Az albániai helyzet (vita) 
Elnök
A következő pont a Bizottság nyilatkozata az albániai helyzetről.
Štefan Füle
a Bizottság tagja. - Elnök úr! Köszönöm, hogy meghívtak, hogy ma este Albániáról beszéljek. Jóllehet Albánia az európai szárazföldön helyezkedik el, a XX. század nagy részében elszigetelt volt. Most azonban az ország nyitott és a világ számára elérhető. Albánia olyan országgá vált, amelynek európai perspektívája van.
Ma Albánia politikai válságban van. A 2011. február 21-i, pénteki tiranai fejlemények tragikusak voltak. Az egyre keserűbb politikai patthelyzet négy ember felesleges halálához vezetett. A hangnemnek meg kell változnia Tiranában. A veszélyes negatív spirált meg kell állítani. A politikai válságot pedig meg kell oldani. Ez a politikai vezetőknek Albániában közös felelősségük.
Ezt várják el Albánia polgárai, és igazuk is van. A demokratikusan megválasztott képviselőknek oly módon kell eljárniuk, hogy az embereket képviseljék, és demokratikus kompromisszumokat találjanak.
Amennyiben a válság megoldása az ország kezében van, akkor nekünk kívülállókként minden tőlünk telhetőt meg kell tennünk egy ilyen megoldás elősegítése érdekében. Miroslav Lajčák, a Külügyi Szolgálat igazgatója már kétszer is ellátogatott Tiranába, hogy találkozzon az elnökkel, a miniszterelnökkel és az ellenzék vezetőjével, és örülök annak, hogy Lajčák úr ma itt van velem.
Cathy Ashton, főképviselő és a Bizottság alelnöke nevében elmondott üzenetei, valamint jómagam is egyértelműen leszögeztük, hogy először is véget kell vetni az erőszaknak, és a január 21-i eseményeket megfelelő módon ki kell vizsgálni. Ezen vizsgálatokat az igazságügyi hatóságoknak kell lefolytatniuk mindenféle politikai beavatkozás nélkül.
Másodszor is véget kell vetni a verbális sértegetéseknek és annak, hogy burkolt vagy nyílt formában aláássák az állami intézményeket.
Harmadszor a politikai párbeszédet a rendes kerékvágásba kell visszaterelni. Az érintett feleknek el kell ismerniük, hogy közös felelősségük van annak biztosításában, hogy Albánia számára kedvezőbb legyen a jövő. A közeljövőben ez azt jelenti, hogy közösen kell biztosítanunk, hogy szabad, tisztességes és átlátható választásokat tartsanak.
Negyedszer meg kell kezdeni a 2010-es bizottsági véleményben vázolt 12 prioritás végrehajtásának fontos feladatát. A kormánynak és az ellenzéknek ezt együttesen kell megtennie.
A politikai vezetők és az emberek Miroslav Lajčák látogatásával kapcsolatos reakciója bíztató és egyben kedvező is volt. A lendületet fel lehet és fel is kell arra használni, hogy a válságból lehetőséget kovácsoljunk.
A két albán vezető örömmel fogadja a rájuk irányuló figyelmet, de nem tudnak kitörni saját belső patthelyzetükből, az Európai Unió jóakarata és támogatása pedig nem helyettesítheti a vezetők közötti párbeszédet.
Aktív szerepvállalásunkon keresztül segíthetünk áthidalni ezt a szakadékot. Azonban ezt nem tehetjük az előtt, hogy mindkét oldal jelét ne adná annak, hogy valóban hajlandóak Albánia európai jövőjét a pártpolitika és az egymás iránti bizalmatlanság fölé helyezni.
Nincs lehetőség arra, hogy szemezgessenek és válogassanak:: Albániának az összes koppenhágai kritériumot teljesítenie kell, beleértve az interaktív politikai párbeszédet és a működőképes parlamentet is - kizárólag ez fogadható el.
A következő javaslatok léteznek Albánia számára: összhangban a Tanács következtetéseivel és a koppenhágai kritériumok alapján egy uniós perspektíva; a 12 prioritás egyértelmű meghatározása a Bizottság 2010-es véleményében, amely prioritások hatékony végrehajtása lehetővé teszi Albánia számára, hogy megkezdhesse a csatlakozási tárgyalásokat az Európai Unióval. A 12 prioritás többek között tartalmazza a demokratikus intézmények működésének és a párbeszédnek a hatékonyabbá tételét, a jogállamiságot és az igazságszolgáltatás reformját, a szervezett bűnözés elleni harcot, valamint az emberi jogok védelmét.
Ezen 12 prioritás és a koppenhágai kritériumok nem csak feladatot jelentenek a politikusok számára. Sokkal inkább a polgárok számára jelentenek egyértelmű és mérhető hasznot. Albánia politikusainak sürgősen az albán polgárok érdekeit kell előtérbe helyezniük.
Alakítsuk ezen prioritásokat egy európai keretté annak érdekében, hogy az Albániában jelenleg létező politikai kihívásokat kezelni tudjunk. Ezért küldtem levelet Berisha miniszterelnöknek egy héttel a januári tüntetések előtt, amelyben egy útitervet vázoltam fel ezen 12 prioritás alapján abból a célból, hogy segítsünk Albániának kikerülni a jelenlegi patthelyzetből. Mindannyian láthattuk az ezt követő tragikus eseményeket.
Még nincs túl késő. Amennyiben megmásíthatatlan jelzéseket kapunk arra vonatkozóan, hogy Albániában kölcsönösen hajlandóak ezt az európai keretet arra használni, hogy fokozatosan kilábaljanak a politikai patthelyzetből és a közelmúltban lezajlott válságból, akkor pozitívan fogunk reagálni.
Az Európai Parlamentre is döntő fontosságú szerep hárul. Önök politikusokként egyértelmű üzenetet küldhetnek a politikusoknak. Amennyiben egy egyértelmű és egységes üzenet érkezne ettől a Parlamenttől és az egész Európai Uniótól arra vonatkozóan, hogy készek vagyunk a szerepvállalásra, akkor Albániában mindenki elgondolkodna azon, hogy mi lenne a legmegfelelőbb lépés.
Hadd használjam fel ezt a lehetőséget, hogy felszólítsam Albánia miniszterelnökét, Berisha urat arra, hogy valóban befogadó politikai környezetet teremtsen Albániában. Más politikai erőknek és a civiltársadalom szervezeteinek is hasznára válna az európai integráció.
A Szocialista Párt vezetőjét, Rama urat is felszólítom arra, hogy biztosítsa, hogy pártja valóban konstruktív ellenzék legyen, amely élvezi az előnyeit annak az átfogó politikai környezetnek, amelyet Albániában szeretnénk látni, ám egyúttal felelősséggel is viseltessen iránta.
Michael Gahler
Elnök úr, Füle biztos úr, hölgyeim és uraim! Először is nagyon szeretném megköszönni Önnek az egyértelmű nyilatkozatot. Úgy vélem, hogy jó fogadtatásra talált. Úgy gondolom, hogy a demokrácia és a jogállamiság területén végbemenő fejlemények alapvető feltételei annak, hogy Albánia EU-hoz való csatlakozásának folyamata megkezdődjön. Ennek részét képezik a megfelelően működtetett és funkcionáló demokratikus intézmények. A parlament az a hely, ahol a demokratikus vitákat le kell folytatni. Ezért választották meg az állampolgárok a parlamenti képviselőket. Ezt a fórumot nem helyettesíthetik az utcai események és különösen nem olyan módon, ahogyan azt Rama úr január 21-én próbálta tenni.
Azt kérem a szocialista párttól, hogy teljes mértékben vegyen részt a parlamenti folyamatban, és politikai alternatívákkal álljon elő a parlamentben. Ideje véget vetni a választások eredményével kapcsolatos kételyeknek. A szocialista pártnak vállalnia kell a parlamenti ellenzékiséggel járó felelősségét. Élnie kell annak lehetőségével, hogy konkrét javaslatokat tegyen a jövőre vonatkozóan, többek között a parlamenti vizsgálóbizottságban is. Az Európai Biztonsági és Együttműködési Szervezet (EBESZ) és az EBESZ Demokratikus Intézmények és Emberi Jogok Hivatala (ODIHR) ajánlásokat fogalmaztak meg a választások alapfeltételeinek javítása céljából. Fontos, hogy a szocialisták ezen a területen is együttműködjenek. Hallottam, hogy Rama úr - mialatt itt volt Strasbourgban - beleegyezett abba, hogy részt vesz a május 8-i önkormányzati választásokon. Üdvözlöm a döntését. Remélem, hogy ígérete nem tartalmaz feltételeket vagy kiskapukat. Rama úr minden bizonnyal figyelembe veszi a szocialista képviselőtársaitól, illetve a többi képviselőcsoporttal történt találkozókon kapott jó tanácsokat.
Biztosíthatom őt arról, hogy képviselőcsoportunk több tagja is aktív szerepet vállal nevünkben Albániában, és támogatja a Füle úr által említett átfogó megközelítést. Ezáltal lehetővé vált számunkra, hogy közösen járuljunk hozzá ahhoz, hogy pozitív jövőt biztosítsunk Albánia számára.
Adrian Severin
az S&D képviselőcsoport nevében. - Elnök úr! Az albániai politikai helyzetet ma határozottan nevezhetjük patthelyzetnek. Néha nyugodtabb, máskor erőszakos, de ennek a válságnak nincs vége.
Tavaly ez a Parlament elfogadott egy állásfoglalást, amely az ország minden politikai szereplőjét arra szólította fel, hogy tárgyalások útján találjanak politikai megoldást a válságra és minimális nemzeti konszenzust alakítsanak ki. Ezt az állásfoglalást a politikai erők - és különösen a kormány - figyelmen kívül hagyták. Hasonlóképpen nem veszik figyelembe most a Bizottság és a Tanács ajánlásait sem.
Elfogadhatatlan, hogy egy korrupcióval átitatott ország esetében a gyülekezési jog és tiltakozási jog gyakorlását államcsínynek nevezzék.
Elfogadhatatlan, hogy az állami intézmények - az elnökség, ügyészség és mások - hitelességét a kormányfő nyilatkozatai aláássák.
Elfogadhatatlan, hogy nemzeti hősöknek nevezik azokat, akik civil tüntetőkre lőnek, és hogy nekik amnesztiát ígérjenek.
Hamarosan új önkormányzati választásokat tartanak. A jelen körülmények között ezek a választások politikai próbatételt jelentenek majd minden politikai szereplő számára. Arra kérjük Füle biztos urat és Lajčák igazgató urat, hogy tegyenek meg minden tőlük telhetőt a választások nemzetközi támogatásának és nemzetközi megfigyelésének oly módon való biztosítása érdekében, hogy a választások szabadok és tisztességesek lehessenek, vagy legalább is, hogy felmérhessük, hogy mennyire szabadok és tisztességesek.
Támogatjuk a Bizottság és különösen Füle biztos úr megközelítését. Támogatjuk Lajčák úr tevékenységét. Minden politikai erőt arra kell kérnünk, hogy vessenek véget a válságnak, mivel ennek az az alternatívája, hogy Albánia elszigetelődik és európai perspektívái veszélybe kerülnek.
Marietje Schaake
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr! Nagyon érdekes napom volt ma Albániát illetően. Az ottani két fő politikai párt képviselőivel beszéltem. Mindkettőjüket arra kértem, hogy osszák meg velem elképzelésüket arra vonatkozóan, hogy hogyan lehetne az országot előrevinni és hogyan lehetne a patthelyzetet megtörni annak érdekében, hogy az ország minden polgárát érintő problémákra lehessen összpontosítani: a szervezett bűnözés elleni küzdelemre, a korrupció felszámolására és arra, hogy a fiatal nemzedék számára munkahelyek és lehetőségek álljanak rendelkezésre.
Egyikük sem tudott válasszal előállni. Sokkal fontosabbnak tűnt egymás hibáztatása. Úgy tűnik számomra, hogy a politikai vezetés Albániában sokkal inkább magával, mintsem polgáraival foglalkozik. Nem kell Önöknek mondanom, hogy milyen nehéz meggyőznünk választóinkat arról, hogy csatlakozzanak hozzánk, amikor az uniós bővítés mellett érvelünk. Az ellenállás dacára a Liberálisok és Demokraták Szövetsége Európáért azt szeretné látni, hogy a Nyugat-Balkán az Európai Unió felségterületének részévé válik.
Úgy gondoljuk, hogy az EU értékek közössége, amely maga mögött hagyta a megosztott múltat és az egységes jövőt választotta. Az albán hatóságokat ugyanennek megtételére kell felszólítanunk annak érdekében, hogy ne a múlt árnyékaiban vergődjenek, hanem a jövő fényébe lépjenek ki. Nem feledkezhetnek meg arról sem, hogy mindenekelőtt az ő felelősségük gondoskodni az állampolgárok jólétéről, és hogy nem tagadhatják meg tőlük az európai jövőt, mert teljesen egyértelmű, hogy a politikai válság mindenféle előrelépést hátráltat.
Új választásokra kerül sor májusban, az előkészületek pedig már folynak, amelyeket minden politikai pártnak támogatnia kell. Üdvözlöm azon javaslatot, miszerint az EU játsszon aktív szerepet annak biztosításában, hogy a választások szabadok és egyúttal tisztességesek legyenek. Ám a demokrácia hosszú folyamat és mindenképpen több annál, mint pusztán az "egy ember, egy szavazat” elve. Demokratikus intézményekre, jogállamiságra van szüksége, a demokrácia erejét pedig a kisebbségek tiszteletben tartása határozza meg. A demokrácia nem azt jelenti, hogy "a győztes mindent visz”.
Az uniós csatlakozás egy hosszú út, amely kemény munkát és közös elkötelezettséget igényel, és az Albánia által megtett reformokat a leghatékonyabban az együttműködés és az európai uniós folyamat iránti folyamatos elkötelezettség szolgálja.
Marije Cornelissen
Elnök úr! Nem jelent újdonságot, hogy Albániában válság van. A válság nem januárban a tüntetők elleni erőszakkal kezdődött, és nem is 2009-ben, amikor a választások után a Szocialista Párt bojkottálta a parlament munkáját és az éhségsztrájk megkezdődött.
Ez a válság a politikai kultúra válsága. Bojkottok, éhségsztrájkok, tüntetések: ezek jelentik az albán politikai ügymenet szokásos módszereit. Ugyanúgy, mint ahogy a korrupció, a média és a politikai kinevezések manipulálása is szokásos dolgok. Mindez rendkívül távol áll attól a politikától, amit egy olyan országban szeretnénk látni, amely a csatlakozáshoz vezető úton halad.
Nagyon remélem, hogy Albánia polgárai végül egy felelős kormányzatot és egy felelős parlamentet kapnak majd olyan politikusokkal, akik polgáraik jólétét a saját tekintélyük és érdekeik fölé helyezik. Mindkét oldalnak el kell mozdulnia ahhoz, hogy eljuthassanak ebbe a szakaszba. A kormánynak különösen nagy a felelőssége. A kormányoknak monopolhelyzetük van az erőszak felett, és ezen túlmenően a kormányok azért is felelősek, hogy a pártpolitika felett álljanak abból a célból, hogy polgáraik érdekében tevékenykedhessenek.
Jogos elvárásunk, hogy ez a kormány minden tőle telhetőt tegyen meg a januári események megismétlődésének megakadályozása érdekében. Jogos elvárásunk, hogy a januári történések feltárására indított független vizsgálatban maradéktalanul működjön közre, hogy saját soraiban is keményen csapjon le a korrupcióra, és hogy a parlamenti vita lehetőségét teremtse meg. Az ellenzéknek is megvan a maga felelőssége. Neki is mindent meg kell tennie annak megakadályozása érdekében, hogy a januári erőszak ne ismétlődhessen meg. Teljes mértékben együtt kell működnie azért, hogy a májusi választások megfelelőek és tisztességesek legyenek, és részt kell vennie a parlamenti vitában, amely jó lenne, ha most az egyszer olyan témákról szólna, mint amilyen az albániai munkanélküliség égbeszökően magas szintje.
Hogyan lehet azonban ezt mindkét párt esetében elérni? Minden reményem megvolt erre novemberben, amikor Füle biztos úr Albánia térfelére ütötte a labdát és azt mondta, semmilyen előrelépés sem lesz egészen addig, amíg ezt nem oldják meg. Amikor ez megtörténik, akkor megadhatjuk majd Albániának a tagjelölt státuszt. Sajnálatos módon ez semmilyen változást sem eredményezett. Most azt remélem, hogy Lajčák úr sikerrel jár majd ott, ahol mások kudarcot vallottak: azaz sikerül majd mindkét pártot egy asztalhoz leültetni és áttörést elérni. Reménykedem, de nem nagyon bízom abban, hogy ez lehetséges lenne rámenős politika gyakorlása nélkül.
Úgy gondolom, hogy az Albániával szembeni szankció alkalmazását is kilátásba kell helyeznünk. Egyértelműen le kell szögezni, hogy következményei lesznek annak, hogyha ez a tárgyalás is kudarcba fullad. A szankcióknak azonban a politikai vezetőket és nem a polgárokat kell sújtaniuk. Ez azt jelenti, hogy semmi szín alatt sem gördíthetünk akadályt Albánia vízummentessége elé, amely javaslatot a folyosókon hallottam. Amennyiben ezt tennénk, akkor ezzel valóban ártanánk a polgároknak. Ténylegesen szeretnék ígéretet kapni a biztos úrtól arra vonatkozóan, hogy nem fognak a vízumliberalizációval visszaélni ebben a politikai folyamatban.
Ugyanakkor érdemes lenne elgondolkodni azon az elképzelésen, miszerint az IPA-források ellenőrzését megvonnánk Albániától és az EU kezébe helyeznénk vissza. Ezzel lehetővé válna, hogy megvalósuljanak az ország jelentősebb beruházásai, de a kormány többé-kevésbé gondnokság alá kerülne. Számomra ez tűnik olyan szankciónak, amely a politikusokat ugyan sújtaná, de a polgárokat nem. Őszintén remélem, hogy minderre nem lesz szükség, mivel mindkét oldal kompromisszumkész lesz, és Lajčák úr sikerrel jár majd az albán nép érdekében.
Charles Tannock
az ECR képviselőcsoport nevében. - Elnök úr! Amennyiben Albánia a végső célját jelentő uniós csatlakozás felé kíván elmozdulni, akkor politikai vezetői részéről sokkal konstruktívabb, demokratikusabb és érettebb szerepvállalás szükséges. Az elmúlt hónapban történt erőszak az albán politikát jellemző instabilitást idézte fel.
Szeretném tudni, hogy vajon felmerült-e a Tanácsban és a Bizottságban, hogy újra megvizsgálják a tavalyi határozatot, miszerint az albánok vízummentesen utazhatnának az EU-ba tekintettel a vérontásra, amelynek hatására természetesen megnőhet a schengeni övezetbe történő gazdasági bevándorlás, amennyiben a közvetlen külföldi befektetések megszűnnének.
Egy ilyen lépés mindenképpen annak tényét hangsúlyozná, miszerint Albánia messze nem felel meg az EU elvárásainak. A szervezett bűnözés és korrupció még mindig virágzik, a politikusok pedig túlságosan gyakran manipulálják az igazságszolgáltatást. Berisha miniszterelnök még abba a letartóztatásba is beavatkozott, amelyet a főügyész rendelt el egy olyan fegyveres őr ellen, aki tüntetőket lőtt le, azt állítván, hogy küszöbön állt az államcsíny. A demokratikus intézmények gyengék, a sajtószabadság pedig szinte nem is létezik.
Edi Rama Szocialista Pártjának az a döntése, hogy az állítólagos választási csalások miatt bojkottálja a parlamenti munkát, növelte Albánia instabilitását. Albánia az instabilitás jelenlegi politikai környezetében még csak bele sem tud kezdeni azokba a reformokba, amelyek az EU bizalmának visszaszerzéséhez szükségesek. Ezen instabilitás okán lehet, hogy a NATO is átgondolja saját bővítési politikáját, mivel Albánia nem egészen két évvel ezelőtt csatlakozott a szövetséghez. A NATO vezetőinek most el kell azon gondolkodniuk, hogy vajon az albán tagságot nem túlságosan hamar adták-e meg.
Albánia politikai instabilitásával összefüggésben és azzal kapcsolatos saját aggályaimon túlmenően, hogy ez milyen hatással lesz az ország uniós törekvéseire, Albánia stratégiai prioritásait illetően is szkeptikus vagyok. Albánia az Iszlám Konferencia Szervezetének (OIC) teljes jogú tagja: ez egy egyre erősebb és befolyásosabb lobbi az ENSZ-ben, amely saját tagjainak érdekeit érvényesíti és egységesen szavaz az emberi jogi és külpolitikai kérdésekben. Albánia és Törökország is az OIC-tagok közé tartozik, és mind a két ország aláírója az Emberi Jogok Kairói Nyilatkozatának, amely az emberi jogok alapjának a saríát tekinti a muszlim országokban.
Törökországhoz hasonlóan Albániának most döntenie kell aközött, hogy magáévá teszi-e a nyugati értékeket vagy pedig a saría törvény értékeinek ad elsőbbséget, amit a strasbourgi Emberi Jogok Európai Bírósága az európai értékekkel összeegyeztethetetlennek tart, habár véleményem szerint Albánia OIC-tagsága mostanáig - a tisztesség kedvéért - csak névlegesnek tűnik. Albánia végül is a gyakorlatban világi ország. Úgy tűnik, hogy az albán vezetés azon szándéktól vezéreltetve kívánt az OIC-hez csatlakozni, hogy elősegítse a közel-keleti pénzek bevonását, nem pedig bármilyen komoly vallási meggyőződésből, de természetesen mindez megváltozhat a jövőben.
Nikolaos Chountis
Elnök úr, biztos úr! Azt reméltem, hogy tizennyolc hónnappal a legutóbbi albániai parlamenti választások után a politikai patthelyzet megoldódik. Azt reméltem, hogy az Európai Parlament által tett ajánlások és az elfogadott állásfoglalás után figyelembe veszik majd mindazt, amit elmondtunk. Meggyőződésem volt, hogy Albánia európai integrációs reménye - mivel ez az, amit az albán emberek akarnak - komoly ösztönzést jelent nemcsak a politikai probléma, hanem a gazdasági, társadalmi és demokratikus problémák megoldására is. Sajnálatos módon a patthelyzet még mindig fennáll. A tekintetben, hogy kit terhel a felelősség oroszlánrésze, szerintem nem a mi feladatunk, hogy itt az albánok felett ítélkezzünk.
Sajnálatos módon azonban a dolgok tovább romlottak. Ismételten szeretném sajnálatomat kifejezni a januári 21-i tüntetés áldozatai miatt. Ellenezzük az erőszak fokozódását; követeljük, hogy vessenek véget az erőszaknak, hogy tartsák tiszteletben az emberi és demokratikus jogokat, és hogy a felelősöket büntessék meg.
Ugyanakkor nem titkolom, hogy aggódom a küszöbön álló májusi önkormányzati választások miatt. Egész egyszerűen minden tőlünk telhetőt meg kell tennünk annak biztosítása érdekében, hogy a választások zavartalan lebonyolításához Albániában a szükséges minden garancia meglegyen. Minden politikai erőt meg kell arról győznünk, hogy vegyen részt ebben a választási eljárásban, és ezen választásokat a megfelelő és demokratikus választások nemzetközi szabályai alapján kell megtartani.
Úgy gondolom, hogy segítségünknek, az Európai Parlament és az Európai Unió segítségének általánosságban - és itt egyetértek Füle úrral - kiegészítőnek és segítő célzatúnak kell lennie, amit nyilvánvalóan nem szabad, hogy párthovatartozások és politikai barátságok (ha megbocsátják nekem ezt a kifejezést) árnyaljanak. Nem nekünk kell megoldást találnunk az albán társadalom számára és az albán problémára. Az albán nép és az albániai politikai erők feladata kell, hogy ez legyen. Nem értek egyet az intézkedésekkel fenyegetőző elképzelésekkel, hiszen az elhangzott intézkedések többsége az albán nép ellen irányuló intézkedés. Szerintem ennek semmilyen konkrét eredménye sem lenne.
Úgy gondolom, hogy egy olyan országgal fenntartott kapcsolatok keretei között, amely az Európai Unió ajtaján kopog, a lehető legnagyobb nyomást az uniós intézményeken keresztül annak nyomatékosításával fejthetjük ki, hogy sajnálatos módon mindezen eljárások késleltetik csatlakozási kilátásait. Hangsúlyoznunk kell, hogy a patthelyzetet csak akkor lehet megoldani, ha a politikai vezetők felelősségteljes álláspontra helyezkednek és késznek mutatkoznak a politikai párbeszédre, és nem pedig úgy - mint ahogy azt hallhattuk -, hogy "a győztes mindent visz” hozzáállást, valamint ehhez hasonló gyakorlatokat és magatartást tanúsítanak.
Úgy gondolom, hogy amennyiben Albániában a politikai vezetők ragaszkodnak az ilyen fajta gyakorlathoz és megközelítéshez, akkor a patthelyzet és válság csak tovább súlyosbodik, lehetetlenné téve az ország számára, hogy a politikai problémákon túlmenően meglévő súlyos problémákat kezelje. Olyan problémákat, amelyek a szomszédos Olaszországot és Görögországot sújtó gazdasági válság következtében fognak felmerülni - ha még eddig nem jelentkeztek -, mivel az a pénz, amit ezekből az országokból küldtek, bizonyos fokig segített az albán gazdasági helyzeten. Következésképpen a politikai patthelyzet megoldása, a politikai felelősségvállalás és a politikai párbeszéd segít majd a politikai vezetőknek gyors megoldást találni az Albánia előtt álló problémák vonatkozásában.
Bastiaan Belder
Elnök úr! Újságíróként számos alkalommal látogattam Albániába a 90-es években. Minden alkalommal lenyűgözött az a sok tehetséges fiatal, akikkel találkoztam. Biztos, hogy egy olyan országnak, amelynek ilyen fiataljai vannak, van jövője. Tavaly nyáron Albánia európai kilátásaiba vetett hitem újraéledt egy dél-vlorë megyei nyári egyetem során.
Ma délelőtt néhány albán akadémikussal leveleztem a ma esti vitáról. Mindketten a harmincas éveikben járnak és mindketten úgy döntöttek, hogy Albániában maradnak: sokkal többet tudnának külföldön keresni, de ők maradnak. Saját népüket és egyházukat akarják szolgálni. Ugyanakkor mit tehetnek hazájuk politikai patthelyzetével kapcsolatban? Mindkét esetben az üzenetük egyértelmű, és ez valójában egy segélykiáltás: "Európa! Ne hagyjátok sorsukra politikai vezetőinket! Amennyiben ezt teszitek, akkor ezek a vezetők tönkre fogják tenni nemzetünk jövőjét. Európa! Kényszerítsd arra mindkét pártot, a szocialistákat és a demokratákat is, hogy egészen addig tárgyaljanak, amíg nem sikerül megállapodásra jutniuk.”
Biztos úr! Én vagyok az első, aki elismeri, hogy ezt könnyebb elmondani, mint megtenni, de kiáltásuk tulajdonképpen segélykiáltás volt. Ugyanakkor bízom abban, hogy Ön mindent meg akar tenni annak érdekében, hogy beváltsa azon reményt, amit sok becsületes albán polgár Európával és Önnel mint felelős biztossal kapcsolatban érez. Hatalmas erőt és nagyon sok sikert kívánok ehhez Önnek.
Befejezésképpen van egy másik, hasonlóképpen fontos albán kérdés is, amit szeretnék felvetni. Egy tiranai informátor arra a veszélyre hívta fel figyelmemet, miszerint tavasszal nagyszámú albán lány és nő utazik majd Nyugat-Európába, akiket prostitúcióra fognak kényszeríteni. Osztja Ön ezt az aggodalmat biztos úr, és milyen erőforrások állnak az Európai Unió rendelkezésére ahhoz, hogy megelőző lépéseket lehessen tenni a nőkkel való kereskedelem és az ellen, hogy Albániában prostitúcióra csábítsanak lányokat?
Béla Kovács
(HU) Albániában a 2009-es parlamenti választások óta a politikai élet holtpontra jutott. A Parlament nem tudja ellenőrző hatalmát gyakorolni a kormány felett, a parlamentáris intézmények sajnos nem működnek hatékonyan. Az a tény, hogy a szocialisták választási csalással, valamint korrupcióval vádolják a kormányt, s annak lemondását, valamint a 2013-ban esedékes választások korábbi megtartását követelik, illetve az, hogy Berisha miniszterelnök úr nem hajlandó lemondani, és azzal vádolja az ellenzéket, hogy erőszakkal akar hatalomra jutni, azt jelzi, hogy az Európai Unióval folytatott tárgyalások nagyon hamar kudarcba fognak fulladni.
Az Európai Unió elengedhetetlennek tartja, hogy a tagjelölt országok fokozzák erőfeszítéseiket a korrupció és a szervezett bűnözés ellen folytatott küzdelemben. Ez nem csupán az Unió számára fontos, de az adott ország társadalmának is hasznára válik, nem beszélve arról, hogy a tagjelölt országokról alkotott kép is jelentősen javulhat ilyenformán. Éppen ezért a kialakult helyzet rendezése érdekében mindenképpen a demokratikus intézményrendszer helyreállítása szükséges.
Eduard Kukan
Elnök úr! A politikai válság Albániában már túlságosan régóta tart. Igen, ez nem egy holtpont, nem is egy patthelyzet: ez egy tartós politikai válság. Ez árt az ország hírnevének, polgárainak és az európai jövővel kapcsolatos ambícióiknak.
Nem szabad megengednünk, hogy ez a politikai válság és a feszültségek továbbra is fennmaradjanak. Most közös üzenetet kell küldenünk arról, hogy Albániát tagjelölt országként akarjuk látni, de a politikai vezetőknek mindkét oldalon tanúbizonyságot kell adniuk azon akaratukról, miszerint a politikai problémákat a jogállamiság, az alkotmány maradéktalan tiszteletben tartása mellett és a demokratikus intézményekre támaszkodva fogják megoldani.
Túlságosan régóta próbálunk megoldást találni a helyzetre anélkül, hogy bármilyen kézzelfogható eredmény mutatkozna. Határozottan elítéljük az erőszakot, amelyre Tirana utcáin a január 21-i tüntetések során került sor. Megfelelő módon kell kivizsgálni az eseményeket, amelyek során négy ember halt meg.
Albánia várja az ez év májusi önkormányzati választásokat. Ez az alkalom újabb próbája lesz az országban meglévő demokráciának. Újfent itt az ideje annak, hogy a politikai vezetők olyan garanciák felkutatására összpontosítsák erőfeszítéseiket, amelyek biztosítják, hogy a választások nem vezetnek további feszültségekhez és nem nyújtják el a válságot.
Befejezésképpen hangsúlyozni kívánom a Füle biztos úrnak a vita elején tartott beszédében elhangzott politikai üzenetek és javaslatok fontosságát. A legjobb hozzájárulás, amit a Parlament ebben a helyzetben tehet az az, hogy teljes súlyával kiáll ezen javaslatok mellett, és ennek megfelelően világos közös üzenetet küld az albán politikai pártoknak.
Hannes Swoboda
(DE) Elnök úr! Először is szeretném megköszönni Füle úrnak mai egyértelmű nyilatkozatát és azt, hogy ilyen hosszú ideje elkötelezett a téma iránt. Lajčák úrnak is szeretném megköszönni az elmúlt hónapokban tapasztalt elkötelezettségét. Megszokta, hogy kényes problémákkal foglalkozik és ilyeneket old meg. Mindkettőjüknek sok sikert kívánok. A vita eredményeként egységes álláspont alakult ki és közös támogatásban részesült mindkettőjük azon erőfeszítése, hogy megoldást találjanak Albánia számára.
Bevallom, hogy szkeptikus voltam, amikor ez a vita elkezdődött. Semmi sem lehet annál rosszabb Albánia fejlődése szempontjából, mintha a Parlament egyik oldala a másik oldalt ahhoz hasonló vádakkal illeti, mint amilyeneket a két fő politikai csoportosulás, a kormány és az ellenzék fogalmaz meg Albániában. Nagyon örülök, hogy sikerült egy közös megközelítésben megállapodnunk, legalábbis ez idáig. Remélem, hogy ez továbbra sem változik. Mindkét oldalnak, mindkét politikai csoportosulásnak - a kormánynak és ellenzéknek - vállalnia kell, hogy megkeresi a válságból kivezető utat.
Egyetértek Belder úrral. A Hodzsa-rendszer bukása után nem sokkal Albániában jártam. Nagyon meghökkentett az ottani hangulat és a fiatalok lelkesedése. Ugyanakkor nagyon csalódott vagyok, amikor megnézem azt, hogy mi valósult meg ebből és mi nem. Azt kell mondanom, hogy a politikai osztály Albániában nem tud eleget tenni az emberek kívánalmainak és elképzeléseinek.
Természetesen még mindig megvannak a politikai kapcsolataink és személyes barátságaink. Ugyanakkor kulcsfontosságú, hogy most mindkét félnek elmondjuk, hogy le kell együtt ülniük és meg kell próbálniuk azt biztosítani, hogy az önkormányzati választások minimum átláthatóak és nyitottak legyenek. Arra is fel kell szólítanunk mindkét felet, hogy álljanak készen azon követelmények végrehajtására, amelyeket az EBESZ Demokratikus Intézmények és Emberi Jogok Hivatala (ODIHR) ezen választásokra vonatkozóan meghatározott - akár jogalkotás, akár gyakorlati intézkedések révén -, hogy a jövőben a választások valóban tisztességesek és átláthatóak legyenek.
Úgy gondolom továbbá, hogy a Parlamentnek minél több választási megfigyelőt kell küldenie annak ellenére, hogy ezek önkormányzati választások, mivel a választások új politikai légkör kezdetét jelenthetik Albániában. Ez az, amire Albániának sürgősen szüksége van.
Egyetértek mindazokkal, akik azt mondták, hogy amennyiben Albániában semmi sem változik, akkor elszigetelt helyzetbe kerül. Mi azonban nem akarjuk, hogy Albánia elszigetelődjön. Azt akarjuk, hogy induljon el az Európa felé vezető úton.
Stanimir Ilchev
(BG) Elnök úr! Először is szeretném elmondani, hogy az albán társadalom és az albán nép különleges eset, de kérem, ne értsenek félre. Más a történelmük és kulturális hagyományaik is különbözőek, és néhány ilyen különbözőséget a mai napig megőriztek nemzeti jellegükben, kialakulásának módjában, és ez hatással van arra, ahogyan a politikai folyamatokra tekintenek és azokat alakítják.
Éppen ezért amennyiben eszközként kívánjuk felhasználni a vitatott problémát, akkor kreativitásról, rugalmasságról és képzelőerőről kell tanúbizonyságot tennünk. Például szerintem nemcsak a két fő politikai párt egymással viszályban álló vezetőivel kell felvennünk a kapcsolatot, hanem az albán társadalom nem hivatalos vezetőivel is.
Néhány helytálló dolog hangzott el a saríával és az Iszlám Konferenciával kapcsolatosan, de nem szabad megfeledkeznünk arról, hogy az albánok az ország mindhárom fő vallásával szemben toleránsak, beleértve a keleti ortodox és a katolikus egyházat is. Mindhárom közösségnek befolyásos vezetői vannak ugyanúgy, mint ahogy a nem kormányzati szervezeteknek és az ifjúságnak. Ezekkel a vezetőkkel is tartanunk kell a kapcsolatot, amikor megpróbáljuk a két politikai pártot kibékíteni.
Ulrike Lunacek
(DE) Elnök úr, Füle úr, Lajčák úr, hölgyeim és uraim! Szeretnék én is köszönetet mondani Füle úrnak és Lajčák úrnak kemény munkájukért, és azért, hogy megoldást próbálnak találni erre a problémára. Annak is örülök, hogy a mai vita nem süllyedt az Albániában egymással konfliktusban álló politikai képviselőcsoportok közötti civakodás szintjére. Nagyon sajnálatos lett volt a Parlament számára, ha ez történt volna és remélem, hogy nem jutunk el eddig a pontig.
Az intézményi válság Albániában valójában a politikai kultúra válságát is jelenti. Olyan verbális erőszakról van szó, amely utcai erőszakba csapott át, és négy ember halálához vezetett. Egyetértek azokkal, akik azt mondják, hogy ezt ki kell vizsgálni. Fontos megtudni, hogy ki a valódi felelős. Ugyanakkor ez a folyamat, miszerint a verbális erőszak utcai erőszakba csapott át, veszélybe sodorhatja Albánia Európai Unióhoz való csatlakozását.
Amint azt Füle biztos úr már elmagyarázta, arról van szó, hogy az albániai politikai ellenfelek előtt világossá kell azt tenni, hogy az ő feladatuk, hogy az albán nép érdekében cselekedjenek. Az Európai Unióhoz vezető út azt jelenti, hogy megoldást találnak erre a politikai válságra, hogy asztalhoz ülnek, és hogy felhagynak az egymás állandó hibáztatásával, ahol az egyik csoportosulás mindig a másikat okolja, és nem látja be, hogy ő is hozzájárulhat a dolgok megváltoztatásához. Erre van szükség. Egy európai államban nincs helyük az azzal kapcsolatos állandó vádaskodásoknak, hogy ki kezdte, és kit kell hibáztatni a helyzetért. Remélem, hogy a szembenálló felek tanulni fognak ebből és rájönnek majd arra, hogy nem tartható fenn ez a helyzet.
Amennyiben Rama úr és pártja valóban részt vesz az önkormányzati választásokon, mint ahogy azt néhányunknak ma jelezte, és tagokat jelöl a választási bizottságba, akkor ezt üdvözlöm és remélem, hogy ez az első lépést jelenti annak biztosításához, hogy ezen önkormányzati választásokat nyitott és átlátható módon tarthassák meg, valamint hogy a választások eredményeit elfogadják.
A parlament teljes mértékben támogatta a már említett liberalizációs folyamatot. A következő kérésem van Füle úrhoz. Remélem, hogy a Bizottság nem foglalkozik annak gondolatával, hogy mind a két, egymással szembenálló féllel szembeni esetleges szankcióként elvesse az albán polgárok vízumliberalizációját. Remélem, hogy erre nem kerül sor. A másik kérdésem azzal kapcsolatos, hogy milyen további nyomásgyakorlásra van lehetőség, amennyiben a két fél nem tud megállapodni. Az egyik lehetőség, mint ahogy azt Cornelissen asszony már elmondta, hogy az előcsatlakozási támogatási eszköz (IPA) alapok kezelésének felelősségét elvesszük a kormánytól és visszaadjuk a Bizottságnak. A másik lehetőséget pedig az IPA-alapok befagyasztása jelentené. Ezt azonban a lakosság szenvedné meg, ami viszont nem lehet célunk. Milyen tervei vannak arra az esetre, ha nem sikerül megállapodásra jutni?
Egy utolsó pont: az Európa Tanács elé terjesztett Marty-jelentésben szerepel az a vád, miszerint az albán titkosszolgálat érintett volt a szervkereskedelemben vagy legalábbis támogatta azt. Tudja-e, hogy vajon az albán titkosszolgálat és az albán igazságszolgáltatási rendszer kész-e az együttműködésre?
Jaroslav Paška
(SK) Elnök úr! A 2009-es általános választások óta politikai feszültség van Albániában a szoros választási eredmények miatt, amiket a vesztes politikai erők választási manipulációnak neveztek.
Az Edi Rama vezette albán szocialisták nemcsak választási csalással vádolják Sali Berisha miniszterelnököt, hanem őt tartják felelősnek a széles körben elterjedt korrupcióért és az emberek romló életkörülményeiért is. Az ellenzék Albánia fővárosában, Tiranában január 21-re szervezett tiltakozó nagygyűlésén több mint 20 000 tüntető követelte Sali Berisha kormányának lemondását. A vízágyúkat, könnygázt és gumilövedékeket is bevető rendőrségi beavatkozás következtében azonban négyen meghaltak és több mint 150-en megsebesültek. A rendőri beavatkozás brutalitása, valamint annak ténye, hogy Sali Berisha egy havi fizetésnek megfelelő rendkívüli jutalmat adott a biztonsági erők mindazon tagjának, akik részt vettek a tüntetés elfojtásában, egyértelmű bizonyítéka annak, hogy az albán vezető megvásárolja a biztonsági erők pártfogását, illetve megpróbálja támogatásukat elnyerni és őket az albán nép ellen fordítani.
Tisztességes, civilizált társadalmakban a kormányról általában a polgárok, a választók döntenek és nem pedig a megvesztegetett biztonsági erők vagy a rendőrség. Amennyiben Berisha úr elfelejtette volna a demokratikus kormány ezen alapelvét, akkor véleményem szerint semmi keresnivalója egy demokratikus állam élén. Hölgyeim és uraim! Úgy gondolom, egyikünk sem szeretné Európában olyan kormányok érvényesülését látni, amelyek választási csalásokra és korrupt rendőrökre építik hatalmukat, és amelyeket olyan kis diktátorok képviselnek, akik nem tudják, hogy hogyan kell egy országban a hatalmat megfelelő módon átadni másoknak. Éppen ezért sokkal erőteljesebben kell fellépnünk a demokrácia megvédése érdekében Albániában.
Doris Pack
(DE) Elnök úr, Füle úr, Lajčák úr, hölgyeim és uraim! A mai megbeszélésünk tárgyát képező kérdés nem január 21-ével kezdődött. Éppen ezért fel kell tennünk magunknak azt a kérdést - és ezt Öntől is megkérdezem -, hogy a Bizottság és a többi nemzetközi szervezet miért nem oltotta el a tüzet akkor, amikor 2009 közepén a lángok először megjelentek? A 2009-es választások az Albániában eddig legprofibban megtartott választások voltak, amelyek olyan választási jogszabályokon alapultak, amelyeket azt követően fogadtak el, hogy bámulatos módon sikerült konszenzusra jutni a szocialisták és demokraták között. A konszenzus elérése teljesen új dolog Albániában. Úgy gondolom, hogy ez fontos. Az összes szocialista választási bizottság, az EBESZ Demokratikus Intézmények és Emberi Jogok Hivatala (ODIHR), a választási megfigyelők és mi magunk is úgy gondoltuk, hogy a választások lebonyolítása korrekt módon történt.
Az ezt követően megalakult kormány szintén újdonságot jelentett Albánia számára. Két olyan párt, amely ki nem állhatja egymást, leült és együttműködött. Egyrészről a demokrata párt, másrészről pedig a kisebb szociáldemokrata párt. Két egymással szembenálló csoportosulás állt össze, hogy segítsenek Albániának előrelépni. Az ország csatlakozott a NATO-hoz, rendelkezik vízumrendszerrel, de sajnálatos módon a tagjelölt státuszt még nem kapta meg.
Ugyanakkor pontosan a kormány megalakulásának pillanatában az ellenzék úgy döntött, hogy a választások lebonyolítása nem volt megfelelő és a szavazóurnák felnyitását követelte. Milyen kormány nyitja fel a szavazóurnákat? Biztos, hogy nem olyan, mint amilyen az én országomban vagy az Önök országában van. Az alkotmánybíróság vagy a választási bizottság elé kell járulnunk. Az olyan tüntetések, amilyeneket láttunk, az éhségsztrájkok és hogy nem hajlandók a parlamentben együttműködni a fontos jogszabályok elfogadása érdekében, mindezek egyszerűen elfogadhatatlanok. Fontos, hogy ezt világossá tegyük, és szembenézzünk a tényekkel. Nem lehet mindig mindent egy górcső alá venni.
Szeretném megtudni, hogy melyek a legfontosabb és legnehezebb kérdések. A közelmúltban és a kezdetektől fogva megfogalmazott vádak egyaránt a szavazóurnák felnyitásának kérdésére vonatkoztak. Ez azonban nem lehetséges, mert az alkotmány nem engedi. Hogyan lehet erről tárgyalásokat folytatni, hogyha nem engedélyezett? A helyzet mostanra kiéleződött és négy embert megöltek.
Üdvözlendő, hogy Ön ma megpróbált egy útitervet előterjeszteni. Ugyanakkor lehet, hogy enyhén túlzás ezt így hívni. Nagyon szeretném, ha Lajčák úr és Füle úr is arra használná ezt az útitervet, hogy egy jobb jövőhöz vezető utat vázoljon fel az ország polgárai számára.
Victor Boştinaru
Elnök úr! Üdvözlöm a biztos úr nyilatkozatát. Szeretném Lajčák úrnak a kérdéshez történő hozzájárulását is hangsúlyozni, miszerint megoldásokat próbál kidolgozni a drámai helyzet orvoslására.
A Tunéziában és Egyiptomban a közelmúltban tartott tüntetéseket egyértelműen ellenezték a helyi diktátorok, akiknek végül el kellett hagyniuk országukat - de nem került sor olyan erőszakra és kivégzésekre, mint amilyeneket a média Tiranából közvetített. Ami pedig Berisha miniszterelnök azon állítását illeti, miszerint ez nem volt más, mint egy államcsíny, amit az ellenzék, az elnök, a főügyész és a titkosszolgálatok vezetője - akiket mind Berisha úr miniszterelnöksége alatt neveztek ki - vezettek, akkor most ezek az emberek mind szocialisták, vagy Berisha úrral van valami baj?
Szeretném itt idézni Thomas Countrymant, az amerikai külügyminisztérium felelős külügyminiszter-helyettesét, aki nyilvánosan elutasította azon feltételezést, miszerint államcsíny lett volna az, ami január 24-én történt. Elkötelezetten, valamint az Egyesült Államokhoz és a NATO-hoz hasonló hatékonysággal kell megpróbálnunk ösztönöznünk, támogatnunk és segítenünk a két albán felet abban, hogy tárgyalásos megoldásra jussanak. De azt is kérem a Berisha urat feltétel nélkül támogató minden képviselőtársamtól, hogy hagyjanak fel az egyoldalú megközelítésükkel. Fontos, hogy mindkét oldalra nyomást gyakoroljunk annak érdekében, hogy a két tömbnek végül sikerüljön megoldásra jutnia.
Ez idáig csak az egyik fél mutatott némi készséget arra, hogy mind az Európai Parlament állásfoglalását, mind pedig, biztos úr, az Ön által korábban említett 12 pontot is végrehajtsa. Arra kérem a Bizottságot, hogy határozottan álljon ki és legyen elkötelezett egy olyan megállapodás mellett, amely az Európai Parlament állásfoglalásán és az Ön által korábban említett 12 feltételen alapul, szem előtt tartva, hogy amennyiben nincs meg mind a két fél részéről a teljes körű egyetértés, akkor Albánia integrációs folyamata teljes egészében befagyhat.
Antonio Cancian
(IT) Elnök úr! Szeretném a biztos úrnak megköszönni az Albánia számára ma este felvázolt útitervet, amit maradéktalanul támogatok. Teljes meggyőződésem, hogy ennek az országnak van európai jövője, éppen ezért kell tagjelölt országgá válnia.
A január 21-i vérontás több évvel visszavetette Tiranát. Úgy tűnt, mintha ugyanazt a tüntetést és erőszakot néztük volna, mint amit a 90-es években láthattunk. Éppen ezért nagyon aggódom a közelmúltbeli események és az ország rövid távú jövője miatt.
A dél-kelet európai küldöttségi minőségünkben 2010 novemberében tett legutóbbi látogatásunk során, valamint 2010. május 3-án és 4-én, amikor a stabilizációs és társulási parlamenti bizottsági minőségünkben voltunk az országban más képviselőtársaimmal együtt, a saját szememmel láttam, hogy Albánia milyen nehézségekkel néz szembe. Nem sikerült elérnünk, hogy a tárgyalásokat egy végső egyetértési megállapodással zárjuk. Lehetséges, hogy nem foglalkoztunk az ország valódi problémáival? A pusztán politikai alkímia mellett megemlítettük egyáltalán a munkanélküliség valódi társadalmi rákfenéjét? Helyre kell állítanunk felelősségérzetünket, azt, amit annyira követelünk.
E kérdéssel kapcsolatban, amikor a többség és az ellenzék részéről legalább néhány közös pontot próbálunk találni az alapszabályok vonatkozásában, akkor minden lehetséges módon garantálni kell, hogy a következő választási fordulókat a lehető legmagasabb szintű átláthatóság és demokrácia fémjelezze. Edi Rama polgármester a választásokon Tirana körzetében indul, így rövidesen lehetőségünk lesz a politikai helyzet és a demokrácia normáinak ellenőrzésére és értékelésére, mivel természetesen mi is jelen leszünk ott.
Függetlenül attól az előrehaladástól, amit Albánia ezen időszak alatt elért, Európa sohasem hagyhat fel a párbeszéd és az együttműködés keresésével. Szeretném biztos úrnak megköszönni a már elvégzett és a jövőben végzendő munkáját, mert fontos, hogy jelen legyünk Albániában.
Maria Eleni Koppa
(EL) Elnök úr! Nagy aggodalommal követtem az albániai eseményeket. Határozottan el kell ítélni a korrupció elleni tüntetésen történt tragikus eseményeket, ahol emberek haltak meg a biztonsági erőkkel történt összecsapásokban.
Az elhúzódó politikai válság nagyon súlyos veszélyeket rejt magában az ország stabilitására nézve. Mindenkinek megvan ebben a maga felelőssége. A megválasztott kormánynak azonban meg kellene hallgatnia az emberek által küldött üzenetet, miszerint az országnak szilárd kormányzásra van szüksége. Az albán kormány egyik prioritása a korrupció megszüntetése révén a jogállamiság megteremtése kell, hogy legyen. Az embereknek joguk van tüntetni a törvény keretei között, amikor úgy érzik, hogy a kormány az érdekeikkel ellentétesen cselekszik.
Az Európai Uniónak minden tőle telhetőt meg kell tennie annak elősegítése érdekében, hogy nyugalom és biztonság legyen. Valamennyiünknek részt kell vállalnunk ebben a folyamatban.
Arra kérem az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) képviselőcsoportban helyet foglaló képviselőtársaimat, hogy ne feledkezzenek meg a kormány súlyos felelősségéről, és a politikai válságért ne kizárólag az ellenzéket hibáztassák. Úgy gondolom, hogy ezen a ponton újra kell indítani a politikai párbeszédet, és meg kell találni a megoldást az alkotmányban rögzített és a törvény által előírt eljárások alkalmazásával.
Simon Busuttil
(MT) Elnök úr! Nagyon elszomorodom, amikor nézem, hogy mi történik Albániában, mert felidézi bennem saját hazám történelmét a nyolcvanas évek elején, úgy harminc évvel ezelőtt, amikor is Máltán hasonló helyzet alakult ki: mély megosztottság, feszültség, fenyegetettség uralkodott, sőt még erőszak is megesett. Ez fullasztó légkör volt, ami miatt nem voltam büszke hazámra. Úgy gondolom, hogy az albán polgárokat hasonlóképpen elszomorítja országuk jelenlegi nehéz helyzete, és távolról sem büszkék arra, ami történik.
Ma mélységesen büszke vagyok hazámra, amiért egy stabil, demokratikus rendszert teremtettünk, és mindenekfelett azért, hogy most az európai család tagjai vagyunk. A politikai környezet drasztikusan megváltozott. Azt kívánom Albánia számára, hogy érje el célját, és stabil ország legyen, amely az európai család része. Ugyanakkor egyértelmű, hogy amennyiben az ország két vezető pártja kitart makacssága mellett, akkor sohasem fogja elérni ezt a célt. Ez sajnálatos, de ez a valóság.
Az Európai Unió minden tőle telhetőt megtesz: eltöröltük az albán polgárok vízumkényszerét. Ennek ellenére Albániának is ki kell vennie a részét ebből a folyamatból, és ahhoz, hogy ez bekövetkezzen, minden érintett félnek - beleértve a kormányt és az ellenzéket is - másfajta politikát kell kialakítania. Olyan politikát, amely magában foglalja a párbeszéden, az érettségen és az albán néppel szembeni felelősségen alapuló politikát, olyan politikát, amely nem a megosztásra, hanem az egységesítésre törekszik.
Nem nekünk kell megmondanunk az albánoknak és Albániának, hogy mit tegyenek. Azért vagyunk itt, hogy megmondjuk nekik, hogy az ő kezükben van annak eldöntése, hogy Albánia megtalálja-e helyét az európai családban.
Anna Ibrisagic
(SV) Elnök úr! Jóllehet Albániában már régóta tart a válság, valójában csak most kezdett igazán kiéleződni, és ez alkalommal az EU azonnal és a helyes módon lépett. Füle biztos úr és mások kötelezettségvállalásain keresztül az EU megmutatta, hogy Albániának nem egyedül kell a problémáival megküzdenie. Ez egy súlyos probléma, amely egy olyan ország hitelességét ingatja meg, amely komolyan gondolja, hogy közeledni kíván az EU-hoz.
Nem arról van szó, hogy kinek van igaza és kinek nincs, hanem arra van szükség, hogy az országnak a politikai párbeszédet vissza kell helyeznie a politikai intézmények keretei közé. Egyik oldalt sem támogathatjuk, hiszen egyik oldal sem a jó vagy a rossz oldal, és nagyon egyértelműen le kell szögeznünk, hogy a májusi választásoknak jelzésként kell szolgálniuk arra vonatkozóan, hogy Albánia milyen irányba kíván továbbhaladni - az EU irányába vagy pedig a további elszigetelődés irányába.
Zigmantas Balčytis
(LT) Elnök úr! Osztom a képviselőtársaim által megfogalmazott azon aggodalmat, miszerint riasztó a helyzet Albániában, ami nemcsak Albániára, hanem a teljes balkáni térség országainak jövőbeni kilátásaira is negatív hatással lehet. Múlt év végén az Európai Unió kifejezte abbéli bizalmát, miszerint Albánia és Bosznia-Hercegovina előrehaladt és haladást tud elérni a fontos reformok kezdeményezése terén, továbbá liberalizálta a vízumrendszert ezen országok állampolgárai számára. Az alig néhány hónappal később kezdődő politikai nyugtalanság azonban, amely számos emberéletet követelte, azt mutatja, hogy Albánia nem állta ki ezt a próbát.
Az erőszak kitörése Albániában megköveteli, hogy újragondoljuk a térség hosszú távú integrációs kilátásait, mivel az Európai Unió politikája a regionális stabilitására összpontosul, ez a megközelítés pedig helyes. Éppen ezért van szükség arra, hogy szolidaritás legyen a balkáni térség országai között, a nagyobb regionális integráció és politikai stabilitás megőrzése és megerősítése pedig közös érdekük kell, hogy legyen.
Elena Băsescu
(RO) Elnök úr! Az Albániában január végén kialakult feszült helyzet megmutatja, hogy a politikai vitákban milyen fontos bizonyos határok betartása. A kormány és ellenzék közötti viták rendkívüli kiéleződése halálos áldozatokkal járt. Hangsúlyoznom kell, hogy egy demokratikus államban ezeket a konfliktusokat a parlament falain belül kell elrendezni. E konfliktusoknak semmi keresnivalójuk az utcán. A szervezett ellenzéki csoportok által a parlament épülete ellen végrehajtott támadás abból a célból, hogy megpróbálják erőszakkal átvenni a hatalmat, rendkívül komoly ügy, miközben elfogadhatatlan az a mesterkedés is, amellyel néhány hatóság a bűnösöket próbálta meg elrejteni. Ezért szólítom fel arra az albán ellenzék vezetőit, hogy térjenek vissza a parlamenten belüli vitafolyamathoz. A 2009-ben tartott választások tisztességesek voltak, a politikai pártok pedig kötelesek tiszteletben tartani a népakaratot. A személyes meggyőződés, illetve az elégedetlenség kifejezésére nem az állami intézmények veszélyeztetése a válasz.
Georgios Papanikolaou
(EL) Elnök úr! A következő megjegyzést kívánom tenni: nagyon meglepő, hogy miközben Albánia növekedési mutatói tartósan emelkednek - ahol a világméretű gazdasági bizonytalanság közepette a növekedés több mint 2% volt 2010-ben, és várhatóan eléri a 3%-ot 2011-ben -, a társadalmi feszültség nem hogy nem javul, de tovább súlyosbodik.
Nyilvánvaló, biztos úr, hogy a növekedés nem váltott ki jólét érzetet az albán emberekben. Éppen ellenkezőleg, ugyanilyen nyilvánvaló, hogy a csalódottság - annak félelmével együtt, hogy egy újabb kivándorlási hullám indul el a szomszédos országokba - egyre nő. Nagyon súlyosan megtapasztalhattuk ezt Görögországban a '90-es években.
Éppen ezért ebben a nagyon kritikus helyzetben Európának kötelessége túl azon, hogy politikai tanácsot ad Albániának, hogy olyan módszereket és példákat adjon át, amelyek révén a növekedés a társadalom minden csoportja számára előnyös.
György Schöpflin
A hideg polgárháború talán a legtalálóbb leírás arra a helyzetre, amelybe Albánia belesodródott. A politika pártok a háborús felek szerepébe kerültek, ezzel negatív spirálba taszítva az országot. Ennek magyarázata, hogy mind a baloldali, mind a jobboldali pártok meggyőződése, hogy uralkodni csak kizárólagosan lehet, ahogyan azt egykoron a kommunista párt tette.
Amint egyszer ez a típusú polarizálódás elindul, igencsak nehéz lesz a folyamatokat demokratikus normákra emlékeztető irányba visszafordítani, mivel ebben az összefüggésben a kizárólagos hatalom teljességgel racionális, ami tragikus. Hogy létezik-e ebből a helyzetből kiút? Igen, a katarzis. Azonban ezt csak egy mély krízis vagy egy történelmi nagyságú kompromisszum árán lehet megvalósítani.
Štefan Füle
a Bizottság tagja. - Elnök úr! Szeretném megköszönni ezt a nagyszerű vitát és mielőtt záró megjegyzéseimet megosztanám Önökkel, engedjék meg, hogy a vita során felvetett két kérdéssel foglalkozzam.
Az elsőre, amit Belder úr vetett fel, írásos formában fogok válaszolni tekintettel a mai vitánk elsődleges súlypontjára. Volt azonban egy másik kérdés is: gondolkodunk-e szankciókon. Nem, nem gondolkodunk. Miért nem? Azért, mert a bővítéssel kapcsolatos kérdéseknél a feltételesség határozottan jól működik, mint ahogy jelen esetben is egyértelműen ez a helyzet. Amennyiben teljesítik a feltételeket, akkor a csatlakozás folyamatában az ország előrehaladhat, és végül csatlakozhat az Európai Unióhoz. Amennyiben nem teljesítik a feltételeket és követelményeket, akkor lelassul a folyamat és végül le is állhat. Sajnálatos módon ez az a végső ár, amit nemcsak a politikusoknak, hanem az adott ország polgárainak is meg kell fizetnie.
A főképviselő asszony és jómagam továbbra is arra fogunk törekedni, hogy elősegítsük az albán többség és ellenzék közötti párbeszédet. Világos elképzelésünk van arról, hogy ezt hogyan kell tenni. Szükségünk van azonban az Önök támogatására is annak biztosítása érdekében, hogy a fő ellenzéki párt vezetői és Albánia miniszterelnöke megértsék üzenetünket.
Ez kivezethetné az országot a politikai válságból és pozitív lépésekre adna lehetőséget az ország európai integrációjának vonatkozásában. Az Európai Unió minden nyugat-balkáni ország felé kötelezettséget vállalt arra vonatkozóan, hogy az Európai Unió tagjai lesznek. Kitartunk ezen kötelezettségvállalásunk mellett, és fokozott erőfeszítéseket teszünk, feltéve, hogy az országok teljesítik a kritériumokat. Albániának sürgősen végre kell hajtania a meghatározott 12 fő prioritást.
Ezek közé tartozik a demokrácia olyan alapvető elveinek kezelése, mint a parlament megfelelő működése, a hatalmi ágak szétválasztása, a választások lebonyolítása és a jogállamiság tiszteletben tartása. Mindez azonban csak akkor lesz lehetséges, ha a jelenlegi politikai helyzetben alapvető pozitív fordulat következik be a parlamenten belül folytatott teljes körű és konstruktív politikai párbeszéd újraindításával, az állami intézmények tiszteletben tartásával és annak elismerésével, hogy az albán polgároknak figyelmet igénylő törekvéseik vannak. Albánia vezetőinek most már népük érdekében kell cselekedniük.
Az Európai Unió készen áll arra, hogy segítséget nyújtson.
Elnök
A vitát lezárom.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Niki Tzavela
Az Albániában zajló válság komoly aggodalmat és riadalmat keltve veszélyezteti a geopolitikai stabilitást a Balkánon. A kormány és ellenzék között fennálló patthelyzet megkérdőjelezi Albánia európai kilátásait, Sali Berisha elnöknek pedig nem áll szándékában lemondani. Jóllehet csak kevés párhuzam vonható Albánia és a közelmúltbeli észak-afrikai fejlemények között, ami azonban közös bennük az a szegénység, a munkanélküliség, a korrupció, a klientelista rendszer és a demokrácia hiánya. Annak ellenére, hogy Albániában sikerült átmenetileg elhárítani a válságot, szorosan együtt kell működnünk az országgal a politikai helyzet feloldása érdekében. A Bizottságnak el kell magyaráznia, hogy hogyan szándékozik megóvni a görög és más kisebbségek jogait Albániában a rendszer zökkenőmentes és demokratikus működésén keresztül, és hogy hogyan kívánják megerősíteni a Frontexet a görög-albán határnál, mivel fennáll annak a veszélye, hogy a politikai nyugtalanság miatt tömegesen fognak Görögországba bevándorolni. A Bizottságnak komolyan figyelembe kell azt is vennie, hogy az albán állampolgároknak többé már nincs szükségük vízumra ahhoz, hogy Törökországba utazzanak, ami egyúttal azt is jelenti, hogy könnyebben lehet onnan Európa déli határait megsérteni. A határsértés pedig Görögországgal mint első kikötővel kezdődik, amit azután Európa többi része követ.
