Indbringelse af sager for Domstolen (ændring af forretningsordenens artikel 121) (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Botopoulos for Udvalget om Konstitutionelle Anliggender om ændring af forretningsordenens artikel 121 om indbringelse af sager for Domstolen.
Costas Botopoulos
Hr. formand! Det udkast til betænkning, som vi drøfter i dag, vedrører ændringen af forretningsordenens artikel 121 om indbringelse af sager for Domstolen. I henhold til artiklens ordlyd regulerer den kun de tilfælde, hvor Parlamentet indbringer søgsmål for Domstolen.
Det fremgår imidlertid ikke af teksten, hvad der sker, når Parlamentet beslutter at fremføre sine synspunkter via sin repræsentant, formanden, ved at fremsætte bemærkninger eller intervenere i præjudicielle sager. I sådanne sager anfægtes gyldigheden af en retsakt, som Parlamentet selv har vedtaget i henhold til den fælles beslutningsprocedure.
Retsudvalgets formand, hr. Gargani, som jeg gerne vil benytte lejligheden til at takke for hjælpen med udarbejdelsen af denne betænkning, fremsendte derfor en forespørgsel. Han anmodede om en afklaring af, hvorvidt denne procedure med at intervenere og fremsætte bemærkninger er omfattet af artikel 121, og hvad vi i benægtende fald bør gøre.
Det første svar, jeg giver i min betænkning, er, at en procedure ikke kan betragtes som værende omfattet af en anden, dvs. der er ikke grundlag for, at ordet "action" (søgsmål), som anvendes i artikel 121, kan omfatte det ganske andet tilfælde, hvor der fremsættes bemærkninger eller interveneres ved Domstolen. På grundlag heraf er det første svar, at vi ikke kan gå videre alene på grundlag af en fortolkning af artiklen.
Kan vi holde fast ved den parlamentariske praksis, hvorved afgørelsen i sådanne tilfælde ligger hos Parlamentets formand som vores leder og repræsentant i retssager? Endnu engang tror jeg, at svaret er nej. En mere sikker vej er i detaljer at udarbejde en ny procedure.
Hvorfor forholder det sig imidlertid sådan? Fordi der i praksis har været tilfælde, hvor Parlamentets formand har besluttet ikke at følge en henstilling fra Retsudvalget. Det kan undtagelsesvis lade sig gøre i sager, hvor det drejer sig om ved Domstolen at forsvare gyldigheden af retsakter, som Parlamentet har vedtaget.
Det er sket to gange i Parlamentets nyere historie. Der er således grundlag for at udforme proceduren helt fra bunden.
Hvilken løsning foreslår vi? Efter henstilling fra Retsudvalget fremsætter formanden, såfremt han ønsker at følge henstillingen, sine bemærkninger. Ønsker han ikke at følge henstillingen, henvises sagen til Formandskonferencen. Hvorfor Formandskonferencen? Fordi det er et kollektivt organ, som kan træffe beslutninger under behørig hensyntagen til fordele og ulemper i den enkelte sag.
Kun i sager, hvor Formandskonferencen finder, at Parlamentet undtagelsesvis (f.eks. reformer af traktaterne) ikke bør forsvare sin tidligere holdning, forelægges spørgsmålet for plenarforsamlingen, fordi alene forsamlingen kan ændre en afgørelse, som den tidligere har vedtaget.
Georgios Papastamkos
Hr. formand! Som ordfører for Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater vil jeg gerne sige, at vi i aften drøfter et spørgsmål, som vedrører Parlamentets organisatoriske selvstændighed og suverænitet.
Parlamentets forretningsorden udgør en juridisk ramme, der bygger på den langsigtede gyldighed af de enkelte bestemmelser. Her tænker jeg ikke på bestemmelser, som finder anvendelse under udarbejdelsen af en ændring, men dem med juridisk holdbarhed og robusthed.
Jeg vil ikke nævne de mere specifikke aspekter af den procedure, der er beskrevet i ændringsforslaget - hr. Botopoulos har under alle omstændigheder behandlet dette aspekt klart og præcist. Teksten til den ændring, som ordføreren foreslår, er resultatet af et forlig mellem De Kristelige Demokrater og Den Socialdemokratiske Gruppe i Parlamentet.
Det stykke, der føjes til den nuværende tekst i forretningsordens artikel 121, vedrører det tilfælde, hvor der er uenighed mellem Parlamentets formand og Retsudvalget med hensyn til, hvorvidt Parlamentet skal fremsætte bemærkninger og intervenere i sager ved Domstolen.
Indtil nu har der ikke været en klar, eksplicit bestemmelse om sådanne tilfælde i forretningsordenen, og den ændring, som vi drøfter, har til formål at lukke dette juridiske hul og lovgivningsmæssige tomrum i forhold til Parlamentets interne arbejde.
Maria da Assunção Esteves
(PT) Hr. formand! Ved Domstolen er Parlamentet repræsenteret ved sin formand, og i tilfælde af intern uenighed hører formanden først plenarforsamlingen. Det er, hvad der sker i forbindelse med retssager. Betænkningen udvider dette system, så det også omfatter andre procedurer, hvor formanden repræsenterer Parlamentet og i tilfælde af intern uenighed hører plenarforsamlingen. Der er dog et nyt aspekt i betænkningen, nemlig den måde, hvorpå Formandskonferencen inddrages som et mellemliggende beslutningsorgan mellem formanden og plenarforsamlingen. Denne løsning er i sig selv ikke problematisk, men det vil dog være klogt at benytte lejligheden til at understrege, at Parlamentet aldrig må glemme det traditionelle parlamentariske princip om, at al endelig beslutningskraft er samlet i plenarforsamlingen. Plenarforsamlingen er suveræn i alle forhold, da den er indbegrebet af den legitimitet, der følger af etikken omkring repræsentation.
Det er rigtigt, at institutioner, der regulerer komplekse og brede områder, sådan som Parlamentet gør, ofte ikke kan modstå fristelsen til at omgive deres egen demokratiske magt med bureaukrati. Denne fristelse er ofte umulig at modstå, men det er stadig et faktum, at vi skal forhindre, at demokratiet indhylles i alt for meget bureaukrati, da effektiviteten ved god forvaltning aldrig må indebære, at vi giver afkald på det politiske rum ved at afgive magt til halvadministrative instanser som udvalg og indimellem konferencer. Disse instanser repræsenterer med Mirabeaus ord nemlig ikke et reelt tværsnit af befolkningen.
Zuzana Roithová
(CS) Hr. formand! Ændringen af forretningsordenen kan synes at ligne et simpelt teknisk anliggende, men reelt set er der tale om en styrkelse eller svækkelse af den demokratiske legitimitet. De to tilfælde, hvor formanden ikke behøvede at følge henstillingerne fra Parlamentets Retsudvalg, har afsløret et hul i vores forretningsorden. Jeg støtter den ændrede version af artikel 121, som vil sikre, at formanden i sådanne tilfælde henviser sagen til Formandskonferencen og derefter til plenarforsamlingen. Jeg synes dog, at formanden bør forelægge og forsvare sin holdning i Retsudvalget snarere end over for formændene for de andre udvalg. Det er en skam, at der i ændringsforslaget ikke nævnes muligheden for, at en gruppe af medlemmer fremsætter et tredje alternativ for plenarforsamlingen, eller at det ikke præciseres, hvorvidt plenarforsamlingen kun har valget mellem at godkende eller forkaste det alternativ, som formanden eller Formandskonferencen fremsætter. Vi har her at gøre med en ny præcedens, som først vil blive afprøvet i fremtiden. Jeg mener ikke, at der er tale om bureaukrati, men om demokrati.
Íñigo Méndez de Vigo
(ES) Hr. formand! Normalt når en parlamentarisk gruppe fra den ene side af det politiske spektrum kommer en ordfører fra den anden side af det politiske spektrum til hjælp, bør det forurolige ordføreren. I aften er aftenen for Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater. Fire medlemmer af gruppen har ordet i denne forhandling om Botopoulos-betænkningen! Det mest overraskende er, at vi er her for at bifalde hr. Botopoulos' forslag, for vi mener, at det er et godt forslag, et konsensusforslag, et forslag, som, jeg kan meddele, vil få min gruppes godkendelse og politiske støtte.
Livet i Parlamentet er udtryk for livet generelt. Det er et liv i forandring, et liv, som vi er nødt til at forholde os til. Som reaktion på en fortolkning af forretningsordenen vedrørende, hvorvidt en specifik artikel omfatter Parlamentets mulighed for at fremsætte bemærkninger i retssager, har hr. Botopoulos således afklaret spørgsmålet ved at fremsætte et positivt forslag, hvilket er, hvad livet kræver.
Jeg vil derfor gerne lykønske dette unge medlem, som jeg spår en stor fremtid i Parlamentet, og overbringe ham min gruppes opbakning til denne ændring.
Costas Botopoulos
ordfører. - (EL) Hr. formand! Jeg vil først og fremmest gerne takke alle talerne og også mine kolleger, som har været mig til stor hjælp under udarbejdelsen af denne, min første, betænkning, der, som hr. Méndez de Vigo sagde, forhåbentlig ikke bliver min sidste.
Jeg har nogle meget korte bemærkninger til det, der er blevet sagt. Hr. Papastamkos sagde med rette, at denne betænkning er resultatet af et forlig, for der var reelt tale om indgåelsen af et forlig. Det er imidlertid resultatet af et forlig mellem politiske grupper i ordets bedste forstand. Der er med andre ord ikke tale om den laveste fællesnævner, men et fælles grundlag, som vi har været i stand til at blive enige om, og hvad jeg betragter som fornuftige og demokratiske løsninger. Jeg mener, at denne beslutning er demokratisk, netop fordi den sikrer, at sager kan udvikle sig på den mest hensigtsmæssige måde.
Fru Esteves sagde helt korrekt, at vi ikke bør gøre overdreven brug af plenarmøder. Det er så sandt! Derfor er det logisk, at vi kun henviser sager til plenarforsamlingen, når det er absolut nødvendigt, dvs. kun når det er nødvendigt for at ændre en retsakt, som Parlamentet allerede har vedtaget.
Fru Roithová påpegede helt med rette, at Retsudvalgets rolle er vigtig. Udvalget inddrages i overensstemmelse med bestemmelsens formulering, dvs. Retsudvalget høres i starten, under og ved afslutningen af sager.
Lad mig sige nu, hvad jeg ikke fik sagt indledningsvis. I ganske særlige tilfælde, når Retsudvalget ikke er i stand til at fremsætte en henstilling i tide, kan formanden træffe beslutning alene. Også i dette tilfælde, hvilket udtrykkeligt fremgår af en fortolkning, har Retsudvalget dog mulighed for at fremsætte sin henstilling efter en procedure, som, det vurderer, er passende.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen.
