Istuntokauden uudelleen avaaminen
Puhemies.
Julistan Euroopan parlamentin torstaina 13. helmikuuta 2003

Evans, Jonathan (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olen yksi pyynnön esittäjistä, joten puhun sekä 36 muun parlamentin jäsenen että oman ryhmäni puolesta. Haluan kiinnittää parlamentin huomion Belgian, Saksan ja Yhdistyneen kuningaskunnan sanomalehdissä tänä viikonloppuna julkaistuihin artikkeleihin. Niissä esitetään vakavia syytöksiä, joiden mukaan Euroopan parlamenttia ja komission jäseniä olisi mahdollisesti johdettu harhaan Marta Andreasenin tapaukseen liittyvän todistusaineiston osalta. Asia käy ilmi erään raportin yhteydessä, jonka komission jäsen Kinnock oli ilmeisesti antanut toimeksi, ennen kuin komission pääkirjanpitäjä siirrettiin muihin tehtäviin. Sanomalehdet ja komission lähteet ovat lainanneet laajasti kyseistä raporttia. On tärkeää, että koko raportti julkaistaan välittömästi, jotta koko asia tulee parlamentin tietoon. Tämä on tärkeää koko Andreasenin tapauksen ja seuraavina viikkoina käsiteltävän talousarvion toteuttamista koskevan vastuuvapauden myöntämisen vuoksi.
Komissio ei voi tiedottaa vain valikoiduista asiakirjojen katkelmista ja vaatia samalla, että niihin sovelletaan puitesopimuksen mukaisesti yleistä luottamuksellisuutta. Tästä syystä esitän parlamentille, että komissio osallistuu huomenna klo 17.00 pidettävään istuntoon ja kertoo kantansa kyseiseen asiakirjaan, jossa sisäisen tarkastuksen pääjohtaja väitetysti esittää nämä vakavat syytökset. Asiakirja on julkaistava, jotta parlamentti voi ottaa siihen kantaa. Pyydän siis, että parlamentti hyväksyy ehdotukseni pyytää komissiota käsittelemään näitä vakavia syytöksiä huomisessa parlamentin istunnossa klo 17.00.
Barón Crespo (PSE).
Arvoisa puhemies, luulin, että Loch Nessin hirviö näyttäytyy vain kesäisin, mutta tässä asiassa se näyttää nousevan pinnalle ympäri vuoden.
Tämä on viides tai kuudes kerta, kun parlamentti ei ole noudattanut työjärjestystään. Jäsen Evans on aivan oikeassa huomauttaessaan, että näitä asioita on käsiteltävä vastuuvapausmenettelyn yhteydessä ja niistä on keskusteltava talousarvion valvontavaliokunnassa.
Ryhmäni katsoo, että näitä asioita käsiteltäessä meidän on noudatettava käytäntöjämme ja työjärjestystämme sekä kunnioitettava perustamissopimuksia ja komission asemaa. Meidän ei tule tukeutua joidenkin jäsenvaltioiden sanomalehdissä yhtenä viikonloppuna julkaistuihin paljastuksiin, joista suurin osa parlamentista ei näytä tietävän mitään, vaikka kunnioitankin kaikin puolin sananvapauden periaatetta. 
Arvoisa puhemies, näin ollen vastustamme tätä täysin sopimattomaan aikaan tehtyä ehdotusta ja katsomme, että parlamentin on jatkettava työtään vahvistetun järjestyksen mukaisesti.
Watson (ELDR).
Arvoisa puhemies, on tärkeää, ettei parlamentti ryhdy hätiköityihin toimiin muutaman toimittajan kirjoittelun takia. Ymmärtääkseni asia liittyy 21. toukokuuta 2002 päivättyyn muistioon. Sen jälkeen uudistusprosessi on edennyt huomattavasti talousarvion valvontavaliokunnan ansiosta, ja komission jäsen Kinnock varmasti kääntyy asiassa valiokunnan puoleen.
Katsomme, että asia on itse asiassa jo käsiteltävänä, sillä Casacan mietinnössä käsiteltiin useita siihen liittyviä seikkoja ja niitä koskevia ehdotuksia. Ymmärtääkseni muistion laatija Jules Muis osallistuu talousarvion valvontavaliokunnan kokoukseen tällä viikolla ja ehdotan, että valiokunnan jäsenet kysyvät häneltä, kirjoittaisiko hän yhä samanlaisen muistion kuin viime vuoden toukokuussa. Uudistusprosessi on näyttänyt etenevän huomattavasti, joten tässä on todennäköisesti kyse myrskystä vesilasissa.
Cohn-Bendit (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, meidän on toimittava erittäin varovaisesti. Jos tänään saamamme kirje tai muistio, miksi sitä nyt kutsutaankaan, pitää paikkansa, meillä on todellisia ja vakavia ongelmia. Mikäli näin on, niistä on keskusteltava toimivaltaisessa valiokunnassa, jonka päätösten perusteella parlamentti jättää mietintöehdotuksensa. Tämä on tarpeen, etenkin kun seuraavalla Brysselin istuntojaksolla käsitellään vastuuvapausmenettelyä.
En ymmärrä, miksi keskustelisimme asioista ennen kuin niitä on käsitelty toimivaltaisessa valiokunnassa. Olen saanut tarpeekseni siitä, että seurataan journalistien niin sanottuja paljastuksia. Parlamentti ei tanssi tiedostusvälineiden pillin mukaan. Sillä on oltava oma työrytminsä, sillä muutoin esityslistaan päätyy mikä tahansa asia.
Theato (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, sain viime vuonna päivätyn kirjeen tosiaan vasta viikonloppuna. Olen erittäin hämmästynyt kirjeestä ja erityisesti siitä, ettei se ole tullut silloin ilmi, kun esitimme komissiolle useita kysymyksiä kirjanpidosta ja tileistä. Se ei ole ilmiselvästikään päätynyt minulle komission kautta. En tiedä, onko muilla parlamentin jäsenillä siitä jäljennös ja ovatko he ehtineet saada asiasta enemmän selville. Tämä on tosin tässä vaiheessa toissijaista.
Tärkeää sen sijaan on, että sisäisen tarkastuksen pääjohtajan on tarkoitus osallistua - suureksi ihmetyksekseni - tänään klo 19.00 pidettävään kokoukseemme. En kuitenkaan ole kuullut asiasta mitään, eikä häntä ole edes kutsuttu kokoukseen. Olen yrittänyt tavoittaa häntä puhelimitse saadakseni lisätietoja kirjeestä, mutta en ole saanut häntä kiinni, sillä hän on ollut kokouksessa. 
Vastuuvapaudesta ei luonnollisestikaan keskustella Brysselin mini-istunnossa vaan huhtikuun täysistunnossa, mutta asia on luonnollisesti erittäin tärkeä nytkin. Valiokunnan on äänestettävä kahdeksan päivän kuluttua siitä, mitä päätämme vastuuvapauden myöntämisestä ja mitä asioita täysistunnon esityslistalle ehdotetaan.
Tämän vuoksi meidän on siis todellakin saatava asiasta nopeasti tietoja. En todellakaan enää tiedä, miten se on mahdollista, jos asiaa on tarkoitus käsitellä asianmukaisesti valiokuntamme kokouksessa. Vaikka on selvää, että keskustelemme asiasta tänä iltana, meidän olisi mielestäni tiedettävä, mistä on kyse, kun tällainen asiakirja ilmestyy eteemme, ja keskusteltava siitä keskenämme.
Cohn-Bendit (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, tilanne on itse asiassa varsin yksinkertainen. Turvallisuusneuvosto äänestää joko tiistai-iltana, keskiviikkona tai torstaina. Se siis äänestää joko ennen meitä tai meidän jälkeemme. Jälkimmäisessä tapauksessa on tärkeää, että Euroopan parlamentissa pidetään äänestys, jossa turvallisuusneuvostoon kuuluvia valtioita pyydetään vastustamaan Englannin, Espanjan ja Yhdysvaltojen esittämää päätöslauselmaa. Mielestäni on tärkeää, että me yleisen mielipiteen ja Euroopan kansojen edustajat hyväksymme ehdotuksen, jossa kyseisiä valtioita kehotetaan äänestämään turvallisuusneuvostossa sodan ajatuksen torjumiseksi.
(Jäsen kääntyy puhumaan Panellalle, joka yritti keskeyttää hänet: Jo nyt on, Panella! Sinä olit sentään syntynyt vuonna 1938, minä en. Siinä on ainoa ero, ja uskon, että ajattelusi johtuu iästäsi, koska muutoin huomautuksesi kuulosti varsin typerältä!)
Jos turvallisuusneuvosto kuitenkin äänestää meitä ennen, meidän on mielestäni silti otettava äänestykseen kantaa. Meidän on siis joka tapauksessa Euroopan kansalaisten mielipiteen ilmaisijoina ilmoitettava keskiviikkona kantamme siitä, mistä päätetään tai on jo päätetty.
Poettering (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, vaikka ihailenkin arvoisan jäsen Cohn-Benditin sitoutumista siihen, mitä hänellä on sanottavanaan, pyydän, että olemme johdonmukaisia ja pidämme mielessä, miten kysymystä on aikaisemmin käsitelty parlamentissa. Emme nimittäin keskustele keskiviikkona ensimmäistä kertaa perinpohjaisesti Irakin kriisin huolestuttavasta etenemisestä. Jottei kenellekään jäisi epäselväksi, totean, että ryhmämme on aina kannattanut toimintaa, jolle kansainvälinen yhteisö asettaa rajat.
Jäsen Cohn-Bendit tietää yhtä hyvin kuin kaikki muutkin parlamentin jäsenet, että äänestimme asiasta joulukuussa. Emme voi äänestää asiasta uudestaan jokaisessa istunnossa vain ilmaistaksemme uusia näkökohtia. Päinvastoin, parlamentin kanta on yksiselitteinen, kuten myös PPE-DE-ryhmän kanta. Uskoakseni useimmat muut puolueryhmät ovat sitä mieltä, että parlamentin kerran omaksutun kannan on oltava sitova ja ettei meidän tarvitse nostaa niin kovaa meteliä aina, kun keskustelemme asiasta. Kaikilla on keskiviikkona mahdollisuus lausua mielipiteensä ja kehotan, että teemme niin kriisin luonteen edellyttämällä vakavuudella. Tämän vuoksi vastustamme uutta päätöslauselmaa.
Wurtz (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, minunkin ryhmäni vastustaa uutta päätöslauselmaa, tosin varmaankin hieman eri syistä kuin jäsen Poettering. Parlamentti hyväksyi nimittäin 30. tammikuuta - eikä joulukuussa, arvoisa jäsen Poettering - päätöslauselman, jossa todetaan hyvin selkeästi, että parlamentin enemmistö vastustaa sotilaallisia toimia ilman YK:n päätöslauselmaa. Tämä parlamentin hyväksymä päätöslauselma on siis yhä voimassa. Jos tilanne muuttuu, se muuttuu myös meidän osaltamme.
Lisäksi saamiemme tietojen mukaan turvallisuusneuvosto äänestää joka tapauksessa ennen kuin olemme ehtineet tehdä mitään asian suhteen.

Barón Crespo (PSE).
Arvoisa puhemies, tilanne on erittäin arkaluonteinen, koska minuutti voi kestää ikuisuuden ja parhaillaan tapahtuu asioita, joiden vuoksi voimme toivoa, että parlamentin enemmistön tammikuussa - eikä joulukuussa - hyväksymä päätöslauselma pysyy voimassa.
En aio arvailla, mitä turvallisuusneuvostossa voi tapahtua. Tapaamme neuvoston puheenjohtajan Papandreoun keskiviikkoaamuna, ja mielestäni parlamentti voi näissä olosuhteissa aivan hyvin harkita päätöslauselmakysymystä silloin uudestaan. Aikaa on yhä, ja tämä tuntuu paljon järkevämmältä kuin sitoutua tänään lopulliseen kantaan.

Hernández Mollar (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, pyydän valiokuntani puolesta, että päätöslauselmasta äänestetään vasta maaliskuun toisella istuntojaksolla Brysselissä. 
Koska kysesssä on monimutkainen ja arkaluontoinen asia, keskustelemme siitä valiokuntani ylimääräisessä kokouksessa tänään iltapäivällä. Keskiviikkona pidämme toisen ylimääräisen kokouksen, jossa keskustelemme komission julkilausumasta. Koska kyse siis on arkaluontoisesta asiasta, jossa meidän on toimittava harkiten, mielestäni on parempi lykätä äänestystä päätöslauselmasta Brysselin istuntojaksolle, jonka yhteydessä puolueryhmät esittelevät tekemänsä tarkistukset.

Watson (ELDR).
Arvoisa puhemies, olen pahoillani, että joudun olemaan eri mieltä edellisen puhujan kanssa tällaisesta asiasta. Aivan kuten pyydämme talousarvion valvontavaliokuntaa tutkimaan viikonloppuna joissakin sanomalehdissä esitetyt syytökset uudistusprosessista, meidän on mielestäni pyydettävä kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokuntaa tarkastelemaan mitä pikimmin tätä henkilötietoasiaa. On nimittäin mahdollista, että amerikkalaiset pyytävät meiltä lupaa päästä Euroopan lentoyhtiöiden matkustajatietokantoihin, mikä olisi tietosuojaa koskevan yhteisön lainsäädännön vastaista ja loukkaisi merkittävällä tavalla Euroopan kansalaisten kansalaisoikeuksia. Jos parlamentti ei ota asiaan kantaa tällä viikolla, olemme voimattomia. Meidän olisi ilmaistava hyvin voimakkaasti vastustavamme amerikkalaisten pyyntöä ja komission mahdollista suostumusta siihen.
Buitenweg (Verts/ALE).
Kiitos, arvoisa puhemies. Haluan itse asiassa vain selvennystä erääseen kysymykseen. On hyvä, että asiasta äänestetään tällä viikolla, koska tietoja selvästi annetaan jo Yhdysvaltoihin. Meidän on näin ollen kiireellisesti pysäytettävä se tällä viikolla. En kuitenkaan ole varma, mikä valiokunta on vastuullinen. Onko totta, että kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta käsittelee asiaa tänä iltana? Se olisi erittäin hyvä, mutta silloin meidän on tänään valmisteltava päätöslauselma, josta äänestetään keskiviikkona. Se olisi todellakin erittäin hyvä. Tärkeintä tällä viikolla on päätyä päätöslauselmaan ja toiseksi tärkeintä on jättää asia kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan hoidettavaksi. Jos emme pysty valmistelemaan päätöslauselmaa tänään, haluaisin pitää huomenna ylimääräisen kokouksen, jossa varmistetaan, että asia pysyy oikean valiokunnan käsissä.

Puhemies.
Ymmärtääkseni puolueryhmät haluavat, että kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta valmistelee päätöslauselman. Jos muuta ei ilmene, asia etenee näin. Sen sijaan äänestyksen ajankohta on vielä päättämättä. Parlamentin selkeä päätös on, että äänestys toimitetaan tämän viikon torstaina esityslistaluonnoksen mukaisesti.
(Käsittelyjärjestys vahvistettiin.)

Puhemies.
Esityslistalla ovat seuraavana poliittisesti tärkeitä asioita koskevat puheenvuorot.

De Rossa (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan välittää teille terveiset viime viikon New Yorkin matkaltani. Tapasin "Syyskuun 11:nnen perheet rauhan puolesta" -nimisen ryhmän ("September 11 Families for Peaceful Tomorrows"). Ryhmä koostui joidenkin 11. syyskuuta tapahtuneessa terrori-iskussa menehtyneiden sukulaisista. He pyysivät minua välittämään teille ja parlamentille terveiset, etteivät he halua kostaa sukulaistensa puolesta. He eivät halua Irakin sotaa omiin nimiinsä vaan toivovat rauhaa lapsilleen, Irakin lapsille ja maailman lapsille.
He luottavat Euroopan tukeen. Pyydän siis teitä ottamaan yhteyttä presidentti Bushiin ja turvallisuusneuvostoon kuuluvien jäsenvaltioiden johtajiin välittääksenne heille parlamentin joitakin viikkoja sitten tekemän erittäin selkeän päätöksen, jonka mukaan yksipuoliselle ja ennalta ehkäisevälle sodalle ei ole perusteita ja että asetarkastajille pitää antaa tarpeeksi aikaa Irakin aseistariisunnan saattamiseksi päätökseen rauhanomaisin keinoin.
Puhemies.
Välitän erittäin mielelläni parlamentin mielipiteen Yhdysvaltain päättäjille samalla tavoin kuin välitin parlamentin kannan neuvostolle joitakin viikkoja sitten.

Wurtz (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvostelen koko GUE/NGL-ryhmän puolesta sitä häpeällistä tapaa, jolla satamatyöläisiä kohdeltiin aikaisemmin tänään parlamenttirakennuksen edessä. Heidän protestinsa on mielestämme oikeutettu, ja olemme heidän kanssaan samaa mieltä. On syytä huomauttaa, että satamatyöläisten arvosteleman direktiiviehdotuksen tarkoituksena on todellakin vain alentaa palkkoja ja näin ollen sallia ulkopuolisen henkilöstön palkkaaminen heidän tilalleen, mikä vaarantaisi heidän asemansa, elinkeinonsa ja työpaikkansa. Sitten me vielä ihmettelemme, mikseivät he osoita Euroopan toimielimille kiitollisuuttaan. Mielestäni tällainen poliisin voimankäyttö ei ole hyväksyttävää. Meidän on kuunneltava, mitä satamatyöläisillä on sanottavanaan, ja tarkistettava direktiiviehdotusta sen mukaisesti.
Helmer (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minullakin on syytä valittaa poliisin käytöksestä parlamenttirakennuksen ulkopuolella. Valitukseni koskee kuitenkin parlamentin jäsenten eikä satamatyöläisten kohtelua. Kun saavuin tänne Baselista linja-autolla erimaalaisten kollegojeni kanssa, portit olivat suljetut. Vaikka kyse ei ollut turvallisuusongelmasta eikä lähistöllä ollut mielenosoittajia, Ranskan poliisi ei päästänyt meitä parlamenttirakennukseen. Kun yritin käyttää oikeuttani parlamentin jäsenenä päästä sisään, poliisi esti minua fyysisesti, minkä jälkeen alkoi alentava molemminpuolinen tyrkkiminen ja huutaminen.
Katson, että jäsenvaltion poliisi toimii perustamissopimusten vastaisesti estäessään parlamentin jäseniä hoitamasta velvollisuuksiaan. Ainakin se on selkeä loukkaus parlamentin arvovaltaa kohtaan. Olisin siis kiitollinen, jos ottaisitte yhteyttä asianmukaisiin viranomaisiin ja varmistaisitte, ettei tällaista pääse enää tapahtumaan ja että Ranskan poliisiviranomaisia muistutetaan asianmukaisesti parlamentin jäsenten oikeuksista ja velvollisuuksista.
Plooij-van Gorsel (ELDR).
Vaikka en vastustakaan satamapalvelujen vapauttamista, minäkin esittäisin vastalauseeni Ranskan poliisiviranomaisten vainoharhaiseen tapaan suojella parlamenttirakennusta mahdollisilta mielenosoittajilta. Rakennuksemme ei suinkaan ole mikään kasarmi tai sotakorkeakoulu vaan kansanedustajien rakennus, jonne pääsyn todelliset machomiehet estävät erittyisen röyhkeällä ja töykeällä tavalla.
Ensin poliisi pysäyttää taksin, auton tai linja-auton väärään paikkaan, ja sitten saamme kuulla, että kävelymatkaa perille saattaa olla vielä 400 metriä. Lähistöllä ei ollut tänään yhtään mielenosoittajaa, vain sotilaita, jotka suojelivat rakennusta mutta eivät parlamentin jäseniä. Tämä on vaikka kuinka mones kerta, kun Strasbourgin kaupunki ja Ranskan hallitus tekevät mahdottomaksi nauttia työskentelystä täällä Strasbourgissa. Lentojamme peruutetaan tai autojamme vähennetään ja nyt emme edes pääse työpaikallemme. Asialle on mielestäni tehtävä jotain.
Grossetête (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan ilmaista kollegoilleni hämmästykseni. Brysselissä valitetaan turvatoimien puutteesta ja vaarasta joutua hyökkäyksen kohteeksi. Täällä on ryhdytty turvatoimenpiteisiin, mutta te ette ole tyytyväisiä. Kannattaisi olla edes johdonmukainen!
(Suosionosoituksia oikealta)

Van Orden (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan ottaa vielä kerran esille Kreikan lentokonebongareiden tapauksen. Muistanette, että heidät pidätettiin 8. marraskuuta 2001. Useat tuomittiin vankeusrangaistuksiin 26. huhtikuuta 2002 pidetyssä oikeudenkäynnissä, mutta kun he hakivat muutosta 6. marraskuuta 2002, heidät vapautettiin kaikista syytteistä.
Tämä oli hyvä uutinen. Huono uutinen on se, että neljä kuukautta syytteistä vapauttamisen jälkeen takuurahat olivat yhä palauttamatta. Takuusumma oli 9 000 Englannin puntaa henkilöä kohden. Pyydän, että ilmoitatte asiasta Kreikan puheenjohtajavaltiolle ja pyydätte sitä ryhtymään välittömiin toimiin tämän valitettavan asian korjaamiseksi, sillä se aiheuttaa vaikeuksia lentokonebongareille ja heidän perheilleen.
Puhemies.
Noudatamme pyyntöänne ja tutkimme asiaa.

Karamanou (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan kiinnittää huomionne erääseen asiaan. Muutama päivä sitten kävin Turkissa kuuden muun parlamentin jäsenen kanssa. Myönteisenä asiana todettakoon ensin, että Turkki on edistynyt viime kuukausina huomattavasti Kööpenhaminan kriteerien täyttämisessä.
Huomauttaisin kuitenkin, että Turkin parlamentin entinen jäsen Leyla Zana on ollut vankilassa jo kymmenisen vuotta. Kun Recep Tayyip Erdoganin oikeutta poliittiseen vapauteen loukattiin hänen ollessaan Istanbulin pormestari, me puolustimme hänen ihmisoikeuksiaan ja poliittista vapauttaan täällä parlamentissa. Odotamme näin ollen, että uusi hallitus ymmärtää tarpeen kunnioittaa ihmisoikeuksia. On sietämätöntä, että Saharov-palkinnon voittaja viruu Turkin vankilassa kymmenen vuotta.
Pyydän teitä kääntymään suoraan Turkin hallituksen puoleen, jotta Leyla Zana vapautettaisiin välittömästi ja ehdoitta.

Puhemies.
Kuten tiedätte, tämä on myös parlamentin kanta. Vastaan mielelläni pyyntöönne tässä asiassa, joka on noussut uudestaan esille matkanne ansiosta.

Guy-Quint (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan teidän ja koko parlamentin tietävän Maria ja Natacha Illiasovan järkyttävästä kohtalosta. Naiset ovat olleet vangittuina kesästä 2001 saakka Tallinnan vankilassa, Virossa. Monet parlamentin jäsenet ovat ottaneet yhteyttä komission edustustoon Tallinnassa. Naisten vangitsemisen syy on se, että kaksi palkkamurhaajaa murhasi erään liikemiehen ja naisia epäillään murhan järjestämisestä. Ainoa todistaja asiassa on virolainen poliisi, joka kieltäytyy todistamasta. Naiset ovat olleet vangittuina yli puolitoista vuotta ilman oikeudenkäyntiä. Heidän asiaansa ei ole kertaakaan käsitelty julkisesti, vaan aina suljetuin ovin. Virallisesti nimiteyt asianajajat eivät ole antaneet naisille oikeudenkäyntiä koskevia asiakirjoja tai kertoneet naisille mitään heidän tilanteestaan tai meneillään olevasta oikeudenkäyntimenettelystä.
Arvoisa puhemies, voisitteko panna asian uudestaan vireille, jotta ihmisoikeuksia ja yksilön oikeuksia, sellaisina kuin me ne täällä parlamentissa ymmärrämme, kunnioitettaisiin Virossa Natacha ja Maria Illiasovan osalta?

Puhemies.
Panen asian merkille ja yritän seurata tilannetta.
Santini (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan käyttää hyväkseni sitä, että komission jäsen Reding on paikalla, ja kysyä häneltä erästä asiaa. Viittaan varmasti komissionkin mielestä hyvin noloon päätökseen kumota urheiluun liittyvä budjettikohta B3-1026. Budjettikohdasta tuettiin ohjelmaa nimeltä "urheilu: yhteisön urheilupolitiikan valmistelutoimet" koulutuksen ja kulttuurin pääosaston vuonna 2002 julkaisemalla ilmoituksella nro 33. Ohjelmassa oli kaksi aihealuetta: urheilutoiminta nuorten kasvatuksessa ja dopingin torjunta. Komissio ilmoitti kuitenkin ilman ennakkovaroitusta, ettei ohjelmaan ole enää rahaa laajentumisen vuoksi. Tämä selitys on täysin epäasiallinen, varsinkin kun otetaan huomioon, että monia hankkeita on jo toteutettu ja ensi vuosi on nuorten liikuntakasvatuksen urheiluvuosi, kuten arvoisa puhemies tietää. Tämän ohjelman tarkoituksena oli valmistella tulevaa teemavuotta ja nyt kyseinen budjettikohta on kumottu. Haluaisin tietää miksi.

Puhemies.
Sen sijaan, että komission jäsen vastaa nyt, hän voisi panna asian merkille ja ilmoittaa myöhemmin komission vastauksen.

Cappato (NI).
Arvoisa puhemies, olen pyytänyt puheenvuoroa kysyäkseni, aikooko Euroopan parlamentti osallistua Wienissä 16.-17. huhtikuuta 2003 pidettävään huumausainetoimikunnan ministerikonferenssiin. Konferenssissa arvioidaan, miten Yhdistyneiden Kansakuntien kymmenvuotisessa huumausaineiden vastaisessa toimintasuunnitelmassa on edistytty viiden ensimmäisen tuhoisan vuoden jälkeen. Suunnitelman mukaan maailman olisi teoriassa pitänyt pääsä eroon kaikista huumausaineista vuoteen 2008 mennessä, mutta tosiasiassa suunnitelma johtaa vain yksilön oikeuksien ja vapauksien tukahduttamiseen. 
Olen juuri palannut Perusta, Etelä-Amerikasta, missä toimet kokapensaiden viljelyn estämiseksi horjuttavat alueen tasapainoa ja edistävät terrorismin päämääriä. Käynnissä on näin ollen toinen sota, joka pitää saada loppumaan. Huhtikuussa pidettävä konferenssi on tilaisuutemme edistää tätä. Toivon, että parlamentti osallistuu siihen asianmukaisen käytännön mukaisesti ja jäsenvaltiot valittavat asiasta hallituksilleen sekä pyytävät niitä esittämään virallisen pyynnön huumausaineisiin liittyvien kansainvälisten sopimusten ja menettelytapojen tarkistamiseksi ja arvioimiseksi.

Puhemies.
Parlamentin valtuuskunta osallistuu konferenssiin. Jäsen Cappato voisi perehtyä asiaan ja ottaa suoraan yhteyttä kollegoihinsa, jotka edustavat parlamenttia konferenssissa.

Tannock (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olen erittäin pettynyt siihen, ettei viime torstaina pidetyssä puheenjohtajakokouksessa edes keskusteltu aloitteesta perustaa parlamentin tutkintavaliokunta selvittämään Palestiinan itsehallintoon kohdistettuja syytöksiä, jotka koskevat EU:n varojen väärinkäyttöä. Yli neljäsosa parlamentin jäsenistä allekirjoitti vetoomuksen tämän puolesta. Tämä kiistanalainen asia on saanut paljon huomiota lehdistössä ja äänestäjiemme keskuudessa. Asiaa ei voida vain lakaista maton alle ilman, että siitä sallitaan käydä demokraattista keskustelua.
Työjärjestyksen 151 artiklan tarkoituksena ei varmaankaan ole antaa puolueryhmille oikeutta päättää, ettei asiasta edes keskustella täysistunnossa, kun niin moni parlamentin jäsen pitää asiaa erittäin vakavana. Toivon, että päätätte asianmukaisista menettelyistä työjärjestyksen 151 artiklan 3 kohdan mukaisesti, sillä mielestäni parlamentin demokraattinen uskottavuus on nyt vaakalaudalla.

Puhemies.
Asiasta keskusteltiin varsin perusteellisesti Strasbourgin puheenjohtajakokouksessa kaksi kokousta sitten. Asiaa on käsitelty asianmukaisesti työjärjestyksen mukaisesti. Eri asia on, jos parlamentin jäsenillä on huomautettavaa työjärjestyksestä. Lähetän teille yhteenvedon asian käsittelyssä noudatetusta menettelystä ja siitä, miten työjärjestyksen olennaisia artikloja tulkittiin.

Berès (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan pitää puheenvuoron työjärjestyksen 8 artiklan perusteella. Ranskan voimassa olevassa lainsäädännössä säädetään, että jos Euroopan parlamentin jäsen valitaan samanaikaisesti tehtävään - esimerkiksi maakuntaneuvoston puheenjohtajaksi - joka on ristiriidassa Euroopan parlamentin jäsenen toimen kanssa, hänen edustajantoimensa parlamentissa raukeaa. Lainsäätäjän tarkoitus välttää muutoksenhakuun tai valintaa liittyvä määräaika on ilmeinen, sillä laissa säädetään myös tapauksesta, jossa Euroopan parlamentin jäsen on ristiriitaisessa tilanteessa pikemminkin edustajantoimensa kuin tehtävänsä toteuttamisen vuoksi.
Jos kyse on ristiriidasta Euroopan parlamentin jäsenen toimen kanssa, lainsäätäjä katsoo, että asian tarkastelussa on otettava huomioon vaalien seuraukset, mikä ei ole tarpeen jos kyse on ristiriidasta tehtävän kanssa. Lain henki ja kirjain ovat selviä. Kun Charles Pasqua asettui ehdokkaaksi parlamentin vaaleissa, hänen täytyi tietää, mitä siitä välittömästi seuraa.
Euroopan parlamentin jäsen Charles Pasqua on kuitenkin parlamentin edellisen täysistunnon jälkeen valittu 27. helmikuuta 2002 uudelleen Hauts de Seinen maakuntaneuvoston puheenjohtajaksi. Vaikuttaa siltä, etteivät maani toimivaltaiset viranomaiset ole ilmoittaneet teille Pasquan edustajantoimen päättymisestä.
Arvoisa puhemies, tämän toimielimen puhemiehenä teidän on tiedusteltava maani toimivaltaisilta viranomaisilta, mitä tästä tilanteesta seuraa. Charles Pasqua ei Ranskan lain nojalla nimittäin enää ole Euroopan parlamentin jäsen, joten hänen edustajapaikkansa on todettava vapautuneen.

Puhemies.
Minun on pyydettävä neuvoja tässä asiassa. Kuten huomautitte, jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on työjärjestyksen 8 artiklan 4 kohdan mukaisesti ilmoitettava parlamentin puhemiehelle tällaisesta ristiriidasta. Voin todeta, että tähän mennessä parlamentin yksiköt tai minä emme ole saaneet kyseistä henkilöä koskevaa ilmoitusta.

Sumberg (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kollegani Tannock huomautti, ettei parlamentissa ole järjestetty asianmukaista keskustelua esitetystä päätöslauselmasta, joka koskee sitä, miten Palestiinan itsehallinto on käyttänyt EU:n varoja. Kyse ei ole laillisuudesta. Olen varma, että työjärjestystä on noudatettu. Siitä minulla ei ole valittamista. 
Minua huolestuttaa sen sijaan asian poliittinen puoli. Vaikka 170 parlamentin jäsentä pyysi, että asiasta keskusteltaisiin, pieni ryhmä päätti suljetussa istunnossa olla järjestämättä keskustelua. Jos kannatamme demokratiaa ja uskomme, että tällä parlamentilla on jokin tarkoitus, keskustelun pitäisi antaa kukoistaa. Tässä tehtiin virhe. Samalla annettiin huono viesti parlamentin jäsenille ja kansalaisille, jotka tietävät nyt, että huolimatta siitä, että päätöslauselmalle oli pakottava tarve, pieni ryhmä esti heitä käyttämästä heidän oikeuttaan tulla kuulluksi. Tämä oli arvosteluvirhe, ellei virhe sääntöjen noudattamisessa.

Puhemies.
Panen merkille huomautuksenne. Lähetän teille ja jäsen Tannockille vastauksen.
Parlamentin 170 jäsenen pyyntö koski tutkintavaliokunnan asettamista eikä keskustelun järjestämistä. Työjärjestyksessä annetaan puheenjohtajakokoukselle toimivalta asettaa tutkintavaliokunta. Kyseisessä tapauksessa noudatettiin tätä käytäntöä.
Olen kuitenkin samaa mieltä asian yksityiskohdista ja tulkinnoista. Palaamme asiaan, jos parlamentin jäsenet ovat siihen vielä tyytymättömiä.

Souladakis (PSE).
Arvoisa puhemies, Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset pidättivät noin kaksi viikkoa sitten kreikkalaisen opiskelijan. Lehdistön mukaan pidätyksen syy oli se, että opiskelija oli kokoamassa aineistoa terrorismia koskevaa tutkielmaansa varten. Ymmärrän, että Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset päättävät itse, millä perusteilla opiskelijoita pidätetään, mutta he eivät täyttäneet velvollisuuttaan ilmoittaa pidätyksestä toisen Euroopan unionin jäsenvaltion, Kreikan, viranomaisille.
Tämä on sietämätöntä eikä tällainen saa koskaan toistua. Me emme elä itsevaltaisissa valtioissa, vaan yhteistyöllämme on tietyt puitteet ja jäsenvaltioiden on ilmoitettava, jos ne pidättävät toisen maan kansalaisia.

Ortuondo Larrea (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, olen erityisen tyytyväinen juuri teidän läsnäoloonne. Parlamentin hyväksymässä Euroopan unionin perusoikeuskirjassa kielletään kaikenlainen kieleen tai kansallisen vähemmistön jäsenyyteen perustuva syrjintä, ja siihen on sisällytetty sananvapauden ja tiedottamisen periaate, johon viranomaiset eivät saa puuttua.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, baskit ovat taas joutuneet väärinkäytösten ja syrjinnän kohteeksi Espanjan viranomaisten taholta. Egunkaria-sanomalehti on lopetettu ennaltaehkäisevistä syistä - samaa perustetta pääministeri Aznar käytti oikeuttaakseen Irakin vastaisen sodan. Kädessäni minulla on yksi tämän ainoan baskin kielellä ilmestyvän päivälehden numero, ja on syytä huomata, ettei kyse ole vain baskien kielestä vaan alan arvostetuimpien asiantuntijoiden mukaan eurooppalaisten alkuperäisestä kielestä.
Aznarin hallituksen sisäministeri on julkaissut tiedonannon yhdessä Espanjan kansallisen tuomioistuimen (Audiencia Nacional) tuomarin kanssa oikeuttaakseen tämän täysin epäoikeutetun päätöksen. Tämä epätavanomainen toimintapa asettaa kyseenalaiseksi julkisen vallan erillisyyttä koskevan demokraattisen periaatteen olemassaolon Espanjassa. 
Sanomalehti on lopetettu ennaltaehkäisevistä syistä ja kaikki sen työntekijät on erotettu. Erottamispäätös on tehty Espanjan rikoslain 129 pykälän nojalla, mutta pykälän säännöksiä ei ole edes noudatettu, koska niissä edellytettyä yrityksen laillisten edustajien kuulemista ei ole järjestetty. Puolustusmahdollisuutta ei siis ole ollut, mikä tarkoittaa sitä, että päätös on laiton.
Sanomalehden sisällöstä ei ole esitetty yhtään raskauttavaa todistetta, sillä kyseessä on moniarvoinen, objektiivinen ja demokraattinen julkaisu. Lopettamisen syy on yksinkertaisesti se, että sanomalehti puolustaa baskien oikeutta omaan identiteettiinsä ja kieleensä.
Kaiken lisäksi sanomalehden johtaja vangittiin mutta vapautettiin myöhemmin. Johtaja on syyttänyt Espanjan poliisia kidutuksesta, mikä palauttaa mieliimme ajan, jolloin?
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies.
Olen pahoillani, että joudun keskeyttämään puheenvuoronne. Ylitämme sovitun ajan. Teitte näkökohtanne hyvin selväksi, mutta pyydän teitä kunnioittamaan aikarajoituksiamme.

Galeote Quecedo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Espanjan kansallisen tuomioistuimen tuomari antoi varoittavan päätöksen, jossa todetaan, että Egunkaria Sortzen ja Egunkaria-yritykset sekä jälkimmäisen toimittama sanomalehti ovat osa ETA-terroristijärjestöä. Lisäksi päätöksessä todetaan, että sanomalehden lopettamisen jälkeen kyseinen tuomari kuulusteli yrityksen johtoa ja määräsi viisi sen kymmenestä johtajasta ehdottomaan vankeusrangaistukseen terroristijärjestöön kuulumisesta.
Arvoisa puhemies, tämän ei pitäisi tulla kenellekään yllätyksenä, koska baskihallituksen entinen sisäministeri ja baskiparlamentin nykyinen puheenjohtaja väitti vuonna 1992, että Egunkaria kuuluu ETA-terroristijärjestöön. Lisäksi baskien kansallispuolueen edustaja ilmoitti julkisesti vuonna 1993, että ETA osallistui sanomalehden johdon nimeämiseen. Tässä ei ole kyse baskin kielestä vaan manipuloinnista, jota jotkut ihmiset harrastavat saadakseen radikaalien ääniä 25. toukokuuta pidettävissä vaaleissa, ja arvoisa puhemies, tämä on mielestäni ala-arvoista.
Puhemies.
Pahoittelen, etteivät kaikki halukkaat ehtineet käyttää puheenvuoroa, mutta olemme ylittäneet sovitun aikamme.
(Jäsen Laguiller esitti vastalauseensa väittäen, ettei puhemies ottanut huomioon parlamentin vasemmistoa.)

Puhemies.
 Meillä on sääntömme, joita yritän parhaani mukaan noudattaa.
Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma palvelukaupan yleissopimuksesta (GATS) WTO:ssa, kulttuurin monimuotoisuus mukaan lukien.

Lamy
Arvoisa puhemies, palvelut kuuluvat niihin uusiin kansainvälisen kaupan aloihin, jotka liittyvät välittömästi yhteiskunnan mieltymyksiin ja elämäntapoihin ja jotka tämän vuoksi herättävät kansalaisissa ja heidän edustajissaan enemmän huolta kuin tavaroiden kauppa. Kun tarkastelen joidenkin teistä esittämiä kysymyksiä, käy ilmi, että nämä huolenaiheet koskevat ennen kaikkea kansainvälisten neuvottelujen avoimuutta, julkisten palvelujemme säilyttämistä ja suhtautumistamme kehitysmaihin. Samat huolenaiheet näkyvät myös käsiteltäväksi jätetyistä päätöslauselmaesityksistä. Ennen kuin esittelen teille niitä tarjouksia, joita Euroopan unioni on tehnyt palvelukaupan avaamiseksi, haluaisin lyhyesti palauttaa mieliinne, mitä näihin neuvotteluihin sisältyy.
Palauttakaamme mieliimme ensinnäkin ne tavoitteet, joita unionille näissä neuvotteluissa on: meidän on pyrittävä ajamaan omia taloudellisia etujamme, mutta samalla kuitenkin puolustettava eurooppalaista yhteiskuntamalliamme ja annettava kehitysmaille mahdollisuudet päästä paremmin mukaan maailmantalouteen. Juuri tämä tasapaino on komission laatimien ehdotusten taustalla.
Tiettyjen väärinkäsitysten korjaamiseksi palauttakaamme mieliimme myös se, että palvelukaupan vapauttamista koskevilla tavoitteillamme ei ole mitään tekemistä sen vapauttamisen kanssa, josta näkyy merkkejä vähän joka puolella. Olemme keskustelemassa markkinoillepääsyn ja sääntelyn yhdistelmästä. Näitä kahta ei voida erottaa toisistaan, jos haluamme saavuttaa näissä kansainvälisissä neuvotteluissa tavoitteemme eli elvyttää kasvua, saada kehitysmaat mukaan maailmankauppaan ja varmistaa, että markkinoiden avaaminen tapahtuu yhteiskuntiemme moninaisia kollektiivisia mieltymyksiä ja arvoja kunnioittaen.
Komissio uskoo useistakin syistä, että palveluista käytävät neuvottelut ovat sekä teollisuusmaiden että kehitysmaiden etujen mukaisia. Tavaroiden kauppaa ei ensiksikään yleisesti ottaen voida enää erottaa palveluiden kaupasta. Nykypäivän kansantalous ei ole enää kilpailukykyinen, jossa sillä ei ole mahdollisuutta käyttää laadukkaita järjestelmiä, jotka tarjoavat vakuutuksia, rahoitusta, kirjanpitoa, televiestintää, kuljetuksia tai jakelua. Tämä pätee yhtä lailla niin teollisuus- kuin kehitysmaihinkin. Tämän lisäksi Euroopan unionilla on näissä neuvotteluissa paljon pelissä. Palvelut ovat Euroopan kansantalouden virein ala. Palveluala tuottaa kaksi kolmasosaa Euroopan bruttokansantuotteesta ja työpaikoista. Palvelut ovat myös akilleenkantapää monissa kehitysmaissa, joiden vientikapasiteetti on heikon tuottavuuden ja palvelualan olemattoman kilpailun tähden rajallinen. Useimmat näistä maista ovat sitä paitsi tästä varsin tietoisia, minkä osoittaa se, että yli puolet unionin saamista palvelukaupan vapauttamispyynnöistä on peräisin nimenomaan kehitysmaista, kuten Keniasta, Intiasta, Malista, Gambiasta, Egyptistä, Mauritiuksesta ja Brasiliasta.
Tukevatko nämä perustelut kuitenkaan näiden palveluiden täydellistä vapauttamista tai jopa sääntelyn purkamista taikka yksityistämistä? Eivät todellakaan: lukuisten palveluiden kauppaa säännellään aivan oikeutetusti tiukasti, ja palvelukauppaa edistettäessä tätä toimivaltaisten viranomaisten asettamaa sääntelykehystä on noudatettava. Juuri tämän tähden unioni on mielestämme toiminut oikein päättäessään, että palvelukaupan vapauttamisesta neuvotellaan Maailman kauppajärjestössä (WTO). Toisin kuin joskus kuulee väitettävän, monenväliset neuvottelut takaavat suuremman avoimuuden ja valtioiden moitteettoman toiminnan, koska niiden perustana ovat selkeät säännöt, jotka neuvottelujen kaikki osapuolet tiedostavat ja hyväksyvät. Ilman WTO:ta palvelukaupasta neuvoteltaisiin yksinomaan kahdenvälisesti vailla yhteisiä pelisääntöjä, mikä epäilemättä johtaisi kehitysmaihin kohdistuvaan painostukseen. Tästä näkökulmasta WTO aidosti monenvälisenä organisaationa antaa hyödyllisen ja tarpeellisen suojan hallitsematonta vapauttamista vastaan.
Tältä pohjalta käytävissä neuvotteluissa noudatetaan joitakin periaatteita, ja haluaisin palauttaa niistä tärkeimmät parlamentin mieleen, jotta keskustelullemme saadaan selkeä ja täsmällinen lähtökohta.
Ensimmäinen periaate: neuvotteluissa käsitellään palveluiden kauppaa eikä sitä, miten kukin maa sitä sääntelee. Valtioilla säilyy täysi vapaus asettaa toivomiaan sääntöjä ja antaa näiden palveluiden hallinnointi joko julkisten tai yksityisten yritysten tehtäväksi. WTO:ssa käytävät neuvottelut eivät liity joidenkin valtioiden mahdollisesti tekemiin yksityistämispäätöksiin sen enempää suorasti kuin välillisestikään.
Toisena periaatteena on, että kukin maa on vapaa päättämään siitä, mitkä alat se haluaa avata kansainväliselle kilpailulle ja mitkä se haluaa pitää suljettuina. Muistutan siitä, että WTO:ssa päätökset tehdään yksimielisesti, ja kullakin valtiolla on käytettävissään yksi ääni. WTO:ssa ei ole mahdollista päästä sovintoon ilman kehitysmaiden suostumusta, ja niistä edistyneimmillä, kuten Kiinalla, Intialla ja Brasilialla, on täydet mahdollisuudet tulla kuulluiksi.
Kolmantena periaatteena on, ettei neuvotteluissa käsitellä alakohtaista vastavuoroisuutta. Esimerkiksi Yhdysvallat voi aivan hyvin päättää avata koulutusalansa kilpailulle, mutta tämä ei velvoita muita maita omaksumaan neuvotteluissa samaa näkemystä.
Neljäntenä periaatteena on, etteivät perustavat julkiset palvelut kuulu neuvottelujen alaan. Palvelukaupan yleissopimus ei kata sellaisia palveluja, joita ei tarjota kaupalliselta pohjalta ja joilla palveluntarjoajat eivät kilpaile keskenään. Markkinalait pääsevät vaikuttamaan julkisiin palveluihin siis vasta sitten, kun valtiot päättävät altistaa ne näille vaikutuksille, ja vasta tällöin ne otetaan mukaan neuvotteluihin.
Viides ja viimeinen periaate koskee tärkeitä yleishyödyllisiä palveluita, kuten koulutusta, terveydenhuoltoa, kulttuuria, vesialaa, energiaa ja julkista liikennettä, ja sen mukaan kukin maa voi valita vapaasti jonkin monista toteutustavoista. Ne voivat järjestää palvelun joko yksityisenä tai julkisena monopolina. Ne voivat avata palvelumarkkinat keskenään kilpaileville toimittajille mutta sallia markkinoillepääsyn ainoastaan kansallisille yrityksille. Ne voivat myös esimerkiksi avata palvelumarkkinat kansallisille ja ulkomaisille toimittajille tekemättä kuitenkaan mitään palvelukaupan yleissopimuksen mukaista monenvälistä sitoumusta. Lisäksi valtiot voivat esimerkiksi tehdä palvelukaupan yleissopimuksen nojalla sitoumuksia, joilla ulkomaisille yrityksille myönnetään oikeus toimittaa palveluja kotimaisten toimittajien rinnalla, mutta valtioilla säilyy kuitenkin vapaus päättää siitä, kohdellaanko ulkomaisia yrityksiä kaikilta osin kotimaisten tavoin. Kun palvelukaupan avaaminen on hyväksytty, se joka tapauksessa koskee ainoastaan syrjimättömyyttä eikä merkitse, että sääntelyoikeudesta olisi millään tavoin luovuttava.
Palvelukaupan yleissopimuksessa ei siis puututa julkisten palvelujen tehtävän määrittelyyn, niiden järjestämiseen eikä niiden rahoitukseen. Tältä osin WTO:n jäsenmailla säilyy täysi vapaus. Mielestämme näillä suojakeinoilla voidaan antaa parhaat takeet siitä, että Eurooppa voi jatkossakin kehittää omaa yleishyödyllisten palvelujen tarjontamalliaan, mutta saa kuitenkin samalla osakseen palvelukaupan avaamisesta koituvat edut. Näin eurooppalainen malli voidaan säilyttää paremmin kuin jättämällä yleishyödylliset palvelut palvelukaupan yleissopimuksen soveltamisalan ulkopuolelle. Tästä ehdotuksesta minulla on ollut tilaisuus keskustella eri yhteyksissä. Tällaisesta poissulkemisesta olisi mielestäni nimittäin vain haittaa, koska se johtaisi siihen, että laadittaisiin monenvälinen tyhjentävä luettelo yleishyödyllisiksi katsottavista palveluista ja käynnistettäisiin monenvälinen keskustelu tämän luettelon toivottavasta kattavuudesta, josta kullakin WTO:n jäsenmaalla saattaisi olla eri näkemys. Mielestä tässä olisi vaarana, että lopulta tuloksena olisi luettelo, joka olisi unionin itsensäkin ehdottamaa suppeampi.
Tästä pääsenkin itse neuvotteluihin. Mitkä ovat tavoitteemme? Pyrimme poistamaan tai lieventämään joitakin esteitä, joita on pääsyssä sellaisille markkinoiden aloille, joilla unionissa toimii maailmanluokan yrityksiä. Näitä ovat televiestintä, yrityspalvelut, asiantuntijapalvelut, rahoituspalvelut, rakentaminen, jakelu, liikenne, energia ja matkailu. Näiden aloitteellisten tavoitteiden saavuttamiseksi unionin on esitettävä merkittävä tarjous.
Pyyntöjämme ja tarjouksiamme ei luonnollisestikaan ole laadittu improvisoiden. Niissä on muunnettu konkreettisiksi neuvotteluasiakirjoiksi poliittiset suuntaviivat, jotka asetettiin joulukuussa 2000 kahden toimielimen, parlamentin ja neuvoston, kanssa käytyjen keskustelujen jälkeen. Tämän jälkeen valtaosa niistä asiakirjoista, joissa kuvataan neuvotteluperiaatteitamme, on julkaistu muun muassa Internet-sivustollamme.
WTO:n jäsenmaille esitetyt pyynnöt, jotka jätettiin käsiteltäviksi viime heinäkuussa, kattavat useita aloja. Näistä aloista on nyt tehty julkisia, ja palaan niihin myöhemmin. Haluan täsmentää, ettei näillä pyynnöillä pyritä sen enempää purkamaan julkisia palveluja kuin yksityistämään julkisia yrityksiä. Unioni ei ole esittänyt yhdellekään maalle pyyntöä terveydenhuoltopalveluista eikä audiovisuaalipalveluista, ja ainoastaan Yhdysvallat on saanut unionilta pyynnön, joka koskee yksinomaan yksityistä korkea-asteen koulutusta.
Miten sitten on tarjousten laita? Komissio välitti helmikuun alussa tarjousehdotuksen neuvostolle ja parlamentille ja pyrki tässä yhteydessä vastaamaan samalla sekä teollisuusmaiden että kehitysmaiden pyyntöihin painottaen erityisesti jälkimmäisiä. Aloista voin todeta, että pyrimme vastaamaan pyyntöihin, jotka koskevat rahoituspalveluita, atk-palveluita, televiestintää, liikennettä, jakelua, postipalveluita, asiantuntijapalveluita ja matkailua. Tässä yhteydessä pyrimme ottamaan erityisesti huomioon kehitysmaiden esittämät pyynnöt ehdottamalla henkilöiden tilapäistä liikkuvuutta koskevien unionin sitoumusten vahvistamista. Tätä tarjousta laadittaessa on tavoitteena ollut antaa täydellinen suoja unionin julkisille palveluille, ja palaan siihen, ennen kuin päätän puheenvuoroni. Koulutuksen ja terveydenhuollon alalla ei ole tehty ehdotusta mistään uudesta sitoumuksesta, emmekä tee ehdotusta mistään audiovisuaalipalvelujen alan sitoumuksesta. Palaan tähän asiaan kollegani Viviane Redingin kanssa.
Komissio sai tarjouksensa laadintaan vaikutteita lähinnä lausunnoista, joita se on saanut viime syksyn lopulla käynnistetyn julkisen kuulemisen yhteydessä. Täsmentäisin, että tällä hetkellä tarjousehdotuksemme on yksityiskohdiltaan vielä luottamuksellinen, jotta jäsenvaltioilla olisi käytettävissään tarvittava neuvotteluvara ja jotta ne teistä, joilla on mahdollisuus tutustua tarjouksen yksityiskohtiin, voivat työstää sitä. Olen täysin tietoinen siitä, etteivät kaikki teistä ole mielissään rajoituksista, joiden mukaisessa muodossa teksti teille esitetään, ja tämän vuoksi olemme pyrkineet kaikin keinoin edistämään tosiasioihin perustuvaa parlamentaarista keskustelua. Tästä ovat osoituksena tämänpäiväinen istunto sekä vierailuni siinä valiokunnassa, jolle raportoin toiminnastani.
Viimeinen huomautus avoimuudesta: olen päättänyt, että kun ehdotuksemme on viimeistelty, ne julkaistaan kokonaan. Euroopan unionista tulee ensimmäinen näin toimiva Maailman kauppajärjestön jäsen. Päätin näin vastatakseni moniin pyyntöihin, joista huomattava osa on muuten tullut parlamentista. En sen sijaan tehnyt samaa päätöstä kolmansille maille osoitetuista pyynnöistä. Jos näistä pyynnöistä tehtäisiin nimittäin julkisia, jotkin neuvottelukumppaneistamme tulkitsisivat tämän julkisuuden yritykseksi painostaa niitä, mikä ei olisi neuvotteluasemallemme hyväksi.
Sanoisin pari sanaa kahdesta alasta, joista tämänhetkisessä ehdotuksessamme ei esitetä tarjousta. Ensiksi mainitsen energiatuotteiden kaupan. Emme ehdota tässä vaiheessa minkäänlaista sitoumustemme vahvistamista, koska odotamme, että WTO:ssa meneillään oleva palvelukaupan yleissopimukseen liittyvä energiatuotteiden luokittelu saadaan päätökseen.
Tässä vaiheessa emme ehdota sitoumusta myöskään viemäröinti-, vedenpuhdistus- ja vedenjakelupalveluiden kaupasta. Tähän on syynä toisaalta se, että tätä alaa koskevia pyyntöjä on esitetty vain yksi, ja toisaalta se, että haluamme myös tehdä selväksi WTO-kumppaneillemme, mitä tämän alan palvelujen toimittaminen tarkkaan ottaen käsittää. Tällä alalla unionin etujen mukaista olisi kuitenkin toimia aloitteellisesti, ja tähän jotkin unionin jäsenvaltioista ovatkin jo viitanneet.
Lopuksi ennen siirtymistä kulttuuriseen monimuotoisuuteen ja audiovisuaaliseen alaan toteaisin, että olemme nyt tarjousvaiheessa. Tästä alkavat neuvottelut, ja avaustarjouksemme muuttuu sitoumukseksi tietysti ainoastaan, jos neuvottelujen kuluessa muut ilmaisevat olevansa valmiita parantamaan eurooppalaisten elinkeinonharjoittajien pääsyä niiden omille palvelumarkkinoille.
Päätän puheenvuoroni tarkastelemalla kulttuuri- ja audiovisuaalisten palveluiden kauppaa ja kulttuurista monimuotoisuutta. Kulttuuri ja etenkin audiovisuaaliala kuuluvat myös palvelukaupan yleissopimuksen soveltamisalaan. Unioni huolehti Uruguayn kierroksen lopussa yksinkertaisesti siitä, että sillä säilyy nyt ja vastakin täysi liikkumavara, jättämällä kaikki markkinoillepääsyä ja kansallista kohtelua koskevat sitoumukset tekemättä. Lisäksi tuolloin sisällytimme suosituimmuslausekkeeseen pitkän luettelon poikkeuksista, ja tämä luettelo antaa meille mahdollisuuden syrjiä kolmansia maita siltä osin, miten niiden audiovisuaalisia teoksia kohdellaan unionissa. Juuri tätä liikkumavaraa nimitimme yhteisesti "kulttuuripoikkeukseksi", ja sittemmin se nimettiin uudelleen "kulttuurisen monimuotoisuuden säilyttämiseksi".
Meneillään olevissa neuvotteluissa komission tehtävänä on puolustaa kulttuurisen monimuotoisuuden säilyttämistä ja edistämistä koskevia poliittisia pyyntöjä. Toimimme luonnollisesti tehtävämme mukaisesti emmekä siis ehdota näissä neuvotteluissa audiovisuaalipalveluja koskevia sitoumuksia. Kulttuurisen monimuotoisuuden edistäminen on tietenkin osa kauppapolitiikkaamme, koska siitä määrätään EY:n perustamissopimuksessa. Jotkin WTO:n jäsenmaat, kuten Yhdysvallat, Brasilia ja Japani, ovat jo tuoneet esiin audiovisuaalialaa koskevat odotuksensa. Toiset, kuten Intia, ovat korostaneet myös aloitehalukkuuttaan, mutta ne eivät ole kuitenkaan esittäneet täsmällisiä pyyntöjä. Kehitysmailla ja teollisuusmailla näyttäisi siis selvästi olevan yhteiset edut, ja meidän on oltava - tämä on komission jäsenen Redingin ja minun täällä tänään esittämämme kanta - täysin tietoisia siitä, ettei kulttuurisen monimuotoisuuden edistäminen saa rajoittua vain siihen, että kukin jäsenvaltio valvoo oman alansa etuja. Tavoitteena ei ole luoda uudenlaista peiteltyä protektionismin muotoa, joka ei vakuuttaisi ketään. Uskoakseni voisimme saada erityisesti kehitysmaat paremmin vakuuttuneiksi väitteidemme perusteltavuudesta, jos kykenisimme osoittamaan suhtautuvamme monimuotoisuuteen aidon myönteisesti, ja tästä näkökulmasta aloitteiden teko on täysin välttämätöntä. Tässä asiassa reaktiivinen toiminta kuuluu minun vastuulleni. Aloitteista puolestaan vastaa kollegani Reding, ja nyt hän kertoo teille, missä menemme.

Reding
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kuten tiedätte, Euroopan unioni on aina ilmaissut olevansa sitoutunut edistämään kulttuurista monimuotoisuutta, ja tämä velvoite on kirjattu myös EY:n perustamissopimuksen 151 artiklaan. Tavoitteenamme on saattaa kansat yhteen eikä vain rakentaa vapaakauppa-aluetta. Tämän ajattelutavan mukaisesti unionin kulttuurisen ja kielellisen monimuotoisuuden kunnioittaminen on perusperiaate - periaate, jota unioni on velvollinen noudattamaan monenvälisissä kauppaneuvotteluissa, kuten kollegani Lamy juuri totesi, mutta myös edistäessään aktiivista, aloitteellista toimintaa, joka voi vaikuttaa kulttuuripolitiikkaamme.
Unioni on myös sitoutunut edistämään ja kunnioittamaan kansainvälisesti tätä monimuotoisuutta, jota ilman kulttuurienvälinen vuoropuhelu ja kansainvälinen kulttuurivaihto eivät olisi mahdollisia. Tässä mielessä unioni on yksi keskeisistä toimijoista pyrittäessä hallittuun maailmanlaajuistumiseen, jolla vastataan kansalaisten toiveisiin. Euroopan hanke ei sovi etenkään kulttuurin osalta yhteen sellaisen maailmanlaajuistumisen kanssa, jolla pyritään heikentämään kansallista, alueellista tai paikallista ominaislaatua taikka hyökkäämään kielellistä tai kulttuurista monimuotoisuutta vastaan. Monilla kansainvälisillä foorumeilla parhaillaan käytävistä keskusteluista näkyy sitä paitsi selvästi, ettei Eurooppa ole tässä yksin, vaan meillä on liittolaisia.
Nähdäkseni komission ja Euroopan unionin toiminnassa kulttuurisen monimuotoisuuden alalla voidaan erottaa kolme päälinjaa. Kuten Pascal Lamy selitti, ensimmäinen niistä on WTO:ssa esitettävä tiukka kanta, joka näkyy siten, ettei audiovisuaalisten palvelujen ja kulttuuripalvelujen vapauttamisesta tehdä mitään sitoumuksia, jotta voidaan säilyttää se vapaus, joka on tarpeen kulttuurista monimuotoisuutta tukevien jäsenvaltioiden ja yhteisön välineiden säilyttämiseksi ja kehittämiseksi. Toiseksi kulttuurista monimuotoisuutta kunnioittavaa maailmanlaajuista kulttuurivaihtoa on edistettävä tarkastelemalla erityisesti kehitysyhteistyöpolitiikkaa. Tässä yhteydessä mielestäni on erittäin tärkeää pitää arvossa ja lujittaa unionin roolia kolmansien maiden kanssa tehtävässä kulttuuriyhteistyössä, koska unioni on pohjoisen ja etelän välisen yhteisvastuun keskeisiä edistäjiä. Kolmas päälinja on unionin aktiivinen osallistuminen kansainvälisiin keskusteluihin kulttuurisesta monimuotoisuudesta.
Hyvät kuulijat, olen itse vakuuttunut tällaisen pohdinnan tarkoituksenmukaisuudesta ja tarpeellisuudesta, koska maailmanlaajuistuminen herättää joitakin kysymyksiä, joihin yksistään kaupan vapauttaminen ei anna vastausta. Tämän vuoksi on tärkeää, että olemme mukana Unescon kaltaisissa kansainvälisissä elimissä, jotta voimme keskustella kulttuurisesta monimuotoisuudesta ja taistella sen säilymisen puolesta. Tässä vaiheessa komissio ei ole vielä ottanut kantaa kulttuurisesta monimuotoisuudesta mahdollisesti annettavan kansainvälisen säädöksen sisältöön ja muotoon, mutta nähdäkseni teidän on hyvä tietää, että komissio on mukana niissä elimissä, joissa tällaisia keskusteluja käydään. Olen lisäksi tyytyväinen siihen, että puheenjohtajavaltiona toimiva Kreikka toivoo syvällisempää yhteisön laajuista keskustelua kulttuurisesta monimuotoisuudesta yleensä ja etenkin sitä koskevista kansainvälisen sääntelyn näkökohdista, millä valmistellaan toukokuun lopussa pidettävää kulttuuriasiain neuvoston epävirallista kokousta. Tuen mielelläni puheenjohtajavaltion ilmaisemaa aikomusta yhteensovittaa jäsenvaltioiden esittämät näkemykset siten, että ministereille annetaan tietoja etenkin Unescossa meneillään olevasta prosessista ja pidetään näin yllä Euroopan kansojen välistä keskustelua tästä aiheesta.
Toinen tärkeä näkökohta on koulutus. On tärkeää muistaa, ettei GATS-sopimus uhkaa julkisia palveluita. Ensinnäkin sopimuksessa on yleismääräys, jolla suojataan monia julkisia palveluita, eli sellaisia palveluita, joita ei tarjota kaupalliselta pohjalta ja jotka eivät perustu kilpailuun. Toiseksi on siten, että vaikka palvelut eivät kuuluisikaan tämän yleismääräyksen soveltamisalaan, jäsenvaltioilla on mahdollisuus päättää hyvinkin yksityiskohtaisesti ja alhaalta ylös suuntautuen siitä, mille aloille ja osa-alueille ne myöntävät markkinoillepääsyn tai kansallisen kohtelun. Kolmanneksi maat voivat senkin jälkeen, kun ne ovat valinneet markkinoillepääsyn tai kansallisen kohtelun, täydentää sitoumuksiaan määrittelemällä ehtoja, joissa täsmennetään kansallisessa lainsäädännössä sovellettavat rajoitukset. Neljänneksi GATS-sopimuksessa tunnustetaan valtioiden oikeus pitää voimassa tai antaa asetuksia, säädöksiä tai muita määräyksiä laadukkaiden ja kohtuuhintaisten palvelujen saannin turvaamiseksi. Tässä on kyse siis yleispalveluvelvoitteesta.
Esimerkiksi otan koulutusalan, joka huolettaa minua ja teitä erityisesti. Yhteisön ja sen jäsenvaltioiden Uruguayn kierroksen aikana tekemät sitoumukset koskevat ainoastaan yksityisesti rahoitettua koulutusta. Nämä sitoumukset eivät missään nimessä kata julkisia koulutuspalveluja, ja tehtyjen sitoumusten tavoitteena on taata siltä osin ja ainoastaan siltä osin, kuin markkinoilla toimii yksityisiä palveluntarjoajia, että muiden maiden kansalaiset ja elinkeinonharjoittavat pääsevät näille markkinoille asianomaisen maan kansalaisten kanssa yhtäläisin edellytyksin. Lisäksi jäsenvaltiot ovat voineet määritellä jopa sitoumusten soveltamisalaan kuuluvien yksityisten alojen sisällön lukuisilla ehdoilla, joita ne soveltavat jo ja voivat soveltaa vastakin. Näin jokin maa voi vaatia, että palvelukseen otettujen opettajien on oltava oman maan kansalaisia, toinen taas, että hallintoneuvoston jäsenten enemmistön on oltava tämän maan kansalaisia, ja vastaavasti kolmas maa, että muiden maiden kansalaisten on pyydettävä ministeriöltä lupa yrityksen perustamiseen.
Tämänhetkisissä neuvotteluissa eli Dohan kehityskierroksessa meillä ei ole todellakaan mitään aikomusta muuttaa koulutusalalla tekemiämme sitoumuksia siten, että niihin voitaisiin sisällyttää jotakin julkisen järjestelmän piiriin kuuluvaa. Näin julkinen koulutusjärjestelmä säilyy täysin ennallaan. Olemme tarkastelleet eri maiden esittämiä pyyntöjä, joissa unionin toivotaan muuttavan yksityisistä koulutuspalveluista tehtyjä sitoumuksia. Kuultuamme jäsenvaltioita ja asianomaisia toimijoita olemme tulleet siihen tulokseen, ettei tälläkään alalla ole syytä tehdä uusia sitoumuksia yhteisön markkinoille pääsyn laajentamiseksi.
Hyvät parlamentin jäsenet, nähdäkseni kantani on selkeä ja täsmällinen. Haluaisin kuitenkin lisätä jotakin. Vaikka emme avaakaan markkinoita siten kuin juuri kuvailin, olemme valmiit hyväksymään tarjouksen koulutuksen tarjoamisesta kolmansien maiden opiskelijoille. Juuri tämä on Erasmus World -hankkeen ajatus. Vaikka siis suojelemmekin eurooppalaista koulutusjärjestelmäämme Euroopan sisällä, tämä eurooppalainen järjestelmä on avoinna koko maailman opiskelijoille.

Van Velzen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, hyvät kollegat, keskustelemme tänään Euroopan komission GATS-tarjouksista, ja nämä tarjoukset ovatkin hyvin tärkeitä, koska meidän on muistettava, että palveluala on Euroopan unionin kansantalouden kannalta keskeinen. Komission jäsen huomautti aivan oikein, että tämä ala on kaikista aloista virein. Euroopan unioni on myös yksi maailman suurimmista palveluiden viejistä, joten asia on tärkeä myös sen omien etujen kannalta. Meidän on turvattava pääsy palvelumarkkinoille ei vain omien vaan myös kehitysmaiden etujen tähden. Dohan WTO-kierroksessahan on loppujen lopuksi kyse nimenomaan kehitysohjelmasta. Mielestäni käytännön tuloksia on tarkasteltava kehitysmaiden kansantalouden näkökulmasta, ja olenkin näin ollen erittäin tyytyväinen siihen, että puolet pyynnöistä tulee kehitysmaista.
EU:ssa saamiemme kokemusten perusteella energia-, televiestintä- ja rahoitusalan vapauttamisen pitäisi yleensä parantaa laatua ja johtaa aiempaa tehokkaampiin palvelumarkkinoihin, monipuolisempaan tuotevalikoimaan ja kohtuullisempiin hintoihin, kunhan vapauttamiseen yhdistetään asianmukaisesti vakiinnutetut säännöt ja kansalaisille annetut takeet. Tämän vuoksi olen sitä mieltä, että komissio pitää yleispalvelujen käsitettä kovin tärkeänä, ja haluaisinkin pyytää sitä tarkastelemaan lähemmin sellaisia yleispalveluvelvoitteita, jotka myös yksityisen sektorin palveluntarjoajat voisivat täyttää pelkän julkisen sektorin sijasta.
Ryhmäni kannattaa komission ehdotusta jättää terveydenhuolto-, sosiaali- ja koulutusala tarjouksen ulkopuolelle, mutta mielestäni myös korkeakoulujen tilanne vaatisi selkeytystä. Komission jäsen mainitsi Erasmus-hankkeen, mutta tarkoittaako tämä sitä, että tarjouksia voivat esittää vain yksittäiset jäsenvaltiot ja että korkeakoulujen osalta ei EU:n laajuisesti tapahdu yhtään mitään? Komission jäsen Reding antoi erittäin vakuuttavat perustelut sille, miksi audiovisuaalialasta ei tehdä uutta ehdotusta. Tätä kysymystä minun ei siis tarvitse käsitellä sen yksityiskohtaisemmin.
Haluaisin kuitenkin sanoa jotakin atk-palveluista. Meidän on ensinnäkin tietysti varmistettava, ettemme aiheuta laajamittaista aivovuotoa länteen Intian kaltaisista maista. Meidän on myös tarjottava omaa koulutusta. Toisaalta meidän on myös vältettävä se, että Euroopan unionissa työskennellään eri ehdoin, koska tämä voisi johtaa sosiaaliseen polkumyyntiin. Tämän vuoksi mielestäni on tärkeää löytää vakaa tasapaino, ja syyskuun 11. päivän tapahtumien jälkeen meidän on luonnollisesti pitänyt ottaa myös turvallisuusnäkökohdat huomioon.
On tietenkin hyvä, että teemme enemmän ympäristönäkökohtien huomioon ottamiseksi tässä yhteydessä. Kestävä kehitys ei koske vain länsimaita vaan koko maailmaa, ja siksi mielestäni myös kehitysmaiden pitäisi hyötyä siitä. Vedenkäsittelyn ja -jakelun jättäminen toistaiseksi vapauttamisen ulkopuolelle on nähdäkseni viisas ratkaisu. GATS vaikuttaa suoraan monien EU:n kansalaisten etuihin, joten olen tyytyväinen komission jäsenen Lamyn toimiin, joilla pyritään tarjoamaan lisää tietoja aiempaa suuremmalle yleisölle. Tälle alalle ovat yhä tunnusomaisia suurlähettiläät, suljettujen ovien takana käydyt neuvottelut ja avoimuuden puute, ja tältä osin parlamentaarisen edustuksen pitäisikin nähdäkseni olla paljon vahvempi. Kun pidetään mielessä Cancúnin kokous, toivon tämän vuoksi myös, että komission jäsen tekisi uusia ehdotuksia, joilla prosessista voitaisiin tehdä vieläkin avoimempi.
Emme kuitenkaan voi sivuuttaa meneillään olevia tapahtumia, ja Irakin vuoksi kansainvälinen yhteisö on tietenkin jakautunut kahtia. Miten voimme nyt estää sen, ettei Irakin kysymys johda Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välisiin vakaviin kauppariitoihin, joiden vuoksi Cancúnin kokous saattaa jäädä vaille tuloksia? Haluaisin kysyä komission jäseneltä Redingiltä, mitä aloitteita hän on tehnyt tällä alalla ja mitä tuloksia niistä on saatu. Tässä yhteydessä Yhdysvaltojen-suhteisiin liittyy tietenkin kaksi olennaista ongelmaa, joita ei vielä ole ratkaistu. Ensimmäinen niistä on ulkomaisia myyntiyhtiöitä (Foreign Sales Corporations) koskeva järjestely, eli yhdysvaltalaisia viejiä suosiva verolainsäädäntö, jota on nyt tarkistettava WTO:n antaman lausunnon vuoksi. Toisena ongelmana ovat hälyttävät tiedot siitä, että Yhdysvalloissa ollaan valmistelemassa lakiluonnosta, jolla rajoitetaan muiden kuin yhdysvaltalaisten yritysten tytäryhtiöiden veroetuuksia. Haluaisin tiedustella komission jäseneltä, mikä tilanne on tältä osin. Voimmeko me odottaa amerikkalaisilta jotakin tällaista?
Lisäksi meitä painostetaan hyväksymään yhdysvaltalaisten tekemät ehdotukset muuntogeenisistä elintarvikkeista. Mielestäni on hyvin tärkeää panna tämä asia kuntoon ja selvittää, mitä sille on tapahtumassa. The Wall Street Journalille antamassaan haastattelussa komission jäsen Lamy toteaa, että vuonna 2003 WTO:n on saatava aikaan tuloksia. Mitä hän tällä tarkoittaa, ja mitä me voimme tältä osin odottaa?

McNally (PSE).
Arvoisa komission jäsen, olemme kiitollisia siitä, että virkakautenne alussa omaksuitte erittäin hyvän tavan kuulla Euroopan parlamenttia ja tiedottaa sille. Olemme myös kiitollisia siitä tuesta, jota olette antanut perustamissopimuksen muuttamiselle siten, että parlamentti saa kaupan alalla tarvitsemansa toimivaltuudet.
Aivan kuin te vastaatte meidän pyyntöihimme, meidän on vastattava valitsijoidemme pyyntöihin. Tiedätte yhtä hyvin kuin me, että GATS-sopimus antaa aihetta todelliseen huoleen, jota tunnetaan laajalti. Mainitsitte joitakin näistä huolenaiheista: avoimuus, tunne siitä, että lukemattomia inhottavuuksia tehdään salaa, uhat EU:n työllisyydelle, jotka nähdäkseni ovat tämänpäiväisen satamatyöläisten mielenosoituksen taustalla, uhat julkisille palveluille ja erityisen vakavat riskit kehitysmaille, uhat jäsenvaltioiden sääntelyvaltuuksille ja etenkin erityiset kulttuurialaan liittyvät epäilykset, joista muut jäsenet puhuvat. Samaan aikaan Euroopassa ollaan täysin tietoisia - koska 60 prosenttia eurooppalaisista työskentelee palvelualalla - siitä, että laaja palvelukauppa tarjoaa EU:n yrityksille mahdollisuuksia. Näillä yrityksillä on siis tässä asiassa kahtalaiset edut, joita te hahmottelitte.
Kehitysmaat eivät ole torjuneet GATS-sopimusta kokonaan. Julkisiin palveluihin, sääntelyyn ja vapauttamisen laajentamiseen liittyvät pelot sekä se, ettei kehitysmailla ole käytettävissään palvelumarkkinoiden avaamiseen tarvittavia hallinnollisia valmiuksia, merkitsevät sitä, että palvelukaupan avaamisen vaikutuksia on arvioitava hyvin huolellisesti. Korostaisin päätöslauselmassamme tätä näkökohtaa enemmän kuin mitään muuta. Ennen kuin etenemme yhtään lisää, haluamme tietää, mitä tämä tarkoittaa, ja tätä varten vaadimme yksityiskohtaista ja kattavaa emmekä pintapuolista arviota.
Clegg (ELDR).
Arvoisa puhemies, EU:n suhtautumisessa GATS-sopimukseen omituista on jyrkän puolustava asenne. Tämä puolustus ei kohdistu Euroopan ulkopuolisiin tahoihin vaan ilmenee sisäisessä keskustelussa, jossa komissio ja ehkäpä EU yleisemminkin suhtautuvat puolustavasti Euroopan unionissa toimiviin kampanjaryhmiin, jotka ovat monista hyvistä mutta myös monista huonoista syistä päättäneet arvostella sekä GATS-sopimusta että EU:n kantaa.
Ryhmäni haluaisi keskittyä tähän näkökohtaan. Jos haluamme estää sen, että tulevaisuudessa Euroopan unionin kauppapolitiikan määrittelevät - toisinaan mielivaltaisesti - lehdistö ja erityiset kampanjaryhmät, meidän on vahvistettava tätä alaa koskevia parlamentin etuoikeuksia, jotta keskustelua voidaan valvoa asianmukaisesti ja vastuullisesti. Tämän vuoksi kehotamme muiden ryhmien kollegoja vaatimaan nykyistä avoimempia neuvotteluja, ja kuten jäsen McNally totesi, tukemaan lisäksi voimakkaasti valmistelukunnassa tällä hetkellä vallitsevan tyhjiön täyttämistä sekä varmistamaan, että Euroopan parlamentti yleisemminkin saa oikeuden hyväksyä kaikki tulevat GATS- ja WTO-sopimukset.

Fraisse (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, haluaisin käyttää puheenvuoron kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaltiokunnan jäsenenä ja tarkastella sitä, mitä komission jäsen Lamy juuri sanoi. Hän ilmoitti vastaavansa reaktiivisesta toiminnasta ja totesi jäsen Redingin vastaavan aloitteenteosta. Muistaisin kuitenkin, että teille vuonna 1999 annetuissa Seattlen kokousta koskevissa neuvotteluohjeissa käsiteltiin kulttuurisen monimuotoisuuden säilyttämisen lisäksi myös sen edistämistä. Kiitän teitä kulttuurisen monimuotoisuuden säilyttämisestä, mutta sen edistämisestä - joka on vaikeampi tehtävä - sanoisin, että minua hämmästyttää, että lopulta ainoastaan audiovisuaaliset palvelut päätettiin säilyttää. Mitä sitten tehdään kulttuuri-, virkistys- ja urheilupalveluiden säilyttämiseksi? Tämän haluaisin tietää ensiksi.
Toisen kysymykseni osoitan komission jäsenelle Redingille. Teidän vieressänne istuva komission jäsen Lamy totesi, että teidän vastuullanne on aloitteiden teko, joten kysyisinkin teiltä, miten tätä seikkaa käsitellään perustamissopimuksessa? Meillä on huolia ja epäilyksiä tulevasta perustamissopimuksesta ja siitä, millainen asema siinä kulttuurille annetaan. Te toteatte molemmat, että sitoutuminen kulttuuriseen monimuotoisuuteen on perustamissopimuksesta johtuva velvoite. Haluaisimme kuitenkin, että tätä velvoitetta vahvistettaisiin, minkä te ensimmäisenä tiedätte. Haluaisimme, että 151 artiklan 4 kohtaa noudatettaisiin ja että sille annettaisiin tulevassa perustamissopimuksessa jälleen sille kuuluva paikka.
Viittaisin nyt toiseen huolenaiheeseen, joka liittyy aloitteentekoon ja ehkäpä myös komission jäsenen Lamyn tehtäviin, eli kansainväliseen oikeusvälineeseen. Te osallistuitte minun tavoin molemmat vähän alle kuukausi sitten asiantuntijatapaamiseen, jonka aiheena oli kulttuurista monimuotoisuutta tukeva Ranskan säädös. Tiedän, että tämä aihe kiinnostaa teitä, ja kiitän teitä tälle hankkeelle antamastanne tuesta. Olen kuitenkin pahoillani siitä, että tänään käsiteltäväksi jätetyissä päätöslauselmaesityksissä useimmat kollegani hylkäsivät ajatuksen kansainvälisestä oikeusvälineestä, jota kuitenkin kannatti viitisenkymmentä maata ja jota presidentti Chirac oli muiden kanssa ehdottanut Unescossa. Ranskalais-kanadalainen konserni laati aiheesta toteutettavuustutkimuksen. Tässä merkittävässä kysymyksessä on edetty jo pitkälle, ja olenkin hämmästynyt siitä, miten vähän se kiinnostaa kollegojani.

Lucas (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, yritän olla näkemättä tässä mitään synkkiä poliittisia motiiveja.
Komission jäsen Lamy, te totesitte, että tämänkaltaisten täysistuntokeskustelujen tarkoituksena on tehdä parlamentti täysin tietoiseksi GATS-neuvottelujen etenemisestä, mutta koska emme ole saaneet asiakirjaa, jossa meille kerrottaisiin täsmällisesti, mitä keneltäkin vaaditaan, keskustelu on jäänyt miltei täysin teoreettiseksi. Jos useimpien parlamentin jäsenten on näitä tietoja saadakseen turvauduttava kansalaisjärjestöjen Internet-sivustoille vuotaneisiin tietoihin, parlamentaarisesta seurannasta ollaan vielä todella kaukana. Vaikka olenkin kiitollinen tämäniltaisesta puheenvuorostanne, haluaisin tehdä selväksi, ettei tätä voida millään muotoa pitää poliittisena seurantana.
Teitte selväksi, että uskoaksenne olette tehneet komission jäsenenä kaiken voitavanne antaaksenne meille mahdollisuuden tutustua GATS:n teksteihin. Kerroitte meille, että pyritte avoimuuteen mutta että liikkumavaranne on rajallinen. Parlamentin jäseninä me kuitenkin teemme voitavamme lisätäksemme tätä liikkumavaraa, mutta voinko kysyä teiltä, mitä juuri te teette sen lisäämiseksi?
Viime lokakuussa teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaltiokunnan puheenjohtajalle osoittamassanne kirjeessä te syytitte parlamentin jäseniä siitä, että nämä olivat esittäneet perättömiä väitteitä EU:n päätöksenteon väitetystä avoimuuden puutteesta, kuten te asian muotoilitte. Sitten sanoitte, että voimassa olevat asiakirjojen saantia koskevat säännöt antavat Euroopan parlamentille täyden mahdollisuuden harjoittaa poliittisen valvonnan tehtäväänsä. Voinko kysyä teiltä, oletteko vielä todellakin sitä mieltä, että voimassa olevat säännöt ovat riittävät?
Toiseksi puhuisin toimeksiannosta. Yleisön tietoisuus GATS-prosessin vaikutuksista ja mutkikkuudesta on lisääntynyt viime vuosina valtavasti. Voitteko kertoa meille, miksi kuitenkin olette sitä mieltä, että WTO:ssa on yhä tarkoituksenmukaista neuvotella neuvoston vuonna 1999 antaman toimeksiannon perusteella? Eikö olisi tarkoituksenmukaisempaa antaa uusi toimeksianto ja tehdä siinä selväksi kaikentasoisten viranomaisten ja instituutioiden oikeudet säännellä julkisia palveluja, jottei sosiaalisia ja ympäristöä koskevia normeja jouduttaisi kyseenalaistamaan GATS-sopimuksen vuoksi?
Lopuksi puhuisin kehityksestä. Kaupan pääosaston lehdistötiedotteessa EU:n GATS-tarjouksista todetaan, että tarjouksilla pyritään yksinomaan auttamaan kehitysmaita. Katsotaanpa lukuja. EU esitti 109 pyyntöä mutta otti vastaan ainoastaan 27. Vain puolet pyynnöistä tuli kehitysmailta ja ainoastaan yksi vähiten kehittyneeltä maalta. Älkäämme pettäkö itseämme hokemalla korulauseita köyhimpien maiden auttamisesta. Luvut osoittavat, ettei siitä selvästikään ole kyse.

Abitbol (EDD).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, samoin kuin sodasta ja rauhasta, myös kansainvälisestä kaupasta on olemassa eurooppalainen mielipide ja yleisemmin ottaen myös yleismaailmallinen mielipide, ja tämä mielipide ei selvästikään tue sitä, että palvelut, kuten kulttuuri, koulutus ja terveydenhuolto, syötetään Maailman kauppajärjestön helvetinkoneeseen. Tämä mielipide on todellinen, mutta miksi te ette ota sitä kuitenkaan huomioon? Minkä mielihyvän tähden - kyseessä on pohjimmiltaan itsekäs mielihyvä, komission oma etu - te haluatte avata tämän Pandoran lippaan, vaikka tiedämme, että siitä tulvivat vitsaukset ainoastaan hajottavat eurooppalaisen sosiaalimallimme ja elämäntapamme, joita Euroopan valtiot ovat jo puolitoista vuosisataa rakentaneet kansalaisilleen. Näillä aloilla vaurautta ei luo kansainvälinen kauppa, vaan sisämarkkinoiden voima, kansallisvaltioiden kansalaisuuden voima, itse kansojen luovuuden voima. Kysyn siksi vielä uudelleen: miksi tämä Pandoran lipas täytyy avata?

Della Vedova (NI).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen kuullut sanottavan, ettei kansainvälinen kauppa tuo vaurautta. Kaksi suurta eurooppalaista, Adam Smith ja David Ricardo, ovat selittäneet meille, että kansojen vauraudelle on nimenomaan valtavasti hyötyä kansainvälisestä kaupasta, ja juuri näin Euroopan vauraus on lisääntynyt.
Kuten komission jäsen Lamy on todennut useaan otteeseen, kansainvälisen palvelukaupan vapauttaminen on ratkaisevaa Euroopan kansantaloudelle, joka on paitsi palveluista riippuvainen voi myös viedä niitä. Tämä on olennainen seikka, ja tämän vuoksi olenkin sitä mieltä, että kuten jäsen Clegg juuri totesi, meidän olisi tuomittava se, että Euroopan unioni on selkä seinää vasten puolustavalla kannalla paitsi maataloutta myös palveluita koskevissa kansainvälisissä neuvotteluissa.
Kun komission jäsen toteaa, että Euroopan unionin tavoitteena on puolustaa ja edistää Euroopan sosiaalimallia tehokkaammin, hän miltei pyytää anteeksi sitä, että kuluttajille annetaan lisää valinnanvapautta. Arvoisa komission jäsen, te sanoitte, että tavoitteenanne on saada aikaan neuvottelut, joissa kunnioitetaan yhteiskuntamme kollektiivisia mieltymyksiä ja arvoja. Uskoakseni paras tapa kunnioittaa Euroopan kansalaisten mieltymyksiä on avata myös audiovisuaaliala kansainväliselle kaupalle. Nimenomaan Euroopan kansalaisten on päätettävä, ovatko elokuvat tai muut audiovisuaalituotteet parempia Euroopassa, ja haluavatko he, että ne tuotetaan Euroopassa vai muualla, puhumattakaan siitä, että musiikin ja elokuvien laajamittainen jakelu Internetissä on vaarassa nostaa esiin jo tutun kysymyksen audiovisuaalipalvelujen väitetyn kulttuurisen monimuotoisuuden suojasta. Meidän on annettava kansalaisten tehdä valintoja samoin kuin koulutuksen alalla.
Arvoisa puhemies, puheenvuoroni lopuksi toteaisin julkisista palveluista, että toimet vesialalla ja muiden palveluiden alalla ovat riittämättömiä. Eurooppa on osoittanut, ettei kansalaisille tarjottujen palvelujen vapauttaminen ole ristiriidassa niiden sääntelyn ja laadun varmistamisen kanssa.

Hieronymi (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Reding, arvoisa komission jäsen Lamy, ilmaisen ryhmäni ja varmasti myös tämän parlamentin koko kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan puolesta tyytyväisyyteni komission päätökseen olla esittämättä tällä GATS-sopimuksen neuvottelukierroksella mitään tarjousta koulutus-, kulttuuri- ja audiovisuaalipalvelujen sääntelyn purkamisesta. Vaikka haluammekin kovin avata rajat kansainväliselle kaupalle, kulttuuripalvelujen ja televiestintä-, liikenne- ja etenkin rahoituspalvelujen kaltaisten palvelujen välillä on perustava ero. Kulttuuri- ja audiovisuaalipalvelujen erityistehtävä kansojen sosiaalisen ja poliittisen yhteenkuuluvuuden edistämisessä on tämän vuoksi välttämätöntä liittää tiiviisti asianomaiseen sopimusoikeudelliseen lainsäädäntöön. Kulttuuria ei pidä alistaa markkinalakien eikä kauppalainsäädännön vaikutuksille, vaan tarvitsemme sen sijaan sääntelyä, jossa otetaan huomioon kullekin alalle tunnusomaiset piirteet, ja näin ollen meidän on löydettävä kokonaisvaltainen ratkaisu, jolla perustamissopimusten 151 artiklan 4 kohdasta voidaan tehdä väline, jolla Euroopan ja maailman kulttuurinen monimuotoisuus turvataan ja jolla sitä tuetaan kestävästi pitkällä aikavälillä.
Tämän vuoksi tarvitsemme tulevaisuudessa kaksivaiheisen prosessin. Komissiolle on annettava tunnustusta siitä, että se on aloittanut tämänpäiväisessä ehdotuksessaan ensimmäisen vaiheen ja esittänyt, ettei kulttuuri- ja audiovisuaalipalvelujen tarjontaa pidä saattaa GATS-sopimuksen piiriin. Toinen vaihe ulottuu tätä pidemmälle, ja tahdon tuoda esiin, miten kiitollinen olen komission jäsenelle Redingille, joka pitää tämän mielessään sekä välittää komission ja parlamentin - ja toivoakseni myös neuvoston - näkemyksen kansainvälisiin neuvotteluihin ja alaa käsittelevien työryhmien tietoon.
Jos kulttuurinen monimuotoisuus halutaan tulevaisuudessa turvata, meidän on suunniteltava oma kansainvälinen yleissopimuksemme, oma kansainvälinen välineemme. Euroopan neuvosto, Unesco ja etenkin ranskankielisten maiden yhteisön kokous (Conference Francophone) ovat tehneet tällä alalla jo erinomaista työtä.
Olen melko varma, että lujittamalla kulttuurista monimuotoisuutta tällä tavoin maailmanlaajuisesti, voimme tehokkaasti vähentää maailmanlaajuistumista kohtaan tunnettua pelkoa sekä samalla parantaa ja edistää maailmanlaajuista kulttuurienvälistä vuoropuhelua - jonka tarpeellisuudesta olemme näinä aikoina paremmin tietoisia kuin koskaan ennen.
Désir (PSE).
Arvoisat komission jäsenet, olette todenneet, että nämä neuvottelut GATS-sopimuksesta herättävät syvää huolta Euroopan unionin jäsenvaltioissa, ja tämä liikehdintä tuo monessakin suhteessa mieleen sen, jota monenvälinen investointisopimus (MAI) sai aikaan. GATS-sopimuksessa on sitä paitsi investointeja koskevia määräyksiä. Yleisemmällä tasolla huoli johtuu kuitenkin siitä, että neuvottelujen ja niiden tulosten vaikutukset ulottuvat kauppasääntöjä paljon laajemmalle esimerkiksi WTO:n jäsenmaiden sisäisiin sääntöihin. Kun puhutaan esimerkiksi vesihuollosta tai postialasta - ei siis rajatylittävistä postipalveluista vaan jonkin maan sisäisistä postialan järjestelyistä - käy hyvin selväksi, ettei vaikutusalana ole enää ainoastaan kansainvälinen kauppa. Tämä antaa aihetta pohtia, onko kauppajärjestö ylittänyt ne toimivaltuudet, jotka sille annetaan joko tässä tai teollis- ja tekijänoikeuksia koskevassa TRIPS-sopimuksessa.
Tämän sopimuksen ongelma on nimenomaan siinä, että kaikki niputetaan yhteen: pankki- ja vakuutuspalvelut, mutta myös vesi- ja energiahuolto sekä mahdollisesti posti-, koulutus- ja terveydenhuoltopalvelut. Tältä osin Eurooppa on omaksunut neuvotteluissa linjan, jonka mukaan asiat erotetaan toisistaan ja joitakin aloja ei toden totta saateta WTO:n ja sen riitojenratkaisuelimen määräysvallan alaisuuteen.
Ensiksi haluaisin esittää kysymyksen eurooppalaisten julkisten palvelujen suojelusta, koska viime kuukausina tästä on alettu luistaa vaarallisella tavalla. Aluksi komission ilmoittama ja sen julkilausumissaan esiin tuoma kanta oli, ettei Euroopan julkisista palveluista esitetä vapauttamistarjouksia. Sitten sanottiin, ettei terveydenhuolto-, koulutus- ja audiovisuaalipalveluista esitetä vapauttamistarjouksia. Eurooppalaiset julkiset palvelut ovat kuitenkin tätä paljon laajempi käsite. Olemme huomanneet, että postipalveluista on todellakin esitetty tarjouksia, ja myös energia- ja vesialalla saatetaan hyvinkin esittää tarjouksia, kunhan WTO:ssa selkeytetään asiaa ja laaditaan luokitus. Näin ollen sanomme teille, että komission on omaksuttava selkeä asenne ja suljettava eurooppalaiset julkiset palvelut kaikkien vapauttamistarjousten piiristä. Tällaisten palveluiden on kuuluttava jäsenvaltioiden, neuvoston ja Euroopan parlamentin eikä WTO:n toimivaltaan.
Toisekseen vastavuoroisuus ei toteudu itsekseen, vaan unionin on toimittava johdonmukaisesti eikä se voi pyytää muita maita vapauttamaan julkisen palvelun aloja ajatellen, ettei sen tarvitsisi tehdä samoin. Olemme kuitenkin jo esittäneet esimerkiksi vesialan palveluita koskevia vapauttamispyyntöjä Tansanian, Mosambikin ja Bangladeshin kaltaisille maille. Nähdäkseni meidän ei pidä kohdistaa kehitysmaihin tällaista painostusta. Sen sijaan meidän on edistettävä kehitysyhteistyötä ja sen yhteydessä tehtäviä investointeja niille aloille, joilla nämä maat niitä tarvitsevat, ja jätettävä niille valtuudet päättää säännöistä, joita ne asettavat ulkomaisille sijoittajille, jotka tekevät investointeja muun muassa ympäristö- tai sosiaalialalle.
Kolmanneksi ja viimeiseksi totean, että se, mitä komission jäsen Lamy sanoi julkisten palvelujen poistamisesta siten, että tarkistetaan sopimusta ja sen 1 artiklan 3 kohtaa, ei ole oikein. Tätä varten riittäisi, että muutetaan alakohtaa, jonka mukaan julkishallinnon palveluja ovat ainoastaan sellaiset, joita ei tarjota kaupalliselta pohjalta ja jotka eivät perustu kilpailuun, ja todetaan, että WTO:n jäsenmailla on vapaus jättää niiden julkishallinnon palvelut näiden neuvotteluiden ulkopuolelle.

De Clercq (ELDR).
Euroopan unionin on todellakin asetuttava johtamaan neuvotteluita, joita WTO:ssa käydään palvelukaupan vapauttamiseksi ja yleisen GATS-sopimuksen tekemiseksi. Nämä neuvottelut ovat Euroopalle vähintäänkin elintärkeät. Ensinnäkin palvelut muodostavat nykyään koko ajan suuremman osuuden maailmankaupasta, ja tiedämme, että Euroopan unionin osuus palvelukaupasta on 24 prosenttia. Lisäksi Euroopan unioni on tällä hetkellä maailman suurin palvelujen tuoja ja viejä. Toinen syy siihen, miksi nämä GATS-neuvottelut on pidettävä hallinnassa, on tietenkin - vai pitäisikö sanoa valitettavasti - talouskasvun jatkuva hidastuminen. Tämän vuoksi meidän on keskityttävä palvelukauppaan enemmän kuin koskaan aiemmin, ja tämä pätee jälleen kerran erityisesti Euroopan unioniin, jossa palvelujen osuus koko bruttokansantuotteesta on yli kaksi kolmasosaa.
Emme kuitenkaan saa käydä neuvotteluja yksinomaan omien etujemme perusteella, vaan meidän on otettava huomioon myös muiden maiden ja maailman muiden osien edut. Vapauttaminen merkitsee sitä, että meidän on myös avattava rajojamme lisää kolmansien maiden tarjoamille palveluille ja näin tuettava näiden maiden kehitystä.

Herzog (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, puhun aivan lyhyesti. Vapauttamisen vaikutuksia on välttämätöntä arvioida WTO:n ja Euroopan unionin tasolla eikä vain jäsenvaltioissa. En kannata vapauttamisen kieltämistä. Kahdenvälisissä suhteissa vapauttamisesta on saatu erittäin hyvät tulokset, ja mikä tärkeintä, kehitysmaat toivovat sitä usein. Avoimuudessa on saavutettu edistystä, mutta WTO:sta puuttuu foorumi, ja Euroopan parlamentilla on ainoastaan hyvin heikko neuvoa-antava asema. Taistelu julkisten palvelujen puolustamiseksi jää hyvin kauaksi odotuksista. Euroopan unionia uhkaa hajoaminen, koska sen kilpailupolitiikka on epätarkoituksenmukaista ja erityissäännökset ovat aivan liian väljiä. Pascal Lamyn tarjouksia tarkasteltaessa käy ilmi, että ne koskevat yksinomaan jäsenvaltioiden ja unionin sisäisiä valintoja.
Älkäämme unohtako kehitysyhteistyön ensisijaisuutta, älkäämme viekö eteläiseltä pallonpuoliskolta puheenvuoroa. Haluaisin kuitenkin nähdä, otetaanko vapauttamistarjouksissamme huomioon näiden maiden yleishyödyllisiä palveluja koskevat tarpeet, ja korostan, ettei monikansallisten yritysten toiminnasta ole annettu sääntöjä. Lisäksi pikaisen vapauttamisen sekä julkisten hyödykkeiden alueellisen ja kansainvälisen puutteen välillä vallitsee valtava epäsuhta. Milloin Euroopan unionille on luvassa toimintastrategia?

Echerer (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, ymmärrän ne kritiikin kohteet ja pelot, jotka täällä on mainittu ja joiden joukossa ovat parlamentaarisen valvonnan puute, tiedotuspolitiikan tarvittavat parannukset ja avoimuus. Arvoisa komission jäsen, kaikella kunnioituksella teitä kohtaan toteaisin, että luottamuksellisuuden ja täydellisen avoimuuden välillä on edelleen valittavissa monia käyttökelpoisia vaihtoehtoja. Tämä moite on osoitettu niin jäsenvaltioille kuin komissiollekin.
Saatavilla olevissa asiakirjoissa ei juurikaan anneta selvennystä erilaisiin pyyntöihin tai siihen, miten suurta halukkuus sääntelyn purkamiseen on, vaan ne ovat pikemminkin näitä asioita tulkitsevien temmellyskenttä.
Komission jäsen Lamy, aluksi tunnelmoitte tehden propagandaa Euroopan mallin puolesta ja viittasitte kehitysmaiden etuihin. Minusta olisi ollut hyvä, että parlamentilla olisi päätöslauselmassaan ollut enemmän sanottavaa kehitysmaista.
Sitä, mitä puheenvuoronne aluksi sanoitte yksityistämisestä, ei tämän parlamentin pitäisi kuitenkaan hyväksyä ilman vastaväitteitä. Kun ihmisille annetaan, mitä he haluavat, alkaa tapahtumaketju. En tahdo, että Brysselissä aletaan keskustella vapauttamisesta, joka tuodaan Eurooppaan vaivihkaa GATS-sopimuksen kautta.
Arvoisat kollegani Fraisse ja Hieronymi toivat jo esiin tärkeimmät taide- ja kulttuurikysymykset, jotka huolestuttavat poliittisesti myös minua. Ehkä riittää, kun sanon, että juuri teidän ansiostanne reaktiivinen ja aloitteellinen työskentely voidaan erottaa toisistaan.
Suuret kiitokset mietinnöstä, jonka olette esittäneet meille tänään. Nyt on meidän tehtävämme edetä tässä aloitteenteossa seuraavaan vaiheeseen, osallistua yhdessä tähän keskusteluun sekä pyrkiä kaikin käytettävissä olevin keinoin luomaan väline, jolla kulttuurista monimuotoisuutta voidaan säilyttää ja edistää.
Berthu (NI).
Arvoisa puhemies, meistä tämä keskustelu WTO-neuvottelujen aloittamisesta palvelukaupan vapauttamiseksi on täysin hajanaista. Kaikkea ei ole paljastettu, ja ensimmäiset yhteydenotot ovat suurelta osin pimennossa. Komissio vetoaa ylpeänä ennen Seattlen kokousta vuonna 1999 annettuihin neuvotteluohjeisiin, jotka ovat nykyään täysin vanhentuneet. Jäsenvaltioiden kansanedustuslaitokset eivät ole tuoneet kantaansa selkeästi esiin, ja nyt Euroopan parlamenttia pyydetään antamaan kaikelle tukensa komission lyhyen julkilausuman perusteella.
Emme lähtökohtaisesti vastusta kaikkea vapauttamista, mutta asianomaisten kansojen on kaikkina aikoina pystyttävä valvomaan sitä. Kansoilla on aina oltava vapaat kädet toimia. Jos nyt tässä asiassa noudatamme komission kantaa, joudumme epäselvästi rajattuihin neuvotteluihin, jotka voivat vakavalla tavalla heikentää kansojen tarvitsemia valmiuksia hallinnoida julkisia palveluitaan ja yhteiskuntiensa kaikkia sääntöjä.
Luonnollisesti komissio vakuuttaa meille, ettei unioni tee mitään vapauttamistarjousta terveydenhuolto-, koulutus- tai audiovisuaalipalveluista, ja että se pyrkii neuvotteluissa säilyttämään kulttuurisen monimuotoisuuden. Nämä ilmoitukset eivät kuitenkaan riitä meille. Miksi juuri nämä eivätkä jotkin muut alat? Tunnemme kokemuksemme perusteella liiankin hyvin oravanpyörät ja ansat, joita tämänkaltaisiin sopimuksiin kätkeytyy ja jotka keksitään vasta jälkeenpäin, kun nimet on jo pantu paperiin.
Arvoisa komission jäsen, ensi torstaina keskustelemme täällä parlamentissa uudelleensijoittumisen aiheuttamista suuryritysten sulkemisista ja niistä johtuvista inhimillisistä murheista. Jos tällaiset murhenäytelmät halutaan tulevaisuudessa välttää, ongelmiin on puututtava aikaisemmassa vaiheessa. Aivan ensimmäiseksi meidän on pitäydyttävä allekirjoittamasta GATS-sopimuksen kaltaisia sopimuksia, jotka sitoisivat kätemme tulevaisuudessa. Tämän vuoksi pyydämme lykkäämään näitä neuvotteluja siihen asti, kun todellinen julkinen ja demokraattinen keskustelu on saatu käytyä ja kaikkia GATS-sopimuksen vaikutuksia on arvioitu selkeästi.
Harbour (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin antaa tukeni komission jäsenelle Lamylle ja sille kaukonäköiselle ja tärkeälle ohjelmalle, jota hän vie eteenpäin.
Kysymys palveluiden merkityksestä ja palvelumarkkinoiden avaamisesta on kaiken kaikkiaan sellainen, jota olemme ryhtymässä käsittelemään perinpohjaisesti omilla sisämarkkinoillamme. Meillä ei ole vielä palveluiden sisämarkkinoita. Joitakin näistä huolenaiheista tuotaneen esiin tänä iltana, kun tarkastelemme sisämarkkinoitamme. On kuitenkin täysin oikein, että käsitellään laajempia kysymyksiä. Onhan kuitenkin niin, kuten komission jäsen Lamy on todennut useaan otteeseen, että Euroopan unionilla on käytettävissään pitemmälle kehitetty yhtenäismarkkinatekniikka kuin millään maailman kauppaliittoutumalla. On oikeutettua vaatia, että näytämme tällä alalla tietä muille.
Tärkeimpiin täällä työstämiimme ehdotuksiin kuuluu sähköisen viestinnän vapauttaminen ja yhtenäisen kehyksen laatiminen alalle, jolla on käynnissä lähentyminen. Juuri sähköinen viestintä valmistaa tosiasiassa tietä maailmanlaajuiselle palvelukaupalle, jollaista emme ole ennen nähneet. On oikein ennakoida tätä kehitystä. Vapauttamisesta tulee aina vaikeaa. Jos hyväksytään markkinakuri ja markkinoiden avaaminen, odotettavissa on rakenneuudistuksia: yritysten voidaan odottaa lopettavan nykyisen toimintansa ja harkitsevan uusia mahdollisuuksia. Emmehän toki tarkoita, että olisi palattava protektionismin aikaan? Emme todellakaan. Haluamme nähdä, miten markkinat kehittyvät.
Tämä koskee myös kehitysmaita. Muutama kuukausi sitten osallistuin Brysselissä tärkeään kokoukseen, jossa kehitysmaiden edustajat puhuivat sähköisestä viestinnästä ja siitä, miten he haluavat rakentaa infrastruktuuriaan. He ymmärtävät, että toimiva infrastruktuuri avaa valtavat mahdollisuudet niiden omalle kansantaloudelle ja maailmanlaajuiselle kaupalle. Juuri tätä me haluamme tukea. Suhtautukaamme tähän myönteisesti. Arvoisa komission jäsen, kehotan teitä jatkamaan työskentelyä tämän aiheen parissa ja sulkemaan korvanne tänä iltana täällä parlamentissa laulavilta seireeneiltä, jotka houkuttelevat teitä pysähtymään tai hidastamaan vauhtia. Menkäämme eteenpäin!

Prets (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, GATS-sopimuksesta ja kulttuurista ei keskustella mitä syvällisimmin ainoastaan kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnassa sekä täällä täysistunnossa, vaan myös kaikkialla, missä ihmiset ovat ottaneet taiteen ja kulttuurin asiakseen, ja tämä aihe saa aikaan paljon levottomuutta - joka johtuu tiedon puutteesta, puutteellisesta avoimuudesta ja siitä, että kulttuuri- ja audiovisuaalialan pelätään altistuvan liiaksi markkinavoimien vaikutukselle. Vakavasta levottomuudesta ja tiedonpuutteesta kertoo myös GATS-sopimuksen vastainen toiminta- ja protestipäivä - eurooppalaisen koulutuksen ja toiminnan päivä - jonka koululaiset, korkeakouluopiskelijat ja ammattiyhdistysaktivistit järjestävät tulevana torstaina monissa Euroopan pääkaupungeissa, kuten Roomassa, Pariisissa, Lontoossa ja Wienissä.
Kulttuuriteollisuuden käsite lisää tämän kehityksen ilmeisyyttä. Arvostelijat ovat huolissaan siitä, että tällä alalla maat nähdään markkinamekanismien vaikutuspiirissä oleviksi kasvualueiksi, jotka kykenevät kehittämään oman, alun perin säädettyä huomattavasti pitemmälle menevän dynamiikan. Yksi esimerkki tästä on Yhdysvaltojen ehdotus virtuaalisten tuotteiden tuonnin edistämisestä ja samalla Internetissä lähetettävien tuotteiden, kuten audiovisuaalisten ohjelmien, jättämisestä GATS-sopimuksen suojalausekkeiden soveltamisalan ulkopuolelle. Tämä ehdotus on ehdottomasti hylättävä.
Ei riitä, että kulttuurista monimuotoisuutta vain kunnioitetaan - se on myös turvattava. Vaikka GATS-neuvotteluissa kulttuuripoikkeukseksi nimetty säännös onkin tarkoitettu poikkeukseksi tavanomaisista kilpailusäännöistä, se, ettei käsite ole koskaan saanut oikeusvoimaa, antaa oikeutuksen esitettyihin kysymyksiin ja huoleen siitä, onko pelkkä kulttuuripoikkeus riittävä väline arvojemme säilyttämiseksi. Vai emmekö sittenkin tarvitsisi kansainvälisen oikeusvälineen, jossa tunnustettaisiin, että valtioilla on oikeus päättää kulttuuripolitiikastaan omat tarpeensa huomioon ottaen ja oikeus toteuttaa omia toimenpiteitä taiteellisen toimeliaisuuden ja julkisten audiovisuaalipalvelujen edistämiseksi?
Kulttuurinen monimuotoisuus ei tarkoita pitäytymistä omien rajojen sisäpuolella eikä myöskään kulttuuriteollisuuden rajoittamista; se tarkoittaa avointa suhtautumista monimuotoisuuteen, ja tämä tarkoittaa, että monimuotoisuudelle annetaan mahdollisuudet selviytymiseen.
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Plooij-van Gorsel (ELDR).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, palveluala on Euroopan kansantalouden aloista ehdottomasti tärkein. Euroopan unioni on maailman suurin kaupallisten palveluiden viejä: sen osuus palveluiden maailmanlaajuisesta kaupasta on 26 prosenttia, kun taas Yhdysvaltojen osuus on 22 prosenttia ja Japanin 7 prosenttia. Näin ollen Euroopan unionin bruttokansantuotteesta ja työpaikoista yli kaksi kolmasosaa on peräisin palvelukaupasta. Palvelukaupan osuus on siis tavarakauppaa selvästi suurempi. Vapauttamisen jatkamisesta on hyötyä myös kehitysmaille, koska palvelukaupasta on hyötyä niin televiestintäjärjestelmien kaltaiselle infrastruktuurille kuin tavarakaupan rahoitusjärjestelmillekin. Näin GATS-sopimuksella edistetään myös Dohan neuvottelukierrosta. Tämän vuoksi meidän on mielestäni tuettava voimakkaasti vapauttamista ja erityisesti huolehdittava, ettemme keskity liiaksi niihin poikkeuksiin, joita jotkin jäsenvaltiot haluavat panna täytäntöön. Tärkeimmät palvelualat ovat liikenne, matkailu, rahoitus ja televiestintä. Audiovisuaalipalvelujen osuus tarjouksesta on melko vähäinen. Siksi onkin naurettavaa, että tätä vastustavien jäsenvaltioiden vuoksi parlamentilta viedään oikeus sanoa mitään, koska nämä valtiot pelkäävät audiovisuaalialan muutoksia. Tuenkin kollegaani Nicholas Cleggiä, joka esitti vaatimuksen valmistelukunnassa tehtävästä muutoksesta.
Figueiredo (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, hyvät kollegat, palveluiden kilpailulle avaamisen ja yksityistämisen aalto, jonka neuvottelut palvelukaupan yleissopimuksesta saattavat nostattaa, herättää yhä enemmän huolta joka puolella, vaikka komission jäsen päinvastaista väittääkin. Euroopan unionin ja kolmansien maiden, myös kehitysmaiden, kansalaisten oikeus vesihuollon, koulutuksen, terveydenhuollon, kulttuurin, energian, liikenteen ja televiestinnän kaltaisten perushyödykkeiden ja -palveluiden saantiin on vaarassa heiketä. Tiedämme kaikki, millaisia katastrofaalisia seurauksia palveluiden yksityistämisestä on ollut monissa maissa. Tässä yhteydessä voidaan mainita esimerkiksi Yhdistyneen kuningaskunnan liikenneala, Yhdysvaltojen ja Portugalin sähköala sekä vedenjakelu ja terveydenhuolto lukuisissa kehitysmaissa.
Tämän vuoksi olemme huolestuneita komission ehdotuksista, joissa sivuutetaan julkisten palvelujen keskeinen asema sosiaalisen yhteenkuuluvuuden, kansalaisten hyvinvoinnin ja syrjäytymisen torjunnan edistämisessä energiahuollon, liikenteen, postipalvelujen ja televiestinnän kaltaisilla aloilla eikä oteta asianmukaisesti huomioon kansalaisten huomattavaa liikehdintää laadukkaiden julkisten palvelujen puolustamiseksi. Näin ollen palvelujen vapauttaminen on välttämättä keskeytettävä ja komission on laadittava seikkaperäinen selvitys Maailman kauppajärjestössä päätetyn vapauttamispolitiikan ennustettavissa olevista taloudellisista, sosiaalisista ja ympäristöön kohdistuvista vaikutuksista niin Euroopan unionissa kuin kehitysmaissakin. Niin ikään on äärimmäisen tärkeää, että julkisten palvelujen keskeistä asemaa kunkin maan kehityksen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kannalta kunnioitetaan ja ettei tehdä sellaisia ehdotuksia, joissa kolmansilta mailta vaaditaan uusia vapautuksia taikka Euroopan unionia vaaditaan esittämään tarjouksia julkisista palveluista. Lisäksi kulttuurista monimuotoisuutta on paitsi vaalittava myös edistettävä, mitä täällä on korostettu jo useaan otteeseen. Lisäksi demokratian vahvistaminen, monikansallisten yritysten valvonnan tehostaminen, vähiten kehittyneiden maiden ja alueiden sekä kansalaisten etujen suojeleminen edellyttää demokraattista keskustelua, jäsenvaltioiden kansanedustuslaitosten ja Euroopan parlamentin kuulemista sekä yksimielisyysvaatimuksen säilyttämistä kaikkia näitä aloja koskevissa neuvotteluissa. Lisäksi Maailman kauppajärjestön asemaa on heikennettävä ja annettava sen sijaan Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokoukselle aktiivisempi tehtävä tällä alalla.

Turmes (Verts/ALE).
Arvoisat komission jäsenet, puhun ainoastaan vesialan vapauttamisesta. Komission jäsen Lamy, te väitätte, että kilpailua kiristämällä köyhille saadaan laadukasta juomavettä. Minä vastustan tätä näkemystä ja uskon, että sitä vastustaa yhä useampi meistä. Vesialan vähäinenkin kaupallistaminen lisää kulutusta automaattisesti, koska näinhän tämä järjestelmä nimenomaan toimii.
Te sanotte, ettei niissä pyynnöissä, joita unioni esittää kehitysmaille, ole kyse vesivarojen kaupan vapauttamisesta. Tämä seikka ei tee asiasta yhtään parempaa, koska vedenjakelun kaupallistamisen takia vesihuollon moitteeton hallinnointi käy mahdottomaksi. Lisäksi kokemus on osoittanut, etteivät vesivarojen kaupallistamisesta hyödy suinkaan köyhät. Tämä on nähty Bogotássa, Buenos Airesissa ja Jakartassa. Toivonkin, että meillä olisi poliittista rohkeutta määritellä vesivarat yleishyödylliseksi hyödykkeeksi ja jättää ne GATS-sopimuksen ulkopuolelle.

De Sarnez (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, piakkoin käynnistyvällä neuvottelukierroksella kulttuurista monimuotoisuutta ei pitäisi mielestäni vaarantaa. Unescon määritelmän mukaan kulttuuri on yhteiskunnalle tai yhteiskuntaryhmälle ominaisten henkisten, aineellisten, älyllisten ja tunne-elämän piirteiden joukko, johon kuuluvat taiteen ja kirjallisuuden lisäksi elämäntavat, ihmisten perusoikeudet, arvojärjestelmät, perinteet ja uskomukset. Oikeus kulttuuriin on ihmisen perusoikeus, joksi se tunnustetaan ihmisoikeuksien yleismaailmallisessa julistuksessa. Tätä kulttuurista monimuotoisuutta pitää paitsi puolustaa myös tukea ja edistää. Tämä koskee luonnollisesti kaikkia unionin jäsenvaltioita, mutta yhtä lailla myös kehitysmaita, koska kulttuurinen monimuotoisuus on erottamaton osa ihmiskunnan perintöä.
Jotta ei kävisi niin, että eräänä päivänä kulttuuri on vain yksi tuote muiden joukossa, meidän on laadittava sitä varten uusi oikeuskehys, jotta kulttuuri voidaan pitää poissa maailmankaupasta käytävistä neuvotteluista. Kulttuuri ei ole mikään hyödyke muiden joukossa. Kulttuurikysymyksistä ei voida eikä saa keskustella WTO:ssa. Komission jäsen Viviane Reding sitä paitsi muistutti tästä äskettäin: on vastustettava tiukasti kulttuurisesta monimuotoisuudesta ja kulttuuripolitiikasta WTO:ssa mahdollisesti käytäviä periaatteellisia keskusteluja, koska WTO:lla ei ole tämän alan toimivaltaa eikä tämä ala myöskään kuulu sen tehtäviin.
Meidän on siis luotava uusi sitova kansainvälinen säädös, jolla voidaan paitsi tukea ja edistää kulttuurista monimuotoisuutta, myös vahvistaa kulttuurihyödykkeiden ja -palveluiden kauppaan sovellettavat säännöt. Monet kulttuuriministerit ovat sopineet tällaisen säädöksen laatimisesta, jotta valtioilla olisi tulevaisuudessa käytettävissään tarvittavat keinot määritellä kulttuurinäkökulmasta ja niiden oman tilanteen mukaisesti toimintalinjat, joita ne tarvitsevat varmistaakseen, että kulttuurinen monimuotoisuus säilyy ja että sitä edistetään. Tämä tehtävä kuuluu luontevimmin Unescolle. Toivonkin, että tämä prosessi lopetettaisiin mahdollisimman pian.

Ettl (PSE).
Arvoisa puhemies, minusta GATS-sopimus, jolla luodaan uusi palveluiden kansainvälinen markkinajärjestely, ei ainoastaan johda maailmanlaajuisten työmarkkinoiden uudelleenjärjestelyyn vaan ennakoi myös uutta maailmanlaajuista ja sosiaalista järjestystä, joka voi vaikuttaa perinpohjaisesti poliittisiin, sosiaalisiin ja kulttuurisiin arvoihin sekä sääntelyjärjestelmiin, joita tähän asti on noudatettu useimmissa kansallisvaltioissa, ja tällä järjestelyllä voidaan rajoittaa valtioiden toimintavapautta huomattavasti. Komission jäsen Lamy, tästä syystä vetoan teihin ja pyydän, ettette missään olosuhteissa hylkäisi lauseketta, jolla yleishyödyllisten palvelujen julkinen tarjonta suljetaan pois sopimuksen soveltamisalasta.
Vaikka demokraattinen politiikka antaakin oikeutuksen enemmistöpäätöksiin, tämä keskustelu peruskysymyksistä asettaa etenkin valtioiden päätöksentekoprosessin kyseenalaiseksi. GATS-sopimuksen keskeinen ongelma on, että neuvotteluissa keskitytään valtioiden rajat ylittävän palveluiden tarjonnan markkinaedellytyksiin, jolloin kuitenkin palvelujen tarjonnan sosiaaliset edellytykset jäävät huomiotta. Jos neuvottelujen tulokset ovat samat, joihin WTO:ssa päästiin neuvoteltaessa ympäristölle vaarallisten tuotteiden kaupasta, ja jos lapsi- ja orjatyövoimaa ei katsota syyksi, jonka vuoksi tuotteilta evätään pääsy markkinoille, unionia odottavat nähdäkseni suuret ongelmat.
Niin kauan kuin edes Kansainvälisen työjärjestön perustyönormeja ei ole sisällytetty GATS-sopimukseen ja niin kauan kuin väliaikaisesti työskentelevien siirtotyöläisten työ- ja sosiaaliturvalainsäädännön vähimmäisedellytyksiä ei ole selkeytetty perinpohjaisesti, en voi kuvitella, että EU:ssa voitaisiin saavuttaa yksimielisyyttä markkinoiden avaamisesta moduuliin 4 kuuluvien palveluiden osalta, tai jos tällaiseen yksimielisyyteen päästää, se kohtaa ainakin voimakasta vastarintaa.
Demokratiavaje ei ole hyvä perusta markkinoiden uudelleenjärjestelylle.

Graça Moura (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, jäsen van Velzen käsitteli lausunnossaan järkevästi kulttuuriin ja kulttuuripalveluihin liittyviä kysymyksiä etenkin siltä osin, kuin ne koskevat kunkin jäsenvaltion omaksuman kannan joustavuutta. Tämä johtuu nimenomaan siitä, että näiden ongelmien taustalla näkyy toinen, niin kutsuttu kulttuuripoikkeus, johon minusta on tärkeää kiinnittää huomiota, jotta komissio ei sotkeudu kulttuuripoikkeuskysymykseen. Kysymys on äärimmäisen kiistanalainen jo yksinomaan ennakko-oletustensa vuoksi. Nykypäivän avoimessa maailmassa, jossa kulttuurien väliseen vapaaseen vuorovaikutukseen panostetaan koko ajan enemmän, kulttuurista monimuotoisuutta on ilmiselvästi puolustettava, vaalittava ja pidettävä arvossa, mutta tämä ei saa johtaa siihen, että täsmälleen samanluonteisten arvojen kulttuurivaihto heikkenee. On koko ajan vähemmän perusteltua kohdella joitakin kulttuurituotteita ikään kuin ne olisivat teollisuustuotteita ja ottaa niitä varten käyttöön suojakeinoja, joilla niiden levittämistä esimerkiksi elokuvateattereihin rajoitetaan.
Television, videon, DVD:n tai muiden digitaali-, online- ja Internet-ajan uusien tekniikoiden avulla jokainen kiinnostunut katsoja, jokainen kiinnostunut kuluttaja voi valita haluamansa tuotteen ilman, että tälle kulutukselle voidaan asettaa mitään todellisia esteitä. Minä en sitä paitsi usko - tai ainakin haluan ilmaista epäileväni tätä - että viisikymmentä kulttuuriministeriä onnistuvat tarjoamaan ongelmaan mitään muuta ratkaisua kuin sen, jota voidaan pitää jo saavutettuna ja jonka mukaan kukin valtio voi valita mielestään tarkoituksenmukaisimman tavan puolustaa omia etujaan ja omaa kulttuurista erityislaatuaan.
Arvoisa puhemies, näihin pohdintoihin lisäisin ainoastaan, että mainitsemani mietinnön 7, 8 ja 9 kohdassa ongelmaa kuvaillaan maltillisen varovaisesti ja tasapainoisesti, ja nämä kohdat ansaitsevat tukemme.

Zorba (PSE).
Arvoisat komission jäsenet, kuten korostitte aluksi, me voisimme ja meidän pitäisi ilmoituksissamme keskittyä periaatteiden sijasta dynaamiseen lähestymistapaan: emme tarvitse pelkästään suojelua, vaan meidän on laadittava aggressiivinen suunnitelma, koska pysähtynyt, puolustava lähestymistapa on usein vain toisella tavalla nimettyä monimuotoisuuden kieltämistä.
Meidän pitäisi hyväksyä kulttuuri- ja audiovisuaalituotteiden kauppataseen kansainvälinen vaje; kaikki nämä tuotteet kulkevat Atlantin toiselta puolen Eurooppaan, kun taas liike toiseen suuntaan on hyvin vähäistä. Toinen ongelma on lähempänä meitä itseämme: vain harvat eurooppalaiset tuotteet liikkuvat Euroopan yhdestä kolkasta toiseen. Näin ollen olen sitä mieltä, että meidän pitäisi hyödyntää Maailman kauppajärjestöä tarkastellaksemme sisämarkkinoidemme ongelmia, koska taloudellisen ulottuvuutensa ohella nämä markkinat ovat hyvin tärkeät Euroopan kansalaisille ja heidän kulttuurisille tavoitteilleen Euroopassa.
Musiikki, elokuvat ja audiovisuaalituotteet eivät liiku Euroopan toisesta kolkasta toiseen siinä määrin kuin niiden pitäisi.

Rübig (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, komission jäsen Reding, komission jäsen Lamy, hyvät kollegat, maailmankauppa luo noin 20 prosenttia Euroopan työpaikoista, mikä tarkoittaa sitä, että jos saamme aikaan laajemmat markkinat, voimme myydä enemmän ja luoda lisää työpaikkoja. Jos tämän lisäksi voimme tehdä hankintoja edulliseen hintaan, kilpailukykymme vahvistuu, ja näin edistetään komission tavoitetta, jonka mukaan Euroopasta on tehtävä kymmenessä vuodessa maailman johtava talous. 
Kun keskustelemme GATS-sopimuksesta ja WTO:sta, meidän on mielestäni ensi sijassa keskusteltava myös niihin liittyvistä mahdollisuuksista - markkinoiden avaamisesta, vaurauden lisääntymisestä, kilpailukyvystä ja mahdollisista palkkojen korotuksista. Jos panemme markkinat ikään kuin kuvun alle, jos tukehdutamme markkinat, tuloksena on konkursseja ja työttömyyttä, ja haluan vain sanoa, että näinä päivinä päätökset näistä asioista tehdään tietenkin lähinnä kansallisesti. Tällaiset päätökset ovat tietenkin luonteeltaan osaksi puoluepoliittisia.
Matkustin tänne tänään rautateitse Itävallan Welsistä; yksistään matka kesti yli seitsemän tuntia, ja saavuin tänne hyvin myöhään. Viime maanantaina lähetin kirjeen Brysselistä Itävaltaan, eikä se ole vieläkään saapunut perille. Kun matkustan takaisin Brysseliin, muistan jälleen, ettei kaupungin jätevedenpuhdistamo toimi vieläkään yleishyödyllisten palvelujen julkisesta tarjonnasta huolimatta, ja että tällä hetkellä Brysselin jätevedet lasketaan miltei käsittelemättöminä suoraan mereen. Kun ajattelen korkeakouluja, joissa opiskelijoiden on istuttava lattialla ja joissa useidenkaan professoreiden asiantuntemus ei vastaa nykyajan vaatimuksia, minun on sanottava, että kyseessä ovat todellakin puoluepoliittiset päätökset, jotka useiden maiden äänestäjien on tehtävä.
Meidän pitäisi kuitenkin ajatella myös tulevaisuutta. Sen sijaan, että näemme ainoastaan WTO:n monenvälisen ulottuvuuden, meidän olisi pyrittävä edistämään myös kahdenvälisiä ratkaisuja etenkin Yhdysvaltojen, Venäjän ja Kiinan kanssa. Tältä osin mielestäni myös parlamentaarinen yleiskokous voisi lisätä avoimuutta ja oikeudenmukaisuutta todella tehokkaalla tavalla.

Zrihen (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, hyvät kollegat, laskujeni mukaan pohdimme tätä aihetta neljättä kertaa. Pitäisikö tästä päätellä, että olemme tyhmiä, heikkolahjaisia vai kuuroja? Ei, mielestäni meidän on vihdoinkin myönnettävä, että suunnitelmamme kansalaisten Euroopasta eivät vastaa toisiaan. GATS-sopimus on tuonut esiin nämä erot maailmankuvassamme, ja se on käynnistänyt keskustelun, joka ulottuu kansainvälisen kaupan asiantuntijoiden ja siitä tavallisesti päättävien henkilöiden suppeaa joukkoa laajemmalle. Voimme sanoa tietävämme kokemuksesta - mistä ulkona olevat satamatyöläiset käynevät osoitukseksi - miten ahneesti jotkin valtiot haluavat hallita markkinoita tuotannon alalla. Taistelu julkisten palvelujen säilyttämiseksi on meille arkipäivää.
Me emme todellakaan usko niihin näkymiin, joita te meille esittelette, ja vaikka te vastaatte esiin tuomiimme huoliin sanomalla melko yksinkertaisesti, ettei audiovisuaalialaa eikä myöskään eurooppalaisia julkisia palveluja vaaranneta millään tavoin, mielestämme yhdistysten ja ammattiliittojen välittämä kansalaisten liikehdintä ja reaktiot osoittavat kuitenkin, että monet muut ovat tästä asiasta kanssamme samaa mieltä.
Riittääkö kulttuuripoikkeus todellakin, jos ainoastaan audiovisuaaliala suljetaan pois? Ei riitä, koska koulutukseen ja kulttuuriin liittyy muitakin aloja, jotka voivat osoittautuvat todellisiksi Troijan hevosiksi ja sabotoida toimintanne kulttuurin ja koulutuksen vaalimiseksi. Kannatamme toki kansainvälistä oikeusvälinettä, mutta miten paljon asia on edennyt? Ehkäpä tällainen väline voisi olla vakuutena ilmoituksistanne. Meidän on kuitenkin myös myönnettävä, etteivät luokituksemme ja määritelmämme ole todellakaan yhteneviä. Laskette liikkeelle koneiston, josta koituvista laadullisista hyödyistä ette kuitenkaan voi sanoa meille mitään. Olen pahoillani, mutta meitä arveluttaa, mitä hyötyä siitä teille tulevaisuudessa on.

Van Lancker (PSE).
Komission jäsen Reding, komission jäsen Lamy, olen sitä mieltä, että yhteisön toimielinten tarjous ja niiden markkinoiden vapauttamisesta esittämät kysymykset, jotka GATSwatch-järjestö on julkaissut, ovat molemmat tehneet selväksi, että meillä täällä Euroopan parlamentissa on täysi syy huoleen. Haluaisin esittää tältä osin kaksi huomautusta: komission jäsen Lamy, te sanotte, ettei terveydenhuolto-, koulutus-, tiedonvälitys- ja kulttuuripalveluja vapauteta. Tämä on oikein, mutta yleishyödyllisiä palveluja on muitakin. Ette sulje pois energia- ja vesialan vapauttamista, ja posti-, satama- ja luotsauspalvelut ovat jo valmiina vapautettaviksi. Tämän vuoksi ryhmäni haluaa selvät takeet siitä, että jäsenvaltiot voivat nyt säännellä yleishyödyllisiä palveluitaan omalla tavallaan ja ettei näitä palveluja sisällytetä GATS-sopimukseen. Tätä varten ei tietenkään tarvita mitään WTO-luetteloa, vaan toissijaisuutta sovelletaan tavanomaiseen tapaan.
Komission jäsen Lamy, toiseksi minusta on järkyttävää, että pohjoisten ja eteläisten jäsenvaltioiden markkinoiden vapauttamisesta esittämien kysymysten välillä on niin suuri epäsuhta. Vastineeksi siitä, että muutamat kysymykset, kuten eteläisten jäsenvaltioiden esittämä kysymys työvoiman liikkuvuudesta, ratkaistaan, Eurooppa haluaa vapauttaa joitakin aloja, joiden joukossa on sellaisiakin, joita me emme halua vapauttaa. Komission jäsen Lamy, olen sitä mieltä, ettei vesialan vapauttaminen ole oikea tapa pyrkiä vuosituhannenvaihteen huippukokouksessa asetettuihin tavoitteisiin ja puolittaa niiden ihmisten määrä, jolla ei ole vettä. Tätä varten me tarvitsemme hätärahastoja ja kehitysyhteistyötä. Olen joka tapauksessa vakuuttunut siitä, ettei tällä ole mitään tekemistä eteläisten jäsenvaltioiden aitojen huolenaiheiden kanssa, mutta sitäkin enemmän vesialan etujen kanssa. Näin ollen ryhmäni pyytää, ettemme hyväksy sellaisten alojen vapauttamista, joita emme tahdo vapauttaa.

De Rossa (PSE).
Arvoisa puhemies, meidän olisi omaksuttava näkemys, jonka mukaan emme odota kehitysmaita tekemään mitään sellaista, jota emme olisi itse valmiita tekemään. Meidän pitäisi varmistaa, että palveluita tai markkinoita suojatessamme emme velvoita muita maita, joilla ei ole yhtä hyviä valmiuksia selviytyä avoimilla markkinoilla, perustamaan palveluita, jotka yksinkertaisesti joko kaatuvat tai joista tulee ulkomaisessa omistuksessa olevia yksityisiä monopoleja.
Lisäksi minusta tätä parlamenttia olisi pikaisesti alettava kohdella parlamenttina ja näihin neuvotteluihin liittyvän salailun olisi loputtava. Jos tavoitteenamme on Euroopan laajuinen monikansallinen järjestely, jolla on takanaan kansalaisten tuki ja legitiimiys, emme voi enää vastaisuudessa toimia siten, että demokraattisesti valitut edustajat pidetään tärkeiden politiikan alojen ulkopuolella. Loppujen lopuksi protektionismissa on viime kädessä kyse kansalaisten oikeuksien suojelusta, olipa sitten kyse Euroopan unionin tai muun maailman kansalaisista.

Karlsson (PSE).
Arvoisa puhemies, periaatteessa vapaakauppa on myönteinen asia. Se on hyväksi kehitykselle, demokratialle ja kasvulle - kasvulle, joka lisää hyvinvointia. Kauppakysymykset herättävät kuitenkin aina laajaa keskustelua, ja tällaiseen keskusteluun on myös hyvät syyt.
Markkinat eivät voi tunkeutua politiikkaan, eikä demokratiaa saa rajoittaa. Vaatimukset avoimuudesta ja asiakirjojen yleisestä saatavuudesta ovat perustavia. Mitään maata ei saa pakottaa tekemään tiettyjä päätöksiä. Eivät markkinat sen enempää kuin muutkaan intressit voi pakottaa maata hyväksymään muutoksia, jotka ovat ristiriidassa kansallisten poliittisten tavoitteiden kanssa.
Vaaravyöhykkeessä ovat ennen kaikkea kehitysmaat. Ne haluavat kovasti ulkomaisia sijoituksia, ja sen kansainväliset pääomasijoittajat kyllä tietävät. Tämän vuoksi kehitysmaihin saatetaan kohdistaa painostusta ja ne saatetaan pakottaa hyväksymään kohtuuttomia vaatimuksia. Samaan aikaan meidän on voitava vaatia perustavien ammattiyhdistysoikeuksien tunnustamista sekä huolehdittava, ettei ympäristöä turmella eikä ihmisoikeuksia laiminlyödä.

Lange (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, minusta EU:n tapa käydä neuvotteluja on vinoutunut. EU ajaa yksipuolisesti taloudellisia etuja, mitä ei voida hyväksyä. Perustamissopimuksen mukaan meidän on pyrittävä kaikessa politiikassamme kestävään kehitykseen, mikä tarkoittaa sitä, ettemme voi vapauttaa kauppaa neuvottelematta samalla sosiaali- ja ympäristönormeista. Minusta vaikuttaa siltä, että te olette tosiasiassa rikkomassa perustamissopimuksen 6 artiklaa.
Paikalliset sosiaaliset ja ekologiset olosuhteet sivuutetaan etenkin vaatimalla seitsemääkymmentäkahta tämän planeetan valtioista vapauttamaan vesialansa. Juuri tässä kohden kestävän kehityksen periaatteen on pidettävä vakaasti pintansa, eikä niinkään taloudellisten näkökohtien, jotka liittyvät olennaisesti siihen, miten vesihuolto voidaan järjestää osakkeenomistajien etujen mukaisesti, jos tämä on ensinkään mahdollista. Vedentarjonnan järjestämisestä on päätettävä paikallisin perustein; päätösten on pysyttävä paikallisten poliitikkojen käsissä eikä niitä pidä tehdä ulkopuolisen painostuksen alla. EU ei saa lietsoa kiistaa sinisestä kullasta.
Lamy
Arvoisa puhemies, kommentoin joidenkin puhujien puheenvuoroja, kun taas kollegani Viviane Reding käsittelee tarkemmin kulttuurista monimuotoisuutta.
Jäsen van Velzenin kysymykseen korkeakouluista vastaisin lyhyesti, ettemme tällä kertaa tee mitään sitoumuksia tästä alasta. Kymmenen vuotta sitten Uruguayn kierroksen yhteydessä teimme hätiköiden muutamia sitoumuksia joidenkin jäsenvaltioiden yksityisten korkeakoulujen avaamisesta kilpailulle. Tällä kertaa pysymme tiukkana.
Kahdenvälisissä suhteissa Yhdysvaltojen kanssa, joista keskustelin Washingtonissa viime viikon maanantaina ja tiistaina yhdysvaltalaisten kollegojeni kanssa, on tosiaankin joitakin ongelmia, jotka koskevat riitojenratkaisuun liittyvien Maailman kauppajärjestön päätösten täytäntöönpanoa. Yhdysvallat ei edisty tässä täytäntöönpanossa kovinkaan nopeasti. Vierailuni tavoitteena oli vauhdittaa tätä prosessia, ja huolehdin siitä, että aikomuksemme tuotiin kaikilta osin esiin etenkin kongressissa, jotta se hyväksyisi tarvittavat säädökset. Tässä vaiheessa ongelmana on nimittäin kongressi eikä maan hallinto. Kongressi ei ole todennut, ettei se aio hyväksyä tarvittavia säädöksiä, mutta jos näin kuitenkin käy, WTO on antanut meille keinot yhdistää voimamme.
Jäsen McNally, siltä osin kuin palvelukaupan markkinoille pääsystä käytävät neuvottelut koskevat unionin julkisia palveluita, kantani sisällön suhteen on erityinen selkeä: mikään neuvottelutarjouksistamme ei horjuta Euroopan unionin nykyisten julkisten palvelujen asemaa.
Jäsen van Lancker vuorostaan epäili, että saatamme vaatia palveluiden avaamisen yhteydessä joiltakin kehitysmailta liikaa, ja tältä osin muistuttaisin aivan ensiksi, että monet kehitysmaat tarvitsevat kilpailuun perustuvia palveluja. Kun palveluiden osuus unionin kansantaloudesta on 60 prosenttia, on se kehitysmaissa 40-50 prosenttia, mikä on melkoinen määrä. Lisäksi nämä maat ovat itse pyytäneet etenkin unionin palvelumarkkinoiden vapauttamista. Julkisen palvelun kysymyksestä huomauttaisin, etten haluaisi meidän omaksuvan päätä pahkaa käytäntöä, jota kutsun "euromorfismiksi". Euroopassa noudatetaan hyvin pitkälle vietyä julkisten palvelujen mallia. Minä kuulun niihin, jotka haluavat pitää siitä kiinni - tästä voidaan olla toistakin mieltä - mutta minun on todettava myös selkeästi, ettei tätä mallia noudateta kaikissa maailman maissa eikä etenkään kehitysmaissa, joilla ei toistaiseksi ole aikomusta eikä usein varaakaan eurooppalaista mallia jäljitteleviin - jos näin voi sanoa - julkisiin palveluihin. Näissä tapauksissa palvelumarkkinoiden avaaminen on paras tapa tehostaa kehitysmaiden kansantalouden hallinnointia, parantaa niiden kilpailukykyä ja liittää ne tiiviimmin maailmankauppaan.
Annan kollegani Viviane Redingin vastata jäsen Fraissen kommentteihin, mutta muistuttaisin jäsen Fraisselle ainoastaan, että kaikissa hyvissä joukkueissa ja etenkin joukkueurheilussa hyvä puolustus ja hyvä hyökkäys ovat yleensä menestyksen salaisuus ja että tästä näkökulmasta tehtävien jakaminen vaikuttaa minusta asianmukaiselta.
Hyvä jäsen Fraisse, urheilua koskevaan kysymykseen vastatakseni totean, ettei unioni ole tällä hetkellä esittänyt tarjousta urheilusta eikä virkistystoiminnasta, ja tämä johtuu yksinkertaisesti siitä, ettei unionille ole esitetty näitä aloja koskevia pyyntöjä.
Jäsen Lucas keskittyi puheenvuorossaan avoimuuskysymyksiin. Tältä osin kantamme on oltava selkeä. Te kaikki olette tutustuneet niihin periaatteisiin, jotka ohjaavat komissiota näissä neuvotteluissa. Olen tehnyt selkoa soveltamistamme periaatteista useaan otteeseen. Eri toimielimiä sitovan toimielinten sopimuksen nojalla jotkut teistä (yksi jäsen ryhmää kohden ja koordinaattorit) ovat saaneet tutustua ehdotuksiini yksityiskohtia myöten. Ymmärrän kuitenkin hyvin epäilyksenne siitä, vastaavatko ehdotukseni yksityiskohdiltaan ilmoitettuja laajoja suuntaviivoja, ja ymmärrän oikein hyvin, että haluatte asettaa aikomukseni kyseenalaisiksi - tämähän on aivan normaalia. Kukin teistä voi pyytää omaa koordinaattoriaan tarkistamaan, ovatko ehdotukseni yksityiskohtiaan myöden sopusoinnussa ilmoitusteni kanssa. Tietääkseni nämä tiedot ovat olleet koordinaattorien saatavilla jo miltei kolme viikkoa, eikä kukaan ole tullut sanomaan minulle, etteivät yksityiskohtaiset ehdotukseni vastaisi aiemmin antamiani ilmoituksia. Tästä olen erittäin helpottunut, koska tapanani ei ole toimia toisin. Hyvä jäsen Lucas, tältä osin avoimuutta on siis todellakin noudatettu, ja jos en kaikissa tapauksissa teekään tarjouksista täysin julkisia, tämä johtuu siitä, että toisinaan luottamuksellisuus on hyväksi joko kuulemisen tai neuvottelujen kannalta. Tämän parlamentti sitä paitsi itsekin ymmärtää varsin hyvin, koska se on mielestäni perustellusti itsekin varannut itselleen oikeuden luottamuksellisuuteen sovittelumenettelyssä, jossa neuvottelut saattavat olla vaarassa. Kuten kaikissa neuvotteluissa, näissäkin on aika tiedottamiselle ja aika vaitiololle.
Asiakysymysten osalta viittaan lähinnä jäsen Cleggin huomautuksiin. Hän on oikeassa: niin kauan kuin parlamentti ei ole saanut valmistelukunnalta - kuten se ei saanut myöskään edelliseltä hallitustenväliseltä konferenssilta - vakavasti otettavaa perustuslaillista toimivaltaa kaupan alalla, sillä ei tosiasiassa ole mitään valtaa tällaisissa tämän alan menettelyissä, joita pyrin hoitamaan parhaan kykyni mukaan. Olemme jo pitkälti ylittäneet sen, mitä EY:n perustamissopimuksessa määrätään tiedottamisesta ja avoimuudesta. Jos te haluatte mennä pitemmälle, kuten komissio haluaa, auttakaa meitä. Toivoisin myös, että parlamentin jäsenten tästä kysymyksestä valmistelukunnassa käyttämät puheenvuorot olisivat yhtä pontevia kuin ne, joita se toisinaan kohdistaa komissioon.

Toivoisin, etteivät jäsenet Abitbol ja Berthu maalaisi piruja seinille. Olemattomien vaarojen kuvittelu saa ihmiset vain pelokkaiksi. Tässä asiassa ei kuitenkaan ole mitään piruja, ja riippumatta siitä, mitä tästä asiasta ajatellaan ja mitä voidaan näyttää toteen, ne teistä, jotka tuntevat tämän asian ja ovat saaneet tutustua näihin tietoihin, tietävät, ettei mitään pirua ole. Tässä ei nyt siis olla avaamassa minkäänlaista Pandoran lipasta. Lipas ei ole auki vaan pysyy kiinni.
Jäsen Désir, ymmärrän täysin kaikki varauksenne, ja useista olen samaa mieltä. Älkäämme tässäkään kuitenkaan teeskennelkö, että sääntelyn purkaminen olisi avannut Pandoran lippaan. Se pysyy kiinni. Tavoitteena ei ole vapauttaa näitä palveluja, vaan edetä palvelujen kaupan avaamisessa, eikä tällä ole mitään tekemistä sääntelyn purkamisen, vapauttamisen tai yksityistämisen kanssa. Pyydän, ettette sekoittaisi kahta aivan erilaista keskustelua toisiinsa. Toisaalta keskustelemme unionissa energia-alan, liikenteen ja postipalvelujen kaltaisten, toistaiseksi suljettujen alojen vapauttamisesta ja siitä, miten haluamme oman yhteiskuntamme järjestää, ja tähän keskusteluun osallistuvat kollegani komissiossa samoin kuin parlamentti ja neuvosto. Toisaalta keskustellaan kysymyksistä, joita käsitellään ulkomaiden kanssa käytävissä neuvotteluissa. Olkaa hyvä älkääkä sotkeko satamatyöläisiä tähän, koska ellen täysin erehdy, he ovat täällä tietääkseni sisämarkkinoita koskevan direktiiviluonnoksen tähden. Tämä ala ei kuulu luetteloon, ja he ovat huolissaan sisämarkkinoista, ja jos me avaamme tai pyydämme muita maita avaamaan liikennepalvelut, valmiutemme valvoa näitä liikennepalveluita samoin kuin niitä maita, joita pyydämme avaamaan omat markkinansa, ei millään tavalla heikkene tällaisten neuvottelujen vuoksi. Toistan vielä: ei millään tavalla. Meillä säilyvät täysivaltaiset mahdollisuutemme säännellä näitä aloja haluamallamme tavalla, eikä tällä ole näin ollen mitään tekemistä kyseisen direktiiviluonnoksen kanssa.
Jäsen Herzogin puheenvuoroa kommentoisin lyhyesti. Olen suurelta osin samaa mieltä hänen kanssaan. Tämän keskustelun taustalla oleva todellinen keskustelu, ahdistus, pelot ja varaukset liittyvät siihen, mitä Euroopan unionissa on aiemmin tapahtunut, tai siihen, mitä tapahtuu tulevina vuosina. Ymmärrän kaikki nämä ilmaistut tunteet. Tämän vuoksi olen samaa mieltä jäsen Herzogin kanssa siitä, että komission toiminnassa sekä parlamentin ja neuvoston tulevissa keskusteluissa on keskityttävä julkisten palvelujen, yleispalvelun ja yleishyödyllisten palvelujen järjestämiseen Euroopan unionissa. Jos ajatuksemme olisivat selkeämmät ja jos olisimme samaa mieltä siitä, mitä yleishyödyllisillä palveluilla tarkkaan ottaen tarkoitetaan, monet tässä keskustelussa ilmaistuista peloista häviäisivät perustellusti.
Siirryn käsittelemään vesialaan liittyviä kysymyksiä, joiden myönnän olevan hankalia. Kuulin jäsen Turmesin, jäsen Figueiredon ja jäsen Karlssonin sanovan, ettei GATS-sopimus ole tähän mennessä saanut vesialalla aikaan sanottavampia tuloksia. Tähän vastaan yksinkertaisesti, ettei vesiala kuulu GATS-sopimuksen piiriin. Mikään maa ei ole tähän päivään mennessä tehnyt vähäisintäkään sitoumusta vedenjakelun alalla palvelukaupan yleissopimuksen yhteydessä. Ei yksikään! Mikään maa ei siis ole tehnyt ainuttakaan sitoumusta. Se, mitä joissakin maissa on tapahtunut tai tapahtuu, johtuu päätöksistä, joita valtiot ovat itsemääräämisoikeutensa nojalla tehneet vapauttamisen tai yksityistämisen alalla, eikä tällä ole mitään tekemistä palveluista käytävien kansainvälisten neuvottelujen kanssa. Jos kohta monet maat ja etenkin kehitysmaat ovat ryhtyneet omin päin vapauttamaan tai yksityistämään tätä alaa, yleisesti ottaen tähän on syynä se, että ne ovat tarvinneet ulkomaisia suoria sijoituksia, ja nähdäkseni GATS-sopimus ja tämänkaltaiset neuvottelut antavat niille mahdollisuuden houkutella sijoituksia ilman, että niiden pitää luopua sääntelyvaltuuksistaan, mitä niiden on toisinaan ollut pakko tehdä, kun ne ovat toimineet holtittomasti. Tästä näkökulmasta kyse on näin ollen eräänlaisesta suojelusta. Muistutan vielä kerran, että ehdotuksemme tällä alalla koskevat ainoastaan veden jakelua eivätkä vesivarojen saantia, minkä jäsen Turmes myönsikin.
Ennen kuin lopetan ja annan puheenvuoron Viviane Redingille, vastaisin jäsen de Clercqille, jäsen Harbourille, jäsen Plooij-van Gorselille ja jäsen Rübigille, jotka vaativat minua toimimaan aloitteellisemmin. En ole tästä yllättynyt. Tämä on toden totta aikomuksenikin, mutta mielestäni tässä yhteydessä huomioon on otettava eri puolilla ilmaistut epäilykset, joiden taustalla on pääasiassa se, että palvelukaupasta käytävät kansainväliset neuvottelut sekoitetaan unionin sisäisiin neuvotteluihin ja asenteisiin, jotka koskevat palveluiden valvontaa, niiden sääntelyä tai sääntelyn purkamista, vaikka mielestäni nämä neuvottelut eroavat toisistaan melko paljon. Nämä epäilykset ja huolenaiheet ovat kuitenkin todellisia, ja meidän on pyrittävä reagoimaan niihin kärsivällisesti ja mahdollisimman täsmällisesti. Juuri näin komissio aikoo toimia.
Reding
Arvoisa puhemies, kuten kollegani Pascal Lamy varsin selvästi totesi, Pandoran lipas on kiinni, eikä kenelläkään ole aikomustakaan avata sitä kulttuurin alalla. Tähän on useita syitä. Ensiksikin haluamme säilyttää kykymme suojella kulttuurista luovuutta alueellisella, kansallisella ja kansainvälisellä tasolla. Tätä varten meillä on oltava vapaus tukea kaikenlaisia kulttuurituotteitamme, jos niitä nyt näin voi nimittää. Toiseksi kulttuurituote ei ole sama asia kuin kaupallinen tuote. Kulttuuri on jotakin enemmän, se on osa juuriamme, osa monimuotoisuuttamme. Kuten jäsen De Sarnez sanoi, ja kuten itsekin olen selvästi sanonut, kulttuurista ei pidä keskustella GATS-sopimuksen yhteydessä eikä WTO:ssa. Tästä syystä olen samaa mieltä kaikkien niiden kanssa, jotka täällä ovat todenneet, että tarvitsisimme Unescon kaltaista kansainvälistä elintä.
Arvoisa puhemies, meidän on oltava tietoisia siitä, ettei kulttuurin alalla nykyään ole vertailukohtana käytettävää kansainvälistä oikeusnormistoa, ja annan tukeni kaikille jäsenille, joiden mielestä sellainen tarvittaisiin. Sen avulla päästäisiin eroon näistä loputtomista keskusteluista, joita kulttuurista käydään. Vaikka Pascal Lamy ja minä emme avaa Pandoran lipasta, jäsenvaltioitamme ja kansalaisiamme kalvaa syvään juurtunut pelko siitä, että joku muu sen kuitenkin saattaa jonakin päivänä tehdä. Kulttuurisen monimuotoisuuden ja kulttuurivaihdon edistäminen edellyttää vertailukohtana käytettävää kansainvälistä oikeusnormistoa. Kyseessä on tarkastelemisen arvioinen ajatus, joka on loogista jatkoa Unescon julistukselle ja johon perehdymme kiinnostuneina.
Henkilökohtaisesti katson, että kansainvälisen välineen toimivuus riippuu erityisesti siitä, miten hyvin sen avulla voidaan kansainvälisesti laatia kulttuurisen monimuotoisuuden vertailussa käytettäviä normeja. Alkuvaiheessa sillä olisi edistettävä pohdintaa kulttuurisen monimuotoisuuden indikaattoreista.
Kun pyritään suojelemaan valmiuksiamme edistää kulttuurista monimuotoisuutta, kyse on kuitenkin ensi sijassa Euroopan unionin sisäisistä toimista. Ne useat jäsenet, joiden mielestä tässä asiassa olisi mentävä pitemmälle, ovat oikeassa, koska kansainvälinen vastuumme ulottuu viidentoista tai kahdenkymmenenviiden jäsenvaltion Eurooppaa laajemmalle. Perustamissopimus antaa meille nykyään siihen mahdollisuuden. Sen 151 artiklan 4 kohdan nojalla meillä on oikeus toteuttaa kansainvälisiä toimia kulttuurialalla, ja näin me säännöllisesti teemme. Voin vakuuttaa teille, että yksi jos toinenkin kolmannen maan elokuvaohjaaja on päässyt esittämään elokuvaansa vasta, kun hänet on kutsuttu eurooppalaisiin elokuvajuhliin. Ovemme ovat tosiaankin avoinna muille. Jäsen van Velzenille haluaisin sanoa, että Erasmus World -hankkeemme on mahdollinen yksinomaan sen takia, että perustamissopimuksessa annetaan valtuudet toimia unionin rajojen ulkopuolella.
Hyvät parlamentin jäsenet, tämä mahdollisuus on todellakin säilytettävä valmistelukunnan ehdotuksissa ja tulevassa perustamissopimuksessa. Tulevassa perustamissopimuksessa meille on annettava lupa säilyttää sisäiset valmiutemme suojella kulttuurista monimuotoisuutta kaikilla aloilla sekä myös säilyttää ulkoinen valmiutemme toimia maailmanlaajuisesti, olipa kyseessä sitten Unescon kaltainen kansainvälinen sopimus kulttuurin säilyttämiseksi, Erasmus Worldin kaltaiset hankkeet taikka mahdollisuus auttaa kolmansien maiden taitelijoita ilmaisemaan itseään niillä foorumeilla, jotka me olemme tuoneet heidän ulottuvilleen.
Näette nyt, että jos puhumme kulttuurista, puhumme väistämättä markkinoiden avaamisesta. On aivan ilmeistä, ettei tämä avaaminen hyödytä vain meitä eurooppalaisia, vaan se on käden ojennus myös kolmansien maiden taiteilijoille ja näyttelijöille.

Puhemies.
Kiitän komissiota näistä puheenvuoroista.
Olen vastaanottanut tämän keskustelun yhteydessä kuusi työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.

Boudjenah (GUE/NGL)
Näistä kauniista sanoista huolimatta Euroopan parlamentille tiedottaminen ja etenkin sen kuuleminen on edelleen puutteellista. Me emme voi harjoittaa parlamentaarista valvontaa. Mikä arvo on suljettujen ovien takana käytävillä kokouksilla, joissa käsitellään luottamuksellisia asiakirjoja? Miten voimme suvaita tällaista parlamentaarista keskustelua, johon eivät osallistu sen enempää jäsenvaltioiden kansanedustuslaitokset kuin Euroopan parlamenttikaan? Komissio tukeutuu ennen Seattlen kokousta annettuihin yleisiin neuvotteluohjeisiin, jotka ovat vanhentuneet, eikä sillä siis ole mitään oikeutusta vaatia hyväksyntää päätöksilleen. Komission esittää etenkin vesialaa koskevia aggressiivisia pyyntöjä kolmansille maille ja vaarantaa näin kaikki aidot ponnistelut, joilla pyritään vastaamaan kyseisten maiden väestön tarpeisiin. Monikansallisten yritysten voitontavoittelun, kaupan kaikkivoipaisuuden ja yksityistämisen logiikan sijaan olisi omaksuttava muita arvoja, kuten vahvat julkiset palvelut, jotka ovat sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ja tasa-arvon olennainen osatekijä. Meidän on kysyttävä itseltämme, miksi vapauttamisen vaikutuksia on niin vaikea arvioida. Hallitusten nykyaikaisuutta arvioidaan sillä perusteella, miten ne pystyvät takaamaan perusoikeudet, eikä sillä, miten määrätietoisesti ne pyrkivät tyydyttämään rahoitusmarkkinoiden tarpeita. Vaadin yli 150:n vaaleilla valitun Ranskan edustajan tavoin avoimuutta ja neuvottelujen keskeyttämistä, jotta peruuttamaton GATS-sopimus voidaan torjua.

Puhemies.
 Esityslistalla on seuraavana Jarzembowskin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0050/2003) neuvoston yhteisestä kannasta satamapalvelujen markkinoille pääsyä koskevan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi [11146/1/2002 - C5-0533/2002 - 2001/0047(COD)].

Jarzembowski (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, huolimatta parlamenttia kohti tänä iltapäivänä heitellyistä kivistä haluaisin, että keskustelisimme kiihkottomasti ja rauhallisesti kysymyksestä, jota olemme joutuneet käsittelemään jo kuukausia ja jopa vuosia - nimittäin merisatamia koskevasta Euroopan lainsäädännöstä. Neuvosto vahvisti viimein 5. marraskuuta yhteisen kantansa, joten olemme nyt valmiit toiselle kierrokselle.
On yksi asia, jonka pitäisi uskoakseni olla selvä jopa niille, jotka heittelivät kiviä tänä iltapäivänä: merisatamia koskevan lainsäädännön on oltava samanlainen koko EU:n alueella, koska merisatamilla on intermodaalisen liikenteen solmukohtana keskeinen merkitys Euroopan liikennepolitiikassa. Euroopan satamia on kehitettävä, ja tämä edellyttää ensinnäkin selkeitä satamien sisäistä ja välistä kilpailua koskevia sääntöjä sekä toiseksi vapaata satamapalvelujen markkinoille pääsyä.
Neuvosto on esittänyt kantansa, ja meidän on jälleen nyt ensimmäisen kannan perusteella annettava lausuntomme. Haluan sanoa valiokunnan esittämistä 34 tarkistuksesta neljä asiaa. Ensinnäkin valiokunnan mielestä tarvitsemme yksiselitteisiä säännöksiä satamien välisten tasapuolisten kilpailuedellytysten luomiseksi. Vaikka neuvosto ja komissio ovatkin neuvoston pöytäkirjassa antaneet lausumia, joiden mukaan myös ne pitävät tarpeellisena luoda tasapuoliset kilpailuolosuhteet, tällaiset aiejulistukset eivät ole riittäviä. Sillä vaikka komissio haluaisikin laajentaa avoimuutta koskevan direktiivin soveltamista satamiin, se ei onnistuisi siinä, mitä me haluamme, joka on ensinäkin, että satamissa toimivien yritysten ja satamayhtiöiden pitäisi itse toimittaa jäsenvaltioille ja komissiolle yksityiskohtaiset tiedot taloudellisista kytköksistään valtioihin, alueisiin ja kaupunkeihin; toiseksi komission pitäisi toimia näiden tietojen perusteella; kolmanneksi sen pitäisi tämän jälkeen kieltää kilpailua vääristävät toimet; lopuksi komission pitäisi esittää avoimuutta käsittelevä kertomus, josta voisimme nähdä, millä aloilla meidän on vielä tehtävä työtä.
Arvoisa puhemies, komission viime hetkillä ehdottama valtiontukia koskeva lainsäädäntö ei myöskään ole riittävä.
Satamilla ja satamayhtiöillä on oltava oikeusvarmuus. Meidän on tiedettävä, mitkä satamainfrastruktuuria koskevat rahoitusjärjestelyt eivät ole valtiontukia eivätkä vaadi muutoksia ja mitkä ovat valtiontukia, joille pitää saada lupa. Tästä syystä tarvitsemme selviä ja sitovia suuntaviivoja.
Toiseksi olemme yhtä mieltä - ainakin valiokunnassa - että luotsauspalvelut on jätettävä direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Neuvoston lähestymistapa on pitää luotsauspalvelut direktiivin soveltamisalaan kuuluvana mutta todeta, että kaikki saavat toimia haluamallaan tavalla. Me kannatamme sen sijaan selkeää ja avointa sääntelyä. Haluamme, että luotsauspalveluja säännellään jäsenvaltioissa yleisen edun mukaisesti ja noudattaen jäsenvaltioiden voimassaolevia turvallisuusvaatimuksia, olivat nämä luotsauspalvelut sitten yksityisten yritysten tai valtion tarjoamia. Tätä asiaa jäsenvaltioiden pitäisi itse säännellä.
Mielenosoituksen ja monien Euroopan satamien lakkojen syynä oli itsekäsittely, ja tästä olen todellakin hämmästynyt. Me kaikki nimittäin keskustelimme viime viikon ammattiliittojen edustajien kanssa. Parlamentti rajoitti ensimmäisessä käsittelyssään itsekäsittelyn koskemaan vain satamien omaa henkilöstöä ja laitteistoa. Valiokunnan mietinnössä itsekäsittelyä rajoitetaan vielä entisestään niin, että se koskee vain aluksen omaa miehistöä. Ammattiliitot lakkoilevat, eikä minulla ole aavistustakaan, miksi. Jos he yleisesti ottaen vastustavat satamia koskevaa Euroopan lainsäädäntöä, annetaan heidän sanoa se. Tähän mennessä ne eivät ole sitä sanoneet.
Olen sitä mieltä, että satamien kesken on ankaraa kilpailua ja että varustamoiden ja satamayhtiöiden edut on otettava avoimesti ja tasapainoisesti huomioon. Satama ei kuulu siellä työskentelevälle henkilöstölle eikä valtiojohtoiselle satamamonopolille eikä todellakaan myöskään varustamoille. Tasapuolisen kilpailun ja yrittäjän vapauden välille on löydettävä tasapaino, ja voin sanoa, että ehdotuksemme itsekäsittelystä on juuri oikea ehdotus. En myöskään ymmärrä, miksi jotkut vaativat nyt, että meidän on tehtävä kaikista satamapalveluista ehdollisen sopimuksen alaisia. Komissio on todennut, että jäsenvaltiot voivat vaatia, että satamapalvelujen tarjoamiselle haetaan lupa. Ensimmäisessä käsittelyssä parlamentti otti aivan saman kannan kuten neuvostokin omassa yhteisessä kannassaan.
Arvoisa puhemies, ei kerta kaikkiaan ole syytä - enkä pidä sitä myöskään mahdollisena sallia - että, äänestämme huomenna tarkistuksista, joissa määrätään samalla kertaa (6 artiklan 1 kohta) pakollisesta hyväksymisestä kaikissa jäsenvaltioissa. Belgialaiset voivat tehdä asioita haluamallaan tavalla, mutta ei ole järkeä pakottaa suomalaisia toimimaan tietyllä tavalla, joten huomenna meillä ei saa olla erimielisyyksiä tässä parlamentissa eikä täällä pitäisi vedota vaalikampanjoihin, missä niitä sitten käydäänkin. Haluamme luonnollisesti, että korvauksista sopiminen on pakollista ja että niistä sovitaan yksiselitteisesti niin, ettei meille tule asian osalta suuria ongelmia.
Arvoisa komission varapuheenjohtaja, tiedän, että meillä kahdella on erittäin hyvät välit, mutta tästä asiasta olemme valitettavasti aivan eri mieltä, ja haluaisin jälleen pyytää teitä pohtimaan vielä asiaa. Parlamentti pyytää lainsäädäntöä, jolla varustamojen, satama-alan yrittäjien sekä aluksilla ja maissa työskentelevien työntekijöiden edut pidetään tasapainossa. Ehdotuksemme on erinomainen, ja kaikkien edellä mainittujen osapuolten olisi tutkittava sitä erittäin tarkasti, ja sovittelumenettelyssä niiden pitäisi myös tukea avoimuutta koskevia säännöksiä. Me molemmat - kuten toivoakseni myös neuvosto - haluamme, että merisatamat toimivat tehokkaasti ja pärjäävät hyvin ja että ne ovat paikkoja, joissa yrittäjät ja työntekijät voivat toimia sopuisasti.

De Palacio
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, aluksi haluaisin kiittää parlamenttia työstä, mitä se on tähän päivään mennessä tehnyt tämän erittäin tärkeän direktiivin laatimiseksi. Haluan erityisesti kiittää esittelijä Jarzembowskia työstä, jonka hän on tässä asiassa tehnyt. Asia on tärkeä, jotta Euroopan unionille voidaan luoda kilpailukykyinen liikennejärjestelmä.
Valitamme usein, että Eurooppa voisi käyttää meriliikennettä yleisesti ottaen maa- ja maantieliikenteen vaihtoehtona. Nyt olemme kuitenkin tilanteessa, jossa samat ihmiset, jotka vaativat, että meidän on kehitettävä meriliikennettä, toisinaan myös vaikeuttavat kilpailukykyisemmän ja uusiin olosuhteisiin paremmin soveltuvan meriliikennejärjestelmän luomista.
Meidän pitää selvästikin tehostaa satamapalveluja, ja juuri siihen tällä aloitteella pyritään. Meidän on tehostettava näitä palveluja, päästävä eroon monopoleista, joiden vuoksi joissain tapauksissa kyseiset palvelut maksavat jossakin EU:n satamassa 3-4 kertaa enemmän kuin jossakin toisessa, mikä puolestaan tarkoittaa sitä, että jossakin on jotakin vikaa. Korostan, että meidän on taattava, että meriturvallisuus pidetään yhä mahdollisimman korkealla tasolla, mikä tapahtuu kielloilla, rajoituksilla ja takuilla.
Olemme komissiossa sitä mieltä, että neuvoston yhteisessä kannassa otetaan laajasti huomioon tarkistukset, jotka parlamentti hyväksyi ensimmäisessä käsittelyssä, ja että neuvoston tarkistukset ovat tasapainoinen ratkaisu näiden tavoitteiden saavuttamiseksi. Mielestäni olisi todellinen erehdys olla kunnioittamatta tätä neuvoston luomaa tasapainoa ja muuttaa sitä.
Hyvät parlamentin jäsenet, näin ollen kerron teille komission kannan ehdotetuista tarkistuksista. Jotkin niistä parantavat selvästi neuvoston yhteistä kantaa ja näin ollen komissio hyväksyy ne kokonaisuudessaan, periaatteessa tai osittain. Tämä tarkoittaa sitä, että komissio pyrkii jälleen kerran siihen, että yhteispäätösmenettely toimii mahdollisimman hyvin.
Tarkoitan tässä yhteydessä ensinnäkin tarkistuksia, joissa korostetaan avoimuutta koskevan komission direktiivin säännöksiä niiden satamien osalta, joihin tätä käsiteltävänämme olevaa direktiiviä sovelletaan. Sen avulla saavutetaan tavoite, jonka me kaikki olemme jakaneet alusta alkaen, ja olen tässä yhteydessä pahoillani siitä, että esittelijä Jarzembowski pitää riittämättömänä sitä, mitä siinä on esitetty. Joka tapauksessa puhun myöhemmin enemmän joistakin tarkistuksista, joissa käsitellään näitä näkökohtia.
Toiseksi voimme hyväksyä tarkistuksen 11, jossa käsitellään kausiluonteisista satamista laadittavan luettelon tarkistamista nykyistä harvemmin, sekä tarkistukset 5 ja 27, joissa annetaan esimerkkejä kalliista investoinneista irtaimeen omaisuuteen, jota voidaan verrata kiinteään omaisuuteen silloin kun kyse on kuoletuksista ja jäännöskustannuksista. Lisäksi voimme tukea kaikkia niitä tarkistuksia, jotka - puuttumatta yksityiskohtiin - mielestämme parantavat asianmukaisella tavalla yhteistä kantaa taikka selkeyttävän tavalla tai toisella lopullista tekstiä.
Haluan onnitella vielä kerran sekä Jarzembowskia että koko aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokuntaa heidän tekemästään työstä.
Joidenkin tarkistusten tarkoituksena näyttää kuitenkin olevan niiden toimien hidastaminen tai jopa lopettaminen, jotka on toteutettu Euroopan satamien toiminnan vireyttämiseksi ja, kuten aiemmin mainitsin, sekä vientiämme muualle maailmaan helpottavan pitkänmatkan meriliikenteen mahdollisuuksien että lyhyenmatkan meriliikenteen parantamiseksi. Lyhyenmatkan meriliikenne on vaihtoehto maaliikenteelle. Näin ollen on selvää, ettemme voi hyväksyä tarkistuksia 36 ja 66, joissa ehdotetaan neuvoston yhteisen kannan hylkäämistä.
Näin ollen haluaisin käsitellä lyhyesti muita kysymyksiä, jotka Jarzembowski otti esiin.
Ensinnäkin kysymys satamien välisestä kilpailusta. Tiedän, että se on kysymys, joka huolestuttaa suuresti esittelijää ja monia muita täällä parlamentissa, ja mielestäni asiassa on edettävä. Tästä syystä olen päätynyt hyväksymään tarkistukset, joissa ehdotetaan satamien sisällyttämistä avoimuutta koskevaan komission direktiiviin. Jäsen Jarzembowski, komissio ymmärtää, että parlamentti on asiasta huolissaan. Itse asiassa äskettäin laatimamme asiaa koskeva asiakirja on todiste halustamme ratkaista ongelma noudattaen kuitenkin perustamissopimuksen määräyksiä, . Tarkoitan sitä, että valtiontuilla on puitteensa, jotka on luotu juuri meidän ehdotuksestamme, mutta tukia ei yksinkertaisesti voida säännellä, sillä perustamissopimuksessa määrätään niille normatiiviset puitteet. Meidän on selvennettävä asia, jotta voisimme välttää, kuten jo sanoin, oikeudelliset epäilykset ja epävarmuudet. Jäsen Jarzembowski, tästä syystä minun on sanottava, että tarkistus 15 menee pidemmälle kuin nämä säännökset, emmekä voi sitä hyväksyä.
Olemme kuitenkin valmiit pyrkimään parlamentin kanssa kaikkien hyväksyttävissä olevaan ratkaisuun. Tässä mielessä tarkistus 10 asianmukaisesti muutettuna siten, että siihen tehdään joitakin tärkeitä mukautuksia, jotka ovat sopusoinnussa mahdollisesti löytämämme ratkaisun kanssa, voisi antaa meille mahdollisuuden päästä kompromissiin muotoilusta. Pyydän teitä, että tekisimme kaikkemme löytääksemme ratkaisun mahdollisimman nopeasti.
Tarkistuksen 16 osalta minun on muistutettava teitä, että komissio teki niin kutsuttujen "satamatoimenpiteiden" yhteydessä siltä pyydetyn tutkimuksen, ja satamien yhteistyöhalu oli valitettavasti heikkoa.
Toiseksi jäsen Jarzembowski on puhunut itsekäsittelystä. Kaikissa nykyaikaisissa satamissa pitäisi sallia itsekäsittely, jos se on mahdollista, sekä laivalla että maissa. Neuvoston kannasta kuvastuu tämä halu lähettää viesti, jonka mukaan neuvosto haluaa edetä asiassa ja katsoa tulevaisuuteen mieluummin kuin toimia joustamattomasti. Se haluaa lähettää viestin edistymisestä antaen kuitenkin kaikki tarvittavat takuut. Se antaa selvästi ymmärtää, että tämäntyyppisessä toiminnassa on noudatettava kaikissa satamissa edellytettyjä sosiaali-, ympäristö- ja turvallisuussääntöjä ja että tämä vaatimus on keskeinen, jotta tämä itsekäsittelyä koskeva kysymys voidaan käsitellä loppuun.
Niitä tarkistuksia, joilla mahdollisuuksia itsekäsittelyyn rajoitetaan monella tavalla muun muassa niin, että oikeus itsekäsittelyyn rajoitetaan koskemaan ainoastaan merellä työskentelevää henkilökuntaa, ei voida hyväksyä. Muun muassa sekä kolmansien maiden että Euroopan unionin maiden laivojen osalta voidaan todeta seuraavaa: koska näiden alusten miehistöjä eivät koske samat vaatimukset kuin Euroopan satamien työntekijöitä, ehdotamme neuvoston yhteisessä kannassa, että jotta nämä toimenpiteet voitaisiin toteuttaa, ne on toteutettava sosiaali- ja turvallisuussääntöjen mukaisesti kunkin sataman sääntöjä noudattaen. Euroopan unionin lipun alla purjehtiviin aluksiin kohdistuvat ylimääräiset rajoitukset asettaisivat yhteisön ristiriitaiseen asemaan muun maailman kumppaneidensa kanssa, mitä on myös vältettävä.
Lopuksi totean vielä lyhyesti, olemme aina olleet sitä mieltä, että luotsaus on kaupallinen palvelu. Tästä syystä oikeutta käyttää kyseistä palvelua pitäisi säännellä perustamissopimuksessa ja tässä direktiivissä. Tästä syystä tuemme konsensusta, joka on saavutettu yhteisessä kannassa siinä mielessä, että lupien saaminen edellyttää tiettyjen erittäin tiukkojen edellytysten täyttymistä, jotka liittyvät julkiseen palveluun sekä meriturvallisuuteen liittyviin velvoitteisiin. Palaamme jälleen kunkin sataman realiteetteihin. Tätä toimintatapaa voidaan kuitenkin mukauttaa kunkin sataman osalta erityisratkaisuin, joiden avulla mahdollistetaan itsekäsittely luotsauksessa myöntämällä tietyin perustein luotsinkäyttövelvollisuuden vapautuskirja.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, lopuksi haluan vielä sanoa, että huomisella äänestyksellä on laajoja vaikutuksia lainsäädäntöprosessiin. Komissio on osoittanut aina valmiutta pyrkiä löytämään rakentavia ratkaisuja Euroopan parlamentin kanssa. Haluan muistuttaa teitä vielä kerran, että yleistavoitteemme on taata, että satamapalvelujen toimiala, joka laajenee voimakkaasti, on valmis kohtaamaan edessämme olevat haasteet. Sanoisin jopa, että Euroopan liikenneala pärjää tulevaisuudessa vain, jos satamat toimivat tehokkaasti ja ovat tulevaisuuteen valmistautuneita.
Tästä syystä haluan vielä kerran pyytää teitä tukemaan tätä komission ehdotusta ja onnitella esittelijä Jarzembowskia ja koko tekstin parissa työskennellyttä ryhmää sekä teitä, hyvät parlamentin jäsenet, tarkkaavaisuudestanne.

Hatzidakis (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olemme edenneet toiseen käsittelyyn, virstanpylvääseen pitkällä ja raskaalla tiellä kohti satamapalvelujen vapauttamista, ja mielestäni meidän pitäisi aluksi kiittää ja onnitella esittelijä Jarzembowskia hyvin tehdystä työstä.
Sanottuani tämän tajuan, että heti istuuduttuani lukuisat kollegoistani nousevat epäilemättä seisomaan vastustaakseen satamapalvelujen vapauttamista tai ainakin esittääkseen huomautuksia, joilla on tarkoitus rajoittaa sitä ankarasti. Haluan sanoa näille parlamentin jäsenille, joiden mielipidettä luonnollisesti kunnioitan, etten ymmärrä, miten voimme kannattaa rautateiden vapauttamista, lentoliikenteen vapauttamista ja televiestintäalan vapauttamista mutta vastustaa satamapalvelujen vapauttamista. Emme voi kohdella eri aloja eri tavalla. Minä ainakin pidän sitä käsittämättömänä.
Toiseksi haluaisin sanoa kaikille - myös mieltään tänään osoittaville satamatyöläisille - että mielestäni heillä on mahdollisuus hyötyä satamapalvelujen vapauttamisesta keskipitkällä tai pitkällä aikavälillä, koska vapauttamisella luodaan uusia työpaikkoja. Meillä ei ole mitään satamatyöläisiä vastaan. Päinvastoin, myönnämme, että heidän työnsä edistää talouskasvua; heidän ei kuitenkaan pitäisi vaikeuttaa vapauttamisen jatkamista ja tästä aiheutuvaa Euroopan talouskasvun jatkumista. Euroopan parlamentti, tai ainakin valiokunnan enemmistö, on toistaiseksi pysynyt uskollisena monille vakaille periaatteille, joista yksi on ollut se, että olemme omaksuneet palvelujen vapauttamisen emme itsetarkoituksena vaan keinona edistää talouskasvua. Arvoisa komission jäsen, koska kannatamme tätä periaatetta, hyväksyimme tarkistuksen, johon esittelijä viittasi ja jonka tarkoituksena on ehkäistä satamaviranomaisten harjoittamaa syrjivää kohtelua, jotta satamat voivat kilpailla keskenään. Tarkistuksen hyväksyessämme kuuntelimme luonnollisesti erittäin tarkasti, mitä teollisuus ja asianosaiset tahot halusivat sanoa. Tästä syystä pysymme luotsausta koskevassa kannassamme, jonka mukaan erityispiirteet, erilaiset lähestymistavat ja turvallisuusnäkökohdat on otettava huomioon. Tästä syystä suhtaudumme eri tavalla kuin neuvosto, ehkä hieman sovinnollisemmin kuin neuvosto, työntekijöiden vaatimuksiin ja kysymykseen itsekäsittelijöistä. Painotamme työntekijöiden asianmukaista koulutusta, minkä vuoksi katson, että satamatyöntekijöiden nykyiset itsekäsittelyä koskevat vaatimukset ovat jossain määrin liioiteltuja. Kantamme ollessa tämä ja sen kannan perusteella, jonka aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunta otti äänestäessään kertomuksen puolesta, olen sitä mieltä, että tämä on oikea lähestymistapa, jos meidän ja neuvoston on määrä ajaa läpi lainsäädäntö, jonka kaikki osapuolet voivat hyväksyä mahdollisimman nopeasti.

Piecyk (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, mielestäni teitte oikein käsitellessänne kysymyksen kerralla melko yksiselitteisesti, mutta teidän pitäisi olla tietoisia, että valiokunnan tarkistuksilla, joista esititte kriittisiä huomautuksia, on laaja valiokunnan enemmistö takanaan, mistä haluan esittää kiitokseni Jarzembowskille. Hyväksyimme tarkistukset suurella yksimielisyydellä, ja uskon, että äänestäessämme huomenna saamme keskeisistä kohdista taaksemme ehdottomaan enemmistöön tarvittavat 314 ääntä.
Keskustellessamme tänään satamapaketista ja äänestäessämme siitä huomenna tiedämme, että monien Euroopan satamakaupunkien - ja korostan sanaa "kaupungit" - työläiset tuntevat pelkoa työpaikoistaan ja sosiaalisesta polkumyynnistä ja ovat siirtyneet kaduille osoittamaan mieltään. Sanon omasta ja ryhmäni puolesta, että ymmärrämme satamatyöntekijöitä, kun he yrittävät kiinnittää huomiota huoliinsa ja tarpeisiinsa. Heillä on kaikki oikeus tehdä niin, mutta heillä ei mielestäni ole oikeutta heitellä kiviä ja kahakoida poliisin kanssa. Pidän mielenosoituksia satamakaupungeissa tuen osoituksena työllemme, sillä yhteinen kanta todellakin sisältää monia vastenmielisiä kohtia, joita emme voi hyväksyä, ja juuri nämä kohdat haluamme tänään ja huomenna muuttaa.
Vastenmielisin kohta on itsekäsittelyn määritelmä, jonka mukaan itsekäsittelyyn kuuluu myös maissa tehty työ. Haluan sanoa selvästi, ettemme ei voi hyväksyä tätä. Meidän kantamme mukaan itsekäsittely voi tarkoittaa ainoastaan asioita, jotka aluksen miehistö ja aluksen omistava yhtiö voivat itse tehdä. Mikään muu ei siihen kuulu, mikä ilmenee jo termistä "itsekäsittely". Kaikki muu on toisten suorittamaa käsittelyä.
Haluan komission ja neuvoston tueksi sanoa, että me sosiaalidemokraatit emme usko, että tästä itsekäsittelyn määritelmästä voidaan neuvotella sovittelumenettelyssä. Tämän pidemmälle ei voida mennä täällä eikä sovittelumenettelyssä. Haluan korostaa, että direktiivi sisältää suuren määrän säännöksiä, jotka käsittelevät - työntekijöiden etujen parantamiseksi - sosiaalista suojelua, sosiaaliturvakysymyksiä sekä työntekijöiden pätevyyttä heidän tekemäänsä työhön. Valiokunta on mielestäni tehnyt erittäin hyvää työtä näissä asioissa, ja sosiaalidemokraatit ovat esittäneet tarkistuksia asioiden parantamiseksi yleisesti ottaen. Jos äänestätte kaikkien näiden tarkistusten puolesta huomenna, asiat ovat työntekijöiden kannalta hieman paremmin.
Lopuksi haluan käsitellä luotsauspalveluita, alaa, jolle komissio on erittäin innostunut - ja neuvosto lähes yhtä innostunut - saamaan kilpailua. Mielestämme se ei ole hyvä ajatus. Kuljetusajoneuvoina aluksiin kohdistuu niin monia rajoituksia ja niillä on niin paljon kilpailua, että turvallisuus jätetään usein taka-alalle. Kuten huomasimme Prestigen ja Erikan onnettomuuksista, alusten turvallisuus on jätettävä luotsien vastuulle. Tästä syystä luotsauspalveluilla ei ole mitään tekemistä tämän direktiivin kanssa. 
Yleisesti ottaen - kuten Jarzembowski jo mainitsikin - olemme kiinnittäneet paljon huomiota kilpailuun satamissa. Keskeinen kysymys on yhä satamien välinen kilpailu, ja tässä asiassa komissio ei ole tehnyt tarpeeksi. Toivomme, että komissio esittää jotakin uutta tässä asiassa, jotta voimme todella käydä käsiksi satamien väliseen kilpailuun.

Sterckx (ELDR).
Kiitoksia, arvoisa puhemies. Arvoisa komission jäsen, satamapalvelujen käyttöoikeuden on oltava mahdollisimman vapaa, ja sataman pitää myös voida toimia mahdollisimman hyvin. Tämä direktiivi edesauttaa tavoitteen saavuttamista omalta osaltaan, mutta tarvitsemme myös valtiontukia koskevia suuntaviivoja sekä satama-alan ja valtion välisiä avoimia taloussuhteita koskevan direktiivin. Olemme myös aivan perustellusti laatimassa sääntöjä, joilla luodaan puitteet palveluiden vapaalle liikkuvuudelle, ja sisällytämme aivan perustellusti niihin satamia koskevia erityisiä näkökohtia. Ammattiliitot ovat oikeassa varoittaessaan meitä mukavuuslippusatamista aiheutuvista riskeistä. Mukavuuslippusatamat ovat satamia, joissa sosiaaliset säännöt on heitetty yli laidan. Aivan samoin on olemassa myös mukavuuslippuja, joiden alla alusten on halpa purjehtia.
Tästä syystä meidän on asetettava vaatimuksia - myös sosiaalisia vaatimuksia - kaikille, jotka haluavat tarjota palveluja satamassa. Tästä syystä ehdotamme myös, että otetaan käyttöön satamapalvelujen tarjoamista varten pakollinen lisensiointijärjestelmä, joka antaa mahdollisuuden ottaa huomioon turvallisuuden ja ympäristön sekä sosiaalisten sääntöjen ja työllisyyden kaltaisia näkökohtia. Prestigen onnettomuus, joka sai meidät jälleen kerran kiinnittämään huomiomme alusten miehistön koulutukseen ja ammattitaitoon, joista me myös keskustelemme täällä, ei onneksi ollut vielä tapahtunut ensimmäisen käsittelyn aikoihin. Onnettomuuden jälkeen Kansainvälinen merenkulkujärjestö on esittänyt meille ehdotuksen turvallisuudesta aluksilla ja satamissa - itse asiassa olette paraikaa käsittelemässä asiaa koskevaa lainsäädäntöä. Tästä syystä meidän on tiedettävä, ketkä satamissamme työskentelevät ja missä olosuhteissa. Hyvällä lisensiointipolitiikalla toimivaltaisten viranomaisten pitäisi pystyä varmistamaan, ettei satamassa oteta riskejä turvallisuuden tai ympäristön kustannuksella, ettei satamissa missään nimessä hyväksytä sosiaalista dumppausta vaan että satama on tehokkaan ja kestävän eurooppalaisen liikennepolitiikan elintärkeä linkki. Tällaista lisensiointipolitiikkaa me tarvitsemme pikaisesti.

Ainardi (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, tästä kaikkien satamapalvelujen avaamista kilpailulle koskevasta direktiivistä on jo keskusteltu ensimmäisen käsittelyn yhteydessä. Kaikki ovatkin jo viitanneet kyseiseen keskusteluun. Neuvosto on tämän jälkeen tehnyt selväksi kantansa: kyse on todellakin liberaalista direktiivistä, jolla tavanomaiseen tapaan pyritään ainoastaan satamien kustannusten pienentämiseen kaiken muun kustannuksella. Vaikka esittelijä Jarzembowski tapasi paljon ihmisiä ja lisäsi mietintöön joitakin parannusehdotuksia, perusongelma on yhä sama. Ammattijärjestöjä ja asianomaisia tahoja ei ole aidosti kuultu, vaikka he tuntevat turvallisuus- ja ympäristövaatimukset ja vaikka heillä on korvaamatonta tietotaitoa. Satamatyöntekijät reagoivat tänä iltapäivänä siihen, että jatkamme yhä alan työntekijöiden asemaa heikentävien lakien säätämistä, järjestämällä laajan mielenosoituksen. Tältä osin haluan yhtyä ryhmämme puheenjohtajan Wurtzin esittämään vastalauseeseen, jonka mukaan poliisin käytös mielenosoittajia kohtaan oli törkeää. Kuten Wurtz sanoi, mielenosoitus oli täysin laillinen. Jos otamme huomioon, että satamatyöntekijöiltä ollaan viemässä ammattia ja työpaikkaa, emme kaiketi voi odottaa, että he tulisivat eurooppalaisten toimielinten luo kukkia kantaen.
Toiseksi tämän vapauttamisen seurauksista ei ole laadittu minkäänlaista ennakkotutkimusta erityisesti työllisyyden, turvallisuuden ja ympäristön osalta. Kollegani Hatzidakisin mukaan vapauttaminen ei ole itsetarkoitus vaan keino edistää talouskehitystä. Odotan näitä asioita koskevaa arviointia. Haluan kuulla, millaisia vaikutuksia vapauttamisella on muille aloille. Olemme odottaneet jo jonkin aikaa. Riippumatta siitä, millaisia muutoksia tekstiin on tehty, teksti on liberaali. Pidämme siitä tai emme, itsekäsittely satamissa tarkoittaa sosiaalisen dumppauksen sallimista, vaikka direktiiviin on sisällytetty joitakin suojalausekkeita, jotka koskevat turvallisuutta, henkilökunnalta vaadittavaa pätevyyttä ja jopa merenkulkumiehistön asemaa. Direktiivillä annetaan lupa palkata sataman ulkopuolista henkilöstöä tekemään työ nykyisen ammattitaitoisen henkilöstön sijasta. Itsekäsittely johtaa turvallisuuden heikkenemiseen, työolojen ja työehtojen huonontumiseen sekä ympäristöä koskevien turvallisuusstandardien heikentymiseen. Tämä on melkoinen askel huonompaan suuntaan, kun otetaan huomioon kaupallisten laivastojen nykyiset käytännöt, jotka ovat osoittaneet, että seuraukset voivat olla erittäin vakavat Euroopan unionille.
Satamatyöntekijöiden kaltaiset työntekijät vastaavat vaikeissa oloissa erittäin tärkeästä taloudellisesta tehtävästä varmistaen samalla turvallisuuden. Vaikka aluksen kiinnittäminen laituriin ja sen irrottaminen laiturista sekä luotsaus on jätetty direktiivin soveltamisalaan ulkopuolelle, ne on yleisesti tunnustettu yleishyödyllisiksi palveluiksi. Mielestäni kaikki näiden alojen työntekijät pitäisi ottaa mukaan kestävän kehityksen tavoitteen saavuttamiseen.
Prestigen aiheuttamien tuhojen jälkeen neuvottelin meriturvallisuudesta ranskalaisten asiantuntijoiden kanssa, jotka korostivat, että turvallisuus alkaa satamista. Pidänkin Prestigen uppoamisen jälkeen tässä parlamentissa toteutettuja toimenpiteitä sekä tämänpäiväistä päätöstä määrätä itsekäsittely pakolliseksi täysin vääränsuuntaisina. Tässä olivat kaikki ne syyt, joiden takia ryhmäni ehdottaa yhä, että yhteinen kanta hylätään.

Bouwman (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä esittelijä, markkinoiden avaaminen, vapauttaminen ja satamapalvelut ovat keskeiset aiheet, mutta tänään olemme luonnollisesti keskustelleet näiden aiheiden erityispiirteistä ja erityisesti kahdesta erityispiirteestä, jotka ovat luvan ja lisenssin myöntäminen näille palveluille ja tämän uuden palvelun tarjoamiselle sekä itsekäsittely. Molemmat asiat voivat vaikuttaa työntekijöiden asemaan. Haluan tästä syystä sanoa komission jäsenelle, että kannatan meriliikenteen lisäämistä esimerkiksi korvaamaan muita liikennemuotoja mutta en kannata sosiaalisten oikeuksien heikentämistä. Tästä syystä haluan esittää huoleni siitä, mitä täällä on tapahtumassa, en pelkästään tätä asiaa käsittelevänä aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan varjoesittelijänä vaan myös työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan puheenjohtajana.
Kun näemme, mitä työnantajajärjestöt - ja sattumalta myös jotkin muut - ovat nyt esittäneet, haluaisin kuulla asiasta komission jäseneltä lisää. Tarkoitan sitä, että koska Kansainvälisen työjärjestön (ILO) yleissopimuksen nro 137, joka koskee satamatoimintoja, ja nro 152, joka koskee kyseisiin satamatoimintoihin liittyviä työoloja, sekä EU:n direktiivin, sellaisena kuin se on nykyisessä muodossaan, välillä on ristiriita, ihmettelen, olemmeko menneet asioiden edelle. Näyttäisi, että meillä on suuri ongelma, ja haluaisin tietää, onko ongelma todella olemassa, sillä emme ole vielä saapuneet tien päähän. Huomisen äänestyksen jälkeen käynnistämme sovittelumenettelyn, jonka jälkeen meillä on uusi äänestys, jonka jälkeen edessä on Euroopan yhteisöjen tuomioistuin. Voin taata teille tämän.
Toiseksi yksi niistä syistä, joiden takia tällä hetkellä mieltään osoittavat ihmiset ovat vihaisia, on se, että useita esittämiämme tarkistuksia, jotka koskevat muun muassa lupia, lisenssejä ja itsekäsittelyä koskevaa 13 artiklaa, ei oteta käsiteltäviksi.
Maailma muuttuu, ihmiset esittävät uusia perusteluja ja toivon, että puhemies antaa meille mahdollisuuden tehdä tälle asialle jotain huomenna. Mitä muihin kohtiin tulee olen samaa mieltä Jarzembowskin ja muiden kanssa siitä, että tätä kilpailua satamissa koskevaa direktiiviä ei voida missään nimessä hyväksyä, ellemme me samanaikaisesti ota käyttöön järjestelyä tai anna asetusta satamien välisestä kilpailusta. Odotamme yhä sitä. Toivon, että voisimme yhdistää nämä kaksi asiaa.

Ribeiro e Castro (UEN).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kun jokin aika sitten tässä parlamentissa käsittelimme satamia ja meriliikenteen infrastruktuuria koskevaa vihreää kirjaa, parlamentti määritteli selvästi, mitä asioita komission pitäisi meidän mielestämme tutkia. Tällaisia asioita ovat ensinnäkin luettelo, joka kattaa satamien rahoituksen ja tariffijärjestelmän, selkeät säännöt valtiontuista satamille sekä sellaisten toimenpiteiden toteuttamisen, joilla taataan pääsy satamapalveluiden markkinoille lainsäädännöllisillä välineillä komission aloitteesta ja komission toimivallan puitteissa.
Komissio päätti kuitenkin - toisin kuin siltä oli pyydetty - esittää satamapalveluja koskevan direktiivin ja unohtaa sen, mitä parlamentti oli sen määrännyt tehdä, eli selkeiden valtiontukia koskevien sääntöjen laatimisen. Tämä oli ehkä yksi syy, miksi direktiiviä on huolimatta siihen tehdyistä muutoksista niin kiivaasti vastustettu useilla eri tasoilla, myös täällä parlamentissa, jossa siihen on toisessa käsittelyssä esitetty useita tarkistuksia.
Direktiivi ei nimittäin ole johtanut toimenpiteisiin, joilla parannetaan Portugalin satamien toimivuutta ja tehokkuutta. Sen sijaan sillä lisätään tarpeetonta byrokratiaa ja muodostetaan potentiaalinen epävakauttava uhka yhteiskuntarauhalle, joka on ollut ominaista työmarkkinaosapuolten välisille suhteille Portugalin satamissa.
Emme saa unohtaa sitä, että erityisesti Portugalissa jotkin yhtiöt ovat äskettäin alkaneet noudattaa lainsäädännöllisistä vaatimuksista johtuvia velvollisuuksia, kuten kaikkien satamassa missä tahansa asemassa työskentelevien työntekijöiden, joiden edut on nyt turvattava, työpaikkojen säilyttäminen. Emme tästä syystä voi hyväksyä sitä, että direktiivillä annetaan kaikille sataman käyttäjille, riippumatta siitä, ovatko he saaneet tähän luvan, mahdollisuus rahdinkäsittelyyn vastoin kansallista työlainsäädäntöä tai satamatoimintaa koskevaa lainsäädäntöä, joka sitoo kaikkia muita satamaoperaattoreita toisin ehdoin kuin ne ehdot, joita sovelletaan esimerkiksi operaattoreiden oman laitteiston ja henkilöstön käyttöön ja mahdollisesti telakoihin, joille on myönnetty julkisia palveluja koskeva käyttöoikeussopimus.
Kuten jo mainitsin, nykyisiä satamaoperaattoreita koskeva velvollisuus pitää satamiin palkattu työvoima, joiden palkat ovat noin kolme kertaa suuremmat kuin palkat aloilla, joilla vaaditaan vastaavantasoisia operatiivisia valmiuksia, tarkoittaa sitä, että direktiivillä ei voida antaa sataman käyttäjälle mahdollisuutta käynnistää rahdinkäsittelyä ilman lupaa ja käyttää siinä työntekijöitä edullisimmin ehdoin kuin nykyiset lain ja yleisten työehtosopimusten mukaiset satamaoperaattoreita sitovat ehdot ovat.
Tältä osin pitäydymme selkeästi kannassa, jonka mukaan itsekäsittely on rajattava aluksen oman miehistön tehtäväksi työksi, kuten termi "itsekäsittely" antaa ymmärtää, ja sitä olisi käytettävä lisänä ja yhdessä satamaoperaattorin toiminnan kanssa. Itsekäsittely on direktiivin kiistanalaisin asia, ja sillä on eniten vaikutuksia taloudellisiin toimijoihin erityisesti omassa maassani ja erityisesti Portugalin taloudellisiin toimijoihin siinä tapauksessa, että juuri hyväksytyllä sanamuodolla ei pidetä voimassa aiemmin yksilöityjä periaatteita.

Esclopé (EDD).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, vaikka ehdotusta direktiiviksi on merkittävästi muutettu, se ei silti vaikuta nyt sopivammalta kuin mitä se oli ensimmäisessä käsittelyssä. Syitä sulkea luotsauspalvelut direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle pitäisi mielestäni soveltaa kaikkiin meriteknisiin palveluihin. Palvelun laatu ja toimien turvallisuus ovat näiden palveluiden olennainen osa.
Direktiivillä on vain yksi tavoite, joka on oikeudenmukaisen kilpailun varmistaminen eli näiden markkinoiden, joita pidetään riittävän tuottoisina, avaaminen kilpailulle. Vaikka julkisten palvelujen tehokkuutta ja luotettavuutta pidetään tärkeänä, prosessista saatavat edut ovat tärkeämpiä. Itsekäsittely on esimerkki tästä liberalisointihalusta. Vaikka itsekäsittelyn puitteet on nyt määritelty paremmin, niissä ei juurikaan oteta huomioon voimassa olevia korkeita turvallisuusvaatimuksia.
Onko realistista ajatella, että kaksi tehtävää, joista tällä hetkellä vastaavat ammattitaitoiset ja pätevät ammattilaiset, toteuttaa tulevaisuudessa kouluttamaton henkilöstö täysin erillisinä toimina? Brysselissä perjantaina ja Strasbourgissa tänään iltapäivällä mieltään osoittaneet satamatyöntelijät ilmaisivat selkeästi tyytymättömyytensä. Mielenosoitus osoitti, kuinka epätoivoisia he ovat Euroopan toimielinten suhteen, jotka ovat jatkuvasti yhtä kaukana kansalaisten todellisuudesta ja huolista sekä pitävät yhä itsepintaisesti kiinni dogmaattisista kannoistaan. Tämä on sitäkin suuremmalla syyllä tuomittavaa, kun kyse on turvallisuuteen liittyvistä kysymyksistä.
En aio toistaa niitä asioita, jotka eräät kollegani mainitsivat edellistä asiakirjaa koskevissa keskusteluissa. He muistuttivat huonosti valmistellun ja pakolla tehdyn ja näin ollen epäsuositun vapauttamisen huonoista esimerkeistä. Erikan tai Prestigen onnettomuuksien jälkeen emme enää voi sanoa, ettemme olleet tietoisia asiasta tai että tällaisella onnettomuudella on vain pieni mahdollisuus toteutua. Onnettomuuden tapahtuessa Euroopan ja sen toimielinten on voitava kantaa vastuunsa kansalaistensa edessä.

Vanhecke (NI).
Arvoisa puhemies, on sanomattakin selvää, että vastustan painokkaasti käsiteltävänämme olevaa direktiiviä ja erityisesti sen itsekäsittelyä koskevaa osaa. Haluan painokkaasti ilmaista olevani täysin solidaarinen satamatyöntekijöitä kohtaan, jotka ovat saapuneet tänään Strasbourgiin osoittamaan mieltään. Tiedämme nimittäin käytännön kokemuksesta omasta kotiseudustani, Flanderista, että poolijärjestelmällä, johon sisältyy tunnustetut satamatyöntekijät, varmistetaan, että meillä on satamissamme ammattitaitoisia ja motivoituneita työntekijöitä, joiden voidaan katsoa kuuluvan maailman ammattitaitoisimpien työntekijöiden joukkoon. Heidän työlleen omistautumisensa ja ammatillinen pätevyytensä tekevät satamistamme tehokkaita, kilpailukykyisiä ja turvalliseen käsittelyyn kykeneviä organisaatioita. Haluaisin tietää, miksi jotain näin hyvin toimivaa on muutettava tai purettava.
Tämän poolijärjestelmän ja satamatyöntekijöiden monopolin purkaminen ei ainoastaan johda lukemattomiin radikaaleihin heikennyksiin sosiaalialalla vaan vaarantaa myös satamiemme turvallisuuden, järkyttää sosiaalista rauhaamme, lamauttaa satamiemme toimintaa ja jopa vahvistaa Euroopan-vastaisia tunteita. Kadunmiehen pitäisi kuitenkin ymmärtää, että laajat eurooppalaiset asiakokonaisuudet tai vahvan eurooppalaisen ulottuvuuden sisältävät asiakokonaisuudet, jotka on ratkaistava vaurautemme varmistamiseksi, eivät itse asiassa vie meitä mihinkään. Esimerkiksi Rauta-Reinin rautatieyhteys ei ole edistynyt, mutta Eurooppa tuntuu tarkastelevan toimenpiteitä, joiden tiedämme johtavan ensisijaisesti sosiaaliseen romahdukseen ja työttömyyden lisääntymiseen. Eurooppa antaa ymmärtää, että se pitää tärkeämpänä eräiden varustamoiden etuja - varustamoiden, jotka monissa tapauksissa harjoittavat nykyaikaista orjuutta - kuin niiden omien satamiensa parhaimpien työntekijöiden tulevaisuutta. Ainoastaan selkeä "ei"' tai "ei ikinä" on oikea vastaus sokealle eurooppalaiselle pöyhkeydelle. Tänään meidän on sanottava vieläkin selvemmin flaamilaisille satamatyöntekijöille, että työskentely aluksi oman kansanne hyväksi takaa turvallisuuden ja laadun.

Staes (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, kyse ei ole menettelyä koskevasta ehdotuksesta vaan henkilökohtaisesta tosiasiasta. Se, mitä Vanhecke juuri esitti, on henkilökohtainen loukkaus, ei pelkästään minua kohtaan vaan loukkaus parlamentin kaikkia flaamilaisia edustajia kohtaan, jotka olemme työskennelleet täällä kuukausia yhdessä satamien johtajien ja ammattiliittojen kanssa, jotta direktiivistä tulisi onnistunut. Sitten Vanhecke saapuu ja aloittaa rummutuksensa. Hän ei ole itse tehnyt ensimmäistäkään aloitetta; ensimmäisessä käsittelyssä hän äänesti tyhjää itsekäsittelyä koskevassa kysymyksessä ja nyt hän saapuu keräämään irtopisteitä. Tätä ei voida hyväksyä; tätä ei voida hyväksyä kaikkien niiden jäsenten takia, jotka ovat niin kovasti tehneet töitä, kuten Smet, Sterckx, Maes, Van Brempt, Dhaene ja minä. Vastustan asiaa.

Peijs (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, vapaa pääsy satamapalveluiden markkinoille on erittäin tärkeä asia vilpittömän kilpailun varmistamiseksi satamissa. Satamien välinen kilpailu on myös tärkeää, joten komission on varmistettava, että hallitusten satamien hyväksi tekemien investointien avoimuutta lisätään. Tämä direktiivi sai huonon lähdön, mutta nyt meillä on lopulta hyvä asiakirja käsiteltävänämme.
Haluan puhua kahdesta asiasta. Ensin haluan puhua itsekäsittelystä. Tänään ja viime viikolla satamatyöntekijät osoittivat mieltään parlamentin rakennusten edustalla. Heillä on siihen täysi oikeus, mutta jos joskus annetaan direktiivi, jossa otetaan huomioon kaikki satamatyöntekijöiden oikeudet ja edut, tämä on se direktiivi. Satamatyöntekijöiden yhteiskunnallinen asema on erittäin hyvin suojattu useissa direktiivin säännöksissä aina koulutukseen ja ammatilliseen pätevyyteen asti. Vaikka satamatyöntekijät haluaisivat, he eivät voisi työskennellä huonosti koulutettujen ja ammattitaidottomien työntekijöiden kanssa, jotka voisivat olla uhka satamien turvallisuudelle.
Haluamme tehdä selväksi kuitenkin sen - ja kaikki puhuvat aina työntekijöiden oikeuksista jäsen Bouwman - että myös työnantajilla on oikeuksia, vaikka kukaan ei koskaan puolusta heitä. Mielestäni työnantajalla on oikeus tietää, kenen kanssa hän tekee työtä. Tästä syystä en kannata tarkistusta 13, jossa mahdollisuuksia itsekäsittelyyn on jälleen rajoitettu - siis sen määritelmää on rajoitettu, voitteko uskoa. Sen varmistamiseksi, että kaikilla jäsenvaltioilla on säännöt, joissa kaikki on taattu, olen esittänyt tarkistuksen 28, kuten olimme luvanneet FNV:n kanssa neuvoteltuamme.
Toinen mielenkiintoa herättävä kohta on luotsauspalvelut. Tuen täysin neuvoston lähestymistapaa tässä asiassa. Neuvoston esityksen mukaan jäsenvaltiot voivat halutessaan vapauttaa luotsauspalvelunsa, mutta niiden on tehtävä se direktiiviä noudattaen - kaikkine suojaa ja ammattipätevyyttä koskevine direktiivin säännöksineen. En kannata sitä, että luotsit siirretään direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Mistä muusta tässä direktiivissä voisi olla kyse?
Yhteinen kanta muodostaa tasapainoisen tekstin, jota emme saa liikaa korjailla. Tärkeät kohdat, kuten avoimuutta koskevat säännökset, lisenssien voimassaoloaika, uudet satamat ja järjestelyt, jotka koskevat korvausta, joka palvelujen tarjoajan on maksettava purkaessaan sopimuksen, ovat mielestäni helppotajuisia ja selkeitä. Mielestäni parhaiten korvausjärjestelmästä voivat sopia asianomaiset markkinaosapuolet ilman ulkopuolisten sekaantumista asiaan. Yhteisen kannan teksti tekee paljon paremmin oikeutta tähän asiaan liittyville lukuisille erilaisille tilanteille ja säännöille kuin esitetyt tarkistukset.

Savary (PSE).
Arvoisa komission jäsen, joudun toistamaan sosialistien kannan tästä tekstistä, jonka tutkiminen alkoi sekaannuksella ensimmäisessä käsittelyssä. Kantamme on kielteinen kolmen keskeisen syyn takia.
Ensinnäkin katsomme, että jos haluamme pyrkiä valkoisessa kirjassa ehdotettuun kestävän liikkuvuuden tavoitteeseen, satamien kilpailuongelma ei varmastikaan ole asianmukaisin ja kiireellisin asia käsitellä. Kiireisimpiä kysymyksiä ovat yhdyskuntasuunnittelun ongelmat, pohjoisen ja etelän välinen tasapaino sekä erityisesti Pas-de-Calais'n ruuhkautuminen. Meistä tuntuu kuitenkin, että komissio ei ole onnistunut ratkaisemaan tätä kysymystä ja että sillä on kiire vapauttaa satamapalvelut, millä ei mielestämme ole todellista vaikutusta asiaan.
Toiseksi vaikka kannatamme kilpailua, se on toteutettava tasapuoliselta pohjalta. Arvoisa komission jäsen mainitsi äsken, että yhteisön eri satamien välinen hintasuhde on yhden suhde kolmeen. Tämä pitää todennäköisesti paikkansa, mutta tämä johtuu ennen kaikkea siitä, että sosiaaliset olosuhteet ovat radikaalisti erilaisia ja että ilman sosiaalialan direktiivejä, työehtosopimuksia ja yhdenmukaistettuja määräyksiä joudumme kokemaan saman kuin esimerkiksi maantieliikenteen alalla, eli kilpailu ei ole tasapuolista vaan johtaa sosiaalisten oikeuksien polkemiseen. Emme ole siis luomassa kilpailua - ja satamatyöntekijät ovat asian havainneet - vaan helvetinkonetta, joka laskee hintoja ja palkkoja.
Kolmanneksi vastustamme todella jyrkästi tapaa, jolla itsekäsittely on otettu käyttöön. Hatzidakis ihmetteli, miksi emme vapauttaisi kaikkea nyt, kun yksi ala on vapautettu. Hän tietää hyvin, että merenkulkuala on ala, jolla tapahtuu todennäköisesti kaikkein eniten sosiaalisten määräysten laiminlyöntiä. Pelkäämme, että itsekäsittelystä tulee tekosyy merkittävään sosiaaliseen dumppaukseen ja esitämme seuraavat kysymykset: Miten taataan kansallisten sosiaalipoliittisten normien noudattaminen, kun ne eivät ole samat kaikissa maissa? Kuka valvoo niiden noudattamista? Miten varmistetaan se, että Euroopan ulkopuolelta saapuvat monikansalliset filippiiniläistä ja malesialaisista muodostuvat miehistöt noudattavat näitä normeja? Miten taataan tasapuolinen kilpailu satamatyöntekijöiden kanssa? Näiden kaikkien syiden takia ehdotamme, että yhteinen kanta hylätään, ja näiden kaikkien syiden takia satamatyöntekijät todennäköisesti osoittavat tyytymättömyyttään.

Vermeer (ELDR).
Arvoisa puhemies, kaikkine ulkona tapahtuvine levottomuuksineen tämä satamadirektiivi on toisessa käsittelyssä kenties vieläkin kiistanalaisempi kuin ensimmäisessä keskustelussa. Emme ole vielä päättäneet, äänestämmekö huomenna todella luotsauspalveluista. Näköpiirissä on tästä syystä asian pohtiminen neuvoston kanssa. Liberaalina en todellakaan ole tyytyväinen direktiivin soveltamisalaan. Olisin halunnut enemmän pelivaraa, erityisesti itsekäsittelyn osalta. Olen esittänyt joitakin tarkistuksia, jotka antavat itsekäsittelijöille mahdollisuuden purkaa lasti sekä aluksella että satamalaiturilla. Mielestäni ammattiliittojen pelko sosiaalisesta dumppauksesta on täysin turha. Riittävät takeet voidaan antaa. Erityisesti pidän valitettavana sitä, että johtavassa asemassa olevat ihmiset kommunikoivat niin huonosti kentän kanssa. Ei ole uhkia, on vain mahdollisuuksia - mahdollisuuksia osoittaa, että heillä on eniten kokemusta, että he pystyvät työskentelemään sujuvasti ja tehokkaasti ja että he voivat näin ollen tarjota palveluja kilpailukykyisin hinnoin. Kyseessähän on loppujen lopuksi laadun parantaminen ja palvelujen lisääminen, mutta monopolin muodostumista ei pidä sallia. Joustamattomuus ja nykyaikaistumisen pidätteleminen tapahtuu viime kädessä satamatyöntekijöiden työolojen kustannuksella.

Meijer (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, tänään on jälleen tullut selväksi, kuinka kaukana Euroopan unionin päätöksenteko on niiden ihmisten huolenaiheista, joita päätökset koskevat. Tässä tapauksessa ihmiset ovat satamatyöntekijöitä. Aiemmin satamatyöntekijöitä oli paljon; heidän työnsä oli likaista ja vaarallista ja niihin aikoihin huonosti maksettua. Järjestäytymällä he ovat onnistuneet parantamaan näitä asioita ja torjumaan sitä, että laittomat urakoitsijat vuokraavat unionin ulkopuolelta huonosti palkattua ammattitaidotonta työvoimaa. Vuosia sitten Euroopan parlamentti peräänkuulutti satamien välistä kilpailua koskevia sääntöjä, erityisesti samaa syrjäseutua, kuten Pohjanmeren rannalla sijaitsevien satamien välistä kilpailua. Paljon valtion varoja on tuhlattu kohtuuttoman alhaisiin tariffeihin ja laajoihin laitteistoihin varustamojen miellyttämiseksi.
Euroopan komissio on nyt ottanut asian esiin, mutta ei satamien välisen kilpailun rajoittamiseksi vaan pikemminkin niiden sisäisen kilpailun edistämiseksi. Tämä kilpailu tallaa satamatyöntekijät jalkoihinsa. Tämä tarkoittaa paluuta entiseen. Päätavoite on leikata työvoimakustannuksia vielä lisää. Moni työvaihe on jo automatisoitu, ja satamatyön kustannukset muodostavat vain mitättömän osan tavaroiden hinnasta näinä aikoina, mutta myös näitä kustannuksia halutaan supistaa. On totta, että tarkistuksella rajoitetaan mahdollisuuksia siihen, että rahdin lastaaminen ja purkaminen satamalaitureilla siirretään tunnustetuilta paikallisilta satamatyöntekijöiltä kehitysmaista kotoisin olevan erittäin huonosti palkatun miehistön tehtäväksi, mutta tätä on vaikea valvoa. Voimme tulevina vuosina joutua kokemaan useita kiistoja, jotka koskevat sääntöjen kiertämistä sekä kilpailunvääristymiä. Tämä ei tullut riittävän selväksi ammattiliitoille ensimmäisessä käsittelyssä marraskuussa 2001. Ne ovat sittemmin päässeet sopuun siitä, että ne torjuvat täysin ensimmäisessä käsittelyssä esitetyn ehdotuksen, mutta monet ammattiliittoja kiinnostavat näkökohdat on jätetty pois päiväjärjestyksestä toisessa käsittelyssä, ja mielenosoittajat on pidetty kaukana tästä rakennuksesta. Lakot näitä järjettömyyksiä vastaan ovat ainoa ase, joka ihmisille on jäänyt. Tämän välttämiseksi koko ehdotus on hylättävä, kuten yli 40 prosenttia aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan jäsenistä äänestyksessä vaati.

Maes (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Kansainvälinen työjärjestö (ILO) pitää tärkeänä, että satamatyössä toimitaan sääntöjen mukaan erityisesti, koska turvallisuus on satamatyössä niin tärkeä asia ja koska tämä on ala, jolla sosiaalista dumppausta on tapahtunut. Monet maat ovat allekirjoittaneet nämä yleissopimukset, ja luonnollisesti sanotte nyt: "emme myöskään vastusta sitä, ja annamme näille maille enemmän mahdollisuuksia järjestää toimintonsa haluamallaan tavalla." Myös minun maani haluaa säilyttää tärkeän lakinsa, mutta tästä ei luonnollisesti ole kyse. Se, mitä satamatyöntekijät pelkäävät, ja tässä asiassa jaan heidän huolensa, on, että satamien turvallisuus saa väistyä edullisten hintojen tieltä.
Monet ovat jo maininneet Prestigen onnettomuuden. Näemmekö tulevaisuudessa tällaisia vakavia onnettomuuksia tavaroiden lastauksen ja purkamisen yhteydessä? Toinen suuri riski on, että itsekäsittely johtaa sosiaaliseen dumppaukseen.
Arvoisa komission jäsen, tähänkö te pyritte, kilpailuun sosiaalisen polkumyynnin avulla? En usko, että tämä on oikea tie. Meidän on varmistettava, että pakollinen lisensiointijärjestelmä otetaan käyttöön. Tästä syystä en todellakaan ole samaa mieltä väitteenne kanssa, sillä olen varma, että jokainen, jota koskevat tarkat lisensiointilait, kärsii myös kilpailunvääristymistä. Heidät hinnoitellaan ulos markkinoilta, ja villit satamat kehittyvät. On myös laivoja, jotka jo seilaavat mukavuuslipun alla, ja mukavuuslippu on merten kauhu.
Booth (EDD).
Arvoisa puhemies, satamatyöläiset ovat tänään osoittaneet parlamenttitalon edustalla mieltään tätä toimenpidettä vastaan. Minun piti taistella tieni kyynelkaasun läpi päästäkseni sisälle parlamenttirakennukseen. Uutena jäsenenä ajattelin, että tämä oli ehkä normaali käytäntö. Brysselissä on ennenkin osoitettu mieltä ja tullaan epäilemättä vastaisuudessakin monesti osoittamaan.
Tämä direktiivi ei kuitenkaan ole hyökkäys pelkästään satamatyöntekijöiden toiveita ja odotuksia vastaan vaan myös telakkayhtiöitä vastaan, jotka ovat investoineet voimakkaasti sataman laitteistoon ja infrastruktuuriin. Nämä ehdotetut säännöt vievät heidän liiketoimintansa sekasorron valtaan. Tästä syystä äänestimme ensimmäisessä käsittelyssä toimenpidettä vastaan. Nyt näemme joukon tarkistuksia, jotka ilmentävät parlamentin lähestymistapaa ja joilla pyritään hieman parantamaan jotain, joka on jo luonnostaan puutteellinen. Jos tämä parlamentti todella noudattaisi kansan toiveita, se hylkäisi direktiivin, mutta sitä se ei tee. Tämä jo osoittaa sen, minkä jo tiedämme: parlamentilla ei ole mitään tekemistä kansan toiveiden noudattamisen kanssa; sillä on oma asialistansa, jolla ei ole mitään tekemistä demokratian kanssa.

Cocilovo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, en ole samaa mieltä siitä näkökannasta, jonka mukaan parlamentti on pettänyt äänestäjät direktiiviä työstäessään. Tuen direktiiviehdotusta ja tasapainoa, jonka olemme saavuttaneet - emmekä vähiten parlamentin ansiosta.
Mielestäni markkinoiden avaamisella voi olla myönteinen vaikutus, ei pelkästään satamapalvelujen käytön osalta, mutta ainoastaan edellytyksin, jotka täsmennetään ja tuodaan esiin parlamentin tarkistuksissa: edellytyksenä on, että turvallisuudesta, ammattipätevyydestä, sopimukseen sovellettavista säännöistä ja sosiaalialan säännöistä sekä ympäristönsuojelusta pidetään tiukasti kiinni kaikkien yhtiöiden ja kaikkien erilaisiin satamapalveluihin liittyvien näkökohtien osalta.
Samoja periaatteita on sovellettava myös itsekäsittelyyn. En periaatteessa ole itsekäsittelyä vastaan, mutta siitä ei saa tulla tekosyytä erilaisten sosiaalisen dumppauksen muotojen edistämiselle taikka ammattipätevyydestä tai turvallisuudesta tinkimiselle. Tämä on avointa kilpailua.
Samoja periaatteita on sovellettava myös uusiin satamiin, jotta voidaan varmistaa yksityisten investointien saatavuus. Palveluja ja palvelujen tarjoajia koskeva suora valvonta on oltava mahdollista - ja se on erittäin suositeltavaa - mutta seuraavat jo mainitut näkökohdat on asianmukaisesti otettava huomioon: ammatillinen pätevyys, sopimukseen sovellettavat säännöt, sosiaalialan säännöt, ympäristönsuojelu ja turvallisuus. Ellei näitä näkökohtia oteta huomioon, niputamme yhteen asioita, jotka ovat niin kaukana toisistaan, etteivät ne ole meidän etujemme mukaisia eivätkä edistä niiden tavoitteiden saavuttamista, joihin me tällä direktiivillä pyrimme. Toivon, että parlamentin saavuttama tasapaino voidaan säilyttää.

Van Brempt (PSE).
Kiitoksia arvoisa puhemies. Hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen, olemme tänä iltapäivänä havainneet, että direktiiveillämme on vaikutusta Euroopan kansoihin. Olemme erityisesti havainneet, että satamatyöntekijät ovat vihaisia, erittäin vihaisia ja myös epätoivoisia. Miksi? Todennäköisesti sen takia, että heitä kuullaan liian harvoin täällä parlamentissa. Vielä todennäköisemmin kuitenkin sen takia, että he ovat kohdanneet kylmän ja liberaalin Euroopan, joka alistaa turvallisuuden, työturvallisuuden ja terveyden, sosiaaliasiat ja työpaikat sokealle liberalismille. Arvoisa komission jäsen, he ovat myös vihaisia helmikuussa 2001 tekemästänne ehdotuksesta, jossa veditte yhdellä kynänvedolla sosiaalisen peruskirjan heidän jalkojensa alta. Teille ei liene yllätys, ettette ole järin suosittu Belgiassa, ja olen yhä pahoillani siitä, ettei teillä ollut rohkeutta keskustella kasvotusten satamatyöntekijöiden kanssa esimerkiksi Antwerpenissa. Se olisi voinut olla valaisevaa. Meidän olisi parlamentissa pitänyt hylätä ehdotus heti ensimmäisen käsittelyn jälkeen eikä meidän ei olisi pitänyt tehdä siihen tarkistuksia. Useat kollegani ovat jo sanoneet minulle, ettemme halua sitä. Miksi emme sitten äänestyksessä hylänneet sitä? Jatkan taistelua tätä direktiiviä vastaan, äänestän sitä vastaan huomenna ja aion tehdä niin vastaisuudessakin. Vastustan direktiiviä, koska en vieläkään ymmärrä, mikä direktiivin taikka edes sen tarkistetun muodon tuoma lisäarvo on, vaikka myönnän kyllä, että se oli tarkistetussa muodossaan paljon aiempaa parempi.
Kerron teille Jarzembowski, miksi satamatyöntekijät lakkoilevat. He lakkoilevat luonnollisesti siitä syystä, että jos sallitte itsekäsittelyn jossain toisessa maassa, teidän on välittömästi hyväksyttävä se myös omassa maassanne näiden pyhien kilpailusääntöjen takia, ja tästä syystä vastustan sitä yhä. Toivon, että voimme äänestyksessä hylätä ehdotuksen, mutta pelkään pahoin, ettemme kykene siihen. Tästä syystä toivon, että siihen tehdään merkittäviä tarkistuksia: itsekäsittely direktiivistä pois ja pakollinen lisensiointijärjestelmä direktiiviin mukaan. Minulle selvisi tänään, että olemme parempia turvaamaan tätä parlamenttia poliisivoimin kuin turvaamaan Euroopan sosiaalista järjestelmää.

Pohjamo (ELDR).
Arvoisa puhemies, tässä keskustelussa on syytä muistuttaa, että intermodaalisen liikenteen solmukohtina satamilla on keskeinen merkitys koko unionin liikennepolitiikassa. Satamien tehokkuutta on parannettava koko unionin alueella sopimalla reunaehdot tasapuoliselle kilpailulle niin satamissa kuin niiden välilläkin. Komission ehdotus ja tämä käsittelyssä oleva kompromissi ovat varovainen alku tälle työlle.
Pari huomiota valiokunnan esityksen sisällöstä: Toimilupien voimassaoloajat ovat mielestäni liian pitkiä, ja itse käsittelyn osalta lopputulos on vain pieni askel eteenpäin. Pidemmällekin olisi voitu mennä ottaen huomioon valiokuntamme vaatimukset sosiaalisen dumppauksen torjumiseksi. Joka tapauksessa tämä direktiivi on askel oikeaan suuntaan ja Jarzembowski ansaitsee kiitokset sitkeästä työstään tässä vaikeassa asiassa.

Laguiller (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, kilpailua ja voiton tavoittelua hinnalla millä hyvänsä, näitä asioita, jotka haluatte tuoda satamapalvelujen hallintoon, sovelletaan jo merenkulun alalla. Tämä on johtanut ekologisiin katastrofeihin, kuten Erikan ja Prestigen onnettomuudet osoittavat, ja siihen, että palkataan merimiehiä, joiden palkat ovat 10 kertaa pienemmät kuin eurooppalaisten merimiesten palkat. Kun puhutte satamapalveluiden kustannusten pienentämisestä, tiedämme, että tarkoitatte palkkojen pienentämistä, työpaikkojen vähentämistä, työtahdin tiivistämistä sekä työehtosopimusten mukaisten sosiaaliturvan ja palkkaturvan heikentämistä.
Tästä syystä vastustamme tätä eurooppalaista direktiiviä ja vaadimme, että satamat ja satamapalvelut, jotka hyödyttävät koko yhteiskuntaa, kuuluvat vastedes julkisten palveluiden piiriin. Emme hyväksy sitä, että satamatyöntekijät laitetaan kilpailemaan keskenään asemansa tai kotimaansa perusteella, sillä siitä olisi kaikille haittaa. Kaikilla satamassa työskentelevillä on oltava samat palkka- ja sosiaaliturvaehdot, jotka on sovitettava parhaiden ehtojen mukaisiksi.
Piiritystilaan joutuneen parlamentin edessä mieltään osoittaneista satamatyöntekijöistä, joita vastaan käytettiin vesitykkejä ja kyynelkaasua, haluaisin teidän arvoisa puhemies vakuuttavan meille, että tänä iltapäivänä pidätetyt satamatyöntekijät, jotka olivat sitoneet itsensä Euroopan parlamentin pihalla, on todellakin vapautettu.

Dhaene (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, myös minä toivotan tervetulleiksi puhujakorokkeelle satamatyöntekijöiden edustajat, jotka ovat päässeet sisään. Tänään minusta tuntuu hieman siltä, että olen keskiaikaisessa linnoituksessa. Mitä voin lisätä minuutin aikana? Niin paljon on jo sanottu, mutta tänä iltapäivänä minulla oli toinen kokous joidenkin satamatyöntekijöiden ammattiliittojen edustajien kanssa, ja heidän viestinsä teki minuun vaikutuksen. Tämä direktiivi tuo mukavuuslippusatamat meitä lähemmäksi. Tällä direktiivillä järjestetään Euroopan satamien välistä sosiaalista kilpailua, joka johtaa sosiaaliseen dumppaukseen ja ajan mittaan myös satamatyöntekijöiden sääntönä Belgiassa tuntemamme säännön kumoutumiseen. Kukaan ei ole pyytänyt sitä. Eurooppa on ilmeisesti sorkkarauta, jota joissakin maissa käytetään, kun ongelmiin käydään käsiksi. Itsekäsittelyn sallimisella ilman etukäteen myönnettävää pakollista lisenssiä on myös muita kielteisiä vaikutuksia, kuten täällä on jo mainittukin: turvallisuuden heikkeneminen ja ympäristökatastrofeihin merillä liittyvät ongelmat. Muuta emme tarvitsekaan. Ryhmäni ja minä äänestämme sen takia itsekäsittelyä vastaan ja satamatyöntekijöiden sosiaaliturvan puolesta, ja toivon, että jotkut sosiaalisesti valveutuneet kollegat PPE-DE-ryhmästä äänestävät samalla tavalla.

Smet (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minusta luonnollisesti tuntuu siltä, että Dhaenen vetoomus sosiaalisesti valveutuneille kollegoille PPE-DE-ryhmässä oli osoitettu henkilökohtaisesti juuri minulle, koska olen yksi heistä. Haluan käsitellä vain yhtä kohtaa, nimittäin pakollista lisensiointijärjestelmää. Kuten direktiivissä nyt todetaan, jäsenvaltioille on annettu valtuudet päättää, soveltavatko ne lisensiointijärjestelmää vai eivät. Näin ollen ne voivat valita omasta puolestaan. Toisin sanoen jäsenvaltiot ja satamaviranomaiset voivat vapaasti päättää, ottavatko ne käyttöön tämänkaltaisen pakollisen järjestelmän. Samalla me olemme kuitenkin luomassa tähän direktiiviin - enkä, arvoisa komission jäsen, ymmärrä tätä - ylimääräisen kilpailua vääristävän tekijän. Se, mitä tulee tapahtumaan, on, että yksi satama noudattaa pakolliseen lisensiointiin liittyviä sääntöjä ja voi määrätä muun muassa työntekijöiden ammatillista pätevyyttä, sosiaalisia oloja, turvallisuutta, sataman taloudellista kehitystä koskevia tiukkoja ehtoja kun taas jokin toinen ei näin tee. Tämä vääristää väistämättä satamien keskinäistä kilpailua.
Tästä syystä jäsenvaltioille on jätetty oikeus päättää, tekevätkö ne näin. Tarkistustani ja myös muiden esittämiä tarkistuksia, jotka koskevat pakollisen lisensiointijärjestelmän käyttöönottoa, ei otettu käsiteltäväksi parlamentin valiokunnassa työjärjestyksen 80 artiklan nojalla. Minulle on sittemmin kerrottu, että parlamentin puhemies voi nyt kuitenkin ottaa nämä tarkistukset käsiteltäväksi uusien näkökohtien vuoksi, joihin Bouwman on viitannut. Jos näin on, äänestän tarkistusten puolesta. Tuen pakollisen lisensiointijärjestelmän käyttöönottoa, koska kannatan sitä, että kaikilla satamilla on tasapuoliset kilpailuolosuhteet.

Izquierdo Collado (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tällä direktiivillä ja tällä ehdotuksella on todellakin oma luonteensa. Aloittakaamme joistakin esittelijän kannoista, jotka ovat asteittain muuttuneet ja joita tällä hetkellä muutetaan parlamentin omassa äänestyksessä. Ensinnäkin minun on onniteltava esittelijää siitä, että hän on tehnyt velvollisuutensa, eli puolustanut parlamentin kantaa eikä hänen omaa alkuperäistä kantaansa.
Lisäksi nämä neuvottelut ovat auttanut meitä ymmärtämään, että parlamentin on kunnioitettava komission yksinomaista lainsäädännöllistä aloiteoikeutta. Jotkin parlamentin jäsenet ovat yrittäneet esittää lakialoitteita onnistumatta siinä kuitenkaan, mikä on mielestäni hyvä asia, sillä kaikkien on kunnioitettava toistensa toimivaltuuksia.
Tällä direktiivillä on tarkoitus luoda eurooppalainen liikennealue, mikä on ehdottoman tärkeää, koska maakohtaisesti hallinnoidut alueet eivät tällä hetkellä toimi. Tällä direktiivillä, joka sisältää markkinoiden avaamista koskevan ehdotuksen, pyritään elvyttämään erittäin ympäristöystävällistä liikennöintitapaa. Tähän asti meriliikenne on öljynkuljetuksia ja vaarallisten aineiden kuljetuksia lukuun ottamatta ollut toissijaista, mutta meriliikenteellä voidaan parantaa eurooppalaista liikennöintiä ympäristöystävällisyyden, ruuhkien ja turvallisuuden osalta.
Olemme jo saaneet kokemuksia pääsystä muiden liikennöintimuotojen markkinoille, eikä tästä ole aiheutunut draamoja eikä traumoja. Tästä syystä muiden liikennöintimuotojen hallintokapasiteetti on parantunut. On totta, että direktiivissä tällä hetkellä esitetyissä ehdotuksissa ei ole kyse työpaikkojen vähentämistä satamissa. Kyse on työntekijöiden lukumäärän lisäämisestä satamissa niin, että samalla työntekijöiden työnteko tehostuu. On myös unohdettava mielikuva siitä, että markkinoiden vapauttaminen ja turvallisuuden heikkeneminen kulkevat käsi kädessä. Lentoliikenne on kuljetusmuoto, jossa turvallisuus on elintärkeä tekijä, eikä kukaan voi väittää, että lentoliikenteen vapauttaminen vähentäisi turvallisuutta.
Arvoisa puhemies, emme saa unohtaa myöskään sitä, että parlamentti on tehnyt paljon työtä lähentääkseen kantaansa teidän kantaanne. Sovinnon eleenä teidän on nyt vastavuoroisesti lähennettävä kantojanne itsekäsittelystä ja luotsauksesta meidän kantoihimme.

Seppänen (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, minä tuon terveisiä suomalaisten satamien työntekijöiltä, jotka osaavat kuormata ja purkaa laivoja ammattimaisesti ja pätevästi. He lähettävät sellaisia terveisiä, että nyt käsiteltävänä oleva esitys on hylättävä. Sen myötä myös ahtaustöistä tulisi "mukavuuslipputöitä". Niitä suorittaisivat henkilöt, jotka purjehtivat mukavuuslippumaiden aluksilla ja joilla ei ole sellaista erityistä ammattitaitoa, jota pohjoisen vaikeissa lumi- ja jääolosuhteissa tarvitaan kaikkien muidenkin satamatyöntekijöiden työturvallisuuden takaamiseksi.
Meillä on karvaita kokemuksia siitä, miten mukavuuslippulaivat uhmaavat työehtoja, työsuojelua ja ympäristönsuojelua koskevia normeja. Varustamot yrittävät nyt kilpailun valheellisen kaavun suojassa ulottaa merimiesten työn riiston merenkulusta myös satamiin. Sitä ei pidä hyväksyä kilpailun lisäämisen varjolla. Sekä satamien työnantaja- että työntekijäjärjestöt ovat yksimielisiä siitä, että kilpailu ei tällä direktiivillä lisäänny. Lisääntyy vain taloudellinen ja sosiaalinen dumppaus.

Ortuondo Larrea (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, vapaa pääsy satamapalveluiden markkinoille ja tasapuoliset mahdollisuudet ovat unionin perussopimusten vaatimuksia, ja tässä mielessä on tärkeää, että saatavilla on luotettavaa tietoa sen sääntelemiseksi ja valvomiseksi, ettei yksikään jäsenvaltio myönnä tukea satamilleen, koska tämä vaarantaisi yhteisön eri satamien välisen vapaan kilpailun.
On kuitenkin asioita, joiden yksinomaisena sääntelijänä unionin ei pitäisi toimia. Jäsenvaltioilla ja alan toimivaltaisilla perustuslaillisilla elimillä on jatkossakin oltava valtuudet sisällyttää omat erityissääntönsä palvelujen tarjoamista koskeviin tarjouskilpailuihin ja niiden työntekijöiden suojeluun, joita asia koskee. Lisäksi koska luotsaus sekä aluksen kiinnittäminen laituriin ja sen irrottaminen laiturista ovat pakollisia palveluja, niitä ei pitäisi sisällyttää yhteisön direktiiviin, vaan niiden sääntely on jäätävä asianomaisten satamaviranomaisten vastuulle sanotun kuitenkaan rajoittamatta eurooppalaisten sosiaalisten olojen noudattamista.
Lentoasematkin olisivat kaaostilassa, jos niillä olisi useampia lennonvalvonnasta vastaavia yrityksiä, myös satamilla on oltava yksi luotsauksesta vastaava yritys ja yksi alusten kiinnittämisestä laituriin ja niiden irrottamisesta vastaava yritys, ja itsekäsittely pitäisi sallia vain siinä tapauksessa, että sen suorittaa oma laivalla työskentelevä vakinainen henkilöstö, joka on saanut asianmukaisen koulutuksen ja jolla on tehtävän suorittamiseen riittävät tiedot, jotta turvallisuus ei vaarannu.

Grönfeldt Bergman (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, jäsen Jarzembowski, Euroopan teollisuus tarvitsee tehokasta meriliikennettä. Juuri tätä tavoitetta tällä satamapalvelujen markkinoille pääsyä koskevalla direktiiviehdotuksella, siinä muodossa kuin se on neuvoston yhteisessä kannassa, on mahdollisuus edistää. Jos nämä monet aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan toisessa käsittelyssä ehdottamat tarkistukset hyväksytään, niillä valitettavasti ratkaisevasti heikennetään direktiivin mahdollisuuksia tehostaa meriliikennettä.
Tämä pätee erityisesti 4 artiklan 9 kohtaa koskevaan tarkistukseen, jolla direktiivistä poistetaan säännös, jolla annetaan teollisuudelle mahdollisuus käyttää omaa vakinaista maissa toimivaa henkilökuntaa. Jos tämä tarkistus hyväksytään, tulevaisuudessa myös tavaralähetyksen omistajia estetään lastaamasta aluksia omaa ammattitaitoista ja valtuutettua henkilöstöä käyttäen sekä omin laittein. Jos tämä ja muut tarpeettomat ja tarpeettoman yksityiskohtaiset tarkistukset hyväksytään, satamainfrastruktuurit pysyvät vanhentuneina meriliikenteen kilpailukyvyn kustannuksella.
Me Ruotsin kokoomuspuolueessa uskomme lisäksi, että kaikkien satamapalvelujen, myös luotsauspalvelujen, pitäisi kuulua direktiivin soveltamisalaan, koska tämä olisi myönteinen asia Euroopan kaupan sekä tehokkaan, turvallisen ja kilpailukykyisen merenkulkuteollisuuden kannalta sekä antaisi paremmat mahdollisuudet siirtää rahdinkuljetus teiltä vesille. Monet haluavat tämän toteutuvan mutta erittäin harvat työskentelevät sen toteutumisen edistämiseksi. Yksi askel oikeaan suuntaan olisi hylätä kaikki tarkistukset, joilla rajoitetaan kilpailua, ja tukea niitä, joilla todella on tarkoitus edistää sitä. Juuri näin toivoisin parlamentin toimivan.

Vlasto (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, komissio ehdotti meille oikeuskehystä, joka takaa kilpailusääntöjen noudattamisen ja taloudellisten vapauksien kunnioittamisen, jotta voitaisiin varmistaa satamapalveluiden markkinoille pääsyn vapaus. Periaatteessa aloitetta voidaan pitää rakentavana, mutta Euroopan merillä viime vuosina tapahtuneiden suuronnettomuuksien takia olette varmasti samaa mieltä, että on valvottava sitä, että hyväksytyssä lainsäädännössä otetaan huomioon meriturvallisuuteen liittyvät vaatimukset.
Tästä syystä on tärkeää, että hyväksytyssä tekstissä kutakin satamapalvelua on tarkasteltava omana palveluna. Ensimmäisessä käsittelyssä esitin kaksi tarkistusta, joilla oli tarkoitus jättää luotsauspalvelut sekä aluksen kiinnittämistä laituriin ja sen irrottamista laiturista koskevat palvelut direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Parlamentti hyväksyi tarkistukset, mihin olen tyytyväinen. Toisessa käsittelyssä esittelijämme Jarzembowski ehdotti uudelleen, että luotsauspalvelut jätetään direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, mutta neuvosto ei ottanut ehdotusta käsiteltäväksi. Pyydän näin ollen, että äänestämme sen puolesta, että luotsauspalvelut jätetään direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, jotta olisimme johdonmukaisia ensimmäisessä käsittelyssä suorittamamme äänestyksen kanssa ja jotta luotsit voisivat jatkossakin edistää yhteisön satamien ympäristönsuojelua ja turvallisuutta.
Alusten kiinnittämistä laituriin ja niiden irrottamista laiturista koskevien palvelujen jättämisestä direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle haluan sanoa, että mielestäni olisi parempi vaihtoehto, ettei näitä palveluja vapautettaisi, sillä ne ovat myös yksi satamien turvallisuuteen vaikuttava tekijä. Toimivaltaiset viranomaiset voisivat hyväksyä kilpailulle avaamisen jonkin verran helpommin, jos direktiivin joitakin kohtia, kuten itsekäsittelyä muotoiltaisiin uudestaan. Valitessaan itsekäsittelyn laivanvarustajan on huolehdittava siitä, että itsekäsittelyä harjoitetaan koko lastauksen ajan. Meidän on vältettävä sellaisen säännöksen antamista, jolla mahdollistetaan à la carte -järjestelmä. Tästä syystä kehotan teitä, hyvät kollegat, äänestämään tarkistuksen 13 puolesta, jonka tarkoituksena on rajoittaa itsekäsittely merenkulkumiehistöön.

De Palacio
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää kaikista näkökannoista huomautuksista, myös niistä, joissa torjutaan komission ehdotus. Pidän tärkeänä, että asioista voidaan keskustella ja että te voitte esittää perusteluja. On kuitenkin kysymyksiä, joita haluan hieman selventää, koska kuultuani joitakin täällä esitettyjä asioita minusta tuntuu, että puhumme eri teksteistä.
Ensinnäkin yleisesti ottaen, haluammeko merenkulkualallemme kilpailukykyisen liikennejärjestelmän, joka voitaisiin kytkeä yhdistettyjen kuljetusten verkkoon ja joka voisi olla vaihtoehto maantieliikenteelle? Kyllä vai ei?
Toiseksi tässä on kyse puhtaasti ideologiasta. Jotkut teistä luulevat, että monopoli on ideaalitilanne. Hyvät parlamentin jäsenet, mielestäni terveeseen kilpailuun panostaminen on periaatteessa parempi vaihtoehto kuin monopolitilanne. Kyse on ennen kaikkea ideologisesta kysymyksestä. Näin ollen näyttäisi siltä, että asiat olisivat pikemminkin yhteen suuntaan kallellaan kuin toiseen. On totta, että on asioita, alueita ja markkinasegmenttejä, joilla pienen koon vuoksi ei voi olla useampia toimijoita. Mutta kun on kilpailua, asiat sujuvat paremmin. Palvelun laatu on parempaa, hinnat alhaisemmat ja kilpailukyky on parempi.
Arvoisat parlamentin jäsenet, meidän lentoliikennealamme, kuten äsken jo tuli esiin, ei näytä kärsineen sen takia, että olemme tuoneet alalle kilpailua. Tämä parlamentti haluaa lisätä kilpailua rautatieliikenteen alalla ja on äänestänyt asian puolesta enemmistöllä. Nyt keskustelemme kilpailun tuomisesta myös suurten satamien satamapalveluihin.
Hyvät parlamentin jäsenet, jotkut sanovat, että turvallisuus uhrataan, ja perustavat väitteensä Prestigeen. Mitä tekemistä tällä on Prestigen kanssa? Hyvät parlamentin jäsenet, ei yhtään mitään. Sillä ei ole mitään tekemistä Prestigen kanssa. Olen pahoillani, mutta ne ovat kaksi täysin eri asiaa. Sitä paitsi kukaan ei vaadi heikentämään turvallisuutta. Tästä syystä luotsauksessa ja aluksen kiinnittämisessä laituriin ja sen irrottamisessa laiturista ja kaikissa tämänkaltaisissa asioissa sekä myös lastauksessa sovelletaan erityisiä varotoimenpiteitä. Joidenkin mielestä satamaviranomaiset, jotka tuntevat asian parhaiten, voivat säännellä omalta osaltaan edellytyksistä, esimerkiksi todistuksesta taikka todistetusta asiantuntemuksesta. Annamme satamaviranomaisten tutkia tätä näkökohtaa, koska ne tuntevat paremmin kunkin eurooppalaisen sataman tilanteen.
Hyvät parlamentin jäsenet, haluan sanoa, että tämä on ehdotus liikenteen edistämiseksi yleisesti ottaen ja ehdotus työpaikkojen luomiseksi satamiimme, jotta satamamme olisivat kilpailukykyisempiä, jotta niissä olisi enemmän toimintaa ja jotta ne voisivat tehdä yhteistyötä Euroopan unionin talouskehityksen edistämiseksi. Juuri tähän pyrin liikennealalla, satamissa, muilla liikennealan sektoreilla sekä energia-alalla. Tämä on yksinkertaisesti se asia, joka on Lissabonin hengen taustalla.
Kyse on todellakin perusteellisesta ehdotuksesta, ja olemme ehdottaneet eurooppalaista mallia.
Nyt siirryn käsittelemään toista esiin tuotua kysymystä, joka on sosiaalinen dumppaus. Hyvät parlamentin jäsenet, kukaan ei halua sosiaalista dumppausta, ei todellakaan kukaan. Haluamme lisää työpaikkoja, jotta satamissamme olisi enemmän toimintaa, sekä asianmukaiset sosiaaliset takuut ja olot. Eurooppalainen malli on juuri se malli, joka tuo mukanaan kilpailun säilyttäen samalla sosiaaliset normit ja takuut. Tämä on eurooppalainen malli, joka tarkoittaa säänneltyä vapauttamista mutta joka ei tarkoita todellista vapauttamista. Vaikka vapauttaminen ja sääntely vaikuttavat periaatteessa olevan ristiriidassa keskenään, pystymme kuitenkin Euroopassa yhdistämään kaksi asiaa eli markkinoiden edut ja yhteisvastuullisuuden järjestelmän takuut. Hyvät parlamentin jäsenet, näin me juuri toimimme.
Hyvät parlamentin jäsenet, kerron teille kaksi asiaa. Ensimmäiseksi puhun siitä, mitä tarkoittaa itsekäsittely. Direktiivin 9 artiklan mukaan itsekäsittely on tilanne, jossa yritys voi tuottaa itselleen omaa vakinaista maissa toimivaa henkilöstöään ja/tai merenkulkumiehistöä ja omia laitteitaan käyttäen satamapalveluja. Yritys ei direktiivin mukaan saa käyttää itsekäsittelyssä tilapäistä työvoimaa eikä kyseistä toimea varten värvättyä työvoimaa.
Avainasia on, että puhumme nyt vakituisesta henkilöstöstä. Vakituisen henkilöstön ohella haluan muistuttaa teitä, että 13 artiklan 2 kohdassa todetaan, että kansallisia työllisyyttä ja sosiaalisia näkökohtia on noudatettava ja ettei sosiaalista dumppausta saa harjoittaa. Hyvät parlamentin jäsenet, olkaa hyvät ja lukekaa, mitä lopullisessa tekstissä sanotaan. Mielestäni teksti on täysin selkeä.
Mielestäni on syytä pohtia, mitä olemme tekemässä. Emme pyri laskemaan turvallisuustasoa, harjoittamaan sosiaalista dumppausta tai muuta vastaavaa. Jos pelkonne vapauttamista kohtaan olisi perusteltu, esimerkiksi Ryan Air tai Virgin eivät voisi liikennöidä, ja meillä olisi valtionmonopoleja, ja käsittääkseni useampi kuin yksi teistä käyttää Ryan Airiä ja Virginiä. Niin minäkin teen. Katsotaan, pääsemmekö asiasta sopuun. Emme ole päätyneet laskemaan Euroopan lentoliikenteen turvallisuustasoa. Emme väitä sellaista, mikä ei pitäisi paikkansa. Minulle on kerrottu, että parlamentin edessä on osoitettu mieltä. Olettehan te parlamentin jäsenet poliitikkoja, niin minäkin. Meidän on kuunneltava kaikkia ihmisiä, mutta puhukaamme totta. Kukaan ei ole ehdottamassa sosiaalista dumppausta. Puhumme päinvastoin sosiaalisten normien ja työoloja koskevien vaatimusten takaamisesta sekä vakituisesta henkilöstöstä emmekä tilapäisistä työntekijöistä. Jos käsittelemme vain laivalla työskenteleviä henkilöitä, lähestymistapamme on tällöin väärä. Mielestäni laivalla ja maissa työskentelevää henkilöstöä on kohdeltava samalla tavalla.
Kolmas asia, johon te hyvät parlamentin edustajat olette jälleen kiinnittäneet huomiota, on satamien välinen kilpailu. Totta kai kyse on satamien välisestä kilpailusta. Meidän on varmistettava, ettei kilpailu ole epäreilua. Tästä olen samaa mieltä teidän ja erityisesti esittelijä Jarzembowskin kanssa. Tältä osin pyrimme löytämään tarkistukseen 10 sanamuodon, jolla sitä voitaisiin selventää entisestään perustamissopimuksen meille antamissa rajoissa ja marginaaleissa, ja perustamissopimusta emme luonnollisestikaan voi tällä tekstillä muuttaa.
Lopuksi haluan puhua Savaryn esiin ottamasta kysymyksestä, joka koskee oikea-aikaisuutta. Savary sanoi, että meidän pitäisi tehdä jotain aivan muuta. Katsokaas merenkulkualan ongelmien ja meriturvallisuuden osalta tämä parlamentti on komission ja neuvoston tavoin tehnyt paljon työtä parantaakseen merenkulun turvallisuutta, ja tiedämme ja te hyvät parlamentin jäsenet tiedätte myös, että jos ehdottamamme säännöt olisivat olleet voimassa, olisimme todennäköisesti voineet välttää viimeksi sattuneen onnettomuuden. Voimme vieläkin parantaa tilannetta ja näin aiomme tehdäkin. Älkäämme kuitenkaan sanoko, että olemme aloittaneet satamista, koska se ei ole totta. Päin vastoin, satamat ovat asialistallamme viimeisenä kohtana.
Meillä on erittäin vakava liikenneongelma Euroopassa ja meidän on etsittävä vaihtoehtoisia ratkaisuja maantieliikenteelle ja rautatieliikenteelle eli maitse tapahtuvalle liikenteelle. Laajentuneessa Euroopassa, jossa myös etäisyydet kasvavat, merenkulkusektorilla on paljon paremmat mahdollisuudet. Laajentuneessa Euroopassa on paljon järkevämpää harjoittaa eurooppalaista kabotaasiliikennettä. Jotta voisimme harjoittaa kabotaasiliikennettä ja jotta se olisi todella kilpailukykyistä muiden liikennejärjestelmien eli maakuljetusten kanssa, meillä on oltava tehokkaat satamapalvelut. Siihen me juuri jälleen pyrimme tuomalla suurten satamien välille kilpailua - ja korostan - säänneltyä kilpailua antamalla sosiaaliset takuut ja turvallisuustakuut. Juuri tällainen on eurooppalainen malli.
Puhemies. -
Kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
KIRJALLINEN LAUSUMA (120 ARTIKLA)

Miranda (GUE/NGL)
Olen syvästi pahoillani siitä, että neuvosto ja parlamentti ovat päättäneet olla kuuntelematta niiden tuhansien työläisten vastalauseita, jotka kaikkialla Euroopassa ovat nousseet vastustamaan tätä direktiiviehdotusta ja jotka tänään osoittavat mieltään Strasbourgissa.
Neuvoston hyväksymä yhteinen kanta satamapalveluiden markkinoille pääsystä antaa aihetta seuraaviin huomautuksiin:
"Itsekäsittely" voi heikentää työllisyyttä sekä satamatyöntekijöiden sosiaalisia oloja, koska se ei ole jäsenvaltioiden voimassa olevan lainsäädännön ja työehtosopimusten mukaista toimintaa
"Itsekäsittely" on vastoin Kansainvälisen työjärjestön yleissopimusta nro 137, joka koskee alan työllisyyden vakautta, alan sopimustyöntekijöitä työllistämällä ansaittujen tulojen tasapainoa ja oikeutta työnsaantiin satamissa
"Itsekäsittely" rikkoo Portugalin perustuslakiin kiinteästi kuuluvaa periaatetta, jonka mukaan työntekijäjärjestöjä on kuultava etukäteen
"Itsekäsittely" on vastoin meriturvallisuuden parantamista koskevia tavoitteita, sillä siinä annetaan satamien ulkopuolisille yrityksille, joilla ei sataman ulkopuolella toimimisen takia ole perusteellista tuntemusta satamien erityispiirteistä, mahdollisuus tarjota meriteknisiä palveluja ja käsitellä lastia.

Puhemies.
 Esityslistalla on seuraavana teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi liikenteen biopolttoaineiden ja muiden uusiutuvien polttoaineiden käytön edistämisestä [12695/1/2002 - C5-0585/2002 - 2001/0265(COD)] (Esittelijä: María del Pilar Ayuso González).

Ayuso González (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, viimeinkin olemme päässeet sopimukseen ja tämä direktiivi voidaan hyväksyä. Voimme siis tarjota vakaan viitekehyksen biopolttoaineisiin sijoittaville yrityksille.
Haluan erityisesti ilmaista kiitokseni eri esittelijöiden - parlamentin jäsenten Rothen, Kronbergerin ja Cleggin - erinomaisesti sujuneesta yhteistyöstä. Luotan siihen, että me kaikki kannatamme tätä direktiiviä keskiviikon äänestyksessä.
Lopullinen teksti ei ole sellainen kuin parlamentti olisi toivonut. Ensimmäisessä käsittelyssä se nimittäin toivoi pakottavien tavoitteiden asettamista. Olemme kuitenkin osoittaneet huomattavaa joustavuutta päästäksemme lähemmäksi neuvoston kantaa, mikä näkyy yhdeksässä nyt tehdyssä tarkistuksessa. Kaikista tarkistuksista haluan korostaa sitä, jossa mainitaan syyt, joiden takia tietyllä jäsenvaltioilla voi olla poikkeavat tavoitteet. Pyytäisinkin komissiota ystävällisesti varmistamaan, että direktiivin 4 artiklaa noudatetaan.
Arvoisa komission jäsen, onnittelen teitä tästä toisesta direktiivistä, jolla on tarkoitus edistää ympäristöä kunnioittavia vaihtoehtoisia ja uusiutuvia energiamuotoja. Olen kuitenkin todella pahoillani, etten voi samalla tavalla onnitella muita komission jäseniä. He eivät nimittäin suostu ehdottamaan muihin toimintatapoihin liittyviä yhdenmukaisia toimenpiteitä, joilla helpotettaisiin tämän direktiivin noudattamista.
Viittaan erityisesti ympäristöasioiden pääosastoon, jonka on ollut jo vuodesta 1998 lähtien määrä laatia biopolttoaineita ja sidonnaisajoneuvoja koskevat tekniset laatuvaatimukset, kuten direktiivissä 98/70/EY säädetään. Laatuvaatimusten määrittely on todella kiireellinen asia ja jostain selittämättömästä syystä tilaisuutta niiden laatimiseen ei käytetty mainitun direktiivin 98/70/EY tarkistamisen yhteydessä.
Kaikki viittaa siihen, että meidän on odotettava tarkkojen laatuvaatimusten määrittelyä vuoteen 2005 asti, jolloin kyseistä direktiivi tarkistetaan. Toivon, ettemme joudu odottamaan niin pitkään, vaan että ongelma ratkaistaan jo aiemmin. Biopolttoaineisiin ei nimittäin voida soveltaa mitään laatustandardeja ellei laatuvaatimuksia ole vahvistettu. Tämä merkitsee selvää tyhjiötä kaupan pidettyjen polttoaineiden laadun kannalta.
On paradoksaalista, että ympäristöasioiden pääosasto laatii ehdotuksia kaikenlaisten polttoaineiden rikkipitoisuuksien vähentämiseksi, muttei tee elettäkään edistääkseen vaihtoehtoisten polttoaineiden kaupan pitämistä, vaikka niiden päästöt ovat vähäisemmät eivätkä ne sisällä rikkiä ollenkaan.
Maatalouden pääosasto taas on hiljattain esitellyt yhteistä maatalouspolitiikkaa koskevan väliarvioinnin, jossa määritellään energiaviljelmien tuen määräksi 45 euroa hehtaaria kohti. Tuki on merkittävästi matalampi kuin muille viljelmille maksettava tuki. Taatuksi enimmäispinta-alaksi taas määritellään täysin riittämättömät puolitoista miljoonaa hehtaaria koko Euroopan unionissa. Lisäksi ehdotetaan, että 10 prosenttia viljelymaasta on oltava jatkuvasti kesannolla, eikä kesantoalueilla saa kasvattaa energiaviljelmiä niin kuin tähän asti.
Käsittelemämme aihe on monella tavalla hyödyllinen, muun muassa päästöjen vähentämisen, öljypohjaisten tuotteiden korvaamisen ja maaseudun kehittämisen kannalta. Ei voida hyväksyä, että yhteisön toimintatavat ovat näin räikeällä tavalla keskenään epäyhtenäiset. Yhdysvalloissa, Brasiliassa ja Etelä-Amerikassa hallitukset tukevat biopolttoaineita määrätietoisesti ja johdonmukaisesti.
Direktiivissä esitetyt päämäärät ovat kunnianhimoisia, mutta niihin on mahdollista päästä. Komission ehdottamassa toimintasuunnitelmassa vaihtoehtoisille polttoaineille asetetaan 20 prosentin tavoite vuoteen 2020 mennessä. Monet voivat ajatella, että tavoite on epärealistinen, mutta niin ajateltiin myös kaksi vuotta sitten annetusta uusiutuvien energiamuotojen edistämistä koskevasta direktiivistä. Siinä asetettiin selvät aikarajat ja tavoitteet ja jatkettiin tukijärjestelmien soveltamista. Vastakkaisista mielipiteistä huolimatta uusiutuvien energiamuotojen kasvu on ollut hämmästyttävää.
Nyt käsittelemämme direktiivi suuntaa tulevaisuuteen ja raivaa tietä muiden polttoaineiden ja tekniikoiden kehittämiselle. Olen täysin vakuuttunut siitä, että jos toimimme päättäväisesti ja solidaarisesti, voimme luoda biopolttoaineille markkinat ja varmistaa niiden kilpailukyvyn tulevaisuudessa. Pyydänkin parlamenttia tukemaan mietinnön hyväksymistä ensi keskiviikkona. Luotan siihen, että neuvosto pääsee mahdollisimman pian sopimukseen energian verotusta koskevasta direktiivistä.

De Palacio
Arvoisa puhemies, haluan ihan aluksi kiittää esittelijää Ayuso Gonzálezia siitä, miten tarkkaan ja huolellisesti hän on mietinnön laatinut. Haluan myös kiittää teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan jäseniä siitä, miten tarkkaan he ovat tutkineet mietinnön. Kiitän myös koko parlamenttia siitä, että se on alusta lähtien osoittanut tukevansa kysymystä.
Jos direktiivi hyväksytään, saamme tarkan lainsäädännön, jolla voidaan vähentää kasvihuonekaasupäästöjä myös liikenteen alalla.
Direktiivistä on lisäksi hyötyä energian huoltovarmuuden kannalta, ja se voi myös osaltaan lisätä työpaikkojen määrää maaseudulla.
Jos pääsemme sopuun tästä ehdotuksesta ilman sovittelumenettelyyn turvautumista, hälvennämme samalla neuvoston jäsenillä vielä mahdollisesti olevat epäilyt biopolttoaineiden verokevennyksiä koskevia komission ehdotuksia kohtaan. Kuten tiedättekin, ehdotus on nyt osa energian verotuksesta annettavaa puitedirektiiviä, ja viimeaikainen edistyminen on mielestäni ollut todella rohkaisevaa. Toivomme, että neuvosto hyväksyy ehdotuksen ja että se tulee voimaan pian.
Komissio hyväksyy kaikki ehdotetut tarkistukset, mutta haluaisin sanoa muutaman sanan tarkistuksesta 2 hieman myöhemmin.
Käsittelen aluksi tarkistusta 8, joka on tarkistuksista tärkein. Koko prosessin ajan komissio on kannattanut pakottavien tavoitteiden mukaan ottamista. Mielestämme teollisuudelle voitaisiin näin välittää selkeä viesti siitä, että olemme tosissamme biopolttoaineista tekemämme ehdotuksen kanssa.
Olen kuitenkin sitä mieltä, että neuvoston yhteisessä kannassa todella huolellisesti laadittu menettelytapa esittelijän ehdottamine tarkistuksineen on vakaa perusta toiminnalle. Sen perusteella neuvosto ja parlamentti voivat päästä keskenään sopimukseen.
Jäsenvaltioiden on nyt ensimmäistä kertaa laadittava biopolttoaineita koskevat tavoitteensa. Tavoitteiden on oltava direktiivin säännösten mukaiset, eli 2 prosenttia vuoteen 2005 mennessä ja 5,75 prosenttia vuoteen 2010 mennessä. Tämä tarkoittaa polttoaineiden käytön yleistä lisäämistä kussakin jäsenvaltioissa. Tavoite on korkealla mutta kuitenkin realistinen, kuten esittelijä jo aiemmin totesikin. Jos jäsenvaltio jostain syystä haluaa asettaa alhaisemmat tavoitteet, sen on esitettävä ratkaisulleen perustelut. Poikkeamisen on perustuttava tiettyihin tekijöihin.
On huomautettava, että parlamentin tavoin komissio olisi pitänyt parempana perusteiden rajoittamista tarkistuksessa 8 esitettyihin perusteisiin. Hyväksymme kuitenkin sen, että jatkossa voi ilmetä aivan yhtä päteviä perusteita alhaisempien tavoitteiden asettamiselle. Hyväksymme myös sen, että suurimmalle osalle valtioista biopolttoaineiden käyttö liikenteessä on aivan uusi toiminta-ala. Emme siis ennalta voi päättää lopullisesti esteistä, joita mahdollisesti ilmenee.
Komissio on täysin vakuuttunut siitä, että valtioiden poikkeaville tavoitteilleen perusteluksi esittämien muiden tekijöiden on vastattava direktiivissä esitettyjä tekijöitä.
Mainitsen lopuksi tarkistuksen 2. Johdanto-osan 13 kappaleessa painotetaan polttoaineiden standardien määrittämisen tärkeyttä. Siinä ehdotetaan myös, että komission ja standardointielinten olisi valvottava ja sovellettava standardeja. Näin taattaisiin, että biopolttoaineet saavuttavat kuluttajien ja valmistajien luottamuksen. Tarkistuksessa 2 ehdotetaan lisäksi erityisesti haihtuvuuden parametrien painottamista. Polttoaineiden sääntöjä koskevat kuitenkin monet parametrit, ja mielestämme tarkistuksessa olisi pikemminkin sanottava "myös haihtuvuuden parametrejä". Hyväksymme siis tarkistuksen, mutta näin muutettuna.
Kiitän vielä kerran esittelijää, kaikkia valiokunnan jäseniä ja parlamenttia tuesta. Voin tietenkin vielä kerran vakuuttaa, kuten olette pyytäneet, komission varmistavan, että tätä direktiiviä varten hyväksyttyjä säännöksiä noudatetaan tarkkaan. Toivon neuvoston hyväksyvän pian verotusta koskevat osuudet, jotka ovat keskeisiä, jotta direktiivillä olisi todellista sisältöä.

Purvis (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin ihan aluksi onnitella parlamentin jäsentä Ayuso Gonzálezia hänen tekemästään työstä kompromissiratkaisun saavuttamiseksi. Vaikkei hän itse olekaan siihen täysin tyytyväinen, hän on mielestäni tehnyt loistavaa työtä.
On ihan hyvä, ettei meillä ole pakottavia vaatimuksia. Oletan kuitenkin, että kun kerran hyvä tahto vallitsee molemmilla puolilla, biopolttoaineiden käyttö lisääntyy vähitellen. Euroopan unionin energiantarpeesta 50 prosenttia on jo nyt tuontienergiaa, ja osuuden arvioidaan nousevan 70 prosenttiin vuoteen 2030 mennessä. Onkin tärkeää, että hyödynnämme kaikki mahdolliset kotoperäiset energialähteemme ja edistämme energialähteiden monimuotoisuutta. Biopolttoaineiden ja muiden uusiutuvien energialähteiden kehittäminen lisää omalta osaltaan huoltovarmuutta.
Omassa vaalipiirissäni Skotlannissa on raaka-aineita ja osaamista, joiden avulla tätä tuotannonalaa voidaan kehittää. Panemmekin innolla täytäntöön nyt esitetyt ehdotukset. Toivomme myös, että voimme auttaa ympäristöä parantamalla ilmanlaatua ja vähentämällä kasvihuonekaasupäästöjä. Sekoittamalla biopolttoaineita perinteisiin liikenteen polttoaineisiin muutokset voidaan toteuttaa yksinkertaisella tavalla, jolloin ajoneuvoihin tai polttoaineen jakeluun ei tarvita muutoksia.
Biopolttoaineilla voidaan myös lisätä työpaikkoja maaseudulla uusien viljelmien sekä jalostamoiden rakentamisen ja toiminnan keinoin. Näin saadaan paljon kaivattua vauhtia maaseudun ontuvaan talouteen. Biopolttoaineet eivät kuitenkaan ole kilpailukykyisiä, ellei niihin liitetä huomattavia verohelpotuksia. Veroja on alennettava 50 prosenttia, jotta saavutetaan perinteisten polttoaineiden hintataso. Tämä tarkoittaa suurta lovea jäsenvaltioiden valtiontalouteen. Kuinka moni jäsenvaltio on valmis menettämään näin suuren tulonlähteen?
Meitä huolestuttaa myös se, etteivät ehdotukset nykyisellään välttämättä johda kovin suuriin ympäristöhyötyihin: useimmat biopolttoaineiden tuotantomenetelmistä edellyttävät paljon energiaa ja hiilidioksidipäästöt ovat suuret. Kemiallisten lannoitteiden ja torjunta-aineiden käyttö saattaa myös kasvaa. Jäsenvaltioiden on päätettävä edistää sellaisten biopolttoaineiden käyttöä, joiden yleinen kustannustehokkuus on ympäristön kannalta hyvä. Kaikkein tärkeintä on sijoittaa tutkimukseen, jotta energiaviljelmien kustannustehokkuutta ja ympäristöhyötyjä saadaan jatkossa lisättyä.

Rothe (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, kiitän aluksi mietinnön esittelijää Ayuso Gonzálezia todella hyvästä mietinnöstä ja loistavasta yhteistyöstä.
Mielestäni parlamentti kunnioittaa myös biopolttoaineita koskevassa kysymyksessä puoluerajat ylittävää sitoutumista uusiutuvien energiamuotojen edistämiseen. On hyvä tietää, että työssämme uusiutuvien energiamuotojen edistämiseksi voimme yleensä luottaa komission tukeen. Minulla on kuitenkin lievästi sanottuna vakavia epäilyksiä siitä, tunteeko neuvosto olevansa parlamentin tavoin sitoutunut yhteiseen tavoitteeseemme kaksinkertaistaa uusiutuvien energiamuotojen osuus kaikesta kulutetusta energiasta vuoteen 2010 mennessä.
Ensimmäisessä käsittelyssä parlamentti kannatti pakottavia tavoitteita biopolttoaineiden käytön lisäämiseksi, mikä ei ollenkaan sopinut neuvostolle. Samoin kävi myös direktiiville, joka koski uusiutuvista energialähteistä tuotettavan sähkön edistämistä. Olemme siis sopineet epäsuorista tavoitteista, samoin kuin sähköntuotannosta annetun direktiivin osalta. Pakottaviin tavoitteisiin siirtyminen on mahdollista myöhemmässä vaiheessa, jos biopolttoaineiden käytön todellinen lisääntyminen jää merkittävästi jälkeen asetetusta tavoitteesta.
Emme voi hyväksyä neuvoston aikomusta antaa jäsenvaltioille useita perusteita asettaa kansalliset tavoitteet alemmas kuin säädettyyn 5,75 prosenttiin vuoteen 2010 mennessä. Toivon todella, että komissio tutkii tarkkaan ja kriittisesti jäsenvaltioiden esittämät syyt, joiden perusteella ne haluavat poiketa tavoitteista.
Neuvoston kannan kriittisestä arvioinnista huolimatta voin todeta PSE-ryhmän puolesta, että hammasta purren äänestämme kuitenkin neuvoston kantaan sisältyvien sovitteluratkaisujen puolesta. Miksi teemme niin? Haluamme, että siirtymistä käyttämään uusiutuvia energiamuotoja edistetään myös polttoaineiden alalla. Näin voidaan osaltaan edistää tarpeellista hiilidioksidipäästöjen vähentämistä mahdollisimman alhaiselle tasolle, vähentää riippuvuutta raakaöljystä ja vauhdittaa maaseudun kehitystä. Pelkillä tavoitteilla tähän ei päästä, vaan jäsenvaltioiden on myös ehdottomasti voitava kohdistaa verokevennyksiä biopolttoaineisiin.
Sanon nyt ihan avoimesti, että tällä hetkellä tämä on ainut mahdollinen toimintatapa, sillä neuvosto on asettanut meidät selkä seinää vasten. Jos edistämistä koskevaa direktiiviä ei hyväksytä yhteispäätösmenettelyssä neuvoston toivomassa muodossa, myöskään verotusta koskevaa direktiiviä ei hyväksytä. Tämä on tehty meille selväksi.
Toivon todellakin, että tällaiset tilanteet tehdään uudessa Euroopan perustuslaissa tulevaisuudessa mahdottomiksi.
Havaitsemistani puutteista huolimatta toivon ja oikeastaan luotankin siihen, että tämä direktiivi yhdistettynä verokevennyksiin vauhdittaa biopolttoaineiden käytön yleistymistä.
Pohjamo (ELDR).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan ryhmäni puolesta ensiksikin kiittää esittelijää Ayuso Gonzálezia merkittävästä työstä tämän tärkeän asian valmistelussa. Nyt ollaan ottamassa ensimmäinen askel oikeaan suuntaan, mutta biopolttoaineiden käyttöä tulee tästä eteenpäin edistää huomattavasti voimakkaammin. Mielestäni tavoitteiden tulisi olla sitovia, kuten parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä vaadittiin. Parlamentin kannassa otettiin myös huomioon erilaiset olosuhteet jäsenvaltioissa mahdollistamalla tilapäiset poikkeamat. Ymmärrän kyllä esittelijän valmiuden joustaa tavoitteiden pakollisesta luonteesta, jotta tässä tärkeässä asiassa päästään todella eteenpäin. Tällä kertaa ei päästä pitemmälle. Kompromissitarkistukset ovat tyydyttäviä.
Moni seikka puoltaa biopolttoaineiden käytön lisäämistä. Ensinnäkin biopolttoaineiden käyttöä edistämällä vähennetään tuontienergian tarvetta ja siten EU:n riippuvuutta ulkopuolisesta energiantuotannosta, erityisesti öljyn tuonnista. Toiseksi biopolttoaineet ovat uusiutuvana energianlähteenä ympäristön kannalta paljon parempi vaihtoehto kuin öljytuotteet. Hyvin merkittävänä seikkana pidän myös biopolttoaineiden työllisyyttä tukevaa näkökohtaa. Se tarjoaa uusia mahdollisuuksia maatiloille ja myös siellä, missä maatalouden kilpailukyky perinteisillä aloilla kohtaa suuria vaikeuksia.

Fitzsimons (UEN).
Arvoisa puhemies, kannatan Euroopan komission toimintasuunnitelmaa, jolla on tarkoitus edistää vaihtoehtoisten polttoaineiden käyttöä Euroopassa vuoteen 2010 mennessä. Biopolttoaineiden käyttö vähentää ensinnäkin ympäristön ja huoltovarmuuden kannalta huolestuttavaa liiallista riippuvuutta raakaöljypohjaisista polttoaineista. Biopolttoaineet ovat myös ympäristöystävällisiä, ja niiden kasvihuonekaasupäästöt ovat 40-80 prosenttia alhaisemmat kuin fossiilisten polttoaineiden.
Tiedämme kaikki tavoitteen, johon on päästävä Kioton sopimuksen ehtojen täyttämiseksi ja liiallisten, otsonikerrosta ohentavien kasvihuonekaasujen vähentämiseksi.
Biopolttoaineet valmistetaan usein orgaanisista jätteistä. Näin voidaan tuottaa energiaa jätteistä, jotka muuten heitettäisiin pois. Biopolttoaineet tuovat uusia tulonlähteitä Euroopan tuotannonaloille. Meidän on hyödynnettävä mahdollisuudet luoda uusia työpaikkoja tutkimuksen ja teknologian alalla. Neuvoston ja Euroopan parlamentin mielipiteet eroavat selvästi kysymyksessä siitä, pitäisikö biopolttoaineiden käytölle Euroopassa asettaa pakottavat tavoitteet. Meidän on tehtävä kaikkemme biopolttoaineiden käytön lisäämiseksi. Taloudelle ja ympäristölle koituvat edut ovat ilmeisiä. Biopolttoaineet on otettava käyttöön, tavoitteisiin on päästävä ja jäsenvaltioiden hallitusten työtä on seurattava ja arvioitava tarkkaan. Euroopan hallitusten on myös muutettava verotusjärjestelmiään tuntuvasti, jotta Euroopan tuotannonaloja voidaan kannustaa sijoittamaan enemmän biopolttoaineisiin. Uudet muutokset hyödyttävät paitsi nykyisiä, myös tulevia sukupolvia. Kiitän vielä Ayuso Gonzálezia erinomaisesta mietinnöstä.

Schierhuber (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, kiitän aluksi parlamentin jäsentä Ayuso Gonzálezia kovasta työstä, jonka hän on esittelijänä tehnyt. Voin vain olla iloinen direktiivistä, jolla on tarkoitus lisätä biopolttoaineiden käyttöä. Olen kuitenkin pahoillani siitä, että tämänhetkinen tilanne alittaa odotukseni. Juuri biomassan käyttöä lisäämällä voimme taata viljelijöiden toimeentulon ja luoda uusia työpaikkoja nykyisessä ja laajentuvassa Euroopassa sekä parantaa maaseudun monitoimisuutta. Tämä aloite on myös kestävän kehityksen vaatimuksen mukainen, mikä on todella tärkeää ympäristönsuojelun kannalta.
Tätä taustaa vasten tarkasteltuna edessämme olevat kompromissiehdotukset tuottavat pettymyksen. Alkuperäiset vaatimukset ovat niissä selvästi vesittyneet, sillä alkuperäisistä sekoitusvaatimuksesta on jäljellä enää ainoastaan viitearvoja, kuten voitiin odottaakin. Olisi oikeastaan ollut todella hyvä, jos Itävallan mallia oltaisiin voitu noudattaa koko Euroopassa. Siinä biomassan käytön lisääminen on pakollista.
Minun on lopuksi todettava, että lopullisessa tekstissä on valitettavasti liian vähän kannustimia biopolttoaineiden entistä tehokkaammalle käytölle. Taas kerran voidaan nähdä selvästi eturistiriita fossiilisten polttoaineiden teollisuuden ja maatalouden välillä. Öljyvarojen rajallisuutta ja Kioton tavoitteita ajatellen voimme tulevaisuuden kannalta vain toivoa, ettei viimeistä sanaa ole vielä sanottu, vaan töitä jatketaan biopolttoaineiden käytön lisäämiseksi ja nyt otetaan tosiaankin vasta ensimmäistä askelta oikeaan suuntaan. Näin tapahtuu, jos me kaikki todella otamme vastuullemme sen, että tuleville sukupolville jätetään varma perusta elämistä varten.
Karlsson (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, energia ja ympäristö ovat EU:n tärkeimpiä haasteita. Molempia haasteita käsitellään biopolttoaineista ja vaihtoehdoista puhuttaessa. Toimenpiteet ilmastovaikutusten vähentämiseksi ja huoltovarmuuden lisäämiseksi ovat tärkeitä. Liikenne on yksi tärkeimmistä aloista, kun ajatellaan pitkän aikavälin huoltovarmuutta. Asia liittyy läheisesti ympäristönsuojeluun, mutta liikenneala on tärkeä myös talouskehityksen ja kasvumahdollisuuksien kannalta.
Vaihtoehtoiset polttoaineet ovat todella tervetulleita. Biopolttoaineiden käyttö voi auttaa vähentämään nykyisten fossiilisten polttoaineitten käyttöä ja ohjaamaan kehitystä oikeaan suuntaan, mikä tarkoittaa ympäristövaikutusten pienentämistä. Vaihtoehtoiset polttoaineet, kuten biopolttoaineet, on otettava käyttöön kustannustehokkaalla tavalla. Kestävän kehityksen tavoitteen on oltava tärkein huolenaiheemme, ja meidän on toimittava pitkän aikavälin suunnitelmien mukaisesti.
Uutta tekniikkaa kehitetään koko ajan. Tänään kehitetty uusi tekniikka on jo huomenna vanhaa ja tehotonta. Tänään tekemällämme päätöksellä meidän on vältettävä tekemästä tulevaisuuden teknisestä kehityksestä tarpeettoman vaikeaa. Meidän olisi päinvastoin helpotettava tulevia teknisiä edistysaskelia ja ottaa huomioon turvallisuus ja kestävä kehitys. Kuten jo totesin, tekemämme päätöksen pitää kuvastaa pitkän tähtäimen ajattelua. Keksipisteessä on siis oltava niiden biopolttoaineitten edistäminen, jotka elinkaarensa puolesta ovat erityisen hyvä ratkaisu ilmaston, ympäristövaikutusten ja kustannustehokkuuden kannalta.
Kauppa ja teollisuus tarvitsevat vakaita perusolosuhteita, jotta yritysjohtajat voivat tehdä luotettavia arvioita sijoitustarkoituksista. Uusien tehtaiden poistot on pystyttävä kirjaamaan samassa tahdissa teknisen kehityksen ja uudesta tehtaasta syntyvien kustannusten kanssa. Puhtaiden tai lähes puhtaiden biopolttoaineiden käyttöä ei saa tehdä niiden sekoitusten käyttöä vaikeammaksi, jotka sisältävät fossiilisia polttoaineita ja pienen määrän biopolttoaineita. On myös tärkeää, että yksittäiset jäsenvaltiot voivat päättää, mikä on vallitsevissa olosuhteissa paras biopolttoaineen muoto.
Kun tarkastellaan tätä taustaa ja teollisuus-, ulkomaankauppa, tutkimus- ja energiavaliokunnan jonkin aikaa sitten hyväksymää kantaa, olemme matkalla kohti rakentavan, kestävään kehitykseen suuntaavan pitkän tähtäimen kannan hyväksymistä Euroopan parlamentissa.

Korhola (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, nyt käsittelyssä oleva direktiivi on osa lainsäädäntökokonaisuutta, jolla uusiutuvien energialähteiden käyttöä edistetään eri toimialoilla, ja siten osa niitä useita eri toimenpiteitä, joilla pannaan täytäntöön Göteborgin Eurooppa-neuvoston kesäkuussa 2001 hyväksymä yhteisön kestävän kehityksen strategia. Direktiivi on erityisen tärkeä, koska juuri liikenteessä kehitys tähän asti on ollut murheellisin. Kollegani Ayuso González onkin tehnyt hyvää työtä.
Liikenteen osuus energian loppukäytöstä yhteisössä on yli 30 prosenttia ja jatkuvasti kasvussa. Tämä suuntaus tulee edelleen voimistumaan ja siten hiilidioksidipäästöjen määrä lisääntymään. Kasvu on suhteellisesti vieläkin suurempaa ehdokasvaltioissa.
Komission valkoisen kirjan mukaan liikenteen hiilidioksidipäästöjen arvioidaan lisääntyvän vuosien 1990 ja 2010 välisenä aikana 50 prosenttia, ja päästöjen päälähteenä on maantieliikenne, jonka osuus liikenteen hiilidioksidipäästöistä on 84 prosenttia. Tämän vuoksi valkoisessa kirjassa vaaditaan ekologisin perustein, että liikenteen alan öljyriippuvuutta, joka on nykyisin 98 prosenttia, vähennetään käyttämällä biopolttoaineiden kaltaisia vaihtoehtoisia polttoaineita.
Biopolttoaineiden käytön edistäminen siten, että noudatetaan kestäviä maa- ja metsätalouden toimintatapoja, luo maaseudulle uusia kestävän kehityksen mahdollisuuksia. Osaltaan tällä voidaan edistää uusien työpaikkojen luomista maaseutualueille. Lisäksi on mahdollista saada sivutuotteita, joita runsaan kasviproteiinisisällön vuoksi voidaan käyttää eläinten rehuna.
Kasvien viljely biopolttoaineiden tuotantoa varten olisi yhdistettävä nykyisiin viljelyohjelmiin vuoroviljelyperiaatetta noudattaen. Kestävien viljelykäytänteiden takaamiseksi on kuitenkin laadittava selkeät ympäristökriteerit niin, että esimerkiksi saman viljelyalan käyttäminen myöhemmin elintarviketuotantoon ei aiheuta mitään riskejä.
Neuvoston hyväksymässä aikataulussa on vain kaksi päivämääriin sidottua tavoitetta. Ne on pidettävä mielessä.

Liese (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, yhdyn esittelijälle Ayuso Gonzálezille lausuttuihin moniin kiitoksiin. Hän on neuvotellut asiasta todella tarmokkaasti ja taitavasti. Kiitän myös vielä kerran komission jäsentä kunnianhimoisen ehdotuksen tekemisestä. Olemme kaikki pahoillamme, ettei ehdotusta hyväksytty komission esittämässä ja parlamentin vielä ensimmäisessä käsittelyssä parantelemassa muodossa. Edistystä on kuitenkin tapahtumassa.
Uusiutuvien raaka-aineiden käytön ulottaminen liikenteeseen ja tästä koituvat hyödyt on mainittu jo moneen kertaan. Hyötyjä ovat päästöjen leikkaaminen, raakaöljystä riippuvuuden väheneminen ja erityisesti uusien työpaikkojen syntyminen maataloudessa ja maaseudulla. Sanon ihan suoraan olevani pettynyt siihen, ettei kukaan Verts/ALE-ryhmästä ole käyttänyt puheenvuoroa. Vihreäthän ovat esittäneet melko kriittisiä näkemyksiä keskustelussa, ja olin ajatellut, että he haluaisivat ehkä keskustella uudelleen aiheesta täällä tänään.
Mielestäni on ihan oikein, että meidän on otettava huomioon biopolttoaineiden ympäristövaikutukset, mutta asiaa pitää tarkastella monelta taholta. Voisin muistuttaa teitä öljysäiliöalusten onnettomuuksista, joita viime vuosina on sattunut. Jos alukset olisivat kuljettaneet biopolttoaineita, vahingot eivät todellakaan olisi olleet yhtä tuhoisat, eikä biopolttoaineita ylipäätään tarvitsisi kuljettaa valtamerten yli.
Haluamme edistää innovaatiota tällä alalla. Siksi parlamentin jäsen Purvis oli oikeassa sanoessaan, että tehokkaita ja ympäristöystävällisiä polttoaineita on tuettava erityisesti. Lisäisin tähän, että ensin on alettava edistää niiden käyttöä ylipäätään. Olen täysin samaa mieltä neuvostoa kohtaan esitetystä, esimerkiksi parlamentin jäsenen Rothen esittämästä kritiikistä. Mielestäni on valitettavaa, ettemme pääse tämän pidemmälle, ja sanon ihan suoraan jotakin sellaista, jota parlamentin jäsen Rothe ei ehkä voi sanoa yhtä selvästi: olen myös erityisen pettynyt Saksan hallitukseen. Saksalaiset eivät olleet ainoita jarruttajia, mutta heillä olisi ollut kaikki syyt omaksua rakentavampi asenne komission ehdotuksia ja meidän ensimmäisessä käsittelyssä esittämäämme kantaa kohtaan.
De Palacio
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää vielä kerran esittelijä Ayuso Gonzálezia hänen tekemästään työstä. Kiitän myös valiokuntaa ja kaikkia parlamentin jäseniä. Keskustelemme tänään tärkeästä tekstistä ja toivon, että parlamentti tukee sitä äänestyksessä.
Teksti on tärkeä, koska pelkkä periaatteiden toteaminen ei riitä, kuten parlamentin jäsen Rothe jo sanoikin. Ei ole riittävää vain tyytyä toteamaan, että 12 prosenttia käyttämästämme energiasta pitää olla uusiutuvaa. Meidän on ryhdyttävä toimenpiteisiin, jotta näin tapahtuisi.
Tunnustan, että kun lupaan jotakin, haluan täyttää lupaukseni. Tämän lupauksen olivat muut tehneet. Yritän toimia niin, että tämä kaikkien valtioiden täällä parlamentissa ja neuvostossa tekemä lupaus, sopimus ja sitoumus 12 prosentista uusiutuvaa energiaa voidaan todella saavuttaa. Kyseessä on mielestäni todella tärkeä toimenpide yhdessä ympäristöystävällisestä sähköstä annetun säännöksen kanssa. Se ei ole täydellinen, sillä me kaikki olisimme toivoneet pakottavia tavoitteita, mutta mielestäni ehdotuksen sisältämä kompromissi on kohtuullinen. Sillä painostetaan vahvasti kaikkia unionin jäsenvaltioita noudattamaan vihdoinkin sitä, mitä täällä on sanottu.
Liikenteen alalla on hyvin vähän toimenpiteitä, joilla hiilidioksidipäästöjä voidaan vähentää. Tämä on kuitenkin yksi niistä. Toivon, että kannattamalla sitä voimme panna sen nopeasti täytäntöön samoin kuin verotuskysymyksen, joka on toimenpiteen onnistumisen kannalta keskeinen.

Puhemies.
 Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 12.00.

Puhemies.
 Esityslistalla on seuraavana Stevensonin laatima kalatalousvaliokunnan suullinen kysymys komissiolle sosiaalis-taloudellisesta kriisistä valkokalan kalastuksen alalla (O-0003/2003 - B5-0084/2003).
(Kysymyksen laatija ei ollut paikalla, joten puhemies antoi puheenvuoron ensin komissiolle.)

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, on sääli, ettei parlamentin jäsen Stevenson ole paikalla. Kuten tiedätte, turskakantojen tila on monilla alueilla katastrofaalinen. Vuodesta 2000 lähtien tilanne on huonontunut dramaattisella tavalla ja turskakantoja uhkaa romahtaminen. Kansainvälinen tutkimusjärjestö ICES on neuvonut keskeyttämään turskan-, valkoturskan- ja koljanpyynnin kuluvan vuoden ajaksi. Arvellaan, että tämä olisi turvallisin tapan kalakantojen pelastamiseksi. Näin ankarasta toimenpiteestä koko alalle koituvia valtavia taloudellisia ja sosiaalisia ei kuitenkaan ole otettu huomioon. Siksi kestävään suunnitelmaan on sisällytettävä kaikki kolme kestävyyden ulottuvuutta, joihin kuuluvat ennen kaikkea taloudelliset ja sosiaaliset seuraukset.
Tästä syystä esittelimme tieteellis-tekniselle komitealle parannellun elvyttämissuunnitelman vaihtoehtona kalastuksen keskeyttämiselle. Se antoi myönteisen lausunnon. Tämän jälkeen esittelimme suunnitelman neuvostolle. Neuvosto pystyi kuitenkin hyväksymään joulukuussa 2002 ainoastaan väliaikaisen elvyttämissuunnitelman. Painottaisin kuitenkin sitä, että väliaikainen suunnitelma on todella myönteinen. Siinä kiintiöitä on nimittäin pienennetty huomattavasti, pyyntiponnistuksia alennettu ja valvontamekanismeja parannettu.
Samalla sovittiin, että komissio tekisi keväällä kaksi uutta ehdotusta turska- ja kummeliturskakantojen elvyttämisestä pitkällä aikavälillä. Teemme ehdotukset huhtikuussa. Tällä viikolla kuulemme kalastusalan edustajia ja asiantuntijoita kaikista jäsenvaltioista. Olin tänä aamuna avaamassa kuulemistilaisuuden.
Pitkän aikavälin suunnitelma turskan pelastamiseksi suunnitellaan tietenkin niin, että se tukee tarpeeksi kannan elpymistä. Tiedän, että suunnitelmalla on vakavat seuraamukset kalastajille lyhyellä aikavälillä. Voimme kuitenkin puuttua asiaan tukemalla kalastajia kalatalousalan rakennerahastosta ja osallistua sosiaalisten toimenpiteiden rahoittamiseen. Toimenpiteistä mainittakoon kalastustoiminnan tilapäisestä lakkauttamisesta maksettavat korvaukset ja uudelleenkoulutus. Vetoan jäsenvaltioihin, jotta ne suhtautuisivat vastuuseensa vakavasti ja varaisivat ohjelmistaan enemmän rahoitusta vastaavanlaisiin toimenpiteisiin. Tähän mennessä korvauksiin on osoitettu seuraavat varat rakennerahastoista: Belgia on varannut 800 000 euroa, Tanska 1,6 miljoonaa euroa, Alankomaat 1,3 miljoonaa euroa ja Ranska 3,5 miljoonaa euroa. Yhdistynyt kuningaskunta, Irlanti ja Saksa eivät puolestaan ole suunnitelleet mitään vastaavia toimenpiteitä.
On ehdotettu, että sosiaalisten ja taloudellisten vaikutusten lieventämiseksi alueilla, joita toimenpide koskee, varattaisiin 150 miljoonaa euroa lisärahoitusta. Haluan tehdä selväksi, ettei päätöstä tee komissio, vaan budjettivallan käyttäjä. Komissio ei kuitenkaan valitettavasti ole saanut neuvostolta tai parlamentilta mitään myönteisiä merkkejä siitä, että budjettivallan käyttäjä hyväksyisi mainitut ehdotukset.
Pyysitte alueellisten neuvoa-antavien työryhmien perustamista, ja kannatan tätä ehdotusta täysin. Kehotan jäsenvaltioita tekemään aloitteen, jotta alueelliset toimielimet voitaisiin perustaa mahdollisimman pian. Työryhmät tarjoaisivat lisäksi ympäristön, jossa tutkijat, kalastajat ja kaikki muut alan toimijat, myös alueviranomaiset, voisivat toimia juuri ehdottamallanne tavalla, eli järjestää säännöllisiä kuulemistilaisuuksia.
Tunnette jo komission kannan pyyntöön tukea yhteispäätösmenettelyn ulottamista kalastusalalle: komissio tukee pyyntöä täysin.
Stevenson (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, kuten komission jäsen juuri mainitsi, viime joulukuussa ministerineuvoston viisipäiväisen kokouksen jälkeen sovittiin uudesta turskakannan pelastamiseksi laaditusta väliaikaisesta elvytyssuunnitelmasta. Sillä on ollut tuhoisat vaikutukset lähes koko valkokalan kalastuksen alalla Euroopassa. Uusien, 1. helmikuuta kuluvaa vuotta voimaan tulleiden säännösten mukaisesti rajut kiintiöiden leikkaukset on yhdistetty todella ankariin pyyntiponnistusten rajoituksiin. Valkokalaa kalastavat alukset voivat nyt kalastaa vain 15 päivänä kuukaudessa sataman ja kalastusalueen väliseen matkaan käytetty aika mukaan luettuna. Aikaa vähennetään kahteentoista päivään, ellei tämän lisäksi 20 prosenttia kalastusaluksista oteta pois käytöstä. Pyydämme kirjaimellisesti kalastajiamme polttamaan veneensä.
Skotlannissa on jäljellä enää 162 alusta valkokalan kalastuslaivastosta, joka oli aikaisemmin Euroopan suurin, ja juuri Skotlanti joutuu kärsimään kaikkein eniten leikkausten seurauksista. Jos vielä 20 prosenttia kalastusaluksista romutetaan, laivaston määrä ei enää riitä ylläpitämään työpaikkoja satamissamme, satamakaupungeissamme ja jalostamoissamme. Kalataloutemme tuhoutuu. Suurin osa jäljelle jääneistä aluksista on lisäksi sellaisia, joiden käytöstä poistamiseen ei voida myöntää tukea, koska ne ovat alle kymmenen vuotta vanhoja. Näiden alusten varaan valkokalan kalastuslaivastomme tulevaisuus nojaa. Näillä aluksilla meidän on pyydettävä turskaa, koljaa, punakampelaa ja muita valkokaloja, kun kannat ovat elpyneet ja suurimpien sallittujen saaliiden määrää on lisätty. Tällaisten alusten omistajat ovat ikävä kyllä myös pahimmin velkaantuneita pankeille. En yllättyisi ollenkaan, jos monet heistä joutuisivat konkurssiin. Kapteenit ja miehistöt, jotka ovat usein kiinnittäneet talonsa saadakseen alusten rakentamiseen tarvittavat varat, menettäisivät samalla sekä työnsä, aluksensa että kotinsa.
Skotlanti ei kuitenkaan ole ainoa jäsenvaltio, jota tiukat toimet koskevat. Irlanti, Tanska, Belgia, Alankomaat ja Ranska ovat myös joutuneet kärsimään leikkauksista. Siksi kalatalousvaliokunta äänestikin yksimielisesti - tai vain yhdellä tyhjällä äänellä - tämän hätäpäätöslauselman puolesta. Sen tarkoituksena on saada komissio toteuttamaan lievempiä toimenpiteitä turskakannan elvyttämiseksi pitkällä aikavälillä niin, että mahdollisimman moni työpaikka säilyisi EU:n valkokalan kalastuksen alalla.
Päätöslauselmassa pyydetään myös ylimääräisen 150 miljoonan euron korvauksen myöntämistä suojelutoimien kohteeksi joutuneille kalastajille, jalostamoiden työtekijöille ja alan muille työntekijöille. Ehdottaisin, että 48 miljoonaa euroa käytettäisiin siirtymärahoitukseen korvauksena kalastajille ja alan muille työntekijöille, jotka kärsivät kalastuksen rajoittamisesta 15 päivään. Toivon, että rahoitus myönnettäisiin joustovälineestä.
Kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineen käyttämättä jääneet varat, eli 102 miljoonaa euroa, olisi kirjattava uudelleen vuoden 2004 talousarvioon. Ne olisi suunnattava kultaisiin kädenpuristuksiin, joilla houkuteltaisiin kalastajia ja muita alan työntekijöitä lähtemään alalta ja joilla tuettaisiin varhaiseläkkeelle siirtymistä ja uudelleenkoulutusta, kuten komission jäsen Fischler totesi.
Eräänä päivänä viime viikolla kaikki Skotlannin valkokalan kalastusalusten omistajat päättivät sammuttaa satelliittivalvontajärjestelmänsä vuorokauden ajaksi hiljaisena mielenilmauksena tämän katastrofisen tilanteen johdosta, jonka kynsiin yhteisö on joutunut. Kalastuksen päävalvontakeskuksessa on suuri kuvaruutu, jossa kymmenet pienenpienet valot kertovat jokaisen kalastusaluksen sijainnin Pohjanmerellä ja Skotlannin rannikolla. Valot perustuvat satelliittivalvontajärjestelmän välittämään tietoon. Yksi kerrallaan valot sammuivat, mikä kuvasi dramaattisella tavalla Skotlannin valkokalan kalastusaluksia odottavaa kohtaloa.
Toivon, että parlamentti suostuu järjestämään tämän kiireellisen ja kipeästi kaivatun tuen. Kalastusyhteisömme tarvitsevat apua. Vastatkaamme niiden avunpyyntöihin.

Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, PPE-DE-ryhmän koordinaattorina ja ryhmäni puolesta haluan sanoa, että tuemme täysin parlamentin jäsenen Stevensonin laatimaa kalatalousvaliokunnan suullista kysymystä ja päätöslauselmaa. Kuten Stevenson totesi, kalatalousvaliokunnassa päätöslauselma hyväksyttiin käytännössä yksimielisesti.
Kalastus on taloudellista toimintaa. Joskus huolehdimme enemmän kaloista kuin kalastajista, mutta meidän on huolehdittava molemmista. On totta, että kyseessä on taloudellinen toiminta, johon liittyvää luonnonvaraa on suojeltava. Suojelu pitäisi kuitenkin toteuttaa kohtuullisilla pitkän aikavälin toimenpiteillä, joita asiantuntijat - yksi Euroopan unionin tulevista tehtävistä - ja kyseisen alan toimijat tukevat. Kun toimenpiteet toteutetaan tällä tavalla, ne hyväksytään helpommin kyseisellä alalla. Meidän on myös samalla laadittava sosiaalisia ja taloudellisia liitännäistoimenpiteitä mahdollisten vaikutusten lieventämiseksi.
Täysistunnossa tänään esitetty kalatalousvaliokunnan päätöslauselmaesitys on hyväksytty kokonaan. Se on askel siihen suuntaan, josta olemme keskustelleet kalatalousvaliokunnassa niin turskien ja muiden valkokalalajien kuin kaikkien muidenkin kalalajien yhteydessä. Nyt keskustelunaiheena on turska ja muut valkokalalajit, mutta pian puhutaan ehkä jo muista kalalajeista. Mielestäni kaikkien osapuolten solidaarisuus on ollut kiitettävää - tällä kertaa pohjoisen Euroopan kalastajien ja erityisesti edellä mainittujen valtioiden kesken, myös Skotlannin - ja kaikki jäsenvaltiot ovat tehneet yhdessä töitä.
Ilahduin komission jäsenen antamasta tuesta valiokunnan ehdottamille toimenpiteille. Arvoisa puhemies, haluaisin omasta puolestani ja galicialaisena todeta, että aivan kuten parlamentti osoitti Galicialle solidaarisuutta silloin, kun Marokon kanssa ei päästy sopimukseen tai Prestigen onnettomuuden jälkeen, nyt on pohjoisen Euroopan maiden ja Skotlannin vuoro. Pidämme yhtä ja osoitamme vuorostamme solidaarisuutta.

Stihler (PSE).
Arvoisa puhemies, kalastusneuvosto pääsi joulukuussa 2002 sovitteluratkaisuun Skotlannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan valkokalan kalastuslaivastojen saaliiden puolittamisesta ja siitä, että alukset saavat kalastaa vain 15 päivänä kuukaudessa. Nämä toimenpiteet ovat ankaria, mutteivät vielä mitään verrattuna siihen, että kalastus keskeytettäisiin kokonaan, jota ICES:n kalakantoja tutkivat tieteelliset neuvonantajat olivat ehdottaneet komissiolle.
Yhdistyneen kuningaskunnan ja Skotlannin ministereitä on arvosteltu ankarasti siitä, että he suostuivat paljon kädenvääntöä vaatineeseen kompromissiin. Eräs kalastustalouden johtajista sanoi tuolloin, ettei arkkienkeli Gabrielkaan olisi päässyt parempaan sopimukseen sellaisissa olosuhteissa. Toimenpiteillä on väistämättä sosiaalisia ja taloudellisia vaikutuksia paikallisyhteisöihin, jotka ovat riippuvaisia valkokalan, etenkin turskan kalastuksesta. Tämä meidän on tunnustettava.
Tuen omasta puolestani tänä iltana käsittelemäämme päätöslauselmaa. Olen myös tyytyväinen Skotlannin parlamentin viime viikolla hyväksymään 50 miljoonan punnan korvauspakettiin, samoin kuin Englannin, Walesin ja Pohjois-Irlannin vastaaviin korvauspaketteihin.
On merkittävää, että keskustelemme aiheesta samaan aikaan, kun tärkeitä neuvotteluja käydään tänään ja huomenna Brysselissä. Skotlannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan kalastajat ovat kokoontuneet muista EU:n valtioista tulevien kalastajien ja virkamiesten kanssa komission neuvoa-antavassa kalatalouskomiteassa. Keskusteluissa käsitellään erityisesti turskan pitkän aikavälin elvyttämissuunnitelmaa. Olen iloinen, että kalataloudesta vastaava komission jäsen Franz Fischler ehdottaa tarkistuksia nykyisiin rajoituksiin, jotka ovat osoittautuneet liian tiukoiksi. Pitkän aikavälin elvyttämissuunnitelmasta käytävistä neuvotteluista tulee kuitenkin hankalat. Meidän on todella mietittävä, kuinka on parasta edetä. Haluan, että tarkastelemme kaikkia mahdollisia vaihtoehtoja pyyntiponnistusten rajoittamiskysymyksessä. Ei varmaankaan ole mikään ratkaisu unohtaa koko turska, antaa kalastuksen jatkua ja vain toivoa parasta. Ei myöskään voida ajatella yhteisen kalastuspolitiikan kansallistamista uudelleen. Niin vain painettaisiin villaisella kalakannan elvyttämisen yhteydessä esille nousevat vaikeat kysymykset.
Meidän on todellakin järkeistettävä yhteinen kalastuspolitiikka ja turskakannan elvyttäminen. Meidän on tehtävä yhteistyötä kalatalouden, ministereiden ja organisaatioiden kanssa yhteisen ratkaisun löytämiseksi. Meidän on myös perustettava alueellisia komiteoita, jotta päätökset voitaisiin tehdä mahdollisimman lähellä asianosaisia. Emme voi olla toimimatta, kun tiedämme turskakannan vähenevän. Meillä on yhä edessämme vaikea tehtävä, eli sellaisen kiintiön vahvistaminen, joka on kestävä ja tieteellisesti uskottava.

Attwooll (ELDR).
Arvoisa puhemies, tukiessani esitystä puolustan etenkin tarvetta antaa taloudellista apua sekä nyt aloitettujen toimenpiteiden sosiaalisten ja taloudellisten vaikutusten lieventämiseksi että kalatalouden auttamiseksi selviytymään siihen asti, kunnes kannat ovat elpyneet.
Kerron vertauksen niille kollegoilleni, joiden vaalipiirit sijaitsevat sisämaassa. Oletetaan, että löytyisi riittävä ympäristöön liittyvä peruste, kuten hiilidioksidipäästöjen raju leikkaaminen, ja EU määräisi tavaraliikenteen harjoittajat käyttämään rekkojaan vain kahtena viikkona neljästä ja silloinkin vain sillä ehdolla, että riittävä määrä ajoneuvoja otettaisiin kokonaan pois käytöstä. Kuvitelkaa, millaiset taloudelliset seuraukset koituisivat kyseessä oleville yrityksille. Kuvitelkaa myös, että sama liikeala on monen kaupungin ja kylän horjuvan talouden kantava voima ja miettikää, millaiset seuraukset koituvat paikallisille kaupoille, kouluille ja muille palveluille.
Surullista kyllä, meidän Pohjanmeren ja erityisesti Skotlannin kalastusyhteisöjä edustavien jäsenten ei tarvitse yrittää kuvitella. Voimme jo tuntea vaikutukset. Jäsenvaltiot voivat toki itse auttaa uudelleenjärjestelyssä. Kuten parlamentin jäsen Stihler jo sanoi, Skotlannin hallitus on jo onnistunut löytämään 50 miljoonaa puntaa jo ennestään tiukasta budjetistaan. Tämä kertoo tilanteen vakavuudesta. Olen kuitenkin sitä mieltä, että myös EU:n on kannettava osa taloudellisesta vastuusta osittain siksi, että yhteisen kalastuspolitiikan puutteet ovat osaltaan vaikuttaneet kriisin syntymiseen. Tärkeämpi syy on se, että jokaisen demokratian on sitouduttava moraaliseen periaatteeseen, jonka mukaan ihmisten on saatava korvauksia, jos heidän elinkeinonsa tuhotaan lainsäädännöllä.
Toivon, että EU lukeutuu demokratiaksi ja että mainitsemani periaate näkyy täysimääräisesti tulevassa äänestyksessä.
Hudghton (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, vastustan nyt tämän kerran kiusausta kritisoida komissiota ja neuvostoa niiden osuudesta Skotlannin valkokalan kalastuksen alaa koettelevaan kriisiin. Hyvät kollegat, voin vakuuttaa teille, että tällä hetkellä vallitsee todellakin luottamuspula Euroopan unionia kohtaan sen kyvystä hoitaa kalavaroja ylipäätään. Kohdistan huomioni tänä iltana kuitenkin kysymykseen liittyvän päätöslauselman keskeisimpään ja tärkeimpään aiheeseen eli joulukuussa kokoontuneen kalastusneuvoston tekemien päätösten sosiaalisiin ja taloudellisiin vaikutuksiin.
Alan yritykset tuntevat jo turskakannan elvyttämiseksi tehtyjen toimenpiteiden tuskalliset vaikutukset, jotka ulottuvat valkokalan kalastuksen alan lisäksi kokonaisiin paikallisyhteisöihin. On ennustettu, että pitkän aikavälin elvyttämissuunnitelma aiheuttaa jatkossakin merkittäviä taloudellisia ja sosiaalisia vaikeuksia. Toivonkin, että koko parlamentti kannattaa tätä päätöslauselmaa, jossa EU:lta vaaditaan 150 miljoonan euron lisärahoitusta - ja painotan, että kyseessä on todella lisärahoitus. Summa lisättäisiin jäsenvaltioiden omiin sitoumuksiin, ja siitä muodostettaisiin rahasto, josta autettaisiin tasoittamaan kaikkia mahdollisia taloudellisia ja sosiaalisia vaikutuksia, joita Euroopan unionin kalavarojen hoidosta tehtävät päätökset aiheuttavat.
Mielestäni olisi parasta pyrkiä käyttämään joustovälinettä. Kuten on jo todettu, parlamentin ja neuvoston poliittiset päätökset ja kalastusoikeuksien menettäminen Marokon aluevesillä johtivat melko äskettäin samanlaiseen todella keskitettyyn toiminnan supistumiseen. Tällaisen rahaston käyttämiseen liittyvistä suunnitelmista ja ensisijaisista tavoitteista on keskusteltava, mutta toivon todellakin, että otamme tällä viikolla ensimmäisen askeleen kohti sen perustamista. Pyydän Yhdistyneen kuningaskunnan hallitusta luopumaan vastahakoisuudestaan ja osallistumaan tähän prosessiin.

Souchet (NI).
Arvoisa puhemies, kaikille lienee täysin selvää, miksi komissio ehdotti ja neuvosto hyväksyi Pohjanmeren turskakantaa koskevia ankaria toimenpiteitä. Tavoitteena on tietenkin kantojen pysyvä elvyttäminen, jotta voidaan säilyttää mahdollisimman paljon työpaikkoja kalastajayhteisöissä, jotka ovat jo pitkään harjoittaneet valkokalan kalastusta. Kalastajille myönnetään väliaikaisia, oikeudenmukaisia korvauksia, eikä heidän tarvitse siirtyä lopullisesti muille tuotannonaloille. Tähän tavoitteeseen pääsemiseksi ei riitä, että kalastuspäiviä rajoitetaan ankarasti. Meidän on otettava oppia Kanadassa saaduista kokemuksista, joita meidän on tutkittava todella tarkkaan.
Pohjois-Atlantilla päätettiin keskeyttää kalastus 12 vuotta sitten, mutta vaikutukset eivät valitettavasti ole olleet toivotunlaiset. Kalastuksen keskeyttäminen ei ole vaikuttanut mitenkään turskakantaan Newfoundlandin ja Nova Scotian edustalla tai Saint Lawrencen lahdella. Työpaikkoja menetettiin 40 000, eivätkä kannat siltikään elpyneet. Kanadassa tunnustetaankin nyt, että kalastus on vain yksi turskakantojen kehittymiseen vaikuttavista tekijöistä. Muilla tekijöillä on tärkeä merkitys, ja niitä pitää tutkia paljon tarkemmin ja ottaa huomioon siinä missä kalastuskin. Tällaisia tekijöitä ovat ilmastolliset tekijät, veden lämpötilan muuttuminen, luonnollisen kuolleisuuden merkitys ja se, että hylkeet, joiden kanta on räjähdysmäisesti kasvanut, ovat verottaneet merkittävästi turskakantaa. Makrilli ja silli ovat lisäksi osoittautuneet turskan mädin suurkuluttajiksi. Näyttää myös siltä, että Kanadassa kalastajia ei ole otettu tarpeeksi hyvin mukaan kannan elvyttämissuunnitelmien suunnitteluun ja toteutukseen.
Jos haluamme antaa suunnitelmallemme kaikki onnistumisen mahdollisuudet, on todella tärkeää määritellä nopeasti viitekehys, jossa paikallinen kokemus ja tieteellinen asiantuntemus yhdistyvät pysyvästi. Ei pidä rajoittua pelkästään kalastuksen kieltämiseen ja alusten seisottamiseen satamissa ikään kuin nämä toimenpiteet yksinään johtaisivat automaattisesti kantojen elpymiseen. Näitä alkeellisia toimenpiteitä on täydennettävä syvällisellä monia eri tekijöitä koskevalla tutkimuksella - ja tähän on varattava rahoitusta. Samalla on tutkittava myös kalarehun tuotannon vaikutuksia. Näin voitaisiin toteuttaa paljon kehittyneempää hallinnointipolitiikkaa ja taata mahdollisimman hyvin kalastusyhteisöjen tulevaisuus, minkä on edelleen oltava tavoitteistamme tärkein.

Parish (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, on todella surullista, että keskustelemme tänään tästä aiheesta ja että meidän on myönnettävä 150 miljoonaa puntaa kalatalouden tukemiseksi. Tuen maksaminen on osoitus yhteisen kalastuspolitiikan epäonnistumisesta.
Meidän olisi myös tarkasteltava teollista kalastusta - ja tiedän, että mielipiteet sitä kohtaan vaihtelevat - jossa tuulenkaloja kaivetaan merenpohjasta. Tuulenkalat ovat osa turskan ravintoketjua, ja nämä asiat liittyvät toisiinsa. Kiintiöt ja täysin hyvän kalansaaliin heittäminen takaisin mereen vuosien ajan on vaikuttanut merkittävästi nykyiseen tilanteeseen. Meidän on nyt kohdattava todellisuus. Turskakannat ovat alhaiset ja kalataloudessa osallisina olevien perheiden ja paikallisyhteisöjen on saatava tarvitsemaansa tukea.
Kannatan päätöslauselmaa, jonka mukaan olisi myönnettävä 150 miljoonan punnan lisärahoitus. Pyydän Yhdistyneen kuningaskunnan hallitusta tekemään näin ja käyttämään rahoituksen tehokkaasti. Vastaavaa rahoitusta myönnettiin aiemmin Espanjan kalataloudessa, ja silloin eräs ilmenneistä ongelmista oli se, että kalastusalusten omistajien, jalostusteollisuuteen osallistuvien ja muiden alan toimijoiden oli todella vaikeaa hakea rahoitusta. Pyydän komission jäsentä Fischleriä miettimään, millä tavalla rahat voitaisiin käyttää. Jos tarjoamme ihmisille rahaa, jota he eivät voi saada, he turhautuvat vain entistä enemmän. Pyydän kaikkia kannattamaan päätöslauselmaa.

Busk (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, voin sanoa heti aluksi, että kannatan päätöslauselmaa. Siinä käsitellään näkökulmia, joista parlamentissa keskustelemme, ja yleisemmin sitä, millaisia ongelmia alueilla syntyy, kun pannaan täytäntöön tiettyjä kalalajeja, tässä tapauksessa erityisesti turskaa, koskevia dramaattisia päätöksiä. On selvää, että meriympäristön on oltava tasapainossa. Kantojen on oltava tasapainossa. Näin dramaattiset päätökset voivat kuitenkin olla tuhoisia alueille ja paikallisyhteisöille, jotka ovat riippuvaisia kalataloudesta ja siihen liittyvästä teollisuudesta. EU:n onkin puututtava asiaan ja tartuttava joihinkin näistä ongelmista.
Haluaisin myös tässä kiinnittää huomiota siihen, että kalastukseen perustuvan teollisuuden ja perkaus- ja säilöntäyritysten on saatava raaka-aineita. Siksi nyt on tarkistettava tulliesteet, joilla raaka-aineilta estetään pääsy EU:n yrityksiin. Hintamekanismit ja tulliesteet tarkoittavat, että näiden raaka-aineiden hinnat ovat huomattavasti maailmanmarkkinahintoja korkeammat.

Schörling (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan tehdä alusta alkaen selväksi, että Verts/ALE-ryhmä on todella huolestunut valkokalan kalastuksen alaa koettelevasta sosiaalis-taloudellisesta kriisistä. Kannatamme myös rahallisen lisäkorvauksen myöntämistä kalastajille, joita koskevat nämä välttämättömät toimenpiteet turskakannan pelastamiseksi ja suojelemiseksi.
Kriisi ei saa estää meitä toteuttamasta tarvittavia toimenpiteitä valkokala- ja turskakantojen säilyttämiseksi pitkällä aikavälillä. Päätöslauselman 2 kohta onkin erityisen tärkeä. Siinä parlamentti kehottaa komissiota ja neuvostoa varmistamaan, että kaikkiin nykyisiin turskan suojelutoimiin tehtävät muutokset suunnitellaan siten, että kantojen jatkuvan pienentymisen edistämisen sijasta niillä maksimoidaan turskakantojen toipumisen todennäköisyys.
Vihreät ovat myös ehdottaneet uutta tarkistusta, jossa pyydämme komissiota ja neuvostoa ottamaan huomioon ICES:n tutkijoiden mielipiteet. Tutkijoiden mielestä monet EU:n vesien turskakannoista ovat kriittisen alhaiset. En usko, että yksikään parlamentissa kuulluista suurella vaivannäöllä laadituista perusteluista auttaisi ollenkaan. Pyyntiponnistus on selvästi kaikkein tärkein seikka. Ruotsin länsirannikolla suoritetut troolauskokeet osoittavat turskakantojen olevat alhaisimmalla tasolla 23 vuoteen. Vuoden ikäisiä turskia on vain kymmenesosa vuoden takaisesta määrästä.
Tilanne on huonompi kuin luulimme. On siis ennennäkemätön skandaali, ettei EU anna meidän keskeyttää turskanpyyntiä näillä vesillä. Tämä voitaisiin toteuttaa määräämällä kalastuskielto. Kyseessä on todellinen katastrofi. Kätemme ovat sidotut, mikä on äärimmäisen turhauttavaa. Haluan todellakin kyseenalaistaa komission toiminnan tässä asiassa.

Langenhagen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, sanon aluksi kaikella kunnioituksella, ettei säätä voida syyttää kaikesta. Meillä on aivan varmasti ollut oma osuutemme siihen, että turskakannat ovat nyt ennätysmäisen alhaiset; turskia on kolmasosa aikaisemmasta eli 50 000 tonnia. Emme saa unohtaa tätä!
Tärkein huomioni on kuitenkin seuraava: olen ryhtynyt - tekisi mieli lisätä, että omaa tyhmyyttäni - kalatalousvaliokunnan varainhoitovuoden 2004 talousarvion esittelijäksi. Työn perustana on tietenkin kuluvan vuoden 2003 talousarvio, jonka tärkein piirre on yhteisen kalastuspolitiikan uudistus vaatimuksineen. Yksittäisiin budjettikohtiin ei kuitenkaan ole kirjattu lainkaan katastrofeja koskevia määrärahoja, mikä tarkoittaa, ettei Euroopan parlamentti eivätkä jäsenvaltiot ole lainkaan varautuneet katastrofeihin. Joustavuutta koskevien sääntöjen ja varauksen suurpiirteinen tulkinta oli mahdollista vielä Marokon kysymyksen aikana, mutta se ei ole enää vaihtoehto. Jäsenvaltioiden on pääasiassa itse maksettava Galician rannikolla sattuneesta Prestigen onnettomuudesta ja turskan kalastuskiintiön 45 prosentin supistamisesta aiheutuneet seuraukset. Jäsenvaltioiden toimintatavat ovat nekin uudistuksen tarpeessa. Meidän parlamentin jäsenten on kuitenkin nyt autettava kalastajia.
Parlamentin toiminnan vaikuttimena ei tosiaankaan ole sääli tai ahneus, vaan tieto siitä, mitä koettelemuksia rannikkoyhteisöt joutuvat kärsimään. Ne joutuvat kaiken lisäksi ansaitsemaan toimeentulonsa madollisimman hankalissa olosuhteissa. Tiedämme, ettei vauraan EU:n syrjäisillä alueilla ole useinkaan muita töitä tarjolla. EU on solidaarisuuteen perustuva yhteisö, ja meidän on autettava. Mutta miten? Tällaisina aikoina parlamentti tarvitsee paljon hyvää tahtoa ja päättäväisyyttä. Aivan erityisesti niitä tarvitsee budjettivaliokunta, mutta myös komissio ja todella kipeästi myös jäsenvaltiot, kuten jo totesinkin. Ottakaa tämä huomioon!
Nicholson (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kalateollisuus on kriisissä. Tämän olemme saaneet jo kuulla ennenkin. Tällä kertaa on kuitenkin tosi kyseessä. Olen kotoisin Pohjois-Irlannista, missä kalastajat ovat jo joutuneet kärsimään useista takaiskuista ja kiintiöistä. He ovat suostuneet kuuden viikon kalastuskieltoon kutuaikana kolmen tai neljän viime vuoden aikana. Kaikki on tapahtunut yhteistyössä. He ovat aivan varmasti suostuvaisia yhteistyöhön jatkossakin, jos vastaavia kalastuskieltoja tulee.
Miltä tulevaisuus näyttää? Tällä hetkellä se näyttää todella synkältä kalastusyhteisöjen näkökulmasta. Olenkin sitä mieltä, että tämä nyt kannattamani ehdotus antaa toivoa heille, jotka elävät noissa syrjäisissä yhteisöissä. Muuta toivoa heillä ei olekaan, eikä kukaan näytä haluavan auttaa. Osoittamalla sitoumuksemme näitä alueita kohtaan näyttäisimme, että annamme asukkaille takeen edes jonkinlaisesta tulevaisuudesta ja että heitä ei ole unohdettu.
Olen varma siitä, että kalatalouden on jatkossa oltava mukana päätöksenteossa. Tämä on ollut yksi kuluneiden vuosien heikkouksia oikeastaan niin kauan kuin muistan. Tutkijat syyttävät kalastajia, kalastajat syyttävät tutkijoita, ja me yritämme löytää sopuratkaisun. Vaikeat neuvottelut synnyttävät epäluottamusta. Olin parlamentin jäsenen Stevensonin kanssa Brysselissä, kun neuvotteluja käytiin viime joulukuussa. Tavalla, jolla nuo neuvottelut käytiin, ei voida hoitaa näin tärkeitä neuvotteluja. Toivon, että muistatte tämän ettekä anna vastaavan toistua.
Pyydän, että kalatalouden toimijoiden kanssa neuvoteltaisiin tärkeistä asioista eikä ainoastaan turhanpäiväisyyksistä. Heidän mielipiteitään ei saisi millään lailla väheksyä. Kyseessä ovat ihmisten elinkeinot, elämäntavat ja oikeastaan koko heidän olemassaolonsa. Pyydän komissiota ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallitusta olemaan sanansa mittaisia ja varmistamaan, että he antavat tukensa paikallisyhteisöille. Aiemmin ne eivät ole näyttäneet olleen valmiita antamaan tarvittavaa tukea.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, käydyn keskustelun jälkeen haluaisin ensiksi tehdä muutaman oikaisun ja selvennyksen. Parlamentin jäsenen Stevensonin mielestä ongelmana on, että kalastuspäiviä vähennettiin kahteentoista sen jälkeen, kun Yhdistyneen kuningaskunnan kalastuslaivastosta 20 prosenttia oli otettu pois käytöstä. Asia on juuri päinvastoin. Otimme jo huomioon 20 prosentin käytöstä poistamisen - ennen kuin sitä oli toteutettukaan - ja teimme laskelmamme ikään kuin se olisi jo toteutettu. Näin laskettuna saimme tulokseksi 15 kalastuspäivää, eikä lisäleikkauksia jouduta nyt tekemään.
Toiseksi minulle on uutta, että suurin osa Yhdistyneen kuningaskunnan kalastusaluksista on alle kymmenen vuotta vanhoja. En uskokaan, että käytöstä poistamisen yhteydessä - josta emme muuten itse päättäneet, vaan Yhdistynyt kuningaskunta päätti siitä itse - pitäisi romuttaa aluksia, jotka eivät ole oikeutettuja saamaan käytöstä poistamiseen liittyvää tukea.
Kolmanneksi meidän on mielestäni erotettava kaksi asiaa toisistaan. Joihinkin toimenpiteisiin on ryhdyttävä turskakannan pelastamiseksi ja elvyttämissuunnitelman on perustuttava näihin toimenpiteisiin. Tästä ei päästä yli eikä ympäri. Meidän on kuitenkin myös osoitettava myötätuntoa niille, joita näiden toimien sosiaaliset seuraukset koskevat tietyn ajanjakson aikana, väliaikaisesti. Meidän on oltava ymmärtäväisiä ja autettava kalastajia. Jos emme ota molempia näistä seikoista vakavasti, tästä aiheutuu ainoastaan vastoinkäymisiä. Jos toteutamme toimenpiteen vain puolenväliin asti, turskakannat eivät elvy, mikä puolestaan aiheuttaa pitkällä aikavälillä mittaamatonta vahinkoa kalastajille. Huomattavasti useammat kalastajat joutuvat silloin romuttamaan aluksensa, kun eivät voi enää kalastaa.
On kuitenkin myös oikeudenmukaista, että tarjoudumme auttamaan osana elvytyssuunnitelmaa toteuttamiemme toimien vaikutusten lieventämisessä.
Huomautan myös, että komissio valvoo tuulenkalaan ja teolliseen kalastukseen liittyvää kysymystä erittäin huolellisesti. Olemme aiemmin pyytäneet ICES:iä tutkimaan asian yksityiskohtaisesti. Tähän mennessä emme ole kuitenkaan löytäneet merkkiäkään siitä, että laillisesti toteutetulla teollisella kalastuksella olisi haittavaikutuksia turskakantoihin.
Mielestäni on oikein vastata samalla parlamentin jäsenen Stihlerin huomioihin. Hän on ihan oikeassa siinä, että Skotlanti, tai Yhdistynyt kuningaskunta, antaa 50 miljoonaa puntaa tukea - siis puntaa, ei euroa - varmistaakseen sosiaalisille toimenpiteille riittävän rahoituksen. Rahoitus on kuitenkin kokonaisuudessaan peräisin jäsenvaltiolta, ja se on ilmoitettu kansalliseksi tueksi. Siihen ei siis vaadita yhteisön rahoitusta. Tämä on myös muiden jäsenvaltioiden kannalta edullista, koska niille jää käytettäväksi enemmän yhteisön rahoitusta.
Vielä kerran: jos pyydätte enemmän rahaa, päätöksen tekee ennen kaikkea ja käytännössä pelkästään budjettivallan käyttäjä. Elvytyssuunnitelmastakaan ei ole päättänyt komissio vaan neuvosto. Kalastusneuvosto käsittelee asiaa jälleen seuraavassa kokouksessaan.
Langenhagen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää kysymyksen. Arvoisa komission jäsen Fischler, kun ajatellaan kaikkia näitä katastrofeja - ja olen varma siitä, ettei tämä jää viimeiseksi - eikö meidän pitäisi harkita jonkinlaisen katastrofirahaston perustamista - en keksi, millä muullakaan nimellä sitä voisi kutsua. Sinne laitettaisiin noin sentti jokaista kalan evää kohti, ja tällöin voisimme todella tarjota apua silloin, kun se todellakin on tarpeen. Ymmärrättehän, että apua on myös voitava antaa spontaanisti.
Hiljattain oli ajatuksena jakaa varat monelle vuodelle, jollemme saa rahaa nyt, mutta tämä ei tietenkään auttaisi kalastajia. Voisiko komissio harkita myös tätä?
Fischler
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen Langenhagen, olen iloinen saadessani tilaisuuden keskustella näistä asioista yksityiskohtaisemmin kalatalousvaliokunnan kanssa. Jo tässä vaiheessa haluaisin kuitenkin huomauttaa, että asiaa on harkittava todella tarkkaan. Kuten tiedätte, kalatalouden rakennerahaston varat ovat todella rajalliset. Jos haluamme alusta alkaen perustaa varauksen hätätilanteita varten, on selvää, ettei rahaa ole käytettävissä tavallisia ohjelmia varten. Tällöin meiltä jäisi rahaa käyttämättä, koska voimme toivottavasti olettaa, ettei tulevaisuudessa ole paljon katastrofeja, vaan että nyt tehtävien elvyttämissuunnitelmien avulla saamme tilanteen hallintaan. Pohdimme kysymystä yksityiskohtaisesti kuluvan vuoden aikana. Parlamentille ehdotetaan myös lisäelvytyssuunnitelmia. Kuten jo totesin, asiasta todellakin kannattaa keskustella tarkemmin, ja teen sen mielelläni. Voisimme ehkä keskustella tästä epävirallisemmin kalatalousvaliokunnassa vaikkapa jonkin epävirallisen asiakirjan pohjalta.
Puhemies.
 Arvoisa komission jäsen, kiitos paljon lisävastauksesta.
Keskustelun lopuksi olen vastaanottanut kalatalousvaliokunnan päätöslauselmaesityksen.
Äänestys päätöslauselmasta toimitetaan keskiviikkona klo 12.00.

Puhemies.
Julistan parlamentin istuntokauden 2002-2003 keskeytetyksi. Muistutan, että perustamissopimuksen määräysten mukaisesti parlamentti kokoontuu huomenna tiistaina 11. maaliskuuta klo 9.00.
(Istunto päättyi klo 22.29.)

