parlamentin ei pitäisi pyytää tällaisia tietoja, eikä neuvoston pitäisi niitä luovuttaa. 
Edellä mainitulla on myös laajemmat seuraukset. Tietoja ei pitäisi luovuttaa kaikille jäsenille, vaan parlamentin jäsenten joukosta valitulle etuoikeutetulle joukolle. Lisäksi ne, joille noita tietoja luovutetaan, olisi vannotettava vaikenemaan, ja heitä on voitava rankaista luottamuksen pettämisestä. Tämä on paras tapa vaientaa kansalaisten edustajat. 
Keskeinen sanomani on, että jos kerran parlamentin ensisijaisena tehtävänä on komission toiminnan valvominen, niin juuri siihen parlamentin olisi keskityttävä. Näitä kysymyksiä koskeviin puheenvuoroihin jaettu aika on jo nyt naurettavan lyhyt, joten myös valvonta rajoittuu minimiin. Olisi paljon parempi, jos parlamentti keskittyisi sääntömääräisiin tehtäviinsä sen sijasta, että se tunkeutuu asioihin, jotka eivät sille kuulu. 
Parlamentin olisi siten tiedonjanossaan parempi keskittää energiansa siihen, että se vaatii lisää avoimuutta komissiolta.
Hautala (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, saanen käyttää nyt työjärjestyspuheenvuoron.
Huomasin tämän keskustelun aikana, että huomisen äänestysluettelon mukaan äänestämme myös puhemiehistön esityksestä turvallisuussäännöiksi, jotka ovat toimielinten välisen sopimuksen hyväksymisen ennakkoedellytys. Haluaisin tietää, miksei esityslistassamme ole mainittu näitä turvallisuussääntöjä. Eikö parlamentin olisi syytä keskustella niistä turvallisuussäännöistä, joista äänestetään huomenna toimielinten välisen sopimuksen ja työjärjestyksen muutosten käsittelyn yhteydessä? Minusta tällainen käytös on hyvin loukkaavaa parlamenttia kohtaan.
Puhemies. -
Arvoisa jäsen Hautala, kiitos huomautuksestanne. Minusta teidän olisi syytä huomauttaa tästä uudelleen ennen huomisen äänestyksen alkua. Minusta olisi hyvä, jos tekisitte huomenna saman huomautuksen, jotta äänestysohjelman suunnittelussa mukana olleet voisivat vastata teille.

Brok (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, nämä turvallisuussäännöt toimitettiin niiden käsittelystä vastaavalle toimivaltaiselle valiokunnalle, jossa niistä myös keskusteltiin. Sopimus voidaan myös hyväksyä tai hylätä turvallisuussäännöistä riippumatta, mutta se ei voi tulla vielä voimaan, koska noita sääntöjä ei ole vielä hyväksytty. Näin ollen toimielinten välinen sopimus voidaan joka tapauksessa hyväksyä huomenna. 
Kommentoisin nyt asiaa lyhyesti jäsenille. Käsittelemme nyt ainoastaan ulko-, turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa, joista yksikään ei ole osa lainsäädäntöä. Hyvä jäsen Bonde, sen vuoksi kyseinen valiokunta ei käsittele mitään lainsäädäntöön liittyvää asiaa, ja tältä osin jäsen Turco puhui oikeus- ja sisäasioista. Olen tuonut hyvin selkeästi esiin, että sopimuksessa suositellaan erillisen sopimuksen neuvottelemista tällä alalla, ja minusta siinä olisi mentävä paljon pidemmälle parlamentin oikeuksien huomioon ottamisessa. Jäsen Hautala on oikeassa sanoessaan, että jos tässä ei onnistuta, yksi mahdollisuus on esittää vetoomus.
Haluan muuten ohimennen huomauttaa jäsen Hautalalle ja muille, että vasta sitten, kun olemme perillä asiakirjoista, voimme arvioida niiden luokituksen perusteltavuutta. Jos huomaamme, ettei meille luovuteta asiakirjoja, joihin tutustumiseen koko parlamentilla pitäisi olla oikeus, voidaan sanoa, että luokittelu on tehty väärin ja että neuvoston käytäntöön on tultava muutos. Jos emme kuitenkaan tiedä mitään asiakirjoista, meillä ei ole mitään syytä kritiikkiin tältä osin. 
Tämän ohella on sanottava, että tuollaisiin asiakirjoihin pääsy edustaa uutta alkua sekä neuvostolle että komissiolle. Ilman tällaista järjestelyä meidän on vaikea jatkaa minkäänlaisen Euroopan ulko- ja turvallisuuspolitiikan harjoittamista. Näin ollen tässä tapauksessa on kaikkien toimielinten yhteisen edun mukaista löytää alkupiste, mistä kaikki voivat lähteä liikkeelle.

Puhemies. -
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Hans-Peter Martinin laatima perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietintö (A5-0308/2002) 
vastuuvapausmenettelyä koskevien työjärjestyksen määräysten muuttaminen (2001/2060(REG)).

Martin, Hans-Peter (PSE)
Arvoisa puhemies, vaikka tapana on ensin esittää kiitokset, sallinette minun yhdistää niihin ihmetykseni käsittelyssämme nyt olevasta mietinnöstä. Edessämme oleva tehtävä on todellakin selkeä. Meitä pyydettiin etenkin vuoden 1999 kokemukset huomioon ottaen löytämään jokin muu, yksiselitteisempi tapa, jolla komissiolle, eikä yksistään komissiolle, olisi tarkoitus myöntää vastuuvapaus tulevaisuudessa. Tarkoituksena oli jättää mahdollisimman vähän sijaa taktikointiin kysymyksissä, joissa pyritään vitkastelemaan, varmistaa, että hyvin selkeästi esitetyt päätösehdotukset todella johtaisivat asianmukaisiin tuloksiin ja ettei epävarmoja alueita jäisi ollenkaan.
Parlamentin kanssa työskenteleminen opettaa, että siellä kiinnitetään ensisijainen huomio kompromisseihin, joihin olemmekin hyvin ponnekkaasti pyrkineet. Tästä haluan kiittää parlamentin virkailijoita, jotka hyvin antaumuksellisesti pyrkivät löytämään uusia sanamuotoja ja ehdotuksia, omia kollegoitani, joilla oli osansa tässä prosessissa, joka kesti tällä välin lähes vuoden - sillä emme ole työssämme yhtä nopeita kuin Elmar Brok -, sekä muiden puolueryhmien jäseniä, jotka ovat tuoneet panoksensa tähän työhön. 
Kompromissi tarkoittaa antamista ja ottamista ja sitä, että on vähäiset mahdollisuudet ottaa osaa prosessiin, jos kuulut lehterille tai jos jonkin muun sattuman oikusta satut kuuntelemaan puheita. Olen kuullut, että talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtajan viime hetkellä jättämät tarkistukset - mikä on vastoin kompromissin ylevää tarkoitusta - on nyt tarkoitus peruuttaa viipymättä. Jos ihmetellään, miksei esittelijä ole tästä tietoinen, se liittyy erääseen toiseen parlamentin käytäntöön, nimittäin siihen, että tällaiset viimehetken sopimukset tehdään usein täysistunnon ulkopuolella ja että ne eivät ole aina täysin avoimia. Saamme kuitenkin piakkoin tietää tuosta peruuttamisesta.
On myös eräs toinen asia - ja katselenkin nyt ympärilleni nähdäkseni jäsen Bourlangesin, jonka kanssa kävin suurimman osan neuvotteluista. Neuvotteleminen onkin jotakin, mitä osaan tehdä.
(Jäsen Bourlangesin välihuomautus.)
Kenties myös jäsen Bourlanges kuulee tämän. Sitten on vielä eräs asia: voin tarjoutua peruuttamaan kohta kohdalta -äänestystä koskeneen pyyntömme sen aiheen kohdalta, joka on hyvin tärkeä jäsen Bourlangesille ja hänen edustamalleen PPE-puolueelle. Toisin sanoen kohta kohdalta -äänestystä ei järjestetä heille niin tärkeästä aiheesta. On sanomattakin selvää, että näin toimitaan sen toivossa, että pääsemme juuri haluamaamme tulokseen, eli laajan tuen saamiseen tälle mietinnölle. Tilanne on se, että ellemme saa 314:ää ääntä, emme pääse kestävään kompromissiin emmekä etene ponnisteluitta. Minusta on tärkeää paitsi saada aikaan yksiselitteiset säännöt komissiota varten myös - tämä liittyy työjärjestyksen 93 a artiklaan, johon haluaisin mielelläni vielä palata - myös huolehtia siitä, että parlamentti vihdoinkin osoittaa neuvostolle entistä selvemmin vahvuutensa asioissa, joissa neuvostolla on toimeenpanovalta, ja tähän meidän olisi kiinnitettävä huomiota. Tämä on käsittääkseni mietinnön toinen pilari, jos tuota termiä nyt tosiaan on käytettävä. Näin ollen toivon totisesti, että meille kerrotaan täysistunnon ulkopuolella tehdyistä kompromisseista ja että jäsen Bourlanges - sillä onhan hänenkin nimensä puhujalistassa - ilmoittaa hyväksyvänsä sen, jolloin pääsemme tässä asiassa tyydyttävään ratkaisuun.

Mulder (ELDR)
Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin onnitella esittelijä Martinia. Minun on todettava, että muodostimme hyvän tiimin. Aihe oli äärimmäisen monitahoinen ja vaikeaselkoinen, mutta olen iloinen, että meillä on nyt edessämme mietintö, jolle voimme antaa laajan tukemme.
Vastuuvapauden myöntäminen komissiolle ja muille elimille on Santerin komission romahduksen jälkeen saanut erityisen aseman Euroopan poliittisessa elämässä. Santerin komission romahdusta edeltäneisiin vuosiin verrattuna vastuuvapausmenettely on nyt yksi vuoden poliittisista kohokohdista. EY:n perustamissopimuksen mukaan se näyttäisi olevan lähes puhtaasti hallinnollinen menettely, mutta komissio ja kaikki parlamentin jäsenet tietävät, ettei näin ole. Nykyisin kyse on poliittisesta tapahtumasta. Jos vastuuvapautta ei myönnetä vuoden loppuun mennessä, on se selvä poliittinen signaali komissiolle. Näin ollen parlamentissa käytävät keskustelut komission poliittisista ja muista tehtävistä ovat minusta ehdottoman välttämättömiä. 
Millaisia sääntöjä vastuuvapauden myöntämiseen olisi yleisesti ottaen syytä soveltaa? Menettelyn ei pitäisi olla liian monimutkainen, ja jokaisen jäsenen olisi kyettävä ymmärtämään sitä. Toiseksi kunkin jäsenen on ymmärrettävä äänestysten seuraukset. Kolmanneksi komission toiminnasta olisi tehtävä selkeä poliittinen arvio N + 2 -vuonna, toisin sanoen kahden vuoden kuluttua talousarvion toteuttamisesta. Perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan antama lausunto täyttää mielestäni nämä kriteerit. Hyväksyn tulokset, joiden puolesta aiomme äänestää. Oikeansuuntainen on minusta myös ehdotettu määräaika, jonka mukaan vastuuvapaus myönnetään tai myöntämistä lykätään huhtikuussa, ja lopullinen päätös tehdään lokakuussa.

Schreyer
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, vaikka parlamentin kuuluu itse keskustella omasta työjärjestyksestään, haluan tarttua tilaisuuteen ja sanoa siitä muutaman sanan. Vastuuvapausmenettelyllä on luonnollisesti erittäin suuri merkitys komissiolle, ja se sisältyy jopa EY:n perustamissopimukseen. Nyt sillä on sijansa varainhoitoasetuksessa, jossa se on esitetty entistä selkeämmin, joten meillä on nyt kaksi oikeusperustaa, jotka on luonnollisesti molemmat otettava huomioon päätöksiin pyrittäessä. Minun on täten otettava esiin kysymys siitä, ovatko kaikki jätetyt tarkistukset näiden oikeusperustojen mukaisia.
Parlamentti on kahtena edellisenä vuotena neuvotellut neuvoston ja tilintarkastustuomioistuimen kanssa ja tehnyt hyvin perusteellista työtä varainhoitoasetuksen muuttamisen parissa. Nyt on vihdoin päästy hyvään ja selkeään tulokseen. Varainhoitoasetuksen 146 artiklassa säädetään seuraavaa: ?Ennen vuoden n+2 huhtikuun 30 päivää Euroopan parlamentti myöntää neuvoston määräenemmistöllä antamasta suosituksesta komissiolle vastuuvapauden varainhoitovuoden n talousarvion toteuttamisesta. Jos 1 kohdassa säädettyä määräaikaa ei voida noudattaa, Euroopan parlamentti tai neuvosto antaa komissiolle tiedon siitä, miksi päätöstä on täytynyt lykätä. Jos Euroopan parlamentti lykkää vastuuvapauden myöntämistä koskevaa päätöstä, komissio pyrkii viipymättä toteuttamaan kaikki toimenpiteet helpottaakseen tämän päätöksen tiellä olevien esteiden poistamista.? Tähän päättyy lainaus 146 artiklasta.
Lainsäädäntöviranomaisella oli uskoakseni selkeä päämäärä, kun se valitsi tällaisen sanamuodon. Jos vastuuvapauden myöntämistä koskevaa päätöstä lykätään poikkeuksellisesti, komission on reagoitava hyvin nopeasti helpottaakseen tämän päätöksen tiellä olevien esteiden poistamista. Nyt näissä ehdotuksissa viitataan lokakuuhun, eli jopa noin puolen vuoden päähän. Tämä ei varsinaisesti vastaa 146 artiklassa tarkoitettua nopeaa toimintaa. Lykkäämismenettelyyn liittyy myös kolme muuta ongelmaa. Ensimmäinen on, että komission on huolehdittava siitä, että parlamentin perustelut vastuuvapauden myöntämistä koskevan päätöksen lykkäämiselle ovat realistisia ja toteuttamiskelpoisia. Toinen ongelma on, että jos komission on ryhdyttävä toimenpiteisiin, puoli vuotta on vielä melko lyhyt aika. Jos komission on tarkoitus löytää vastaukset ja tehdä sitoumuksia, se voi, ja sen pitäisi voida, tehdä niin nopeammin. Kolmanneksi jos näitä edellytyksiä on pidettävä työjärjestykseen sisältyvänä tavanomaisena vaihtoehtona, on luonnollisesti vaara, että lykkäämistä pidetään normaalikäytäntönä.
Haluaisin huomauttaa, että parlamentilla on jo luonnollisesti käytössään välineet, joilla se voi määrätä lisätehtäviä ja toimia komissiolle, ja niin se onkin itse asiassa tehnyt viime vuosina. Vastuuvapausmenettelyä koskevaan päätökseen liitettiin melko yksiselitteisiä vaatimuksia, joita noudattaen komissio laatii parhaillaan - ei valinnanvapaudesta vaan velvollisuudesta - seurantakertomusta, ja sen on esitettävä selkeästi, mihin toimiin se on ryhtynyt päätösesityksen mukaisesti.
Eilen illalla jätettiin tarkistuksia kysymyksestä, jonka haluaisin nimetä ?lokakuuvaihtoehdoksi?, ja tarkistukset tuovat mukanaan muitakin kysymyksiä. Sen vuoksi komissio haluaisi saada niihin hieman lisävalaistusta.
Bourlanges (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, vastuuvapausmenettely on erityisen tärkeä. Se on yksi Euroopan parlamentin tärkeimmistä toimivaltuuksista, mikä kävi ilmi parlamentin ja komission välisessä hyvin vakavassa kiistassa vastuuvapausmenettelyä koskeneesta äänestyksestä.
Minun nähdäkseni parlamentin ensisijaisena tavoitteena on jo yli 15 vuoden ajan ollut sen varmistaminen, että vastuuvapausmenettelyn avulla suoritettava valvonta on poliittista sanan tarkassa merkityksessä, toisin sanoen sellaista valvontavaltaa, joka vastaa veronmaksajien halua varmistaa, ettei julkisia varoja tuhlata, ja jossa ei ole kyse pelkästään teknisestä muodollisuudesta.
Toiseksi katsoimme, ettei vastuuvapausmenettelyn valvontaan, jota parlamentti harjoittaa myöntämällä vastuuvapauden, tule ulottaa vain komissiota vaan kaikki sellaiset elimet, joilla on oma erillinen talousarvionsa.
Kolmanneksi katsoimme, että koska EY:n perustamissopimuksessa meille myönnetään valtuudet vastuuvapauden myöntämiseen, meillä olisi oltava valtuudet myös sen epäämiseen. Näin ollen talousarvion valvontavaliokunnan ja sen puheenjohtajan Theaton, jota haluan nyt tässä kiittää, vaikutusvalta on tuonut parlamentille todellista valtaa, joten parlamentti todella vastaa täten vastuuvapauden myöntämisen kautta veronmaksajien tavoitteisiin.
Näin ollen vastuuvapausmenettelyn laajentaminen tuo monia ongelmia. Ensimmäinen on vaara, että menettely jatkuu loputtomiin ja jää tuloksettomaksi. Edessänne olevassa Hans-Peter Martinin mietinnössä esitetään kaikkien määräysten osalta suhteellisen lyhyitä ja kohtuullisia määräaikoja. Arvoisa komission jäsen, tältä osin sanoisin komissiolle, ettei se voi vaatia meitä myöntämään sille vastuuvapautta lyhyessä ajassa ja ilmoittaa samalla tarvitsevansa aikaa sellaisten päätösten tekemiseen, jotka ovat välttämättömiä parlamentin menettelyjen noudattamiseksi. Teidän on valittava: joko pyydätte lisäaikaa, jolloin myönnämme vastuuvapauden myöhemmin, tai nopeutatte omaa toimintaanne, jos haluatte vastuuvapauden nopeasti. 
Toinen ongelmamme koskee kolmen eri äänestyksen välistä johdonmukaisuutta: kyse on vastuuvapautta, tilien hyväksymistä ja vastuuvapauspäätöstä koskevista äänestyksistä. Yhtä ja ainoaa päätöstä varten on kolme eri äänestystä, mikä saattaa aiheuttaa epäjohdonmukaisuutta niiden välillä. Tässä mietinnössä, jolle PPE-DE-puolue antaa täyden tukensa, ongelma ratkaistaan yhdistämällä vastuuvapausmenettely ja tilien hyväksymistä koskeva menettely sekä antamalla puhemiehelle mahdollisuus kieltäytyä äänestämästä sellaisesta päätöksestä, joka on vastoin parlamentin myöntämää vastuuvapautta koskevan äänestyksen määräyksiä. 
Kolmas ongelma, joka oli kaikkein vakavin ja johon olemme törmänneet useaan otteeseen, koski äänten enemmistöä. Aina, kun meillä oli mahdollisuus myöntää vastuuvapaus, lykätä sen myöntämistä tai evätä se, eteemme tuli kaksi riskiä: toinen oli, ettei yhtäkään ääntä voitaisi hyväksyä, jos sekä komission että parlamentin enemmistö äänestäisi vastaan kaikissa kolmessa vaihtoehdossa. Näin ollen jouduimme umpikujaan. Toinen riski liittyi äänten tasapuolisuuteen sekä valiokunnassa että parlamentissa EY:n perustamissopimuksen velvoittaessa meitä päätöksentekoon. 
Tässä mietinnössä ei ratkaista ongelmaa täysin tyydyttävästi, vaikka se tuo siihen mielestäni parhaimman mahdollisen ratkaisun. Siinä itse asiassa ehdotetaan menettelyn jakamista kahteen vaiheeseen: ensimmäisessä vaiheessa valitsemme vastuuvapauden myöntämisen tai sen lykkäämisen väliltä talousarvion valvontavaliokunnan ehdotuksen mukaisesti. Jos vastuuvapautta ei ole lykkäämisen eräpäivän umpeutuessa myönnetty toisessa vaiheessa, voimme joko evätä tai myöntää vastuuvapauden. Jos toinen vaihtoehto hylätään, toinen voidaan tällöin hyväksyä, jolloin vältämme umpikujan, jonka kanssa olemme jatkuvasti talousarvion valvontavaliokunnassa leikitelleet. Tämä on erittäin hyvä järjestely, ja tuemme voimakkaasti pääpuolueiden saavuttamaa kompromissia. Tältä osin haluan kiittää etenkin esittelijää hänen kommenteistaan, joita hän teki kohta kohdalta -äänestystä koskevan pyyntönsä peruuttamisesta. Kompromissia voidaan pitää saavutuksena, josta pidämme kiinni, ja kiitämme, teitä siitä, että myös te pidätte siitä kiinni. Hyvä jäsen Martin, toivotan teille onnea.

Morgan (PSE).
Arvoisa puhemies, talousarvion valvontavaliokunnan taustavaikuttajina, ja koska vielä useampi ihminen kuuntelee meitä tänä iltana, yritän selittää heille, mistä tässä on kyse, sillä talousarvion valvonta ja vastuuvapaus ovat täysin outoja termejä tavallisille ihmisille.
Yksi Euroopan parlamentin ensisijaisista tehtävistä on arvioida komission toimintatapaa. Meidän tehtävänämme parlamentissa on varmistaa, että komissio hoitaa työnsä kunnolla. Sen vuoksi kun väitetään, ettei komissio ole kansalaisten valitsema, voimme todeta, että komissio on valvontamme alainen ja että komission jäsenet ovat meille tilivelvollisia. Eräs muodollisista vastuutehtävistämme on myöntää vastuuvapaus talousarvion toteuttamisesta. Meidän on voitava tehdä tiliä meidät vallinneille kansalasille ja kertoa, miten heidän rahojaan kulutetaan. 
Talousarvion valvontavaliokunta on ensisijaisesti vastuussa edellä mainitun tehtävän hoitamisesta Euroopan parlamentin puolesta: tarkistamme budjettiotsakkeita, tutkimme mahdolliset skandaalit, seuraamme varojen tuhlausta ja pyrimme selvittämään, miksi prosessit ovat niin monimutkaisia ja hankalia.
Juuri vastuuvapausmenettely johti vuonna 1999 siihen, että tuolloisen komission oli pakko erota. Tästä koko prosessi alkoi. 
On kuitenkin vaarana, että - meidän ei pidä suhtautua naiivisti tapahtumiin - koko prosessi menee myttyyn vieläkin ikävämpien tai poliittisten motiivien takia. Vastuuvapauden myöntämisen lykkäämisestä ja lisätietojen vaatimisesta on tullut lähes tapa talousarvion valvontavaliokunnassa. Tällöin meillä on tätä nykyä kolme vaihtoehtoa, kun niitä aiemmin oli kaksi: saatoimme joko myöntää vastuuvapauden tai evätä sen. Nykyään voimme joko myöntää tai evätä vastuuvapauden taikka lykätä sen myöntämistä, kuten jäsen Bourlanges selvitti. Olisi paljon yksinkertaisempaa, jos meillä olisi vain kaksi vaihtoehtoa, mitä meille onkin tänään esitetty. 
Komission jäsen teki osuvan huomautuksen todetessaan, että komissio voisi kenties noudattaa määräaikoja nykyistä nopeammin. Minusta tämän lokakuisen istuntojakson ei pitäisi olla se ajankohta, jolloin vastaus olisi viimeistään saatava. Tämä on myöhäisin aika, jolloin parlamentti tekee päätöksensä. Meidän ei tarvitse pitäytyä lokakuussa, mutta päätös on tehtävä viimeistään silloin. Tässä on hienoinen tulkintaero. On selvää, että me kaikki haluamme saada prosessin päätökseen ennen kesää. On myös oikein vaatia komissiolle tämä hengähdystauko, sillä jos jäsenet epäävät vastuuvapauden ja haluavat arvostella komissiota, tämä tarvitsee aikaa asioiden korjaamiseen. Uudella prosessilla myös varmistetaan, ettei prosessi pitkity loputtomiin, kuten on tapahtunut aiemmin. Niin tapahtui vuoden 1996 vastuuvapausmenettelyssä, joka vain jatkui ja jatkui. Nyt esitetään eräpäivää, ja parlamentille kerrotaan, että sen on siihen mennessä tehtävä päätös puoleen tai toiseen. Näin ollen tämä järjestelmä on huomattavasti entistä parempi. Tilanne on entistä selkeämpi, eikä prosessi mene myttyyn poliittisista syistä.

Virrankoski (ELDR).
Arvoisa puhemies, vastuuvapausmenettely on Euroopan parlamentin tärkeimpiä oikeuksia ja velvollisuuksia. Parlamentin on perehdyttävä taloudenpitoon ja määriteltävä, onko komissio tehnyt tehtävänsä oikein. Parlamentti ei siis perusteetta voi myöntää vastuuvapautta. Vastuuvapauden myöntäminen merkitsee, että parlamentin saamien ja hankkimien tietojen perusteella komissio on toiminut oikein. Jos myöhemmin ilmenee epäselvyyksiä, niihin voidaan aina palata, vaikka vastuuvapaus olisi myönnettykin.
Mietinnössä esitetään määräaika vastuuvapauden käsittelylle. Tämä on hyvä. Tilanne, että vastuuvapaus on vuodesta toiseen avoinna - kuten meillä viime vuosina on tapahtunut - ei osoita asiallista eikä vastuuntuntoista hallintoa.
Ongelmana on vastuuvapauden epääminen. Jos vastuuvapautta ei myönnetä ja tästä tehdään päätös, syynä on joko juridinen väärinkäytös tai poliittinen epäluottamus. Väärinkäytös edellyttää syytteen nostamista asianomaista viranomaista tai asianomaisia viranomaisia vastaan. Jos väärinkäytöstä ei osoiteta, tilit on suljettava. Jos poliittinen toiminta on vastuuvapauden epäämisen syynä, silloin komission on mielestäni erottava.
Nyt kaavailtu järjestelmä, että vastuuvapauden epäämistä seuraisi luottamuslauseäänestys, on hyvä mutta epäselvä. Jos komissio tai sen jäsen saa luottamuslauseen mutta ei vastuuvapautta, tilanne on ristiriitainen. Ristiriita voi aiheutua siitä, että vastuuvapaus voidaan evätä yksinkertaisella enemmistöllä mutta epäluottamuslause määräenemmistöllä. Siksi tätä ristiriitaa ei saisi missään mielessä tehdä mahdolliseksi.

Theato (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, esittelijä Martin on uhrannut runsaasti aikaa ja vaivaa tähän mietintöön, josta arvostan mitä suurimmin. Minulla oli esittelijän kanssa myös muutamia hyviä keskusteluhetkiä. Vastuuvapauden myöntäminen on valvontaelimenä toimivan parlamentin tärkein etuoikeus, kun on arvioitava, miten toimeenpanosta vastuussa oleva elin, lähinnä komissio, on hoitanut talousarviota. Kyse on poliittisesta toiminnasta, ei yksistään tilien päättämisestä, niin tärkeää kuin se onkin. 
Tutkimme tilintarkastustuomioistuimen kertomusten ja muiden tietojen, joista muuten osa on juuri komissiosta peräisin, perusteella, onko asetetut tavoitteet saavutettu siten, että myönnettyjä varoja on käytetty asianmukaisesti ja taloudellisesti. Korostamme puutteita, jotta ne voitaisiin korjata ja jotta niiltä voitaisiin välttyä tulevassa talousarviossa. Esittelijän mainitsemasta kolmesta vaihtoehdosta - vastuuvapauden myöntämisestä, lykkäämisestä ja epäämisestä - olen sitä mieltä, että on oikein eritellä määräajat, jotta vältytään kahdelta samaan aikaan käynnissä olevalta menettelyltä, kuten on usein aiemmin tapahtunut. Yhden menettelyn on kuitenkin oltava päättynyt ennen seuraavan alkamista, jotta molemmat vaiheet toimivat. Arvoisa komission jäsen Schreyer, määräaika on uskoakseni todella riittävän pitkä - jos otetaan huomioon myös kesätaukoon asti käytetty aika - rakentavien ratkaisujen löytämiseksi kohtuullisessa ajassa. 
Minun on todettava esittelijälle, etten voi kuitenkaan hyväksyä sitä, että vastuuvapaus on katsottava myönnetyksi, jos talousarvion valvontavaliokunnan tekemä ehdotus vastuuvapauden lykkäämisestä hylätään huhtikuun täysistunnossa. Hylkäämisen taustalla olevat syyt saattavat olla ristiriitaiset, eikä se ole välttämättä parlamentin selkeänä tavoitteena. Lisäisin vielä, että oikeudellisen yksikön lausunnossa todetaan samoin. Vastuuvapauden myöntäminen saattaisi olla väärä vastaus esitettyyn kysymykseen, ja niille, joille vastuuvapaus on tarkoitus myöntää, se saattaisi edustaa ?toisen luokan? vastuuvapautta, jos se on myönnetty ohimennen, en passant. Sen vuoksi olisin toivonut koko kolmiosaisen ehdotuksen palauttamista talousarvion valvontavaliokuntaan. Jos päätöslauselman ja äänestystuloksen välillä ilmenee ristiriitaa, kuten todetaan uuden 5 a artiklan 3 kohdassa, talousarvion valvontavaliokunnan tehtäväksi annetaan niiden poistaminen ja päätöslauselman jättäminen täysistuntoon toista käsittelyä varten. 
Ryhmäni tarkistukset on kuitenkin peruutettu, kuten täällä on jo mainittu. Minun on sen vuoksi luotettava omaan kokemukseeni todetessani, kuten aiemmin, että vaikka mietinnössä on paljon sellaista, jonka voin hyväksyä, en kuitenkaan voi äänestää sen puolesta, jos lykkäämisongelmaan ja siten vastuuvapauden myöntämisongelmaan ei löydy muuta ratkaisumallia.

Casaca (PSE).
Arvoisa puhemies, meillä on ollut jo tilaisuus kuulla monien kollegojemme korostavan vastuuvapausjärjestelyn merkitystä talousarviomenettelyssä ja osana parlamentin valtuuksia, joten en toista täällä jo sanottua vaan haluan myös omalta osaltani todeta, että näihin laajoihin valtuuksiin on liityttävä perusteellista harkintaa ja malttia niiden käytössä. Tämä on juuri se huoli, joka toi meidät tänne ja joka sai esittelijämme löytämään keinon asettaa määräaika toimillemme, jotka koskevat komission varainhoidon tutkimista. Sanoisin, että tältä näkökannalta katsottuna tuo huoli on täysin oikeutettu ja että valittu sanamuoto on täysin kohtuullinen.
Emme kuitenkaan voi unohtaa keskustelussamme, että vastuuvapausmenettelyn taustalla on päämääriä, jotka on tuotu hyvin selväsanaisesti esiin EY:n perustamissopimuksen 276 artiklassa, emmekä varsinkaan sitä, että Euroopan parlamentti tarkastaa tilit ja taseen, joista ilmenee yhteisön varat ja velat. Meidän on tältä osin muistettava myös, että Euroopan toimielinten kirjanpitojärjestelmän ja varainhoidon valvontajärjestelmän, joiden perusteella tilit ja taseet laaditaan, on oltava täysin moitteettomia ja vastattava ehdottomasti, täysin ja yksiselitteisesti korkeita kansainvälisiä laatustandardeja. Tämä seikka meidän on otettava huomioon tulevana varainhoitovuonna. 
Toinen korostamista vaativa seikka liittyy läheisesti tapaan, jolla vastuuvapaus on hoidettu edellisinä vuosina, etenkin vuonna 1999, ja se koskee ulkoistamista. Jäsen Bourlanges on itse asiassa useiden viittaustemme tekijä. Haluan tarttua myös tähän tilaisuuteen ja korostaa tämän näkökohdan merkitystä.

Rack (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, valtion- ja hallitusten päämiehet kehottivat Laekenin huippukokouksessa lisäämään Euroopan sääntelyjärjestelmän avoimuutta, selkeyttä ja ymmärrettävyyttä. Euroopan tulevaisuutta käsittelevä valmistelukunta on pyrkinyt vastaamaan tähän tehtävään, ja se on muun muassa perustanut menettelyjen yksinkertaistamisesta vastaavan työryhmän. Tänään käsittelyssä olevassa esittelijä Martinin mietinnössä tehdään hyvin selväksi, miten äärimmäisen tärkeää on, että tällainen ryhmä on perustettu ja että se saisi aikaan tuloksia. 
Ollessani vuonna 1999 yksi talousarvion valvontavaliokunnan jäsenistä sain ensikäden kokemusta siitä ongelmallisesta tilanteesta, johon työjärjestys tai ?epäjärjestyksessä olevan työn järjestys?, kuten joku saattaisi sitä kutsua, meidät kaikki aina saattoi. Tuolloin monet komission jäsenet käyttäytyivät tuomittavalla tavalla, joten vastuuvapautta ei olisi todellakaan pitänyt myöntää, mutta kohtuuden nimissä emme halunneet saattaa koko komissiota syntipukin asemaan, eikä meillä olisi ollut siihen lupaakaan. Aika, tai sitten nykyisen kollegamme Jacques Santerin kunniallinen asenne, on nyt korjannut silloiset ongelmat. Emme kuitenkaan ole ilmeisesti oppineet paljoakaan noista tapahtumista. Nyt esitetty järjestelmä ei ole edellistä selkeämpi. Se on yhtä epäselvä kuin edellinenkin, ja jos tälle halutaan näyttöä, sitä saadaan niistä tapahtumista, jotka liittyvät ponnisteluihin löytää tuolle esitykselle kompromissi. 
Runoilijoiden aateliin kuuluvan Goethen luoma Faust toteaa, että hänet tekevät hulluksi ajatukset, jotka pyörivät hänen päässään kuin myllynkivi: ?Mir wird von alledem so dumm, als ginge ein Mühlstein mir im Kopf herum?. Emme varmaankaan halua aiheuttaa tuollaista päänsärkyä Euroopan kansalaisille, emme ainakaan pitkäaikaista. Näin ollen voimme vain ottaa nyt tänään, huomenna ja tulevaisuudessakin tehtäväksemme kompromissin löytämisen, ja kehittää Euroopan tulevaisuutta käsittelevässä valmistelukunnassa malli, jonka avulla kansalaiset ja heidän edustajansa ymmärtävät, mitä vastuuvapauspäätösten poliittiset vaikutukset merkitsevät ja mitä niiden pitäisi merkitä.
Martin, Hans-Peter (PSE)
Arvoisa puhemies, on hienoa lukea ääneen vertauksia ja väittää sitten mietintöä liian monimutkaiseksi, ja kaiken lisäksi viitata jäsen Rackin tavoin siihen, että on nähnyt tarkistukset. Toki yksityiskohdat johtavat harhaan, kuten te huomattavan lainopillisen ammatin edustajana varmasti vallan hyvin tiedätte. Juuri tällaiseen ratkaisevaan tilanteeseen me jouduimme. Lisätkäämme selkeyttä tai vähentäkäämme älyllistä epäilyä, kuten asia voitaisiin ilmaista. Vaikka tämä saattaa tuntua järjettömältä, niin olin täysin jäsen Theaton kanalla, ja totesin, että tämä pitäisi ratkaista äärimmäisen selkeästi ja yksiselitteisesti ja että kolmas vaihtoehto oli määrä jättää avoimeksi. Hyvä jäsen Rack, tämä olisi kuitenkin tarkoittanut sitä, että tarkistukset olisivat olleet entistäkin laajakantoisempia, monimutkaisempia ja vaikeaselkoisempia. Alankomaiden edustajien ja muiden kannat huomioon ottaen voin kuitenkin niellä maanmieheni kommentit. 
Sallinette minun kommentoida laajemmin kahta, jäsen Theaton ja komission jäsenen Schreyerin, tekemää huomautusta. Molemmat mainitsivat oikeusperustan ja oikeudellisen yksikön, jotka molemmat antavat aihetta epäilyksiin. Meidän oli luonnollisesti turvattava asemamme tältä osin, jotta olisimme saaneet mahdollisuuden kompromissiin, kuten me itse asiassa teimmekin neuvotellessamme kompromissin jäsen Bourlangesin ja liberaalien edustajan Duffin kanssa. Oikeudelliset lausunnot mittelevät nyt tässä keskenään, ja sen kanssa on tultava toimeen. Olen kuitenkin kokonaisuutena ajatellen sitä mieltä, että aikaansaannoksemme vastaavat parlamentin kantoja, ja, hyvä jäsen Theato, on sanomattakin selvää, että kunnioitan mielipidettänne. Toivon vain, ettei liian moni ajattelisi teidän tavoin, sillä muutoin joudumme taas lähtöasemiin. Tilanteeseen tyytyvät kenties ne, jotka haluavat löytää kaikkeen ratkaisun valmistelukunnassa. Asian kuntoon saattamiseen ei kuitenkaan enää ole oikotietä. Meidän on esitettävä poliittinen kannanotto, sillä se on meidän parlamentin jäsenten tehtävä, mutta työjärjestys ei ole sitä varten. Tältä pohjalta haluan jälleen kerran kiittää teitä yhteistyöhalukkuudestanne ja tuestanne.

Puhemies. -
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Stephen Hughesin laatima työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietintö (A5-0310/2002) komission tiedonannosta työn ja yhteiskunnan muutoksiin sopeutumisesta: Yhteisön uusi työterveys- ja työturvallisuusstrategia vuosiksi 2002-2006 (KOM(2002) 118 - C5-0261/2002 - 2002/2124(COS)).

Hughes (PSE)
Arvoisa puhemies, vaikka mietinnössäni suhtaudutaan myönteisesti komission tiedonantoon, siinä esitetään myös rakentavaa kritiikkiä useista tärkeistä näkökohdista.
Mietinnössä korostetaan strategian onnistumisen kannalta tärkeää kolmea horisontaalista kysymystä. Yksi näistä on toimintasuunnitelman puuttuminen. Strategia kärsii strategisen seurannan puuttumisesta ja epätasapainosta, mitä ei voida hyväksyä. Alustava analyysi on moitteeton, mutta toimintaehdotuksissa harvoin muuta kuin kuvaillaan asiaa. Kun niissä ehdotetaan toimia, ne ovat usein epämääräisiä, ja resursseista ja strategian ajoittamisesta on tuskin sanaakaan. Tiedonannossa esitetään esimerkiksi asianmukainen analyysi muutoksista, joita on aiheutunut, kun naisten osallistuminen yhteiskunnan toimintaan on lisääntynyt, ja ikääntyvän väestön vaikutuksista, mutta siinä ei ehdoteta mitään toimintasuunnitelmaa niiden osalta.
Mietinnössä vaaditaan sen vuoksi ajoitussitoumusta kustakin merkittävästä ehdotuksesta. Parlamentin työllisyys- ja sosiaalivaliokunta hyväksyisi tämän toimisuunnitelman ennen vuoden 2003 keväällä pidettävää Eurooppa-neuvoston kokousta, minkä jälkeen täytäntöönpanoa seurattaisiin neuvoston suosituksen mukaisesti vuositasolla sosiaalisen toimintaohjelman tulostaulun avulla. Euroopan parlamentin ja neuvoa-antavien komiteoiden olisi oltava mukana seurantaprosessissa.
Tämä on tärkeä asia, ja tiedän, että komission jäsen panee tämän merkille. Pyydän komission jäsentä antamaan tänä iltana selkeän osoituksen siitä, että hän suostuu esittämääni pyyntöön. Ellei näin käy, minulle on annettu selkeä tehtävä pyytää siinä tapauksessa mietinnön palauttamista valiokunnalle, jossa sen sisältöä muutetaan siten, ettei siinä hyväksytä komission strategiaa.
Toinen tärkeä horisontaalinen kysymys on resurssien puute. Vuonna 1992 Euroopan komissiossa oli 130 virkamiestä, joiden tehtävänä oli valvoa työterveyttä ja työturvallisuutta. Tällä hetkellä näitä virkamiehiä on arviolta vain 24. Saatamme olla eri mieltä tarkoista lukumääristä, mutta komission jäsen on varmasti samaa mieltä siitä, että tällä alalla työskentelevien virkamiesten määrä on vähentynyt huomattavasti.
Tämä lukumäärä ei selvästikään voi toimia dynaamisen ja aktiivisen hallinnon perustana, koska strategian täytäntöönpanossa tarvitaan hallintoa, joka pystyy reagoimaan alan olosuhteiden muuttumiseen ja samalla seuraamaan ja valvomaan voimassa olevan lainsäädännön ja toimien täytäntöönpanoa. Tätä kehityssuuntaa on ehdottomasti muutettava siten, että komissio antaa tälle alalle sen tarvitsemat resurssit.
Kolmas tärkeä mietinnössä korostettu horisontaalinen kysymys on lainsäädännöllisten ja muiden välineiden välisen tasapainon puuttuminen. Katson, ettei ei-lainsäädännöllisten välineiden kehittämistä pidä millään tavalla pitää työterveyttä ja työturvallisuutta koskevan yhteisön lainsäädännön ylläpitämisen ja kehittämisen vaihtoehtona. Komissio mainitsee erityisiä tapauksia, joissa voimassa olevan yhteisön lainsäädännön aukkoja ja puutteita on korjattava, ja myös tapauksia, joissa kokonaisvaltainen lähestymistapa - tapauskohtaisen puuhastelun sijasta - on ratkaisevan tärkeää sekä jo todettujen että uusien riskien ehkäisemisessä.
Kaikkia mietinnön erityisiä kohtia ei luonnollisestikaan ehditä käsittelemään, minkä vuoksi tuon niistä esiin vain muutamia. Ensinnäkin mietinnössä todetaan, että kun otetaan huomioon terveys- ja turvallisuusongelmien yleisyys erityisesti pienissä ja keskisuurissa yrityksissä, on valitettavaa, ettei komissio ole vieläkään käynnistänyt monivuotista pk-yritysohjelmaa, joka perustuisi Bilbaon erillisviraston valmistelevaan työhön, jota se on tehnyt Euroopan parlamentin aloitteesta kahden vuoden ajan. Komissio antoi tukensa tälle ohjelmalle Nizzassa hyväksytyssä Euroopan sosiaalisessa toimintaohjelmassa, ja sillä edistettäisiin tämän kriittisen tärkeän alan testausta, analyysejä ja menestyksellisten toimien levittämistä. Toivon todellakin, että komissio nyt toimii tässä asiassa myönteisellä tavalla.
Toiseksi toivon, että uudet riskit ja parlamentin äskettäin esittämä pyyntö huomioon ottaen komissio tarkastelee tarvetta antaa uutta lainsäädäntöä muun muassa työpaikalla tapahtuvan ahdistelun osalta. Lisäksi toistuvien rasitusvammojen osalta toivon, että komissio tarkistaa näyttöpäätetyötä koskevaa direktiiviä - jossa ei ole edes mainintaa tietokoneen hiirestä - ja käsin tapahtuvaa taakkojen käsittelyä koskevaa direktiiviä. Toivon, että komissio vie tätä asiaa eteenpäin ja suostuu pyyntöömme kokonaisvaltaisesta ergonomiadirektiivistä.
Mietinnössä korostetaan lisäksi, että useita nykyisiä direktiivejä on tarkistettava. Komissio tarvitsee tätä varten sekä sitoumuksia että resursseja. Naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan hyödyllisen lausunnon suuntaisesti mietinnössä kehotetaan sisällyttämään sukupuolinäkökohdat läpäisyperiaatteella strategiaan ja tuodaan esiin useita erityisiä toiminta-aloja. Mietinnössä suhtaudutaan myönteisesti myös vertailuanalyysiin, mutta siinä todetaan, että onnistunut vertailuanalyysi vaatii vertailukelpoisten ja kvantifioitujen tietojen lisäksi työtapaturmien ja ammattitautien määritelmien, kirjaamisen ja raportoinnin yhdenmukaistettua järjestelmää.
Lopuksi totean, että mietinnössä suhtaudutaan myönteisesti myös yhteisön tämän alan lainsäädännön kodifiointia ja yksinkertaistamista koskevaan ehdotukseen, kunhan sillä ei tarkoiteta sääntelyn purkamista sääntelyn purkamisen vuoksi. En syytä tästä työllisyys- ja sosiaaliasioiden pääosastoa, mutta komission eräillä muilla tahoilla on taipumusta tähän. Esitin valiokunnassa jopa yhteistarkistusta Bushill-Matthewsin kanssa. Kyseisen tarkistuksen mukaan lainsäädännön uudelleenarviointeja on hyödynnettävä lainsäädännön yksinkertaistamisen ja tarpeettoman lainsäädännön kumoamisen edistämiseksi. Kenenkään etujen mukaista ei ole pitää voimassa tarpeetonta lainsäädäntöä tai laatia monimutkaista lainsäädäntöä sellaisen lainsäädännön sijasta, jota on mahdollisimman helppo ymmärtää ja panna täytäntöön.
Toivon, että komission jäsen voi antaa meille tarvitsemamme takeet tätä toimintasuunnitelmaa varten.

Diamantopoulou
Arvoisa puhemies, haluan kiittää Hughesia ja erityisesti työllisyys- ja sosiaalivaliokuntaa tiiviistä yhteistyöstä. Tiedonannossa ?Työn ja yhteiskunnan muutoksiin sopeutuminen: Yhteisön uusi työterveys- ja työturvallisuusstrategia vuosiksi 2002-2006? esitetään kyseisen aikavälin työterveys- ja työturvallisuusstrategia.
Tähän uuteen strategiaan sisältyy joitakin uusia ja tärkeitä näkökohtia, jotka koskevat työn laatua ja tarvetta yhdistää poliittisia välineitä (lainsäädäntö työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu, edistämistoimet ja hyvien toimintatapojen etsiminen, yritysten sosiaalinen vastuu ja taloudelliset kannustimet). Analyysin perusteena on luonnollisesti se, että terveys- ja turvallisuusnäkökohdat ovat yhteydessä kilpailukykyyn ja että sosiaalipolitiikan laiminlyönti aiheuttaa aina yhteiskunnalle suuria kustannuksia.
Käsittelen seuraavassa tiedonannon keskeisiä kohtia. Ensiksikin mielestäni on oltava täysin selvää, ettei kyse ole pelkästään komission ehdotuksesta vaan myös yhteisön strategiasta, minkä vuoksi mukaan on otettava kaikki eurooppalaiset kumppanit eli niin poliittiset päätöksentekijät kuin yhteisön, jäsenvaltioiden ja alueiden viranomaisetkin. Toiminnallisella tasolla ehdotus koskee työmarkkinaosapuolia ja palvelujen tasolla se koskee kaikkia laitoksia, jotka ovat tekemisessä terveyden kanssa, ennaltaehkäisypalveluja ja vakuutusyhtiöitä.
Erityisen kiintoisa kysymys tässä tiedonannossa on se, miten voimme kehittää ennaltaehkäisyajattelua. Tähän liittyy tietenkin useita painotuksia, jotka koskevat tarvetta vahvistaa riskien valvontavalmiuksia ja parantaa lainsäädäntöä. Olen täysin samaa mieltä siitä, että lainsäädäntöä on yksinkertaistettava ja kodifioitava, ja komissio onkin sitoutunut strategiassaan muun muassa siihen. Lisäksi komission ja jäsenvaltioiden viranomaisten on tehtävä yhteistyötä strategioiden toteuttamisessa. Samalla tarvitaan myös kansainvälisen tason yhteistyötä. Olen pyrkinyt esittelemään pääpiirteittäin tiedonannon tärkeimmät kohdat, koska uskon, että vastaamalla Hughesin esittämiin erityishuomioihin keskustelusta saadaan vuorovaikutteisempi.
Työllisyys- ja sosiaalivaliokunta teki joitakin erityisehdotuksia, joista useita komissio on työstänyt ja ottanut huomioon. Joitakin ehdotuksia voidaan todennäköisesti tarkastella syvällisemmin. Voisimme laatia täsmällisemmät aikataulut ja kuvata vaadittavat toimet tarkemmin. Tämä voitaisiin tehdä työllisyysvaliokunnan kanssa pidettävässä kokouksessa, jossa voisimme keskustella strategiaan liittyvistä toimista ja ehdotuksista sekä erityisesti Hughesin mainitsemista viidestä kysymyksestä yksitellen.
Ensinnäkin mietinnössä tuotiin esille pk-yrityksiä koskeva kysymys. Tiedätte, mitä ongelmia olemme kohdanneet SAFE-ohjelmassa. Parlamentin ansiosta Bilbaon erillisvirastolla on nyt käytettävissä erityismäärärahat pk-yrityksiä varten. Voimme keskustella tämän hankkeen toteuttamisesta ja aikataulusta.
Stressiä koskevasta lainsäädännöstä on tehty analyysi. Olemme aloittaneet kuulemismenettelyn ensimmäisen vaiheen. Voisimme tässäkin olla täsmällisempiä. Sama pätee työpisteiden ergonomiaa koskevaan direktiiviin ja käsin tapahtuvaa taakkojen käsittelyä koskevaan direktiiviin. Analyysia tehdään parhaillaan. Voimme esittää täsmälliset aikataulut tutkimuksesta ja tehdä erityissitoumuksia siitä, milloin ja miten aloitamme kuulemismenettelyn ensimmäisen vaiheen.
Toiseksi naisia koskevasta kysymyksestä ollaan täysin samaa mieltä. Sukupuolinäkökohtien huomioon ottaminen on yleisperiaatteina strategia-asiakirjamme kaikissa toimissa. Vertailuanalyysin osalta olette oikeassa siinä, että voisimme löytää paremman tavan valvoa menettelyn noudattamista. Mietinnössä viitataan nimenomaisesti tarpeeseen kannustaa jäsenvaltioita käyttämään vertailuanalyysia tällä alalla. Voinemme kuitenkin keskustella yhdessä tästä ja siitä, miten analyysi voidaan toteuttaa paremmin käytännössä. Voisimme keskustella tästä jäsenvaltioiden kanssa ja pyytää niitä asettamaan sitovia tavoitteita. Tämän jälkeen voitaisiin laatia raportti siitä, miten jäsenvaltiot ovat asiassa edistyneet. Vertailuanalyysin käytöstä ei voida tehdä pakollista - emme voi pakottaa jäsenvaltioita käyttämään sitä -mutta voisimme ehkä esittää sen järjestelmällisemmällä tavalla nähdäksemme, miten sitä voitaisiin kehittää.
Lopuksi kommentoin lainsäädännön yksinkertaistamista ja kodifiointia. Arvioimme parhaillaan kaikkea työterveys- ja työturvallisuuslainsäädäntöä. Tämä arviointi on yksi strategian keskeisistä sitoumuksista. Tehtävä ei ole helppo, mutta lopullisena tavoitteenamme on yksinkertaistaa säännöksiä, tarkastella niiden johdonmukaisuutta ja lopuksi kodifioida ne. Yksi sitoumuksista on työterveyttä ja työturvallisuutta koskevan direktiivin kodifiointi.

Evans, Jillian (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, ilmaisen naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan puolesta tyytyväisyyteni työterveys- ja työturvallisuusstrategiaan. Haluan erityisesti onnitella Hughesia hänen mietinnöstään. Kuten hän totesi, olen ollut hyvin tyytyväinen tapaan, jolla valiokuntamme tekivät yhteistyötä tässä asiassa, ja erityisesti mietinnön esittelijän kanssa tehtyyn yhteistyöhön, jonka ansiosta on voitu varmistaa, että naisten oikeuksien valiokunnan esittämät huomautukset on otettu täysimääräisesti huomioon.
Tämä on tärkeää siksi, että vaikka miehet joutuvat useammin vakavien onnettomuuksien uhreiksi, naiset kärsivät pidemmän aikaa työstä johtuvista sairauksista. Naiset saavat miespuolisia kollegojaan vähemmän ammatillista opetusta ja koulutusta. Tämän vuoksi on tärkeää eritellä sukupuolet työperäisiä terveysongelmia, koko-, osa- ja väliaikaistyötä ja tapaturmia koskevissa tilastoissa. Komission jäsen oli samaa mieltä siitä, että sukupuolinäkökohdat on sisällytettävä läpäisyperiaatteella strategiaan siten, että puututaan asianmukaisesti muun muassa kaksinkertaiseen työtaakkaan palkkatyössä, henkilökohtaiseen vastuuseen ja työpaikalla tapahtuvaan ahdisteluun. Jos riskien arvioinnissa ja työympäristön suunnittelussa ei oteta huomioon sukupuolinäkökohtia, naiset eivät edelleenkään pääse joihinkin ammatteihin tai joillekin aloille.
Nykyistä työterveys- ja työturvallisuuslainsäädäntöä on arvioitava, jotta ongelma-alat voidaan yksilöidä ja siten parantaa tulevaa lainsäädäntöä. Esimerkiksi kotiapulaisia ja kotona työtä tekeviä, joista monet ovat naisia, on suojeltava. Lisäksi maataloudessa ja pienissä perheyrityksissä avustavien (avio)puolisoita on suojeltava.
Yhdyn täysin mietinnön esittelijän huomautukseen siitä, että komissiolla on riittämättömästi resursseja työterveys- ja työturvallisuuspolitiikan alan toimiin. Lisäksi olen erityisen samaa mieltä siitä, että tarvitaan yksityiskohtainen toimintasuunnitelma, jonka kustannukset on arvioitu, ja erittäin tiukka aikataulu lainsäädännön parantamiseksi tällä erityisen tärkeällä alalla. Kannatan mietintöä.

Pérez Álvarez (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aluksi onnitella komissiota ja esittelijää paitsi hänen laadukkaasta työstä myös suhtautumisestaan esitettyihin tarkistuksiin.
Kun työmarkkinaosapuolten välisellä vuoropuhelulla ehkäistään tehokkaasti työtapaturmia, laajennettujen työryhmien kanssa käydyn poliittisen vuoropuhelun ansiosta on voitu parantaa edelleen jo alun alkaen erinomaista mietintöä.
Olen kuullut sanottavan, että todellisuutta ei voida muuttaa, emmekä voi ilmaista mielipiteitämme lukuina. Voimme sen sijaan ilmaista mielipiteemme olosuhteista, joissa asioita tapahtuu, ja olosuhteista, joista nämä asiat johtuvat. En halua lietsoa paniikkia, kun totean, että työterveystilanne Euroopan unionissa on seuraava: vuonna 1999 tapahtui 5 500 kuolemaan johtanutta tapaturmaa ja 4,8 miljoonaa tapaturmaa, jotka johtivat yli kolmen päivän työkyvyttömyyteen, 500 miljoonaa työpäivää menetettiin tapaturmien tai terveysongelmien takia, ja näistä oli maksettava korvauksia. Huolestuttavinta on se, että lähes 350 000 henkeä joutui vaihtamaan työpaikkaa, ja eritasoista työkyvyttömyyttä esiintyi noin 300 000:lla, joista 15 000 on joutunut jäämään kokonaan pois työelämästä.
Lisäksi tapaturmien määrä on lisääntynyt huolestuttavasti joissakin unionin jäsenvaltioissa, ja unionin laajentuessa suurena huolenaiheena ovat valtiot, jotka liittyvät unioniin- eivät joskus hamassa tulevaisuudessa vaan pian - sillä näissä valtioissa työtapaturmat ovat keskimäärin yleisempiä kuin yhteisössä. Työtapaturmien yleisyyttä näissä maissa voidaan kuitenkin kyllä selittää monilla seikoilla, kuten sillä, että näissä maissa on erikoistuttu aloihin, joita pidetään riskialttiina.
Hyvä komission jäsen, käsittelemme varmastikin laajentumisen heikointa näkökohtaa. Euroopan unionin perusoikeuskirjan 31 artiklan 1 kohdassa todetaan, että jokaisella työntekijällä on oikeus sellaisiin työoloihin, jotka ovat hänen terveytensä, turvallisuutensa ja ihmisarvonsa mukaisia. Lissabonin huippukokouksessa asetettiin tavoitteeksi luoda enemmän ja parempia työpaikkoja, ja Barcelonan huippukokouksessa toistettiin tämä tavoite. Lisäksi Lissabonin huippukokouksessa todettiin, että parempia työpaikkoja koskeva tavoite on otettava huomioon paitsi epävarmojen tilapäisten töiden torjunnassa myös turvallisempien töiden ja työympäristöjen edistämisessä.
Katson näin ollen, että strategian kolme osaa ovat asianmukaisia. Ensinnäkin kokonaisvaltainen lähestymistapa kattaa niin ammattipätevyyden kuin työpäivätkin sekä niin väestörakenteen kehityksen, taloudellisen toiminnan kehityksen kuin aktiiviväestönkin. Toisena on terveellistä ja turvallista työympäristöä koskeva käsite ja kolmantena työjärjestelyt, jotka vaikuttavat yleisesti talouteen ja erityisesti yritysten toimintaan sekä ennen kaikkea riskien ehkäisyyn.
Työhön jo sinänsä liittyvien riskien vuoksi on toteutettava jatkuvia ja määrätietoisia toimia. On turvauduttava kaikkiin niin sanotussa yhteisön sosiaalialan säännöstössä (muun muassa puitedirektiivissä ja perusoikeuskirjassa) sallittuihin keinoihin. Kuten aiemmin on jo todettu, suojelu edellyttää näin ollen koko yhteiskunnan - työnantajien, työntekijöiden, julkishallinnon ja kansalaisten välistä - aitoa yhteistyötä.
Säännösten sisältöä koskevista päätöksistä ei ole juurikaan hyötyä ilman tiedottamista, työntekijöiden ja terveydenhuollon vastuuhenkilöiden kouluttamista, horisontaalisia ehkäiseviä toimia, komission jäsenen mainitsemia ennaltaehkäisykäytäntöjä ja riittäviä tietoja. Lainsäädäntöä yksinkertaistetaan ajallaan sitten, kun se on mahdollista. Yksinkertaistaminen ei kuitenkaan riitä, ellei tiedottamista lisätä. Tapaturmariskin osalta toteaisin jopa, etteivät toimet riitä, vaan tarvitaan myös määrätietoisuutta.
Ennaltaehkäisyajattelun on oltava jatkuvaa tylsyydenkin uhalla. Tarvittaessa on laadittava uusia vaatimuksia, lisättävä aineistoa ja henkilöresursseja, toteutettava erityistoimia aloilla ja yrityksissä, joissa tapaturmia sattuu keskimääräistä enemmän, seurattava suunnitelmia ja vaihdettava parhaita käytäntöjä sekä vältettävä uusia riskejä.
Kyseessä on Euroopan kansalaisten terveys, turvallisuus ja ihmisarvo.

Thorning-Schmidt (PSE).
Arvoisa puhemies, kuten komission jäsenen tämäniltaisesta puheesta voi selkeästi päätellä, olemme harvoin eri mieltä komission kanssa siitä, mihin suuntaan työympäristöä olisi kehitettävä. Olemme kaikki huolissamme siitä tosiasiasta, että liian monet työntekijät saavat fyysisiä vammoja työskennellessään. Pahinta tässä on todennäköisesti se, että lukuisilla aloilla ei ole onnistuttu parantamaan työympäristöä EU:ssa. Hyvä komission jäsen, tätä taustaa vasten olisimme toivoneet, että komissio olisi suhtautunut kunnianhimoisemmin työympäristöä koskevaan strategiaansa ja erityisesti sen noudattamiseen. Olisin toivonut, että olisimme saaneet tänään lupauksen, joka olisi käsittänyt muutakin kuin vain eri toimia koskevat aikataulut.
Kuten esittelijät ovat korostaneet työympäristöasian tilanteen osalta, komission tällä alalla käytettävissä olevia määrärahoja on vähennetty tuntuvasti vuoden 1992 jälkeen. Näitä laskelmia voidaan luonnollisesti tehdä eri tavoilla, mutta tosiasia on, että määrärahat ovat riittämättömät. Määrärahoja on vähennetty samalla, kun työympäristön ongelmat ovat monimutkaistuneet ja kasvaneet ja kun kohtaamme uusia työympäristöön liittyviä ongelmia. Meidän on käytettävä toimissamme erilaisia välineitä, tarkasteltava ennaltaehkäisyä ja autettava kansallisia viranomaisia. Monia hyvin monimutkaisia tehtäviä on hoidettava, ja direktiivien osalta kohtaamiamme haasteita ei voida asianmukaisesti käsitellä kolmen minuutin puheessa. Kuten Evans on todennut, tiedämme, että on olemassa vaara siitä, että työympäristöongelmista tulee naisten ongelmia. Tiedämme, että pienet ja keskisuuret yritykset tarvitsevat erityishuomiota. Tarvitaan kiireellisesti direktiiviä monenlaisista tuki- ja liikuntaelinongelmista. Stressi ja ahdistelu edellyttävät yhtenäisiä toimenpiteitä. Lisäksi tiedämme, että ammattitautien yleisestä tunnustamisesta on mahdollisesti annettava vähimmäisdirektiivi.
Kaikkien tarpeellisina pitämiemme aloitteiden perusteella olemme kenties eniten pettyneitä siitä, ettei komissiolla ole asianmukaista toimintasuunnitelmaa tämän strategian noudattamiseksi. Kun komissio toteaa haluavansa osallistua aikataulun määrittelemiseen, meidän on vastattava sille, että aikatauluista olisi tehtävä entistä sitovampia, ja meidän on ehdotettava, että todellakin laaditaan asianmukainen toimintasuunnitelma. Jos komissio on samaa mieltä siitä, että meillä on oltava aikataulut ja niiden on oltava entistä sitovampia, se myös toivon mukaan selittää meille - tämän keskustelun loppuvaiheessa, jolloin todennäköisesti useammat henkilöt esittävät vaatimuksia toimintasuunnitelmasta - miksi se ei aja asiaa päätökseen, vie tätä strategiaa eteenpäin ja laadi asianmukaista toimintasuunnitelmaa. Tiedämme luonnollisesti, että toimintasuunnitelma sitoisi aiempaa enemmän Euroopan parlamenttia, komissiota ja erityisesti jäsenvaltioita. Toivon, että edistymme tässä asiassa. Tarvitsemme toimintasuunnitelman, jossa käsitellään työympäristöä.

Lynne (ELDR).
Arvoisa puhemies, vaikka suhtaudun myönteisesti Hughesin mietinnön joihinkin kohtiin ja erityisesti yhteisön lainsäädännön yksinkertaistamiseen ja sen noudattamisen valvonnan parantamiseen, olen hyvin pettynyt siksi, ettei tarkistuksiani kokonaisvaltaisesta vaikutustenarvioinnista hyväksytty valiokunnassa. Ryhmäni oli sitä mieltä, että esittäisin tarkistukset uudelleen täysistunnossa, mutta valitettavasti mikään muu ryhmä ei halunnut enää avata menettelyä uudelleen.
Lainsäädäntöä olisi annettava ainoastaan silloin, kun voidaan osoittaa, että sille on selkeä tarve ja että se on hyvien toimintatapojen soveltamista tai niiden vaihtoa hyödyllisempää. Ensinnäkin meidän on varmistettava, että alan voimassa olevaa lainsäädäntöä sovelletaan koko Euroopan unionissa.
Toiseksi, kuten jo totesin kokonaisvaltaisen vaikutustenarvioinnin osalta, meidän on suoritettava vaikutustenarviointi kussakin jäsenvaltiossa ja otettava siinä huomioon teollisuuteen, yrityksiin ja työvoimaan kohdistuvat vaikutukset. Valitettavasti komission esittämät vaikutustenarvioinnit näyttävät minusta usein pikemminkin selittäviltä huomautuksilta kuin kokonaisvaltaisilta vaikutustenarvioinneilta. Meillä on oltava ennen kaikkea työterveys- ja työturvallisuusalalta ajantasaista tieteellistä ja lääketieteellistä näyttöä, jolla perustellaan kyseisen lainsäädännön tarpeellisuus.
Otetaan esimerkiksi tärinää koskeva direktiivi. Komissio antoi minulle paljon asiaa koskevia asiakirjoja. Ainoassa todella ajantasaisessa asiakirjassa, ISO-standardeja koskevassa raportissa, todettiin, etteivät koko vartaloon kohdistuva tärinä ja alaselkäkivut korreloi määrällisesti keskenään. Tästä huolimatta tätä lainsäädäntöä vietiin eteenpäin. Olen Euroopan unionin kannattaja, mutta minun on todettava, että me annamme entistä enemmän lainsäädäntöä, jonka tarvetta ei ole osoitettu. Tällä tavoin Euroopan unionin maine kärsii.
Vaikka saatamme tarvita osaa lainsäädännöstä, jota Hughes on mietinnössään ehdottanut ja jota komissio on ehdottanut antamatta takeita asianmukaisesta kokonaisvaltaisesta ja riippumattomasta vaikutustenarvioinnista, ELDR-ryhmän on pidätyttävä huomisesta äänestyksestä.

Schmid, Herman (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, olen hyvin tyytyväinen Hughesin mietinnön sisältöön. Teksti on hyvin selkeää. Hughes on erittäin huolissaan siitä, että asian eteen tehdään niin vähän työtä ja hän esittää tilanteen parantamiseksi pitkän luettelon lainsäädännöllisiä ja ei-lainsäädännöllisiä ehdotuksia. Olen varma, että hän saa mietinnölleen koko GUE/NGL-ryhmän tuen.
Hughes käsittele mietinnössään myös asian käytännön toteutusta ja siihen liittyviä vaikeuksia. Mielestäni tästä asiasta olisi puhuttava suoremmin. Itse asiassa kyse on kiistelystä. Vaikka puhumme vuoropuhelusta ja yhteistyöstä, me tosiasiassa kiistelemme. Yritysten on valvottava kustannuksiaan ja katteitaan kilpaillessaan muiden yritysten kanssa. Vähennykset on tehtävä jostakin. Työterveys ja työturvallisuus maksavat. Työterveyttä ja työturvallisuutta ei saada asianmukaiselle tasolle, elleivät ammattiyhdistykset ole tarpeeksi vahvoja painostamaan tarpeeksi yrityksiä. Nämä ovat olosuhteet, joista kiistellään, ja ne ovat osa järjestelmäämme. Meidän olisi tunnustettava tämä jollain tavalla, jos haluamme lisätä työterveyttä ja työturvallisuutta. Lainsäädännölliset ja ei-lainsäädännölliset menetelmät toimivat, kun on työntekijäjärjestöjä, jotka voivat soveltaa lainsäädäntöä, suosituksia ja suuntaviivoja, joita me laadimme. Todellisuus on tällainen.
Meidän olisi luultavasti keskusteltava siitä, pitäisikö meidän vahvistaa työntekijäjärjestöjä vahvistamalla esimerkiksi ammattiyhdistysten oikeuksia. Mahdollisuuksia saada oikeusapua riita-asioissa olisi todennäköisesti lisättävä. Lisäksi olisi harkittava asiantuntija-avun lisäämistä. Tehdastarkastajat auttoivat työntekijöitä 1800-luvulla, jolloin ei vielä ollut vahvoja ammattiyhdistyksiä. Itä-Euroopassa voitaisiin nyt tarvita samantapaisia työsuojelu- ja tehdastarkastajia, joita oli Yhdistyneessä kuningaskunnassa 1800-luvulla. Meidän olisi luultavasti ilmaistava ehdokasvaltioille selkeämmin, että lainsäädäntöön, yhteisön säännöstöön, sisältyy lakko-oikeus, joka niiden on sisällytettävä myös omaan lainsäädäntöönsä.

Bouwman (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, esittelijä Hughes, mielestäni on hieno asia, että laaditaan hyviä ja perusteellisia mietintöjä. Tuen erityisesti Hughesin mietintöä. Kuulin hänen toteavan, että hänen mielestään komission tiedonantoon sisältyvä analyysi on kestävä mutta että sen yksityiskohdissa olisi hieman parantamisen varaa.
Havaitsin tämän luullakseni tämänpäiväisissä EU:n raporteissa. Mielestäni analyysi on tyydyttävä, mutta ei missään nimessä kestävä siitä yksinkertaisesta syystä, että Euroopassa on käytössä toimintatapoja, jotka ovat paljon parempia kuin kyseisessä asiakirjassa kuvatut toimintatavat. Olen erityisen huolissani työhyvinvoinnista. Työterveys- ja työturvallisuuslainsäädäntö on kestävää. Sitä on laadittu muun muassa tärinästä ja melusta. Esimerkiksi Alankomaissa tehdään laajoja tutkimuksia siitä, miten työhyvinvointia olisi tulkittava. Tutkimukset kattavat työn organisointiin liittyviä näkökohtia ja näkökohtia, jotka voivat myöhemmin aiheuttaa toistuvia rasitusvammoja, stressiä tai lukuisia muita työpahoinvoinnin muotoja.
Monia näistä näkökohdista on mainittu komission asiakirjassa laatuun investoimisen yhteydessä, mutta laatuun investoiminenkin päättyi nopeasti, kun Belgia kehitti myöhemmin indikaattorinsa. On valitettavaa, ettei tällä alalla voida edetä, kun otetaan huomioon, että ehdotuksetkin ovat tosiasiassa vain epämääräinen kooste erilaisista näkökohdista. Hyvinvointia koskevat kliiniset näkökohdat ja ongelmat ovat olleet tiedossa jo pitkään, mutta niitä koskeville ehdotuksille ei ole vieläkään asetettu määräpäivää. Tämän vuoksi korostan vielä kannattavani Hughesin tekemää ongelmien kuvausta, ja toivon lisäksi, että hänellä on moraalista selkärankaa peruuttaa mietintönsä, jos komissio ei sitoudu ratkaisemaan ongelmia, jotka liittyvät henkilöstövähennyksiin, lainsäädännöllisten ja muiden toimenpiteiden väliseen tasapainoon - joka on mielestäni edelleen heikko - ja ennen kaikkea siihen, ettei ole laadittu toimintasuunnitelmaa ja sitä tukevaa aikataulua.

Bushill-Matthews (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, työterveyttä ja työturvallisuutta käsittelevä komission asiakirja on hyvä asiakirja. Siinä käsitellään työterveyden ja työturvallisuuden tärkeyttä sekä sitä, että on tärkeää vahvistaa ennaltaehkäisyajattelua ja parantaa nykyisen lainsäädännön soveltamista. Olen pääasiassa samaa mieltä kaikesta tästä. Asiakirjassa kuvaillaan ongelmaa seuraavasti: EU:n direktiivien ennaltaehkäisyajattelua ei ole vielä täysin ymmärretty eikä sitä ole sovellettu tehokkaasti käytännössä. Olen samaa mieltä. Asiakirjassa tunnustetaan, että kansalaiset pitävät yhteisön lainsäädäntöä usein turhan monimutkaisena ja epäselvänä, ja siinä ehdotetaan, että lainsäädäntöä yksinkertaistettaisiin ja järkeistetään. Myös tästä olen samaa mieltä.
Olisin toivonut, että parlamentti olisi katsonut asianmukaiseksi kannattaa näitä komission ehdotuksia, mutta mietinnön esittelijä on vienyt asiaa päinvastaiseen suuntaan. Hän väittää, että se, että komission henkilöstöä on vähennetty vuoden 1992 tasosta noin 40 prosenttiin, osoittaa, ettei asiaa pidetä enää niin tärkeänä komissiossa. Tämä ei pidä paikkaansa. Joillakin ihmisillä vain on niin, että kaikki johtaa lopulta sosialistien vakioratkaisuun lisätä varoja, henkilöstöä ja sääntelyä.
Panin merkille, että esittelijä viittasi ystävällisesti esittämäämme yhteistarkistukseen, joka oli kohokohta valiokunnassa ja joka voisi olla kohokohta myös esittelijän mietinnössä. Kollegat saattavat hyvinkin toivoa, että tämä olisi alku uudelle hienolle kumppanuudelle, mutta epäilen, että on odotettava hieman kauemmin ennen kuin kumppanuus todella kehittyy. Toivomme kaikki, että asiassa edistytään.
Esittelijä haluaa tällä välin laajentaa puitedirektiivin soveltamisalaa ja ehdottaa uuden työpaikkakiusaamista koskevan lainsäädännön ja uuden ergonomiadirektiivin antamista, näyttöpäätetyötä koskevan direktiivin vahvistamista sekä käsin tapahtuvaa taakkojen käsittelyä koskevan direktiivin muuttamista. Kaikki tämä käy ilmi jo esittelijän suositusten ensimmäiseltä sivulta.
Lisää direktiivejä ei tarvita. Mielestäni esittelijän päätelmät ovat virheellisiä, koska hänen tekemänsä analyysi on virheellinen. Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivien valtuuskunta äänestää mietintöä vastaan, emmekä me ole ainoita, jotka niin tekevät.
Totean lisäksi, että Irlanti on juuri äänestänyt sen puolesta, että hakijavaltiot voivat liittyä EU:iin. Jos hakijavaltiot lukevat Hughesin mietinnön, he eivät välttämättä halua liittyä unioniin.

Jensen (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää komissiota hyvästä raportista. Lisäksi haluan kiittää Hughesia siitä, että hän korosti, että on tärkeää keskittyä lainsäädännön täytäntöönpanoon. Tanskan työnantajat väittävät usein, että, toisin kuin heidän kollegansa monissa muissa maissa, heidän on noudatettava työympäristöä koskevia säännöksiä. Suoraan sanottuna olen kyllästynyt kuuntelemaan näitä väitteitä, kun en voi rehellisin mielin tyrmätä niitä. Toivoisin voivani torjua tällaiset väitteet vastaisuudessa. Tämän vuoksi on tärkeää, että keskitymme enemmän työympäristöä koskevan lainsäädännön käytännön täytäntöönpanoon, jotta todella voidaan luoda hyvä ja turvallinen työympäristö kaikille EU:n työpaikoille.
Tämän perusteella meidän on myös tarkasteltava huolellisesti, minkä tyyppisellä lainsäädännöllä me edistämme parhaiten työympäristön turvallisuutta. Lainsäädäntö ei ole aina paras ratkaisu. Joskus parannuksia saadaan aikaan koulutuksen, kokemusten vaihdon ja työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun kehittämisen avulla. Hyvä esimerkki on stressiin ja ahdisteluun liittyvät ongelmat, jotka voidaan ratkaista ainoastaan lisäämällä yhteistyötä yksittäisillä työpaikoilla. Tämän vuoksi katson lisäksi, että stressin ja ahdistelun torjunta on molempien työmarkkinaosapuolten asia.

Ainardi (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, vaikka Euroopan unioni on edistänyt työterveys- ja työturvallisuuslainsäädännön parantamista, on tunnustettava, että tilanne on heikkenemässä joissakin jäsenvaltioissa ja joillakin toimialoilla. Stephen Hughesin mietinnössä korostetaan perustellusti kolmea keskeistä kysymystä: resurssien puutetta, toimintasuunnitelman puuttumista sekä lainsäädännöllisten ja muiden välineiden välisen tasapainon puuttumista. Mietinnössä kehotetaan näin ollen yksinkertaistamaan yhteisön lainsäädäntöä, parantamaan sen täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa, ottamaan huomioon sukupuolinäkökohdat ja yritysten vastuun sekä soveltamaan uusia välineitä ja erityistoimenpiteitä ehdokasvaltioiden tilanteen vuoksi.
Mietinnössä korostetaan tarvetta laatia yksityiskohtainen suunnitelma, johon sisältyy rahoitussitoumukset ja selkeät määräajat kunkin ehdotuksen osalta sekä menetelmät, joilla valvotaan suunnitelman toteutusta. Lisäksi olen erittäin tyytyväinen siitä, että mietinnössä korostetaan hyvin voimakkaasti tarvetta sisällyttää läpäisyperiaatteella sukupuolinäkökohdat toteutettaviin toimiin. Yleisesti ottaen naisille maksetaan pienintä palkkaa, heidän työturvallisuutensa on heikoin ja heillä on suurin riski joutua henkisen tai seksuaalisen ahdistelun kohteeksi. Lisäksi meidän on parannettava merkittävästi niiden naisten työterveyttä ja työturvallisuutta, jotka ovat raskaana, imettävät tai joilla on pieniä lapsia.
Haluan myös onnitella Stephen Hughesia mietinnöstä, jolle annan täyden tukeni.

Stauner (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, on kiistaton tosiasia, että vapaata liikkuvuutta koskevien säännösten ohella työterveys ja työturvallisuus on yksi Euroopan unionin toiminta-ala, jolla on yksiselitteinen oikeudellinen perusta. Alan vähimmäisvaatimuksista säätäminen on välttämätöntä, jotta Euroopan sisämarkkinoilla voidaan ehkäistä kilpailuetujen syntymistä, sillä ne saattaisivat syntyä työvoiman kustannuksella. Tämän vuoksi on hyvä asia, että komissio pohtii tulevaisuutta ja asettaa painopisteitä.
Kuten mietinnössä selkeästi todetaan, naiset ja vammaiset ovat yksi tärkeimmistä huolenaiheista. Suhtaudun kuitenkin pikemminkin varovaisesti lainsäädännön laajaan tulkintaan ja siihen, että yhteisön lainsäädännön olisi käsitettävä työelämän kaikki mahdolliset näkökohdat. Myös tällä alalla on säilytettävä kansallisia erityispiirteitä ja kansallinen riippumattomuus.
Euroopan työelämässä todellakin kohdataan suuria haasteita. Perinteisten työntekijöiden määrä vähenee entisestään. Epätyypilliset työsuhteet sen sijaan lisääntyvät. Epäilen lisäksi, että jollei todellisia ongelmia ratkaista, me vain laadimme entistä enemmän asiakirjoja ja aiejulistuksia, jotka eivät todellakaan juuri hyödytä työntekijöitä heidän käytännön työympäristössään. Minusta näyttää siltä että - joko usein mainitun maailmanlaajuistumisen tai yleisen yhteiskunnallisen kehityksen vuoksi - työntekijöitä suojellaan entistä vähemmän, työn arvo tuotannontekijänä on laskemassa ja työntekijöiden suojeluntarvetta ei ole otettu kehityksen mukaisesti huomioon joko Euroopan yhdentymisestä huolimatta tai sen vuoksi. Tämän vuoksi on kiinnitettävä enemmän huomiota käytännön työympäristön työturvallisuuden säilyttämiseen.
Meidän on ylläpidettävä suojelutaso, jonka olemme saavuttaneet ja josta on tullut Euroopan yhteinen etu. Myös ehdokasmaissa on saavutettava sama suojelun taso myös käytännössä eikä vain paperilla. Me kaikki tiedämme, että asiat jäävät pelkästään paperille pitkäksi aikaa myös ja erityisesti Euroopassa. Työntekijöiden suojelun taso, jonka olemme saavuttaneet, muodostaa kuitenkin sosiaalisen ulottuvuuden ytimen Euroopassa, joka yhdentyy edelleen. Uskon, että työntekijät pitävät yhdentymiskehitystä paljon myönteisempänä kuin työllisyysasiakirjoja tai muita strategia-asiakirjoja.

Cauquil (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, mietinnön esittelijä toteaa itse, että huolimatta kaikista hienoista sanoista, joilla peräänkuulutetaan työntekijöiden suojelemista hinnalla millä hyvänsä, tätä varten käytettävissä olevia määrärahoja ei ole lisätty, vaan niitä on päinvastoin vähennetty.
Vaikka komissio lisäisikin määrärahoja, millä toimilla se voisi vastata suurten työnantajien voiton tavoitteluun, jonka vuoksi työntekijöitä vähennetään ja jäljelle jäävien työntekijöiden työtaakka näin ollen lisääntyy, turvallisuusmenoja vähennetään ja epävarmat työsuhteet, alihankinta ja tilapäistyö lisääntyvät ja jonka vuoksi huonosti palkattujen työntekijöiden on sopeuduttava tilanteisiin, joihin he eivät ole valmistautuneet?
Jopa Ranskan kaltaisessa maassa työtapaturmissa kuolee vuosittain lähes 800 henkeä ja tuhannet työntekijät vammautuvat pysyvästi. Lähes kaikki tällaiset tapaturmat voitaisiin välttää, jos käytettävissä olisi riittävästi varoja, toisin sanoen jos elintärkeille osakkaille maksettavia osinkoja pienennettäisiin.
Ellei työnantajia velvoiteta kunnioittamaan työntekijöidensä turvallisuutta ja elämää ensisijaisena pitämänsä voitontavoittelun sijasta, parhaimmatkin päätöslauselmat jäävät epämääräisiksi puheiksi.

Purvis (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluamme tietenkin kaikki, työnantajat, työntekijät ja osakkaat, edistää työterveyttä ja työturvallisuutta. Mitä hyötyä on hyvästä työturvallisuudesta ja työterveydestä, jollei ole työtä? Tämä on todellinen ongelma ja haaste. Pitkä kampanjointi ja kamppailu työterveyden ja työturvallisuuden hyväksyttävän tason saavuttamiseksi muodostaa jo kunnioitettavan perinteen. Se aloitettiin jo teollisuusvallankumouksen yhteydessä, jolloin lapset vapautettiin rankasta ruumiillisesta työstä kaivoksilla ja tehtaissa, ja tähän päivään saakka sillä on suojeltu työntekijöitä vältettävissä olevilta tapaturmilta ja sairauksilta. Tätä työtä ei ole kuitenkaan vielä saatu päätökseen.
Maataloudessa ja teollisuudessa tapahtuu yhä tapaturmia, joita ei voida hyväksyä. Juuri viime kuussa naapuritilallani Skotlannissa nuori aviomies ja perheenisä kuoli jäätyään kiinni perunankorjuukoneeseen. Meidän on tehtävä kaikkemme tässä asiassa ja jatkettava toimiamme tällaisten tragedioiden estämiseksi. Työskentely-ympäristömme ja liike-elämän ympäristömme on oltava turvallinen, vaikka elämästä ja työstä ei voida koskaan poistaa kaikkia riskejä. Haavekuvaa riskittömästä ympäristöstä ei voida mitenkään toteuttaa samanaikaisesti sellaisen toimivan talouden kanssa, jossa miehet ja naiset lähtevät kotoa joka päivä työpaikoilleen ja elättävät siten perheitään ja talouttamme.
Järjettömästi liioitellut rajoitukset ja byrokratia epäilemättä ainoastaan tekevät lopun sellaistenkin yritysten toiminnasta, joissa meidänkin valitsijamme käyvät joka päivä ansaitsemassa elantonsa ja lisäävät näin vaurautta, josta me kaikki olemme riippuvaisia. Komissio oli lähes oikeassa. On sovellettava tehokkaasti nykyistä lainsäädäntöä ja edistettävä työterveyttä ja työturvallisuutta koskevia toimia, jotka ovat hyödyllisiä sekä yritysten että työntekijöiden kannalta. Hughesin mietinnössä mennään liian pitkälle. Se on pitkä litania liioitellun hyviä aikomuksia ja siinä esitetty pyyntö lisätä lainsäädäntöä vaarantaa eurooppalaisten yritysten, vaurautemme ja työpaikkojemme tulevaisuuden.

Diamantopoulou
Arvoisa puhemies, vaikka tästä tiedonannosta ollaan eri mieltä, uskon, että voimme löytää sovitteluratkaisun.
Kuten totesin, tämä työterveys- ja työturvallisuusstrategia on koko Euroopan yhteisön toimintasuunnitelma. Meidän on siis otettava huomioon jäsenvaltioiden väliset erot, niiden erilaiset lainsäädännöt ja määritelmät, EY:n perustamissopimus, oikeudellinen perusta ja komission henkilöresursseja koskevien määrärahojen asettamat rajoitukset.
Täällä on kiinnitetty huomiota henkilöresursseja koskevien määrärahojen vähentämiseen. Meillä on kuitenkin Bilbaon erillisvirasto. Komission yksiköillä ja Bilbaon virastolla on erilaiset toimintaehdot, mutta virasto tarjoaa tukea tiedotuksen, kampanjoiden, analyysien ja tutkimusten muodossa. Yhteistyötä tehdään siis hyvin tiiviisti. Joka tapauksessa en voi sitoutua lisäämään henkilöresursseja, sillä te kaikki tiedätte kuinka vaikea asia tämä on.
Tähän strategiaan sisältyvät ehdotuksemme ovat realistisia, ja komissio pystyy toteuttamaan ne nykyisillä resursseilla.
Esitän seuraavaksi muutamia erityishuomioita. Aina oletetaan, että mikä tahansa poliittinen kysymys voidaan ratkaista lainsäädännöllä. Me emme hyväksy tai sulje pois automaattisesti lainsäädäntötarvetta, me vain toteamme, että monissa tapauksissa tilannetta on arvioitava, jotta voidaan selvittää, tarvitaanko asiaa koskevaa lainsäädäntöä.
Jäsen Lynne tiedusteli, onko tällainen menettely aina oikea ja riittävätkö nykyiset tiedot ja tutkimukset osoittamaan lainsäädäntötarpeen.
Tärinää koskevan erityiskysymyksen osalta on toteutettu useita eri tutkimuksia. Olemme saaneet kaikilta jäsenvaltioilta tietoja, joista käy ilmi, että kyseessä on todellinen ongelma. Tutkimme tätä ongelmaa ja teemme sen jälkeen ehdotuksia mahdollisista jatkotoimista.
Kyse ei ole pelkästään lainsäädännöstä. Komission tekstissä on paljon erilaisia näkökohtia. Täällä viitattiin laatuun. Olemme jo aloittaneet yhteistyön Eurostatin kanssa yhdenmukaistaaksemme ainakin eri jäsenvaltioissa käytössä olevat määritelmät. Tällä hetkellä tapaturmia koskevat määritelmät ovat hyvin erilaisia, mikä aiheuttaa joskus sekaannuksia. Tämän vuoksi pyrimme yhdenmukaistamaan nykyiset määritelmät. Sen jälkeen meidän on laadittava käytännön indikaattoreita. Indikaattorit määritellään hyvin tarkoin, ja ne olisi toimitettava aikataulun mukaisesti.
Täällä mainittiin myös vertailuanalyysit. Puhuin niistä aikaisemmin. Kumppanuus on yksi vertailuanalyysi-käsitteen kulmakivistä. Strategian mukaisesti kunkin siihen osallistuvan kumppanin on esitettävä oma toimintasuunnitelmansa. Olemme jo saaneet toimintasuunnitelmat työmarkkinaosapuolilta. Kunkin jäsenvaltion ja kumppanin on toimitettava omat erityisohjelmansa.
Olemme jo käsitelleet näitä asioita hakijavaltioiden kanssa, ja näiden maiden osalta on myös laadittu käytännön viittauksia ja tehty sitoumuksia.
Lopuksi totean, että voimme tulevaisuudessa arvioida yhteistyössä työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan kanssa mahdollisuutta tehdä täsmällisempiä sitoumuksia.

Puhemies.
Paljon kiitoksia komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Manuel Pérez Álvarezin laatima työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietintö (A5-0326/2002) ehdotuksesta neuvoston suositukseksi työturvallisuus- ja työterveyslainsäädännön soveltamisesta itsenäisiin ammatinharjoittajiin [KOM(2002) 166 - C5-0235/2002 - 2002/0079(CNS)]

Pérez Álvarez (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, juuri käsittelemämme yhteisön vuosien 2002-2006 terveys- ja turvallisuusstrategian 4 kohdassa esitetään, että direktiivin 89/391/ETY, joka ei kata tiettyjä työntekijäryhmiä, soveltamisalaa laajennetaan kattamaan muun muassa itsenäiset ammatinharjoittajat. 
Esittämässäni suosituksessa, josta nyt Euroopan parlamentissa keskustellaan, esitetään, että työnantajan palveluksessa olevien työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelua laajennetaan kattamaan itsenäiset ammatinharjoittajat. 
Järkeily perustuu siihen, että työturvallisuutta ja työterveyttä koskevat direktiivit eivät pääsääntöisesti kata työntekijöitä, jotka harjoittavat ammatillista toimintaansa muuten kuin työsuhteessa työnantajaan tai yritykseen. 
Näihin työntekijöihin sovelletaan itse asiassa ainoastaan kolmea direktiiviä ja joskus toissijaisesti; näin on erityisesti turvallisuutta ja terveyttä koskevien vähimmäisvaatimusten täytäntöönpanosta tilapäisillä tai liikkuvilla rakennustyömailla annetun neuvoston direktiivin 92/57/ETY laita. Näissä direktiiveissä otetaan huomioon itsenäisten ammatinharjoittajien ammatillinen toiminta siltä osin, kun siitä voi aiheutua mahdollista vaaraa rakennustyömailla työskenteleville työnantajan palveluksessa oleville työntekijöille. Toisin sanoen kyseessä ovat itsenäisten ammatinharjoittajien aiheuttamat vaarat, joilta heitä itseään ei ole suojeltu. 
Terveydelle ja turvallisuudelle asetettavista vähimmäisvaatimuksista aluksilla tapahtuvan sairaanhoidon parantamiseksi annettu neuvoston direktiivi 92/29/ETY ei kuulu erityisesti direktiivin 89/391/ETY soveltamisalaan vaan siihen pätee sama kuin direktiiviin 92/57/ETY.
Näistä kolmesta direktiivistä uusimman eli työntekijöiden työssään käyttämille työvälineille asetettavista turvallisuutta ja terveyttä koskevista vähimmäisvaatimuksista annetun neuvoston direktiivin 89/655/ETY muuttamisesta 27 päivänä kesäkuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/45/EY yhdessä perustelukappaleessa viitataan itsenäisiin ammatinharjoittajiin. Siinä todetaan, että he voivat vaikuttaa työntekijöiden terveyteen ja turvallisuuteen, jos he käyttävät henkilökohtaisesti työvälineitä. Tästä saa sellaisen käsityksen, että itsenäisiä ammatinharjoittajia pidetään riskitekijöinä, joita ei tarvitse suojella kyseisiltä vaaroilta, eikä heitä tosiasiassa pidettäisi työntekijöinä. 
Useimpien jäsenvaltioiden lainsäädännössä ei edellytetä itsenäisten ammatinharjoittajien terveyden ja turvallisuuden suojelua, ja suojelun taso on hyvin erilaista.
Toimet ja päätökset, joilla estetään riskeistä aiheutuvat tapaturmat, on perinteisesti yhdistetty palkattuun työntekijään luultavasti siksi, että itsenäisen ammatinharjoittajan katsotaan olevan itse vastuussa terveydestään ja turvallisuudestaan. Tällainen ajatuskulku on puutteellinen ja epäoikeutettu. 
Tästä syystä vaikuttaa siltä, että alalla tarvitaan yhteisön toimia sen varmistamiseksi, että tiettyä vähimmäistasoa sovelletaan itsenäisten ammatinharjoittajien suojelemiseksi työhön liittyviltä riskeiltä. Tämä johtuu siitä, että uusia työhön liittyviä turvallisuusongelmia syntyy työllisyysrakenteiden kehittyessä silloin, kun itsenäinen ammatinharjoittaja työskentelee omassa työpaikassaan yhden tai useamman muun itsenäisen ammatinharjoittajan kanssa tai kun yritykset ulkoistavat töitä mikroyrityksille tai itsenäisille ammatinharjoittajille. Kyseessä on itsenäisten ammatinharjoittajien ja heidän kanssaan työskentelevien työnantajan palveluksessa olevien työntekijöiden tai itsenäisten ammatinharjoittajien turvallisuus. Kaikkia työntekijöitä on suojeltava. 
Itsenäiset ammatinharjoittajat vaikuttavat altistuvan samoille vaaroille kuin työsuhteessa olevat työntekijät, mutta heille ja muille työsuhteessa oleville työntekijöille voi aiheutua tapaturmia ja vammoja myös itsenäisten ammatinharjoittajien puutteellisen koulutuksen tai tiedotuksen vuoksi. 
Hyvät parlamentin jäsenet, edessämme on laajempi ongelma eli sellaisen työn organisointi, johon liittyvät vuokratyövoimaa välittävien yritysten vuokraaman työvoiman käyttö, tuotantoprosessien jakaminen osiin, työn teettäminen sopimusosapuolilla, alihankkijoilla ja itsenäisillä ammatinharjoittajilla sekä yleensä ulkoistetut ja hajautetut tuotantomenetelmät. 
Mielestäni työntekijöiden työturvallisuuden suojelu ei saa riippua vaaroille altistuvan työntekijän oikeudellisesta asemasta olivatpa he itsenäisiä ammatinharjoittajia tai työnantajan palveluksessa olevia työntekijöitä. Kaikki ovat varmasti tätä mieltä. Perusoikeuskirjassa ei tehdä tällaista eroa, vaan sen mukaan jokaisella työntekijällä on oikeus työskennellä hänen terveytensä, turvallisuutensa ja ihmisarvonsa takaavissa oloissa. Lainsäädännössä työntekijöiden välillä ei tehdä eroa, eikä meidänkään pitäisi sitä tehdä. 
Soveltamismenettelyä koskevan suosituksen tarkoituksena on helpottaa prosessia, ja sen tavoite on selkeä: työnantajan palveluksessa oleviin työntekijöihin sovellettavia sääntöjä on sovellettava myös itsenäisiin ammatinharjoittajiin.
Ennaltaehkäisyajattelu on tässä suhteessa erityisen tärkeää. Useissa tapauksissa itsenäisten ammatinharjoittajien, jotka ovat pääasiallisia edunsaajia, on investoitava ennaltaehkäiseviin toimiin, ja toisinaan heidän on huolehdittava itse riittävien tietojen ja koulutuksen saamisesta. En käsittele tässä tilanteita, jotka liittyvät esimerkiksi vastuuseen tietynlaisissa tapaturmissa, mutta mielestäni johdonmukaiseen ja päättäväiseen toimintaan tapaturmien ehkäisemiseksi liittyy nyt uusi yleinen näkökohta eli ennaltaehkäisyajattelun näkökohta, jonka yleistymistä edistävät työntekijät ja viranomaiset.

Diamantopoulou
Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijä Pérez Álvarezia ja parlamentin jäseniä heidän mietinnöstään ja tuestaan. 
Tämä on merkittävä ehdotus, jonka tarkoituksena on varmistaa, että kaikkia työntekijöitä suojellaan heidän työpaikallaan, sillä, kuten Álvarez hyvin selitti, eikä hänen sanojaan ole tarpeen toistaa, työntekijöitä ei voida kohdella eri tavalla riippuen siitä, kuinka heidän työnsä on määritelty. Aloitteen tarkoituksena on taata sama suojelun taso itsenäisille ammatinharjoittajille ja työnantajan palveluksessa oleville työntekijöille, ja siinä kehotetaan jäsenvaltioita yksilöimään kolme erilaista toimintamuotoa.
Ensimmäisenä toimenpiteenä on sisällyttää itsenäiset ammatinharjoittajat työterveys- ja työturvallisuuslainsäädännön soveltamisalaan luonnollisesti sillä edellytyksellä, että jäsenvaltioiden lainsäädäntö antaa siihen mahdollisuuden. 
Toiseksi jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimet, joilla varmistetaan, että itsenäiset ammatinharjoittajat saavat tarvittavat tiedot, koulutuksen ja teknisen tuen riskien ehkäisystä. Kolmanneksi jäsenvaltioita kehotetaan varmistamaan itsenäisten ammatinharjoittajien pääsy asianmukaiseen terveydentilan seurantajärjestelmään. 
Näyttää siltä, että useimmat parlamentin tarkistukset liittyvät tilanteisiin, joissa työnantajan palveluksessa olevat työntekijät ja itsenäiset ammatinharjoittajat työskentelevät yhdessä, ja mielestäni tällaiset tilanteet on määriteltävä paremmin suosituksessa. Tästä syystä komissio hyväksyy tarkistukset 1, 3, 5, 6, 8, 10 ja 11 ja pyrkii varmistamaan, että neuvosto hyväksyy ne myös. Komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 2, 4, 7, 9, 12, 13, 14 ja 15, sillä ne joko sisältyvät muihin tarkistuksiin tai edellyttävät tiettyjä sitovia oikeusjärjestelyjä, jotka vaarantaisivat suosituksen tehokkaan täytäntöönpanon sen neljänä ensimmäisenä kokeiluvuonna.
Komission mielestä tämä ehdotus on merkittävä edistysaskel sen varmistamisessa, että lainsäädännöstä hyötyvät kaikki eurooppalaiset heidän työnsä luonteesta riippumatta. Sen avulla voidaan vähitellen saavuttaa työtapaturmien ja työperäisten sairauksien vähentämistä koskeva lopullinen tavoite.

Hughes (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää Pérez Álvarezia osuvasta ja ajatuksia herättävästä mietinnöstä. 
Työturvallisuus- ja työterveyslainsäädännön soveltaminen itsenäisiin ammatinharjoittajiin on tärkeä aihe, eikä vähiten siksi, että itsenäisten ammatinharjoittajien, alihankkijoiden ja epätyypillisessä työsuhteessa olevien työntekijöiden määrä kasvaa jatkuvasti. Itsenäisen ammatinharjoittamisen vääränlaisten muotojen luominen voi jättää työntekijät ilman suojelua. Tähän meidän on puututtava. 
Komissio on tietoinen tästä, ja olemme pyrkineet käsittelemään asiaa vuosien varrella yhteistyössä sen kanssa, kuten Pérez Álvarez totesi. Viime vuoden lopussa hyväksyttiin direktiivi, jolla työaikasuoja ulotettiin koskemaan maantiekuljetuksista vastaavia työntekijöitä. Direktiivi kattaa omistajakuljettajat, mutta vain siksi, että on hyödynnetty rinnakkaisia oikeusperustoja, jotka käsittävät yhtäältä työterveyden ja työturvallisuuden ja toisaalta toimintaturvallisuuden. 
Kuten Pérez Álvarez huomautti tänään illalla, aihetta käsiteltiin myös tilapäisiä tai liikkuvia rakennustyömaita koskevassa direktiivissä, tosin aika vähän. Tarvitsemme näin ollen kattavampaa lähestymistapaa, ja tämä suositus voi osoittautua tässä mielessä erittäin hyödylliseksi. 
Muutkin toimet ovat mahdollisia, kuten työterveys- ja työturvallisuuslainsäädännön yleisempi laajentaminen koskemaan itsenäisiä ammatinharjoittajia, kuten Pérez Álvarezin tarkistuksessa 4 esitetään. Tiedän, ettei komissio ole samaa mieltä tästä asiasta. Komission jäsen toteaa varmaankin, ettei 137 artiklan oikeusperusta salli sitä. Jollei suosituksella ole myönteisiä vaikutuksia, meidän on kokoonnuttava uudelleen pohtimaan käytettävissä olevia oikeusperustoja ja toimittava esimerkiksi Pérez Álvarezin tarkistuksissaan 7 ja 22 ehdottamalla tavalla.
Jollemme toimi näin, kuvitelkaa vain niitä ongelmia, joihin joudumme esimerkiksi tällä hetkellä tarkasteltavan direktiivin kanssa, joka koskee työntekijöiden suojelemista vaaroilta, jotka liittyvät asbestialtistukseen työssä. Työpaikoillamme, kodeissa, kouluissa ja sairaaloissa on piilossa valtavia määriä asbestia. Useat työntekijät joutuvat asbestin kanssa tekemisiin, ja he saavat siitä korvauksen, jos he työskentelevät purku-, poisto- tai kuljetusyrityksen palveluksessa. 
Useat itsenäiset ammatinharjoittajat altistuvat kuitenkin myös asbestille, erityisesti sähkömiehet, putkimiehet ja kirvesmiehet, jotka joutuvat kosketuksiin asbestin kanssa huoltotöissä. Nämä työntekijät ovat pääsääntöisesti itsenäisiä ammatinharjoittajia. 
Lisäksi on totta, että vaikka työsuojelutarkastajien määrä kymmenkertaistettaisiin, he eivät ehdi tarkastaa kaikkia lukuisia itsenäisiä ammatinharjoittajia työssään. Ammatinharjoittajien on pystyttävä huolehtimaan itse itsestään. Heidän on saatava tietoja, tukea ja koulutusta, jotta he ymmärtävät laiminlyönneistä aiheutuvat riskit. Tässä suhteessa suositus on erittäin hyödyllinen.

Bouwman (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä Pérez Álvarez. Kiitos tästä perusteellisesta mietinnöstä. Haluaisin tarkastella mietinnön osaa, jossa viitataan komission lähestymistapaan, joka on tähän mennessä ollut suhteellisen varovainen. Aiheena ovat työsuhteet. Kaikki tietävät, että ne muuttuvat uskomatonta vauhtia, ja tarkoitan sitä todella. Kuten eri henkilöt ovat todenneet, työsuhteet käsittävät erityyppisiä epätyypillisiä työsuhteita ja sisältävät muun muassa vuokratyövoiman, itsenäiset ammatinharjoittajat, yksin työskentelevät itsenäiset ammatinharjoittajat ja virheellisesti itseään itsenäisiksi ammatinharjoittajiksi kutsuvat henkilöt. Useat näistä käyvät töissä työpaikalla. Aihe on työntekijöiden oman terveyden, turvallisuuden ja hyvinvoinnin lisäksi tärkeä myös heidän kanssaan työskentelevien kannalta. Toisin sanoen muutoksia on saatava aikaan erityisesti, kun otetaan huomioon eri maissa voimassa oleva lainsäädäntö ja todetaan, että jotkin maat ovat sisällyttäneet itsenäiset ammatinharjoittajat työterveys- ja työturvallisuuslainsäädäntöönsä jossain määrin ja toiset eivät lainkaan. 
Komissio valitsi välineeksi suosituksen. Itse olisin ollut sitovamman välineen kannalla, jolloin vaikutukset olisivat olleet välittömät. Syy on yksinkertainen: voimme hyväksyä sen, että neljän vuoden kuluessa suoritetaan jonkinlainen arviointi ja toimia tehostetaan tarvittaessa, mutta toisaalta - haluaisin palata tähän edeltävän aiheen osalta - missä vaiheessa lainsäädännön noudattamista valvotaan? Valvonta tapahtuu työpaikalla ja parhaimmassa tapauksessa siitä vastaavat työsuojeluviranomaiset. Tällainen valvonta on kuitenkin usein riittämätöntä. Eniten vaikutusta on työnantajien järjestöillä, työpaikan ammattiyhdistyksillä, yritysneuvostoilla tai muilla neuvoa-antavilla järjestöillä. Ne vastaavat valvonnasta, ja ilman lainsäädäntöä niillä ei ole mitään perusteita työlleen. Tässä ei oteta lainkaan huomioon työnantajien ja työntekijöiden suhteita työpaikalla. Tämä on kuitenkin erittäin tärkeää, ja tästä syystä alalla tarvitaan pian sitovampaa lainsäädäntöä.

Skinner (PSE).
Arvoisa puhemies, ehkä yllättävin asia tässä on, että valiokunnan äänestyksessä mietinnön puolesta äänesti 36 ja sitä vastaan yksi. Olisin luullut, että tällainen asia saisi automaattisesti valiokunnan yksimielisen hyväksynnän. Paljon kertoo myös se, että kyseessä on ainoastaan suositus. Kuten komission jäsen tietää suuria odotuksia herättäneen mutta vaikutuksiltaan vähäisen direktiivin perusteella, oli selvää, että itsenäisten ammatinharjoittajien kattamiseksi tarvittiin vahva poliittinen viesti. Tapaturmia tapahtuu päivittäin muuallakin kuin rakennusalalla. Esimerkiksi ympärillämme tulkkikopeissa työskentelevät tulkit ovat usein itsenäisiä ammatinharjoittajia ja joutuvat työskentelemään erittäin rasittavissa olosuhteissa. Juuri heihin luulisi sovellettavan yhteisön lainsäädäntöön perustuvaa yhteisön suojelua. Tiedätte erittäin hyvin, että yhteisön toimielimet pidättyvät ottamasta käyttöön lakeja, jotka kattaisivat useat niiden työntekijöistä, joten jättäkäämme asia sikseen. 
Olemme epäilemättä ottaneet merkittävän askelen eteenpäin antamalla suosituksen itsenäisiä ammatinharjoitajia koskevasta yhteisön työterveys- ja työturvallisuuslainsäädännöstä. Enää ei pitäisi luottaa kansallisiin tilastoihin, joiden mukaan tapaturmia tapahtuu ainoastaan kokopäivätoimisille työntekijöille. Sehän on naurettavaa. Kristittyinä voisimme kutsua synniksi sitä, etteivät useat työntekijät saa ansaitsemaansa suojelua ainoastaan siksi, että heitä pidetään itsenäisinä ammatinharjoittajina. Pérez Álvarez on jo pitkään puhunut terveydestä ja turvallisuudesta parlamentissa. Olen erittäin tyytyväinen, että hän on laatinut tämän mietinnön, sillä tiedän, että koko parlamentin on sitouduttava asiaan. 
Itsenäiset ammatinharjoittajat on sisällytettävä kaikkeen komission tai parlamentin aloitteesta laadittavaan terveyttä, turvallisuutta ja työllisyyttä koskevaan lainsäädäntöön. Kaikkien eurooppalaisten on saatava samantasoista suojelua.

Thorning-Schmidt (PSE).
Arvoisa puhemies, Bilbaon viraston tekemästä tutkimuksesta käy ilmi, että itsenäisille ammatinharjoittajille tapahtuu työsuhteessa olevia työntekijöitä useammin työtapaturmia, jotka joskus jopa johtavat kuolemaan. Tiedämme lisäksi, että läheskään kaikista itsenäisten ammatinharjoittajien työtapaturmista ei ilmoiteta. Yhdistyneessä kuningaskunnassa tehdystä tutkimuksesta käy ilmi esimerkiksi, että itsenäisten ammatinharjoittajien työtapaturmista ainoastaan 5 prosentista ilmoitetaan, kun taas työnantajan palveluksessa olevien työntekijöiden osalta luku on 50 prosenttia. Itsenäiset ammatinharjoittajat ovat lisäksi työnantajan palveluksessa olevia työntekijöitä alttiimpia työtapaturmille, sillä heidän käytössään on vähemmän resursseja eikä heidän välttämättä tarvitse noudattaa terveyttä ja turvallisuutta koskevia säännöksiä. 
Komissiota on tästä syystä kiitettävä asian esille ottamisesta. Sääntöjen noudattamatta jättämisestä on tehtävä loppu. Itsenäiset ammatinharjoittajat eivät saa laiminlyödä työympäristöä koskevia yhteisön sääntöjä. Olisimme kuitenkin toivoneet, että komissio olisi tarkastellut joitakin niistä tarkistuksista, joilla suosituksesta pyritään tekemään sitovampi. Tiedän, ettei perustamissopimuksessa ole oikeusperustaa tätä varten. Jos olemme nyt kaikki samaa mieltä siitä, että ongelmana on, ettei työympäristöstä annettu lainsäädäntö kata itsenäisiä ammatinharjoittajia, eikö ole aika muuttaa perustamissopimuksia? Ehkä komissiota olisi kehotettava tekemään asiasta ehdotus parhaillaan työskentelevälle valmistelukunnalle.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt. 
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Michiel van Hultenin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0325/2002) luonnoksesta komission asetukseksi Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 soveltamissäännöistä (SEC(2002) 0835 - C5-0399/2002 - 2002/0901(CNS))

Schreyer
Arvoisa puhemies, arvoisa van Hulten, hyvät parlamentin jäsenet, haluan ensiksi jälleen kerran kiittää parlamenttia tiiviistä ja tehokkaasta yhteistyöstä yleiseen talousarvioon sovellettavan varainhoitoasetuksen uudelleenlaatimiseksi. Oli täysin toimielinten päättäväisen yhteistyön ansiota, että neuvosto sai hyväksyttyä uuden varainhoitoasetuksen yksimielisesti 25. kesäkuuta 2002 mennessä. Uusi varainhoitoasetus on olennainen osa komission uudistusta, ja olen ylpeä urotyöstämme vuonna 2002. Haluan esittää vielä kerran erityiskiitokset van Hultenille ja Dell'Alballe, joista viimeksi mainittu ei päässyt paikalle, mutta haluan kuitenkin mainita hänetkin vielä kerran. 
Yksi suurimmista huolenaiheistamme varainhoitoasetusta laadittaessa uudelleen oli sen yksinkertaistaminen niin, että siihen sisällytetään sen soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt, jotka on tarkoitus hyväksyä jo ennen vuoden loppua, jotta ne tulevat voimaan 1. tammikuuta 2003, eli samaan aikaan uuden varainhoitoasetuksen kanssa. Talousarvion valvontavaliokunta ja van Hulten ovat tehneet erittäin perusteellista työtä, josta lämpimät kiitokseni. 
Seuraavaksi kerron komission kannan yksittäisistä tarkistuksista. Ensiksikin useiden mietinnön tarkistusten tarkoituksena on liittää kaikki budjettivallan käyttäjälle toimitettavat kertomukset ja tiedot tulojen ja menojen hyväksyjien toimintakertomusten yhteenvetoon. Tulojen ja menojen hyväksyjien toimistot vastaavat varojen hallinnoinnista. Komissio kannattaa menettelyjen tiukentamista tällä tavoin. 
Tulojen ja menojen hyväksyjien toimintakertomusten yhteenvedosta mietinnössä ehdotetaan, että velvollisuuden laatia yhteenveto vastuuvapauden myöntäjälle pitäisi koskea komission lisäksi muita toimielimiä. Olen samaa mieltä siitä, mihin ehdotuksella pyritään, mutta varainhoitoasetuksen sanamuodon nojalla muita toimielimiä ei voida velvoittaa yhteenvedon laatimiseen, vaikka mielestämme niiden pitäisikin suostua tähän. 
Toiseksi mietinnössä ehdotetaan tarkistuksia varainhoitoasetuksessa nimetyn taloushallinnon henkilöstön osalta. Tarkistuksilla on kaksi tavoitetta: a) budjettivallan käyttäjälle ilmoitetaan A1-tason tulojen ja menojen hyväksyjien ja tilinpitäjien muuttumisesta ja b) tilinpitäjän ja sisäisen tarkastajan avoimesta toimesta ilmoitetaan toimielinten ulkopuolella. Tämä tarkoittaa, että budjettivallan käyttäjälle ilmoitetaan uusista nimityksistä. Emme kuitenkaan voi hyväksyä mietinnön ehdotuksia, ja sitä paitsi avointen toimien välitön ilmoittaminen toimielinten ulkopuolella olisi ristiriidassa henkilöstösääntöjen kanssa, sillä niissä määrätään selvästi, että toimiin on ensisijaisesti pyrittävä löytämään henkilö toimielimistä ennen kuin niistä voidaan ilmoittaa toimielinten ulkopuolella. Tämä tarkoittaa, että välitön ilmoittaminen avoimesta toimesta olisi ristiriidassa henkilöstösääntöjen kanssa.
Kolmanneksi voimme hyväksyä taloudellisten väärinkäytösten tutkintaelintä koskevista tarkistuksista ehdotuksen siitä, että tutkintaelimen jäsenistä yhden olisi oltava riippumaton asiantuntija. Olemme kuitenkin sitä mieltä, että väärinkäytösten tutkimisvelvollisuus vähämerkityksisissä tapauksissa on liian tiukka. 
Neljänneksi panen merkille maksuviivästyksistä annettua direktiiviä koskevan parlamentin muistutuksen siitä, että täytäntöönpanon määräaika on umpeutunut ja toimielinten on, tai ainakin olisi, noudatettava maksuviivästyksiin sovellettavia korkoja ja määräaikoja koskevia sääntöjä. 
Viidenneksi voin lisäksi hyväksyä useita kirjanpitokäytäntöä koskevia tarkistuksia. Komissio on samaa mieltä erityisesti integroidun tietojenkäsittelyjärjestelmän käyttöönottoa koskevasta selvennyksestä, joka on täysin sen aiemmin esittämien ehdotusten mukainen. Mitä tulee pyyntöön laatia luettelo kaikista niistä henkilöistä, joilla on sähköisten kirjanpitojärjestelmien käyttöoikeus, ja sellaisen tapahtumatiedoston luomiseen, joka sisältää yksityiskohtaiset tiedot järjestelmään tehdyistä muutoksista ja niiden tekijöistä, voin kertoa, että komissiolla on jo nämä käytössään. Suhtaudumme myönteisesti tämän säännöksen sisällyttämiseen soveltamissääntöihin, vaikken tällä hetkellä pysty kertomaan, täyttyvätkö nämä edellytykset muiden toimielinten kuin komission kirjanpitojärjestelmissä. 
Kuudenneksi tarkistuksessa 17 pyydetään, että budjettivallan käyttäjälle ilmoitettaisiin kaikista arvoltaan yli 100 000 euroa olevien saamisten perinnästä luopumisista. Komissio hyväksyy tämänkin tarkistuksen. 
Lopuksi haluan selventää mietinnön viimeistä tarkistusta. Siinä todetaan, että "tilinpäätös vuodelta 2002 laaditaan ja esitetään vuonna 1977 annetun varainhoitoasetuksen säännösten mukaisesti lukuun ottamatta velvoitetta toimittaa tilinpäätöstiedot varainhoidon valvojalle". Korostan, että uudessa varainhoitoasetuksessa tehtiin selväksi, että tilien tarkastamisessa ja hyväksymisessä noudatetaan siirtymäaikaa vuoteen 2005 saakka, mikä tarkoittaa, että tilien tarkastamisessa ja hyväksymisessä noudatetaan tällä hetkellä voimassa olevassa varainhoitoasetuksessa säädettyä menettelyä vuoteen 2005 saakka. Komission aikataulu on tässä suhteessa edelleen erittäin kunnianhimoinen, kun otetaan huomioon, että ainoa tässä vaiheessa suurelta osin suoriteperusteiseen kirjanpitoon siirtynyt jäsenvaltio on Yhdistynyt kuningaskunta - onhan tämä kirjanpitojärjestelmä pääasiallisesti angloamerikkalainen - ja sielläkin käyttöönotto kesti seitsemän vuotta. 
Toistan, että ilmoitan talousarvion valvontavaliokunnalle mahdolisimman pian komission ehdotuksista tässä asiassa.

van Hulten (PSE)
Arvoisa puhemies, jos tämä keskustelu ajoitettiin tähän hetkeen, koska oletettiin puheenjohtajakokouksen olevan siitä erittäin kiinnostunut, oletukset osuivat luultavasti oikeaan. Soveltamissäännöt eivät ole erityisen mielenkiintoinen puheenaihe, mutta kuten tiedämme, aihe on erittäin tärkeä, muutenhan emme olisi täällä. Vahinko, että ne kaksi kolmesta valiokunnan jäsenestä, jotka äänestivät mietintöä vastaan valiokunnassa ja saivat näin aikaiseksi keskustelua täysistunnossa, eivät ole täällä tänään selittääkseen, miksi he äänestivät mietintöä vastaan. 
Haluan kiittää valiokunnan jäseniä, jotka antoivat minulle tukensa mietintöä laatiessani ja äänestivät sen puolesta lähes yksimielisesti. Kiitokset kuuluvat myös komissiolle siitä toimivasta yhteistyöstä, josta saimme osoituksen jälleen kerran mietintöä valmisteltaessa. Useat valiokunnan mietintöön sisältyvät tarkistukset ovat luonteeltaan teknisiä, enkä puhu siitä sen enempää. Haluan vain mainita muutaman tärkeän asian, joita komission jäsenkin käsitteli. 
Mietinnössä käsitellään useita kohtia, joiden osalta soveltamissääntöjä voitaisiin mielestämme tiukentaa. Ensimmäinen kohta liittyy puutteisiin ylemmän taloushallinnon henkilöstön nimittämisessä ja toiminnassa, mistä on keskusteltu viime kuukausina. Useissa tapauksissa pääjohtajia on siirtynyt toisiin tehtäviin tai heidän palvelussuhteensa on päättynyt, ja sitten oli myös tilinpitäjä Andreassonin tapaus. Näitä asioita käsitellään valiokunnassa täysin objektiivisesti. Kysymyksiä on kuitenkin herännyt myös muotoseikoista, kuten siitä, miten komissio hoitaa nämä nimitykset, siirrot toisiin tehtäviin ja palvelussuhteiden päättämiset. Haluaisimme sisällyttää varainhoitoasetukseen joitakin suojalausekkeita. Lausekkeilla ei voida varmistaa, ettei virheitä enää koskaan tehdä tai ettei ongelmia enää ilmene, mutta niillä voitaisiin lisätä prosessin avoimuutta ja välttää yllätyksiä ja asioita, joita ei voida enää muuttaa. 
Tämä käsittää korkeiden virkamiesten nimittämisen, johon komission jäsen viittasi. Pyydän, että budjettivallan käyttäjälle toimitetaan kertomus ja että tilinpitäjä ja sisäinen tarkastaja nimitetään virallisessa lehdessä julkaistun ilmoituksen perusteella. Hakijoiden pitäisi tulla toimielinten ulkopuolelta, ja heidän työsopimuksensa pitäisi tarvittaessa tehdä määräajaksi. Ymmärrän, ettei varainhoitoasetusta voida muuttaa, mutta asiaa on käsiteltävä henkilöstösääntöjen yhteydessä, sillä se on tärkeä asia. 
Toinen kohta liittyy taloudellisten väärinkäytösten tutkintaelimeen, joka on luotu nykyisen järjestelmän puutteiden korjaamiseksi ja uuden asiantuntemuksen hyödyntämiseksi. Haluamme välttää järjestelmää, jossa henkilöt arvioivat vertaisiaan. Riippumattoman ulkoisen asiantuntemuksen hyödyntäminen on siksi tärkeää, ja panen tyytyväisenä merkille, että olette hyväksyneet ehdotuksen tästä.
Kolmanneksi tietokoneistetun kirjanpitojärjestelmän laatua ja eheyttä on parannettava, minkä komission jäsen myös otti esille. Haluamme yhden integroidun tietokonejärjestelmän, jonka käyttöoikeus on ainoastaan toimielimen ylläpitämässä luettelossa mainituilla valtuutetuilla käyttäjillä. Tällainen järjestelmä on jo käytössä komissiossa, ja on tärkeää, että muut toimielimet velvoitetaan seuraamaan komission esimerkkiä. 
Lisäksi haluamme ylläpitää helppotajuista tapahtumatiedostoa menojen riittävän valvonnan varmistamiseksi. 
Lopuksi haluan käsitellä maksuviivästyksiä ja kaupallisiin toimiin liittyvien maksujen mukauttamista asiaankuuluvan direktiivin mukaisiksi. Luulenpa, että kollegallani Casacalla, joka on työskennellyt ahkerasti aiheen parissa, on sanottavaa tästä asiasta. Täysistunnossa esitettiin kolme tarkistusta valiokunnan tarkistusten lisäksi. PPE-DE-ryhmä esitti yhden ja GUE/NGL-ryhmä kaksi, enkä tue niistä yhtäkään. PPE-DE-ryhmä esittää uudelleen tarkistuksen, joka hylättiin valiokunnassa ja jossa ehdotetaan täysin riippumattoman tilinpitäjän toimen perustamista. Tilinpitäjä ei olisi tilivelvollinen tai vastuussa komissiolle. En voi kannattaa tarkistusta, koska se on ristiriidassa varainhoitoasetuksen kanssa ja koska kyseessä ovat sen soveltamista koskevat säännöt. Toimielimen sisälle ei myöskään ole järkeä luoda eristäytynyttä saareketta, sillä se olisi vastoin vastuuvelvollisuuden periaatetta. Suuri muodollinen valta ei välttämättä tarkoita parempaa päätöksentekoa, kuten tiedämme. 
Olen periaatteessa samaa mieltä GUE/NGL-ryhmän tarkistuksesta 34, joka koskee tilinpitäjän oikeutta saada täydelliset tiedot. Käytännössä tämä johtaisi kuitenkin valtavaan byrokratiaan, sillä yksi henkilö käsittelee 600 000 maksua. Vaikka se ei olekaan tarkistuksen tarkoituksena, tästä seuraisi varmasti turhaa byrokratiaa. 
Toinen tarkistus liittyy ehdotukseen perusteista, jotka on otettava huomioon vahvistetun saamisen perinnästä luopumisen yhteydessä. Perusteita on kaksi: toinen liittyy kilpailuun ja toinen saamisen perinnästä aiheutuviin taloudellisiin ja sosiaalisiin ongelmiin. GUE/NGL-ryhmä haluaa poistaa tämän mahdollisuuden tulojen ja menojen hyväksyjältä. Tekemäämme tarkistukseen, jonka olette juuri hyväksyneet ja jolla otetaan käyttöön parlamentille ilmoittamisvelvollisuus, sisältyvät riittävät suojalausekkeet. 
Lopuksi haluan sanoa, että mielestäni aiemmin mainitut tarkistukset lujittavat ehdotusta ja pyydän komissiota sisällyttämään ne lopulliseen tekstiin.

Stauner (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, mitä olisi EU:n varainhoitoasetuksen kaltainen asetus ilman sen soveltamissääntöjä? Se olisi tietenkin arvoton ja käyttökelvoton eikä sitä voitaisi soveltaa. Valiokunnassa ja täysistunnoissa tekemämme varainhoitoasetuksen uudelleenlaatimista koskevan päättäväisen työn tuloksena voimme nyt esitellä uunituoreet soveltamista koskevat säännöt. Miksi kiinnitän niihin näin paljon huomiota? Siksi, että mielestäni meillä on tässä esimerkki selvästi puutteellisesta lainsäädännöstä, jota on työstettävä edelleen. Säännöillä ei selkeytetä tai yksinkertaisteta Euroopan lainsäädäntöä tai tehdä siitä ymmärrettävää. 
Ehkä tämä laajamittainen luovuus oikeusasioissa kuitenkin lisää lainsäädännön totuudenmukaisuutta eli voimassa olevien lakien soveltamista. Tähän viitaten pyydän toimivaltaista komission jäsentä toimimaan lain mukaisesti niin, ettei hän seuraa nykyisen komission puheenjohtajan esimerkkiä ja kuvaile hänen laillaan voimassa olevia lakeja, kuten vakaussopimusta, typeriksi eikä noudata niitä. 
Kansalaisten luottamus meidän Eurooppaamme riippuu suurelta osin varainhoitoasetuksesta ja sen soveltamista koskevista säännöistä, mikä tarkoittaa, ettei niillä pidä missään tapauksessa leikkiä tällä tavalla. Luottamusta heikentävät komission ajattelematon ja ylimielinen toiminta tai laiminlyönnit; se ei muun muassa ole selvästikään varmistanut, että kirjanpitojärjestelmä on luotettava ja ettei tilejä voida väärentää. Tämän komissio on laiminlyönyt koko toimikautensa ajan muun muassa Euroopan yhteisöjen tilintarkastustuomioistuimen varoituksista huolimatta, ja komissio on saatettava siitä vastuuseen. 
Juuri tästä syystä on erittäin tärkeää, että niin sanotun tilinpitäjän toimi määritellään selvästi ja että toimi on itsenäinen. Komissio on valitettavasti vastuuttomasti lakkauttanut riippumattoman varainhoidon valvojan toimen, joten tilinpitäjän merkitys kasvaa. Hänen täytyy saada käyttöönsä lisätietoja täysin itsenäisesti, hänen on pystyttävä keskeyttämään maksut ja arvostelemaan korkeassa asemassa olevia henkilöitä ilman, että hänen palvelussuhdettaan sanotaan irti tai että hän joutuu esimerkiksi kurinpitomenettelyihin.
Tästä syystä pyydän teitä äänestämään ryhmäni tarkistuksen 33 sekä jäsen Blakin esittämien kahden muun tarkistuksen puolesta. Niidenkin tarkoituksena on selkeyttää lainsäädäntöä ja lisätä sen avoimuutta. Talousarviota koskevassa lainsäädännössä ei voi olla paljon liikkumavaraa. Jäsen van Hulten, en ole yllättynyt siitä, ettette kannata tarkistusta 33. Esittämänne perustelut ovat samat kuin mitä esititte valiokunnassa, mutta niiden toistaminen ei tee niistä yhtään sen vaikuttavampia.
Näissä asioissa meidän on vältettävä pienintäkin mahdollisuutta siitä, että päätökset ovat mielivaltaisia tai puolueellisia, sillä ainoastaan tällä tavoin komissio voi osoittaa kansalaisille, ettei Euroopan varainhoitoon sovelleta höllempiä sääntöjä kuin kansallisten varojen hoitoon. Pahoittelenkin suuresti sitä, että parlamentti on turhaan joutunut noudattamaan tiukkaa aikataulua sääntöjen vahvistamisessa. En tiedä, miksei tilintarkastustuomioistuimen lausuntoa odotettu, mutta ehkä esittelijä voi suuressa viisaudessaan vastata tähän.
Santos (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin liittää tämän keskustelun poliittiseen kontekstiin: olemmehan loppujen lopuksi Euroopan parlamentissa, jonka on tarkoitus olla kansalaisia parhaiten edustava poliittinen elin ja tiiviissä yhteydessä heihin. 
Euroopan unionin käytössä olevien varojen käyttö on luultavasti monimutkaisin mutta myös mielenkiintoisin yhteisön toimielimille kuuluva tehtävä. Perustamissopimuksissa määritelty budjettivallan käyttäjän rakenne ja parlamentille budjettipolitiikassa edelleen annettu puutteellinen asema edellyttää ja oikeuttaa sen, että talousarvion toteuttamisen valvontaan ja seurantaan kiinnitetään erityistä huomiota. Totuus on, että talousarvion toteuttamisen seuranta voi olla tehokasta ja hyödyllistä ainoastaan, jos se perustuu avoimuuden ja selkeyden periaatteisiin ja sääntöihin, jotka ovat samalla kunnianhimoiset ja yksinkertaiset. Tämä on selvästi tarkoituksena Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavassa uudessa varainhoitoasetuksessa, joka tulee voimaan 1. tammikuuta 2003, sekä erityisesti komission ehdottamissa uusissa soveltamissäännöissä. 
Jäsen van Hultenin näistä säännöistä käyttämä sanamuoto - aliarvioimatta komission ehdotuksen sisältöä - rikastuttaa huomattavasti valvonta- ja seurantamenettelyä ja tekee siitä ymmärrettävän ja selvän. Toisin sanoen sillä parannetaan merkittävästi yhteisön menojen valvonnan tehokkuutta. Nykyinen talousarviokehys on tunnetusti epävarma, eikä se vastaa täysin unionin poliittisia painopisteitä. Tästä syystä ja koska rahoitusnäkymiä ei ole tarkistettu Euroopan unionin käytössä olevien varojen määrän lisäämiseksi, Euroopan parlamentin on pakko hyödyntää kaikkea toimivaltaansa ja etuoikeuksiaan. Euroopan parlamentti hyödyntää kaikkia etuoikeuksiaan ja toimivaltaansa ainoastaan, jos se pystyy toimimaan poliittisesti sellaisessa hallintokehyksessä, joka on riittävän dynaaminen ja vakaa, mutta ennen kaikkea kattava ja tehokas. Uuteen asetukseen sisältyvissä säännöissä - vaikkakin vain alustavasti - esitetyt yhtenäisyys- ja yleiskatteisuusperiaatteet, joita mietinnön esittelijä haluaa lujittaa, sekä esittelijän aloitteesta kullekin toimielimelle sisäisissä kuulemistilaisuuksissa annettu asema ovat mielestäni erittäin merkittäviä ja tärkeitä edistysaskelia. 
Onnittelen jäsen van Hultenia, sillä hänen mietintönsä on erityisen tärkeä ja ansaitsee Euroopan parlamentin tuen.

Virrankoski (ELDR).
Arvoisa puhemies, herra van Hulten on tehnyt erinomaista työtä varainhoitoasetuksen uudistamisessa ja tämäkin mietintö on siitä hyvä esimerkki, tästä parhaat kiitokset. Varainhoitoasetuksen uudistus lähti liikkeelle ulkopuolisen asiantuntijaryhmän, niin sanotun viiden viisaan, raportista vuonna 1999. Siinä pidettiin tärkeänä varainhoidon hallinnon yksinkertaistamista ja henkilökohtaisen vastuun selkeyttämistä. Parlamentti ja neuvosto hyväksyivät uuden varainhoitoasetuksen viime keväänä, ja se tulee voimaan ensi vuoden alusta. Uudistus liittyy osana komission hallinnon uudistukseen.
Nyt käsittelyssä olevat soveltamisäännöt liittyvät tähän uuteen varainhoitoasetukseen. Uudistuksella lopetetaan vanha etukäteisvalvonta ja siirretään vastuu varainhoidosta kokonaan tulojen ja menojen hyväksyjän kannettavaksi. Tällä muutoksella lisätään sekä valtaa että vastuuta. Koska tulojen ja menojen hyväksyjä on keskeisin toimeenpaneva virkamies, hänellä tulee olla teoistaan täysi vastuu , jota hän ei voi paeta muiden selän taakse. Samalla kun vastuu selkenee, voidaan lisätä tehokkuutta, koska nykyisin esimerkiksi maksuviivästymät ovat komissiossa liian pitkät eivätkä vastaa alkuunkaan yritysmaailman tehokkuutta.
Järjestelmää, josta nyt päätetään, ei saa huonontaa uusilla tarkistuksilla. Siksi esimerkiksi tarkistukset numero 33 ja 34 eivät ole hyväksyttäviä, sillä niissä toimeenpanovastuu jaettaisiin uudelleen kahden henkilön, tulojen ja menojen hyväksyjän ja tilinpitäjän, kesken. Järjestelmän tulee olla selvä ja läpinäkyvä.
Sjöstedt (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, keskustelun aiheena olevaa varainhoitoasetusta sovelletaan todennäköisesti usean vuoden ajan. Tästä syystä on erittäin tärkeää, että sen soveltamissäännöt ovat mahdollisimman selkeät. Uudella varainhoitoasetuksella olisi käsittelyjen tehostamisen lisäksi parannettava valvontaa entisestään. 
Kun valvonta ja toiminta annetaan eri pääosastojen vastuulle, niitä on seurattava tehokkaasti. Näin ollen on olennaista, että tilinpitäjän asema on vahva ja itsenäinen. Olemme ehdotaneet tämäntapaista tarkistusta. Tilinpitäjän on pystyttävä pyytämään ja vastaanottamaan lisätietoja, keskeyttämään maksut epäilyttävissä tapauksissa ja ilmoittamaan epäilyistä korkeimmalle tasolle. 
Tässä suhteessa haluamme ilmaista pettymyksemme siitä, ettei parlamentti ole käyttänyt tilaisuutta hyväkseen tutkiakseen alalla jo vuosia vallinnutta epäjärjestystä. Tämän olisi pitänyt tapahtua kutsumalla Andreasen talousarvion valvontavaliokunnan eteen. Totuus on, ettemme ole vieläkään saaneet täsmällisiä vastauksia komission vuoden 2001 tilien hyväksymisestä. 
Ryhmäni on esittänyt myös tarkistuksen, jolla rajoitetaan komission mahdollisuuksia poistaa tileistä saatavia tai pienentää tileille kirjattujen saatavien arvoa. Saatavien tileistä poistamiselle täytyy olla selvät perusteet, jotta vältetään Flechardin tapauksen kaltaiset tapaukset, joissa vakavasta virheestä vastuussa oleva henkilö ei joudu vastaamaan toimintansa seurauksista. Tähän perustuu toinen tarkistuksemme. 
Lopuksi haluan kiittää esittelijää hänen loistavasta työstään.

Theato (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen Schreyer, komission lausuntojen perusteella uusi varainhoitoasetus johtaa meidät varainhoidon uuteen aikakauteen, jossa voimme ratkaista menneisyyden ongelmat. Meidän täytyy nyt vain odottaa. 
Tällä hetkellä voimme valitettavasti jo nähdä, että uuden aikakauden myötä parlamentin oikeudet heikentyvät. Uuden varainhoitoasetuksen soveltamissäännöistä olisi aiempien sääntöjen mukaisesti pitänyt päättää yhdessä parlamentin kanssa. Lain mukaan komission ei enää tarvitse edes kuulla parlamenttia. Komission jäsen Schreyer, olemme luonnollisesti tyytyväisiä siihen, että haluatte kuulla meitä joka tapauksessa, sillä soveltamissäännöt eivät koske ainoastaan komissiota, vaan tulevaisuudessa kaikkien yhteisön toimielinten on niitä noudatettava. 
Haluan käsitellä muutamaa kohtaa, joita komissiota olisi pyydettävä tarkastelemaan uudelleen ellei jopa muuttamaan. Otan esimerkiksi tilinpitäjän: ehdotuksen mukaan toimielinten on valittava tilinpitäjänsä virkamiehistä. Toimielinten ulkopuolelta tulevia hakijoita ei oteta huomioon. Tämä tarkoittaa, että teemme mahdottomaksi jopa ulkopuolisten hakijoiden arvioimisen. Komission jäsen Schreyer, totesitte, että henkilöstösäännöissä sitä ei sallita.
Tilinpitäjän toiminnan itsenäisyys on asia, josta riippuu niiden lukujen luotettavuus ja uskottavuus, jotka meidän on esiteltävä kansalaisille, jotka maksavat osansa Euroopan unionin menoista. Luonnoksessa ei mainita tästä mitään. Miksi tilinpitäjälle ei annettaisi oikeutta valittaa, jos hänen työskentelyynsä yritetään vaikuttaa, kuten sisäiselle tarkastajalle on annettu? 
Myös muut kohdat huolestuttavat minua: muun muassa niin sanottu taloudellisten väärinkäytösten tutkintaelin. Toivottavasti elimen ei ole tarkoitus kilpailla OLAFin kanssa eikä edes puuttua sen työskentelyyn. 
Varainhoitoasetuksessa annetaan kattava ja asianmukainen määritelmä eturistiriidoista, mutta soveltamissäännöistä saa sen käsityksen, että ristiriidat voidaan kiertää. 
Lisäksi 84 artiklan säännökset saatavien perinnästä luopumisesta tekevät mahdolliseksi velkojen perinnästä luopumisen. Eurooppalainen veronmaksaja joutuu viimekädessä vastuuseen näistä päätöksistä ja maksamaan lisämaksut omasta pussistaan. 
Kiitän esittelijä van Hultenia hänen nopeasta työskentelystään erittäin lyhyessä aikataulussa.

Bösch (PSE).
Arvoisa puhemies, varainhoitoasetuksen soveltamissääntöjä koskevan mietinnön esittelijä on tehnyt useita hyviä ehdotuksia. Haluan kuitenkin sanoa heti aluksi, ettei meidän pitäisi antaa sellaista käsitystä, että edellisen komission epäonnistuminen johtui huonosta varainhoitoasetuksesta ja huonoista soveltamissäännöistä. 
Komission jäsen, tämä olisi mielestäni väärä arvio ja johtaisi ongelmien toistumiseen. Komission epäonnistumisen taustalla olivat pikemminkin hallintokulttuuria koskevat näkökohdat. Jos toisaalta sanotte, että varainhoitoasetuksen ja siihen liittyvien sääntöjen tarkistaminen on yksi komission uudistuksen kunnianhimoisimmista tavoitteista, minun on todettava, ettette tähtää kovinkaan korkealle! Sanotte, että ulkopuolisia hakijoita ei voida huomioida tilinpitäjää nimitettäessä, koska henkilöstösäännöissä kielletään se. Kysynpä vaan, jos komissio ei voi muuttaa edes henkilöstösääntöjä, kuinka se luulee pystyvänsä hallinnoimaan koko EU:ta? Yksi keskeisistä asioista, joita toimeenpanevan elimen pitäisi pystyä tekemään, on sen omaan henkilöstöön sovellettavien sääntöjen muuttaminen. Komission jäsen, emme voi hyväksyä tällaista! Mielestäni toimitte nurinkurisesti. 
Käsittääkseni tärkeää on muuttaa hallintokulttuuria. Se oli mahdollista vanhojen sääntöjen mukaan ja on edelleen mahdollista myös uusien sääntöjen mukaan. Olen esimerkiksi Eurostat-asioihin liittyen tutkinut kertomuksia, jossa komissio on sivustakatsojan lailla jatkanut eurooppalaisten veronmaksajien rahojen käyttämistä sellaisten yritysten työllistämiseen, jotka tietojenne mukaan ovat selvästi pettäneet ja huijanneet teitä. Komission jäsen, enpä tiedä, onko tämä uudistettu hallintokulttuuri, jota luonnehditaan kaikenlaisen vilpillisyyden vastaiseksi kulttuuriksi vuonna 1999 luodun ajattelutavan mukaisesti, saanut vielä lainkaan jalansijaa!

Casaca (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan käyttää minuutin puheaikani hyväkseni ja onnitella esittelijää hänen tähän saakka tekemästään mainiosta työstä, joista meille jää erittäin myönteinen perintö. Mietinnön myötä esittelijä sitoutuu kuitenkin myös tulevaisuudessa asiaan, ja asetusta sovellettaessa ja erityisesti kaikissa täytäntöönpantavaa kirjanpitojärjestelmää koskevissa asioissa hänen edellytetään reagoivan yhtä tehokkaasti kuin hän on varainhoitoasetuksen tapauksessa tehnyt. 
Haluan sanoa komission jäsenelle Schreyerille, että olen kuunnellut tarkkaavaisesti hänen sanojaan ja kiinnittänyt erityistä huomiota erästä mielestäni olennaista kohtaa koskevaan lähestymistapaan: maksuja koskevaan direktiiviin, joka sisältyy soveltamisesta annettavaan asetukseen. Mielestäni tämä on erittäin myönteistä ja haluan onnitella siitä komissiota. Komissiolla on kuitenkin suuri haaste edessään sen valvoessa asetuksen soveltamista sekä kirjanpitojärjestelmän että varainhoitojärjestelmän osalta. Tältä osin arvioimme komission toimia täällä parlamentissa.

Schreyer
Arvoisa puhemies, haluaisin palata muutamiin jo käsiteltyihin kohtiin. Haluan ensiksi selventää erään asian. Tilintarkastustuomioistuin on voinut arvostella eri kirjanpitosääntöjä ja itse järjestelmää, mutta sillä on aina ollut tapana vahvistaa, että tietyn varainhoitovuoden tilit antavat todenmukaisen ja luotettavan kuvan tuloista ja menoista. 
Toiseksi käsittelen kysymystä tilinpitäjän asemasta. Kiitän teitä tänään saamistani selvennyksistä. Tilinpitäjä toteuttaa tulojen ja menojen hyväksyjän määräykset, ja kirjanpitojärjestelmän totuudenmukaisuus on hänen vastuullaan. Tilinpitäjä ei kuitenkaan ole varainhoidon valvoja. Päinvastoin, on tärkeää, että varainhoito ja kirjanpito säilytetään toisistaan erillisinä tehtävinä ja että kirjanpitäjä ei osallistu rahastojen varojen hoitoon. Se ei ole hänen työnsä, eikä sen pidäkään olla: kirjanpitäjän työnä on huolehtia asianmukaisesta kirjanpidosta. Tehtävien toisistaan erottaminen on tärkeää. 
Mitä tulee avointen toimien julkaisemiseen toimielinten ulkopuolella, henkilöstösäännöissä - jonka vahvistaa neuvosto, kuten tiedätte - käsitellään palvelukseenottoon liittyviä tapahtumia. Siinä ei kielletä toimista ilmoittamista toimielinten ulkopuolella. Kyseessä onkin erityistilanne ja erityiset vaiheet. On kuitenkin toistettava, että varainhoitoasetuksessa säädetään, että tilinpitäjä on komission virkamies. Miksi näin? Luonnollisesti siksi, että tämä henkilö käsittelee Euroopan toimielinten tilejä, mikä tarkoittaa, että hän on erityisessä luottamustehtävässä. Näin ollen en voi ymmärtää, miksi työhakemuksessaan tärkeitä seikkoja kertomatta jättänyt henkilö voisi olla tällaisen luottamustehtävän arvoinen. 
Kirjanpitomenettelyjen selvyyttä on peräänkuulutettu. Aiemmin meillä oli luonnollisesti erittäin selkeät ja yksinkertaiset säännöt, sillä koko julkinen kirjanpitojärjestelmä perustui kameraaliseen kirjanpitoon. Siinä käytettyjä rahamääriä ja kassakirjoja - eli todellisia menoja ja tuloja - verrataan talousarviossa oleviin varoihin. Tämä on luonnollisesti myös tapa, jolla komissio ja muut julkisia varoja hallinnoivat elimet ovat tilivelvollisia talousarviota koskevasta lainsäädännöstä vastaavalle elimelle. Se haluaa tietää, kuinka paljon tietyn budjettikohdan hyväksytyistä määrärahoista on todellakin käytetty budjettikohdan mukaisesti. Tällä kirjanpitojärjestelmällä on tietysti oma asemansa tulevaisuudessa, mutta kyseiset tiedot eivät enää riitä varainhoitotarkoituksiin. Kirjanpitojärjestelmästä on saatava enemmän tietoa. 
Näin ollen komissio on ehdottanut ja lainsäädäntäelin on päättänyt, että meidän olisi otettava käyttöön angloamerikkalainen suoriteperusteinen kirjanpito, johon liittyy enemmän sääntöjä ja joka sisältää enemmän tietoa varainhoitotoiminnasta. Meillä on kuitenkin vielä mahdollisuus keskustella tästä asiasta myöhemmin. Haluan toistaa, että keskustelisin näistä asioista mielelläni talousarvion valvontavaliokunnassa, mutta koska kello on jo paljon, haluan vain kiittää van Hultenia ja onnitella häntä vielä kerran hänen mietinnöstään.

Puhemies.
Kiitän komission jäsentä. 
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 23.45.)

