1. Malesia: raipparangaistuskäytäntö
Puhemies
(DE) Esityslistalla on seuraavana keskustelu kuudesta Malesiaa koskevasta päätöslauselmaesityksestä.
Barbara Weiler
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, hyvät kollegat, Malesia on upea maa, jossa on ikivanhat perinteet ja rikas kulttuuriperintö. Aseanin valtuuskunnan jäseninä olemme usein itse päässeet näkemään, kuinka nopeasti ja vaikuttavalla tavalla tämä valtio on kasvanut. Tämä taloudellisen voiman lisääntyminen on johtanut siihen, että Malesia on maailman kymmenen parhaan valtion joukossa kasvuvauhdin osalta, mikä on tehnyt meihin suuren vaikutuksen. Tästä syystä haluan tuoda esille oman ryhmäni eli Euroopan parlamentin sosialistien ja demokraattien ryhmän puolesta, samoin kuin niiden paikalla olevien puolesta, jotka allekirjoittivat päätöslauselman, että meidän on mahdoton ymmärtää, miksi Malesia edelleen turvautuu tähän vanhanaikaiseen rangaistukseen, joka juontaa juurensa maan kolonialistiseen menneisyyteen ja vaikuttaa meistä eurooppalaisista lähinnä keskiaikaiselta.
Emme ole yksin kritiikkimme kanssa: malesialaiset lakimiehet vastustavat käytäntöä yhtä lailla. Raipparangaistus on vastoin kaikkia Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeussopimuksia, ja mielestämme tilanteeseen on saatava nopeasti muutos.
Pidimme hyvänä Asean-valtioiden peruskirjaa, jonka useissa artikloissa ja johdanto-osassa painotetaan - tässä kohtaa lainaan -, että "ihmisoikeuksien suojelu ja edistäminen" on eräs keskeinen vaatimus Aseanin peruskirjassa, jonka myös Malesia on ratifioinut.
Malesiassa on jo pitkään vaalittu demokratian periaatteita. Tähän liittyy kuitenkin myös oikeusvaltioperiaate yleismaailmallisine normeineen. Tämän haluamme kerta toisensa jälkeen tuoda esille Malesiassa ja Asean-valtioissa vieraillessamme, ja Euroopan parlamentti vahvistaa tämän tällä päätöslauselmallaan.
Marietje Schaake
laatija. - (EN) Arvoisa puhemies, raipparangaistuskäytäntö - ihmisen lyöminen raipalla - on Malesiassa usein käytetty ruumiillisen rankaisemisen muoto, mikä antaa aihetta huoleen, koska kymmenet tuhannet ihmiset, etenkin maahanmuuttajat, kärsivät tästä rangaistuksesta, ja sen voi saada yhä useammasta syystä. Malesia toimii siis vastoin sitoutumistaan YK:n ihmisoikeusneuvoston päätöslauselmaan 8/8, jonka mukaan ruumiillinen rangaistus voi käytännössä vastata kidutusta.
Kyseiseen rangaistukseen päädytään usein ilman oikeudellista menettelyä ja maahanmuuttajille ei tiedoteta, mistä heitä syytetään, tai heiltä evätään oikeus saada oikeusapua.
Pidämme hyvänä 8 000:ta asianajajaa edustavan Malesian asianajajaliiton kehotusta luopua raipparangaistuksesta. Euroopan parlamentti kehottaa Malesian viranomaisia keskeyttämään raipparangaistusten ja kaikenlaisten ruumiillisten rangaistusten käytön pyrittäessä lain kumoamiseen niin muodollisesti kuin käytännössäkin.
Malesian ihmisoikeustoimikunnan ja Malesian lakiuudistuskomitean olisi esitettävä hallitukselle asianmukaisia suosituksia ruumiillista rankaisemista koskevien lakien poistamisesta.
Barbara Lochbihler
Arvoisa puhemies, tässä päätöslauselmassa tuomitaan raipparangaistuskäytäntö Malesiassa. Termiä raipparangaistus ei pidä ymmärtää vanhanaikaisena, harmittomana kasvatuksellisena välineenä, vaan kauhistuttavana, alentavana ja nöyryyttävänä rangaistuksena, joka on kielletty kidutuksen vastaisessa YK:n yleissopimuksessa. Jokaisen, jolla on asian osalta epäilyjä, olisi katsottava video, josta näkyy, miten tätä rangaistusta jaetaan Malesiassa. Raakalaismaisuudessaan ja kauhistuttavuudessaan kuvat ovat nimenomaan todisteita kidutuksesta. Malesiassa tähän nöyryyttävään rangaistukseen turvaudutaan ainakin 66 rikoksessa, ja noin 1 000 ihmistä hakataan maan vankiloissa vuosittain. Lisäksi viime vuosina tämä julma kohtelu on ulotettu koskemaan maahan ilman papereita saapuvia siirtolaisia ja huumeidenkäyttäjiä. Arvioiden mukaan asia koskee 350 000-900 000 ihmisen joukkoa. Tämän vuoksi vaadimme painokkaasti, että Malesian hallitus luopuu välittömästi tästä kauheasta, alentavasta ja nöyryyttävästä käytännöstä ja kumoaa asiaa koskevat lait keskipitkällä aikavälillä.
Malesia on YK:n ihmisoikeusneuvoston jäsen. Kuten edellinen puhuja totesi, myös kyseinen elin rinnastaa ruumiillisen rankaisemisen kidutukseen. Malesian olisi kyllä syytä pysyä jäsenenä kyseisessä elimessä mutta myös pitää kiinni siellä ajetuista periaatteista.
Charles Tannock
Arvoisa puhemies, Malesia on viime vuosina siirtynyt kohti islamistisempaa hallintoa. Tämä on jossain määrin huolestuttavaa, koska Malesia voisi olla EU:lle tärkeä liittolainen, sillä se on strategisella paikalla sijaitseva demokraattinen Aasian valtio, jolla on kehittynyt talous.
Valitettavasti länsimaiset ihmisoikeuskäsitykset eivät kanna Malesiassa kovin pitkälle. Minulle on kuitenkin epäselvää, miksi olemme ottaneet tarkastelun kohteeksi juuri Malesian. Malesia on valtio, jossa on muslimienemmistö, ja tällaiset rangaistukset ovat arkipäivää monissa sharia-lakiin nojaavissa maissa ja perustuvat Koraaniin, joka edustaa korkeinta oikeudellista auktoriteettia kaikille muslimeille.
Raipparangaistus on itse asiassa melko lievä rangaistus verrattuna joihinkin muihin joissakin muslimivaltioissa käytössä oleviin äärimmäisen raakoihin rangaistusmenetelmiin, amputointi, kivittäminen ja mestaus mukaan luettuina. Raipparangaistusta olisi sitä paitsi tarkasteltava aasialaisessa kulttuurikontekstissa: esimerkiksi naapurissa sijaitsevassa maallisessa Singaporessakin rikollisia tuomitaan raipparangaistukseen ja indonesialaisessa Acehin maakunnassa raipparangaistus on hiljan otettu osaksi sharia-lakipolitiikkaa.
EU:n jäsenvaltioissa perinteinen ruumiillinen rankaiseminen on aiheellisesti kielletty, ja toivokaamme, että Malesia noudattaa jonakin päivänä valistunutta esimerkkiämme. Silti minulle ei ole lainkaan selvää, että raipparangaistus olisi kielletty kansainvälisen oikeuden nojalla, kuten päätöslauselmassa väitetään.
Bernd Posselt
Arvoisa puhemies, kun rakastaa jotakuta, häneen kohdistaa tiettyjä odotuksia. Sama pätee valtioiden välisiin suhteisiin. Valtiot, joihin meillä on erityisen läheinen suhde, eivät kuulu samaan kategoriaan kuin hirveät diktatuurit muilla mantereilla.
Malesia on Euroopan unionille arvostettu ja läheinen kumppani. Sen perustuslaki on joiltakin osin esimerkki eurooppalaiselle perustuslaille. Tämän vuoksi suhtaudumme Malesian tapahtumiin niin vakavasti.
Arvoisa jäsen Tannock, raipparangaistus ei tullut Malesiaan sharia-lain myötä, vaan se on jäänne brittiläisestä siirtomaa-ajasta. Brittiläistä siirtomaavaltaa ei enää ole ja Iso-Britannia on muuttunut. Samalla tavoin Malesiankin on muututtava ja pyrittävä kumoamaan tämä vanhentunut ja julma rangaistus, joka rikkoo kansainvälistä oikeutta ja ihmisoikeuksia.
Haluan tehdä tämän asian täysin selväksi. Vuosikymmenien ajan Malesia on ollut valtio, jolle on ollut tunnusomaista erilaisten etnisten ryhmien ja uskonnollisten yhteisöjen välinen suvaitsevaisuus. Maan olisi pysyteltävä tällä tiellä ja sen se tekeekin erityisen läheisenä kumppanina Euroopan unionille, jonka toivomme onnistuvan tämän julman rangaistusmuodon kieltämisessä.
(Puhuja suostui vastaamaan sinisen kortin kysymykseen työjärjestyksen 149 artiklan 8 kohdan mukaisesti.)
Charles Tannock
(EN) Arvoisa puhemies, haluan esittää kysymyksen jäsen Posseltille, jota pidän suuressa arvossa.
En ole kansainvälinen asianajaja, mutta en näe minkäänlaisia todisteita siitä, että kansainvälinen oikeus kieltäisi raipparangaistuksen. On erittäin selvää, että se kieltää sotarikokset, rikokset ihmisyyttä vastaan, kansanmurhan jne., mutta kansainvälinen oikeus ei nähdäkseni kiellä raipparangaistusta. Kiduttamista koskevassa yleissopimuksessa, jota Malesia ei itse asiassa ole ratifioinut, sanotaan, että raipparangaistus voidaan katsoa kidutukseksi, mutta se ei aina ole väistämättä kidutusta. Voiko Bernd Posselt siis mahdollisesti selittää minulle, miksi raipparangaistus on laitonta - kuten hän itse jälleen totesi ja kuten päätöslauselmassa sanotaan - ja vastoin kansainvälistä oikeutta? Jos emme pitäydy tosiasioissa, vaarannamme nähdäkseni tämän parlamentin maineen.
Puhemies
(DE) Hyvä jäsen Posselt, tuo ei oikeastaan ollut kysymys jäsen Tannockilta.
Bernd Posselt
Arvoisa puhemies, tulkitsen viimeisen osuuden kysymykseksi ja haluan vastata sanomalla, että raipparangaistus on kuin onkin kidutusta ja että kidutuksen kieltäminen on olennainen osa ihmisoikeuksia ja kansainvälistä oikeutta riippumatta siitä, onko jokin valtio ratifioinut nämä periaatteet vai ei.
Marie-Christine Vergiat
Arvoisa puhemies, Malesia on yksi niistä valtioista, joiden yhteistyö Euroopan unionin kanssa, huolimatta siitä, että se on hiljattaista ja melko vaatimatonta, vaikuttaa pikemminkin myönteiseltä. Tämä on totta etenkin talouden kannalta, mutta myös yhteiskunnallisesti, koulutuksen, naisten oikeuksien ja haavoittuvimpien väestönosien osalta.
Demokratian ja ihmisoikeuksien kannalta tilanne on kuitenkin kaukana ihanteellisesta. Huolestuttavia merkkejä on yhä jäljellä. Tilanne, josta tänään keskustelemme, on valitettava esimerkki tästä.
Vaikka Malesia on allekirjoittanut joukon kansainvälisiä sopimuksia, ihmisoikeuksien yleismaailmallinen julistus, kaikkinaisen naisten syrjinnän poistamista koskeva yleissopimus ja lapsen oikeuksien yleissopimus mukaan luettuina, se kieltäytyy yhä allekirjoittamasta toisia yleissopimuksia, ja etenkin kidutuksen vastaista yleissopimusta. Malesia on yksi kuolemanrangaistusta soveltavista valtioista; se on jopa pakollinen rangaistus huumekauppaan liittyvissä tuomioissa. Ruumiillinen rankaiseminen on yleinen käytäntö Malesiassa ja sitä sovelletaan kaikkiin: miehiin, naisiin - etenkin niihin, joita syytetään laittomista sukupuolisuhteista - ja jopa lapsiin, kun kyse on koululaisista, jotka syyllistyvät vakavaan tottelemattomuuteen. Mikä pahinta, lääkärit osallistuvat raipparangaistukseen tuomittujen rankaisemiseen lääketieteen etiikan vastaisesti, sillä lääkärien tehtävänä on antaa tuomituille hoitoa ennen kuin he kärsivät rangaistuksensa loppuun. Vieläkin pahempaa on se, että Malesian parlamentti on viime vuosina laajentanut luetteloa rikkomuksista, joista voidaan määrätä raipparangaistus. Tätä nykyä tällaisia rikkomuksia on yli 60, laiton maahantulo mukaan luettuna. Lisäksi siitä lähtien, kun tästä vuonna 2002 tehtiin rikos, tuhannet pakolaiset ovat joutuneet tämän rangaistuksen, tämän kidutuksen uhreiksi.
Malesian hallituksen on lopetettava nämä käytännöt. Euroopan unionin vuoropuhelu Malesian kanssa näyttää kantavan hedelmää, joten eikö Euroopan unionin pitäisi turvautua kaikkiin mahdollisiin keinoihin Malesian taivuttelemiseksi etenemään tässä asiassa?
Cristian Dan Preda
Arvoisa puhemies, haluan aluksi lainata joitakin tietoja Amnesty Internationalin tässä kuussa, joulukuussa 2010 tekemästä tutkimuksesta. Ainakin 10 000 tuomittua ja ainakin 6 000 pakolaista saa vuosittain Malesiassa raipparangaistuksen. Pidätyskeskuksissa suoritetaan lukemattomia raipparangaistuksia, ja jäsen Tannock on kertonut, että valitettavasti Malesia ei ole ainoa valtio, jossa tämäntyyppisiä vanhentuneita rangaistuksia sovelletaan: myös Singapore on tapetilla.
Malesian tapauksessa ongelmallista on kuitenkin se, että raipparangaistusta sovelletaan yhä lukuisampiin eri rikoksiin ja rikkomuksiin. Jos ollaan tarkkoja, tällaisia rikoksia on Malesiassa 66, kun taas Singaporessa niitä on 30. Kyse ei ole ainoastaan väkivalta- tai seksuaalirikoksista, vaan myös huumeidenkäytöstä ja etenkin maahanmuuttosäännösten rikkomuksista. Toisaalta yhdyn ajatukseen, jonka kollegani Bernd Posselt otti esille sanoessaan, että kyse on kidutuksesta, joka on ehdottomasti kielletty kansainvälisen oikeuden nojalla.
Anneli Jäätteenmäki
ALDE-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, parlamentin päätöslauselma tulee oikeaan aikaan ja on tärkeä. Tuhannet ihmiset kärsivät raipparangaistuksen Malesiassa joka vuosi. Raipparangaistus on epäinhimillinen ja halventava rangaistusmuoto, josta olisi luovuttava kaikkialla maailmassa. Raipparangaistus on eräs kidutuksen muoto.
Amnesty Internationalin mukaan eräs musliminainen sai viime vuonna raipparangaistuksen Malesiassa, jossa sovelletaan sharia-lakia. Rangaistuksen syynä oli oluen juominen. Amnesty International on raportoinut myös pakolaisten ja maahanmuuttajatyöntekijöiden raipparangaistuksista Malesiassa.
Vaadimme Malesian hallitusta kumoamaan raipparangaistuksen rangaistusmuotona. Lisäksi kehotamme Malesian hallitusta ratifioimaan kidutuksen vastaisen YK:n yleissopimuksen pöytäkirjan sekä kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen.
Zbigniew Ziobro
Arvoisa puhemies, olemme tyytyväisiä Malesian talouskehitykseen ja malesialaisten parantuneisiin elinoloihin. Samanaikaisesti suhtaudumme ihmetyksellä Amnesty Internationalin raporttiin, jossa kuvataan raipparangaistuksen laajalle levinnyttä käyttöä Malesiassa. Se on tosiaankin julma rangaistus, jonka käyttö on usein liioiteltua, sillä joskus se seuraa vähäpätöisistä ja hyvin kyseenalaisista rikkomuksista. Mielestäni on erityisen julmaa käyttää tätä rangaistusta laittomiin siirtolaisiin tai ihmisiin, jotka löydetään Malesian alueelta ilman voimassa olevia asiakirjoja, Burmasta tulevat poliittiset pakolaiset mukaan luettuina.
Rangaistuksen julmuuteen kätkeytyy kuitenkin ääneen lausumaton totuus, joka liittyy perinteisiin oloihin ja raipparangaistuksen luonteeseen Malesiassa. Monet väärinkäytöksistä, joista rangaistaan raipparangaistuksella, liittyvät islamilaisen uskonnollisen lain ja kyseiseen lakiin nojaavien tapojen rikkomuksiin. Esimerkki tällaisesta tapauksesta on Kartika Sari Dewi Shukarno, jolle langetettiin raipparangaistus vuonna 2009 oluen juomisesta baarissa. Tilanne edellyttää sitä, että puutumme siihen.
Jaroslav Paška
Arvoisa puhemies, perinteisessä islamilaisessa sharia-laissa, jota sovelletaan jopa monissa maltillisissa islamilaisissa maissa, sallitaan ruumiillinen rangaistus silloin, kun rikotaan lakia.
Malesiassa sattui surullisen kuuluisa tapaus, jossa malli Kartika Sari Dewi Shukarnolle määrättiin kuusi raipaniskua hänen syyllistyttyään oluen juomiseen. Kun rangaistuksesta, joka oli tarkoitus panna täytäntöön rottinkiraipalla naisvankilassa ja jonka kohteena oli 32-vuotias kahden lapsen äiti, oli ilmoitettu, se kuitenkin muutettiin kolmen kuukauden yhdyskuntapalvelukseksi. Perusteena oli islamilaisten sääntöjen noudattamista Malesiassa valvovan Malesian sulttaanin Ahmed Shahin päätös.
46-vuotiaalle indonesialaiselle Nasarudin Kamaruddinille, joka sai kuusi raipaniskua ja vuoden vankeutta samaisesta rikkomuksesta, kävi kuitenkin huonommin. Tuomari Abdul Rahman Mohamed Yunos, joka langetti myös Kartika Shukarnon tuomion, sanoi tuomiosta, että "päätöksen tarkoituksena ei ole rangaista vaan opettaa".
Samanlaista argumenttia käytti myös opetusministerin sijainen Wee Ka Siong päätöksiään puolustellakseen, kun kyseessä oli lasten ruumiillisen rankaisemisen oikeuttaminen kouluissa. Hän lisäsi, että rangaistuksen saisivat suorittaa vain koulujen rehtorit tai valtuutetut henkilöt, että vanhemmat saisivat tiedon rangaistuksesta ja että rankaisemisen hetkellä läsnä olisi todistajia.
Hyvät kollegat, se mistä nyt keskustelemme, ei ole mitenkään ihmeellistä. Kyse on jokapäiväisestä elämästä niin kutsutussa maltillisessa islamilaisessa maailmassa. Emme siis saa epäröidä tarjota apua näiden maiden ihmisille tällaisten keskiaikaisten rangaistusten ja tapojen kumoamiseksi, jos voimme tehdä sen diplomatian keinoin tai jollain muulla tavalla.
Bogusław Sonik
(PL) Arvoisa puhemies, meidän olisi ehdottomasti tuomittava raipparangaistuksen käyttö ja kaikki muut ruumiillisen rankaisemisen ja epäinhimillisen kohtelun muodot. Malesia ei voi tukeutua omaan kansalliseen lainsäädäntöönsä, jossa ainakin 66 rikoksesta saa raipparangaistuksen, oikeuttaakseen julmat menetelmänsä, jotka käytännössä vastaavat kidutusta ja jotka katsotaan kansainvälisessä oikeudessa ja yleissopimuksissa laittomiksi. Amnesty Interationalin raportit yhä useammista pakolaisista ja siirtolaisista, joihin sovelletaan raipparangaistusta malesialaisissa vankiloissa, ovat myös hälyttäviä.
Euroopan unionin, jolla Lissabonin sopimuksen voimaantulon jälkeen on ollut käytettävissään tehokkaampia menetelmiä ihmisoikeuksien suojelun edistämiseksi, olisi osoitettava suurempaa aloitteellisuutta torjuttaessa ihmisten julmaa kohtelua eri puolilla maailmaa. Lisäksi ihmisoikeuksien noudattamisen olisi oltava keskeinen Euroopan unionin asettama ehto poliittisen yhteistyön kehittämiseksi edelleen Malesian kanssa.
Ryszard Czarnecki
(PL) Arvoisa puhemies, Malesia on talouden tiikeri. Se on erittäin kehittynyt valtio, joka toimii mallina koko Kaakkois-Aasian alueelle. Tällä tiikerillä on nyt kuitenkin iso ongelma, nimittäin raipparangaistuksen käyttäminen rangaistuskeinona. Voidaan tietysti puhua kulttuuri-identiteetin kunnioittamisesta ja siitä, että meidän eurooppalaisten pitäisi olla erityisen varovaisia, kun kyse on omien malliemme tyrkyttämisestä muille mantereille. Tässä tapauksessa kyse on kuitenkin todellakin ihmisoikeuksista, jotka ovat jakamattomia ja ylittävät mantereiden, rotujen ja uskontojen rajat. Olen sitä mieltä, että Euroopan parlamentin ei ainoastaan pitäisi vaan sen täytyy päättäväisesti puolustaa ihmisarvoon liittyvää perustavaa oikeutta, ja raipparangaistus loukkaa tätä arvoa aivan varmasti.
Monica Luisa Macovei
(EN) Arvoisa puhemies, fyysisen kivun tuottaminen on vastoin ihmisarvoa. Raipparangaistus on räikeä ihmisoikeusloukkaus. Se on vastoin oikeutta olla tulematta kidutetuksi mutta myös vastoin oikeutta olla joutumatta epäinhimillisen tai halventavan kohtelun tai rangaistuksen uhriksi.
Malesiassa yli 10 000 ihmistä joutuu tämän ruumiillisen rangaistuksen kohteeksi vuosittain. Selvityksistä käy ilmi, että kipu on niin valtava, että uhrit eivät usein pysy tajuissaan. Raporttien mukaan osa henkilöistä, jotka suorittavat rangaistuksen, on valmis ottamaan vastaan lahjuksia uhrit säästääkseen. Räikeiden ihmisoikeusrikkomusten lisäksi törmäämme siis hallituksen virkamiehiin, jotka syyllistyvät rikokseen käyttäessään hyväksi ihmisten kärsimystä.
Vetoan komissioon ja neuvostoon sekä Malesian hallitukseen, jotta pyrittäisiin kiireesti välittömään raipparangaistuskäytännön lakkauttamiseen ja sen jälkeen kyseisen käytännön poistamiseen laista. Hallituksen luvalla tapahtuvan ihmisten hakkaamisen ja ruoskimisen on loputtava.
Elena Băsescu
(RO) Arvoisa puhemies, mielestäni on valitettavaa, että raipparangaistuskäytäntö on saanut Malesiassa näin merkittävät mittasuhteet ja se on yleistymässä vielä entisestään. Sen sijaan, että Malesian hallitus rajoittaisi kyseistä käytäntöä, se kannustaa siihen.
Viranomaiset turvautuvat perusteettomaan argumenttiin, jonka mukaan raipparangaistus on laillinen ja sillä on merkittävää vaikutusta siinä mielessä, että se vähentää rikollista toimintaa. Sitä paitsi vankilatyöntekijät saavat rahapalkkioita vankien ruoskimisesta raipalla. Arviot vahvistavat, että tilanne on huolestuttava: yli 6 000 pakolaista ja 10 000 tuomittua joutuu tämän käytännön uhriksi vuosittain. Mielestäni on hyvin tärkeää, että muilla kuin Malesiasta tulevilla uhreilla olisi oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin. Tätä nykyä heiltä evätään peruspalvelut, kuten tulkkaus tai oikeusapu.
Mitro Repo
(FI) Arvoisa puhemies, tuomioistuimen määräämä raipparangaistus, jossa rangaistava sidotaan telineeseen ja hänen selkäänsä ja takamuksiaan hakataan kepillä, on epäeettistä ja ihmisarvoa alentava. Malesiassa tämä käytäntö on jo epidemian mittasuhteissa.
Valtio, joka katsoo, että ruumiillinen rangaistus ja kuritus on tehokas keino rikollisuuden estämiseksi, ei ole oikeusvaltio, eikä EU:n tule antaa lisää kauppaetuuksia tällaiselle valtiolle. Tällaiset julmat ja epäinhimilliset rangaistusmuodot tulee lopettaa, tapahtuivat ne missä maassa tahansa.
Tämän päätöslauselman myötä parlamentti aivan oikein kehottaa Malesian viranomaisia lopettamaan välittömästi ruumiillisen rangaistuksen ja kidutuksen niin lainsäädännössä kuin käytännössä.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
(PL) Arvoisa puhemies, raipparangaistusta on harjoitettu Malesiassa 1800-luvulta alkaen, jolloin Iso-Britannia alisti alueen siirtomaakseen. Malesian hallitus on hiljattain lisännyt vielä lisää rikoksia niiden rikosten luetteloon, joista raipparangaistus voidaan langettaa, ja rangaistuksen voi saada jo 66:sta eri väärinkäytöksestä. Vankeja, joille on langetettu raipparangaistus, pidetään vankilassa ilman minkäänlaista tietoa siitä, milloin heidän rankaisemisensa tapahtuu. Amnesty International arvioi, että joka vuosi langetetaan noin 10 000 raipparangaistustuomiota ja että 60 prosenttia tuomituista on laittomia siirtolaisia, jotka eivät edes ymmärrä rangaistusta kielimuurin vuoksi. Maan viranomaiset eivät kuitenkaan näe minkäänlaista tarvetta lainmuutokseen, sillä he pitävät raipparangaistusta tehokkaana keinona torjua rikollisuutta.
Euroopan unioni on tehnyt tiivistä yhteistyötä Malesian kanssa kahdeksan vuoden ajan. Vuosien 2007-2013 rahoitusnäkymiin on varattu 17 miljoonaa euroa Malesian talouden kehittämiseen. Tämän vuoksi on oikeutettua kehottaa kumppaniamme ratifioimaan kidutuksen vastainen YK:n yleissopimus ja ilmoittaa selvin sanoin, että raipparangaistuskäytäntö ei sovi yksiin YK:n ihmisoikeusneuvoston kannan kanssa.
Corina Creţu
(RO) Arvoisa puhemies, vuosittain yli 10 000 kansalaista joutuu ruoskinnan tai raipparangaistuksen uhriksi Malesiassa, jonka lainsäädännössä tämä rangaistus liitetään virallisesti 66 rikkomukseen. Rikosten luetteloa on viime vuosina laajennettu, mikä on merkki huolestuttavasta suuntauksesta. Uhrit ovat sekä paikallisia että ulkomaalaisia, ja jälkimmäisiin kohdistuu lukuisia vakavia rikkomuksia puutteellisesta tiedottamisesta tai tulkin puuttumisesta lääkärin ammattietiikan rikkomiseen ja oikeusavun puuttumiseen.
Minäkin vaadin EU:n toimielimiä pyrkimään pontevammin kumoamaan tämän rangaistuksen, joka kansainvälisen oikeuden mukaan on rinnastettavissa kidutukseen, ja käyttämään painostusta, jotta Malesiassa noudatettaisiin oikeutta objektiiviseen ja puolueettomaan oikeudenkäyntiin ja lopetettaisiin siirtolaisten ja turvapaikanhakijoiden julma kohtelu.
Andris Piebalgs
Arvoisa puhemies, komissio tuomitsee ruumiillisen rangaistuksen käyttämisen. Se on ristiriidassa Yhdistyneiden Kansakuntien asettamien kansainvälisten ihmisoikeusperiaatteiden ja -normien kanssa. Nämä periaatteet näkyvät myös EU:n politiikan suuntaviivoissa suhteissa kolmansiin maihin kidutukseen ja muuhun julmaan, epäinhimilliseen tai halventavaan kohteluun tai rangaistukseen liittyvissä kysymyksissä.
Amnesty Internationalin äskettäinen raportti raipparangaistuskäytännöstä Malesiassa on huolestuttava. Komissio haluaa kuitenkin ehdottaa, että päätöslauselmaa laajennetaan käsittämään kaikki valtiot, joissa oikeuden hyväksymä raipparangaistus on valitettavasti yhä käytössä.
Euroopan unioni on yhdessä Yhdistyneiden Kansakuntien kanssa ottanut raipparangaistuskysymyksen varsin säännöllisesti esille Malesian kanssa. Jotkut jäsenvaltiot tekivät niin myös ratifioitaessa kidutuksen vastaista YK:n yleissopimusta ja YK:n ihmisoikeusneuvoston määräaikaisarvioinnin yhteydessä helmikuussa 2009.
Juuri viime viikolla, Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeuspäivään liittyneen seminaarin yhteydessä, Malesiaa kehotettiin ratifioimaan lisää YK:n yleissopimuksia, etenkin kidutuksen vastainen YK:n yleissopimus. Alkuvuodesta 2010 EU:n edustuston päällikkö otti saman kysymyksen esille suoraan ulkoasiainministerin kanssa.
Kyse on asiasta, johon kiinnitämme paljon huomiota. Euroopan unioni ja Malesia aloittavat pian neuvottelut kumppanuus- ja yhteistyösopimuksesta, johon sisältyy ihmisoikeuksia koskevia määräyksiä. Kun sopimus tulee voimaan, se antaa vankan muodollisen perustan ihmisoikeuksia koskevalle vahvistetulle ja säännölliselle vuoropuhelulle Malesian kanssa. Sitä odotellessa nostamme jatkossakin asian esille Malesian viranomaisten kanssa.
Puhemies
(DE) Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskustelujen päätteeksi.
