Situácia v Gaze
Predseda
. - Ďalším bodom rozpravy je vyhlásenie predsedníctva o situácii v Gaze. Predsedovia jednotlivých politických skupín prednesú svoje stanoviská k tejto otázke. Požiadali ma však, aby som taktiež vystúpil s vyhlásením, a ja som s radosťou vyhovel ich žiadosti.
V súvislosti s eskaláciou napätia na Strednom východe vznikla naliehavá potreba znovu túto tému zaradiť ako bod nášho rokovania. My Európania sa sami seba pýtame, čo môžeme robiť, ako máme reagovať na špirálu násilia, ktoré sa pred našimi očami opäť rozhorelo na Strednom východe.
Aby som prešiel rovno k veci, jedinou odpoveďou je rázne presadzovanie a empatické urýchľovanie mierových rozhovorov medzi Izraelčanmi a Palestínčanmi. Mierový proces odštartovaný na konferencii v Annapolise nesmie byť zmarený násilím a terorizmom. Ako poslanci Európskeho parlamentu musíme urobiť všetko, čo je v našich silách, aby sme tomu zabránili.
Televízne zábery obetí konfliktu, ktoré môžeme dennodenne sledovať, sú trýznivé. Ak nás minulý týždeň rozcítil a rozhneval pohľad na nevinných palestínskych civilistov vrátane mnohých detí, ktorí prišli o život v dôsledku nadmerného použitia vojenskej sily v Gaze, od minulého štvrtka zdieľame smútok a hnev izraelského obyvateľstva nad hrozným vražedným útokom na školu v Jeruzaleme.
Súcit je aj v politike vznešenou cnosťou, ale súcit nestačí. Súcit nemôže nahradiť politické činy. Musíme racionálnym spôsobom a na základe jasných zásad hľadať schodné politické riešenia. Ochrana ľudského života a dodržiavanie medzinárodného práva sú stelesnením zásad, z ktorých musíme vychádzať.
V mene Európskeho parlamentu silne odsudzujem násilné činy spáchané hnutím Hamas a inými palestínskymi extrémistami. V mene Európskeho parlamentu žiadam vládu Izraela, aby vypočula hlasy zvnútra krajiny, ako aj spoza jej hraníc, ktoré vyzývajú na zosúladenie rétoriky s činmi na zabezpečenie mieru.
Pásmo Gazy sa stalo krvácajúcou ranou Stredného východu. Pre niektorých ľudí je tŕňom v päte, pretože na tomto území vládnu politickí extrémisti. Mnohí by sa radi k tejto situácii otočili chrbtom, oddelili pásmo Gazy od zvyšku sveta a predstierali, že neexistuje. Za múrmi, ktoré už existujú a múrmi, ktoré sa dnes budujú na egyptskej hranici, žijú ľudia, muži, ženy a deti, ktorí majú nárok na dôstojné životné podmienky, ľudia, ktorí nebudú naveky znášať múry a rozdelenia.
Ľudia sa boja. Hlboko súcítime s obyvateľstvom oblastí ako Sderot a Aškelon, ktorí žijú v každodennom strachu zo smrteľných útokov. Berieme bezpečnosť Izraela veľmi vážne a budeme ju vždy brániť. Európsky parlament a ja osobne som počas svojej návštevy Izraela a palestínskych území vrátane pásma Gazy koncom mája 2007 tento odkaz zopakoval nespočetnekrát. Mínometné útoky na Izrael z pásma Gazy musia skončiť. Tento druh odporu je terorizmom a náš postoj v tejto veci je nemenný.
Pokiaľ však ľudské city ovláda strach, smrť je konečná a nikto nemôže vrátiť stovky životov, ktoré boli obetované potrebe bezpečnosti Izraela odvtedy, čo bolo pásmo Gazy uzavreté. Musíme skúmať primeranosť a účinnosť takéhoto prístupu. Musíme sa tiež pýtať, či je v súlade s medzinárodným právom, že obyvateľstvo akéhokoľvek územia by malo trpieť za extrémizmus svojich vodcov.
Poskytovanie minimálnej humanitárnej pomoci a inak úplné ignorovanie obyvateľstva Gazy nemôže byť udržateľným a vhodným riešením. Európska únia pomáha zlepšiť tiesnivú situáciu prostredníctvom humanitárnej pomoci, jej prioritou však musí byť dlhodobá politická investícia, ktorá zabezpečí, aby finančné príspevky EÚ dosahovali požadované strategické ciele.
Na donorskej konferencii v Paríži, kde bol zastúpený aj Európsky parlament, Európska únia pre rok 2008 vyčlenila 540 miliónov EUR na podporu procesu začatého v Annapolise. Nový finančný mechanizmus Pegase už funguje.
Európsky parlament chce, aby Európska únia mierovému procesu poskytovala výraznú podporu a pomoc. Ako rozpočtový orgán však musí zabezpečiť, aby naša finančná podpora neminula svoj cieľ. Všetky strany si budú musieť uvedomiť, že Európska únia nemôže dopustiť, aby vojenské akcie zničili plody našej finančnej solidarity.
Vôľou Európskeho parlamentu je tvrdo pracovať ako úprimný sprostredkovateľ riešenia konfliktu na Strednom východe. Naša nová pracovná skupina na Strednom východe chce prispieť k naplneniu tohto cieľa. O dva týždne budeme spolu s následníckou skupinou donorskej konferencie v Paríži v tomto zložení, francúzsky minister zahraničných vecí Bernard Kouchner, nórsky minister zahraničných vecí Jonas Gahr Střre, komisárka Benita Ferrerová-Waldnerová a Tony Blair, zvláštny vyslanec štvorky na Strednom východe, diskutovať o pokroku v skutočnom poskytovaní našej pomoci.
Ak chce Európska únia pôsobiť ako čestný sprostredkovateľ, jej nestrannosť je bezpodmienečná. Ak by sme sa však sústredili na neustálu diplomatickú snahu opísať konflikt v Izraeli a v Gaze nestranným spôsobom, môžeme zabudnúť, že v strede našich politík musia byť ľudia, nie slová. To, čo označujeme ako proces z Annapolisu nesmie byť používané ako dymová clona, ktorá zakrýva pokračujúcu politiku osídľovania a pretrvávajúcu izoláciu palestínskych území prostredníctvom nespočetných zón obmedzujúcich slobodu pohybu ľudí.
Situácia palestínskeho obyvateľstva sa nezlepší, dokiaľ nebude možný voľný pohyb ľudí v Gaze a na západnom brehu. Bez slobody pohybu je vytvorenie stabilného palestínskeho štátu nepredstaviteľné. Bezpečnosť má nielen vojenský rozmer. Nedosiahneme ju bez toho, aby sa obyvatelia Izraela a Palestíny navzájom uznali a rešpektovali. Bezpečnosť začína zmierením. Prišiel tiež čas zasiať semeno trvalého zmierenia medzi samotnými Palestínčanmi. Hamas musí zmeniť svoj postoj a spolupracovať s umiernenými Palestínčanmi na budovaní mieru. Opäť by som rád vyjadril podporu prezidentovi Mahmúdovi Abbásovi a premiérovi Salámovi Fajjádovi.
Jedným z kľúčov k úspechu je zariadenie hraničných priechodov pozdĺž hranice pásma Gazy. Vysokú prioritu má najmä rýchle riešenie cezhraničnej dopravy na priechodoch Karni a Rafah. Toto je oblasť, v ktorej má Európska únia taktiež prioritnú zodpovednosť.
Dámy a páni, urobme všetko, čo je v našich silách pre to, aby sme svoj finančný záväzok podporili konzistentnými politickými činmi s cieľom prispieť k mieru na Strednom východe a najmä s cieľom podporiť ľudí žijúcich v tejto oblasti.
(potlesk)
Joseph Daul
v mene skupiny PPE-DE. - (FR) Vážený pán predseda, vážený pán predseda Komisie, dámy a páni, pred niekoľkými mesiacmi v Annapolise mali Izraelčania a Palestínčania sen. Sen o dvoch národoch, ktoré po desaťročiach konfliktu, smútiacich rodín a tragédií, žijú bezpečne vo svojich štátoch s medzinárodne uznanými hranicami. Na konferencii v Paríži pred niekoľkými mesiacmi bolo medzinárodné spoločenstvo ochotné podporiť tento sen a napomôcť mu, aby sa stal skutočnosťou.
Európa, hlavný medzinárodný donor, verí v túto mierovú a bezpečnú budúcnosť a v rámci štvorky robí všetko preto, aby obom stranám konfliktu pomohla prelomiť bludný kruh násilia a chýbajúceho porozumenia. Napriek tomu bolo len počas niekoľkých dní v dôsledku nadmerného použitia sily a ozbrojených provokácií zabitých niekoľko desiatok Palestínčanov v pásme Gazy a v násilných stretoch zahynulo niekoľko izraelských vojakov Len minulý štvrtok zabil jeden Palestínčan ôsmych študentov významnej cirkevnej školy a bol sám zabitý. Guľky fanatikov a jednotlivcov motivovaných pomstou, intoleranciou a odmietaním iných ešte viac sťažili hľadanie dialógu, kompromisu a mieru.
Medzinárodné spoločenstvo a my v Európe sa nemôžeme a nemali by sme sa stavať do úlohy sudcov na ktorejkoľvek strane. Našou úlohou je priviesť účastníkov konferencie v Annapolise k rozumu, teda inými slovami k rokovaciemu stolu. Pri návšteve delegácie PPE-DE v Jeruzaleme a Ramalláhu, ktorú som pred niekoľkými týždňami viedol, som zistil tri hlavné veci.
Po prvé, ide o to aké očakávania má Stredný východ voči Európe. Európa by nemala mierovému procesu poskytovať len finančnú podporu, aj keď je to samozrejme potrebné, ale mala by svoju prítomnosť prejavovať oveľa výraznejšie a byť politicky silnejšia. Musíme urobiť oveľa viac a musíme konať účinnejšie.
Druhou vecou, ktorú som zistil, je, že musíme podporovať umiernené strany v Izraeli a v Palestíne a poskytovať im našu politickú podporu. Riskantná cesta, ktorú si tieto strany zvolili, cesta mieru, dialógu a zodpovednosti voči svojim ľuďom, často nie je tá, ktorá by im priniesla podporu vo voľbách. Tieto strany a umiernené politické osobnosti musíme podporovať ako je to len možné, pretože iba oni držia kľúč k mierovému a udržateľnému riešeniu v tomto regióne.
Treťou vecou je, že Európa musí primať obe strany k tomu, aby si uvedomili, že budovaním múrov, zabíjaním ľudí a ponižovaním druhej strany nikdy neprelomia bludný kruh bezpečnosti, obrany a násilia. Prelomenie tohto kruhu a pozitívne výsledky je možné dosiahnuť len tak, že ich susedia, najmä mladí ľudia, budú môcť budovať svoju budúcnosť, napĺňať svoje ambície a rozvíjať svoju vlastnú krajinu.
Spolu s mojou skupinou vítam nedávne výzvy izraelských aj palestínskych predstaviteľov na ďalší dialóg podľa plánu z Annapolisu. Európa musí posilniť svoju politickú podporu. Zdôrazňujem, že ide o politickú podporu pre umiernené skupiny pri moci. Je to jediná cesta riešenia a včera sme počas náboženských obradov počuli palestínskych a židovských predstaviteľov volať po tej istej veci, teda mieri pre svoje národy.
(potlesk)
Martin Schulz
v mene skupiny PSE. - (DE) Vážený pán predseda, dámy a páni, čo sa týka analýzy situácie, skutočne nemám čo dodať k vašim vyjadreniam a k vyjadreniam pána Josepha Daula.
Všetci sa zhodujeme na tom, čo je potrebné a všetci poznáme súčasnú situáciu. Preto nie je potrebné opakovať zoznam požiadaviek zo strany Európskej únie alebo opätovne rozoberať úlohu EÚ v tejto veci. Musím však zdôrazniť, že nemôžeme mlčať, keď sa v tak krátkom čase nezmyselne zničia veci, ktoré sme vybudovali z prostriedkov Európskej únie.
O tom všetkom sme už hovorili. Preto sa budem sústrediť na to, čo by sme v tejto rozprave mali uviesť ako skupina socialistov a vyberiem pár myšlienok, nad ktorými by sme sa mali zamyslieť. Ak sa zásada odmietnutia násilia nestane prioritou, pre pásmo Gazy neexistuje riešenie a špirála násilia, ktorá Stredný východ ničí celé desaťročia, nebude nikdy prelomená.
Preto musíme kategoricky povedať, že odmietnutie násilia - oznámenie úmyslu oboch strán zdržať sa akéhokoľvek ďalšieho použitia sily a sústrediť svoje úsilie na dosiahnutie zmieru - nie je výmyslom tohto Parlamentu. Je to cieľ opakovaných pokusov z posledných desaťročí o dosiahnutie dialógu bez násilia. Annapolis nie je ničím iným než ďalším pokusom v tomto smere.
Prečo tieto snahy stále zlyhávajú? Dôvody sú zjavné a musia byť jednoznačne pomenované. Zlyhávajú pretože na oboch stranách sú ľudia, ktorí majú záujem na pokračovaní konfliktu a hlásaní násilia. Na jednej strane najmä v teroristických kruhoch sú tí, ktorí popierajú právo Izraela na existenciu, a tým principiálne podporujú použitie násilia. Na druhej strane, pokiaľ ide o demokratické štruktúry štátu Izrael, kedykoľvek je izraelská vláda pripravená rokovať o mierových riešeniach, celý proces zastavia parlamentní taktici.
Presne to zažívame aj teraz. V Annapolise premiér tvrdil, že chce rokovať, ale členovia Knessetu a ministri jeho vlastnej vlády obmedzujú jeho rokovací mandát kvôli straníckemu taktizovaniu, ktoré všetci dokážeme rozpoznať.
Osud ľudí v Gaze a nezmyselná blokáda, ktorá na toto územie priniesla chaos a biedu, sú dôsledkom presvedčenia Hamasu, ktorý získal moc protiprávne, že násilie je jediným možným riešením. Túto vec je potrebné jasne zdôrazniť, rovnako ako skutočnosť, že právomoci, ktoré si uzurpovali, nevyužívajú na odradenie radikálov vo svojich vlastných radoch od použitia násilia. Toto je príčinou utrpenia civilného obyvateľstva v pásme Gazy.
Rovnako hlboko je zakorenená aj skutočnosť, že izraelská strana sabotuje každý malý krok vpred, pretože sleduje svoje vlastné ciele a provokáciami ničí aj ten najmenší pokrok. Neviem nájsť žiadne iné vysvetlenie takých krokov, akým je napríklad oznámenie pokračujúceho budovania osídlenia.
Kto sú tí, čo prehrávajú? Ženy, deti, bezbranní ľudia, najmä v pásme Gazy a samozrejme Izraelčania žijúci blízko hranice. Aby som zhrnul vývoj, ktorý zažívame, dovoľte mi povedať, že radikáli tento konflikt využívajú ako ospravedlnenie svojej existencie. Už niekoľko desaťročí ide o známu skutočnosť a tento chronický stav pretrváva na oboch stranách. Musíme týmto radikálom povedať, že nikdy nebudú schopní dosiahnuť svoj cieľ. Môžu propagovať násilie, ale nikdy nedosiahnu svoje politické ciele, pretože politické ciele sa nedosahujú násilím.
Preto je hlavnou úlohou nás Európanov zobrať si k srdcu slová Izraelčana, Jicchaka Rabina. V roku 1995 povedal jednu z najmúdrejších viet, aké som kedy počul. "Budeme bojovať proti terorizmu, ako keby neexistoval žiadny mierový proces, a budeme viesť mierový proces, ako keby nebol žiadny terorizmus." Toto je odkaz pre obe strany. Bez takéhoto prístupu nedosiahneme mier.
(potlesk)
Graham Watson
v mene skupiny ALDE. - Vážený pán predseda, situácia v Gaze je predovšetkým humanitárnou katastrofou. Samotné odsudzovanie zúčastnených strán konfliktu to nevyrieši.
Gaza bola obsadená v júni minulého roka. Jeden a pol milióna ľudí je uviaznutých v situácii zúfalo nedostatočného zásobovania vodou, elektrinou, palivom a odvozu odpadu. Pred dvoma rokmi záviseli traja z piatich obyvateľov pásma Gazy na pomoci OSN, dnes sú to štyria z piatich. Podniky zbankrotovali, ľudia sú bez práce a situácia je najhoršia od čias, kedy Izrael toto územie obsadil v roku 1967. Izraelský vojak, Gilad Shalit, je vo väzení od roku 2006 a myslím, že v izraelských väzniciach prebýva asi 11 000 Palestínčanov.
Najväčšou chybou Európskej únie je, že slepo nasledovala americkú stratégiu. Keď pán Marc Otte, osobitný zástupca Európskej únie, nedávno hovoril s našou delegáciou pre vzťahy s Palestínskou legislatívnou radou uviedol, že stratégia Európskej únie nasleduje USA. Najzjavnejším výsledkom tejto politiky je, že palestínsku infraštruktúru financovanú európskymi daňovými poplatníkmi pravidelne ničí izraelská armáda a používa pritom americké zbrane. Mali by sa európske peniaze využívať takýmto spôsobom a za takýchto okolností? Ak niekedy existovala potreba spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky Európskej únie, je to určite teraz.
Moja skupina víta neoficiálne prímerie, ktoré bolo uzatvorené dnes na obed. Želáme Egyptu úspech v jeho sprostredkovateľských snahách, ale sme presvedčení, že kruh násilia, ktorý naposledy priniesol 56 mŕtvych v Gaze 1. marca 2008 a 8 úmrtí v Jeruzaleme v sobotu, nemôže byť prelomený násilím.
Na to, aby sa mier stal skutočnosťou, potrebujeme dialóg. Konferencia v Annapolise priniesla prísľub na dosiahnutie mieru do 10 mesiacov, mnohí sme však presvedčení, že Izrael sa opäť snaží delegitimizovať všetkých účastníkov rozhovorov. Hamas naďalej vyvíja cynickú politiku raketových útokov vediac, že odpoveď bude neprimeraná.
Odsudzujeme násilie z každej strany. Áno, Izrael má právo chrániť sa voči nevyberaným útokom na civilistov, avšak ako demokracia má tiež povinnosť správať sa spravodlivejšie, než mu umožňuje jeho sila. Zdá sa, že sa vzďaľujeme od riešenia dvoch samostatných štátov, či už kvôli raketovým útokom na Aškelon alebo kvôli vybudovaniu 530 domov nových usadlíkov, ktoré bolo ohlásené v Givat Ze'eve pri Ramalláhu.
Politika západu bola založená na troch predpokladoch: Po prvé, rokovania s Hamasom nie sú možné; po druhé, Izrael je jediná demokracia v regióne a musíme k nemu pristupovať ako k normálnej demokracii a po tretie, pán Abbás je hlasom rozumných Palestínčanov. Mnohí v mojej skupine o týchto troch predpokladoch pochybujú a sú presvedčení, že našu politiku by sme mali znovu preveriť a nájsť riešenie, na základe ktorého by tieto komunity dokázali spolunažívať.
Brian Crowley
v mene skupiny UEN. - Vážený pán predseda, podobne ako moji kolegovia, súhlasím s väčšinou toho, čo predo mnou povedali pán Daul, pán Schulz a pán Watson. Skutočnosť, ktorú sledujeme (odhliadnuc od geopolitických a historických príčin konfliktu) je, že každý deň prichádzajú o život nevinní ľudia. Každý deň prichádzajú rodiny o svojich blízkych. Každý deň zomrie alebo je zranená minimálne jedna osoba. Čoraz viac podkopávame snahy o zmiernenie napätia.
Nemali by sme sa nechať zatiahnuť do obviňovania. Môžeme sa však pozrieť na to, čo sa v posledných mesiacoch odohralo v Gaze, teda na cynické zneužívanie moci izraelských úradov, prerušenie dodávok vody, energie a jedla, ktoré je doslovne používané ako nástroj na vyhladovanie ľudí do podriadenia. Nie je to však len otázka nedávnej minulosti. Naopak, táto situácia trvá celé desaťročia. Podobne cynická bola aj odpoveď hnutia Hamas, ktorý vystrelil rakety do obývaných území a brutálne zavraždil ôsmych ľudí v izraelskej škole.
Môžeme pokračovať v odsudzovaní extrémistických činov na oboch stranách, či pôjde o skutočných teroristov, teroristov štátnej moci či štátom financovaných teroristov, nezmení to jednu základnú skutočnosť. A tou skutočnosťou je, že potrebujeme dialóg, potrebujeme porozumenie, a najviac potrebujeme rešpektovanie životov všetkých ľudí. Rešpektovanie hodnoty života jednotlivca. Iba tak môžeme nájsť skutočný spôsob, ako spojiť ľudí. Všetci hovoríme o riešení vytvorením dvoch štátov, ale takéto riešenie je podmienené existenciou dvoch životaschopných štátov a nie spleťou rôznych kúskov všetkého možného len nie životaschopných štátov. Keď budú tieto dva životaschopné štáty uznané a keď budú uznaní ich vodcovia, bude možné rokovanie a diskusia. Prímerie, ktoré bolo teraz uzatvorené, bude, dúfajme, jedným z ďalších krokov k mieru v regióne, keďže by sa mali rozbehnúť rokovania medzi prezidentom Abbásom a premiérom Olmertom, ktorým sme pripravení poskytnúť všetku možnú podporu.
Neviním Európu, že poskytuje pomoc na stavbu ciest, vodovody, elektrárne, školy a zdravotné strediská pre Palestínčanov, ktorí sa ocitli bez pomoci potom, čo ich vyhnali z ich vlastného územia.
Všetci sme zodpovední za zabezpečenie starostlivosti o svojich blížnych.
Daniel Cohn-Bendit
v mene skupiny Verts/ALE. - (DE) Vážený pán predseda, dámy a páni, za dve minúty nenavrhnem mierový plán, ale dokážem poznamenať jednu alebo dve veci. Je čas, aby sme zmenili slovník, ktorý používame: nepotrebujeme totiž dialóg, ale rokovania. Označenie "dialóg" je nič nehovoriace. Vedie sa tu vojna a na ukončenie vojny je potrebné rokovanie. To je jedna vec.
A ako sa vedú rokovania? Graham Watson má pravdu. Ak má Európska únia vlastnú stratégiu a nie stratégiu USA, mali by sme urobiť toto: po prvé, musíme rokovať s tými, ktorí sú pri moci v Gaze, a to je Hamas, aby urobili to, čo vždy sľubovali a síce, že zabezpečia prímerie. Druhá strana potom zabezpečí, aby sa do pásma Gazy dostala humanitárna pomoc. Toto sa volá rokovanie: niečo dáte a niečo dostanete.
Po druhé, musíme Izraelu povedať, že ak chce s Palestínčanmi vyjednávať, musí urobiť jednu vec: viditeľným spôsobom zastaviť budovanie osídlení. V opačnom prípade od Európskej únie nedostane žiadnu ďalšiu pomoc. Toto volám rokovanie. Som v pozícii sily a snažím sa to využiť. Inak sú naše snahy bezpredmetné.
Verím v takýto dialóg a myslím, že toto je spôsob, ktorým by sme mali postupovať. Verím v politickú hru: v to, že svojmu partnerovi jednoducho musím dať najavo, že takto to už ďalej nemôže pokračovať. Izraelská koloniálna politika ohrozuje samotný izraelský štát. Musíme to Izraelčanom povedať. A musíme zároveň povedať Palestínčanom, že ich posledný útok ohrozil ich samých, a že útoky musia prestať.
Ak Európska únia konečne prejde od dialógu k politickému vyjednávaniu, čo zahŕňa využívanie pozície moci, vznikne v regióne šanca na pokrok. V skratke, dialóg môže počkať. Najskôr musíme na stôl vyložiť svoje politické karty.
(potlesk)
Francis Wurtz
Vážený pán predseda, ďakujem za vaše vyhlásenie. Na tejto formálnej iniciatíve sme sa dohodli krátko potom, čo pri bombových útokoch v Gaze zahynulo 110 Palestínčanov a ďalších osem obetí, tentokrát Izraelčanov, bolo zabitých v Jeruzaleme. Pri oboch príležitostiach sme tieto činy odsúdili, ale zhodujem sa so svojim predrečníkom a chápu to všetci, že na definitívne prelomenie tohto bludného kruhu je treba urobiť viac.
Únia musí byť odvážnejšia a zločiny na oboch stranách nielen odsudzovať, ale poukázať na hlavnú príčinu všetkých problémov, teda okupáciu sprevádzanú príšernými ukrutnosťami a ponižovaním, ktoré sú neuhasínajúcimi zdrojmi nenávisti, zúfalstva a túžby po pomste.
Na pokračovanie okupácie neexistuje žiadne odôvodnenie. Treba to jasne vyhlásiť a vyvodiť z toho patričné dôsledky. Významná izraelská bojovníčka za mier, pani Nurit Peled, nositeľka Sacharovovej ceny, to jasne potvrdila po tom, čo jej dieťa zahynulo pri palestínskom útoku. Pánovi premiérovi Netanjahuovi povedala: "Zabili ste moju dcéru." Nehovorila o ňom ako o jednotlivcovi, ale o politike, ktorú jeho nasledovníci ďalej podporujú a posilňujú. Dnes sa tejto politike hovorí "blokáda Gazy" a zašla až tak ďaleko, že sa civilnému obyvateľstvu upiera jedlo a zdravotná starostlivosť. Všeobecnejšie sa hovorí aj o "odrezaní miest a dedín západného brehu", "vpádoch a bombových útokoch", "cielenom zabíjaní a masových zatýkaniach", vrátane zatýkania detí, o "ďalšej kolonizácii a vybudovaní múru", "anektovaní a politike fait accompli v Jeruzaleme" a podobne. Tým, že tieto činy relativizujeme a umožňujeme jeho páchateľom beztrestnosť, túto vojnu predlžujeme. Ak máme osloviť mierové sily na oboch stranách, musíme byť schopní povedať im pravdu. Musíme trvať na tom, aby Únia v tejto veci urobila rozhodný krok.
Bastiaan Belder
v mene skupiny IND/DEM. - (NL) Je prvoradou povinnosťou každého štátu zaručiť svojim občanom bezpečnosť, čo je v úplnom súlade s medzinárodným právom. Táto povinnosť vysvetľuje a dáva legitimitu izraelskej reakcii na zvyšujúci sa počet rakiet, ktoré na krajinu smerujú z pásma Gazy. Navyše, palestínske raketové útoky trvajú už od roku 2001, pričom odkedy sa Izraelčania stiahli z Gazy v roku 2005 útoky sa zintenzívnili. Od tohto času sa počet palestínskych raketových útokov na územie židovského štátu zvýšil o viac ako 500 %.
Pred rokom 2006 izraelské územie zvyčajne nezasiahlo viac ako 50 raketových útokov mesačne. Na začiatku roka 2008 to bolo viac ako 50 útokov denne! To znamená, že raketovej paľbe z územia Gazy je denne vystavených 250 000 izraelských občanov. Obvinenie, že Izrael na boj proti tomuto smrteľnému ohrozeniu používa nadmernú silu, zámerne prehliada brutálnu taktiku raketových útokov zo základní v rezidenčných oblastiach, ktorú používa Hamas a iné palestínske teroristické organizácie.
Na konci februára holandské média obšírne informovali o tomto probléme, pričom použili veľavravný titulok. Slovami Palestínčanov z pásma Gazy: "Prosím, nestrieľajte odtiaľto na Izrael." Mali by sme tiež povedať, že Izrael vo svojich vojenských operáciách dodržiava prísne právne štandardy. Toto je, pán predseda, dámy a páni, príklad, ktorý by mal nasledovať celý arabský svet. Hamas, vedúca sila v Gaze, môže ako člen "osi destabilizácie" v regióne počítať s výraznou podporou Iránu, Sýrie a Hizballáhu. Vo včerajšom vydaní novín Sunday Times to dostatočne jasne potvrdil nemenovaný veliteľ Hamasu.
Ak Irán do Gazy prepašuje svoje rakety Fajr, Hamas môže byť dokonca schopný ohroziť Tel Aviv. Zdieľajú európske inštitúcie tieto obavy Izraela a ak áno, aká je európska stratégia na boj proti tejto osi destabilizácie? Ak má na Strednom východe zavládnuť stabilita a mier, toto je tá najdôležitejšia otázka.
Jim Allister
Vážený pán predseda, samozrejme, že by som sa mohol pripojiť k odsudzovaniu nedávnych udalostí v Gaze a na Strednom východe a k popisovaniu obrovskej humanitárnej tragédie a neznesiteľného utrpenia, ktorým sú vystavené obe strany. Musím však urobiť rozdiel medzi plánovanými, trvalými a opakovanými útokmi na štát Izrael a právom štátu na svoju obranu. Je to medzinárodne uznávaný štát. Uznáva a prijíma riešenie dvoch štátov na Strednom východe a napriek tomu je neustále, vytrvalo a zlomyseľne vystavovaný obrovskému násiliu spoza svojich hraníc, najmä z územia kontrolovaného Hamasom.
Preto sa z môjho pohľadu neospravedlňujem za názor, že Izrael má právo, či dokonca potrebu, brániť sa a bojovať proti tým, ktorí mimo hraníc zdravého rozumu, nechcú urobiť ani len základný ústupok uznať právo Izraela na existenciu.
V tejto rozprave ako aj v mnohých iných sa hovorí o vyváženom a nestrannom prístupe. Nie je však vôbec vyvážené porovnávať akokoľvek oprávnené politické požiadavky Gazy so zlomyseľnými a opakovanými teroristickými útokmi na Izrael, ktorých príkladom bol aj nedávny útok na školu. Nie je vyvážené vyhýbať sa jasnému vyjadreniu k tomu, že Hamas odmieta uznať Izrael a potom požadovať, aby štát, ktorý nie je ani uznaný, nebudoval žiadne múry a neprijímal žiadne obranné opatrenia. Problémy a nepokoje na Strednom východe sú práve dôsledkom neuznaného práva Izraela na existenciu.
Predsedajúca
Bod je uzavretý.
