Lennundusjulgestustasud (arutelu) 
Juhataja
Järgmiseks punktiks on transpordi- ja turismikomisjoni nimel koostatud Jörg Leichtfriedi raport ettepaneku kohta võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv lennundusjulgestustasude kohta - C7-0038/2009 -.
Jörg Leichtfried
raportöör. - (DE) Austatud juhataja! Hetkel valitseb Euroopa lennundusohutuse ja lennundusjulgestustasude valdkonnas olukord, kus kõik teevad, mida nad ise tahavad. Mitte keegi ei tee seda korralikult. Meie peame aga selle eest maksma. Me ei tohi sellega lihtsalt leppida ning raporti eesmärgiks ongi seda muuta. Mida siis raportiga konkreetselt muudetakse ja mida üritatakse muuta?
Tahan kõigepealt öelda, et peaaegu kõikides punktides - ja tahan siinkohal oma kolleege tänada - ollakse üksmeelselt arvamusel, et raportiga saab tuua rohkem läbipaistvust. Läbipaistvus tähendab, et ühest küljest saavad lennuettevõtjad edaspidi teavet, mis aitab neil mõista, millised julgestustasud lennuväljad neile kehtestavad, milleks need on, kas neid on liiga palju - seda veel juhtub vahetevahel -, ja järgmise sammuna saavad loomulikult ka reisijad aru, mida lennuettevõtjad neilt ootavad. Ka siin on mul kahtlus, et vahetevahel piiravad lennuettevõtjad läbipaistvust tahtlikult, olgugi et nad väidetavasti näevad läbipaistvuse saavutamiseks palju vaeva.
Üks selles suhtes väga tähtis punkt on asjaolu, et üle Euroopa on kasutusel palju erinevaid süsteeme julgestusvahendite rahastamiseks. On riike, mis on neid ainult maksudest saadud vahenditega rahastanud. Teistes riikides maksavad vaid lõpptarbijad ning mõnedes on jälle kasutusel eri osadest koosnev süsteem.
Meie eesmärgiks oli kanda hoolt selle eest, et need süsteemid saaksid alles jääda. Me ei taha teha liikmesriikidele ettekirjutusi seoses julgestustasude rahastamisega. Tahame lihtsalt kanda hoolt selle eest, et nende tasude maksjad teaksid, mille eest nad lõpuks maksavad.
Meil on, või vähemalt olid, eri arusaamised sellest, millistele lennuväljadele peaks direktiiv kohalduma, ning otsustasime, et küsimus on julgestuses. Esmatähtis ei ole sissetulek ja kasum, vaid julgestus. Seepärast otsustasime, et direktiiv kohaldub kõikidele äriliseks lennuliikluseks avatud lennuväljadele, ning minu arvates oli see kõige õigem otsus.
Jõudsime lõpuks selleni, et siin täiskogu istungil valitseb suuremalt jaolt üksmeel, et peaksime eristama tasusid julgestusvahendite jaoks, tasusid ELi eeskirjades olevate julgestusmeetmete jaoks ning tasusid nendest kaugemale ulatuvate julgestusvahendite jaoks, mida siinkohal nimetatakse rangemateks meetmeteks.
Ütleme, et kõik, mis ELi konteksti kuulub, jääb endiseks ja iga liikmesriik võib teha, mida õigeks peab. Kui aga võetakse kasutusele rangemaid julgestusmeetmeid, peavad liikmesriigid neid ise rahastama. Ühest küljest peaks nii olema aga tagatud, et julgestusmeetmeid käsitletakse väga hoolikalt, et neid ei võeta kasutusele ilma eelnevalt mõtlemata, kas need on ka tegelikult vajalikud, ning samuti võetakse arvesse, mida need reisijate, lennuettevõtjate ja lennuväljade jaoks tähendavad.
Teisest küljest peaks olema tagatud, et lähtume põhimõttest, et julgestuse tagamine on ka riigi kohustus. Rünnakud lennuettevõtjate vastu ei ole reeglina suunatud lennuettevõtjate, vaid riikide vastu, kus nad tegutsevad. Seetõttu oleme arvamusel, et põhimõtteliselt on julgestus ikkagi riigi kohustus ning riik peab seda rahastama.
Tahan teha ka ühe märkuse arvukate muudatusettepanekute kohta, mida meile esitati kokku kolm. Minu arvates on need kõik hästi õigustatud ja põhjendatud. Lisan veel, et Roheliste / Euroopa Vabaliidu fraktsiooni muudatusettepanekud väärivad erilist toetust ning seda ei ütle ma seepärast, et Eva Lichtenberger istub siin, minu kõrval, vaid seepärast, et nendes on sotsiaalsed nõuded lennuväljade töötajatele. Minu arvates on see väga oluline just praegu, kui lennuettevõtjad ja lennuväljad on tugeva surve all.
Andris Piebalgs
komisjoni liige. - Austatud juhataja! Ettepanek võtta vastu direktiiv lennundusjulgestustasude kohta tuleneb arutelust seoses lennundusjulgestuse rahastamisega, mis käib juba alates 2001. aastast. Põhjuseks on kasvanud julgestustasud pärast 2001. aasta 11. septembri terrorirünnakuid ning ELi lennundusjulgestuse regulatiivse raamistiku kehtestamine.
Oma õigusloome ettepanekuga kavatseb komisjon luua läbipaistva ja mittediskrimineeriva raamistiku lennundusjulgestustasude sissenõudmiseks Euroopas. Lisaks arvab komisjon, et lennundusjulgestustasud tuleb kehtestada pärast arutelu lennuväljade kasutajatega ning need peaksid olema seotud maksumusega. Soovin õnnitleda Jörg Leichtfriedi suurepärase töö eest raporti koostamisel ning tänada transpordi- ja turismikomisjoni liikmeid, kes raporti koostamisele kaasa aitasid.
Minu arvates on raporti suund kooskõlas komisjoni plaanitud eesmärkidega ning ma tervitan toetust, mida raport seoses eelpoolnimetatuga komisjoni ettepanekutele väljendab.
Tahan rõhutada kahte spetsiifilist probleemi, mida raportis käsitletakse. Esiteks esitletakse raportis uut elementi, milleks on tähtis ja vahetevahel palju vaidlusi tekitanud küsimus, kes maksab lennundusjulgestuse eest. Komisjoni ettepanekud seda küsimust ei käsitlenud. Selle põhjuseks on asjaolu, et peaaegu kõik liikmesriigid rõhutavad, et nad ei ole positsioonis, et teha sellekohaseid otsuseid, olgugi et nad tunnistavad, et lennundusjulgestuse rahastamine riigi vahenditega peaks olema lubatud.
Meie arvates peaks jääma valikuõigus liikmesriikidele ning seda tuleb käsitleda subsidiaarsuse põhimõttest lähtudes.
Seda meeles pidades ning arvestades seisukohaga, mida vastuvõtmiseks esitatud raportis rõhutatakse, märgib komisjon, et muudatusettepanek 32, millega kohustatakse liikmesriike rahastama rangemaid meetmeid, annab kindlasti alust seoses esitatud direktiiviga põhjalikeks läbirääkimisteks nõukoguga. Olen sellegipoolest kindel, et raportöör teadis kõike seda ning ka seda, et nõukoguga selline vaidlus ees seisab.
Teine probleem on pigem selgituseks ning puudutab mõju hindamist, mis tuleb teha enne edasiste lennundusjulgestuse meetmete kasutuselevõtmist kõne all oleva raammääruse raames. Kahtlemata on tegemist õigustatud meetmega, kuid peate ka teadma, et meil on juba olemas teatud mehhanismid ning me ei tohiks end üle koormata.
Esmalt on meil sidusrühmade lennundusjulgestuse nõuanderühm, mis koosneb muu hulgas õhutranspordisektori esindajatest ning tegeleb täiel määral lennundusjulgestust puudutavate meetmete algatamisega.
Teiseks tagab kontrolliga regulatiivmenetlus, et parlament saab kasutada oma vetoõigust, kui leiab, et see on vajalik.
Tänan teid suurepärase raporti eest! Ootame juba väga koostööd raportööri ja parlamendiga, samuti seoses antud teemaga edusammude tegemist.
Hans-Peter Martin
(DE) Austatud juhataja! Mul on kahju, et pean täiskoguistungil aega kulutama, kuid lähtuvalt kodukorra artiklist 151 pean tegema isikliku märkuse. Minu kohta tehti veidi aja eest märkus. Austrias elades on see väga tavaline. Seal on fraktsioon, mida rahvusvaheliste standardite järgi peetakse paremäärmuslikuks. Neil on fraktsioonijuhte, kes teevad teatud liiki žeste ilma sellele tähelepanu pööramata. Need samad inimesed ei talu ka kaotust demokraatlikel valmistel ning keelduvad siis igat liiki käepigistusest või kontaktist. Kui neile lehvitada, siis on näha vaid seda, et neil on tõelisi kogemusi nn Hitleri-tervitusega.
Loomulikult näitavad need probleemid lihtsalt seda, et minu kodumaa ei ole kahjuks suutnud oma minevikuga leppida ja et me ei pea tegelema ainult ühe siin esindatud paremäärmusliku fraktsiooniga, vaid varsti juba kahega. Tahan veel kord selgesti välja öelda, et meie oleme demokraadid. Paremäärmuslased istuvad seal. Ma olen uhke selle üle, et kuulun fraktsiooni, mis on aidanud kõvasti kaasa sellele, et meil ei oleks parlamendis enam paremäärmuslikku fraktsiooni ning loodetavasti ei saa ka tulevikus olema. Seega on vastuseks rohkem demokraatiat, mitte rohkem paremäärmuslikke poliitikaid, vaenulikku suhtumist ja küünilist põlgust inimestesse vastu. Need on samad mehed, kes juba varem ütlesid, et ma peaksin psühhiaatri poole pöörduma, sest nad ei suutnud taluda demokraatlike valimiste kaotust.
Juhataja
Seoses isikliku märkusega ei ole sinise kaardi küsimused vastavalt kodukorra artiklile 151 lubatud. Seetõttu ei saa teie taotlust seoses sõnavõtmisega sellel teemal rahuldada.
Zoltán Balczó
(HU) Mul on sinise kaardi küsimus eelmisele sõnavõtjale. Palun poolt minutit küsimuse esitamiseks.
Ioan Mircea Paşcu
Austatud juhataja! See vahelesegamine, mis on küll täiesti õigustatud, segab käimasolevat arutelu. Teen ettepaneku sellised juhtumid raportite vahele panna!
Juhataja
Suur tänu! Jätkame nüüd aruteluga. Lubasin isikliku selgituse anda, sest eelmine päevakorrapunkt puudutas otseselt Hans-Peter Martinit. Jätkame nüüd aruteluga ja pühendame sellele oma kogu tähelepanu.
Artur Zasada
fraktsiooni PPE nimel. - (PL) Austatud juhataja! Tahan kõigepealt tänada raportööri Jörg Leichtfriedi suurepärase raporti ja ideaalse koostöö eest selle dokumendi koostamisel!
Pidime leidma vastuse neljale küsimusele, kuid enne seda pidime defineerima ülesande, milleks oli lennureisijate huvide kaitsmine. See oli meie töö kõige tähtsam osa. Neli vastamist vajavat küsimust puudutasid aga vastuseid küsimusele läbipaistvuse või selle kohta, millised rühmad võivad osaleda menetluses. Küsimus oli direktiivi kohaldamisalas ehk siis millistel lennuväljadel direktiivi kohaldada saab. Oli ka väga tähtis küsimus rahastamise kohta, millele komisjon vastata ei osanud. Koos Jörg Leichtfriediga suutsime aga lahenduse leida ning tahan teda selle eest veel eraldi tänada. Pean siinkohal silmas nn rangemaid meetmeid, mida liikmesriigid ise rahastama peaksid.
Arutleti ka sõltumatu järelevalveasutuse pädevuse üle seoses lennundusjulgestustasude kehtestamisega. Oma töö käigus jõudsime minu arvates väga ambitsioonikale ühisele seisukohale. Nüüd peavad veel nõukogu ja komisjon otsustama. Ma arvan, et lennureisijatena ei paeks me kontrastiks laeva-, auto- ja raudteereisijatele sellise julgestuse eest maksma. See on žest nõukogule ja kompromiss-seisukoht. Ootan täna sama ambitsioonikat seisukohta ka nõukogult!
Saïd El Khadraoui
fraktsiooni S&D nimel. - (NL) Austatud juhataja! Head kolleegid, lugupeetud volinik! Alustuseks tahan tänada raportööri suurepärase töö eest, mõned ütleksid isegi, et fantastilise töö eest! Tänan teid ja ka kõiki teisi, kes raporti koostamisele kaasa aitasid!
Tahan vaid meelde tuletada, et rahastamise küsimus ei ole üldsegi mitte uus. See toimik on olnud koostamisel juba sellest ajast peale, kui võtsime vastu Euroopa määrused seoses julgestusmeetmete rakendamisega Euroopa tasandil pärast 2001. aasta 11. septembri rünnakuid. Juba algusest peale on Euroopa Parlament rõhutanud, et rahastamise küsimus on väga tõsine ja et peame leidma sellele euroopaliku lahenduse. Nõukogu on aga alati selle vastu olnud. Jätkuks sellele arutelule peame kutsuma nõukogu taas üles pidama kinni parlamendiga varem sõlmitud kokkulepetest, eriti kokkuleppest, mille kohaselt saame koostada teema kohta eraldi ettepaneku, ning tegema meiega koostööd lahenduse leidmiseks.
Loomulikult peame pidama meeles teatud kaalutlusi. Kõige tähtsam neist kaalutlustest on läbipaistvus. Hetkel ei pööra me erilist tähelepanu sellele, kes liikmesriikides kõik lõpuks kinni maksab. Üks asi, mida me aga kindlasti tahame, on korraldada sellel teemal arutelu, et jõuda kokkulepeteni ning kokkulepetest siis ka edaspidi lähtuda. Teisisõnu tahame, et julgestustasudega saadud tulusid suunatakse ka reaalselt julgestusmeetmete rahastamiseks, mitte näiteks mingisuguse parkimise jaoks. See on väga oluline ning peaks olema selge, et me ei kavatse seoses sellega järele anda.
Teine väga tähtis kaalutlus on seotud sellega, et peame tegema vahet julgestusmeetmetel, mille asjus oleme juba Euroopa tasandil kokku leppinud, ning muudel täiendavatel meetmetel, mida liikmesriigid ise kasutusele võtavad. Mis esimesse kaalutlusse puutub, siis on läbipaistvust käsitlevad eeskirjad väga selged ning neid tuleb rakendada. Teise kaalutluse puhul tuleb teha selgeks, et rahaline vastutus jääb liikmesriikide kanda ja et nemad peavad maksma kinni kõik täiendavad julgestusmeetmed. Julgestusmeetmete koordineerimine Euroopa tasandil oleks samuti väga hea ja kui liikmesriigid otsustavad ise võtta kasutusele kehaskannerid või midagi muud, siis peavad nad arvestama ka selle rahaliste tagajärgedega.
Gesine Meissner
fraktsiooni ALDE nimel. - (DE) Austatud juhtaja! Esmalt tänan ma raportööri Jörg Leichtfriedi ning annan edasi ka Jeanine Hennis-Plasschaerti tänud, kes täna ise siin olla ei saa. Ta korraldas koos teiega kõike ning jäi väga rahule.
Võime veel öelda, et raporti kvaliteeti näitab ka üpris suur üksmeel, mis valitses parlamendikomisjoni hääletusel. Nagu eelnevalt suuliseks vastamiseks esitatud küsimuski, nii puudutab ka see küsimus tarbijate kaitsmist ning samuti lennundusjulgestust. Tahame julgestust, kuid tahame ka, et tarbijad teaksid, kui palju nad millegi eest maksavad. Juba mainiti, et eri liikmesriikides on kasutusel eri süsteemid ja me ei taha seda ka üldiselt muuta. Me ei taha midagi peale sundida. Tahame aga, et oleks läbipaistvus seoses sellega, kuidas tasud kokku pannakse ning millise osa nendest tarbija kinni maksab. Hetkel ei ole see igal pool alati selge. Teisisõnu tahame teada, milline osa piletihinnast puudutab reaalselt julgestust. Hetkel makstakse vaid üks osa piletihinnast julgestuse jaoks. Siis tahame ka garantiid, et julgestuse eest makstud raha ka reaalselt julgestuse jaoks kasutatakse ja et keegi sellest lihtsalt kasu ei saa. Minu arvates on meie lähenemine ka täiesti loogiline.
Parlamendi tahtmise ja selle vahel, mida liikmesriigid heaks peavad, on üks kriitiline vaidlusi tekitav punkt, milleks on küsimus, kes maksab täiendavate julgestusmeetmete eest, mis ületavad meie nõudmised Euroopa reisijate jaoks. Siinkohal olime seisukohal, et selle eest peavad maksma liikmesriigid. Tegemist on riiklike julgestusmeetmetega, seoses millega ka riigid ise peavad huvi üles näitama. Loomulikult ei taha riigid selle eest ise maksta. Eelnevalt mainiti juba, et seoses kehaskannerite küsimusega peame kahtlemata kaaluma, kas tahame need igal pool Euroopas kasutusele võtta või ei ning kes nende eest lõpuks maksab. Loomulikult peame kaaluma, kas need ka reaalselt julgestust suurendavad.
Seega tuleb sedalaadi lennundusjulgestustasusid läbipaistvalt hallata.
(Istungi juhataja katkestas sõnavõtu)
Anna Rosbach
fraktsiooni EFD nimel. - (DA) Austatud juhataja! Oli kord aeg, kus lennuväli oli veel koht, kus sai osta pileti, anda oma pagas ära, näidata passi ning lennuk tõusis õhku ja maandus siis jälle. Tänapäeval on lennuväljad rohkem nagu väikelinnad, mis pakuvad igat liiki teenuseid, kuid julgestusmeetmed on neist teinud pigem Fort Knoxi ning kõik liigub ainult üha rangemate julgestusmeetmete suunas.
Lennukid kukkusid tõepoolest ka vanasti alla ja kahjuks kukuvad need ka praegu alla. Selle tõttu ongi väga tähtis, et samad eeskirjad kehtiksid nii Euroopa Liidus kui ka väljaspool liitu. Selles kontekstis on EL liiga väike, et olla isoleeritud saareke. Siin valdkonnas on selgesti näha, millise eelise annavad kõikide riikide lennukite jaoks kehtivad ühtlustatud ja läbipaistvad eeskirjad. Sama kehtib ka tasude puhul. Kõik - nii reisijad kui ka lennuettevõtjad - peavad teadma, mida lennundusjulgestustasud katavad. Mitte keegi ei tohi eksida segaste tasude ja maksude rägastikku. Reisijad peavad täpselt teadma, mida tasu katab, ning nad ei peaks maksma riiklikke eritasusid või maksma lennuettevõtjatele veel peale. Toetan kogu südamest transpordi- ja turismikomisjoni raportit ...
(Istungi juhataja katkestas sõnavõtu)
Mathieu Grosch
(DE) Austatud juhataja! Lugupeetud volinik! Tänan kõigepealt raportööri ja kõiki teisi fraktsioone tehtud töö eest! Meil oli transpordi- ja turismikomisjonis väga huvitav arutelu. Olen sellegipoolest arvamusel, et oleme läinud nõukoguga väga paljudele kompromissidele. Nõukogu ise aga ei ole eriti kompromissivalmis olnud - täpselt nagu varem. Kui hakkame rääkima rakendamisest, siis saab arutelu tõsise hoo sisse. Siin peaks parlament saama loota komisjoni toetusele seoses põhimõttega, et julgestustasud kehtivad kõikidele lennuväljadele. Me ei tohi korrata sama, mida oleme juba teistes valdkondades teinud - olgu siis tegemist maapealse käitluse teenustega lennuväljadel või lennuväljamaksudega -, ja lubada erandeid seoses kahe või viie miljoni reisijaga.
Teine ja minu arvates veelgi tähtsam punkt on muidugi läbipaistvuse tagamine reisijatele ehk küsimused, kes maksab, kui palju, mille eest - ning see on ühemõtteliselt nii lennuväljade kui ka lennuettevõtjate kohustus. Minu arvates on see väga tähtis kaalutlus.
Sellega jõuame kolmanda punktini, milleks on maksmine, valdkond, milles on loomulikult alati vaidlust tekitavaid punkte. Seoses rahastamisega arvan isiklikult, et rahva julgestuse eest tuleb maksta rahva rahaga. Teeme juba niigi kompromisse, jättes mõned asjad nn subsidiaarsuse hooleks. See on alati tõhus trikk siin täiskogus ja samuti seoses komisjoniga: kui nõukoguga ei ole lahenduse saavutamine võimalik, siis tehakse sellest lihtsalt subsidiaarsuse küsimus. Mina isiklikult ei ole selle üle eriti õnnelik, aga nii see on. Seepärast arvan, et peaksime vähemalt jääma oma sõnade juurde, et erimeetmed ja rangemad meetmed tuleb kindlasti tasuda riigi raha eest. Viimastel aastatel on julgestustasud ja julgestuse tase märgatavalt kasvanud. Seetõttu on toimikul ka majanduslik aspekt. Räägime nüüd ligikaudu 30% tasudest. Kui räägime julgestusest ja sellest, kes selle eest maksab, siis on sellel ka homme majanduslik aspekt. Seepärast on need kolm punkti minu jaoks äärmiselt tähtsad. Loodan, et vähemalt praeguste taotlustega saame koos nõukogu ja komisjoniga positiivse tulemuse.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Meile esitatud õigusaktid loovad lennundusjulgestustasude kehtestamiseks läbipaistva ja mittediskrimineeriva raamistiku, mille puhul on ka kaebuse esitamise õigus. Lennuväljade julgestus kuulub liikmesriikide vastutusalasse.
Lõppude lõpuks maksavad julgestusmeetmete eest aga reisijad piletite hinnaga. Seepärast ongi reisijatel õigus saada eraldi teavet selle kohta, kui suure osa pileti lõpphinnast nad julgestuse eest maksavad.
Lennundusjulgestustasude direktiiv ja lennujaamatasude direktiiv tuleks omavahel ühtlustada. Parlament on korduvalt nõudnud, et direktiivis sätestatud lennundusjulgestustasusid tohivad lennuettevõtjad ja lennuväljade käitajad kasutada ainult lennundusjulgestusmeetmete rakendamiseks. Samuti on parlament nõudnud läbipaistvust ning julgestusmaksude ja -tasude eesmärkidega kooskõlla viimist.
Liikmesriigid võivad rakendada ka rangemaid julgestusmeetmeid, kuid nende kulud kannavad liikmesriigid täielikult ise. Need julgestusmeetmed ei tohi samas takistada reisijate liikumist lennuväljadel. Kahjuks peavad reisijad aga ootama lõpututes järjekordades, et oma lennukile saada ja eriti näeme seda siin, Brüsselis.
Tahan mainida ka keeldu seoses vedelike lennukisse kaasavõtmisega. See tähendab, et eri esemeid tohib konfiskeerida. Kahjuks kaasneb aga näiteks Brüsseli lennuväljadel sellega pikk menetlus, mille juurde kuuluvad täiendavad tasud ja esemete konfiskeerimine. Kahjuks aga ei kuulu selle menetluse juurde võimalus saada konfiskeeritud esemed hiljem vastuvõtja aadressil kätte.
Jaroslav Paška
(SK) Muudatuste tegemine seoses julgestusega on toonud lennundusturule uued tasud, mille lennuväljade käitajad ja lennuettevõtjad koheselt ning osavalt tarbijale edasi annavad.
Seepärast on kindlasti vaja otsida mehhanisme reisijate kaitsmiseks, et hoida ära väljamõeldud summade lisamist läbipaistmatul viisil julgestustasudena peidetud elementidena, millega lennundussektori leidlikud ettevõtjad saavad veel rohkem õigustamata kasumit teenida. Nende tasude tase peab olema kooskõlas ainult kuludega, mille puhul on võimalik näidata, et need on vajalikud reisijate julgestuse tagamiseks.
Meie kohus seega, lugupeetud volinik, on määratleda selged ja läbipaistvad eeskirjad, mis teevad sektoris praegu valitsevale anarhiale lõpu ja võtavad edaspidi käitajatelt võimaluse kasutada ära kohustuslikke reisijate kaitsmiseks ettenähtud meetmeid õigustamata kasumi saamiseks.
Vaja on määratleda eeskirjad, mitte luua rohkem institutsioone ja ametiasutusi, mis reisijateid, lennuväljade käitajaid ning samuti maksumaksjaid veel uute lisakuludega koormavad.
Lugupeetud volinik! Kui me tahame aidata Euroopal konkurentsivõimeliseks saada, siis ei tohi me uusi ametiasutusi juurde luua. Ametiasutused ei loo lisaväärtust, mis omakorda meie rahva elatustaset tõstab. Tänan tähelepanu eest!
Juhataja
Meil oli siin tehniline probleem ja seetõttu oli sõnavõtt pikem kui üks minut. Nüüd aga liigub kell jälle edasi ja loodetavasti jätkub läheb kõik ajakava kohaselt.
Andreas Mölzer
(DE) Austatud juhataja! Lugupeetud volinik! Vulkaanilise tuha tagajärjed Euroopa õhuruumile, mille tõttu, nagu me teame, tühistati tuhandeid lendusid, on hea näide sellest, miks lennundusjulgestustasud vajalikud on. Juba toimub suur vaidlus selle üle, kes julgestusega kaasnevad kulud kandma peab - nii-öelda loodusõnnetuse eest maksma peab - ja millisel määral piirangud õigustatud on. Sel ajal, kui transpordiministrid selle üle pead murravad, peame otsustama, millised kulud seoses terrorismivastase julgestusega, mis muutuvad üha piiravamaks, saab reisijatele edasi anda. Lõppude lõpuks ei saa lükata nii lihtsalt kodanike kaela ju kulusid seoses riigi ülesandega, milleks on tagada rahva julgestus. Ainult siis, kui riigid ise peavad kandma rahalist vastutust rangemate julgestusmeetmete kasutuselevõtmise eest, mille kasutamist neilt nõutakse, saame vältida kontrollimatut kehaskannerite ja muude üpris naeruväärsete julgestusmeetmete arvu tõusu.
Sel ajal, kui me ikka veel SWIFTi kokkuleppega vaeva näeme, sõlmib USA terrorivastase võitluse nimel kokkuleppeid reisijaandmete vahetamiseks Euroopa Komisjoni ja eri lennundusorganisatsioonidega. Lisaks lükati aruteludes tagaplaanile tõsiasi, et väike lennujuhtide arv ja nende kasvav töökoormus võivad tuua kaasa tõsiseid tagajärgi lennundusjulgeolekule. 1990ndate liberaliseerimisest ja ühise Euroopa õhuruumi visiooni tekkimisest alates paistab kõikides arutlustes olevat esmakohal kulud, mitte ohutus. Kindlasti võib öelda, et tuhapilv lükkas edasi väljakuulutatud pilootide streigi. Seega võiks vaadata asja irooniliselt, et loodetavasti ei lähe me ühest kaootilisest olukorrast lennunduses kohe üle järgmisesse.
Christine De Veyrac
(FR) Austatud juhataja! Soovin samuti õnnitleda meie raportööri Jörg Leichtfriedi tema teksti ning koostöövalmiduse puhul seoses antud teemaga. Eriti toetan tema ettepanekuid seoses lennundusjulgestuse rahastamisega, sest me arutleme siin praegu lennundusjulgestuse, mitte lennundusohutuse üle.
Meie komisjon on juba aastaid võidelnud selle nimel, et saada heakskiit põhimõttele, et liikmesriigid peavad ise rahastama kõige rangemaid julgestusmeetmeid ning seoses selle punktiga toetan ma täielikult meie raportööri. Tegelikult ei puuduta julgestus ainult reisijaid, vaid kõiki kodanikke ning terrorismivastaste meetmete kasutuselevõtmine on riigi kohustus.
Sel põhjusel ei saa õigustada, et lennureisijad kannavad üksinda lennuväljadel ja lennukites kasutatavate julgestusmeetmete kulu, seda enam seepärast, et laeva- ja rongitranspordisektorite puhul rahastab julgestusmeetmeid riik, kas siis osaliselt või täielikult. Arvan seetõttu, et peame astuma nõukogule vastu ja kaitsma kuni kibeda lõpuni raporti muudatusettepanekut 32, mille transpordi- ja turismikomisjon vastu võttis.
Tahaksin kiiresti veel ühe teema tõstatada. Kuigi ma toetan edusamme, mida tehakse tänu tekstile seoses mittediskrimineerimise ja läbipaistvusega, ei usu ma, et direktiivi eesmärgiks on kehtestada Euroopas ühtne ja identne julgestustasude süsteem.
Ühistest eeskirjadest kinni pidades peavad liikmesriigid saama kasutada edasi ka oma olemasolevaid tasude kogumise süsteeme. Seega kiidetakse Hispaanias, Itaalias või Prantsusmaal tasud heaks vastava riigi parlamendis ning nendel juhtudel on riiklik parlament, mis peab toimima sõltumatu järelevalveasutusena, ka vastutav asutus, mis uurib apellatsioone seoses õigusaktidega. See on muudatusettepaneku 40 teema, millest ma loodan, et paljud teist seda ka toetavad.
Inés Ayala Sender
(ES) Austatud juhataja! Vaatamata raskustele, mis ilmnesid sel nädalal seoses ühise Euroopa õhuruumi puudumisega ning, mis veel tähtsam, tõelise kindla ametiasutuse puudumisega, mis kontrolliks ja haldaks ühist õhuruumi, oleme liikumas sammhaaval oma eesmärgile lähemale. See tekst peaks olema täiendav vahend, millega eesmärk saavutada.
Tean, kui püsiv on raportöör Jörg Leichtfried, keda õnnitlen tehtud töö ning tema erilise tundlikkuse puhul seoses õhutransporti ja sotsiaalseid probleeme puudutavate küsimustega. Antud juhul aga leian, et me oleme ehk liiga naiivsed ja maksimalistlikud ning et täiuslikkust taga ajades seame ohtu oma võimalused seoses parima võimaliku tulemuse saavutamisega.
Olgugi et ma olen pooldan täiesti ühise süsteemi loomist, mille juurde kuulub ka sõltumatu järelevalveasutuse loomine võimalusega võtta kasutusele ausad ja läbipaistvad volitused seoses tasudega, ning võttes arvesse keskkondlikke ja sotsiaalseid kriteeriume ning reisijate kaitset ja muud taolist, arvan ikkagi, et mõned aspektid on puudu, ning tahan, et komisjon neid selgitaks. Näiteks viitan Christine De Veyraci äsjaöeldule - ma ei näe, et tunnustataks selgelt sellist süsteemi, milles riiklik parlament hääletaks ja annaks heakskiidu tasudele, kuna kõne all olev parlament on ise asutus, mis tasusid rakendama peab. Mul on ka raske aru saada - ja ma tahaksin komisjonilt selle koha selgitust - kuivõrd rakendatav on tekst, kui võtta arvesse erimeelsusi nõukoguga ning veelgi enam järjekindlust või minu arvates pigem selle puudumist selle teksti ja üldise lennujaamatasude direktiivi vahel.
Võttes arvesse väikest ebakindlust ja lahkarvamusi seoses sellega, kes julgestuse eest - ja tunnistan, et see on rahva julgestus - maksma peab, arvan, et peame selgeks tegema, et kui mõtleme, et maksavad liikmesriigid, siis maksab põhimõtteliselt rahvas. Kui räägime liikmesriikidest, siis kõlab see abstraktse isikuna, kuid nii see ei ole. Jutt käib ka kõigist meist, reisivatest kodanikest. Kardan seetõttu, et lõppude lõpuks teeme väga väikesi edusamme.
Tahan seetõttu komisjoni arvamust teksti tuleviku kohta.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Õhutransport on tõepoolest kõige ohutum transpordiliik. Sellegipoolest sunnivad ülemaailmsete tagajärgedega lennuõnnetused, nagu 10 päeva eest aset leidnud õnnetus, või vulkaanipurskest põhjustatud kaos meid käsitlema kogu lennundussektori julgestuse ja ohutuse ahelat, millesse kuuluvad lennuväljad, lennuettevõtjad, juhtimiskeskused, lennukid, meeskond ja reisijad. Kõikide nende lülide vahel peab olema väga tihe side ja avatud suhtlemine.
Reisijad, keda huvitab nende reis ja mugavus ei mõista, miks on vaja julgestusmeetmeid, ükskõik kui lõdvad või ranged need on, või isegi tasusid, kui nad ei tea dramaatilisi või traagilisi sündmusi, nagu seda oli 2001. aasta 11. septembril aset leidnud terrorismiakt. Terrorioht, piloodi viga, tehnilised defektid, piloodi ja juhtimiskeskuse möödarääkimised ja etteaimamatud atmosfääritingimused vajavad kõik etteennustamist ning määruste rakendamiseks nii põhimõtteliselt kui ka sõnasõnaliselt on vaja võtta kasutusele ranged meetmed.
Olen nõus erakorraliste meetmete kasutuselevõtmisega juba nimetatud stsenaariumides. Need meetmed peavad aga olema läbipaistvad. Reisijatel on samasugune õigus nautida ohutut reisi nagu neil on saada teada tõde. Kahjuks on suhtlemine ja läbipaistvus lennundusjulgestussektori kaks aspekti, mis kiireimas korras täiustamist vajavad. See on ülesanne lennuväljadele ja lennuettevõtjatele, mis peavad muutuma avatumaks ja läbipaistvamaks. Teisest küljest peavad ka reisijad mõistma, et nad lennuväljadel ja lennukites kasutusel olevad julgestusmeetmed, mis võivad olla väga ranged, on lõppude lõpuks kasutusele võetud ainuüksi nende heaks.
Thomas Ulmer
(DE) Austatud juhataja! Lugupeetud volinik, head kolleegid! Tänan kõigepealt Jörg Leichtfriedi suurepärase raporti eest, milles on häid jätkusuutlikke ettepanekuid!
Mis on siis õigupoolest küsimuseks? Küsimus seisneb läbipaistvuse tugevdamises, tarbijakaitses, julgestuses ja koordineerimises ning samuti kvaliteedi kontrollimises. Minu arvates ei ole aga hea mõte luua nende probleemide käsitlemiseks uut ametiasutust. Suhtun positiivselt raportis väljenduvasse subsidiaarsusesse ning see peab kindlasti säilima. Minu arvates on ka tähtis, et tuleb eristada selgelt maksusid ja tasusid ning kõiki valitsuse ülesandeid - olgu need siis sõrmejälgede võtmine ja pildistamine, politseiülesanded, võitlus terrorismiga või muu taoline - tuleb selgesti rahastada maksurahadega, mitte lasta tarbijatel nende eest tasuda. Kui üksikutel riikidel on soov võtta kasutusele veel rangemad julgestusmeetmed, siis peavad nad minu arvates ka sellega kaasnevad kulud ise kandma. Igaüks, kes nõuab valitsusega seotud julgestusmeetmeid, peab nende eest ka maksma. Arvan, et olukord on teistsugune tehnilise või isikliku julgestuse puhul, millega seotud tasud saab kindlasti reisijale edasi anda, kui selle eesmärk on selgesti mõista antud.
Siinkohal tasub märkida, et komisjoni esitatud mõjuhinnangus on nende meetmete jaoks ette nähtud summaks ligikaudu 0,1% piletihinnast. Seega ei tohiks me liiga suurte summadega alustada.
Minu arvates esitame jätkusuutliku kompromissi, kaasa arvatud seoses Saksamaa Liitvabariigiga, millel on tõsiseid kahtlusi seoses subsidiaarsuse valdkonnaga. Loodan, et lõpptulemus on meie ettepanekuga väga sarnane.
Zuzana Roithová
(CS) Olgugi et ma toetan täielikult ettepanekut, mis suurendab oluliselt hindade ja julgestustasude arvutamise läbipaistvust Euroopa kodanike jaoks, kes kasutavad õhutransporti, üllatab mind, et selles tähtsas valdkonnas ei ole rohkem ühtlustamist. Olen mures, et teatud lennuväljade domineeriva positsiooni tõttu hakkavad reisijad maksma liiga kõrgeid julgestustasusid, millel ei ole aga otsest mõju registreerimisel rakendatavate julgestusmeetmete tasemele, kiirusele või kvaliteedile.
Komisjon oleks pidanud olema oma hindavas raportis direktiivi jõustumisele järgneva kahe aasta kohta palju julgem ning esitama ettepaneku võtta kasutusele ühtlustatud ja siduv meetod julgestustasude arvutamiseks kogu ELis.
Ühinen nõudmisega, et rangemaid meetmeid, nagu näiteks kehaskannereid, peab rahastama riik, mitte reisijad, eriti arvestades asjaolu, et vaidlused seoses kehaskannerite vajalikkuse ning nendega kaasnevate terviseriskidega ei ole veel lõppenud. Viimaks valmistab mulle muret ka see, kuidas tõlgendada sätteid, mis käsitlevad selliste meetmete tasustamist, mille võtavad kasutusele lennuettevõtted, mitte lennuväljad, kuna need tasud võidakse kanda üle hoopis reisijatele ning minu arvates kujutab see endast potentsiaalset ohtu, et neid sätteid hakatakse kuritarvitatama liiga suurte tasude võtmiseks.
Ioan Mircea Paşcu
Austatud juhataja! Jörg Leichtfriedil on õigus. Täiendava julgestuse eest peavad lõpuks maksma siiski liikmesriigid ise. Reisijad ja iga kodanik juba maksab liikmesriikidele oma üldise julgestuse eest.
Riik ei saa lihtsalt öelda kodanikele, et nad saavad just seda, mille eest nad maksavad. Riigi kohustused ulatuvad palju kaugemale, sest riik ei ole lihtsalt ainult järjekordne teenusepakkuja, mille motiiviks on kõigest kasum. Tuletan teile seda lihtsat tõde veel kord meelde, sest vaatamata nimetatud põhimõttele, kannavad täiendavate julgestusmeetmete kulud ikkagi reisijad, mitte nende riigid, nagu raportöör seda väga õigesti märkis.
Lisaks sellele ei paku paljudel juhtudel riik ise täiendavat julgestust, mille eest reisijad lisatasusid maksavad, vaid seda teevad alltöövõtulepinguga eraettevõtjad, kes tihti eiravad reisijaid ja nende õigusi, varjates end seejuures üldise saladuskatte taha, mis tavaliselt julgestusküsimustega kaasneb. See peab lihtsalt lõppema!
Franz Obermayr
(DE) Austatud juhataja! Arvestades asjaoluga, et ELis on käsitletud lennundusjulgestustasusid väga erinevalt, tuleb neid minu arvates praegusel juhul objektiivselt hinnata. Hindamise aluseks oleks mõttekas kasutada kombinatsiooni reisijate arvust ja õhusõidukite maksimaalsest stardimassist. Väga tähtis on aga, et nõutava julgestustasu ja reaalselt pakutavate teenuste vahel on selge seos. Tähtis on defineerida ka lennundusjulgestus ise ning peame teadma täpselt, mille eest me maksame. Julgestustasude arvutamise täpne viis peab olema arusaadav. Teave tasude suuruse ja selle kohta, mida need sisaldavad, peab olema vabalt kättesaadav. Läbipaistvus on siinkohal esmatähtis. Selleks vajame aga sõltumatuid reguleerivaid asutusi, et oleks võimalik kõikidele võimalikele konkurentsivõime moonutustele kiiresti ja tõhusalt reageerida.
Andris Piebalgs
komisjoni liige. - Austatud juhataja! Arutelu seoses lennundusjulgestusega oli väga paeluv ning näitas, et meil kõigil on selles valdkonnas oma kogemused.
Minult võeti näiteks ära kogu juust, mille ma kaasa tuua tahtsin, sest see oli määrdejuust! Minu arvates oli see liiast, aga arvan, et oleme süsteemi üldiselt paremaks muutnud. Komisjoni ettepanek läheb aga sammu kaugemale, sest julgestusega kaasnevad alati tasud ja nende puhul on esmaseks reegliks läbipaistvus. Raport ja komisjoni ettepanek tugevdavad teineteist.
Mis puudutab küsimust, kes peaks tasusid koguma, siis minu arvates on subsidiaarsus endiselt parim lahendus, sest maksavad ju ikkagi kodanikud mitte liikmesriigid. Ainus küsimus on, kas maksma peaksid kõik maksumaksjad või ainult reisijad.
Sellel küsimusele ei ole lihtne vastata, kuid minu arvates on meie ettepaneku subsidiaarsuse aspekt kooskõlas tänapäevaste lennundusjulgestust puudutavate küsimustega.
Käsitledes tervet lennundusjulgestuse sektorit, astub ka parlament sammu kaugemale. Eks me näe, kuhu selle aruteluga jõutakse. Minu arvates esitas komisjon väga korraliku ettepaneku ning mul on hea meel, et parlament selle valdavalt heaks kiitis ning, nagu alati, komisjoni ettepanekust veidi edasi liigub. Minu arvates on ettepaneku ajakava ja rakendusala õiged.
Jörg Leichtfried
raportöör. - (DE) Austatud juhataja! Mul on natuke piinlik kõigi nende kiidusõnade pärast ning seega tuleb minu sõnavõtt lühike. Soovin siiski tänada kõiki raportööre ja variraportööre, kes tõsist koostööd tegid: Artur Zasadat, Jeanine Hennis-Plasschaertit, Eva Lichtenbergerit ja Jaromír Kohlíčeki! Oleme selle probleemiga juba peaaegu aasta tööd teinud. Sellisena ma Euroopa poliitikat näengi, mitte foorumina, kus vaatemängu nimel tühiste asjade pärast näägelda, nagu mõned parlamendiliikmed teevad.
Teiseks tahan pöörduda palvega nõukogu poole. Transpordi- ja turismikomisjon on tegelikult väga sõbralik komisjon, mis töötab asjalikult ja peab arutelusid, ning selles vaimus tulime selle õigusakti puhul nõukogule vastu. Oleme algusest peale kompromissiks valmis olnud. Sellegipoolest hoiatan ma komisjoni, et nad magavat lõvi ei ärataks. Kui olete kompromisside tegemiseks valmis, siis peate olema valmis ka kompromissideks oma oponentidelt või partneritelt.
Kui nõukogu ei ole nüüd valmis Euroopa Parlamendile vastu tulema, siis muutub ka meie parlamendikomisjoni suhtumine. See ei ole vaid minu seisukoht. Kuulsin ka mõnedelt kolleegidelt, et kui nõukogu ei ole valmis meile vastu tulema, siis hakkame ka kehaskannereid hoopis teises valguses käsitlema ning ei pruugi ka enam nõukogule vastu tulla. See ei ole selle teema puhul hea ja seda ei tohi juhtuda! Seepärast kutsun nõukogu ja liikmesriike üles tegutsemisele! Meil on nüüd Lissaboni leping. Nii nõukogu kui ka liikmesriigid peavad tegutsema, vastasel juhul juhtub, et kuuleme jälle: "Come on, let's SWIFT again!”.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Hääletus toimub järgmisel täiskogu istungil Brüsselis.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 149)
Nessa Childers  
kirjalikult. - Jörg Leichtfried on teeninud ära kiidusõnad oma põhjaliku ja otsustava raporti eest, milles käsitletakse väga tõhusalt komisjoni dokumendis lahtiseks jäänud küsimusi. Sellegipoolest jäid mõned küsimused lahendamata ning Euroopa õhuruumi pikaajalise sulgemise järel tuleb neid uues kontekstis käsitleda. Hinnanguliselt kaotab lennundussektor vulkaanilise tuha pilve tõttu üle ühe miljardi euro ning seetõttu peab EL kiirelt ja otsustavalt tegutsema, et leevendada rahalist hoopi lennundussektorile. Olgugi et volinik Joaquín Almunia tänane kriisiga seotud kommentaar oli väga kiiduväärt, on Euroopa Parlamendi liikmete kohuseks aidata raportiga sektorit, mis viimase kümne aasta jooksul on juba kolmandat korda tõsiselt lüüa saanud. Täiskogu ja meie kolleegid Euroopa Nõukogus ja komisjonis peavad kaaluma riigi rahastamist kavandatavate julgestuskulude katmiseks, seda eriti olukorras, kus reisijate arv võib jääda alla soovitud taseme. Kui need meetmed ei olnud eriti populaarsed enne möödunud nädalal toimunud vulkaanipurset, siis oleme jõudnud olukorda, kus iga kaotsi läinud võimalus lennundussektorit abistada võib hukatuslikuks osutuda.
Debora Serracchiani  
kirjalikult. - (IT) Austatud juhataja! Head kolleegid! Tänan Jörg Leichtfriedi suurepärase töö eest seoses lennundusjulgestustasusid käsitleva raportiga, mille paljude aspektide juurde kuulub väga tähtis punkt, milleks on tarbijakaitse ja reisijate õigused!
Vajame selgeid ja läbipaistvaid eeskirju, sest kui lennuettevõtjad võtavad reisijatelt julgestusmeetmete eest lisatasusid, siis peab minu arvates teave selle kohta olema kättesaadav, et reisijad üleliia ei maksaks.
Leian, et reisijate- ja tarbijakaitseorganisatsioonid peavad kindlasti osalema konsulteerimises, et saada seeläbi ülevaade sellest, kuidas kujuneb julgestusmeetmete hind, mida nad saavad seejärel piletihinnaga võrrelda. Ainult sel viisil on võimalik tagada rohkem läbipaistvust ja teabe esitamist reisijatele.
