Õigusriigi põhimõtted Venemaal (arutelu) 
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on komisjoni asepresidendi ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja avaldus õigusriigi põhimõtete järgimise kohta Venemaal.
Annan sõna komisjoni asepresidendi ja kõrge esindaja nimel kõnelevale Enikő Győrile.
Enikő Győri
nõukogu eesistuja. - Lugupeetud juhataja! Paruness Catherine Ashtoni palvel esindab kõrget esindajat ja komisjoni asepresidenti algavas arutelus nõukogu eesistujariik Ungari. Paruness Catherine Ashton, nagu te võib-olla teate, on sel nädalal visiidil Põhja-Aafrikas ja Lähis-Idas.
Tahan teid tänada selle eest, et tõstatasite küsimuse inimõiguste olukorrast ja õigusriigi põhimõtete järgimisest Venemaal. Hoolimata sellest, et president Medvedevilt tuli möödunud aastal mõningaid väga lootustandvaid märke, on inimõiguste tegelik olukord Venemaal ja eelkõige Põhja-Kaukaasia piirkonnas endiselt ülimalt problemaatiline. Aktivistide, juristide ja sõltumatute ajakirjanike vastane vägivald, nende tagakiusamine ja hirmutamine valmistavad meile sügavat muret.
Meie avalduse aluseks olevate juhtumite arv on vastuvõetamatult suur. Vene ajakirjanike Oleg Kašini ja Anatoli Adamtšuki ning keskkonnaaktivisti Konstantin Fetissovi vastu toime pandud jõhkrad rünnakud on ühed viimastest sündmustest, mis tuletavad meelde, millises ohtlikus ja hirmutavas õhkkonnas peavad ajakirjanikud, aktivistid ja inimõiguste kaitsjad Venemaal oma igapäevast tööd tegema.
Vaatamata kõige kõrgemal tasemel antud kinnitustele, tuuakse kurjategijaid kohtu ette ja mõistetakse süüdi harva. Inimõiguste kaitsjate suhtes toime pandud vägivallaaktide ja nende hirmutamise eest vastutusele võtmine - lubage mul paljude muude juhtude hulgast tõsta esile Natalja Estemirova, Anna Politkovskaja, Anastasia Baburova ja Stanislav Markelovi juhtumeid - on Venemaa kohtuorganite sõltumatusele ja tõhususele endiselt tõsine proovikivi. Kuniks need kuriteod lahendust ei leia, jääb valitsema karistamatuse õhkkond.
On siiski ka rõõmustavaid muutusi. Pean siinkohal mainima Moskva linnanõukogu otsust lubada korraldada näiteks artikli 31 toetuseks rahumeelseid ja korrapäraseid meeleavaldusi, mis olid kuni möödunud aastani keelatud, või pidada nn raevu päeva. Meie väljendasime sellise otsuse üle heameelt. Samas saame jätkuvalt teateid rahumeelsete meeleavaldajate, sealhulgas opositsioonijuhtide meelevaldsetest kinnipidamistest just neil samadel lubatud meeleavaldustel, aga ka muudel üle riigi toimuvatel demonstratsioonidel. See paneb meid tõsiselt muretsema.
Kaasaegse ühiskonna arengu eeltingimuseks on sõna- ning kogunemis- ja ühinemisvabadus. Kõik need vabadused on talletatud ka Vene Föderatsiooni konstitutsioonis. Samuti moodustavad need osa kohustustest, mille Venemaa on võtnud ÜRO, OSCE ja Euroopa Nõukogu liikmena. EL palub tungivalt, et Venemaa täidaks oma lubadusi ja tagaks oma kodanikele kõnealused õigused.
President Medvedev on palunud oma alluvuses töötaval inimõiguste nõukogul uurida Mihhail Hodorkovski, Platon Lebedevi ja Sergei Magnitski juhtumeid. Väljendame selle otsuse üle suurt heameelt. EL ei ole salanud oma tõsist muret selle üle, kuidas nende juhtumite puhul toimiti.
President Medvedev on sageli võtnud sõna millegi vastu, mida ta ise nimetab Venemaal valitsevaks õiguslikuks nihilismiks. EL on valmis toetama Venemaa püüdeid saada sellest jagu, alustades kohtusüsteemi reformimisest. Oleme veendunud, et tõeliseks moderniseerimiseks on vaja kindlustada õigusriigi põhimõtete austamine ning nende võrdne ja õiglane kohaldamine kõikide suhtes. Seetõttu oleme oma moderniseerimispartnerluse keskmesse asetanud just õigusriigi põhimõtted.
Sellega seoses oleme tihedas koostöös presidendi ametkonna ja Euroopa Nõukoguga juba ette valmistanud konkreetsed sammud - näiteks tsiviil- ja kriminaalasjades edasikaebamise korra sisseseadmiseks Venemaal. Oleme valmis tegema Venemaaga koostööd nii selles kui ka uute korruptsioonivastaste projektide ja Haagi konventsioonide küsimuses.
Eriti murettekitav on Põhja-Kaukaasias valitsev olukord, mis vajab kiiret tegutsemist. Meil on hea meel uue majandus- ja sotsiaalarengu strateegia, samuti asepeaminister Aleksandr Hloponini jõupingutuste üle, kuid tsiviilelanikkonna vastu suunatud barbaarsetele terrorismiaktidele püsiva vastuse andmiseks tuleb veel palju enam ära teha. Tšetšeenias tegutsevate julgeolekujõudude jätkuv puutumatus ja karistamatus vaid suurendavad piirkonnas valitsevat ülekohut ja terrorit ning on meie jaoks suureks mureallikaks.
Anname au kõigile neile, kes on kaotanud oma elu või langenud kallaletungi ohvriks oma ameti või tõekspidamiste tõttu, samuti neile julgetele, keda ei saa peletada eemale oma kodanikukohuse täitmisest ka säärases ebakindlas keskkonnas.
Kokkuvõttes ei ole praegune ülevaade kuigi rõõmustav. Kuid Venemaa inimõiguste olukorras on näha lootuskiiri. Sageli nullitakse need taandarenguga ära ning nendest üldiselt ei ole piisanud tegeliku edasimineku saavutamiseks, aga me ei tohi lasta end heidutada.
Märkimisväärne hulk Euroopa Inimõiguste Kohtu lahendeid on oluline ajend Venemaa õigusruumi arenemiseks inimõiguste austamise poole. Me peame Venemaaga tõsist inimõigustealast dialoogi. Venemaale on see vastuvõetav ja mõistagi kasutab ta seda, et kritiseerida puudusi, mida ta ise ELis näeb. Me jätkame mainitud dialoogi. Teist võimalust ei ole.
György Schöpflin
fraktsiooni PPE nimel. - Austatud juhataja! Venemaad tundvad isikud teavad, et see, mida seal õigussüsteemiks peetakse, ei vasta tavapärastele õigusriigi põhimõtetele.
See mõjutab Venemaa suhteid nii ülejäänud maailma kui ka oma kodanikega. Järelikult peab Euroopa Liit Venemaaga suhtlemisel võtma arvesse mitmeid mitteõiguslikke tegureid, eelkõige poliitilist sekkumist, korruptsiooni ja aeg-ajalt ka vägivalda.
Venemaa ja lääneriikide vahelised suhted on seetõttu ebakindlad, rääkimata täielikust läbipaistmatusest ja vastutuse puudumisest. Mis puudutab Venemaa kodanikke, siis nende elus on rohkem meelevaldsust ja vägivalda, kui on võimalik ühildada Euroopa Liidu võetud kohustusega kaitsta üldisi inimõigusi.
Püüded Venemaad ümber kujundada on jooksnud liiva, nii et Euroopa Liidul ei ole muud valikut kui leppida enda seaduslikkuse ja Venemaa seadusetuse vahelise veidra kooslusega.
Adrian Severin
fraktsiooni S&D nimel. - Lugupeetud juhataja! Poliitiliste otsuste sisu määratakse võimu jagamisega riigi ja ühiskonnaliikmete vahel, kusjuures otsustusprotsessi ennustatavus ja otsuste õige rakendamine tagatakse kohtunikkonna aususe, kutseoskuste ja sõltumatusega.
Euroopa Liit ja Venemaa saavad olla partnerid vaid juhul, kui nende võimujagamise mudelid, otsustuskord ja kohtusüsteemid ühtivad. Säärane sobivus tuleb saavutada partnerluse, koostöö, üksmeele, vastastikuse usalduse ja koostoimimisvõime arendamise, mitte kaitsva hoiaku, peapesu ja näpuga näitamisega.
Venemaa on Euroopa Nõukogu täieõiguslik liige ja on ühinenud Euroopa inimõiguste konventsiooniga. Järelikult on Euroopa Nõukogu pädev uurima demokraatia toimimist ja õigusriigi põhimõtete järgimist Venemaal. Seega peaks Euroopa Liit toetuma Euroopa Nõukogule, et saavutada koos Venemaaga ühine vabadusel, demokraatlikul turvalisusel ja õigusel rajanev ala.
Veelgi enam, kuna Euroopa Liit ise on liikumas Euroopa inimõiguste konventsiooniga ühinemise suunas, peaks ta kasutama oma tulevast positsiooni konventsiooniosalisena selleks, et kiirendada demokraatia ja õigusriigi valdkonnas suuremat sidusust ja koostegutsemisvõimet Venemaaga.
Aastaid tagasi, mil Euroopa Parlamendil oli vaid pisut rohkem võimu kui võitleval valitsusvälisel organisatsioonil, oli tal ainsate mõjuvahenditena võimalik kasutada nimepidi nimetamist ja häbistamist. Nüüd pärast Lissaboni lepingu jõustumist oleme me võimas poliitiline institutsioon. Sellega kaasneb suurem vastutus, pragmatism ja enesekontroll. Me ei tohiks lähtuda oma emotsioonidest. Me ei tohiks ka oma väärtustesse hooletult suhtuda. Meil ei ole lubatud olla üheaegselt nii prokurör kui ka kohtunik. Me ei tohiks tegutseda pelgalt väidete, kuulujuttude või eri huvirühmade soovide põhjal. Meie õiglase ja küpse käitumisega saavutatud usaldusväärsus, aga ka vankumatus ja avatus on parimad relvad Venemaaga peetavas dialoogis ajal, mil kodanikud on andnud meile korralduse edendada Venemaaga strateegilist partnerlust, mitte alustada uuesti külma sõda.
Kristiina Ojuland
fraktsiooni ALDE nimel. - Lugupeetud juhataja! Meie arvates on Venemaa Euroopa Liidu jaoks oluline partner. Seetõttu ootame Venemaalt rahvusvahelisel tasandil võetud kohustuste täitmist ja omaenda kodanike põhiseaduslike õiguste järgimist.
Tõsiasi on see, et inimõiguste, kodanikuvabaduste ja õigusriigi põhimõtete rikkumised on saanud Venemaal tavaliseks. Ainuüksi möödunud aastal põhjustas ebaseaduslik tegevus ja laialt levinud korruptsioon 300 000 kodaniku väljarände Venemaalt. Raske on sellises olukorras kujutada ette nii välis- kui ka riigisiseste investeeringute suunamist äritegevusse.
Vene võimud juurutavad silmnähtavalt põhiseadusevastast avalikku korda. Olukord Põhja-Kaukaasias on üks jäledamaid näiteid selle kohta. Venemaa konstitutsioon on aluseks mitmeparteisüsteemile, kuid tegelikult valitseb üheparteisüsteem koos jõuetu parlamendiga.
Tahan nõukogu esindajalt küsida, milliseid karistusmeetmeid ja sanktsioone rakendatakse nende Venemaa ametnike suhtes, kes vastutavad otseselt inimõiguste rikkumise ja õigusriigi põhimõtete moonutamise eest.
Euroopa Liit peab kolmandate riikide suhtes aetavas poliitikas olema järjekindel. Euroopa Liit satub halba valgusesse, kui me vaatame teatud riikide puhul mõnele tõsisele rikkumisele läbi sõrmede, aga samas määrame teistele riikidele samasuguste rikkumiste eest sanktsioone. Me ei saa normaalseid suhteid jätkata, kui Venemaal ei tehta konkreetseid edusamme. Me peame tõele näkku vaatama.
Werner Schulz
Austatud juhataja, kallid kolleegid! Vaatamata oma suurepärasele konstitutsioonile ei ole Vene Föderatsioon ikka veel õigusriik, sest põhiseaduses sätestatu ja põhiseadusliku tegelikkuse vahel on tohutu lõhe. Kahjuks pole täidetud kõige olulisemad nõuded toimivaks õigusriigiks - puuduvad sõltumatud kohtuorganid ja vaba ajakirjandus. Nagu keegi sarkastiliselt kommenteeris: "Parim Vene kohus asub Strasbourgis". Tõsiasi on, et ligikaudu kolmandik Euroopa Inimõiguste Kohtusse esitatud kaebustest pärinevad Venemaalt. Vene kodanikud ei usalda oma kohtuid, mis mõistavad õigust väga harva. Seda näitab ka apellatsioonikaebuste vähenemine.
Riiki juhivad kaks juristi - president Medvedev ja peaminister Putin -, kes on korduvalt väljendanud kavatsust võidelda õigusliku nihilismiga. Kuid on selgunud, et nende sõnad, millele tavaliselt järgnevad täiesti vastupidised sammud, kajastavad vaid õiguslikku künismi. Ükski Venemaa kohus ei julge langetada otsust ilma kõrgema võimuga nõu pidamata. Säärane telefoniõiguse süsteem on tekitanud kohtunikud, kes ei ole enam sõltumatud ning keda huvitab pigem enda turvalisus ja edutamine kui õiglus. Ilmselge näide selle kohta on Mihhail Hodorkovski juhtum. Üks õigussüsteemis töötav isik ütles hiljuti, et kohtunik Danilkini otsus kirjutati talle ette ülevalt poolt. Mihhail Hodorkovski ja Platon Lebedevi uus süüdimõistmine on märk selle kohta, et Venemaa arusaam õigusriigi põhimõtetest on jäänud Gulagi ajastusse. Nagu nõukogude ajalgi oli poliitiline ladvik otsuse ette ära teinud.
Kontrollitud demokraatia käib käsikäes kontrollitud kohtusüsteemiga. Kuigi Venemaa kohtusüsteem on ehtne riiklik karistusaparaat, muutub see jõuetuks, kui tuleb lahendada poliitilistel põhjustel sooritatud kuriteod, võtta toimepanijad vastutusele ja mõista nende üle kohut. Ajakirjanike ründamise ja tapmisega on loodud hirmu ja rõhumise õhkkond.
Ka tingimused Venemaa vanglates on kohutavad. Üheks näiteks selle kohta on Sergei Magnitski juhtum. Sergei Magnitski oli jurist, kes paljastas korruptsioonijuhtumi ning vangistati seetõttu meelevaldselt ja süüdistust esitamata. Ta suri vanglas arstiabi puudumise tõttu jubedasse surma.
ELi ja Venemaa vaheline moderniseerimisleping osutub edukaks vaid juhul, kui see põhineb Venemaa juhtide ja elanike vahelisel moderniseerimislepingul. Sellega kaasnevalt tuleb tagada, et konstitutsiooniga ettenähtud kodanikuõigusi hakatakse lõpuks ometi austama, samuti täita Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni (OSCE) ning Euroopa Nõukoguga koos võetud kohustused.
Venemaa kontrollitud demokraatia peab muutuma arenevaks demokraatiaks. Selle olulised eeltingimused on vabad ja õiglased riigiduuma ja presidendi valimised, lihtsam ja Euroopa nõuetele vastav erakondade registreerimise kord ning õiglane valimiskampaania, millega antakse kõikidele kandidaatidele võrdsed võimalused ja ligipääs avalik-õiguslikele meediakanalitele.
Charles Tannock
fraktsiooni ECR nimel. - Austatud juhataja! Venemaa on ELi jaoks oluline partner mitmel rindel, kuid me ei saa teha nägu, et Venemaa on tõeliselt demokraatlik õigusriik. Ajakirjanike ja inimõiguste kaitsjate lahendamata mõrvad ning poliitilistel põhjustel peetavad alistuvate kohtunikega näidisprotsessid ütlevad minu arvates kõik. Miks siis sallitakse Venemaad Euroopa Nõukogu liikmena? See on väga hea küsimus.
Kahtlemata hindab Kreml kõrgelt seda, et rahvusvahelisel tasandil on seaduspäraseks tunnistatud riik, mida USA diplomaatilistes kanalites nimetatakse sisuliselt maffiaks, nagu selgub hiljuti WikiLeaksi kaudu lekitatud teabest.
Samas satub halba valgusesse Euroopa Nõukogu, mis suhtub endiselt leplikult Venemaa autoritaarsesse juhtimisse. Euroopa Inimõiguste Kohtus ootab lahendit 27 000 kohtuasja, mis on esitatud Venemaalt. Ometi võib selle kohtu Vene kohtunik kohustada Suurbritannia valitsust andma Suurbritannia vangidele hääleõigust. See mitte üksnes ei paljasta seda, kui absurdne on Venemaa liikmelisus Euroopa Nõukogus, vaid näitab ka, miks Euroopa Nõukogu rahvusvahelisel areenil minu arvates üha enam eiratakse. Kahjuks arvavad selle tulemusena nüüd paljud britid, sealhulgas poliitikud, et Ühendkuningriigil on aeg vaadata üle oma liikmelisus kõnealuses organisatsioonis ja selle väga pealetükkivas kohtus.
Bruno Gollnisch
- (FR) Austatud juhataja! Siinne parlament arvab, et võib teha Venemaale inimõiguste pärast peapesu. Parem oleks, kui ta kõigepealt siin Euroopa Liidus korra majja lööks. Charles Tannock näiteks mainis teisitimõtlejast ajakirjanikku ja WikiLeaksi internetilehe loojat Julian Assange'i, kelle tegevust ma just ei toeta. Teda on Ühendkuningriigis nädalaid kinni hoitud Rootsi täiesti mannetu ja naeruväärse väljaandmistaotluse alusel ning on ilmne, et tegemist võib olla sammuga tema USAle väljaandmise suunas.
Tõepoolest, Julian Assange'i süüdistatakse kahe noore naise vägistamises, kusjuures üks neist esitas süüdistuse põhjusel, et vastastikusel nõusolekul toimunud suguühte ajal purunes kondoom. Teine süüdistas Julian Assange'i üllatuslikus vahekorras, mis leidis aset pärast seda, kui naine pärast vastastikusel nõusolekul toimunud esimest suguühet magama oli jäänud. Keda nad lollitada püüavad? On selge, et kui need kaks noort naist ei oleks tahtnud, et Julian Assange neid "vägistaks", ei oleks nad pidanud ronima alasti tema voodisse! Neid ei ole keegi vägistanud. Neid on austatud. See näitab, milleni äärmuslik vabadus ...
(Juhataja katkestas kõneleja, kuid viimane jätkas sõnavõttu väljalülitatud mikrofoniga.)
Juhataja
Lugupeetud kolleeg, arutluse all on Venemaa. Päevakorras on olukord Venemaal. Kahjuks ei saa me teemat arutelu keskel muuta.
Ria Oomen-Ruijten
- (NL) Austatud juhataja! Meie tänase arutelu ajendiks on tõsiasi, et Venemaa juhid ja eelkõige president Medvedev on ise nii sageli rõhutanud õigusriigi põhimõtete tähtsust Venemaa moderniseerimisel.
Samas aga leiame me palju konkreetseid näiteid selle kohta, mis just säärast moderniseerimist takistavad. Pean silmas näiteks korruptsiooni, mis väidetavalt järjepidevalt süveneb, hoolimata sellest, et kehtestatud on uus hea korruptsioonivastane seadus, samuti Jukose juhtumit või opositsioonijuhtide ja Sahharovi auhinna laureaatidest inimõiguslaste korduvaid kinnipidamisi.
Venemaal väljakuulutatud moderniseerimine ei ole veel tegelikkuseks saanud. Arvestades seda, et me peaksime Venemaaga moderniseerimispartnerluse vallas koostööd tegema ning pidama läbirääkimisi uue ELi ja Venemaa vahelise lepingu üle, on minu arust uskumatu, et moderniseerimispartnerluse eduaruandes on õigusriigi põhimõtete ajakohastamisele pühendatud vaid viis lauset. Ühtlasi leian, et me peaksime ka omaenda teadmisi parandama.
Meie soov on nõuda õigusriigi põhimõtete edendamist ja seda me üheskoos ka teeme raportis, mille Euroopa Parlament Venemaa kohta koostab.
Knut Fleckenstein
- (DE) Lugupeetud juhataja, kallid kolleegid! Mul on kahju, et praegune arutelu lisati päevakorda nii lühikese etteteatamisega, et liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ei saa siin kohal viibida. Viimaste kuude jooksul on paruness Catherine Ashton töötanud koos nõukoguga selle kallal, et parandada meie strateegiliste partnerite, sealhulgas Venemaaga, tehtava koostöö kooskõlastamist ELi sees. Arvestades tema püüdlusi saavutada kooskõlastatud seisukoht, leian, et Catherine Ashtoni osalemine käimasolevas arutelus oleks olnud mõistlik.
Ükski teine ELi strateegiline partner ei ole meile nii lähedal kui Venemaa, ei geograafiliselt ega ka ajaloolisi kogemusi silmas pidades. Seetõttu pakub Venemaa sisepoliitiline areng meile suurt huvi. Siinkohal tahan konkreetselt mainida töökava, mille on ühiselt koostanud Venemaa ja ELi moderniseerimispartnerluse koordinaatorid. Kõnealune ühine moderniseerimise töökava sisaldab olulisi meetmeid, millega toetatakse aktiivselt õigusriigi arendamist Venemaal. See on õige samm tagamaks, et meie partnerlusest saavad tegelikku kasu just kodanikud. Vene presidendi algatatud Venemaa moderniseerimine annab riigi rahvusvahelistele partneritele võimaluse alustada Venemaaga viljakat koostööd. Me peame selle võimaluse ära kasutama.
Nagu kolleegid juba mainisid, ei saa jätkusuutlik moderniseerimine põhineda üksnes tehnilisel arengul. Venemaa kaasaegne majandus tuleb rajada õigusriigi usaldusväärsetele põhimõtetele. Alles siis, kui kodanikud ja ettevõtjad saavad toetuda nimetatud põhimõtetele, julgevad nad teha uuendusi ja investeeringuid. Võtkem vastu Venemaa väljasirutatud käsi ja aidakem sel riigil moderniseeruda.
Jacek Protasiewicz
- (PL) Austatud juhataja! Sarnaselt paljude juba sõna võtnud kolleegidega nõustun ma endastmõistetava väitega, et Venemaa on Euroopa Liidu strateegiline partner nii geopoliitilises, kui ka rahvusvahelise julgeoleku ja majandusküsimuste mõistes. Samuti pole mingi ime, et me oleme nii huvitatud oma kõige tähtsama naabri juures valitsevast olukorrast. Nüüd tuleb välja, et kõnealuses riigis ilmnevad mõned väga murettekitavad suundumused. Tahan viidata ühele hiljuti läbiviidud sotsiaaluuringule, mille kohaselt usub vaid 3% venelastest, et nad saavad mõjutada oma riigi poliitikat, 61% arvab, et nad ei saa oma õigusi tõhusalt kaitsta ja 82% on seisukohal, et võimuesindajad ei järgi Venemaal vastu võetud ja kehtivaid õigusakte. See on kurvastav olukord riigis, mille edusammud on meile nii olulised, kuid Euroopa ja Venemaa suhted ei tohiks mingil juhul piirduda üksnes majandusliku arengu ja majanduse moderniseerimisega. Tähtsad on ka inimõigused ja õigusriigi põhimõtted, millele me peaksime keskenduma oma teistegi naabrite, sealhulgas näiteks Valgevene puhul.
Michael Gahler
- (DE) Austatud juhataja, kallid kolleegid! Leian, et ärivaldkonnas tehtava laiaulatusliku koostöö kõrval ja üleilmsete katsumustega silmitsi seistes on oluline - nagu juba mainitud - hoida õigusriigi põhimõtete teemat päevakorras kõikidel Venemaaga peetavatel kõnelustel.
Viimastel nädalatel oleme mitu korda arutanud Vahemere piirkonna stabiilsuse küsimust ja määratlenud selle, mida stabiilsuse mõiste ei hõlma. Nimelt ei sisalda see autoritaarseid struktuure. Ühtlasi tähendab see, et Venemaal ei saa stabiilsus rajaneda kohtute poliitilisel mõjutamisel ega ajakirjanike ja inimõiguste eest seisvate inimeste tagakiusamisel. Seega minu arvates on alati õige aeg kõnealust küsimust arutada.
Loodan, et suudame lähitulevikus algava praktilise suhtlemise käigus teha Venemaale selgeks, et õigusriigi põhimõtete kehtestamata jätmisega seab ta ohtu omaenda tuleviku.
Tunne Kelam
Lugupeetud juhataja! Venemaal on järjest mõrvatud kümneid sõltumatuid ajakirjanikke ja kodanikuühiskonna aktiviste - näiteks Anna Politkovskaja, Natalja Estemirova ja Sergei Magnitski -, kuid ühtki kuritegu ei ole lahendatud ja ühtki mõrvarit ei ole antud kohtu alla. Kremli valitsust, kes ei ole nõus tagama õigust ja läbipaistvust, võib pidada nendes kuritegudes kaasosaliseks.
Eile purustas noor kohtunikuabi Natalja Vassiljeva Mihhail Hodorkovski kohtumenetlust ümbritsenud valede võrgu ja kinnitas, et otsust ei langetanud mitte kohtunikud, vaid see kirjutati neile ette kõrgemalt poolt.
Viisakeelu kehtestamine Sergei Magnitski ja teiste juhtumite eest vastutavatele ametnikele on üks meede, millega saab näidata, et ELil on õigusriigi põhimõtete ja läbipaistvuse edendamisega Venemaal tõsi taga. See, et viisakeelu võimalus on teinud Vene võimud nii närviliseks tõendab, kui suurepäraseid võimalusi on ELil tegelikult olukorra muutmiseks.
Graham Watson
Austatud juhataja! Paljud meist siin parlamendis peavad Venemaad osaks suurest Euroopa rahvaste perest ja lootsid, et pärast Berliini müüri langemist võib näha Venemaad Euroopa Liidule lähenemas. Kahjuks pole nii läinud. Venemaa praegused juhid on valinud oma tee, mis valmistab palju meelehärmi nendele meie hulgast, kes soovivad Vene rahvale vabadust, demokraatiat ja õigusriiki.
Täna siin viibival volinikul on Venemaaga suhtlemisel rohkem kogemusi kui enamikul meist ja ta saab sealt kahtlemata oma elamused, aga ma loodan, et komisjon avaldab kõrgele esindajale survet kehtestada uus poliitika iga säärase riigi suhtes, mille juhid põlgavad järjekindlalt ära meile kallid väärtused. Kõnelgem ja kaubelgem nendega vastavalt vajadusele. Püüdkem arutada nendega inimõiguste küsimusi, mis on meie kohus, aga ärgem lubagem nende juhtidel pesta oma raha Euroopa pangandussüsteemis, harida oma lapsi meie koolides või ülikoolides või puhata meie puhkekeskustes. Kui me rakendaksime seda põhimõtet ühtmoodi kõikide maailma autoritaarsete juhtide suhtes, hakkaksime liikuma millegi sellise suunas, mida saaks nimetada eetiliseks välispoliitikaks.
Heidi Hautala
Lugupeetud juhataja! Ühinen kolleegidega, kes väidavad, et me vajame nutikaid meetmeid inimõigusi rikkuvate autoritaarsete režiimidega toimetulemiseks.
Tahan küsida siin viibivatelt nõukogu ja komisjoni esindajatelt, kas nad on valmis kohaldama inimõiguste rikkujate suhtes meetmeid viisil, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi 16. detsembri 2010. aasta resolutsioonis. Selles nõuti varade külmutamist ja viisakeelu kehtestamist nende 60 ametniku suhtes, kes on segatud Venemaa vanglas kahjuks surnud Sergei Magnitski asjasse.
Kas on olemas üks või kaks julget välisministrit - või suisa Catherine Ashtoni esindajat -, kes hakkaksid sellega tegelema, ning kui osutub tõeks, et kohtunik Viktor Danilkin kirjutas Mihhail Hodorkovski ja Platon Lebedevi asjas langetatud otsuse Moskva linnakohtust saadud otseste juhiste alusel, siis kas niisugune kohtunik satuks nende musta nimekirja?
Jaroslav Paška
- (SK) Austatud juhataja! Venemaa on üks Euroopa Liidu kõige olulisemaid ja stabiilsemaid partnereid. Tegemist on riigiga, kus demokraatial ei ole kuigi pikka traditsiooni ja võib öelda, et Venemaa alles harjub demokraatliku riigikorraga. Me ei tohi unustada ka, et see riik heitleb endiselt väsimatu islami terrorismiga ja seetõttu on julgeolekujõudude ühiskondlik positsioon tähtsam kui siin. Sellest lähtuvalt tuleb sagedast kõrvalekaldumist meie jaoks tavapärastest riigi demokraatliku toimimise normidest hinnata põhimõtteliselt ja delikaatselt. On hea arutada meie Vene sõpradega tõsiselt kõiki meile muret valmistavaid küsimusi, mis seonduvad sellega, kuidas Vene võimud riiki juhivad. Kuid dialoog peab olema asjalik, seda tuleb pidada partnerluse vaimus ja selle eesmärgiks peab olema pigem püüe parandada demokraatliku süsteemi toimimist Venemaal kui üleilmse demokraatia isehakanud kaitsja näpuga vibutamine. Pidagem läbirääkimisi Venemaaga kui sõbraga õigesti, avatult ja viisakalt. Oleme ju ühiselt huvitatud rahust, harmooniast ja heaolust Euroopas.
Indrek Tarand
Lugupeetud juhataja! Minu arvates on Werner Schulz koostanud resolutsiooni, mis on väga hästi põhjendatud ja milles tehakse õiged järeldused. Kuid ma ei ole veendunud, et sain Knut Fleckensteini mõttest õigesti aru. Kuigi ma kodukorra alusel enam küsimusi esitada ei saa, tahan talt siiski küsida järgmist. Kas ta tegi ettepaneku resolutsiooni mitte toetada või väljendas ta vastupidist ehk seda, et sotsialistid toetavad täielikult selle vastuvõtmist kohe praegu?
Knut Fleckenstein
Austatud juhataja! Palun vabandust, ma ei kuulanud.
(Sõnavõtja nõustus vastama sinise kaardi küsimusele kodukorra artikli 149 lõike 8 alusel.)
Indrek Tarand
Lugupeetud juhataja! Ma ei saanud aru, kas Knut Fleckenstein soovitas meil Werner Schulzi ja teiste koostatud resolutsiooni toetada või kutsus ta üles seda praegusel osaistungjärgul mitte vastu võtma?
Knut Fleckenstein
Lugupeetud juhataja! Jah, ma hääletan resolutsiooni poolt.
Enikő Győri
nõukogu eesistuja. - Austatud juhataja! Esiteks, tahan tänada kõiki parlamendiliikmeid arutelu käigus tõstatatud asjakohaste küsimuste eest.
Jagan täielikult muret, mida paljud teist siin väljendasid. Leian, et Euroopa Liit tervikuna peab jätkama nende mureküsimuste tõstatamist meie Vene partnerite ees kõikidel tasanditel. Me ei tohiks häbeneda otse kõnelda, kui on tõelisi ja konkreetseid probleeme, millele tähelepanu juhtida. Kui soovime tegutseda strateegiliste partneritena - ja ma leian, et me oleme Venemaaga strateegilised partnerid -, peame ühtlasi olema valmis tegelema keeruliste teemadega.
Praeguse arutelu käigus rõõmustas mind eelkõige kaks asja. Esiteks, keegi ei kahelnud tõsiasjas, et Venemaa on Euroopa Liidu jaoks tähtis strateegiline partner. Teiseks, siin saalis valitses üldine üksmeel selles, et moderniseerimine ning täieliku demokraatia ja õigusriigi põhimõtete kehtestamine ei ole Venemaal veel lõpule jõudnud, vaid demokraatia toimimisega on seal veel palju probleeme.
Kindlasti juhin kõrge esindaja tähelepanu kõikidele siin tõstatatud küsimustele, et me saaksime kasutada mitmesuguseid meie käsutuses olevaid vahendeid. Olen veendunud, et Venemaa valitsuse eelseisev 24. veebruaril toimuv visiit Brüsselisse annab meile hea võimaluse korrata oma muret.
Venemaa on välisasjade nõukogus pidevalt päevakorras. Võib-olla teate, et möödunud aastast alates on üks Euroopa Ülemkogu kohtumine pühendatud strateegiliste partneritega seotud probleemide arutamisele. Esimest - ja viimast - korda leidis see aset 2010. aasta septembris ning ma arvan, et Herman Van Rompuy korraldab samasuguse kohtumise ka käesoleva aasta jooksul.
Nüüd vastan mõnele konkreetsele küsimusele, mis parlamendiliikmed mulle esitasid. Esiteks, Heidi Hautala küsimusele inimõiguste kohta vastan, et kõrge esindaja võtab Euroopa Parlamendi 2010. aasta detsembri resolutsiooni väga tõsiselt. Sergei Magnitski ja Veera Trifonova surmajuhtumeid eeluurimisvanglas tuleb nõuetekohaselt uurida ja mõistagi pöörab välisasjade nõukogu sellele erilist tähelepanu. Me jätkame nii selle küsimuse kui ka muude küsimuste tõstatamist kõikidel tasanditel, mitte üksnes kaks korda aastas toimuvatel inimõigustealastel konsultatsioonidel, vaid ka tippkohtumistel ning nõuame, et Venemaa täidaks rahvusvahelisel areenil antud lubadusi. Kõik piiravate meetmetega seotud otsused peab langetama nõukogu. Sääraseid meetmeid tuleb rakendada targalt kindlate tõendite põhjal. Kõigepealt nõuame endiselt, et Venemaa kindlustaks nõuetekohase uurimise.
Ria Oomen-Ruijtenile ütlen, et inimõigused on uue lepingu üle peetavate läbirääkimiste keskne teema ja neile juhitakse tähelepanu mitmel rindel. Kinnitame teile, et ELi ja Venemaa kohustust järgida inimõigusi, sealhulgas vähemuste hulka kuuluvate inimeste õigusi, kajastatakse kõnealuses lepingus väga selgelt ja see moodustab tõepoolest tulevase lepingu põhiosa.
Lõpetuseks võtan lühidalt kokku mõned eelnevalt tehtud märkused. Õigusriigi põhimõtted ja kohtuorganite sõltumatus peavad endiselt moodustama lahutamatu osa praegustest Vene Föderatsiooni moderniseerimisalastest jõupingutustest. Euroopa Liit peab olema valmis Venemaad tema püüdlustes toetama. Sõna- ning kogunemis- ja ühinemisvabadus on vundament, millel püsivad kõik demokraatlikud lääneriigid. Venemaa peaks täitma Euroopa Nõukogu, ÜRO ja OSCE liikmena võetud õiguslikke kohustusi.
Põhja-Kaukaasia piirkond valmistab meile jätkuvalt sügavat muret. Me peame õhutama Venemaad otsima sellele piirkonna alalisele probleemile püsivat lahendust. Oluline on mitte unustada, et hoolimata paljudest meile muret valmistavatest küsimustest ja mitmetest katsumustest, millega Venemaa praegu silmitsi seisab, on olnud ka rõõmustavaid muutusi. Me peame võtma president Medvedevit sõnast ja jätkama Venemaaga tõsist inimõigustealast dialoogi. Me peame olema vastavate juhtumite suhtes valvsad ja jälgima väga tähelepanelikult Venemaal toimuvat.
Suur tänu väärtuslike märkuste eest! Kõrget esindajat teavitatakse teie arvamusest nagu kord ja kohus.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Hääletus toimub neljapäeva, 17. veebruari 2011. aasta keskpäeval.
(Istung katkestati kell 11.45 ja seda jätkati kell 12.00.)
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 149)
Cristian Dan Preda
Rahvusvahelises ajakirjanduses on põhjalikult kajastatud Mihhail Hodorkovski juhtumit ja tegelikult paistavad kõik märgid näitavat, et seda lugu on poliitilistel eesmärkidel ära kasutatud. Kohtunik Danilkini pressiesindaja hiljutised avaldused toovad selgelt esile selle, et Venemaa kohtusüsteem ei ole sõltumatu. Teisest küljest on oluline toonitada, et tegemist ei ole ühekordse juhtumiga. Vastupidi, Venemaal tegutsevad valitsusvälised organisatsioonid teatavad korrapäraselt, et kõnealuses riigis ei täideta õiglase kohtupidamise nõudeid. Lisaks palus Euroopa Nõukogu Parlamentaarne Assamblee 2010. aasta septembris Moskva võimudel viia ellu reformid, millega tagatakse kohtusüsteemi sõltumatus, ja lõpetada juristide tagakiusamine. Lõpetuseks, oluline on tõsta esile kriitilist olukorda Põhja-Kaukaasias, piirkonnas, kus valitseb karistamatuse õhkkond ja, mis hoopis hullem, kus ohvrid kardavad end kaitsta, peljates, et satuvad nii veelgi suuremasse ohtu. Kui Vene võimud tahavad näidata oma usaldusväärsust, deklareerides, et kavatsevad austada õigusriigi põhimõtteid, peavad nad ilmselgelt senisest rohkem pingutama.
Traian Ungureanu
kirjalikult. - President Medvedevi ja peaminister Putini valitsemistavad ei vasta õigusriigi põhimõtetele. Enam kui kümme aastat on Vladimir Putin ja Dmitri Medvedev sallinud ning ilmselt ka kaitsnud tohutut hulka kuritarvitusi ja roimasid, kaasa arvatud näidisprotsesse, ajakirjandustsensuuri ja poliitilisi mõrvu.
Venemaal valitsev koletu seadusetus ei tulene üksikisikute kuritegevusest. Tegelik probleem seisneb selles, et riik toetab seadusetust. Ei Vene kohtusüsteem ega õigupoolest ka Vene riik ole kunagi arutanud kuritegusid, mis on toime pandud ajakirjanike, inimõiguslaste või nende isikute suhtes, kes on andnud vihje sõjaväes või kohtunike hulgas toimunud seadusrikkumiste kohta. Venemaal valitsevat seadusetust on liiga kaua peetud juhuslikuks või riigi kontrolli alt väljas olevaks probleemiks.
ELi poliitikas tuleks Vene võime pidada vastutavaks kokkumängu eest kuritegeliku elemendiga. Viimased arengusuunad paistavad näitavat, et teine Mihhail Hodorkovski protsess peeti kõrgetel ametikohtadel olevate poliitikute käsul. Kohtuväline süüdimõistmine on Vene riigiaparatuuris saanud juba traditsiooniks. ELi poliitika raames tuleks seda laiduväärset tegevust uurida.
ELi tavapärane leebe ilukõne ei ole asjakohane. See tuleks asendada otsustava poliitikaga, millega kaasnevad usutavad hoiatused selle kohta, et edasiseks koostööks Venemaaga on vaja Venemaa õiguskaitsesüsteemi viivitamatut parandamist.
Krzysztof Lisek
Oma ametiaja alguses lubas Dmitri Medvedev venelastele nn. seaduste diktatuuri ja täielikku demokraatiat. Venemaa president on arvatavasti teadlik tõsiasjast, et tema riigil on raskusi õigusriigi põhimõtteid järgiva demokraatia rajamise ja üleilmsetele katsumustele reageerida suutva kaasaegse majanduse loomisega. Hiljutised sündmused Venemaal, eelkõige arvukad rünnakud ajakirjanike ja sõltumatute valitsusväliste organisatsioonide esindajate vastu, samuti Mihhail Hodorkovski süüasjas langetatud kohtuotsus näitavad, et on alust kahelda, kas õilsalt kõlavaid nõudmisi esitades ka tegelikult mõistetakse, mis on inimõigused ja põhivabadused. Mitmes suhtes vaieldavaks võib pidada sedagi, kas Venemaa täidab rahvusvahelisel tasandil võetud kohustusi. Lahendamata konfliktid Mägi-Karabahhi, Transnistria ning Abhaasia ja Lõuna-Osseetia piirkondades tuleks esimesel võimalusel lõpetada kooskõlas rahvusvahelise õiguse ja Venemaa võetud kohustustega. Venemaa peab tingimusteta täitma 2008. aastal Venemaa, Euroopa Liidu ja Gruusia vahel sõlmitud lepingu tingimusi. Eelkõige peab ELi järelevalvemissiooni esindajatel olema Gruusias tagatud ja piiramatu juurdepääs Gruusia Abhaasia ja Lõuna-Osseetia piirkondadele, et kindlustada seal rahu ja stabiilsus.
Indrek Tarand
kirjalikult. - Paistab, et paljud mõistavad sõltumatute kohtute, demokraatia jäljendamise, sõnavabaduse ja õigusriigi põhimõtetega seonduvat probleemi. Pealegi peaks EL teadma, kuidas säärast probleemi ära tunda. Sellegipoolest tundub imelik, et samal ajal soovivad osad liikmesriigid tallata jalge alla ühised arusaamad ja isegi lepingud, näiteks ELi ühise seisukoha 2008/944/ÜVJP. Ceterum censeo - Prantsusmaa otsustas müüa Venemaale Mistral klassi sõjalaeva. Me arvame, et kunagi kahetseb ta seda tegu siiralt.
