Idasuunaline partnerlus (arutelu)
Juhataja
Daamid ja härrad, esimene päevakorra punkt täna on komisjoni avaldus idapartnerluse kohta.
Benita Ferrero-Waldner
komisjoni liige. - Härra juhataja, mul on väga hea meel selle võimaluse üle pidada õigeaegne arutelu idapartnerluse teemal. See on üks Euroopa Liidu välispoliitika lipulaevu ja selle strateegiline loogika on selge: suurem julgeolek, suurem stabiilsus ja suurem jõukus meie idapoolsetel naaberaladel.
Konflikt Gruusias ja samuti gaasikriis Ukrainas on vaid kaks näidet seda piirkonda perioodiliselt mõjutavatest kriisidest ja ebastabiilsusest. Neil on otsene mõju liidule ja selle kodanikele. Neile kahele kriisile peame nüüd lisama veel finantskriisi, mis mõjutab meie idanaabreid eriti rängalt. Samas kui iga kriis nõuab kohest spetsiifilist reageerimist, peame välja pakkuma ka meetmed keskpikas ja pikaajalises perspektiivis, et vältida uute probleemide tekkimist ja lisaks neile vahetutele küsimustele soovivad kõik meie idanaabrid tugevamaid sidemeid Euroopa Liiduga, ehkki erineval määral. Samuti vajavad nad tugevamat abi, et konsolideerida oma demokraatlikke institutsioone, riiklust ja õigusriiki.
Euroopa Liit võib vastata ja peab vastama neile väljakutsetele ja idapartnerlus on, nii-öelda, meie poliitiline vastus. Suurendades oma toetust reformidele ja aidates meie partneritel joonduda ELi õigustikuga, aitame kaasa meie idanaabrite stabiliseerumisele.
3. detsembril 2008 esitas komisjon minu algatusel ambitsioonika teatise idapartnerluse kohta. See tugines meie Tšehhi, Poola ja Rootsi sõprade varasematele ideedele ja arendas edasi paljusid Euroopa Parlamendi ettepanekuid, sh põhjalikud vabakaubanduslepingud, inimeste suurem liikuvus ja mahukam rahastamine. Idapartnerluse osana tegime ka ettepaneku süvendada meie poliitilisi suhteid assotsiatsioonilepingute kaudu iga partneriga, kuid alles pärast seda, kui nad on täitnud asjaomased poliitilisi reforme puudutavad kriteeriumid.
Pakkusime välja meetmed koostöö tugevdamiseks energiajulgeoleku vallas ja, mis on tähtis, suurendamaks toetust majanduslikule ja ka sotsiaalsele arengule, et leevendada riikide sisemist ebaühtlust, mis tihti on destabiliseeriv jõud. Samuti soovitasime luua idapartnerluse mitmepoolse raamistiku nelja temaatilise koostöövaldkonnaga: esiteks demokraatia ja halduse stabiilsus, teiseks majanduslik integratsioon ja lähenemine ELi poliitikale, kolmandaks energiajulgeolek ja neljandaks inimestevahelised kontaktid.
Tegime ettepaneku muuta Euroopa Parlamendi algatus Euronest idapartnerluse lahutamatuks osaks ja luua Euroopa Parlamendi, OSCE ja Euroopa Nõukogu jaoks idapartnerluse parlamentaarne troika.
Kõigi nende ettepanekute rakendamiseks ja toetuse suurendamiseks sisemistele reformidele palus komisjon 350 miljoni euro mahus lisavahendeid neljaks aastaks. See on ainult 3,1% Euroopa naabruspoliitika ja partnerluse rahastamisvahendi kogumahust ja näiteks palju vähem, kui lisanduvad jaotuse protsendimäärad okupeeritud Palestiina territooriumidele üksnes aastateks 2007-2009. Lühidalt, see pole liiga suur summa: see on vajalik investeering meie pikaajalise turvalisuse huvides.
Tean, et mõned teist sooviksid meie idapartnerite heaks isegi rohkem ära teha. Olete öelnud, et komisjoni ettepanekud ei lähe piisavalt kiiresti piisavalt kaugele, eriti inimeste liikuvuse osas, kuid on hääli, mis on öelnud vastupidist. Seepärast peame hoidma õiget tasakaalu ambitsioonide ja realismi vahel ning liikuma edasi kiiresti.
Olen rõõmus, et meie kõigi ühine eesmärk on tuua meie idapartnerid järk-järgult liidule lähemale ja samuti kõrvaldada ohud nende stabiilsusele. Selle saavutamisel on idapartnerlus võtmetähtsusega tööriist.
Ma loodan, et tänane arutelu saadab enne järgmise nädala Euroopa Ülemkogu ja 7. mail 2009 toimuvaks idapartnerluse tippkohtumiseks valmistumise käigus 27 liikmesriiki jõulise sõnumi.
Idapartnerlus asub täna meie ees seisvate väljakutsete keskmes. See on ELi otsene strateegiline huvi: uus julgeolekukriis meie idanaabrite juures mõjutaks mitte ainult meie naabreid, vaid ka kogu ELi ja selle kodanikke. Olen seepärast parlamendile toetuse eest väga tänulik ja jään ootama koostööd teiega teie panuse ja programmi rakendamise osas.
Charles Tannock
fraktsiooni PPE-DE nimel. - Härra juhataja, Euroopa naabruspoliitika idamõõtme raportöörina tervitan komisjoni pühendumust suhete süvendamisel nende kuue idapoolse riigiga meie uue idapartnerluse raames. On tähtis rõhutada, et idapartnerlus ei peaks iseenesest välistama võimalust, et mõned kõnealustest riikidest võiksid ühel päeval ELi täisliikmeteks saada. Näiteks, nagu te hästi teate, olen pikka aega olnud Ukraina ELiga ühinemise eestkõneleja ja olen jätkuvalt veendunud, et Ukraina vastuvõtmine on kindlasti ELi strateegilistes huvides.
Samuti tervitan uue parlamentaarse organi, Euronesti, loomist foorumina, kus Euroopa Parlamendi liikmed ja riikide parlamendiliikmed saavad dialoogi kaudu tugevdada teineteise demokraatlikku mandaati, sh näiteks võimaldades Armeenia ja Aserbaidžaani esindajatel maha istuda ja üheskoos Mägi-Karabahhia tüliküsimust arutada ja pidada läbirääkimisi vabakaubanduslepingute ja viisade väljastamise lihtsustamise üle nende uute assotsiatsioonilepingute kaudu. Siiski loodan, et idapartnerlus ei too kaasa uute eraldusjoonte tõmbamist sellesse kaasatud riikide ja kaugemal idas asuvate ja mittekaasatud riikide vahele. Peame meeles pidama, et Kesk-Aasia riigid nagu Türkmenistan, Kasahstan ja Usbekistan vaatavad abi ja koostöö otsingul lääne suunas ELi poole. Peame seepärast olema ettevaatlikud, et mitte kaotada silmist meie kohustusi Kesk-Aasias lihtsalt seepärast, et soovime tugevdada suhteid ELiga külgnevate riikidega selle idapiiri ääres.
Seoses Valgevenega olen seni olnud Lukašenka diktatuuri karm kriitik. Siiski tervitan viimasel ajal suhetes toimunud sulamist. Olen kaua propageerinud piitsa ja prääniku lähenemisviisi, millega president Lukašenka jõupingutusi demokraatlike reformide ja avatuse osas tuleks tunnustada ja premeerida tihedamate sidemete kujul Euroopa Liiduga.
Mis puutub sellesse, kas härra Lukašenkal peaks lubama osaleda maikuus Prahas toimuval uue idapartnerluse käivitamise tippkohtumisel, siis minu arvates oleks selliseks sammuks tõenäoliselt liiga vara, kuna president Lukašenka peab alles tõestama oma pöördumatut suunda ELi ühistele väärtustele ja demokraatiale.
Hannes Swoboda
Härra juhataja, volinik, tänan teid arvamuse ja selles asjas ülesnäidatud pühendumuse eest.
Sooviksin teie öeldut rõhutada, nimelt seisavad meie ees naabrussuhetes tohutud väljakutsed seoses stabiilsuse, demokraatlike muutuste ja nüüd muidugi ka majandusarenguga. Seepärast on praegu sobiv aega ka selleks, et väljendada meie pühendumust ja valmisolekut teha oma idanaabritega tihedat koostööd.
On selge, ja peaksime seda ka avalikult ütlema, et oleme huvitatud mõjust, mida me Euroopa Liiduna oma idanaabritele avaldame. Siiski ei soovi me omada mõju mitte vägivalla, ähvarduste ja sunni kaudu, vaid pakkudes just neile riikidele tuge nende stabiilsuse ja demokraatlike muutuste taotlemisel. Ma loodan, et nad kõik tõesti demokraatlikke muutusi taotlevad, eriti nüüd, kui neil, näiteks Ukrainal, on tohutud majanduslikud probleemid.
Majandusprobleemid, milledest mõnedes ei saa neid süüdistada, kuid millest mõnede eest nad muidugi ise samuti osaliselt vastutavad. Me peaks samuti teadvustama, et peame mõnede asjade suhtes olema ka kriitilised. Just seepärast, et pakume toetust, peame ka kritiseerima seda, mis meie arvates kriitikat väärib ja nõudma seda, mis on vajalik selleks, et need riigid saaksid ka omapoolse osa anda. Pean silmas eriti Ukrainat, kuid pöördun selle riigi juurde mõne hetke pärast tagasi.
On absoluutselt elutähtis, et me ei käsitleks idapartnerlust tööriistana, mida kasutada Venemaa vastu, vaid pigem nende riikide tugevdamisena, mille naabriteks on ühelt poolt Euroopa Liit ja teiselt poolt Venemaa, kuna, kui kõik hästi läheb, peaks Venemaast saama meie partner, eriti selle poliitikaga seoses.
Mul on väga hea meel, et Ameerika Ühendriigid ja president Obama, koos asepresident Bideni ja välisminister proua Clintoniga järgivad nüüd teistsugust poliitikat. Me ei peaks tagasi hoidma oma kriitikat Venemaa sisemiste arengutega seoses. Siiski tuleks vajutada ka alglaadimisnuppu, millest härra Biden Münchenis rääkis, katsena, pakkunisena Venemaale uue suhte alustamiseks.
Sellega seoses pole meie fraktsioon eriti rõõmus asjaolu üle, et härra Onyszkiewiczi raport, sellisena nagu väliskomisjon selle heaks kiitis, ei võta üle seda, mida USA praegu pakub. Me jääme USAst maha. See on õudne. Me peaksime liikuma edasi koos USAga, hoides inimõiguste küsimust loomulikult alati esiplaanil. See on vajalik ja ma loodan, et me ikkagi saavutame ühise resolutsiooni Venemaa kohta. See on minu arvates elutähtis.
Olen juba märkinud, et meie pakkumine, meie idapartnerlus, ei tähenda, et me kiidame heaks kõik, mis meie naaberriikides toimub. Näiteks kui rääkida olukorrast Ukrainas, siis ei tohi tekkida seisu, kus "Euroopa Liidu toetus on teil olemas sõltumata sellest, mida teete, millistes tülides osalete ja millised probleemid lahendamata jätate”. Ukraina juhtivad jõud peavad lõppkokkuvõttes tegelema probleemidega üheskoos, sest gaasikriis on seotud vaidlusega Ukraina poliitilisel maastikul ja meile on see täiesti vastuvõetamatu. Ma ei soovi siin kedagi süüdistada, meil kõigil võib olla oma arvamus. Siiski on absoluutselt elutähtis, et me selle Ukrainale selgeks teeksime. Sama kehtib Gruusia ja kõigi muude riikide puhul. Euroopa Liit on teinud pakkumise ja ma loodan, et meie idanaabrid võtavad selle vastu, võtavad seda tõsiselt ja tegelikult muudavad stabiilsuse ja demokraatia reaalsuseks.
István Szent-Iványi
Idapartnerlus, kui loogiline ja oluline uus prioriteet, mis tuleneb idasuunalisest laienemisest, on võib-olla kõige ambitsioonikam välispoliitika algatus taasühendatud Euroopas. See on positiivne samm, kuid omab mõtet ja on edukas vaid siis, kui selle rakendamise taga on tegelik poliitiline tahe. Seepärast ei piisa vaid meie olemasolevale naabruspoliitikale uue sildi kinnitamisest; peame suunama oma pilgud olemasolevast poliitikast palju kaugemale ja sõnastama hoopis kõrgemad sihid.
Esimeseks ülesandeks on kahtlemata olemasolevate koostöölepingute muutmine assotsiatsioonilepinguteks. Selle protsessi osaks on ka alalise institutsioonilise organi loomine, kuid see pole kõige tähtsam osa. Riigipeade või valitsusjuhtide kohtumised ja ministrite kohtumised on ilmselt olemuslikult tähtsad, kuid neil on edu vaid siis, kui kahe põhilise samba osas toimub tegelik edasiminek. Eesmärk on vabakaubanduslepingute kaudu luua vabakaubanduspiirkond ja järk-järgult kaotada viisanõuded. Me teame, et praegu näivad need mõlemad kaugete eesmärkidena. Asjaomased riigid pole selleks veel valmis ja idapartnerlus peab aitama neil riikidel täita need tingimused võimalikult kiiresti, sest sellest on kõigil vastastikku kasu. Viimase paari kuu gaasikriis on näidanud, kui haavatav Euroopa energeetikavaldkonnas on. Seepärast on lepingute eriti elutähtsaks osaks energiakoostöö, mis võib hõlmata transiitriike nagu Valgevene ja Ukraina või eksportivaid riike, näiteks Aserbaidžaan. Sellest tulenevalt peame seda eriti tähtsaks.
Sooviksin rõhutada, et see koostöö peab edasi andma ka väärtusi. Idapartnerlust saadab edu, kui väärtusi nagu demokraatia, õigusriik, inimõigused ja vähemuste õigused hoitakse pidevalt esiplaanil, ulatades partneritele nende edasiliikumisel abikäe, kuid samas muutes nad ka neis valdkondades aruandekohustuslikuks. Idapartnerlus peab olema avatud ka Valgevenele, kuid alles pärast tingimuste täitmist. Tuleb teha selgeks, et Venemaast distantseerumine iseenesest ei tähenda lähenemist Euroopale. Tegelikult on neil inimõiguste ja demokraatia tagamisel palju ära teha, enne kui koostöö siht neile avaneb. Idapartnerlus mõjutab ilmselgelt eelarvet: järgnevaks paariks aastaks on eraldatud 350 miljonit eurot ja tõenäoliselt ei piisa isegi sellest. Parlamendi ülesanne on anda vajalik rahaline toetus ja niisiis peame tunnistama, et idapartnerluse raames on partneritele kõige otsustavam motiveeriv tegur nende püüe Euroopasse. Tänan.
Konrad Szymański
Härra juhataja, idapartnerluse väljakuulutamine on tekitanud meie Euroopa naabrites uusi lootusi. Kui me need lootused taaskord purustame, siis piirame igas suhtes idas oma mõju. Meie naabrid lükataks sellega Venemaa mõjusfääri, mida tähistab ebastabiilsus ja autoritaarsus. Paluksin Valgevene puhul teatud ettevaatust. Selle riigi praegused lubadused demokraatia saavutamiseks on alusetud. Samal ajal deporteerivad Valgevene ametivõimud telekanaliga BelSat seotud katoliku preestreid ja on keeldunud andmast neile luba oma büroo registreerimiseks Minskis. Noored, kes toetavad opositsiooni, kutsutakse ajateenistusse. Katsed kasutada kriisi ettekäändena idapartnerluse rahastamisest keeldumiseks ja vabakaubandus- ja viisavabaduslepingute allkirjastamise protsessi aeglustamiseks viivad Euroopa Liidu läbikukkumiseni selles maailma piirkonnas. Kui see juhtub, siis pidage meeles, et te Moskva poliitika üle ei nurise. Meil on täna olemas vajalikud hoovad. Kui idapartnerlus lõpetab sellega, et samale vanale sisule antakse vaid uus pakend, siis ei peaks üllatuma, kui me idas läbi kukume.
Jacek Saryusz-Wolski
Härra juhataja, esmalt sooviksin ma tervitada komisjoni algatust, mis on väga hästi ette valmistatud. Teiseks pole siin tegemist liidu uue idasuunalise poliitikaga, vaid uue kontseptsiooniga, seega tuleks küsida, mis on selle lisaväärtus. Ma ütleksin, et lisaks sellele, mida me seni oleme püüdnud teha, kas edukalt või mitte, ei püüa me nüüd lihtsalt mitte omada enda ümber sõpru, vaid ka sõpru, kes on sõbrad omavahel. See on Euroopa Liidu stabiilsuse ja julgeoleku võti. Selles mitmepoolses mõõtmes näen ma uue projekti lisaväärtust. Ma loodan, et see kiidetakse märtsis Euroopa Ülemkogul heaks. Me teame, et see on Tšehhi eesistumisperioodi prioriteet, ehkki meil pole rõõmu näha Tšehhi ministrit siin saalis.
Assotsiatsioonilepingud on võtmetähtsusega element ja see peaks olema sarnane, kuid samal ajal diferentseeritud, vastavalt selle mitmepoolse raamistiku iga kuue osapoole võimalustele ja toimetulekule. Energiajulgeolek, nagu öeldud, on keskne küsimus. See huvitab meid eriti, samuti neid kuut riiki, keda see energiajulgeolekule juurdepääs ühendama hakkab.
Arutelu käigus tõstatati küsimusi, kas kaasata kolmandaid riike. Ma arvan, et lähenemisviis, millega me kaasame Türgi ja Venemaa vastavalt konkreetsetele juhtumitele, on õige lähenemisviis. Ilmselt tuleks ühinema kutsuda Valgevene, kuid väga kindlaid tingimusi seadva põhimõtte alusel, kus me peaks põhiväärtuste osas sõnastama miinimumnõuded.
Meil on väga hea meel, et volinik on märkinud ja arvesse võtnud, et idapoolse naabruskonna parlamentaarne assamblee, Euronest, saab projekti lahutamatuks osaks.
Mis puutub rahastamisse, siis, kui sellega asjakohaselt tegeleda, peab see jääma järgmisesse finantsperspektiivi. Seni ma loodan, et see 600 sobib, kuid mul on üks oluline märkus, et kaotada igasugused vastuolud. Seda ei tohiks teha lõunapoolse naabruskonna kahjuks või kulul. Selles kontekstis peaksid nii lõuna- kui idapoolne naabruskond olema nii sünergilised kui ka sümmeetrilised.
Kristian Vigenin
(BG) Härra juhataja, volinik, me saame komisjoni ettepanekule anda vaid positiivse hinnangu. Ka selle ajastamine on võib-olla tõesti ideaalne, sest praeguses kriisiolukorras vajavad kõik Euroopa riigid solidaarsust. Eile ja üleeile arutasime päris pikalt uute ja vanade liikmesriikide vahelise solidaarsuse küsimust. Teatud määral on see arutelu kunstlik, kuid sellegipoolest on tegemist aruteluga, millest paljud mõtlevad. Siiski vajavad just Euroopa Liidu idanaabrid praegu erilist solidaarsuse ülesnäitamist, sest neil praktiliselt puuduvad tugimehhanismid, mis on olemas nende läänepoolsetel naabritel. Seepärast pakub selline algatus neile olulise kinnituse selle kohta, et Euroopa Liit endiselt nende peale mõtleb ja on valmis nendega suhete arendamisse investeerima.
Samal ajal, me võime öelda, et see on hea algatus, kuid nüüd peame jälgima, kuidas see algatus areneb, sest mitu korda oleme olnud tunnistajaks sellele, kuidas head algatused aja jooksul liiva jooksevad. Teisest küljest on fakt, et mõned riikidest, millele see algatus on sihitud, peavad oma peamiseks eesmärgiks Euroopa Liiduga ühinemist. Selles mõttes on väga tähtis, et meie või meie idanaabrid ei käsitleks idapartnerlust katsena asendada tulevane liikmelisus sellise algatusega. Seda arvestades, volinik, sooviksin, et teie oma kontaktidele tuginedes meile ütleksite, kuidas meie idapartnerid seda algatust näevad. Ametlikult nad muidugi peavad seda toetama, kuid konkreetselt võimaliku tulevase ühinemise vaatepunktist pole ma kindel, kas neil pole etteheiteid.
Samuti arvan ma, et sellest algatusest puudub üks element, mida kaasliikmed samuti rõhutasid, nimelt Venemaa roll. Me muidugi teame, kui tundlik teema see on, arvestades, et riigid, millest räägime, pole mitte ainult Euroopa Liidu, vaid ka Venemaa naabrid. Meile on nende riikidega seoses väga tähtis ka arendada suhteid Venemaaga, et ei tekiks Euroopa Liidu ja Venemaa vahelist rivaalitsemist, kokkupõrget kahe peamise mõjujõu vahel neis riikides, mis põhjustaks poliitilist ebastabiilsust. Tegelikult, teatud määral just sellele olemegi praegu tunnistajaks. Mõned neist riikidest on sõna otseses mõttes lõhestatud ja nende kodanikud on jagunenud Venemaa ja Euroopa Liidu ootuste vahel. Ma usun, et me peame olema aktiivsemad ja meil on neile riikidele palju rohkem pakkuda.
Sooviksin lõpetuseks öelda, et ma toetan viisanõuete lihtsustamist, mis on väga tähtis samm, kuid soovin selle algatuse osana näha rohkem hariduse ja inimestevaheliste suhtlemisega seotud meetmeid, kõike, mis seondub kontaktidega lisamisega nende riikide ja Euroopa Liidu kodanike vahel, samuti, muidugi neis riikides Euroopa Liidu kohta teadmiste suurendamisega. Tänan.
Laima Liucija Andrikien
(LT) Idapartnerluse poliitika on eriti tähtis poliitika, nagu ka Euronesti projekt, mis tuleks rakendada lähimas tulevikus. Seepärast olen veendunud, et me peame leidma need lisanduvad 350 miljonit eurot, mida on vaja idapartnerluse poliitika rakendamiseks järgneval neljal aastal. Mis puudutab Valgevenet, siis kolme nädala eest külastas Minskit Euroopa Rahvapartei (Kristlike Demokraatide) ja Euroopa Demokraatide fraktsiooni Euroopa Parlamendis delegatsioon. Meie delegatsioon saabus päev pärast kõrge esindaja Javier Solana visiiti Valgevenesse. Ühest küljest oli tema visiit selge signaal Minskile, et Euroopa Liit on valmis alustama pragmaatiliste suhete uut etappi. Teisest küljest näis, et paljud Euroopa Liidu varasemad nõudmised on kui mitte unustatud, siis vähemalt neid ei mainita. Enamikule Valgevene rahvast ei ütle kõlavad fraasid konstruktiivsest dialoogist ja fundamentaalsete probleemide üle arutlemisest selgelt, millist poliitikat Euroopa Liit tulevikus ajama hakkab. Mis tehtud, see tehtud. Visiit toimus ja demokraatlike väärtuste kohta ei öeldud ühtegi sõna. Mul on hea meel selle üle, et PPE-DE delegatsioon viibis Minskis päev pärast härra Solanat, ja me rõhutasime eriti inimõigustealast olukorda ja ajakirjandusvabaduse nõudeid. Lõpuks võiksin lisada, et kutse härra Lukašenkale osaleda kevadisel Praha tippkohtumisel oleks mõistetamatu ja raskesti põhjendatav. Teiseks peab Valgevene valitsus teostama demokraatlikke reforme ja tegema seda jätkuvalt ka tulevikus. Lukašenka režiimi ei tohi suhtuda kui valgesse lehte.
Adrian Severin
Härra juhataja, idapartnerlus on projekt, mis hõlmab kuut riiki. Üks neist, Valgevene, on dramaatiline näide eneseisolatsioonist, millele me minevikus oleme reageerinud poliitikaga, mida tähistab sündroom "liiga vähe, liiga hilja”, seda nii sanktsioonide kui ka stiimulite osas. Valgevenel on vähe ühist näiteks Gruusiaga. Koostöö härra Lukašenka ja härra Saakašvili vahel paistab kui poliitilise ulmeromaani ja poliitilise õudusromaani ristand.
Ülejäänud viis riiki on Musta mere läheduses, kus meil on sünergia, mis tähendab, et siiski pole veel strateegiat. Kas idapartnerlus võiks täita Musta mere strateegia rolli? Vaevalt, et on võimalik ette kujutada sealset piirkondlikku strateegiat ilma Türgi ja Venemaata, kuid konkreetselt need riigid on protsessist välja jäetud. Kõiki neid riike ühendab asjaolu, et nad kuulusid Nõukogude Liitu ja on Venemaa naabrid niisama palju kui nad on Euroopa Liidu naabrid. Teiste sõnadega, meil on tegemist ühise naabruskonnaga. Venemaa käsitleb seda naabruskonda talle reserveeritud huvisfäärina. Kindlasti ei saa me sellega nõustuda, kuid teisest küljest näib idapartnerlus olevat viisiks, kuidas asendada Vene poliitika tema naabruskonnas. See muudab kõnealuse naabruskonna konfliktsete huvide ja rivaalitsemise alaks.
Tõeliseks väljakutseks on see, kuidas töötada välja ELi ja Venemaa ühine poliitika nende ühise naabruskonna suhtes. Vastasel korral ei saavuta me seal julgeolekut ja stabiilsust, vaid hoopis vastupidist. Mis puutub kõigesse muusse, siis meie poliitilistes kavades juba leiduvad teemad nagu demokraatia ja hea valitsemistava, majanduslik integratsioon ja lähenemine, energiajulgeolek ja inimestevahelised kontaktid. Sellest seisukohast on Ukraina teistest palju enam arenenud ja ma eeldan, et ta pole nüüd väga rõõmus, et peab meie pakkumist teistega jagama.
Tõeline probleem polnud siltide puudus, vaid teostuse puudus. Kinnitades oma sõnu oma rahaga, ja muidugi, proua volinik, teil on täielik õigus, öeldes, et hea poliitika tegemiseks vajame me eelarvet, ja lisades pisut visionäärlikku realismi naiivse konfrontatsiooni asemel, võiksime tõesti muuta idapartnerluse väärtuslikuks ja positiivseks asjaks.
Tunne Kelam
Härra juhataja, sooviksin tervitada idapartnerluse projekti, mis loodetavasti tugevdab demokraatiat ja reforme meie idapoolses naabruskonnas. See pole siiski vaid piirkondlik algatus: seda peaks nägema üleeuroopalise projektina. Seepärast on otsustava tähtsusega, et kõik liikmesriigid pühenduksid oma täieliku panuse andmisele.
Sedasorti pühendumisega oleks traumeerivat konflikti eelmise aasta augustis Gruusias tõenäoliselt saanud vältida. Seepärast on ülim aeg, et kõik riigid piirkonnas mõistaksid, et selliseid projekte ei saa käsitleda vanas stiilis võitlusena mõjusfääride pärast ja ma jagan voliniku seisukohta, et eesmärgiks on saavutada meie naabruskonnas suurem stabiilsus ja julgeolek.
Idapartnerlus tähendab ELi suhete süvendamist kuue naabriga. Seda võiks võrrelda nelja ühise ruumi loomisega ELi ja Venemaa vahel, kuid selle suhte peamine element on vastastikusus ja tingimuste seadmine. Partnerlus tähendab kahepoolseid lubadusi edendada nii vabaturu majandussuhteid kui ka õigusriiki ja suhete ulatus sõltub iga partneri edusammudest neis valdkondades.
Sooviksin rõhutada veel üht põhimõtet. Idapartnerlus ei peaks olema piiratud valitsustevahelise koostööga. See peab kaasama ka kodanikuühiskonna ja eriti stimuleerima rohujuuretasandi suhtlemist kodanike, valitsusväliste organisatsioonide ja kohalike asutuste vahel.
Valgevene opositsioonijuhid, kes sel nädalal siin viibisid, olid muide mures ELi Valgevene-suunalise avanemise pärast, sest see ei hõlma kodanikuühiskonda ja sellise autoritaarse riigi nagu Valgevene puhul arvan ma, et partnerlus peab selgelt põhinema konkreetsetel edusammudel inimõiguste valdkonnas.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Idapartnerluse algatus on eriti tähtis ja selle kohaldamise võimaldamiseks tuleb nii kiiresti kui võimalik rakendada õigusaktide pakett.
Tervitan selle uue partnerlusraamistikuga edendatavat koostööplatvormi, sest meie ja naabrite vaheliste suhete ümberkorraldamise järele on tungiv vajadus, mitte ainult selleks, et muuta koostöö nendega tõhusamaks, vaid ka selleks, et suuta lahendada praegu meie ees seisvaid suuri probleeme, näiteks majanduskriis ja energiajulgeolek, millega pole võimalik vaid sisemiselt tegeleda.
See partnerlus soodustab ELile ülimalt tähtsaid projekte, edendades institutsionaalset raamistikku, mis viib kõrgemale tasemele nii suhted naabritega kui ka piirkondadevahelise koostöö. On olemas prioriteetsed projektid, mis on energiakriisi leevendamiseks eluliselt tähtsad: projektid Musta mere piirkonnas ja projektid, mis kasutavad Kaspia mere piirkonna ressursse. Neid projekte on võimalik teostada vaid turvalise naabruskonna kontekstis ja tihedates suhetes asjakohaste piirkondlikke osapooltega, tuginedes jagatud, vastastikku kasulikele kohustustele.
Christopher Beazley
Härra juhataja, sooviksin viidata proua Andrikienkõnele, milles ta rääkis parlamendi delegatsiooni hiljutisest külaskäigust Minskisse.
Volinik, oma vastuses võiksite ehk kinnitada, et te lükkate tagasi Lukašenka ja tema kolleegide seisukoha, et me peaksime omama suhteid ilma tingimusteta. Minskis viibides kohtusime me loomulikult demokraatliku opositsiooni juhtidega ja samuti suhtlesime pressiga. On selge, et Lukašenka soovib meiega häid suhteid, kuid selle põhjuseks pole tema hingeheadus: põhjuseks on see, et tal on väga tõsised majandusprobleemid ja ta soovib püsida võimul. Ta on käskinud oma politseijõududel rahumeelsed demonstratsioonid laiali ajada ja nüüd, olles poliitvangid vabastanud, tegeleb ta taas nende arreteerimisega.
Volinik, oma kõnes, mida ma kuulasin, rääkisite te inimestevahelistest kontaktidest. Mis ütleme meie siin ELis inimestele ja üliõpilastele Valgevenes? Kas me toetame neid või toetame me diktatuuri, mis seni veel nende üle valitseb?
Ioan Mircea Paşcu
Härra juhataja, ma käsitlen oma kõnes idapartnerluse ja Musta mere sünergia vahekorda.
Minu arvates on peamiseks takistuseks Musta mere sünergiale asjakohase koha leidmine sellel järjest keerukamaks muutuval ELi idasuunaliste algatuste maastikul. Sellest tulenevalt käsitletakse Musta mere piirkonnas tegelikke sisulisi teemasid nagu energia ja külmutatud konfliktid muude mehhanismide kaudu: ELi naabruspoliitika, kus on raha; tulevane idapartnerlus, mis on mõeldud suurendama kaasatud riikide vahelist julgeolekualast usaldust ja tagama energiatarned ELi pärast Gruusia sõda; ELi strateegiline suhe Venemaa ja Ukrainaga; või ühinemiskõnelused Türgiga.
Mis jääb siis üle, mida Musta mere sünergia võiks saavutada? Peaksin ütlema, et mitte just palju peale seminaride ja uuringute, kuidas laiendada olemasolevaid Euroopa algatusi piirkonnas, ja poliitikavälised küsimused. Seepärast, kui tahame säilitada oma usaldusväärsust, on vaja parandada ka "sünergia” nime all tuntud raamistiku sisu.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Härra juhataja, idapartnerlus kujutab endast keerukat ettepanekute paketti, mis peaks toetama meie idanaabreid demokraatlike muutuste teel. Kõigi nende riikide ees seisab valik. Nad võivad järgida kas Vene või Euroopa mudelit. Kindlasti on Euroopa Ühendusel neile rohkem pakkuda. Euroopa partnerlus pole katse saavutada selles piirkonnas kontrolli või meie mõjusfääri laiendada. Selle asemel on tegemist selgelt mõlemale poolele kasuliku kokkuleppega. Partnerriikidele antakse uus võimalus ja toetatakse nende majanduslikku ja sotsiaalset arengut. Ühendus tagab endale suurema energia- ja poliitilise julgeoleku.
Peaksime sihiks seadma viisapiirangute lõdvendamise. Kui lihtsustame idapartnerluse riikide kodanike sisenemist ELi territooriumile, siis avastavad nad, kui olulist kasu koostöö ELiga võib anda. Ulatuslikumad kodanike- ja eriti noortevahelised kontaktid aitavad kindlasti ka partnerriike ja ELi teineteisele lähendada. Me peaksime võimaldama noortel õppida ja reisida ning edendama hariduse- ja kultuurialast suhtlust. Haritud ja teadlikud noored on meie mandri tulevik.
Margarita Starkevičiūt
(LT) Oma külaskäigul Ukrainasse panin tähele, et meie idapoolsetes naaberriikides pööratakse vähe tähelepanu õigusliku raamistiku arendamisele. Ühenduse õigustiku ülevõtmine aitas Leedul oma majandus- ja õigussüsteemi reformida ja saada Euroopa Liidu liikmeks. Ma loodan, et idapartnerluse programmis pööratakse veelgi enam tähelepanu õigusliku raamistiku arendamisele meie naaberriikides. See mitte ainult ei taga institutsioonide stabiilsust, vaid aitab ka majandusreforme teostada. Teisest küljest võimaldab õigusliku raamistiku arendamine meil edendada Euroopa Liidu ja selle idanaabrite vahelist koostööd, sest see tagab stabiilse keskkonna investeeringutele ja inimeste teadmiste rakendamisele.
Charles Tannock
Härra juhataja, kuna kahte minu kolleegi pole siin saalis, siis võtan endale aega, et öelda veel mõni sõna selles küsimuses, mis on järgnevatel aastatel Euroopa Liidu välisprioriteetidele nii eluliselt tähtis.
Soovin õnnitleda komisjoni selle algatuse puhul, mis seab energiajulgeoleku teema dialoogide ja poliitilise tegevuskava üheks peamiseks eesmärgiks. Väline energiajulgeoleku poliitika on eluliselt tähtis. Me nägime hiljutist nääklust Ukraina ja Venemaa vahel ning selle järelmõjusid, mis ulatusid tarbijateni nii kaugetes riikides nagu Bulgaaria ja Slovakkia.
Tähtis on meeles pidada, et kuuest kaasatud riigist on mitu riiki, näiteks Valgevene, Ukraina ja Gruusia, võtmetähtsusega transiitriigid. Seal on ka tootjaid, nagu Aserbaidžaan ja Kaspia mere gaasi- ja naftaväljad. Trans-Kaspia ühendusel Kesk-Aasiaga on potentsiaali, mis, nagu teate, volinik, on mulle südamelähedane ja ma olen alati olnud Kasahstaniga edasise lähenemise eestkõneleja. On tähtis, et säilitaksime Kaspia mere piirkonnas stabiilsuse ja samuti mitmekesistaksime tarneid, kaugenedes liigsest sõltuvusest Venemaa gaasitarnetest ja eriti Gazpromist, mida tihti kasutatakse teatud mõttes Vene Välisministeeriumi osakonnana.
Samuti pean teatud kahetsustundega ütlema, et samas kui idapartnerlus on suurepärane võimalus Taga-Kaukaasia riikidele, ehkki pole veel teada, kas nad suudavad ka piirkondlikult rohkem integreeruda, selle asemel et vaid nautida kahepoolseid suhteid Brüsseliga, ei anna see just palju uutele riikidele nagu Ukraina. Neil riikidel juba on juurdepääs läbirääkimistele vabakaubanduslepingu üle, kus laual on ka viisade väljastamise lihtsustamise küsimus, koos osalemisega ÜVJPs ja julgeoleku - ja kaitsepoliitikas. Kahjuks pean ütlema, et Ukrainale pole selles palju uut, kuid teistele riikidele on see suurepärane.
Marie Anne Isler Béguin
(FR) Härra juhataja, volinik, daamid ja härrad, sooviksin endiselt teile meenutada, et me pole suutnud neis idapoolsetes piirkondades külmutatud konflikte lahendada, samuti pole me suutnud vältida sõda Venemaa ja Gruusia vahel.
Ma usun tegelikult, et idapartnerlus on tervitatav algatus, sest eelkõige eksisteerib vajadus need piirkonnad stabiliseerida ja hoida neid mõjusfääri lõksu langemast, sest olemas oleme meie, on Ameerika Ühendriigid, on Venemaa ja on Türgi. Samuti usun, et me peame selle partnerluse kontekstis endalt küsima, kas poleks vaja luua neutraalne puhvertsoon, teisiti öeldes, riigid, millel oleks neutraalne staatus, et vältida hõõrumist, mille tunnistajaks oleme täna seoses Gruusia ja Ukrainaga, kes taotlevad ühinemist NATOga. Me teame väga hästi, kuidas see ühinemine Venemaale mõjub.
Idapartnerluselt ootame me stabiilsust ja energiajulgeolekut. Peame selle julgeoleku tagama, sest nagu üks kolleeg ütles, Kaspia mere piirkonna energiakandjad liiguvad läbi Kaukaasia, seega peab Kaukaasia olema stabiilne.
Samuti usun, et meie kaaskodanikud peaksid neid piirkondi tundma õppima ja usun, et selleks peab komisjon mõnedesse projektidesse investeerima. Tegelikult ilmnes see probleem, kui ühinesid uued riigid. Seega arvan, et peame rakendama projekte nende piirkondade tutvustamiseks ja tagamaks, et neil on Euroopa perspektiiv.
Jacek Saryusz-Wolski
Härra juhataja, silmatorkavad asjad pakuvad hea võimaluse poleemikaks. Ma ei nõustu meie kolleegi, härra Severiniga. Ta tunnistab Venemaa mõjupiirkondades teatud ligipääsuõigust. Kui soovime stabiilsust oma idapiiridel, siis vajame rohkem demokraatiat ja rohkem turumajandust. Venemaa on vähem demokraatlik ja seal on vähem turumajandust kui neis naaberriikides, seega mingi ühine poliitika meid sellele eesmärgile lähemale ei vii.
Sümmeetria Venemaaga selles poliitikas ei anna meile piirkonnas suuremat edasiminekut. Venemaa ei kutsunud meid, kui moodustati SRÜ ning meie ja Venemaa poliitika segu töötaks täiesti oma eesmärgile vastu.
Benita Ferrero-Waldner
komisjoni liige. - Härra juhataja, see on tõesti huvitav arutelu ja soovin väga tänada parlamendiliikmeid nende üldise suure toetuse eest sellele idapartnerluse lähenemisviisile.
Lubage mul kohe öelda, et see põhineb väärtustel. Sellega toetatakse nii poliitilisi kui majanduslikke reforme. See nõuab vahendeid, ja soovin tänada proua Andrikienėt selge toetuse eest selles küsimuses, ja nagu paljud teist ütlesid, nõuab see ka poliitilist tahet.
On eluliselt tähtis, et valitsustevahelisele koostööle lisanduks koostöö inimestega, mis on plaanis selgelt olemas ja samuti on seal parlamentaarne aspekt. Seepärast on väga tähtis, et te ka kasutaksite uut Euronesti ja kõiki muid vahendeid, selleks et tõesti meie ideid kohale viia. See on minu esimene märkus.
Idapartnerluse kohta võib palju öelda. Esimene asi, mida küsida, on missugune on meie tavalisele naabruspoliitikale antav lisaväärtus. Vastus on - "väga suur”! Me läheme rohkem sügavuti: assotsiatsioonilepingud on juba väga ulatuslikud ja sügavuti minevad. Üldjuhul peaksid kaasnema ka vabakaubanduslepingud, mida ei saa lihtsalt pakkuda kõigile, sest need nõuavad asjaomastes riikides palju struktuurimuutusi. See on väga tähtis.
Liigutakse julgeoleku huvides suurema poliitilise koostöö ja liikuvuse suunas, mida on nimetanud paljud teist. Väga tähtis on, et toimuks viisade väljastamise lihtsustamine, kuid mõned riigid peavad tegema rohkem piirihalduse ja dokumentide turvalisuse jne osas. Selles on suurem vastutulek - suurem pakkumine.
Siis on olemas mitmepoolne komponent, sest nagu olen alati öelnud - naabruspoliitika, koos idapartnerlusega, on põhimõtteliselt kahepoolne pakkumine, nagu härra Swoboda õigesti märkis, kuid samuti on selles mitmepoolne komponent, mis võimaldab riikidel üksteisega koostööd teha, mis näiteks lõunas on alati keerulisem.
See on pakkumine ja selle pakkumisega proovime me neid riike endale lähemale tuua. Meil pole samu mehhanisme, mis meil on kandidaatriikidega, kus selleks, et "klubisse” sisse saada, tuleb täita teatud arv tingimusi ja kui ei täida, siis sisse ei saa. Seepärast peame töös kasutama algatusi, kannustamist ja positiivset hoogu. See võtab aega, sest küsimuse all on ka ühiskonna muutus, kuid on väga tähtis kohal olla ja asju välja pakkuda ja kokku leppida.
Samuti nõustun nendega, kes ütlesid, et me ei peaks seda nägema ohuna Venemaale. See on tõsi ja samal ajal on tegemist väikese kuuest idapartnerist koosneva rühmaga koos Euroopa Liiduga ja ad hoc, konkreetsete juhtumite puhul võime me siin-seal võib-olla Venemaa või Türgi assotsieerida.
Siiski on Musta mere sünergia väga tähtis algatus projektide kohta, mis kaasab kõik partnerid, sh Venemaa ja Türgi. See on alles värske poliitika ja sellele tuleb anda võimalus. Me ei suuda rakendada strateegiat vaid ühe aastaga. Peame selle väga tähtsa poliitika osas olema kannatlikud, peame püüdma seda pidevalt arendada.
Ma ütleksin härra Szent-Iványile et me toetame idapartnereid meie tingimuste täitmisel. See on otsustava tähtsusega. Seepärast on meil mehhanism võimaldamaks neile rohkem suutlikkuse ülesehitamist ja rohkem institutsioonide ülesehitamist, sest võime näha, et mõnikord on nende institutsioonid nõrgad.
Ukraina puhul me töötame õigusliku raamistiku kallal, kuid rakendamine on kõigis demokraatlikes riikides valitsuse ülesanne, pärast seda kui parlament on õigusaktid vastu võtnud. Seepärast püüame me idapartnerluse puhul toetada ja tagant tõugata, kuid samuti on nende riikide ülesanne anda oma osa. Nagu härra Swoboda märkis, on väga tähtis, et me vajaduse korral oleksime ka kriitilised ja riigis peab toimuma tegelik eestvedamine. Praegu pole me alati selles kindlad ja soovime, et riik edasi liiguks.
Olen härra Saryusz-Wolskile toetuse eest väga tänulik. On absoluutselt õige öelda, et diferentseerimine on ka siin võtmetähtsusega, sest mitmed riigid on väga erinevad: Ukraina on põhimõtteliselt esirinnas, siis on Moldova ja Gruusia, ja siis on riik nagu Valgevene, kus olukord on väga delikaatne.
Valmistun parajasti külaskäiguks Valgevenesse, kus peame töötama väga õrna tasakaalu nimel, sest me soovime midagi pakkuda, eriti elanikkonnale. Komisjon on algusest peale toetanud üliõpilasi Vilniuses ja sooviksin näha suuremat toetust erinevatelt liikmesriikidelt, sest need, kes alati sellest räägivad, peaksid midagi ka ära tegema. Olen alati selle poolt olnud.
Siiski soovime me ka, et härra Lukašenka oma reforme jätkaks, ja seda me ütlemegi. On tähtis suhelda nii, et see sõnum oleks selge. Esmaspäeval toimub üldasjade ja välissuhete nõukogu koosolek, kus kindlasti kerkib ka küsimus, mida teha Valgevene suhtes. Ülimalt tõenäoliselt on tulemus sarnane senisele, sest me pole veel rahul, kuid samal ajal oleme näinud mõnesid positiivseid samme.
Vastuseks härra Vigeninile ma ütleksin, et see ei asenda liikmeks saamist. Liikmeks saamist ei saa olla, sest ei need riigid ega Euroopa Liit pole nende liikmelisuseks piisavalt valmis. Seepärast peame planeerima. See poliitika on planeeritud andma niipalju kui me suudame, tingimusel et need riigid soovivad seda vastu võtta. Raskus seisneb selles, et - nagu juba ütlesin - on palju lihtsam midagi anda kui kehtestada tingimused või kui öelda "palun proovige teha seda ja proovige teha teist ja meie anname teile võimalused”. Sellisel juhul puudub vahetu eesmärk saavutada konkreetne tulemus, kuid üldine tulemus on suurem stabiilsus, suurem julgeolek ja rohkem võimalusi.
Mis puudutab julgeolekuteemalisi küsimusi, siis ma ütleksin proua Isler Béguinile, et on absoluutselt tõsi, et me peame töötama suurema julgeoleku nimel, kuid mängu tulevad ka paljud muud küsimused. Me töötame kõvasti Aserbaidžaani, Mägi-Karabahhia küsimuse, Moldova, Transnistria ja Gruusia teema kallal ja oleme nendega tegelemisel väga järjekindlad. See on põhimõtteline küsimus. Me ei tunnusta Abhaasia ja Lõuna-Osseetia sõltumatust, kuid samal ajal peame töötama Venemaaga ja Venemaaga suhtlema. Selles osas nõustun härra Swobodaga, et me peame olema realistid, kuid samas ka oma kindla seisukoha selgelt teatavaks tegema.
Need on tähtsad teemad, mille kõigi kohta te olete avaldanud väga väärtuslikke mõtteid. Mitmepoolses raamistikus on väga hea, kui on kaasatud kodanikuühiskond kõigis selle erinevates vormides ja samuti annab see neile ja meile suure võimaluse energiajulgeoleku kallal töötamiseks. Energiajulgeolek on üks tänapäeva tähtsaid küsimusi, kus meil on tõeline kahepoolselt kasulik olukord: meie oleme väga huvitatud ja nemad on väga huvitatud. Me peame selle kokku viima.
Juhataja
Sellega on päevakorra punkt ammendatud.

José Ribeiro e Castro
(PT) Sooviksin juhatuselt küsida, kas me hakkame arutama Euroopa Parlamendi soovituse ettepanekut nõukogule, arvestades, et siin ei viibi nõukogu esindajat. Kas on mingeid uudiseid selle kohta, kas ta saabub või ei saabu arutelu ajal?
Juhataja
Härra Ribeiro, meil pole uudiseid nõukogult. Me loodame, et neil läheb hästi, kuid ei, uudiseid meil pole.

Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 142)
Urszula Gacek  
kirjalikult. - Praegusel majanduskriisi ajal võiks küsida: kas Euroopa ei peaks keskenduma oma asjade eest hoolitsemisele, selle asemel et aidata idanaabreid?
Euroopa peaks otsustavalt jätkama nende toetamist.
Esiteks, majanduslik ebastabiilsus idanaabrite juures, eriti Ukrainas, mis kannatab suurte probleemide all, kujutab ohtu Euroopa turvalisusele. Ja vastupidi, stabiilne Ukraina majandus, järjest enam integreeritud ELiga, on ELi liikmesriikidele tohutu potentsiaaliga turg.
Teiseks, meie idanaabrite kaasamine Euroopa peresse, isegi kui tegelik ELiga ühinemise väljavaade pole tõenäoliselt lähimas tulevikus veel realistlik valik, on pikaajaline projekt. Praeguse kriisi lahendamine on midagi, mille me loodetavasti järgmise aasta kuni 18 kuu jooksul lõpule viime. Idapartnerlus on projekt paljudeks aastateks.
Kolmandaks, isegi kui mõnede meie idanaabrite juhid, näiteks Valgevene president ja, vähemal määral, nägelevad juhid Ukrainas võivad meid nende suhete tihendamisel tagasi kohutada, peame meeles pidama, et meie idanaabrid on rohkemat kui nende praegused juhid ja, arvestades nende sisemisi poliitilisi probleeme, vajavad nad meie toetust, eeskuju ja julgustust.
Mieczysław Edmund Janowski  
Peaksime olema rõõmsad selle üle, et Euroopa Liit avab suhetes oma idanaabritega uued võimalused. 2008. aasta detsembris võttis Euroopa Komisjon vastu Poola ja Rootsi esitatud ettepaneku tugevdada Euroopa Liidu koostööd kuue idanaabriga. See samm sisendab lootust. Ma loodan, et see projekt ei jää ülekantud tähenduses joonestuslauale ja et seda rakendatakse meie suhetes Ukraina, Moldova, Gruusia, Armeenia, Aserbaidžaani ja Valgevenega. Idapartnerlus näeb ette poliitilise koostöö taseme tegeliku tõusu, sh uut tüüpi assotsiatsioonilepingud, kaugeleulatuv integratsioon ELi majandusega, lihtsam reisimine kogu ELis partnerlusega hõlmatud riikide kodanikele (tingimusel, et turvanõuded on täidetud), lepingud energiajulgeoleku kindlustamiseks, mis on kasulikud kõigile kaasatud osapooltele, ja suurem rahaline abi.
Peaksime endale teadvustama, et idapartnerlus nõuab pühendumist nii Euroopa Liidult kui ka partnerriikidelt. See pingutus võib anda käegakatsutavat poliitilist ja majanduslikku kasu. See aitab kaasa usalduse suurendamisele partnerite vahel ning selle tulemusena suurendab kõigi stabiilsust ja julgeolekut. Iseäranis palju võime loota partnerluse väljapakutud peamiselt raamistikult, eriti nelja poliitilise platvormi loomiselt: demokraatia, hea valitsemistava ja stabiilsus, majanduslik integratsioon ja lähenemine ELi poliitikale ning energiajulgeolek ja inimestevahelised kontaktid. Muidugi on palju kahtlusi, näiteks Valgevene valitsuse tegelike kavatsuste küsimus ja suhted Venemaaga.
