Juhlaistunto - Portugali
Puhemies
(PT) Arvoisa presidentti Cavaco Silva, tervetuloa Euroopan parlamenttiin. Euroopan parlamentille on suuri ilo saada ottaa vastaan Portugalin tasavallan presidentti.
Puhemies
(DE) Arvoisa presidentti, hyvät kollegat, minulle itselleni ja meille kaikille on tänään suuri ilo toivottaa Portugalin tasavallan presidentti Aníbal Cavaco Silva tervetulleeksi Euroopan parlamenttiin. Arvoisa presidentti, toimiessanne kymmenen vuoden ajan Portugalin pääministerinä vakiinnutitte maan demokraattiset toimielimet ja veitte onnistuneesti eteenpäin talouskehitystä. Edistysmielisenä eurooppalaisena ohjasitte Portugalin taitavasti kohti Euroopan unionin jäsenyyttä. Huomaan, että Euroopan komission puheenjohtaja José Manuel Durão Barroso on myös paikalla, ja minun on tietenkin todettava, että Portugali on hiljattain ryhtynyt hoitamaan unionin puheenjohtajuutta. Arvoisa puheenjohtaja Barroso, olette myös lämpimästi tervetullut tänne tänään.
Portugalin tasavallan presidentti puhui viimeksi Euroopan parlamentissa kymmenen vuotta sitten. Tuon ajan jälkeen olemme kulkeneet pitkän matkan yhdessä. Olette tänään täällä parlamentissa Strasbourgissa Portugalin presidenttinä juhlistamassa maanne kolmatta EU:n puheenjohtajuutta. Portugalin kolmea puheenjohtajakautta voidaan lyhyesti luonnehtia yhteisön puolesta kunnianhimoisiksi, sillä jokaisena ajankohtana Portugali on ratkaissut keskeisiä ajankohtaisia kysymyksiä - joista esimerkkeinä mainittakoon Lissabonin strategia tai EU:n suhteet Afrikkaan ja Etelä-Amerikkaan. Nykyinen puheenjohtajakausi ei tee tähän poikkeusta. Tällä kerralla Portugalin asialistalla on hallitustenvälisen konferenssin saattaminen onnistuneesti päätökseen ja uudistussopimuksen hyväksyminen, ulko- ja turvallisuuspolitiikan vahvistaminen ja etenkin tiiviimpien suhteiden kehittäminen Latinalaiseen Amerikkaan, Afrikkaan ja Välimeren alueeseen sekä ilmastonmuutosta koskevat lisätoimet ja Lissabonin strategian toteuttaminen.
Ne löytöretket, joita Lissabonista 1300-luvulla lähteneet merenkulkijat tekivät maapallon joka kolkkaan, olivat käytännössä ensimmäinen askel kohti globalisaatiota. Tuo avautuminen maailmaan ja se suvaitsevaisuuden kulttuuri, jonka maanne on kehittänyt vuosisatojen aikana, muodostavat erityisen arvokkaan kokemuksen nykyisessä globalisaation maailmassa, ja ne ovat näin ollen etu meille Euroopan unionissa.
Portugalin pyrkimykset kehittää suhteita Latinalaiseen Amerikkaan ja jatkaa Etelä-Amerikan suhteiden hoitamista Brasiliaan luodun erityissuhteen avulla, ilmentävät hyvin pitkälle omaa näkemystämme. Suvaitsevaisuuden kulttuurinne ja maailmanlaajuinen katsantotapanne tarjoavat mahdollisuuksia nykypäivän maailmassa. Tämän puheenjohtajakauden aikana maanne pystyy nojautumaan 1300-luvun löytöretkeilijöiden tekemään työhön yhtä rohkeasti ja yhtä sinnikkäästi kuin he. Toivomme teille paljon onnea ja menestystä tehtävänne hoidossa.
(Suosionosoituksia)
Aníbal António Cavaco Silva
Portugalin tasavallan presidentti. - (PT) Arvoisa Euroopan parlamentin puhemies, arvoisa Euroopan komission puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet,
Haluan kiittää Euroopan parlamentin puhemiestä hänen ystävällisistä sanoistaan, ja arvostan suuresti häneltä saamaani kutsua saapua tänne tänään. Minulla on kunnia saada puhua teille kaikille, Euroopan kansojen edustajille ja tämän merkittävän eurooppalaisen toimielimen, Euroopan parlamentin, jäsenille.
Olen hyvin tietoinen siitä ratkaisevan tärkeästä roolista, joka parlamentilla on ollut Euroopan yhdentymisprosessin onnistumisessa. En ole unohtanut sitä tehokasta ja hedelmällistä yhteistyötä, jota tein tämän toimielimen kanssa vetäessäni vuonna 1992 pääministerinä Portugalin ensimmäistä neuvoston puheenjohtajakautta, jonka tunnuslauseena oli, kuten ehkä muistatte, kohti Euroopan unionia. Euroopan parlamentti on antanut perustavanlaatuisen panoksen vahvojen sisämarkkinoiden perustamiselle ja Maastrichtissa syntynsä saaneen Euroopan unioni -hankkeen edistymiselle.
Maani toimii nyt kolmatta kertaa Euroopan unionin neuvoston puheenjohtajana, ja jälleen kerran meillä on vastassamme merkittäviä haasteita. Haasteita, jotka edellyttävät jäsenvaltioiden ja EU:n toimielinten poliittisen tahdon yhtymistä. Tänään enemmän kuin koskaan ennen meidän on ehdottomasti keskitettävä yhteiset energiamme ja päättäväisyytemme siihen, mitä EU todellakin tarvitsee, jotta siitä tulisi vahvempi ja yhtenäisempi. Tämä on loppujen lopuksi se, mitä EU:n kansalaiset odottavat johtajiltaan.
Puheenjohtajavaltio Portugali yrittää valtansa puitteissa kaikin tavoin luoda sitä lähentymistä, joka on välttämätöntä Euroopan yhdentymisen etenemiseksi. Luotan erityisesti siihen, että voimme tehdä Euroopan parlamentin kanssa samaa suoraa ja avointa yhteistyötä kuin aiempienkin Portugalin puheenjohtajakausien aikana.
Yksi puheenjohtajavaltion tärkeimmistä tavoitteista on saada tehdyksi uudistussopimus Eurooppa-neuvoston kesäkuun kokouksessa saavutetun yksimielisyyden pohjalta. Pidän tätä sopimusta erittäin tärkeänä askeleena ja toivon, että se auttaa meitä siirtymään eteenpäin ajanjaksosta, jolle oli ominaista Euroopan yhdentymisprosessin hienoinen heikkeneminen. Kehotankin ryhtymään yhteisiin toimiin sen varmistamiseksi, että uusi perussopimus tehdään Portugalin puheenjohtajakauden aikana.
Sen jälkeen kun neuvottelut ovat päättyneet ja asia on loppuun käsitelty, Euroopan unionin on keskityttävä yhä johdonmukaisemmin ja uudella luottamuksella niihin haasteisiin, jotka huolestuttavat EU:n kansalaisia: talouskasvuun, työllisyyteen, turvallisuuteen, ympäristöön, energiaan ja globalisaatioon. Tämä on se asialista, jonka pohjalta EU:n edellytetään toimivan oman sukupolvemme ja myös tulevien sukupolvien hyväksi.
Tämä tuntuu sen vuoksi otolliselta hetkeltä painottaa solidaarisuuden arvoa Euroopan yhdentymisen peruspilarina. Solidaarisuus on itse asiassa välttämätön edellytys Euroopan yhdentymisen tulevaisuudelle, ja yhtä tärkeä kuin toinen todella perustavanlaatuinen periaate, toissijaisuus. Solidaarisuus on kouraantuntuvaa, käytännönläheistä, muunnettavissa poliittisiksi linjauksiksi ja yhteisiksi toimiksi. Se ei ole tarkoitushakuista à la carte -solidaarisuutta.
Rohkenen muistuttaa mieliinne tässä kohdin vuoden 1950 Schumanin julistuksen, jota nyt siteeraan toteamalla, että [Euroopan rakentamiseen] tarvitaan käytännön toimenpiteitä, joilla luodaan ensin aito yhteisvastuullisuus. Meidän täytyy jatkossakin pitää näitä sanoja ohjenuoranamme yrittäessämme rakentaa vahvempaa ja yhtenäisempää Eurooppaa. Yksi Euroopan yhdentymisen suurimpia vaaroja on, että kadotamme ajatuksen kuulumisesta unioniin, joka perustuu vankkaan solidaarisuuteen. Voidakseen olla aito unionin on ehdottomasti säilytettävä mielissä se, mitä tarkoittaa yhteisö; sitä ei nimittäin turhaan annettu Euroopan yhdentymisen ensimmäiseksi nimeksi.
Yksi konkreettisista saavutuksista, joka sai aikaan todellista solidaarisuutta, oli taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden käsite. Se otettiin käyttöön vuonna 1986 laaditussa Euroopan yhtenäisasiakirjassa, jonka neuvotteluihin minulla oli kunnia osallistua ja jonka allekirjoitin toimiessani Portugalin pääministerinä.
Euroopan yhdentymisessä 20 viime vuoden aikana saavutettu poikkeuksellinen edistyminen ei olisi ollut mahdollista ilman taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden politiikkaa. Se on edistänyt poliittista yhteenkuuluvuutta, talouskasvua, työllisyyttä, alueellista yhteenkuuluvuutta, yhdenvertaisia mahdollisuuksia ja vahvistanut EU:n asemaa maailmassa.
Yhteenkuuluvuuden periaatteeseen tunnetaan nykyään uudenlaista kiinnostusta aivan uusista syistä. Ajattelen globalisaation lisääntymistä, laajamittaista muuttoliikettä, yhteiskunnalliseen ja taloudelliseen epätasapainoon johtavaa väestökehitystä sekä ikääntyvää väestöä.
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat,
Kestävän kehityksen kolme puolta ovat hyvin tiedossa: ne ovat sosiaalinen, taloudellinen ja ympäristönsuojelullinen puoli. Tämä on Euroopan yhdentymisessä keskeinen tavoite, joka on vahvistettu eri yhteyksissä ja myös Lissabonin strategiassa.
Haluan tässä yhteydessä keskittyä sosiaaliseen puoleen ja erityisesti köyhyyteen ja sosiaaliseen syrjäytymiseen.
Solidaarisuuden periaatteen lisäksi on olemassa eettinen ja moraalinen käsite nimeltä edistys, jota ilman Euroopan yhdentymisajatuksen perusarvot vaipuisivat unohduksiin, arvot, kuten jatkuva halu rauhaan, vapauden ja ihmisoikeuksien vahvistaminen, yhteisöllisyys, oikeudenmukaisuuden ja yhteiskunnallisen tasa-arvon vaatiminen, työntekijöiden arvon vahvistaminen ja yritys juurruttaa kansalaisten mieliin laajempaa ja vapauttavampaa kansalaisvastuuta.
Se, että EU on ottanut köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen vastaisen toiminnan yksiselitteiseksi tavoitteekseen, asettaa meidän kaikkien tehtäväksemme löytää uusia ratkaisuja yhä monimutkaisempiin ja sitkeämpiin ongelmiin. Sosiaalinen toimintaohjelma yhdessä Lissabonin strategian tavoitteiden kanssa muodostaa meille kunnianhimoisen ja vaikean haasteen.
Huomautan tässä yhteydessä, että tänä vuonna tulee kuluneeksi 50 vuotta Euroopan sosiaalirahaston ja kymmenen vuotta Euroopan työllisyysstrategian perustamisesta. Tämä vuosi on myös Euroopan yhdenvertaisten mahdollisuuksien teemavuosi.
Portugalin tasavallan presidenttinä olen valinnut yhdeksi toimintani painopisteeksi sosiaalisen syrjäytymisen. Toimikauteni ensimmäisenä vuonna toin julkisuuteen Osallisuuden tiellä -kampanjan, jonka tarkoituksena oli saada portugalilaiset liikkeelle ja varoittaa heitä siitä, että sitkeänä jatkuvaa köyhyyttä, epäoikeudenmukaista tulonjakoa ja syrjäytymistä koskevat ongelmat vaativat pikaista ratkaisua, sillä tuhannet kansalaiset kärsivät niistä vielä tänäkin päivänä.
Olen nyt vakuuttuneempi kuin koskaan siitä, että tähän haasteeseen on vastattava joustavin ja innovatiivisin ratkaisuin: enemmän vastuuta kansalaisjärjestöille ja yleensäkin kansalaisille, enemmän koordinointia hallituksen toimiin ja kansalaisyhteiskunnan aloitteisiin sekä sen tunnustamista, että tulojen uudelleenjakoa ajavalla politiikalla ei tehdä mahdottomaksi vaan päinvastoin edellytetään enemmän ja parempia mahdollisuuksia kaikille - kaikille meille, jotka yhdessä tavoittelemme vaurautta, henkilökohtaisia saavutuksia ja kestävää kehitystä.
Portugalilla on eurooppalaisen mittapuun mukaan vielä pitkä matka kuljettavanaan. Mutta totta on myös se, että koko EU on vielä kaukana sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tavoitteista, jotka se yrittää saavuttaa ja joista se ei voi luopua.
Vaikka taloudelliset ja sosiaaliset indikaattorit ovat osoittaneet hyvinvoinnin on jakautuneen epätasaisesti unionissa viime vuosikymmenten aikana, vähemmän kehittyneet jäsenvaltiot ovat lähentyneet merkittävästi EU:n keskiarvoa.
Valtioiden taloudellista lähentymistä ei kuitenkaan saa sekoittaa kyseisten valtioiden sisäisten sosiaaliryhmien lähentymiseen, joka on ollut oikeudenmukaisuuden ja yhteiskunnallisen tasa-arvon vaatimusten kohteena. Onkin myönnettävä, että tämän asian osalta on tapahtunut vain vähäistä edistystä.
Vuosien 2001-2005 välisenä viiden vuoden ajanjaksona köyhyysraja pysyi kaikkien unionin maiden osalta 16 prosentissa. Puhumme noin 75 miljoonasta eurooppalaisesta, joiden käytettävissä olevat tulot ovat alle 60 prosenttia heidän kotimaansa keskituloista.
Kun tätä lukua tarkastellaan yhdessä epäoikeudenmukaisen tulonjaon kanssa, tilanne osoittautuu vieläkin masentavammaksi. Vuonna 2005 väestön rikkaimman viidenneksen tulot olivat Euroopan unionin 25 jäsenvaltiossa viisi kertaa suuremmat kuin köyhimmällä viidenneksellä. Vuonna 2000 ne olivat 4,5 kertaa suuremmat.
Indikaattorien lähempi tarkastelu osoittaa, että sosiaaliryhmistä köyhyysriski on suurin vanhuksilla, työttömillä - etenkin pitkäaikaistyöttömillä - yksineläjillä ja yksinhuoltajaperheillä.
Muihin ryhmiin kohdistuu puolestaan syrjäytymisvaaran vuoksi hälyttäviä ja kasvavia sosiaalisia riskejä. Puhun lapsista, vammaisista, maahanmuuttajista ja etnisistä vähemmistöistä.
EU:n neuvosto myönsi itse sosiaalista suojelua ja sosiaalista osallisuutta koskevassa vuoden 2007 raportissaan, että lapsilla on keskimääräistä suurempi köyhyysriski useimmissa jäsenvaltioissa, ja joissakin jäsenvaltioissa köyhyys uhkaa lähes joka kolmatta lasta. Yksinhuoltajaperheessä tai työttömässä taloudessa eläminen kasvattaa riskiä suuremmaksi. Tämä on vakava tilanne, jota meillä ei ole varaa jättää huomiotta.
Miten Euroopan unioni, jolla on vastassaan riski väestön ikääntymisestä ja väestömäärän yleisestä laskusta, voi olla antamatta arvoa tärkeimmille valttikorteilleen, lapsilleen ja nuorilleen?
(Suosionosoituksia)
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat,
Mietin, olemmeko ehkä jo joutuneet tilanteeseen, jossa perinteiset sosiaalisen suojelun politiikat ovat muuttuneet tehottomiksi.
Sosiaaliturvan ja sosiaalisen suojelun politiikoilla oli ratkaisevan tärkeä rooli talouden elpymisessä ja nykyaikaisten eurooppalaisten yhteiskuntien muovautumisessa toisen maailmansodan jälkeen. Hyvinvointivaltiona sittemmin tunnettu ilmiö on jättänyt perinnön, josta koko unioni on saanut alkunsa.
Hyvinvointivaltioajatuksen siivittämän erityisen menestyksekkään tulonjakopolitiikan pohjalta Eurooppa on rakentanut erittäin kehittyneen sosiaalisen suojelun mallin, joka eri valtioiden välisistä eroista huolimatta tunnetaan yleisesti eurooppalaisena yhteiskuntamallina. Kaikista rajoitteistaan ja puutteistaan huolimatta tästä yhteiskuntamallista on nyt tullut olennainen osa eurooppalaista identiteettiä.
Jos kuitenkin haluamme puolustaa sitä, meidän on myönnettävä, että yhteiskuntamallin on muututtava, jotta se voisi vastata uusiin haasteisiin ja mukautua uuteen globalisaation ja tieto- ja osaamisyhteiskunnan maailmaan.
Hyvinvoinnin jakamiseen keskittyneiden kansallisten politiikkojen on yhä vaikeampi tuottaa näkyviä tuloksia sosiaalialalla. Tällaisten politiikkojen tehokkuus ja kestävyys muuttuu koko ajan kyseenalaisemmaksi.
Tulevan sosiaalipolitiikan suunnittelussa on olennaista keskittyä ajatukseen hyvinvointiyhteiskunnasta, jossa me kaikki kansalaiset kannamme enemmän vastuuta ja osoitamme enemmän solidaarisuutta.
Sosiaalinen kehitys on tietenkin riippuvainen talouskasvusta. Mutta kestämätön ja hyväksyntää vailla oleva talouskasvu on yhteiskunnan kannalta tuhoisaa.
Työttömyys on useimmissa Euroopan unionin maissa tärkein syy köyhyyteen. Tarvitsemmekin enemmän ja parempaa talouskasvua, mikä tarkoittaa enemmän ja parempia työtilaisuuksia.
Paras suoja köyhyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä vastaan tarjotaan kansalaisille toimilla, joilla helpotetaan työmarkkinoille osallistumista ja annetaan oikea merkitys ja arvo jokaiselle vaurauden ja hyvinvoinnin tuottamiseen osallistuvalle yksilölle prosessissa, jota kutsutaan aktiiviseksi osallisuudeksi.
Lissabonin strategiassa päämääräksi otettu unionin työllisyysasteen nostaminen 70 prosenttiin on sosiaalinen vaatimus, joka on pidettävä mielessä, vaikka päämäärän saavuttaminen vuoteen 2010 mennessä näyttääkin vaikealta.
Toinen keino suojella kansalaisia on auttaa heitä suorittamaan tutkintoja, auttaa heitä hankkimaan koulutusta, jotta he pystyvät vastaamaan uuden teknologian, ympäristön ja kulttuurin asettamiin haasteisiin.
Jäsenvaltioiden on näin ollen yhdessä asetettava keskeiseksi tavoitteekseen nuoren sukupolven koulutustason parantaminen ja totutettava heidät elinikäisen oppimisen ajatukseen. Tämä tarjoaa heille kiistatta kilpailuetua tietoon ja osaamiseen perustuvissa tulevaisuuden yhteiskunnissa.
Olemme nimenneet vuoden 2010 Euroopan köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjunnan teemavuodeksi. Se on vuosi, jolloin meitä vaaditaan tekemään tiliä ja osoittamaan, miten hyvin olemme säilyttäneet ne tavoitteet, jotka innoittivat meitä Lissabonissa vuonna 2000. Siteeratakseni noita tavoitteita niihin kuuluu muun muassa investoiminen ihmisiin ja sosiaalisen syrjäytymisen torjunta.
Tavoite köyhyyden ja syrjäytymisen torjunnasta ei rajoitu Euroopan unionin maantieteellisten rajojen sisäpuolelle. Solidaarisuusperiaatteen ulkoisessa ulottuvuudessa heijastuvat ensisijaisesti ne humanitaariset arvot, joihin Euroopan yhdentymishanke perustuu. Köyhempien maiden kehityksen esteenä olevat perinteet yhdistyvät nykyään globalisaation aiheuttamiin ongelmiin, joten köyhyyden ja alikehityksen vastaisesta kampanjasta on tultava maailmanlaajuinen kampanja. Ainoastaan näin se voi onnistua.
Euroopan unionilla on uusia tehtäviä tällä osa-alueella, ja sillä on runsaasti tietoa ja kokemusta, jotka antavat sille aivan erityisen roolin. Sen on otettava ohjat käsiinsä maailmanlaajuisella asialistalla.
Juuri tässä yhteydessä haluankin kiinnittää huomionne Afrikkaan, maanosaan, joka sijaitsee Eurooppaa lähellä muussakin mielessä kuin vain maantieteellisesti, maanosaan, jota meidän olisi syytä pitää ja kohdella ensisijaisena kumppaninamme. Unioni saattaa vielä huomata maksavansa kalliin strategisen hinnan toimettomuudestaan Afrikan suhteen.
Pidän tässä yhteydessä erityisen tärkeänä tulevaa EU:n ja Afrikan huippukokousta, joka järjestetään Portugalin puheenjohtajakaudella. On jo aika alkaa keskustella Afrikan kanssa ja lopettaa pelkkä puhuminen Afrikasta ja sen ongelmista.
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat,
Tunnen, etten voi lopettaa puheenvuoroani käsittelemättä kahta asiaa, jotka ovat mielestäni unionin tulevaisuuden kannalta ratkaisevan tärkeitä.
Ensimmäinen niistä on energia ja ympäristö. Ne ovat epäilemättä keskeisiä aloja 2000-luvulla, ja niiden kehitys määrää vielä koko maailman uuden geopoliittisen luonteen. Energia ja ympäristö ovat yhteisen edun kannalta ensiarvoisen tärkeitä, ja niiden on katsottava vauhdittavan Euroopan yhdentymistä. Myös tälle saralle meidän on rakennettava voimakkaasti todellista solidaarisuutta. Talouden tehokkuus, turvallisuus ja elämänlaatu Euroopan unionissa riippuvat suuresti siitä, miten onnistumme energia- ja ympäristöpolitiikassamme. Tässä yhteydessä minun täytyy jälkeen kerran kertoa arvostavani Euroopan komission ja sen puheenjohtajan osoittamaa strategista näkemystä ja päättäväisyyttä, joita ilman emme olisi saavuttaneet tällä osa-alueella niin loistavia tuloksia Saksan puheenjohtajakauden aikana.
Toinen on kysymys, joka on meidän kaikkien mielissämme. Mikä on Euroopan unionin rooli kansainvälisellä näyttämöllä ja sen osuus uuden maailmanjärjestyksen rakentamisessa? Euroopan yhdentymisprosessin jatkuvuuden kannalta on mielestäni ratkaisevan tärkeää varmistaa, että EU on keskeinen ja vaikutusvaltainen toimija maailmanlaajuiseksi, monenväliseksi ja moninapaiseksi kehittyvässä maailmassa. Toimija, joka puhuu päättäväisellä, johdonmukaisella ja yhtenäisellä äänellä. Toimija, jota pidetään arvossa ja joka arvostaa muita. Toimija, joka pystyy puolustamaan niitä periaatteita ja arvoja, joihin sen talous- ja yhteiskuntamalli perustuu.
Totean tässä yhteydessä, että Portugali oli yksi niistä maista, jotka olivat historian ensimmäisen talouden globalisaatioaallon kärjessä, ja se tietää hyvin, että Euroopan tulevaisuus riippuu suuresti sen kyvystä muuttua uskottavaksi ja vaikutusvaltaiseksi toimijaksi kansainvälisellä näyttämöllä.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, minun on lopuksi todettava jälleen kerran, että Euroopan poikkeuksellinen yhdentymisjakso on pitkälti Euroopan parlamentin ansiota. Tämä toimielin on aina ollut ensimmäisenä puolustamassa niitä arvoja ja periaatteita, jotka ovat luoneet Euroopan identiteetin ja muodostaneet sen todelliseen solidaarisuuteen perustuvan rakenteen, jonka perustajaisämme jättivät meille perinnöksi.
Olen varma siitä, että juuri tästä salista löytyy sitä näkemystä, tahtoa ja tarmoa, jota tarvitsemme tavoitellessamme ihailua herättävää tavoitettamme yhdistää Euroopan kansat ja vahvistaa Euroopan asemaa maailmassa.
(Parlamentti osoittaa puhujalle suosiota seisaallaan.)
Puhemies
(DE) Arvoisa presidentti, suosionosoitukset osoittavat, että sananne on otettu hyväksyvästi ja lämpimästi vastaan. Puhuitte solidaarisuudesta ja yhteisöllisyydestä, ja nuo ominaisuudet vahvistavat juuri sitä, mistä Euroopan unionissa on kysymys. Ainoastaan solidaarisuuden, yhteisöllisyyden ja käytännön toimien avulla saavutamme tavoitteemme. Puheenne ei ollut vain sanahelinää, sillä olette poliittisen uranne aikana osoittanut, että olette sitoutunut Eurooppaan ja pystytte ryhtymään käytännön toimiin sen puolesta.
Haluan Euroopan parlamentin puolesta vakuuttaa teille, että me parlamentin jäsenet tuemme kaikin mahdollisin tavoin Portugalin puheenjohtajakautta, jotta voimme päästä uudistussopimuksesta onnistuneeseen tulokseen lokakuisessa valtioiden ja hallitusten päämiesten kokouksessa. Katson myös asiakseni lähettää kiitoksemme ja tunnustuksemme ulkoministerille Luís Amadolle, valtiosihteerille Manuel Lobo Antunesille ja suurlähettiläälle Álvaro Mendonça e Mouralle sekä heidän kollegoilleen, joiden tehtävänä on tuoda poliittinen tahtomme julki neuvotteluprosesseissa. Heille minä sanon: ”Olemme kanssanne.” Arvoisa presidentti, kiitän teitä Euroopan parlamentin puolesta vaikuttavista sanoistanne ja toivon Portugalille onnea sen varjellessa meille kaikille yhteisiä eurooppalaisia etuja. Todellakin paljon kiitoksia teille presidentti Cavaco Silva.
(Suosionosoituksia)
(Istunto keskeytettiin klo 12.35 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)
