Yhteenkuuluvuuspolitiikka vuoden 2013 jälkeen (keskustelu) 
Puhemies
(HU) Esityslistalla on seuraavana keskustelu Maria Hübnerin aluekehitysvaliokunnan puolesta komissiolle laatimasta kirjallisesta kysymyksestä yhteenkuuluvuuspolitiikasta vuoden 2013 jälkeen (O-0121/2009/tark. 1 - B7-0229/2009)
Danuta Maria Hübner
kysymyksen esittäjä. - (EN) Arvoisa puhemies, kolme vuotta sitten EU:n yhteenkuuluvuuspolitiikassa tehtiin suuri uudistus, jossa otettiin huomioon unionin ennennäkemätön laajentuminen ja uudet esiin nousevat haasteet.
Ei ollut sattumaa, että vuosina 2005 ja 2006 EU:n yhteenkuuluvuuspolitiikan ensisijaiset painopistealat olivat Lissabonin strategia, innovaatio ja kilpailukyky, ilmastonmuutos, energiavarmuus ja -tehokkuus, vedenkäytön tehokkuus, investoiminen uusiin taitoihin, alueiden houkuttelevuus nuorten kannalta ja elämänlaatu.
Koska olemme ymmärtäneet, että yhteenkuuluvuuspolitiikan tehtävänä on ennakoida muutosta, ei seurata sitä, olemme ottaneet yhteenkuuluvuuspolitiikan vuosien 2007-2013 asialistalle kaikki nuo ensisijaiset tavoitteet, jotka ovat tällä hetkellä komission EU 2020 -strategiassa.
Siksi yli kaksi vuotta sitten julkaistiin analyyttinen Alueet 2020 -raportti. Tarkoituksena oli ymmärtää, mitä yhteenkuuluvuuspolitiikan ensisijaisten tavoitteiden pitäisi vuoden 2013 jälkeen olla. Nyt olemme hyvin valmistautuneita kohtaamaan tulevaisuuden.
Vuosi sitten politiikassa asetettiin kaikki sen varat Euroopan talouden elvytyspaketin käyttöön ja siten luotiin olennainen yhteys toisaalta reaalitalouden kriisiä koskevan vetäytymisstrategian ja toisaalta pitkän aikavälin kestävän kasvun ja rakenteellisen muutoksen välille.
Mutta suullinen kysymys on tulevaisuudesta. Tulevina vuosina EU, jossa elämme, tarvitsee vahvaa yhteistä toimintaa vastatakseen kansalaistensa odotuksiin, kansalaistensa, jotka ovat tällä hetkellä hyvin tiedostavia kansalaisia ja täysin tietoisia siitä, mikä kaikki riippuu päätöksentekijöiden valinnoista. Nuo odotukset vahvistetaan yleisissä mielipidekyselyissä.
Jacques Delors sanoi kerran, että EU:n yhtenäismarkkinoissa on kyse kilpailusta, joka kannustaa, yhteistyöstä, joka vahvistaa meitä, ja yhteisvastuusta, joka yhdistää meitä. EU:n yhteenkuuluvuus, joka saa yhtenäismarkkinat toimimaan, toteutetaan EU:n aluepolitiikalla, joka perustuu tällä hetkellä juuri tähän kolmiosaiseen perustaan: kilpailukykyyn, yhteistyöhön ja yhteisvastuuseen.
Olemme vuosien ajan puhuneet siitä, että kaikkien Euroopan alueiden ja kaupunkien kehitysmahdollisuudet on vapautettava ja saatava käyttöön. Kokemus ja järki osoittavat meille selkeästi, että tämä käyttöönotto on tehokkainta ja toimivinta, jos se toteutetaan EU:n hallitusten alueellisten tasojen suoran sitoutumisen avulla.
EU:n aluepolitiikka on jo läpäissyt toissijaisuustestin. Toissijaisuus toimii EU:n hyväksi.
Yhteenkuuluvuuspolitiikan vuoden 2006 uudistus on tehnyt siitä nykyaikaisen paikkaan perustuvan politiikan, joka on rakennettu tasapuolisuuden ja tehokkuuden, alhaalta ylöspäin ja ylhäältä alaspäin suuntautuvan lähestymistavan ja yhteisten EU:n tavoitteiden ja paikallisen joustavuuden väliselle tasapainolle.
Noissa asioissa on edettävä, politiikan hallinnan uudistusta on jatkettava, mutta tiettyjä periaatteita ei saisi hylätä. Uudella perussopimuksella on lujitettu uutta ymmärrystä EU:n toissijaisuusperiaatteesta, joka on jo juurtunut lujasti yhteenkuuluvuuspolitiikkaan, eli toissijaisuus, joka on ulotettu hallinnon paikallisille ja alueellisille tasoille.
Voimme tehdä siitä enemmän, erityisesti paikallistason osalta. Ne, jotka ehdottavat, että yhteenkuuluvuuspolitiikka voidaan rajoittaa Brysseliin ja kansalliselle tasolle, eivät joko tunne EU:n todellisuutta tai eivät ymmärrä, että paikallisen ja alueellisen EU:n jättäminen yhteisten EU:n tavoitteiden saavuttamisen ulkopuolelle, on taloudellisesti parhaimmillaan epäviisasta ja poliittisesti vaarallista.
Yhteenkuuluvuus on käsite, johon ei kuulu poissulkeminen. Politiikkaan, talouteen, yhteiskuntaan ja legitimiteettiin liittyvistä syistä yhteenkuuluvuuspolitiikalla ei saa luoda jakoja: sen pitäisi olla politiikkaa, joka kuuluu kaikille, aivan kuten sisämarkkinat kuuluvat, aivan kuten yhtenäisvaluutta kuuluu.
Kaikki tämän yhdentymiskolmion osat - yhteismarkkinat, yhteinen valuutta, yhteenkuuluvuus - vahvistavat toisiaan ja ovat riippuvaisia toisistaan. Ne ovat yhteistä eurooppalaista yleistä hyväämme.
Me päätöksentekijät olemme nostaneet panoksia lupaamalla, että toteutamme sen. Haasteet ovat tiedossa hyvin; EU 2020 -strategia on avattu julkisille kuulemisille.
Tarvitaan kehityspolitiikkaa, jonka tavoitteet ja välineet ovat selkeitä. Yhteenkuuluvuuspolitiikka on kehityspolitiikkaa, joka sitoo kaikki EU:n hallinnon tasot työskentelemään yhdessä EU:n kansalaisten puolesta.
Lopuksi, EU tarvitsee uutta energiaa huolehtiakseen tulevaisuudestaan, uudistaakseen itsensä vakuuttavasti. On oikeutettua kysyä, mistä tämä energia voisi ja mistä sen pitäisi tulla. Minulle vastaus on selkeä. Nyt tämän energia pitäisi tulla alhaalta. Nyt tämä energia pitäisi vapauttaa EU:n hallinnon paikallisten ja alueellisten tasojen suoralla sitoutumisella yhteisten EU:n tavoitteiden saavuttamiseen.
Paweł Samecki
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, esitetyt kysymykset ovat erittäin olennaisia. Niissä korostetaan merkitystä, jonka liitätte yhteenkuuluvuuspolitiikkaan, sekä omistautumistanne politiikan pitämiselle Euroopan yhdentymisen ytimessä.
Monitasoista ohjausta koskevaan kysymykseenne vastaan, että, monitahoinen ohjaus on tunnustettu perusmekanismiksi EU:n ensisijaisten poliittisten tavoitteiden saavuttamisessa. Unionin hallinnon eri tasojen kasvavaa keskinäistä riippuvuutta korostettiin komission EU 2020 -strategiasta laatimassa tausta-asiakirjassa.
Yhteenkuuluvuuspolitiikka on hyvä esimerkki monitahoisesta hallinnosta. Sillä tarjotaan hallintojärjestelmä, jossa arvostetaan ja hyödynnetään paikallista ja alueellista tietoa, yhdistetään se yhteisön tason strategiseen suuntaan ja sovitetaan hallinnon tasojen väliset toimet yhteen.
Monitasoisen hallinnon vahvuuksia korostettiin myös alueiden komitean kesäkuussa 2009 antamassa valkoisessa kirjassa, jossa se kehotti unionia vahvistamaan monitasoisen hallinnon mekanismeja ja pani merkille yhteenkuuluvuuspolitiikan aikaansaamat vipuvaikutukset, jotka edistivät myös muiden yhteisön politiikanalojen täytäntöönpanoa.
Kahdesta kysymyksestänne, jotka koskevat mahdollista luopumista tavoitteesta 2 ja kaikkien Euroopan alueiden mahdollisuuksia osallistua, totean, että kaudella 2007-2013 kaikki alueet ovat oikeutettuja rakennerahastojen tukeen. Vuoden 2013 jälkeisen ajan osalta ei tässä vaiheessa ole vielä virallista komission kantaa.
Täydentävyyden periaatteen heikkenemistä koskevan kolmannen kysymyksenne osalta vastaan, että täydentävyys on yksi yhteenkuuluvuuspolitiikan perusperiaatteista. Sillä varmistetaan, että rakennerahastoilla ei korvata jäsenvaltioiden julkisia menoja tai vastaavia rakenteellisia menoja. Siten sillä taataan EU:n toimien todellinen taloudellinen vaikutus ja annetaan yhteenkuuluvuuspolitiikalle merkittävä eurooppalainen lisäarvo.
Kysymykseenne yhteenkuuluvuuspolitiikan alueellisesta ulottuvuudesta vuoden 2013 jälkeen vastaan, että Lissabonin sopimuksessa säilytetään tavoite erojen vähentämisestä eri alueiden kehitystasojen välillä ja heikoimmassa asemassa olevien alueiden jälkeenjääneisyyden vähentämisestä osana unionin toimivaltaa taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden alalla 174 artiklan nojalla.
Lisäksi 176 artiklassa pannaan merkille, että Euroopan aluekehitysrahaston tarkoituksena on myötävaikuttaa keskeisimmän alueellisen epätasapainon poistamiseen unionissa osallistumalla kehityksessä jälkeen jääneiden alueiden kehittämiseen ja rakenteelliseen mukauttamiseen sekä taantuvien teollisuusalueiden uudistamiseen.
Alue- ja paikallishallinnon osallistumista eurooppalaisten tavoitteiden saavuttamiseen vuoden 2013 jälkeisen yhteenkuuluvuuspolitiikan puitteissa koskevan kysymyksen osalta haluaisin, jälleen kerran, kiinnittää huomionne komission tausta-asiakirjaan EU 2020 -strategiasta, jossa haetaan aktiivista tukea sidosryhmiltä, esimerkiksi työmarkkinaosapuolilta ja kansalaisyhteiskunnalta, ja tunnustetaan, että EU 2020 -näkemyksen omaksuminen kaikilla EU:n alueilla on myös olennaista sen menestykselle.
Komissio ei ole vielä kehittänyt kantaa siitä, mikä asema yhteenkuuluvuuspolitiikalla on EU 2020 -strategian toteuttamisessa. Mutta yhteenkuuluvuuspolitiikalla on valmiudet saada alueelliset ja paikalliset toimijat kaikkien rajojen yli pyrkimään saavuttamaan eurooppalaiset tavoitteet.
Kysymykseenne siitä, aikooko komissio julkaista alueellista yhteenkuuluvuutta koskevan valkoisen kirjan, vastaan, että tässä vaiheessa ei suunnitella erillistä valkoista kirjaa alueellisesta yhteenkuuluvuudesta. Alueellista yhteenkuuluvuutta koskevaa vihreää kirjaa koskevista julkisista keskusteluista johtuvat poliittiset päätelmät sitä vastoin yhdistetään vuoden 2013 jälkeistä yhteenkuuluvuuspolitiikkaa koskevaan kattavaan lainsäädäntöpakettiin viidennen yhteenkuuluvuutta koskevan kertomuksen puitteissa. Kertomus on uuden perussopimuksen mukaan määrä toimittaa vuonna 2010.
Kysymykseenne Euroopan sosiaalirahaston roolista yhteenkuuluvuuspolitiikassa ja tasapainoisen ja kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttamisessa vastaan, että yhteenkuuluvuuspolitiikalla on elintärkeä rooli EU:n ensisijaisten tavoitteiden saavuttamisessa. Näin on myös Euroopan sosiaalirahaston osalta, sillä se jatkaa uuden perussopimuksen XI osastossa määriteltyihin tavoitteisiinsa pyrkimistä.
Sosiaalisen, taloudellisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden aikaansaaminen edellyttää asianmukaisia toimia ja eri tasojen investointien yhdistämistä. ESR:stä rahoitetut investoinnit inhimilliseen pääomaan muodostavat tämän toimien yhdistelmän olennaisen osan maailmanlaajuisen tietoon perustuvan talouden puitteissa.
Kysymykseenne yhteenkuuluvuuspolitiikan roolista suhteessa muihin yhteisön politiikkoihin vastaan, että yhteenkuuluvuuspolitiikka tarjoaa EU:lle sen suurimman reaalitaloutta koskevien investointien lähteen. Joulukuussa 2008 annetussa komission tiedonannossa "Koheesiopolitiikka: investointeja reaalitalouteen" korostettiin politiikan merkitystä EU:n Lissabonin ohjelman toteuttamiseen keskittymisessä ja ihmisiin, liike-elämään, tutkimukseen ja innovaatioon, ensisijaisiin infrastruktuureihin ja energiaan investoimisessa.
Komission nykyinen painopiste on sen varmistamisessa, että suunniteltujen investointien täytäntöönpano voidaan toteuttaa yhteistyössä kansallisten ja alueellisten viranomaisten kanssa mahdollisimman tehokkaasti. Tähän ponnistukseen kuuluu tiivistä yhteistyötä asiaankuuluvien komission yksikköjen kanssa ja komission ja asiaankuuluvien alueellisten ja paikallisten viranomaisten välillä.
Käytännön esimerkki komission yksikköjen välisestä yhteistyötä on vuonna 2007 julkaistu käytännön opas EU:n tutkimus- ja innovaatiotoiminnan rahoitusmahdollisuuksista, jonka tarkoituksena on auttaa mahdollisia edunsaajia valitsemaan kolmesta yhteistön rahoitusvälineestä ja antaa päätöksentekijöille neuvoja noiden välineiden koordinoidusta saatavuudesta.
ESR:n osalta sen ensisijaisten tavoitteiden tiivis mukauttaminen työllisyyssuuntaviivoihin tarjoaa suoran yhteyden EU:n työllisyyspolitiikan ensisijaisten tavoitteiden ja EU:n rahoitustuen välille.
Täydentävyyttä on myös yhteenkuuluvuuspolitiikalla ja maaseudun kehittämistä koskevalla politiikalla tuettujen toimien välillä, kuten molempia politiikanaloja koskevissa yhteisön strategisissa suuntaviivoissa selkeästi todetaan.
Toivon, että olen vastannut joihinkin kysymyksiinne, ja odotan mielenkiintoista keskustelua.
Lambert van Nistelrooij
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tämän päivän keskustelu koskee pääasiassa yhteenkuuluvuuspolitiikan sisällön arviointia ja tämän politiikan tietä eteenpäin. Euroopan parlamentti tietysti haluaa taloudellisen väliarvioinnin. Yhteenkuuluvuuspolitiikka ja varojen käyttö nyt ja tänä seuraavana kautena vuoteen 2020 asti muodostavat sen olennaisen osan. Suureksi yllätykseksemme emme kuitenkaan löytäneet mitään mainintaa sisällön arvioinnista väliarvioinnin valmistelua koskevassa epävirallisessa valmisteluasiakirjassa. Haluaisin tehdä selväksi Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ryhmän ensimmäisenä puhujana, että uuden komission on esitettävä Euroopan parlamentille sisällön arviointi eikä aluepolitiikan irvikuvaa.
Komission puheenjohtajan Barroson haaveasiakirjassa EU 2020 suunnitellaan kasvua ja tietoon perustuvaa taloutta, varustamista ja koulutusta, kilpailua ja vihreää taloutta. No, sitten, nykyinen ja tuleva aluepolitiikka ovat Euroopan yhdentymistä koskevat puitteet näiden tavoitteiden saavuttamiseksi. Ajatelkaa energiansiirtoa, ilmastonmuutosta ja Lissabonin strategiaa: nämä kaikki ovat olennaisia tekijöitä alueille ja kaupungeille.
PPE-ryhmän osalta toivomme, että yhteenkuuluvuuspolitiikassa keskitytään huomattavasti enemmän tämän EU 2020 -strategian keskeisiin osiin, ja samalla säilytetään kaikkien alueiden välinen yhteisvastuu sekä tavoite 2, josta komission jäsen juuri nyt puhui niin ponnettomasti. Kilpailun edistäminen rikkailla alueilla on osa kattavaa arviointia. Talousarvioiden jakaminen, EU:n tason rahastojen alakohtaisen sirpaloitumisen lisääntyminen kyseisen väliarvioinnin puitteissa ei hyödytä mitään, ja se on väärä lähestymistapa. Nykyisinä kriisiaikoina näemme, miten tärkeitä alueelliset rahastot ovat elpymisessä. Niitä jaetaan nopeammin ja ne käytetään täysimääräisesti: vuonna 2009 käytännöllisesti katsoen sata prosenttia otettiin käyttöön innovaatioita ja uusia tavoitteita varten alueellani, Etelä-Alankomaiden alueella. Vuoden 2010 alussa minä itse laadin mietinnön alueellisten rahastojen ja tutkimuksen ja kehityksen välisestä vuorovaikutuksesta.
Haluaisin päättää puheenvuoroni kysymykseen. Arvoisa komission jäsen, sanotte, ettette aio antaa valkoista kirjaa alueellisesta yhteenkuuluvuudesta, mutta juuri parlamentti käsittelee tätä tavallisen lainsäätämisjärjestyksen nojalla ja varmistaa, että näistä asioista säädetään uusissa asetuksissa.
Constanze Angela Krehl
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, olisin halunnut nähdä jännittävämmän johdannon tähän aiheeseen, koska mielestäni EU:n yhteenkuuluvuuspolitiikan on muututtava vuoden 2013 jälkeen. Meillä on edessämme sangen erilaisia haasteita kuin kymmenen tai 15 vuotta sitten.
Ryhmäni keskittyy siihen, että alueiden välisestä yhteisvastuusta ei neuvotella. Toisaalta se tarkoittaa, että kaikilla alueilla on oltava mahdollisuus osallistua Euroopan unionin yhteenkuuluvuuspolitiikkaan, ja toisaalta se tarkoittaa myös, että meidän on vastustettava kaikkia yrityksiä kansallistaa yhteenkuuluvuuspolitiikka uudelleen. Tarvitsemme eurooppalaista lähestymistapaa, jonka avulla kansalaiset voivat samastua Euroopan unioniin.
Meille ei ole kysymystäkään siitä, että tarvitsemme myös muutosta. Muutaman seuraavan vuoden aikana valokeilassa on keskustelu niiden alueiden asettamisesta tärkeysjärjestykseen, jotka saavat rahoitusta EU:n yhteenkuuluvuuspolitiikasta. Emme voi tulevaisuudessa tukea kaikkia EU:n rahoilla. Meidän on keskityttävä tehokkaiden infrastruktuurien perustamiseen erityisesti uusissa jäsenvaltioissa ja tutkimuksen ja innovaation kehittämiseen. Meidän on tietysti myös pidettävä mielessä, että tulevaisuudessa EU:n yhteenkuuluvuuspolitiikalla on vastattava asianmukaisesti ilmastonmuutoksen, väestönmuutoksen ja globalisaation kaltaisiin haasteisiin.
Meidän on myös keskityttävä kaupunkikehitykseen. Se ei johdu siitä, että haluan lyödä maaseutualueita laimin, vaan siitä, että tiedämme, että kaupungeissa ja kaupunkien lähialueilla asuu 80 prosenttia kansalaisista, ja siitä, että maaseudun kehittäminen ei valitettavasti tällä hetkellä ole osa yhteenkuuluvuuspolitiikkaa vaan se katetaan maatalouspolitiikalla. Meidän lähestymistapamme on vahvempien verkostojen luominen. En tiedä vielä, toimiiko se, mutta meidän on vastattava haasteeseen.
Mikä vielä tärkeämpää, tuki itse ihmisille on myös osa yhteenkuuluvuuspolitiikkaa, ja siksi pidän valitettavana, että komission jäsenen vastaus oli hieman välttelevä. Meille se tarkoittaa pääasiassa opetusta, koulutusta ja tutkintoja kaikille pienistä lapsista iäkkäisiin ihmisiin. Elinikäinen oppiminen on merkittävä käsite. Se kuitenkin myös tarkoittaa, että Euroopan sosiaalirahaston (ESR) yhdistämistä yhteenkuuluvuuspolitiikkaan on jatkettava. Ei pidä ajatellakaan ESR:n erottamista yhteenkuuluvuuspolitiikasta.
Rajatylittävä yhteistyö on meille hyvin tärkeää. Haluamme vahvistaa tätä yhteistyötä samalla, kun yksinkertaistamme siihen liittyvää byrokratiaa.
Filiz Hakaeva Hyusmenovа
Hyvät kollegat, keskustelu rakennerahastojen uudistuksesta on erittäin tärkeä siltä kannalta, että Euroopan unionilla on mahdollisuus käyttää taloudelliseen tilanteeseen sopivia rahoitusvälineitä sekä asiaankuuluvia luonnonvaroja ja henkilöresursseja.
Meillä on edessämme vaikea tehtävä suunnitellessamme ja laatiessamme yhteenkuuluvuuspolitiikkaa, jolla edistetään kansalaisten pitkän aikavälin vaurautta. Tämä politiikka oli ja on edelleen yksi EU:n yhteisvastuun näkyvimmistä määrällisistä indikaattoreista. Joidenkin alueiden väliset erot ovat kuitenkin sangen valtavia, emmekä saa jättää sitä huomiotta.
Hälyttävää on se, että on ilmennyt suuntauksia, jotka kertovat näiden erojen kasvamisesta, mikä voi lisätä epätasa-arvoa ja johtaa eristymiseen. Yhden Euroopan unionin köyhimmän jäsenvaltion edustajana vaadin, että yksi yhteenkuuluvuuspolitiikan ensisijaisista tavoitteista on matalan tulotason jäsenvaltioiden välinen yhteenkuuluvuus.
Huomautan, ettemme pidä rakennerahastoja patenttiratkaisuna. Meille on selvää, että tarvitsemme yhteisiä ponnisteluja ja että meidän on lisättävä vauhtiamme saavuttaaksemme Euroopan unionin perusnormit. Meidän pitäisi myös varoittaa mahdollisuudesta, että maiden eteneminen eri nopeuksilla saattaa sopivalla hetkellä johtaa Euroopan unionin sisäiseen rakennemuutokseen.
Meidän on ennen kaikkea laadittava kriteerit, yksinkertaistetut ehdot ja yhdenvertaiset mahdollisuudet EU:n rahastojen varojen saatavuuden osalta. Vasta sen jälkeen pitäisi lisätä lauseke niiden maiden tuen vähentämisestä, jotka eivät saa edistystä aikaan. Mielestäni on asianmukaista, että jos joillakin mailla on vaikeuksia toimiessaan omillaan, ne liitetään alueisiin ja ongelmiin, joissa on huomattava kansainvälinen ulottuvuus.
Sen tuloksena EU:n varoja osoitetaan myös rikkaammille maille ja niiden alueille, joissa BKT on alhaisempi. Lopuksi, yhteenkuuluvuuspolitiikan tuloksia on myös mitattava luodun työllisyyden osalta. Se on myös mittari sille, miten se liittyy muihin politiikanaloihin ja miten sillä taataan lisäarvo.
Elisabeth Schroedter
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, EU:n yhteenkuuluvuuspolitiikan merkityksestä EU:ssa ei ole sanottu paljon. Se on Euroopan unionin ytimessä, koska se on politiikka, joka pitää EU:n yhdessä sen ytimessä. Se on symboli yhteisvastuulle ja kansallisen itsekkyyden voittamiselle. Se on kaikkien alueiden väline. Siksi Euroopan parlamentti on niin huolissaan siitä, että tämä yhteisvastuumekanismi saatetaan yksinkertaisesti hylätä. Ei kerro kovin hyvästä hallinnosta, että komissio antaa salaisesti strategisia asiakirjoja sen sijaan, että se järjestäisi avoimen keskustelun siitä, miten voimme jatkaa yhteisvastuumekanismin kanssa ilmastonmuutoksen ja väestönmuutoksen kaltaisten kohtaamiemme suurten haasteiden osalta tiukat talousarviorajoitteet huomioon ottaen.
Tarvitsemme uudistusta, mutta sen on johdettava aitoon muutokseen. Sen on saatava aikaan kestävää kehitystä alueilla. Sillä on annettava alueille tukea niiden hankkeissa, eikä se saa olla ylhäältä alaspäin suuntautuvaa politiikkaa, kuten tämä kohdentamismekanismi nykyisellään on. Sen sijaan siinä on kehitettävä alhaalta ylöspäin suuntautuvaa prosessia tiiviissä yhteistyössä alueen kaikkien toimijoiden kanssa. Tämä prosessi on meille tuttu. Meillä on jo Leader-menetelmä maaseutualueiden kehittämistä varten. Se on erinomainen menetelmä kestävän kehityksen edistämiseksi ja kaikkien saamiseksi mukaan, jotta voidaan varmistaa laaja hyväksyntä paikallisesti. Tarvitsemme kuitenkin komissiota, joka on tarpeeksi rohkea sanoakseen kyllä yhteisvastuumekanismille ja kyllä omasta kehityksestään päättäville alueille sen sijaan, että se olisi kansallisten hallitusten vastuulla.
Oldřich Vlasák
ECR-ryhmän puolesta. - (CS) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, nykyinen yhteenkuuluvuuspolitiikka on elävä organismi. Euroopan muuttuessa yksittäisten valtioiden ja ryhmien asema muuttuu suhteessa tähän politiikkaan. Valitettavasti vuoden 2014 jälkeisen yhteenkuuluvuuspolitiikan tulevaisuutta koskevissa keskusteluissa on esitetty enemmän kysymyksiä kuin vastauksia.
Palvellaanko yhteenkuuluvuuspolitiikalla edelleen pääasiassa unionin vähiten kehittyneitä alueita? Onko meillä tilaisuus rakentaa liikenneinfrastruktuuria ja teknistä infrastruktuuria tulevalla kaudella? Onnistummeko parantamaan elämänlaatua ja saamaan aikaan säästöjä? Onnistumme vähentämään EU:n rahoitukseen käyttöön liittyvää byrokratiaa ja liiallista hallintoa? Odotamme yksimielisiä vastauksia näihin ja muihin kysymyksiin lähitulevaisuudessa.
Tulevan kehityksen näkökulmasta olen itse sitä mieltä, että on olennaista ensin mukauttaa asianmukaisesti paikallisviranomaisten asemaa EU:n varojen hallinnassa ja toiseksi kohdentaa EU:n varat nykyaikaisten tekniikoiden käytön tukemiseen. Juuri nämä kaksi alaa on yhdistetty niin sanotussa Älykkäät kaupungit -aloitteessa, joka antaa mahdollisuuden antaa uutta pontta kunnallisille virkamiehille ja tarjota samalla yrityssektorille talouskriisin aikana mahdollisuus soveltaa nykyaikaisia järjestelmiä ja älykkäitä tekniikoita ja saada aikaan talouskasvua. Tämä on epäilemättä syy keskittää strategisia investointeja tällä alalle paikallisviranomaisten tason lisäksi jäsenvaltioiden ja myös EU:n tasolla. Älykkäät liikennejärjestelmät, jotka voivat vapauttaa kaupungit liikennekaaoksesta, navigoinnin tukijärjestelmät, jotka voivat lisätä matkailun houkuttelevuutta kaupungeissa, ja etätukijärjestelmät, joiden avulla iäkkäät kansalaiset voivat asua pidempään omissa kodeissaan, ovat kaikki investointeja, jotka pitäisi hyväksyä.
Talouskriisin takia keskustelustamme yhteenkuuluvuuspolitiikan tulevaisuudesta on tullut kiireellisempää kuin se on koskaan ollut. Nyt meidän on harkittava kahdesti ennen kuin päätämme, minne EU:n varoja osoitetaan.
Charalampos Angourakis
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin yhteenkuuluvuuspolitiikka ei ole onnistunut vähentämään alueellista ja yhteiskunnallista epätasa-arvoa vaan se on jopa edistänyt sen pahenemista. Tilastoissa annetut arvot ovat usein kuvitteellisia, minkä Euroopan unioni itse myöntää, ja sen takia se loi siirtymäajan tukijärjestelmän monille alueille, joista kolme on minun kotimaassani Kreikassa.
Epätasa-arvoisen kehityksen sääntö kapitalistisessa järjestelmässä on anteeksiantamaton, erityisesti kriisiaikoina, jolloin vastakohdat näkyvät vielä selkeämmin. Vuoden 2013 ennustukset ovat valitettavasti vielä huonompia työntekijöille, erityisesti vähiten kehittyneillä alueilla. Euroopan unionin yhteenkuuluvuuspolitiikalla yritetään kaunistella tätä ruohonjuuritason vastaista politiikkaa, ostaa ihmisiä, hämätä työntekijöitä ja, mikä vielä tärkeämpää, varmistaa pääoman voitot.
Tavoite, jonka mukaan väliaikaisesti tasoitetaan rahavallan osien välisiä eroja, mitä kutsutaan harhaanjohtavasti "yhteisvastuuksi", korvataan nyt kilpailua ja vapaita markkinoita koskevalla säännöllä. Nämä tekijät ovat myös Lissabonin strategiassa ja EU 2020 -strategiassa.
Siinä kehotetaan ottamaan käyttöön uusia alueellisen ja paikallisen hallinnon muotoja, kuten Kreikassa PASOK- ja Uusi demokratia -puolueet ovat ehdottaneet, Euroopan unionin laajempi ja suorempi puuttuminen alueellisiin elimiin ja erilaistunut alueellinen yhteistyö, joka ylittää myös kansalliset rajat. Kehotamme työntekijöitä torjumaan tämän politiikan.
Lopuksi, haluaisin käyttää hyväkseni puheaikaani kehottaakseni teitä, arvoisa puhemies, käyttämään vaikutusvaltaanne, jotta kaduille suuntaavien työntekijöiden oikeutettuihin vaatimuksiin vastattaisiin Euroopan parlamentissa.
John Bufton
EFD-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, talousarvioluonnosta koskeva vuodettu asiakirja nimeltä "A Reform Agenda for a Global Europe" paljastaa vuoden 2013 jälkeisen yhteenkuuluvuuspolitiikan osalta, että vuodesta 2013 alkaen EU:n rahoitus voisi muuttua täysin kansallisesti koordinoiduksi sen sijaan, että sitä jaettaisiin alueellisesti.
Luonnoksessa hylätään monitasoisen hallinnon alueellisen ja paikallisen tason valvonta, ja käännetään yhteisen hallinnoinnin periaate päälaelleen. Sitä vastoin uuden talousarvion osalta hyväksytään alakohtainen lähestymistapa, eikä riippumatonta toimintaa nykyisten rakenteiden puitteissa.
Ehdotus politiikan rajoittamisesta kansalliselle tasolle johtaisi siihen, että tukeen oikeutetut jäsenvaltiot hallinnoisivat jakamista. Sen lisäksi, että nettomaksajat menettäisivät lisää palautusrahoitusta, se tarkoittaisi myös, että ne jäsenvaltiot, joiden odotetaan liittyvän Euroopan unioniin tulevassa laajentumisessa, tulisivat jäseneksi sellaisen yhteenkuuluvuusrahoituksen nojalla, jollaisena se todennäköisesti säilyy tulevan talousarviokauden aikana.
Siten ne maat, jotka tällä hetkellä kantavat suuren osan unionin rahoitustaakasta, kuten Yhdistynyt kuningaskunta, huomaisivat, että niiden on rahoitettava koko ajan kasvavaa määrää tukeen oikeutettuja jäsenvaltioita.
Koko ajan harvempien pitäisi kantaa koko ajan enemmän, ja Yhdistynyt kuningaskunta saattaisi menettää sen hyväksi tehtävän korjauksen. Kun EU:hun liittymistä jonottaa koko ajan enemmän maita, olen huolissani siitä, että Walesissa kipeästi tarvittu tuki menee uudemmille jäsenvaltioille.
Ei ole mikään yllätys, että jotkin Euroopan rikkaimmista maista, kuten Norja ja Sveitsi, ovat kiertäneet Euroopan unionin kaukaa, koska ne tietävät joutuvansa maksamaan rahoittaakseen köyhempiä naapureitaan. Mutta Walesilla ei ole varaa maksaa, jos mitään ei makseta takaisin.
Tämä liike vahvistaa Euroopan unionin koko ajan kasvavaa kunnianhimoa tulla yhtenäisemmäksi, keskitetymmäksi ja liittovaltiomaisemmaksi, mutta siinä hylätään yhteenkuuluvuuspolitiikan alueellinen ulottuvuus, jolla tuetaan Euroopan unionin sitoumusta tukea alueellista yhteenkuuluvuutta ja jolla tuotetaan etuja kaikille jäsenille.
Sen sijaan EU hylkää salakähmäisesti, kuin susi lammasten vaatteissa, yhteistyön ja kompromissit lujittamisen takia.
Vaikka Euroopan kansoille kerrottiin, että unioni - sillä perusteella, että se edisti kauppayhteyksiä - vahvisti maatalousyhteyksiä ja edisti tasa-arvoa, koko ajan byrokraattisemman yleisen EU:n vehkeilyissä keskityttiin maatalouden ja alueellisen kehityksen taannuttamiseen ei-toivotun kunnianhimoisen yleisen strategian eduksi, mukaan luettuna lisääntyvä siirtolaisuus Yhdistyneen kuningaskunnan kaltaisiin maihin.
EU:n talousarviosta on osoitettava suurempia osuuksia kyseiseen asialistaan Walesin kaltaisten alueiden kustannuksella. Viimeiset maksut vuosien 2007-2013 EU:n rakennerahastojen ohjelmien mukaisille hankkeille suoritetaan vuonna 2015. On epävarmaa, mitä, jos mitään, EU:n rahoitusta on Walesin saatavilla tulevilla rahoituskierroksilla.
Vihjaus siitä, että yhteenkuuluvuus saattaisi kadota kokonaan rikkaammilta mailta ilman mainintaa siirtymärahoituksesta, heikentäisi edelleen Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisoikeuksia.
Suhteeton jäsenyyslasku olisi parempi ohjata talouskehityksen rahoittamiseen Yhdistyneen kuningaskunnan itse määrittämän riippumattomuuden nojalla.
EU:n talousarvion kokonaistarkastelussa, joka on määrä julkaista keväällä, kaikki EU:n hallitukset luultavasti ilmoittavat tarpeesta lisätä julkisen sektorin lainausta. Näyttää koko ajan todennäköisemmältä, että Walesin saatavilla olevan rahoituksen taso alenee huomattavasti.
Seurauksia ovat muun muassa ohjelmien talousarvioiden pienennykset, vähemmän investointeja Walesin laajempaan talouteen ja suuret ohjelmien hallinnointiin ja hankkeiden toteuttamiseen liittyvien työpaikkojen menetykset.
Sen sijaan, että EU:lla olisi edes jonkinlainen myönteinen vaikutus vaalipiirini asukkaisiin, EU sivuuttaa Walesin kansan, jos se päättää vetää maton jalkojemme alta. Walesin ja Yhdistyneen kuningaskunnan todennäköisellä rahoituksen vähentämisellä on valtava vaikutus koko maahamme, ja se vaikuttaa myös maatalousalaan.
Nyt on aika, että Walesin ja Yhdistyneen kuningaskunnan kansa pitää kansanäänestyksen suhteistaan Euroopan unioniin, jotta ihmiset voivat päättää, haluavatko he Westminsterin vai Brysselin hallitsevan heitä.
Markus Pieper
(DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kuvitelkaamme hetki Euroopan alueita ilman EU:n aluepolitiikkaa. Monilla kaupungeilla ja maaseutualueilla ei olisi ratkaisevia kannustimia rakennemuutosta varten. Raja-alueet ja niiden ongelmat rajatylittävien työntekijöiden ja rajatylittävän infrastruktuurin kanssa yksinkertaisesti jätettäisiin huomiotta. Sosiaalipolitiikassa ei enää pystyttäisi hyödyntämään EU:n panostusta koulutus- ja työllisyyspolitiikkaan. Keskisuuria yrityksiä estettäisiin osallistumasta menestyksekkäästi kansainvälisiin verkostoihin.
Ilman EU:n aluepolitiikkaa alueiden yhteisöt eivät enää näkyisi. Siksi olemme hyvin harmissamme komissiosta tulevista merkeistä, jotka sisältävät yhteiskunnallisia ohjelmia koskevia ehdotuksia ilman rakennerahoituksen tukea. Sillä tehtäisiin komissiosta yhteiskunnallinen monopoli ilman alueita tai se johtaisi vaatimuksiin tukipolitiikasta vain yhteiskuntamme heikoimmille. Se vuorostaan tarkoittaisi, että kadottaisimme näkyvistämme täysin EU:n kehyksen ja meidän pitäisi palata uudelleenkansallistamisen aikakaudelle.
Huolimatta siitä, että komissio on nyt julkaissut nämä asiakirjat, Euroopan parlamentti ei anna tukeaan liikkeelle, jota se kuvailee aluepolitiikaksi ilman alueita. Se ei tarkoita, että emme hyväksy ajatusta uudistuksesta. Uudet ympäristöön, energiapolitiikkaan tai väestönmuutokseen liittyvät haasteet on liitettävä nykyisiin tukirakenteisiimme. Kannatan myös sitä, että EU:n alueille antaman tuen mittaamista helpotetaan.
Meidän on myös määrättävä ankarampia seuraamuksia jäsenvaltioille, jotka toistuvasti eivät pysty osoittamaan, että ne hallinnoisivat varoja asianmukaisesti. Enemmän alueellista yhteisrahoitusta, enemmän lainoja, enemmän avoimuutta ja enemmän tehokkuutta: tällaisia ehdotuksia haluaisimme nähdä yhteenkuuluvuuspolitiikan uudistuksessa. Tuemme tällaisia ehdotuksia, mutta torjumme kaikki yritykset tuhota aluepolitiikka. Uudistukset kyllä, uudelleenkansallistaminen ei!
Georgios Stavrakakis
(EL) Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä tähän asti puhuneiden jäsenten kanssa ja myös minä haluaisin huomauttaa, että emme voi hyväksyä vuoden 2013 jälkeistä yhteenkuuluvuuspolitiikkaa, jossa ensinnäkin tehdään ero EU:n alueiden välillä ehdottamalla esimerkiksi tavoitteen 2 (kilpailukyky) poistamista ja joka toiseksi sisältää politiikan uudelleenkansallistamisen ja jossa kolmanneksi jätetään paikallisviranomaiset yhteisön politiikan ohjelmasuunnittelun ja täytäntöönpanon ulkopuolelle.
Sitä vastoin me suunnittelemme vuoden 2013 jälkeistä yhteenkuuluvuuspolitiikkaa, jaksoa, jolloin yhteistä EU:n politiikkaa edelleen sovelletaan kaikkiin Euroopan unionin alueisiin, politiikkaa, jolla on edelleen riittävästi varoja tavoitteidensa saavuttamiseen ja jossa on yksinkertaistetut soveltamissäännöt, jotta se saa aikaan vielä enemmän lisäarvoa.
Olen huolissani 2020 -strategiaa koskevan asiakirjan sisällöstä, koska siinä ei viitata yhteenkuuluvuuspolitiikkaan, joka on asianmukaisin väline Lissabonin tavoitteiden saavuttamiselle. Itse asiassa yhteenkuuluvuuspolitiikan suurella osalla jo pyritään näihin tavoitteisiin ja osoitetaan sen lisäarvo. Tärkeä todiste sen merkityksestä on myös se, että yhteenkuuluvuuspolitiikka on eturintamassa Euroopan talouden elvytyssuunnitelmassa.
Kaikille EU:n kansalaisille on yksi kehityspolitiikka, yksi yhteisvastuupolitiikka, yksi politiikka riippumatta siitä, millä Euroopan unionin alueella he asuvat. Valitettavasti Euroopan komissiossa tämä kuitenkin unohdetaan tai näytetään olevan välittämättä siitä ja laaditaan ehdotuksia, joilla muutetaan yhteenkuuluvuuspolitiikan periaatteita ja muotoa. Voitte kuitenkin olla varmoja, että käytämme kaikki tilaisuudet muistuttaaksemme komissiota.
Michael Theurer
(DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, alueiden rahoitus ja rakennerahoitus ovat osa käytännön talouspolitiikkaamme ja niillä EU:sta tehdään laajasti näkyvä. Paikallisviranomaisten alueilla, alueiden kaupungeissa ja kunnissa eri toimijat tekevät tiivistä yhteistyötä. Siksi meidän on säilytettävä tämä yhdennetty lähestymistapa koko Euroopan unionissa.
Kehotan komissiota keskittymään tiiviimmin pieniin ja keskisuuriin yrityksiin ja ottamaan paikallisviranomaisten alueet, kaupungit ja kunnat enemmän mukaan tulevaan yhteenkuuluvuuspolitiikkaan. Meidän on ehdottomasti investoitava tulevaisuudessa enemmän infrastruktuuriin, mutta mikä vielä tärkeämpää, meidän on varmistettava, että pienille ja keskisuurille yrityksille taataan innovaatiot ja teknologian siirto. Meidän pitäisi tulevaisuudessa myös mahdollistaa työpaikkojen tukeminen. Nämä ovat elintärkeitä asioita, kun Euroopan unionin rakenne- ja yhteenkuuluvuuspolitiikalle valitaan uutta suuntaa.
François Alfonsi
(FR) Arvoisa puhemies, Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän mielestä yhteenkuuluvuuspolitiikka on yhden Euroopan unionin perustavanlaatuisimman politiikan ytimessä, ja se on yhteisvastuu. Eurooppa vahvistuu aina, kun osoitetaan eurooppalaista yhteisvastuuta. Se on meille perusasia.
Euroopan komission on mielestämme yhdennettävä seuraavat periaatteet. Ensinnäkin, koska alueellinen yhteenkuuluvuus on poliittinen painopisteala, sen pitäisi siksi olla myös talousarvion painopisteala.
Toiseksi, alue on aluekehityspolitiikan kumppanuuden asianmukainen taso. Emme voisi hyväksyä tämän politiikan uudelleenkansallistamista.
Kolmanneksi, yhteenkuuluvuutta on käytettävä vähentämään alueiden vakavinta taloudellista ja yhteiskunnallista epätasa-arvoa sellaisten heikossa asemassa olevien kaupunki- tai maaseutualueiden eduksi, jotka ovat vaikeuksissa tai joilla on hyvin harvoja palveluja rakenteellisten puutteiden takia, kuten on esimerkiksi saarten tapauksessa.
Lopuksi, kaikkien EU:n alueiden oikeus hyötyä yhteenkuuluvuuspolitiikasta on arvioitava yksittäin, tietysti niiden vauraustason mukaan, mutta Euroopan unionin on voitava tehdä osansa aina, kun yhteenkuuluvuuspolitiikka on vaakalaudalla.
Cornelia Ernst
(DE) Arvoisa puhemies, tämä on keskeinen keskustelu Euroopan unionin luonteesta. Valinta tehdään markkina- ja sosiaalipolitiikan välillä. Komission nykyisiä ajatuksia yhteenkuuluvuuspolitiikan tulevaisuudesta ei voida hyväksyä. Rakennerahastoja on vahvistettava eikä heikennettävä. EU:n on tehtävä enemmän eikä vähemmän selvittääkseen kehityksen taloudelliset ja yhteiskunnalliset erot. Haluaisin sanoa sangen avoimesti, että jopa nykyisen yhteenkuuluvuuspolitiikan osien uudelleenkansallistamisella olisi vakava vaikutus heikossa asemassa oleviin alueisiin, mukaan luettuna Saksan ja erityisesti Itä-Saksan alueet. Euroopan unionin viimeisen laajentumisvaiheen jälkeen unionin alueiden väliset erot ovat kasvaneet.
Lisäksi minulle on erityisen tärkeää, että tunnustetaan yhteiskunnallis-taloudelliset vaatimukset alueilla, jotka ylittävät juuri tukikelpoisuusrajan, joka on 75 prosenttia EU:n keskimääräisestä BKT:stä. Tukien äkillinen poistaminen vuoden 2013 jälkeen olisi tuhoisaa näille alueille.
On tietysti erittäin tärkeää, että Euroopan unioni lisää erityistukia kaupungeille, koska juuri niissä ovat talouden ja rahoituksen suurimmat mahdollisuudet, koska kriisi on vaikuttanut erityisen ankarasti kaupunkeihin.
Haluaisin sanoa viimeiset sanat raja-alueista. Itä-Saksasta tulevana parlamentin jäsenenä tiedän, että meidän on investoitava ja saatava siellä paljon aikaan. Olen hyvin huolissani siitä, että komissio pettää meidän tässä suhteessa.
Franz Obermayr
(DE) Arvoisa puhemies, olette luultavasti jo huomanneet, että aluekehitysvaliokunnan jäsenten keskuudessa on vakavaa tyytymättömyyttä ja levottomuutta, koska komission niin sanottu salainen asiakirja on ollut liikkeellä lokakuusta alkaen. Asiakirjassa on luonnos vuosien 2013-2020 talousarviouudistuksesta, joka on täyskäännös talousarviopolitiikassa. Talousarvion alkuperäinen alueellinen painopisteala on korvattu alakohtaisella lähestymistavalla.
Uudessa luonnoksessa rajoitetaan valtavasti toissijaisuuden ja monitasoisen hallinnon periaatteita, mikä on ristiriidassa Lissabonin strategian kanssa. Tarkemmin sanottuna luonnoksessa suunnitellaan tavoitteen 2 poistamista, toisin sanoen kilpailukyky- ja työllisyyspolitiikan poistamista. Koska kaikissa jäsenvaltioissa on tavoitteen 2 alueita, se vaikuttaisi tietysti surullisesti kahteen kolmasosaan kaikista EU:n alueista. Tätä epäonnista ehdotusta perustellaan sillä, että ero uusien - tai toisin sanoen, tulevien - jäsenvaltioiden ja Länsi-Euroopan välillä kansallisella tasolla on niin suuri, että tarvitaan uutta talousarviopolitiikkaa. Rahoituskriisin takia tämän sanotaan olevan tapa vauhdittaa taloutta.
Minusta näyttää ilmiselvältä, että tässä ehdotuksessa ennakoidaan Turkin mahdollista liittymistä. Tiedämme, että tarvittaisiin lisää rahoitusta, ja tällaisella suunnittelutavalla voidaan varmistaa, että liittymisessä tarvittavat valtavat rahamäärät ovat käytettävissä.
Haluaisin kuitenkin sanoa sangen selkeästi, että alueellisella tasolla yhteenkuuluvuuspolitiikan menestys on siinä, että se on lähellä paikallisen talouden ongelmia. Siksi raha investoidaan järkevästi ja tehokkaasti, kuten tähän asti on tehty. Jos alueellista tekijää ei oteta mukaan, ei ole mahdollista saada talouskriisiä päättymään.
Minua ei vakuuttanut puheenjohtaja Barroson vastaus komission jäsenen Hübnerin avoimeen kirjeeseen, jossa hän ilmaisi huolensa, ja siksi odotan, että hän antaa konkreettisen lausunnon pian.
Alain Cadec
(FR) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ryhmämme tukee selkeästi vahvaa ja asianmukaisesti rahoitettua yhteenkuuluvuuspolitiikkaa, jolla voidaan edistää Euroopan alueiden lähentymistä. Katsomme todellakin, että tätä politiikkaa on uudistettava ja edistettävä, jotta se olisi tehokasta. Meidän, parlamentin ja Euroopan komission, on suunniteltava tätä politiikkaa yhdessä mahdollisimman avoimesti.
Pidän myönteisenä, että parlamentin aluekehitysvaliokunta on perustanut yhteenkuuluvuuspolitiikan tulevaisuutta käsittelevän työryhmän. Kaikkien asianosaisten toimijoiden on oltava mukana tämän politiikan vuoden 2013 jälkeistä talousarviota ja tulevia tavoitteita koskevassa kuulemisessa: jäsenvaltioiden, alueiden, Euroopan komission ja parlamentin. On uskomatonta yrittää heikentää tai jopa poistaa alueelliset ja paikalliset tasot, jotka antavat tälle politiikalle todellisen merkityksen. Erityisesti rahoituksen osalta olemme erittäin epävarmoja tämän yhteenkuuluvuuspolitiikan tulevaisuudesta. Nykyisten rahoituskehyksen loppumispäivämäärä on epävarma, kuten myös rahoituskehyksen uudistuksen laajuus. Tämän politiikan rahoitusta koskevan vakauden säilyttämisen merkitys on muistettava. On myös olennaista torjua kaikki ajatukset yhteenkuuluvuuspolitiikan uudelleenkansallistamisesta, koska sillä riistettäisiin alueilta valinnan mahdollisuus siitä, miten rakennerahastot jaetaan, ja tuhottaisiin tämän politiikan alueellinen ulottuvuus.
Odotamme komissiolta ehdottomasti ennakoivaa asennetta alueellista yhteenkuuluvuutta koskevan valkoisen kirjan laatimisen osalta, arvoisa komission jäsen. Emme pyri näiden varojen jakamisessa egalitarismiin vaan rahoituksen tasapuolisuuteen, ja pyrimme siihen yhdessä sellaisen yhtenäisen kehitysmuodon kanssa, joka perustuu löydöksiin ja tilanteisiin, jotka vaihtelevat alueen mukaisesti. Yhteenkuuluvuuspolitiikassa ei pidä keskittyä vain köyhimpiin alueisiin; se on osoitettava kaikille EU:n alueille, mukaan luettuna merentakaiset alueet.
Parlamentille on olennaisen tärkeää, että on olemassa selkeästi määritellyt paikalliset yhteyspisteet. Se on hinta - ainoa hinta - johon EU:n rakennerahaston varat jaetaan oikeudenmukaisesti ja tehokkaasti.
Ricardo Cortés Lastra
(ES) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin aloittaa lähettämällä terveiseni kaikille yhteiskunnallisille järjestöille, jotka ovat Kööpenhaminassa ja jotka toivovat myönteistä tulosta planeetan tulevaisuuden ja maailmanlaajuisen yhteenkuuluvuuden tulevaisuuden osalta.
Meidän on puolustettava yhteenkuuluvuuspolitiikkaa yhteisön politiikkana, joka on suoja uudelleenkansallistamisyrityksiä vastaan. Se on välttämätöntä sen takia, että sillä on välitön vaikutus yhteenkuuluvuuden kehittämiseen kaikilla alueillamme ja jäsenvaltioissa, mutta myös siksi, että se tuo lisäarvoa strategisen suunnittelun, rahoitusvakauden ja eurooppalaisen hankkeen näkyvyyden osalta.
Samalla on tärkeää pitää mielessä olennainen asema, joka alueilla on ja joka niillä on oltava yhteenkuuluvuuspolitiikassa. Eri tasoille hajautettu johto ja hyvä hallinto ovat olennaisia aluekehityspolitiikan menestyksen varmistamisessa.
Sellaisten siirtymämekanismien perustaminen, joilla taataan sujuva siirtyminen niillä alueilla ja maissa, joissa toimintaa vähitellen vähennetään niin sanotun lähentymistavoitteen ja yhteenkuuluvuusrahaston puitteissa on toinen huolenaiheeni. Niin on myös niiden Euroopan alueiden kehittäminen, joiden on selvittävä luonnonhaitoista, mukaan luettuna raja-alueiden ominaispiirteet.
Ilda Figueiredo
(PT) Arvoisa puhemies, olemme todistaneet erittäin huolestuneina kaikkea talousarvion uudistukseen liittyvää kehitystä, erityisesti rakenne- ja yhteenkuuluvuuspolitiikan osalta.
Kriisissä, jolle ovat ominaisia valtava yhteiskunnallinen epätasa-arvo ja alueellinen yksitahoisuus, rakenne- ja yhteenkuuluvuuspolitiikka on perustekijä tehokkaalle taloudelliselle ja sosiaaliselle yhteenkuuluvuudelle. Se tarkoittaa sitä, että tällä alalla säilytetään tiukat tavoitteet ja että ei yritetä kansallistaa uudelleen yhteisön politiikan kustannuksia maataloudessa tai kalataloudessa, mikä vahingoittaisi vähiten kehittyneitä maita ja alueita sekä syrjäisimpiä alueita.
On kuitenkin monia merkkejä, että ollaan toteuttamassa liikkeitä, joilla heikennetään lisää yhteenkuuluvuuden käsitettä joko yrittämällä saada se sisältämään ja rahoittamaan kaikenlaisia toimia ja toimijoita, joilla ei ole yhteyttä yhteenkuuluvuustavoitteisiin - erityisesti Euroopan unionin 2020-strategiassa ja ilmastonmuutospolitiikassa - tai muuttamalla tukikelpoisuus- ja hallintoperusteita. Tätä keskustelua yhteenkuuluvuuspolitiikasta vuoden 2013 jälkeen tarvitaan siis suuresti. Odotamme saavamme selkeitä vastauksia todellisen taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevan politiikan tueksi.
Nuno Teixeira
(PT) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, meidän on kiireellisesti keskusteltava yhteisön talousarviosta ja siitä, miten sen kestävyyttä ja avoimuutta voidaan tulevaisuudessa parantaa. Vuoden 2013 jälkeinen rahoituskehys on rakennettava yhteisvastuun ja alueellisen yhteenkuuluvuuden perustalle. Ne ovat elintärkeitä arvoja Madeiran kaltaisille alueille, joilla on pysyviä haittoja ja jotka siksi tarvitsevat pysyvää tukea.
Haluaisin jakaa kanssanne muutaman ajatuksen, joiden pitäisi mielestäni aina olla läsnä, kun ajattelemme yhteenkuuluvuuspolitiikkaamme ja kehitämme sitä. Komissio on monissa tapauksissa maininnut tiettyjä näkökulmia, jotka ovat mielestäni olennaisia, kuten sen, että tämän politiikan on oltava joustavampaa, yksinkertaisempaa, tehokkaampaa ja enemmän tuloksiin suuntautunutta määritelmissään ja täytäntöönpanossaan. Nämä ovat kuitenkin asioita, jotka hieman huolestuttavat minua, erityisesti syrjäisimpien alueiden tarpeiden osalta. Haluaisin esittää tästä kolme lyhyttä huomiota.
Ensinnäkin nykyisen alueellisen lähestymistavan pitäisi olla etusijalla vaihtoehtoisten perusteiden, kuten lisäarvoa tuovien alojen, suhteen. Sellaisella muutoksella saatettaisiin vaarantaa tavoite 2, joka hyödyttää tällä hetkellä noin kahta kolmasosaa EU:n alueista, ja se saattaisi vaikuttaa kielteisesti alueilla, joiden taloudelliset ominaispiirteet ja kilpailuedut ovat erityisiä.
Toiseksi, mielestäni on olennaista säilyttää läheisyysperiaate yhteenkuuluvuuspolitiikassa. Ensisijainen asema olisi annettava rakennerahaston varojen osoittamiselle ja niiden hallinnolle alueellisesta näkökulmasta eikä kansallisesta tai edes keskitetystä eurooppalaisesta näkökulmasta.
Kolmanneksi ja viimeiseksi, mutta ei vähäisimmäksi, haluaisin korostaa Lissabonin sopimuksen 349 artiklaa, jossa säädetään syrjäisimpien alueiden erityiskohtelusta rakennerahastojen saatavuuden osalta, erityisesti juuri niiden sellaisen taloudellisen ja sosiaalisen tilanteen takia, joka johtuu pysyvistä ja ainoalaatuisista rajoitteista ja ominaispiirteistä, jotka näkyvät niiden pysyvissä haitoissa ja edellyttävät siksi haluttua pysyvää apua.
Wojciech Michał Olejniczak
(PL) Arvoisa puhemies, yhteenkuuluvuuspolitiikalla edistetään tällä hetkellä tie- ja raideinfrastruktuurien kehittämistä, pääasiassa uusissa jäsenvaltioissa. Politiikan ansiosta on luotu monia uusia työpaikkoja, ja useampia epäilemättä luodaan muutaman seuraavan vuoden aikana. Ympäristönsuojeluun liittyvät investoinnit ovat myös erittäin tärkeitä.
Kun arvioidaan politiikkaa ja sen tehokkuutta tähän asti, kannattaa vastata peruskysymykseen: mitä tapahtuu vuoden 2013 jälkeen? Euroopan parlamentin olisi ilmoitettava selkeästi, että yhteenkuuluvuuspolitiikan rationalisoinnista ei ole yksimielisyyttä. Vuoden 2013 jälkeen yhteenkuuluvuuspolitiikassa sekä sen perinteisissä toimissa ja mekanismeissa olisi tuettava tutkimusta, tiedettä, kehitystä, innovatiivisuutta, työpaikkojen luomista ja ilmaston lämpenemisen torjuntaa. Yhteenkuuluvuuspolitiikan olisi myös sisällettävä enemmän maaseutualueita. On tärkeää, että yhteenkuuluvuuspolitiikan toteuttaminen perustuu alueisiin ja makroalueisiin.
Tamás Deutsch
(HU) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin puhua lyhyesti kolmesta asiasta: oikeuksien ja aseman yhdenvertaisuudesta, salailusta ja viimeisenä vaan ei vähäisimpänä, maaseudun kehityksen merkityksestä. Kaksikymmentä vuotta Berliinin muurin murtumisen jälkeen ja 20 vuotta sen jälkeen, kun kollegamme László Tőkés mursi hiljaisuuden muurin Romanian vallankumouksen alussa Temesvárissa (Timişoara) Transsylvaniassa, on sanottu useasti, että 2000-luvulla meillä ei enää ole Euroopan unionin uusia ja vanhoja jäsenvaltioita vaan yksi Euroopan unioni. Olen täysin samaa mieltä tästä lausunnosta, joka on, tietenkin, hyvin yleinen, mutta minusta on tärkeää, että se ei näytä vain osalta nimellisiä päätöksiä vaan kuvastaa myös yhteenkuuluvuuspolitiikan päivittäistä soveltamista, sillä se on yksi Euroopan unionin merkittävin yhteinen politiikka.
Jos Euroopan unionin jäsenvaltioilla on yhdenvertaiset oikeudet ja asema, on uskomatonta, että yhteenkuuluvuuspolitiikkaa pitäisi uudistaa siten, että vuosina 2004 ja 2007 Euroopan unioniin liittyneet jäsenvaltiot häviävät uudessa yhteenkuuluvuuspolitiikassa. Sellainen uudistus on yksinkertaisesti käsittämätön. Toinen kohtani on salailu. Asiaintila on naurettava, kun Euroopan komissio joko antaa joitakin merkityksettömiä lausuntoja yhteenkuuluvuuspolitiikan tulevaisuudesta tai ei sano yhtään mitään koko aiheesta. Euroopan parlamentin jäsenenä ja Euroopan parlamentin asiaankuuluvan valiokunnan jäsenenä odotan Euroopan komission antavan selkeän ja yksiselitteisen kannan näistä asioista.
Viimeisenä, mutta ei vähäisimpänä, haluan puhua maaseudun kehityksestä. Uskon lujasti, että maaseudun kehityksen on jatkossakin oltava yhteenkuuluvuuspolitiikan olennainen näkökulma. Maaseudun kehittämistä koskevaan politiikkaan on osoitettava asiaankuuluvat resurssit. Euroopan kuntien ja alueiden neuvoston hyväksymän teknisen kannan perusteella meidän on mielestäni tärkeää miettiä perusteellisesti mahdollisuutta liittää maaseudun kehittämistä koskeva politiikka vuoden 2013 jälkeiseen yhteenkuuluvuuspolitiikkaan.
Luís Paulo Alves
(PT) Yhteenkuuluvuuspolitiikka on Euroopan unionin tärkein väline varmistettaessa, että kaikilla EU:n kansalaisilla on yhdenvertaiset mahdollisuudet menestyä, missä tahansa he asuvat. Sillä edistetään ratkaisevasti eurooppalaisen yhteenkuuluvuuden tunteen luomista, ja se on yksi onnistunein ja tehokkain EU:n kehityspolitiikka.
Arvoisa komission jäsen, en voi salata huolestumistani komission nyt kuuluisasta epävirallisesta valmisteluasiakirjasta ja sen ehdotuksista. Emme hyväksy yhteenkuuluvuuspolitiikan uudelleenkansallistamista, koska se käytännössä päättäisi sen, jos sen tehokkuus riippuisi kunkin jäsenvaltion vauraudesta. Toivon vilpittömästi, että komissio hylkää tuon tien lopullisesti.
Arvoisa komission jäsen, kuten tiedätte, perussopimuksen uudessa 349 artiklassa säädetään siitä, että EU:n politiikat on mukautettava syrjäisimpien alueiden erityispiirteisin, osittain niiden haittojen lieventämiseksi mutta myös niiden mahdollisuuksien hyödyntämiseksi. Mitä ajatuksia voitte esittää meille syrjäisimpien alueiden tulevasta strategiasta, joka komission on määrä julkaista vuoden 2010 aikana.
Seán Kelly
(EN) Arvoisa puhemies, olen kollegoideni lailla ollut huolissani joistakin suuntauksista, joita hahmoteltiin sisäisessä asiakirjassa, joka vuodettiin äskettäin suurenmoiseen vanhan kunnon tyyliin. Asia, joka huolestuttaa minua eniten, on ehdotus poistaa kilpailukykytavoitteilta ensisijainen asema.
Nämä kilpailukykytavoitteet ovat olleet olennaisia luotaessa maaseudun kehitystä ja alueellista kehitystä - erityisesti teknologiapuistoja, jotka ovat auttaneet edistämään älykästä taloutta ja joita tarvitaan tulevaisuudessa enemmän.
Ne ovat myös edistäneet yhteenkuuluvuutta alueilla ja niiden kesken. Mielestäni on hyvin tärkeää ymmärtää, että alueiden välillä on valtavia köyhyyskuiluja. Sitä ei aina tunnusteta, ja mielestäni erityisesti kriteeri, jossa kaikki perustuu kansalliseen BKT:hen, on virheellinen mittausperuste. Siinä pitäisi olla enemmän kyse ostovoimasta, ja tietysti ostovoima tietyillä alueilla on paljon alhaisempi kuin kansallinen keskiarvo.
Toivon, että tulevassa valkoisessa kirjassa käsitellään näitä asioita sekä mahdollisuuksia, joita on olemassa tutkimuksen, innovaation ja aluekehityksen välisessä vuorovaikutuksessa.
Kollegojeni tavoin myös minä olen huolissani maaseudun kehitystä koskevasta politiikasta - vaikkakaan ei osana yhteenkuuluvuuspolitiikkaa, enemmänkin YMP:n mukaisesti - mutta samalla on ehdottoman olennaista, että sitä ei puristeta mihinkään tuleviin ehdotuksiin, koska maaseudun kehitys, erityisesti perheviljelmät, on olennaista yhteiskunnan sosiaaliselle infrastruktuurille.
Lopuksi haluan vain sanoa, että petosten torjunnassa on tehtävä enemmän. Tiedän, että viime vuosina on ollut parannuksia, mutta meidän on varmistettava, että EU:n antama raha menee sinne, mine sen pitääkin mennä, jotta voimme tarjota parempia mahdollisuuksia ihmisille kaikkialla Euroopan unionissa.
Elżbieta Katarzyna Łukacijewska
(PL) Arvoisa puhemies, Podkarpacie - edustamani alue - on ihmeellisten, kunnianhimoisten ja ahkerien ihmisten alue, paikka, jossa monet energiset yritykset toimivat. Siellä kehitetään uusia aloitteita, kuten ilmailulaakso, mutta samaan aikaan Podkarpacie on yksi Euroopan unionin heikoimmin kehittyneistä alueista. Ongelmamme eivät johdu tahdon puutteesta vaan rakenteellisista ja infrastruktuuriin liittyvistä rajoituksista, joita yritämme, monien ohjelmien avulla, poistaa. Haluaisin korostaa, että osana ponnistuksiamme emme vaadi hyväntekeväisyyttä vaan tukea aloitteillemme. Myös me haluamme, että EU:n talouden kilpailukyky kasvaa, ja haluamme ratkaisuja, jotka auttavat meitä suojelemaan ilmastoamme.
Haluamme myös kuitenkin, että rahoituksen tärkeysjärjestyksen muutos on asteittainen, ei äkillinen, koska se tarkoittaisi, että heikoimmat alueet jätetään huolehtimaan itsestään. On hyvin tärkeää, että alueet toteuttavat yhteenkuuluvuuspolitiikkaa, koska sellaisella ratkaisulla saadaan aikaan parhaat vaikutukset. Haluaisin myös panna merkille, että yhteenkuuluvuuspolitiikalla on hyvin tärkeä viesti kansalaisille. Se osoittaa, että Eurooppa on yhtenäinen ja että tähän poikkeukselliseen hankkeeseen kannattaa osallistua.
Sabine Verheyen
(DE) Arvoisa puhemies, alueellinen rakennerahoitus on tärkeä väline Euroopan yhdentymisessä, ja erityisesti tavoitteen 2 rahoitusta monen alueen ihmiset ovat pitäneet paikallisen rakenteellisen ja taloudellisen kehityksen liikkeellepanevana voimana. Se on tärkeä väline rakenteellisen muutoksen hallinnassa alueilla ja paikallisviranomaisten alueilla.
Sen avulla ihmiset voivat kokea EU:n itse, koska rahoituksella on paikallinen vaikutus. Tarvitaan kuitenkin koheesiorahastojen yksinkertaisempia, selkeämpiä ja avoimempia rakenteita ja niiden parempaa valvontaa, jotta rahat käytetään kestävästi ja tehokkaasti. Yhteenkuuluvuus, tai sosiaalisen ja taloudellisen kehityksen lähentyminen, on EU:n tärkein tavoite ja siksi on tärkeää, että tulevaisuudessa tätä välinettä vahvistetaan eikä heikennetä.
EU:n yhteenkuuluvuuspolitiikka tarvitsee enemmän selkeyttä, enemmän avoimuutta ja enemmän tehokkuutta. Yksittäisten jäsenvaltioiden on myös otettava enemmän vastuuta tällä alalla. Siksi on tärkeää säilyttää rahoituksen täydentävyysjärjestelmä. Emme halua, että rakennerahoitus kansallistetaan uudelleen. Haluaisin siksi pyytää komissiota vastaamaan näihin vaatimuksiin vuotta 2013 koskevissa rahoitusperusteissa.
Derek Vaughan
(EN) Arvoisa puhemies, Wales on luultavasti Yhdistyneen kuningaskunnan EU:hun myönteisimmin suhtautuva alue, ja syy siihen on se, että kaikki yhteisöt, miltei kaikki yksityishenkilöt ja monet järjestöt hyötyvät EU:n rahoituksesta, aiemmin tavoitetta 1 ja nyt lähentymistä koskevasta rahoituksesta.
Jos komission antamia ehdotuksia siis viedään eteenpäin, katson, että sillä olisi valtavat poliittiset seuraukset Walesin kaltaisilla alueilla. Sillä olisi tietysti myös valtavat talouteen, rahoitukseen ja yhteiskuntaan liittyvät seuraukset noilla alueilla.
Siksi on mielestäni ehdottoman olennaista, että kaikki tämän parlamentin jäsenet kehottavat komissiota antamaan ehdotuksia, jotka voimme hyväksyä - ja tällä tarkoitan ehdotuksia, joilla rakennerahastot ovat kaikkien EU:n tukikelpoisten alueiden saatavilla - ja myös varmistamaan, että alueilla, jotka lakkaavat olemasta oikeutettuja lähentymisrahoitukseen vuoden 2013 jälkeen, on tulevaisuudessa myös jonkinlainen siirtymäasema.
Puhemies
(FR) No niin, hyvä Bruno Gollnisch, saavuitte viimein. Annan teille puheenvuoron, mutta teillä on vain yksi minuutti.
Bruno Gollnisch
(FR) Arvoisa puhemies, olen joka tapauksessa kuunnellut hyvin tarkkaavaisesti kaikkien kollegojeni puheenvuorot. Mielestäni näissä puheenvuoroissa on käynyt ilmi kaksi pääkohtaa. Ensimmäinen on komission arvoituksellista epävirallista asiakirjaa ympäröivä salailu, ja siksi odotamme innokkaasti komission selityksiä.
Toinen on tämä sangen outo asenne, jossa alueellista yhteenkuuluvuutta koskeva politiikka aiotaan ilmeisesti määritellä uudelleen sellaisten täysin uusien ensisijaisten tavoitteiden perusteella, joilla näyttää olevan hyvin vähän yhteistä itse yhteenkuuluvuuden kanssa. Ajattelen erityisesti ulkopolitiikkaa koskevaa asiaa, jonka tiedämme vallan hyvin olevan ensisijainen asia korkealle edustajalle mutta joka ei selvästikään ole niin ensisijainen asia tällä alalla.
Yhteinen maatalouspolitiikka on valitettavasti jo uhrattu suurelta osin markkinavoimille. Siksi katsomme, että olisi erittäin hyödyllistä, jos komissio voisi antaa meille selkeämmän kuvan siitä, mitä nämä tavoitteet ovat tästä lähtien. Lopuksi, ilmaston lämpeneminen ei minusta näytä kuuluvan yhteenkuuluvuuspolitiikkaan.
Alfredo Pallone
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, jaan monen kollegani huolet. Uskon lujasti, että BKT:n palaaminen juuri ja juuri myönteisiin kasvulukuihin, esimerkiksi vuodelle 2010 ennustettuihin lukuihin, ei tarkoita kokemamme talouskriisin loppua. Pystymme pitämään sitä ohitettuna vasta, kun työllisyys on palannut kriisiä edeltävälle tasolle. Optimistisimpien arvioiden mukaan se tapahtuu joskus vuonna 2010.
Tässä yhteydessä on välttämätöntä panna täytäntöön investointipolitiikka, ja strategisesti on välttämätöntä, että tavoite 2 tai jokin vastaava säilytetään, koska se on tehokas väline autettaessa alueitamme selviämään kriisistä. Tavoitteen 2 säilyttäminen on Italian ja monien muiden Euroopan maiden etujen mukaista, koska sillä vastataan olennaiseen tarpeeseen: jälkeenjääneiden alueiden kehittämiseen ja kehittyneimpien alueiden kilpailukyvyn vahvistamiseen.
Näiden perustelujen nojalla, arvoisa komission jäsen, arvoisa puhemies, onko teidänkin mielestänne tavoitteen 2 lopettaminen erittäin haitallista Italian alueille, EU:lle ja Välimeren alueelle ja myös muille maille?
Evelyn Regner
(DE) Arvoisa puhemies, kaikki puhujat tai ainakin puhujien enemmistö puhuu Euroopan sosiaalisesta mallista, mutta se ei näy riittävästi EU:n talousarviossa tai yhteenkuuluvuuspolitiikassa. Haluaisin siksi nähdä riippumattoman Euroopan sosiaalirahaston (ESR), joka on erillinen EU:n rakennepolitiikasta. ESR:lle olisi osoitettava enemmän rahoitusta, ja siitä olisi tehtävä joustavampi. Saatavilla olevan rahoituksen lisäämisen pitäisi myös olla mahdollista seitsemän vuoden rahoituskauden aikana.
Erottamalla sosiaalirahasto rakennepolitiikasta on mahdollista antaa riittävästi rahoitusta saataville niille alueille, jotka eivät ole taloudellisesti alikehittyneitä ja jotka on siksi jätetty laajalti huomiotta EU:n rakennerahastopolitiikassa. Euroopan sosiaalirahastoa olisi siksi käytettävä tehokkaammin torjumaan työmarkkinoiden ongelmia, esimerkiksi korkeaa työttömyyttä, naisten alhaista työllisyyttä, koulun keskeyttäneiden suurta määrää ja jatkokoulutuksen alhaista tasoa.
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou
(EL) Arvoisa puhemies, mielestäni parlamentin valiokuntamme teki erittäin tärkeän päätöksen tämän päivän keskustelusta, joka on osoittautumassa erittäin mielenkiintoiseksi, koska siinä nostetaan esiin monia kysymyksiä ja erittäin tärkeitä ulottuvuuksia, jotka liittyvät vuoden 2013 jälkeisen tehokkaan yhteenkuuluvuuspolitiikan lisäksi Euroopan unionin luonteeseen.
Haluaisin panna merkille, että tämä keskustelu, tämä huoli, muotoillaan Euroopan unionin kannalta hyvin outoon aikaan. Toisaalta meillä on myönteistä edistymistä kohti yhdentymistä Lissabonin sopimuksen ansiosta ja toisaalta meillä on edelleen kohdattavana seuraukset ennennäkemättömästä kansainvälisestä rahoituskriisistä, jossa me kaikki ymmärsimme, miten tärkeä Euroopan unionin yhteisvastuu on sisämarkkinoiden ja yhteenkuuluvuuden tukemisessa.
Haluaisin kysyä Euroopan komissiolta kahdesta Euroopan parlamenttia huolestuttavasta asiasta, joiden osalta jaan kollegoideni huolen. Ensinnäkin, onko innovatiivisia ehdotuksia, jotka mielellämme hyväksymme, koskevissa suunnitelmissanne mitään aikomusta kansallistaa yhteisön yhteenkuuluvuuspolitiikkaa uudelleen, ja toiseksi, mitä tapahtuu tavoitteelle 2, koska juuri sitä tarvitaan kilpailukykyä varten, ei vain tietyillä alueilla, vaan loppujen lopuksi koko EU:n markkinoilla?
Karin Kadenbach
(DE) Arvoisa puhemies, mielestäni parlamentin ja Euroopan unionin tehtävä on luoda perusedellytykset, joiden ansiosta kaikkien jäsenvaltioiden ihmiset voivat saada parhaan mahdollisen elämänlaadun niillä alueilla, joilla he elävät. Nämä edellytykset ovat kuitenkin sangen erilaisia ympäri Eurooppaa. Siksi tarvitsemme vahvaa ja asianmukaisesti rahoitettua yhteenkuuluvuuspolitiikkaa.
Meidän on lujasti torjuttava kaikki ehdotukset, jotka sisältävät valitsemaltamme polulta poikkeamisen, ja tänään olemme kuulleet, että joitakin sellaisia on tehty. Emme tarvitse uudelleenkansallistamista. Tarvitsemme rahoitusvälineitä kaikille EU:n alueille, mukaan luettuna ne, jotka ovat heikossa asemassa, ja ne, joilla on jo korkea kehitystaso. Emme saa vaarantaa sitä, mikä on jo saatu aikaan.
Tarvitsemme avointa tukijärjestelmää, jonka nojalla rahoituksen saatavuus on helppoa mutta jolla myös varmistetaan, että rahat käytetään asianmukaisesti ja tehokkaasti. Meidän on ajateltava EU:n tasolla mutta toimittava alueellisella tasolla.
Iosif Matula
(RO) Mielestäni tämä keskustelu vuoden 2013 jälkeisen yhteenkuuluvuuspolitiikan tulevaisuudesta on erityisen hyödyllinen. Nykyään, erityisesti tämän kriisin aikana, erot EU:n eri alueiden kehitystasojen välillä ovat huomattavia ja ne jatkavat kasvuaan.
EU:n paikallisalueiden on jatkettava yhteenkuuluvuuspolitiikkaa ehdotettujen tavoitteiden saavuttamiseksi. Eroja eri alueiden välillä on vähennettävä nopeammin, viipymättä. Hallinnon alue- ja paikallistasojen osallistumisen on ehdottomasti lisäännyttävä, koska ilman sitä alueista täytyy tuntua, että ne unohdetaan ja hylätään asteittain.
Monet Euroopan unionin jäsenvaltiot perustavat kehitysponnistelunsa ja kansallisen talouspolitiikkansa myös yhteenkuuluvuuspolitiikan tavoitteisiin. Kotimaani Romania katsoo myös, että olisi erityisen hyödyllistä jatkaa nykyistä yhteenkuuluvuuspolitiikkaa myös vuoden 2013 jälkeen ja yhdistää ponnistukset ja kansalliset varat rakennerahastojen ja rahoituksen tarjoamaan rahoitukseen alueellisella tasolla.
Antigoni Papadopoulou
(EL) Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä siitä, että aluepolitiikka on väline parempaan yhteenkuuluvuuteen ja yhteisvastuuseen yhteisössä. Nykyinen kansainvälinen talouskriisi on näyttänyt hampaansa. Se on aiheuttanut paljon epätasa-arvoa ja painetta, erityisesti heikossa asemassa olevissa ryhmissä. Se on lisännyt työttömyyttä, epätasa-arvoa ja yhteiskunnallista kuohuntaa kansallisella ja alueellisella tasolla.
Nykyinen maailmanlaajuinen talouskriisi on kuitenkin myös haaste. Yhteisön yhteisvastuuta on välittömästi vahvistettava, jotta saadaan aikaan asianmukainen, yhdennetty EU:n alueellista yhteenkuuluvuutta koskeva politiikka, jossa asetetaan korkeat ensisijaiset tavoitteet ja turvataan asianmukaiset infrastruktuurit ja tiiviimpi rajatylittävä yhteistyö parhaiden käytäntöjen vaihdolla.
Sanomme ei syrjinnälle, ei uudelleenkansallistamiselle, ei byrokratialle, ei avoimuuden puutteelle, ei salaiselle rahojen käytölle ja tavoitteen 2 poistamiselle, joka haittaa Etelä-Eurooppaa ja Välimeren aluetta. Sanomme kyllä yhteisön varojen oikeudenmukaiselle jakamiselle, paikallisviranomaisten osallistumiselle, pienten ja keskisuurten yritysten vahvistamiselle, asianmukaiselle uudistukselle, joka on tehtävä niin, että toimille on asianmukainen rahoitus EU 2020 -strategian tavoitteiden mukaisesti. Lopuksi, me sanomme kyllä syrjäisten alueiden erityiskohtelulle, erityisesti Etelä-Euroopassa ja Välimeren alueella.
Petru Constantin Luhan
(EN) Arvoisa puhemies, monitasoisen hallinnon lisääntyminen on johtanut siihen, että koordinointimekanismeja ja -foorumeja tarvitaan enemmän, ja paikallisviranomaiset huomaavat usein, että ne joutuvat käsittelemään sellaisten toimien kehityksestä aiheutuvia yhteiskunnallisia eroja, joita ne eivät valvo tai joihin ne eivät voi vaikuttaa.
On lisäksi hyvin vaikeaa arvioida EU:n rahastoista rahoitettujen hankkeiden pitkän aikavälin vaikutuksia ja samaan aikaan täytäntöönpantujen ohjelmien vaikutusta.
Haluaisin tietää, miten Euroopan komissio aikoo tukea paikallisviranomaisten ponnistuksia saada aikaan yhdennetty ja kestävä kehitysstrategia, joka perustuu yhteisöjen tarpeisiin ja jossa otetaan huomioon tarpeet, joihin ulkoiset syyt voisivat vaikuttaa.
Mitä välineitä Euroopan komissio kehittää paikallisviranomaisille?
Czesław Adam Siekierski
(PL) Arvoisa puhemies, yhteenkuuluvuuspolitiikka on kehityspolitiikan pilari. Juuri tämä politiikka todella edistää eniten alueiden ja paikallisyhteisöjen identiteetin vahvistamista. Minun mielestäni menemme nyt kahteen äärimmäisyyteen. Jotkut haluaisivat politiikan sisältävän hieman liikaa, kun taas toiset haluavat rajoittaa sitä liikaa. Politiikan tärkein tavoite on varmasti kestävä kehitys monilla alueilla.
Yhteenkuuluvuuspolitiikan on oltava sama sekä kaupunki- että maaseutualueiden osalta. Muistakaamme, että unioni on näin suuren laajentumisen jälkeen hyvin erilaistunut. Kehitystä koskevien yhdenvertaisten mahdollisuuksien takaaminen on merkittävä tehtävä. Nykyaikaiset haasteet, jotka meidän on samaan aikaan kohdattava, ovat talouskriisin torjunta, epäsuotuisa väestönkehitys ja, lopuksi, ilmastonmuutos. Yksi asia on varma: yhteenkuuluvuuspolitiikkaa on jatkettava ja se on mukautettava nykyisiin haasteisiin.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Haluaisin kollegojeni lausuntoihin sen, että kun puhumme älykkäistä kaupungeista, meidän on tärkeää investoida enemmän energiatehokkuuteen asuinrakennuksissa. Nyt on jo olemassa 90 prosenttia asunnoista, jotka ovat olemassa vuonna 2020. Siksi pyydän, että tulevassa yhteenkuuluvuuspolitiikassa lisätään Eurooapn aluekehitysrahaston rahoitusta, jotta jäsenvaltiot voivat käyttää sitä parantaakseen energiatehokkuutta rakennuksissa, erityisesti kodeissa. Mielestäni meidän on myös investoitava enemmän julkiseen liikenteeseen kaupunkiliikenteen kehittämiseksi.
Georgios Papanikolaou
(EL) Arvoisa puhemies, kollegani ovat kattaneet tämän päivän keskustelun peruskysymykset. Haluaisin vain korostaa kahta asiaa.
Ensinnäkin on mahdotonta hyväksyä, että yhteenkuuluvuuspolitiikkamme hyödyntämiseksi on täytettävä edellytykset ja valmiuksien on oltava olemassa, ja lopulta tätä koskevia ohjelmia ei voida toteuttaa toiminnallisista tai, mikä vielä tärkeämpää, byrokraattisista syistä. Mitä enemmän siis yksinkertaistamme menettelyjämme ja toimiamme, sitä lähemmäksi pääsemme sitä, mihin pyrimme, eli yhteenkuuluvuutta Euroopassa.
Toiseksi, olemme sanoneet, että olemme joka tapauksessa selviämässä talouskriisistä, joka on tällä hetkellä vaikuttanut koko Eurooppaan ja koko maailmaan. Jos haluamme olla optimisteja, meidän on selvästi vahvistettava alueita, joilla tarve on suurin, ja, mikä vielä tärkeämpää, jos voin sanoa niin - ja toivoisin komission jäsenen vastaavan tähän - yhteiskunnan ryhmiä, jotka tarvitsevat eniten tukea. Viittaan tässä ennen kaikkea nuoriin ihmisiin.
Tämä on peruskantamme ja poliittisen ryhmämme kanta sosiaalisesta markkinataloudesta. Vain näin voimme kohdata tulevaisuuden varmoina.
Paweł Samecki
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, ensinnäkin, ei ole epäilystäkään siitä, että yhteenkuuluvuuspolitiikka on tiiviisti mukana EU 2020 -strategian toteuttamisessa.
EU 2020 -strategialla vastataan moniin maailmanlaajuisiin haasteisiin, ja yhteenkuuluvuuspolitiikka on niiden tärkeimpien ja perustavanlaatuisimpien välineiden joukossa, joita Euroopan unionilla ja jäsenvaltioilla on käytössään näiden haasteiden käsittelemiseksi. Siksi huolet siitä, että yhteenkuuluvuuspolitiikka irrotetaan EU:n yleisen strategian täytäntöönpanosta, ovat perusteettomia.
Toiseksi, komissiolla ei ole tässä vaiheessa selkeitä vastauksia moniin arvoisien jäsenten esittämiin kysymyksiin ja ongelmiin, kuten maantieteelliseen kattavuuteen, tavoitteen 2 alueiden kattavuuteen tai olemassaoloon, asianmukaiseen rahoituspohjaan, siirtymäjärjestelyihin tai alueiden yksittäisten ryhmien asemaan.
Myönnän tämän, mutta komission yksiköiden sekä jäsenvaltioiden hallitusten asiantuntijoiden ja komission välillä käydään vilkasta ja perusteellista keskustelua. Nämä keskustelut johtavat komission täysin valmiin kannan laatimiseen syksyllä 2010.
Tulevien kuukausien aikana täällä esitettyihin kysymyksiin ja ongelmiin pitäisi saada asianmukaiset vastaukset komissiolta.
Lopuksi, haluaisin kiittää kaikkia arvoisia jäseniä heidän kysymyksistään ja ehdotuksistaan. Ne vahvistivat minulle yhteenkuuluvuuspolitiikan merkityksen pitkän aikavälin investointeja koskevana välineenä alueilla, jotka ovat välttämättömiä EU:n alueiden ja jäsenvaltioiden kasvumahdollisuuksien kehittämisessä. Otan mielenkiintoiset ja arvokkaat huomionne mukaani Brysseliin ja kerron niistä kollegoilleni komission yksiköissä sekä seuraajalleni.
Komissio on valmis jatkamaan tulevina kuukausina parlamentin kanssa keskusteluja, jotka liittyvät tulevan yhteenkuuluvuuspolitiikan muotoon.
Puhemies
- (ES) Keskustelu on päättynyt.
Kirjalliset lausumat (149 artikla)
Lívia Járóka  
Arvoisat kollegat, keskustelu yhteenkuuluvuuspolitiikan tulevaisuudesta on erittäin tärkeä. Koska käsittelemme laaja-alaista politiikkaa, jossa jaetaan yli kolmannes EU:n talousarviosta, yhteenkuuluvuustavoitteiden saavuttamista koskevilla tuloksilla on merkittävä vaikutus maanosan tulevaisuuteen. Yhteenkuuluvuuspolitiikalla on aivan sen alusta saatu aikaan huomattavaa menestystä EU:n 15 vanhassa jäsenvaltiossa. Valitettavasti jäsenvaltioissa, jotka ovat liittyneet äskettäin ja joita haittaa äärimmäinen köyhyys, vaaditaan aktiivisempaa toimintaa. Tilannetta ovat lisäksi vielä vaikeuttaneet uudet, vahvat haasteet, kuten ilmastonmuutos, vähentyvä väestö tai maailmanlaajuinen talouden taantuma. Siksi meidän on tulevaisuudessa käsiteltävä sosiaalisten ja taloudellisten indikaattoreiden alueellisia eroja tehokkaammissa ja joustavammissa puitteissa. On korostettava vahvasti myös vähiten kehittyneiden alueiden kehitystä, erityisesti pienten alueiden, jotka ovat alueellista keskiarvoa jäljessä ja jotka kamppailevat ankarampien haittojen kanssa kuin jopa muut niitä ympäröivät alueet. Kun tämä tarkoitus pidetään mielessä, kannattaisi harkita resurssien kohdentamista EU:n tasolla, millä pyritään erityisesti tekemään LAU 1 -tason (entinen NUTS 4 -taso) suunnittelua ja tilastoja koskevista alueista sellaisia, että näiden varojen käytöstä voivat päättää asiaankuuluvat pienet alueet tai niiden järjestöt. Yhteensovittamista EU:n muiden politiikanalojen kanssa on myös parannettava. Eri rahastojen väliset esteet on poistettava, jotta varoja voidaan osoittaa mahdollisimman paljon. Täytäntöönpanosääntöjä on myös yksinkertaistettava paljon. Ensisijainen asema on lisäksi annettava opetukseen, ammattikoulutukseen ja kestävään työllisyyteen liittyville investoinneille ja pienten alueiden yksittäisten tarpeiden mukaan suunniteltujen kattavien ohjelmien täytäntöönpanolle.
Richard Seeber  
Alueiden Eurooppa on periaate, josta EU on pitkään ollut samaa mieltä. Vuoden 2013 jälkeisessä yhteenkuuluvuuspolitiikassa on edelleen tehtävä tästä näkemyksestä totta. Yksi hyvä lähestymistapa on tehdä alueellisesta yhteenkuuluvuudesta päätavoite. Näissä puitteissa alueiden välisellä yhteistyöllä on merkittävä asema. Viime vuosikymmeninä alueiden välinen lähestymistapa on ollut sangen menestyksekäs. Tämän alan erilaisten EU:n hankkeiden avulla kansalaiset voivat kokea Euroopan suoraan ja tuoda EU:n politiikalle ominaisen toiminnan vapauden alas alueelliselle tasolle. Tulevaisuudessa on kuitenkin vielä paljon työtä tehtävänä. Alueiden välinen lähestymistapa edellyttää tehokasta yhteensovittamista, jotta eri maiden erilaiset rakenteet saadaan vastaamaan toisiaan. Muita aluepolitiikan merkittäviä kulmakiviä ovat tulevina vuosina rahoituksen täydentävyys, alojen välinen yhteistyö ja ehdollisuus. Sen varmistamiseksi, että rahoitus tavoittaa ne alueet, joilla sitä tarvitaan, hankkeilla on oltava selkeät ja erityiset tavoitteet. Minun mielestäni myös huolellinen pitkän aikavälin suunnittelu tuo lisäarvoa ja estää varojen tuhlaamista.
Tomasz Piotr Poręba  
Pelkään, että komission esittämät säännökset - erityisesti tavoitteen 2 päättämistä koskevat säännökset ja yhteenkuuluvuuspolitiikan alueellisesta näkökulmasta luopuminen alakohtaisen lähestymistavan hyväksi - voivat tarkoittaa paluuta kahden nopeuden Eurooppaan ja vanhan ja uuden Euroopan välisen välimatkan kasvuun talouden ja kulttuurin kannalta. Kyseisellä mallilla poikettaisiin kaikkien 27 jäsenvaltion yhdentymisestä ja Lissabonin sopimuksen 3 artiklalla vahvistetun yhteisvastuun ajatuksesta. Tuo ajatus on ehdottomasti keskeistä koko yhteenkuuluvuuspolitiikassa, jolla pyritään saamaan aikaan mahdollisuuksien yhdenvertaistuminen ja alueiden välisten erojen poistaminen.
Uusien tekniikoiden tutkimuksen ja kehityksen korostamisen lisäämistä koskevaa komission ehdotusta olisi ylistettävä. Tämän tien EU tarvitsee. Sitä valitessamme emme saa kuitenkaan unohtaa niitä alueita ja maita, joissa elintason saaminen EU:n keskitasolle on perusasia. Olkaa hyvä ja muistakaa, että EU:n rikkaimpien ja köyhimpien alueiden välisessä vauraudessa on yli 11-kertainen ero. Näiden erojen poistamisen on oltava edelleen EU:n yhteenkuuluvuuspolitiikan pääperiaate.
Parhaillaan kirjoitetaan uutta versiota asiakirjasta. Toivon, että komissio ottaa uudessa versiossa huomioon tämän päivän keskustelussa sanonut sanat ja sen, mitä on sanottu Euroopan unionin eri osissa ja eri tasoilla: paikallishallituksissa, hallituksissa, yhdistyksissä ja kansalaisjärjestöissä. Hyvä aluepolitiikka voidaan saada aikaan vain alueiden tiiviillä yhteistyöllä.
(Istunto keskeytettiin klo 11.05 ja sitä jatkettiin klo 11.30)
Puhemies
(EN) Minulla on ilmoitusasia. Se koskee naista, joka on tukenut meitä Euroopan parlamentissa monien vuosien ajan - Birgitte Stensballea. Hän on valitettavasti jättämässä meidät ja jää eläkkeelle 1. tammikuuta 2010.
(Parlamentti antoi Birgitte Stensballelle suosionosoitukset seisaaltaan)
