7. toukokuuta 2010 pidetyn huippukokouksen ja ECOFIN-kokouksen tulokset - Mikä on EU 2020 -strategian poliittinen merkitys nykyisen rahoitus- ja talouskriisin yhteydessä? - Rahoitus- ja talouskriisin vaikutukset EU 2020 -strategiaan ja sen hallintoon - Mikä on EU 2020 -strategian merkitys tämänhetkisen rahoitus- ja talouskriisin puitteissa? (keskustelu) 
Puhemies
(EN) Esityslistalla on seuraavana:
yhteiskeskustelu talousjärjestelmän vahvistamismekanismeista
neuvoston ja komission julkilausumat: 7. toukokuuta 2010 pidetyn huippukokouksen ja ECOFIN-kokouksen tulokset [2010/269(RSP)]
suullinen kysymys neuvostolle ja komissiolle: Mikä on EU 2020 -strategian poliittinen merkitys nykyisen rahoitus- ja talouskriisin yhteydessä? - B7-0213/2010), - B7-0214/2010)
suullinen kysymys neuvostolle: rahoitus- ja talouskriisin vaikutukset EU 2020 -strategiaan ja sen hallintoon - B7-0301/2010)
suullinen kysymys neuvostolle ja komissiolle: EU 2020 -strategian poliittinen merkitys nykyisen rahoitus- ja talouskriisin yhteydessä? - B7-0219/2010), - B7-0220/2010).
Diego López Garrido
neuvoston puheenjohtaja. - (ES) Arvoisa puhemies, me kaikki tiedostamme sen, että elämme poikkeuksellisen epävakaista aikaa taloudessa. Tilanne on jatkunut jo muutamia kuukausia, vaikka kriisin juuret ovat kauempana, useiden vuosien takana asuntolainakriisin puhjettua Yhdysvalloissa.
Kriisi alkoi siis yksityissektorin rahoitusjärjestelmän kriisinä, joka levisi pian koko reaalitalouteen syvänä taantumana, tai teknisessä mielessä itse asiassa syvänä lamana. Tämä johti tuotannon vähenemiseen ja työttömyyden merkittävään kasvuun, joka oli erityisen vakava maissa, joissa kiinteistöjen tai asuntojen rakentamisella oli huomattava merkitys.
Jäsenvaltiot ja keskuspankit reagoivat välittömästi estääkseen rahoitusjärjestelmän romahduksen ja myös reaalitalouteen reagoitiin.
Reagoinnilla oli luonnollisesti vaikutuksensa eri maiden julkistalouteen. Nyt ei kyse ole enää yksityistaloudesta vaan julkistaloudesta. Kriisi iski ensimmäisenä suurten alijäämien seurauksena julkistalouksien vakauteen.
Kriisi ulottui myös joukkovelkakirjoihin. Tämä on tullut esille viime kuukausina, mitä on jouduttanut hyvin epävakaiden markkinoiden toiminta, koska markkinat ovat toisinaan olleet hyvin spekulatiiviset. Toiminta on johtanut myös markkinakorkojen huomattavaan nousuun silloin, kun jäsenvaltiot laskevat liikkeelle obligaatioita. Lisäksi tämä on vaikuttanut luonnollisesti koko euroalueeseen, ja siitä on tullut ongelma, joka ei koske vain muutamaa maata vaan koko euroalueen vakautta.
Tämä on tilanne. Euroopan unioni on ottanut huomioon näistä tapahtumista ja tosiasioista tehdyn analyysin reagoidakseen kriisiin, ja minusta EU onkin toiminut asianmukaisesti koko kriisin ajan. Sen päätöksenteko on saattanut tuntua hitaalta. Se on saattanut vaikuttaa toivottoman hitaalta joidenkin päätösten teossa, mutta se on kuitenkin saavuttanut oikeanlaisia tuloksia toimiessaan harkitsevasti ja ennen kaikkea koordinoidusti.
Vaikka saattaa näyttää siltä, että eri toimet estävät meitä näkemästä kokonaistilannetta, EU on mielestäni laatinut tilanteeseen nähden sopivan strategian, johon sisältyy joitakin lyhytaikaisia toimia, mutta jossa keskitytään enemmän keskipitkän ja pitkän aikavälin toimiin, koska tarkoituksena on estää kriisin uusiutuminen tulevaisuudessa.
Kuten on jo todettu, lyhytaikaisiin toimiin kuuluu julkisen rahan tuominen markkinoille ja yhteistyö Euroopan unionissa: tämä tunnetaan komission tukemana Euroopan talouden elvytyssuunnitelmana. jossa koordinoidaan välittömät toimet ja joissa on kyse shokkitoimista, joilla jäsenvaltiot yrittävät lieventää tämän valtaisan kriisin aiheuttamia vahinkoja, vaikka kriisiä ei kyettäisi poistamaan.
Lyhytaikaisiin toimiin kuuluu epäilemättä tuki Kreikalle, jonka julkistalouden vaikeuksista komissio oli varoittanut jo kuukausia aiemmin. Neuvosto laatii parhaillaan Kreikalle suosituksia Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 126 artiklan 9 kohdan nojalla. Neuvosto ja komissio valvovat asian etenemistä.
Suosituksia annetaan paitsi Kreikan julkistalouden likviditeetistä myös sen eläkejärjestelmän rakenneuudistuksista sekä tarpeesta tehdä terveydenhuoltoalan uudistuksia. Tämän jälkeen 23. huhtikuuta hyväksyttiin Kreikkaa koskeva toimintamekanismi. Mekanismia sovellettiin eilen ensimmäistä kertaa, kun EU:n jäsenvaltiot tukivat Kreikkaa myöntämällä sille varoja tästä yhdessä hyväksytystä mekanismista.
Tämä oli siten näiden lyhytaikaisten toimien ensimmäinen sovellutus, jolla on keskeinen merkitys jäsenvaltion, kuten tässä tapauksessa Kreikan, joutuessa suuriin vaikeuksiin.
Tarvitsemme toki myös lyhytaikaista strategiaa, jolla selviämme kriisistä, ja tämä tuli hyvin selkeästi ilmi jäsen Daulin, jäsen Verhofstadtin, jäsen Shulzin ja muiden jättämässä suullisessa kysymyksessä. Strategiaa on voitava arvioida ja valvoa, ja sen tavoitteena on luonnollisesti oltava vakavien julkistaloudellisten ongelmien estäminen talouskasvun säilyttämistä unohtamatta.
On kuitenkin selvää, ettei lyhytaikainen strategia riitä. Tarvitsemme myös keskipitkän ja pitkän aikavälin toimenpiteitä. Euroopan maiden talouksilla on rakenteellisia ongelmia: juuri nämä rakenteelliset ongelmat olivat syynä Euroopan aseman heikkenemiseen äärimmäisen epävakaassa taloudellisessa tilanteessa.
Euroopan unioni toteuttaa ja ehdottaa keskipitkän ja pitkän aikavälin toimenpiteitä, jotka on syytä tuoda esille. Toimilla pyritään ennen kaikkea vastaamaan kriisiin, joka syntyi koko EU:ta sekä etenkin euroalueen järjestelmää vahingoittavan vakavan taloustilanteen takia. Rahoitusalan kriisiin vastaaminen on pakottanut EU:n suunnittelemaan joukon toimia, joista neuvotellaan lähipäivinä parlamentissa: kyse on valvontatoimien paketista, joka hyväksytään toivoakseni pikimmiten. Toivon, että myös neuvosto ja parlamentti pääsevät sopimukseen tästä. Talous- ja raha-asioiden neuvosto (Ecofin) hyväksyi eilen osana tätä pakettia tai siihen liittyen toimenpiteen, jolla säännellään riskirahastoja, vaihtoehtoisia rahastoja tai korkean riskin rahastoja. Viittaan tässä Harmsin ja Cohn-Benditin jättämään kysymykseen, sillä he panevat suuren painoarvon tälle seikalle.
Myös G20-ryhmän tulevat toimet on otettava huomioon, ja G20-maiden kesken sovitut toimet on myös pantava täytäntöön.
Olemme myös todenneet, että Euroopan unionilla on rakenteellisia puutteita ja että tarvitaan rakenteellisia uudistuksia. Eurooppa 2020 -strategialla pyritään tähän. Strategia perustuu jäsenvaltioiden lupaukseen saavuttaa osa tavoitteista yhdennettyjen suuntaviivojen avulla. Suuntaviivoja tuetaan kansallisin suunnitelmin, jotka laaditaan niin sanotuissa uudistusohjelmissa. On syytä todeta myös, että Eurooppa 2020 -strategian ohella tärkeitä ovat myös toimet, joita komissio toteuttaa koko tuotantojärjestelmän puitteissa. Komission 12. toukokuuta hyväksymässä tiedonannossa ehdotetaan jäsenvaltioiden talouspolitiikan koordinointia.
Eurooppa 2020 -strategialla voidaan siten vastata talousjärjestelmän tuotannolliseen perusongelmaan niin, että tulevaisuudessa voidaan estää järjestelmän olennaiset puutteet ja tehdä unionin talousjärjestelmästä kilpailukykyinen ja tuottava. Strategialla voidaan myös pyrkiä teknologisen lisäarvon tavoitteisiin ottamalla huomioon sosiaaliset vaikutukset ja erikoistumisen tarve työmarkkinoilla, työllistyminen sekä ilmastonmuutos.
Ongelmia ei kuitenkaan ole vain yksityisessä rahoitusjärjestelmässä, tuotantorakenteissa tai yksityissektorilla, vaan julkistaloudessa, joka on keskeisellä sijalla myös EU:n keskipitkän ja pitkän aikavälien toimien eräässä osassa. Nämä toimet sisältyvät komission 12. toukokuuta tekemään ehdotukseen, josta Ecofin-neuvosto aloitti eilen keskustelut, jotka jatkuvat. Toimilla pyritään budjettikurin säilyttämiseen, kasvu- ja vakaussopimuksen noudattamisen varmistamiseen sekä kriisien ratkaisemiseen ja ennaltaehkäisyyn tarkoitettujen toimien kehittämiseen.
Tätä varten on perustettu työryhmä, joka kokoontuu ensimmäistä kertaa tänä perjantaina 21. toukokuuta puheenjohtaja Van Rompuyn johdolla. Työryhmän tavoitteena on budjettikuri ja sen toiminta perustuu talous- ja budjettipolitiikkojen koordinointia käsittelevään komission asiakirjaan, jonka esittelee komission jäsen Olli Rehn.
Asiakirja liittyy entistäkin pitkäkestoisimpiin toimiin, joihin on syytä sisällyttää myös EU:ssa alkamassa oleva keskustelu rahoitusalan voittojen verotuksesta sekä jopa G20-ryhmän harkitsemasta valuutansiirtoverosta, josta keskustellaan niin ikään EU:ssa. Tätä seikkaa jäsenet Harms ja Cohn-Bendit korostavat kysymyksessään.
Tältä osin on syytä todeta, että kaikki EU:n toimielimet pyrkivät veron toteuttamiseen. Tästä keskusteltiin jo viime vuoden joulukuussa järjestetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa. Kansainvälinen valuuttarahasto sai tehtäväkseen laatia selvityksen kansainvälisten rahoitustoimien verotuksesta. Tästä keskusteltiin maaliskuussa pidetyssä Eurooppa-neuvostossa, ja komission ehdotti tätä 1. huhtikuuta. Asiasta keskusteltiin myös Ecofin-neuvostossa.
Tämä on toinen tärkeä toimi, josta keskustellaan varmasti G20-ryhmässä. Olen kutsunut näitä EU:n esittämiksi keskipitkän ja pitkän aikavälin toimiksi. Esimerkiksi eilen Madridissa pidetyssä EU:n ja Latinalaisen Amerikan välisessä huippukokouksessa esitettiin myös rahoitusjärjestelmän uudistusta. Euroopan unioni ottaa näin ollen nämä kysymykset esille kaikilla foorumeilla, joihin se osallistuu.
Arvoisa puhemies, lyhyesti sanottuna toimiin on ryhdytty ja edellytykset ovat olemassa, jotta voidaan edetä unionin Euroopan talouden ohjausjärjestelmäksi kutsutussa asiassa. Eurooppa-neuvostolla on tässä aktiivinen rooli yhdessä komission ja lainsäädäntö- ja valvontaelimen parlamentin kanssa.
Näin ollen voidaan mielestäni loppuyhteenvetona sanoa, arvoisa puhemies, että talouskriisi on varmasti osoittanut Euroopan rahaliiton puutteet, koska käytännössä meiltä puuttuu perustamissopimuksissa määrätty talousliitto. Meillä on rahaliitto, mutta emme etene kohti talousliittoa. Nämä EU:n toteuttamat lyhyen, keskipitkän ja pitkän aikavälin toimet kuitenkin vievät varmasti unionia kohti talousliittoa.
Kriisi on heikentänyt talouksiamme ja pannut unionin koetukselle, mutta se ei ole tuhonnut eikä hajauttanut unionia. Euroopan unioni on reagoinut kriisiin, vaikka välillä se on toiminut hitaasti, mutta kuitenkin varmasti. Unioni on vaikuttanut välillä epäröivältä, mutta se on ollut yhtenäinen ja sen vastaus kriisiin on ollut oikea ja sopiva nykyisiin haasteisiin suhteutettuna.
Toivon, että kesäkuussa pidettävässä Eurooppa-neuvostossa voidaan jouduttaa etenemistä kohti Euroopan talouden ohjausjärjestelmää ja kohti yhtenäisiä EU:n kriisinhallintatoimia. Toivonkin, että neuvosto valmistelee asianmukaisesti EU:n yhteisen kannan Torontossa pidettävää äärimmäisen tärkeää, rahoitusjärjestelmän sääntelyä käsittelevää G20-ryhmän kokousta sekä kansainvälisestä valuutansiirtoverosta käytävää keskustelua varten.
Olli Rehn
Arvoisa puhemies, olen iloinen tästä keskustelusta, jota käymme Euroopan unionin toimista vastauksena talouskriisiin sekä talouden ohjausjärjestelmän välittömistä ja pitkän aikavälin haasteistamme. Aloitan välittömistä haasteista ja kriisiin vastaamiseksi toteutetuista toimista.
Euroopan unioni teki kymmenen päivää sitten rohkeita ja välttämättömiä päätöksiä Euroopan taloudellisen vakauden turvaamiseksi. Kyse on kaksiosaisista toimista, joilla pyritään vastaamaan pahentuneeseen talouskriisiin, josta on tullut järjestelmää koskeva haaste eurolle. Kutsuisin tätä vastausta vakauttamisohjelmaksi.
Ensimmäiseksi sovimme Euroopan rahoitusalan vakautusmekanismista, joka tarjoaa jopa 500 miljardin suuruisen rahoituspuskurin, johon lisätään vielä IMF:n rahoitus suhteessa 2:1. Toiseksi sovimme julkisen talouden vakauttamisen vauhdittamisesta niissä jäsenvaltioissa, joissa sitä tarvitaan kipeimmin.
Näillä päätöksillä EU sai aikaan uskottavan paketin, joka osoittaa kansalaisillemme, markkinoille ja muulle maailmalle, että puolustamme yhteistä valuuttaamme kaikin keinoin.
Emme tee tätä mystisten markkinavoimien takia vaan luodaksemme Eurooppaan kestävää kasvua ja työllisyyttä varmistamalla, etteivät taloudellista vakautta uhkaavat tekijät tukahduta käynnissä olevaa talouden elpymistä, joka on tosin vielä varsin vaatimatonta ja haurasta. Tämä on velvollisuutemme kansalaisiamme kohtaan, ja toimimme tässä hyvin konkreettisesti. Komissio teki eilen euroalueen jäsenvaltioiden puolesta koordinointia ja hallintoa koskevia päätöksiä ja myönsi Kreikalle 14,5 miljardia euroa, jota IMF on täydentänyt 5,5 miljardilla eurolla. Olemme todenneet, että olemme valmiita täyttämään lisärahoituksen välittömät tarpeet, ja teimme tämän ajoissa.
Tämä kaikki riippuu luonnollisesti suunnitellun ohjelman täysivaltaisesta täytäntöönpanosta, joka toteutetaan Kreikan hallituksen ja komission kanssa yhteistyössä EKP:n ja IMF:n kanssa.
Euroopan keskuspankki on niin ikään toteuttanut poikkeustoimia euroa kohtaan viime aikoina tapahtuneiden hyökkäysten torjumiseksi. Tämän ohella jäsenvaltiot ovat ymmärtäneet julkisen talouden vakauttamisen ensiarvoisen merkityksen julkistalouden vakauden ja siten kestävän talouskasvun edellytysten varmistamiselle.
Espanja ja Portugali esittelivät viime viikolla uudet ja merkittävät julkisen talouden vakauttamistoimet, jotka ovat tärkeitä sekä hankalia, mutta samalla tarpeen vuosina 2010 ja 2011 paisuvien julkistalouden alijäämien vähentämiseksi. Komissio esittelee kahden viikon kuluessa uuden kokonaisvaltaisen arvion uusien tavoitteiden ja toimien riittävyydestä.
Saanen korostaa, että julkistalouden alijäämän vähentämisen nopeuttaminen on todella olennainen osa Ecofin-neuvostossa 10. toukokuuta sovittua taloudellista vakautuspakettia. Yhtä tärkeää on, että molemmat maat toteuttavat rakenneuudistuksia ja varsinkin työmarkkinoiden eläkejärjestelmien uudistuksia, joilla vauhditetaan entistä suurempaa potentiaalista kasvua.
Julkisen talouden vakauttamisen vauhdittaminen on ensisijainen välitön toimi koko Euroopassa, mutta meidän on samalla koordinoitava talous- ja finanssipolitiikkaa kullekin jäsenvaltioille räätälöidyllä tavalla. Toisin sanoen finanssialan toimet on suhteutettava julkisen talouden liikkumavaraan ja talouden herkkyyteen.
Maiden, joissa julkisen talouden liikkumavara on vähäinen tai puuttuu kokonaan, on aikaistettava ja nopeutettava toimia, kun taas maiden, joissa on enemmän liikkumavaraa, olisi syytä säilyttää vähemmän rajoittava finanssipoliittinen kantansa Euroopan kasvun ja työllisyyden hyväksi.
Olisi tietenkin virhe jättää ponnistelut tähän. On syytä muistaa, että euron kymmenen ensimmäistä vuotta ovat olleet menestystarina: tämä on lähtökohta. Kriisi on kuitenkin osoittanut tarpeen myöntää järjestelmää koskevat puutteet. Yhteiset painostustoimet ovat olleet hampaattomia, eikä hyviä aikoja käytetty hyväksi valtionvelan vähentämiseen. Myös makrotalouden epätasapaino unohdettiin.
Juuri tästä syystä komissio esitteli viime viikolla 12. toukokuuta kunnianhimoisen sarjan ehdotuksia Euroopan talouden ohjausjärjestelmän vahvistamisesta. Haluamme parantaa ennaltaehkäisevää budjettivalvontaa, korjata makrotalouden epätasapainon sekä luoda pysyvät ja vakaat kriisinhallintapuitteet. Luotan, että parlamentti tukee näitä tärkeitä ehdotuksia. Niillä on keskeinen rooli Eurooppa 2020 -strategian onnistumisessa tulevina vuosina.
Ehdotuksemme perustuu kahteen periaatteeseen. Ensimmäinen on se, että on aina "parempi katsoa kuin katua", puhumattakaan että annetaan tilanteen eskaloitua kriisiksi asti, kuten nyt on käynyt. Toisen periaatteen mukaan julkistalouden valvontaan olisi liitettävä nykyistä laajempi makrotalouden valvonta, joka ulottuisi kestävän talouskehityksen juuriin ja alkulähteisiin.
Ehdotuksillamme on kolme rakennuskiveä. Ensinnäkin meidän on vahvistettava vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevää sekä myös korjaavaa osaa. Talouden ohjausjärjestelmän vahvistamisen kulmakivenä on finanssipolitiikan koordinointi etukäteen niin, että voidaan varmistaa, että jäsenvaltioiden talousarviot ovat yhteisesti sovittujen EU:n poliittisten linjausten ja velvoitteiden mukaisia eivätkä vaaranna koko euroalueen tai muiden jäsenvaltioiden vakautta.
Haluan tehdä tämän hyvin selväksi: tämä ei tarkoita jäsenvaltioiden talousarvioiden tarkkaa budjettikohtaista valvontaa. Tähän meillä ei ole halua eikä resursseja. Sitä vastoin tämä tarkoittaa laajojen budjettilinjausten ja julkistalouden tasapainon analysointia ja vertaisarviointia ennen kuin jäsenvaltioiden hallitukset antavat budjettiesityksensä lainmukaisesti parlamentille Lissabonin sopimuksen ja vakaussopimuksen mukaisesti, jotta EU voisi tehdä suosituksia ja vaatia jäsenvaltioilta korjaavia toimia.
Jotkut ovat kritisoineet tätä toteamalla, että se on vastoin parlamentin suvereenisuutta. Olen entisenä kansallisen parlamentin ja Euroopan parlamentin jäsenenä täysin tietoinen parlamenttien finanssialan valtuuksien ongelmasta. Jokainen kuitenkin ymmärtänee, ettei kyse ole demokratian tai parlamenttien suvereenisuuden rikkomisesta vaan sen varmistamisesta, että jäsenvaltiot noudattavat sääntöjä, joista ne ovat itse olleet aiemmin päättämässä. Toisin sanoen on toimittava julistuksensa mukaisesti.
EU:n talouspolitiikan harjoittamiseen on liitettävä todellinen eurooppalainen ulottuvuus: Ei riitä, että kansainvälisiä päätöksiä tarkastellaan vasta jälkikäteen. EU:ssa ja etenkin euroalueella tiedetään liiankin hyvin, että jäsenvaltioiden päätökset vaikuttavat yli kansallisten rajojen, minkä vuoksi edellytetään eurooppalaista koordinaatiota ennen kansallisten päätösten tekoa.
Toinen rakennuskivi on se, että mennään budjettivalvontaa pidemmälle niin, että valvontaa syvennetään ja se ulotetaan myös makrotalouden epätasapainon korjaamiseen. Miksi tämä on tärkeää? Erot kilpailukyvyssä sekä ylijäämistä ja alijäämistä kärsivien euroalueen maiden välinen kuilu ovat kasvaneet kymmenen vuoden kuluessa. Tämä oli alkusyy sille, miksi rahoituskriisi iski niin kovalla voimalla EU:hun ja etenkin osaan jäsenvaltioita. Tulossa olevia ongelmia olisi ennaltaehkäistävä ja korjattava ennen niiden äitymistä kriisiksi.
Sen vuoksi ehdotamme indikaattoreiden ja tulostaulun kehittämistä, varokynnyksistä sopimista sekä tarvittaessa suositusten ja ennakkovaroitusten antamista. Indikaattoreihin voisivat kuulua esimerkiksi tuottavuuden suuntaukset, yksikkötyökustannukset sekä vaihtotaseiden kehitys.
On itsestään selvää, ettei tämä tarkoita sitä, että haluaisimme heikentää yhdenkään maan vientiosaamista, emme tietenkään. Sitä vastoin tavoitteena on koko Euroopan talouskasvun tasapainottaminen. Viennin kilpailukykyä on vahvistettava tarpeen mukaan ja kotimaan kysyntää on parannettava tarpeen ja mahdollisuuksien mukaan. Nämä ovat Euroopan tiimin pelisäännöt, jotka koituvat koko Euroopan hyödyksi.
Kolmanneksi meidän on annettava euroalueeseen tähyäville selkeä signaali siitä, ettei meitä voida lyödä. Euroalueen jäsenvaltioihin on luotava pysyvät ja vakaat kriisinhallintapuitteet, joilla estetään kaikki yritykset koetella voimiamme. Toukokuun 10. päivänä luotu väliaikainen mekanismi on rohkea askel tähän suuntaan, mutta komissio esittää keskipitkää ja pitkää aikaväliä koskevan pysyvän mekanismin, jolle asetetaan tiukat poliittiset ehdot ja jossa otetaan luonnollisesti opiksi viimeaikaisista kokemuksista. Moraalisia riskejä on totisesti vältettävä. Tämän vuoksi mekanismista on tehtävä mahdollisimman epämieluisa, jottei yksikään johtaja tai maa halua turvautua siihen vapaaehtoisesti. Viimeaikaiset kokemukset ovat osoittaneet, että on parempi pitää palokuntaa valmiina mahdollista pensaspaloa varten kuin perustaa se vasta sen jälkeen, kun tulipalo on jo muuttunut varsinaiseksi metsäpaloksi. On parempi katsoa kuin katua.
Lopuksi haluan sanoa, että komission ehdotukset tasoittavat tietä Euroopan talouden ohjausjärjestelmän läpimurrolle, mutta haluan muistuttaa teitä myös eräästä toisesta valtavan tärkeästä päätöksestä (ehdotimme samana päivänä näitä toimenpiteitä), nimittäin ehdotuksesta tehdä Virosta euroalueen jäsen maan omien ansioiden perusteella. Annan esimerkkinä yhden luvun: Keskimääräinen velka-aste Euroopassa on tällä hetkellä noin 75 prosenttia, Virossa se on pysyvästi noin 7,5 prosenttia, siis 7,5, ei 75 prosenttia.
Ehdotus on merkittävä signaali kaikille siitä, että euroalue kestää itsevarmasti paineet ja että kestävä talous- ja finanssipolitiikka kantaa hedelmää jäsenvaltioille. Komission aloitteet johtavat (sitten, kun ne on hyväksytty) kaiken kaikkiaan Euroopan talouden ohjausjärjestelmän merkittävään syvenemiseen sekä euroalueen järkevään laajentamiseen. Nyt onkin korkea aika elvyttää "talousliittoa" talous- ja rahaliitossa EMUssa.
Joseph Daul
PPE-ryhmän puolesta. - (FR) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Eurooppa on vihdoinkin reagoinut. Valtioiden ja hallitusten päämiehet ovat vihdoinkin ryhtyneet ratkomaan ongelmia, kun ne päättivät kymmenen päivää sitten valuuttamme euron tukiohjelmasta. Tukiohjelma kertoo osuvasti Euroopan solidaarisuuden laajuudesta ja kumoaa näin siihen kohdistetut epäilyt. Ohjelma ei kuitenkaan riitä vaan sitä on täydennettävä toimilla, joiden tavoitteena on jäsenvaltioiden budjettivajeiden vähentäminen sekä sopiminen 27 jäsenvaltion kesken sosiaalisista määrärahoista ja julkistalouden määrärahoista. Minusta me kaikki olemme hokeneet tätä samaa koko aamun ja jo kahden viikon ajan. Toimikaamme siis heti! Tukiohjelmaa täydennettiin viime keskiviikkona komissio päätöksellä, jota kannatan ja jonka tavoitteena on parantaa huomattavasti vakaussopimuksen valvontaa ja toimeenpanoa.
Hyvät kuulijat, emme selviä kriisistä ilman näitä toimia. Emme selviä siitä ilman poliittista rohkeutta, sillä toimiin, joihin meidän olisi pitänyt jo ryhtyä yhteistuumin EU:ssa ja kussakin jäsenvaltiossa, on ryhdyttävä nyt. Tämä pätee sekä oikeisto- että vasemmistoenemmistöisiin hallituksiin. Saksan sosialisteilta tämä rohkeus suureksi harmikseni puuttui, kun he äänestivät liittopäivillään EU:n tukiohjelmasta.
Meidän on otettava opiksemme kaikesta tästä. Ensimmäinen opetus on seuraava: meidän on tiedettävä jäsenvaltioidemme julkistalouksien todellinen tila, samoin kuten tiedämme EU:n julkistalouden todellisen tilan. Kehotan komissiota varmistamaan tämän ja rankaisemaan kaikkia tämän velvoitteen laiminlyöviä jäsenvaltioita pelkän varovaisen arvostelun sijasta. Kuten te hyvin tiedätte, kaikki pelkäävät tiellä ajaessaan tutkaa, sakkoja sekä bonuspisteidensä menettämistä. Näin meidät on luotu, joten rangaistuksia tarvitaan. Tämä on kaiken vakavasti otettavan tämän alan politiikan a j o.
Toinen opetus on tämä: kaikkien 27 jäsenvaltion on keskityttävä talousarvion suuntaviivoihin jo budjettimenettelyn alkuvaiheessa. Komissio vaati tätä viime viikolla. Itse vaadin tätä täällä parlamentissa muutama viikko sitten. Tiedän, että jäsenvaltiot ärsyyntyvät siitä, kun vaadimme niitä keskittymään, mutta niiden on vastedes totuttava ärsyttämiseen, jos ne jatkavat julkistalouksiensa hoitoa kuin olisivat autiolla saarella ja unohtamalla, että yhteinen valuutta ja siten välttämätön yhteinen budjettikuri sitoo ne yhteen muiden maiden kanssa.
Se, mikä pätee jäsenvaltioiden talousarvioihin, pätee myös sosiaali- ja finanssipolitiikkaan. Ymmärrän myös tältä osin muutamien maanmiestemme ärtymyksen, kun heiltä vaaditaan uhrauksia niiden puolesta, jotka tekevät vähemmän töitä tai jäävät aikaisemmin eläkkeelle. Tämäkään ei voi jatkua. Tämä on kolmas seikka, jonka olen oppinut kriisistä. Euro on elinkelpoinen vain, jos myönnämme yhdessä varat sen toimimiseksi. En väittäisi vastaan presidentti Obaman taloudelliselle neuvonantajalle Paul Volckerille, joka on todennut, että euro saattaa hajota, ellemme muuta kulttuuriamme ja toimintatapojamme. Meidän on luovuttava kansallisista näkökannoista ja otettava eurooppalaiset tilalle. Meidän on luovuttava lyhytnäköisestä, hallitustemme suosion laskun estämiseen tähtäävästä politiikasta ja laadittava sen sijaan keskipitkän ja pitkän aikavälin ohjelmia, joita myös yrittäjät ovat vaatineet voidakseen investoida ja palkata työvoimaa.
Ryhmäni vaatii Eurooppaa heräämään. Se vaatii komissiota hoitamaan työnsä ja soveltamaan jäsenvaltioihin keppi/porkkana-mallia. Tämä tarkoittaa, että julkistaloutensa kuntoon hoitavat maat saavat taloudellisen palkkion ja niskuroivia maita rangaistaan!
Komission tai komission jäsen Olli Rehnin ei pidä arkailla toteuttaa tätä mallia. Siitä hyötyisivät sekä Euroopan kansalaiset että jäsenvaltiot. Kansalaistemme suurimpana huolenaiheena nousee nykyisin kaikissa kokouksissa kysymys siitä, ovatko heidän säästönsä yhä turvassa. Ymmärrän heitä, sillä he ovat uurastaneet koko elämänsä saadakseen kokoon hieman säästöjä. Meidän onkin ensimmäiseksi taattava, että heidän säästönsä ovat turvassa. Tämä komission on yksinkertaisesti hoidettava, koska sitä varten se juuri on perustettu.
Eurooppa 2020 -strategiasta on hyötyä juuri tässä kohtaa, hyvät kuulijat. Voitamme taistelun työttömyyden torjunnassa, koulutusasioissa, tutkimuksessa ja innovoinnissa vain, jos olemme tosissamme ja toimimme yhdessä julkistalouden ongelmissa. Sanoin tämän eilen ja toistan sen päivittäin: jos kaikkien jäsenvaltioiden on säästettävä, myös meidän, Euroopan parlamentin jäsenten ja EU:n virkamiesten on näytettävä esimerkkiä, sillä muutoin olemme epäuskottavia.
Tämän halusin sanoa, ja toivon yhä, että (olen nimittäin kokenut joitakin hyvin vakavia ja syviä kriisejä) tämä kriisi voisi edes tarjota uuden alun Euroopalle ja sen kansalaisille.
Martin Schulz
S&D-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tätä keskustelua käydään varsin vakavassa tilanteessa, joka uhkaa koko Euroopan unionia. Olemme jo vuosikymmeniä noudattaneet laissez-faire-ideologiaa, ja näinä vuosikymmeninä kaikkia niitä on pilkattu, jotka ovat uskaltaneet kyseenalaistaa kapitalistisen talousjärjestelmän väitetyn kaikkivoipaisuuden. Tämä talousjärjestelmä on vienyt meidät rahoitus-, talous- ja työllisyyskriisiin sekä toimielinten moraalin ja legitimiteetin kriisiin, joka on ollut syvin sitten toisen maailmansodan päättymisen jälkeen.
Järjestelmä on väärä. Se on jossain määrin moraaliton ja myös vääristynyt. Haluan antaa esimerkin, sillä monet kansalaiset eivät ymmärrä ammattislangia. Mistä luottoriskivaihtosopimusten (credit default swap) ja luottoriskivakuutusten kaupassa on oikein kysymys? Kyse on siitä, että on mahdollista ottaa vakuutus, joka voidaan ostaa ja myydä kuin kulutushyödyke ikään. Selvennän tätä käytännön esimerkillä. Olen varma, että jäsen Daulin omistama hieno tila on vakuutettu tulipalon varalta. Jos minä, Martin Schulz, ostan Joseph Daulin palovakuutuksen ja maksan vakuutusmaksun hänen puolestaan, kun hänen talonsa palaa poroksi, tarvitsen jonkun, esimerkiksi jäsen Cohn-Benditin, joka suostuu tuikkaamaan talon tuleen, ja menestykseni on taattu.
Tämä on se vääristynyt järjestelmä. Järjestelmä olisi kumottava, ja tällaiset käytännöt olisi kiellettävä. Juuri näistä mekanismeista on kyse, eivätkä nämä käytännön esimerkit ole hauskoja. Yksi esimerkki koskee Kalifornian opettajien ammattiyhdistyksen eläkerahastoa, joka halusi ostaa saksalaisen lentoyhtiön riskirahaston kautta. Eläkerahasto ei saanut lentoyhtiötä ostettua, mutta se osti jotakin muuta. Rahasto meni kuitenkin konkurssiin. Tämä vei perikatoon kokonaisen opettajasukupolven, joka on maksanut rahastoon 40 vuoden ajan. Tämä on nykyisen talousjärjestelmän todellisuutta, ja sen rajat ovat nyt tulleet vastaan, minkä vuoksi se on pantava kuriin.
Nyt on hallitusten vuoro. Totesitte tämän, puheenjohtaja López Garrido ja Olli Rehn. Se on hyvä asia, mutta mehän reagoimme, meitähän on hoputettu toimimaan, mutta minusta olemme ryhtyneet toimiin aivan liian myöhään. Monissa asioissa olisi pitänyt antaa asetuksia jo paljon aiemmin, ja olemme vaatineet tätä useasti täällä parlamentissa. Nyt olemme antamassa asetuksia riskirahastoista, mutta EU:n luokituslaitos perustetaan? Onko tosiaan normaalia, että Yhdysvaltain luokituslaitos tähyää jo seuraaviin tavoitteisiin ja alentaa Portugalin luokitusta juuri silloin, kun Kreikkaan kohdistuneet spekulaatiot olivat huipussaan? Mitkä ihmeen laitokset voivat päättää kokonaisten kansakuntien kohtalosta? Näitä laitoksia on valvottava ja säädeltävä. Siihen ei pidä kuitenkaan ryhtyä heti. Siihen olisi pitänyt ryhtyä jo vuosia sitten, ja vaadimme sitä jo vuosia sitten, mutta vaatimuksiimme ei vastattu. Vaatimuksemme hylkäsivät juuri ne hallitukset, jotka nyt väittävät hallitsevansa kriisiä.
(Vastalauseita)
Hyvä jäsen Langen, tiedän, että jätit tänään iltapäivällä tarkistuksen, jolla on tarkoitus varmistaa, ettei parlamentissa ole istuntoa Saksan karnevaalien aikaan. Tämä on hyvä asia. On vain niin, että kun olet täällä, karnevaalit ovat aina pystyssä parlamentin istunnoissa. Olen todella pahoillani siitä.
EU kärsii rakenteellisista puutteista, joiden korjaamisesta toimielimet ovat vastuussa. Olemme muka perustaneet talous- ja rahaliiton. Totuus on kuitenkin se, että meillä on rahaliitto mutta ei talousliittoa. Meillä Euroopassa on monenkirjavaa talouspolitiikkaa. Yhteensä 16 suvereenia valtiota ei koordinoi talouspolitiikkaansa, ja osa näistä politiikoista on ristiriidassa keskenään yhtenäisvaluutan alueella. Tämä on valtava riski. Arnold Schwarzenegger ja hänen mahtava Kalifornian osavaltionsa ovat täysin vararikossa, mutta sillä ei ole mitään vaikutusta dollariin, koska Kalifornian talouspolitiikka on osa koko Yhdysvaltain yhtenäisvaluutta-aluetta. Jos 2,8 prosenttia euroalueen maan bruttokansantuotteesta on vaarassa, kuten on Kreikassa, vakava kriisi alkaa sieltä. Meidän on päästävä eroon tästä vajeesta, minkä vuoksi tarvitsemme talouden ohjausjärjestelmää. Se, joka vieläkin vastustaa tätä, ei ole kuullut varoituskelloja.
Olemme äärimmäisen vakavan legitimiteettikriisin kourissa. Ihmiset ovat tajunneet, että talousjärjestelmämme on epäonnistunut, minkä vuoksi he ovat menettäneet täysin luottamuksensa siihen. He ovat ymmärtäneet, että kansalliset ja kansainväliset elimet ovat olleet tämän järjestelmän talutusnuorassa, ja tämän vuoksi he eivät luota enää näihin elimiinkään. Tämän vaiheen kuluessa moni on jälleen turvautumassa kansalliseen retoriikkaan tämän globalisoituneen ja eurooppalaistuneen haasteen edessä. Tämä kolmiosainen ristiriita talousjärjestelmäämme ja valtionelimiimme kohdistuvan luottamuskriisin välillä sekä se, että monet valtionelimet ovat turvautuneet kansalliseen ajatteluun sen sijaan, että hakevat ratkaisuja kansainvälisiin rakenteisiin, on cocktail, joka uhkaa koko EU:ta.
Tämän vuoksi tarvitsemme talouden ohjausjärjestelmää ja viime kädessä meidän on parannettava omien säännöstemme täytäntöönpanoa. Vielä lopuksi haluan sanoa, että Joseph Daulin, joka johtaa ryhmää, johon kuuluu edustajia myös Uusi Demokratia -puolueesta (Nea Dimokratia), olisi syytä hieman varoa kritisoimasta muita puolueita.
Guy Verhofstadt
Arvoisa puhemies, en usko, että sen enempää kansallinen kuin marxilainenkaan retoriikka tuo meille vastauksia nykyiseen kriisiimme.
(Suosionosoituksia)
Se, mitä käymme nyt läpi, arvoisa puhemies, ei ole mielestäni unionin rahatalouden kriisi eikä edes yhteisvaluutan kriisi, vaan kyse on pikemminkin EU:n hallinnon kriisistä. Tämä on nykytilanteemme. Uskaltaisin jopa väittää, että kriisin on aiheuttanut jäsenvaltioiden pakkomielteinen usko siihen, että ne voivat ratkaista Euroopan ongelmat hallitustenvälisesti, vaikka yhteisen valuutan aluetta olisi hallinnoitava, arvoisa puhemies, yhteisen metodin, yhteisömetodin avulla ottamalla huomioon Euroopan edut eikä kansallisia eturyhmiä, joita Eurooppa-neuvosto ja Euroopan unionin neuvosto luonteensa vuoksi edustavat.
Omasta puolestani haluan siten välittää kolme seuraavaa sanomaa tämänaamuisessa keskustelussa. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Diego López Garrido, ensimmäinen viesti on osoitettu neuvostolle. Puheenjohtajavaltio Espanjaa voitaisiin kenties pyytää vaatimaan neuvoston jäseniltä harkintaa eurokriisin suhteen, sillä aina, kun euron tukemiseen löytyy ratkaisu, jonkun hallituksen päämiehen on pakko sanoa sanottavansa ja käytännössä tyrmätä löydetty ratkaisu. Sen vuoksi neuvostolta on ensimmäiseksi vaadittava hieman enemmän tahdikkuutta ja antamaan komissiolle ja Euroopan keskuspankille mahdollisuus etsiä ratkaisuja.
Toinen viestini on osoitettu komissiolle: Uskon, arvoisa komission jäsen Olli Rehn, että teitte viime keskiviikkona oikeasuuntaisia ja rohkeita päätöksiä, mutta komission on mentävä tätä pidemmälle. Meillä onkin nyt työryhmä. Tämä neuvoston työryhmä kokoontuu lokakuun tienoilla tai vuoden loppupuolella esittääkseen ratkaisuja. Se kokoontuu mielestäni aivan liian myöhään. Komissiolla on aloiteoikeus, joten sen tehtävänä on esittää lähiviikkoina ja -kuukausina kunnianhimoinen ja kokonaisvaltainen toimintapaketti. Näin on tehtävä. Ei pidä odottaa, että neuvoston työryhmä kertoo meille, mitä pitää tehdä, koska aloite kuuluu komissiolle. Komission tehtävänä on laatia kokonaisvaltainen paketti, jonka se esittelee neuvostolle ja parlamentille ja johon pitäisi nähdäkseni sisällyttää seuraavat neljä asiaa:
Ensimmäinen on vakaus- ja kasvusopimuksen parantaminen. Sanktioita todellakin tarvitaan, ja itse kannatan komission jäsen Rehnin ajatusta ja toivon, että myös kaikki muut kannattavat sitä. Rehn totesi, että komission tehtäväksi olisi osana tätä pakettia annettava talousarvioiden arviointi ennen kuin jäsenvaltioiden parlamentit hyväksyvät ne. Tässä ei ole kyse toissijaisuusperiaatteesta tai sen puuttumisesta, vaan lojaalisuudesta kasvu- ja vakaussopimusta sekä euroa kohtaan. Emme voi yhtäältä todeta, että olemme kasvu- ja vakaussopimuksen piirissä ja kuulumme euroalueeseen, ja toisaalta sanoa, etteivät talousarviomme liity mitenkään euroon tai että ne olisivat puhtaasti jäsenvaltioidemme toimivaltuuksiin kuuluva asia.
Toiseksi minusta tähän pakettiin olisi mielestäni sisällytettävä myös uskottava EU 2020 -strategia. Arvoisa Diego López Garrido, se, mitä neuvoston asialistalla on nyt, ei ole lainkaan uskottavaa. Aiotteko päättää asian käsittelyn kesäkuussa? Mitä aiotte päättää kesäkuussa EU 2020 -strategiasta? Aiotteko päättää samoin kuten epäonnistuneen Lissabonin strategian kohdalla? Sovelletaanko jälleen kerran avointa koordinointimenettelyä? Jos olette vakavissanne, teidän on nyt annettava komissiolle kaikki välineet, joita se tarvitsee EU 2020 -strategian soveltamisessa. Tällä talousstrategialla meidän on nimittäin määrä selviytyä kriisistä.
Kolmas asia, joka on ehdottomasti tehtävä, on Euroopan valuuttarahaston perustaminen aiemman vakautusmekanismin tilalle, sillä vakausmekanismi ei tule riittämään, kuten itsekin totesitte, arvoisa komission jäsen Rehn. Myös tämä vakautusmekanismi on hallitustenvälinen mekanismi, joka kyhättiin kokoon Ecofin-neuvostossa, jossa vaaditaan yksimielisyyttä. Joka ikisen myönnettävän lainan on saatava kaikkien jäsenvaltioiden hyväksyntä. Tällainen järjestelmä ei voi toimia pitkällä aikavälillä, ja tämän vuoksi tarvitsemme Euroopan valuuttarahastoa, jota johtaisi komissio ja tarvittaessa EKP. Valuuttarahastolle ei kuitenkaan pidä jättää päätöksiä, joiden tekeminen kuuluu kaikkien euroalueen jäsenvaltioiden vastuulle. Sitten tarvitsemme vielä Euroopan obligaatiomarkkinoita.
Tätä me odotamme komissiolta, arvoisa komission jäsen Rehn. Odotamme teiltä kunnianhimoa ja rohkeutta neuvotella niin neuvostossa kuin parlamentissakin kunnianhimoisesta paketista, johon sisältyvät neljä edellä luettelemaani seikkaa.
(Suosionosoituksia)
Rebecca Harms
Verts/ALE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, ryhmäni on jälleen kerran päättänyt suhtautua myönteisesti rahoituksenvakautusmekanismiin, josta sovittiin pari viikkoa sitten Brysselissä viikonlopun aikana käydyissä kriisineuvotteluissa.
Tukemme lisäksi olemme vahvasti sitoutuneet talous- ja finanssipolitiikan yhtenäisyyden lisäämiseen. Tämä ei ole uutta ryhmälleni. Se on ollut tapanamme jo vuosia. Arvoisat komission jäsen Rehn ja puheenjohtaja López Garrido, haluamme kuitenkin, että tämän sitoumuksen ohella tehdään vakavasti otettava päätös siitä, että luovutaan vain kriisin oireiden torjumisesta ja sen sijaan tartutaan sen tuomaan haasteeseen kokonaisvaltaisesti.
Meidän mielestämme olemme nyt vain hoitaneet kriisin oireita vuodesta 2008 lähtien. Olemme yrittäneet pelastaa pankkeja vuodesta 2008 lähtien, jolloin Lehman Brothers meni konkurssiin. Haluan sanoa jälleen kerran, että meidän on oltava rehellisiä Euroopan kansalaisille. Euroa ei onnistuttu vakauttamaan edellisviikonloppuna. Sitä vastoin lukuisia saksalaisia ja ranskalaisia pankkeja saatiin jälleen kerran pelastettua. Osakkeiden hinnat kertoivat hyvin selkeästi tapahtuneesta. Meidän on kuitenkin päästävä irti pankkien pelastamisen kierteestä, mikä on maksanut meille jo miljardeja. Emme enää tiedä rahan alkuperää ja olemme uskaltaneet ottaa vasta varovaisia askelia rahoitusmarkkinoiden valtiollisen sääntelyn suuntaan, mikä on talous- ja rahoitusasioiden neuvostossa (Ecofin) sovitun mukaista.
Tänään esittämiemme vaatimusten keskeinen näkökohta on se, että valtion on otettava jälleen päättäväisesti osaa rahoitusmarkkinoihin. Pankit ja keinottelijat eivät voi enää pitää valtiota kontrollissaan, mitä kaikki kritisoivat. On kyllä totta, että pankit ovat elintärkeä osa järjestelmää, mutta järjestelmässä täytyy olla jotain pahasti pielessä, jos valtiot joutuvat jatkuvasti perikadon partaalle, ja poliitikot antavat tämän tapahtua.
Haluan esittää lyhyen yhteenvedon tilanteesta. Tietyt kysymykset vaativat nyt selkeitä päätöksiä. On viitteitä siitä, että jotkin EU:n jäsenvaltiot etenevät oikeaan suuntaan, mutta mielestämme ongelmalliset omaisuuserät ja niin sanottu lyhyeksi myynti olisi kiellettävä koko EU:n alueella, riskirahastoja olisi valvottava tiukasti ja on lopetettava puheet valuutansiirtoveron käyttöönotosta ja tehtävä asialle jotakin. Vero on tarpeellinen muun muassa valtion varoilla tehtäviin rahoituksiin. Pankkien ja keinottelijoiden osallisuudesta olisi voitava käydä asiallista keskustelua paasaamisen sijaan. Niiden osallisuus voidaan oikeasti taata ottamalla käyttöön valuutansiirtovero.
Toinen minua suuresti huolestuttava asia on budjettipolitiikan koordinoinnin tulevaisuus Euroopan unionissa, toisin sanoen budjettikuri. Olen hyvin perehtynyt tähän termiin Saksassa. Ehdottaisin kuitenkin, että kun otamme huomioon kriisinhallinnan ja äänestyksen Eurooppa 2020 -strategiasta, meidän olisi jälleen kerran sovittava siitä, mitä me oikein haluamme, miten jäsenvaltioiden ja EU:n olisi toimittava suhteessa kansalaisiin viiden tai kymmenen vuoden kuluttua verrattuna valtioiden vastuuseen. Olisiko Eurooppa 2020 -strategiaa käytettävä valtioiden sosiaalisen vastuun murtamiseen? Haluaisin todellakin tietää, miten näette kaiken tämän: päiväkodit, koulut, yliopistot, kirjastot, vanhustenhoidon, sairaalat, museot ja teatterit.
Kollegani Daniel Cohn-Bendit totesi viikko sitten, että Kreikka tarvitsee enemmän aikaa elvytysohjelman täytäntöön panemiseksi. Olen tietoinen monien jäsenvaltioiden katastrofaalisesta taloustilanteesta ja minusta osa niistä tarvitsee aikaa päättääkseen, mitä pitäisi tehdä. Kuten jo totesin, sosiaaliturvajärjestelmän murtaminen olisi totisesti pahin asia, mitä Euroopan unioni tekisi tässä vaiheessa. Tämä ei kuitenkaan estä meitä tarkistamasta huolellisesti budjettipolitiikkaamme, jotta voimme varmistaa, että eri sukupolvet saavat tasapuolisen kohtelun. Me vihreät olemme kannattaneet aina Saksassa tämäntyyppisiä talousarvioita.
Haluan esittää vielä viimeisen huomautuksen. Jos luovumme nyt ilmastopolitiikastamme ja kestävästä kehityksestä, kuten jotkut ovat esittäneet, joudumme totisesti paholaisen tielle. Emme saa unohtaa teollisuuden ja liike-elämän innovaatioita tai ympäristöystävällistä tuotantoa ja julkista liikennettä. Meidän on turvattava työpaikat ja niiden säilyminen tulevaisuudessa, mutta se maksaa rahaa. Myös uusien verojen käyttöönotto on tabuaihe. Olen kuitenkin vakuuttunut siitä, että selviämme kriisistä vain, jos onnistumme rikkomaan valtion väliintuloa ja roolia sekä järkeviä veroja koskevan tabun.
(Suosionosoituksia)
Timothy Kirkhope
Arvoisa puhemies, joillekin Euroopan unionin puolesta puhuville on tullut valitettavaksi tavaksi uskoa, että integraation lisääminen olisi ratkaisu joka ongelmaan. Näin sivuutetaan tärkein asia. Euroopalta ei yleensä puutu niinkään sovitun politiikan toteuttamiseksi vaadittavia erikoisvälineitä vaan poliittista tahtoa toteuttaa sitoumukset, jotka on tehty mutta joita ei ole pantu vielä täytäntöön.
Toivonkin hartaasti, että Eurooppa 2020 -aloite, jota varmasti tarvitaan Euroopan talouskriisin ratkaisemiseen, ei kaadu tuon poliittisen tahdon puuttumiseen. Euroalueen kriisistä sen sijaan sanotaan, että vastaavien kriisien välttäminen tulevaisuudessa edellyttää, että unionilla on valtuudet vaatia suvereenien hallitusten talousarvioesitysten ennakkoesittelyä sekä valtuudet myös määrätä entistä kovempia rangaistuksia jäsenvaltioille. Talousarvioita koskevia tietoja on kuitenkin jo ollut saatavilla, ne ovat vain olleet epätarkkoja ja niitä on tutkittu riittämättömästi.
Paranisiko tiedon laatu ja niitä analysoivien henkilöiden pätevyys vain sillä, että otetaan käyttöön entistä tiukempia menettelyjä? Rangaistuksia on voitu määrätä ennenkin, ne ovat vain olleet epäuskottavia. Rangaistusten soveltamisalan laajentaminen ei lisää niiden määräämisen todennäköisyyttä. Suhtauduttaisiinko uusiin toimenpiteisiin nykyistä vakavammin? Lainojen myöntäminen, jonka vaarana on EU:n talousarvion paisuttaminen ja EU-lainojen suoranainen takaaminen, olisi uusi asia, joka heikentäisi terveen julkistalouden periaatteita, joita meidän pitäisi vahvistaa.
Me ECR-ryhmässä haluamme, että euro on menestys sekä niille, jotka haluavat ottaa sen käyttöön, että laajemmin Euroopan taloudelle, mutta tämä edellyttää, että jäsenvaltiot suhtautuvat vastuuseensa vakavasti, ovat rehellisiä toisilleen ja pitävät kiinni yhdessä sovituista sitoumuksista.
Komissio on itse myöntänyt uskovansa, että sen ehdotukset johtavat talous- ja rahaliiton merkittävään syvenemiseen. On omituista, että kun maaliskuussa pidetyn huippukokouksen tekstin englanninkielisessä versiossa käytetään myös komission käyttämää sanaa "ohjaus", ranskankielisessä tekstissä käytetään sanaa "hallinto". Näyttää siltä, että joillekin keskitetty Euroopan "talouden ohjausjärjestelmä" on todellinen tavoite, mutta sillä ei ratkaista ongelmiamme: se olisi huono asia kansalaisiamme, jäsenvaltioitamme ja minusta myös Euroopan unionia ajatellen.
Lothar Bisky
Arvoisa puhemies, suurin osa viimeaikaisista neuvoston kokouksista osoittaa, että kauaskantoisia muutoksia on tulossa. Käymme parhaillamme läpi EU:n politiikan ohjausprosessia. Lissabonin sopimuksessa ylistetään parlamentin roolia ja sen vahvistamista. Olemme myös puhuneet suoraan sen ylistämisen puolesta.
Eri hallitusten välillä ollaan nyt saamassa aikaan tärkeitä sopimuksia, ja rahaa on käytetty käsittämättömiä määriä. Parlamenteilla on toistaiseksi ollut vähän sananvaltaa asiassa, joten siitä on tehtävä loppu. Kyseisten hallitusten käyttämät menettelyt ovat johtaneet siihen, että valtaisia summia rahaa on käytetty pelastamaan pankkeja, jotka ovat itse syypäitä syvään velkaantumiseensa. Nämä hallitukset ovat tukeneet kasinokapitalismia veronmaksajien rahoilla. Sitä vastoin hallitukset ovat suhtautuneet hyvin epäröiden velkaantuneiden valtioiden pelastamiseen. Ne saivat kuitenkin jostakin kerättyä kokoon 750 miljardia euroa. Kysymys kuuluukin, voidaanko rahaa painamalla pelastaa talouskehitys. Minusta sillä voidaan pikemminkin pelastaa pankkien pääoma. Euroopan unionin on kuitenkin oltava muutakin kuin vain vapaa sisämarkkina-alue, jolla on yhteinen valuutta.
Komission puheenjohtaja Barroso on täysin oikeassa sanoessaan, että ilman talousliittoa voimme unohtaa rahaliiton. En kuitenkaan näe vielä selkeitä suuntaviivoja. Epäonnistuneen kasvu- ja vakaussopimuksen itsepintainen jatkaminen ei liity mitenkään talouspolitiikan järkevään koordinointiin. Meiltä puuttuu nimenomaan sosiaalinen liitto. Meiltä puuttuu kestävä ja tehokas finanssialan uudelleensääntely. Meiltä puuttuvat koordinoitu veropolitiikkaa ja palkkapolitiikka sekä valuutansiirtovero. Olemme puhuneet tästä verosta pitkään, mutta asia on jäänyt puheen tasolle.
EU:n toimielinten on korkea aika turvata sosiaalinen valtio, ei purkaa sitä. Kreikka ja jotkin muut maat ovat peloissaan, koska ne ovat olleet todistamassa sosiaalialalla toteutettuja toimia. Nyt on aika taistella sosiaalisten normien yhdenmukaistamisen puolesta korkealla tasolla.
Riskirahastot on kiellettävä ja veroparatiisit poistettava. Etenemme hyvin hitaasti rahoitusmarkkinoiden kriisin torjumisessa. Teemme aivan liian vähän suhteessa vauhtiin, jolla keinottelijat toimivat. Miljardien eurojen tappioiden kansallistaminen ja voittojen yksityistäminen on kerta kaikkiaan väärin jatkuvasti kokemiemme kriisien aikana. Pankeille ei pidä antaa mahdollisuutta päästä suoraan käsiksi veronmaksajien rahoihin valtion tuella. Ainakin yksi asia on minulle selvä, ja se on se, että sana "pankkirosvo" olisi syytä määrittää nykyisessä tilanteessa uudelleen.
Niki Tzavela
Arvoisa komission jäsen, haluan ottaa tilaisuudesta vaarin ja kiittää teitä henkilökohtaisesti kovasta ja tehokkaasta työstä, jota olette tehnyt Kreikan talouskriisin yhteydessä. Haluan kiittää myös kaikkia parlamenttipuolueita niiden osoittamasta tuesta ja solidaarisuudesta Kreikkaa kohtaan.
Minulla on kolme ehdotusta, joille pyydän selvää tukea. Talousalan think tank Bruegel-instituutti esittää talouden ohjausjärjestelmän pysyvän välineen käyttöönotosta seuraavaa: Euroopan keskuspankin olisi taattava Euroopan obligaatiot 60 prosenttiin asti kunkin maan BKT:sta. Kyse on niin sanotusta Bluebond-järjestelmästä. Kun obligaatiot ylittävät 60 prosentin rajan, ylijäämä on lainattava markkinaehdoin. Kyse on niin sanotusta Redbond-järjestelmästä. Tämä on ehdotus talouden ohjausjärjestelmän pysyvän välineen käyttöön ottamiseksi. Meidän ei tarvitse kehittää uusia mekanismeja, ja tämä väline voidaan ottaa käyttöön hyvin ripeästi.
Minulla on kaksi tilannekohtaista ehdotusta Kreikalle: Kansainvälinen valuuttarahasto voisi pidentää Kreikan lainan maksuaikaa kolmesta viiteen vuoteen. Jos Euroopan johtajat olisivat soveltaneet pidennystä, Kreikalla olisi ollut paljon realistisemmat mahdollisuudet maksaa velkansa takaisin, mikä olisi ollut myönteinen signaali markkinoille. Toinen ehdotukseni on tämä: Kreikalle myönnetty tuki voitaisiin käyttää obligaatioidemme takaisin maksamiseksi. Asiaa hoidettaisiin järkevästi niin, että EU laskisi nyt liikkeeseen varoja, jotka voitaisiin antaa Kreikalle myöhemmin taloutensa kehittämiseen. Kreikan hallitus on tällä hetkellä puolustuskannalla ja yrittää raapia rahaa kokoon velkansa vähentämiseen. Emme voi kuitenkaan yrittää lyhentää velkaa ja piristää talouskasvua samaan aikaan. Se vuoksi olen sitä mieltä, arvoisa komission jäsen, että olisi hieno ajatus tukea ponnisteluja, joiden tarkoituksena on velan lyhentäminen ja talouskasvun piristäminen samanaikaisesti.
Lopuksi haluaisin sanoa toivovamme, että Kreikan kriisi olisi ainoa hinta, joka Euroopan unionin on maksettava talouden ohjausjärjestelmän hätäisestä suunnittelusta, joka olisi pitänyt tehdä jo kymmenen vuotta sitten. Toivokaamme, että Kreikan kriisi on ainoa hinta, jonka joudumme maksamaan.
Puhemies
(EN) Arvoisa Niki Tzavela, en keskeyttänyt teitä, koska olette kreikkalainen, ja tämä asia on hyvin tärkeä, vaan siksi, että minuutin puheaikanne ylittyi. Olkaa hyvä ja pysykää puheajassanne ensi kerralla.
Nicole Sinclaire
(EN) Arvoisa puhemies, sanoitte viime vuonna, kun teistä tuli parlamentin puhemies, että kohtelisitte kaikkia puolueryhmiä tasa-arvoisesti. Olen pannut tässä mielenkiintoisessa keskustelussa merkille, että jäsen Schulz ylitti puheaikansa kahdella minuutilla (kaikki puolueet ovat ylittäneet puheaikojaan), mutta tartuitte yhteen puolueryhmään. Voisitteko kertoa miksi?
Puhemies
(EN) Jäsen Sinclaire, sanoisin niin, että seuraan kyllä kelloa. Nuo puhujat todella ylittivät puheaikansa joillakin sekunneilla. Hetki sitten puhunut jäsen puhui pisimpään yli puheaikansa, mutta annoin sen tapahtua, koska hän edustaa Kreikkaa, ja sitä mieltä oli myös Kreikassa asuva henkilö. Tämä asia myös tuntui minusta tärkeältä. En yleensä anna puhujien ylittää sallittua puheaikaansa, mutta olemme uskoakseni kaikki samaa mieltä siitä, että jäsen Tzavelan puhe oli meille erityisen tärkeä.
Francisco Sosa Wagner
(ES) Arvoisa puhemies, meidän on täytynyt käydä taloudellisen kuilun partaalla, ennen kuin valtioiden ja hallitusten päämiehet ovat ymmärtäneet, että ratkaisuna ei ole nationalismin vaan eurooppalaisuuden lisääminen.
Osa toteutetuista toimista on tämänsuuntaisia. Näitä ovat esimerkiksi veto-oikeuksien rajoittaminen Eurooppa-neuvostossa tai EU:n määrärahojen vähentäminen.
Olemme vihdoinkin ymmärtäneet, tosin hieman myöhään, että olemme kaikki samassa veneessä ja ettei yksittäisten tilanteiden ratkomisessa ainakaan improvisoidusti ole mieltä.
En ole kuitenkaan varma, poiketaanko tässä aiheesta vai onko se päinvastoin todellisen Euroopan talouden ohjausjärjestelmän alku, sillä juuri ohjausta me tarvitsemme, hyvät kuulijat. Tarvitsemme aitoa talouden ohjausjärjestelmää, jos haluamme olla uskollisia EU:n perustajien toiveille.
Parlamentin on siten edistettävä kaikkia uudistuksia, joilla pyritään vahvistamaan EU:ta ja toteuttamaan budjetti- ja rahoituskuria. Sitä vastoin suvereenisuuskaipailut on unohdettava.
Hyvät kuulijat, Euroopan komission ja parlamentin aseman vahvistaminen on ainoa oikea resepti Euroopan rakentamiseksi, sillä muutoin se katoaa kuin tuhka tuuleen.
Corien Wortmann-Kool
(NL) Arvoisa puhemies, olen oppinut, että jos Joseph Daulin tila palaa, ensin on sammutettava tuli. Siten Euroopan kansanpuolueen ryhmä (kristillisdemokraatit) tukee täysin neuvoston ja komission sopivaa Kreikan tukipakettia.
Se, että noin satojen miljardien eurojen tukipaketista oli pakko päättää yhden viikonlopun kuluessa, on herätyshuuto sille, että entistä tiukemmat ja yhtenäisemmät budjettisäännöt ovat elintärkeitä ja että sääntöjä on parannettava.
Arvoisa puhemies, neuvosto oli päätöksessään yksimielinen, joten osoittakaamme mekin vastaavaa yksimielisyyttä. Euroopan parlamentin sosialistien ja demokraattien ryhmän puheenjohtajaa Martin Schulzia kuunnellessa panen kuitenkin valitettavasti merkille, ettei yksimielisyys täällä parlamentissa ole mahdollinen. Me kaikki täällä parlamentissa haluamme kehittää Eurooppaa, missä vallitsee kestävä talouskasvu ja on riittävästi työpaikkoja kansalaisille ja missä yritykset voivat hyvin. Tämä on mahdollista vain, jos meillä on vakaa valuutta ja vakaa talous.
Paranneltu vakaus- ja kasvusopimus on ratkaisevan tärkeä kunnianhimoisen EU 2020 -strategian kannalta. Molempien onnistuminen riippuu kestävästä Euroopan talouden ohjausjärjestelmästä. Tämä keskeinen osa ratkaisua, josta keskustelimme viime viikolla puolueiden kanssa täällä parlamentissa. Komission jäsen Olli Rehn ansaitsee tukemme, ja minusta on vastuutonta, että S&D-ryhmän kollegamme eivät halua tukea häntä.
Vaikka keinottelijoiden vastuuton toiminta ei ole eurokriisin syy, se on pahentanut sitä. Ryhmämme mielestä komission jäsen Michel Barnierin olisi toimittava tarmokkaasti niiden ehdotusten parissa, joilla pyritään rajoittamaan vastuutonta toimintaa rahoitusmarkkinoilla.
Hannes Swoboda
(DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Corien Wortmann-Kool on väärässä kahdessa asiassa. Ensinnäkään emme todellakaan halua, että Joseph Daulin tila palaa poroksi. Emme toivo yhdellekään tilalle käyvän niin. Sen sijaan haluamme toteuttaa varotoimia, ja tämä on tavoitteemme.
Toiseksi tuemme voimakkaasti Olli Rehnin ehdottamia toimenpiteitä. Joskus ehdotuksissa ei vain mennä riittävän pitkälle, sillä suurinta osaa toimenpiteistä on ehdotettu vasta, kun Joseph Daulin tila jo palaa. Sanotte aivan perustellusti, että tilan syttyminen ylipäätään olisi estettävä, ja juuri tästä tärkeästä asiasta haluan keskustella. Neuvoston puheenjohtaja Diego López Garrido totesi tänään, että päätösten teko on ollut raivostuttavan hidasta. Olemme lisäksi käyttäneet raivostuttavan paljon aikaa Euroopan unionissa kymmenen vuoden kuluessa tapahtuneiden muutosten ruotimiseen.
Olli Rehn on aivan perustellusti huomauttanut, että yksittäisten euroalueen maiden väliset erot kilpailukyvyssä ovat kasvaneet, eivät vähentyneet. Sen sijaan jätätte mainitsematta, arvoisa komission jäsen Rehn, jotain, mikä on hyvin tärkeää meille kaikille, nimittäin sen, että rikkaiden ja köyhien välinen kuilu Euroopassa on kasvamassa. Jos tämä kuulostaa marxilaiselta mielipiteeltä jäsen Verhofstadtin mielestä, meidän mielestämme kyse on sosiaaliturvasta ja sosiaalipolitiikasta. Joitakin tämä ei vain yksinkertaisesti kiinnosta.
Kyse on siitä, kuinka kansalaiset saadaan hyväksymään täysin perustellusti esittämänne taloudelliset toimenpiteet ja tiukat budjettivaatimukset, kun ihmiset alkavat tajuta, että rikkaiden ja köyhien välinen kuilu Euroopassa ja euroalueella on kasvamassa. Tätä ei voida hyväksyä, ja sen vuoksi välttämättömiä toimia vastaan on normaalia enemmän vastustusta.
Kehotammekin komissiota ja neuvostoa ryhtymään toimiin. Kilpailukyvyn eroja on vähennettävä. Minusta olette ehdottoman oikeassa sanoessanne, että Kreikan ja Espanjan kaltaisten maiden kilpailukykyä on kyettävä parantamaan. Kyse ei ole Saksan, Alankomaiden, Itävallan tai muiden maiden kilpailuaseman heikentämisestä vaan taloudellisesti muita heikommassa olevien maiden kilpailuaseman parantamisesta. Tämä on ilman muuta oikea strategia, mutta ehdotuksenne, arvoisa komission jäsen Rehn, ei sisällä yhtään erityistä toimea tämän aikaan saamiseksi.
Puhuitte tänään työmarkkinoiden ja eläkejärjestelmien uudistuksesta. Lähestymistapa on oikea, mutta pelkkä työmarkkinoiden tai eläkejärjestelmien uudistus ei riitä. On kiinnitettävä huomiota myös talousarvioihin. Ellemme kehitä infrastruktuuriamme ja ellemme hyödynnä kaikkia Eurooppa 2020 -strategian tarjoamia välineitä, myös muun muassa vihreää teknologiaa, emme onnistu tässä tavoitteessa. Kehotan teitä kiinnittämään huomiota tarpeeseen vahvistaa Euroopan kilpailukykyä ja sosiaaliturvaa.
Adina-Ioana Vălean
(EN) Arvoisa puhemies, haluaisin puhua niiden jäsenvaltioiden tilanteesta, jotka eivät kuulu euroalueeseen mutta jakavat saman huolen. Näiden maiden poliittiset johtajat ovat markkinoineet ajatusta siitä, että EU:n jäsenyys olisi nähtävä takeena vaikeiden taloudellisten aikojen estämiselle, mutta totuus on osoittautunut toisenlaiseksi. Euroon kohdistuu jatkuvasti hyökkäyksiä joka suunnalta kaikista ponnisteluista huolimatta. Me kaikki tiedämme myös, että uusi raha on vain pikainen parannuskeino paljon syvempään ongelmaan. Tilanne on poikkeuksellisen vakava ja vaatii poikkeuksellisia toimia.
Olkaamme rehellisiä: talouden integraation syventämiseltä ei voida välttyä, ja tämä edellyttää entistä tiiviimpää poliittista unionia. Tämä epätasapaino johtaa pelottavan suuriin eroihin jäsenvaltioiden välillä, joten finanssialan kurin varmistaminen Euroopassa edellyttää hyvää hallintoa sekä tehokkaita rangaistus- ja valvontajärjestelmiä. On löydettävä keinot investointien kannustamiseen, pääoman houkuttelemiseen sekä byrokratiaan menevien kulujen rohkeisiin leikkauksiin. Hallitusten on toteutettava järkeviä toimenpiteitä. Romanian hallitus esimerkiksi leikkaa eläkkeitä ja palkkoja byrokratiaan tai poliittiseen edustukseen menevien kulujen vähentämisen sijasta. Romanian salaisessa palvelussa on enemmän työntekijöitä kuin FBI:ssä, mutta sen sijaan, että menoja leikataan tässä kohdassa, niitä leikataan lääkäreitä ja opettajia vähentämällä.
Kannustankin voimakkaasti komissiota pitämään kiinni ehdotetuista toimista antamatta periksi jäsenvaltioiden painostuksen edessä, sillä vain harvoja voidaan nykyisin pitää hyvänä esimerkkinä.
Philippe Lamberts
- (FR) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, julkisia varoja on todellakin käytettävä vastuullisesti. Talousarvioitamme on todella tasapainotettava. Tämä edellyttää vastuullista menojen hoitoa, mistä on jo puhuttu toistaiseksi tarpeeksi. Tämä edellyttää toki myös keskinäisen valvonnan lisäämistä samanvertaisten kesken. Sitä vastoin on häpeällistä, arvoisat neuvoston jäsenet (ja lisäisin, että tämä on suunnattu lähinnä miesjäsenille eikä niinkään naisjäsenille) uskotella kansalaisille, että voitamme nykyiset haasteet vain menoja leikkaamalla, sillä se sysäisi varmasti Euroopan lamaan ja tuhoaisi mitä varmimmin sosiaalisen verkoston eli EU:n identiteettiin kuuluvan sosiaalisen koheesion. Jos siis haluamme palauttaa julkistalouden tasapainon, mikä on ainoa vaihtoehto, ja jos haluamme tehdä investointeja (kysehän ei ole vain alijäämien vähentämisestä vaan tulevaisuuteen investoimisesta), on löydettävä uusia tulonlähteitä. Tämä tarkoittaa rahoitussektorin alistamista verotukselle sekä valuutansiirtoveron ja myös pankkiveron käyttöönottoa, emmekä voi valita vain toista. Tämä tarkoittaa, että verotetaan niitä, jotka ovat hyötyneet tilanteesta eniten (tarkoitan tällä energiasektoria), lopetetaan "lahjojen" antaminen yhteiskunnan rikkaimmille tai veroparatiiseista hyötyville yrityksille, kuten on tehty verotusuudistusten yhteydessä. Tämä tarkoittaa, että tartutaan toden teolla veropetosten ongelmaan. Siten on rikottava myös eräs toinen tabu, hyvät kollegat. En tarkoita verotusta koskevaa tabua vaan valtioiden suvereenisuutta koskevaa tabua, jota te, neuvoston jäsenet puolustatte valitettavasti Euroopan kansanpuolueen ryhmän (kristillisdemokraatit) tukemana kynsin ja hampain. Ennemmin pidätte kiinni suvereenisuudesta verotusasioissa ja epäonnistutte kuin todella tartutte ongelman ytimeen.
Lopuksi mitä tulee taloudelliseen valvontaan, haluaisin kehottaa...
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Derk Jan Eppink
(EN) Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtaja kysyi hetki sitten, onko meillä strategiaa, jolla voisimme selviytyä kriisistä. Sanoisin, että kyllä meillä on. Strategian nimi on valtionvaroja koskeva konservatismi. Rakenteellisena ongelmanamme on ollut se, että valtionvarojen ylikuluttaminen on jatkunut liian kauan. Julkinen sektori on ollut hallitsematon jo vuosia. Schröderin hallitus Saksassa ylitti jo hyvinäkin aikoina 3 prosentin katon, ja Kreikka rikkoi tietenkin kaikki ennätykset, koska Kreikan poliittinen eliitti on täydellisen kykenemätön hallinnoimaan rahaa.
Meillä oli kasvu- ja vakaussopimus. Mitä Romano Prodi sanoikaan vakaussopimuksesta vuonna 2002? Tehän tiedätte sen: toimitte tuolloin Erkki Liikasen kabinettipäällikkönä. Hän sanoi vakaussopimusta tyhmäksi. Siksi sitä piti muuttaa. Kysehän oli sentään perussopimusten vartijasta. Muutimme sopimusta ja teimme siitä horjuvan, ja nyt näemme tulokset. EU joutuu tälle konservatismin tielle moneksi vuodeksi eteenpäin, ja tämä on hyvin tärkeää.
Tarvitsemme uudistuksia, lisää vapaita markkinoita ja lisää yrittäjäosaamista, hyvä jäsen Schulz. Arvoisa neuvoston (espanjalainen) puheenjohtaja, kysyn teiltä: tarvitsemmeko me veroja? Emme, sillä ne vain pahentavat asioita. Verot vievät EU:n pysähdyksen tielle, ja teistä tulee käänteinen Robin Hood.
Ymmärrän hyvin ihmisten, eläkeläisten ja säästöjä keränneiden ihmisten suuttumuksen. Ymmärrän saksalaisia veronmaksajia. Saksalaiset veronmaksajat tietävät, että heidän pitää maksaa, mutta heillä ei aina ole mistä maksaa. Minusta Guy Verhofstadt (en tiedä, onko hän vielä kuulemassa tätä) oli hieman mahtaileva kehottaessaan Merkeliä lopettamaan puheet eurosta. Hän on sentään maansa entinen pääministeri, joka onnistui sotkemaan maansa asiat. Mitä hän siis yrittää todistella?
Patrick Le Hyaric
(FR) Arvoisa puhemies, rahoitusmarkkinoita ei voida tyynnytellä päästämättä irti ajamastanne pyhästä periaatteesta eli täydellisen vapaasta pääomien liikkuvuudesta ja niin sanotusta vapaasta kilpailusta, joka todellisuudessa tarkoittaa epäoikeudenmukaista kilpailua.
Nyt rahaa tuodaan paljon pöytään, mutta tarkoituksena on itse asiassa vain rauhoitella rahoitusmarkkinoita, kun sitä vastoin kansalaisille on luvassa vain verta ja kyyneliä. Olette tuoneet IMF:n takaisin Eurooppaan. Miksei meitä kuultu tässä päätöksessä? Nyt haluatte voiman tunnossanne anastaa vallan ja alistaa jäsenvaltioiden talousarviot komission valvontaan.
Puhutte lakkaamatta alijäämistä ja velasta. Miksi emme kuitenkaan koskaan puhu nykyisten tulonlähteiden mahdollisuuksista? Nykyinen alijäämämme johtuu pääoman verotuksen jatkuvasta alentamisesta sekä siitä, että olemme luoneet edellytykset sille, että hyvinvointi jakautuu yhä epätasaisemmin. Toteutettaviin toimiin pitäisi näin ollen sisällyttää Euroopan keskuspankin aseman ja roolin tarkistaminen. Tarvitsemme todellista yhteisvastuuta...
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Mario Borghezio
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, kuinka kauan euro mahtaa pysyä nykyisellään? Olemmeko kenties kulkemassa kohti sen tuhoa parin vuoden sisällä?
En ole samaa mieltä uuden 750 miljardin euron alijäämän luomisesta tarkoituksena kattaa aiempi alijäämä. En ole samaa mieltä myöskään siitä, että kyseiset toimet riittäisivät 500 miljoonan Euroopan kansalaisen sosioekonomisen tulevaisuuden rakentamiseen, tai että euro pitäisi säilyttää nykyisessä muodossaan, koska se edellyttäisi euron arvon pitämistä mahdollisimman alhaalla ja korkotason alentamista pääoman ohjaamiseksi tuottaviin investointeihin heikossa asemassa olevaan teollisuuteemme, sen sijaan että investoidaan julkistalouteen.
En ole samaa mieltä Euroopan komission kanssa, joka esittää, että jäsenvaltioiden tilinpito tutkittaisiin ja tarkistettaisiin ennen parlamentteja: yhtä hyvin voimme sanoa hyvästit suvereenisuudelle. En hyväksy talouden ja rahoituksen strategiaa, jossa ei oleteta huomioon erityistarpeita.
Hans-Peter Martin
(DE) Arvoisa puhemies, en voi hyväksyä neuvoston Euroopan vastaista lähestymistapaa. Valittelette kriisiä ja nyt esitätte taloudellista protektoraattia, vaikka olette itse päävastuussa useista kriisin syistä. Ette ole halunneet vaatia sääntelyä silloin, kun se olisi ollut tarpeen. Eurostat on tästä vain yksi esimerkki. Virkamiehet, joita on niin paljon parjattu ja joita olen itsekin kritisoinut useasti muissa asioissa, ottivat Kreikan ja myös Espanjan ja Portugalin ongelmat esille jo varhaisessa vaiheessa. Komissio vaati Eurostatille riittäviä valtuuksia tutkimusten tekemiseksi. Kuka esti tämän toimenpiteen? Sen estivät espanjalaiset, britit (jäsen Martin ei ole läsnä), saksalaiset, Joseph Daul ja hänen kollegansa Ranskassa sekä itävaltalaiset, sillä ette antaneet tilejänne tarkastettavaksi, koska tiesitte, miten paljon ne pitivät sisällään salaista tietoa. Tämä pätee myös Itävallan entiseen valtiovarainministeriin Karl-Heinz Grasseriin, joka näkyy nyt kaikkialla Saksan televisiossa sen sijaan, että hän olisi vastaamassa rikossyytteisiin Itävallassa.
Emme todellakaan tarvitse mitään hätätilahallitusta. Ette toimi niin kuin Yhdysvalloissa, jossa toimittiin järkevästi samassa tilanteessa ja annettiin Glass-Steagall-laki, jonka tarkoituksena oli pankkien pääoman kasvattaminen, varjopankkien valvonta sekä järjestelmäriskien vähentäminen. Me sen sijaan tarvitsemme demokraattista legitiimiyttä, kahden kamarin järjestelmää, jolla Eurooppaan saataisiin luotua todellinen demokratia ja jolla voitaisiin tehdä vihoviimein loppu neuvoston temppuilusta, kun se ulospäin näyttää niin Eurooppa-mieliseltä, mutta oikeasti se tekee päätöksiä demokraattisesta legitiimiydestä välittämättä.
Othmar Karas
(DE) Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, ensinnäkin tämä kriisi osoittaa hyvin selkeästi perussopimusten puutteet, omat heikkoutemme, Euroopan unionin kaksinaamaisen toiminnan, alijäämät, virheet sekä leväperäisyyden.
Toiseksi kriisi osoittaa, että kaikki kotiläksyään laistavat vahingoittavat itseään ja vaarantavat EU:n olemassaolon. Tämä pätee paitsi jäsenvaltioihin myös komissioon ja meihin jäseniin.
Kolmanneksi totean, että kun Euroopan unioni asettaa itselleen tavoitteita ja laatii sääntöjä sekä sopii menettelyistä ja seuraamuksista, komissio ei saa olla riippuvainen jäsenvaltioiden hyväksynnästä voidakseen täyttää velvoitteensa. Alijäämiä koskevien seuraamusmenettelyjen on oltava automaattisia.
Neljänneksi kehottaisin neuvostoa antamaan Eurostatille mahdollisuuden toimia. Eurostatin on voitata suorittaa tutkimuksia jäsenvaltioissa haluamanaan ajankohtana, ja sen työntekijöiden on voitava keskustella oikeiden ihmisten kanssa silloin, kun se on asianmukaista. Tarvitsemme tietoja ilman ennakkoluvan pyytämistä.
Neljänneksi totean, että mainitsitte riskirahastot, joista emme ole vielä tehneet päätöstä. Kehotan neuvostoa aloittamaan pikaisesti neuvottelut parlamentin kanssa, jotta voimme järjestää riskirahastoja koskevan asetuksen ensimmäisen käsittelyn ennen kesää.
Kuudes seikka koskee valuutansiirtoveroa, jota ei pidä vain vaatia vaan toteuttaa. Komission olisi pikaisesti jätettävä ehdotus eurooppalaisesta valuutansiirtoverosta.
Kahdeksas huomioni on suunnattu neuvostolle. Olemme luvanneet laatia vaikutustenarvioinnin kaikista kansallisista laeista, joilla on merkitystä EU:lle.
Yhdeksäs huomioni on se, että meidän on tutkittava kaikkien toimenpiteiden vaikutukset reaalitalouteen, ja tarvitsemme enemmän Eurooppaa ja vähemmän hallitustenvälisyyttä.
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Udo Bullmann
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Diego López Garrido, hyvät parlamentin jäsenet, minulla on hyvin erityinen kysymys, jolla voimme päästä ulos kriisin aiheuttamasta voimattomuuden tilasta ja hämmennyksestä, kun kukaan ei tiedä kriisin syytä eikä sitä, miten siitä voidaan selviytyä. Martin Schulz puhui hyvin kriittisistä spekulatiivisista tuotteista ja luottoriskivakuutuksista sekä haitallisesta lyhyeksi myynnin käytännöstä, jotka ajoivat Kreikan perikadon partaalle ja jotka saattavat osoittautua isoksi ongelmaksi myös Portugalissa ja monissa muissa maissa. Arvoisa Diego López Garrido, olette ottanut usein osaa talous- ja rahoitusasioiden neuvosto kokoukseen (Ecofin) näinä kuukausina, joten mikseivät jäsenvaltiot voineet ryhtyä yhteisiin toimiin näiden tuotteiden kieltämiseksi?
Olen esittänyt tämän kysymyksen kotimaani pääkaupungissa viime viikkoina ja kuukausina, mutta teiltä on mennyt eiliseen iltaan mennessä itse asiassa kuukausia ehdottaa vahingollisen lyhyeksi myynnin kieltämistä. Ihmettelenpä vain, miksi odottaa tilanteen huononemista ennen asianmukaisten ja jo olemassa olevien lainsäädännöllisten toimien hyödyntämistä Euroopan kansalaisten ja talouksien suojelemiseksi. Minusta tämä liittyy jollakin tavoin neuvoston toivottomaan hitauteen ryhtyä toimiin, mistä tekin puhuitte. Teen sopimuksen kanssanne. Me Euroopan parlamentin jäsenet teemme konkreettisia ehdotuksia. Valvontaelinten sääntelystä ja riskirahastoista olemme esittäneet, että Euroopassa ryhdyttäisiin asianmukaisiin toimiin, ja samaan olemme päätyneet johdannaisten osalta, jos te, hyvä jäsen Langen, teette niin kuin julistatte.
Kehotamme teitä kiireesti varmistamaan, että neuvosto aloittaa vihdoinkin yhteistyön kanssamme sellaisen lainsäädännön laatimiseksi, jonka ansiosta me Euroopassa voimme ryhtyä toimiin joutumatta odottamaan loputtomiin neuvoston siirtoa. Meillä Euroopassa on oltava käytössämme edistykseen tarvittavat työkalut. Toivon, että pidätte huolen siitä, että neuvostossa toimitaan näin. Ratkaiseva asia on kuitenkin se, että neuvoston on ryhdyttävä lainsäädännöllisiin toimiin.
Marielle De Sarnez
(FR) Arvoisa puhemies, tämä on epäilemättä vakavin Eurooppaa koskaan kohdannut kriisi, joka edellyttää toimia ja hyviä päätöksiä, joita ei voida odottaa lokakuuhun asti.
Pelastussuunnitelman laatiminen oli ensimmäinen päätös, joka tehtiin epäilemättä liian myöhään, mutta parempi myöhään kuin ei milloinkaan. Nyt tuota suunnitelmaa on täydennettävä perustamalla pitkällä aikavälillä todellinen Euroopan valuuttarahasto, eurooppalaiset obligaatiomarkkinat ja Euroopan luottoluokituslaitos, sillä kuten vallan hyvin tiedämme, yhtenäisvaluutta ei toimi ilman lähentymistä budjetti-, vero-, talous- ja poliittisissa asioissa. Eurooppa jättää ohjakset markkinoiden ja keinottelijoiden käsiin, ellei se osoita haluaan ottaa itse ohjakset käsiinsä. Talouden ohjausjärjestelmästä puhutaan paljon, mutta meidän olisi kenties syytä keskittyä nimenomaan Euroopan unionin ohjausjärjestelmästä, jota ei ole ollut viime aikoina.
Minusta meidän pitäisi asettaa kaksi tavoitetta. Velkaa on toki vähennettävä, mutta se on tehtävä realistisella ja uskottavalla tavalla, ja samalla on saatava liikkumavaraa sekä toteutettava tulevaisuuteen valmistautumisen edellyttämät uudistukset. Nämä asiat on tehtävä samaan aikaan. Sen vuoksi on elintärkeää luoda synergia jäsenvaltioiden talousarvioiden välille (olisin toivonut, että komissio ilmaisee asian tällä tavoin), minkä vuoksi olisi todennäköisesti tarpeen uudistaa ja yhdenmukaistaa verotusjärjestelmiämme suuntaamalla niitä nykyistä enemmän kehityksen ja talouskasvun palvelukseen. Rahaliitto ei ole mahdollinen ilman lähentymistä budjetti-, talous- ja poliittisissa asioissa.
Pascal Canfin
(FR) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Olli Rehn, kuten tiedätte, on kaksi tapaa vähentää alijäämiä: joko menoja leikkaamalla tai veroja nostamalla. Kaikki valtiot voivat leikata menoja samanaikaisesti mutta erikseen ilman jäsenvaltioiden välistä yhteensovittamista. Sitä vastoin yhteensovittamista tarvitaan verojen nostamiseksi ja etenkin pääomaan, yrityksiin, voittoihin ja pankkeihin kohdistuvan verotuksen nostamiseksi.
Viime viikolla antamassanne tiedonannossa ei mainittu lainkaan tätä asiaa. Kysymykseni, jonka kaikkien puolueryhmien edustajat varsin usein esittävät, on seuraava: aiotteko te ehdottaa lähiviikkoina veropolitiikan yhteensovittamista koskevaa suunnitelmaa, jolla jäsenvaltioille tarjotaan keinot löytää liikkumavaraa niin, että ne voivat nostaa tiettyjä veroja, mitä ne eivät voisi tehdä itsenäisesti? Tämän lisäarvon Euroopan komissio voi nyt saada aikaan. Valitettavasti tästä ei ole olemassa mitään suunnitelmia. Guy Verhofstadt totesi, että teillä on aloiteoikeus. Velvollisuutenne on nyt tässä tilanteessa käyttää aloiteoikeuttanne tässä asiassa.
Peter van Dalen
(NL) Arvoisa puhemies, on pelättävissä, ettei Kreikan tukipaketti toimi. Todellisuudessa yksikään maa maailmassa ei ole koskaan onnistunut vähentämään budjettialijäämää 14 prosentista 3 prosenttiin kolmessa vuodessa. Kreikka ei ole poikkeus. Kreikassa vastustetaan laajasti tiukkaa talouskuuria, joten on hyvin epätodennäköistä, että maa joutuu negatiivisen kasvun kierteeseen kulutuksen rajun laskun myötä, vaikka kulutuksen kasvu on itse asiassa välttämätöntä lainojen ja korkojen maksamiseksi.
Siten Ateena herättää jälleen varoituskellot toteamalla, ettei se kykene maksamaan takaisin velkaansa. On siis hyvin mahdollista, että Eurooppa joutuu mitätöimään lainat vetoamalla kuluneeseen sananparteen "meillä ei ole valinnanvaraa ja on vältettävä tilanteen paheneminen entisestään". Arvoisa puhemies, kriisin opetus on: ole rehellinen ja pidä sanasi. Euroalueen maiden on saatava talousarvionsa kuriin, julkaistava rehellisesti talouslukunsa, noudatettava vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksia sekä maksettava velkansa. Näitä velvoitteita laiminlyövien maiden on lähdettävä euroalueelta.
Nikolaos Chountis
(EL) Arvoisa puhemies, Kreikassa järjestetään huomenna suurin työttömyyden vastainen mielenosoitus kymmeneen vuoteen. Kreikan työväestö (jolle maksetaan kollegoita pienempää palkkaa samasta työstä) osoittaa mieltään maan hallituksen toimia vastaan. Tiedot ovat nähtävillänne.
Olli Rehn, on todella tekopyhää kutsua tätä kolmiosaista rahoitusmekanismia "pelastus- ja solidaarisuusmekanismiksi". Se on ennemminkin Euroopan rangaistusmekanismi, jossa Kansainvälinen valuuttarahasto on se "pahis". Olemme jo puolen vuoden ajan ehdottaneet Lissabonin strategian 122 artiklan hyödyntämistä. Olemme jo puolen vuoden ajan vaatineet Euroopan keskuspankkia muuttamaan politiikkaansa. Olemme jo puolen vuoden ajan vaatineet teitä aloittamaan tutkimukset Yhdysvaltain luottoluokituslaitoksista, joiden toimintaa ei voida hyväksyä. Ette ole vastanneet vaatimuksiin. Annoitte keinottelijoiden mellastaa, toitte Kansainvälisen valuuttarahaston euroalueelle ja nyt vaaditte tiukkaa talouskuuria. Mekanismista on keskusteltava Euroopan parlamentissa Lissabonin sopimuksen 218 artiklan mukaisesti. Solidaarisuuspolitiikasta on keskusteltava kunnolla.
Marta Andreasen
(EN) Arvoisa puhemies, me kaikki muistamme Espanjan pääministerin aiemmin tänä vuonna pitämän mahtipontisen puheen. Espanja seuraa nyt Kreikan jalanjälkiä, kun sen alijäämä on 11 prosenttia BKT:sta. EU:n byrokratia yrittää aina löytää syntipukin, mutta todellisuudessa juuri byrokratia on syypää kriisiin, koska se toi jäsenvaltiot euroalueeseen tietäen, etteivät niiden taloudet olleet valmiita, vai olemmeko me muka palkanneet Eurostatin työntekijät vain tietojen kerääjiksi?
Riskirahastot voivat käyttää tilannetta hyväkseen, mutta ne eivät olleet syypäitä kriisiin. Nyt EU vaatii kustannusten alentamista, mutta onko realistista odottaa Kreikan julkisen sektorin kustannusten alenemista, kun 20 prosenttia työväestöstä on valtiolla työssä ja kun valtio on ainoa asiakas 50 prosentissa pk-yrityksistä? Nyt on esitetty Kreikan tukipakettia, mutta todellisuudessa suurimmalla osalla maista, joiden on määrä osallistua tukeen, ei olisi siihen varaa, kuten ei ole myöskään Yhdistyneellä kuningaskunnalla.
Joka tapauksessa EU tarttuu aina tilaisuuteen...
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Andreas Mölzer
(DE) Arvoisa puhemies, liian nopea keskittäminen ja eurooppalaistaminen liittyen mahdollisesti myös Euroopan yhtenäisvaluutan käyttöönottoon ovat osasyynä nykyisiin ongelmiin. Tosiasia on, että Euroopan yhtenäisvaluutta ei vain yksinkertaisesti voi olla kovaa valuuttaa pitkään, koska se on saattanut yhteen hyvin erilaiset kansalliset taloudet (joista osa on heikkoja) saman rahapolitiikan alaisuuteen.
Nyt tarvitaan yhteistä ja keskitetysti johdettua talouspolitiikkaa yhtenäisvaluutan rinnalle, mikä on melkein sama asia kuin Euroopan talouden ohjausjärjestelmä. On epäilemättä totta, että heikot kansalliset taloudet on alistettava tiukkaan budjettivalvontaan ja velanhallintastrategiaan, jos ne haluavat pysyä euroalueella. Keskittäminen, jossa Brysselin budjettivalta ulottuu kaikkiin jäsenvaltioihin, tarkoittaisi kuitenkin mielestäni laajaa ja epäsopivaa puuttumista jäsenvaltioiden suvereniteettiin. Silloin mentäisiin ojasta allikkoon.
Kriisiä ei pidä käyttää tekosyynä keskittämisen lisäämiseen EU:ssa, mitä moni on toivonut ennen Lissabonin sopimuksen voimaantuloa. Jos me todella haluamme oppia jotakin tästä kriisistä, meidän olisi löydettävä täysin toisenlainen rakenne Euroopan rahapolitiikalle. Se voisi olla esimerkiksi Euroopan kovan valuutan liitto Euroopan ytimessä, jossa niiden jäsenvaltioiden taloudet, jotka eivät täytä lähentymiskriteerejä, joutuvat ulos euroalueelta.
Tiedämme, että tiukat talouskuurit ovat pian osa arkipäivää kaikkialla Euroopassa. Yksi asia on selvä: jos jäsenvaltiot ja Euroopan kansalaiset joutuvat säästökuurille, Euroopan unionin on tehtävä samoin mahdollisesti tutkimalla, millä sen lukuisista virastoista ilmenee toimivallan ja tehtävien päällekkäisyyksiä, sekä selvittämällä budjettivalvontakysymys. Myös meidän parlamentissa on pohdittava, lähetämmekö henkilöstömäärärahojamme lisäämällä ja sihteeristökorvauksia nostamalla oikeanlaisen viestin aikana, jolloin säästöihin turvaudutaan kautta linjan.
Werner Langen
(DE) Arvoisa puhemies, Robert Schumanin suunnitelman 60-vuotispäivää juhliessamme 9. toukokuuta 2010 neuvosto luopui virallisesti komission tuella Monnet'n metodista. Esimerkiksi rahoitustuen oikeusperustaksi on valittu 122 artiklan 2 kohta, joka estää parlamentin osallisuuden. Komissio on sallinut kaiken tämän. Haluan yhtyä Guy Verhofstadtia kohtaan esitettyyn kritiikkiin. Kyse ei ole järjestelmän tai euron kriisistä vaan hallinnon kriisistä. Nähdessäni neuvoston espanjalaisen puheenjohtajan täällä minun on kysyttävä itseltäni, mitä puheenjohtajavaltio Espanja on todellisuudessa saanut aikaan. Se ei ole keksinyt yhtään ideaa tai kannustinta. Keskustellessamme tästä vakavimmasta Eurooppaa koskaan kohdanneesta ongelmasta te järjestätte hienoja loisteliaita huippukokouksia Madridissa (emme kadehdi teitä tässä), mutta meidän pitää olla täällä.
Komissio on hyväksynyt kaiken, mitä sen eteen on heitetty. Se on suostunut neuvoston vietäväksi ja synnytystuskiin, ja se on antanut tiedonannon, jossa ei ole yhtään konkreettista ehdotusta. Olen täysin samaan mieltä Bullmannin kanssa tältä osin. Missä ovat konkreettiset ehdotukset? Saammeko jälleen aiheen keskusteluihin pariksi vuodeksi? Tämä ei yksinkertaisesti riitä. Vaadimme komissiolta rohkeutta tehdä aloite Monnet'n metodista, yhteisömetodista sekä yhteisistä toimielimistä ja ehdotuksista.
Kaikki täällä tietävät, että jäsenvaltioiden välinen yhteistyö talous- ja rahoitusasioissa olisi pitänyt toteutua jo aikoja sitten. Tämä on kriisin todellinen syy. Kriisin aiheutti jäsenvaltioiden velkataso ja se, että ne ovat menettäneet otteensa velanhallinnasta. Rahoitusmarkkinoiden osa-alueille suunnatut harhauttavat toimet ovat väärä lähestymistapa. Jäsen Schulz ei ole puhunut yli puoluejohtajan valtuuksien, mutta hän on oikeassa yhdessä asiassa, minkä haluan kertoa hänelle. Mekin olimme harmissamme siitä, että ryhmämme kreikkalaiset kollegat eivät tukeneet tukipakettia Kreikan parlamentissa. Minusta se on vastuutonta. On syytä kuitenkin huomauttaa myös, että kaikissa kriisissä olevissa Euroopan valtioissa, jotka estivät uudet toimet, kuten Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Unkarissa, Portugalissa ja Espanjassa, on sosialistihallitus.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin nykyinen kausi alkoi vuosi sitten, minkä jälkeen olemme puhuneet talouskriisistä joka ikisessä täysistunnossa. On silti totta, ettei voi olla tärkeämpää keskustelunaihetta kuin kriisi, joka on vienyt 20 miljoonaa työpaikkaa Euroopassa. On silti hyvin tärkeää, että määritämme oikein päämäärämme, sillä huonosti laadittua yhtälöä on mahdoton ratkaista.
Kriisissä ei ole kyse "euron kriisistä Kreikassa". Kyse on kriisistä, joka on paljastanut kolme kestämätöntä epäsuhtaa, jotka on korjattava.
Ensimmäinen on reaalitalouden ja finanssitalouden välinen epäsuhta.
Toinen on rahaliiton sekä rahaliiton linjausten mukaisen vero-, budjetti- ja talouspoliittisen liiton puuttumisen välinen epäsuhta.
Kolmas on kriisin laajuus ja sen haasteet sekä se, että Euroopan unionin reagointi- ja päätöksentekokoneisto on tästä huolimatta toivottoman hidas, mikä on unionille tyypillistä.
Olemme siten jäljessä toimissa, joilla etsimme vastauksia niille miljoonille työttömille, jotka katsovat suuntaamme, kun puhumme ongelmista, joita ei esiinny muissa maissa, joissa kriisiä hoidetaan paremmalla päätöksentekokapasiteetilla.
Samaan aikaan on tehty poikkeuksellisia päätöksiä: näitä ovat komission tiedonanto, viime viikolla kokoontuneen neuvoston tekemät poikkeukselliset päätökset sekä tietenkin Eurooppa 2020 -strategia.
Nämä poikkeustoimenpiteet eivät kuitenkaan ole ilmaisia: niihin liittyy suuria vaatimuksia, rajoituksia ja rangaistuksen uhka jäsenvaltioissa, jotka eivät kykene saamaan menojaan kuriin ja saattavat siten vaarantaa talouskasvun.
Keskustelimme eilen täällä parlamentissa Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksesta sekä Tukholman ohjelman toimintasuunnitelmasta. Meillä oli tilaisuus muistuttaa, ettei Eurooppaa voida rakentaa vain sisämarkkinoiden ja rahaliiton varassa. Nämä eivät ole Euroopan rakentamisen peruspalikoita, mutta kansalaisuus on. Siten nyt on korkea aika palauttaa mieliin jälleen kerran, että miljoonat eurooppalaiset ilmaisevat tyytymättömyytensä heille tarjoamaamme Eurooppaan, joka esittää niskuroiville valtioille enemmän uhkauksia ja rangaistuksia kuin kannustimia ottaa käyttöön kasvumalli, jolla voidaan elvyttää työllisyyttä ja sosiaalista koheesiota ja edistää köyhyyden torjuntaa.
Kriisiä ei voida ratkaista ilman kansalaisten Eurooppaa.
Sylvie Goulard
(FR) Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää komission jäsentä sekä puheenjohtajavaltio Espanjaa kaikesta siitä, mitä viime aikoina on saatu aikaan, vaikkakin myöhässä. Laivan ohjaaminen myrskyssä ei ole helppoa.
Olette poistaneet enemmän esteitä kahdessa viikossa kuin kaikkina viime vuosina yhteensä, ja haluan kannustaa teitä jatkamaan samoilla linjoilla. Minulla on viesti molemmille: Haluan ensinnäkin sanoa puheenjohtajavaltio Espanjalle, että vastaatte kesäkuussa Eurooppa 2020 -strategian hyväksymisestä. Älkää hyväksykö tätä strategiaa, joka on kuin irvikuva. Lissabonin strategia ei onnistunut. Osa Etelä-Euroopan ongelmista johtuu kilpailukyvyn puutteesta. Kuten Guy Verhofstadt on todennut, tarvitsemme toisenlaista mallia. Tarvitsemme myös taloudellista valvontaa. Meille on juuri kerrottu, että parlamentti menee liian pitkälle. Toimin esittelijänä Euroopan järjestelmäriskikomiteaa koskevassa asiassa. Olen pannut merkille, että viime viikkojen levottomimman viikonlopun kuluessa lausuttiin usein sana "järjestelmää koskeva". Puheenjohtajavaltionne on vastuussa tästä paketista. Olkaa kunnianhimoisia! Teillä on tukemme. Älkää kuunnelko niitä neuvoston jäseniä, jotka käyttävät hyväkseen sääntelyn puuttumista.
Toinen viestini on osoitettu komission jäsen Olli Rehnille, jonka rohkeutta ihailen. Annan täyden tukeni komission ehdotukselle, että kansallisten parlamenttien olisi työskenneltävä nykyistä paljon ennakoivammin EU:n kanssa. Tässä täytyy kuitenkin olla hyvin varovainen, sillä muutoin se tarjoaa porsaanreiän kaikille populisteille ja Eurooppaan kriittisesti suhtautuville henkilöille. Saatte tukemme, mutta soveltakaamme jäsenvaltioiden parlamentteihin nykyistä osallistavampaa lähestymistapaa sen sijaan, että annetaan vaikutelma siitä, että Bryssel sanelee kaiken. Olen pannut merkille, että juuri ne kansalliset parlamentit, joita mainostetaan demokratian takaajiksi, ovat syypäitä nykyiseen tilanteeseen, kun ne ovat vuodesta toiseen hyväksyneet alijäämäisiä talousarvioita.
Kay Swinburne
(EN) Arvoisa puhemies, omien hallitustemme toiminta on johtanut tähän tilanteeseen. Kyse ei ole siitä, etteikö meillä olisi ollut sääntöjä, joilla kriisi olisi jo alun alkaen voitu estää. Jos sääntöjä, kuten vakaus- ja kasvusopimusta sekä Maastrichtin kriteerejä, olisi noudatettu, emme olisi sellaisessa velkakriisissä, jossa monet jäsenvaltiot ovat tällä hetkellä. Minusta on hyvin omituista rinnastaa jäsenvaltioiden hallitusten toiminta ja taloudelliset kyvyt investointipankkien toimintaan ja kykyihin.
Istumme viikoittain talous- ja raha-asioiden valiokunnan kokouksissa keskustelemassa pankkiemme sopimattomasta toiminnasta ja väitämme, etteivät ne ole noudattaneet sääntöjä tai että niitä on sovellettu joustavasti rahoitusjärjestelyjen kohteena oleviin tilinpitotoimiin. Juuri näin myös hallituksemme ovat toimineet. Vaadimme vastuullista yrityshallintoa, mutta taseen ulkopuoliset rahoitusvälineet, erikoisvälineet tai ilmoittamattomat ehdolliset velat, joihin hallituksemme ovat sitoutuneet, eivät kuitenkaan osoita, kuinka vastuullinen hallinto toimii.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa on oltu järkyttyneitä erosta, joka paljastui lähtevän hallituksen ilmoittaman alijäämän ja sen tiedon välillä, joka meille paljastui tilikirjojen avauduttua. Yhdistyneen kuningaskunnan uusi johto on antanut meille selkeät valtuudet arvioida uudelleen todellista julkishallinnon tilaa. Toivon todellakin, että myös muut Euroopan maat voivat tehdä samoin eli arvioida julkishallintoaan ja löytää siten tien eteenpäin.
Cornelis de Jong
(NL) Arvoisa puhemies, tarvitsemme koordinoitua EU:n politiikkaa kriisin seurauksien korjaamiseksi, mutta Eurooppaa eivät saa enää johtaa suuryritykset suurista rahoituslaitoksista puhumattakaan.
Hallitukset ovat jo kahdesti auttaneet kuiville rahoituslaitoksemme, jotka ovat itse maksaneet vain osan laskusta. Kahtena viime vuotena näille rahoituslaitoksille osoitetun tuen korkomenot ovat nousseet yksistään Alankomaissa 2,5 miljardilla eurolla. Alankomaiden suurin eläkerahasto ABP käytti samana ajanjaksona miljardi euroa Kreikan hallituksen obligaatioihin saadakseen edes hieman korkeampaa korkoa. Toisin sanoen keinottelu jatkuu entiseen malliin, ja kohta joudumme pelastamaan myös eläkerahastot.
EU 2020 -strategiassa lasku olisi osoitettava oikeaan kohteeseen. Kustannukset olisi julkisten peruspalvelujen rajujen leikkausten sijasta katettava huippupalkkaa saavien ja keinottelijoiden kukkarosta sekä myöntämällä osittaisia velkahelpotuksia Kreikan kaltaisille maille sekä verottamalla esimerkiksi pankkeja. Tällä tavoin voimme säilyttää Euroopan sosiaalisen mallin.
Nikolaos Salavrakos
(EL) Arvoisa puhemies, haluaisin todeta, että teoriassa tuen ilman muuta komission jäsen Olli Rehnin ehdotuksia. Uskallan pitää häntä EU:n poliittisena johtajana ja henkilönä, joka ansaitsee erityisen kunnioituksemme.
Haluan kuitenkin huomauttaa, että sekä ihmiskehossa että taloudessa korkea kuume on yhtä vaarallinen kuin hypotermia. Emme saa hypätä Maastrichtin sopimuksen (jonka nojalla koko Euroopan talous toimi vuosikausia) verkkaisesta mukauttamisesta pakotettuun ja nopeaan mukauttamiseen, joka pitkittää taantumaa. Rikkaat rikastuvat ja köyhät köyhtyvät. Sen vuoksi haluan huomauttaa, että yhä jatkuvat maailmantalouden häiriöt johtuvat pääasiassa laajojen ja epätoivottujen varausten luomisesta maailmanlaajuisesti ja että niitä vastaan olisi taisteltava toimin, joilla joudutetaan Euroopan talouskasvua niin, että kriisi voidaan hoitaa järkevällä tavalla.
Mario Mauro
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, Guy Verhofstadt valitteli, että nationalistinen ja marxilainen retoriikka ei riitä kriisistä selviytymiseen. Katsotaan, jos eurooppalainen retoriikka auttaisi. Vielä muutama viikko sitten moni meistä täällä parlamentissa vetosi solidaarisuuteen Kreikkaa kohtaan. Mitä hyötyä EU:sta on, ellei se tue hädässä olevia jäsenvaltioita?
Mitä hyötyä on eurosta tai euroryhmästä, ellei niillä voida edistää vastuullista toimintaa ja vakautta? Mitä tapahtuu, jos solidaarisuus tarkoittaa samaa asiaa kuin sellainen Euroopan unioni, jossa rikotaan perussopimuksia ja maksatetaan lasku mailla, jotka uhraavat vastuunsa kansalaistensa tulevaisuudesta lyhytaikaisen konsensuksen takia?
Arvoisa komission jäsen, onko se eurooppalaista retoriikkaa, jos kehotamme Euroopan komissiota toimimaan itsenäisesti ja arvovaltaisesti ja jättämään pois laskuista tilejä väärentävät hallitukset? Onko se eurooppalaista retoriikkaa, jos vaadimme uusia säännöksiä rahoitusmarkkinoita varten? Onko se eurooppalaista retoriikkaa, jos kritisoimme euron luomisessa tapahtuneita virheitä, joiden vuoksi meillä ei ole vieläkään yhteistä finanssi- ja eläkepolitiikkaa?
Olemme toki kriisissä, mutta sitä ei aiheuttanut liika eurooppalaisuus vaan sen puute tai riittämättömyys. Meiltä puuttuu Eurooppa, joka vaatii tiukasti valtioilta vastuuta ja vakautta tulevien sukupolvien hyväksi. Tämä ei ole retoriikkaa, jos vain panisimme täytäntöön esittämämme aloitteet osana poliittista strategiaa, joka on asioiden edellä eikä jäljessä.
David-Maria Sassoli
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, haluamme kansalaisten Eurooppaa, emme valtioiden Eurooppaa. Tässä kriisissämme on kyse EU:n politiikan kyvyttömyydestä johtaa markkinoita. Poliittisia elimiä on vahvistettava ja hallitustenvälisestä periaatteesta on luovuttava, jos haluamme pelastaa euron ja kehittää Euroopan ohjausjärjestelmää.
Tämä ei ole retoriikkaa, sillä Saksan liittokansleri Angela Merkel soitti hetki sitten Berliinissä hätäkelloja ja totesi, että euro on vaarassa. Hälytyskellojen soittaminen ilman ponnekkaiden ja vakuuttavien toimien esittämistä saattaa heikentää yhtenäisvaluuttaa lisää investoijien keskuudessa ja markkinoilla, mikä heikentäisi koko Euroopan asemaa. Voimme vain kuvitella markkinoiden reagoinnin tulevina tunteita, kun euro romahti jälleen vain muutama minuutti sitten.
Arvoisa puhemies, lähtiessämme parlamentista saatamme olla entistäkin heikommassa ja turvattomammassa asemassa. Pelkästään uudenlaisella Euroopan talouden ohjausjärjestelmällä voisimme varjella yhtenäisvaluuttaamme sekä jouduttaa talouskasvua, työllisyyttä ja sosiaalista osallisuutta. Meidän on luovuttava vanhasta jäsenvaltioiden politiikkojen koordinointitavasta ja otettava tilalle vankat päätöksentekovälineet.
Uudella Euroopan talouden ohjausjärjestelmällä on voitava varmistaa kolme seuraavaa toiminnan tasoa: talouskasvua edistävä politiikka, tarkoituksenmukaiset rahoitusvälineet sekä hätätilanteiden hallinta. 750 miljardin euron tukipaketti on tärkeä, mutta olemme nähneet, ettei se riitä. Nyt tarvitaan vahvaa poliittista aloitteentekoa, jolla mahdollistetaan entistä laajempi resurssien liikkuvuus markkinoilla. Raha- ja budjettipolitiikka on osoittautunut riittämättömäksi tuottavuuden ja kilpailukyvyn varmistamisessa. Meidän ei pidä arkailla investoida etenkään yhteisön kannalta tärkeisiin hankkeisiin, kuten infrastruktuuriin, energiaan, ympäristöön, osaamiseen ja inhimilliseen pääomaan.
Arvoisa puhemies, parlamentilla on suuri vastuu: sen on itsenäisesti parannettava jäsenvaltioiden valmiuksia luopua hallitustenvälisestä politiikasta eurooppalaisen hengen elvyttämiseksi.
Wolf Klinz
(DE) Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, Euroopan maiden hallitukset ovat markkinoiden talutusnuorassa. Hallitukset kyllä reagoivat, mutta vasta jälkikäteen, eivät etukäteen. On pöyristyttävää, että hallitukset ja komissio reagoivat vasta, kun markkinoilla havaitaan todellisia puutteita.
Puutteet olisi pitänyt havaita jo varhaisessa vaiheessa. Tiesimme euroa käyttöön ottaessamme, ettei meillä tulisi olemaan yhtenäistä raha- ja veropolitiikkaa, kuten normaalisti on yksittäisissä valtioissa. Tästä syystä on toteutettu korvaavia toimia, mutta emme ole pitäneet tiukasti kiinni näistä toimista. Sääntöjä on rikottu hyvin helposti ja heti alusta alkaen jopa suurimmissa jäsenvaltioissa. Tarvitaan myös toisenlaisia tehokkaita sääntöjä rangaistusjärjestelmineen, joita voisivat olla "name and shame" -politiikka, äänestysoikeuden menettäminen sekä EU:n rahastoista saatavien maksujen jäädyttäminen sakkojen maksamiseen asti.
On tullut myös selväksi, että euroalueella esiintyy sisäisiä jännitteitä, jotka koettelevat alueen kestävyyttä ja näkyvät eroina maiden kilpailukyvyssä. Komission on ryhdyttävä toimiin tässä asiassa. Komission on tarkistettava yksittäisten jäsenvaltioiden talousarviot selvittääkseen, ovatko ne mahdollinen riski euroalueelle.
Toki me tiedämme, että talousarvioiden laatiminen on jäsenvaltioiden parlamenttien keskeinen oikeus. Se ei ole silti syy luopua yhteisen eurooppalaisen lähestymistavan kehittämisestä. Se on kipeästi tarpeen. Tarvitsemme enemmän Eurooppaa, ei vähemmän. Tämä saattaa hyvinkin olla viimeinen tilaisuutemme. Jos komissio ja neuvosto eivät neuvottele parlamentin kanssa, pelkään pahoin, että se johtaa suureen katastrofiin joskus tulevaisuudessa.
Janusz Wojciechowski
(PL) Olen samaa mieltä Mario Mauron kanssa siitä, ettei Euroopan unioni ole toiminut riittävästi torjuakseen kriisejä. Olemme viime vuosina keskittyneet poliittiseen integraatioon (olemme alkaneet noudattaa Lissabonin sopimusta ja vahvistaa poliittisten toimielinten toimivaltaa), mutta olemme unohtaneet yhteistyön kriisien torjunnassa. Tarkoitan erilaisia kriisejä, jotka vaativat yhteistyötä ja solidaarisuutta. En tarkoita yksistään rahoituskriisejä.
Käydessämme tätä keskustelua moni Euroopan unionin maa, myös kotimaani Puola, on joutunut valtavan tulvan kouriin. Ihmisiä on kuollut ja aineelliset vahingot ovat mittavia. Tällaisessa tilanteessa kansalaiset odottavat Euroopan unionin apua, mutta apua ei ole paljon tullut. Euroopan unioni on heikko, koska sen määrärahat ovat liian pienet eikä sillä siten ole rahaa poikkeuksellisiin toimiin. Poliittisen toiminnan lujittamiseen ei ole varattu riittävästi varoja. Toivon, ettei määrärahojen vähentämissuuntaus yleisty kriisin seurauksena, sillä silloin meistä tulee entistäkin voimattomampia ja avuttomampia.
Jean-Pierre Audy
(FR) Arvoisa puhemies, olemme tulleet totuuden, selväjärkisyyden ja vastuunkannon vaiheeseen tässä kriisissä, joka ei koettele pelkästään Eurooppaa vaan koko maailmaa.
Olemme ottaneet käyttöön maailmanlaajuisen ohjausjärjestelmän. Miten eurooppalaiset vaikuttavat siihen? Kuinka voimme vaikuttaa maailmanlaajuiseen ohjausjärjestelmään, jos emme kykene luomaan omaa eurooppalaista ohjausjärjestelmää? Keneltäkään ei varmaan ole jäänyt huomaamatta, että ne 50 vuotta, jotka olemme panostaneet Euroopan yhdentämiseen, saattavat mitätöityä seuraavan 50 vuoden aikana kansallisen itsekkyyden lisääntymisen takia. Keneltäkään ei varmaan ole jäänyt huomaamatta, että yritämme nyt luoda kansalaisuutta ilman kansalaisia, tehdä politiikkaa ilman äänestäjiä ja saada ihmiset uskomaan oikeusvaltion ihanteeseen noudattamatta itse sitä.
Berliinin muurin murruttua yhdistimme mantereemme uudelleen uskoen vahvuuteemme, mutta olimme liian ylpeitä huomaamaan heikkoutemme. Mikä on tilanteemme nyt? Kriisi iskee täydellä voimalla tilanteessa, jossa Euroopan yhdentyminen on hauras ja jossa toisinaan korruptoituneita valtioita johdetaan kehnosti. Unionin solidaarisuus on nyt koetuksella, ja mehän tiedämme, että unioni on yhtä vahva kuin sen heikoin lenkki. Teemme oikein pelastaessamme kaikkein heikoimmat, sillä nyt on korkea aika pelastaa ne omin voimin. EU:n säännökset eivät ole tehottomia vaan niiden toimeenpano on ollut puutteellista jäsenvaltioissa ja Euroopan komissiossa, joka ei ole valvonut valtioita riittävästi.
Tarvitsemme enemmän Eurooppaa, ei vähemmän sitä, mutta sen pitää olla totuudenmukainen, selkeä ja vastuullinen Eurooppa. Meidän on luonnollisesti noudatettava vakaus- ja kasvusopimusta, jota on uudistettava. Tehtävänämme on nyt voittaa kansalaisten luottamus uudelleen, mikä edellyttää kasvun ja työpaikkojen takaamista. Kasvu tuo investointeja. Jos julkinen sektori ei investoi, emme voi odottaa sitä myöskään yksityiseltä sektorilta.
Ratkaisevan tärkeän teollisuuspolitiikan ohella ehdotan, että 10-vuotiseen EU 2020 -strategiaan liitetään laaja, 1 000 miljardin euron Euroopan investointisuunnitelma, jonka tavoitteena on tehdä EU:n alueesta maailman kilpailukykyisin Euroopan laajuisissa liikenneverkoissa, infrastruktuurissa, yhdysliikenteessä, suurnopeusjunaliikenteessä, laajakaistapalveluissa, moottoritieliikenteessä, vesihuollossa, avaruuskysymyksessä, tutkimuksessa, terveydenhuollossa, energiassa ja koulutuksessa niin, että uudistamme budjettitukipolitiikkaamme yhteistyössä kaikkien valtioiden sidosryhmien sekä etenkin Euroopan investointipankin kanssa.
Elisa Ferreira
(PT) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, talous- ja rahaliiton täyttäessä 10 vuotta komissio kuvitteli, että euro on unionin suurin menestys. Nyt saman toteaminen olisi vaikeaa ilman perusteluja, sillä kriisi on osoittanut, että talous- ja rahaliitto on kesken jäänyt hanke.
Euron pelastamisen vähimmäistoimet toteutettiin hätätilanteessa, mutta emme saa pettää itseämme: painostus, suurimpien jäsenvaltioiden suoranaiset intressit sekä päätöksenteon kankeus ja hitaus ovat saaneet aikaan sen, että kansalaiset ja koko muu maailma suhtautuvat epäillen euroon ja Euroopan unioniin.
Meidän täytyy hyväksyä tosiasiat. Euroopan unioni ja euro ovat osa yhdentymisprosessia, eikä kyse ole pelkästään maiden välisestä yhteistyöstä: tämä on kesken jäänyt hanke, jota on vahvistettava heti, sillä muutoin koko hanke on vaarassa kaatua. Kolmeen seuraavaan kysymykseen on nyt käytävä käsiksi: Ensimmäiseksi on tärkeää lujittaa hätätilannettamme varten luotuja välineitä: on perustettava Euroopan valuuttarahasto, euro-obligaatioiden asiassa on edettävä, edistystä on saatava aikaan myös Euroopan valvonta- ja sääntelyrakenteissa sekä pankkikriisien eurooppalaisessa hallinnassa.
Toiseksi on tärkeää ymmärtää, että heikossa taloudessa vahva valuutta ei ole mahdollinen: yhden prosentin kasvuennuste Euroopan unionissa on riittämätön sekä väestökehityksen että työttömyyden torjunnan suhteen. Eurooppa 2020 -strategia on vain joukko hyviä ideoita, ellei niiden toteutukseen ole varoja.
Kolmanneksi Olli Rehnin julkisen talouden vakauttamisohjelma on tärkeä, mutta sitä ei voida toteuttaa unionin jäsenvaltioiden välisten erojen kasvaessa jatkuvasti: lähentymispolitiikkaa on siten kiireesti tarkistettava.
Mirosław Piotrowski
(PL) Euroopan parlamentti keskustelee nyt kolmatta kertaa keskitetysti valmistellusta 10-vuotissuunnitelmasta nimeltä Eurooppa 2020 -strategia. Strategia on herättänyt närää monissa jäsenissä paitsi sen vuoksi, että se tuo mieleen entisaikojen vanhentuneet poliittiset järjestelmät, myös siksi, että sen edeltäjä Lissabonin strategia epäonnistui surkeasti.
Kiinnitin aiemmassa tärkeässä keskustelussa huomiota siihen, ettei strategiassa sitouduta EU:n nykyiseen rahoitus- ja talouskriisiin. Tämän jälkeen sekä neuvosto että komissio ovat toimineet päättäväisesti euroalueen ja jäsenvaltioiden talouksien vakauttamiseksi. Markkinoille on luvattu satoja miljardeja euroja valtavien alijäämien kourissa kamppailevien Länsi-Euroopan maiden talouksien elvyttämiseen. Tätä ei kuitenkaan pidä toteuttaa uusien jäsenvaltioiden, kuten Puolan rahoitustukiohjelmien kustannuksella, koska Puola on noudattanut talouden indikaattoreita.
Jos Eurooppa 2020 -strategia halutaan ylipäätään säilyttää, ongelma on ratkaistava tasapainoisesti.
Jaime Mayor Oreja
(ES) Arvoisa puhemies, pahin kriisi, joka voisi kohdata meidät, ei ole mielestäni nykyinen kriisimme vaan sellainen, joka saattaa syntyä, ellemme opi oikeaa poliittista läksyä nykyisistä tapahtumista.
Olemme eläneet yli varojemme, ja siihen ovat syyllistyneet etenkin tietyt valtiot. Olemme luopuneet reaalitaloudesta ja siirtyneet fiktiiviseen talouteen sekä valtiontaloudessa että perheissämme ja yksityiselämässämme.
Emme ole ymmärtäneet, että kuten kaikkien elävien organismien kohdalla, kasvaminen ja lihominen eivät ole sama asia. Kasvaminen edellyttää ponnisteluja ja suhteellisuutta, kun taas lihomiseen liittyy suhteellisuuden ja tasapainon puuttuminen tekemäämme työhön ja nauttimaamme hyvinvointiin verrattuna.
Kriisi ei pysy staattisena. Kuva kriisistä oli täysin erilainen vielä muutama kuukausi sitten tämän päivän kuvaan verrattuna. Kuva kriisistä muuttuu edelleen nykyisestä muutaman kuukauden kuluttua.
Nykyinen kriisi on talouden ja rahoituksen kriisi, jolla tulee olemaan yhä suurempi sosiaalinen ulottuvuus, joka puolestaan tuo sosiaalisia ongelmia. Tämä tarkoittaa, että ennen kuin kriisistä tulee sosiaalinen, politiikassa mukana olevien on tiedostettava, että suurin kriisimme on luottamuskriisi. Kyse ei ole vain euron kriisistä.
Analysoikaamme kaikki lähikuukausien poliittiset prosessit ja vaalit. Meillä on luottamuskriisi, joka tarkoittaa, että meidän on kysyttävä itseltämme, miten meidän pitäisi muuttua ja miten asenteidemme pitäisi muuttua. On kysyttävä, miten meidän pitäisi muuttaa poliittista, institutionaalista ja henkilökohtaista asennettamme. Parlamentin on tässä mielessä kysyttävä itseltään muista toimielimistä riippumatta, miten se voisi myötävaikuttaa parlamentin institutionaalisen ja poliittisen asenteen muuttamiseen.
Uskallan sanoa tänään (kuultuani useita selityksiä kriisin syistä, joiksi on mainittu muun muassa byrokratia, virastot ja hallitukset), että meidän on muututtava kahdessa asiassa. Ensinnäkin Eurooppa vaatii parlamentilta edes vähimmäistason yhdenmukaisuutta. Parlamentti ei voi uuvuttaa itseään käymällä perusteellista keskustelua kahdesta erilaisesta eurooppalaisen yhteiskunnan käsitteestä. Toiseksi meidän on uskallettava kertoa totuus siitä, mitä meille tapahtuu.
Anni Podimata
(EL) Ensinnäkin haluan käyttää 10 sekuntia totuuden palauttamiseksi. Werner Langen, joka ei ole läsnä tänään, on todennut, ettei hän hyväksy Kreikan parlamentin äänestäjien toimintaa näiden äänestäessä kolmivuotista vakautusohjelmaa vastaan. Haluan huomauttaa, että jäsen Langenin kannattaisi toistaa sanomansa PPE-ryhmän seuraavassa kokouksessa, sillä jäsenet, jotka sattuivat vastamaan Kreikan johtamisesta viime kuukausiin asti, kuuluvat juuri PPE-ryhmään.
Yleisesti ottaen on totta, että kriisi on paljastanut euroalueen taloudellisen koordinoinnin sekä globaalin talouden ohjausjärjestelmän krooniset puutteet, joiden vuoksi globalisoituneeseen rahoitusjärjestelmään liittyy valtavasti kontrolloimatonta vallankäyttöä. Näin ollen joudumme nyt ratkaisemaan ennen kaikkea demokratiaa koskevan ongelman. Jos Euroopassa halutaan noudattaa sen omia arvoja ja historiaa, sen on otettava ohjat käsiinsä tässä asiassa.
Päätös euroalueen vakautta tukevan mekanismin perustamisesta on epäilemättä tärkeä askel. Kriisinhallintamekanismi ei kuitenkaan riitä, vaan kriisin perussyihin on pureuduttava sekä jäsenvaltioissa että Euroopassa. Teemme virheen ja vaaranamme yhteisen tulevaisuutemme sekä tulevien sukupolvien tulevaisuuden, kun keskitymme yksistään välittömiin talouden elvytystoimiin ja aliarvioimme talouskasvun, työllisyyden sekä useiden vuosikymmenten ajan rakennetun hyvinvointivaltion perusrakenteiden merkitystä.
Arvoisa komission jäsen, 12. toukokuuta esittelemillänne ehdotuksilla taloudellisen yhteistyön parantamisesta voidaan kenties edistää entistä yhtenäisemmän Euroopan rakentamista sekä vähentää makrotaloudellista epätasapainoa, mutta se edellyttää kahden seuraavan ehdon täyttymistä: ensimmäinen on se, ettei ehdotuksia sidota joustamattoman vakaus- ja kasvusopimuksen soveltamiseen, ja toinen on se, että niihin sisällytetään Eurooppa 2020 -strategian puitteissa täysipainoisesti elinkelpoista kasvua ja työllisyyttä koskevat erityistavoitteet.
Paulo Rangel
(PT) Arvoisa puhemies, moni Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ryhmän kollega on jo esittänyt hyvin kattavan kuvan tilanteestamme. Nyt minusta on tarpeen sanoa jotakin jäsenvaltioiden roolista.
Tosiasia on, että myös kunkin jäsenvaltion hallituksella on oma roolinsa yhtenäisvaluutan vahvistamisen edellyttämien vaatimusten asettamisessa sekä rahataloudellisen integraation jouduttamisessa. Haluan todeta, että PPE-ryhmään liittyvä puolueemme Portugalin sosiaalidemokraattinen puolue (PSD) tukee maansa hallituksen tiukkaa talousohjelmaa, koska meidän mielestämme Portugalin sosialistihallituksen 15 vuoden aikana tekemät virheet, jotka valitettavasti kaikki voivat nyt havaita, on korjattava, ja PSD-puolue tukee toimia niiden korjaamiseksi.
Vaikka tuemme tiukkaa talousohjelmaa, kritisoimme samalla Portugalin hallitusta siitä, ettei (tämä on hyvä esimerkki myös muille samassa tilanteessa oleville maille) se ole leikannut menoja. Alijäämän vähentämiseksi on paitsi nostettava veroja myös leikattava menoja. Hallituksilla on oltava rohkeutta ryhtyä toimenpiteisiin menojen leikkaamiseksi, alijäämien vähentämiseksi sekä valtionvelan osittaiseksi takaisin maksamiseksi.
Tämä pätee sekä Portugaliin että muihin vaikeassa tilanteessa oleviin jäsenvaltioihin. Meillä Euroopan parlamentin jäsenillä on myös velvollisuus tukea kotimaidemme toimia, joilla eurosta voidaan tehdä entistä vahvempi ja joilla integroidun euroalueen unelmasta (joka on paitsi PPE-ryhmän myös meidän kaikkien unelma) tulisi totta. Kritisoimme siis niiden maiden hallituksia, joilla ei ole uskallusta ryhtyä välttämättömiin toimenpiteisiin.
Göran Färm
(SV) Arvoisa puhemies, entistä yhtenäisempi talouspolitiikka vaikuttaa keskeisiltä osiltaan myös EU:n talousarvioon. Keskustelemme nyt strategisesta lippulaivahankkeesta eli Eurooppa 2020 -strategiasta. Keskustelemme myös lainajärjestelyjen ja rahoitusmarkkinoiden valvonnan kustannuksista ja takeista. Emme unohda myöskään keskustelua Lissabonin sopimuksen tuomista uusista velvoitteista. Olemme Euroopan parlamentissa erittäin tietoisia siitä, että monet jäsenvaltiot ovat äärimmäisen hankalassa taloudellisessa tilanteessa, johon liittyy usein vaikeita budjettiongelmia.
Toisaalta on selvää, että EU voi tässä tilanteessa auttaa toimilla, joita tarvitaan jäsenvaltioiden talouksien elvyttämiseksi sekä talouskasvun ja työllisyyden piristämiseksi. EU:n talousarvio olisikin kohdistettava aloihin, joille EU voi tuoda eurooppalaista lisäarvoa ja joilla jäsenvaltioiden ja EU:n talousarviot voivat täydentää ja tukea toisiaan. Tämä tarkoittaa kuitenkin myös sitä, etteivät jäsenvaltiot voi lisätä merkittävästi EU:n vastuuta ilman välttämättömiä resursseja.
Tarkoitan tutkimuspolitiikkaa, lippulaivahankkeita sekä panostuksia koulutukseen ja infrastruktuuriin, joita tarvitsemme, jos haluamme entistä paremman taloudellisen tulevaisuuden. Tämän vuoksi minusta on todella tärkeää, että entistä yhtenäisemmän talouspolitiikan henki näkyisi rakentavasti myös EU:n vuoden 2011 talousarviota koskevissa neuvotteluissa, pitkäaikaisen talousarvion väliarvioinnissa sekä keskusteluissa vuoden 2013 jälkeisestä uudesta rahoituskehyksestä. Muutoin emme pääse eteenpäin emmekä voi ryhtyä talouskasvua ja työllisyyttä edistäviin yhteisiin toimiin.
Theodoros Skylakakis
(EL) Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin kreikkalaisena jäsenenä haluan toistaa täällä parlamentissa erään asian, jonka olen todennut julkisesti Kreikassa jo alusta pitäen, sekä kiittää tuesta, jota maani on saanut Euroopan tukimekanismista, joka yhdessä rankkojen mutta välttämättömien toimien kanssa on estänyt Kreikan talouden välittömän romahduksen.
Olisi ollut hyvä, jos Kreikan tukimekanismi olisi voitu ottaa käyttöön yhtä nopeasti kuin muiden maiden talouksien tukimekanismi, kun Eurooppa lopulta ymmärsi meitä kaikkia uhkaavan riskin. Tänään olen ensimmäistä kertaa nähnyt, että parlamentti ja myös muut EU:n toimielimet ovat todella päättäneet tutkia rehellisesti ja realistisesti Euroopan maiden reaalitalouksien umpikujaa. Miksi olemme joutuneet tähän tilanteeseen? Suurimmaksi osaksi siksi, että olemme eläneet yli varojemme ja velkaantuneet. Kulutimme liikaa jo silloin, kun kriisiä ei vielä ollut, kulutimme kriisin aikana ja kulutamme nyt selvitäksemme kriisistä. Jokainen, joka haluaa tietää, mitä tapahtuu, kun elää jatkuvasti yli varojensa, tulkoon Kreikkaan.
Euroopan valuuttarahasto ja muut neuvottelujen alla olevassa päätöslauselmassa ehdotetut toimielimet ovat oikeansuuntaisia. Jos valuuttarahaston halutaan tuovan todellisia kannustimia, siinä on otettava huomioon paitsi velan ja alijäämän absoluuttinen suuruus myös niiden vähentämisnopeus. Todellinen ongelmamme on (tämä on osoitettu vasemmistopuolueille), että 200 eurolla kuukaudessa elävät neljä miljardia kehitysmaiden ihmistä on keksinyt kapitalismin ja vaatii nyt osaansa maailmanlaajuisista resursseista ja markkinoista meiltä rikkailta, joilta kuluu elämiseen 2 000 euroa kuukaudessa. Länsimailta puuttuu yksinoikeus kapitalismiin, jolle vanha eurooppalainen malli rakentui. Ellemme muutu ja ellemme kiirehdi rakenteellisten muutosten, kilpailukyvyn ja innovaatioiden kanssa, joudumme vain yksinkertaisesti elämään köyhempinä.
Danuta Maria Hübner
(EN) Arvoisa puhemies, kriisin vakavuutta ei ole syytä epäillä, sillä ennennäkemättömien poliittisten metodien "käyttökustannukset" ovat erittäin korkeat. Sääntelyviranomaisten ja poliitikkojen tehtävänä on ryhtyä toimiin, joilla voidaan palauttaa markkinahäiriöiden horjuttama tasapaino ja korjata hallitusten väärä politiikka. Näin tehdään parhaillaan, mutta jää nähtäväksi, kuinka nopeasti ja minkälaisin poliittisin toimin Euroopan unionin jäsenvaltiot palaavat kasvun tielle.
Sääntelyn lisäämisellä ei voida varmistaa kriisin aiheuttamien riskien torjumista. Koska olemme valinneet sääntelyn lisäämisen tien, olisi sen rinnalla edelleen yksinkertaistettava rahoitusmarkkinoita. On myös selvää, että finanssi- ja rahapolitiikalla ei voida korvata rakenteellisia uudistuksia. Rakenneuudistuksilla on korjattava Euroopan unionin talouden taustalla olevat puutteet: näitä ovat yhä suuremmat velat ja alijäämät, erittäin todennäköinen uusi korkean inflaation aalto, ilmastonmuutospolitiikan aiheuttamat riskit, alhainen tuottavuus sekä vähäinen kilpailukyky.
Entistä pienemmillä julkisilla varoilla on tehtävä entistä enemmän, toisin sanoen sekä EU:n että jäsenvaltioiden julkisten varojen käyttöä on tehostettava. Liiketoimintaa suosiva sääntely-ympäristö, tehokas hallinto, vääristämättömät verot, työvoiman korkea työhön osallistumisaste etenkin naisten keskuudessa, tehokas koulutusjärjestelmä, tutkimus ja innovaatiot ovat osa niitä keskeisiä toimia, joihin on vähintäänkin ryhdyttävä kasvun, työllisyyden ja kilpailukyvyn lisäämiseksi. EU:n onnistuneen strategian on epäilemättä perustuttava finanssipolitiikan kiristämiseen, mutta pääpaino olisi oltava innovoinnissa, jotka tarjoavat ainoan keinon tuottavuuden ja kestävän kasvun edistämiseen.
Euroopan komission ja Euroopan parlamentin olisi otettava takaisin strateginen roolinsa ja esitettävä rohkeita ratkaisuja. Niin kansalaiset kuin markkinatkin tarvitsevat enemmän Eurooppaa.
Gay Mitchell
(EN) Arvoisa puhemies, minusta on itsestään selvää, että suvereenien valtioiden on pidettävä kiinni sitoumuksistaan ja että niitä on vaadittava täyttämään asetetut tavoitteet, joten tämä on lähtökohtani. Nyt on korkea aika katsoa ympärilleen ja selvittää, mitkä muut toimet ovat myötävaikuttaneet viimeaikaisten myllerrysten syntyyn. Laman syvenemistä edesauttoivat 1930-luvulla kultakannan käyttöönotto ja protektionismi. Euroopan unionissa on sitä vastoin hyödynnetty Euroopan keskuspankin ja komission solidaarisuus- ja institutionaalisia välineitä aiemmista virheistä oppimisessa.
Toimielinten ponnistelut ovat olleet vaikuttavia, kun otetaan huomioon, että EU:n jäsenvaltioita on peräti 27, joista 16 kuuluu euroalueeseen. EU:n toimielimet ovat lisäksi tehneet yhteistyötä Yhdysvaltain keskuspankin, Yhdistyneen kuningaskunnan keskuspankin, Japanin keskuspankin sekä muiden pankkien kanssa. Tästä huolimatta niin sanotut markkinat ovat itse asiassa suhtautuneet kielteisesti lähes kaikkiin toimiin. Nyt kannatankin vapaita markkinoita, sillä protektionismi ei toimi. Mutta ovatko markkinamme todella vapaita? Markkinoita manipuloitiin ja niihin vaikutettiin tehokkaasti alun pitäenkin, mikä johti tähän kriisiin. Eikö nyt voida kaikella kohtuudella epäillä, että vaikutusvaltaisilla intressiryhmillä on valmiudet syrjäyttää suvereeneja valtioita ja että jotkut käyttävät tätä vaikutusvaltaa syystä tai toisesta omien asioidensa ajamiseen käyttämällä markkinoita omiin tarkoitusperiinsä?
Poliittiseen asialistaan voi sisältyä huoli siitä, että euro saattaisi tulevaisuudessa korvata esimerkiksi dollarin öljyn maksuvaluuttana. Liike-elämän ja talouden intresseihin voisi kuulua vain vaikutusvallan ja vaurauden lisääminen poistamalla Euroopan unionista suvereeneja, myös yhteisiä suvereeneja oikeuksia. Poliittisten johtajien on korkea aika pohtia kaikkea tapahtunutta. Toistan: jäsenvaltiot on saatava ruotuun, ja tämä pätee myös kotijäsenvaltiooni. Näin on ehdottomasti tapahduttava. Nyt panemme kuitenkin kaiken painoarvon jäsenvaltioihin ja keskitymme vain vähän siihen, mitä markkinatoimien taustalla saattaa olla.
Haluaisin esittää kysymyksen neuvoston puheenjohtajalle ja komission jäsenelle: Mitä on tehty tämän asian eteen? Emme valvoneet näitä ihmisiä aiemmin, ja nyt olemme tässä tilanteessa. Toimintamallia on siis muutettava yksisuuntaisesta ajattelutavasta kaksisuuntaiseksi.
Alajos Mészáros
(HU) Eurooppa 2020 -strategia on hyvin tärkeä etenkin nyt, kun finanssi- ja talouskriisi vain laajenee. Kriisi on nostanut esille sellaisia peruskysymyksiä ja negatiivisia prosesseja, että ellemme sisällytä niin strategiaamme, talouspolitiikkamme onnistuminen on vaakalaudalla.
Emme saa antaa euron vaikutusvallan heiketä, vaan meidän on tehtävä kaikkemme rahaliiton säilyttämiseksi. Kotimaani liittyi viimeisenä maana euroalueeseen. Slovakian kansalaisten mielestä euron käyttöönotto on menestystarina, minkä vuoksi myös Slovakia osallistuu kaikin keinoin euron suojelemiseen.
Meidän on valistettava ihmisiä siitä, että rahakriisillä voi olla vakavia poliittisia seurauksia. Seurauksiin voi kuulua kasvava euroskeptisyys ja epävarmuus maissa, jotka valmistautuvat liittymään euroalueeseen. Meidän on tuettava ja kannustettava maita, jotka eivät ole vielä ottaneet yhtenäisvaluuttaa käyttöön.
EU 2020 -strategiassa on annettava keskeinen sija kestävän kehityksen varmistavalle politiikalle. Vaikka Keski-Euroopan energiansaannin monipuolistamiseksi etsitään parhaillaan eri ratkaisuvaihtoehtoja, myös vaihtoehtoisten energialähteiden käyttöä on lisättävä ilmastonmuutoksen hillitsemiseksi. Kansalaisia on myös valistettava siitä, että nykyiset vaihtoehtoiset energialähteet ovat rajallisia. Pitkäaikaisen energiansaannin varmistamiseksi ydinenergia on yksi ratkaisuvaihtoehto, jolla voidaan taata riittävä energiansaanti mahdollisimman alhaisin hiilidioksidipäästöin, minkä vuoksi turvalliseen varastointiin ja polttoaineen tuotantoon on kiinnitettävä erityistä huomiota. Lisäksi on välttämätöntä antaa uutta puhtia nykyaikaisten energiatekniikoiden tutkimukselle, kuten fuusioreaktoreiden innovoinnille. Tässä nousee esiin monia tärkeitä kysymyksiä, jotka haluamme sisällyttää strategiaamme. Lisäksi meitä odottaa tärkeä tehtävä, nimitäin eri alojen koordinoinnin ja integraation parantaminen. Vain tällä tavoin voimme varmistaa hyvin tärkeän talousliiton syntyminen rahaliiton rinnalle.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Kannatan lämpimästi komission ja neuvoston esittämiä toimia. Jos toimiin olisi ryhdytty aiemmin, olisimme voineet välttyä lukuisilta kriisin vaikutuksilta, joista kärsimme nyt. Talouden ohjausjärjestelmän puuttuminen on saanut aikaan sen, että päätöksiä on tehty painostuksen alaisena Euroopan parlamenttia kuulematta. Myös toteutettujen toimien valvontajärjestelmät puuttuvat.
Pankeille pumpattiin viime vuonna valtavia rahasummia. Tämä oli välttämätöntä, mutta pankkien pelastamisella ei ole voitu lieventää kriisiä myöhemmin. Kriisi jatkuu. Kasvu- ja vakaussopimusta ei ole noudatettu. Alijäämät ovat päässeet kestämättömän suuriksi. Eri valtiot ovat toimineet eri tavoin samassa tilanteessa. Jotkin maat päättivät kertoa kansalaisilleen totuuden ja aloittaa tiukan talouskuurin. Yhteisten sääntöjen puuttuminen vaikuttaa eri tavoin Euroopan kansalaisiin, vaikka kaikki jäsenvaltiot ovat vaikuttaneet kriisin syntymiseen. Emme voi kuluttaa enempää kuin tuotamme, emmekä voi elää yli varojemme.
Julkistaloutta on vakautettava. Näin ollen ehdotukset uuden rahoitusalan vakautusmekanismin tai Euroopan valuuttarahaston perustamisesta ovat ehdottoman välttämättömiä. Näiden toimien tueksi on laadittava yhdenmukainen talouden elvyttämisstrategia sekä valvonta- ja sanktiomekanismit. Nyt voimmekin todeta, että aiomme luoda todellisen ja tehokkaan talouden ohjausjärjestelmän, josta hyötyvät kaikki jäsenvaltiot.
Mairead McGuinness
(EN) Arvoisa puhemies, noudatan sääntöänne. Suhtaudun myönteisesti neuvoston puheenjohtajan kommentteihin tuotantojärjestelmistä ja kilpailukykyyn keskittymisestä. Tätä keskustelua tarvittaisiin mielestäni hieman enemmän parlamentissa, neuvostossa ja komissiossa.
Toteaisin kommenteistanne EU:n hitaasta reagoinnista kriisiin, että meidän on syytä keskustella siitä, koska EU:n reagointijärjestelmä on horroksessa. Jäsenvaltiot olisivat voineet reagoida ripeämmin pankkikriisin alettua. Olisimme pystyneet siihen, mutta tässä nimenomaisessa tilanteessa emme kuitenkaan tehneet niin.
Komission uudessa strategiassa keskitytään neljään pilariin. Komission olisi mielestäni tutkittava omaa rooliaan kriisissä. Kasvu- ja vakaussopimuksen sääntöjen noudattamista on valvottu mielestäni "pehmeän vallankäytön" periaatteen mukaan, mikä ei ole toiminut. Jos me kaikki olisimme noudattaneet sääntöjä, meillä ei olisi kriisiä, kuten edelliset puhujat ovat todenneet. Vallankäytön lisääminen toimii vain, jos entisiä valtuuksia todellisuudessa myös käytetään.
Elena Băsescu
(RO) Eurooppa 2020 -strategia on talouskriisimme vuoksi todellisen haasteen edessä. Toisaalta strategia on myös mahdollisuus. Se voi antaa ison sysäyksen pitkällä aikavälillä tarvittavien taloudellisten ja sosiaalisten uudistusten tukemiseen. Strategian perusperiaatteina on oltava solidaarisuus ja mukautumiskyky.
Koheesiorahastoihin osoitetut määrärahat on minusta säilytettävä, koska niillä voidaan vähentää merkittävästi EU:n eri alueiden välisiä eroja talouskehityksessä. On myös itsestään selvää, että EU:ssa asetetuista tavoitteista ei voi automaattisesti tulla jäsenvaltioiden tavoitteita. Tavoitteita on mukautettava kunkin maan mahdollisuuksien mukaisesti. Romanian hallitus on perustanut korkean tason työryhmän, jonka tehtävänä on kansallisten tavoitteiden asettaminen. Työryhmän tehtävänä on myös auttaa kansallisen uudistusohjelman suunnittelun koordinoinnissa.
Antigoni Papadopoulou
(EL) Markkinoiden ja pankkien toiminta on kuin susilauma, kuten Ruotsin valtiovarainministeri on todennut. Susilauma on valmis repimään kappaleiksi taloudellisesti heikot maat. Ensimmäinen uhri oli Kreikka, jota seurasivat Espanja ja Portugali. Keinottelijat iskivät armottomasti Kreikan kimppuun, mutta yhteisö osoitti solidaarisuuttaan myöhässä ja kovin ehdoin, minkä vuoksi kreikkalaiset joutuivat tekemään hyvin epämieluisia uhrauksia ja valitsemaan täysin oikeutetun lakkoilun. Näyttäisi siltä, että tämän kansainvälisen talouskriisin pääosassa ovatkin valtiot eivätkä pankit.
Vastoinkäymisistä on opittava. Euroopan unioni tarvitsee nykyistä enemmän yhteisön solidaarisuutta, parempaa finanssijärjestelmän valvontaa, vakaussopimuksen tiukempaa noudattamista jäsenvaltioissa, koordinoidumpaa finanssipolitiikkaa sekä toimia kilpailun vääristymien estämiseksi. Euroopan kansalaiset haluavat inhimillisempää Eurooppaa, missä jäsenvaltioiden välillä on yhä vähemmän eriarvoisuutta. Nyt on entistä realistisemman ja kansalaisia tukevan sekä uudet haasteet huomioon ottavan EU 2020 -ohjelman aika.
Olle Schmidt
(SV) Arvoisa puhemies, Eurooppa tarvitsee nykyistä enemmän yhteistyötä ja solidaarisuutta protektionismin ja nationalismin sijaan. Tiedämme tämän, koska historia on opettanut meitä.
Minun on vaikea ymmärtää valtiovarainministerien pelkoa, jota he selvästi tunsivat jäsenvaltioiden talousarvioiden ennakkotarkistusta koskevaa ehdotusta kohtaan. Jopa monessa liemessä keitetyt valtiovarainministerit ovat viime kuukausina pelänneet vielä enemmän, ja syystä. Tässä on selvästi havaittavissa pienoista kansallista itsetehostusta. Ajatuksena on, että muita maita voi kyllä tutkia mikroskoopilla, kunhan kotimaa jätetään rauhaan. Kreikkaa, Espanjaa ja Portugalia voidaan rauhassa tutkia, mutta ei kotimaata. Noli me tangere - älä koske minuun!
Keskinäinen riippuvuutemme edellyttää avoimuutta ja luottamusta. Ruotsin ja Suomen hallituksilla on molemmilla kokemusta 1990-luvun vakavista kriiseistä, minkä vuoksi niiden olisi syytä antaa täysi tukensa komission jäsen Olli Rehnin ehdotuksille.
Jaroslav Paška
(SK) Vastuullisen budjettipolitiikan noudattaminen kaikissa EU:n jäsenvaltioissa on vasta ensimmäinen askel tilanteemme ratkaisemisessa. Seuraava, varmasti paljon vaikeampi askel olisi otettava työvoimarakenteemme muuttamiseksi pysyvästi. Suurin osa EU:n kansalaisista työskentelee tuottamattomilla aloilla, kuten esimerkiksi julkishallinnossa, eivätkä tuottavat alat kykene elättämään näin suurta byrokraattien joukkoa, joka vain vaikeuttaa ihmisten elämää keksimällä jatkuvasti uusia sääntöjä ja rajoituksia.
Katsokaapa vaikka Aasiaa, arvoisa komission jäsen. Aasiassa ei ole yhtä paljon koulutettua työvoimaa tai yliopistoja kuin meillä. Silti maassa on pieni julkinen hallinto ja selkeä yrittäjäympäristö, minkä ansiosta aasialaiset voivat kehittää omaa luontaista kilpailukykyään. Selkeä ja avoin yrittäjäympäristö, vähemmän hallinnollista byrokratiaa ja enemmän tilaa itsenäiselle ja luovalle kansalaisten yrittäjyydelle: tämä on paras keino selviytyä nykyisistä ongelmista.
Andrew Henry William Brons
(EN) Arvoisa puhemies, talouskriisissä ei ole kyse väliaikaisesta sairaudesta, josta EU:n jäsenvaltiot toipuvat nopeasti ja täysin terveeseen talouteen. EU:n ja sen jäsenvaltioiden talouspolitiikan hoidossa on rakenteellisia puutteita. Yli 27 maalle suunniteltu yhtenäisvaluutta perustuu väärään olettamukseen siitä, että yksi valuutta sopii monelle hyvin erilaiselle taloudelle. Valuutan arvossa on otettava huomioon niiden talouksien tila, joissa valuuttaa käytetään.
On kuitenkin myös muita erillisiä ongelmia. Globalisaation omaksuminen EU:ssa ja yksittäisissä jäsenvaltioissa on varma tie tuhoon. Emme voi antaa tavaroiden ja työntekijöiden virrata alhaisen palkkatason maista Eurooppaan. Emme voi kilpailla näistä maista tulevien tavaroiden kanssa alentamatta palkkojamme näiden maiden tasolle. Lainmukainen minimipalkka ei estä työntekijöidemme vaivihkaista syrjäyttämistä siirtotyöläisillä, omien työntekijöidemme työn ulkoistamista tai tehdastyön siirtämistä kolmansiin maihin.
Tunne Kelam
(EN) Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission jäsen Olli Rehniä hänen ystävällisistä sanoistaan ja uskosta euroalueeseen liittyvän Viron ponnisteluihin. Voin vakuuttaa, ettei Viro tule nostamaan EU:n keskimääräistä velkataakkaa, koska maan velka on vain 7,5 prosenttia bruttokansantuotteesta. Luotan myös siihen, että muut euroalueeseen kuuluvat maat ottavat Viron vastaan myönteisenä esimerkkinä, joka välittää rohkaisevan signaalin myös Latvialle ja Liettualle ja saa näiden maiden kansalaiset vakuuttuneiksi siitä, että ponnistelut kannattavat ja että kaikkia hakijamaita kohdellaan niiden ansioiden mukaisesti.
Euroalueeseen liittyminen juuri nyt ei ole pelkästään etuoikeus. Se tarkoittaa myös sitoutumista yhteisvastuuseen ja osallistumista vakauttamisohjelmaan alusta asti, mutta olen vakuuttunut päätöksen oikeellisuudesta, sillä voimme nähdä EU:n mahdollisuutena saada jotakin sekä ennen kaikkea mahdollisuutena viedä yhteistä asiaamme eteenpäin.
Danuta Jazłowiecka
(PL) Tämänpäiväinen keskustelu EU:n talouden ohjausjärjestelmästä on erittäin tärkeä, sillä siinä on kyse Euroopan yhdentymisen jatkamisesta. Kaikilla jäsenvaltioilla olisi niiden tiiviiden taloudellisten suhteiden vuoksi oltava yhtä suuri vastuu Euroopan vakauttamismekanismista ja koko taloustilanteesta yleisesti.
Kenelläkään meistä ei minusta pitäisi olla syytä epäillä, että valtioiden velkojen ja menojen tiukka seuranta, jäsenvaltioiden talousarvioiden ja uudistusohjelmien laatimisen koordinointi varhaisessa vaiheessa sekä kriisiajan tukimekanismit ovat oikeita toimia. Kasvu- ja vakaussopimuksen periaatteiden tunnollisesta noudattamisesta olisi tehtävä ensisijainen tavoite. Siten voidaan varmistaa talousarvioiden ja makrotalouden vakaus Euroopan unionissa. Erilaiset rangaistukset sekä "name and shame" -politiikka ovat keskeisiä toimia vaadittaessa jäsenvaltioita noudattamaan vakaussopimuksen periaatteita ja toteuttamaan keskeisiä uudistuksia, mutta suhtaudun varauksellisesti taloudellisiin seuraamuksiin. Taloudellisilla seuraamuksilla, joita on sovellettu jäsenvaltioihin, joiden taloustilanne on jo ennestäänkin vaikea, voi olla päinvastainen ja haitallinen vaikutus kyseisten maiden talouksiin...
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Vaatisin näin ollen Euroopan tulevaisuuden vastuullista suunnittelua.
Liisa Jaakonsaari
(FI) Arvoisa puhemies, kriisin psykologiaanhan kuuluu se, että joko käperrytään, syytetään muita, etsitään vihollisia tai etsitään uusia ratkaisuja. Euroopassa näkyy nyt tätä kolmea lähestymistapaa: toisaalta nationalismi ja protektionismi ovat nousemassa monissa maissa, ja toisaalta etsitään uusia ratkaisuja niin kuin komissio on tekemässä. Niitä pitää erittäin paljon arvostaa. Mitä vahvempi on poliittinen järjestelmä Euroopan unionissa ja kansallisella tasolla, sitä enemmän voidaan kesyttää markkinavoimia. Toisin päin käy huonosti.
Minusta on yksi asia, jonka voisimme lopettaa: Kreikan pilkkaaminen voisi jo loppua. Kreikan kansa, pääministeri ja poliitikot ansaitsevat nyt meidän kunnioituksemme, koska he tekevät erittäin vaikeita päätöksiä. Aivan kuten Olle Schmidt sanoi, Suomi ja Ruotsi olivat 1990-luvun alussa Kreikka. Me jouduimme tekemään yhtä vaikeita päätöksiä, mutta onnistuimme.
Puhemies
(EN) Pahoittelen, että jouduin keskeyttämään teidät. Tulette huomaamaan täällä istuntosalissa, että keskeytin hänet täsmälleen minuutin kuluttua, vaikka hän sanoi monia myönteisiä asioita Kreikasta, joten yritän olla mahdollisimman puolueeton.
Michael Theurer
(DE) Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, Euroopan talouden ohjausjärjestelmän toiminnasta käymässämme keskustelussa on mielestäni päässyt unohtumaan kauaskantoinen ajattelu. Nyt on oikea liittää lyhyen tähtäimen vakauttamistoimet pitkäkestoiseen strategiaan. Meillä on oltava jonkinlainen visio markkinataloudesta. Sosiaalisen markkinatalouden perusperiaate sisältyy jo Lissabonin sopimukseen. Nyt se on vain elvytettävä henkiin.
Sosiaalinen markkinatalous oli onnistunut malli Saksan talousihmeen taustalla. Saksan talousihmeen johtohahmo Walter Eugen totesi jo 1950-luvulla, että valtioiden taloustoiminnassa olisi keskityttävä talouden sääntelyjärjestelmien suunnitteluun taloudellisten prosessien johtamisen sijasta. Siksi vetoankin sääntelyyn, toisin sanoen toimiin, joihin valtiot ryhtyvät vaikuttaakseen taloustoiminnan perusedellytyksiin yleislainsäädännön keinoin. Valtion tehtävänä ei ole luoda työpaikkoja, vaan sen tehtävänä on luoda työpaikkojen syntymisen mahdollistava sääntelykehys. Tähän meidän on nyt keskityttävä. Kilpailukyky ei ole taloustoiminnan alku vaan tulos.
Franz Obermayr
(DE) Arvoisa puhemies, Eurooppa 2020 -strategiassa on pureuduttava kriisin alkusyihin. Olisiko mitään mieltä luoda Yhdysvaltojen mallin mukainen rahaliitto ilman välttämätöntä ja keskitettyä finanssipolitiikan valvontaa? Vastaus on "ei". Euro ei saa tehdä EU:sta pakolliseen solidaarisuuteen perustuvaa valtaisaa uudelleenjakomekanismia. Jos haluamme perustaa rahaliiton, sen on oltava vankka.
Vapaita finanssimarkkinoita ei voida myöskään pitää tulevaisuudessa erillään reaalitaloudesta. Siksi Eurooppa 2020 -strategiaan on sisällytettävä selkeät säännöt, joilla voidaan hoitaa keinottelijoita ja riskirahastoja koskeva ongelma. Itävallan ja eilen Saksan ehdottama tie, joka veisi kohti rahoitustoimien veroa, johon sisältyisi pankkien ja rahoitussektorin tekemistä voitoista verottaminen, on ilman muuta oikeasuuntainen tie. Olkaamme esimerkkinä veronmaksajille muistuttamalla vihdoinkin rahoitussektoria sen velvoitteista. Meidän on myös noudatettava entistä rohkeammin jäsenvaltioihin liittyviä sääntöjä. Kaikki tahallisesti talouslukuja vääristelevät valtiot on yksinkertaisesti heitettävä ulos euroalueelta. Petoksiin syyllistyvien maiden on niin ikään lähdettävä euroalueelta.
Paul Rübig
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Olli Rehn, hyvät parlamentin jäsenet, Eurooppa 2020 -strategia on erityinen haaste. Yleisesti ottaen meidän on keskityttävä pieniin ja keskisuuriin yrityksiin (pk-yrityksiin). Meidän olisi varmistettava, että pienten ja keskisuurten yritysten vähimmäispääomakiintiö olisi keskimäärin 20 prosenttia vuoteen 2020 mennessä.
Eurooppa tarvitsee vakaita pk-yrityksiä, jotka työllistävät kaksi kolmasosaa työvoimasta, tuottavat 50 prosenttia BKT:sta ja maksavat 80 prosenttia veroista. Komissio on vain yksinkertaisesti unohtanut sisällyttää strategiaan tavoitteen vahvistaa pienten ja keskisuuren yritysten asemaa.
Arvoisa komission jäsen Olli Rehn, vetoankin nyt erityisesti teihin, jotta ryhtyisitte toimiin pk-yritysten puolesta ja asettaisitte tavoitteeksi vahvistaa näiden yritysten ja niiden työntekijöiden asemaa.
Milan Zver
(SL) Tämänpäiväinen keskustelu on ollut yksi parhaista, jota olemme käyneet rahoitus- ja talouskriisistä sekä erityisesti siitä, miten se on näkynyt Kreikassa. Suurin osa puhujista onkin keskittynyt tapaan, jolla Euroopan unionia olisi tulevaisuudessa johdettava. Olen kuitenkin samaa mieltä myös niiden puhujien huomautuksista, joiden mielestä tilanteeseemme on useita syyllisiä. Tämä on mielestäni oikea tie eteenpäin ja minusta on tärkeää valita tämä tie. Meidän on syytä pohtia joidenkin tiettyjen EU:n toimielinten vastuuta eikä pelkästään toimielinten kollektiivista vastuuta vaan kunkin toimielimen omaa vastuuta eri asioissa.
Haluaisinkin ehdottaa, että käännymme esimerkiksi talous- ja raha-asioiden entisen komission jäsenen Joaquín Almunian puoleen, sillä hän oli omalla kaudellaan varsin kriittinen tiettyjä maita kohtaan, minkä jälkeen Kreikan kriisi puhkesi. Kehotan häntä selvittämään omaa osuuttaan tässä kaikessa, ja ellei hän tee niin, hänen olisi syytä erota.
Seán Kelly
(EN) Arvoisa puhemies, olemme viime viikkoina toteuttaneet toimia vastataksemme puhjenneeseen finanssikriisiin, joka johtui sääntelyn, valvonnan ja hallinnoinnin puutteesta. Olemme näillä toimilla pyrkineet ennakoimaan tilanteita niin, etteivät ne toistuisi tulevaisuudessa. Toimet ovat kannatettavia.
Me kaikki saamme parempia tuloksia aikaan, jos joku valvoo meitä. Tämä pätee niin hallituksiin kuin yksityishenkilöihin. Arvostan näin ollen tämänpäiväisiä aikaansaannoksia ja olen sitä mieltä, että meidän olisi vastedes ryhdyttävä käsittelemään myös luokituslaitosten "taloudellisia terroristeja" sekä keinottelijoita koskevaa ongelmaa, sillä he tuhoavat ihmisten elämää ja yrittävät kaataa itsenäisiä hallituksia. Tällä kaksisuuntaisella lähestymistavalla (jossa parannamme poliittista hallintoa sekä käsittelemme "taloudellisia terroristeja" koskevaa ongelmaa) saatamme suunnata katseemme kohti entistä parempaa tulevaisuutta.
Karin Kadenbach
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Olli Rehn, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Diego López Garrido, puhumme tänään yhteisestä Euroopan talouden ohjausjärjestelmästä. Minusta nyt on aika ymmärtää, ettei markkinoilla ole itsenäistä arvoa ja että Euroopan kansalaiset eivät ole markkinoita varten vaan että markkinat ovat 500 miljoonaa Euroopan kansalaista varten.
Olen vakuuttunut vakauttamisen ja kasvun tarpeesta, mutta niihin molempiin liittyy aina myös eräs toinen näkökohta, nimittäin sosiaalisesti vastuullinen vakauttaminen sekä kestävä talouskasvu. Me tarvitsemme luottamusta tämän saavuttamiseksi ja kansalaiset tarvitsevat tulevaisuudennäkymiä. Voimme tarjota heille tulevaisuudennäkymiä vain, jos voimme luvata heille Euroopan, missä he voivat jakaa vaurautta, tai jos varmistamme toimillamme, että näin tapahtuu. Tulevaisuuden Euroopassa monen on voitava hyötyä kasvusta harvan sijasta.
Rachida Dati
(FR) Arvoisa puhemies, ensinnäkin on totta, että Kreikan kriisin äkillisyys ja syvyys ovat kylväneet paljon pelkoa kansalaisten keskuuteen, ja minusta täysin perustellusti. Tämä ei tarkoita sitä, että Kreikkaa pitäisi nyt osoittaa sormella, kuten eräs jäsen hetki sitten totesi. On kuitenkin äärimmäisen tärkeää oppia välttämätön läksy (kuten olemme jo jonkin aikaa todenneet) kriisistä, jotta voimme rakentaa entistä poliittisempaa Eurooppaa ja lisätä talouden ohjausta. Talouden ohjausjärjestelmää olisikin kiireesti ehdotettava.
Komissio ehdottaa nyt mahdollisuutta voida tarkistaa jäsenvaltioiden talousarviot etukäteen. Minusta ei pidä hyppiä asiasta toiseen. Nyt tarvitaan kipeästi Euroopan talouden ohjausjärjestelmää eikä komission oikeutta tutkia jäsenvaltioiden talousarviot etukäteen. Minusta komission ehdotus vain paljastaisi perustuslailliset ristiriidat sekä viivästyttäisi ja mutkistaisi menettelyjä, mitä Eurooppa ei totisesti nyt tarvitse. Nyt tarvitaan kipeästi eurooppalaista taloushallintoa eikä jäsenvaltioiden talousarvioiden ennakkovalvontaa.
Vasilica Viorica Dăncilă
(RO) Me kaikki tiedämme, että Eurooppa 2020 -strategian tavoitteena on auttaa Euroopan unionia selviytymään nykyisestä talouskriisistä ja valmistella sen taloutta uuteen vuosikymmeneen. Se, ettei Eurooppa 2020 -strategiassa tarjota selkeitä suuntaviivoja erittäin tärkeän yhteisen politiikanalueen eli yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen tarkistamiseksi, on mielestäni vakava puute.
Vielä vakavampaa on se, että viittaus maatalouteen keskeisenä politiikanteon välineenä, jolla voidaan saavuttaa EU 2020 -strategiassa asetetut tavoitteet, tehtiin viime hetkellä. Siten emme ole edes yllättyneitä siitä, että strategiassa käsitellään aivan liian vähän maatalouspolitiikkaa. Tältä osin EU 2020 -strategiassa esitetään joitakin ajatuksia YMP:n tulevaisuudesta. Siinä ei kuitenkaan anneta YMP:lle keskeistä strategista roolia osana laajempaa globaalista lähestymistapaa ottamalla huomioon elintarvikkeiden maailmanlaajuisen kysynnän mahdollisen kasvun sekä ilmastonmuutoksen tuomat valtavat haasteet.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Hyvät kuulijat, meiltä puuttuvat yksityiskohtaiset arviot euroalueen kriisin ja Kreikan talouden romahduksen tai muita maita uhkaavien riskien syistä. Johtuuko tilanteemme talouskriisiksi muuttuneesta globaalista finanssikriisistä vai omista virheistämme ja toimimattomuudesta?
Myöntäkäämme suoraan ja peittelemättä, ettemme ole koordinoineet unionin finanssipolitiikkaa. Emme ole noudattaneet vakaus- ja kasvusopimusta emmekä ole pitäneet kiinni taloudellisesta kurista. Jäsenvaltioiden talousarviot ovat usein todellisuuden vastaisia, ja niille ovat luontaista korkeat kustannukset, alhaiset tulot sekä vastuunpuute valtioiden johtamisessa. Haluaisinkin kysyä seuraavaa: Missä Euroopan keskuspankki on ollut? Missä komissio on ollut?
Myöntäkäämme rehellisesti, että ongelma piilee siinä tosiasiassa, että jäsenvaltiot eivät anna EU:n toimielinten valvoa, arvioida tai analysoida talousarvioitaan. Olemme viime vuosina keskittyneet lähinnä Lissabonin sopimukseen ja kiinnittäneet vähemmän huomiota talousliittoon ja etenkin rahaliittoon.
Diego López Garrido
neuvoston puheenjohtaja. - (ES) Arvoisa puhemies, Euroopan unioni on todellakin tilanteessa, joka muistuttaa muita historiallisia vaikeita tilanteita, jotka on voitu ratkaista myönteisesti. Eurooppa on nyt tienristeyksessä samaan tapaan kuin toisen maailmansodan jälkeen, jolloin syntyi jotakin, mitä ei vielä kutsuttu Euroopan unioniksi. Se tapahtui Berliinin muurin murruttua, kun Eurooppa oli yhdistynyt ja kun Euroopan valuuttajärjestelmä oli kriisissä. Tähän reagoitiin menemällä eteenpäin ja tekemällä uusi perussopimus. Tämän saimme aikaan tämän vuosisadan alussa, kun loimme uuden Lissabonin sopimuksen, joka on ainoa keino selviytyä vaikeasta tilanteestamme.
Toisena vaihtoehtona olisi luonnollisesti ollut populismi tai protektionismi, mutta ne eivät ole vaihtoehtoja. On tehty selkeä valinta luoda Eurooppaa, joka kykenee korjaamaan puutteensa, jotka paljastuivat tämän äärimmäisen vakavan kriisin puhjettua. Kukaan täällä parlamentissa ei ole kokenut aiemmin yhtä vakavaa kriisiä.
Markkinoiden sääntelyn puutteeseen, tuotantojärjestelmän kilpailukyvyn puutteeseen (jonka vakava sosiaalinen seuraus työttömyys on), alijäämien ongelma (27 jäsenvaltiosta 20:ssä on aloitettu ylivelkaantumisesta johtuvat menettelyt) sekä EU:n talouden ohjausjärjestelmän selkeään puuttumiseen on siten yksi ratkaisu: enemmän, ei vähemmän Eurooppaa. Tämä on se keino, jolla tilanteeseen on nyt reagoitava.
On myönnettävä, että Euroopan unioni on reagoinut, ja viittaan nyt komission jäsen Olli Rehnin ja minun edellisiin puheenvuoroihin, joissa kerroimme EU:n toimista. Aika kuluu nyt kuitenkin nopeasti ja siksi meidän olisi minusta reagoitava nopeammin, jotta voisimme ratkaista Euroopan unionia yhä vaivaavat suuret ongelmat, jotka ovat panneet unionin koetukselle kriisin takia.
Haluankin nyt ehdottaa, että Euroopan unionin toimielimet ja luonnollisesti parlamentti tekisivät yhteistyötä viidessä asiassa, joissa meidän on minusta edettävä nopeammin. Meidän on nopeutettava tai päätettävä tehtävä, joka suunniteltiin ja aloitettiin oikealla tavalla.
Ensimmäinen asia on solidaarisuus. Euroalueen solidaarisuutta on syvennettävä, minkä vuoksi Kreikan tukeminen on todella oikein, samoin kuten päätös perustaa kolmivuotinen 750 miljoonan euron tukirahasto (joka ei siis ole pysyvä rahasto), jonka tavoitteena on estää mahdolliset julkistaloudelliset vaikeudet tai epätasapainot. Tukirahasto on mielestäni keskeinen väline ja neuvosto teki oikein ehdottaessaan sitä ja hyväksyessään sen 9. toukokuuta. Rahaston lisäksi Euroopan keskuspankki on ryhtynyt toimiin ostamalla jäsenvaltioiden velkoja Lissabonin sopimuksen mahdollistamien kanavien kautta.
Toiseksi parlamentti on vielä tänään käsitellyt rahoitusalan valvontapakettia. Olemme saneet tästä jonkinasteista esimakua antaessamme riskirahastoja koskevan asetuksen eilen talous- ja rahoitusasioiden neuvostossa (Ecofin). Pystymme siis todellakin tähän kaikkeen. Asetus on nyt annettu, mutta myös rahoitusalan valvontapakettia koskevat neuvoston ja parlamentin väliset neuvottelut on saatettava mahdollisimman pikaisesti päätökseen. Valvontapaketilla säännellään myös luokituslaitosten toimintaa, sillä (tämä liittyy jäsenten joihinkin ehdotuksiin tai kysymyksiin) ne alistetaan EU:n viranomaisen valvontaan.
Kolmas asia on tarve sitoutua kilpailukykyyn. Tämän vuoksi on hyvin tärkeää, että Eurooppa 2020 -strategia hyväksyttäisiin ja käynnistettäisiin kesäkuussa järjestettävässä Eurooppa-neuvoston kokouksessa ja että strategiassa määriteltäisiin tavoitteet (myös köyhyyttä ja sosiaalista osallisuutta koskevat), joita ei ole vielä määritelty. Strategialle pitäisi luoda oma ohjausjärjestelmä, jonka olisi oltava paljon tehokkaampi kuin Lissabonin strategian lähes olematon ohjaus, kuten Guy Verhofstadt totesi aiemmin. Strategiaan pitäisi sisältyä myös myönteisiä kannustimia, joilla varmistetaan tavoitteiden saavuttaminen muun muassa Euroopan eri rahastojen tai rakennerahastojen turvin.
Neljäs tärkeä asia on komission jäsen Olli Rehnin 12. toukokuuta esittelemä talouspolitiikan koordinointia koskeva toimenpidepaketti, jota käsiteltiin eilen Ecofin-neuvostossa. Meidän on ehdottomasti noudatettava Lissabonin sopimuksen eli Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 5 artiklaa, jossa jäsenvaltioita velvoitetaan (tämä on velvoite, ei esimerkiksi suositus) sovittamaan yhteen talous- työllisyyspolitiikkaansa ja että ne voivat halutessaan sovittaa yhteen myös sosiaalipolitiikkaa. Edellä mainitun sopimuksen 136 artiklan (joka on perustettu tällä komission ehdotuksella) täytäntöönpano on siten tämän linjauksen mukaisesti hyvin tärkeää, ja sen täytäntöönpanoa on mielestämme vauhditettava.
Minusta meidän on vauhditettava myös kansainvälistä valuutanvaihtoveroa koskevaa keskustelua tai päätöksentekoa, joka olisi otettava esille G20-ryhmässä.
Kehotan parlamenttia tukemaan näitä erittäin tärkeitä ja merkityksellisiä näkökohtia, jotka voivat viedä meitä kohti unionin talouden ohjausjärjestelmäksi tai taloushallinnoksi kutsuttua kehitystä niin, että päätös asiassa voitaisiin tehdä mahdollisimman pian. Päätöksentekoa ei voida enää pitkittää.
EU:n yhtenäisyys on minusta nyt tärkeämpää kuin koskaan ennen, enkä tarkoita yhtenäisyyttä vain EU:n jäsenvaltioiden vaan myös EU:n toimielinten välillä. Parlamentti on EU:n toimielin, komissio on EU:n toimielin ja myös neuvosto on EU:n toimielin. EU:n toimielinten on tehtävä yhteistyötä näinä aikoina niin, että voidaan jouduttaa unionin ohjausjärjestelmän kehittämistä sekä esiin nousseiden perusongelmien ratkaisua. Kertokoon tämä halustamme aloittaa EU:ssa uusi poliittinen vaihe, josta kansalaiset hyötyvät, mitä he meiltä myös odottavat. Mitään muuta meiltä ei pidä odottaa, vaan juuri tätä.
Olli Rehn
Arvoisa puhemies, kiitoksia jäsenille hyvin vakavasti otettavasta ja tärkeästä keskustelusta Euroopassa vallitsevasta vakavasta tilanteesta. Saanen sanoa aluksi, että arvostan suuresti Euroopan parlamentin antamaa laajaa tukea talouden ohjausjärjestelmän vahvistamiselle. Kuuntelin tarkoin myös ministeri López Garridoa ja kiitän puheenjohtajavaltio Espanjaa sen tuesta ja erinomaisesta yhteistyöstä tämän asian ja muiden asioiden parissa.
Olen vahvasti samaa mieltä niiden puhujien kanssa, jotka ovat vaatineet talousliittoa täydentämään rahaliittoa. Tämä on tie eteenpäin ja tämä tärkeä läksy meidän on opittava kriisistä. Meidän on tehtävä töitä kolmen vahvuusalueen parissa. Ensinnäkin meidän on oltava valppaita, jotta voimme ratkaista välittömästi kriisejä Kreikassa ja muualla Euroopassa. Olemme voineet estää uuden Lehman Brothersin tapauksen toistumisen Euroopassa, mutta emme ole vielä todellakaan turvallisella maaperällä, joten meidän on edelleen pyrittävä tarkoin ja määrätietoisesti turvaamaan Euroopan taloudellinen vakaus ja siten varjelemaan maanosamme vielä haurasta talouden elpymistä.
Toiseksi meidän on vauhditettava ja tehostettava rahoitusmarkkinoiden, pankkiverojen, lyhyeksi myynnin ja luottolaitosten sääntelyuudistuksen loppuun saattamista. On paljon parempi toimia EU:n tasolla ja saattaa tämä päätökseen mahdollisimman pian.
On luotava puitteet rahoitusmarkkinoiden järjestelmävirheiden korjaamiskesi, ja olen tästä asiasta täysin samaan mieltä Liisa Jaakonsaaren ja Hannes Swobodan kanssa. Markkinat voivat olla hyvä palvelija mutta ne ovat huono isäntä, ja kuten Michael Theurer totesi, meidän on kehitettävä sosiaalisen markkinatalouden perusideaa uskottavan ja lainmukaisen rahoitusmarkkinoiden kehyksen luomiskesi saattamalla päätökseen sääntelyuudistus.
Kolmanneksi on joudutettava Euroopan talouden ohjausjärjestelmän parantamista koskevaa päätöksentekoa sekä lujitettava vakaus- ja kasvusopimusta ennaltaehkäisevän rahoitusvalvonnan avulla. Lisäksi meidän on otettava käyttöön toimiva, yhteisiin sääntöihin perustuva rangaistusjärjestelmä, kuten jäsen Kallas totesi, ja meidän on myönnettävä tarkastusvaltuudet Eurostatille...
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Puhemies
(EN) Hyvät kollegat, tämä on hyvin tärkeän keskustelun yhteenveto. Kehottaisin siten teitä puhumaan mahdollisimman lyhyesti ja kunnioittamaan komission jäsenen loppuhuomautuksia. Komission jäsenellä on nyt puheenvuoro.
Olli Rehn
Arvoisa puhemies, olen varsin tottunut tähän, mutta olisin kiitollinen, jos parlamentti osoittaisi jonkinasteista kiinnostusta siitä, mitä sanottavaa minulla on.
Välitön kriisinratkaisujärjestelmä, rahoitusmarkkinoiden sääntelyuudistuksen loppuun saattaminen sekä talouden ohjausjärjestelmän lujittaminen ovat ne kolme keskeistä tehtävää, joita meidän on työstettävä mahdollisimman pian.
Olen samaa mieltä komission tiedonantoon viitanneen Marian-Jean Marinescun kanssa, sillä tiedonanto on tarpeellisempi kuin monikaan olisi vielä puoli vuotta sitten voinut uskoa. Pyytäisin teitä lukemaan kyseisen, Euroopan talouden ohjausjärjestelmää käsittelevän 10-sivuisen tiedonannon. Tiedonanto voi vaikuttaa lyhyeltä, mutta se on täynnä konkreettisia aloitteita. Se on täyttä tavaraa, jota me juuri tarvitsemme Euroopassa. Esittelen nyt lyhyesti konkreettiset ehdotukset ja lainsäädäntöehdotukset.
Olemme tehneet aloitteen ja etenemme siinä. Guy Verhofstadtin mielestä meidän ei pitäisi odottaa työryhmää. Tuemme kuitenkin aktiivisesti ja rakentavasti EU:n presidentin Herman Van Rompuyn johtaman työryhmän toimintaa, vaikka käytämme toki aloiteoikeuttamme esitelläksemme piakkoin konkreettisia lainsäädäntöehdotuksia talouden ohjausjärjestelmän lujittamisesta.
Tämä on yhteisömetodin ydin, jota myös te olette vaatineet tänään, ja aivan syystä. Meillä ei ole ylenpalttisesti aikaa. Meidän on päinvastoin toimittava viipymättä. On todella tärkeää viedä näitä aloitteita eteenpäin.
Haluankin lopettaa toteamalla, että näihin tavoitteisiin pyrkiminen edellyttää toimielinten välistä yhteistyötä. Euroopan unioni on aina saavuttanut parhaat tulokset parlamentin ja komission välisellä yhteistyöllä, joten luotan tukeenne tältä osin. Myös jäsenvaltioiden parlamentit on otettava mukaan yhteistyöhön osallistavan periaatteen mukaisesti, mitä Sylvie Goulard on ehdottanut.
On tärkeää myös muistaa, että Euroopan parlamentti voi auttaa meitä kaikkia Euroopan unionissa toimimaan nykyistä ripeämmin ja päättäväisemmin. Pyytäisinkin teitä vakuuttamaan valitsijakuntanne ja auttamaan meitä vakuuttamaan jäsenvaltiot (ei pelkästään puheenjohtajavaltio Espanjaa, joka on hyvin vakuuttunut) asian tärkeydestä. Uskon, että voitte saada äänenne kuuluviin, ja luotan siihen, että otatte vahvasti ja päättäväisesti kantaa Eurooppa 2020 -strategiaa koskevaan päätöslauselmaan parlamentin istuntoviikolla.
Hyvät kuulijat, nyt on vain mentävä täysillä eteenpäin Euroopan talouden ohjausjärjestelmän lujittamiseksi.
Puhemies
(EN) Keskustelu on päättynyt.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 149 artikla)
George Sabin Cutaş  
Jos talouskriisistä pitäisi jotakin oppia, se on solidaarisuus. Se, että elämme globalisoituneessa maailmassa, jossa valtioiden taloudet ovat toinen toisistaan riippuvaisia, ei ole mikään uusi asia. Eri valtiot ovat vain pitäneet kiinni erillisyyden logiikastaan, jonka mukaisesti taloudelliset haasteet on haluttu ratkaista kansallisesti pohtimatta niiden vaikutuksia laajemmassa mittakaavassa.
Lissabonin strategia kaatui juuri siihen, että jäsenvaltiot olivat haluttomia sitoutumaan poliittisten tavoitteiden täyttämiseen. EU 2020 -strategian onnistumisen (Lissabonin strategian epäonnistuessa) varmistaminen edellyttää kansallisten uudistusohjelmien seurannan tehostamista EU:ssa. Hyvän talouden ohjausjärjestelmän keskeisiin tavoitteisiin on kuuluttava myös sosiaalinen osallisuus, ja valtiollisten palveluntarjoajien on opittava panemaan kansalaisten edut taloudellisten voittojen edelle.
João Ferreira  
Hieman yli vuosikymmen euron luomisen jälkeen varoitukset, jotka teimme tuolloin, ovat nyt vahvistuneet. Hyvin erilaisessa kehitysvaiheessa olevien talouksien yhdentäminen nominaalisten lähentymiskriteerien nojalla sekä erilliset raha- ja valuuttakurssipolitiikat (joiden tarkoituksena on ollut suurvaltojen tarpeiden tyydyttäminen) ovat pahentaneet EU:n eriytymiskriisiä, mikä puolestaan on johtanut tilanteeseen, jossa toisarvoiset taloudet on asetettu kyseenalaisiksi.
Spekulatiivisen rahoituspääoman päätöksentekokeskukset sekä niiden institutionaaliset jatkeet EU:n toimielimissä ja hallituksessa ovat kriisin vuoksi käynnistäneet uuden ja erilaisen hyökkäyksen Euroopan kansalaisia ja työntekijöitä kohtaan. EU:n herrat ovat päättäneet anastaa budjettivallan jäsenvaltioilta, mutta he eivät ole tehneet sitä solidaarisuuden nimissä (koska solidaarisuuskäsite on heille yhä vieraampi) vaan suurvaltojen vaatiman euron vakauttamisen nimissä. Tämä on törkeä loukkaus demokratiaa ja kansojen itsemääräämisoikeutta kohtaan. Tämän lisäksi toteutetaan toimia, joissa on kyse puhtaasta sosiaalisesta terrorismista ja joihin jäsenvaltioiden hallitukset ovat kiltisti alistuneet. Kaikkialla Euroopassa kamppailevat työntekijät ovat vastanneet niin sanottuun "Euroopan talouden ohjausjärjestelmään" ja meneillään olevaan yhä epädemokraattisempaan integraatioprosessiin. Välttämätön muutos syntyy tästä taistelusta ja sen kehitysvoimasta.
Ilda Figueiredo  
kirjallinen. - (PT) On harmillista, että neuvosto ja komissio ovat tulleet tänne ilmoittamaan, että ne toteuttavat toimia rahoituksen ja tuotannon ongelmien ratkaisemiseksi budjettikurin puitteissa ja että ne ehdottavat työryhmän perustamista kuin suurena voittona pitkäkestoisten toimien puolesta.
Vaikka EU:n puheenjohtajavaltio Espanjan ja komission edustajat ovat myöntäneet varovaisten toimien toteutuksen hitauden, ne ovat vahvistaneet täällä jatkavansa ja etenevänsä samalla kapitalistisen integraation tiellä, jolla he juoksevat nyt kuin päättömät kanat. He eivät halua ottaa huomioon, että niin sanotut väliaikaiset vakauttamistoimet ja niihin liittyvä rahasto ovat vain keino lievittää rahoituskriisin aiheuttamaa kipua ja peitellä sitä tosiasiaa, että sosiaalista kehitystä saadaan aikaan vain nykyisestä politiikasta luopumalla ja suuntaa vaihtamalla. Suunnanmuutos edellyttää, että etusijalle asetetaan tuotanto, laadukkaat julkiset palvelut, sellaisten työpaikkojen luominen, joilla taataan työntekijöiden asianmukaiset oikeudet, palkat ja eläkkeet, sekä sosiaalinen osallisuus ja tulojen oikeudenmukainen jakautuminen.
Kaikki tämä edellyttää kuitenkin aitoa taloudellista ja sosiaalista koheesiota sekä unionin talousarvion tuntuvaa vahvistamista, solidaarisuutta, julkisten toimien lisäämistä sekä keskeisten talouden osa-alueiden valvontaa valtion toimesta.
Edit Herczog  
kirjallinen. - (HU) Tie ulos talouskriisistä on kuoppainen, ja kaiken lisäksi Kreikan ja muiden jäsenvaltioiden finanssialan ongelmat horjuttavat euroaluetta. Ongelmat ovat nostaneet esille kysymyksen siitä, pystyykö Eurooppa kilpailemaan Yhdysvaltojen tai Kiinan talouksien kanssa. Euroopan unionin onkin EU 2020 -strategiansa avulla toimittava tehokkaasti vastauksena talous- ja finanssikriisiin sekä varmistettava, että 500 miljoonan kansalaisen talousalue säilyttää kilpailukykynsä. Toisin sanoen on estettävä 27 jäsenvaltion EU:ta jäämästä jälkeen taloudellisista ja poliittisista kilpailijoistaan. Nykyisten haasteiden moninaisuus edellyttää joukkoa integroituja poliittisia välineitä. EU:n on asetettava etusijalle tutkimus ja innovaatiot kamppaillessaan ilmastonmuutoksen kaltaisten haasteiden parissa ja etsiessään ratkaisuja lisääntyvään globaaliin kilpailuun. Talouskasvun ja työllisyyden piristämisestä tutkimuksen ja innovaatioiden avulla on tullut yhä tärkeämpi asia kriisin jälkeisellä kaudella, minkä vuoksi ehdotan, että tästä tehdään EU 2020 -strategian tärkein tavoite. Olemme silti täysin perustellusti huolissamme siitä, että nykyiset määrärahat eivät riitä kattamaan 2000-luvun haasteiden edellyttämiä rahataloudellisia tarpeita. Budjettivaliokunnan jäsenenä kehotankin Euroopan komissiota esittämään uuden talousarviomallin, joka on paitsi rohkea ja kunnianhimoinen myös käyttökelpoinen takaamaan EU 2020 -strategian onnistumisen.
Anneli Jäätteenmäki  
kirjallinen. - (FI) On hyvä että Eurooppa 2020 -strategiassa on otettu huomioon nuoret. Painotus on kuitenkin riittämätön. Sisältö on suppea ja pilviä maalaileva. Konkreettiset tavoitteet puuttuvat ja niitä tarvitaan enemmän. Nuorisotyöttömyysluvut ovat hälyttäviä. Se on yli kaksinkertainen muuhun työttömyyteen verrattuna. Latviassa ja Espanjassa lähes puolet nuorista on työttömänä. Työttömyyden pitkittyessä nuorilla on köyhyyden lisäksi suuri syrjäytymisen riski. Nuoret, joilla on vain vähäinen työkokemus, ovat työmarkkinoilla heikommassa osassa, etenkin henkilöstövähennyksissä. Ennusteiden mukaan työntekijöistä tulee olemaan pula. Ei ole itsestäänselvyys, että nyt työttömänä olevat nuoret saadaan täyttämään tämä tulevaisuudessa oleva työntekijöiden tarve. Pitkäaikaistyöttömien nuorien integroiminen takaisin yhteiskuntaan ei välttämättä suju ongelmitta. Tarvitaan konkreettisia toimia. Nuorille on saatava töitä, ei lupauksia. On erittäin tärkeää, että vastuu kannetaan tulevaisuudesta ja että lapset ja nuoret pidetään kaikkien suunnitelmien keskiössä.
Lívia Járóka  
EU 2020 -strategian käynnistäminen, jonka tavoitteena oli jäsenvaltioiden talous- ja työllisyyspolitiikkojen yhdenmukaistaminen yhteisten periaatteiden mukaisesti, on kenties tärkein tavoitteemme. Suhtaudun myönteisesti siihen, että kestävää sosiaalista markkinataloutta, ympäristönsuojelua ja innovaatioita koskevien näkökohtien ohella strategiassa annetaan suuri painoarvo köyhyyden ja syrjäytymisen torjumiselle, toisin sanoen sosiaalisen koheesion lujittamiselle, joka on ennakkoedellytys edellä mainittujen tavoitteiden täyttymiselle ja yksi puheenjohtajavaltiotroikan Espanjan, Belgian ja Unkarin ohjelman peruspilareista. Se, että Euroopan komissio on asettanut strategian yhdennettyjen suuntaviivojen jälkimmäisessä osassa kunnianhimoiset ja määrälliset tavoitteet tältä osin, on mielestäni tärkeä askel eteenpäin. Näitä tavoitteita ovat muun muassa se, että 75 prosenttia työikäisestä väestöstä olisi työllistettävä ja että kansallisen köyhyysrajan alapuolella elävien määrää olisi vähennettävä 25 prosentilla. Näiden tavoitteiden etenemisen seurannan ja varmistamisen sekä sosiaalisen syrjäytymisen torjunnan arvioimisen osalta on syytä ottaa huomioon Laekenin Eurooppa-neuvoston kokouksessa vuonna 2001 hyväksytyt niin sanotut Laekenin indikaattorit ja siihen liittyvät osa-alueet, joita on tällä välin laajennettu ja määritelty tarkemmin. Laekenin indikaattorit tarjoavat yksityiskohtaisen ja luotettavan kuvan julkisen elämän eri osa-alueita edustavien yhteiskuntaryhmien asemasta. Indikaattoreita on käytetty menestyksellisesti viime vuosina useissa EU:n toimielimissä, myös Eurostatissa.
Danuta Jazłowiecka  
Keskustelumme aiheena olevan Eurooppa 2020 -strategian päätavoitteena olisi oltava talouskasvun varmistaminen Euroopan unionissa sekä työllisyyden parantaminen. Toteuttamillamme toimilla pitäisi pyrkiä lisäämään taloudellista toimintaa pysyvän ja pitkäaikaisen talouskasvun mahdollistamiseksi. Komission ehdottamia indikaattoreita olisi täydennettävä indikaattorilla, joka kertoo infrastruktuurin kuormitusasteesta sähköisessä tiedonvaihdossa, liikenteessä, energia-alalla sekä ympäristö- ja sosiaalisissa asioissa. Hyvin kehitetty infrastruktuuri on tehokkaasti toimivien sisämarkkinoiden perusta ja mahdollistaa siten kotimaan kysynnän ja taloudellisen toiminnan kasvun. Hyvin kehitettyä infrastruktuuria tarvitaan lisäksi kaventamaan eri alueiden välisiä kehityseroja, mikä parantaisi kilpailukykyä sekä vahvistaisi taloudellista, sosiaalista ja alueellista koheesiota. Haluan mainita myös työllisyysindikaattorin, jolle pitäisi antaa ensisijainen asema. Toimissamme olisi keskityttävä paitsi rakenneuudistuksiin myös EU:n työvoiman ja älyllisen pääoman hyödyntämisen tehostamiseen. Kukaan meistä ei varmaan epäile, että EU 2020 -strategian täytäntöönpanon ohella sekä jäsenvaltioiden että Euroopan komission olisi syytä osoittaa rakenneuudistusten toteutuksessa nykyistä vahvempaa johtajuutta ja poliittista vastuuta. Tässä yhteydessä voisi olla tarpeen laatia kattava arvio EU 2020 -strategiasta noin viiden vuoden kuluttua sen käyttöönotosta eli nykyisen Euroopan komission toimintakauden päätyttyä. Tämä lisäisi poliittista vastuunkantoa ja mahdollistaisi toimien ja tulosten välisen korreloinnin.
Sandra Kalniete  
EU 2020 -strategian täytäntöönpanossa olisi painotettava taloudellista koheesiota, koska on yhä tärkeää vähentää taloudellisia kehityseroja jälkeen jääneiden ja vauraampien EU:n alueiden välillä. Minusta EU:n olisi kiinnitettävä yhä suurta huomiota solidaarisuusperiaatteeseen sekä tuloerojen tasaamiseen tarkoitettuihin välineisiin. Olisi keskityttävä talous- ja rahoituskriisistä eniten kärsineisiin EU:n alueisiin. Kunkin alueen erityinen tilanne olisi arvioitava erikseen, ja olisi ryhdyttävä eri alueiden haasteita vastaaviin asianmukaisiin toimiin.
Maatalousalaan suhtaudutaan EU 2020 -strategiassa samoin kuin muihin nykyaikaisen talouden aloihin, mikä on minusta hyvä asia. Kannatan vahvasti yhteistä maatalouspolitiikkaa, jolla turvataan samanarvoiset toimintaedellytykset kaikissa jäsenvaltioissa. Sisämarkkinoiden oikeudenmukainen kilpailu on avain Euroopan maatalouden kilpailukykyyn globaaleilla markkinoilla. EU 2020 -strategian ja vuoden 2013 jälkeisen YMP:n uudistuksen välille on luotava synergiaa, sillä molemmissa on keskityttävä järkevän ekologisen kasvun edistämiseen.
Filip Kaczmarek  
Puolan kulttuuriasioista ja kansallisesta perinnöstä vastaava ministeri Bogdan Zdrojewski on todennut, että kulttuuri olisi syytä sisällyttää Eurooppa 2020 -strategiaan. Ministerin argumentti on kieltämättä vakuuttava. Hän haluaa painottaa tarvetta hyödyntää täysipainoisesti kulttuuripotentiaalia ja luovia toimialoja eli Euroopan älyllistä ja sosiaalista pääomaa.
Luovista toimialoista on mahdollista tehdä Euroopan kilpailuvaltti. Eurooppa 2020 -strategiasta keskusteltiin kulttuuriministerien epävirallisessa kokouksessa tämän vuoden maaliskuussa. Neuvoston espanjalainen puheenjohtaja kehotti keskustelujen päätteeksi neuvostoa tunnustaman Euroopan luova potentiaali ja hyödyntämään sitä Eurooppa 2020 -strategiaan sisältyvien kulttuurin ja muiden siihen liittyvien toimialojen kautta. Jäsenvaltioita ja komissiota puolestaan kehotettiin ponnistelemaan omilla toimivalta-alueillaan näiden tavoitteiden saavuttamiseksi innovaatioita, kilpailukykyä, digitaalistrategiaa ja sosiaalista osallisuutta koskevien aloitteiden avulla.
Toivon, että nämä vetoomukset otetaan huomioon ja pannaan täytäntöön.
Iosif Matula  
Viime vuosien laaja-alainen talouskriisi on jouduttanut EU:ssa tämän vuosisadan alussa asetettujen tavoitteiden epäonnistumista. Tämän vuoksi on tärkeää tunnistaa Lissabonin strategian puutteet ja keskittyä myönteisiin tuloksiin sekä välttää aiempia virheitä. Minusta meidän olisi nyt voitava oppia Lissabonin strategian epäonnistumisesta sekä kyettävä toimiin, joilla voidaan lievittää epäonnistumisen vaikutuksia tulevaisuudessa. Minusta olemme etuasemassa siinä, että tiedämme epäonnistumisen syyt ja osaamme välttää niiden toistumisen uudessa EU 2020 -strategiassa. Haluan tässä vaiheessa painottaa erityisesti monentasoisen hallinnon lujittamista. Hallinnointiin olisi otettava mukaan myös paikalliset ja alueelliset viranomaiset sekä kansalaisyhteiskunta, sillä EU:n tilastojen mukaan kyseiset viranomaiset nauttivat suurinta luottamusa tavallisten kansalaisten keskuudessa. EU 2020 -strategian ensisijaisiin tavoitteisiin kuuluu myös alueellisen ulottuvuuden vahvistaminen. Tulevan koheesiopolitiikan tehtävänä olisikin minusta oltava alueellisen erityispotentiaalin tunnistaminen ja hyödyntäminen.
Rareş-Lucian Niculescu  
Asiakirjassa kerrotaan tarkoin rakenne- ja koheesiorahastojen osuudesta Euroopan talouselämässä sekä niiden tavoitteiden saavuttamisessa, jotka on esitelty meille osana EU 2020 -strategiaa. Jotkin ideat ansaitsevat erityishuomion: näitä ovat kaupunkien keskeinen rooli tavoitteiden saavuttamisessa sekä tutkimuksen ja koulutuksen merkitys.
Samalla haluan kuitenkin ilmaista tyrmistykseni sen johdosta, ettei asiakirjassa käsitellä kattavasti maaseudun kehittämisrahastojen roolia. Maaseudun kehittämisrahastot tuovat tärkeän ja kannatettavan panoksen talouden yleiseen kehitykseen koko EU:ssa, koska rahastoilla voidaan elvyttää maaseutujen talouselämää, uudistaa Euroopan maataloutta sekä auttaa nuoria viljelijöitä yritysten perustamisessa.
Kristiina Ojuland  
kirjallinen. - (ET) Arvoisa puhemies, suunnitellessaan Eurooppa 2020 -strategiaa komissio osasi todella tuoda esille monia kaipaamiamme asioita, mutta komissio näyttää unohtaneen nykytodellisuuden. Monet jäsenvaltiot, kuten Viro, ovat tehneet suuria leikkauksia talousarvionsa tasapainottamiseksi. Viro on täyttänyt euroalueeseen liittymistä koskevat Maastrichtin kriteerit ja vakauttanut talousarvionsa. Sitä vastoin useissa jäsenvaltioissa harjoitetun vastuuttoman budjettipolitiikan seuraukset näkyvät varmasti EU:ssa vielä useina vuosina. Nykyisessä monimutkaisessa taloustilanteessa on jäänyt epäselväksi, kuinka tätä asiaa aiotaan käsitellä komission strategiassa ja siihen liittyvissä laaja-alaisissa hankkeissa. Voisimme oppia virheistämme niin, että saisimme (toisin kuin epäonnistuneen Lissabonin strategian osalta) selkeän käsityksen siitä, miten saavutamme asetetut tavoitteet, mitkä ovat käytössämme olevat taloudelliset resurssit ja riittävätkö resurssimme tavoitteiden saavuttamiseen. Emme kaipaa EU:n suuria puheita, vaan kunkin jäsenvaltion on myös itse ponnisteltava talousarvioidensa tasapainottamiseksi ja talouskasvun synnyttämiseksi. Mahtailevien mutta tyhjien ideoiden sijasta meidän on panostettava EU:n koko talous- ja yhteiskuntajärjestelmän perusteelliseen uudistukseen, koska tiedostamme maailmantaloudessa käynnissä olevat rakennemuutokset (lähinnä kilpailun kiristyminen) sekä Euroopan väestömuutokset. Meillä ei ole muuta keinoa estää vielä toimivaa hyvinvointiyhteiskuntaa menettämässä kilpailukykyään ja murenemasta. Meidän on pakko tehdä epämieluisia päätöksiä, mutta niiden avulla sopeudumme paljon nopeammin nykytodellisuuteen.
Sirpa Pietikäinen  
Meneillään oleva talouden kriisi rakentuu kolmen toisiinsa linkittyvän kriisin jatkumosta. Näitä ovat finanssikriisi, sitä seurannut reaalitalouden kriisi ja näistä kumpuava julkisten talouksien kriisi.
Kriisit paljastavat eurooppalaisen ja globaalin hallinnan ja valvonnan ongelmat: talouskriisissä on pitkälti kysymys vallinneen järjestelmän ja politiikan kriisistä. Niin finanssimaailma kuin taloudellinen toimeliaisuuskaan eivät enää tunne rajoja. Rajat ylittävää toimintaa ei ole mahdollista hallita pelkästään kansallisin työkaluin: tarvitaan alueellista ja globaalia pelisäännöstöä.
Kuten viime viikolla julkaistu Montin raporttikin toteaa, ei Euroopalle riitä enää kunkin kriisin yksittäinen ratkaiseminen ad hoc -perustalta. Tarvitaan ennakoivia ja pitkäjänteisiä ratkaisuja ja työkaluja, joiden avulla on mahdollista hallita tulevia kriisejä nykyistä paremmin. Avainasemassa on jäsenvaltioiden yhteistyöhalukkuus ja -kyky, joissa on edelleen toivomisen varaa. Neuvostoa voi kiittää päättäväisestä toiminnasta koko unionia uhanneen kriisin ratkaisussa, mutta kovin nopeasta toiminnasta sitä ei voi kiitellä: jäsenvaltioiden tositoimet seurasivat vain pakkoraossa. Hidastelu vaikutti todennäköisesti osaltaan tilanteen eskaloitumiseen.
Tulevaisuuden toimista selkeimpiä ovat tarve uudistaa EU:n budjetti ja linjata kansalliset budjetit tiiviimmin yhteisten päämäärien suuntaisiksi. Finanssivalvonnan ja -sääntelyn tehostaminen on jo osaltaan meneillään, uusia toimia tarvitaan kuitenkin vielä varmistamaan se, että kaikki finanssituotteet tuodaan tehokkaan ja toimivan sääntelyn piiriin.
Rovana Plumb  
EU:n köyhyystason vähentäminen vähintään 25 prosentilla vuoteen 2020 mennessä on tavoite, joka liittyy läheisesti kansalaisten työllisyyden nostamiseen, joka on puolestaan sosiaalisen osallistamispolitiikan keskeinen tavoite. Tämän vuoksi tarvitaan kunnianhimoista ja pitkäkestoista köyhyyden torjuntastrategiaa yhdessä niiden laaja-alaisten köyhyyden vähentämistavoitteiden kanssa, joiden "avainkohtiin" on sisällytettävä työllisyysasteen nosto ja laadukkaiden työpaikkojen lisäämien myös naisten, nuorten, vanhusten ja köyhien keskuudessa.
Strategiaan on sisällytettävä toimia, joilla pyritään tasapainottaman työelämää ja nostamaan osallistumisastetta avoimilla työmarkkinoilla, mikä tarkoittaa myös Romanian ja Bulgarian työntekijöiden työhön pääsyä rajoittavien esteiden poistamista. Köyhyyden vähentämistavoitteeseen pyritään myös ottamalla käyttöön (koordinoidun EU:n asuntostrategian ohella) vähimmäistulo, joka olisi vähintään 60 prosenttia kansallisista suhteutetusta keskitulosta, sekä vähimmäispalkka, joka olisi 60 prosenttia keskitulosta kansallisesti tärkeillä toimialoilla. Toimiin on liitettävä tarkka ja helposti toteutettavissa ja seurattavissa oleva aikataulu.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska  
kirjallinen. - (PL) Eurooppa 2020 -strategian tavoitteisiin kuuluu 20-64-vuotiaiden työllisyysasteen nostaminen 75 prosenttiin. Tavoitteena on myös köyhyyden torjuminen 20 miljoonan kansalaisen elinolojen parantamiseksi. Tavoitteet ovat hyvin toivottavia ja kunnianhimoisia. Tavoitteenamme on työmarkkinoiden uudistaminen sekä korkeasti koulutettujen, erikoistuneiden ja pätevien työntekijöiden tuominen työmarkkinoille. Tähän tavoitteeseen on kuitenkin vaikea päästä. Tällä hetkellä nuorista 15 prosenttia ei käy loppuun toisen asteen koulutusta. Yli 30 prosenttia nuorista suorittaa korkeakoulututkinnon mutta ei silti löydä työtä, koska heidän koulutuksensa ei vastaa markkinoiden tarpeita. Elinikäisen oppimisen ohjelmassa ei oteta huomioon niiden henkilöiden erityistilannetta, joilla ei ole korkeakoulututkintoa. Köyhyys uhkaa juuri näitä yhteiskuntaluokkia eli työttömiä, vähän koulutettuja sekä vanhuksia. Näin korkea työttömyys johtuu epäilemättä talouskriisistä, joka on muun muassa pudottanut teollisen tuotannon 20 vuotta sitten vallinneelle tasolle. Tuen komission yhdenmukaisia ponnisteluja, joilla EU:n taloudesta halutaan tehdä kilpailukykyinen Yhdysvaltain ja Japanin talouksien rinnalla, mutta ehdottaisin realistisempaa suhtautumista tähän poikkeuksellisen vaikeaan taloudelliseen tilanteeseen.
Csaba Sógor  
Talous- ja rahoituskriisi on pakottanut monet jäsenvaltiot toimiin kustannusten säästämiseksi ja nykyisten rakenteiden uudistamiseksi. Jälleen kerran on osoittautunut todeksi, että kriisi voi jouduttaa suurten muutosten ja uudistusten toteuttamista. Euroopan unionin on myös päätettävä uudistusten suunnasta, jotta se voi vastata uusiin haasteisiin ja parantaa kilpailukykyä, sekä harkittava mahdollisuuksiaan yhdenmukaistaa entistä paremmin jäsenvaltioiden intressejä ja siten vahvistaa sisäistä koheesiota. Uusien jäsenvaltioiden erityistilanteiden seurannan lisääminen uudistuksia toteutettaessa olisi minusta äärimmäisen tärkeää paitsi Eurooppa 2020 -strategian onnistumisen myös unionin tulevaisuuden kannalta. Kehottaisin neuvostoa kiinnittämään tähän asiaan entistä tarkempaa huomiota varsinkin yhteisen maatalouspolitiikan ja koheesiopolitiikan aloilla toteutettavia rakennemuutoksia silmällä pitäen.
Nuno Teixeira  
Lissabonin strategiassa oli useita osa-alueita, joilla menestys oli heikkoa. Vain harva tavoite saavutettiin, ja tähän on useita syitä, kuten esimerkiksi poliittisen tahdon ja välineiden, etenkin rahoitusvälineiden, puuttuminen. Myös paikalliset ja alueelliset viranomaiset ovat kritisoineet sitä, ettei heitä ole otettu tarpeeksi mukaan strategian suunnitteluun tai toteutukseen ja että EU:n ja jäsenvaltioiden tavoitteet eivät menneet yksiin.
Kaikki tämä vei uskottavuutta Lissabonin strategialta, mikä johti myös siihen, että vaikka strategia oli hyvin yksityiskohtaisesti suunniteltu, sitä ei pantu tarpeeksi vastuullisesti täytäntöön. Taloudellisesti epävarmoina aikoina, jolloin julkistalouden tila on hauras ja työttömyys on korkealla, uusi Eurooppa 2020 -strategia on nähtävä mahdollisuutena pohtia suuntaa, jonka kansalaiset haluavat EU:n ottavan. On kuitenkin vaikeaa ajatella, että kaikki jäsenvaltiot voisivat ottaa saman suunnan, koska erot eri alueiden (etenkin syrjäisimpien alueiden) välillä ovat niin suuret.
Nyt olisi kenties korkea aika kehittää myös uudentyyppisiä yhteyksiä taloutta, rahoitusta ja kenties jopa budjettiasioita koskevissa asioissa varsinkin euroalueella. Olen varma, että yhteyksillä voidaan edistää merkittävästi nykyisten tavoitteiden ja etenkin alueellisen koheesion tavoitteiden saavuttamista.
Jarosław Leszek Wałęsa  
Euroopan komissio esitteli maaliskuussa uuden Euroopan talouskehitysohjelman. Eurooppa 2020 -strategia on Lissabonin strategian jälkeen uusi yritys elvyttää Euroopan taloutta. Tällä kertaa haaste on kuitenkin vaikeampi, koska ohjelma on pantava täytäntöön talouskriisin vallitessa. Järkevä, kestävä ja osallistava talouskasvu on tämän uuden strategian keskeinen tavoite, joka määrittelee sen, minkä suunnan EU haluaa ottaa vuoteen 2020 mennessä.
Ennen kuin ryhdymme näiden tavoitteiden mukaisiin toimiin, meidän on kuitenkin tehtävä johtopäätöksiä talouden romahduksesta, joka on levinnyt tasaisesti ympäri maailman. Euroopan maiden taloudet ovat vahvasti sidoksissa toisiinsa. Yksikään jäsenvaltio ei kykene yksinään torjumaan tehokkaasti globaaleja uhkia. Yhdessä toimien sen sijaan olemme vahvempia, joten kaikkien Euroopan unionin maiden talouspolitiikkojen tiivis koordinointi on tarpeen, jos haluamme selviytyä kriisistä ja panna täytäntöön Eurooppa 2020 -strategian periaatteet. Ellemme tee niin, saatamme menettää jälleen yhden vuosikymmenen, talouskasvu saattaa pysähtyä pysyvästi ja työttömyys nousta massalukemiin.
Uusi strategia perustuu hyvin kunnianhimoisiin ajatuksiin. Tältä osin meidän on tehtävä kaikkemme, jottei tämä toinen yritys luoda Euroopalle uusi talousstrategia osoittautuisi vain toiveajatteluksi ja päättyisi kuten Lissabonin strategia, jolla Euroopan unionista oli määrä tehdä maailman dynaamisin tietopohjainen talous vuoteen 2010 mennessä ja joka epäonnistui surkeasti. Kiitoksia.
