Olukord Iraanis (arutelu)
President
Järgmiseks teemaks on avalduste esitamine olukorra kohta Iraanis ühise välis- ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ning komisjoni poolt.
Tervitan soojalt kõrget esindajat Javier Solanat. Hr Solana, sõna on teil.
Javier Solana
ühise välis- ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja. - Hr president, ma ei taha sekkuda käimasolevasse arutelusse, kuid ma võtan sõna teie kutsel. Lubage mul alustuseks tänada teid selle kutse eest. Täna kõnelen ma parlamendi ees esimest korda 2008. aastal. Me kõik oleme veendunud, et 2008 saab olema väga põnev aasta. Tahaksin veelgi tihedamalt teha koostööd parlamendiga, teiega ja parlamendi auväärsete liikmetega.
Täna arutleme me väga olulisel teemal - arutleme küsimuse üle, mis on üks kõige olulisematest küsimustest rahvusvahelise üldsuse päevakorras. Tahaksin antud teemat lühidalt selgitada ja kulutada vajalikul määral aega nägemaks, kas me saame koos mõista - ja mitte ainult mõista, vaid teha ka edusamme lahenduse leidmiseks - selles äärmiselt komplitseeritud küsimuses, mis hetkel on rahvusvahelise üldsuse päevakorras esikohal.
Alustaksin paari märkuse tegemisega. Iraan on Lähis-Idas olulise tähtsusega riik. See on tähtis strateegilises mõistes ja ka regionaalse tegurina. Seega tahaksime, et meie suhted Iraaniga oleksid konstruktiivsed; kuid, nagu te teate, esineb siin mitmeid probleeme.
Iraani ühiskond on väga elav, täis andekaid inimesi. Naissoost ülikoolilõpetajate hulk on seal on äärmisel suur. Pärsia keel on Internetis üks põhilisi keeli, seda eriti blogides, kuna noored otsivad võimalust eneseväljenduseks.
Iraani poliitiline maastik - nagu te hästi teate - tekitab tänapäeval suurt huvi. Selles leidub demokraatia elemente, mida ei kohta teistes Lähis-Ida riikides, kuigi valimiskord jätab veel siiski palju soovida. Majlis'e valimistel märtsis näiteks diskvalifitseeriti 30 % kandidaatidest, kusjuures enam kannatasid reformistlike vaadetega kandidaadid. Mõnel neist on võimalus otsus edasi kaevata, teistel mitte. Sellele vaatamata on ebatäiuslik demokraatia parem kui mitte mingi demokraatia ning on õige, et me peaksime kaasama Iraani parlamendiliikmed. Ma olen Euroopa Parlamendile väga tänulik delegatsiooni saatmise eest Iraani, et kohtuda oma kolleegidega Iraani parlamendis.
Selle parlamendi liikmetel on samuti õigus tunda muret seaduste ja inimõiguste järgimise üle Iraanis. Maailma pressivabaduse indeksi järgi asub Iraan peaaegu viimasel kohal. Iraanis on suurenenud hukkamiste arv. Kahjuks esineb arvukalt piinamisjuhtumeid. Kõik see ei ole vastuvõetav ja ainult kahjustab Iraani kui tsiviliseeritud riigi mainet.
Kõik, kes töötavad inimõiguste järgimise heaks Iraanis, näiteks osalevad ühe miljoni allkirjaga naiste õiguste eest võitlevas kampaanias, väärivad meie toetust ja imetlust. Täna hommikul oli mul meeldiv võimalus vestelda sel teemal pr Souhayr Belhasseniga, kes on, nagu teile teada, üks kõige olulisemaid tegelasi Rahvusvahelises Inimõiguste Föderatsioonis. Suurema vabaduse, usaldatavuse ja võrdsema õigusemõistmisega võiks Iraan olla üks kõige loomingulisemaid ja dünaamilisemaid ühiskondi Lähis-Idas. Euroopa Liit on minevikus pidanud Iraaniga dialoogi inimõiguste teemal, kuid alates 2004. aastast ei ole iraanlased soovinud selles osaleda.
Siiski on meil Iraaniga mitmeid ühiseid huvivaldkondi, mida ei ole veel täielikult uuritud, kõige ilmsem neist on energiasektor, kuid me saaksime koos palju ära teha ka narkokaubanduse küsimuses ja terrorismivastases võitluses.
Oleks hea, kui saaksime kõnealuses piirkonnas Iraaniga paremat koostööd teha. Kuid nagu te kõik teate, on hetkel keeruline näha Iraanis konstruktiivset partnerit. Tundub, et meie poliitikad on erinevad, kohati isegi vastandlikud, peaaegu igas valdkonnas. Me soovime Palestiinas näha lahendust kahe riigi näol. Me tahame, et Annapolise konverentsi saadaks edu. Iraan on ainus Lähis-Ida riik, mis ei aktsepteeri kahe riigi ideed. Iraan on Hamasi peamine relvadega varustaja. President Ahmadinejadi märkused Iisraeli kohta ja tema holokausti eitamise toetamise kohta on vastuvõetamatud meile kõigile. Nagu te teate, on Iraan Liibanonis destabiliseeriv faktor. Iraan on Hezbollahi kõige tähtsam relvadega varustaja. Samuti on Iraan teinud koostööd rühmitustega, kes õhutavad Iraagis vägivalda.
Kõik need tegevused muudavad Iraani meie seisukohast problemaatiliseks ja keeruliseks teguriks Lähis-Idas. Kuid samuti peame me seda riiki paremini mõistma ja sellega rohkem koostööd tegema. On esinenud koostööperioode Iraaniga, näiteks Afganistanis, mis on olnud tulutoovad ja ma usun, et me peaksime edaspidigi selliseid võimalusi otsima.
Kuid, nagu te teate, on üks kõige olulisemaid murepunkte Iraani tuumaprogramm. Kui Iraan peaks välja töötama tuumarelva, võib see põhjustada radikaalset ebastabiilsust ja ohtu Lähis-Idas. Samuti oleks see äärmiselt kahjustav kogu tuumarelvade leviku tõkestamise süsteemi seisukohast. Isegi kahtlus, et Iraan töötab välja tuumarelva, võib Lähis-Ida olukorra ebastabiilseks muuta.
Meie eesmärgiks on need kahtlused kõrvaldada. Seda on võimalik saavutada ainult läbirääkimiste teel.
Me tervitame asjaolu, et Iraan teeb mõnede niinimetatud lõpetamata küsimustega tegelemiseks koostööd Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuriga (IAEA). Nagu teile teada, peab Iraan hetkel dr ElBaradeiga käimasolevas etapis vastama küsimustele oluliste teemadega seoses, nagu seda on relvastumine ja eriti muud saastamisega seotud küsimused, mis on väga olulised.
Kuid isegi kui leitakse vastused nendele küsimustele mineviku kohta, ei too see kaasa meie poolt palutud läbipaistvust seoses Iraani hetketegevuste või tulevikuplaanidega. Nagu me oleme mitu korda öelnud, peab Iraan praeguse läbipaistvuse kohaselt ratifitseerima ja rakendama lisaprotokolli.
Kindluse saavutamine Iraani tulevikuplaanide suhtes on keerulisem. Oletades, et Iraanil oli minevikus relvastumisprogramm, kuidas saame me siis täna kindlad olla, et praegune rikastamistegevus on täielikult tsiviilalane? See on eriti keeruline, kuna me ei näe hetkel ühtki märki sellest, et Iraan sõlmiks kokkuleppe tuumaelektrijaama ehitamiseks, välja arvatud see, mida nad on venelastega koos teinud Bushehris, mille jaoks venelased on kütust muretsenud. Me kuuleme ainult rikastamisest. Kui ma küsin - nagu teie ühel päeval küsisite - Iraani valitsuse esindajatelt, mida nad kavatsevad rikastatud uraaniga teha, ei saa ma kunagi oma küsimusele vastust. Teie saite sellele kinnitust vaid mõned päevad tagasi.
On fakt, et Iraan võib välja töötada tsiviilprogrammi ainult nende riikide abil, mis kuuluvad Iraaniga läbirääkimisi pidavate - või pidada üritavate - kuue riigi hulka, ainsaks erandiks on siin Jaapan. Mitte ükski teine maailma riik ei suuda varustada riiki, mis tahab kasutusele võtta või välja töötada tsiviiltuumaprogrammi, tegemata koostööd kuue riigi ja Jaapani hulka kuuluvate riikide või antud riikidele kuuluvate ettevõtetega. Keegi meist ei ole Iraani tsiviilprogrammi vastu; tegelikult pakume me ju oma abi. Kuid keegi meist ei ole valmis aitama enne, kui me ei ole veendunud, et Iraani kavatsused on täiesti rahumeelsed.
Sellepärast püüame me pidevalt jõuda lahenduseni läbirääkimiste teel. Nagu teate ei ole meid siiani kahjuks saatnud edu. Kahjuks ei ole ka võimalik teha midagi seni, kuni Iraan jätkab agentuuri resolutsioonide või ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonide eiramist. Seega jätkub New Yorgis töö uue resolutsiooni kallal. Nimetatud resolutsioonide eesmärgiks ei ole karistada, vaid veenda Iraani läbirääkimislaua taha tulema: mis minusse puutub, siis mida varem see juhtub, seda parem. Euroopa Liit ja ÜRO Julgeolekunõukogu alalised liikmed on selles küsimuses ühisel seisukohal. Meil oli eelmisel neljapäeval oluline koosolek.
Võib-olla saaksin teha veel ühe märkuse, mis ulatub antud küsimuses Iraanist kaugemale. Maailmas, kus huvi tuumaenergia vastu üha suureneb, peame leidma viisi veenmaks riike, et nad võivad omandada tuumakütust ise rikastamisega tegelemata - see läheb neile palju maksma ja suurendab tuumarelvade levikuga seotud muresid. Mina isiklikult toetan igati rahvusvahelise kütusevaru tagatise loomise ideed, võib-olla näiteks kütusepanga näol. Seda ideed on arutatud paljude meie partneritega ja paljude tähtsate isikutega rahvusvahelise üldsuse tasandil. Selles valdkonnas on palju häid ideid. Ma usun, et on tulnud aeg nimetatud ideed teoks, reaalsuseks teha.
Nagu ma juba alguses ütlesin on Iraan olulise tähtsusega riik. Olen juba aastaid olnud tegev meievaheliste suhete normaliseerimise protsessis. Kõik me saame sellest kasu - iraanlased ja eurooplased. Ma usun sellesse ja jätkan järelejätmatult tööd selle eesmärgi nimel, mis minu arvates on kasuks inimestele nii Iraanis kui Euroopa Liidus.
Benita Ferrero-Waldner
komisjoni liige. - Hr president, hetkeolukorras on minu arvates vältimatu, et Iraani käsitlevad arutelud keskenduvad tuumaprogrammile. Rahvusvaheline üldsus on ühendanud jõud rahuldava lahenduse leidmiseks. See tähendab sobivate kanalite kaudu IAEA ja ÜRO Julgeolekunõukoguga koos töötamist. Samuti tähendab see järjepidevate pingutuste toetamist, mida kõrge esindaja Javier Solana teeb kolm pluss kolme nimel ja Euroopa Liidu täielikul toetusel, kuna rahvusvaheline ühtsus on jätkuvalt kesksel kohal ning seda oli näha viimasel kohtumisel Berliinis.
Kui kohtusin eelmisel nädalal Iraani peamise läbirääkijaga dr Saeed Jaliliga, meenutasin talle meie põhimõttelist seisukohta. Keegi ei ole kunagi keelanud Iraanil kasutada rahumeelset tuumaenergiat, kuid valitses tõsine vajadus usalduse taastamise ja tõelise poliitilise tahte järele lahenduse leidmiseks.
Kuigi Euroopa Liit andis oma parima, ei näinud ma kahjuks nimetatud tõelist poliitilist tahet Iraani poolel. Enne, kui me näeme nimetatud poliitilist tahet, ei ole meil kahjuks võimalik meie suhet parendada, kaasa arvatud alustada ja taasalustada kaubandus- ja koostöölepingute alaseid ning energiaalaseid läbirääkimisi. Täpselt seda ütlesin ma dr Jalilile meie kohtumisel.
Ma olen veendunud, et parlament jagab minu vaateid ja et see ka edaspidi toetab igati kõrget esindajat Solanat ja kolm pluss kolme jätkusuutliku lahenduse - ja diplomaatilise lahenduse saavutamiseks, mis samaaegselt Iraani võõrandamatu õiguse säilitamisega tuumaenergia tootmiseks rahumeelsetel eesmärkidel annab ka objektiivse tagatise, et nimetatud tegevused on tulevikus olemuselt täiesti rahumeelsed.
Kuigi ELi ja Iraani suhte arengut mõjutavad suuresti edusammud nimetatud küsimuses, tuleks komisjoni arvates Iraaniga suheldes järgida rohkem kui ühte teed.
Selles osas soovin väljendada oma tänu töö eest, mille on enda kanda võtnud delegatsioon suhete jaoks Iraaniga prl Angelika Beeri dünaamilisel juhtimisel. Prl Beer, tahan eriti kiita delegatsiooni, mida te juhtisite eelmisel kuul Teheranis. Euroopa Parlamendi kontaktid, näiteks Iraani Majlis'ega, on tähtsaks suhtluskanaliks Euroopa Liidu ja Iraani Islamivabariigi vahel.
Teie kohtumised kõrgema taseme ametnikega, nagu välisminister hr Mottakiga ja suure hulga Iraani ühiskonna esindajatega, olid ja on väga väärtuslikud. Kohtumised naisõiguslastega, vangistatud üliõpilaste peredega, ametiühingute liikmete ja vähemusrühmitustega on oluliseks tunnistuseks tähtsusest, mida Euroopa Liit omistab täielikult vabale, demokraatlikule ja pluralistlikule Iraanile vastavalt rahvusvahelistele konventsioonidele, millega Iraani Islamivabariik on vabatahtlikult liitunud.
Inimeselt-inimesele kontaktid on suurepäraseks vahendiks eelarvamuste ja negatiivsete stereotüüpide kaotamisel ja vastastikuse mõistmise soodustamisel. Näiteks on väga tähtis toetada akadeemilise, kultuurilise ja kunstialase teabe vahetuse arengut Euroopa ja Iraani vahel: need on tsivilisatsiooni kaks iidset majakat, millel on üksteisele palju pakkuda.
Just seetõttu on mul eriti hea meel teatada sel õppeaastal Erasmus Munduse raames väliskoostööprogrammi edukast käivitamisest, mis viib eurooplased kokku Iraagist, Jeemenist ja Iraanist pärit üliõpilaste ja professoritega. Ulatudes Teheranist Shirazini, Mashhadini ja Alzahrani, selles konsortsiumis osalevate Iraani ülikoolide võrgustik näib erakordselt paljulubav. Esimese akadeemilise grupi raames on juba võimaldatud õpe Euroopas 50 Iraani üliõpilasele ja professorile. Ma loodan väga, et selline ülesehitus toimib mõlemapoolselt ja Euroopa üliõpilased ja professorid lähevad ka Iraani.
Lisaks sellele jätkame Iraaniga koostöö arendamist mitmes sektoris, nagu näiteks toetus Afganistani põgenikele või narkokaubanduse vastane võitlus. Selles küsimuses sooviksin teie tähelepanu pöörata hiljuti algatatud üleskutsele esitada taotlusi valitsusväliste osalejate ja kohalike asutuste toetuseks Iraanis.
Kõnealuse programmi - mis, muide, on esimene omasugune Iraaniga - eesmärgiks on soodustada ja tugevdada kaasavat ja otsustusõigusega ühiskonda. Siia kuuluvad vaesusevastasele tegevusele keskenduvad haridus- ja arendustegevused.
Lisaks toetab programm koostööd kodanikuühiskonna ja kohalike asutuste ning tegevuste vahel nende võimsuse suurendamise eesmärgil. Nimetatud üleskutse on nüüd avatud ja kestab 11. veebruarini.
Pisut teisel teemal: ma tervitan otsust, mille Parlament võttis vastu oma eelmise aasta 13. detsembri istungil ja millega eraldatakse 3 miljonit eurot uudisteagentuurile teleuudiste edastamiseks pärsia keeles. Tugevalt Euroopa vaatepunkti edastava teabe tootmise ja eetrisse andmise toetamine võib olla olulise tähtsusega Iraani avalikkusega parema vastastikuse mõistmise soodustamisel.
Tahaksin lõpetada järgmise olulise teemaga: demokraatia ja inimõiguste küsimusega. Siin selle parlamendi ees toonitas dr Jalili eelmisel nädalal inimväärikuse tähtsust. Mina olen temaga mõistagi nõus, kuid temaga isiklikult kohtudes sain ma talle kahjuks rääkida ainult oma suurest murest seoses inimõiguste olukorraga ja selle halvenemisega Iraanis.
Vastavalt pressiteadete põhjal koostatud AFP ülevaatele viidi eelmisel aastal Iraanis täide 297 hukkamist. See arv on oluliselt suurem kui 2006. aastal, mil Amnesty Internationali andmetel viidi täide 177 hukkamist. Ma ei räägi siin muudest väga julmadest inimeste tapmise viisidest. Nii pidin ma avaldama lootust, et ELi-Iraani dialoog inimõiguste teemal võiks jätkuda.
Samuti avaldasin ma lootust, et tulevastel parlamendivalimistel on kandidaatide hulk suurem kui minevikus. Euroopa Liit on selles küsimuses tugevalt ühtsel seisukohal. Viimane, 25. jaanuaril avaldatud raport surmaotsuste kohta Iraanis on veel üks asjakohane näide.
Toetame täielikult parlamenti öeldes, et ilma Iraani inimõiguste olukorra süstemaatilise parandamiseta ei saa meie suhted Iraaniga korralikult areneda.
Michael Gahler
fraktsiooni PPE-DE nimel. - (DE) Hr president, meie resolutsioon käsitleb inimõiguste olukorda Iraanis ja vaidlust Iraani tuumaprogrammi teemal. Inimõiguste küsimuses on parlament aastate jooksul korduvalt selgelt oma vaateid väljendanud. Kõrge esindaja rääkis täna veel kord hukkamistest ja piinamisest. Hiljutiste sündmuste valguses tahaksin ära tuua Ahwazi araabia kogukonda kuuluvate surma mõistetud poliitiliste aktivistide nimed ning paluda Iraani valitsusel neid mitte hukata. Need isikud on Zamal Bawi, Faleh al-Mansouri, Said Saki ja Rasoul Mazrea; sama käib ka kahe kurdi ajakirjaniku, Abdolwahed 'Hiwa' Butimari ja Adnan Hassanpouri kohta. Toogu nende kitsikuse Euroopas teatavaks tegemine neile kaitset!
Mis tuumaküsimusse puutub, siis ei andnud Saeed Jalili, Iraani peamine läbirääkija eelmisel nädalal väliskomisjonile selget ülevaadet Iraani tegelikest kavatsustest. 24 komisjoniliikme esitatud küsimusi käsitleti tervikuna ja pealiskaudselt. Sel moel ei ole võimalik hajutada sügavat usaldamatust, mis eksisteerib rahvusvahelise üldsuse ja Iraani vahel. Rahvusvahelise üldsuse solidaarsus on sellisele puiklemisele parim vastus ning seetõttu tervitame oma resolutsioonis Berliinis 22. jaanuaril sõlmitud kokkulepet uue ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni koostamiseks. See kaasab Venemaa ja Hiina ning saadab Iraanile tugeva signaali. Resolutsioon sätestab lisameetmed rahvusvahelise üldsuse kooskõlastatud lähenemisviisi osana.
Usun, et on õige otsida dialoogi kõiges, kus võimalik, kuid samuti peaksime ikka ja jälle rõhutama, millised on meie huvid, nimelt siis inimõigused ja teisalt ka koostöö, kuid seda vaid siis ja juhul, kui Iraan taastab oma usalduse meie üldsuse silmis.
Hannes Swoboda
fraktsiooni PSE nimel. - (DE) Hr president, dr Solana, volinik, kõnealuse teemaga on seotud kolm küsimust: inimõigused, tuumarelvad ja vabad demokraatlikud valimised Iraanis. Täna ei ole päevakorral küsimus, kas mudžaheedid tuleks kanda musta nimekirja või mitte; selle küsimusega tegeleme eraldiseisvalt.
Inimõiguste teemal: arvukad ja sageli julmad hukkamised Iraanis on meile pidevaks valupunktiks. Nõustun hr Gahleri arvamusega selles küsimuses ja loodan, et meie riikide avalik arvamus avaldab selles osas märkimisväärset mõju.
Teiseks küsimuseks on tuumaprogramm. Toetame veendunult kõrge esindaja väljendatud seisukohti. Me ei soovi tuumarelvade olemasolu Iraanis; me ei soovi nende olemasolu mitte kuskil antud piirkonnas. Oli piisavalt skandaalne, et paljud riigid - nende hulgas ka kahjuks Ameerika Ühendriigid - vaatasid sekkumata pealt pommi valmistamist Pakistanis ja pommide valmistamise tehnoloogia liikumist sealt Iraani, kuna Pakistani nähti ainult ühise Nõukogude Liidu ja seega ka Afganistani vastase võitluse vaatenurgast.
Me vajame järelevalvet - ja ma paluksin teil, hr Solana, eriti sel eesmärgil pingutada - tagamaks, et tuumatööstused ja eriti nende rikastamis- ja jäätmete kõrvaldamise tegevus kaasataks enam mitmepoolsetesse raamistikesse ja et neid rangemalt kontrollitaks. Peame sel eesmärgil tegema rohkem, kuna see puudutab lisaks Iraanile ka teisi riike.
Teine asi, mida vajame - ja sel eesmärgil peavad ameeriklased olema valmis rohkem mööndusi tegema - on õigustatud julgeolekuhuvide tunnustamine mitte valitsuste, vaid Iraani rahva poolt. Julgeolek tuleb tagada ja seejärel saame me kindlasti teha edusamme oma kõnelustes Iraaniga. Samuti toetan ma ÜRO resolutsiooni, kuna sellega astume märkimisväärse sammu edasi.
Ka valimiste osas pooldan hr Solana mõtteid. Valimised ja demokraatia teenivad oma eesmärki, kui valimised on tõeliselt vabad ja kui president Ahmadinejad usub, et omab Iraanis nii laialdast toetust, võin ma vaid innustada teda tagama, et toimuksid tõelised vabad valimised välise sekkumiseta, ja siis on näha, kas tema toetus on nii laialdane. Vabad valimised Iraanis on üks peamisi samme kogu piirkonna demokratiseerimise suunas.
(Aplaus)
Annemie Neyts-Uyttebroeck
fraktsiooni ALDE nimel. - (NL) Hr president, hr Solana, volinik, on paradoksaalne, et Iraani-taoline riik, millel, nagu hr Solana ütles, on nii mitmekesine kultuur ja dünaamiline rahvastik, rikub kõige jubedamal kombel inimõigusi. Eelmisel aastal surmamõistetute arv, millele ka volinik viitas, on selle kohutavaks näiteks.
Seega olen ma - nagu ka kogu minu fraktsioon - arvamusel, et Iraan reedab tegelikult omaenda ajalugu, kui praegune kord kohtleb oma elanikke viisil, mida on praeguseks kahjuks tehtud juba mitmete aastate vältel. Sellele vaatamata arvan ma, et probleemi lahendus peitub jätkuvas dialoogis, kahtlemata nii inimeste kui kodanikuühiskonnaga, kuid samuti poliitiliste võimudega, nii keeruline kui see ka pole.
Selles osas ei olnud eelmise nädala arutelu hr Jaliliga just eriti lõbus, kuid see oli äärmiselt tähtis, kuna nüüd mõistab ta, et mitte ükski selle parlamendi esindaja mitte ühestki fraktsioonist ei toetaks või kaaluks Iraani toetamist uuesti sõjalise suunitlusega tuumauuringute taasalustamisel ilma meiepoolse reageeringuta.
Oma fraktsiooni nimel tervitan ma eriti hr Solana ettepanekut luua teatav mitmepoolne, riikidevaheline tuumakütuse pank, kuna see on tõenäoliselt hea viis siduda meie mure tuumarelva leviku tõkestamise pärast võimalusega lubada riikidel jätkata oma tsiviilalase tuumategevuse arendamist.
Konrad Szymański
fraktsiooni UEN nimel. - (PL) Hr president, volinik, hr Solana, kõige tähtsam ja kiireloomulisem küsimus suhetes Iraaniga on saada garantii, et Iraan ei muretse tuumarelvi. Vaatamata mitmetest allikatest, kaasa arvatud riiklikust luurehinnangust (National Intelligence Estimate) saadud teabele ei saa me täna olla kindlad, et Iraan ei muretse nimetatud relvi.
Oleks naiivne arvata, et alates 2003. aastast on uraani rikastamist Iraanis teostatud ainult tsiviileesmärkidel. Sellest ajast alates on reformistist president Khatami asendatud palju karmima poliitilise liini esindajaga. Samuti ei tohi me unustada, et kõik tuumaprogrammid peideti algselt tsiviilprojektide taha: nii oli see Venemaal, Indias, Hiinas ja Iisraelis. On väga tõenäoline, et praegune tsiviilprogramm on lihtsalt samm militaareesmärkidel uraani rikastamise suunas. Euroopa Liit peab seega avaldama Iraanile võimalikult suurt survet ja ei tohi kõrvale jätta sõjalist lahendust.
Angelika Beer
fraktsiooni Verts/ALE nimel. - (DE) Hr president, alustaksin hr Solana ja pr Ferrero-Waldneri tänamisega selle eest, et nad külaskäiguks nii põhjalikult valmistusid ning meiega enne ja pärast nõu pidasid ja vestlesid.
Tahaksin rõhutada - ja ärgu olgu siin mingit kahtlust -, et sellest arutelust kuuldakse ka Iraanis. Tegemist on valgustatud ja pluralistliku ühiskonnaga, mis püüab omandada vajalikku teavet ja meie toetame nimetatud püüdlusi pärsia teleuudiste teenuse kaudu. Me teame, et Ahmadinejadi režiimi juhid jälgivad käimasolevat arutelu ning seetõttu on õige ja kohane president Ahmadinejadile ja ta toetajatele selgelt öelda, et kandidaatide hulk 296 parlamendikohale - kandidaate on enam kui 7000, kellest 2000 jäetakse ilmselt kõrvale - näitab meile selgelt, et siseriiklikus poliitikas on ta väljapääsmatus olukorras. Meie solidaarsus kuulub kodanikuühiskonnale, naistele, ametiühingutele ja kõigile, keda ähvardatakse ja kelle nimed meile mõne hetke eest ette loeti.
(Aplaus)
Meil oli ka teine põhjus tänase arutelu toimumise soovimiseks ja ma olen selle arutelu eest väga tänulik. Iraan on omadega ummikus. Nad on peaga vastu seina jooksnud ja ei tea enam, kuidas edasi minna; nad ei ole olukorras, kus neil oleks võimalik ettepanekuid teha. Samal ajal murran ma aga pead, kas meie, eurooplased, oleme tõesti kõik oma kaardid lauale käinud. Erinevate parteide esindajate Iraani külastuse tulemusel leidsime, et läbirääkimistel peame me leidma oma tee ja et seda on võimalik teha ainult eelnevate tingimusteta, kellelgi nuga kõril hoidmata.
Kõigi inimeste jutust, kellega meil oli võimalus kohtuda ja kes vajavad meie tuge, mõistsin ma väga selgelt, et sanktsioonid muudavad kodanikuühiskonna nõrgemaks ja tugevdavad president Ahmadinejadi võimu. Sel põhjusel ei ole endisel moel edasi tegutsemine poliitiliselt võimalik ja ei too sellele surnud punktile lahendust.
Lubage mul seega lõpetada öeldes, et me ei soovi tuumarelvade olemasolu mitte üheski riigis. Mina isiklikult ei ole üldse tuumaenergia pooldaja, kuid kui president Sarkozy poliitika seisneb pidevas tuumaenergialepingute sõlmimises ilma igasuguste tagatistega, nagu näiteks tuumarelva leviku tõkestamise lepingud, saab Euroopa välispoliitikast tuumarelva leviku takistaja asemel selle edendaja.
(Aplaus)
President
Aitäh, pr Beer, ja ma loodan, et paranete kiirelt oma käeluumurrust.
Tobias Pflüger
fraktsiooni GUE/NGL nimel. - (DE) Hr President, USA luureraporti andmetel on olukord muutunud. Hetkel on vajalik moratoorium tuumaküsimuses. Probleemiga tegelemine tuleb ÜRO Julgeolekunõukogult suunata tagasi Rahvusvahelisele Aatomienergiaagentuurile. Vaatamata kõigile rühmituste, näiteks ametiühingute vastu rakendatavatele repressiivsetele meetmetele on Iraanis väga elav kodanikuühiskond. Esineb talumatuid juhtumeid, näiteks kandidaatide tagasilükkamine Majlis'esse kandideerimisel, kuid mina olen otsustavalt karmimate sanktsioonide vastu. Need annaksid hoopis vastupidise tulemuse, eriti demokraatliku opositsiooni suhtes. Kuuleme ikka veel ähvardusi seoses sõjaga Iraani vastu, eriti Ameerika Ühendriikidelt. Minu fraktsioon on väga igasuguste sõjaähvarduste ja võimalike sõjakavatsuste ettevalmistamise vastu.
Hr Solana, Briti ajalehes Guardian tsiteeritakse Robert Cooperit, teie meeskonna liiget, kes ütleb seoses hiljuti arutletud uue NATO manifestiga järgmist: "Võib-olla kasutame tuumarelvi enne teisi, kuid ma ei tahaks seda kõvasti välja öelda.”. Hr Solana, kas see avaldus seostub olukorraga Iraanis ja millal te kavatsete teatada, et see ei ole teie seisukoht?
Lubage ma kordan: läbirääkimised Iraaniga, mitte eskalatsioon ja sõda.
Bastiaan Belder
fraktsiooni IND/DEM nimel. - (NL) Hr president, Iraani Islamivabariigist on nii häid kui halbu uudiseid. Häid uudiseid saime möödunud kuul, detsembri keskel, Iraani opositsioonilt Teheranis, mis asus väga kindlale seisukohale president Ahmadinejadi holokausti mahasalgamise vastu, väites, et holokaust oli ajalooline sündmus, mida ei ole võimalik kahtluse alla seada. Arvesse võetud.
Halvaks uudiseks on avalik ähvardus, mille välisminister hr Mottaki hiljuti tegi ÜRO Julgeolekunõukogule, öeldes, et kui Julgeolekunõukogu võtab vastu uue resolutsiooni Iraanile kohaldatavate sanktsioonide osas enne järgmist, märtsis avaldatavat IAEA aruannet riigi tuumaprogrammi kohta, reageerib Teheran kohaselt ja tõsiselt.
Hr Solana, tahaksin teada teie arvamust selle avaliku ähvarduse kohta. Ja kuidas suhtute te ideesse tugevdada IAEA positsiooni moodustades sõltumatu komisjoni tehnilistest ekspertidest Iraani tuumaprogrammi alal? Lõppude lõpuks leidub ÜRO erikomisjonis Iraagis (UNSCOM) ja ÜRO relvastuskontrolli komisjonis (UNMOVIC) sellele pretsedente. Julgeolekunõukogu käsitleks siis komisjoni aruannet kaalutlemisel suunisena.
Philip Claeys
(NL) Hr president, Iraani režiim ohustab jätkuvalt stabiilsust kogu Lähis-Idas ja kaugemalgi. Iraan avaldab toetust islamirühmitustele ja terroristide rühmitustele Liibanonis, Palestiina aladel, Afganistanis, Iraagis ja mujal. Euroopa Liidu strateegiaks peab olema Iraani eraldamine nii suurel määral kui piirkonnas võimalik. Samuti on tähtis julgustada Venemaad vähendama oma tuumakoostööd Iraaniga. Iraani tuumakavatsused ohustavad maailmarahu.
Ameerika riiklik luurehinnang üllatas mõne kuu eest kogu maailma väites, et Iraan lõpetas 2003. aastal oma püüdlused tuumarelvade tootmiseks. USAs nõutakse nüüd riikliku luurehinnangu järelduste üksikasjalikumat uurimist. Oleks aga vale nüüd järsku eeldada, et Iraani režiimi tuumaohtu enam ei eksisteeri. Miks näiteks muudab Iraan ikka veel Rahvusvahelise Aatomienergiaagentuuri inspektorite töö nii keeruliseks?
Me kõik teame, milleks on võimeline Teherani režiim. Seal on olnud probleeme inimõiguste järgimisega ja minevikus on olnud selgeid tõendeid Iraani seotusest rahvusvahelise islami terrorismiga. Kui president Ahmadinejad avalikult väidab, et tahab Iisraeli kaardilt minema pühkida, tuleb meil seda tõsiselt võtta. Hetkeolukorras oleks seega vale vähendada president Ahmadinejadile avaldatavat survet. Vajalik on dialoog, kuid Euroopa Liit peab olema järjekindel oma püüetes ja soovis teha enam vabaduse ja stabiilsuse edendamiseks.
