
Stihler
Arvoisa puhemies, haluaisin tiedottaa parlamentille, että Isossa-Britanniassa vietetään tänään tupakatonta päivää. Koska puoli miljoonaa EU:n kansalaista kuolee joka vuosi tarpeettomasti tupakoinnin seurauksena ja kuitenkin 80 prosenttia tupakoitsijoista haluaa lopettaa tupakoinnin, toivon, että kollegani katsovat sopivaksi allekirjoittaa kirjallisen kannanoton tupakattoman päivän edistämiseksi EU:ssa. Pelkästään tänään 1500 EU:n kansalaista kuolee tupakoinnin seurauksena. Toivon, että Euroopan parlamentti näyttää tietä näiden kuolemien estämisessä.

Puhemies
Kiitos, jäsen Stihler. Katson parlamentin jäsenten suosionosoitusten merkitsevän, että he ymmärsivät viestinne, enkä epäile, etteivätkö he kaikki olisi mukana Ison-Britannian tupakattomassa päivässä.

Watson
Arvoisa puhemies, haluaisin vain pyytää, että tarkistaisimme vielä kerran, että parlamentin tiloissa tupakointikieltoa koskevia sääntöjä noudatetaan. Tietooni on tullut, että niistä on poikettu aiemmin tällä viikolla. Kehottaisin, että parlamentissa näitä sääntöjä noudatettaisiin uusin voimin.

Puhemies
Kiitos, jäsen Watson. Huomaan, että kvestori Banotti ja muut kvestorit kuulivat, mitä sanoitte, me pidämme huolta tästä asiasta.

Banotti
Arvoisa puhemies, kuten tiedätte, olen hyvin innokas tupakoinnin vastustaja. Haluaisin kuitenkin muistuttaa kollegoitani siitä, että he voivat tupakoida mukavasti ja poissa muiden läheisyydestä sitä varten osoitetussa tilassa tuolla ikkunan oikealla puolella.

Puhemies
Oikein hyvä, kiitos kvestori Banotti.

Nizzan jälkeinen prosessi
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Nizzan jälkeisestä prosessista.
Toivotan neuvoston puheenjohtaja Lindhin tervetulleeksi ja annan hänelle heti puheenvuoron.

Lindh
. (SV) Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, "Olen erittäin iloinen niistä konkreettisista askeleista, joita on otettu --- Euroopan kansalaisten mukaan ottamiseksi keskusteluun, joka on ratkaiseva Euroopan tulevaisuuden kannalta." Näin alkaa Euroopan tulevaisuutta käsittelevällä kotisivulla ensimmäinen puheenvuoro, jonka laatija on Russel Pickard Isosta-Britanniasta. Hän toivoo, että mahdollisimman moni kansalainen ilmaisisi mielipiteensä peruskysymyksistä, kuten: "Minkälaisen Euroopan me - Euroopan kansalaiset - haluamme?"
"Jos haluamme muutosta, tulkaamme muutoksen tekijäksi," kirjoittaa Vincente Garcia-Delgado Segués Espanjasta. "Nyt jokainen EU:n kansalainen voi sanoa, mitä haluaa - myönteistä tai kielteistä -, ja EU:n vastuussa olevat johtajat voivat ottaa huomioon toiveemme ja toivomuksemme," kirjoittaa Ann Catherine Talbro Tanskasta. Kurt Linderoos Suomesta ehdottaa, että kaikkien EU:n kansalaisten pitäisi ottaa yhteyttä 14:ään muuhun henkilöön, yhteen jokaisesta muusta jäsenvaltiosta, keskustellakseen EU:n tulevaisuudesta.
Parlamentin varapuhemies David Martin, Ruotsin ja Belgian pääministerit ja komission puheenjohtaja Prodi lanseerasivat viime viikolla keskustelun Euroopan tulevaisuudesta. Arvoisa puhemies, te, mainitut kaksi pääministeriä ja komission puheenjohtaja annoitte yhteisen lausunnon, ja avattiin kotisivu, jonka perustamisesta parlamentti, neuvosto ja komissio tekivät yhteisen aloitteen.
Viimeviikkoisen lanseerauksen ja tämänpäiväisen keskustelun myötä jätämme taaksemme Nizzan jälkeisen vaiheen ja ryhdymme sen sijasta keskustelemaan Euroopan tulevaisuudesta. Tätä laajaa Euroopan tulevaisuutta koskevaa keskustelua seuraa Nizzan julistuksen mukaisesti vuonna 2004 uusi hallitustenvälinen konferenssi. Puheenjohtajavaltiot Ruotsi ja Belgia aikovat tänä vuonna yhdessä parlamentin ja komission kanssa kehottaa, että kaikkien asianosaisten osapuolten kanssa ryhdyttäisiin laajoihin keskusteluihin: jäsenvaltioiden parlamenttien ja yleisen mielipiteen, koulujen ja yliopistojen edustajien sekä kansalaisyhteiskunnan edustajien kanssa. Aiomme kiinnittää paljon huomiota siihen, mitä sanottavaa on Euroopan eri poliittisilla ryhmittymillä parlamentin sisällä ja ulkopuolella.
Nuoret on tietenkin otettava mukaan tähän keskusteluun - mehän keskustelemme heidän tulevasta Euroopastaan - kuten ehdokasvaltiotkin, koska nekin osallistuvat tulevaisuuden Euroopan rakentamiseen. Koko prosessin on oltava mahdollisimman avoin. Tavoitteemme on kansalaisten lähentäminen unioniin ja sen toimielimiin.
Nizzassa tehdyn päätöksen mukaisesti prosessissa on käsiteltävä mm. sellaisia kysymyksiä, jotka koskevat EU:n ja jäsenvaltioiden toimivallan rajaamista toissijaisuusperiaatteen mukaisesti, sitä, millainen asema EU:n perusoikeuskirjalla on oltava tulevaisuudessa, perussopimusten yksinkertaistamista muuttamatta niiden sisältöä sekä kansallisten parlamenttien asemaa Euroopan rakenteessa.
Jo viime viikolla, kun käynnistimme keskustelun eräässä Brysselin Eurooppa-koulussa, oli selvää, että kansalaisten mielenkiinnot kohdistuvat paljon niitä Nizzan huippukokouksessa annettuja esimerkkejä laajemmalle, jotka koskevat institutionaalisia kysymyksiä. Uskoakseni on oikein ja tärkeää, että voimme käydä entistä laajempaa keskustelua Euroopan tulevaisuudesta. Jos haluamme aloittaa tämän keskustelun oikeasta päästä, meidän pitää - täysin Brysselin koululaisten esittämien ja kotisivulla esitettyjen puheenvuorojen mukaisesti - esittää peruskysymyksiä siitä, mitä tehtäviä haluamme unionin hoitavan ja minkälaisen aseman me haluamme antaa unionille niin Euroopassa kuin maailmanlaajuisestikin.
Meidän on voitava näyttää kansalaisillemme, että EU on vahva voima tärkeissä kysymyksissä: maailmanlaajuistumisesta selviämisessä, ihmisoikeus- ja demokratiakysymyksissä, yhteistä turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikkaa koskevissa kysymyksissä, koko Eurooppaa koskevissa työllisyys- ja kasvukysymyksissä, rikollisuuden torjunnassa sekä ympäristökysymyksissä, kestävään kehitykseen ja elintarviketurvallisuuteen liittyvissä kysymyksissä.
On tärkeää, että tämä keskustelu aloitetaan niistä asiakysymyksistä, jotka omat kansalaisemme voivat tuntea omikseen. Tässä työssä odotan todellakin parlamentin apua, koska teillä jäsenillä on suorat yhteydet valitsijoihinne ympäri Eurooppaa. Parlamentti on hyvin usein johtanut tärkeää eurooppalaista keskustelua, jota on käyty avoimuudesta, ympäristöstä, laajentumisesta, perusoikeuskirjasta, vain muutaman esimerkin mainitakseni. Nyt on aika siirtyä muotokeskusteluista asiaa ja sisältöä koskeviin keskusteluihin.
On tietenkin myös tärkeää palata muotoseikkoihin, siihen, kuinka voimme parhaiten uudistaa unionin toimielimiä ja työtapaa. Sallikaa minun ensiksi sanoa, että yhteisön menetelmällä, jolla on ollut niin merkittävä asema Eurooppa-yhteistyössä, on tietenkin oltava vahva asema jatkossakin, vaikka tietyillä aloilla sitä täydentääkin uusi avoin koordinointimenetelmä. Vahva Eurooppa edellyttää vahvoja toimielimiä. Itse huomasin sen erityisesti silloin, kun olin ympäristöministerinä ja tein hyvin läheistä yhteistyötä sekä komission että parlamentin kanssa.
Sallikaa minun myös sanoa, että Ruotsi suhtautuu avoimesti kysymykseen, jossa käsitellään jatkovalmistelujen muotoja. Voin nähdä sekä etuja että haittoja siinä "valmistelukunnassa", jota monet toimijat ovat tämän keskustelun aikana pitäneet tärkeänä tai mahdollisena menettelynä.
Arvoisa puhemies, olemme erittäin jännittävän prosessin alussa. Euroopan tulevaisuudesta keskustellaan nyt koko unionissa. Siitä keskustellaan tänään Irlannin Thermofeckinissa, ensi viikolla Espanjan Kanarian saarilla, sitä seuraavalla viikolla aivan Ruotsin pohjoisimmassa osassa sijaitsevassa Kiirunassa ja seuraavana päivänä Kreikan Spartassa.
Aivan ensimmäiseksi parlamentti aikoo ensi viikolla järjestää kokouksen, johon osallistuu jäsenvaltioiden ja ehdokasvaltioiden parlamenttien edustajia. Odotan kiinnostuneena sitä, että saan osallistua ensi viikolla järjestettävään keskusteluun.
Komissio auttaa myöhemmin tänä vuonna merkittävästi tässä asiassa antamalla eurooppalaisia hallintomuotoja koskevan valkoisen kirjan. Aion itsekin ottaa tämän asian esille yleisten asioiden neuvostossa ja ehdokasvaltioiden kanssa Nyköpingissä järjestettävässä epävirallisessa ulkoministerikokouksessa. Ruotsi aikoo myös tehdä aloitteen syksyllä pidettävästä konferenssista, joka koskisi EU:n ulkoista asemaa.
Jokainen valtio käy tietenkin kansallista keskustelua omien perinteidensä ja olojensa pohjalta. Meidän vastuunamme on huolehtia siitä, että asiasta käydään laajaa keskustelua ja että siihen otetaan mukaan myös kansalliset parlamentit ja että niissä käsitellään niitä kysymyksiä ja organisaatioita, jotka ovat ajankohtaisia omissa valtioissamme.
Olen tähän mennessä käsitellyt tietenkin vasta aivan ensimmäisiä aloitteita. Prosessi jatkuu, ja osallistujat kannustavat toisiaan. Puheenjohtajavaltiot Ruotsi ja Belgia, parlamentti ja komissio jakavat päävastuun tästä ensimmäisestä vaiheesta, joka vaatii läheisen ja luottamuksellisen yhteistyön tekemistä. Erityisen kiinnostavaa on seurata parlamentin sisäistä keskustelua. Ne alustavat merkit, joita olemme saaneet, ovat olleet jännittäviä, ja odotan toukokuuksi kaavailtua parlamentin päätöslauselmaa.
Tulevaisuuteen liittyviä kysymyksiä käsittelevä kertomus esitetään kesäkuussa Göteborgin Eurooppa-neuvoston kokouksessa. Laekenin/Brysselin huippukokouksessa joulukuussa Eurooppa-neuvosto ottaa kantaa prosessin jatkoon.
Arvoisa puhemies, minkälaisen Euroopan me, Euroopan kansalaiset, haluamme? Kysymys on esitetty - aloittakaamme keskustelu! Robert Schuman sanoi kerran, että Eurooppaa ei muokata vallankumousten eikä kokonaiskonstruktion avulla, vaan sitä muokataan konkreettisten tulosten avulla. On tärkeää, että muistutamme tästä itseämme tänäänkin.
Sallikaa keskustelun nyt alkaa, lähtekäämme liikkeelle kaikista keskustelijoista Schumanin ajoista lähtien ja ottakaamme mukaan kaikki nuoret, jotka puhuvat meille tänään Euroopan kouluissa tai osallistuvat keskusteluun kotisivullamme. Odotan nyt kiinnostuneena parlamentin jäsenten näkemyksiä Euroopan tulevaisuudesta.

Barnier
. (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, myös me kuulisimme mielellämme parlamentin jäsenten esityksiä ja ehdotuksia, mutta mikäli sallitte, haluaisin lyhyesti esitellä teille Euroopan komission näkemyksen tästä suuresta keskustelusta, joka luvattiin aloittaa Nizzassa aamuyöllä, ennen kuin sopimuksen muste oli vielä edes ehtinyt kuivua, ikään kuin valtion- tai hallitusten päämiehet eivät olisi olleet täysin tyytyväisiä siihen, mitä he olivat juuri saaneet aikaan kolmen päivän neuvottelujen jälkeen. Samassa yhteydessä he siis päättivät avata perusteellisen ja laaja-alaisen keskustelun Euroopan unionin tulevaisuudesta.
Tuskin viikkoa on kulunut siitä, kun puheenjohtajavaltio Ruotsi ja tuleva puheenjohtajavaltio Belgia kehottivat parlamenttia ja komissiota aloittamaan tämän keskustelun.
Hyvät parlamentin jäsenet, komissio pyrkii yleisesti edistämään tätä keskustelua Euroopan kysymyksistä. Onhan komissio jo vuosi sitten hahmotellut, kuten varmaan muistattekin, miten vuoropuhelua Euroopan asioista käytäisiin parlamentin kanssa ja sen tuella, ja tämä oli vasta ensimmäinen vaihe. Mutta ennen kuin tässä keskustelussa on mahdollista tuoda esille tulevaisuuden haasteet ja niiden ratkaisuesitykset, kuten puhemies Nicole Fontainen, Göran Perssonin, Guy Verhofstadtin ja Romano Prodin 7. maaliskuuta allekirjoittama yhteinen julkilausuma määrää, pitää määritellä keskustelun periaatteet, menettelytavat ja työjärjestys. Käyttäkäämme seuraavat pari viikkoa näiden periaatteiden, menettelytapojen ja työjärjestyksen työstämiseen. Tämä työ on - nyt ja tästä eteenpäin - Ruotsin ja Belgian puheenjohtajakauden ajan, yhteistyötä etenkin parlamentin ja komission kesken, koska Laekenin kokouksessa meidän pitää saavuttaa tässä keskustelussa ja tulevaisuuden uudistuksissa hyvin kunnianhimoisia tuloksia.
Johtavana ajatuksena on, että keskustelun sisältö, unionin tulevaisuus, pitää asettaa keskustelun muodon lähtökohdaksi, ja sen pitää myös säilyä ensisijaisena koko ajan. Millaisen Euroopan me haluamme tulevaisuudessa? Mitä haluamme tehdä yhdessä? Mikä on meidän hakkeemme? Haluammeko tiiviimpää integraatiota vai emmekö halua? Haluammeko voimakkaammin poliittista Eurooppaa vai emmekö halua? Lisäisin vielä yhden kysymyksen: miten uudistamme yhteisön rakennetta?
Yksinkertaisten vastausten löytäminen näihin monitahoisiin ongelmiin tosin vaikuttaa vaikealta, mutta ehkä juuri siksi, että se on vaikeaa, kansalaisten pitää olla perillä keskustelusta ja päästä osallistumaan siihen.
Ensimmäisenä periaatteena on siis keskustelun avoimuus, tasapuolisuus; näistä periaatteista ei millään tavoin sovi poiketa, pitää päinvastoin pyrkiä suosimaan vastakkaisten mielipiteiden julkituloa - ja me tiedämme hyvin, että jokaisessa jäsenvaltiossa on monia, usein keskenään ristiriitaisia mielipiteitä - myös silloin kun pitää avoimuusperiaatetta kunnioittaaksemme - kuten juuri sanoin - keskustella epämiellyttävistä asioista.
Toisena periaatteena on toissijaisuusperiaate. Se, että tällaista keskustelua voidaan käydä kunnolla, edellyttää, että sitä johdetaan muutoin kuin yksinomaan Brysselistä tai Strasbourgista käsin. On tietenkin olemassa Internet, nykyään korvaamaton tiedottamisen ja vuoropuhelun väline; tätä vuoropuhelua varten on jo avattu kotisivut, myönnän tosin, että se ei vielä toimi täydellisesti. Internetin välityksellä käytävä vuoropuhelu ei kuitenkaan vielä riitä. Eurooppaa koskevan keskustelun pitää avautua ihmisille siellä, missä he asuvat, työskentelevät ja opiskelevat, sekä heidän edustajilleen, jotka toimivat eurooppalaisella, kansallisella ja alueellisella tasolla. Keskustelua pitää siis luonnollisesti käydä eurooppalaisella tasolla tuketuen ennen kaikkea kussakin jäsenvaltiossa parhaalla tasolla järjestettyihin keskusteluihin; tämä paras taso on mielestäni mahdollisimman lähellä kansalaisia oleva taso. Jos yhteisön toimielimet voivat edistää kokousten järjestämistä, ja tähän komissio omasta puolestaan pyrkii, jäsenvaltioiden pitää ensiksi järjestää nämä kansalliset keskustelut.
Kolmantena periaatteena voisi olla ennakointi. Vaikka ehdokasvaltiot eivät vielä ole Euroopan unionin jäsenvaltioita, ne ovat sitä hyvin pian, vain muutamien vuosien kuluttua. Nykyisen Euroopan unionin tulevaisuus koskee yhtä paljon ehdokasvaltioita kuin nykyisiäkin jäsenvaltioita. Mielestäni meidän pitää löytää keinot, joiden avulla ne voivat olla mukana keskustelussa ja osallistua siihen aktiivisesti sekä valvoa tämän toteutumista.
Hyvät parlamentin jäsenet, näiden periaatteiden jälkeen käsittelen menettelytapoja. Keskustelun viimeinen ratkaiseva vaihe on tietenkin vuoden 2004 hallitustenvälinen konferenssi, jonka toivomme olevan mahdollisimman lyhyt, kuten neuvoston puheenjohtaja sanoi. Odotamme sitä aikaisintaan vuonna 2004, kuten puheenjohtaja Romano Prodi esitti. Sopimuksia voi uudistaa tai muuttaa todellakin ainoastaan perussopimusten määräysten mukaisessa hallitustenvälisessä konferenssissa. Se on ainoa mahdollinen menettelytapa, kuten nykyään hyvin tiedämme.
Tiedämme myös, että tuleva HVK taas pitää valmistella hyvin huolellisesti, ehdottomasti toisin kuin aikaisemmat Amsterdamissa ja Nizzassa pidetyt HVK:t. Julkisen keskustelun anti pitää muokata konkreettisiksi muutosehdotuksiksi sopimuksiin. Meistä vaikuttaa siltä, että toimivaltaisen rakenteen tai toimielimen pitää ottaa mallia sen valmistelukunnan mallista ja tekemistä valmisteluista, joiden ansiosta Euroopan unionilla on parin kuukauden kuluttua Nizzassa juhlallisesti julistettu perusoikeuskirja. Toisin sanoen tarvitaan sellainen rakenne tai toimivaltainen elin, joka pystyy keskustelun lisäksi esittelemään, eli siinä pitää olla edustettuina demokraattisesti oikeutetut eurooppalaiset elimet: jäsenvaltiot, Euroopan parlamentti, jäsenvaltioiden parlamentit ja Euroopan komissio.
Tämän esityksen jälkeen on vielä paljon avoimia kysymyksiä. Mitä menettelyä sovelletaan tämän tulevan elimen tai valmistelukunnan päätöksenteossa? Mikä on sen kokoonpano, ja etenkin, mikä asema varataan ehdokasvaltioiden edustajille? Mikä on sen mandaatti? Pitääkö tämän ajoittua julkisen keskustelun jälkeen, vai onko parempi, että niissä edetään samanaikaisesti, yhdessä HVK:hon johtavan hankkeen valmistelujen kanssa?
Komissio kiinnittää hyvin paljon huomiota parlamentin sille antamiin niitä kysymyksiä koskeviin vastauksiin, jotka käsittelevät menettelytapoja eri asioissa. Me komissiossa työskentelemme parhaillaan näiden asioiden parissa. Arvoisa puhemies, mielestäni meidän, komission ja parlamentin, esityksemme Laekenin Eurooppa-neuvostosta pitää nyt ja tulevaisuudessa sovittaa mahdollisimman hyvin yhteen. Näin ollen olen sitä mieltä, että meidän tulisi tästä hetkestä lähtien tehostaa toimielintemme välistä yhteistyötä, luonnollisesti yhteistoiminnassa Ruotsin ja Belgian puheenjohtajavaltioiden kanssa. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi olisi myös hyvin tärkeää, että valmistelua sovitteleva rakenne ei olisi varattu ainoastaan asiantuntijoille, vaan että se olisi vastaanottava rakenne, avoin ulkopuolisille vaikutteille.
Periaatteiden ja menettelytapojen jälkeen haluaisin vielä hieman käsitellä keskustelun asialistaa. Euroopan parlamentti ja Euroopan komissio ovat aina yhdistäneet voimansa todellisen uudistuksen aikaansaamiseksi viimeisten vuosien aikana, jolloin on käyty pitkä toimielimiä koskeva keskustelu Maastrichtin kokouksesta alkaen ja ainakin toistaiseksi Nizzan kokoukseen päättyen. Arvoisa puhemies, tässä yhteydessä haluan osoittaa teille kunnioitustani ja kiittää teitä, samoin kuin puheenjohtaja Napolitanoa, sekä perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan jäseniä tiiviissä yhteistyössä tehdystä hyvästä työstä. Mielestämme yhteistyömme oli erityisen antoisaa varsinkin viimeisimmän HVK:n yhteydessä, jossa Euroopan parlamentti oli pyytänyt marraskuussa 1999 ja tammikuussa 2000 antamillaan päätöslauselmilla keskustelemaan yleisestä toimielinuudistuksesta samassa hengessä kuin komissio oli omasta puolestaan ilmaissut sitä toivovansa. Mielestäni meidän pitäisi jatkaa tätä samaa läheistä yhteistyötä nyt, vaikka tämän yhteistoiminnan lisäksi meidän pitää avata ovia ja ikkunoita, ojentaa kätemme, kuunnella ja osallistua laajempaa keskusteluun.
Jos haluamme todella antaa vastauksen kaikkiin Euroopan unionia tulevaisuudessa uhkaaviin haasteisiin, seuraava HVK ei voi tyytyä tarkastelemaan ainoastaan niitä Nizzan sopimukseen liitettyyn julistukseen kirjattuja neljää asiaa, jotka ovat luonteeltaan perussopimukseen kuuluvia asioita. Varsinkin kun, suoraan sanoen, joillakin näistä neljästä asiasta - mielestäni niitä on ainakin kaksi - voi olla katsantokannasta riippuen kielteinen, toisin sanoen regressiivinen vaikutus unionin yhdentymisen tasoon. Toisin sanoen, me emme pelkää käsitellä näitä neljää aihetta, mutta me emme tyydy käsittelemään ainoastaan näitä neljää aihetta. Kuitenkin, kun on kyse näistä neljästä aiheesta - perussopimusten yksinkertaistamisesta, Euroopan unionin perusoikeuskirjan oikeudellisesta asemasta, toimivallan jakautumisesta, jäsenvaltioiden parlamenttien asemasta Euroopan unionin rakenteissa - meidän täytyy pitää huolta siitä, lähestymistavasta riippuen, että emme horjuta yhteisön lainsäädäntöä emmekä heikennä yhteisön menettelytapoja.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tämän julkisen keskustelun onnistunut siirto seuraavan HVK:n väistämättä teknisimpiin ja täsmällisimpiin keskusteluihin olisi hyvä osoitus mahdollisuudesta saavuttaa Nizzan tulosta kunnianhimoisempi lopputulos. Se olisi myös tehokas lääke eurooppalaista rakentamiskehitystä jarruttavia pelkoja ja näiden pelkojen taustalla olevia ja niitä tukevia kansankiihotuksia vastaan. Ainakin näistä kahdesta syystä, joilla voi olla ratkaiseva merkitys Euroopan unionin laajentumisen aikataululle, Euroopan komissio, sen puheenjohtaja ja kaikki sen jäsenet paneutuvat koko tarmollaan työhön toteuttaakseen valtion- tai hallitusten päämiesten Nizzassa alkuun paneman laajan keskustelun.

Poettering
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen Barnier, hyvät kollegat, ryhmämme suhtautuu erittäin myönteisesti neuvoston ja komission kanssa tänä aamuna käytyyn keskusteluun. Ei ole mikään salaisuus, että Euroopan parlamentti ja erityisesti meidän ryhmämme on komission kanssa pitkälti samaa mieltä näissä asioissa. Mielestäni tämä on myös erittäin tärkeää yhdessä toteuttamiemme asioiden menestyksen kannalta.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin ilmaista teille tunnustukseni ja arvostukseni tänä aamuna keskusteluun tuomastanne sävystä ja ilmapiiristä, sillä viime viikkoina on varmaan ilmennyt ärsyyntymistä, mikä tosin on itsestään selvää, ja politiikassa täysin tavallista. Mielestäni tämä sisäinen asenne voi olla hyvä edellytys Euroopan tulevaisuudelle ja toimielinten väliselle yhteistyölle, jos sanoista seuraa myös tekoja.
Ennen kuin suuntaamme katseemme tulevaisuuteen, haluaisin sanoa yhden asian, joka on pyyntö puheenjohtajavaltio Ruotsille, mutta myös neuvostolle, jota Ruotsi puheenjohtajana nyt edustaa. Ruotsi on tunnettu läpinäkyvyydestä, avoimuus on tämän miellyttävän maan tunnusomainen piirre, ja juuri tätä arvostamme Ruotsissa. Käyttäkää avoimuuden perusajatusta hieman myös neuvoston muuttamiseen, jotta neuvostosta tulisi avoimempi muihin toimielimiin nähden.

Tätä ei ole tarkoitettu arvosteluksi, haluan vain puhua asiasta. Älkää käyttäkö puheenjohtajuuttanne pelkästään hallinnollisten asioiden hoitamiseen, vaan hyödyntäkää puheenjohtajakauttanne ja ottakaa ohjat käsiinne lisätäksenne avoimuutta ja läpinäkyvyyttä sekä - tämä ei ole kritiikkiä Ruotsia kohtaan - neuvoston läsnäoloa täällä Euroopan parlamentissa. Totesimme eilen yhden päätöslauselman, lainsäädäntöä koskevien päätösten teon yhteydessä sellaisen puutteen, että neuvosto ei ollut läsnä. Tämä ei ole kritiikkiä puheenjohtajavaltio Ruotsia kohtaan. Olisimme mielellämme kuulleet neuvoston näkemyksen, ja tämän vuoksi puhemiehemme varmasti neuvottelee parlamentin tuella neuvoston kanssa uusista säännöistä, joiden avulla voidaan varmistaa, että neuvosto on useammin läsnä täällä Euroopan parlamentissa. Ei ole varmastikaan liikaa vaadittu eikä odotettu, että puheenjohtaja viettäisi puoli vuotta kestävän puheenjohtajuuden aikana enemmän kuin yhden päivän, ehkä kaksi tai kolme päivää, täällä täysistunnossa puhuaksemme yhteisistä tehtävistä.
(Suosionosoituksia) Sitten Nizzan jälkeiseen prosessiin. Ensinnäkin, tulevaisuudesta puhuttaessa täytyy olla rehellinen. Nizza ei ollut suuri menestys, enkä aio puhua asiasta sen syvällisemmin, mutta se täytyy mainita. Suhtaudun kriittisesti Ruotsin pääministerin 7. päivänä maaliskuuta kirjoittaman kirjeen Nizzaa koskevaan kohtaan. Muuten pidän kirjettä oikein hyvänä, mutta hän sanoo Nizzan olevan vahva pohja toimielimille Euroopan unionin tulevaisuuden kannalta, ja meidän mielestämme asia ei ole näin, ja kritisoimme tätä edelleen. Pyydämme myös, että teillä olisi rohkeutta sanoa, niin kuin Ranskan presidentti Chirac täällä neuvoston puheenjohtajana ollessaan sanoi, että hallitustenvälinen konferenssi ei ole enää oikea väline Euroopan unionin uudistuksen aikaansaamiseksi. Kaikkien Euroopan unionin jäsenvaltioiden on tunnustettava tämä, ja kun kaikki ovat sen tehneet, voimme löytää oikean menettelyn. Tähän menettelyyn minä haluaisin paneutua.
Arvoisa puhemies, olin iloinen kuullessani, että suhtaudutte avoimesti menettelyyn, myös valmistelukuntamenettelyyn. Muuten, jos esitän vain vähän kommentteja komission jäsen Barnierille, se johtuu siitä, että olemme hänen kanssaan pitkälti samaa mieltä. Haluaisin ilmoittaa, että Euroopan kansanpuolue on ryhmämme ehdotuksesta antanut täällä parlamentissa ehdotuksen sellaisen valmistelevan konferenssin järjestämisestä, joka puolestaan esittää hallituksille ehdotuksen. Konferenssin tulisi aloittaa työnsä vuonna 2002. Menettelystä ei tarvitse päättää teidän puheenjohtajakautenne aikana, mutta on tärkeää, että valmistelette asiaa Laekenin huippukokousta varten, sillä siellä täytyy tehdä päätöksiä. Uskomme, että valmisteleva konferenssi, joka koostuu Euroopan parlamentin, jäsenvaltioiden parlamenttien ja hallitusten jäsenistä sekä muista henkilöistä, on avoin tapa toimia.
On ollut paljon puhetta niin sanotusta ohjauskomiteasta (steering committee). Komitealla olisi merkitystä, jos se olisi kyseisen konferenssin eräänlainen johtokunta, joka olisi tiiviissä yhteydessä konferenssiin. Varmasti myös puheenjohtajan asema olisi merkittävä, niin kuin oli Saksan entisen liittopresidentin Roman Herzogin toimiessa perusoikeuskirjan valmistelukunnan puheenjohtajana. Jos halutaan saavuttaa hyvä tulos, on menettelyn oltava järkevä.
Vielä yksi aikataulua koskeva huomio. Asiasisällöstä olen täysin samaa mieltä komission jäsen Barnierin kanssa. Konferenssi voisi alkaa työnsä vuonna 2002. Se voisi työskennellä syksyyn 2003 asti ja esittää sitten ehdotuksensa hallituksille. Hallitustenvälinen konferenssi voitaisiin järjestää mahdollisesti jo vuoden 2003 lopulla eikä vasta vuonna 2004, ja siellä otettu kanta ehdotuksiin voitaisiin esittää lyhyen ajan kuluttua, jotta uusi sopimus voisi olla valmis allekirjoitettavaksi Irlannin puheenjohtajakaudella vuoden 2004 keväällä. Tällöin Euroopan parlamentin vaalit eivät vielä olisi liian lähellä eikä komission toimikausi vielä loppumassa.
Viimeinen huomautus, arvoisa puhemies: Puhuitte yhteisön menettelystä ja Robert Schumanista. Kiitän teitä siitä, että muistutitte yhdestä Euroopan ja samalla myös puolueryhmäni suurimmista esikuvista, sillä hän edusti yhteisön tason menettelyä. Pienet maat hyötyvät yhteisön menettelystä, sillä kun suuret maat yksin määräävät hallitusten tasolla, pienet maat jäävät varjoon. Sen vuoksi on tärkeää, että alkaisimme käyttää yhteisön menettelyä. Euroopan täytyy olla vahva, Euroopan täytyy olla toimintakykyinen, Euroopan täytyy olla demokraattinen ja avoin, ja jos seuraatte Robert Schumania, olette oikealla tiellä!
(Suosionosoituksia)

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, sosialistiryhmän puolesta haluan ilmaista tyytyväisyyteni tähän keskusteluun, jota parlamentissa nyt viimeinkin käydään, samoin kuin ministeri Anna Lindhin saapumiseen kuultavaksemme, sillä juuri hän voi tulkita meille liitteen IV julkilausumaa, joka onkin muuttunut julkilausumaksi 23; enkä usko tämän johtuneen pelkästään varhaisen maanantaiaamun väsymyksestä ja tympääntyneisyydestä, vaan uskon sen tarkoittavan muutosta, kehitystä, joka ei ole vain katumusta, vaan poliittinen muutos kohti suurempaa demokratiaa.
Neuvoston puheenjohtaja sanoi meille, että keskustelu alkoi 7. maaliskuuta. Olen pannut hänen sanansa tarkoin muistiin ja haluan myös ilmaista hänelle julkisesti kiitollisuuteni, sillä minä itse otin asian esille edellisessä täysistunnossa, ja lopulta parlamentti on liittänyt asian 7. maaliskuuta antamaansa julkilausumaan; tämä ei suinkaan tapahtunut heti aluksi, vaan te kenties olette korjanneet meille lähetettyä kirjettä, jonka sävy oli liiaksikin neuvoston sihteeristön tyyliä liitteineen päivineen. Olette lyhentäneet kirjettä, joten voimme ymmärtää sen paremmin. Olette siis avanneet verkkosivun. Nöyrästi kerron, että minun ryhmäni oli avannut sellaisen jo 1. maaliskuuta. Sen jälkeen käynnistitte keskustelun Eurooppa-koulussa, ja onkin sanottava, että tässä olitte todella omalla maaperällänne, koska nämä lapset ovat Euroopan unionin virkamiesten lapsia ja he ovat nokkelia. Edellisenä iltana olitte esittäneet kysymyksiä vanhemmille ja tehneetkin hyvin asiaankuuluvia kysymyksiä. Uskoakseni meidän kannattaisi mennä Kiirunaan tai Kanariansaarille puhumaan ihmisten eli tavallisen kansan kanssa. Uskon, että saitte tässä asiassa pisteet puolellenne.
Itse asiaan mennäkseni, minun on sanottava, että ryhmäni on samaa mieltä - kuten täysistunnossa vakuutimme - puheenjohtaja Prodin kanssa hänen kolmeen vaiheeseen rakentuvaa keskustelua koskevasta ehdotuksestaan, sillä eihän tämä ole mitään akateemista väittelyä eikä kahvilajutustelua, eikä myöskään mikään talk show. Tällä keskustelulla on oltava päämäärä. Minun ryhmälleni on tärkeää saada tietää, miten te haluaisitte järjestää keskustelun, sillä koska kunnioitan Ruotsin keskeistä osuutta ja ruotsalaista perinnettä tässä avoimuudessa ja läpinäkyvyydessä ja olen siitä samaa mieltä heidän kanssaan, niin minun mielestäni, arvoisa puheenjohtaja, sokki voisi olla suurempi silloin, kun laajan ja avoimen kansalaisyhteiskuntaa kohti johtavan keskustelun jälkeen tekisimmekin päätökset suljettujen ovien takana. Se on sietämätöntä tänäänkin ja se olisi sitä vielä enemmän vastaisuudessa. Siksi onkin tärkeää tietää, millaisena te näette kolmivaiheisen rakenteen, erityisesti, koska elämme edustuksellisen demokratian järjestelmissä, ja millaisena näette toisen vaiheen, jossa me kansalaisyhteiskunnan eri edustajat - siis pohjimmaltaan Euroopan parlamentti, jäsenvaltioiden parlamentit, neuvosto, hallitukset ja komissio - todella voisimme kantaa kortemme kekoon tässä asiassa. Siihen osallistuisivat myös kansalaisjärjestöt, keskustelufoorumit, akatemiat ja yliopistot. Tämä on ehdottomasti ratkaiseva kysymys. Me ehdotamme avointa ja läpinäkyvää menetelmää, joka ottaa mukaan kaikki keskustelun osapuolet. Juuri tämän ansiosta pystyimme pääsemään menestyksekkäästi sopimukseen ja ymmärtääksemme onkin ehdottoman välttämätöntä, että juuri Ruotsi esittäisi puheenjohtajakaudellaan, Laekenin neuvostoa odottamatta, joitakin ehdotuksia menetelmäksi, sillä Laekenissa puhutaan sisällöstä ja teillä on siis historiallinen tilaisuus asettaa paikalleen ensimmäinen peruskivi, käynnistää tämä keskustelu, antamalla sillä järjestys ja rakenne.
Siinä voitte luottaa meidän tukeemme. Ja vaikka lopulta olemme korjanneet 7. maaliskuuta annetun julkilausuman, on sanottava, että se ei syntynyt kaikkein parhaimpien ennusmerkkien alla. Toivomme Ruotsin puheenjohtajakaudellaan olevan kunniaksi demokratian ja avoimuuden perinteelleen, toivomme sen kykenevän ymmärtämään parlamentin ja komission yhteistä viestiä - näin uskon - jotta tämä prosessi pääsisi alkuun ja Euroopan tulevaisuudesta käytävä keskustelu ja sitä koskevat päätökset näin turvattaisiin.

Cox
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, ryhmäni suhtautuu myönteisesti neuvoston osuuden sävyyn sekä komission osuuden sisältöön. On vielä liian varhaista tietää tarkkaan, kuinka tämä prosessi kehittyy, mutta arvoisa puheenjohtaja, uskon, että olette ollut liian varovainen, ja haluaisin esittää yhden tai muutaman kysymyksen, johon toivon teidän vastaavan keskustelun lopuksi.
Olette sanonut odottavanne Euroopan parlamentin panosta sekä tietysti toukokuista päätöslauselmaa. Niin minäkin. Olette sanonut havaitsevanne valmistelukuntamenettelyn edut ja haitat, ja tiedän, että monet neuvoston jäsenet olisivat samaa mieltä. Voisitteko hieman tarkentaa asiaa ettekä vaan jättää sitä roikkumaan ilmaan? Yksi tämän keskustelun tarkoituksista on etsiä järkeviä ratkaisuja ehdotuksistamme mahdollisesti löytyviin huonoihin puoliin. Pyytäisin teitä siis arvioimaan niitä etuja ja haittoja, joihin viittasitte.
Viittasitte Nizzan liitteen neljään ulottuvuuteen: toimivaltakysymykseen, perusoikeuskirjaan ja kansallisten parlamenttien rooliin. Te uskotte myös, mikäli ymmärsin käännöksen oikein, että perussopimuksia pitäisi yksinkertaistaa muuttamatta niiden sisältöä. Onko mahdollista tarkastella toimivaltaa, kansallisten parlamenttien roolia ja perusoikeuskirjan merkitystä muuttamatta perussopimuksien sisältöä? Se tuntuu minusta ristiriitaiselta.
Muiden toimielinten lailla Euroopan parlamentti miettii parhaillaan, kuinka asiat voisi esittää seuraavassa hallitustenvälisessä konferenssissa. Minä ja ryhmäni uskomme vahvasti, että valmistelukuntamenettelyä voisi noudattaa. Tällä parlamentilla on demokraattiset oikeudet. Ne pohjautuvat ja perustuvat unionin perustamissopimukseen. Me emme ole kerjäläisiä pyytämässä almuja Euroopalta. Meillä on oikeus - tai itse asiassa velvollisuus - osallistua. Uskon, että jäsenvaltioille, kansallisille parlamenteille, komissiolle ja ehkäpä ihanteellisesti jopa ehdokasvaltioille avoin valmistelukuntamenettely voi luoda erittäin hyvät puitteet - ei välttämättä yhtä ainoaa vaihtoehtoa vaan järkevien ja yhtenäisten vaihtoehtojen puitekehyksen - josta hallitustenvälistä konferenssia voi sitten pyytää jatkamaan.
Lopuksi, ennakoimatta tulevaisuutta liikaa, ryhmälläni on niin vahva käsitys tästä osallistumisesta, että jos parlamentti toimielimenä jätetään asiattomasti ulkopuolelle tai jos sen osuutta vähennetään, harkitsemme suosittelevamme, että sen ei pitäisi esittää mitään mielipidettä hallitustenvälisestä konferenssista.
Se olisi vaikea päätös enkä toivo sen olevan tarpeen, mutta 48 artiklan mukaisesti parlamentilla on perustuslaillinen velvollisuus esittää mielipide ennen HVK:ta, joskaan meillä ei valitettavasti ole oikeutta antaa suostumusta HVK:n jälkeen. Nimenomaan tähän pitäisi kiinnittää huomiota tässä vaiheessa, koska täysin demokraattinen osallistuminen on elintärkeää.

Frassoni
Arvoisa puhemies, vuosi 2001 on julkisen keskustelun vuosi; olen todella hämmästynyt, ettei puhemiehistö ole ilmoittanut tekevänsä aloitetta, johon kansalaisyhteiskunta koko Euroopassa osallistuisi. Arvoisa puhemies, Internet ei riitä; aikaisemmin puhuttiin mahdollisuudesta Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission tekemään suureen aloitteeseen, jonka tarkoituksena olisi panna kansalaisyhteiskunta liikkeelle, tekemään työtä ja kirjoittamaan Euroopan tavoitteiden hyväksi. Arvoisa puhemies, täällä parlamentissakin, teidän vasemmalla puolella olevan merkittävän ryhmän taholta on havaittavissa outoa ja selittämätöntä vastustusta, joka näyttää asettuvan tämän aloitteen tielle. Tämä on todella valitettavaa etenkin siksi, että sisällyksettömät ajatukset, jotka neuvoston puheenjohtaja esitti meille täällä pitämässään puheessa, joka mitenhän minä tämän nyt ilmaisisin oli hitusen kankea ja epämääräinen, osoittavat meille, että hallitukset tarvitsevat hieman uutta inspiraatiota. Miksi Ruotsi luopuu tästä aloitteesta, joka saattaisi antaa myönteisen leimansa sen puheenjohtajakaudelle, minkä ansiosta se voisi kaiken lisäksi viedä päätökseen Nizzassa saadun tehtävän? Vuoropuhelu kansalaisyhteiskunnan kanssa on paljon enemmän kuin retorinen ilmaisu tai jokunen sähköposti.
Olen samaa mieltä, että jäsenvaltioissa keskusteluja on syytä käydä, mutta tässä vaiheessa juuri yleisen eurooppalaisen mielipiteen on kypsyttävä, jotta Laekenin Eurooppa-neuvoston valmistelu helpottuisi, ja tätä Eurooppa-neuvostoa pitäisi edeltää jäsenvaltioiden parlamenttien välinen mittava konferenssi, joka olisi luonnollinen jatke julkiselle keskustelulle, jota tänä vuonna on määrä käydä. Ainoastaan näin Euroopan tulevaisuutta koskevasta keskustelusta on mahdollista tehdä julkinen ja mielenkiintoinen, ainoastaan näin parlamentti ja komissio onnistuvat löytämään kumppanit, joita ne niin kovasti tarvitsevat voidakseen purkaa puhtaasti hallitusten välisen ajattelutavan tulevasta uudistuksesta ja kyetäkseen antamaan mullistavan ja perustuslaillisen merkityksen "valmistelukunnan" tai "yhteisön menettelyn" kaltaisille sanoille ja onnistuakseen tekemään vuoden 2004 hallitustenvälisestä konferenssista enemmän kuin pelkän muodollisuuden.
Arvoisa puhemies, sanokaahan meille, onko ohjelmassanne tilaa tällaiselle eurooppalaiselle aloitteelle vai ei, ja jos tilaa ei ole, miksi näin on?

Kaufmann
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, tiedätte, että monet tämän parlamentin jäsenet suhtautuvat kriittisesti Nizzan sopimukseen. Myös oma ryhmäni ja minä olemme erittäin huolissamme unionin tulevaisuudesta. Monet ihmisten arkipäivän huoliin ja hätään liittyvät kysymykset ovat edelleen ratkaisematta, ja niihin paneudutaan vain puoliksi tosissaan. Varsinkin sosiaalisesta Euroopasta olemme vielä todella kaukana.
Olen vakuuttunut siitä, että Nizzan huippukokous heikensi yhteisöä, ja monet parlamentin jäsenet ovat selvästi samaa mieltä. Jäsenvaltioiden hallitukset kiistelivät loppujen lopuksi ainoastaan kansallisen veto-oikeutensa säilyttämisestä. Nizzan sopimus ei lisännyt demokratiaa, avoimuutta eikä toiminta- ja päätöksentekokykyä. Sen vuoksi nyt Nizzan huippukokouksen jälkeen pitää aloittaa kunnianhimoinen ja syvällinen uudistus, jonka avulla saavutetaan kaksi asiaa. Ensinnäkään uudistus ei saa kumota saavutetun yhdentymisen tuloksia, olen huolissani samoista asioista kuin komission jäsen Barnier. Toiseksi tarvitsemme uudistuksen, joka valmistaa unionia tulevaisuutta varten.
Minun näkemykseni mukaan tämä tarkoittaa, että on käynnistettävä perustuslain laatimisen kaltainen prosessi, jonka tuloksena perustetaan yhdentynyt Eurooppa sen kansojen tahdon mukaisesti. Prosessiin kuuluu laaja julkinen ja avoin keskustelu. Asiaan liittyy myös se, että hallitustenvälinen konferenssi ei mielestäni ole enää oikea väline Euroopan unionin kehityksen edistämiseksi. Tarvitsemme toisenlaisen menettelyn. Perusoikeuskirjan laatimisesta vastanneen valmistelukunnan jäsenenä totesin sen työskentelyn menestyksekkääksi, ja haluan kannattaa vastaavaa menettelyä Euroopan unionin kehityksen edistämiseksi.

Ribeiro e Castro
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tämä tilanne on jollakin tavoin kummallinen: Nizzan sopimusta ei ole vielä ratifioitu, saati että se olisi voimassa, ja me kaikki keskustelemme jo siitä, mitä tapahtuu Nizzan jälkeen. Tiedämme, miten olemme päätyneet tähän, mutta politiikassa ei ole hyvä, että perustamissopimus hyväksytään ajatellen jo seuraavaa sopimusta; se ei ole koskaan hyvä asia ja se voi ainoastaan olla merkki erehdysten vuoresta, virheiden ketjusta, ellei peräti paremmin tai huonommin naamioitujen valheiden hetteiköstä.
Kun nyt olemme kuitenkin päätyneet tähän ja keskustelu on käynnistynyt, meidän on opittava Nizzan epäonnistumisista ja toimittava, myös Euroopan parlamentissa, toisella tavalla tulevaisuutta, vuotta 2004 ajatellen, tai muuten olemme vaarassa toistaa samat virheet, turhautumat ja epäonnistumiset. Sanoisinkin kaksi asiaa, jotka tuntuvat minusta keskeisiltä: ensimmäiseksi meidän pitää kuunnella enemmän kuin puhua. Meidän jäsenten tehtävänä ei ole ainoastaan puhua. Näissä keskeisissä kysymyksissä tehtävänämme on monta kertaa pikemminkin osata kuunnella, osata kuunnella kansan todellisia tuntemuksia ja ilmentää niitä enemmän kuin toimielinten virallisia näkemyksiä. Toiseksi on annettava tilaa jäsenvaltioissa käytäville keskusteluille ja olla pelkäämättä niitä. Ne kysymykset, joiden kohdalla Nizzassa ajettiin karille, olivat törmäyskurssilla jo Amsterdamissa, ja monet niistä ovat olleet jumissa jo Maastrichtista alkaen. Nämä kysymykset liittyvät mitä suurimmassa määrin kansoihimme, valtioiden ja kansakuntien tulevaisuuteen, ja siksi sanoisin, että tällä hetkellä emme tarvitse niinkään Euroopan laajuista keskustelua kuin 15:tä syvälle luotaavaa ja aitoa keskustelua jäsenvaltioissa, tai laajentumista silmällä pitäen 27:ää syvälle luotavaa ja aitoa kansallista keskustelua, jota portugalilaiset käyvät portugalilaisten kanssa, britit brittien kanssa, saksalaiset saksalaisten kanssa, tsekit tsekkien kanssa ja puolalaiset puolalaisten kanssa aiheenaan se, mitä he haluavat Euroopan unionilta tulevaisuudessa. Vain siten voimme päästä vuonna 2004 sellaiseen päätöksentekotilanteeseen, että tulevaisuutta koskevat päätökset ovat varmasti mahdollisia; muussa tapauksessa törmäämme samoihin virheisiin ja vaikeuksiin kuin Nizzassa.

Dupuis
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen Barnier, hyvät parlamentin jäsenet, vaikuttaa siltä, että olemme täällä parlamentissa lopulta päässeet käsiksi perusasiaan. Oli todellakin hyviä syitä aikaistaa hieman tulevaa konferenssia. Huomaan ilokseni, että parlamentti ei ole unohtanut sitä, että vuonna 2004 pidetään tosiaankin vaalit, että se muistaa, ettei sitä ole valittu koko eliniäksi, vaan että parlamentin ja sille esitettyjen tapaamisten kesken on olemassa jonkinlainen suhde.
Sisällöstä voidaan ainoastaan todeta, että tulella ei vielä ole paljoa lihaa, kuten italialaiset tämän asian ilmaisevat, mahdottomalta vaikuttavia ongelmia ei helposti ratkaista, mitä tulee kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin väliseen toimivallan jakamiseen ja rooliin, tämä on asia, joka Loch Nessin hirviön tavoin nousee toistuvasti keskustelujen kohteeksi mutta jossa ei koskaan ole edetty kovin pitkälle. Euroopan kansalaiset eivät ole järin kiinnostuneita tämänkaltaisista keskusteluista. He haluaisivat mieluummin tietää, kuka tekee mitäkin Euroopan tasolla ja jäsenvaltioiden tasolla. He kaipaisivat vähän vähemmän mahtipontisuutta ja vähän enemmän selkeyttä, vähän enemmän valtaa Euroopan parlamentille sitä koskevissa asioissa ja vähän vähemmän aisoissa, jotka eivät sitä koske, sekä vähän enemmän valtaa ja näkyvyyttä kansallisille parlamenteille asioissa, jotka on selvästi jätetty niiden toimivaltaan.
Euroopan kansalaiset haluaisivat ehkä vielä yhtä asiaa, he haluaisivat valita komission puheenjohtajan, esimerkiksi tietääkseen, kuka on vastuussa suurista valinnoista, Euroopan tasolla tulevaisuudessa päätettäväksi tulevista suurista asioista.
Mielestäni ei saa aina ajatella, että kansalaisyhteiskunta olisi jäljessä täällä Euroopan parlamentissa valmisteltavina olevista asioista. Usein asia ikävä kyllä on päinvastoin, Euroopan parlamentin pitäisi ehkä liikkua hieman Euroopan kansalaisten keskuudessa hankkiakseen itselleen uusia ajatuksia.
Lopuksi esitän yhden kysymyksen neuvoston puheenjohtajalle, komission puheenjohtajalle, mutta etenkin PPE-ryhmän puheenjohtajalle, ystävälleni Poetteringille: olen saanut tietää, että Belgian liberaaleja edustava ministeri Renders on esittänyt luotavaksi Pescin mallista uutta mahtipontista johtohahmoa "herra euroa". Olemme vastustaneet tätä Pescin mallia, mutta niin sitä on vastustanut mielestäni myös hyvin voimallisesti puheenjohtaja Poettering ja varsinkin PPE-ryhmä. Kannattaako puheenjohtaja Poettering - kuten olen ymmärtänyt PPE-ryhmän Berliinin konferenssinpäätelmistä - uuden mahtipontisen johtohahmon "herra euron" luomista Pescin mallin mukaisesti? Olisi hyvin iloinen, jos saisin selvityksen tästä asiasta.

Bonde
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella puheenjohtajavaltio Ruotsia hyvän kotisivun takia. On mukavaa, että voimme nähdä eri työryhmien kokousten esityslistat. Voisimmeko myös nähdä osallistujien nimet ja kokousten asiakirjat ja tiivistelmät? Haluaisin myös onnitella Futurum-kotisivua koskevan aloitteen vuoksi. Miksi se kuitenkin alkaa korkea-arvoisten henkilöiden, kuten Perssonin, Verhofstadtin, Prodin ja Barnierin puheenvuoroilla? Miksi sivulla ei ole myös sellaisten ihmisten puheenvuoroja, jotka vastustavat Nizzan sopimusta ja lainsäädäntövallan entistä suurempaa keskittämistä Brysseliin? Kuinka neuvoston ruotsalainen puheenjohtaja voi kutsua Brysselin Eurooppa-kouluun väittelytilaisuuden koolle, ilman että paneelissa on yhtään kriittisen näkökannan edustajaa? Eurobarometrin mukaan vain 18 prosenttia EU:n kansalaisista pitää Brysseliä parempana päätöksentekopaikkana. 63 prosentin mielestä olisi parempi, että päätökset tehtäisiin paikallisesti, alueellisesti tai kansallisesti. Miksi tuo 18 prosenttia EU:n kansalaisista saa kaikki paikat ensimmäisessä tulevaisuuttamme koskevassa keskustelussa, kun taas 63 prosentilla ei ole minkäänlaista edustusta?
Oman ryhmäni ja SOS Demokrati -ryhmän EU:n arvostelijat ovat valmiita käymään keskusteluja sekä Eurooppa-koulussa että seuraintaloilla. Perustelisimme mielellämme toiveitamme, jotka koskevat avoimuutta, läheisyyttä ja demokratiaa ja EU:ta, joka päättää entistä harvemmista asioista ja joka keskittyy huomattavasti entistä pienempään määrään rajat ylittäviä kysymyksiä ja työskentelee täten ilman byrokratiaa, tuhlailua ja petoksia. Yhteisiä sääntöjä koskeva aloite on tästä lähtien tehtävä jäsenvaltioiden parlamenteissa eikä komissiossa tai parlamentissa. Miksi emme loisi eräänlaista parlamenttien neuvostoa, joka voisi muutaman kerran vuodessa kokoontua hyväksymään työohjelman ja mahdollisten lakiehdotusten oikeusperustan? Oikeusperustahan ratkaisee, onko kyse vapaaehtoisesta koordinoinnista vai sitovista säännöistä. Jäsenvaltioiden kansalaisten valitsemat edustajat ratkaisisivat silloin, pitääkö päätökset siirtää valitsijoilta ja heidän valitsemiltaan jäsenvaltioiden edustajilta EU:lle. Silloin demokratialla olisi edes pieni mahdollisuus verrattuna nykyiseen virkamieslainsäädäntöön, jonka noudattamisesta on tullut meille tapa, vaikka kaikki 15 valtiota tunnustautuvatkin demokratioiksi. Mehän olemme siinä järjettömässä tilanteessa, että jos jokin ehdokasvaltio hyväksyisi lakeja samalla tavalla kuin me, me joutuisimme torjumaan sen, koska valtio olisi epädemokraattinen.

Hager
Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin sanoa, että suhtaudun myönteisesti puheenjohtajavaltio Ruotsin erittäin kunnianhimoiseen ohjelmaan. Nizzassa tehdystä sopimuksesta on jo sanottu ja kirjoitettu hyvin paljon. Olin iloinen kuullessani monet ajatukseni lausuttavan taas täällä ääneen. Haluaisin tässä yhteydessä kuitenkin tarkastella erästä toista seikkaa.
Kun keskustelimme ensimmäistä kertaa perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnassa Méndez de Vigon ja Seguron laatimasta työasiakirjasta, esitettiin muun muassa vaatimus, että mietinnön ensimmäisessä osassa olevaa historiallista johdantoa ei esiteltäisi neuvoston ja komission voiton vaan parlamentin tappion näkökulmasta. Voin ymmärtää, että juuri Nizzan huippukokouksesta saadun vaikutelman ja siellä esitetyn valtapelin seurauksena yhdelle jos toisellekin tulee helposti mieleen taisteluun tai sotaan liittyviä sanoja. Tästä huolimatta olen sitä mieltä, että kyse ei voi olla yksittäisen toimielimen voitosta tai tappiosta suhteessa johonkin muuhun toimielimeen. Kyseessä voi olla vain kokonaisuuteen, nimittäin Eurooppa-aatteeseen, liittyvä edistyminen tai taantuminen. Tätä ei pidä unohtaa.
Olen tämän vuoksi sitä mieltä, että me parlamentin jäsenet emme käytä edellä mainitun kaltaisia sanoja, vaan vältämme niitä ja toimimme samalla kaikkien toimielinten yhteistyön puolesta.

Méndez de Vigo
Arvoisa puhemies, ensiksi haluaisin toivottaa puheenjohtaja Lindhin tervetulleeksi. Meidän yhteistyömme Danielssonin kanssa sujui oikein hyvin ja siksi nyt onkin mukavaa saada Lindh tänne paikalle.
Arvoisa puheenjohtaja Lindh, ryhmämme johtajan Poetteringin selkeän, konkreettisen ja loistavan puheenvuoron jälkeen minun ei uskoakseni enää tarvitse käyttää pitkää puheenvuoroa, koska uskon hänen sanoneen minunkin asiani hyvin selkeästi ja kuuluvalla äänellä. Siksipä saanenkin korostaa vain muutamia asioita, joita odotamme Ruotsin puheenjohtajakaudelta ja tältä Göteborgin Eurooppa-neuvostolta.
Sanoitte, että on saatava aikaan keskustelua. Niin tietenkin. Olen samaa mieltä kuin sosialistien ryhmäpuheenvuoron käyttäjä: 7. päivä oli hyvä alku, mutta on tehtävä enemmän. Sen vuoksi odotamme teidän jäsentävän keskustelua, tekevän meille ehdotuksia keskustelun jäsentämiseksi. Kuinka se on tehtävä? Parlamentilla on joitakin ajatuksia, ja esitämme ne teille erittäin mielellämme. Mutta ruokahalunne herättämiseksi sanon, että se on tehtävä kansallisella tasolla, lähidemokratiassa ja Euroopan tasolla.
Tämä keskustelu on hyvin tärkeää eikä sitä saa lopettaa. Ei sitä voi jättää noin vain sikseen. Tästä keskustelusta on tehtävä joitakin päätelmiä, joista on muodostettava toinen vaihe. Tämä keskustelu olisi siihen osallistuville ihmisille hyvin turhauttavaa, jollei suotaisi sijaa ajatusten esittämiselle ja muokkaamiselle. Tätä me nimitämme sopimisen menetelmäksi.
Sopimus, jolla saatiin aikaan perusoikeuskirja, oli menestyksekäs, koska siinä yhdistyivät jäsenvaltioiden ja eurooppalainen laillisuus, koska siinä olivat mukana avoimuus, julkisuus ja ihmisten osallistuminen. Kaiken lisäksi sillä sopimuksella saatiin aikaan asiakirja, jonka te Biarritzin Eurooppa-neuvostossa itsekin tunnustitte olevan myönteinen. Niinpä asioita voidaan muuttaa, niihin voidaan kytkeä toisia asioita, mutta tässä meillä on malli, joka voi olla meille hyödyksi. Mielestäni olisi erittäin hyödyllistä työstää yhdessä tätä mallia eteenpäin.
Lopuksi totean aikataulusta, että jos teemme kaiken tämän, niin minusta näyttää, että vuoden 2004 HVK:n on oltava hyvin lyhyt, koska työ on jo suurimmaksi osaksi tehty.
Minusta on myös hyvin tärkeää, että tähän malliin voimme ottaa mukaan myös ehdokasvaltiot. Eurooppaa emme rakentaneet vain me, jotka nyt muodostamme unionin, vaan myös ne, jotka ovat ulkopuolella odottamassa pääsyä unioniin.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, uskoakseni saatte tänään suotuisan käsityksen tästä keskustelusta, sillä kaikkien keskusteluun osallistuneiden ryhmien puheenvuoron käyttäjät - joita on ollut erittäin paljon - ovat sanoneet jokseenkin saman asian, parlamentin poliittisilla ryhmillä on musiikissaan sama tahti. Uskonkin, että jos teemme työtä yhdessä teidän kanssanne ja tietysti komission kanssa - lausunkin tässä kiitokseni komission jäsen Barnierin suurenmoisesta puheenvuorosta - niin kykenemme tekemään keskenämme tästä yhteisestä musiikista hyvän eurooppalaisen sinfonian.

Napolitano
. (IT) Arvoisa puhemies, komission jäsen Barnierin puhe vahvisti, miten lähellä komission ja parlamentin kannat ovat toisiaan.
Kuuntelin tarkkaavaisesti neuvoston puheenjohtajan puhetta, ja juuri hänelle aion esittää lyhyesti eräitä havaintoja.
Arvoisa ministeri Lindh, tuleva hallitustenvälinen konferenssi on asia, josta pitää puhua viimeiseksi. Ratkaiseva kysymys on, miten saada se toteutettua. Te toivoitte, että nyt alkava keskustelu ja koko prosessi, jossa puhutaan Nizzan julkilausumasta, olisi mahdollisimman avoin ja mahdollisimman lähellä kansalaisia käytävä keskustelu. Hallitustenvälisen konferenssin valmistelussa Nizzan huippukokoukseen asti näytti olevan vähimmäismäärä avoimuutta ja suurin mahdollinen etäisyys kansalaisista. Tarvitaan uutta menetelmää.
Tätä edeltävä tapaus koski perusoikeuskirjan valmistelukuntaa. Tämä oli valtion- ja hallitusten päämiesten ajatus, heidän oivallinen Helsingissä synnyttämä keksintönsä, joten on vaikea ymmärtää, miten juuri valtion- ja hallitusten päämiehet voivat nyt suhtautua epäilevästi tähän menetelmään. Eikä ongelma liity nimeen vaan pääsisältöön: meidän ei pidä liittää keskusteluun ainoastaan komissiota vaan myös Euroopan parlamentti ja jäsenvaltioiden parlamentit, eikä vain keskusteluun, vaan ehdotusten laadinta- ja kehittelyvaiheeseen. Meidän pitää yhdessä kirjoittaa vastaukset unionin tulevaisuutta koskeviin suuriin kysymyksiin.
Arvoisa ministeri Lindh, me luotamme siihen, että puheenjohtajavaltio Ruotsi haluaa sitoutua voittamaan nämä yksittäiset epäilykset, jotka asettuvat kaikkien Euroopan parlamentin ryhmien taholta tulevien ehdotusten tielle.
Toivomme, että perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden päätöslauselma, eli näin ollen koko parlamentin päätöslauselma saisi teidät vakuuttuneemmaksi kuin vielä tänä aamuna olette, ja niinpä odotamme 20. maaliskuuta järjestettävää tapaamistamme yhdessä sekä jäsenvaltioista että ehdokasvaltioista tulevien kansallisten parlamenttien edustajien kanssa.

Malmström
Arvoisa puhemies, olen katsonut Futurum-kotisivua, keskustelulle ja vuoropuhelulle tarkoitettua, juuri avattua kotisivua, ja se on hieno. Tähän aamuun mennessä 76 kansalaista eri maista oli päättänyt osallistua keskusteluun. Heitä olisi voinut tietenkin olla huomattavasti enemmänkin, mutta tämä on hyvä alku.
Kysymys on tietenkin siitä, mitä näille keskustelupuheenvuoroille tapahtuu. Elävätkö ne omaa elämäänsä vuoteen 2004 asti, jolloin neuvosto piiloutuu jälleen suljettujen ovien taakse uutta perustamissopimusta koskeviin maratonneuvotteluihin? Ulkoministerin puheessa viitattiin siihen, että niin ei tapahtuisi. Jo tässä vaiheessa on kuitenkin tärkeää kertoa kansalaisille, kuinka nämä näkökannat otetaan jatkossa huomioon ja kuinka niitä kanavoidaan, jotta keskustelusta tulisi todellakin laaja, eikä se jäisi pelkiksi tyhjiksi sanoiksi.
Olen pahoillani, jos toistamme itseämme, mutta tämä on kaikkien ryhmien mielestä todellakin tärkeä asia. Niin meidän kuin kansalaistenkin olisi saatava tietää, kuinka nämä näkökannat voidaan kanavoida. Tuleeko kysymykseen jonkinlainen kokous, jossa me, jotka olemme kansan valitsemia edustajia eri tasoilla, voimme todellakin osallistua uuden perustamissopimuksen muotoilemiseen näiden näkökohtien perusteella?

MacCormick
Arvoisa puhemies, puhun asiasta, josta ei ole juuri kuultu tässä keskustelussa lukuun ottamatta paria sanaa alueellisista parlamenteista jäsen Barnierin puheessa. On pidettävä mielessä, että Eurooppa ei ole vain keskusinstituutioiden ja jäsenvaltioiden Eurooppa. Jäsenvaltioiden sisällä on autonomisia maita, joita parlamentissa kutsutaan "alueiksi". Monet niiden kansalaisista pitävät itseään muinaisten eurooppalaisten maiden kansalaisina, jotka ansaitsevat yhtä paljon tunnustusta unionissa kuin muutkin. Jäsen Poettering sanoi aivan oikein, että yhteisön menetelmä on hyvä pienten maiden näkökulmasta. Antakaamme sen olla hyvä menetelmä myös sellaisille pienille maille, jotka eivät ole tai jotka eivät vielä ole itse tämän unionin jäseniä.
Jos kolmen seuraavan vuoden aikana käytävässä keskustelussa ei asianmukaisesti kuulla jäsenvaltioihin kuuluvien Euroopan maiden ja alueiden demokraattisesti valittuja parlamentteja ja jollei niitä oteta huomioon täysivaltaisesti jäsenvaltioiden, "kansallisten" parlamenttien ja , kuten jäsen Frassoni aivan oikein sanoi, kansalaisjärjestöjen mielipiteinä, keskustelu on epäonnistunut.
Toissijaisuusperiaate on kaksipiippuinen käsite. Yhtäältä se tarkoittaa, että päätökset pitää tehdä niin lähellä niitä ihmisiä, joita päätökset koskevat, kuin tehokkuuden ja kohtuuden kannalta on mahdollista. Se taas tarkoittaa sitä, että monet päätökset voidaan tehdä vain toisessa ääripäässä eli korkealla tasolla, kun koko hallintojärjestelmä on tehokkuuden ja kohtuuden kannalta sisällytettävä. Suuri hallintojärjestelmä ei kuitenkaan toimi oikein, ellei se vältä ottamasta valtaa kansalaisilta, hallinnon paikallisilta tahoilta. Euroopan "alueiden" pitää olla asianmukaisesti edustettuina tässä keskustelussa ja toissijaisuuteen on kiinnitettävä asianmukaista huomiota.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, minulla on kaksi näkökantaa. Ensimmäinen niistä koskee menetelmää: mielestäni on keskeistä, että perustamissopimuksia koskeva valta on jäsenvaltioiden parlamenteilla. Jos valta siirretään Euroopan parlamentille, otetaan ratkaiseva askel kohti EU-valtiota, mitä vastustan. Suhtaudun sen vuoksi epäillen myös valmistelukuntamenetelmään. Jos tällaista menetelmää aiotaan soveltaa, kyseessä on oltava valmistelukunta, jossa jäsenvaltioiden parlamentit keskustelevat perustamissopimuksesta.
Toinen näkökantani koskee sisältöä. Mielestäni ei riitä, että keskustellaan vain niistä kohdista, joista Nizzassa kerrottiin. Keskustelun keskipisteenä pitää sitä vastoin olla Euroopan unionin demokraattinen uudistus, jonka myötä lainsäädäntötyöstä tulee täysin avointa ja virkamiesten valta vähenee, erityisesti komissiossa. Nykyään vallitsee ainutlaatuinen tilanne, jossa virkamiehet pystyvät ratkaisevasti vaikuttamaan lainsäädännön sisältöön, mikä on demokratiaan liittyvä ongelma.

Krarup
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin ongelmana on, että vaikka olemmekin luoneet joitakin järjestelmiä ja puhumme hyvin, hyvin paljon ja vaikka käytämme vaikuttavaa retoriikkaa, Euroopan unionin kansat joko suhtautuvat välinpitämättömästi siihen yhdentymiskehitykseen, joka nyt on esityslistalla tai suorastaan vastustavat sitä. Tätä kutsutaan hienolla kaunistelevalla ilmaisulla "demokraattiseksi alijäämäksi". Se on kaunisteleva tai vähättelevä ilmaus (understatement), koska toimielimet edistävät käytännössä aktiivisesti sitä, että kansalaisten osallistuminen yhteiskunnallisiin asioihin loppuu. Se on todellakin demokratian vastaista. Tätä taustaa vasten on lähes järjetöntä osallistua tämänpäiväiseen keskusteluun. Aloitamme demokraattisen vuoropuhelun. Sehän kuulostaa kovin hienolta, mutta koko tämä hanke kuvastaa, että demokratian olemus on ymmärretty täysin väärin. Kansanvalta on juuri kansan valtaa, mikä merkitsee, että väestöjen toivomuksia, vaatimuksia ja poliittisia kantoja toteutetaan ohjaamatta niitä ylhäältä käsin.
Esityslistan sisältö muistuttaa paljon eräästä toisesta yhteenliittymästä, joka hajosi muutama vuosi sitten. Sama kehityssuunta, sama kehitysmekanismi johtaa siihen, että elävä demokratia puretaan pala palalta eliittijohdon tieltä. Tämä on pelottavaa erityisesti puheenjohtajavaltio Ruotsin kannalta. Se, mitä tapahtuu, on täysin ristiriidassa Skandinavian parhaiden kansallisten perinteiden kanssa. Ruotsilla on harvinaisen merkittävä ja edistyksellinen julkisuutta ja oikeusturvaa koskeva perinne, ja Euroopan unionin kansoista ruotsalaiset vastustavat kaikkein aktiivisimmin yhdentymiskehitystä. Tilanne on hyvin valitettava ja merkitsee poliittista identiteettikriisiä ruotsalaisten ystäviemme kannalta.

Berthu
Arvoisa puhemies, Nizzan Eurooppa-neuvostossa päätetyssä Euroopan tulevaisuutta koskevassa keskustelussa pitää varoa tekemästä perusvirhettä: keskustelua ei saa käydä ainoastaan Euroopan asioiden asiantuntijoiden kesken - näihin asiantuntijoihin katson kuuluvaksi unionin toimielinten jäsenet - sillä tämä uhkaa taas kerran tyrehdyttää keskustelun sisäpiirin kielenkäytöllä ja lopulta kasvattaa kuilua Euroopan ja sen asukkaiden välillä.
Jotkut federalismin kannattajat esittävät yksinkertaista julkisivuratkaisua tämän sisäpiirin uudistamiseksi, he esittävät perusoikeuskirjaa valmistelleen kokoonpanon kaltaista kokoonpanoa, johon kuuluisi pääasiassa kuuliaisia ja onnekkaita suosikkeja, varmuuden vuoksi ohjaavien tai valmistelevien ryhmien valitsemia, ja näin ollen keskustelu saataisiin kulkemaan toimielinten toivomalla tavalla: kohti entistä federalistisempaa yhteisöä.
Tällainen menettely olisi hyvin vaarallinen. Ei sovi unohtaa, että aiemmassa kokoonpanossa aikaansaatua perusoikeuskirjan tekstiä oli mahdotonta saada jäsenvaltioissa hyväksytyksi ja että mielipide-erot piti peittää julistamalla, että se ei ole pakollinen. Jos tuleva kokoonpano työskentelisi samoin menettelyin ilman vastavoimia, se tuottaisi vuonna 2004 yltiöfederalistisen tekstin, jota ei yksikään tai osa jäsenistä voisi hyväksyä. Se olisi tuhoisaa Euroopalle.
Mutta ei ole myöskään mitään syytä käydä keskustelua, jossa vallitsee epäjärjestys ja sekasorto. Toisaalta pitää olla lähellä kansalaisia, kulkea heidän kanssaan, mutta samalla pitää olla tunnollinen, jotta saataisiin aikaan tuloksia. Arvoisa puhemies, juuri tämän vuoksi katsomme, että on olemassa myös käypä ratkaisu: keskustelun käyminen jäsenvaltioiden parlamenteissa ja niille vastuunalaisena.

Elles
Arvoisa puhemies, suhtaudun erittäin myönteisesti komission puheenjohtaja Romano Prodin ponnisteluihin asettaa ääriviivat tälle keskustelulle, joka on jatkoa parlamentissa tammikuussa ja helmikuussa käydyille keskusteluille. Nyt ei käydä keskustelua Nizzan jälkeisestä prosessista vaan Euroopan tulevaisuudesta. On elintärkeää, että Euroopan toimielimet ymmärtävät tilaisuutensa oikein. Euroopan kansalaisilla on historiallisesti harvinainen tilaisuus sanoa mielipiteensä siitä, miltä toimielinkehyksen pitäisi näyttää vuoden 2004 jälkeen. Euroopan poliittisen johdon vastuulla on nyt ehtojen asettaminen ja tämän keskustelun luonteen, laajuuden, sisällön ja intensiteetin määrittäminen.
Tällä hetkellä on hieman ajatusta mutta vähän toimintaa, kun perustamissopimuksen liitteen IV laajuus otetaan huomioon. Kävin tänä aamuna kotisivulla, jonka neuvoston puheenjohtaja mainitsi. Siellä ei ollut mitään mainintaa siitä, että parlamentti osallistui keskusteluun 7. maaliskuuta. Oli vain kotisivu, jolla kansalaisille ei ollut annettu mitään mahdollisuutta kertoa näkemyksiään sähköpostitse. On olemassa vain ohjelmaraakile, joka on sijoitettu yritysfoorumia haluavan puheenjohtajavaltio Belgian alle. Sivu ei todellakaan tehnyt vaikutusta, ja siihen pitää puuttua välittömästi.
Siirryn nyt tulevaisuuskeskusteluun. Ensiksi on keskustelun luonne. Sitä pitää johtaa poliittisesti eikä jättää virastoja noudattamaan kalliita ohjelmia, jotka näyttävät kansalaisistamme propagandalta. Ehkä tässä olisi sopiva aihe Tukholmaan: valtioiden päämiesten kannustaminen aloittamaan keskustelut. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olette sanonut että näin pitäisi tehdä, mutta maani pääministeri Blair on ollut merkillisen hiljainen tästä asiasta.
Toinen seikka on keskustelun laajuus. Sen pitää koskea kaikkia yhteiskunnan osia, kuten jäsen Bonde on sanonut. Ei voida vain saarnata käännytetyille, kuten teitte Eurooppa-koulussa muutama päivä sitten. Kolmas seikka on keskustelun sisältö: sitä pitää tarkastella paperien, laajojen keskustelujen ja muiden tämän kaltaisten ajatusten kannalta. Viimeinen seikka on keskustelun tiiviys, jota pitää kehittää parhaiden saatavissa olevien teknisten apuvälineiden avulla.
Sanon lopuksi, että parlamentin pitää verkostoitua jäsenvaltioiden parlamenttien kanssa, neuvoston pitää näyttää meille mallia kaikkien jäsenvaltioiden päämiesten kautta ja lopuksi, komissio voi antaa suuntaviivat, jotta tiedämme keskustelun tulevan kulun. Voimme sitten keskustella tästä, kun ratifioimme Nizzan sopimuksen vähän myöhemmin tänä vuonna.

Seguro
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluaisin onnitella komissiota sen täällä esittämästä kannasta, mutta haluaisin myös esittää erään konkreettisen kysymyksen komission jäsen Michel Barnierille: aikooko komissio pelkästään antaa julkilausuman vai ajatteletteko te tai puheenjohtaja Prodi päinvastoin kiertää tästä päivästä alkaen hallitusten luona vakuuttamassa ne kantojenne järkevyydestä? Juuri tämä asia erottaa neuvontakeskuksen toimielimestä, joka kykenee panemaan toimeen ja harjoittamaan politiikkaa. Toivoisin, että te vastaisitte konkreettisesti tähän kysymykseen, koska jo Nizzan sopimuksessa komissiolla oli hyviä ehdotuksia ja hyviä kantoja, joita neuvosto ei sittemmin ole ottanut huomioon.
Täällä käsiteltävään Nizzan jälkeiseen prosessiin liittyen haluaisin ilmaista iloni työohjelman kohtia koskevasta yksimielisyydestä. Komissio, neuvosto ja Euroopan parlamentti ovat yksimielisiä siitä, että neljä kohtaa ei riitä. Toisin ei sitä paitsi voi ollakaan, sillä ei voida virittää eurooppalaista keskustelua ja hillitä sitten älyllistä toimintaa estämällä sitä laajenemasta muihin kysymyksiin, kuten puhemies sanoi.
Haluaisin kuitenkin esittää puheenjohtajavaltio Ruotsille kaksi kysymystä, joista ensimmäinen kuuluu: onko olemassa valmiutta tuon perustamissopimuksen laatimispäivämäärän tarkistamiseen? Vuosi 2004 tuntuu meistä huonoimmalta mahdolliselta vuodelta sen toteuttamiseen, ei ainoastaan jäsen Dupuis'n jo mainitsemien asioiden vuoksi, vaan myös siksi, että vaalikampanja ei useinkaan yhdistä kunkin jäsenvaltion eurooppalaista hanketta kannattavia puolueita vaan erottaa ne toisistaan. Siksi haluaisin tietää, harkitsevatko puheenjohtajavaltio ja neuvosto tätä päivämääräkysymystä. Viimeinen kysymys koskee keskustelua. Arvoisa puhemies, keskustelu ei voi toimia neuvoston eikä puheenjohtajavaltion alibina. On tultava hetki, josta seuraa jotakin. Kysymmekin hyvin konkreettisesti, miksi puheenjohtajavaltio suhtautuu pelokkaasti ajatukseen ehdotuksia tekevästä valmistelukunnasta? Me emme halua korvata hallituksia emmekä tehdä päätöksiä, te olette päätöksentekijöitä, mutta haluaisin kysyä, miksi pelkäätte ajatuksiamme, ehdotuksiamme ja panostamme?

Duff
Arvoisa puhemies, miksi me pidämme kiinni siitä, että Euroopan parlamentin tietyt oikeudet pitää ottaa huomioon HVK:n valmistelussa? Se ei johdu pelkästään loukatusta itsetunnostamme vaan siitä, että itsekseen jätetyt jäsenvaltiot saavat nopeasti päähänpinttymän omista kansallisista valtasuhteistaan. Euroopan yhteisiä etuja ajetaan vain, jos kaikki toimeenpanevat elimet - Euroopan neuvosto ja myös komissio - tekevät yhteistyötä lainsäädännöllisten elinten - Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien - kanssa. Todellinen perustuslaillinen askel eteenpäin voidaan ottaa vasta, jos tällainen monimuotoinen malli hyväksytään.

Voggenhuber
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, unionin historiallisen tehtävän määrittäminen on helppoa, mutta sen suorittaminen on vaikeaa. Kiireisin tehtävä on demokratian luominen Eurooppaan. Se on kiistojemme ja ristiriitojemme ydin.
Suurimmaksi esteeksi Euroopan demokratiaa kohti pyrkiessä - tämä pitää sanoa - on muodostunut neuvoston valtavaatimus, hallitusten valtavaatimukset. Ne eivät halua olla ainoastaan Euroopan hallitus, pelkkä lainsäätäjä, vaan ne haluavat säätää myös perustuslain. Nizzan Eurooppa-neuvosto epäonnistui perustuslain säätäjän tehtävässään. Valtaan liittyvä ylimielisyys vaaransi kansalaisten hyväksymän Euroopan yhdentymisprosessin. Suurin avoin kysymys eurooppalaista demokratiaa koskevassa kiistassa on komission asema.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, puhuitte avoimuudesta, toimielinten tuomisesta lähemmäksi kansalaisia, vuoropuhelusta, parlamenteista ideoijina, suurista avoimista keskusteluista, ja luulitte näin puhuvanne demokratiasta. Te ette puhunut demokratiasta! Jotta voisi puhua Euroopan demokratiasta, pitää puhua demokratian perusperiaatteista ja -elementeistä, vallanjaosta, siitä, että on välttämätöntä, että kansallinen hallinto säätää lakeja. Demokratia edellyttää, että puhumme lainsäädännön avoimuusperiaatteesta ja siitä, että on kestämätöntä, että neuvosto päättää laeista suljettujen ovien takana. Kansalaisilla ei enää ole oikeutta tietää, kuka on päättänyt mitä ja minkä vuoksi, ja he eivät voi enää vaatia vastuuseen niitä, jotka tekevät päätökset. Demokratia edellyttää, että puhumme perusoikeuksista, oikeudellisesta sitovuudesta ja kansalaisten pääsystä tuomioistuimiin. Meidän on puhuttava myös varainkäytön valvontajärjestelmästä ja siitä, että oikeus säätää perustuslaki ei koskaan eikä missään demokratiassa ole hallituksen oikeus vaan parlamentille kuuluva, luovuttamattomissa oleva tehtävä.
Niin kauan kuin neuvosto ei luovu valtavaatimuksistaan ja tuo näitä demokratian elementtejä keskustelun pääasiaksi, emme voi suorittaa suurta historiallista tehtäväämme!

Sichrovsky
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluan erityisesti kiittää puheenne sisältämästä optimismista, joka vaikuttaa mielenkiintoiselta kehitykseltä edellisen puheenjohtajakauden jälkeen. Muuten haluan käyttää lyhyen puheaikani ehdotuksen esittämiseen. Eri poliittiset ryhmät ovat keskustelleet ehdotuksesta perustaa Euroopan parlamenttiin toinen kamari, jolloin tavoitteena olisi antaa edustus jäsenvaltioidenparlamenteille. Tämä olisi tarpeetonta, mikäli asiassa seurattaisiin Itävallan mallia. Meidän perustuslakimme mukaan neuvoston Itävallan edustaja on suoraan vastuussa kansalliselle parlamentille, ja Itävallan kansalliskokouksen suuri valiokunta voi vaikuttaa neuvoston edustajan mielipiteisiin. Näin taataan, että Itävallan kansanedustajat valvovat neuvoston poliittista päätöksentekoa ja ovat siinä mukana tarvitsematta perustaa toista kamaria erityisesti tätä tarkoitusta varten.
Jos jäsenvaltioiden parlamentit otetaan mahdollisimman pian mukaan toimintaan, on toisen kamarin perustaminen parlamenttiin turhaa. Tämä olisi helpompi ja ehkä myös halvempi ja vähemmän byrokraattinen ratkaisu.

Puhemies
Jäsen Brok, teillä on nyt kahden ja puolen minuutin puheaika. Luulitte, että saisitte kolme minuuttia, mutta kun annan teille kaksi ja puoli minuuttia, se on käytännössä aina vähintään kolme!

Brok (PPE-DE). (DE) Arvoisa puhemies, kiitän huomiostanne. Mielestäni meidän on tunnustettava, että edessämme on laaja keskusteluprosessi, jonka kuluessa tulee selväksi, että hallitusten välinen lähtökohta 27-jäsenisen neuvoston johdolla ei ole toimiva. Sen vuoksi komission toimeenpanovallan ja parlamentin yhdenvertaisen lainsäädäntövallan avulla klassisesta Monnet-lähtökohdasta tulee ainoa väline, joka voi luoda toimintakykyä Euroopan unionin sisällä.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kun sanoitte odottavanne jännittyneenä Euroopan parlamentin ehdotuksia, tulin epäluuloiseksi. Euroopan parlamenttihan ei ole täällä tekemässä ehdotuksia, vaan - mikäli luen Nizzan sopimusta oikein - neuvoston, parlamentin ja komission pitää yhdessä saada keskustelu aikaan. Me emme siis toimita teille mitään valmista, vaan luomme yhdessä laajaa Euroopan unionia käsittelevää vuoropuhelua. Asiaa ei ole nähdäkseni toistaiseksi valmisteltu mitenkään, mikä minusta vaikuttaa hieman petolliselta.
Mielestäni meidän täytyy nähdä asiassa kolme tasoa: Laaja ja avoin kolmen toimielimen yhdessä johtama keskustelu, joka on käytävä loppuun tämän ja ensi vuoden aikana ja jonka on seurattava kokonaisprosessia loppuun asti. Toiseksi sisältöä koskeva valmisteluvaihe, josta mielestäni loogisesti seuraa sopimus, tai miksi sitä halutaankin nimittää. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, valmisteluvaiheen yhteydessä ei ole Laekenin huippukokouksen ja meidän kannaltamme tärkeää ainoastaan se, että sopimus on laadittu, vaan on oltava selvää myös, mikä on kyseisen sopimuksen asema, jotta sopimus ei ole vain paperi muiden joukossa, vaan jotta se on hallitusten päämiesten käymien neuvottelujen pohjana ratkaisevalla kierroksella.
Haluaisin huomauttaa, että koska Unkarilla ja Tsekin tasavallalla ei ole edustajia Euroopan parlamentissa, ne käyttävät jo laajentumissopimuksia toimielimiä koskevien kysymysten käsittelyyn, ja siksi neuvoston päätöksentekokyvyn pitäisi olla parempi jo kyseisissä laajentumisneuvotteluissa. Tämän vuoksi myös laajentumisneuvottelut ovat osa Nizzan jälkeistä prosessia.
Haluaisin samalla palata vielä aikatauluun. Minä ja monet kollegat olemme huolissamme siitä, että prosessi aiotaan päättää vuonna 2004 Euroopan parlamentin vaalikampanjan aikoihin. Tästä syystä olisi hyvä, jos voisimme käyttää tämän ja ensi vuoden laajan ja avoimen prosessin hyväksi, mutta aloittaisimme jo ensi vuoden toisella puoliskolla sopimuksen laatimisen voidaksemme käyttää koko vuoden 2003 neuvotteluihin ja saattaaksemme ne päätökseen vuoden 2003 lopussa tai viimeistään vuoden 2004 alussa. Näin sopimuksen tulos voisi olla osa vaalikampanjan yhteydessä käytäviä keskusteluja.
Tarkoitan, että näin voisimme saada avoimen kansanäänestyksen sopimuksen tuloksista ja tavallaan lopettaa keskustelun saatuamme tiedon Euroopan unionin kansalaisten mielipiteestä.
(Suosionosoituksia)

Desama
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, jätän Euroopan parlamentin muutaman viikon kuluttua ja käytän nyt viimeisen puheenvuoroni täällä, haluan kohdistaa sanani virkatovereilleni.
Nizzan kokouksen jälkeisten asioiden menettelyyn liittyvät ongelmat: yhteisön menettelytavat, menettelyt kokoonpanossa, jne. ovat tietenkin tärkeitä. Mutta olennaista on, että meillä on hanke ja sitä eteenpäin vievä voima. Aina kun Euroopan unioni - ja talousyhteisö sitä ennen - ovat menneet eteenpäin, on ollut olemassa tällainen hanke ja tällainen voima. Spaakin komiteat ennen Rooman sopimusta, lordi Cockfieldin valkoinen kirja ennen Luxemburgia, komission vahvat esitykset ja Ranska-Saksa-akselin voima ennen Maastrichtia.
Mehän tiedämme, että nykyään kanslioissa ei ole hankkeita, saati poliittista tahtoa mennä eteenpäin. Tiedämme myös, että komission jäsen Barnierin hyvin mielenkiintoisista esityksistä huolimatta komissiolla ei ole yhtä paljon voimaa ja vaikutusvaltaa kuin sillä oli kymmenen vuotta sitten. Jäljellä on siis Euroopan parlamentti: ajan kuluessa se on osoittanut olevansa toimielinkolmikon vahvin tukipilari. Haluankin kääntyä kollegojeni puoleen ja sanoa heille, että Euroopan parlamentin omassa piirissä on olemassa uuden eurooppalaisen federalismin hankkeelle suotuisa enemmistö, poliittiset ja kansalliset erot voittava enemmistö. Pitää saada hankkeet liittoutumaan keskenään sekä löytää voimavarat käynnistävä katalysaattori, jotta onnistuttaisiin ottamaan askel eteenpäin, askel, jota meiltä odotetaan, askel, jota Euroopan kansalaiset odottavat teiltä.
Niinpä, hyvät toverit, hyvät ystävät, hyvät virkaveljet, haluaisin teille lähtiäisiksi sanoa, että todella toivon teidän olevan kunnianhimoisia ja uskaliaita. Kansalaiset odottavat sitä teiltä. Kiitos.

Caveri
Arvoisa puhemies, sana "federalismi" uhkaa jäädä merkityksettömäksi, jos ei ole asiallista vaihtoehtoa. Euroopan unionille pitää tietenkin laatia perustuslaki, jotta se ei laajenemisen yhteydessä muuttuisi pelkäksi vapaakauppa-alueeksi. Mutta toissijaisuusperiaate pitää siinä yhteydessä ymmärtää oikein, koska se tulee aina olemaan federalismin tärkein perussääntö. Valdolaisena otan esimerkiksi oman tilanteemme.
Meillä on Italian perustuslakiin sisällytetty erityinen itsehallintojärjestelmä. Eikö olekin kyse siitä, että mahdollisesti siirryttäessä tarpeelliseen eurooppalaiseen perustuslakiin, alueellinen poliittinen taso osallistuisi perustuslain säätämiseen, etenkin silloin, kun se edustaa kielivähemmistöä? Esitän kysymyksen tietäen, että vastaus siihen ei ole järin helppo, mutta se on ratkaiseva Euroopan demokraattiselle tulevaisuudelle.

Cederschiöld
Arvoisa puhemies, Nizzan huippukokoukseen osallistunut parlamentin edustaja kuvaili tulosta katastrofiksi. On käsittämätöntä, kuinka perustamissopimukseen voidaan tahallaan sisällyttää suurten ja pienten valtioiden välinen konflikti. Vieläkin vaikeampaa on ymmärtää, kuinka neuvosto voi kieltäytyä ottamasta mukaan viittausta niihin oikeuksiin, jotka kaikki jäsenvaltiot ovat aikaisemmin allekirjoittaneet.
Kuinka kansalaiset voivat ymmärtää, että heidän valitsemansa edustajat eivät halua vahvistaa niitä oikeuksia, joita he teeskentelevät tukevansa poliittisessa mielessä? Heikko perustamissopimus voi olla uhka laajentuneelle EU:lle, jossa monien erilaisten oikeusperinteiden on tultava toimeen keskenään. Haluamme nähdä korkeampia tavoitteita, kun kyse on päätöksistä, jotka koskevat sitä, kuka tekee mitä ja kuka päättää mistä ja kuinka, sekä oikeuksia ja demokratiaa koskevista päätöksistä.
Kansalaisten kanssa käytävä keskustelu on suunnattava keskeisiin tulevaisuutta koskeviin kysymyksiin yhä enemmän muuttuvassa Euroopassa. Tarvitaan demokraattinen valmistelukunnan, ei pelkästään kotisivua, jotta voisimme saada aikaan avoimen keskustelun ja tehdä avoimia päätöksiä. Vaikuttaa siltä kuin puheenjohtajavaltio haluaisi välttää Eurooppa-keskustelun ydinkysymyksiä. Se on kuin Euroopan johtajavastuun pakoilua. Käyttäkää hyväksenne tämä mahdollisuus osallistua demokraattisen EU:n rakentamiseen, johon kuuluu demokraattinen Euroopan parlamentti - jota muutoin toivon puheenjohtajavaltion kunnioittavan.

Leinen
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, käytitte puheessanne kolme kertaa sanaa vahva. EU:n täytyy olla vahva, yhteisön menettelyn täytyy saada vahva asema, ja tarvitsemme vahvoja toimielimiä. Olen kanssanne täysin samaa mieltä. Mutta sananne vaativat myös tekoja! Nizzan jälkeisen prosessin esityslistalla sananne merkitsevät enemmän Euroopan unionia, ei vähemmän. Ne merkitsevät lisää yhdentymistä, ei vähemmän. Tämä tarkoittaa, että ehdottamanne aiheet on konkretisoitava ja muotoiltava osaksi uudelleen.
Toimivallan rajoittamisesta puhuttaessa saa usein sellaisen vaikutelman, että tietyt voimat haluavat heikentää Euroopan unionia. Mielestäni teidän tehtävänne on sanoa, mitä haluamme tehdä yhdessä ja mitä meidän täytyy tehdä yhdessä 2000-luvulla saavuttaaksemme vahvan Euroopan unionin. Silloin toimivaltakeskustelu muuttuu aivan toisenlaiseksi kuin se nyt osittain on. Myös vahvoista yhteisön toimielimistä puhuttaessa tarvitaan aiheen konkretisoimista. Minun mielestäni tärkeä seikka on parlamentaarisen demokratian toteuttaminen Euroopan unionin politiikassa. Tämä tarkoittaa sitä, ettei keskustella ainoastaan kansallisten parlamenttien roolista ja asemasta, vaan luonnollisesti myös Euroopan parlamentin aseman vahvistamisesta edelleen. Meiltä puuttuu vielä joitakin oikeuksia, joita tarvitsemme lainsäädännössä, talousarvion laadinnassa ja toimeenpanovallan valvonnassa. Vahvat yhteisön toimielimet tarkoittavat myös sitä, että keskustellaan vielä kerran neuvostosta ja komissiosta. Komissiota ei tule tarkastella pelkästään neuvoston sihteeristönä vaan eräänlaisena hallituksena ja neuvostoa myös päätöksentekokykyisenä elimenä. Sanoitte menettelystä puhuessanne erittäin epäselvästi, että valmistelukunnalla on hyviä ja huonoja puolia. Haluaisin tietää, mitä huonoja puolia ja kenen kannalta. Olin perusoikeuskirjan laatineen valmistelukunnan jäsen. Minusta valmistelukunnan toiminnassa ei ollut huonoja puolia, pelkästään etuja. Sen vuoksi pyydän teitä kirjoittamaan Göteborgin kertomukseenne, että uudella menettelyllä tarkoitetaan uutta valmistelukuntaa, joka valmistelee hallitustenvälistä konferenssia.
Viimeinen huomio aikataulusta. Myös minä olen sitä mieltä, että vuosi 2004 ei ole lainkaan sopiva. Me pystymme saattamaan asian päätökseen vuoden 2003 loppuun mennessä. Uusi Rooman sopimus olisi ehkä myös oikea perusta vuonna 2004 järjestettäville Euroopan parlamentin vaaleille ja hyvä pohja laajentumiselle, jonka me myös toteutamme.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen ollut parlamentin jäsen jo vuodesta 1979 asti, mutta sen käsiteltävänä ei ole vielä koskaan ollut toista mietintöä, jossa olisi ollut näin katkera jälkimaku. Se ei myöskään ole mikään ihme, sillä jokainen, joka tarkastelee poliittisten johtajien Nizzassa aikaansaamaa kaaosta, ymmärtää, miksi kaikki huomio kohdistetaan nyt Nizzan jälkeiseen prosessiin. Sillä tavallahan Nizza pystytään unohtamaan mahdollisimman nopeasti. Yksi ongelmista on, että emme pysty selittämään enää yhdellekään kansalaiselle esimerkiksi sitä, miten äänet nyt painotetaan tai mitä komission jäsenten kiertojärjestelmästä oikein seuraa. Yhtä vaikeaa on selittää kenellekään, kuinka paljon Euroopan parlamentissa on jäseniä vuosina 2004-2009. Nizzan jälkeinen prosessi ei siis ole Nizzan normaalia seurantaa vaan katkera pakko korjata siellä tehtyjä virheitä ja vieläpä mahdollisimman nopeasti. Mitä meidän pitää nyt tehdä? Meidän pitää poistaa mahdollisimman nopeasti se demokratiassa oleva aukko, joka on seurausta siitä, että Euroopan parlamentti ei saa yhteispäätöstoimivaltaa kaikissa asioissa, joista kohta päätetään määräenemmistöllä. Siitä pitäisi oikeastaan jo nyt solmia toimielinten välinen sopimus. On häpeällistä, että jäsenmaiden parlamenteilta on riistetty valtaa ja sitä ei ole sitten vastaavasti annettu Euroopan parlamentille.
Toiseksi toimivaltuudet pitää jakaa hyvin jäsenvaltioiden ja Euroopan kesken, ja tämä jako pitää vahvistaa Euroopan perustuslaissa, johon sisällytetään myös perusoikeuskirja. Olen nimittäin kollega Lynnen kanssa samaa mieltä siitä, että perusoikeuskirja on hyvä asiakirja.
Kolmanneksi nykyinen hallitustenvälistä konferenssia koskeva menettely pitää korvata toimielinten välisellä sopimuksella, jossa näitä toimia voidaan valmistella. Nizzan aiheuttamat vahingot pitää korjata jo ennen seuraavia eurooppalaisia vaaleja, siis vuonna 2003, sillä emme voi raahata tällaista taakkaa mukanamme vuoden 2004 vaaleihin.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluan sanoa, että te puhutte kansalaisista. Mutta tiedättekö, että kun käymme kolmikantaneuvotteluja tästä kuuluisasta asiakirjojen saatavuutta koskevasta mietinnöstä, niin joudumme aina vastakkain puolustusasemiin linnoittautuneen neuvoston kanssa, joka ei suostu mihinkään ja jonka kanssa on erittäin vaikeaa asioida? Arvoisa puhemies, kollega Lynne puhui voimakkuudesta. Nizzan kokoukseen osallistui kyllä 11 sosialistista hallitusta. No, ne eivät olleet silloin kovin voimakkaita. Sanottakoon nyt sekin.

Berès
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, minä pyydän meiltä kaikilta yhteisesti: älkäämme enää puhuko Nizzaa "edeltävästä" ja Nizzan "jälkeisestä" prosessista, vaan puhukaamme tulevaisuudesta, kääntäkäämme katseemme kohti tulevaisuutta. Haluaisin tänä aamuna myös korjata erään laiminlyönnin. Ennen kuin käännämme katseemme kohti tulevaisuutta, selvittäkäämme tilit menneisyyden kanssa ja kehottakaamme jäsenvaltioita ratifioimaan Nizzan sopimus mahdollisimman nopeasti. Se on välttämätöntä, mikäli haluamme käydä perusteellista keskustelua.
Tulevaisuudesta puheen ollen olen vakuuttunut yhdestä asiasta: keskustelussa meidät pääsee yllättämään eniten julkinen mielipide, jonka ensimmäiseksi esittävät nuoret, joille Eurooppa tulevaisuudessa kuuluu. Mutta ei riitä, että toistetaan: keskustelu, keskustelu, keskustelu. Arvoisa komission jäsen, olette oikeassa, keskustelu täytyy järjestää, sille pitää rakentaa puitteet.
Minusta vaikuttaa siltä, että jossakin vaiheessa meidän pitää harkita kyselykaavakkeiden tarpeellisuutta keskustelun ohjaamiseksi. Meidän täytyy myös käyttää kaikkia mahdollisia tilaisuuksia keskustelun käymiseen, koska yksikään niistä, olkoot ne sitten jäsenvaltioiden parlamenttien istuntoja, eturyhmäneuvotteluja tai kansalaisyhdistysten foorumeja, ei pysty tekemään eikä niillä ole valtaa tehdä johtopäätöstä. Sillä johtopäätöksen teko kuuluu perustamissopimuksen 48 artiklan mukaisesti valtion- tai hallitusten päämiehille. Merkittäköön se pöytäkirjaan. Näiden kahden vaiheen välillä on kuitenkin eurooppalaista toivoa henkiin herättävä, tärkeä, uskalias sopimusyritys, joka ei olekaan enää niin uhkarohkeaa. Perusoikeuskirjasta saatu kokemus on sen osoittanut.
Jäsen Poettering esitti mielestäni kysymyksen valmistelukunnan ja julkisen keskustelun hankkeiden samanaikaisuudesta. Meistä vaikuttaa siltä, että oikea tapa olisi aloittaa mahdollisimman pian pitkään kestävä avoin keskustelu, joka voisi jatkua valmistelukunnan aloitettua työnsä sen toiminnan kanssa samanaikaisesti, näin valmistelukunnan kokemukset ja oppi voitaisiin hyödyntää kokonaisuudessaan.
Lisäksi parlamenttimme kannattaa tietojen hankkimista kaikilta maailman asiantuntijoilta sekä osallistumista keskusteluun kaikilla foorumeilla. Loppujen lopuksi sopijoina kuitenkin pitää olla demokratioiden edustajat.
Arvoisa puhemies, sanon vielä lopuksi erään asian, koska neuvosto on mielestäni ollut uskalias keksiessään tämän valmistelukunnan. Toivomme, että se osoittaa samanlaista uskallusta ja kääntää katseensa luottavaisesti kohti tulevaisuutta, toivomme, että se osoittaa sellaista uskallusta kuin kansalaisemme siltä odottavat, kun se joutuu vastatusten edustajatoverimme Claude Desaman meille tarjoaman uuden federalismin kanssa.

Rack
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, teitä on tämän keskustelun aikana kehuttu jo useaan otteeseen, ja mielestäni aiheesta, koska puhuitte erittäin myönteisesti ja asialle omistautuneesti yhteisen Euroopan aidon uuden alun puolesta. Olette kirjoittanut Ruotsin puheenjohtajakauden työn tavoitteista, että keskeinen asia on tulevaisuus. Valitettavasti tavoitteiden käsittely on rajoittunut tulevaisuudennäkymiin, viittaukseen, joka kohdistuu Nizzan sopimuksen liitteen 4 tavoitteisiin, joissa vaaditaan unionin tuomista lähemmäksi kansalaisia, ja vähintäänkin epäselvään viittaukseen siitä, että näette valmistelukuntamenettelyssä sekä myönteisiä että kielteisiä piirteitä.
Ette ole luvalla sanoen saanut paljoa aikaan, oikeastaan liian vähän, kun otetaan huomioon, että Ruotsin puheenjohtajakausi on jo melkein puolivälissä. Olisin suhtautunut asiaan myönteisesti, jos olisitte edes esittänyt konkreettisesti Michel Barnierin puheeksi ottamat kriittiset keskeiset kysymykset. Haluammeko enemmän vai vähemmän poliittisen Euroopan? Millaiseksi kuvittelemme toimielinten perusteellisen uudistuksen? Miten järjestetään unionin tulevaisuuteen tähtäävä perustuslainsäätämisprosessi? Ja olisin ollut erittäin ilahtunut, jos olisitte alussa vastannut edes muutamaan kysymykseen. Ehkä palaatte tähän vielä loppupuheenvuorossanne.
Saanko lisätä kollegojen teille jo esittämiin kysymyksiin vielä yhden? Mitä merkitsee kansalaisten tuominen lähemmäksi unionia toimielinten näkökulmasta, siis Internetin ja Eurooppa-koulussa käytyjen keskustelujen lisäksi? Merkitseekö se vallan siirtoa Euroopan parlamentilta toiselle kamarille, joka koostuu jäsenvaltioiden parlamenttien edustajista ja johon neuvosto luulee pystyvänsä vaikuttamaan enemmän kuin Euroopan parlamenttiin? Pyydän vastauksia.

Martin, Hans-Peter
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, esityksenne osoitti, että teillä on syystäkin erittäin taitavan puhujan maine. Imartelitte meitä täällä, puhuitte Euroopan parlamentin aiemmasta tärkeästä panoksesta, kuvailitte kyseisiä keskusteluja erittäin mielenkiintoisiksi ja jännittäviksi. Kiitos kohteliaisuuksista! Mutta miten ne vastaavat tekoja - olitteko läsnä Nizzassa? Miltä näyttää paperilla tulevaisuus, josta Nizzassa puhuttiin?
Nizzan huippukokouksen häviäjä oli Euroopan parlamentti. Olisimme halunneet vähintäänkin lisää avoimuutta, mutta saimmekin vähemmän demokratiaa. Olemme nyt Euroopassa, jonka järjestelmä vastaa 1800-luvun Habsburgin myöhäismonarkiaa. Silloin oli suurmaanomistajilla paljon ääniä, nykyään valtioilla, ja kaikki tapahtuu salaillen.
Nyt puhutte tulevissa menettelyissä tarvittavasta avoimesta asenteesta. Olen miettinyt siitä asti, kun olen ollut valittuna kansanedustajana ja aikaisemminkin työskennellessäni lehtimiehenä, mitä vallanpitäjien päässä liikkuu, kun he puhuvat kuten te ja kun he toimivat neuvoston toimimalla tavalla. Mitä todella haluatte? Mitä asiaa kannatatte tänään? Koulussa opin, että parlamentin tehtävä on valvoa ja hallituksen hallita. Missä te hallitsette?
Konrad Adenauerin, François Mitterandin ja myös Helmut Kohlin kohdalla tiesi aina, millä kannalla he olivat, kun oli kyse Euroopasta. Mutta mikä on neuvoston kanta nykyään? Miksette sano yksinkertaisesti, että haluatte lopultakin rakentaa vakavasti otettavaa demokraattista ja avointa Euroopan unionia kaikkine seurauksineen. Onko teistä niin vaikeaa ottaa vastuu äänestäjienne edessä? Mikä Ruotsia vaivaa? Ihailemme maatanne - itse ihailen erityisesti poliittista avoimuuttanne, ja nyt minulla ei ole rohkeutta puuttua näihin keskeisiin tulevaisuuden kysymyksiin.
Jos ette johda, vaan johdatte harhaan ja viettelette morsiamen - ja vieläpä väärän - nimittäin kansallismielisen, taantumuksellisen ettekä säteilevää, tulevaisuuteen suuntautunutta Eurooppa-morsianta, olette vaarassa jäädä historiaan Euroopan unionin haudankaivajana. Tämä johtuu siitä, ettette voinut ettekä halunnut selittää kansalaisille, että Euroopan unionilla on maailmanlaajuistumisen aikakaudella luovuttamattomissa oleva rooli ja että Euroopan unioni täytyy tämän vuoksi demokratisoida perusteellisesti ja että täällä on alettava noudattaa toissijaisuusperiaatetta.
Toivon, että Ruotsi uskaltaa sentään tehdä jotain. Luopukaa imartelevasta diplomaattisesta taidokkuudestanne ja tunnustakaa kannattavanne Euroopan unionin vallanjakoa ja perustuslakia! Luotan kunnianhimoonne.

Lindh
. (SV) Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää hyvästä keskustelusta, jossa esitettiin useita rakentavia puheenvuoroja. Olen ollut huomaavinani, että jäsenet Poettering, Barón Crespo ja muut keskusteluun osallistuneet haluavat kaikesta huolimatta käydä laajaa poliittista keskustelua sekä asia- että muotokysymyksistä, ja se on mielestäni hyvä asia.
Haluaisin kommentoida muutamia puheenvuoroja ja aloitan ensimmäisestä puhujasta; jäsen Poetteringista. Toistan: avoimuus on puheenjohtajavaltio Ruotsin pääkysymys. Tiedän, että parlamentilla ja puheenjohtajavaltio Ruotsilla on paljon yhteistä tässä asiassa, ja toivon, että voisimme auttaa toisiamme saavuttaaksemme mahdollisimman paljon avoimuutta. Tietenkin jäsenvaltioidenkin on osallistuttava tätä asiaa koskevaan päätöksentekoon.
Seuraavaksi käsittelen seuraavaan hallitustenvälistä konferenssia koskevaa suurta kysymystä. Hallitustenvälinen konferenssi on perustamissopimuksen mukaan ainoa mahdollisuus, kun kyse on varsinaisesta päätöksestä. Tämä on tärkeä muistaa, aivan kuten jäsen Berès sanoi loppuvaiheessa. Ymmärrän, että parlamentti on erittäin kiinnostunut - kuten minäkin - siitä tärkeästä keskustelusta, jonka aiheena on, kuinka päädymme tekemäämme päätökseen - millaista keskustelua käymme ennen päätöksentekoa, kuinka valmistelemme sitä ja millainen asema kokouksella on. Alkuvaiheen puhujat käsittelivät näitä asioita.
Täällä käyty keskustelu osoittaa, että meidän on käytävä tästä asiasta laajaa keskustelua, mutta mielestäni on liian aikaista ottaa tänään voimakkaasti kantaa tähän asiaan, koska asiaan liittyy sekä etuja että haittoja.
Edut ovat ilmeiset - avoin keskustelu ja laaja osallistuminen - mutta niihinkin liittyy kysymyksiä. Ketkä niihin osallistuvat - jäsenvaltiot, ehdokasvaltiot ja järjestöt, ja siinä tapauksessa mitkä niistä? Siihen emme voi siis tänään ottaa lopullisesti kantaa.
Jotkut korostavat myös haittoja. Osallistujien suuri määrä voi hankaloittaa asioita. Lisäksi itse päätöksen tekoon voi liittyä epäselvyyksiä, koska valmistelukunta tekee ehdotukset ja hallitustenvälinen konferenssi tekee päätökset. Valmistelukunnan kannattajienkin on siis keskusteltava myös siitä, kuinka siihen liittyvät haitat hoidetaan. Käykäämme sen vuoksi perusteellista keskustelua tästä asiasta!
Neuvosto ei ole antanut myöntävää vastausta, mutta se ei ole myöskään suhtautunut asiaan torjuvasti, emmekä me ole todellakaan sanoneet, että pelkäisimme valmistelukuntaa. Olemme todenneet, että meidän on nyt keskusteltava sekä Euroopan tulevaisuutta koskevista asiakysymyksistä että menetelmistä - myös valmistelukuntaa koskevasta kysymyksestä.
Aivan kuten muun muassa jäsen Brok sanoi, Euroopan parlamentti osallistuu tietenkin koko tähän keskusteluun. Te olette osallistuneet tulevaisuutta käsittelevän keskustelun käynnistämiseen. Te osallistuitte lanseeraukseen ja osallistutte myös kotisivulla käytävään keskusteluun. Tähän liittyen en oikein tiedä, mitä sivua jäsen Elles on katsonut, mutta voin taata, että parlamentti osallistuu keskusteluihin. Puheenvuoroja on lisäksi useita, joten täytyy olla virhe, jos siellä ei ollut tänään mainintaa parlamentin osallistumisesta.
Tämä keskustelu on jälleen esimerkki siitä, että parlamentti osallistuu asiaan, mutta me haluamme myös kuulla parlamentin kokonaiskäsityksen tulevaisuutta koskevasta keskustelusta, ja sen me kuulemme toukokuussa. Sen vuoksi on mielestäni tärkeää, että se on osa jatkokeskusteluja.
Sallikaa minun nyt kommentoida muutamia muita kysymyksiä. Jäsen Cox halusi tietää, miksi sanoin, että meidän on yksinkertaistettava perussopimuksia muuttamatta niiden sisältöä. Voin kertoa lainanneeni Nizzassa tehtyä päätöstä.
Jäsen Barón Crespolle haluan sanoa, että meidän pitää tietenkin käydä tutustumassa todellisuuteen. Olen itse tehnyt kenttätyötä ja osallistunut keskusteluihin monissa ruotsalaisissa kouluissa. Oletan, että te muutkin olette vierailleet kouluissa. Mielestäni on tärkeää, että parlamentti käy asiakeskustelua myös kouluissa. Koululaisten ja kansalaisten esittämien kysymysten aiheet koskevat tietenkin huomattavasti laajempia kysymyksiä kuin niitä, joista olemme keskustelleet täällä tänään. Haluan myös sanoa jäsen Barón Crespolle, että parlamentti kutsuttiin tietenkin heti alusta alkaen mukaan Euroopan tulevaisuuden lanseeraukseen.
Jäsen Frassonille haluaisin sanoa, että kansalaisyhteiskuntaa koskevan kysymyksen yhteydessä on esiintynyt nähtävästi joitakin valitettavia käännösongelmia. Puheenjohtajavaltio Ruotsi on nimittäin osoittanut erittäin suurta kiinnostusta kansalaisyhteiskuntaa kohtaan. Aloituspuheenvuorossani annoin esimerkin suurista konferensseista, jotka järjestetään osittain Ruotsissa, osittain muissa valtioissa. Göteborgin huippukokouksen kynnyksellä järjestämme kolme erilaista laajaa foorumia, joiden järjestelyt hoitaa kansalaisyhteiskunta. Lisäksi meillä on paljon ystävyyskaupunkihankkeita. Vaikutamme myös aktiivisesti monissa kouluissa ja yliopistoissa. Itse käytän viiteryhmänä useampia koululuokkia, mitä voin muuten suositella.
Jäsen Bonde käsitteli kotisivua ja sanoi, että vain pääministeri Persson ja muut korkeassa asemassa olevat henkilöt voivat kirjoittaa sinne. Suosittelen, että hän tutustuisi sivuihin, koska ne sisältävät jo monia puheenvuoroja. Muun muassa avauspuheessani lainasin Tanskasta ja Isosta-Britanniasta tulleita puheenvuoroja - ne molemmat olivat kyseisten maiden tavallisten kansalaisten kirjoituksia.
Tämä on tietenkin tärkeä keskustelu tulevaisuuden kannalta. Oletan, että palaamme keskusteluun, joka koskee menetelmiä ja valmistelukuntaa ja sitä, kuinka laajennamme keskustelua parhaiten. On kuitenkin tärkeää, että käymme laajaa keskustelua asiakysymyksistä, toisin sanoen siitä, kuinka Eurooppa pystyy todellisuudessa kohtaamaan maailmanlaajuistumisen ja siitä, miten Euroopasta muodostuu vahva voima, kun kyse on työllisyydestä, ympäristökysymyksistä ja niistä keskusteluista, joita käymme täällä myöhemmin tänään. Keskustelkaamme siis Euroopan tulevaisuutta koskevista menetelmistä ja asiakysymyksistä!

Barnier
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, samassa yhteydessä kun kiitän teitä jokaista, haluaisin käsitellä lyhyesti joitakin asioita, joitakin täsmällisiä kysymyksiä, joita useat teistä ovat esittäneet; muilta osin voin tietenkin vakuuttaa sekä puheenjohtaja Prodin puolesta että omasta puolestani, että komissio on valmis jatkamaan hyvässä sovussa ja yhteisymmärryksessä yhteistyötä tässä Euroopan parlamentille hyvin merkittävässä keskustelun vaiheessa, kuten jäsen Berès sanoi - ja tämä on ratkaisevaa.
Neuvoston puheenjohtaja Lindh puhui juuri äsken kotisivua koskevasta kysymyksestä, jota muutamat teistä käsittelivät - James Elles ja jäsen Malmström. Kotisivu on sisäänajovaiheessa, olkaamme kärsivällisiä. On kulunut tuskin viikkoa siitä, kun sivu avattiin. Kaikista huomioistanne on varmasti hyötyä sen kehittämisessä todelliseksi kansalaisten kotisivuksi. Ajatuksenamme muuten oli, että sivu olisi useiden toimielinten alaisia, joista yksi on Euroopan parlamentti, mutta myönnän, että ajatusta pitää kehittää, ja kotisivun roolia pitää ehkä harkita paremmin, sillä niiden pitää toimia pian kaikissa jäsenvaltioissa järjestettävien kansallisten keskustelujen näyttämönä. Tämä oli ensimmäinen vastaus, mutta näitä sivuja pitää parantaa, ja myös komissio osallistuu siihen.
Jäsen Seguro esitti kysymyksen komission puheenjohtajalle ja komission jäsenelle. Jäsen Seguro, kyllä, me aiomme jatkaa tapaamisia hallitusten kanssa - siksi, että tämä kuuluu puheenjohtajan rooliin sekä siksi, että tämä liittyy tulevaisuuskeskusteluun, mutta myös monista muista syistä -kaikissa pääkaupungeissa, emme ainoastaan jäsenvaltioissa, vaan kuten puheenjohtaja Prodi on tehnyt - ja me kaikki - yhtä hyvin myös ehdokasvaltioiden pääkaupungeissa. Lisään vielä, että me jatkamme tapaamisia jäsenvaltioiden parlamenttien kanssa, mitä komissio ei ehkä aiemmin ole tehnyt. Itse olen Nizzaa edeltävien keskustelujen yhteydessä mennyt kansallisiin parlamentteihin ja voin vilpittömästi sanoa, että en ole siitä ollenkaan pahoillani.
Jäsen Leinen sekä jäsen Dupuis käsittelivät puheenjohtajammekin esittämää tapahtumien kasautumista vuodelle 2004. Samana vuonna esittelemme Berliinin jälkeen uuden työjärjestyksen; silloin saatetaan päätökseen useita jäsenyysneuvotteluja - mikäli niitä ei ole saatu päätökseen jo aiemmin; silloin valitaan myös uusi Euroopan parlamentti, ja se on nykyisen komission viimeinen vuosi. Eli mitä nopeammin pystymme etenemään, ehkä vuoden 2004 alussa, tai jäsen Leinen, ehkä jopa vuoden 2003 lopulla Roomassa, sen parempi kaikille, meille ja teille, ja ehdottomasti myös varsinaiselle keskustelulle. Tähänkin kysymykseen varsinaisen vastauksen voivat antaa ainoastaan valtion- tai hallitusten päämiehet.
Kiitän teistä jokaista, erityisesti ryhmien puheenjohtajia, jotka esittivät komission ajatuksista ja pyrkimyksistä toiveensa ja kannatuksensa niille. Jatkamme tätä työtä yhdessä ; annatte minun varmaankin tällä vaikuttavalla hetkellä vielä henkilökohtaisesti kiittää jäsen Desamaa hänen jättäessään Euroopan parlamentin ja siirtyessään hoitamaan paikallistason vastuutehtäviä Verviersiin. Olen varma, että hänen Euroopan aatteen hyväksi tekemänsä työ ei unohdu hänen siirtyessään hoitamaan pormestarin tehtäviä parin viikon kuluttua.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen!
Keskustelu on päättynyt.

 

Cox
Arvoisa puhemies, haluaisin kirjattavaksi seikan, jonka otin esille puhemieskonferenssissa. Se koskee kotisivun nimeä www.europa.eu.int/futurum. Emmekö voisi keksiä käyttäjäystävällisempää nimeä, kuten hello.com, jotta ihmiset pääsisivät sinne nopeasti?

Elles
Arvoisa puhemies, halusin määrittää kotisivun, jolla kävin tänä aamuna juuri ennen tätä keskustelua. Voin vakuuttaa neuvoston puheenjohtajalle, että 7. maaliskuuta Euroopan parlamentin edustajan nimeä ei ole mainittu englanninkielisillä sivuilla, joten olisin kiitollinen, jos päivittäisitte sivut ruotsinkielisten sivujen mukaisesti, koska ne ovat oletettavasti ajan tasalla, kuten kerroitte meille tänä aamuna.

Puhemies
Ihailen kaikkia kollegoja, joilla on niin paljon aikaa surffata Internetissä. Minäkin haluaisin tehdä niin.

Tukholman Eurooppa-neuvoston valmistelutyöt (23. ja 24. maaliskuuta 2001)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Tukholmassa 23. ja 24. maaliskuuta 2001 pidettävän Eurooppa-neuvoston valmistelutöistä.
Annan puheenvuoron heti neuvoston puheenjohtaja Lindhille.

Lindh
. (SV) Arvoisa puhemies, olemme juuri keskustelleet Euroopan tulevaisuudesta. Muodostumassa on todellakin uusi Eurooppa, uusi unioni. Suurin muutos on tietenkin laajentuminen - EU tasoittaa nyt tietä Euroopan historialliselle jälleenyhdistymiselle. Olemme lisäksi juuri aloittaneet tulevaisuutta koskevan keskustelun ja siten kysymme, millaisen Euroopan me haluamme.
Nyt meidän on kuitenkin tarkoitus keskustella kolmannesta suuresta muutosprosessista, nimittäin Euroopan mallin nykyaikaistamisesta, jossa Tukholman Eurooppa-neuvoston kokouksella 23.-24. maaliskuuta on keskeinen asema. Kyse on täystyöllisyydestä EU:ssa. Kyse on työn laadusta ja elinikäisestä oppimisesta. Kyse on sosiaalisista ja taloudellisista uudistuksista.
Unioni teki viime vuonna Lissabonissa historiallisen suunnan valinnan, kun se otti hoitaakseen nämä kysymykset. Ne ovat keskeisiä kansalaisten ja siten myös unionin poliittisen legitimiteetin kannalta. Euroopassa on edelleen 14 miljoonaa työtöntä - se on valtavaa taloudellisten voimavarojen tuhlausta ja ihmisten taitojen ja tavoitteiden halveksuntaa. Oma työ ja oma elatus luovat osallisuuden, turvallisuuden ja arvokkuuden tunteen, kun taas työttömyys synnyttää turvattomuutta, syrjäytymistä ja muukalaisvastaisuutta.
Täystyöllisyys ja parempi kilpailukyky vaativat taloudellisia ja sosiaalisia uudistuksia, kuten koulutuksen määrän lisäämistä ja elinikäistä oppimista, parempaa tasa-arvoa ja nykyaikaistettua sosiaaliturvaa, vahvistettua hyvinvointia ja laadukasta työtä. Tämä edellyttää avoimia ja toimivia markkinoita, tervettä makrotaloudellista politiikkaa ja yritysilmapiiriä, joka helpottaa investointeja ja yritysten perustamista, erityisesti kasvavilla aloilla, kuten tietotekniikassa ja biotekniikassa.
Sosiaalisten ja taloudellisten uudistusten on oltava tasapainossa. Kaikki nämä alueet ovat riippuvaisia toisistaan, jos unioni aikoo saavuttaa korkealle asetetut tavoitteensa vuoteen 2010 mennessä: maailman johtava tietoon perustuvan talouden, 20 miljoonaa uutta työpaikkaa ja kilpailukyvyn ja suuremman sosiaalisen yhteisvastuun yhdistämisen.
Tukholman Eurooppa-neuvoston kokous on tänä keväänä järjestettävistä huippukokouksista ensimmäinen, jossa on tarkoitus arvioida avoimesti ja itsekriittisesti saavutettuja edistysaskeleita ja jossa aiotaan ottaa uusia askeleita. Työtä viedään eteenpäin sekä yhteisön oikeuden että uuden avoimen koordinointimenetelmän puitteissa. Kuten monet parlamentin jäsenet ovat korostaneet, on tärkeää, että sovitamme toimemme Lissabonin prosessin puitteisiin. Me emme saa heikentää tätä prosessia liittämällä siihen liikaa uusia kysymyksiä. Me emme tarvitse uusia prosesseja, vaan meidän on sen sijaan määriteltävä tiettyjä painopistealueita.
Tukholmassa haluamme ensiksikin vahvistaa kunnianhimoisia työllisyystavoitteita, jotka vuodelle 2010 ovat 70 prosenttia koko työvoimasta ja 60 prosenttia naisista. Meidän pitää harkita tavoitteiden asettamista jo vuodelle 2005, ja meidän on asetettava ikääntyvien ihmisten työllisyyttä koskevia erityistavoitteita, koska he muodostavat ryhmän, jolla on suunnaton potentiaali - vain 38 prosenttia 55-64 -vuotiaiden ikäryhmään kuuluvista henkilöistä käy nykyään töissä. Samaan aikaan kun me ihmiset elämme yhä pidempään ja saamme olla yhä terveempiä, monet iäkkäät ihmiset tuntevat, että he eivät ole tervetulleita työmarkkinoille - tilanne on hieman järjetön. Haluamme asettaa joitakin tärkeitä sosiaalisia tavoitteita, jotka koskevat tasa-arvoa, moninaisuutta ja osallistumista työpaikalla. "Hyvä työ" - työelämän laadun kehittäminen - on sekä hyvinvointikysymys että paras tapa hyödyntää työtovereiden kapasiteettia. Haluamme vahvistaa elinikäisen oppimisen keskeistä asemaa niin yksilöllisessä kehityksessä kuin Euroopan kilpailukyvyssäkin ja haluamme kutsua komission asettamaan myös elinikäistä oppimista koskevia tavoitteita.
Toiseksi Tukholman kokoukselta odotamme, että Euroopan talouden nykyaikaistamiseksi otetaan tärkeitä edistysaskeleita. Haluamme vauhdittaa rahoitusmarkkinoiden uudistusta ja saavuttaa rahoituspalveluiden yhteismarkkinat viimeistään vuonna 2005 ja riskipääoman yhteismarkkinat viimeistään vuonna 2003. Kuten paroni Lamfalussy raportissaan korostaa, tämä edellyttää tehokasta päätösprosessia. Toivomme, että tästä asiasta päästään yksimielisyyteen ennen huippukokousta.
Meidän on lisäksi jatkettava työtä sähkö-, kaasu- ja posti- sekä rautatie- ja lentoliikennemarkkinoiden avaamiseksi. Tuote- ja pääomamarkkinoiden avaaminen ei ole mikään itsetarkoitus. Me emme tee sitä pelkästään sen vuoksi, että se merkitsee kasvua ja työllisyyden paranemista, vaan myös sen vuoksi, että siitä on hyötyä kuluttajille. Se merkitsee alhaisempia hintoja, laajempaa tarjontaa ja palvelujen ja tuotteiden parempaa laatua. Tässä yhteydessä myös ulkoinen kauppapolitiikka on tärkeää - vapaa ja oikeudenmukainen maailmankauppa on Euroopan kuluttajien etujen mukaista.
Kolmanneksi, Tukholmassa meidän on kohdattava Euroopan väestökehitys. Alhainen syntyvyys ja ikääntyvien ihmisten kasvava määrä uhkaa lisätä voimakkaasti työkykyisessä iässä olevien henkilöiden elatustaakkaa noin vuodesta 2010 eteenpäin. Meidän on sen vuoksi tarkistettava perusteellisesti eläkejärjestelmiä ja keskusteltava lasten päivähoidon ja ehkä myös sairaanhoidon ja vanhustenhuollon muodosta. Sosiaaliturvajärjestelmien on helpotettava ihmisten mahdollisuuksia yhdistää työ- ja perhe-elämä. Tarvitsemme toimia, joiden avulla voidaan lisätä työmarkkinoihin osallistumista, tasa-arvoa ja elinikäistä oppimista myös väestöllisten haasteiden kohtaamisen kannalta.
Neljänneksi Tukholmassa pitää helpottaa uuden tekniikan käyttöä, jotta voisimme luoda kasvua ja parantaa kansalaisten oloja. Haluamme kehittää mahdollisuuksia valmistaa biotekniikan avulla parempia lääkkeitä, tietenkin ottaen huomioon moraaliset ja eettiset ulottuvuudet. Haluamme kehittää edelleen eEurope-toimintasuunnitelmaa ja kuroa kiinni digitaalista kuilua, jotta tietotekniikka olisi kaikkien käytettävissä. Aiemmin käydystä keskustelusta voin kertoa, että komissio vastaa kotisivusta. Voitte siis esittää sinne näkemyksenne.
Viidenneksi Tukholmassa on otettava mukaan se ekologinen näkökulma, joka puuttui Lissabonin strategiasta, ja meidän on rakennettava silta Göteborgin huippukokoukseen. Haluamme, että ympäristöystävällinen teknologia nähtäisiin tärkeänä kasvu- ja työllisyystekijänä ja haluamme korostaa tehokkaan resurssien käytön tärkeyttä. Kaikkien näiden kysymysten kohdalla ministerineuvostot tutkivat nyt mahdollisuuksia ehdokasvaltioiden liittämiseksi prosessiin.
Haluan lisäksi korostaa, miten tärkeä merkitys on sillä, että talous- ja rahaliitto kehittyy menestyksellisesti Euroopan vakauden ja hyvinvoinnin kannalta. Puheenjohtajavaltio Ruotsi aikoo toimia aktiivisesti sen puolesta, että eurosetelien ja -kolikoiden liikkeeseenlasku valuuttaunionissa vuoden 2002 alussa onnistuisi täydellisesti. Se on yhteisten etujemme mukaista.
Haluan lisäksi mainita, että Venäjän presidentti Putin vierailee Tukholmassa huippukokouksen yhteydessä 23. maaliskuuta osallistuakseen epäviralliselle lounaalle EU:n valtion- ja hallitusten päämiesten kanssa. Uskomme, että presidentti Putinin kanssa käytävissä keskusteluissa käsitellään ennen kaikkea taloudellisia ja sosiaalisia kysymyksiä.
Kuten tavallista, Eurooppa-neuvosto keskustelee myös ajankohtaisista ulkopoliittisista kysymyksistä, esimerkiksi Lähi-idän, Länsi-Balkanin ja Korean niemimaan tilanteesta.
Arvoisa puhemies, työllisyys ja hyvinvointi ovat tärkeimpiä kysymyksiä kansalaisten kannalta. Epäonnistuminen saattaisi johtaa työttömyyden kasvun, muukalaisvihan ja yhteiskunnan syvemmän jakautumisen lisäksi myös unionia koskevaan luottamuspulaan. Kestävän kehityksen, täystyöllisyyden ja sosiaalisen yhteisvastuun lisäksi myös Eurooppa-yhteistyön uskottavuus vaatii Lissabonin prosessia.
Euroopan parlamentti on ajanut jatkuvasti kaikkia näitä kysymyksiä ja sillä on kansallisen kiinnityksensä ja koko Euroopan kattavan vastuun yhdistelmän vuoksi keskeinen asema myös jatkossa tehtävän työn kannalta. Odotan kiinnostuneena näkemyksiänne!

Prodi
. (IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, sallinette minun ensimmäiseksi onnitella puheenjohtajavaltion edustajia ensi viikolla pidettävää Tukholman huippukokousta varten tehdystä erinomaisesta työstä. Kuten juuri ilmoitettiin, puheenjohtajavaltio on järjestänyt myös Euroopan unionin viranomaisten ja presidentti Putinin välisen tapaamisen, joka on samankaltainen kuin presidentti Bushin kanssa järjestettävä tapaaminen, joka on tarkoitus toteuttaa Göteborgissa kesäkuussa. Tämä tarjoaa meille erinomaisen tilaisuuden luoda katsaus pääasiallisiin näkökohtiin kumppanuudessamme Venäjän kanssa ja myöhemmin Yhdysvaltain kanssa. Eritoten toivon, että voimme tarkastella Venäjän talousuudistuksen edistysaskeleita, investointeihin liittyvien edellytysten saavutuksia, jotka ovat välttämättömiä energiaa koskevan keskustelumme onnistumiseksi, sekä kaikkia ongelmia, niitäkin, jotka koskevat kansalaisten oikeuksia, ja näistä hyvin vaikeista ongelmista aiomme keskustella.
Toinen aihe, jota haluan käsitellä tänään, koskee komission kevätkertomusta. Tasan vuosi sitten puhuin parlamentin edessä esittääkseni teille komission Lissabonin huippukokoukseen tuoman panoksen. Lissabonissa komissio ehdotti yksityiskohtaista strategiaa, jotta Euroopasta saataisiin elinvoimainen ja kilpailukykyinen edistämällä yhteisvastuullisuutta ja sosiaalista osallisuutta: tämän strategian tarkoituksena on turvata, että talouskehitys ja sosiaalinen kehitys kulkevat Euroopassa käsi kädessä. Huippukokouksen tulos oli erittäin myönteinen: jäsenvaltiot hyväksyivät yksimielisesti miltei kaikki komission ehdotukset.
Lissabonin strategiaa voidaan luonnehtia kahden näkökohdan pohjalta: ensimmäiseksi voidaan sanoa, että strategia on integroitunut; sosiaali- ja talousalan toimintaohjelmat eivät ole vähimmässäkään määrin toistensa vastaisia, vaan ne tukevat toisiaan; toiseksi strategiassa osoitetaan eri tahoille tarkkaan määritettyjä tehtäviä, jotka pitää viedä päätökseen tiettyyn ajankohtaan mennessä.
Vastuu ja tavoiteltavat päämäärät ovat siis selviä, ja meillä on välineet edistysaskeleittemme täsmällistä arviointia varten.
Lissabonin strategia jäsentyy kymmenen vuoden ajanjaksolle, mutta edistysaskeleet pitää mitata joka vuosi keväisen Eurooppa-neuvoston aikana. Jotta tällainen arviointi olisi mahdollista, komissio laatii saavutetuista edistysaskeleista vuosikertomuksen, jota nimitetään yhteenvetokertomukseksi kertomusta nimitetään yhdellä usein käyttämällämme nimellä ja jonka minä esitän tässä istuntosalissa joka vuosi tähän aikaan. Siitä on tarkoitus muodostua komission käytettävissä oleva pääasiallinen talous- ja sosiaalipolitiikan yhteensovittamisväline. Mikäli Göteborgin Eurooppa-neuvosto antaa suostumuksensa, lisäämme välineeseen ympäristönäkökohdan, ja tarjoamme Euroopalle kokonaisvaltaisen strategian myös kestävää kehitystä varten.
Yhteenvetokertomuksessa esitetään ne saavutukset, jotka Lissabonin jälkeen ovat toteutuneet, mutta siinä jäsennellään myös ne alat, joilla on syytä ryhtyä ripeisiin ja mahdollisimman päättäväisiin toimiin. Sellaisten ensimmäisten saavutusten joukkoon, joista olen tänä vuonna erityisen ylpeä, lukeutuvat Euroopan sosiaalinen toimintaohjelma, sosiaalisen syrjäytymisen torjuntastrategian hyväksyminen sekä edistysaskeleet taistelussa syrjinnän torjumiseksi ja yhtäläisten oikeuksien edistämiseksi. Nämä saavutukset antavat aiheen tyytyväisyyteen, ja näin ollen tämänvuotinen kertomus on teille siitä osoituksena, vaikkakin vain pienenä, koska meidän pitää korostaa myös niitä aloja, joilla edistyminen on hidasta.
Tänä vuonna haluamme korostaa kymmentä alaa, joilla edistyminen ei ole ollut tyydyttävää ja joilla tarvitaan uutta tai enemmän puhtia. Eräissä näissä tapauksissa tämä johtuu eräiden sellaisten jäsenvaltioiden vastahakoisuudesta tämä on syytä mainita , jotka eivät ole riittävän vakuuttuneita poliittisen tahdon tarpeesta tai joilta puuttuu poliittista tahtoa tai molemmista syistä. Me kuitenkin esitämme kertomuksessamme hyvin tarkoin määrättyjä suosituksia, ja minä aion Tukholmassa kaikin voimin kehottaa jäsenvaltioita noudattamaan niitä. Toisaalta kyse on sitoumuksista, joihin nämä valtiot ovat suostuneet ja näin ollen eurooppalaisten vastuutahojen pitää noudattaa hyväksymiään sitoumuksia, esimerkiksi yhteisöpatenttia ja Galileo-ohjelmaa koskevia sitoumuksia.
Sallikaa minun puhua näistä kahdesta asiasta, joita pidän erityisen tärkeinä. Yhteisöpatentista: tarvitsemme pikaisesti yhteistä patenttia, joka on oikeudellisesti pätevä koko unionissa ja jolla on yksi ainoa oikeudellinen tarkoitus, jotta voisimme vähentää yritysten kustannuksia, edistää uudistuksia ja varmistaa täsmälliset puitteet ristiriitojen ratkaisemiseksi. Teollisuus ja tieteellinen yhteisö vaativat patenttia, koska se voi tarjota ratkaisevan tärkeän panoksen kilpailukyvyn ja työllisyyden hyväksi eritoten uusilla aloilla, joita tarvitsemme eniten. Lissabonin ja Feiran Eurooppa-neuvoston suosituksissa esitettiin pyyntö, että yhteisöpatentti olisi käytössä vuoden 2001 loppuun mennessä. Toistan: Lissabonin ja Feiran Eurooppa-neuvostoissa pyydettiin tätä. Komissio esitti ehdotuksensa viime syksynä, mutta neuvoston kykenemättömyys saavuttaa yksimielisyys kuten sisämarkkinoiden neuvoston kokouksessa sattui tällä viikolla saa meidät pakostakin levottomiksi; ensinnäkään emme voi jatkaa työtämme sellaisissa neuvoston kokouksissa, joissa etsitään yksimielisyyttä ja sitten asiaa siirretään tuonnemmaksi, vaikka näissä tapauksissa voitaisiinkin suorittaa enemmistöäänestys. Jäsenvaltioiden täytyy antaa todistus johdonmukaisuudesta ja vastuuntunnosta, jotta tämä prosessi saataisiin päätökseen.
Toiseksi haluan puhua Galileo-ohjelmasta. Kosovon sota osoitti liiankin selvästi, että Eurooppa on täysin riippuvainen amerikkalaisesta satelliittipaikannusjärjestelmä GPS:stä. Mikäli tämän järjestelmän yhteydet katkaistaan sotilaallisista syistä, eurooppalaisten yritysten on pakko keskeyttää monia toimintojaan. Voisin esittää asiasta useampia esimerkkejä. Galileo-hanke tarjoaa sen sijaan vaihtoehdon, joka tekisi Euroopasta riippumattoman kaikkien siviili-, sotilaallisiin ja tieteellisiin tarkoituksiin käytettävien satelliittipaikannussignaalien osalta. Tässä ei ole kyse tilaisuudesta, vaan tässä tapauksessa kyse on tarpeesta. Vaatimaton määrä julkisia varoja riittäisi panemaan vauhtia valtavaan yksityisten investointien virtaan, vaikka myönnän tämän emme ole käsitelleet tätä yksityissektoria koskevaa alaa perusteellisesti niin kuin eräät hallitukset vaativat aiemmin ja vaativat edelleen, emmekä tavalla, jolla olemme sitä paitsi sitoutuneet toimimaan. Huomaan monien maiden karttavan tätä hanketta, jonka avulla olisi mahdollista luoda yli 100 000 huipputieteellistä työpaikkaa. Niinpä kehotan lujasti sekä parlamenttia että neuvostoa löytämään mahdollisimman pian yksimielisyyden tämän merkittävän hankkeen seuraavasta kehitysvaiheesta, ja komissio aikoo puolestaan osoittaa, että yksityisen pääoman käyttämisessä tarvitaan joustavuutta.
Hyvät kuulijat, puhun nyt yhdestä niistä kymmenestä tärkeästä alasta, jotka nostimme esiin. En halua käydä kaikkia asioita läpi niin sanotusti alusta loppuun, vaan tarkastelemme vain yhtä ja viimeistä asiaa: kyse on sosiaalisesta suojelusta vanhenevan väestön kohdalla. Valitsin tämän aiheen, koska pidän sitä erityisen tärkeänä ja koska sillä on valtavan suuri merkitys; valitsin sen myös siksi, että sillä on suuri vaikutus kaikkiin politiikkoihimme ja koska se ohjaa meidät Tukholmasta Göteborgiin, mikä merkitsee kestävää kehitystä; viimeinen syy valintaani on, että kyse on ongelmasta, joka seuraa meitä useita vuosia. Lissabonin ohjelma on osa suurta haastetta: kyse on väestömme vanhenemisesta. Eurooppalaiset elävät kaikeksi onneksi pitkään, mutta he myös hankkivat vähemmän lapsia ja tekevät vähemmän työtä kuin muut kansat. Tällä hetkellä Euroopan unionin alueella jokaista 65-vuotiasta tai sitä vanhempaa henkilöä kohti on neljä työikäistä ihmistä; 20 vuoden päästä heitä on 3 ja 40 vuoden päästä 2. Nämä ovat tämänhetkisiä tietoja, koska syntymättä jääneethän eivät voi enää syntyä: nämä ovat meidän tämänhetkisiä väestötietojamme.
Tilanne on sama myös miltei kaikkien ehdokasvaltioiden kohdalla, eikä siis ainoastaan jäsenvaltioissa. Toisin sanoen alati kutistuvan työvoiman pitää tukea nopeasti kasvavaa työtä tekemättömien ihmisten määrää laajentuneessakin Euroopassa. Nämä ovat peittelemättömiä tilastotietoja, jotka meidän on syytä ottaa huomioon. Haluammeko, että Eurooppa pysyy oikeudenmukaisena ja yhteisvastuullisena yhteiskuntana, eli tavoitteemme mukaisena? Haluammeko, että lapsemme ja lastenlapsemme voivat hyötyä samantasoisesta sosiaaliturvasta, jota me tätä nykyä pidämme itsestään selvänä asiana? Jos näin on, meidän pitää hillitä hyvinvointiamme ja eläkejärjestelmiämme ja tehdä niistä kestäviä, eli sellaisia, joita voi ajan mittaan laajentaa. Tarvitsemme strategiaa, joka vahvistaa Euroopan pitkän aikavälin kilpailukykyä meidän joutumatta luopumaan sosiaalisesta osallisuudesta, joka on yhteiskuntiemme tunnusmerkki. En halua, että Eurooppa on pelkästään maailman kilpailukykyisin alue, vaan myös alue, jossa sosiaalinen osallisuus on mahdollisimman korkea.
Sodanjälkeinen aikakausi toi kaikille Euroopan yhteiskunnan valtioille ennennäkemätöntä hyvinvointia. Nykyään yhteiskuntamme ovat keskimäärin koko historian rikkaimpia. Samaan aikaan pitkälle kehittyneet sosiaaliturva- ja eläkejärjestelmät ovat jakaneet rikkauttamme niin, että ne takaavat edes hiukan sosiaalista oikeudenmukaisuutta: ei niin paljon kuin toivoimme, mutta edes vähimmäistä sosiaalista oikeudenmukaisuutta.
Nämä järjestelmät on kuitenkin rakennettu sellaisen vaatimuksen pohjalta, että väestön määrä kasvaa tai pysyy vähintään samana. Nyt, kun aktiivinen väestö vähenee, on vaarana, että ajaudumme rikkauksien levittämisessä mahdolliseen rakenteelliseen kriisiin: tällainen kriisi saattaisi muutaman vuosikymmenen sisällä vaarantaa vakavasti Euroopan unionin kilpailukyvyn, talous- ja rahaliiton sekä sosiaalimallimme, sikäli kuin tavoitteenamme on säilyttää toimiva sosiaaliturvajärjestelmä. Meidän pitää kuitenkin toimia ripeästi, laatia eri politiikoista muodostuva pitkän aikavälin kokonaisuus ja aloittaa hyvin perusteellinen pohdinta, jossa kysymme itseltämme, minkälaista sosiaalista ja sukupolvien välistä oikeudenmukaisuutta haluamme ja mitkä ovat poliittiset vaatimuksemme sen saavuttamiseksi.
Sosiaaliturvajärjestelmät kuuluvat tietenkin jäsenvaltioiden toimivallan piiriin. Toistan: tarvittavien uudistusten kehittäminen kuuluu pääosin jäsenvaltioiden eikä Euroopan toimielinten vastuulle. On kuitenkin olemassa avainaloja, joiden hyväksi meidän on syytä laatia asianmukaisia strategioita: sukupolvien välinen oikeudenmukaisuus, työn jakautuminen, sosiaali- ja perhepolitiikka, maahanmuutto. Vaikka jäsenvaltioiden hallitukset säilyttävät samalla riippumattomuutensa, meidän on pohdittava näitä asioita täällä, jotta voisimme panna nämä strategiat täytäntöön.
Ensimmäinen kysymys koskee sukupolvien välistä oikeudenmukaisuutta. Yhteiskuntiemme vanheneminen aiheuttaa joillekin sukupolville voimakasta ylimääräistä talousrasitetta. Vastakeinojen puuttuessa nykynuoret eivät joudu maksamaan ainoastaan vanhempiensa ja isovanhempiensa vanhuuseläkkeitä vaan myös omansa, sillä kun he jäävät eläkkeelle, eläkejärjestelmästä ei ole enää hyötyä. Mikäli emme kehitä vastakeinoja, joiden avulla ottaa täysipainoisesti huomioon väestölliset tekijät, osa tulevaisuuden aikuisväestöstä ajautuu köyhyyteen.
Toinen kysymys on työn jakautuminen. Kaikki työikäiset ihmiset eivät todellakaan tee työtä. Niiden vaikeuksien lisäksi, jotka estävät nuoria pääsemästä työmarkkinoille suhteellisen aikaisin, vallalla on varhaiseläkettä suosiva suuntaus, joka lyhentää ihmisten työssäkäyntijaksoa kymmenellä tai vieläkin useammalla vuodella. Tämä kaikki vain pahentaa eläkejärjestelmiin kohdistuvia pitkän aikavälin paineita. Tämän lisäksi suurin piirtein vuodesta 2007 lähtien tilanne saattaa olla sellainen, että työvoima ei riitä täyttämään taloudellisia vaatimuksiamme. Unionin pitää ratkaista työvoimapulaan liittyvä ongelma.
Näin ollen tulevaisuudessa kaikkien sukupolvien täytyy tehdä työtä pidempään: meidän täytyy pitää vanhukset taloudellisesti aktiivisina, ainakin osa-aikaisesti; meidän pitää toimia niin, että heiltä löytyy tarvittavia kykyjä tehdä sellaisia töitä, jotka saattavat olla heille uusiakin. Niinpä aiomme yllyttää jäsenvaltioita meidän tehtävämme on kehottaa niitä toimimaan näin sijoittamaan paljon enemmän kaikille, sekä nuorille että vanhemmille, suunnattavaan opetukseen ja koulutukseen. Elinikäinen oppiminen on välttämätöntä, jotta väestön pätevyyttä voitaisiin jatkuvasti uudistaa ja tarjota sille mahdollisuus muutokseen. Tällaisen politiikan pitäisi edistää työvoimapulan vähentämistä, parantaa sukupolvien välistä oikeudenmukaisuutta sekä tarjota kansalaisille tyydyttävämpi vanhuus.
Kolmas kysymys koskee perhe- ja sosiaalipolitiikkaa. Työssä käyviä naisia on aivan liian vähän: naisten työllisyys on juuri ja juuri vähän yli 70 prosenttia miesten työllisyyteen verrattuna. Tukholman huippukokousta varten valmistamassaan kertomuksessa komissio kehottaa jäsenvaltioita lisäämään naisten mahdollisuuksia osallistua tai palata työmarkkinoille. Naisille on tietenkin tarjottava samat mahdollisuudet, ehdot ja eläkejärjestelmät kuin miehillekin; tämän lisäksi on välttämätöntä helpottaa molempien sukupuolten mahdollisuuksia sovittaa yhteen perhe- ja työelämä, erityisesti mikäli haluamme rohkaista perheitä hankkimaan enemmän lapsia. Lyhyesti sanottuna meidän pitää huolehtia yhä paremmin yhä niukemmista inhimillisistä voimavaroistamme.
Neljäntenä kysymyksenä on maahanmuutto. Toinen keino lisätä työvoimamme määrää on avata Euroopan unionin ovet nuorille, joilta löytyy oikeanlaista pätevyyttä: yhtä lailla kuin meillä on rajattomat työmarkkinat, samalla tavalla meidän pitää luoda nopeasti Euroopan laajuinen maahanmuuttopolitiikka. Tämän politiikan perustana pitää olla taloudellisen ja väestöllisen kehityksen yhteinen arviointi, joka tehdään unionissa ja jollaista toivottiin Tampereen Eurooppa-neuvostossa. Viime marraskuussa komissio julkaisi asiaa koskevan tiedonannon, ja toivon, että parlamentti ja neuvosto tutkivat tätä tiedonantoa mitä pikimmiten.
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, hyvät parlamentin jäsenet, sanoin juuri, että eläkkeet ja sosiaaliturvajärjestelmät ovat lähinnä jäsenvaltioiden järjestelmiä ja että jäsenvaltioiden tehtävänä on laatia niitä koskevat uudistukset. Tästä huolimatta Euroopan unionilla on tässä asiassa vastuunsa, ja eritoten komissiolla on siitä vastuu. Sallikaa minun puheenvuoroni päätteeksi esittää teille komission toimintalinjat, joiden avulla voidaan kehittää sopivia ratkaisuja vanhenemiseen liittyviin ongelmiin.
Yksi Lissabonin saavutuksista oli, että jäsenvaltiot sopivat ensimmäistä kertaa sovittavansa yhteen hyvinvointia koskevat uudistustoimensa välittämällä toisilleen parhaat kokemuksensa ja käytänteensä. Tätä prosessia pitää vahvistaa. Tämän lisäksi jäsenvaltiot antoivat sosiaaliturvatyöryhmän tehtäväksi tutkia sosiaaliturvan ja eritoten eläkejärjestelmien kestävyyttä komission antaman tiedonannon pohjalta. Hyvinvoinnin uudistaminen kuuluu siis Lissabonin asialistalle, ja komissio hoitaa sille osoitetun tehtävän. Komissio siis selvittää väestötieteellisen ongelman mittasuhteet, jotta Euroopan kansalaiset ymmärtäisivät ongelman.
Ensimmäiseksi: julkisen talouden kirjanpitojärjestelmät eivät osoita, miten asiat todella ovat. Meidän on syytä laatia indikaattoreita, jotka osoittavat verotusta ja yhteiskunnallisia menoja koskevien päätösten pitkän aikavälin vaikutukset, erityisesti eläkkeisiin kohdistuvat.
Toiseksi meidän pitää toimia siten, että yhtenäismarkkinoiden vaikutukset heijastuvat täysipainoisesti eläkkeisiin. Erotuksena sille, mitä vakuutusmaailmassa tapahtuu, eläkerahastot eivät tällä hetkellä ole Euroopan unionin laajuisten oikeudellisten puitteiden kattamia. Komissio on kuitenkin täysin sitoutunut työskentelemään sen hyväksi, että yhtenäismarkkinoiden vaikutukset heijastuvat asiaan perinpohjaisesti. Me olemme jo esittäneet direktiiviehdotuksen, jonka kohdalla toivon neuvoston toimivan pikaisesti. Tämä direktiivi on osa rahoituspalveluja koskevaa toimintaohjelmaamme, ja neuvosto oli samaa mieltä siitä, että ohjelma pitäisi toteuttaa viiden vuoden sisällä. Niinpä kehotan parlamenttia ja neuvostoa vauhdittamaan töitä tässä asiassa.
Asianmukaisesti järjestetyt yleiseurooppalaiset eläkerahastomarkkinat lisäävät työntekijöiden ja eläkeläisten liikkuvuutta ja tarjoavat heille suotuisamman kohtelun. Nykypäivänä eläkejärjestelmät tulevat turhan kalliiksi, ja tämä on tuhlausta, jollaiseen meillä ei ole varaa. Eläkeohjelmista pitää siis tehdä sellaisia, että niitä voidaan täydellisesti siirtää Euroopan unionin alueella. Jäsenvaltioiden pitää Tukholmassa purkaa veroesteet, jotka estävät eläkemaksujen rajat ylittävän maksamisen sekä eläkevarojen rajat ylittävän hallinnan. Nyt ei ole kyse verotuksen mullistavasta uudistamisesta, vaan tervejärkisestä mukauttamisesta, johon kansalaisilla on ehdottomasti oikeus. Kansallisten verotusjärjestelmien yhteensovittaminen näissä asioissa on välttämätöntä, ja komissio aikoo esittää asiasta ehdotuksensa.
Kolmanneksi on ehdottoman tärkeää käsitellä vanhenemisen vaikutuksia julkiseen talouteen. Vanhenemisen sosiaalijärjestelmiimme kohdistuvien vaikutusten pitää vahvistaa sitoumustamme pienentää julkista velkaa. Säästetyt korot täytyy käyttää eläkkeiden ja terveydenhuollon tukemiseen. Kyse on sosiaalisesta oikeudenmukaisuudesta, ja komissio kehottaa yhteenvetokertomuksessaan jäsenvaltioita viemään eteenpäin näissä kysymyksissä aloitettuja uudistuksia. Kansalaiset tarvitsevat aikaa voidakseen suunnitella vanhuuden päiviään: meidän pitää toimia heti estääksemme sen, ettei kansa lakkaa uskomasta sosiaaliturvajärjestelmiin.
Lopuksi ja neljäntenä asiana meidän pitää sulauttaa julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyystekijä talous- ja rahaliittoon. Tämänhetkisellä tasapainon tavoittelemisperiaatteella, joka sisältyy talous- ja rahaliiton vakaus- ja kasvusopimukseen, on ollut huomattavan myönteinen vaikutus eläketurvakysymykseen. Tämä meidän on myönnettävä, ja meidän on oltava siitä ylpeitä, mutta julkisen talouden pitkän aikavälin vakaus ei kuuluu vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimuksiin. Oletetaan esimerkiksi, että tietyllä jäsenvaltiolla on talousarvio tällä hetkellä tasapainossa, mutta sen meno-ohjelmat kasvattavat yhä suurempia vajeita ja velkaantumista kymmenen vuoden päästä. Tämänkaltaisessa tilanteessa Euroopan unioni ei voi tehdä mitään kannustaakseen maata muuttamaan suuntaa, koska Euroopan unionilla ei ole tarvittavia keinoja, eikä sillä ole keinoja, joilla vaikuttaa käyttöön otettujen mukauttamisten laatuun. Ja kuitenkin pitkän aikavälin saavutukset kyseisessä maassa riippuvat ratkaisevasti kyvystä ottaa heti käyttöön tarvittavat keinot. Tämä seikka oli vähemmän tärkeä rahaliiton käyttöönottovaiheessa, jolloin oli tarpeen toimia lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä, mutta Euroopan väestön ikääntyminen edellyttää julkista taloutta koskevia pitkän aikavälin toimia.
Meidän pitää siis uusia sitoumuksemme säilyttää julkinen taloutemme tasapainossa, jotta sosiaaliturva olisi pitkällä aikavälillä kestävä. Itse asiassa rahoitusjärjestelmät ovat olennainen osa kestävää kehitystä Euroopassa. Komissio aikookin ehdottaa juuri tämänkaltaista hanketta, josta muodostuu kesäkuussa pidettävän Göteborgin huippukokouksen pääteema.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, asia, jonka valitsin tämänpäiväiseksi puheenaiheekseni parlamentissa, on vaikea ja tekninen, mutta samalla se on Euroopan tulevien sukupolvien hyvinvoinnin kannalta ratkaisevan tärkeä. Euroopassa ei ole eikä tule olemaan yhtä ainoaa sosiaalisen osallisuuden mallia: jokainen jäsenvaltio tekee valintansa, josta heijastuvat sen perinteet, sen kulttuuri ja sen kansan tahto. Tästä huolimatta meidän pitää kehittää yleinen kehys, jonka toteuttaminen on mahdollista ainoastaan Euroopan unionin tasolla. Tämä parlamentti on tietenkin eurooppalainen toimielin, jossa meidän pitää käydä demokraattisia keskusteluja kansalaistemme tulevaisuutta koskevista ratkaisevista seikoista. Arvoisat parlamentin jäsenet, tästä syystä komissioni on valmis heittämään täydet panoksensa teidän kanssamme aloitettavaan peliin.

Suominen
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja ministeri Lindh, arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, Lissabonissa vuosi sitten unionille asetettu tavoite muodostua maailman kilpailukykyisimmäksi ja dynaamisimmaksi talousalueeksi, joka kykenee kestävään kasvuun luoden uusia ja parempia työpaikkoja sekä suuremman yhteiskunnallisen yhteenkuuluvuuden, ei todellakaan ole vailla kunnianhimoa. Tavoitteesta voidaan olla yksimielisiä, keinojen valinnassa ja niiden priorisoinnissa sen sijaan näkyvät selvät poliittiset erot.
Me Euroopan kansanpuolueen ja Euroopan demokraattien ryhmä korostamme tärkeimpinä keinoina sisämarkkinoiden täydellistä toteuttamista, monopolien kuten sähkön ja kaasun sekä postilaitoksen nopeaa vapauttamista kilpailulle ja julkisten hankintojen todellista kilpailuttamista ilman paikallisen työllisyyden savuverhoa. Me korostamme sitä, että työllisyystavoitteet saavutetaan rohkaisemalla yrittäjyyttä, josta työllistävin on pieni- ja keskisuuri yritystoiminta. Korostamme sitä, että yletön säätely, yletön lainsäädännön kaikkivoipaisuuteen uskominen ja näännyttävä verotus ovat työllisyyden pahimpia vihollisia. Me korostamme myös, että innovatiivinen ja tiedon käyttöön perustuva talous, jossa jokaiselle suodaan yhtäläiset mahdollisuudet ja yksilöille oikeus päästä eteenpäin ja elää elämäänsä omien tavoitteidensa mukaisesti, vaatii uusimaan Euroopan työmarkkinat paljon nykyistä joustavammiksi. Juuri joustavuuden puute on se, mikä meidät erottaa tehokkaammasta USA:n taloudesta. Toinen tehokkuutta lisäävä keino on vahvistaa entisestään koulutusjärjestelmiämme tekemällä ne joustavammiksi yksilöiden tarpeisiin. Meillä on oltava yhteiskunnan ylläpitämiä oppilaitoksia, mutta myös yksityisiä, jotta syntyy kilpailutilanne sekä oppilaista että eri koulutussuuntien tarjonnasta. Mielestämme myös Euroopan sosiaalisen mallin modernisointiin tulee saada uudelleen menetetty vauhti kehittämällä sitä kohti pienempää riippuvuutta julkisrahoitteisista kollektiivisista ratkaisuista yhteiskunnallisen koheesion ylläpitämiseksi.
Kun halutaan päästä maailman parhaaksi taloudeksi, on asetettava kysymyksiä. Onko USA:n talous kasvanut siksi, että siellä rajoitetaan, yliverotetaan, näennäissuojellaan lainsäädännöllä, pidetään keinotekoisesti yllä tuottamattomia työpaikkoja, rajoitetaan kilpailua tai pyritään lisäämään liittovaltion byrokratiaa? Ei totta totisesti, vaan päinvastoin! Ovatko Ruotsi, ja miksei myös Suomi, menestyneet IT-maina ja kasvun kärkimaina Euroopassa siksi, että ne ovat säädelleet lisää ja lisää? Ei vaan siksi, että viime vuosikymmenellä ja hieman sitä ennenkin molemmat maat ovat sijoittaneet koulutukseen ja tutkimukseen sekä porvarihallitusten aikana vähentäneet julkisen vallan holhousta. Onko Irlanti menestynyt säätelemällä? Ei, se on liberalisoinut ja tukenut verohelpotuksin ulkomaisia investointeja pärjäten niin hyvin, että meidän on jopa toruttava sitä menestyksestään. Keinot parempaan työllisyyteen ovat yksinkertaisia. Ne ovat edellä mainittuja, eivät niitä hyvää tarkoittavia mutta tehottomia holhous,- tarkastus- ja suunnittelukeinoja, joita sosialistiset ystävämme painottavat.
Tukholman kokouksen alla parlamentista käsin on kuitenkin ilmaistava yhteinen huoli komissiolle ja neuvostolle päin. Päivä päivältä levenee asetettujen tavoitteiden ja niiden toteuttamiseksi tehtyjen toimenpiteiden välinen kuilu, vaikka maakohtaisia eroja toki on. Neuvoston on saatava nopeasti aikaan tuloksia liberalisoinnin jatkamisessa sekä yritysilmaston parantamisessa, etenkin nyt kun olemme selkeästi USA:n johdolla siirtymässä epävarmuuden aikaan pörssikurssien laskiessa ja luottamusilmapiirin heiketessä yrityksissä ja kuluttajien keskuudessa. Jos usko menee, menevät hyvät suhdanteet, ja kuka silloin takaa meille parempia työpaikkoja, parempaa koulutusta ja suuremman yhteiskunnallisen yhteenkuuluvuuden?
Lissabonin prosessi ei ole ainoa, jossa Euroopan kone yskii. Vaikka Tampereen päätökset yhteisen turvallisuuden alueesta ovat jääneet keskustelussa taka-alalle, löytyy niiden toteuttamisessa samanlaista, jollei pahempaa hidastelua kuin Lissabonin prosessissa. Ilman tehokasta rikollisuuden torjuntaa ei kuitenkaan edes voi olla todellisia sisämarkkinoita ja Schengen-aluetta. Toimiva sisämarkkina edellyttää myös eräänä yksityiskohtanaan toimivaa, tehokasta ja turvallista lentoliikennettä. Tällä hetkellä kaksi maata, Espanja ja Englanti, pystyvät torpedoimaan lentoturvallisuuden ja tehokkuuden kehittämisen riitelemällä mitättömästä Gibraltarin kentästä. Eipä uskoisi, että samat maat ovat neuvomassa, miten ratkaistaan Balkanin kriisiä tai Lähi-idän tulehtunutta tilannetta.
Minä kiitän myös - kuten puheenjohtajamme Poettering - ministeri Lindhiä erittäin konstruktiivisesta lähestymisestä Tukholman kokouksen suhteen; voisin jopa toivottaa ministeri Lindhin tervetulleeksi meidän ryhmäämme, kun ministerikautenne päättyy, se oli niin meidän mieleisemme puhe. Ja nyt vaihdan toiseen suomalaiseen viralliseen kieleen: Minister Lindh, vi behöver åtgärder - inte bara tal om målsättningar!

Goebbels
Arvoisa puhemies, tieto oli huojentava, koska ääni sai minut epäilemään, että tämä lentävä lautanen on valmistautumassa lähtöön.
Arvoisat puheenjohtajat, vaikka meillä Euroopan parlamentissa yleensä esitetään hyvin vaikealukuisia päätöslauselmia, sallinette minun nyt esittää muutaman yksikertaisen asian.
Ensimmäiseksi toteamus. Unionilla menee melko hyvin. Työttömyyttä on tietenkin vielä liikaa, mutta työpaikkoja on kuitenkin luotu 2,5 miljoonaa. Vuoden 2000 talouskasvu oli tyydyttävä ja Euroopasta on tullut maailmantalouden kasvukeskus. Inflaatio on Euroopassa alhaisempi kuin Yhdysvalloissa; kansantalouksien vajeet ovat pienentyneet; palkankorotukset ovat olleet tuottavuuden kasvun mukaisia; sisämarkkinat ja kohta käyttöön otettava euro suojaavat meitä ulkopuolisilta kriiseiltä entistä paremmin. Amerikkalaisen talouskasvun hidastuminen vaikuttaa meihin aiempaa vähemmän, koska 15 jäsenvaltion keskinäisen vaihdon osuus yhteisön kansantuotteesta on yhdeksän kymmenesosaa.
Euroopassa tulee tietysti olemaan laskua etenkin uuden tekniikan aloilla, ilmiö ei ole yhtä selkeä tietotekniikassa kuin biotekniikassa. Vuonna 2000 Euroopassa investoitiin uuteen viestintä- ja tietotekniikkaan enemmän kuin Yhdysvalloissa, vaikka jotkin Euroopan valtiot ovat tässä suhteessa selvästi muita jäljessä. Vuonna 2000 huipputekniikan tuotteiden osuus Euroopan unionin, maailman suurimman vientivoiman, kokonaisviennistä oli yksi viidesosa.
Kaikki ei Euroopassa tietenkään ole täydellistä. Meillä ei investoida riittävästi koulutukseen, ei yleissivistävään eikä ammatilliseen aikuiskoulutukseen, tutkimukseen ei myöskään investoida riittävästi, julkiset menot ovat samalla tasolla kuin Yhdysvalloissa, ja yksityisen sektorin pitää tehdä ylimääräisiä ponnistuksia. Voisimme hoitaa paremmin monet asiat.
Tukholman kokouksen pitää antaa tarvittavat yllykkeet, etenkin työllisyydessä ja sosiaalisissa asioissa, kuten neuvoston puheenjohtaja Lindh juuri korosti. Oikeita valintoja tekemällä voimme Tukholmassa panna alulle kunnollisen kaupankäynnin ryhmän, josta hyötyvät myös kumppanimme muualla maailmassa. Oikeat valinnat eivät tarkoita rajatonta vapauttamista, säännöstelystä luopumista sosiaalisesta mallista ja ympäristöstä piittaamatta.
Tarvitsemme vielä lisää rakenteellisia uudistuksia, meidän pitää voittaa loputkin korporaatioiden ja protektionismin jäänteet, mutta yleiset julkiset palvelut lopettamalla ei saavuteta parempaa palvelua eikä alempia kuluttajahintoja. Säännöstelystä luopuminen ei tarkoita sitä, että sääntöjä ei olisi ollenkaan. Säännöstelystä luopuminen johtaa aina uusiin sääntöihin. Uudet säännöt eivät välttämättä aina edistä kuluttajien etua, kuten Kalifornia sähkönkuluttajat ovat äskettäin huomanneet. Televiestintäalan vapauttamisesta on koitunut myönteisiä tuloksia etenkin siksi, että se tapahtui samaan aikaan langattoman viestinnän ja Internetin vallankumouksen kanssa .
Uuteen tekniikkaan liittyy myös ongelmia. Uusi tekniikka on aina vain työväline. Vaikka talouden tavanomaisiin ilmauksiin liitettäisiin 'e' , emme pysty sillä poistamaan vanhoja tuttuja kysynnän ja tarjonnan lakeja ja edellytystä toiminnan kannattavuudesta. Koko maailman kattavat pörssit maksavat tällä hetkellä hyvin kalliisti suhtautumisestaan talouden perussääntöihin. Finanssimarkkinoiden epärealistisen yltäkylläisyyden päättyminen tarjoaa meille paradoksaalisesti mahdollisuuden kumartua todellisen talouden puoleen ja vaikuttaa kansalaistemme hyvinvoinnin perustekijöihin.
Arvoisa puhemies, päätän sanomalla, että Tukholman kokouksessa pitää antaa etusija asioille, jotka koskevat ihmistä, koulutusta, tiedotusta ja elämänlaatua palvelevien rakenteiden tutkimusta, kuten puheenjohtaja Prodi juuri äsken muistutti.

Gasòliba i Böhm
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, arvoisat neuvoston puheenjohtajavaltion edustajat, hyvät parlamentin jäsenet, tehdessämme yhteenvetoa tuloksista, joita on havaittavissa Lissabonin sopimusten soveltamisen ensimmäisenä vuonna, voimme tehdä aika rajoitetusti johtopäätöksiä. Lissabonissa synnytettiin nykyisen vuosikymmenen kestävä prosessi Euroopan talouden saamiseksi kaikkein kilpailukykyisimmäksi, parhaiten muodostuneeksi ja sosiaalisesti tasapainoisimmaksi maailman tasolla, mutta huomaammekin, että ainakin tämän ensimmäisen vuoden aikana, kun olemme päässeet Lissabonista Tukholmaan, käsin kosketeltavat tulokset ovat niukkoja.
Emme ole tyytyväisiä. Vaikka tavoitteet olivatkin hyvin asetettuja, ei markkinoiden kilpailukyvyn parantamiseen tähtäävissä vapauttamisprosesseissa ole uskoaksemme edetty niin ripeästi kuin asia vaatisi eikä ole myöskään pantu täytäntöön niitä rakenneuudistuksia, joita välttämättä tarvitaan paremmin varustettujen perusrakenteiden luomiseksi, eikä myöskään ole saatu otetuksi käyttöön niitä välineitä, joita tarvitaan tekemään meistä kilpailukykyisempiä ja pääsemään etenkin Yhdysvaltain kanssa samalle tasolle koulutuksessa niillä aloilla, joilla he vetävät pitemmän korren, eli teknisessä kehityksessä ja tieteellisessä tutkimustyössä.
Mielestämme meidän on edettävä paljon ripeämmin näillä aloilla ja keskitämmekin näkemyksemme kolmeen peruskysymykseen, jotka yritän tehdä yhteenvedon viimeisten käyttööni jäävien sekuntien aikana. Ensiksi: rakenneuudistukset ja vapauttaminen. Toiseksi, yksityissektorin ottaminen mukaan korkealaatuiseen koulutus- ja opetustyöhön ja sen kiinnostuksen herättäminen siihen, ja kolmanneksi, työmarkkinoiden uudistaminen merkittävästi siten, että yhtäältä voidaan edistää työntekijöiden ja vähäosaisten saamista mukaan työmarkkinoille ja toisaalta saada työvoima liikkumaan enemmän ja helpommin Euroopan unionin sisällä.

Jonckheer
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, arvoisa komission puheenjohtaja, paneutumatta asiaan nyt tämän ponnekkaammin haluaisin esittää pari lyhyttä huomiota Lissabonin Eurooppa-neuvostosta ja päätöslauselmasta, jonka allekirjoitamme ryhmämme puolesta.
Arvoisa puheenjohtaja Prodi, haluaisin esittää teille seuraavat huomiot. On selvää, että unioni otti Lissabonissa itselleen erittäin kunnianhimoisen, talouden kilpailukykyisyyttä koskevan tavoitteen. Kannatamme tätä hanketta, mutta haluamme kiinnittää huomionne myös kansalaisten tarpeisiin. Varsinaisen 21. vuosituhannen hankkeen pitää kattaa myös kansalaisten todelliset tarpeet. Luin eilen lehdestä, että matkapuhelinten markkinat ovat kyllästymässä, ylijämää on noin 50-60 miljoonaa matkapuhelinta. Toisaalta kaikilla Euroopan unionin kansalaisilla ei vielä ole mahdollisuutta asua kunnollisesti. Olennaista siis on tarpeiden ongelmallisuus. Tässä asiassa sekä tuemme ympäristöalan indikaattoreihin liittyvää ajatusta että olemme pahoillamme siitä, että pitää odottaa vuonna 2002 pidettävää Barcelonan Eurooppa-neuvostoa, ennen kuin meillä on todella käytössämme integroitu strategia. Toivomme siis menestystä tiedonannollenne kestävästä kehityksestä, mutta haluaisimme asioiden tapahtuvan nopeammin.
Toiseksi käsittelen välineitä. Alojen vapauttaminen on hyvä asia, mutta sen pitää sopia yhteen yleisesti hyödyllisten palvelujen velvoitteiden kanssa. Tältä osin kannatamme ajatusta, jonka mukaan Euroopan unionilla olisi sellaisenaan, toissijaisuusperiaatetta kunnioittaen, käytössään yleisesti hyödyllisten julkisten palvelujen velvoitetta koskeva puitedirektiivi, jota tällä hetkellä ei ole.
Lopuksi haluan esittää viimeisen huomion mainitsemastanne julkisesta rahoituksesta: huomatkaa, että julkisten menojen kehityksessä on mukana esimerkiksi investointien ja koulutuksen aloilla täysin oikeutettuja julkisia menoja, jotka ovat hyvin tarpeellisia tulevaisuuden laskuvaiheista selviytymiseen. Julkisella vallalla ja julkisilla menoilla on näin ollen hyvin keskeinen rooli Lissabonin strategian puitteissa.

Schmid, Herman
Arvoisa puhemies, Lissabonin päätökset olivat erikoisia: yhtäältä niitä leimasi selkeä oikeistolainen talouspolitiikka sääntelyn purkamisineen ja yksityistämisineen. Toisaalta niitä leimasi vasemmistolainen politiikka täystyöllisyystavoitteineen, josta tuli siten ensimmäistä kertaa EU:n virallinen tavoite. Puhuttiin sosiaalisesta toimintaohjelmasta, sosiaalisesta yhteisöstä, köyhyyden torjunnasta, kaikkien mahdollisuudesta elinikäiseen oppimiseen ja niin edelleen, ts. vasemmistopolitiikan tyypillisistä piirteistä.
Olin silloin melko hämmästynyt. Ihmettelin, kuinka samalla kertaa voitaisiin yhdistää - tai tasapainottaa, kuten neuvoston puheenjohtaja Lindh sanoi - oikeisto- ja vasemmistopolitiikka. Nyt kuva on selkeytynyt, ja huomaan, että talouspolitiikasta ollaan edelleenkin eri mieltä.
Oikeistopolitiikka hallitsee selvästi Tukholman kokouksen kynnyksellä. Vakauspolitiikka, sisämarkkinoiden vapauttaminen ja sääntelyn purkaminen ovat huomion keskipisteenä. Sosiaaliasioita koskeva profiili on erittäin heikko. Työllisyyden piti olla Tukholman huippukokouksen pääkysymys, mutta emme ole kuulleet mitään ehdotuksia sellaisista merkityksellisistä toimista, joiden avulla voitaisiin torjua sitä suurta työttömyyttä, joka koskee tällä hetkellä 14:ää-15:tä miljoonaa ihmistä.
Naiset halutaan aktivoida osallistumaan työelämään. Se on hyvä asia. Myös iäkkään väestön työllisyyttä halutaan lisätä, eläkeikää korottaa ja niin edelleen. Ehdotusten tavoitteena on kuitenkin ensisijaisesti työllisyysasteen lisääminen, ei työttömyyden alentaminen. Nämä ovat kaksi eri asiaa. Ne 15 miljoonaa ihmistä, jotka ovat nykyään työttömiä Euroopassa ja ovat siis jo osa työvoimaa, eivät hyödy kovinkaan paljon siitä, että tämän työvoiman määrää kasvatetaan entisestään liittämällä siihen uusia ryhmiä.
Edustamani poliittinen ryhmä pitää tätä erittäin vakavana. Sen pitäisi huolestuttaa tietenkin myös Ruotsin hallitusta, mutta Ranskasta tai Portugalista poiketen se on päättänyt olla luomatta omaa profiilia, ja se on sitä vastoin päättänyt noudattaa mahdollisimman uskollisesti komission ja suurten jäsenvaltioiden tahtoa.
Kun Ruotsin hallitus johti aikoinaan Ruotsin EU-jäsenyyttä ajavaa kampanjaa, teemana oli se, että tavoitteena ei ollut pelkästään Ruotsin hyvinvoinnin säilyttäminen, vaan yhdessä muiden vasemmistovoimien kanssa pyrittiin lisäksi ajamaan sosiaalista hyvinvointipolitiikkaa koko Euroopassa. Tilanne on nyt päinvastainen. EU ajaa oikeistopolitiikkaa ja Ruotsin hyvinvointipolitiikka joutuu vaaravyöhykkeeseen. Näin tapahtuu siis siitäkin huolimatta, että talouden tilanne on hyvä ja että vasemmistohallitukset ovat enemmistönä neuvostossa ja että Ruotsin eduskunnassa vasemmisto on enemmistöasemassa. Kaikkein parhaimpienkaan edellytysten vallitessa me emme ole viime vuonna kyenneet pääsemään lähemmäksi sosiaalisen Euroopan tavoitetta. Kuinka käy, jos taloudelliset suhdanteet heikkenevät ja porvarihallitusten määrä kasvaa neuvostossa?
Puheenjohtajavaltio Ruotsilla on ollut aikaa toimia. Lopuksi ihmettelen, eikö Ruotsin hallitus voisi tulevassa työllisyyskokouksessa painottaa sellaisia asioita, jotka olisivat tärkeitä niiden ihmisten kannalta, jotka ovat juuri tällä hetkellä työttöminä.

Collins
Arvoisa puhemies, tulevassa Tukholman huippukokouksessa käsitellään monia Euroopan unionin tärkeitä sosiaali- ja työllisyysongelmia. Ajoitus on osuva, koska unionin pienten, keskikokoisten ja suurten yritysten on uuden tietotekniikan myötä uudistettava hallinnollisia rakenteitaan.
Tuen EU-johtajien viimevuotisessa Lissabonin huippukokouksessa asettamaa tavoitetta. Unionin pitää jatkaa yhtenäisen ja oikeuksiin painottuvan uuden teknologian koulutuksen toteuttamista, jotta kaikki unionin kansalaiset voidaan asianmukaisesti integroida työpaikkoihin.
Tavoite asettaa meille kaksi haastetta. Ensiksi niille, joilla ei ole taitoja ja tarvittavaa koulutusta tai pätevyyttä, pitää tarjota uusia mahdollisuuksia. Viittaan erityisesti nuoriso- ja pitkäaikaistyöttömyyteen, joka on yhä keskittynyt Euroopan unionin tietyille kaupunki- ja maalaisalueille. Euroopan unionin sosiaalirahasto on ratkaiseva rahoitusmekanismi, jonka avulla on hyvin tehokkaasti suotu uusia koulutusmahdollisuuksia niitä tarvitseville erityisesti tavoitteen 1 alueilla.
Toiseksi, on yhtä tärkeää, että nykyisiä työntekijöitä koulutetaan uudelleen uuden ja muuttuvan tietotekniikan vaatimusten mukaisesti. Yritykset voivat hyötyä Internetin ja siihen liittyvän sähköisen kaupankäynnin suomista eduista.
Komissio, parlamentti ja jäsenvaltioiden hallitukset ovat tietysti kaikki tehneet tiivistä yhteistyötä varmistaakseen, että Tukholman huippukokouksesta tulee onnistunut.
Muistelen, että ennen joulua pidetyssä Nizzan Eurooppa-neuvostossa asetettiin joukko suuntaviivoja uuden sosiaalipolitiikan mukaisia toimia varten. EU:n johtajat haluavat lisätä ja parantaa työpaikkoja ja työntekijöiden liikkuvuutta, ennakoida ja hallita työympäristön muutoksia, taistella köyhyyttä, syrjäytymistä ja syrjimistä vastaan, nykyaikaistaa sosiaaliturvajärjestelmiä ja edistää tasa-arvoisuutta. He haluavat myös keskittyä työllisyyden ja sosiaalipolitiikkojen ulkoisiin seuraamuksiin, erityisesti suhteessa laajentumisprosessiin.
Parlamentti on edistänyt näitä toimia eturintamassa. Unionin työttömyysprosentti on 8 prosenttia, ja täystyöllisyys on saavutettavissa oleva tavoite. Älkäämme kuunnelko niitä, jotka sanovat sen olevan mahdotonta.

Blokland
Arvoisa puhemies, Yhdistynyt kuningaskunta ja Alankomaat ovat esittäneet pyynnön biotekniikan ottamisesta Tukholman huippukokouksen esityslistalle, jotta asiasta päästäisiin käynnistämään poliittis-yhteiskunnallinen keskustelu. Nämä kaksi jäsenvaltiota ovat ilmoittaneet, että Euroopan komission pitää kehittää strategia, jonka avulla Euroopan unioni pystyy kymmenen vuoden sisällä kilpailemaan bioteollisuuden ja biotekniikan tutkimuksen kansainvälisten huippujen kanssa.
Eettisten rajojen vetäminen on kuitenkin välttämätöntä aivan riippumatta siitä, miten lupaavilta biotekniikan tulokset näyttävät. Tammikuussa 1998 keskustelimme Euroopan neuvoston pöytäkirjasta, joka sisälsi ihmisten kloonausta koskevan kiellon. Ilmaisin silloin pelkoni siitä, että Yhdistyneen kuningaskunnan ja Alankomaiden kaltaiset maat, jotka tuolloin kieltäytyivät allekirjoittamasta pöytäkirjaa, eivät kenties haluaisi saattaa voimaan niin ehdotonta kieltoa.
Yhdistyneen kuningaskunnan ylähuone salli joulukuussa 2000 ihmisalkioiden terapeuttisen kloonauksen laboratorioissa. Vaikka ihmisten jäljentämistarkoituksessa tapahtuvaa kloonausta ei sallita, niin asiassa tapahtuu kehitystä. On olemassa vaara, että terapeuttisen kloonauksen sallimisen jälkeen keskustelu ihmisten jäljentämistarkoituksessa tapahtuvasta kloonauksesta käynnistetään uudestaan. Silloin perusteluna käytetään, että samaa tekniikkaahan sovelletaan jo nyt vaikkakin toiseen tarkoitukseen. Italiassa eräs lääkäri on jo ilmoittanut haluavansa kloonata ihmisiä jäljentämistarkoituksessa, ja hänelle on ilmoittautunut jo 60 vapaaehtoista.
Itse pidän jokaista ihmiselämää Jumalan lahjana. Kaikkia ihmiselämän muotoja pitää kohdella kunnioittavasti. Se on myös ainoa tapa, jolla voimme suojella ihmisarvoa. Minusta onkin suunnattoman vastenmielistä, jos ihmisalkiota kohdellaan kulutustavarana ja se oikeutetaan muka sillä, että on kysymys tutkimuksesta.
Kehotan neuvostoa pitämään kiinni terapeuttisen kloonauksen kieltämisestä ihmisen genetiikkaa koskevassa keskustelussa Euroopan parlamentin jo syyskuussa 2000 ilmaisen kannan mukaisesti.
Arvoisa puhemies, täällä on lähes mahdotonta puhua. Mielessäni herää kysymys, koskevatko jäsen Suomisen äskeiset sanat "ei sanoja vaan tekoja" myös teitä. Millaisia pakotteita kohdistatte ihmisiin, jotka sabotoivat tätä järjestelmää?

Puhemies
Niin, hyvät parlamentin jäsenet, pyysin teitä odottamaan kymmenen minuuttia, ja siitä on nyt kulunut jo puoli tuntia. Ongelma ei ilmeisesti ole helposti ratkaistavissa. Nyt kun tänä aamuna käsittelemme huipputekniikkaa, huomaamme, että meillä on siinä vielä paljon tehtävää. Olen pyytänyt asiasta vastaavaa palveluyksikköä kiirehtimään, mutta yhä vain joudumme odottamaan tämän metelin lakkaamista.

Carlsson, Gunilla
Lissabonin prosessin tavoitteenahan on maailman dynaamisimman talouden luominen. Menetelmäksi on valittu avoin koordinointimenetelmä, ja ajattelin kertoa teille kokemuksistani.
Ruotsi on osallistunut moniin huippukokouksiin ja prosesseihin. Aina vuonna 1994 järjestetystä Essenin huippukokouksesta lähtien on puhuttu siitä, miten tärkeää on alentaa työn verotusta ja lisätä joustavuutta. Ruotsi on tehnyt käytännössä päinvastoin. Aivan samoin kuin se on itse päättänyt jäädä euron ulkopuolelle, se ei ole ottanut huomioon yhteisiä päätöksiä. Verotaakkaa sitä vastoin lisätään ja yrittäjyyttä jarrutetaan edelleenkin. Tukholmassa on tehtävä vertailuja ja otettava oppia toisistamme.
Miltä tilanne sitten näyttää? Puhutaan kyllä entistä korkeammasta työllisyysasteesta, mutta totuus Ruotsissa on se, että kolmevuotisesta korkeasuhdanteesta huolimatta työvoiman ulkopuolella on enemmän ihmisiä kuin 1990-luvun alussa, jolloin koimme pahimman laman sitten toisen maailmansodan. Samalla todellinen työttömyys peitetään työmarkkinapoliittisin toimin ja tilapäisin suurten ihmismäärien taidon lisäämiseen tehtävin panostuksin, jotka eivät johda tasokkaisiin työpaikkoihin. Tilastoihin vaikuttavat lisäksi kauhistuttavat sairaspoissaolot. Jos lisäämme tähän vielä piilevät työnhakijat ja alityöllistetyt, Ruotsin työttömyysaste nousee 17 prosenttiin - verrattuna reiluun 5 prosenttiin, joka on virallinen luku.
Lissabonin asiakirjassa puhutaan paljon tiedosta. Tiedollisesti Ruotsia uhkaa täydellinen katastrofi kaikesta elinikäistä oppimista koskevista puheista huolimatta, koska jo lähtötilanteemme on huono. Lukiota käyvistä nuoristamme 34 prosenttia ei ole suorittanut täyttä oppimäärää matematiikasta, ruotsista ja englannista. Samalla heikennetään sitä kouluissa tapahtuvaa laadun parannusta, jonka julkisin varoin rahoitettavat yksityiskoulut ja kasvava kilpailu tuovat mukanaan - Lissabonin aikeiden vastaisesti.
Ruotsin korkeakoulut ovat kriisissä. Ruotsissa on toki useita korkeasti koulutettuja, mutta sieltä puuttuvat todelliset huippuosaajat. Sen vuoksi sosialistit alentavat rikkaiden ulkomailta tulleiden asiantuntijoiden maksamia veroja ja kiristävät maassa vakinaisesti asuvien huonosti koulutettujen ruotsalaisten verotusta.
Puhuminen ja suunnitteleminen ovat yksi asia - erityisesti, jos niitä voidaan harjoittaa kokoustiloissa muualla Euroopassa - toteuttaminen ja muutosten tekeminen vaativat kuitenkin enemmän määrätietoisuutta. Nyt tarvitaan tarmokkuutta, jotta voidaan toteuttaa erityisesti kansalliset rakenneuudistukset ja jotta onnistutaan lisäämään EU:n tason vapauttamisia. Sen sijasta, että omistautuisin tekemään merkityksettömiä kompromisseja ja ryhtyisin laatimaan kauniita tekstejä, aion edelleenkin arvostella eurooppalaista mallia, jonka avulla ei tähän mennessä ole pystytty luomaan riittävästi uusia työpaikkoja vaan joka sitä vastoin suistaa liian monet pitkäaikaistyöttömyyteen, syrjäytymiseen, köyhyyteen ja marginalisoitumiseen.

Bullmann
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, Euroopan unionilla on hyvät mahdollisuudet saavuttaa Lissabonissa asetettu suuri tavoite tehdä unionista kaikkein kilpailukykyisin alue, jolla vallitsee täystyöllisyys. Taloustilastot näyttävät hyviltä, mutta tavoite ei toteudu itsestään. Meillä täytyy olla rohkeutta asettaa määrätietoisesti ensisijaiset tavoitteet. Lissabonissa määritettiin selvät periaatteet ensisijaisten tavoitteiden päättämiseksi ja jäsenvaltioiden välisen avoimen koordinointimenetelmän edistämiseksi. Periaate on selvä ja yksiselitteinen. Se merkitsee panostamista ihmisiin ja heidän taitoihinsa. Meillä on hyvä syy toimia näin.
Puhumme toisaalta tieto- ja viestintätekniikan uusista mahdollisuuksista ja alalle mahdollisesti syntyvistä miljoonista työpaikoista. Toisaalta vain alle 22 prosentilla työssäkäyvistä on tämän alan koulutus. Puhumme Euroopan uusien työmarkkinoiden nuorelle sukupolvelle tarjoamista mahdollisuuksista ja liikkuvuudesta, mutta emme pysty tarjoamaan tähän soveltuvia edellytyksiä kouluissa ja ammatillisessa koulutuksessa. Puhumme jo nyt erikoisammattialoilla vallitsevasta työvoimapulasta, mutta emme pysty määrätietoisen integraatiopolitiikan avulla antamaan työttömille - joita on Euroopan unionissa selvästi yli 14 miljoonaa - mahdollisuutta päästä mukaan työelämään.
Kysymys teille molemmille, arvoisa komission puheenjohtaja ja arvoisa neuvoston puheenjohtaja: Täällä on puhuttu vakaussopimuksesta, joka oli kuulemma menestys. Miksi emme pysty samalla peräänantamattomuudella, samalla helposti hahmotettavalla avoimella koordinointimenettelyllä huolehtimaan siitä, että kaikilla nuorilla on Euroopan unionin työmarkkinoilla riittävät mahdollisuudet asianmukaiseen alkuun tulevaisuuden unionissa. Tämä on Tukholman huippukokouksen ja seuraavan huippukokouksen tehtävä, ja juuri tämän vuoksi Tukholman huippukokous ei saa jäädä yksipuoliseksi tapahtumaksi, jossa vapaudutaan vastuusta.
Tiedän, että tasapaino, josta täällä on puhuttu, on vaarassa. Sen vuoksi vetoan teihin, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, herättäkää Ruotsin puheenjohtajuuden voima ja vahvuus, jotta voimme toteuttaa hyväksymämme talousuudistusta, sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja työllisyyden tukemista koskevan integroidun lähestymistavan myös käytännössä. Juuri tämän vuoksi tarvitsemme selviä ja määrätietoisia välitavoitteita työllistämisprosessiin ja julkistalouden uudelleenjärjestelyyn.

Lambert
Arvoisa puhemies, suhtaudumme myönteisesti siihen, että Lissabonin huippukokous keskittyi sosiaalisen syrjäytymisen poistamiseen. Tämä painotus tukee selviä tosiseikkoja. Vaikka unionin talous on kasvanut hieman vuosien aikana, on yhä miljoonia ihmisiä, joita tämä kasvu ei ole hyödyttänyt. Itse asiassa joissain amerikkalaista mallia noudattaneissa jäsenvaltioissa, kuten omassa maassani, kuilu rikkaiden ja köyhien välillä on leventynyt. Meillä on myös merkittävä määrä työssäkäyviä köyhiä, joilla on työpaikka mutta jotka eivät tule toimeen palkoillaan. Miesten ja naisten tuloissa on yhä valtava ero, joka säilyy iän myötä ja johon on tärkeää kiinnittää huomiota eläkekeskusteluissa. Pelkkä talouskasvu ei riitä eikä ole koskaan riittänyt ratkaisemaan sosiaalista riistoa. Tulojen jakaminen ja yhtäläiset mahdollisuudet ovat myös tärkeitä. Siksi sosiaaliset kriteerit pitää ottaa huomioon taloustavoitteiden rinnalla ja niiden yhteisvaikutusta pitää tarkastella soveltuvien indikaattorien avulla.
Kuten olemme kuulleet, Tukholma ei kuitenkaan ole vain jatkoa Lissabonin kokoukselle. Se on ensimmäinen askel, jonka avulla pyritään selittämään, miten Euroopan unioni toteuttaa kestävää kehitystä. Meille on selvää, että ellemme sisällytä ympäristöä talousajatteluumme, meillä ei ole toivoakaan kestävästä taloudesta. Meidän on löydettävä talouskehitykselle polku, jolla ei riistetä maailman luonnonvaroja eikä tuoteta myrkky- tai kasvihuonepäästöjä. Se tarkoittaa, että meidän on tarkasteltava tavoittelemamme talouskehityksen laatua eikä pelkästään sen määrää. Jos 3 prosentin kasvu saavutetaan vain kuluttamalla kalakannat loppuun, lisäämällä autoliikennettä tai siivoamalla rikollisuuden aiheuttamia jälkiä, se ei ole kenenkään elämänlaatua tai ympäristön tilaa parantavaa kasvua. Se ei ole kestävää kasvua ja siksi me olemme vaatineet, että sosiaalisten ja taloudellisten indikaattorien rinnalla on käytettävä asianmukaisia ympäristöindikaattoreita. Sitten voimme noudattaa yhtenäistä lähestymistapaa kohti kestävää kehitystä ja nähdä, saavutammeko todella haluamamme tulokset.

Muscardini
Arvoisa puhemies, yhteiskunnan ja talouden varsin hätäinen ja monesti valvomaton kehitys vaatii Tukholman Eurooppa-neuvostolta ylimääräistä ponnistelua.
Elintarvikekriisi ajaa lihan kasvatus-, levitys-, muuntamis- ja myyntialan umpikujaan; kuluttajat ovat huolissaan ja peloissaan niistä seurauksista, jotka aiheutuvat taudin sisältävien, pilaantuneiden tai muunnettujen ruokien käytöstä; elintarvikealan petokset ovat päivä päivältä mittavampia; suurilla jakeluketjuilla on valtava vastuu, kun ne varmistavat sellaisten elintarvikkeiden levityksen, jotka turvaavat kuluttajien terveyden, ja pienten ja keskisuurten jakelukanavien jotka ovat erittäin tärkeitä alkuperäsuojattujen tuotteiden ja työpaikkojen säilyttämisen kannalta järjestelmällinen tuhoutuminen ovat ensisijaisen tärkeitä aiheita.
Pohdimmekin, aiotaanko Tukholmassa panna alulle elintarviketurvallisuusvirasto, josta on puhuttu jo liian pitkään ja jonka toteuttamista on aina vain lykätty, ja vaadimme, että Parman kaupunki saa mahdollisuuden asettua ehdokkaaksi.
Puntaroimme kysymystä, joka koskee kokonaan tai osittain, suoraan tai epäsuorasti geenimuunnettujen elintarvikkeiden käyttöturvallisuutta, sekä sitä merkitystä, joka tällä ongelmalla on lasten elintarviketuotteisiin, farmaseuttisiin tuotteisiin tai käsikauppatuotteisiin, kuten vitamiineihin tai eläinperäistä gelatiinia sisältäviin elintarvikelisäaineisiin.
Muut kysymykset koskevat BSE-taudin tieteellistä tutkimusta, kymmenientuhansien teurastettujen ja poltettujen eläinruhojen hävittämistä sekä teurastusmenetelmiä, koska teurastus tapahtuu yleensä piittaamatta vähimmässäkään määrin itse eläimistä tai ympäristöstä; samoin mieltämme painavat luonnonkatastrofit, jotka eivät useinkaan ole luonnollisia, koska sillat murtuvat, talot romahtavat, joet tulvivat ja aiheuttavat tuhoa ihmisille ja materialle sellaisten ihmisten välinpitämättömyyden vuoksi, jotka ovat tehneet rakennustöitä noudattamatta lakeja tai ajattelematta alueen turvallisuutta.
Kaikki nämä ongelmat pitäisi ottaa Tukholman huippukokouksen keskipisteeksi yhdessä muiden tekijöiden kanssa, kuten Internetin jatkuvan käytön noudattamatta sellaisia, ainakin eurooppalaisia sääntöjä, jotka varmistavat, että verkko merkitsee vapauden hetkeä eikä liiallista käyttöä ja väkivaltaa, kuten tapahtuu sivustoilla, jotka edistävät pedofiliaa, huumekauppaa jne. Levy-yhtiöt ja talous pakottivat Napsterin lakkauttamaan toimintansa: milloin Euroopan hallitukset pakottavat sulkemaan pedofiliasivustot? Vielä yksi, mutta ei viimeinen asia on Välimeren ja muiden merien saastuminen.
Kysymme, aikooko Tukholman Eurooppa-neuvosto käsitellä ainakin uusien markkinoiden romahtamista ja romahtamisen kuluttajiin kohdistuvia seurauksia.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, käsittelen postipalvelujen vapauttamista koskevaa kysymystä. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, te otitte kysymyksen esille. Postipalvelut ovat esimerkki neuvoston kokousten tehottomuudesta. Lissabonissa päätettiin nopeuttaa postipalvelujen vapauttamista.
Euroopan parlamentti antoi lausuntonsa vielä ennen vuoden loppua ja toivoi, että neuvosto päättäisi yhteisestä kannastaan vuoden loppuun mennessä. Mutta mitä tapahtui? Ei mitään! Neuvosto ei ole päättänyt yhteisestä kannastaan. Ilmeisesti neuvosto ei aiokaan päättää yhteisestä kannastaan. Saksassa päätetään jopa pidentää postin monopolia, koska Euroopan tasolla ei edistytä.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, pyydämme teitä huolehtimaan Tukholman huippukokouksessa siitä, että valtion- ja hallitusten päämiehet viipymättä kehottavat asianosaisia ministereitä etenemään postipalvelujen vapauttamisasiassa. Vain siten voimme todistaa, että neuvoston kokouksilla on merkitystä ja että asiat edistyvät.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, päättäkää vielä toisestakin asiasta: valtion- ja hallitusten päämiesten täytyy arvioida rakennepolitiikkaa, ja nopeasti sittenkin. Rakennepolitiikan uudistus täytyy saada valmiiksi viimeistään vuonna 2003 kahdesta syystä. Rakennepolitiikka on ensinnäkin merkittävässä asemassa monen maan työmarkkinapolitiikassa, ja toiseksi meidän on kerrottava ehdokasvaltioille, mikä niitä odottaa uudella kaudella, jos ne liittyvät unioniin vuoden 2005 tai 2006 jälkeen.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, päättäkää huippukokouksessa todellakin jotain konkreettista, tehkää päätös postipalvelujen vapauttamisesta ja rakennerahastojen arvioinnista, jotta edistyisimme asioissa vuoden 2006 jälkeistä aikaa silmällä pitäen. Kiitän kollegojani tarkkaavaisuudesta.

Puhemies
Kiitos, jäsen Jarzembowski.
Asian käsittely on keskeytetty. Sitä jatketaan klo 15.00.
Siirrymme nyt äänestyksiin.

Díez González
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää parlamentille työjärjestystä koskevan kysymyksen. Eilisiltaisella kyselytunnilla oli komissiolle esitettävissä kysymyksissä Espanjan Kansanpuolueen jäsenen García-Orcoyenin kysymys 91. Viimeinen kysymys, johon tällä komission kyselytunnilla vastattiin, oli kysymys numero 61.
Tänään jotkin Espanjan tiedotusvälineet ovat julkaisseet kysymyksen ja komission jäsenen Wallströmin oletetun vastauksen siihen. Saatuaan tiedon asiasta sosialistien ryhmä on tänä aamuna pyytänyt kirjallisesti parlamentin käännösyksiköiltä tuon kysymyksen palauttamista. Klo 11.28 tänä aamuna saimme parlamentin käännösyksiköiltä kirjallisena seuraavan vastauksen:
"Ilmoitan kohteliaimmin, että vastaus ilmoittamaanne jäsen García-Orcoyenin kysymykseen, joka palautettiin meille kyselytunnin päätyttyä, odottaa parhaillaan käännösvuoroa. Kun se on käännetty ja lähetetty virallisesti tekijälleen, teille lähetetään jäljennös sähköpostitse. Allekirjoitus: João Correa".
Arvoisa puhemies, kuinka on mahdollista, että me parlamentin jäsenet emme ole saaneet vastausta - eikä sitä ole saanut kysymyksen esittäjäkään - mutta silti tiedotusvälineissä on jo nyt itse oletetun vastauksen lisäksi Espanjan kansanpuolueen antama vastausta selittävä julkilausuma? Arvoisa puhemies, jo toisen kerran kuukauden aikana on nyt sattunut samanlainen tapaus, jossa oletettujen vastausten annetaan vuotaa Espanjan tiedotusvälineisiin, ennen kuin itse parlamentin jäsenet - toistan vielä: edes kysymyksen esittäjät - saavat tietää vastauksen. Miten näin voi tapahtua? Onko vain sattumaa, että näissä kahdessa tapauksessa oletettu vastaus on Espanjan hallituksen kantoja myötäilevä? Onko Espanjan hallituksella oma myyräntyön tekijänsä jollain paikalla komissiossa tai parlamentissa? Arvoisa puhemies, parlamentin jäsenenä pyydän suojaamaan parlamenttia ja kunnioittamaan sen jäseniä.

Puhemies
Kuten selvästi ilmaisitte kommenteissanne, parlamentin virkamiehet eivät olleet missään yhteyksissä tiedotusvälineisiin. Jos jokin vuoto on tapahtunut, se on tullut komissiosta, ja me otamme asian varmasti puheeksi komission kanssa. Ei voida pitää hyväksyttävänä, että tiedotusvälineet saisivat vastauksen ennen kysymyksen käsiteltäväksi jättänyttä jäsentä.

Galeote Quecedo
Arvoisa puhemies, tahdon vain ilmoittaa, että Espanjan tiedotusvälineiden ammattitaito on hyvin korkea eikä minua sen vuoksi hämmästytä lainkaan, että ne kykenevät pääsemään käsiksi tietolähteisiin.

Puhemies
On aina mukava kuulla ihmisistä, jotka ovat hyviä työssään.

ÄÄNESTYKSET
Barnier
. (FR) Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa, että komissio on valmis hyväksymään osittain tarkistukset 3, 4, 7 ja 8, toisen osan tarkistuksista 9, 10, 11, 12 ja 13, osittain tarkistukset 14, 16 ja 17, osittain tarkistuksen 18, osittain tarkistuksen 19, osittain tarkistukset 21, 28 ja 29. Voimme hyväksyä tarkistukset 39 ja 40. Muutoin tarkistukset 1, 2, 5 ja 23 ovat periaatteessa hyväksyttävissä. Hyvät parlamentin jäsenet, komissio ei voi sitä vastoin hyväksyä tarkistusta 6, ensimmäistä osaa tarkistuksesta13 sekä tarkistuksia 15, 20, 22, 24, 25, 26, 27, 30, 31, 32, 33, 35, 36, 37, 38, 42, 43, 44, 45, 46, 47, 48, 49, 50 ja 51.
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.)
Myllerin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0067/2001) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi tiettyjen ilman epäpuhtauksien kansallisista päästörajoista (10674/1/2000 - C5-0563/2000 - 1999/0067(COD))
Ennen äänestystä:

Barnier
. (FR) Arvoisa puhemies, tähän mietintöön komissio on valmis hyväksymään tarkistukset 2, 11 ja 12. Voimme hyväksyä periaatteessa ja osittain tarkistukset 3, 7, 8 ja 9. Sitä vastoin emme voi hyväksyä tarkistuksia 1, 4, 5, 6, 10 ja 13.
Tarkistuksesta 13 toimitetun äänestyksen jälkeen:

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, mielestäni äskeisessä äänestyksessä tapahtui virhe. Toinen osa tarkistuksesta 10 ei saanut puolelleen enemmistöä, ja itse asiassa se merkitsee, että tarkistuksen 13 toisesta osasta ei olisi enää tarvinnut äänestää. Sen seurauksena neuvoston tekstin toinen osa jää nyt ennalleen.

Puhemies
Olen itse asiassa kanssanne eri mieltä, mutta tästä kysymyksestä on turha keskustella. Äänestyksen perusteella tulos on sama.

(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.)
Millerin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0055/2001) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen lämmityslaitteista, neuvoston direktiivin 70/156/ETY muuttamisesta ja neuvoston direktiivin 78/548/ETY kumoamisesta (7074/1/2000 - C5-0615/2000 - 1998/0277(COD))
Ennen äänestystä:

Barnier
. (FR) Arvoisa puhemies, kuten virkatoverini, komission jäsen Liikanen, eilen ilmoitti, komissio voi hyväksyä tarkistukset 1 ja 2.

Puhemies
Olen iloinen siitä, että skoteilla on sataprosenttinen kannatus.
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.)
Korholan laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0074/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi ympäristöä koskevan tiedon julkisesta saatavuudesta (KOM(2000) 402 - C5-0352/2000 - 2000/0169(COD))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Angelillin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0070/2000) Ranskan tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan aloitteesta neuvoston päätöksen tekemiseksi rikollisuuden ehkäisemiseksi toimivan eurooppalaisen verkoston perustamisesta (13464/2000 - C5-0717/2000 - 2000/0824(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Marinhon laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0073/2001) Saksan liittotasavallan aloitteesta neuvoston asetukseksi todisteiden vastaanottamista koskevasta jäsenvaltioiden tuomioistuinten välisestä yhteistyöstä siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa (11808/2000 - C5-0519/2000 - 2000/0823(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Garganin laatima kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan päätöslauselmaesitys (B5-0174/2001) EU:n tiedotus- ja viestintäpolitiikasta
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Böschin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0078/2001) yhteisön taloudellisten etujen suojaamisesta ja petostentorjunnasta - Vuosikertomus 1999 (KOM(2000) 718 - C5-0066/2001 - 2001/2036(COS))
Tarkistuksesta 16:

Pomés Ruiz
Arvoisa puhemies, haluan vain ilmoittaa, että tekstistä, johon nyt halutaan tehdä tarkistuksia, oli saavutettu lähes yksimielisyys komissiossa ja nyt sosialistiryhmän kanta rikkoo tämän yksimielisyyden.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Wijkmanin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0054/2001) komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle - Toimintasuunnitelma energiatehokkuuden parantamiseksi Euroopan yhteisössä (KOM(2000) 247 - (EN) C5-0567/2000 - 2000/2265(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Puhemies. Äänestys on päättynyt.
ÄÄNESTYSSELITYKSETJacksonin mietintö (A5-0041/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin Jacksonin ympäristötarkastusten sovittelua koskevaa mietintöä vastaan. Äänestin sitä vastaan nyt samoin kuin sovittelussa, johon osallistuin mielelläni varajäsenenä. Ihmettelen jälleen kerran, miten ihmeessä ei ole mahdollista saada direktiiviä ympäristötarkastusten valvomiseksi. Tämä tarkoittaa vain sitä, että valtiomme eivät halua, että niiden ympäristöä koskevien yhteisön sääntöjen noudattamista valvotaan. Meidän on syytä muistaa, että Irakin sota syttyi siksi, että Saddam Hussein ei halunnut valvontatoimia suoritettavan omalla maaperällään. Toivon, ettei Eurooppa ajaudu samanlaiseen tilanteeseen.
Suositus toiseen käsittelyyn
Oomen-Ruijten (A5-0068/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, miksi äänestin sellaista mietintöä vastaan, joka antaa eläkeläisille ja vanhuksille mahdollisuuden hengittää puhdasta ilmaa? Hetki sitten kuulin äänen kutsuvan minua. Arvoisa puhemies, tehän tiedätte, että tänään on 14. maaliskuuta 2001. Kuulin äänen kutsuvan minua: "Fatuzzo, Fatuzzo!" Kysyin, kuka minua kutsui. "Minähän tässä, etkö tunnista minua?" "Kuka minä?", kysyin. "Minä, Carlo Fatuzzo! Olen kansalainen Fatuzzo." Ihmettelin, miksi ääni muistaa minut vain kerran vuodessa, ja se vastasi: "Niin, sinähän tiedät, että joka kerta, kun täytät vuosia, minä onnittelen sinua, sillä tänään on minun syntymäpäiväni!" Vastasin äänelle: "Hyvä on, kiitos, mutta anna minun nyt tehdä töitä, minun pitää juuri antaa äänestysselitykseni." "Fatuzzo, sinun pitää muistaa, että täytät 57 vuotta, niinpä sinäkin lähestyt eläkeikää. Halusin sanoa sinulle, että olen todella tyytyväinen, että on olemassa jäsen Fatuzzo, joka ajaa eläkeläisten asioita, sillä näin hän huolehtii myös minusta, kansalainen Fatuzzosta, jolle kertyy vuosi lisää ikää vuosittain, ja niinpä hänkin lähestyy eläkeikäänsä."

Speroni
Arvoisa puhemies, minusta on melko järjetöntä, että Euroopan parlamentti käsittelee tiettyjä aiheita niin teknisesti. Olemme nähneet tarkistuksia, joita jopa alan asiantuntijan on vaikea ymmärtää, saati sitten sellaisten, jotka eivät asiaa tunne. Vaikka ihmisellä olisi vaikka kuinka paljon hyviä tarkoitusperiä, ilman tietynlaista taustatietoa hän ei voi mitenkään ymmärtää tarkistuksia perinpohjaisesti, vaikka hän paneutuisi asiaan toden teolla ja tutkisi tarkistuksia. Toistan, että tämä on tolkuton ja järjenvastainen asia, jonka täytyisi panna valtaapitävät eikä kyse ole todellakaan meistä parlamentin jäsenistä harkitsemaan asioiden muuttamista siten, että tekniset asiat jätetään teknisille asiantuntijoille ja poliittiset asiat poliitikoille, koska näissä asioissa noudatamme yhteispäätöstä, ja sen sijaan muista selkeämmin ymmärrettävistä ja poliittisemmista asioista päättää joku muu.

Figueiredo
. (PT) Esitetyt tarkistukset perustuvat suurelta osin oikeisiin olettamiin, joiden tavoitteena on saastepäästöjen tehokas vähentäminen sekä ympäristön ja kansanterveyden suojeleminen, eivätkä ne oikeuta neuvoston yhteistä kantaa koskevassa ehdotuksessa esitettyihin poikkeuksiin seuraavassa esitettävien asioiden takia:
rikinpoistomenettelyt eivät ole nykyään yhtä kalliita kuin ennen, vaan ne ovat halventuneet merkittävästi. Sitä paitsi tällä alalla on saavutettu huomattavaa edistystä;
on päivänselvää panostaa menetelmiin polttoreaktioiden energiatehokkuuden lisäämiseksi, mikä tapahtuu käyttämällä sellaisia katalysaattorijärjestelmiä, joiden avulla ei vähennetä ainoastaan hiiliyhdisteitä vaan myös muita saastuttavia aineita.
Siksi äänestin tämän mietinnön puolesta.

Grossetête
. (FR) Euroopan unionin tehtäviin kuuluu antaa polttolaitoksista ilmaan joutuvia epäpuhtauspäästöjä koskevia säädöksiä. Tuuli ei tunne rajoja, ja suurista laitoksista peräisin olevat epäpuhtauspäästöt kulkeutuvat kaikkien jäsenvaltioiden ja ehdokasvaltioiden alueelle.
Ensisijaisena ongelmana on pystyä sopimaan niin ankarista raja-arvoista, että ne suojaavat kaikkien kansalaisten terveyttä, eri laitosten ja voimaloiden mahdollisuudet tuntien. Enimmäisrajojen asettaminen liian korkeiksi tekisi tilanteen parantamiseksi tehdyt ponnistelut turhiksi.
Äänestin neuvoston yhteistä kantaa huomattavasti parantavien tarkistusten puolesta ja toisaalta ilmaisin vastustavani tällä hetkellä epärealistisina pidettäviä määräyksiä.
Vaikka kannatan epäpuhtauspäästöjen vähentämistä, pitää osoittaa olevansa käytännöllinen, eikä pidä asettaa sellaisia kriteereitä, joita teollisuus ei missään tapauksessa tällä hetkellä pysty noudattamaan. Euroopan parlamentin uskottavuus riippuu realistisista tavoitteista, joista sen jäsenet ovat äänestäneet.
Suositus toiseen käsittelyyn Myller (A5-0067/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, eläkeläispuolueen edustajana äänestin tämän mietinnön puolesta, jossa määrätään tiettyjen ilman epäpuhtauksien kansallisista päästörajoista: rikkidioksidin, typpidioksidin, haihtuvien orgaanisten yhdisteiden, ja arvoisa puhemies, viimeiseksi ammoniakin päästörajoista. Mieleeni tuli, että ja sitä suuremmalla syyllä äänestin mietinnön puolesta kun Fatuzzon perheessä muiden perheiden tavoin siivotaan kotona, siihen osallistuu eri ihmisiä, kuten vaimo ja tytär, silloin nenääni leijailee joka kerta ammoniakin tuoksu. Niinpä tuumaan, että kaikissa kodeissa käytetään ammoniakkia siivouksessa! Miten ihmeessä me sitten emme tässä asiakirjassa kieltäneet kovin vaarallisen ja saastuttavan ammoniakin käyttöä asuntojemme puhdistuksessa?

Figueiredo
. (PT) Mietinnössä tuodaan esille erittäin rajoitettuja vaihtoehtoja saastepäästöjen tehokkaaksi vähentämiseksi sekä ympäristön ja kansanterveyden suojelemiseksi, sillä siinä esitetyt äärimmäisen vaatimattomat raja-arvot osoittavat selkeää sitoutumista taloudellisiin etuihin samalla, kun ne poikkeavat Maailman terveysjärjestön suositusarvoista ja siten niistä ympäristön ja kansanterveyden suojeluun liittyvistä tarpeista, joita niiden oletetaan puolustavan.
Esitetyt tarkistukset eivät suuremmin syvennä neuvoston ehdotusta yhteiseksi kannaksi, sillä niiden tuomana etuna ovat ainoastaan aikarajat, joihin mennessä tavoitteita on tarkasteltava. Se ei kuitenkaan muuta paljoakaan aiemmin esitettyä asiakirjaa sen enempää päästöarvojen kuin poikkeuksienkaan kohdalla.

Malmström ja Olsson
. (SV) Neuvoston kompromissiehdotus johtaa todennäköisesti päästöjen kasvuun niiden jokaisen neljän ilmansaasteen kohdalla, joita direktiivissä käsitellään. Koko EU:ssa nämä rikkidioksidin enimmäismäärät ovat 6 prosenttia korkeampia, typen oksidien 10 prosenttia, haihtuvien orgaanisten saasteiden 17 prosenttia ja ammoniakin enimmäismäärät ovat 10 prosenttia korkeampia. Tähän mennessä neuvoston ehdotuksen aiheuttamista ympäristövaikutuksista ja kustannuksista ei ole tehty minkäänlaista analyysia, eikä sen taloudellistakaan hyötyä ole arvioitu. On kuitenkin selvää, että neuvoston enimmäismäärää koskeva kompromissi ei vähennä riittävästi päästöjä, jotta ympäristöä koskevat välitavoitteet voitaisiin saavuttaa viimeistään vuonna 2010.
Kaukaa tulevia rajat ylittäviä ilmansaasteita koskevaan yleissopimukseen liittyvä ns. Göteborgin pöytäkirja allekirjoitettiin joulukuussa 1999, toisin sanoen kuusi kuukautta sen jälkeen, kun komissio oli esittänyt ehdotuksensa kansallista päästörajoista. Kaikki jäsenvaltiot ovat allekirjoittaneet pöytäkirjan. Tietyissä tapauksissa pöytäkirjan enimmäismäärät ovat komission ehdottamia enimmäismääriä alhaisempia. Vastaavasti neuvoston kompromissimäärä on muutamassa tapauksessa komission ehdottamaa kompromissimäärää alhaisempi ja sitä voidaan pitää kaikkea muuta kuin kunnianhimoisena.
Kriittiset kuormitukset ja tasot, jotka liittyvät altistumiseen happamoittaville ilman epäpuhtauksille, ylittyvät edelleen laajoilla alueilla EU:ssa, ja suuri osa EU:n väestöstä altistuu yhä ilman epäpuhtauksille, joiden taso ylittää ilmanlaatua koskevat Maailman terveysjärjestön (WHO) ohjearvot. Ei ole mitään syytä tyytyä entistä vaatimattomampiin tavoitteisiin vesittämällä teksti neuvoston ehdottamalla tavalla. Sen vuoksi tuimme äänestyksessä esittelijän linjaa ja äänestimme tarkistuksen 10 puolesta.
Suositus toiseen käsittelyyn Miller (A5-0055/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin Millerin laatiman ja moottoriajoneuvojen lämmityslaitteita koskevan asiakirjan puolesta senkin vuoksi, että monet kuorma-autojen ja rekka-autojen kuljettajat ovat ikäihmisiä, jotka tekevät työtä viimeiseen asti. Kuulimme sitä paitsi komission sanovan, että meidän pitäisi mahdollisesti tehdä työtä 99-vuotiaiksi asti voidaksemme maksaa niiden ihmisten eläkkeet, jotka elävät vuonna 2050. Niinpä toivoisin, että tässä työssä pidettäisiin taukoja, joiden aikana rekka-autoja ajavat vanhukset voivat levätä ja vaikkapa lämmitellä. Minulle tulee vaistonvaraisesti mieleen myös yksi kysymys. Emmekö voisi huolehtia siitäkin, että Euroopan unionin pohjoisilla alueilla asuvien kodit lämmitetään kunnolla ja että vanhukset maksavat lämmityksestä vähemmän kuin Euroopan eteläisissä osissa asuvat?
Korholan mietintö (A5-0074/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, tämän asiakirjan esittelijä, hurmaava ja tavattoman kaunis jäsen Korhola on laatinut asiallisen asiakirjan ympäristötiedosta, tai pikemmin ympäristöä koskevan tiedon julkisesta saatavuudesta, ja äänestin tämän asiakirjan puolesta, sillä on oikein antaa tietoja. Mielessäni heräsi kuitenkin spontaanisti kysymys. Milloin Euroopan unioni vihdoin hyväksyy direktiivin sosiaaliturvaa ja eläkkeitä koskevan tiedon julkisesta saatavuudesta?! Minusta on erittäin tärkeää, että eurooppalaiset saavat kaiken tiedon ympäristöstä, mutta mielestäni on yhtä lailla tärkeää, jollei vieläkin tärkeämpää, varsinkin vanhusten kannalta, että he tietävät valtioidemme eläkeoikeuksista. Tällä alalla on vielä paljon tehtävää, ja minä toivon, että jäsen Korhola laatii pian mietinnön myöskin Euroopan unionin jäsenvaltioiden sosiaaliturvaa koskevista tiedoista.

Ahern
. (EN) Riosta on kulunut kymmenen vuotta, mutta tavoitteet ovat vielä saavuttamatta. Ympäristöön kohdistuu suunnaton paine. Köyhyys lisääntyy koko maapallolla. On erittäin tärkeää, että seuraavan vuoden huippukokouksessa onnistutaan lisäämään keinoja, joilla voidaan varmistaa, että kehitys tapahtuu kestävällä tavalla, joka suojaa olemassa olevia yhteisöjä.
Viides ympäristötoimintaohjelma suojaa ihmisiä ilmansaasteiden haittavaikutuksilta. Toimintaohjelman pitkäaikaista tavoitetta ei saavuteta helposti, ja siksi komissio on päättänyt vaiheittaisesta lähestymistavasta ja asettanut väliaikaiset ympäristötavoitteet vuodelle 2010.
Olen iloinen siitä, että mietintöä on tarkistettu siten, että siihen on lisätty ydinpolttoaine ja -energia sekä rahoitus- ja talousanalyysit. On erittäin tärkeää, että sisällytämme ydinpolttoainetietojen seurannan ja erityisesti ydinpolttoaineiden ja -energian tukien seurannan.
Paikallisten viranomaisten pitää pyydettäessä myös tiedottaa asioista avoimesti. Luonani on viime aikoina käynyt äänestäjien edustajia Kilkennystä, Irlannista, koska heillä on ollut vaikeuksia saada Archerin kenttää koskevia tietoja. Olen itse pyytänyt tietoja paikalliselta viranomaiselta ja alueen komission jäseneltä kuitenkaan siinä vielä onnistumatta. Jos Euroopan rahoja on käytetty asiattomasti tien siirtämiseen ja asuntoaluetta rakennetaan vanhan tien paikalle, se olisi todella hävytön tapaus, ja me tarvitsemme siitä selityksen.

Alavanos
. (EL) Uuteen direktiiviin on sisällytetty Århusin yleissopimuksen määräykset, se on merkittävä parannus direktiiviin 90/313, kun se rajoittaa nykyisiä poikkeuksia, vähentää pyyntöön vastaamisen aikarajan yhteen kuukauteen ja takaa, että pyyntöön annetaan toivottu tieto halutussa muodossa.
Siinä otetaan tietysti huomioon nykyaikaisen tietotekniikan käyttö, mutta on otettava huomioon, että vaatimukset kasvavat.
On epäilemättä hankaluuksia, jotka liittyvät puutteelliseen organisointiin, osastojen epätarkoituksenmukaiseen henkilöstöön erityisesti alueellisella tasolla ja suurin eroihin tieto- ja viestintäjärjestelmien kehityksessä.
Tässä yhteydessä haluaisin kuitenkin huomauttaa, että meille europarlamentaarikoille tulee valituksia laiminlyönneistä ja ratkaisujen viipymisistä, jotka koskevat ympäristölainsäädäntöä ja sen sisällyttämistä kansalliseen lainsäädäntöön. Mainitsen esimerkkinä direktiivin 92/42, joka tunnetaan NATURA-direktiivinä, jonka määräysten mukaan jäsenvaltioiden olisi jo pitänyt saada valmiiksi viralliset luettelot suojeltavista alueista. Tämän vuoksi komissioon tulee tulvimalla kysymyksiä alueita koskevista toimenpiteistä. Tämänkaltaiset viivästykset vaikeuttavat ympäristötietoa koskevan lainsäädännön täytäntöönpanoa.
Tästä huolimatta äänestän mietinnön puolesta, koska se osaltaan kuitenkin auttaa lisäämään ympäristötietoisuutta yhteiskunnassa. Tähän päästään sillä, että direktiivin määräykset ja siitä seuraavat oikeudet leviävät direktiivin edellyttämällä tavalla.

Meijer
. (NL) Ohi on aika, jolloin poliittiset suuntaukset, eturyhmät ja hallinnot kiistivät ympäristöongelmien olemassaolon. Siitä huolimatta ympäristön saastumista tapahtuu yhä, eikä vanhojen saastumistapauksien kohdalla ryhdytä riittäviin toimiin. Suuri osa nykyisistä ympäristöongelmista johtuu salassapidosta. Yritykset salaavat tuotantoprosesseja sekä ilmaan, veteen ja maaperään joutuvien jäteaineiden tuotantoa. Avoimuus voisi tulla niille liian kalliiksi. Yritysten painostamina myös hallinnot salailevat lupa- ja valvonta-asioita. Hallinnossa kyllä laaditaan asiakirjoja, mutta ainoastaan niitä käsittelevät virkamiehet tietävät, mitä niissä sanotaan. Tällaisten olojen vallitessa ympäristön asukkaat, työntekijät, ympäristöaktivistit ja onnettomuuden torjujat eivät yleensä tiedä todellisia vaaroja. Ihmiset suuttuvat ja haluavat tietää, mikä meni vikaan, vasta sitten, kun jotain todella pahaa tapahtuu. Ympäristöongelmat voidaan ratkaista todella vasta sitten, kun niistä vallitsee mahdollisimman suuri avoimuus. Korholan ehdotus on askel oikeaan suuntaan ja komission ehdotusta parempi, vaikka se tarjoaakin valitettavasti vielä joitakin mahdollisuuksia poikkeuksien tekemiseen ja tiedon salassapitoon.

Titley
. (EN) Tuen täydestä sydämestä ympäristötietojen julkiseen saatavuuteen tähtääviä toimia. Kansalaistemme ympäri Eurooppaa on nähtävä, että Euroopan unioni on läpinäkyvä, demokraattinen ja avoin.
Olemassa olevaa lainsäädäntöä on sovellettava suoraan vastaamaan tietotekniikan, kuten Internetin, kehitystä. Nopea ja laajalle levinnyt pääsy Internetiin on elintärkeä, jotta ihmiset saavat tietoa ilman ja veden laadusta. Aikana, jolloin kuluttajat ovat epävarmoja siitä, mitä he tarkkaan ottaen syövät, on tärkeää, että heillä on mahdollisimman paljon tietoa hengittämästään ilmasta ja juomastaan vedestä.
Internet-vallankumous on muuttanut maailmaa. Tietokoneita on monissa kotitalouksissa, kouluissa, yliopistoissa ja toimistoissa. On jo aika, että kansalaisillamme on mahdollisuus saada mahdollisimman paljon tietoa, ja ympäristötietojen pitäisi olla tärkeyslistan kärkipäässä. Monet parlamentin jäsenet, kuten minä itsekin, ovat luoneet kotisivuja, jotta äänestäjät tietävät, mitä me teemme ja miten Euroopan unionin toimet vaikuttavat heihin. Internet-maailma on liian tärkeä, jotta se voitaisiin jättää huomiotta. Tieto- ja tietoliikennetekniikka kehittyvät nopeasti, ja meidän on pysyttävä näiden muutosten mukana ja varmistettava, että tietoa jaetaan tehokkaasti.
Tietojen saatavuus on vähintä, mitä kansalaisemme ansaitsevat, ja Euroopan parlamentin on toimittava siten, että tietojen saatavuutta parannetaan eikä estetä.
Angelillin mietintö (A5-0070/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, järjestin viime sunnuntaina eläkeläispuoluetta tukevien eläkeläisten kokouksen Loreton kaupunginosassa Bergamon kaupungissa, jossa asun ja joka on vaalipiirini.
Heti kun he saivat tietää, että tarkoitukseni olisi Euroopan parlamentissa keskustella tästä rikollisuuden ehkäisemiseksi toimivaa eurooppalaista verkostoa koskevasta asiakirjasta, he sanoivat minulle yhteen äänen, että minun pitäisi vaatia Euroopan poliisiviranomaisen perustamista. He uskovat, että rikollisuutta vastaan pitää taistella heidän omissa kortteleissaan niin, että paikalla on konkreettisesti läsnä viranomainen, joka panee ihmiset noudattamaan lakia kaupunkien kortteleissa. Tästä syystä äänestin hyvin mielelläni mietinnön puolesta, ja samalla toivon, että Euroopan poliisiviranomainen perustettaisiin.

Speroni
Arvoisa puhemies, pidättäydyin äänestämästä tästäkin mietinnöstä, samoin kuin edellisestä, josta annoin äänestysselityksen, koska parlamenttia kehotetaan pelkästään ilmaisemaan kantansa näin tärkeästä asiasta, mutta sillä ei ole päätösvaltaa. Näin arkaluonteisessa asiassa, joka on kansalaisille erityisen tärkeä, me toimimme pelkästään neuvonantajina, ehkäpä hyvin palkattuina, mutta meillä ei ole valtaa tehdä päätöksiä. Mielestäni on aika muuttaa suuntaa; mielestäni parlamentilla pitää olla täysipainoinen valta käsitellä kaikkia Euroopan kansalaisia kiinnostavia aiheita neuvoston rinnalla, samanlaisen arvokkuuden ja toimivallan tasolla.
Päätän puheenvuoroni onnittelemalla kollega Fatuzzoa hänen syntymäpäivänsä vuoksi.

Korakas
Kukaan ei voi olla eri mieltä tarpeesta ryhtyä toimiin kaupunki, nuoriso- tai huumerikollisuuden ehkäisemiseksi. Lisäksi kukaan ei ole eri mieltä niistä syistä, jotka synnyttävät tällaista rikollisuutta. Lähes kaikki nykyiset rikollisuuden tutkijat yhtyvät käsitykseen, että syyt ovat ennen kaikkea sosiaalisia: köyhyys, työttömyys, sosiaalinen epätasa-arvo, äärimmäisen kilpailun ajaminen ja mahdollisimman suuren voiton tavoittelu, joita maailman hallitseva luokka pyrkii toteuttamaan korkeimpana ihanteena, synnyttävät muun muassa myös rikollisuutta. Näin ollen niin kauan kuin vallalla on sosioekonominen järjestelmä, joka perustuu ihmisten hyväksikäyttöön, rikollisuus elää ja voi hyvin.
Voisi kuitenkin odottaa, että tilanteen helpottamiseksi tai edes rikollisuuden kasvun hillitsemiseksi ehdotettaisiin joitakin ennalta ehkäiseviä toimenpiteitä - ennen kaikkea sosiaalisia ja taloudellisia. Tämän sijasta Ranskan ja Ruotsin aloitteissa, joihin mietintö perustuu, ehdotetaan, että luotaisiin verkosto tietojen vaihtamiseksi jäsenvaltioiden välillä alalla toteutetuista toimista. Vieläkin pahempaa on, että mietinnössä samastetaan tieteellisesti kestämättömällä tavalla pienrikollisuus ja järjestäytynyt rikollisuus. Tavallisen rikollisuuden ehkäisy tarkoittaa ennen kaikkea toimenpiteitä, joilla lievitetään rikollisuutta aiheuttavia sosiaalisia syitä, tai edes toimia, joilla hankaloitetaan tilaisuuksia rikoksien toteuttamiseen. Järjestäytyneessä rikollisuudessa pääpaino on kuitenkin tukahduttamisessa.
Tämä samastaminen ei ole sattumaa. Jälleen kerran käy ilmi, että tavallisen rikollisuuden torjuminen on tekosyy kansan oikeuksien ja vapauksien vähentämiselle ja vieläkin autoritaarisemman institutionaalisen kehyksen rakentamiselle. Ei pidä unohtaa, että Euroopan parlamentin äskettäisessä järjestäytynyttä rikollisuutta koskeneessa päätöslauselmassa ehdotetaan toimia, joilla rajoitetaan niitä kansalaisvapauksia- ja oikeuksia, joita rikosoikeuden alalla on. Tässä samassa hengessä näinä päivinä Kreikassa keskustellaan lakiluonnoksesta, jolla hallitus terrorismin ja rikollisuuden kukistamisen tekosyyllä vahvistaa mekanismeja, joilla tukahdutetaan kansan joukkoliikettä.
Edellä mainituista syistä Kreikan kommunistisen puolueen europarlamentaarikot äänestävät mietintöä vastaan.

Titley
. (EN) Tuen täysin edellisen puheenjohtajavaltion Ranskan ja nykyisen puheenjohtajavaltion Ruotsin ehdotusta perustaa eurooppalainen rikollisuuden ehkäisemiseksi toimiva verkosto, joka kuvaa EU:n sitoutumista rikollisuuden vastaiseen taisteluun ja kansalaistemme suojelemiseen.
Meidän täytyy olla ankaria rikollisuudelle ja ankaria rikollisuuden syille. Ei riitä, että jäsenvaltiot taistelevat yksin rikollisuutta vastaan. Meidän on tehtävä yhteistyötä eurooppalaisten naapurimaidemme kanssa, jotta tämä ongelma saadaan ratkaistua. Meidän pitää luoda yhteyksiä ja toimintasuunnitelmia rikosten ehkäisemiseksi ja tukea rikosten ehkäisemistoimia paikallisella ja kansallisella tasolla koko Euroopan unionissa. On tärkeää, että kiinnitämme erityistä huomiota nuorisorikollisuuteen, kaupungeissa tapahtuvaan rikollisuuteen ja huumerikollisuuteen.
Näitä rikollisuuden kukistamistoimia on toteutettava Blackburnista Barcelonaan. Vain Euroopan laajuisen yhteistyön avulla voimme taistella rikollisuuden sosiaalisia epäkohtia vastaan. Siten lapsemme ovat turvassa, asuivatpa he Koillis-Englannissa tai Etelä-Ranskassa.
Ison-Britannian työväenpuolueen hallitus asettaa rikollisuuden toimintaohjelmansa kärkeen ja vähentää väkivaltarikoksia ja levottomuuksia. Konservatiivit taas tarjoavat vain lisääntyvää rikollisuutta ja pieneneviä sijoituksia. Rikollisuus on kansalaistemme päähuolenaihe, ja meidän on varmistettava, että se pysyy Euroopan tärkeimpänä kysymyksenä.

Watson
. (EN) ELDR-ryhmä äänesti muutamia jäsen Angelillin ehdottamia tarkistuksia vastaan ja päätti pidättäytyä lopullisesta äänestyksestä, koska me uskomme, että on toissijaisuuden ja suhteellisuuden periaatteiden vastaista antaa EU:lle valta taistella kaikkia rikollisuudenmuotoja vastaan. On tärkeää ratkaista rajat ylittävät rikokset yhdessä. Itse asiassa kansainvälinen järjestäytynyt rikollisuus on yksi vakavimmista haasteistamme. Vähäisillä paikallisilla rikoksilla ja vandalismilla ei kuitenkaan ole rajoja ylittäviä vaikutuksia eivätkä EU:n toimet ole tarpeen.
Marinhon mietintö (A5-0073/2001)

Puhemies. Koska on syntymäpäivänne, jäsen Fatuzzo, saatte kymmenen sekuntia lisää.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, kiitän teitä ja jäsen Francesco Enrico Speronia saamistani syntymäpäiväonnitteluista.
Minun täytyy sanoa tästä todisteiden vastaanottamista koskevasta jäsenvaltioiden tuomioistuinten välisestä yhteistyöstä, että eilen olin Tornin (la Tour) 10. kerroksen hissin edessä, kun minua lähestyi kaunis ja nuori eurooppalaistyttö, joka hänen yksityisyytensä suojaamiseksi en voi paljastaa hänen nimeään, voin vain paljastaa, että hänen nimensä alkaa M-kirjaimella sanoi minulle: "Hyvä, Fatuzzo! Kuuntelen teidän äänestysselityksiänne erittäin kiinnostuneesti, koska vaikka olenkin nuori, vanhukset ja eläkeläiset kiinnostavat minua. Minulla on ollut ongelmia tuomioistuimen kanssa, siviilioikeudenkäynti, joka kesti hyvin pitkään. Niinpä mikäli te äänestätte tämän tuomioistuinten välistä yhteistyötä koskevan mietinnön puolesta, kuuntelen teitä aina hyvin mielelläni."
Böschin mietintö (A5-0078/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, Böschin mietintö sai myönteisen äänen jäsen Fatuzzolta, eläkeläispuolueen edustajalta, jota kiinnostaa taloudellisten etujen suojaaminen ja petostentorjunta.
Olisin kuitenkin tyytyväinen, jos Euroopan yhteisön alaisten etuja suojattaisiin, sellaisten etuja, jotka eilen saamieni tietojen mukaan ovat vailla kunnollista suojaa eläkkeiden kohdalla, etenkin, jos he ovat tehneet työtä muissakin valtioissa Euroopan yhteisön lisäksi.
Mielestäni Euroopan unionin virkamiehillä pitää olla samat oikeudet kuin niillä, jotka asuvat missä unionin valtiossa tahansa. Niinpä toivon, että voin pian äänestää yhteisön sosiaalietujen suojaamisen puolesta.

Caullery
. (FR) Vuonna 1999 ilmi tulleiden erittäin vakavien petosten perinpohjainen selvittäminen on uskottavuustesti Euroopan unionille ja testi OLAFin tehokkuuden osoittamiseksi. Komission on saatava meidät ja Euroopan kansalaiset vakuuttuneiksi, että sillä on tahtoa toteuttaa julkilausumissaan mainitut lahjonnan ja petostenvastaiset toimenpiteet.
Ryhmämme kannattaa komission pyyntöä talousarvion valvonnasta OLAFin ja sen johtajan laajemman toiminnallisen vapauden osalta suhteessa EU:n komissioon. Jotta Euroopan parlamentti voisi suoriutua valvontatehtävästään, sen tulisi myös halutessaan vaivatta saada tutustua OLAFin kertomuksiin. Vastustamme kuitenkin voimakkaasti federalistista vaatimusta Euroopan syyttäjäviraston nopeasta perustamisesta, kuten jäsen Böschin mietinnössä vaaditaan, vaikka federalismin parkkiintuneimmatkin kannattajat pienessä piirissä salaa tunnustavat, että olisi viisaampaa odottaa vielä reilut kymmenen vuotta.
Yhteisön petos- ja oikeusasioissa olisi parempi ja paljon järkevämpää turvautua neuvoston hallitusten välisen yhteistyön yksikköön, Eurojustiin, johon kuuluu jokaisesta EU:n jäsenvaltiosta kolme vastuuhenkilöä eli yksi tuomari, yksi syyttäjäviraston edustaja (syyttäjä) ja yksi poliisikomisario. Tämä vaihtoehto ottaisi huomioon paljon paremmin kansalliset mielipiteet.
Vaikka tunnustamme vuonna 1999 paljastuneet erittäin raskauttavat petostapaukset, jotka on selvitettävä, ei voi muuta kuin hämmästellä niitä "monia näkökulmia" tässä yksipuolisessa käsittelyssä, jossa korostetaan vain tiettyjä tapauksia (kuten ensimmäinen Fléchard-tapaus, jonka avulla yritetään horjuttaa eräiden ranskalaisten korkeiden virkamiesten asemaa ja korostaa Irlannin ja Ranskan tilannetta todellisella terapeuttisella raivolla, tai toinen Fléchard-tapaus, jonka piiriin kuuluvat vastedes saksalaiset, italialaiset ja belgialaiset yritykset).
(Työjärjestyksen artiklan 137 mukaisesti lyhennetty puheenvuoro)

Crowley
. (EN) Tuin Böschin mietinnön yleisvaikutusta. Meidän kaikkien velvollisuutemme on varmistaa, että voimme vahvistaa taistelua petosta vastaan ja turvata kaikkien Euroopan veronmaksajien etuja.
Ainoa mielipide-eroni esittelijän kanssa koskee 7 ja 10 kohtaa, joissa vaaditaan Euroopan syyttäjäviraston perustamista. Olen vastustanut pitkään sitä ehdotusta tämän viraston perustamisesta, joka on otettu esiin tämän asiayhteyden lisäksi myös rajoja ylittävää rikollisuutta käsiteltäessä. Mielestäni tälle virastolle ei ole mitään laillisia perusteita eikä jäsenvaltioiden erilaisten lakijärjestelmien avulla voida mitenkään taata syyttömyyden olettamusta eikä syyttäminen olisi todennäköisesti yhtään nopeampaa tai menestyksekkäämpää kuin nykyisessä järjestelmässä.
Näistä huolista huolimatta olen äänestänyt mietinnön puolesta ja onnittelen mietinnön esittelijää.

Ducarme
. (FR) Santerin komissio joutui eroamaan petosepäilyjen vuoksi, joita en enää ota esille.

Kuultaessa komission nykyisiä jäseniä he kaikki - puheenjohtaja Prodi ensimmäisenä - lupasivat uudistaa osastojaan ja perustaa varsinaisen petostentorjuntaviraston (OLAF), jolla olisi käytettävissään kaikki tarvittavat keinot, jotta se pystyisi parhaiten täyttämään tehtävänsä.
OLAF on nyt perustettu, mutta tästä on jatkettava edelleen, kun kerran on päästy vauhtiin. On vielä määriteltävä joitakin toiminnan edellyttämiä muodollisuuksia ja varmistettava, että OLAF on täysin riippumaton elin.
Jäsen Böschin esittelemässä mietinnössä osoitetaan selkeästi ongelmakohdat ja ratkaisuehdotukset niihin. Niinpä onkin painotettava, että OLAFin kertomukset välitetään Euroopan parlamentin asiantuntevalle valiokunnalle.
Mutta vieläkin tärkeämpää on, että mietinnössä vedotaan varsinaisen Euroopan syyttäjäviranomaisen perustamiseen, jotta Euroopan yhteisöjen taloudellisia etuja uhkaavat kaikki petostapaukset viedään oikeuteen. Tämä on olennainen tekijä tarpeellisessa petosten vastaisessa taistelussa, johon meidän on mahdollisimman pian ryhdyttävä yhdessä komission kanssa. On kyse Euroopan unionin uskottavuudesta ja imagosta.
Lopuksi Bösch perusteluissaan ehdottaa, että tuleva puheenjohtajavaltio Belgia yrittäisi kaikkensa, jotta eurooppalaisen syyttäjäviraston perustamisessa edistyttäisiin kunnolla.
Kannatan ehdottomasti tätä ideaa.
Böschin mietintö on kunnianhimoinen, tinkimätön ja realistinen. Siispä äänestin sen puolesta hartaasti toivoen, että puheenjohtajavaltio Belgia pystyisi saattamaan Euroopan unionin parlamentin haluamille urille.

Goebbels ja Poos
. (FR) Kannatamme taloudellisten etujen puolustamista käsittelevässä päätöslauselmassa mainittuja ehdotuksia, mutta jätämme äänestämättä Euroopan syyttäjän nimittämiseen liittyvistä kappaleista.
EU:n yleisen ministeriön muodostamistahan ei hyväksytty Nizzan Eurooppa-neuvoston kokouksessa, eikä sitä siksi mainita uudessa sopimuksessakaan.
Mutta jotta voitaisiin perustaa uusi tuomiovaltaa käyttävä viranomainen ja jotta sille myönnettäisiin välttämättömät valtuudet kaikissa jäsenvaltioissa, olisi luotava kiistämätön laillinen perusta.
Olisi suotavaa, että Euroopan parlamentti ei velvoittaisi komissiota tekemään ehdotuksia tässä asiassa niin kauan kuin tätä perustaa ei ole.
Tämä pätee myös silloin, kun syyttäjän toimivalta rajoittuu EU:n toimielinten jäsenten ja työntekijöiden rikkomuksiin.

Meijer
. (NL) Euroopan unioni kerää ja jakaa rahaa. On helppo ennustaa, että niin laajamittainen ja keskitetty rahanjako houkuttelee puoleensa petosten tekijöitä. Kun jaossa on rahaa, niin monet pyrkivät kaikin keinoin kuulumaan niihin, joille se annetaan. Jotkin yritykset lähtevät liikkeelle siitä, että niillä on oikeus julkiseen tukeen, koska tukea myöntävällä hallinnolla on aivan ilmeisesti liikaa rahaa. Sitä edistävät jo monen vuosikymmenen ajan kiertäneet tarinat yrityksistä, jotka ovat luoneet valtavia, myyntikelvottomia varastoja sellaisista tuotteista, joille ei näytä olevan tarvetta. Nämä varastot syntyivät osaltaan tukien myöntämisen seurauksena. Petokset alkoivat 40 vuotta sitten romualalta, ja ne ovat jatkuneet tähän päivään. Espanjan pellavantuotannon voimakkaaseen kasvuun ja sitä seuranneeseen ylimääräisten varastojen polttamiseen yhdistetään jopa Espanjan silloinen maatalousministeri, joka on tällä hetkellä Euroopan komission jäsen. Sellaiset petokset voidaan estää vain lopettamalla rahan tarpeeton kylväminen sinne tänne. Kansalliset ja alueelliset hallinnot pystyvät hallitsemaan ja arvioimaan näitä rahoja paljon paremmin kuin Euroopan unioni, joka tuntuu kaikkien mielestä olevan kaukana ja jolla tuntuu olevan liikaa rahaa.

Miller
. (EN) Äänestin Böschin mietinnön puolesta, mutta tein sen hieman vastahakoisesti, sillä monien kollegoideni tavoin suhtaudun epäilevästi Euroopan syyttäjävirastoon ja sen toimialueeseen.
Koska viraston toimialue on kuitenkin rajattu EU:n toimielinten jäsenten ja työntekijöiden tekemiin yhteisön taloudellisia etuja vastaan suuntautuviin rikoksiin, koen, että tätä rajoitettua toimialuetta kannattaa tukea.
Viraston sijoittaminen Luxemburgiin on järkevää Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen läheisyyden vuoksi.
Euroopan syyttäjäviraston laajenevaa toimialuetta on seurattava tarkasti, jottei se loukkaa jäsenvaltioiden toimivaltaa.

Tannock
. (EN) Konservatiivipuolue taistelee ankarasti EU:n sisäisiä petoksia vastaan, mutta emme voi tukea tätä mietintöä, koska siinä viitataan Euroopan syyttäjävirastoon, joka mielestämme loukkaa kansallista riippumattomuutta rikosoikeuden saralla. Olemme siksi pidättäytyneet lopullisesta äänestyksestä ja siten esittäneet tukemme EU:n sisäisten petosten vastaiselle taistelulle ja samalla säilyttäneet kantamme Euroopan syyttäjävirastoon.

Titley
. (EN) Onnittelen sosiaalidemokraattikollegaani Böschiä mietinnöstä, jossa vaaditaan ankarampia toimia, joiden avulla voidaan kiihdyttää petosten vastaista kamppailua ja tehdä nollatoleranssista totta.
Olemme edenneet pitkälle sitten komission petoksia ja säännönvastaisuuksia käsittelevän kertomuksen, joka johti komission eroon vuonna 1999, mutta paljon töitä on vielä tehtävä. Ongelmista vähäisimpiä ei ole kasvis- ja eläinrasvoilla tai jopa kemiallisilla aineilla väärennetyn voin kauppa, joka aiheuttaa arviolta 45 miljoonan euron tappion EU:n talousarviossa. On myös erittäin epätavallinen pellavatapaus ja EU-tuet pellavan kasvatusta varten tietyissä jäsenvaltioissa.
Suhtaudun myönteisesti siihen, että monet jäsenvaltiot ovat liittyneet kanteeseen, jonka komissio on nostanut suuria yhdysvaltalaisia tupakkayhtiöitä vastaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa. Tänään vietetään tupakatonta päivää Isossa-Britanniassa, ja vaikuttaa sopivalta tukea tätä kannetta, jonka tarkoitus on vastustaa laajamittaista tupakan salakuljetusta, joka aiheuttaa useiden miljardien eurojen verotappiot joka vuosi EU:ssa ja jäsenvaltioiden talousarviossa.
Arvoisa puhemies, meidän on poistettava säännönvastaisuuksien ja petosten perimmäiset syyt. Komission jäsen Kinnock näyttää tietä olemalla näiden muutosten eturintamassa komissiossa. Olen varma siitä, että Neil Kinnock on juuri oikea henkilö palauttamaan julkisen luottamuksen EU:n toimielimiin ja niiden toimiin. Meidän Euroopan parlamentin jäsenten pitäisi tukea häntä hänen työssään. En ymmärrä lainkaan, kuinka kukaan voi edistää tai sallia petoksia. Kaikilla meillä, EU:n toimielimillä ja itse jäsenvaltioilla on tärkeä tehtävä, kun varmistamme, että kansalaisemme saavat takaisin luottamuksensa Euroopan unioniin.
Wijkmanin mietintö (A5-0054/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, kauhea, miten on kylmä, on ensimmäinen mieleeni tuleva ajatus, koska tämä kerran on toinen asiakirja, jonka kautta haluamme lämmittää jotakuta yhteisössämme. Kun me aikaisemmin huolehdimme rekka-autokuljettajien lämmittämisestä, tähän asiakirjaan, jonka avulla haluamme parantaa Euroopan yhteisön energiatehokkuutta äänestin mietinnön puolesta liittyvät myös ne kaikki seikat, joiden avulla energiaa voidaan säästää, esimerkiksi toivon tätä, ja minun on hyvä tuoda asia esiin lämpimästi kaukolämmitys kaupungeissa. Energiaa voidaan säästää paljon, koska yhden ainoan polttokattilan avulla olisi mahdollista lämmittää kaupunkiasuntoja, joissa asuu 10, 20, 100 tai 1000 asukasta. Tällaisen järjestelmän avulla voitaisiin siten lämmittää paremmin myös eläkeläisten kodit, koska nämä eläkeläiset ovat usein kylmissä oloissa saamansa niukan eläkkeen vuoksi.

Eriksson, Herman Schmid ja Sjöstedt
Haluamme täten ilmoittaa, että emme äänestäneet Wijkmanin mietinnön A5-0054/2001 26 kohdan viii alakohdan alkuperäisen tekstin puolesta siksi, että haluaisimme yhteisiä EU-tason veroja, jotka ovat ylikansallisia, vaan äänestimme sen puolesta siksi, että haluamme komission tarkastelevan tätä asiaa, jotta voisimme mahdollisesti tulevaisuudessa päästä yksimielisyyteen valtioiden välisistä polttoaineiden verotusta koskevista ratkaisuista.

Rübig
. (DE) Kannatamme kansallista ilmastoveroa, olemme sitoutuneet tavoitteen saavuttamiseen ilman, että kansalaiset ja yritykset joutuvat maksamaan enemmän. Kyse ei ole Euroopan unionin laajuisen veron käyttöönotosta, vaan vaadimme, että kansallista verotusta yhdenmukaistetaan tällä alalla. Kansainvälisen kilpailukyvyn tulisi siten vahvistua pysyvästi. Energiahuollon varmistaminen on talouselämän perusta.

Puhemies
Äänestysselitykset ovat päättyneet.
(Istunto keskeytettiin klo 13.12 ja sitä jatkettiin klo 15.00)

Tukholman Eurooppa-neuvoston valmistelutyöt (23. ja 24. maaliskuuta 2001)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelun jatkaminen 23. ja 24. maaliskuuta pidettävän Tukholman Eurooppa-neuvoston valmistelutöitä koskevista neuvoston ja komission puheenvuoroista.

Andersson
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa toivottamalla neuvoston puheenjohtaja Lindhin tervetulleeksi parlamenttiin. Lissabonin kokous järjestettiin noin vuosi sitten. Kaikki, minä mukaan luettuna, ovat sitä mieltä, että Lissabonin kokous oli suuri menestys. Kokouksessa tehtiin nimittäin tietyt politiikan alueet - talouspolitiikka ja työllisyys- ja sosiaalipolitiikka - toisistaan riippuvaisiksi. Tiedämme, että sekä työllisyys että hyvinvointi riippuvat talouskasvusta. Riippuvuus on kuitenkin myös käänteistä: työllisyyteen ja kasvuun vaikuttaa se, miten muokkaamme hyvinvointia. Sosiaalipolitiikka on tuottavuustekijä.
Vuosi sitten komissio esitti Lissabonin kokouksen kynnyksellä loistavan asiakirjan. Tälläkin kertaa on myös asiakirja, joka on tietyiltä osin loistava, mutta minun on kuitenkin arvosteltava komissiota jonkin verran. Minulla ei ole mitään huomauttamista asiasta, mutta mielestäni asiakirja ei ole tasapainoinen. Puheenjohtaja Prodin tämänpäiväinen puhe oli tasapainoinen, mutta komission asiakirjassa keskitytään liikaa taloudellisiin näkökohtiin. Olisin toivonut, että työllisyys- ja sosiaalipolitiikalle olisi annettu enemmän tilaa. samaten toivon, että talouspolitiikan ei annettaisi hallita Tukholman kokousta.
On tärkeää käsitellä sellaisia kysymyksiä kuin täystyöllisyys, yleensäkin työllisyyteen liittyviä kysymyksiä, hyvä työ - mikä kattaa työympäristön, kilpailukyvyn kehittämisen, työntekijöiden vaikutusmahdollisuuden - erittäin tärkeä elinikäinen oppiminen ja väestökehitys, jonka pitää johtaa siihen, että ikääntyneetkin ihmiset saavat mahdollisuuden kehittyä ja että he voivat säilyttää työpaikkansa. Lopuksi Tukholman ja Göteborgin kokoukset pitää lisäksi yhdistää toisiinsa, ja ympäristökysymykset on tulevaisuudessa liitettävä tähän talouspolitiikkaa, työllisyyspolitiikkaa ja muuta politiikkaa koskevaan prosessiin. Erityisen tärkeää on sisällyttää mukaan ekologiset kysymykset.

Nobilia
Arvoisa puhemies, haluan luonnollisesti kiittää tämänhetkistä neuvoston puheenjohtajaa Lindhiä ja puheenjohtaja Prodia heidän kuvailemistaan suuntaviivoista, jotka he aikovat esitellä Tukholman huippukokouksessa.
Voimme kuitenkin antaa anteeksi sen olettamuksen, ettei kiistanalaista ole nyt niinkään edellä mainittujen suuntaviivojen kelvollisuus vaan pikemmin niiden yhtenäinen soveltaminen jäsenvaltioissa, toisin sanoen, miten jäsenvaltiot toteuttavat muutosprosessit, miten ne sovittavat ne yhteen elämän- ja työnlaadun kanssa ja miten nämä valtiot soveltavat vahvemman sosiaalisen yhteenkuuluvuuden strategiaa. Näin siksi, että komissio myöntää, vaikkakin epäsuorasti, että pohjimmiltaan juuri nämä ovat ongelmia, kun puhutaan jatkuvasti 14 miljoonasta työttömästä ja kun pohditaan, onko yksittäisissä maissa tehty tarpeeksi asian hyväksi. Yhtä lailla kuin se tuo ilmi, että työvoiman keskuudesta puuttuu asianmukaista pätevyyttä, olisi syytä pohtia, onko jäsenvaltioiden koulutusrakenteet rakennettu järjestelmällisesti, ovatko koulu-uudistukset johdonmukaisia alueen erityispiirteiden hyödyntämisen kannalta siellä, missä uudistuksia tehdään, ja tukevatko rakenteet aluetta riittävän tarkoituksenmukaisesti ja niin, että ne antavat kaikille mahdollisuuden hyötyä mahdollisuuksista.
Komissio tuo niin ikään ilmi unionissa vallitsevan köyhyyden ja syrjäytymisen. Työllisyyspolitiikkojen puitteissa olisi soveliasta tutkia, ovatko paikalliset kumppanuusaloitteet, jotka alkuvaiheessa mahdollistavat investointeja, byrokraattisen helppouden, infrastruktuurien ja työllisyydessä saavutetun joustavuuden kannalta asiallisia jäsenvaltioiden työllisyyssuunnitelmien suhteen ja löytyykö niille mahdollisuutta konkretisoitua; edellä mainittujen politiikkojen puitteissa olisi niin ikään syytä tutkia, ovatko valtion myöntämät avustukset joita kuitenkin tulevaisuudessa joudutaan mittaamaan uudelleen todellakin johdonmukaisia paikallisessa työjärjestelmässä omaksuttujen periaatteiden kanssa.
Lopuksi haluan sanoa, että sillä välin, kun odotamme näyttöä siitä, minkälaisia etuja vapautetut julkiset palvelut tuovat niiden käyttäjille, olisi syytä pohtia, ovatko uudet työpaikat määrällisesti ja laadullisesti menetettyjen paikkojen tasolla ja soveltuuko kyseisten markkinoiden avautuminen yhteen maaseutu-, köyhien ja vuoristoalueiden sekä kaupunkikeskusten kanssa.

Harbour
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, haluan lyhyesti käsitellä yhtä niistä tärkeistä kysymyksistä, joita puheenjohtaja Prodi esitteli tänä aamuna. Kyseessä on oikea sääntely-ympäristö; kollegoillani on kopioita tekstistä. On yllättävää, että näissä kymmenessä sivussa oikean sääntely-ympäristön osuus on huomattavasti muita lyhyempi. Komissio ei ole keksinyt edes sivun vertaa sanottavaa sen hyvistä puolista! Miksiköhän näin on, hyvät kollegat? Siksi, että olemme Lissabonia seuranneen vuoden aikana todistaneet todellista epäonnistumisten luetteloa lähes joka saralla huolimatta kaikista kauniista sanoista, jotka koskevat sääntelyn vähentämistä, työpaikkojen luomista, yritystoiminnan vapauttamista ja sitä että - ja lainaan - Euroopan unioni haluaa tulla maailman edullisimmaksi ja vaivattomimmaksi paikaksi liiketoiminnan kannalta.
Otetaan esimerkiksi oma maani, joka väittää olevansa uuden talouden johtavia maita. Kaikki liike-elämän organisaatiot ja kaikkien tehtyjen mielipidekyselyiden tulokset vakuuttavat, että Ison-Britannian liiketaloudelle on kasattu yhä enemmän sääntelyä ja byrokratiaa viimeisen vuoden aikana. Kun vierailen vaalipiirini yrityksissä, minulle sanotaan seuraavaa: "Herra Harbour, olemme nyt pisteessä, jossa poliitikoilta menee enemmän aikaa siihen, että he lähettävät meille uusia sääntelyitä nykyisten työntekijöiden turvaamiseksi ja suojaamiseksi, kuin siihen, että he todella kannustaisivat meitä luomaan uusia työpaikkoja."
Tein muistinpanoja neuvoston puheenjohtajan tämänaamuisen puheen aikana, eikä sääntelyn vähentämiskysymystä mainittu kertaakaan! Mistä hän sitten puhui? Kaiken Lissabonissa sovitun lisäksi me aiomme lisätä tähän ohjelmaan uuden ekologisen ulottuvuuden ja luoda noidankehän sen positiivisen ketjureaktion sijasta, josta jäsen Goebbels puhui tänä aamuna. Kun olemme todella onnistuneet luomaan uusia työpaikkoja, etsimme nyt uusia rasitteita, joita voimme kasata yrityksille uuden ekologisen ulottuvuuden myötä!
Haluaisin vielä mainita puheenjohtaja Prodille yhden seikan, joka koskee kaksi viikkoa sitten pidettyä tärkeää talouskonferenssia, johon hän ystävällisesti kutsui minut ja muut jäsenet. (Hän olisi toki voinut kutsua minut joulukuussa samalla, kun hän kutsui muutkin, mutta sain kutsuni noin kaksi viikkoa etukäteen.) Minulla oli mahdollisuus osallistua siihen hetkeksi, ja talouden yritysten edustajat kaikista maista kautta Euroopan sanoivat, että jos aiomme saada aikaan sähköisen talouden, sitä ei saa säännellä liikaa.

Berès
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, Tukholman Eurooppa-neuvoston kokous on meille tärkeä vaihe, koska siellä käsitellään kahta keskeistä huolenaihettamme: kilpailukykyistä taloutta ja talous- ja sosiaalimallin puolustamista.
Silti vaikuttaa siltä, että Tukholman huippukokouksessa käsiteltävät asiakirjat ovat ehkä ylenpalttisia ja että meidän olisi valmisteltava näitä kokouksia vielä perusteellisemmin. Asiakirjojen määrän kasvu ei ole välttämättä paras osoitus tulevaisuuden strategiasta. Tästä näkökulmasta haluan muistuttaa teitä parlamentin ehdotuksista yhdistää talous- ja rahoituskomitea ja talouspolitiikan komitea. Luulen, että tämä antaa aihetta pohdiskeluun.
Voimme toisaalta olla tyytyväisiä rakenteellisten indikaattorien suppean listan hyväksymiseen. Se on hyvä kehitysväylä Euroopalle. Mutta kun puhutaan rakenneuudistuksista, se ei sano juuri mitään, pitäisi vielä tietää, millaisista uudistuksista on kyse. Meidän mielestämme etusijalla on oltava kaiken, mikä liittyy ihmisten hyvinvoinnin tukemiseen. Rakenteellisten uudistusten tulisi ensisijaisesti koskea ihmisten hyvinvoinnin tukemista. Joten, kun puhutaan väestön vanhenemisesta, josta mainitsitte, arvoisa komission puheenjohtaja, meidän on panostettava kaikkeen, mikä liittyy koulutukseen, liikkuvuuteen, kielitaitoon ja elinikäiseen oppimiseen, kuten myös tutkimukseen, kuten äsken muistutitte puheenvuorossanne patenttikysymyksen tai Galileo-hankkeen yhteydessä.
Arvoisa komission puheenjohtaja, sallikaa minun kuitenkin muistuttaa, mihin olemme sosiaalisessa agendassa sitoutuneet erityisesti Nizzan kokouksessa. Mielestämme siinä meillä on tärkeä alue, jolla meidän on kehitettävä unionia myös Tukholman Eurooppa-neuvoston kokouksessa.

Agag Longo
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, haluan kiittää neuvoston puheenjohtajaa ja komission puheenjohtajaa, että he ovat aina kannustaneet tätä aloitetta Lissabonin keskustelun aloittamisesta uudelleen. Tämä keskustelu on äärettömän tärkeää, sillä hiukan yli vuosi sitten lupauduimme, ei sen enempään eikä vähempään kuin tekemään Euroopasta maailman kilpailukykyisimmän ja voimakkaimmin laajentuvan vakaan alueen. Emme sitoutuneet tämän enempään emmekä vähempään. Vuoden 2010 näkymät kuitenkin synkentyvät, sillä joidenkin valtioiden vastahankaisuus kaikkien hyväksymien vapautusten toteuttamisessa ja Ranskan kaltaisten valtioiden vastahakoisuus luopua eräistä sen valtionyhtiön lippulaivoista luovat kahta vauhtia etenevän Euroopan, sellaisen Euroopan, jossa yhdessä tehdyistä sitoumuksista kiinni pitävät valtiot katsovat edistymisensä joutuvan uhanalaiseksi, kun yhä valtionyhtiöinä toimivat yritykset toteuttavat vastikään vapautetuilla aloilla epäilyttävän aggressiivisia strategioita.
Hyvät kollegat, tässä pelataan isoilla panoksilla, mutta panokseksi on ennen kaikkea pantu yhteisön toimielinten oikeutus Euroopan unionin kansalaisten omissa silmissä, kun he näkevät, kuinka ensin julistetaan suurten virkamiesten vaarallista voimaa ja sitten saadaan vain vähän aikaan.
Hyvät kollegat, juuri siksi Tukholman Eurooppa-neuvosto on niin tärkeä. Tukholman kokouksen on oltava lähtökohtana suurelle keskustelulle julkisen omistuksen osuudesta teollisuuden avainaloilla, sen on oltava keskinäisen arvioinnin ja oppimisen prosessin puitteissa käytävää keskustelua, joka osaltaan täydentää yhteismarkkinoiden toimintaa, keskustelua, joka pohjautuu yksityistämistä koskevien puolueettomien tunnuslukujen taulukon käyttöön ja tekee näin mahdolliseksi yhdistää toisiinsa erilaiset kilpailukykyä, vapaata liiketoimintaa ja pääomien vapaata liikkumista koskevat periaatteet, lyhyesti sanoen siis sitä keskustelua, jota Euroopan unionin kansalaiset toivovat, kun he - omaksuttuaan käyttöönsä kilpailun tehokkaana keinona varallisuuden jakamiseksi - havaitsevatkin, että heidän markkinoitaan lannistaa talousuudistuksille allergisista maista tuotu tehottomuus.

Van Lancker
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, haluaisin korostaa neljää sosiaalista asiaa, jotka ovat mielestäni erittäin tärkeiltä Tukholman huippukokouksen strategian kannalta.
Ensinnäkin, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Tukholman pitää pysyä täystyöllisyyden tavoitteessaan. Se myös merkitsee, että tuo kolmen prosentin kasvu pitää jättää toimenpideohjelmaan ja että unionin on tehtävä tuottavia investointeja, eikä pelkästään tietoyhteiskuntaan vaan myös sosiaalisiin palveluihin ja ihmisiin. Sen pitää heijastua selvästi työllisyyssuuntaviivoissa. On hyvä, että asetetaan välitavoitteita, mutta niiden pitää myös näkyä taloudellisissa suuntaviivoissa.
Toiseksi: täystyöllisyys merkitsee meille työn laatua. Riippumatta siitä, miten tärkeitä avoimet koordinointimenetelmät ovat, olisi tärkeää luoda selkeä linkki sosiaaliseen toimintaohjelmaan, sosiaaliseen lainsäädäntöön ja sosiaalisiin sopimuksiin. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, mielestäni on hyvin tärkeää, että te pyysitte komissiota muotoilemaan tavoitteet elinikäisen oppimisen oikeudelle, mutta tärkeää olisi myös, jos neuvosto pyytäisi työmarkkinaosapuolia solmimaan vihdoinkin tuohon oikeuteen liittyviä sopimuksia.
Kolmanneksi: Tukholman huippukokouksen pitää olla sellainen, jossa laatu ja tasa-arvoisuus ovat yhtä tärkeitä. Se merkitsee, että meidän ei pidä puhua pelkästään iäkkäämpien henkilöiden työllisyydestä, vaikka se onkin hyvin tärkeää, vaan myös naisten työllisyydestä. Tukholmassa pitää siis keskittyä niin sanottujen epätyypillisten töiden laadun parantamiseen, työn ja perhe-elämän yhteensovittamiseen, työn uudelleenjakamiseen, saman palkan takaamiseen samasta työstä ja lastenhoitoon.
Viimeinen huomautus: Tukholman huippukokouksessa pitää pyrkiä erityisesti siihen, että se ei johda kaikkea työmarkkinapolitiikkaa, vaikka se onkin hyvin tärkeää, vaan määrittelee myös tulevaa strategiaamme sosiaalisessa yhteenkuuluvaisuudessa ja yhteisvastuullisuudessa. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, toivon todella, että Tukholmassa luodaan selkeät lähtökohdat sosiaalista syrjäytymistä ja sosiaalista suojelua koskevalle avoimen koordinaation strategialle, niin että tuleva puheenjohtajavaltio Belgia pystyy esittämään siitä selkeitä ja kunnianhimoisia tavoitteita.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, mielestäni tekstit eivät vielä tällä hetkellä ole täysin tyydyttäviä, mutta toivon, että palapelin puuttuvat osat löydetään jäljellä olevana aikana.

Mann, Thomas
Arvoisa puhemies, Lissabonin huippukokouksessa Euroopan unioni ylitti itsensä ainakin tavoitteiden asettamisessa. Eurooppa-neuvosto päätti luoda maailman dynaamisimman talousalueen. Nyt on vuosi kulunut. Onko suunnitelmissa edistytty? Unionista on epäilemättä tullut kilpailukykyisempi, myös uuden teknologian alalla. Jäsenvaltioissa on ryhdytty moniin rakenneuudistuksiin. Työttömyys on vähentynyt selvästi, mutta se ei ole vielä hävinnyt läheskään kokonaan. Alueiden välille ei ole valitettavasti vielä luotu riittävästi taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Odotamme puheenjohtajavaltio Ruotsilta aloitetta järkevien välineiden kehittämiseksi, jotta voitaisiin tutkia laadullista ja määrällistä edistymistä. Esikuva-analyysista ja miehille ja naisille laadituista erillisistä tilastoista pitää saada tietoja, jotka on arvioitava vuosittain. Emme varmasti tarvitse Eurooppaan Ruotsin sosiaalista mallia. Tarvitsemme sitä vastoin tehokkaita toimenpiteitä työllisyyden parantamiseksi, nuorten työntekijöiden, pitkäaikaistyöttömien sekä takaisin työelämään haluavien naisten pätevyyden parantamiseksi. Sosiaalisesti syrjityt tulee integroida työelämään, ja työssä ja ammatissa esiintyvä syrjintä täytyy estää jo alkuunsa.
Arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, puhuitte tänään ansiokkaasti siitä, miten tärkeää on olla enää syrjimättä vanhempia työnhakijoita. Meidän on työskenneltävä ja toimittava kaikki sukupolvet huomioon ottaen ja meidän on vakuutettava nuorille, että kannattaa tehdä töitä yhdessä vanhemman sukupolven kanssa, jotta voidaan luoda sellainen sosiaaliturvajärjestelmä, joka pystytään myös rahoittamaan. Tämä merkitsee edelleen, että jäsenvaltioissa on tehtävä tasapainoisia talousarvioita. Kaikkeen tähän tarvitaan työmarkkinaosapuolien täysi tuki. Jäsen Anne Van Lancker on oikeassa, tarvitsemme myös sopimuksia työmarkkinaosapuolten ja kansalaisjärjestöjen, kansalaisyhteiskunnan edustajien ja tietenkin Euroopan parlamentin välillä.

Hughes
Arvoisa puhemies, koska minulla on vain puolitoista minuuttia aikaa, otan esille vain yhden seikan, ja sekin liittyy työmarkkinakeskusteluun ja työmarkkinaosapuoliin. Ensi viikolla Tukholmassa on ennen huippukokousta myös työmarkkinaosapuolten huippukokous. Se tapahtuu keskellä lievää työmarkkinakeskustelun kriisiä, sillä työnantajat näyttävät päättäneen kävellä ulos yrityksistä neuvotellakseen parempia oikeuksia väliaikaista työvoimaa tarjoavien yritysten sijoittamille työntekijöille.
Tämä on hyvin vakava asia. Meidän on Tukholman viitekehyksessä tarkasteltava hyvin vakavasti työmarkkinaosapuolten tärkeyttä yritysten joustavuuden parantamisessa, samalla kun meidän on turvattava niiden työntekijöiden asema, jotka siirtyvät noiden yritysten sisällä tai yrityksestä toiseen. Niin meille luvataan työllisyysstrategian sopeutumiskykypilarissa, ja se Lissabonin prosessin pitäisi saada aikaan. Valitettavasti kuitenkin totuus omalla alueellani ja muualla unionissa on, että väliaikaista työvoimaa tarjoavien yritysten sijoittamat työntekijät ovat todella huonossa asemassa. He maksavat hinnan yritysten joustavuuden parantamisesta.
Työnantajien on ymmärrettävä vastuunsa. Jos he päättävät kävellä ulos näistä neuvotteluista, komission on tehtävä täysin selväksi, että se ryhtyy heti lainsäädännöllisiin toimiin, ja Tukholman huippukokouksessa on tehtävä selväksi, että neuvosto tekee kaikkensa jouduttaakseen lainsäädännöllisiä keinoja, joilla suojataan väliaikaista työvoimaa tarjoavien yritysten työntekijät.

Villiers
Arvoisa puhemies, kun Ison-Britannian pääministeri matkusti Lissaboniin, hän luennoi Euroopan muille johtajille hyvin ylimielisesti siitä, kuinka heidän pitäisi johtaa talouttaan. Hänelle ei riitä, että hänellä on ohjat käsissään kotimaassaan, vaan hän yrittää saada ne käsiinsä myös Euroopassa. Hän palasi Isoon-Britanniaan kertomaan, että Eurooppa seuraa meidän jalanjälkiämme ja että hän oli muuttanut toimintaohjelmaa. Minun nähdäkseni Eurooppa seuraa pääministeri Blairin toimintaohjelmaa vain kasaamalla yrityksille yhä enemmän byrokratiaa ja sääntelyä ja tekemällä Euroopasta yhä kalliimman paikan liiketalouden kannalta.
Pääministeri Blairin hallitus laati pelkästään viime vuonna noin 3500 säädöstä, mikä on ennätysmäärä. Lissabonin opetuksia ei ole opittu Lontoossa tai Brysselissä, koska tässä parlamentissa laaditaan joka päivä lisää säädöksiä ja lisää byrokratiaa.
Haastan sekä komission puheenjohtaja Prodin että neuvoston puheenjohtaja Lindhin esittämään yhden esimerkin siitä, kuinka yritysten taakkaa on vähennetty tai poistettu Lissabonin jälkeen, yhden esimerkin siitä, kuinka EU:n toimin on helpotettu työntekijöiden palkkaamista eikä tehty siitä vaikeampaa ja kalliimpaa, ja yhden esimerkin sääntelyehdotuksesta, joka on hylätty kalleuden tai tavoitteiden suhteettomuuden vuoksi.
Toivon, että huomaan olevani väärässä, kun arvioin Lissabonin onnistumisasteen hyvin alhaiseksi. Meillä on yhä direktiivejä siitä, kuinka tikapuita kiivetään. Meillä on yhä direktiivejä ruohonleikkureista, fluoresoivasta painolastista ja yksi direktiivi sähköjätteestä, joka yksinkertaisesti tarkoittaa tietokoneverotusta. Kuinka näin edistetään sähköistä liiketoimintaa Euroopassa? Sääntely voi tuntua poliitikoista maksuttomalta poliittisten pisteiden keräämiseltä, mutta jonkun on maksettava lasku. Laskun maksavat ihmiset, jotka ovat näiden yritysten asiakkaita, ne, jotka maksavat kalliimpia hintoja ja etenkin ne Euroopan kansalaiset, jotka hinnoitellaan ulos työpaikoiltaan.
Vaadin komissiota ja neuvostoa toteuttamaan Lissabonin kauniit sanat käytännössä: poistakaa byrokratia ja ennen kaikkea tehkää ihmisten palkkaamisesta Euroopassa helpompaa eikä hankalampaa tai kalliimpaa.

McNally
Arvoisa puhemies, jos me aidosti haluamme tietopohjaisen talouden, olemassa on ehtoja: työpaikoilla tarvitaan tietty määrä laskutaitoisia ja tieteellisesti koulutettuja kansalaisia, vähintään 3 prosenttia BKT:stä on käytettävä tutkimus- ja kehitystyöhön, tutkimusinfrastruktuuriin, asiantuntijaverkkoihin ja nopeaan levitys- ja hyötykäyttöjärjestelmään.
Nämä edellytykset eivät yleensä täyty EU:ssa Lissabonin julistuksesta huolimatta. Ensiksikin meillä on kova pula insinööreistä ja tiedemiehistä: uudelleenkoulutus on tieteen alalla erittäin tärkeä osa elinikäistä oppimista. Toiseksi, vain kaksi jäsenvaltiota, joista toinen on onneksi Ruotsi ja toinen Suomi, käyttävät yli 3 prosenttia BKT:stä tutkimukseen, ja niissä on teollista kilpailua, joka täydentää noita menoja.
Harkitsevuutta ja leviämistä auttaa tietysti tuleva kuudes puiteohjelma ja vielä enemmän Euroopan tutkimusalueen luominen huippuosaamiskeskusverkkoineen. Ilman jäsenvaltioiden sitoutumista Tukholmassa, tietopohjainen talous ei yksinkertaisesti toteudu. Niinpä sanon jäsenvaltioille: "Pallo on teillä Tukholmassa. Jos haluatte sen tapahtuvan, pitäkää suu säkkiä myöten".

Souladakis
Arvoisa puhemies, on surullista, että Euroopan parlamentin konservatiivisiipi esti parlamentin välillisenkin osallistumisen Tukholman huippukokoukseen äänestämällä viime istunnossa Bullmannin mietintöä vastaan, minkä johdosta tarvitaan tätä korvaavaa toimenpidettä.
Tukholman huippukokouksessa on tehtävä päätöksiä muun muassa kysymyksistä, jotka liittyvät koulutukseen ja tutkimukseen. Meidän on kiihdytettävä kehitystahtia sähköisen oppimisen alalla. Innovaatiot, uudet multimedia- ja Internet-teknologiat tarjoavat mahdollisuuden etäoppimiselle, jota tarvitaan paitsi koulutuksessa myös ammatillisessa koulutuksessa sekä elinikäisessä oppimisessa.
Tukholman huippukokouksessa on saatava aikaan sähköisen oppimisen järjestelmällinen seuranta ja sidottava siihen indikaattorit, joilla valvotaan tieto- ja viestintäteknologioiden yhtäläistä saatavuutta oppilaille, sekä ryhdyttävä toimiin alueellisen, sosiaalisen ja kulttuurisen epätasa-arvon torjumiseksi. Toisaalta elinikäinen oppiminen tarjoaa Euroopan taloudelle perustavaa laatua olevan välineen kehittää välttämätöntä inhimillistä pääomaa, jota tietoyhteiskunta tarvitsee. Meidän on maksettava näiden politiikkojen sosiaaliset kustannukset siinä käsityksessä, että niillä edistetään erittäin tehokkaasti eurooppalaista yhteiskunnallista sivistysmallia.
Lopuksi eurooppalaisen tutkimuksen alueen on saatava käytännön ulottuvuus, sen on saatava luonnetta. Sitä tarvitaan tutkimuksen alueen toimien ja politiikkojen yhteensovittamiseksi, perustutkimuksen ja uraa uurtavan teknologian tukemiseksi. Menoja on lisättävä, jotta saisimme Yhdysvallat kiinni, ja lisäksi tarvitaan paremmin toimivaa suhdetta tutkimuksen ja tieteen sekä Euroopan kansalaisten yleisen mielipiteen välille.

Lindh
. (SV) Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä hyvästä keskustelusta, jossa on esitetty useita puheenvuoroja, jotka ovat tärkeitä näin Tukholman huippukokouksen kynnyksellä. Sallikaa minun kommentoida joitakin kysymyksiä.
Ensiksi haluan sanoa jäsen Suomiselle, että olen hänen tavoin samaa mieltä siitä, että on tärkeää, että sanat eivät jää pelkiksi sanoiksi vaan että ne johtavat myös tekoihin. Juuri sen vuoksi uskon, että tavoitteiden vuosittainen arviointi ja seuranta on uusi ja ainutlaatuinen prosessi, jonka myötä me toivottavasti todellakin huolehdimme jatkossa paremmin siitä, että sanat johtavat tekoihin.
Haluan kiittää jäsen Goebbelsiä myönteisestä Eurooppa-kuvasta. Olen samaa mieltä siitä, että on tärkeää levittää myös sellaista käsitystä ja kuvaa, jonka mukaan Euroopalla menee hyvin. Yhdyn siihen, että on tärkeää, että yhdistämme taloudelliset ja sosiaaliset toimet. Juuri siitähän koko tässä keskustelussa on kyse. Jotkut puhujat ovat puhuneet talousasioista, toiset sosiaaliasioista. Se, että voimme todellakin nykyaikaistaa eikä vain vapauttaa Eurooppaa, on mahdollista vain, jos pystymme yhdistämään taloudelliset ja sosiaaliset uudistukset.
Herman Schmid otti esille sen ongelman, että kyseessä olisi "oikeistopolitiikka", kun puhumme taloudellisista tavoitteista ja taloudellisista uudistuksista. Sitä en voi ymmärtää! Hyvinvointi edellyttää itsestään selvästi vahvaa taloutta. Olemme sitä paitsi selkeästi painottaneet työttömyyden torjuntaa ja korostaneet työllisyystavoitteiden korottamisen tärkeyttä, mitkä ovat mielestäni tärkeitä kysymyksiä Euroopan tulevaisuuden kannalta.
Haluan yhtyä siihen, mitä jäsenet Andersson, Van Lancker ja O'Toole sanoivat. He painottivat sitä, että jos haluamme olla kilpailukykyisiä, meidän on myös huolehdittava siitä, että panostamme koulutukseen ja sosiaalikysymyksiin. Elinikäinen oppiminen on tärkeä kysymys Euroopan kannalta. Kansalaistemme on saatava riittävää koulutusta ja saavutettava siten hyvä pätevyys. Olemme jo keskustelleet iäkkäiden ihmisten osallistumisesta työmarkkinoihin. Jäsen Van Lancker otti esille myös naisten aseman työmarkkinoilla. Jäsen Andersson otti esille ympäristötekniikan. Kaikki nämä asiat ovat tärkeitä, jotta mekin voimme saavuttaa kilpailukykyä koskevat tavoitteemme.
Jäsen Harbour valitti sitä, että en ottanut esille sääntelyn purkamisiin liittyvää kysymystä. Puheenvuorossani sanoin kuitenkin, että meidän on avattava sähkö-, kaasu-, posti-, rautatieliikenne- ja lentoliikennemarkkinat ja että meillä on oltava rahoituspalveluja koskevat yhteismarkkinat vuonna 2005 ja riskipääomaa koskevat yhteismarkkinat vuonna 2003. Jos jäsen Harbour on sitä mieltä, että tämä ei ole tärkeää Euroopan taloudellisen kehityksen kannalta, en oikein tiedä, mikä hänen mielestään on tärkeää.
Jäsen Thomas Mann otti esille, miten tärkeää on, että arvioimme myös omia tavoitteitamme, mitä kommentoin avauspuheenvuorossani. Olen siitä samaa mieltä. Emme kuitenkaan ehkä ole täysin samaa mieltä Ruotsin sosiaalisesta mallista, mutta siitä joudumme varmasti keskustelemaan jatkossakin.
Jäsen Hughes otti esille tärkeän kysymyksen työpaikoista, jotka eivät täytä perusvaatimuksia työoikeuden, turvallisuuden ja vastaavien asioiden kohdalla. Kyse on esimerkiksi henkilöstönvuokrausyritysten tarjoamista tilapäisistä töistä. Se on tärkeä kysymys, josta keskustelemme ennen kaikkea jäsenvaltioiden tasolla mutta josta on tietenkin keskusteltava myös tulevaisuutta ajatellen. Puhuessamme mm. työn laadusta ja sosiaalisten tavoitteiden asettamisen tärkeydestä, uskon, että meillä on mahdollisuus ottaa Tukholman huippukokouksen puitteissa esille myös tämä tilapäistöitä koskeva kysymys.
Haluan lopuksi kiittää hyvästä keskustelusta. Toivon, että Tukholman kokouksesta tulee hyvä. Olen myös vakuuttunut siitä, että parlamentti huolehtii jatkossakin siitä, että puheet eivät jää pelkiksi puheiksi vaan johtavat myös toimiin.

Prodi
. (IT) Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, lausun vain muutaman sanan nopeasti, sillä minulla on tunne, että keskustelusta on noussut esiin erittäin selkeä linja: toteutettavasta hankkeesta ollaan laajasti yksimielisiä, Lissabonissa aloitetulla suuntauksella on huomattava merkitys ja Tukholmassa pitää jatkaa työskentelyä samansuuntaisesti. Mutta kaikkien taholta nousi esiin myös yleinen kehotus, eli kaikki olivat yhtä mieltä, että tahtia pitää ehdottomasti kiihdyttää. Me kuljemme nyt verkkaisesti eteenpäin, olemme menettäneet tilaisuuksia, joten arvoisa puhemies, minä pyydän nyt, että kulkisimme Tukholmassa samaan suuntaan nopeassa tahdissa, ja silloin meistä pitää löytyä myös hitunen kiihkoa ja jännitettä, koska vaikka olemmekin löytäneet yhteisen sävelen, jätämme liian usein toteuttamatta omaksutut sitoumukset. Tämän sitoumuksen kautta ja toivoen myönteistä huippukokousta tervehdin ja kiitän teitä puheenvuorostanne.

Puhemies
Olen ottanut vastaan kuusi työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä. Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00.

Konfliktinesto ja kriisinhallinta
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Brokin neuvostolle ja komissiolle ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan puolesta osoittamat suulliset kysymykset (B5-0012/2001) ja (B5-0013/2001) unionin toimintakyvyn vahvistamisesta konfliktinestossa ja siviilikriisinhallinnassa, mukaan lukien julkilausumat tilanteesta Jugoslavian liittotasavallan / Kosovon ja entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian rajalla.

Brok
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, kiitän tämänpäiväisestä keskustelusta, koska asian kolme puolta eli konfliktinesto, siviilikriisinhallinta ja sotilaalliset voimavarat on nähtävä laajaa taustaa vasten, ja luonnollisestikin on huolehdittava siitä, että konfliktinesto ja siviilikriisinhallinta ovat keskeisessä asemassa. Näillä kolmella asialla on jotain yhteistä. Uskottavaa siviilikriisinhallintaa ja konfliktinestoa voidaan harjoittaa vain, jos kaikilla osapuolilla on tieto sotilaallisista voimavaroista. Toisaalta konfliktineston ja kriisinhallinnan mahdollisuuksien kehittäminen on ehtona sille, että meidän ei koskaan tarvitse käyttää sotilaallista voimaa. Sen vuoksi tällä on niin suuri arvo.
Kölnissä, Helsingissä ja Feirassa tehtyjen päätösten ja Nizzassa luotujen ehtojen mukaan on olemassa selviä tehtäviä kriisinhallinnan siviilinäkökohtien edistämiseksi. Näihin sisältyvät poliisioperaatioiden suunnitteluun ja toteutukseen liittyvien voimavarojen laajentaminen, yhteistyö Yhdistyneiden Kansakuntien kanssa sekä johdonmukaisuuteen ja tehokkuuteen liittyvät kysymykset unionin politiikan parantamiseksi tällä alalla. Samalla meille on tullut selväksi ja tulee uudelleen selväksi, että nykyinen keinotekoinen tehtävänjako, jonka mukaan osa tehtävistä kuuluu komissiolle ja osa YUTP:n korkealle edustajalle, vahingoittaa meitä ajan mittaan. Neuvostossa pitäisi harkita pitkällä aikavälillä, eikö komission varapuheenjohtaja voisi ottaa tämän asian johdettavakseen samalla kun hänellä olisi erityissuhde neuvostoon. Tältä pohjalta voitaisiin lisätä johdonmukaisuutta näillä kolmella alalla.
Kyse on myös siitä, että haluaisimme mielellämme tietää, missä määrin Euroopan unionin toimielimillä on toimintakykyä eri asioissa. Meidän täytyy parantaa Euroopan unionin tiedonkäsittely- ja analysointikykyä. Tarkoitan, että meidän ei pidä rakentaa kaksinkertaisia rakenteita, vaan tiivistää neuvoston, komission, jäsenvaltioiden ja muiden laitosten voimavaroja, jotta voimme saavuttaa todellisen hyödyn.
En halua mennä yksityiskohtiin, mutta minusta tässä yhteydessä on myös erittäin tärkeää, että komissio tekee kyseisillä aloilla enemmän aloitteita ja on keskeisessä asemassa kriisineston ja ­hallinnan muotoilussa luodakseen poliittisen tietoisuuden siitä, että toimintakyky voidaan keskittää yksiin käsiin.
Erityisesti vaadimme, että jäsenvaltiot antavat tarvittavat asiantuntijat ja resurssit käyttöön, jotta Euroopan unioni voisi toimia nopeasti neljällä Feirassa määritetyllä alueella, mitä muun muassa aiemmin esitetyt konkreettiset tavoitteet voivat edellyttää aikataulun yhteydessä. Näin oli asianlaita myös poliisivoimia käsitelleen keskustelun yhteydessä.
Kosovo-esimerkistä näemme, miten tarpeellista on, että meillä on toimintakykyä, mutta että voimme toimia myös yhtenäisen johdon ja koordinoinnin alaisuudessa. Vaikka viimeksi kuluneiden kahden, kolmen vuoden aikana neuvosto, komissio ja jäsenvaltiot ovat saavuttaneet kehityksessä valtavasti myönteistä, täytyy toisaalta myös sanoa, että olemme valitettavasti vielä jäljessä monilla aloilla niissä tehtävissä, jotka pitää ratkaista välittömästi. Tältä pohjalta pidämme erittäin tärkeänä, että pääsemme asiassa eteenpäin.
On varmasti myös tärkeää, että teemme välttämätöntä koordinointia eri järjestöjen kuten YK:n, ETYJin, Euroopan neuvoston, rahoituslaitosten kuten IMF:n ja Maailmanpankin sekä kansalaisjärjestöjen kanssa. Haluan muistuttaa vallitsevasta tilasta, Kosovon yhteydessä päti sama vanha sääntö: meidän on lopultakin löydettävä koordinoinnin johtaja. Tarkoitan, että ratkaistavana on vielä monta tehtävää ja että meidän on - niiden tehtäviin liittyvien ongelmien valossa, jotka koskettavat erityisesti yksittäisiä ihmisiä - selvitettävä myös toimielinten välillä vallitsevat vaikeudet, toimivaltakiistat ja turhamaisuus. Tavoitteena on kehittää Euroopan unionin toimintakykyä, jonka avulla voimme taata rauhan ja vapauden ja antaa panoksemme niiden hyväksi Euroopan unionissa ja myös sen rajojen ulkopuolella.

Lindh
. (SV) Arvoisa puhemies, hyvä jäsen Brok ja hyvät muut jäsenet, haluan ensiksi kiittää siitä, että jäsen Brok otti esille tämän olennaisen kysymyksen. Haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja vastata laajasti siihen, kuinka puheenjohtajavaltio Ruotsi tarkastelee unionin konfliktinestoa koskevaa työtä.
"Kaikki ihmiset syntyvät vapaina ja tasa-arvoisina arvoltaan ja oikeuksiltaan." Näin alkaa Yhdistyneiden kansakuntien ihmisoikeuksien yleismaailmallinen julistus - yksittäisen ihmisen vapauden, turvallisuuden ja arvokkuuden puolesta tekemämme työn kulmakivi.
Kuten tiedämme, kaikki perusperiaatteet romuttuvat sodissa ja aseellisissa konflikteissa. Voimassa on sen sijaan vahvemman oikeus, jota toteutetaan aseiden ja sorron avulla.
1900-luku oli sodan vuosisata, jolloin käytiin maailmansodat ja Lähi-idän ja Balkanin sodat. Hälytyskellot soivat joka kerta, mutta kansainvälinen yhteisö tuli apuun kuitenkin useimmiten liian myöhään. Nyt voimme osoittaa, että olemme oppineet menneisyydestä. Panostamalla aktiivisesti aseellisten konfliktien estoon voimme edistää sitä, että tästä vuosisadasta ei tule edellisen kaltainen.
EU on siinä keskeisessä asemassa. Sallikaa minun toistaa ne sanat, jotka Hume sanoi parlamentille, kun hänelle myönnettiin Nobelin rauhanpalkinto: "Älkäämme unohtako, että EU on maailmanhistoriamme paras esimerkki konfliktinratkaisusta." Nykyään konfliktinestolla on myös keskeinen asema kehittyvässä Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikassa.
Euroopan yhteiseen turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaan (EYTPP) kuuluu kolme osaa: sotilaallinen kriisinhallinta, siviilikriisinhallinta ja konfliktinesto. Nämä liittyvät tiiviisti toisiinsa. Samanaikaisesti esto on jotakin aivan muuta kuin sotilaallista kriisinhallintaa tai siviilikriisinhallintaa, koska kyse on jostakin aivan muusta kuin jo syttyneeseen kriisiin reagoimisesta, nimittäin siitä, että hyvissä ajoin edistetään niitä perusarvoja, joista olemme päässeet yksimielisyyteen: että lapset saavat sodan sijasta käydä koulua ja että demokratia juurtuu kaikille tasoille.
EU:lla on käytettävissään useita välineitä, joita voidaan käyttää aseellisten konfliktien estoon ja kriisinhallintaan. Meidän on käytettävä niitä harkitusti ja yksimielisesti sekä kentällä että Brysselissä. Koko unionin ja kaikkien toimielinten on paneuduttava näihin kysymyksiin. Tiedämme jo, että EU:n toimet voivat olla merkittäviä. Aseettomat tarkkailijamme Presovossa ja poliisiedustustomme Albaniassa ovat vain kaksi esimerkkiä tästä.
Balkanilta saadut kokemukset ovat selvästi osoittaneet, että konfliktineston on perustuttava pitkäaikaisiin toimiin. Aseellisten konfliktien perussyyt on poistettava. Kehitysyhteistyöllä on sen vuoksi keskeinen asema. Komission ja kehitysasioiden neuvoston päätös siitä, että esto on liitettävä kehitysyhteistyöhön, on keskeinen, ja sen puitteissa on nyt laadittava hankkeiden ja ohjelmien käytännön suuntaviivat. Kyse on ihmisoikeuksien ja demokratian vahvistamisesta pitkällä aikavälillä ja siitä, kuinka kriisinhallinta ja katastrofiapu muutetaan kehitysyhteistyöksi. Sen vuoksi komission tulevat tiedonannot konfliktinestosta, ihmisoikeuksista ja demokratiasta ja katastrofiavusta, jälleenrakentamisesta ja kehityksestä ovat merkityksellisiä.
Meidän on myös havaittava aikaisemmin potentiaaliset konfliktit. Yhtenä esimerkkinä tästä on, että veteen liittyvät kysymykset ovat nykyään usein konfliktien syynä. Aivan läheltämme löytyy kuitenkin myös selkeä esimerkki siitä, kuinka EU voi merkitä sitä, että yhteisen edun resurssit voivat luoda yhteistyötä ja kehitystä. Strasbourgin läpi virtaava joki oli ennen myrkkyjen saastuttama vesistö, raja. Nyt se on yhteinen väylä ja kalastuslähde.
EU:n on kehitettävä kestäviä ja tehokkaita kumppanuuksia muiden tärkeiden toimijoiden kanssa. YK on kaikkein tärkein yhteistyökumppanimme. Me yritämme nyt solmia pitkäaikaisen ja läheisen yhteistyön kaikilla EU:n ja YK:n välisillä tasoilla. Samalla tavoin vahvistamme suhteitamme ETYJiin.
Afrikassa haluamme tehdä yhteistyötä alueellisten alajärjestöjen SADC:n (Eteläisen Afrikan kehitysyhteisö), IGADin ja ECOWASin (Länsi-Afrikan valtioiden talousyhteisö) kanssa, jotka myös työskentelevät konfliktineston ja kriisinhallinnan parissa, jotta voisimme auttaa niitä lisäämään toimintakykyään ja tukemaan paikallisia prosesseja. ECOWASin kevyt aseita koskeva moratorio on hyvä esimerkki siitä.
Lisäksi perustamme yhteisen konfliktinestoa koskevan asiantuntijaryhmän Kanadan kanssa ja kehitämme suhteitamme G8-ryhmään.
Muiden kanssa tehtävän yhteistyön perustana on tietenkin oltava todelliset tarpeet ja komparatiiviset edut. Kun äskettäin vierailin yhdessä komission jäsen Pattenin ja korkea edustaja Solanan kanssa Etelä-Kaukasuksella, oli selvää, että yhteistyö perustuisi ETYJin ja Euroopan neuvoston asiantuntemukseen ja läsnäoloon alueella. Nyt keskustelemme siitä, kuinka EU voi yhdessä ETYJin kanssa kehittää Pohjois-Kaukasuksen vastaisen rajan valvontaa. Troikan vierailu Kaukasuksella helmikuussa sekä eilinen ja toissapäiväinen Israelin ja Gazan vierailu ovat myös esimerkkejä EU:n konfliktinestoon liittyvästä asemasta.
Haluan edelleen painottaa, että kansalaisyhteiskuntaa ja kansalaisjärjestöjä koskevat suhteet ovat ratkaisevia onnistumisemme kannalta.
Arvoisa puhemies, meitä on pyydetty antamaan lausunto entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian pohjoisosan tilanteesta, ja haluaisin ottaa tämän asian esille esimerkkinä siitä, kuinka EU voi työskennellä:
Olemme usean vuoden ajan yrittäneet estää konflikteja aseettomien tarkkailijoiden avulla tukemalla poliittisia ja taloudellisia uudistuksia sekä keskeisiä ja paikallisia toimielimiä, vuonna 1998 solmitun kauppa- ja yhteistyösopimuksen avulla ja lähiaikoina allekirjoitettavan vakautus- ja assosiointisopimuksen avulla.
Saimme 22. helmikuuta ensimmäiset raportit siitä, että aseistetut albaaniryhmät olivat tunkeutuneet entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian pohjoisosaan. Heidän tavoitteensa ovat epäselvät, mutta he vastustavat selvästi sen rajasopimuksen ratifiointia, jonka entisen Jugoslavian tasavalta Makedonia ja Jugoslavian liittotasavalta ovat äskettäin allekirjoittaneet.
Uusien levottomuuksien ehkäisemiseksi EU ja Skopjen paikallinen puheenjohtajisto aloittivat läheisen vuoropuhelun entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian hallituksen kanssa. Troikka kutsui koolle johtavat albaanipuolueet ja kehotti niitä äänestämään rajasopimuksen ratifioinnin puolesta, niin kuin enemmistö tekikin.
Tulitaistelujen, miinaräjähdyksen ja laukaustenvaihdon jälkeen EU on tuominnut väkivaltaiset hyökkäykset ja kehottanut kaikkia osapuolia - erityisesti entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian albaanivähemmistön edustajia - pidättäytymään väkivallasta. Olemme sanoneet, että tiiviimpi yhteistyö on tärkeää, ja olemme pitäneet myönteisenä myös KFOR:n (Sotilaallinen kriisinhallintaoperaatio Kosovossa), UNMIKin (Yhdistyneiden Kansakuntien Kosovon-siviilioperaatio) ja entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian viranomaisten välistä yhteistyötä ja antaneet tukemme entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian suvereniteetille ja alueelliselle koskemattomuudelle, mutta samalla olemme kuitenkin kehottaneet pidättyvyyteen.
Tärkeä viesti yleisölle on ollut se, että lähentyminen Eurooppaan ja EU:hun on ratkaisevaa entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian tulevaisuuden kannalta ja että vakaus ja turvallisuus ovat lähentymisen tärkeä edellytys. Balkanin väestön halu yhdentyä ja tehdä yhteistyötä Euroopan kanssa luo tilanteen, jossa EU:n asema voi olla merkittävä - myös tärkeänä mielipiteiden muokkaajana.
Arvoisa puhemies, olemme aloittaneet tärkeän prosessin ryhtyessämme toteuttamaan niitä ehdotuksia, joita komissio ja YUTP:n korkea edustaja esittivät Nizzan huippukokousta varten laatimassaan kertomuksessa, ja toivomme, että voimme mennä eteenpäin ja että voimme kesäkuussa hyväksyä Göteborgissa konfliktinestoa koskevan ohjelman. Tätä ohjelmaa koskevissa valmisteluissa tutkimme tietenkin tarkasti parlamentin ehdotuksia, myös tärkeää viime vuonna laadittua Lalumièren päätöslauselmaa, kuten myös sitä päätöslauselmaa, joka huomenna hyväksytään.
Sallikaa minun lopuksi sanoa muutama sana turvallisuus- ja puolustuspolitiikan muista osista.
En ole tänään käsitellyt sotilaallista suorituskykyä, mutta uskon, että sillä on merkittävä asema. Tieto siitä, että EU:lla on sotilaallista suorituskykyä, on myös merkittävä ehkäisevän työn kannalta.
Kun kyse on siviilikriisinhallinnasta, meidän on päästävä eteenpäin niissä asioissa, joita Eurooppa-neuvosto otti esille - siviilipoliisit, oikeuslaitos, siviilihallinto ja pelastuspalvelu. Teemme kovasti töitä tehdäksemme totta 5000:ta poliisia koskevasta tavoitteesta. Jäsenvaltioita on kehotettu ilmoittamaan kansalliset osuutensa. Ensimmäinen äänestys järjestetään toukokuussa. Teemme paljon työtä kehittääksemme suunnittelukykyä ja poliisitoimien johtoa ja laatiaksemme muun muassa varusteita ja koulutusta koskevat yhteiset standardit.
Olemme lisäksi aloittaneet työn, joka koskee suorituskykyyn liittyviä muita alueita - oikeuslaitoksen ja siviilihallinnon vahvistaminen kriisien ja konfliktien aikana - ja pelastuspalveluja käsittelevä neuvoston työryhmä esittää konkreettisia tavoitteita oman alueensa kohdalla.
Mehän kaikki tiedämme, että aseellinen konflikti vahingoittaa kaikkia yhteiskunnan elintärkeitä toimintoja. Kriisinhallintaan on sen vuoksi kuuluttava kaiken kattava tuki, joka ulottuu oikeuslaitoksesta aina jätehuoltoon asti. Ihmisoikeuksia, kansainvälisiä sopimuksia ja humanitaarisia periaatteita on puolustettava, ja erityisesti sellaisia, jotka liittyvät varmaan pääsyyn apua tarvitsevien luo.
Haluamme sen vuoksi ryhtyä keskustelemaan muistakin toimintakykyyn liittyvistä alueista kuin niistä, joihin olemme jo aiemmin kiinnittäneet huomiota. Tarkkailijat ja ihmisoikeuksia ja aseistariisuntaa käsittelevät asiantuntijat ovat esimerkkejä tällaisista alueista.
Meidän on itsestään selvästi myös ratkaistava, kuinka me luomme tehokkaan yhteistoiminnan siviilikriisinhallinnan ja sotilaallisen kriisinhallinnan välille. Mehän ratkaisemme nämä kysymykset yleensä yhdessä, kun kyse on käytännön kenttätyöstä.
Haluan korostaa sitä, että jos joudun poistumaan paikalta ennen keskustelun päättymistä, kyse ei todellakaan ole siitä, että en olisi kiinnostunut kuulemaan kaikkien parlamentin jäsenten mielipidettä. Olen nimittäin lähdössä Murmanskiin keskustelemaan tärkeistä Pohjois-Venäjää koskevista ydinturvallisuuskysymyksistä, eikä Murmanskiin ei ole kovin helppoa päästä.

Patten
. (EN) Panin merkille, mitä arvoisa herra sanoi Strasbourgiin pääsyn vaikeudesta Murmanskiin verrattuna, mutta luulen, että yksi ero on ainakin siinä, että Strasbourgiin ei pääse ydinsukellusveneellä.
Minulla on suuri kunnia puhua ministerin jälkeen, jonka kanssa olen viime viikkoina käyttänyt paljon aikaa troikan vierailuihin ja käsitellyt konfliktinestoakin, ja on ilo osallistua tämän arvoisan herran aloittamaan keskusteluun. Puhuin hänen kanssaan viimeksi muutama päivä sitten samantapaisista asioista Washingtonissa. Hän on aloittanut tärkeän keskustelun. Ehkäpä saan anteeksi, jos käytän tässä alussa hieman enemmän aikaa kuin nuo minulle annetut viisi minuuttia ja vähennän sen ajan siitä, mitä sanon keskustelun päätteeksi. En aio puhua enää keskustelun lopussa, ellei minun toivota vastaavan vielä joihinkin erityisiin kysymyksiin, siinä tapauksessa tekisin sen tietysti mielelläni, etenkin jos ministeri on lähtenyt jo Murmanskiin.
Kuten ministeri muistutti meitä, Euroopan unioni ei ole uusi toimija konfliktinestossa, kriisinhallinnassa ja selkkausten jälkeisessä jälleenrakentamisessa. Me tiedämme, että konfliktinesto ja kriisinhallinta ovat pitkäaikaisia hankkeita. Kaikki alueellisen yhteistyön ohjelmamme, kuten Cards, Latinalaisen Amerikan ohjelma Alure, Phare, Meda ja Tacis sekä Cotonoun sopimus, liittymistä edeltävät toimintaohjelmamme ja vakauttamis-, assosiaatio- ja yhteistyösopimuksemme kolmansien maiden kanssa - ne kaikki sisältävät konfliktinestoa ja kriisinhallintaa koskevia säännöksiä. Kunnostamisohjelmat, kuten Ruandassa kansanmurhan jälkeen, taloudellisen jälleenrakentamisen ohjelmat, kuten tällä hetkellä Kosovossa, rauhansopimuksiin perustuvat kahdenväliset avustusohjelmat, kuten Guatemalassa ja El Salvadorissa, ovat käytännön esimerkkejä siitä, miten me joka päivä autamme estämään konflikteja ja rakentamaan rauhaa kaikkialla maailmassa.
Kukaan ei kiistä, etteivätkö Balkanin, Afrikan ja monien muiden alueiden äskettäiset tapahtumat olisi opettaneet meille, että meidän on varustauduttava paremmin, jotta voimme yrittää estää väkivaltaisen konfliktin puhkeamisen, ja toimittava tehokkaammin, kun niin tapahtuu. Olemme tehneet joitakin tärkeitä uusia konfliktinestoon liittyviä aloitteita. Viime joulukuussa komissio ja YUTP:n korkea edustaja esittivät yhdessä Nizzan Eurooppa-neuvostolle kertomuksen, jossa oli parannussuosituksia. Keskityimme etenkin parempien analysointimenetelmien kehittämiseen, tiiviimpään yhteensovittamiseen unionin sisällä ja paljon tehokkaampaan yhteensovittamiseen kansainvälisten kumppaneidemme kanssa - tätä arvoisa ystävänikin korosti - erityisesti Yhdistyneiden Kansakuntien ja ETYJin kanssa.
Tutkimme nyt YUTP:n korkean edustajan kanssa Nizzan kertomuksen suosituksia. Tarkastelemme konfliktin indikaattorien ja varhaisten varoitusjärjestelmien kehitystä, jotta voimme kiinnittää enemmän huomiota vaikeuksissa oleviin valtioihin ja alueisiin. Tutkimme myös, miten YUTP:n käytettävissä olevista välineistä, kuten poliittisesta vuoropuhelusta, saadaan vankempia, joustavampia ja paremmin ajoitettuja. Komissio valmistelee puheenjohtajavaltion kanssa toimintaohjelmaa, jonka puheenjohtaja aikoo esitellä Eurooppa-neuvoston kesäkuun kokouksessa, kuten ministeri selvitti.
Komissio valmistelee myös konfliktinestoa koskevaa tiedonantoa, joka esitellään neuvostolle huhtikuussa. Tässä tiedonannossa tarkastellaan pääasiassa konfliktin perimmäisiä syitä kolmansille maille suunnattujen yhteisön tukien ja kehitysyhteistyön välineiden avulla. Esitämme suunnitelmia, joiden avulla esimerkiksi rauha ja demokraattinen vakaus voitaisiin asettaa selkeämmin avustusohjelmiemme tavoitteiksi. Aiomme painottaa tulevaisuudessa enemmän tuen merkitystä vakaiden toimielinten ja oikeusvaltion sekä tietenkin myös järjestysvallan ja oikeuskäytännön luomisessa. Aiomme myös varmistaa avustusohjelmillamme, että tiedostamme poliittisen poissulkemisen, etnisen, sosiaalisen tai alueellisen syrjäytymisen merkit tai muut tekijät, jotka saattavat osaltaan johtaa väkivaltaiseen konfliktiin.
Aiomme edistää esimerkiksi G8-maiden ja OECD:n kautta kansainvälisten aloitteiden syntymistä kansainvälistä rikollisuutta, timanttikauppaa, huumausainekauppaa ja lapsisotilaita koskevissa kysymyksissä. Meidän on myös hyödynnettävä monia muita keinoja, kuten kauppapolitiikan välineitä ja kauppa- ja yhteistyösopimuksia tai taitojamme rajavalvontapoliisien kouluttamisessa ja tulliavustustehtävissä - jotka olivat todellinen menestys Balkanilla - tai asiantuntemustamme muuttoliike-, sosiaali- tai ympäristöpolitiikassa. Minä jo kovasti odotan, että saan tulla taas parlamenttiin esittelemään tiedonannon sitten, kun se on saatu viimeisteltyä. Olen kuitenkin hyvin tietoinen, että kun työskentelemme näiden asioiden parissa, tapahtumat eivät pysähdy todellisessa maailmassa paikoilleen. Etelä-Serbiassa ja Kosovon ja Makedonian rajoilla meillä on elävä esimerkki kriisistä, josta on selviydyttävä, kuten ministeri sanoi, mutta siellä on myös esimerkki konfliktista, joka on estettävä.
Haluan selventää asiaa. Ellei ongelmiin tartuta napakasti ja ripeästi, se, mitä noilla rajoilla nyt tapahtuu, voi taannuttaa tuntuvasti alueella viime aikoina tapahtunutta erittäin myönteistä kehitystä. Siellä uhkaa syntyä uusi konflikti, uudet epävakaat olot, juuri kun olimme ratkaisemassa Balkanin ongelmat. Puhtaasti sotilaalliset turvallisuuskysymykset kuuluvat neuvostolle ja ennen kaikkea Natolle, eivät Euroopan komissiolle. Tiedän, kuinka ahkerasti neuvoston puheenjohtaja, ministeri ja kollegani Javier Solana ovat työskennelleet näiden asioiden parissa, samoin kuin Natokin. Maanantain neuvottelujen tuloksena syntynyt tulitauko Presevon laaksossa on todella myönteinen asia. Toivon kovasti, että se kestää.
Olen ollut kuitenkin peräänantamaton siinä, että komission pitäisi tukea mahdollisimman nopeasti ja tehokkaasti tämän kriisin laajempia selvittelypyrkimyksiä sekä Etelä-Serbiassa että entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian rajoilla. Kuten parlamentin jäsenet ehkä tietävätkin, olimme jo ilmoittaneet, että olemme valmiita antamaan noin miljoona euroa Etelä-Serbian Presevon laakson avustukseen. Olemme myöntäneet tähän tarkoitukseen lisäksi 900 000 euroa ja sopineet 24 hankkeen toteuttamisesta Serbian varapääministerin Èoviæin ja paikallisen pormestarin kanssa. Noiden 24 hankkeen avulla on tarkoitus parantaa esimerkiksi veden laatua ja kouluja - tällaisiinkin toimiin olemme valmiita. Tämä nostaa suoran avustuksemme määrän lähes kahteen miljoonaan euroon. Minun mielestäni se on oikea tapa tukea varapääministeri Èoviæia hänen lupauksessaan yrittää ratkaista nämä asiat mieluummin vuoropuhelun kuin konfliktin avulla. Olemme myös valmiita käyttämään tänä vuonna osan Serbian jälleenrakennusavustukseen tarkoitetusta 240 miljoonasta eurosta Presevon laakson hyväksi.
Reagointiamme kriiseihin pitäisi nopeuttaa vielä huomattavasti. Kohtaamamme haasteet voisi mielestäni jakaa kolmeen ryhmään. Ensiksi, meidän on pystyttävä toimimaan kriisitilanteissa nopeammin. Komissio vastaa juuri parhaillaan tähän haasteeseen. Kuten parlamentti tietää, olemme ryhtyneet uudistamaan kolmansille maille suunnattuja tukiamme, mikä merkitsee sitä, että pystymme toimittamaan apua nopeammin ja tehokkaammin lukuisten yhteisön avustusohjelmien avulla. Viime kuussa neuvosto antoi meidän aloitteestamme myös asetuksen nopean toiminnan järjestelmän perustamisesta.
Toiseksi, meidän on pystyttävä sijoittamaan tarpeellinen määrä sopivaa henkilökuntaa, mikä on todella vaikeaa ja haasteellista meille kaikille. Nopean toiminnan järjestelmä antaa komissiolle mahdollisuuden siihen, ja alamme tuota pikaa neuvotella tähän tarkoitukseen solmittavista puitesopimuksista muun muassa jäsenvaltioiden, kansainvälisten järjestöjen ja kansalaisjärjestöjen kanssa. Suurin ongelmamme tässä asiassa kuitenkin on, ettei jäsenvaltioissa ole tarpeeksi käytettävissä olevaa, näihin tehtäviin pätevää henkilökuntaa. Tämä ei ole ainoastaan unionin vaan myös YK:n, ETYJin ja muiden kansainvälisiin rauhanturvatehtäviin osallistuvien elinten ongelma.
Komission mielestä unionin suorituskykyä tällä alalla voidaan parhaiten vahvistaa kehittämällä yhteisiä työhönottovaatimuksia ja koulutusohjelmia. Komissio kannustaa jäsenvaltioita tekemään tässä asiassa yhteistyötä sekä toimimaan myös YK:n ja ETYJin kanssa ja se on valmis tukemaan tällaisia koulutusohjelmia yhteisön varoilla.
Kolmas ja viimeinen haaste on, että meidän on tehostettava yhteensovittamistoimiamme. Komission mielestä tehokkaan kriisinhallinnan toteuttaminen ei tarkoita sitä, että nykyisiin, EY:n perustamissopimuksessa säädettyihin päätöksentekomenettelyihin pitäisi välttämättä tehdä suuria muutoksia. Se edellyttää sellaisten järjestelmien perustamista, joiden avulla jokapäiväinen yhteensovittaminen keskuspaikassa, kentällä sekä kentän ja keskuspaikan välillä onnistuu paremmin.
Komissio on ryhtynyt omasta puolestaan sisäisiin uudelleenjärjestelyihin varmistaakseen sen, että yhteisön välineitä voidaan paremmin yhteensovittaa kriisitilanteissa. Komissio on perustanut konfliktinesto- ja kriisinhallintayksikön. Tämän yksikön sisällä komissio aikoo perustaa erityisen kriisinhallintasolun, joka koordinoi yhteisön aloitteita ja jonka ympärille neuvoston tilannekeskuksen toiminta keskittyy. Kriisinhallintasolu on tarkoitus ottaa käyttöön kesään mennessä.
Olemme lisäksi ehdottaneet neuvostolle siellä meneillään olevassa kriisinhallintamenettelyjä koskevassa keskustelussa, että Helsingin Eurooppa-neuvostossa vahvistettu koordinointijärjestelmä pantaisiin uudestaan alulle. Olemme valmiita ottamaan osaa vahvasti tämän järjestelmän toimintaan.
Lopuksi, sekä konfliktineston että siviilikriisinhallinnan osalta komissio aikoo auttaa yhdessä neuvoston poliittisten ja turvallisuusasioiden komitean kanssa aktiivisesti tällä alalla tehtävien ponnistelujen aikaansaamisessa. Haluamme tehdä tässä hengessä yhteistyötä YUTP:n korkean edustajan, poliittisten asioiden yksikön ja neuvoston pääsihteeristön kanssa. Työskentelemme näissä asioissa tiiviisti niin parlamentin kuin neuvostonkin kanssa. Pidämme parlamentin tietenkin ajan tasalla. Toivon todellakin, että huhtikuun tiedonantomme synnyttää keskustelun, joka antaa meille mahdollisuuden eheyttää luovemmalla ja rakentavammalla tavalla vastuun, joka komissiolle on annettu, vastuun, jonka olemme päättäneet jakaa Euroopan tasolla. Me voimme tehdä tällä alalla sellaisia aloitteita, joita toiset eivät voi tehdä, ja jos hoidamme sen myönteisellä tavalla, luomme todellakin yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa.

Gahler
Arvoisa puhemies, arvoisa ulkoministeri, arvoisa komission jäsen, aluksi välitän kriisialueen pääasiantuntijamme ja työtoverini Doris Packin pahoittelut. Hän on matkalla Sarajevoon ja on pyytänyt minua toimimaan täällä hänen sijaisenaan.
Käsitteet "siviilikriisinhallinta" ja "konfliktinesto" ovat taas nousseet ajankohtaisiksi kriisialueella. Me toivomme, ettemme joutuisi tilanteeseen, jossa meidän olisi lopulta turvauduttava kolmanteen mahdollisuuteemme, nimittäin sotilaallisen voiman käyttöön. Alueella on viitteitä myönteisestä, mutta varsinkin viime aikoina myös kielteisestä kehityksestä, ja luulen, että tämä vaikuttaa meidän päätökseemme parlamentin kompromissista, josta äänestämme huomenna.
Myönteisenä asiana haluaisin mainita, että Makedoniassa on todella onnistuttu säilyttämään rauha viime vuosina. Georgievskin hallituksen erityinen ansio on, että se on suonut albaanivähemmistön edustajille mahdollisuuden osallistua hallituksen politiikkaan. Asiaan tarkemmin perehdyttäessä voidaan todeta, että kysymys ei ole muodollisista toimista, vaan monia tärkeitä toimia on uskottu maan vähemmistön edustajille, minkä vuoksi meidän on syytä tehostaa ponnistelujamme maan tilanteen vakiinnuttamiseksi. On miellyttävää kuulla, että suhteellisen vakaa rauhantila on nyt viidentenä päivänä saatu palautettua myös Tanusevcín alueelle, jonka UCK:n ääriainekset olivat tilapäisesti miehittäneet.
Sallinette minun käsitellä tässä yhteydessä vielä yhtä asiaa. Myös Kroatiassa kehitys on ollut myönteistä. Nyt vallassa olevan Mesiæin hallituksen ei epäillä - toisin kuin sen edeltäjän - suosivan Hertsegovinan äärikroaatteja, jotka haluavat heikentää Bosnia ja Hertsegovinan eri kansalaisuuksia edustavien ihmisten myönteisesti kehittynyttä yhteiselämää ja perustaa jonkinasteisen oman hallinnon. Hertsegovinan HDZ-puolueelle esitetty vaatimus sanoutua irti näistä pyrkimyksistä on siten oikeutettu.
Mielestäni täysin oikeutettuna luottamuksen osoituksena Jugoslavian uudelle hallitukselle olemme antaneet sen joukoille luvan partioida Presevon laaksossa ja yrittää saada hallintaansa UCK:n ääriainekset. Nato on vastaavasti tiukentanut rajavalvontaansa. Pidän tätä erittäin tärkeänä asiana.
Mutta mitä meidän täytyy puolestamme tehdä, kun vaadimme Kosovon kuntien edustajia ja paikallisia viranomaisia vastustamaan ääriaineksia? Mielestäni on tärkeää sanoa tässä yhteydessä, että meidän on vahvistettava maltillisten liikkeiden laillista asemaa. Voimme parhaiten vahvistaa - nimiä mainitakseni - esimerkiksi Rugovan asemaa luomalla Kosovoon olot, joissa vaalit voidaan järjestää. Mielestäni asia on poliittisesti tärkeä. Muuten UCK voi väittää, että sillä on todellista enemmän vaikutusvaltaa. Toimiessamme näin edistämme mielestäni myönteistä kehitystä.

Van den Berg
Arvoisa puhemies, haluan ensimmäiseksi kiittää sosialistisen ryhmän puolesta puheenjohtajavaltio Ruotsia neuvoston puheenvuorosta. On ilmeistä, että siviilistrategiasta tulee täysin uusi konfliktinestotoiminnan ja ulkopolitiikan osa. Kiitokset komission jäsen Pattenille, joka esitti hyvin selkeästi, miten tärkeää on, että luomme teorialle käytännön edellytykset toimittamalla konfliktinestossa tarvittavat henkilöresurssit.
Haluan aloittaa käytännöllisellä seikalla. Sosialistinen ryhmä lisäsi tarkistuksellaan uuden kohdan koko kevyiden aseiden kauppaa koskevaan aiheeseen. Tätä asiaa käsitellään tarkistuskokouksessa, joka alkaa New Yorkissa 19. maaliskuuta ja kestää kuun loppuun. Siitä tulee ratkaisevan tärkeä kokous.
Unionin jäsenvaltiot ovat tietenkin siinä läheisesti osallisia. Tiedämme, että on olemassa menettelysäännöt, mutta tiedämme myös, että emme yritä noudattaa niitä aina yhtä määrätietoisesti. Euroopan osuudesta New Yorkin kokouksessa tulee poikkeuksellisen tärkeä. Toimintasuunnitelmasta puuttuu vielä muutamia tärkeitä kohtia. Olemme sisällyttäneet ne tarkistuksiimme, joiden toivomme tulevan huomenna hyväksytyiksi päätöslauselmassa, niin että Eurooppa lähettää tässä asiassa selvän signaalin.
Noin sata vuotta sitten, viime vuosisadan alussa, konflikteissa kuoli yhtä paljon sotilaita kuin nykyään kuolee siviilejä. Konflikteja on tällä hetkellä yli sata. Useimmat niistä ovat etnisiä tai alueellisia siviilien välisiä konflikteja. Jo yksistään se oikeuttaa täysin meidän konfliktinestotoimintamme strategian, mutta se pakottaa meidät myös käsittämään, miten mutkikas tämä strategia on. Siinä ei ole enää kyse diplomatiasta sanan klassisessa merkityksessä. Siinä on mukana suuri joukko erilaisia välineitä. Se on pitkän aikavälin tehtävä, jota ei voi suorittaa yksinomaan jokin tietty ryhmä. Se taas ei ole aiemmin ollut Euroopan vahvimpia puolia, eikä ole sitä vieläkään. Sosialistisen ryhmän mielestä siviilikriisinhallinta on Euroopan suuri haaste, jonka avulla Eurooppa voi tulla merkittäväksi toimijaksi aivan uudella tavalla.

Nicholson of Winterbourne
Arvoisa puhemies, kuten jo mainittiin, tämän tärkeän keskustelun taustalla ovat Kosovon ja Makedonian rajalla syntyneet uudet kriisitilanteet. Siksi minun on ennen kaikkea painotettava Naton ja Euroopan unionin yhteistyön jatkuvaa merkitystä.
Nopean toiminnan joukkojen, nopean toiminnan järjestelmän ja siviilirauhanturvajoukkojen on täydennettävä Natoa. Sitä todellakin painotetaan yleisten asioiden neuvoston kansainvälistä yhteistyötä koskevan lausunnon 8 kohdassa.
Kuten neuvoston puheenjohtaja Lindh mainitsi, sotilaat hoitavat nykyään yhteisön rauhanpalauttamistoimia. Rauhanturva- ja sotatoimet sekoittuvat nykyään keskenään. Euroopan unionin ja NATOn on täydennettävä toisiaan. Vaadin ministerineuvostoa ilmaisemaan kantansa tähän asiaan.
Perimmäisiin syihin puuttuminen on toinen ongelma. Järjestäytynyt rikollisuus horjuttaa yhteiskuntaa vakavasti. Voivatko komissio ja ministerineuvosto korostaa ryhtyvänsä valtioiden rajat ylittäviin toimiin Interpolin ja muiden järjestelmien kuten Scotland Yardin pedofilian tutkimusyksikön avulla?
Toimintakyvyn kehittäminen on toinen ongelmallinen asia. Kun tarkastelemme Pristinan tilannetta, huomaamme, että sairaalat toimivat valtavan paineen alla. Eikö komission uuden AIDCO-toimiston (EuropeAid Co-operation Office), jonka perustaminen oli mielestämme hyvä asia, velvollisuutena olisi kehittää lääkärien ja kouluttajien ammatillista suorituskykyä?
Paikalliset asiantuntijat ylläpitävät siviiliyhteiskuntaa paineen alaisina. Olivatpa kansalaisjärjestöt kuinka erinomaisia tahansa, paikalliset asiantuntijat, etenkin koulutuksen ja lääketieteen alalla, ovat tietenkin välttämättömiä. Kehotan komissiota tukemaan heidän toimintaansa.
Lopuksi vielä vastuukysymykseen. Minä todellakin uskon, ja olen varma, että niin tekevät kaikki muutkin täällä olevat, että paras konfliktinestojärjestelmä on moitteettomasti toimiva parlamentti. Kehotan paikalla olevia varmistamaan, että parlamentti toimii tehokkaasti konfliktineston ja kriisinhallinnan lisäksi myös varmistaakseen, että nopean toiminnan joukot ovat viime kädessä vastuussa parlamentille sekä kansallisille parlamenteille, ministerineuvostolle ja komissiolle.

Schroedter
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, rauhan kustannukset ovat olennaisesti pienemmät kuin sodan. Tämä korostaa ei-sotilaallisen konfliktineston keskeistä merkitystä ulkopolitiikassa. Tästä esimerkkinä on Kosovon selkkaus. Sodan kustannukset horjuttavat kerta kerralta EU:n taloutta. Ne ovat huomattavasti korkeammat kuin Kosovon alueen ETYJ-tarkkailijoiden ja vakauttamisohjelman kustannukset olisivat olleet 1990-luvulla.
Kosovon esimerkki osoittaa meille, että ei-sotilaalliseen konfliktinhallintaan liittyvät toimet on aloitettava ajoissa. Tämä on paljon aikaa vaativaa eikä kovin näyttävää toimintaa. Poliittisten keinojen lisäksi konfliktinestossa vaaditaan nykyään myös taloudellisia välineitä ja sosiaalisia sekä taloudellisia toimia. EU voisi käyttää niitä. Sillä voisi olla tärkeä osa maailman konfliktien ehkäisemisessä ja hallinnassa. EU:lla on suurimmat sisämarkkinat, vahva talous ja kyky suunnitella taloudellista yhteistyötä. Sen historiasta ja kulttuurista on ammennettavissa monenlaisia kokemuksia, ja sen käytettävissä on kansainvälisellä tasolla toimiva diplomaattikunta, mutta se ei ole maailman merkittävin konfliktien ehkäisijä, koska sen pääongelma on, että se hajottaa suuret poliittiset mahdollisuutensa 15:n plus yhden valtion kansallisten etujen ajamiseen. Eurooppalainen konfliktinesto tarvitsee eurooppalaisen keskuksen, komitean ja...
(Puhemies keskeytti puheenvuoron.)

Marset Campos
Arvoisa puhemies, ryhmämme pitää myönteisenä, että aloite antaa Euroopan unionille tärkeämpi osa konfliktinestossa on edennyt; odotamme nyt levottomina ja kiinnostuneina tiedonantoa, jonka komissio Pattenin sanojen mukaan antaa ensi kuussa.
Käytännön elämä on kuitenkin osoittanut meille eräitä epäkohtia, jotka meidän olisi otettava huomioon. Vaikka siis olemmekin kokonaisuuden kannalta samaa mieltä kuin Brok esittämässään suullisessa kysymyksessä ja vaikka tiedämme hänen esittäneen yhteisen työn ulkoasioiden valiokunnan puolesta, yksi nimenomainen kohta huolestuttaa meitä, ja se on aivan vastakkainen sille, mitä Nicholson sanoi. Itse asiassa sekä johdanto-osan kappaleessa D että kappaleessa 8 oleva maininta Natosta on epäonnistunut, koska Nato on monin paikoin ollut eräs keskeisistä ongelmien aiheuttajista, kuten nähtiin entisessä Jugoslaviassa, Kosovossa ja Kyproksessa, kun Turkki hyökkäsi sinne. Niinpä sille antamamme tuki ei voikaan olla täysipainoista.
Suulliseen kysymykseeni sisältyy tärkeä näkökohta: haluan korostaa sosiaalisia asioita ja maailman tason talousasioita, jotka saattavat ehkäistä konflikteja. Meidän on oltava valmiita kohtaamaan tilanteita, joita voi sattua huomenna tai ylihuomenna. Juuri nyt Länsi-Saharassa vallitsee hyvin räjähdysherkkä tilanne, jota viranomaiset eivät tahdo tunnustaa, mutta jonka pitäisi suuresti huolestuttaa Euroopan unionia. Samaa voi sanoa Israelista ja Palestiinasta, joiden alueella voi hetkellä millä hyvänsä räjähtää suoraan kasvoillemme sellainen kriisi, että sillä on meille vakavia seurauksia.
Emme me halua toimia kuten Yhdysvallat, joka ongelman syntyessä - kuten esimerkiksi Kolumbiassa - lähettää paikalle lisää sotilaita, lisää lentokoneita ja sotavoimaa pahentaen näin tilannetta sen sijasta, että se suosisi neuvotteluun ja vuoropuheluun perustuvaa ratkaisua. Haluamme Euroopan olevan vakauden, rauhan ja konfliktien neuvotteluratkaisun tekijä. Sen vuoksi Makedonian ja Kosovon välille parhaillaan syntymässä olevassa konfliktissa meidän olisi ryhmämme mielestä kaikkein ensimmäiseksi syytä huolestua siitä tyytyväisyydestä, jolla vyöhykkeellä olevat Yhdysvaltojen joukot ovat ottaneet vastaan UCK:n joukkojen kulun; toisaalta meidän on tunnustettava Makedonian pyrkimykset saada aikaan rajasopimus ja tuettava sitä, sekä tuomittava terrorismi.

Poli Bortone
Arvoisa puhemies, viime tuntien tapahtumat pelottavat meitä suuresti.
Eurooppa tekee parhaillaan valtavia ponnisteluja Kaakkois-Euroopan rauhan tukemiseksi, ja yhtä lailla me ponnistelemme taloudellisen ja yhteistyöavustuksen tarjoamiseksi, ja näin tekevät myös monet yksittäiset maat.
Rauha on kuitenkin valitettavasti kaukana, ja korruptio on pikemmin lisääntynyt; vaaleista mikäli sellaiset järjestetään puuttuu usein avoimuus, ja Kosovosta, Montenegrosta ja Albaniasta lähtevästä maastamuutosta on tullut liian laajaa, ja tällä valinnalla on ollut erittäin kielteinen vaikutus alueelle jäävään väestöön.
Euroopan unionin pitäisi luultavasti kiinnittää enemmän huomiota paluumuuttoon ja edistää sitä, jotta alueilla olisi vireää väestöä, joka oikeasti haluaa aloittaa alusta ja joka tahtoo edistää alueellaan rauhan- ja tasapainon prosessia.
Kyse ei siis ole pelkästä sotilaallisesta turvallisuusongelmasta alueiden rajoilla. Etnisistä vähemmistöistä tulee yhä kostonhimoisempia ja väkivaltaisempia asukkaita ja rauhanjoukkoja kohtaan, mikä on osoitus paikallishallintojen edelleen hyvin näkyvästä heikkoudesta, erityisesti Albanian hallituksen, jonka pitäisi vahvemmin varmistaa myös poliittisen opposition oikeudet, ja samoin se on osoitus alueen suhteiden heikkoudesta Euroopan unionin sekä eräiden kansalaisjärjestöjen kanssa.
Olemme vakuuttuneita, että Balkanin kriisin ratkaisun pitää olla poliittinen ratkaisu, jonka pitää kuitenkin merkitä myös sitä, että oikeudet vahvistetaan kiistattomasti ja avoimesti ja että aineelliseen ja aineettomaan uudelleen rakentamiseen löytyy todellista tahtoa.
Euroopan unionin pitää tehdä kaikkensa rauhan ja vakauden saavuttamiseksi Balkanin alueella, mutta sen pitää yhä selvemmin muistaa, että konkreettinen talousapu pitää ehdottomasti ja tiiviisti liittää tämän päämäärään tavoittelemiseen lyhyessä ajassa ja ilman suurempaa suvaitsevaisuutta.

Dupuis
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet. En ole lainkaan samaa mieltä neuvoston puheenjohtaja Lindhin kanssa "Balkanin kokemuksesta". Mielestäni se, mitä Makedoniassa nyt tapahtuu, osoittaa, että me emme nähneet, kuulleet emmekä ymmärtäneet mitään, tai pikemminkin, että te ette nähneet, kuulleet ettekä ymmärtäneet mitään.
Se, mitä Makedoniassa tapahtuu nyt, tapahtuu Makedoniassa, eikä mikään oikeuta sanomaan puolustukseksi, kuten monet tekevät, että kriisi johtuu Kosovosta, entisten UCK:n jäsenten kuljetuksista Makedoniaan. Makedonian kriisi syntyi ja kehittyi siksi, että meiltä on puuttunut vakavasti otettava Makedonian politiikka jo viimeiset kymmenen vuotta.
Sosialistit muistavat, kuinka jäsen Pack ja minä lakkaamatta painotimme tämän vähäpätöiseltä vaikuttavan hankkeen merkitystä. Sosialistit ja kommunistit suhtautuivat jokseenkin alentuvasti tähän Tetovon yliopistohankkeeseen, jolla oli valtavan tärkeä merkitys Makedonian albaaniväestön turhautumisen poistamisessa. Meitä katsottiin alentuvasti, kuten 15 vuotta sitten, kun me vaadimme täällä Euroopan parlamentissa silloisen Jugoslavian liittymistä Euroopan yhteisöön, mikä olisi ollut ainoa keino välttää muutaman vuoden kuluttua seurannut räjähdys.
On pohdittava albaaniväestön turhautumista, joka juontaa juurensa kauas menneisyyteen ja johon löydettiin ensimmäinen ratkaisu vasta, kun Georgievskin hallitus astui valtaan. Tätä turhautumista on tosiaankin Makedonian kahdeksan ensimmäisen itsenäisyysvuoden ajan ruokkinut Crvenkovskin sosialidemokraattinen hallitus, joka kirjaimellisesti osti joitakin albaaneja, muutaman kieslingin, tarjoamalla heille vähäpätöisiä hallituspaikkoja ja muutaman suurlähettilään pestin sieltä täältä.
Georgievskin hallitus sitä vastoin varmaankin pelasti Makedonian valtavalta tuholta ottamalla hallitukseen Xhaferin puolueen, jota sosialistit pitivät ääriryhmänä, ja he joutuivatkin muuttamaan käsitystään huomattuaan, mikä oli Xhaferin rooli kriisin aikana vuonna 1999, jolloin Miloeviæin sodanaikainen rikollinen järjestelmä ajoi satojatuhansia kosovolaisia Kosovosta. Makedonia oli tuolloin räjähdysaltis, mutta se ei ole vieläkään räjähtänyt juuri "ääriainesta" edustavan Xhaferin ansiosta, eikä varmastikaan meidän, eli EU:n toiminnan ansiosta.
Siispä komission jäsen Patten otti tapauksen hoitaakseen. Yliopistokysymys pitäisi olla ratkaistu, mutta on kiire, sillä 6000 opiskelijaa pitäisi saada siirrettyä uuteen viralliseen yliopistoon. Jos heitä ei siirretä, he eivät voi saada tutkintojen vastaavuutta, ja jos asiaa ei hoideta vuoden loppuun mennessä, meillä on myöhemmin 6000 toivonsa menettänyttä, jotka ruokkivat seuraavaa kriisiä, jota me olemme edistäneet viime vuosien aikana.
Tällainen on Makedonian tilanne. Tilanne on nyt vielä pahempi, koska albaaniväestön turhautumista säestää valtava huoli Makedonian vastaiskusta. Joten eilisen ratkaisut, jotka olisivat voineet olla edistyksellisiä - joista esimerkkinä tämä yliopistohanke tai hidas slaavilais-makedonialaisen kansallisvaltion purkaminen liittovaltion perustamista varten - vaativat tänä päivänä nopeampaa tahtia ja makedonialaiselle osapuolelle on ehdotettava uusia, paljon kauaskantoisempia ratkaisuja albaanien turhautumisen ja slaavilais-makedonialaisen kansan syvän huolen poistamiseksi.
Konfliktineston osalta tässä yhteydessä olemme saaneet seurata viimeiset kymmenen vuotta kreikkalaisten ystäviemme sietämätöntä käytöstä. Sen sijasta, että he olisivat ennakoineet tilanteen ja yrittäneet saada kreikkalaisväestön vakuuttuneeksi, että on välttämätöntä antaa makedonialaisväestölle, niin albaaneille kuin slaavilais-makedonialaisille, oma identiteetti Makedonia-nimen myötä, he todellakin erittäin julkeasti pysäyttivät prosessin, jonka ansiosta makedonialaisilla olisi vihdoinkin tasavalta, jonka nimenä olisi "Makedonia" eikä entisen Jugoslavian tasavalta Makedonia, arvoisa neuvoston puheenjohtaja. Ehkä olisi jo aika yrittää saada neuvoston sisällä Kreikan edustaja vakuuttuneeksi siitä, että tämä ongelma vihdoinkin saadaan ratkaistua ja että Makedonialla on vihdoinkin täysi oikeus tähän nimeen.
Tällainen on siis tämänhetkinen tilanne. Mielestäni on kiire toimia, on kiire vauhdittaa prosessia, on kiire palauttaa sekä makedonialaisväestölle että albaaninkieliselle väestölle luottamus.

Oostlander
Arvoisa puhemies, joissakin kohdissa olen täysin samaa mieltä arvoisan kollegani Dupuis'n kanssa ja toisissa taas olen täysin eri mieltä. On hyvä, että tässä kokouksessa käsitellään konfliktinhallinnassa tarvittavien siviilivälineiden rakentamista ja Makedoniassa tällä hetkellä vaikuttavia konflikteja. Sillä olemmehan voineet nähdä jo pidemmän aikaa, että Makedonia todellakin on hauras valtio, joka pysyy koossa ainoastaan presidenttien ja hallitusten johtajien viisauden ansiosta, erityisesti nykyisten. Ansio siitä kuuluu myös poliittisille johtajille, jotka ovat onnistuneet solmimaan koalitioita eivätkä ole ryhtyneet jakamaan Makedoniaa. Makedonian albanialaiset tulivat jo kymmenen vuotta sitten kertomaan meille, missä kaikkialla he eivät olleet enemmistönä. Jos sillä tavalla ajatellaan, niin valmistellaan jo etnistä puhdistusta. Siihen meidän ei ehdottomasti pidä suostua.
Sen takia onkin tärkeää, että alamme toimia tässä asiassa nimenomaan ei-sotilaallisesti, kuten tällä hetkellä tapahtuu komission jäsen Pattenin johdolla. Olen myös erityisen mielissäni neuvoston puheenjohtaja Lindhin vakavasta vetoomuksesta tässä asiassa. Emme käytä pelkästään tavanomaisia välineitä, vaan todella kaikkia välineitä, jotka pitää koordinoida keskenään. Mukaan pitää ottaa erityisesti ne välineet, jotka vaikuttavat ihmisiin voimakkaasti ja voivat saada aikaan sen, että ihmisten mentaliteetti muuttuu. Päätöslauselmamme kappaleessa 7 käsitellään esimerkiksi radion ja television tehokkaampaa käyttöä. Tätä aihetta on käsitelty parlamentissa jo hyvin usein, myös Bosnian sotien aikana, koska radio ja televisio vaikuttavat suuresti siihen, mitä ihmiset ajattelevat ja miten he suhtautuvat toisiinsa. Mielestäni on erittäin tärkeää, että myös tämä väline otetaan käyttöön yhtenä siviilitoiminnan osana, eikä sen tarvitse tapahtua käyttämällä ainoastaan Makedonian nykyisiä riippumattomia tiedotusvälineitä, vaan tarvittaessa myös Euroopan unionin riippumattomia kanavia, niin että pystymme todella vaikuttamaan väestöön ja tekemään lopun hirveästä etnisestä ajattelusta, joka myrkyttää koko Balkanin.
Arvoisa puhemies, olen erityisen tyytyväinen, että täällä on selostettu selkeästi sitä, mitä jo nyt tehdään. Minusta on tärkeää, että siitä tiedetään yleisesti. Komission toimenpiteet Presevon laaksossa ovat hyvin tärkeitä, ja toivon, että komission jäsen Patten onnistuu toteuttamaan tarvittavat toimet myös muilla raja-alueilla.

Lalumière
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, jäsen Brokin ulkoasioiden valiokunnan puolesta esittämät kysymykset tulevat sopivasti juuri kolme kuukautta sen jälkeen, kun parlamentti äänesti esittelemästäni Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa koskevasta mietinnöstä.
On tärkeää tietää, mitä neuvoston puheenjohtajavaltio Ruotsi ja komissio ovat tehneet asian hyväksi sen jälkeen, sillä lupaukset koskivat nimenomaan siviilikriisinhallintaa. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja ja arvoisa komission jäsen, kiitän teitä niistä tiedoista, jotka olette jo toimittaneet meille. Mutta itse olen todella huolissani. Työskenneltyäni sellaisten organisaatioiden parissa kuin ETYJ ja Euroopan neuvosto, joista molemmat toimivat konfliktineston ja siviilikriisinhallinnan parissa, tiedän kokemuksesta, kuinka arkoja jäsenvaltiot ovat tukemaan niiden ponnisteluja. Enkä nyt puhu ainoastaan rahoituskeinojen puutteesta. EU:lla on tässä asiassa mahdollisuus tarjota varteenotettavia keinoja ongelman helpottamiseksi. Niitä on tietenkin vielä osattava käyttää johdonmukaisesti ja järjestelmällisesti.
Tarkoitan erityisesti poliittisen tuen puutetta. Mitä kansainväliset järjestöt voivat tehdä? Mitä EU voi tehdä, jos jäsenvaltiot tekevät vastakkaisia analyyseja, tai jos niiden tavoitteet ovat erilaiset tai niillä ei ole tavoitteita lainkaan tai jos jäsenvaltiot epäröivät päätöksenteossa? Balkanin sodasta löydämme välillä surullisia esimerkkejä näistä puutteista.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, minä uskon, että parlamentti olisi iloinen, jos se voisi todeta, että neuvoston jäseniltä todella löytyy halua antaa sitä poliittista tukea, jota konfliktinestossa tarvittavat toimenpiteet edellyttävät, jotta ne eivät latistuisi kauniisiin ajatuksiin perustuviin yksittäisiin tekoihin.

Maes
Arvoisa puhemies, konfliktinestoa ei ole vielä tähän mennessä asetettu todelliseksi prioriteetiksi. Sotilaallisia väliintuloja varten asetetaan joukot ja hankinnat jo rahoitusnäkymissä, mutta ilmeisesti emme ole vielä niin pitkällä konfliktinestossa. Odotamme huhtikuuta. Kuten jäsen Lalumière jo huomautti, niin ydinkysymys edelleen on, onko Euroopan unioni tarpeeksi päättäväinen, kun on kyse ehkäisystä. Entisessä Jugoslaviassa emme pitkään aikaan pystyneet ehkäisemään konflikteja. Toisinaan myös konfliktinesto on päättynyt onnettomasti. Viittaan tässä moniin tapauksiin Afrikassa ja erityisesti Ruandassa. Onnistunut konfliktinesto edellyttää riittäviä mandaatteja. Sopimusosapuolten pitää pystyä toimimaan proaktiivisesti ja sallia kriisinhallinta.
Arvoisa komission jäsen, te puhutte kaikista niistä joukoista, jotka meidän pitäisi ottaa käyttöön. Aivan ensimmäiseksi meidän pitää kuitenkin ymmärtää konfliktien syvimmät syyt ja alkuperä. Usein kaiken pahan alkuna ja juurena on tiettyjen alueiden, uskontojen, kulttuurien ja etnisten vähemmistöjen alikehittyneisyys ja laiminlyöminen. Se muodostaa hedelmällisen maaperän laittomalle asekaupalle ja rikollisille joukoille. Sen takia meidän ei pidä unohtaa integroitua kehitysyhteistyötä välineenä konfliktien syvempien syiden hoitamisessa.

Papayannakis
Arvoisa puhemies, kriisien estämisen ja hallinnan alalla useimmat jäsenvaltioiden johtajat ja Euroopan unioni itse eivät ole kunniamaininnan arvoisia, eikä niillä ole tarjota takeita tulevaisuuden varalle. Mielestäni Balkanin traaginen tilanne osoittaa tämän. Puheet tilanteen parantamisesta ovat kauniita toiveita.
Asiat ovat nyt hyvin konkreettisia. Nyt ei tarvita yleistyksiä, ei haukkumista eikä ylistystä. Entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian on asettanut vaaraan joukko voimia, sekä valtiollisia että poliittisia, jotka eivät halua tunnustaa rajojensa lopullista muotoa. Asia on aivan yksinkertainen. Tästä seuraa kaikki muu, ja jopa Entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian olemassaolo kyseenalaistuu.
Jos siis haluatte torjua kriisejä ja pitää nyt meneillään olevan kriisin hallinnassa, välittäkää voimakas viesti, että YK:n päätöslauselma 1244 on ehdottomasti voimassa. Vaatikaa, että KFOR tekee tehtävänsä koko Kosovon alueella, valvoo rajoja, ryhtyy pidätyksiin ja vie pahantekijät oikeuteen yhteistyössä YK:n valtuuskunnan kanssa. Sanokaa paljon lujemmin, että 24. helmikuuta allekirjoitettu rajasopimus Jugoslavian ja Makedonian välillä on voimassa, se on täysin laillinen ja kaikkien naapureiden on ehdottomasti kunnioitettava sitä, ja että suhteitamme näihin naapureihin arvioidaan tältä pohjalta samoin kuin talousapua, jota niin ylpeästi kerroitte antavanne ja joka on täysin riittämätöntä.

Crowley
Arvoisa puhemies, en aio käsitellä tässä minulle myönnetyssä lyhyessä puheenvuorossa kaikkia aiemmin jo esiin otettuja aiheita. Joka tapauksessa, konfliktinratkaisu ja -esto edellyttävät investointeja, eivätkä vain teorioiden, tutkimusten ja historian tuntemuksen muodossa. Niihin tarvitaan myös rahallista investointia, jonka avulla yritetään varmistaa se, että konfliktin syyt tunnistetaan. Jotkin esimerkiksi etnisestä ja uskonnollisesta alkuperästä johtuvat syyt onkin jo mainittu, mutta taloudellisiakin syitä on toki olemassa. Menestyksekkäin konfliktinestohanke, johon Euroopan unioni on viime vuosina osallistunut, toteutettiin Mostarin kaupungissa. Vaikka emme lopulta saaneetkaan aikaiseksi sellaista investointia kuin alun perin oli suunniteltu, Mostarin hanke onnistui kuitenkin mainiosti.
Kun tarkastelemme nyt uusia konflikteja ja uskonnollista epävakautta, meidän on varmistettava, että pystymme reagoimaan niihin. Irlanti osallistuisi mielellään Euroopan nopean toiminnan joukkojen humanitaarisiin ja rauhanturvatehtäviin, mutta se ja Nato eivät saa olla ainoita vaihtoehtoja. Konfliktinratkaisuun ja -estoon tarvitaan vuoropuhelua ja vastakkaisten osapuolten ajatusten yhteensovittelua. Rauha on tehtävä vihollisen eikä ystävän kanssa. On olemassa sellainen sanonta, että tilaisuus tulee ja menee, ja aivan liian usein me menetämme tilaisuuden konfliktinestoon.
Viimeinen asiani on se, että meidän on otettava huomioon konfliktin vaikutukset lapsiin ja nuoriin. UNICEFin raporttien mukaan konflikteissa on kuollut kymmenen viime vuoden aikana yli kaksi miljoonaa lasta. Maailmassa on 300 000 lapsisotilasta ja miljoonia orpoja. Lasten suojelun hyväksi on tehtävä enemmän.

Kinnock
Arvoisa puhemies, tärkein sanottavani on, että EU:n kriisinhallinta painottuu liian usein - oikeastaan poikkeuksetta - enemmän sotilaallisiin toimiin kuin kauaskantoiseen konfliktinestoon, josta kollegani puhuivat.
Olen mielissäni, että tämänhetkinen puheenjohtaja ja komission jäsen Patten ymmärtävät, että tarvitaan asianmukaisia toimenpiteitä, jotta väkivaltainen konflikti voidaan ennakoida ja jotta voidaan edistää sitä, mitä minä kutsuisin estämiskulttuuriksi. Tiedämme, että joukkojen sijoittaminen on kallista ja että siinä epäonnistutaan helposti. Meidän on tietenkin pystyttävä toimimaan nopeasti, mutta EU:n on myös parannettava kykyään käyttää kaikkia saatavilla olevia taloudellisia ja poliittisia keinoja sekä kykyään hyödyntää niitä tehokkaammin, jotta se voisi puuttua jännitystilan perimmäisiin syihin, mistä komission jäsen aikaisemmin jo mainitsi.
24 maailman köyhintä valtiota ovat joko jonkinlaisen aseellisen konfliktin vallassa tai vasta äskettäin selvinneet sellaisesta. 20 prosenttia Afrikan väestöstä elää aseellisen konfliktin sekoittamassa valtiossa. Siksi minun on kysyttävä komission jäseneltä, kuinka on mahdollista, että Amsterdamin sopimuksessa vahvistetussa komission toimintapolitiikan suunnittelu- ja varhaisvaroitusyksikössä työskentelee 20 ihmistä, joista 11 toimii Balkanin tilanteen parissa ja ainoastaan yksi on nimetty vastaamaan Afrikasta, joka on maailman konfliktiherkintä aluetta. Olisin erittäin tyytyväinen, jos komission jäsen voisi ottaa selvää asiasta. Suunnitellaanko varhaisvaroitusyksikköön tasapainoisempaa ratkaisumallia?
Toiseksi, eivätkö neuvosto ja komissio ole samaa mieltä siitä, että Länsi-Afrikkaa, Afrikan sarvea, Suurten järvien aluetta ja Etelä-Afrikkaa varten on pikaisesti kehitettävä yhteisiä toimintasuunnitelmia?
Lopuksi, eikö komissio ole samaa mieltä siitä, että Cotonoun sopimuksen perusteella laadittuihin maakohtaisiin strategia-asiakirjoihin tulisi pikaisesti liittää konfliktipolitiikan vaikutuksia koskeva tutkimus, jotta tietäisimme, mitä 77 Cotonoun sopimukseen osallistuneessa valtiossa tulee mahdollisesti tapahtumaan.

Gahrton
Arvoisa puhemies, rauhanliike on erittäin huolissaan siitä, että suunnattoman nopea sotilaallisen toimintakyvyn rakentaminen estää panostamasta pitkän aikavälin konfliktinestotoimiin, ja muun muassa nelisenkymmentä rauhanjärjestöä esitti tämän huolen puheenjohtajavaltio Ruotsille ja Belgialle viime vuonna.
Yhtenä esimerkkinä ovat kuuluisat siviilirauhanturvajoukot, joiden perustamista parlamentti on pyytänyt useaan otteeseen ja jotka mainitaan käsiteltävänä olevan päätöslauselmaehdotuksen 5 kohdassa. Olen kauan jankuttanut puheenjohtajavaltio Ruotsille, että asia olisi otettava esille, koska sen pitäisi mielestäni olla tärkeä kysymys Ruotsin profiilin kannalta - Ruotsihan haluaa mielellään olla rauhan valtio.
Sain melko pitkään kielteisiä vastauksia. Nyt sain kuitenkin yllättäen kirjeen neuvoston virkaatoimittavalta puheenjohtajalta ennen kuin hän lähti Murmanskiin. Siinä hän kirjoittaa: "Lupaan sinulle täten kirjallisesti, että otamme rauhanturvajoukot käsittelyyn sitten, kun olemme saaneet rakenteet paikoilleen."
Neuvoston puheenjohtaja käyttää tässä ehkä hieman epätavallista tapaa ilmoittaakseen parlamentille jotakin. Minun on kuitenkin hyväksyttävä se ja edellytän sen vuoksi, että jotakin tapahtuu siviilirauhanturvajoukkojen osalta. Jos mitään ei tapahdu, luotan siihen, että kollegani parlamentissa käyvät tosissaan asiaan käsiksi.

Korakas
Arvoisa puhemies, koska tuomitsen kaikkien niiden tekopyhyyden, jotka aiemmin ylistivät UCK:n rikoksia, kutsuivat sen jäseniä vapaustaistelijoiksi ja antoivat sille kaiken poliittisen tukensa, ja viittaan niihin, jotka kyynisesti hyväksyivät Naton rikolliset pommitukset Jugoslaviaa vastaan ja edelleen miehitysjoukkojen lähettämisen Kosovoon humanitaarisena rauhanturva-apuna, haluan muistuttaa, että sitä niittää mitä kylvää.
Kysynkin siis neuvostolta ja komissiolta: mitä ne aikovat tehdä, jotta edes nyt KFOR vetäytyisi Kosovosta ottaen huomioon sen tuhoisan vaikutuksen alueen epävakauttajana. Aikovatko neuvosto ja komissio lopettaa tukensa Kosovon irtaantumiselle Serbiasta? Mitä neuvosto ja komissio aikovat tehdä sen hyväksi, että turvallisuusneuvoston päätöslauselma 1244, jossa edellytetään UCK:n aseistariisumista ja Jugoslavian ja Entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian välisen rajan valvonnan uskomista Jugoslavian armeijalle, pantaisiin täytäntöön, jotta voitaisiin panna täytäntöön näiden kahden maan äskettäin solmima rajasopimus? Tietääkö komission jäsen Patten, miksi Entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian hallituksen oli pakko sulkea BBC:n toimisto Skopjessa? Lopuksi, miten neuvosto ja komissio suhtautuvat niin kutsutun kansanvapautusarmeijan tuhoisaan ehdotukseen Entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian muuttamisesta liittovaltioksi, johon se on pyrkinyt äskettäisillä rikoksillaan?

Katiforis
Arvoisa ministeri, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, paras tapa arvioida kriisienhallinnan tarpeita ja tavoitteiden täyttymistä on tietysti seurata todellisen kriisin kehittymistä. Tämän kuun alussa Entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian alueella tapahtui aseellisia konflikteja, joiden yhteys maan ulkopuolella toimiviin voimiin on selvä.
Entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa havaitsemme ilmiön, joka on tuttu monista muista tapauksista. Näitä tapauksia ovat Albania, Kosovo, Kypros, suureksi osaksi Turkki, joissa asuu kansallisesti, kielellisesti tai uskonnollisesti erilaisia väestöryhmiä ja joissa tähän tilanteeseen liittyy läheisesti naapureina olevia valtiollisia keskuksia tai alueita, joihin on keskittynyt suurin osa toisesta väestöryhmästä.
Aiemmin tällaiset tilanteet ovat johtaneet menettelyyn, joka on tunnettu ja koeteltu, mutta myös traaginen, ja sekä oman aikamme näkökulmasta että Euroopan unionin pyrkimysten näkökulmasta tätä menettelyä ei voida hyväksyä. Menettely alkaa toteuttamalla verisiä terroritekoja toisen kansallisuuden jäseniä vastaan tavoitteena osoittaa, että yhteiselo saman valtion alla on mahdotonta. Seuraavana tulee vaatimus etnisten ryhmien maantieteellisestä erottamisesta yhden yhtenäisen valtion alueella, itsehallinnollisten vähemmistöyhteisöjen muodostaminen, jotta voitaisiin edetä yhteenottoihin etnisten ryhmien välillä, jakamiseen erillisiin valtioihin ja lopulta eroamiseen omaksi valtiokseen. Olemme nähneet tällaisen toimintamallin etenevän alueellamme monta kertaa, ja tunnetusti siihen liittyy verenvuodatusta, etnisiä puhdistuksia, ulkoisten voimien väliintuloja hyvin ja vähemmän hyvin aikein. Tämä menettely on kansoille tuhoisa ja kansainväliselle yhteisölle vaarallinen ja kallis.
Arvoisa puhemies, tällaisten kriisien hallinta edellyttää ensiksi poliittista ja diplomaattista interventiota herkkätuntoisen vähemmistön sosiaalisen yhteenkuuluvuuden lisäämiseksi. Entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa on toteutettu tämänsuuntaisia toimia. Hyvä esimerkki on Tetovon yliopisto, mutta joka tapauksessa se, mitä Dupuis sanoi Kreikasta, oli perusteetonta, koska Kreikan voi sanoa olevan tällä hetkellä Entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian päätukija, ja sellaisena se pysyy.

Rod
Arvoisa puhemies, jotta konflikteja voitaisiin estää, olisi tunnettava niiden aiheuttajat, olipa kysymys taloudellisista eduista, yhteiskunnallisesta kapinasta, eriarvoisuudesta, diktatuurista, pakkokeinoista, valtataistelusta tai luonnonvarojen käytöstä. Konflikteista selviäminen kuitenkin vastavuoroisesti haittaa Välimeren etelänpuoleisten maiden kehitysnäkymiä. Tämä on varsinainen oravanpyörä. Konfliktinestoa ei näin ollen voi erottaa kestävän kehityksen politiikasta, jolla pyritään rikkauksien entistä tasapuolisempaan jakautumiseen ja maailmanlaajuisen todellisen demokratian perustamiseen.
Ymmärrän hyvin ja hyväksyn täällä parlamentissakin pidetyt sellaiset puheet, joissa vaaditaan vuoropuhelua, siviiliväestön osallistumista, kaikkien oikeuksia koulutukseen ja terveyteen, luonnonvarojen järkevää käyttöä ja alueellista yhteistyötä. Vastaisuudessa on hyökättävä jännitteistä aiheutuvien rakenteellisten kustannusten kimppuun.
Mutta mitä hyötyä on näistä naurettavien ja yhä pienenevien talousarvioiden saattelemista julistuksista, kun Euroopan valtiot myyvät aseita sodassa oleville maille tai kannattavat öljy- tai kaivosteollisuutta, jotka riistävät Välimeren etelänpuoleisten maiden luonnonvaroja ihmisoikeuksien ja ihmishenkien kustannuksella?
Niin kauan kuin tämä huoli kehityksestä ei ole taloudellisia etuja tärkeämpi, niin kauan kuin Euroopan valtiot näkevät konflikteissa mahdollisuuden rikastua, konfliktinesto jää pelkäksi harhakuvitelmaksi.

Alavanos
Arvoisa puhemies, mielestäni sekä komissio että neuvosto ansaitsevat parhaat arvosanat aikeistaan, ajatuksistaan ja toimenpidejoukosta, jonka se on laatinut. Kuitenkin käytännön toteutuksen osalta tulokset ovat murhenäytelmä, kuten Balkanilla on nähty. Surua ei aiheuta ainoastaan se, mitä nyt tapahtuu Entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa, myös Bosniassa kroaatit tavoittelevat itsenäisyyttä Hertsegovinalle, mikä osoittaa, että kaikki on auki ja että tie helvettiin on kivetty hyvillä päätöksillä, ellei niitä ole sovitettu yhteen vakaiden, selkeiden ja oikeudenmukaisten poliittisten suuntaviivojen kanssa. Juuri tämä on suuri ongelma, ja tästä haluaisinkin sanoa Pattenille: arvoisa komission jäsen, se, että täällä on yksi jäsen, joka tiukan dogmaattisesti tukee UCK:n kantoja, on luonnollista, niin voidaan ehkä sanoa. Mutta mielestäni erityisesti näissä oloissa on hyvin vaarallista, että te osoitatte suosiota, kun hän puhuu perustuslain muuttamisesta ja Entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian muuttamisesta liittovaltioksi.

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, ihmisoikeuksien loukkaukset ja vähemmistöjen syrjintä ovat nykyään tärkeimpiä valtioiden sisäisten ja niiden välisten konfliktien ja sotien syitä. Siksi monen mielestä itsemääräämisoikeuden toteuttaminen myönnytyksittä on ainoa keino vähemmistöjen syrjinnän ja sorron torjunnassa. Mutta tällöin jää monelta huomaamatta, että näin syntyy usein vain uusia vähemmistöjä, jotka kärsivät samanlaisista syrjintämekanismeista ja yrittävät puolestaan itsenäistyä vapautuakseen niiden ikeestä.
Tiukka etninen erottelu ei ole mahdollista eikä mielestäni lainkaan toivottavaa etenkään Balkanilla, koska sen väestö on suurelta osin kansalaisuudeltaan, uskonnoltaan ja kieleltään erilaisten väestöryhmien sekoitus. Balkanin kriisinehkäisyssä ja -hallinnassa olisi nykyään vältettävä etenkin herkkää vallan tasapainoa horjuttavia yksipuolisia toimia. Attentaatit ja terroriteot eivät tietenkään ole omiaan luomaan alueelle uutta järjestystä vaan uutta epäjärjestystä.
Sen takia on tärkeää, että me tuemme erityisesti kaikkia niitä valtioita - ennen kaikkea Makedoniaa - jotka tekevät parhaansa vähemmistöjen integroimiseksi yhteiskuntaan, mikä koskee myös nykyistä Jugoslaviaa ja Serbiaa. Siksi Euroopan unionin kriisinehkäisy ja -hallinta edellyttää tällä hetkellä selkeitä viestejä, joita on lähetettävä etenkin kaikille albaanien äärikansallisille ryhmille, jotka eivät halua rauhaa, sekä HZD-puolueeseen kuuluville muutamille harvoille henkilöille ja järjestöille, jotka edustavat Bosnia ja Hertsegovinan kroatialaisen osan ääriaineksia ja pyrkivät yksipuolisesti mitätöimään Daytonin kompromissin, oli se sitten heidän kannaltaan miten ongelmallinen tahansa. Mielestäni selkeitä viestejä on lisäksi lähetettävä myös Montenegroon, jotta sielläkään ei ryhdyttäisi yksipuolisiin toimiin, jotka tällä hetkellä liittyvät lähinnä näyttävään itsenäisyyden juhlintaan, mutta merkitsevät myös vaaraa alueen rauhalle ja vakaudelle.

Rocard
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtajan edustaja, arvoisa komission jäsen, heti kun keskustelumme ja puheenvuoromme selkiintyvät, puhumme vain kriisinhallinnasta. Konfliktinesto on kaikissa poliittisissa puheissa esiintyvä tyhjä fraasi, koska on parempi katsoa kuin katua. Rauhasta, sodasta ja turvallisuudesta kyllä puhutaan, mutta ei päästä sanoista tekoihin. Tämä diplomaattiemme, kenraaliemme ja poliittisten päättäjiemme johtoajatus on pelkkä kupla.
Arvoisa puhemies, väittäisinkin, että konfliktinestolla ei tarkoiteta mitään niin kauan kuin meillä ei ole käytettävissämme työvälineitä ja keinoja sen soveltamiseen. Avain konfliktinestoon on ennakointi, eikä se onnistu, jos ei ole käytettävissä erityistä strategista valvontaa, joka nojautuu kunnollisiin maantieteellis-poliittisiin ja yhteiskunnallisiin välineisiin, jotka on sopeutettu jatkuvaan etnisten, kielellisten ja uskonnollisten jännitteiden valvontaan.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Euroopan parlamentti on kuitenkin tehnyt paljon työtä tämän asian hyväksi. Se on äänestänyt kahdesta asiaa koskevasta päätöslauselmasta. Vuoden 1996 päätöslauselmassa pyydettiin komissiota perustamaan konfliktienehkäisyverkosto - Crisis prevention network (CPN) - jotta strateginen valvonta turvattaisiin siten, että analyysit ja määritelmät ja ehdotukset ovat eurooppalaisia. Komissio perusti CPN:n vuonna 1998 ja uudisti sitä vuonna 2000.
Esittäisin komission jäsenelle seuraavan kysymyksen: onko komissio tyytyväinen siihen, mitä on saatu aikaan? Mitä tästä opimme? Mitä käyttöä raporteilla on ollut? Kysymys neuvostolle: tietääkö neuvosto asiasta? Onko neuvosto koskaan saanut tietää näistä selvityksistä komission byrokraattisesta sorrosta huolimatta? Oletteko käyttäneet niitä?
Toinen päätöslauselma sisällytettiin vuosina 1997 ja 1998 kahteen mietintöön, joista yksi oli jäsen Martensin esittelemä ja toinen, Afrikkaa koskeva, minun itseni esittelemä. Arvoisa komission jäsen, siinä ehdotettiin komissiolle, että AKT-maille esitettäisiin neuvottelujen yhteydessä, millainen Cotonoun kumppanuussopimuksesta tulisi, ja että Eurooppa tarjoaa rahoitus- ja asiantuntija-apua, jotta Afrikassa otettaisiin käyttöön neljä alueellista laitosta valvomaan etnisiä, kielellisiä ja uskonnollisia jännitteitä.
Koska tällaisia ennakoinnissa tarpeellisia välineitä ei ole, neuvostonpuheenjohtaja Lindh puhui siitä juuri, - hän ei puhunut työvälineistä - kriisejä hallinnoidaan, niihin ei voida varautua. Komissio ei ole reagoinut mitenkään tähän ehdotukseen. Eikä myöskään neuvosto. Ajatus on yhä olemassa, kuten tarvekin. Aikooko komissio ottaa asian esille? Onko neuvosto jo haudannut asian?

Souladakis
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, yhteiskeskustelu konfliktinesto- ja kriisinhallintapolitiikasta ja ongelmista Jugoslavian eteläpuolella vaikuttaa siltä, kuin kokeilisimme samaan aikaan teoriaa ja käytäntöä. Silloin, kun kansoista tehdään koe-eläimiä perustana näkemys "porkkanaa tai keppiä politiikan sijasta", kaikki ei tietenkään ole hyvin. Vähintäänkin meidän pitäisi lähteä nyt liikkeelle uudelta pohjalta ainoana tavoitteenamme kriisien ehkäisy.
Menee paljon aikaa, ennen kuin ne, jotka ovat tehneet nämä tähänastiset traagiset virheet Kaakkois-Euroopassa, analysoivat, dekoodaavat ja ymmärtävät Balkanin sosiokulttuurisen DNA:n. Nyt kun Euroopan unioni ryhtyy olennaisiin aloitteisiin ja alueen yleisten olosuhteiden voidaan katsoa parantuneen, ei pidä sallia mitään uusia kärjistymisiä, ei enää mitään aseellisia välienselvittelyitä. Rauhan, yhteistyön, oikeusvaltion ja rajojen loukkaamattomuuden pitää muodostaa politiikkamme kehys; sekä myös jatkuvien ponnistusten demokraattisten instituutioiden ja hyvinvoinnin kohentamiseksi näillä paljon kärsineillä alueilla.
Euroopan unionin pitää auttaa ja tukea alueen terveitä voimia ja ottaa välimatkaa niihin, jotka yrittävät muuntautua alamaailmasta ja järjestäytyneestä rikollisuudesta poliittisiksi tahoiksi. Vielä ei ole arvioitu, mitä kustannuksia alueelle sekä myös koko Euroopalle on aiheutunut virheistä, jotka vihdoinkin näyttävät loppuvan.
Ensisijainen tarve pitkittyneen kriisin poliittiselle ratkaisemiselle ovat alueen rauha ja vakaus, ja vakaiden ja kestävien perustuslaillisten instituutioiden syntyminen vaatii paljon aikaa ja ponnistuksia. Tässä on Euroopan unionille kunniakas työsarka. Unionin on jo aika näyttäytyä oliivinlehväseppeleessä, Athenen viisauden ja rauhan seppeleessä, eikä antiikin sodanjumalan Areksen keihään ja kilven kanssa.
Kollega Dupuis'lle haluaisin sanoa, että ennen kuin hän sanoi, mitä sanoi Entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian ja Kreikan suhteista, olisi ollut hyvä kysyä asiasta Entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian hallitukselta. Silloin hän olisi voinut todeta, että kaikista Euroopan maista juuri Kreikalla on parhaat suhteet Entiseen Jugoslavian tasavaltaan Makedoniaan. Todellinen tilanne on tämä, ja se on suuri vakauttava tekijä alueella.

Danielsson
. (SV) Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, yritän vastata erittäin lyhyesti joihinkin niihin konkreettisiin kysymyksiin, joita neuvostolle on esitetty.
Jäsen Nicholson of Winterbourne otti esille kysymyksen järjestäytyneestä rikollisuudesta konfliktien merkittävänä aiheuttajana, ja hän halusi tietää, onko neuvosto yrittänyt konfliktinestotyössä ottaa esille järjestäytynyttä rikollisuutta koskevan ongelman.
Yksi pääkohdista, kun Venäjän presidentti Putin ja ulkoministeri Ivanov tulevat ensi viikolla Tukholmaan tapaamaan valtioiden ja hallitusten päämiehiä sekä ulkoministerejä Eurooppa-neuvoston kokouksen yhteydessä, on juuri jatkaa keskustelua siitä, kuinka voisimme yhdessä Venäjän hallituksen kanssa torjua jatkossa järjestäytynyttä rikollisuutta, jota valitettavasti esiintyy laajalti Venäjän alueella ja joka on syy useisiin Venäjän raja-alueilla esiintyviin konflikteihin. Voin sen vuoksi luvata jäsen Nicholson of Winterbournelle, että neuvosto yrittää aktiivisesti tehdä töitä järjestäytyneen rikollisuuden torjunnan parissa.
Jäsen Lalumière otti esille kysymyksen, joka on erittäin keskeinen kaiken konfliktinestotyön kannalta, nimittäin, kuinka unionissa voitaisiin päästä parempaan yhteisymmärrykseen ulkopoliittisissa kysymyksissä. Sellainen yhteisymmärryshän on välttämätön, jos aiomme olla tehokkaita konfliktinestotyössämme.
Neuvosto toivoo, että ennen kaikkea ne yhteiset strategiat, jotka olemme laatineet tiettyjen konfliktialueita varten, toimisivat apuvälineinä tällaisen yhteisymmärryksen luomiseksi. Yhteiset strategiat eivät ole aina toimineet niin kuin neuvosto ja muut olisivat halunneet. Yleisten asioiden neuvosto hyväksyi tämän vuoden tammikuussa järjestetyssä kokouksessaan päätelmiä, jotka perustuvat korkea edustaja Solanan kertomukseen ja joissa tätä välinettä yritetään hioa, parantaa ja konkretisoida. Toivon, että siitä muodostuu tehokas väline, jonka avulla voidaan saavuttaa se, mitä jäsen Lalumière kaipaa - kyseistä pyrkimystä tuen täysin.
Haluan tässä yhteydessä ottaa esille myös komission jäsen Kinnockin esittämän kysymyksen, jossa käsiteltiin sitä, pitäisikö useita yhteisiä strategioita kehittää muillekin alueille, joista useat mainittiin. Neuvostossa vallitsevan yleiskäsityksen mukaan meidän on kuitenkin aluksi huolehdittava siitä, että yhteisten strategioiden välineestä tulee tehokkaampi, ennen kuin ryhdymme tutkimaan sitä, voidaanko väline ottaa käyttöön muillakin konfliktialueilla. Panemme kuitenkin merkille ehdotukset ja otamme ne tietenkin huomioon jatkopohdinnoissamme.
Jäsen Rocard esitti lopuksi useita olennaisia kysymyksiä ja pyysi konkreettista palautetta niistä kokemuksista, joita on saatu siitä, että komissiota on vahvistettu konfliktinestotyössä. Annan mielelläni komission jäsen Pattenin vastata yksityiskohtaisemmin kysymykseen.
Sallikaa minun kuitenkin korostaa, että eräs tärkeimmistä syistä, miksi puheenjohtajavaltio on painottanut konfliktinestotoimia koskevan ohjelman laatimista, on juuri se, että huomaamme, että meidän on koottava unionin voimavarat, jotta harjoittamamme konfliktinesto olisi tehokasta.
Tähän työhön liittyen aiomme tarkistaa jo tehdyt päätökset ja ne alkiot, joita on olemassa eri aloilla, kun kyse on organisatorisesta rakenteesta. Toivottavasti voimme luoda yhteisen tehokkaan ohjelman, joka antaa unionille entistä paremmat mahdollisuudet estää niitä konflikteja, joita esiintyy ympäri maailmaa.

Patten
. (EN) Haluaisin vastata neljään keskustelun aikana esitettyyn kysymykseen. Huomaan, että kaksi kysymyksiä esittänyttä jäsentä eivät valitettavasti voineet jäädä kuuntelemaan vastauksiani, mutta se ei varmastikaan tarkoita sitä, etteivät he pitäisi kysymyksiä tärkeinä. Joka tapauksessa, kysymykset ovat mielestäni tärkeitä, ja niinpä vastaan niihin; ehkäpä he voivat lukea vastaukset sitten pöytäkirjasta.
Ensimmäinen kysymys koski Tetovon yliopistoa, ja haluaisin tehdä kysymyksen esittäneelle poissa olevalle jäsenelle selväksi, että yliopisto on minusta erittäin tärkeä asia. Olen kovin iloinen, että entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian hallitus lupasi perustaa tämän yliopiston. Olen varma, että parlamentti on mielissään, vaikkakaan ei yllättynyt siitä, että komissio aikoo tukea yliopistohanketta viidellä miljoonalla eurolla; yliopistolla on erittäin suuri merkitys menestyksekkään monikansallisen yhteisön kehityksen turvaamisessa.
Ääriliikkeitä koskevassa kysymyksessä olen samaa mieltä kuin jäsen, joka sanoi, ettemme saisi tukea Albanian ääriliikkeitä. Meidän kaikkien tulisi tuomita ne ankarasti. En usko, että entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian perustuslaillisesta muutoksesta puhuminen juurikaan auttaa tässä yhteydessä, sillä on oikeastaan juuri päinvastainen vaikutus. Tiedämme aivan hyvin, että entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian hallitus on tehnyt ihailtavaa työtä, hyvin urheaa työtä, hyvin tunnollista työtä taloudellisen ja poliittisen uudistuksen puolesta. Hallituksen tähänastiset ponnistelut ansaitsevat kehuja. Siksi päätimme aloittaa vakautus- ja assosiaatiosopimusneuvottelut kyseisen hallituksen kanssa ja siksi saimme nuo sopimusneuvottelut päätökseen nopeammin kuin minkään muun kumppanin kanssa. Meidän pitäisi jatkossakin auttaa entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian hallitusta rakentamaan maahan menestyksekäs pluralistinen ja avoin yhteiskunta. Se on tehnyt tähän asti erinomaista työtä, ja aiomme auttaa sitä edelleen taistelemaan ääriliikkeiden uhkaa vastaan.
Sitten kahteen muuhun kysymykseen, ensiksi siihen, joka koski maakohtaisia strategia-asiakirjoja ja tarvetta sisällyttää niihin konfliktinestonäkökohtia. Luulin, että aikaisemmista kommenteistani kävi ilmi - se oli ainakin tarkoitus -, että aiomme käsitellä tätä kysymystä huhtikuussa annettavassa konfliktinestoa koskevassa tiedonannossa. Voin vakuuttaa kysymyksen esittäneelle jäsenelle, että me myös teemme sen. Se on erittäin tärkeää. Se edustaa sellaista maakohtaisten strategia-asiakirjojen valmisteluun liittyvää kehitystä, jota olemme havainneet muilla kehitysavun antajilla ja kehitysyhteistyökumppaneilla, joten toivon, että voimme toteuttaa tämän tavoitteen.
Eräs parlamentin jäsen ehdotti, ehkä viimeaikaisten kokemustemme perusteella hieman uskaliaasti, että meidän pitäisi ottaa käyttöön neljä uutta yhteistä toimintasuunnitelmaa. Luulen, että meillä on hieman opittavaa yhteisistä toimintasuunnitelmista, kuten sekä YUTP:n korkea edustaja että tämä komission jäsen ovat korostaneet julkisuudessa sekä unionin toimielinten kesken. Parlamentin jäsen on kuitenkin aivan oikeassa siinä, että meidän on yhtenäistettävä Afrikan-politiikkaamme. Meidän on otettava se tosiasia huomioon, että Afrikan kehitysongelmien ja konfliktien välillä vallitsee epäpyhä ja epäterve suhde.
Haluaisin lopuksi käsitellä jäsen Rocardin kysymystä; hän on suurelta osin konfliktienehkäisyverkoston alkuunpanija. Se oli ja tulee aina olemaan erittäin arvokas panos unionin politiikkaan, vaikka meidän pitäisi mielestäni hyödyntää sitä enemmän. Toivon, että pystymme tekemään sen tulevaisuudessa. Meillä oli viime viikolla eräiden parlamentin jäsenten kanssa erittäin antoisa kokous, jossa käsittelimme konfliktienehkäisyverkostoa. Kaksi jäsen Rocardin sosialistikollegaa osallistui kokoukseen, jossa virkamiesteni ja parlamentin jäsenten välillä käytiin hyvä keskustelu. Tulemme erinomaisesti toimeen parlamentin konfliktineston neuvoa-antavan ryhmän kanssa, ja huomioimme varmasti verkoston kehityshankkeissamme ja tällä alalla harjoittamassamme politiikassa sen sekä niin sanotun ajatuksen isän asiantuntevat neuvot ja näkemykset - sanon tämän täysin positiivisessa mielessä. Toivon, että voimme palata tähän aiheeseen huhtikuussa, kun komissio antaa konfliktinestoa koskevan tiedonantonsa kokonaisuudessaan.

Puhemies
Olen ottanut vastaan kahdeksan päätöslauselmaesitystä työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00.

Euroopan arvopaperimarkkinoiden sääntely
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Christa Randzio-Plathin komissiolle osoitetut talous- ja raha-asioiden valiokunnan kysymykset (B5-0016/2001) ja (B5-0082/2001) Euroopan arvopaperimarkkinoiden sääntelyä käsittelevän viisaiden ryhmän loppuraportista.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, talous- ja raha-asioiden valiokunta on tyytyväinen viisaiden ryhmän raporttiin ja on painottanut sitä yksimielisesti hyväksytyssä päätöslauselmassa. On nimittäin Euroopan unionin ja kolmen toimielimen etujen mukaista, että Euroopan rahoitusmarkkinoiden hajanaisuudesta päästään ja päädytään ratkaisuihin, joissa otetaan huomioon teollisuuden, pääoman sijoittajien ja kuluttajien edut ja jotka edistävät rahoitusmarkkinoiden vakautta maailmanlaajuistumisen hengessä.
Meidän kannaltamme on tärkeää, miten alan lainsäädäntöä voidaan nopeuttaa ja tehostaa. Kaikkien elinten on tuettava näitä pyrkimyksiä. Viisaiden ryhmän loppuraportista ei selviä, miten toimijoiden ja elinten toiminta on tarkoitus sovittaa yhteen eri tasoilla, niinpä siinä kehotetaan eurooppalaisia toimielimiä aloittamaan vuoropuhelu. Tämän vuoksi olemme osoittaneet kysymyksiä komissiolle ja neuvostolle. Euroopan parlamentti ei nimittäin tiedä tarkkaan, miten Euroopan unionin toimielinten keskeinen tasapaino voidaan taata ehdotuksen yhteydessä.
Toisin kuin Yhdysvalloissa ja useimmissa jäsenvaltioissa sopimukseen ei ole tarkoitus sisällyttää mahdollisuutta sekundaarilainsäädäntöön. Tähän on päädytty lähinnä siksi, että yhteisön tasolla ei ole toimeenpanoelintä, jolle tätä koskevat valtuudet voitaisiin delegoida. Tämän lisäksi Euroopan parlamentilla ei ole aloiteoikeutta toisin kuin kansallisilla parlamenteilla. Neuvoston ehdottamaa ja myös raportissa ehdotettua komitologiamenettelyä on siksi varmasti täydennettävä, jotta toimielinten välinen tasapaino varmistettaisiin myös siinä tapauksessa, että käytetään nopeutettua menettelyä. Tämä merkitsee sitä, että jos poliittisten ja teknisten kysymysten suhteet ovat selvät puitelainsäädännössä, on mahdollisimman nopeasti luotava teknistä täytäntöönpanoa ja teknisten muutosten vaatimaa sopeuttamista koskevat oikeudet, joiden merkitystä on painotettava myös siten, että Euroopan parlamentille annetaan yksiselitteinen mahdollisuus keskeyttää käsittely sen varalta, että oikeuksia loukataan tai menettelyn avoimuutta koskevia säännöksiä ei noudateta esimerkiksi neuvottelumenettelyssä. On muistettava, että myös Lamfalussyn raportissa painotettiin Euroopan parlamentin lailla eniten mahdollisimman avoimen menettelyn merkitystä juuri tällä lainsäädännön alalla.
Haluaisin sanoa, että mahdollisuus keskeyttää käsittely voitaisiin sisällyttää vuonna 1999 hyväksyttyyn komitologiamenettelyä koskevaan päätökseen tekemällä sitä koskeva yksinkertainen muutos, mikäli neuvostolla ja komissiolla on hyvää tahtoa. Tätä tarvittaisiin sen varalta, että Euroopan parlamentti katsoisi arvopaperikomitean ylittäneen valtuutensa, minkä vuoksi sen ehdotuksia olisi parannettava joko niin, että komissio esittää uuden ehdotuksen tai käynnistää normaalin tämän alan yhteispäätösmenettelyn.
Euroopan parlamentin jäseninä me vaadimme aivan ehdottomasti toimielinten välistä sopimusta, jossa sanotaan selvästi, että perusperiaatteista sekä poliittisen ja teknisen täytäntöönpanon eriyttämisestä on oltava tapauskohtaiset selkeät säännökset lainsäädännössä. Me olemme valmiita puoltamaan kaikkia toimia asian nopeuttamiseksi - myös käytettäessä parlamentaarista yhteispäätösmenettelyä voimme soveltaa nopeutettua menettelyä - ja takaamaan, että toimitaan täysin avoimesti. Mutta minä vetoan neuvostoon ja komissioon ja pyydän niiltä tänään selvää vastausta kysymykseen, mitä siellä ajatellaan Euroopan parlamentin mahdollisuudesta keskeyttää käsittely tai vastaavasta menettelystä, sillä kysymys on meille erittäin tärkeä meiltä Euroopan unionissa vaadittavan demokraattisen vastuun takia.

Danielsson
. (SV) Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, olen kiitollinen, että olen saanut mahdollisuuden kehittää neuvoston kantaa, joka koskee paroni Lamfalussyn laatiman viisaiden ryhmän raportin sisältämiä ehdotuksia. Parlamentti ja neuvosto ovat jo useasti olleet epävirallisesti yhteydessä toisiinsa tästä kysymyksestä. Haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja tuoda esille, että neuvosto arvostaa suuresti sitä työtä, jota jäsen Randzio-Plath on tehnyt talous- ja raha-asioiden valiokunnan puheenjohtajana tässä kysymyksessä. Neuvoston ja puheenjohtajavaltion kannalta on ollut äärettömän arvokasta, että ne ovat voineet käydä jatkuvia keskusteluja tästä kysymyksestä teidän kanssanne.
Kuten varmasti tiedätte, Ecofin-neuvosto käsitteli Lamfalussyn raportin sisältämiä ehdotuksia 12. maaliskuuta 2001 järjestetyssä kokouksessaan. Neuvosto piti raporttia myönteisenä, mutta keskustelut jatkuvat. Uusi Ecofin-neuvoston kokous järjestetään juuri ennen Tukholman huippukokousta. Puheenjohtajavaltion tavoitteena on päästä asiasta yhteisymmärrykseen mahdollisimman nopeasti.
Neuvoston mielestä rahoitusmarkkinoiden toimintatavalla on olennaista merkitystä talouskasvun paranemisen kannalta. Sen vuoksi on erittäin luonnollista, että juuri tästä kysymyksestä keskustellaan Tukholman huippukokouksen yhteydessä, jonka yhtenä tavoitteena on nimenomaan Euroopan talouden nykyaikaistaminen.
Kasvun ja työllisyyden paranemisen kannalta on ratkaisevaa, että rahoitusmarkkinat voivat kustannustehokkaasti jakaa pääomaa säästämisen ja sijoittamisen kesken, hoitaa maksujärjestelmiä ja jakaa riskejä. Meidän on samalla varmistettava, että markkinoilla vallitsee hyvä kuluttajansuoja ja että markkinat ovat vakaat.
Unionin rahoitusmarkkinat ja riskipääomamarkkinat on integroitava ja niitä on tehostettava. Rahoituspalveluja ja riskipääomaa koskevat toimintasuunnitelmat sisältävät hyvän lähtökohdan juuri näiden integraatiota ja tehokkuutta koskevien tavoitteiden saavuttamiseksi. Toimintasuunnitelman toteuttaminen on keskeisintä. Aikataulussa pysyäksemme meidän on tehtävä nyt vaadittavat ponnistelut.
Sen vuoksi mielestämme on välttämätöntä, että asianosaiset toimielimet ja jäsenvaltiot tarkistavat yhteisesti rahoitusalaa koskevaa lainsäädäntöprosessia ja hyödyntävät sen antamia mahdollisuuksia entistä tehokkaammin, jotta tärkeät ja välttämättömät päätökset voitaisiin tehdä nopeammin.
Neuvosto on sitä mieltä, että arvopaperimarkkinoita säätelevän yhteisön oikeuden on oltava tarpeeksi joustava, jotta voidaan kohdata kehitys ja luoda kilpailukykyiset EY-markkinat, jotka ovat avoimet uusille kansainvälisille suuntauksille. Lainsäädäntöprosessia on nopeutettava, mutta perustamissopimuksen rajoja on tietenkin kunnioitettava. Tämä voidaan ja tämä pitääkin saavuttaa, ja samalla on kunnioitettava perustamissopimuksen määräyksiä, asianosaisten toimielinten oikeuksia ja niiden välillä vallitsevaa tasapainoa.
Neuvosto kannattaa pääosin sitä neljän tason strategiaa, jota viisaiden ryhmä on ehdottanut, jotta sääntelyprosessin joustavuutta voitaisiin lisätä nykyisen perustamissopimuksen puitteissa.
En halua tänään kommentoida tulevan arvopaperikomitean toiminnan yksityiskohtia. Haluan vain korostaa, kuten äsken sanoin, että neuvosto ja jäsenvaltiot ovat tietoisia, että lainsäädäntömenettelyä on nopeutettava.
Ne menettelyt, joita viisaiden ryhmä on ehdottanut ensimmäisellä ja toisella tasolla tehtävistä päätöksistä, eivät oikeastaan ole uusia. Ne perustuvat olemassa oleviin mahdollisuuksiin, nimittäin koko lainsäädäntömenettelyyn ja komiteamenettelyn avulla tapahtuvaan toteuttamiseen. Sen vuoksi tunnetaan jo hyvin perussäännöt ja niiden vaikutukset, kun on kyse jäsen Randzio-Plathin suullisessa kysymyksessään esittämistä asioista.
Jäsen Randzio-Plath halusi tietää, miten neuvoston mielestä voitaisiin taata yhteispäätösmenettelyn tasapaino sekä laaja avoimuus. Oikeudellinen kehys, kun kyse on täytäntöönpanovaltuuksien jaosta, on ilmaistu selkeästi perustamissopimuksessa, vuonna 1999 annetussa komiteamenettelyä koskevassa neuvoston päätöksessä, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä ja lainsäätäjän päätöksessä, kun se jakaa täytäntöönpanovaltuuksia jokaisessa yksittäisessä tapauksessa. Neuvosto ja Euroopan parlamentti noudattavat kaikissa näissä asioissa jo annettuja sääntöjä. Meillä kaikilla on yhteinen velvollisuus noudattaa tätä oikeudellista kehystä. Yhteispäätösmenettelyn avulla päätämme yhteisesti jokaisen yksittäisen lain kohdalla, mitä siirretään komiteamenettelyyn ja minkä sääntöjen puitteissa. Lisäksi uusi vuonna 1999 annettu komitologiamenettelyä koskeva puitepäätös takaa parlamentille paremman aseman kuin koskaan aikaisemmin ja se takaa myös laajan avoimuuden.
Tämä uusi avoimuus on suotuisa ja tärkeä asia Euroopan parlamentin kannalta, mutta tietenkin myös kansalaisten kannalta. Euroopan parlamentille annetaan tae siitä, että se pidetään täysin ajan tasalla arvopaperikomitean työstä ja että se saa kaikki työhön liittyvät asiakirjat: esityslistat, toimintaehdotukset, äänestystulokset, kokousten pöytäkirjat ja läsnäololistat. Jos parlamentti on sitä mieltä, että komission esittämät toimiluonnokset ylittävät perusasiakirjassa annetut täytäntöönpanovaltuudet, komission on mitä pikimmin tutkittava uudelleen näitä toimia ja sen on samalla otettava huomioon parlamentin päätöslauselma madollisimman tarkasti.
Sääntelyviranomaisista koostuva riippumaton komitea toimii komission neuvonantajaryhmänä, kun se laatii luonnosta, joka käsittelee puiteperiaatteiden täytäntöönpanoa koskevia toimia. Jos tämän järjestelmän halutaan toimivan kunnolla, kaikkien asianosaisten toimielinten on toimittava hyvässä uskossa ja kunnioitettava niitä perusedellytyksiä, jotka koskevat sitä eri tasojen strategiaa, jota viisaiden ryhmän raportissa ehdotetaan.
Jäsen Randzio-Plath kehottaa minua edelleen huolehtimaan, että arvopaperikomitea ei puutu asioihin muuttaakseen voimakkaasti komission esittämiä täytäntöönpanotoimia tai estä niitä, sekä siitä, että annamme poliittisen sitoumuksen, joka koskee neuvoston valmiutta nopeuttaa omia päätöksentekomenettelyjä.
Minun on korostettava sitä olennaista rakenteellista eroa, joka vallitsee toimielimenä toimivan neuvoston ja komiteamenettelyä koskevan komitean välillä, joka muodostuu juuri jäsenvaltioiden edustajista, eikä neuvoston edustajista. Tämä ero on tärkeä, ja kuten me kaikki tiedämme, siitä johtuu koko komiteamenettelyn rakenne. Haluaisin korostaa, että arvopaperikomitean olennaisena tehtävänä on auttaa komissiota harjoittamaan sen delegoituja toimivaltuuksia komiteamenettelyä koskevan päätösmenettelyn mukaisesti. Neuvostosta puheen ollen haluaisin toistaa sen, mitä sanoin aiemmin, nimittäin, että kaikkien asianosaisten toimielinten on toimittava hyvässä uskossa ja kunnioitettava viisaiden ryhmän laatiman raportin perusehtoja.
Lamfalussyn raportissa ehdotettu rakenne kunnioittaa yhteispäätösmenettelyä ja perustamissopimuksessa määrättyä toimielinten tasapainoa. Neuvosto on sen vuoksi sitä mieltä, että tällä alueella ei tarvita mitään ylimääräistä institutionaalista kehystä.
Haluaisin myös mainita, että Ecofin-neuvosto suhtautuu myönteisesti ajatukseen toimielinten välisen valvontajärjestelmän perustamisesta, jotta voidaan arvioida kehitystä, joka suuntaa kohti integroituja talousmarkkinoita ja jotta voidaan tunnistaa pullonkaulat. Osana tätä valvontaprosessia Euroopan parlamentille ja neuvostolle voitaisiin antaa säännöllisesti raportteja. Lisäksi vuodelle 2004 ehdotetun kattavan ja avoimen tarkistuksen avulla meillä olisi mahdollisuus arvioida järjestelmän toimintaa ja korjata mahdolliset puutteet.
Kuten sanoin, 12. maaliskuuta Ecofin-neuvosto piti raporttia ja ehdotettua neljän tason strategiaa myönteisenä ja edistyi hyvin määrätessään yleiset säännöt niiden institutionaalisten ja organisatoristen kysymysten ratkaisemiseksi, joita strategia herättää. Tietyt kysymykset jäävät kuitenkin jäljelle. Tällöin on kyse neuvoston, komission ja Euroopan parlamentin välisistä suhteista tiettyjen säädösten yhteydessä ja sääntelyviranomaisten muodostaman komitean perustamisesta.
Nyt Ecofin-neuvosto on kehottanut jatkamaan näiden kysymysten parissa tehtävää työtä, ja kuten alussa sanoin, toivon, että pääsemme mahdollisimman pian kokonaisratkaisuun.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin ensin sanoa, että komissio kannattaa selkeästi Alexandre Lamfalussyn johtaman viisaiden ryhmän raportin päälinjoja.
Jotta arvopaperimarkkinoiden yhdentyminen saavutettaisiin vuoteen 2005 mennessä, yhteisön lainsäädännön pitäisi komission näkemyksen mukaan olla tehokkaampaa ja joustavampaa, jotta se voisi vastata nopeasti rahoitusmarkkinoiden kehitykseen. EU:n lainsäädännön täytäntöönpanoa on lisäksi nopeutettava ja yhtenäistettävä, ja sitä on valvottava tiukemmin.
Jäsen Randzio-Plath nosti esille viisi kysymystä siitä, miten komissio suhtautuu raporttiin. Haluaisin yrittää vastata kaikkiin viiteen, tosin ehkä hieman eri järjestyksessä. Ensinnäkin mitä prosessin vastuullisuuteen ja avoimuuteen tulee, muistutan, että lainlaatijoiden on perustamissopimuksen ja oikeuskäytännön mukaan määritettävä säädöksen pääkohdat, ja siksi se käsitellään niin kutsutulla 1 tason tavallisella yhteispäätösmenettelyllä. Täytäntöönpanotoimet siirretään kuitenkin komitologiapäätöksen mukaisesti 2 tason menettelyyn, kuten kaikki, jotka ovat lukeneet Lamfalussyn raportin, tietävät. Komissio yhtyy myös siihen näkemykseen, että kuluttajat ja teollisuus on ehdottomasti otettava huomioon kaikissa niiden kannalta merkityksellisissä täytäntöönpanotoimissa.
Direktiivejä ja asetuksia hyväksyttäessä 1 tasolla neuvoston ja parlamentin tulee määrittää yhdessä teknisten täytäntöönpanotoimien laajuuden tapauskohtaisesti yhteispäätösmenettelyllä.
Komissio on valmis neuvottelemaan myös 2 tasolla laajasti markkinaosapuolten ja loppukäyttäjien kanssa avoimella ja läpinäkyvällä tavalla, ennen kuin se hyväksyy taktiset täytäntöönpanotoimet. Komissio on myös samaa mieltä siitä, että Euroopan arvopaperimarkkinoiden sääntelykomitean tulisi suorittaa täytäntöönpanotoimia koskevien ehdotusten yhteydessä perinpohjainen kuulemisprosessi, ja Euroopan parlamenttia on tiedotettava tarkasti tapahtumien kulusta.
Komission aloiteoikeuskysymyksessä painotan, että komissio odottaa 2 tason teknisiä täytäntöönpanotoimia koskevia ehdotuksia valmistellessaan hyötyvänsä Euroopan unionin sääntelyviranomaisten teknisestä asiantuntemuksesta - hehän ovat tämän alan asiantuntijoita. Sen vuoksi ei ole epäilystäkään, etteivätkö heidän neuvonsa vaikuttaisi komission aloitekykyyn. Komissio uskoo, että kun Euroopan sääntelyviranomaisia kannustetaan tällaiseen toimintaan, Euroopan unionin sääntelyjärjestelmätkin saadaan ajan myötä yhtenäisemmiksi.
Käsittelen seuraavaksi jäsen Randzio-Plathin kolmatta kysymystä, joka koskee kahden lainsäädännöllisen pilarin yhteispäätösvaltuuksien välistä tasapainoa ja arvopaperikomitean toiminnan avoimuutta. Komission näkemyksen mukaan EY:n perustamissopimuksen 251 artiklassa vahvistettu yhteispäätösmenettely takaa tämän tasapainon. Kyseinen menettely antaa parlamentille valtuudet päättää yhdessä neuvoston kanssa 2 tasolla hyväksyttävien teknisten täytäntöönpanotoimien laajuudesta. Parlamentin on määritettävä yhdessä neuvoston kanssa yleisten periaatteiden ja teknisten täytäntöönpanotoimien välillä vallitseva ero.
Vuonna 1999 tehdyn komitologiapäätöksen mukaan - josta neuvoston edustaja jo mainitsikin - komission tulee tiedottaa parlamenttia säännöllisesti niiden komiteoiden toiminnasta, jotka osallistuvat näihin täytäntöönpanotoimiin liittyvään komiteamenettelyyn. Vuonna 1999 tehdyn komitologiapäätöksen täytäntöönpanotoimia koskevan toimielintenvälisten sopimusten 1 ja 2 artiklan mukaisesti komissio toimittaa parlamentille kaikki tarvittavat Euroopan arvopaperikomitean asiakirjat, toimenpide-ehdotukset ja toimintaehdotukset, kuten neuvoston edustaja äsken sanoi. Komissio on myös valmis noudattamaan komitean suositusta, jonka mukaan sen tulisi ottaa mahdollisimman hyvin huomioon kaikki parlamentin hyväksymät päätöslauselmat, jotka koskevat Euroopan arvopaperikomitealle toimitettavaa ehdotusta.
Haluaisin nyt siirtyä kysymykseen, jossa käsiteltiin täytäntöönpanotoimia koskevia ehdotuksia. Mikäli Euroopan arvopaperikomitea ei pysty antamaan komissiolle positiivista lausuntoa ja neuvosto vastustaa toimenpiteitä tai parlamentti ilmaisee ehdottomalla enemmistöllä hyväksytyssä päätöslauselmassa, että sen näkemyksen mukaan täytäntöönpanotoimissa ylitetään annetut valtuudet - tässä tapauksessa on kysymys niin kutsutusta toimivallan ylityksestä - komissio käsittelee ehdotusta uudelleen vuonna 1999 tehdyn komitologiapäätöksen mukaisesti. Tässä tapauksessa komissio on valmis, kuten aikaisemmin mainittiin, huomioimaan tällaisessa päätöslauselmassa esitetyn parlamentin kannan, ja vaikka Euroopan arvopaperikomitea antaisikin positiivisen lausunnon täytäntöönpanotoimia koskevasta ehdotuksesta, komissio voi siitä huolimatta komitologiapäätöksen mukaan esittää perustamissopimukseen perustuvan lainsäädäntöehdotuksen, mikä tapahtuu siis yhteispäätösmenettelyllä.
Komissio on kuitenkin vakuuttunut, että kaikki osapuolet haluavat saada tämän järjestelmän toimimaan. Se on halukas toimimaan yhdessä neuvoston ja parlamentin kanssa perustamissopimuksessa ja komitologiapäätöksessä vahvistetulla tavalla poistaakseen asiaan liittyvät epäselvyydet. Lisäksi ehdotetulla toimielintenvälisellä seurantakomitealla - johon parlamenttikin tietenkin osallistuu - tulee olemaan tärkeä merkitys tämän kaiken varmistamisessa. Huomautan vielä, että koko prosessia tarkastellaan perusteellisesti vuonna 2004.
Lopuksi, ennen kuin vastaan jäsen Randzio-Plathin esittämiin kysymyksiin, haluan sanoa, että komission tärkeimpänä arvopaperialaan liittyvänä tavoitteena on toteuttaa Euroopan rahoitusmarkkinoiden yhdentyminen rahoituspalveluja koskevan toimintasuunnitelman avulla - mitä nopeammin, sen parempi.
Komissio uskoo, että tästä tavoitteesta on huomattavaa hyötyä tulevaisuudessa. Jotta se voisi toteutua, yhteisön lainsäädännön on oltava tehokkaampaa ja joustavampaa, jotta se voisi vastata nopeasti rahoitusmarkkinoiden kehitykseen. Kuten neuvoston edustajakin painotti, lainsäädäntö on toteutettava yhdenmukaisesti perustamissopimuksen ja vuonna 1999 tehdyn komitologiapäätöksen kanssa. Kaikkien osapuolten on oltava tyytyväisiä, ja heidän on saatava osallistua siihen perustamissopimuksen edellyttämällä tavalla.
Tiedän, että minulla on mahdollisuus esittää keskustelun lopuksi ylimääräisiä kommentteja, mutta haluaisin kuitenkin vastata jäsen Randzio-Plathin tekemiin huomautuksiin.
Komissio on todella ilahtunut, että talous- ja raha-asioiden valiokunnan puheenjohtaja Randzio-Plath osoitti suhtautuvansa myönteisesti Alexandre Lamfalussyn johtaman viisaiden ryhmän raporttiin. Hän sanoi, että prosessia olisi vauhditettava kaikin keinoin - komissio on hänen kanssaan täysin samaa mieltä - muuten meidän on vastattava huomisen kehitykseen eilispäivän toimenpiteillä. Hän sanoi myös, että menettelyjen on ehdottomasti oltava avoimia - tässäkin asiassa mielipiteemme käyvät yksiin - ja sitä korostetaan myös Lamfalussyn ja hänen kollegojensa raportissa. Tätäkin prosessia valvoo seurantakomitea, johon parlamentti osallistuu, kuten jo sanoin. Ellei toiminta ole tarpeeksi avointa, seurantakomitea huomauttaa varmasti asiasta.
Kolmanneksi, sellaisessakin tapauksessa, jossa parlamentti katsoo enemmistön äänestystuloksen nojalla, että komissio on ylittänyt toimivaltansa, komissio yhtyy Lamfalussyn raportissa esitettyyn menettelyyn, jonka mukaan komissio ottaa parlamentin näkemyksen mahdollisimman hyvin huomioon ja toimii sen mukaisesti. Tämä on erinomainen takuu parlamentille siitä, ettei sitä sivuuteta jollakin silmänkääntötempulla. Tästäkään asiasta jäsen Randzio-Plathin ei tarvitse olla huolissaan.

Von Wogau
Arvoisa puhemies, luvallanne haluaisin ensin tehdä parlamenttimme esityslistaa koskevan huomautuksen. Koska luotan parlamentin esityslistaan, jossa tälle aamupäivälle oli merkitty tämä raportti ja myös muita mietintöjä, olin luvannut keskustella tunnin kuluttua tästä hetkestä vaalipiirini kansalaisten kanssa Euroopan taloutta koskevista kysymyksistä. Haluaisin siis jo etukäteen esittää pahoitteluni sen takia, että en voi olla paikalla keskustelun loppuun asti.
Haluaisin esittää muutaman huomautuksen, jotka koskevat viisaiden ryhmän ehdotusta. Aluksi haluaisin esittää erityiset kiitokset paroni Lamfalussylle hänen erittäin viisaasta ja laajasta tästä aiheesta laatimastaan raportista ja ottaa sitten kantaa sen ensimmäiseen osaan, nimittäin kysymykseen menettelyn nopeuttamisesta. Meidän kannaltamme tärkeä asia on, että mielestämme tämän tärkeän lainsäädäntöpaketin käsittelyä täällä olisi nopeutettava ja se olisi pantava täytäntöön mahdollisimman pian. Kun me parlamenttina olemme jo ilmoittaneet olevamme mahdollisuuksien mukaan ja neuvoston myötävaikutuksella valmiita päättämään yksittäisistä lainsäätämismenettelyistä jo ensimmäisessä käsittelyssä, meillä on nyt ensimmäinen tilaisuus siihen. Siis jos voimme päästä yksimielisyyteen jo ensimmäisessä käsittelyssä, silloin olemme parlamenttina valmiita luopumaan lisätarkistusten jättämisestä toisessa käsittelyssä. Tämä on täysin selvää.
Luulen, että olisi melko hyvä, jos käsittelisimme nyt esimerkin vuoksi kahta hyvin tärkeää kokeiluhanketta, ensinnäkin eläkerahastoja koskevia säännöksiä, jotka ovat aivan keskeisiä, ja toiseksi esimerkiksi niin yksinkertaista asiaa kuin Euroopan unionin esitteitä koskevia säännöksiä, ja yrittäisimme näiden kokeiluhankkeiden avulla nähdä aivan konkreettisesti, mistä on oikeastaan kysymys, kun siirrämme tätä koskevan lainsäädännön toiselle tasolle.
Haluaisin sanoa muutaman sanan myös kysymyksestä, vaatiiko demokratia aikaa. Kysymystä käsitellessä sanotaan toistuvasti, että tilanne, jossa parlamentti käsittelee yhtä kysymystä mahdollisesti kolmessa käsittelyssä, pitkittäisi lainsäädäntömenettelyä tarpeettomasti. Minä en voi yhtyä tähän. Muistelkaamme vanhaa yksimielisyyden aikaa, jolloin lainsäädäntömenettelyt kestivät Euroopan unionissa jopa 20 vuotta. Siitähän on konkreettisia esimerkkejä kuten tuotevastuudirektiivi. Kokemus osoittaa, että me pystymme päättämään tärkeiden lainsäädäntöhankkeiden käsittelyn kahdessa vuodessa soveltamalla yhteispäätösmenettelyä. Luulen tämän osoittavan, että on mahdollista käyttää demokraattista menettelyä kuluttamatta kohtuuttomasti aikaa.
Lopuksi käsittelen vielä toista asiaa, nimittäin kysymystä lainsäädännön täytäntöönpanosta Euroopan unionissa. Siinä voimme yhtyä useimpiin viisaiden ryhmäns esittämiin ehdotuksiin vastoin neuvostoa, joka esitti myös varaumia. Me Euroopan parlamenttina vaadimme yksimielisesti mahdollisuutta keskeyttää käsittely siinä tapauksessa, että lainsäädännön täytäntöönpanossa on käsityksemme mukaan tapahtunut virheitä. Tämä on Euroopan parlamentin yksimielinen vaatimus, joka pian hyväksytään myös päätöslauselmassa.

Goebbels
Arvoisa puhemies, haluan aivan aluksi kiittää jäsen von Wogauta ja jäsen Chris Huhnea, jotka yhdessä minun kanssani toimivat siten, että talous- ja raha-asioiden valiokunta pystyi tekemään yksimielisen päätöslauselmaesityksen. On paikallaan korostaa tässä valiokuntamme yksimielisyyttä. Se on harvinaista, minkä vuoksi komission ja neuvoston tulisikin tarkastella lähemmin Euroopan parlamentin perusteluja asiasta.
Haluaisin sitten kiittää jäsen Alexandre Lamfalussya kärsivällisestä ja viisaasta toiminnasta viisaiden ryhmän johdossa. Hän on kuunnellut Euroopan parlamenttia, ja suurin osa hänen ehdotuksistaan on järkeviä, hyödyllisiä ja jopa välttämättömiä, jotta Euroopan arvopaperimarkkinoiden sääntely onnistuisi hyvin ja saataisiin perustettua tämän alan todelliset markkinat. Jäsen Lamfalussyn raportti on kuitenkin saanut varsin ristiriitaisen vastaanoton sekä Ecofinin ministerineuvostossa että Euroopan parlamentissa siinä mielessä, että jotkin siinä ehdotetut toimenpiteet uhkaavat EU:n toimielintenvälistä tasapainoa, jäsen Randzio-Plath puhuikin jo asiasta, joten en puutu enää siihen. En kiistä, etteikö olisi tarpeen säätää nopeasti lakeja, varsinkin Euroopan rahoitusmarkkinoiden kehittämiseksi. Ongelmana on erityisesti arvopaperikomitea, joka hyväksyisi neuvoston äänestyssääntöjen mukaisesti komission ehdotukset. Meille väitetään, että kyse on vain teknisiin seikkoihin liittyvistä päätöksistä, ja Danielsson muistutti meitä ministerineuvoston ja sääntelykomitean välisestä erosta. Mutta miksi vaivata valtiosihteereitä niin sanottujen teknisten sääntökysymysten takia? Lisäksi kyseisten valtiosihteerien täytyy äänestää neuvoston sääntöjen mukaisesti. Kuka selittäisi minulle, missä määrin ministereidensä alaisuudessa työskentelevät valtiosihteerit pystyvät säätämään lakeja nopeammin kuin Ecofin-neuvosto? Kaikessa tässä ei ole paljoakaan järkeä, ja uskon, että jos tosiaankin halutaan edetä nopeammin, se on mahdollista. Jäsen von Wogau osoitti muutamia ratkaisuvaihtoehtoja, en lähde toistamaan niitä tässä.
Parlamentti haluaa oikeuden puuttua asiaan. Tämä on käytössä jo monessa maassa, myöskin Yhdysvalloissa. Kysymyksessä on suojalauseke itse markkinoiden kannalta, ja olen varma, että jos tällainen suojalauseke, oikeus puuttua asiaan, olisi olemassa, parlamentti ei varmaankaan turvautuisi siihen usein. Joka tapauksessa on kyse varmuustoimenpiteestä demokratian vastaisia poikkeamia varten, joita voi odottaa suljettujen ovien takana istuvalta komitealta, joka tekee päätöksiä neuvottelematta asiasta parlamentin kanssa.

Cox
Arvoisa puhemies, hyväksyn, että ryhmäni kannattaa Lamfalussyn raporttia ja siinä olevia ajatuksia. Haluan mennä kuitenkin käsiteltävänä olevan asian ytimeen. Neuvosto ja komissio eivät saa minua vakuuttuneeksi, että parlamentti otetaan tässä prosessissa tarpeeksi hyvin huomioon. Meidän on tietenkin kunnioitettava sopimuksia, meidän on tietenkin ymmärrettävä primaarioikeuden ja sekundaarilainsäädännön välinen ero, kuten Lamfalussyn raportissa sanottiin. Mahdollisena lähtökohtanamme on tietenkin myös kesäkuussa 1999 tehty toimielintenvälinen komitologiasopimus.
Meidän toimielimemme voivat tässä erityisessä tilanteessa tarttua yhdessä tilaisuuteen, jotta voisimme omatoimisesti tavoitella jotakin, missä olemme toistaiseksi epäonnistuneet surkeasti. Lamfalussyn raportissa luetellaan monta toimintakatkosta, ja ne katkokset ovat olleet pääasiassa ministerineuvoston puolella. Siinä luetellaan monia täytäntöönpanon laiminlyöntejä, ja niistä vastaa pääasiassa komissio, joka on perustamissopimuksen vartija. Ei ole mitään järkeä palata menneisyyteen, kun voimme tarttua tähän hetkeen ja yrittää luoda paljon paremman tulevaisuuden vitkastelematta yhtenäisiin rahoitusmarkkinoihin liittyvissä asioissa.
Aivan oikein, meillä on oikeuksia primaarilainsäädännössä. Kuten sanottu, meillä on oikeus määrittää lainsäädännön kattavuus ja päättää siitä, missä määrin sääntelyviranomaisten ja arvopaperikomiteoiden toimivaltuuksia rajoitetaan. Siinä toimii kuitenkin palauteperiaate. Annammeko heille millimetrin vai metrin? Metrin vai kilometrin? Minäpä kerron - annamme liikkumatilaa sen mukaan, millainen näkemys meillä on niiden demokraattisesta toiminnasta, niiden tasapainosta, niiden lainsäädäntöelinten välisestä parallelismista ja niiden vastuullisuudesta. Jos haluatte vauhtia ja todellista asiasisältöä, jos te, arvoisa komission jäsen ja neuvosto, haluatte joustavuutta, jotta huomisen, eikä eilispäivän, ongelmille voidaan antaa huomisen ratkaisut, silloin meidän on annettava näille komiteoille laaja liikkumatila, mutta meillä on oltava myös oikeus palauttaa päätökset niille takaisin, mikäli katsomme sen tarpeelliseksi. Jos niitä ei voi palauttaa, emme myöskään anna laajaa liikkumatilaa. Meidän on tehtävä suuri valinta. Mihin me oikein pyrimme tässä asiassa? Tämä ei ole mikään täysin suljettu ympyrä. Ensimmäisellä komitologiakierroksella saamme päättää, kuinka laaja toisen kierroksen päätösvalta on ja kuinka laaja se tulee olemaan. Se riippuu osittain siitä, kuinka avointa ja demokraattista toiminta on ja kuinka hyvin se on tasapainossa kahden unionin lainsäädäntöelimen välillä.
Haluaisin nyt siirtyä asiaan, joka on jäänyt muiden aiheiden varjoon. Kun neuvosto on paikalla ja - sanon tämän jopa kaikella kunnioituksella ministerin kohteliaisuutta kohtaan - rankaisee meitä ankarasti ja sanoo: "siinä on sopimus, siinä on menettely. Me pidämme teidät ajan tasalla, me lähetämme teille pöytäkirjan, mutta menkää nyt pois", en hyväksy sitä viestiä. Kun neuvosto antaa meille tällaisen viestin, haluan kysyä neuvoston jäseniltä, miksi te, tai ainakin jotkin jäsenvaltiot, kuljette takaoven kautta ja käytätte kesäkuussa 1999 tehdyn päätöksen liitteitä, jotka on laadittu siihen muista arkaluonteisista syistä, ja keksitte itsellenne uusia komitologiasääntöjä, jotta voisitte hypätä määräenemmistöstä tosiasiallisesti yksinkertaiseen enemmistöön ja lisätä vaikutusvaltaanne Euroopan komissioon. Sitä ei voi hyväksyä. Ei saisi olla kaksia sääntöjä, vain yhdet säännöt, yksi demokratia ja yksi avoimuus.

(). -

Herzog
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, uskon, että meidän täytyy selkeästi varoittaa neuvostoa ja komissiota siitä, että demokraattisen valvonnan ehdot tärkeästä kysymyksestä eivät täyty. Viisaiden ryhmälle osoitettu tehtävä koski sitä paitsi ainoastaan menettelytapaa, kun taas poliittista keskustelua tavoitteista ja sääntelyn pääsisällöistä sekä poliittisesta valvonnasta ei ole lähimainkaan saatu päätökseen.
Rahoitusmarkkinoiden sääntely voi aiheuttaa hankaluuksia epävakaiden ja syrjivien markkinoiden rahoituksen tai kansallisen omaisuuden varjelun vuoksi. Toimenpide voi kuitenkin osoittautua myönteiseksi, jos tarkoituksena on jakaa resurssit, jotta kehitettäisiin tuottoisa järjestelmä, sosiaalista yhtenäisyyttä tai sukupolvien välistä yhteisvastuuta. Mutta kuka voi sanoa, että me todellakin valmistelemme näitä asioita? Parlamentti ei jarruta asiaa. Jäsenvaltiot ovat sanoneet kyllä yleiseurooppalaisille rahoitusmarkkinoille, mutta ne eivät ole miettineet seurauksia. Ne eivät ole kehittäneet mitään strategiaa, ja ovat törmänneet lukuisiin hallinnollisiin esteisiin.
Tämä on niin totta, että viisaiden ryhmän piti ehdottaa hallitusten väliselle toiminnalle tyypillistä, äärimmäisen raskasta menettelyä, vaikka Euroopan parlamentille aloiteoikeuden suova menettelytapa sekä eurooppalaisen sääntelyn aloittaminen selkeästi määritellylle toimikaudelle olisi voinut johtaa tehokkaaseen, hyväksyttävään ja nopeaan ratkaisuun.
Valitsimme siis menettelytavan, joka ei sovi meille, ja se on talous- ja raha-asioiden valiokunnan yksimielinen kanta, haluamme vähintään oikeuden puuttua asiaan, jolloin on mahdollista yrittää valvoa tätä meidän mielestämme käsittämättömän byrokraattista menettelyä. Vaadimme, että julkinen mielipide otetaan huomioon tässä asiassa. On jälleen kerran kysymys demokraattisesta valinnasta.

Puhemies
Minun on ilmoitettava teille, että esityslistan mukaisesti keskeytämme nyt tämän keskustelun, jota jatketaan jälleen klo 21.00.

Suu- ja sorkkatauti
Puhemies
Esityslistan mukaan on seuraavana vuorossa neuvoston puheenjohtajan julkilausuma suu- ja sorkkataudista.

Danielsson
. (SV) Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, suu- ja sorkkatauti on kauhistuttava sairaus. Se on suunnattoman tarttuva sairaus, ja se on tappava sairaus. Sillä on myös suuria taloudellisia haittavaikutuksia ja se aiheuttaa paljon kärsimyksiä. Sen vuoksi ei ole hämmästyttävää, että parlamentin jäsenet ovat kiinnittäneet huomiota tähän kysymykseen nyt, kun tautia on esiintynyt unionin alueella ensimmäisen kerran moneen vuoteen.
Suu- ja sorkkataudin puhkeaminen havaittiin Isossa-Britanniassa 20. helmikuuta. Neuvoston maatalousministerien 26. helmikuuta järjestetyssä kokouksessa Iso-Britannia tiedotti maan tilanteesta ja selvitti niitä toimia, joihin oli ryhdytty tartunnan leviämisen estämiseksi. Kuten tiedetään, neuvosto on tässä asiassa antanut komissiolle vallan päättää jäsenvaltioiden eläinlääkärien tekemien päätösten perusteella niistä toimista, joita jäsenvaltiot pääasiassa toteuttavat.
Komissio on tämän mukaisesti tehnyt päätöksen, joka merkitsee tiettyjen turvatoimien käyttöön ottamista taudin leviämisen estämiseksi. Päätös merkitsee sitä, että Iso-Britannia ei saa viedä maasta eläviä eläimiä, sellaisia lajeja, jotka voivat sairastua suu- ja sorkkatautiin, eikä maitoa, lihaa ja muita näistä lajeista saatavia eläintuotteita.
Tämän vuoden 6. maaliskuuta komissio teki lisäksi päätöksen, jonka mukaan koko unionissa kielletään kaikkien niiden lajien eläinkuljetukset, jotka ovat alttiita suu- ja sorkkataudille, ja että koko unionissa kielletään markkinat ja kokoamispaikat niiden eläinlajien kohdalla, jotka ovat alttiita sairaudelle. Poikkeus tähän sääntöön myönnettiin suoraan teurastamolle tehtäville kuljetuksille.
Eilisessä ylimääräisessä kokouksessa pysyvä eläinlääkärikomitea sai tiedon siitä, että myös Luoteis-Ranskassa oli todettu tautitapaus. Siellä on nyt ryhdytty samanlaisiin toimiin, kuin mihin Isossa-Britanniassakin oli aiemmin ryhdytty. Kysymys otetaan tietenkin esille seuraavassa neuvoston maatalousministerien kokouksessa, joka järjestetään ensi viikon alussa. EU:n eläinlääkärikomitean seuraava kokous on 20. maaliskuuta, jolloin keskustellaan uudelleen Ison-Britannian ja Ranskan tilanteesta sekä mahdollisista lisätoimista.
Neuvosto pitää Ison-Britannian ja Ranskan tilannetta valitettavana, ja seuraamme tarkasti kehitystä tiiviissä yhteistyössä komission kanssa, samalla kun jäsenvaltiot ryhtyvät erilaisiin ehkäiseviin toimiin. Neuvosto luottaa täysin Ison-Britannian ja Ranskan toimiin ja siihen, kuinka nämä molemmat maat ovat käsitelleet ongelmia.
Näin tarttuvan ja vakavan taudin kuin suu- ja sorkkataudin puhkeaminen on aina erittäin tuskallista kaikille sen vaikutuspiiriin joutuville. Erityisen vaikea tilanne on silloin, kun taudin puhkeaminen koettelee jo koville joutunutta ammattiryhmää, johon kuuluu eläinten kasvattajia, maidon ja lihan tuottajia ja mitä suurimmassa määrin pientilallisia.

Byrne
Arvoisa puhemies, käytän mielelläni tilaisuutta hyväkseni ja kerron parlamentille viimeisimmistä tapahtumista, jotka liittyvät suu- ja sorkkataudin puhkeamiseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja nyt myös Ranskassa.
Muistanette, että 20. helmikuuta, illalla, vahvistettiin, että Yhdistyneestä kuningaskunnasta oli löytynyt ensimmäinen tautitapaus. Seuraavana päivänä, 21. helmikuuta, komissio hyväksyi turvatoimia koskevan päätöksen. Siinä kiellettiin joidenkin elävien eläimien, kuten nautojen, lampaiden ja vuohien, vienti Yhdistyneestä kuningaskunnasta ja lihan, lihatuotteiden, maidon, maitotuotteiden ja joidenkin eläinperäisten tuotteiden vientiä rajoitettiin. Siitä lähtien on ryhdytty lisätoimiin, joiden tarkoituksena on estää karjan kuljettaminen koko Euroopan unionissa. Kyseessä on varotoimenpide, jonka tavoitteena on vähentää taudin leviämismahdollisuudet minimiin. Varotoimenpidettä tarkasteltaessa on myös otettava huomioon, että tautitapauksien määrä Yhdistyneessä kuningaskunnassa kasvaa edelleen. Kriisin nopeaan päättymiseen liittyvät odotukset eivät ole toteutuneet. Meidän on selvästikin oltava hyvin huolestuneita taudin etenemisestä.
On kolme erityisen huolestuttavaa asiaa. Ensinnäkin, on edelleenkin epävarmaa, jatkuuko tautitapauksien määrän kasvaminen Yhdistyneessä kuningaskunnassa, toiseksi, Ranskasta on löytynyt tautitapaus, mikä tuhoaa toiveemme siitä, että tauti ei leviäisi Yhdistyneen kuningaskunnan ulkopuolelle, ja kolmanneksi, monet kolmansien maiden asettamista rajoituksista, jotka kohdistuvat yhteisön tuotteiden tuontiin, ovat täysin perusteettomia. Haluaisin nyt tarkastella kutakin asiaa ja aloittaa Yhdistyneen kuningaskunnan tautitapauksista.
On ollut selvästi pettymys, että odotukset, jotka liittyvät tautitapauksien määrän kasvun pikaiseen pysähtymiseen, eivät ole toteutuneet. Eläinlääkintäasiantuntijat ovat edelleen sitä mieltä, että eläinkuljetuksien rajoittaminen vähentää ajan myötä taudin mahdollista leviämistä. Tämä korostaa sitä, että Yhdistyneessä kuningaskunnassa on edelleen suhtauduttava asiaan valppaasti, ja että käyttöön otetut toimet on pantava mahdollisimman tarkasti täytäntöön. Sen alkuperäisen päätöksen jälkeen, jolla kiellettiin joidenkin lihojen ja lihatuotteiden, meijerituotteiden ja muiden tuotteiden vienti, karjan kuljettaminen on kielletty niin Yhdistyneessä kuningaskunnassa kuin muissakin jäsenvaltioissa. Vaikka nämä rajoitukset eivät luonnollisestikaan nauti suurta suosiota, ne ovat kuitenkin pieni ongelma siihen verrattuna, että tautia ei saada nopeasti hävitettyä. Toivoisin, että tätä tärkeämpää asiaa ei unohdettaisi kriisin yhteydessä.
Alan tarkastella Ranskan tilannetta, ja olenkin varma, että kaikki ovat komission tavoin huolestuneita ensimmäisen tautitapauksen paljastuttua Euroopan mantereella. Kuten epäilemättä tiedättekin, eilen vahvistettiin, että Luoteis-Ranskasta, Mayennen alueelta, on löytynyt suu- ja sorkkatautitapaus. Se löydettiin karjatilalta, vaikka ennalta ehkäisevistä rajoituksista oli määrätty enemmän kuin viikkoa aikaisemmin ennen kuin tautitapaus vahvistettiin. Karjatila sijaitsee lähellä maatilaa, jonne oli tuotu tautia kantavia lampaita Yhdistyneestä kuningaskunnasta 16. helmikuuta, pari päivää ennen kuin Yhdistyneen kuningaskunnan tautitapauksista saatiin tieto. Yhdistyneestä kuningaskunnasta peräisin olevat lampaat tuhottiin 1. maaliskuuta varotoimenpiteenä komission asianmukaisen päätöksen mukaisesti. Kaikkien 114 eläimen teurastaminen ja tuhoaminen eilen vahvistetun taudin puhkeamisen vuoksi aloitettiin eilisiltana, ja sitä jatketaan edelleen. Tämä havainto on murskannut toiveemme siitä, että tauti voitaisiin rajata Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Voimme kuitenkin lohduttautua huomattavasti sillä, että Ranskan viranomaiset ovat ryhtyneet hyvin päättäväisesti eristämään ja tuhoamaan karjaa, joka on saattanut olla kosketuksissa tautia kantaviin eläimiin, jotka on tuotu Yhdistyneestä kuningaskunnasta. Se, että Ranskassa ryhdyttiin aikaisessa vaiheessa rajoittamaan karjankuljetuksia, on myös vähentänyt taudin mahdollista leviämistä. Nämä toimet, joita jotkut pitävät virheellisesti liioiteltuina, ovat osoittautuneet hyvin harkituiksi. Tautitapauksia voi kuitenkin paljastua lisää, ja tilannetta on valvottava hyvin tarkasti. Pysyvä eläinlääkintäkomitea päätti myöhään eilisiltana kieltää taudinkantajiksi epäiltyjen eläimien viennin Ranskasta ja määrätä rajoituksia, jotka kohdistuvat eläimien ja joidenkin tuotteiden kuljetuksiin Mayennen alueelta sekä sen vieressä sijaitsevalta Ornen alueelta. Uudet tautitapaukset edellyttäisivät selvästikin lisärajoituksien määräämistä kyseisille alueille, mutta Ranskan viranomaisten nopean toiminnan avulla saadaan toivottavasti varmistettua, ettei ankarampiin toimiin tarvitse ryhtyä.
Mitä kolmansiin maihin tulee, komissio on hyvin pettynyt, että ne hyvin päättäväiset toimet, joihin on ryhdytty taudin puhkeamisen hallitsemiseksi, eivät ole saaneet ansaitsemaansa tunnustusta. Sen sijaan, että kolmannet maat olisivat rauhoittuneet näistä toimista, ne ovat monissa tapauksissa vastanneet niihin asettamalla rajoituksia, jotka ovat sekä liioiteltuja että mielestäni tarpeettomia. Komissio neuvottelee kiireellisesti asianomaisten kolmansien maiden kanssa, jotta voitaisiin määritellä rajoituksien perusta ja perussyyt. Selitämme tietysti, millaisiin toimiin - jotka tekevät näistä rajoituksista tarpeettomia - on jo ryhdytty, ja hyödynnämme täysimääräisesti kahdenvälisiä yhteyksiämme sekä Maailman kauppajärjestön kauppajärjestelyjä, jotta nämä rajoitukset poistetaan.
Olin jo iltapäivällä yhteydessä Yhdysvaltojen maatalousministeriin, ja tarkastelimme Yhdysvaltojen määräämiä toimia. Ministeri rauhoitti minua sanomalla, että näitä toimia tarkistetaan kiireellisesti. Sovimme, että eläinlääkintäyksikköjemme pitäisi ryhtyä pian yhteistyöhön ratkaisujen löytämiseksi. Sovimme, että pidämme tiiviisti yhteyttä, kunnes ratkaisu löydetään, ja olen vakuuttunut hänen hyväntahtoisuudestaan tältä osin.
Esimerkkinä komission noudattamasta lähestymistavasta haluaisin mainita tavan, jolla yhteisö lähestyy Argentiinan ongelmaa. Naudanlihaa on saanut tuoda Argentiinasta huolimatta sen alueellisista ongelmista, jotka aiheutuvat suu- ja sorkkataudista. Valvonta on tietysti ollut hyvin tarkkaa. Naudanlihan oli oltava peräisin alueilta, joilla suu- ja sorkkatautia ei esiinny, ja sen oli oltava luutonta ja kypsytettyä, jotta taudin tarttumisvaara saatiin poistettua. Komissio joutui kieltämään naudanlihan tuonnin Argentiinasta vasta, kun äskettäiset uudet tautitapaukset paljastuivat, kun rokotukset otettiin käyttöön ja kun Argentiina lopetti viennin Yhdysvaltoihin ja Kanadaan. Komissio on kuitenkin edelleen sitoutunut alueellistamiseen liittyvään lähestymistapaan, jossa vientiä voidaan jatkaa turvallisissa oloissa.
Yleisemmällä tasolla haluaisin jälleen kerran puolustaa komission lujaa toimintaa pyrittäessä hallitsemaan tällä hetkellä taudin puhkeamista. Kyse on olennaisesta ja hyvin tärkeästä reaktiosta erittäin herkästi tarttuvaan tautiin, jolla voi olla valtavia taloudellisia ja kaupankäyntiin liittyviä seurauksia koko Euroopan unionin kannalta. Jäsenvaltiot tukevat edelleen voimakkaasti tätä lähestymistapaa pysyvässä eläinlääkintäkomiteassa ja maatalousneuvostossa. Uskon vakaasti, että eläinlääkintäviranomaiset, jäsenvaltiot ja komissio ovat tehneet hyvin tiivistä ja tehokasta yhteistyötä. Lähestymistapaa tukevat myös EU:n maanviljelijät, jotka ovat hyvin tietoisia siitä, miten vakavan uhkan tauti aiheuttaa heidän karjalleen. Edelleen ollaan yksimielisiä, että rokotuksien käyttöönottamista on pidettävä viimeisenä keinona, johon voidaan turvautua vain edellä mainitsemissani oloissa, nimittäin keinona, jolla ehkäistään taudin leviäminen edelleen, odoteltaessa taudin hävittämistoimia.
Haluaisin lopuksi vakuuttaa, että komissio tekee kaikkensa, jotta nämä tautitapaukset saadaan taltutettua mahdollisimman pian. Olen edelleen hyvin vaikuttunut, miten mahtavalla tavalla jäsenvaltiot ovat sitoutuneet nopeisiin ja ratkaiseviin toimiin, jotta koko EU voidaan palauttaa entiseen terveeseen tilanteeseen.

Doyle
Arvoisa puhemies, on syytä painaa mieleen, että tämän kauhean taudin ainoa hyvä puoli on, ettei se tartu ihmisiin. Kuluttajille ei aiheudu riskejä. Kun kriisi on ohi - Yhdistyneessä kuningaskunnassa vallitsee kriisitila, ei sitä voi muutenkaan kuvailla - meidän on tarkistettava yhteistä maatalouspolitiikkaa ja koko yhtenäismarkkinoita, jotta voisimme rauhallisesti arvioida, olemmeko taloudellisena yhteisönä uhranneet eläimiemme terveyden kaupan vapauttamisen alttarilla.
Suu- ja sorkkatauti ei ole koskaan ollut pelkästään Yhdistyneen kuningaskunnan ongelma, ja tätä korostaa valitettavasti tautitapauksien paljastuminen Ranskassa, jos siitä nyt tarvitsee muistuttaa. Vaikka tämän vaarallisen taudin leviäminen onkin herättänyt oikeutettuja kysymyksiä siitä, miten Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset hoitavat asiaa, haluaisin sanoutua kollegojeni kanssa irti niistä kohtuuttomista ja erittäin sopimattomista lausunnoista, joita eräät Irlannin hallituksen nuoremmat ministerit ovat esittäneet.
Arvoisa komission jäsen, eläimien ja eläinperäisten tuotteiden vientikielloista ja rajoitetuista kuljetuskielloista huolimatta minun on sanottava, että EU:n yhteinen reaktio vaikuttaa epätarkoituksenmukaiselta ja hitaalta. Oletteko tyytyväinen eläinlääkärien kykyyn hallita tätä kriisiä, erityisesti Yhdistyneessä kuningaskunnassa? Onko pysyvä eläinlääkintäneuvosto mielestänne tehtäviensä tasalla? En kyseenalaista näiden tahojen edustajien henkilökohtaisia kykyjä, mutta vaikuttavatko niiden valtuudet ja tehtävät nyt tarkoituksenmukaisilta, kun otetaan huomioon suu- ja sorkkataudin hillitsemättömyys? Voisiko komission jäsen selittää parlamentille, miksi Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin eläinlääkärien vastaukset eroavat niinkin paljon toisistaan? Jokainen jäsenvaltio on tietysti ensisijaisesti vastuussa eläimiensä terveydestä, mutta omasta mielestäni ja muiden jäsenvaltioiden kollegojeni mielestä on selvää, etteivät eläinlääkärit voi antaa yhteensovitettua tai yhdenmukaista vastausta. Yhdistyneessä kuningaskunnassa pidetään edelleen kilpailuja, jalkapallo-otteluja ja konferensseja siitä huolimatta, että on paljastunut yli 200 tautitapausta, ja olen kuullut, että tänään olisi löytynyt 28 uutta tapausta. Irlannin tasavallassa, jossa tautia ei ole esiintynyt, kaikki tarpeettomat kokoontumiset maaseudulla on lakkautettu. Irlantilainen yhteisö on seisautettu.
Ei ole olemassa yhteensovitettua järjestelypolitiikkaa, jota voitaisiin soveltaa eläimien kuljetukseen, ja, mikä tärkeintä, ihmisten liikkumiseen taudin saastuttamilta alueilta ja saastuttamista maista satamien ja lentokenttien kautta jälleen takaisin. Normit ja vaatimukset vaihtelevat suuresti, ja EU:n lähestymistapaa on kiireellisesti kehitettävä. EU:n reaktio on ollut epätarkoituksenmukainen ja hidas. Tauti on karannut käsistä Isossa-Britanniassa, ja se on nyt levinnyt Manner-Eurooppaan. Olen hämmästynyt siitä, että maatalousministereiden neuvosto ei ole tähän mennessä pitänyt hätäkokousta ja että toimeenpanevat viranomaisemme eivät ole antaneet yhteensovitettua vastausta.
Olin äskettäin kuuntelemassa, kun Yhdistyneen kuningaskunnan kansallisen maanviljelijäliiton (National Farmers' Union) edustaja puhui maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassamme, ja kiitän liittoa siitä, että he osallistuivat kokoukseen. He selittivät, millainen tilanne Englannissa on.
En kannata rokotuksia, vaikka ongelma onkin valitettava, koska suu- ja sorkkatautia ei esiinny yleisesti EU:ssa. Rokotus ei ole 100-prosenttinen tae, ja viruskannat ovat erilaisia, joten jokaiseen on löydettävä erilainen rokote.
Arvoisa komission jäsen, tehtävänänne on saada jäsenvaltiot vakuuttuneiksi, että kaikkia taudin saastuttamilla alueilla sijaitsevia lentokenttiä, satamia ja muita sisääntulo- ja ulosmenopaikkoja on valvottava, ja matkustajat ja kulkuneuvot on desinfioitava kunnolla. On aika ryhdistäytyä ja ottaa BSE-kriisistä opikseen. Argentiinasta on saatava lisätietoja. Vaikka he ovatkin kiistäneet, että viime viikkoina olisi paljastunut uusia tautitapauksia, he ovat nyt vahvistaneet, että sellaisia on löytynyt. Kaikkia tietoja ei mielestäni vielä ole saatu sen enempää Argentiinasta kuin muistakaan maista.

Garot
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri ja arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, suu- ja sorkkatauti on saapunut Ranskaan, omaan departementtiini, huolimatta Ison-Britannian ja Manner-Euroopan välisistä eristystoimista, huolimatta ankarista toimenpiteistä, joihin maassani on ryhdytty, mm. 20 000 Isosta-Britanniasta tuotua lammasta teurastettiin juuri ennen kuin Ison-Britannian saarrosta päätettiin.
Tämä toteen näytetty suu- ja sorkkatautitapaus herättää, kuten arvata saattaa, paljon kysymyksiä ja pelkoa kasvattajien ja kansalaisten keskuudessa. Uskon, että voimme rauhoitella kuluttajia, koska tauti ei tartu ihmisiin, mutta on vaikeampaa rauhoitella huolestuneita maanviljelijöitä ja muita alalla toimivia, jotka ovat jo joutuneet tekemisiin BSE:n karmeiden seurausten kanssa.
Haluaisin kuitenkin ilmoittaa, etten aio sortua paniikkireaktioon. Noin kymmenen viimeisen vuoden aikana on tullut ilmi erittäin harvoja tautipesäkkeitä, ja vuonna 1993 Italiassa ja vuosina 1996 ja 2000 Kreikassa esiintyneet eläinkulkutaudit saatiin ilmeisesti nopeasti hallintaan. Kun nykytilanteessa otetaan huomioon aiemmat kokemukset, sopiva ratkaisu vaikuttaa olevan tartunnan saaneiden eläinten teurastaminen. Se tuntuisi tehokkaimmalta menetelmältä, jonka toivotaan toimivan viruksen alkupesäkkeen täydellisessä nujertamisessa. On kuitenkin samalla tuettava vaikeuksissa kamppailevaa alaa ja annettava kasvattajille riittävä korvaus, jotta karjalaumoja tuhottaessa ei tuhottaisi myös kokonaista ammattikuntaa.
On kuitenkin välttämätöntä taistella virusta vastaan myös kansainvälisellä tasolla, koska se on leviämässä ympäri maailmaa. Sitä löytyy Aasiasta, Intiasta, Latinalaisesta Amerikasta, sitä on tavattu myös Argentiinassa sekä Euroopassa, siksi kysynkin seuraavaa: kuinka virus tuli Eurooppaan, Aasiastako? Onko lentoyhtiöiden aterioihin liittyvä tapaus selvitetty? Mitä kansainvälisiä keinoja voidaan soveltaa, kun otetaan huomioon, että yhtäältä virus on erittäin herkkä leviämään, ja toisaalta matkustajia ja matkatavaroita liikkuu suuria määriä maailmassa? Mitä hyötyä on kansainvälisistä takuista, jos valtiot harrastavat salailua ja jättävät ilmoittamatta tai eivät ilmoituksessaan kerro koko totuutta kansainväliselle eläinkulkutautivirastolle?
Arvoisa ministeri ja neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, on todella tärkeää, että teette tilannearvion näiden seikkojen valossa, ja kiitän teitä siitä.

Mulder
Arvoisa puhemies, minusta tuntuu tällä hetkellä vaikealta arvostella komission tai jäsenvaltioiden omaksumaa asennetta suu- ja sorkkataudin puhjettua Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Mielestäni unionissa oltiin valppaita ja ryhdyttiin kaikkiin mahdollisiin varotoimiin. En kuitenkaan ole varma, että se riittää. Olin jonkin aikaa sitten Yhdysvalloissa. Aina Yhdysvaltoihin saapuessani huomioni kiinnittyy siihen, että minun pitää täyttää papereita siitä, olenko käynyt kolmen viime viikon aikana maatilalla tai onko minulla tuomisina elintarvikkeita. Tällä kaikella halutaan valvoa, että Yhdysvaltoihin ei tuoda tarttuvia tauteja. Euroopassa näin ei tehdä. Eikö nyt olisi hyvä aika miettiä, pitäisikö niin tehdä myös täällä. Euroopan lentokentille laskeutuu joka päivä niin suuri määrä jumbojettejä niin, että meillä on valtava riski saada tarttuvia tauteja jostain maailmankolkasta.
Keskustelu rokotusten puolesta ja niitä vastaan on taas käynnistymässä. Voisiko komissio selvittää meille, mitä taloudellisia seurauksia rokottamisesta on, ja mitä hyötyisimme rokottamatta jättämisestä? Yhdeksän viime vuotta asiat ovat todella menneet hyvin, mutta mielestäni kansalaiset pitää saada vakuuttuneiksi tämän politiikan tarpeellisuudesta. Meidän pitää tietää, paljonko se maksaa.
Euroopan parlamentti on kuuden viime vuoden ajan lisännyt talousarvioon budjettikohdan "SOS-maaseutu". Komissio kieltäytyi viime vuonna toteuttamasta sitä. Siinä on kysymys puhelinnumerosta, johon jokainen viljelijä Euroopan unionissa voisi soittaa. Miksi komissio ei toteuta tätä budjettikohtaa, ja miksi se näyttää haluavan panna sen sivuun tänäkin vuonna? Tässä on kysymys parlamentin selkeästä toivomuksesta, ja mielestäni se on erittäin perusteltu.

Auroi
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, tehän loppujen lopuksi esittelitte meille historiallisen yhteenvedon levinneestä paniikista ja - tehdään samalla perinpohjainen analyysi - kerroitte maailmanlaajuistumisen kielteisistä vaikutuksista. Nyt joudumme seuraamaan, kuinka valtiot kieltävät keskinäisen lihakaupan. Tämä todistaa, että kyseessä on ensisijaisesti kaupallinen kriisi. Lakatkaamme tekemästä tästä terveydellistä kriisiä. Lakatkaamme sekoittamasta asioita.
Samaan aikaan ei enää puhuta mitään toisesta kriisistä, joka on leviämässä ympäri maailmaa, eli BSE:stä. Joten, hyvä komission jäsen, missä vaiheessa testit ovat? Missä vaiheessa on eläimestä peräisin olevan jauhon käytön valvonta? Myös näitä kysymyksiä on käsiteltävä samaan aikaan kuin tätä kriisiä.
Toiseksi te turmelette varovaisuusperiaatteen. Tämä on luonnonsuojelijan erittäin ystävällinen huomautus. Eläimiä tapetaan ja poltetaan valtavia määriä, vaikka suu- ja sorkkatauti ei ole ihmiselle vaaraksi. Kaiken lisäksi hyväkuntoiset eläimet voivat parantua taudista. Mutta se ei ole kaupallisesta näkökulmasta kiinnostavaa.
Pankaa siis ihmeessä asia järjestykseen ja ehdottakaa kunnon ratkaisuja. Eläimiä kyllä teurastetaan. Ehkäpä lyhyellä aikavälillä ja kriisin ratkaisemiseksi olisikin harkittava järjestelmää, jossa ei kokonaan suljeta pois rokotuksia joillakin tietyillä alueilla. Tärkeintä on ratkaista kriisi. Mutta sitten kun tämä kriisi on ohi, on sovellettava varovaisuusperiaatetta ja käytävä mieluummin kriisin aiheuttajien kimppuun sen sijasta, että keksitään hätäratkaisuja sen seurauksiin.
Haluatte siis todella - ainakin te sanoitte niin hiljattain toisessa yhteydessä - hyökätä kuljetusten kimppuun. Se ei riitä! Kahdeksan tuntia on liian pitkä aika eläinkuljetuksiin! Tämä järjestelmä on lopetettava. On luovuttava intensiivisestä järjestelmästä ja karjan tehokasvattamisesta. On ryhdyttävä pitkän aikavälin toimenpiteisiin, jotta pääsemme tästä karmeasta tuottavuuskysymyksestä ja voimme palata laajaperäiseen maatalouteen.

Jové Peres
Arvoisa puhemies, vastassamme on ongelma, joka voi monellakin tapaa räjähtää käsiin. Vaikka eri jäsenvaltioissa on ryhdytty säälimättömiin toimenpiteisiin, meidän on tunnustettava taudin leviämisen vaara. Vastustajanamme oleva eliökanta on äärimmäisen elinvoimainen ja se elää ympäristöoloissa, jotka saavat pelkäämään pahinta.
Suu- ja sorkkataudin ongelmaa voi tutkailla kolmesta näkökulmasta: heti tai lyhyellä aikavälillä vaadittavien toimenpiteiden kannalta, vastuukysymysten määrittämisen kannalta ja näiden ongelmien vastaisen ehkäisyn kannalta.
Saanen esittää kolme näkökantaa. Ensiksikin lyhyellä aikavälillä rokotuskampanjan taloudelliset vaikutukset olisivat yhtä suuret kuin rokottamatta jättämisenkin ja seuraukset olisivat äärimmäisen raskaat. Mutta jos rokotuksesta luovutaan, olisi vastattava kovalla kädellä Kanadan omaksumiin toimenpiteisiin. Ei Euroopan unioni voi sietää vaiti sellaisia yleisiä ja epäoikeudenmukaisia kauppasaartoja kuin Kanadan toimeenpanema, tai sellaisia piikittelyjä, joita Yhdysvallat meihin kohdistaa.
Toinen näkökanta, arvoisa komission jäsen, on kysymys siitä, saavatko karjankasvattajat korvauksia tästä hirvittävästä kriisistä. Ja mistä me otamme siihen rahat? Laskelmieni mukaan karjankasvattajille tulevia tukia on viimeisen talousarvion tarkistusehdotuksen jälkeen jäljellä enää 50 miljoonaa euroa, suu- ja sorkkatautiin sekä myös BSE-tautiin käytettäväksi.
Kolmanneksi viimeinen näkökohtani. Tämän ja muiden tautien ehkäisystä puheen ollen, pitäisi ehdottomasti harkita, mitä seuraa, kun pyritään kilpailukykyisyyteen vähentämällä YMP:n kautta jaettavia tukia.
Meidän olisi myös mietittävä, mitä riskejä aiheutuu yhteisötason karjanhoidosta, joka perustuu elävien eläinten kuljetuksiin ja suuriin eläinlaumojen keskityksiin.
Ympärillämme vallitsevan kriisin tulisi panna meidät suunnittelemaan yhteistä maatalouspolitiikkaa, jonka tarkoitus on palvella enemmän kuluttajaa ja tuottajaa kuin kaupankäyntiä. Siksi tuet on ohjattava takaamaan, että tehtäisiin kannattaviksi ympäristölle ja kuluttajalle vähemmän riskejä aiheuttavat karjatilat, jotka ovat tarpeellisempia maaseutuympäristön sosiaalisen kudoksen säilyttämiseksi, sen sijaan, että vähennetään tukia tai lopetetaan ne kokonaan.

Hyland
Arvoisa puhemies, jos suu- ja sorkkatautia ei valvota, se voi tuhota EU:n karjantuotannon ja johtaa pahimmillaan suuriin työpaikkojen menetyksiin maatalouselintarvikkeiden alalla sekä häiritä suuresti normaalia elämänmenoa.
Kuten parlamentti tietää, vain muutama viikko sitten vahvistettiin, että ensimmäinen suu- ja sorkkatautitapaus oli löytynyt Isosta-Britanniasta. Siitä lähtien tauti on levinnyt pelottavaa vauhtia ja johtanut tuhansien eläimien hävittämiseen. Taloudelliset vaikutukset ovat huomattavia. Asian psykologinen vaikutus maanviljelijöihin - ei ainoastaan Isossa-Britanniassa vaan myös Irlannissa - on hyvin huolestuttava. Meidän ei pidä aliarvioida tämän katastrofin sosiaalisia seurauksia. Tiedämme kaikki, että suu- ja sorkkatautia on vaikea valvoa, mutta sen vaikutukset Euroopan maatalouteen ja laajemmin ottaen Euroopan talouteen edellyttävät, että mahdollisimman tiukkoja valvontatoimia ryhdytään noudattamaan.
Myönnän, että tilanne on vaikea Ison-Britannian hallitukselle. Syyllisten etsiminen ei kuitenkaan hyödytä tässä vaiheessa mitään. Suhtaudun todella myötätuntoisesti Ison-Britannian maanviljelijöiden taakkaan. Tuhon laajuus ja nopeus, jolla se on levinnyt, eivät vaadi mielestäni pelkästään voimakkaampia toimia Ison-Britannian viranomaisilta vaan myös jatkuvaa EU:n väliintuloa. Onnittelen komission jäsen Byrneä hänen harkitusta ja myönteisestä vastauksestaan kriisiin.
Uhka, jota suu- ja sorkkatauti edustaa koko yhteisölle, on asia, jota ei voida jättää yksittäisten jäsenvaltioiden valvontatoimien varaan. Vetoan komissioon, jotta se perustaisi erityisen työryhmän valvomaan sääntöjen täytäntöönpanoa asianomaisissa maissa. Pysyvän eläinlääkintäkomitean työ ja ohjaus ovat tietysti tärkeitä tältä osin.
Parlamentti ymmärtänee, miksi korostan tilanteen vakavuutta Irlannissa, jossa noudatetaan jo hyvin ankaria valvontatoimia. Haluaisin antaa tunnustusta yleisön ymmärtävälle asenteelle sekä rajan pohjois- ja eteläpuolen viranomaisten väliselle yhteistyölle. On ironista, että tarvittiin tällainen kauhea tauti, ennen kuin ihmiset ymmärsivät, miten se vaikuttaa maanviljelijöihin mutta myös elintarvikealan työllisyyteen ja elintarvikkeiden vientiin, sekä miten se uhkaa matkailua ja muuta taloudellista toimintaa.

Martinez
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, hullun lehmän taudin jälkeen on vuorossa suu- ja sorkkatauti, eikä tämä ole sattumaa, vaan kysymys on monista Euroopan rakentamiseen liittyvistä ideologisista virheistä.
Ensimmäinen virhe on maailmanlaajuistumisen aate, josta jäsen Auroi puhui. Virus saapui Intiasta; se olisi voinut saapua Pakistanista tai se olisi voinut tulla Zimbabwesta. Kun antaa kaiken liikkua vapaasti, myös suu- ja sorkkatauti leviää.
Toinen virhe on kannattavuusajattelu. Terveysriskien välttämiseksi teurastamoista tehtiin tutkimuslaitoksia muistuttavia paikkoja. Teurastamoita keskitettiin, sitten niihin kuljetettiin eläimiä teurastettaviksi kaikkialta Isosta-Britanniasta. Näin virusta levitettiin ympäri Isoa-Britanniaa.
Kolmas virhe liittyy maahanmuuttoon. Ranskaan tuodut 20 000 lammasta, joiden mukana virus levisi Isosta-Britanniasta, oli tarkoitettu teurastettavaksi muslimien rituaalien mukaisesti Aid el Kebir -juhlaa varten, ja lampaiden kaulavaltimoiden mukana saimme suu- ja sorkkatautiviruksen.
Neljäs virhe on hyödyn maksimointi. Rokotukset poistettiin Adam Smithin ja kannattavuuden takia, ja Adam Smithin takia brittien junat suistuvat raiteiltaan, brittien lehmät ja lampaatkin ovat hakoteillä.
Siispä mitä tehdä näiden vakavien virheiden korjaamiseksi? Ratkaisujen kartoittamisessa onkin huomioitava kaksi näkökulmaa: oikeudellisessa ratkaisussa viattomien maanviljelijöiden menetykset korvataan ja toimenpiteisiin tähtäävässä ratkaisussa huomioidaan eläimet, joita ei tarvitse teurastaa, sillä ne parantuvat taudista muutaman viikon kuluessa. Toimenpiteitä tarvitaan myös tiedotusvälineiden kohdalla, jotka reagoivat asiaan "Apocalypse Now" -tyyliin. Myös terveydellisiin toimenpiteisiin on ryhdyttävä, kuten Argentiinassa. Tarvitaan toimenpiteitä, jotta eurooppalainen maatalouteen liittyvä teollisuus saadaan pysymään kohtuudessa ja tasapainossa.

Raymond
Arvoisa puhemies, on tunnustettava tosiasiat, suu- ja sorkkatauti, jonka luultiin olevan mahdollista rajata Ison-Britannian alueelle, on saapunut Manner-Eurooppaan. Joukkoteurastukset eivät vaikuttaneet asiaan mitenkään, olemme menettämässä vientimarkkinoitamme. Yhdysvallat ja Kanada ovat sulkeneet rajansa asettaen näin maanviljelijämme erityisen vaikeaan tilanteeseen. Tämä vitsaus koskettaa nimittäin siantuottajia ja karjankasvattajia, joiden tilannetta on jo paljon heikentänyt ruttoon verrattava BSE.
Jos tilanne tästä vielä pahenisi huolimatta jäsenvaltioiden lukuisista ponnisteluista taudin hävittämiseksi, sitoutuisitteko te toimittamaan lihantuottajille rokotteita mahdollisimman pian? Meidän on myös tajuttava, että mikään hyvitys ei täysin korvaa taloudellisia eikä varsinkaan henkisiä menetyksiä. Maanviljelijämme on pantu polvilleen ja meidän on autettava heitä. Vaikka Ruotsin pääministeri ilmoitti, että avustussummien korottaminen ei tulisi kuuloonkaan, mitä te ehdotatte maanviljelijöiden tukemiseksi?
Eurooppa on rakentunut maatalouden varaan ja on todettava, että tällaisissa tilanteissa me pyydämme jäsenvaltioita hoitamaan ongelman, kuten tehtiin BSE-kriisin yhteydessä. Nyt maanviljelijöidemme tulevaisuus ja selviäminen riippuvat oikeista päätöksistä ja eurooppalaisesta yhteisvastuullisuudesta.

Jeggle
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, Euroopan maatalouden kriisi on jo tarpeeksi vakava BSE-taudin takia, mutta suu- ja sorkkatauti on erittäin tarttuvana tautina saanut veden vuotamaan yli äyräidensä. On ymmärrettävää, että maanviljelijät - eivätkä suinkaan ainoina - vaativat ankaria torjuntatoimia. Sallinette minun esittää muutama tähän liittyvää kysymys.
Ensiksi: tiedättekö, miten laajalle tauti on nykyään todella levinnyt?
Toiseksi: maanviljelijät kysyvät huolestuneina, onko suu- ja sorkkatautirokotteesta luovuttu lopullisesti ja ainiaaksi. Mitä mieltä asiasta ollaan nykyisessä tilanteessa yleensä koko eläinkannan ja erittäin arvokkaiden eläinten osalta, esimerkiksi keinosiemennysasemilla?
Kolmanneksi: kuljetukset ovat taas valokeilassa. Onko Euroopan unionissa yhteistä eläinten ja lihan kuljetusten valvontaa? Jos vastaus on kyllä, millaista se on? Mitä seuraamuksia on rikkomuksista?
Neljänneksi: eläinten ja eläinperäisten tuotteiden tuonti yhteisöön antaa aihetta vakavaan huoleen. Tässä teille yksi esimerkki: Argentiina toimii nyt asiakkaiden vaatimusten mukaan, se tarjoaa taatusti hullun lehmän taudista puhdasta lihaa ja mainostaa sitä. Mutta kuten te aikaisemmin sanoitte, siellä esiintyy suu- ja sorkkatautia. Arvoisa komission jäsen, millaisiin suoja- ja turvatoimiin te olette ryhtynyt tämän johdosta?
Viidenneksi: viimeinen ja tärkeä kysymykseni koskee suu- ja sorkkataudin aiheuttamia kustannuksia. Mitä kustannuksia taudista aiheutuu, kenen on maksettava ne ja miten Euroopan unioni teidän mielestänne voisi osallistua kustannusten rahoitukseen?
Haluaako komissio oppia BSE-kriisin kokemuksista ja muuttaa toimintaansa niin, että se ei pelkästään reagoi eläinten sairastuessa, vaan ryhtyy tarvittaviin toimiin kaikilla suu- ja sorkkataudin torjunnan edellyttämillä aloilla? Mielestäni komission pitäisi nyt toimia itse ja koordinoida lisäksi kansallisia toimia.

Whitehead
Arvoisa puhemies, ne meistä, jotka ovat kotoisin Yhdistyneestä kuningaskunnasta, osoittavat suurta myötätuntoa Georges Garot'n äänestäjille ja maanmiehille, kun tähän mennessä onneksi ainoa tautitapaus on paljastunut Ranskassa. Annamme tunnustusta myös sille, miten huolestuneeseen sävyyn Hyland ja muut ovat puhuneet irlantilaisista naapureistamme.
Voiko komission jäsen Byrne vahvistaa, että Yhdistyneessä kuningaskunnassa tehtiin kaikki mahdollinen sen naapureiden varoittamiseksi, kun kävi alkuaan ilmi, että tauti oli puhjennut? Voiko hän antaa tieteellisen lausunnon, jos hänellä on sellainen hallussaan, siitä, mistä taudin puhkeaminen Heddon-on-the-Wallissa johtui? Voiko hän kertoa meille, noudatetaanko Euroopan unionissa tapahtuvien kuljetuksien rajoituksia nyt laajaltikin, ja millaisia rangaistuksia voidaan langettaa epärehellisille kuljettajille, jotka eivät noudata rajoituksia?
Onko hän samaa mieltä siitä, että tauti on levinnyt ensisijaisesti lampaiden kautta, eli näin ollen eläimien jouduttua kosketuksiin toistensa eikä tuulen kanssa, ja että voimme siis toivoa, että vaikka tauti ei ole vielä saavuttanut huippuaan, sitä voidaan kuitenkin hallita?
Lopuksi, onko hän samaa mieltä siitä, että Yhdistyneen kuningaskunnan harjoittama hallinta-, teurastus- ja karanteenipolitiikka on edelleen paras tapa poistaa tämä tauti, ei ainoastaan Isosta-Britanniasta vaan sieltä, mihin se voi Euroopassa levitä?

Watson
Arvoisa puhemies, tämän suu- ja sorkkatautiepidemian selvimmät opetukset ovat, että meidän on suhtauduttava valppaammin eläinten terveyteen ja korostettava siitä uudella tavalla, että sellaisista maista, joissa tautia esiintyy yleisesti, peräisin olevaa vientiä on valvottava ankarammin, samoin kuin sianrehua tuottavia laitoksia, karjatiloja ja eläimien kuljetuksia, ja tällaisia katastrofeja varten on luotava varasuunnitelmia. Yhden maan maatalousministeriön virheet eivät saa koskaan enää uhata mantereemme karjaa.
Nyt ei kuitenkaan pidä etsiä syyllisiä vaan suunnitella tulevaisuutta. Kun pöly on laskeutunut, hävitetyt taloudelliset näkymät avautuvat eteemme Euroopan unionin syrjäisemmillä ja haavoittuvilla alueilla, kuten omassa vaalipiirissäni Lounais-Englannissa. Kyse ei ole pelkästä maatalouskriisistä vaan epäonnistuneista liiketoimista ja työpaikkojen menetyksistä matkailu-, kuljetus- ja muilla aloilla. Unionin tehtävä on tärkeä, kun nämä taloudelliset sektorit pyritään saamaan taas jaloilleen. Pyydän arvoisaa komission jäsentä vahvistamaan, että komissio keskustelee asianosaisten maiden ja alueiden hallituksien kanssa siitä, miten rakennerahastoja ja muita ohjelmia voidaan mukauttaa, jotta tehokasta apua voitaisiin antaa varhaisessa vaiheessa.

Wyn
Arvoisa puhemies, suu- ja sorkkataudin puhkeamisen vaikutuksia on todellakin tutkittava perusteellisesti. Monia näkökohtia tulee esiin. Miksi tartunnan saaneita eläimiä ei pantu karanteeniin alusta alkaen, ja miksi hätärokotuksia ei annettu, vaan otettiin käyttöön massateurastuksien politiikka, kuten me teimme? Haluaisin kysyä komissiolta, mitä mieltä se on massateurastuksien politiikasta, ja pitäisikö meidän tehdä ero eläinten hyvinvoinnin hyväksi suoritettujen teurastuksien ja tarpeettomien, markkinoiden ja tiedotusvälineiden etujen tyydyttämiseksi suoritettujen massateurastuksien välillä.
Kyseenalaistan myös jälleen kerran teurastettaviksi tarkoitettujen elävien eläimien pitkät kuljetusmatkat, koska tämä lisää taudin leviämisriskiä. Pienien teurastamoiden sulkemista on jälleen tarkasteltava uudelleen. Komissio tutkii parhaillaan elävien eläimien kuljettamista, ja odotan innokkaana komission kertomusta tästä hyvin tärkeästä asiasta; vaadin myös komissiota jälleen kerran muuttamaan elävien eläimien kuljettamista koskevaa politiikkaansa sekä ottamaan käyttöön ankarampia valvontatoimia.
Kun korvausasioita tarkastellaan, huomataan, että välillisiä menetyksiä ei korvata. Eikö komissio ole samaa mieltä siitä, että on ehdottoman tärkeää tarkastella kokonaistilannetta ja arvioida maanviljelijöiden suoria ja välillisiä menetyksiä, jotka aiheutuvat suu- ja sorkkataudin puhkeamisesta, samoin kuin asianosaisten teollisuudenalojen ja matkailun menetyksiä? Miten paljon maatalousteollisuudelle on vielä aiheuduttava tuhoa, ennen kuin jäsenvaltioiden hallitukset ovat yhtä mieltä siitä, että yhteistä maatalouspolitiikkaa on uudistettava kiireellisesti?

Sturdy
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komission jäsentä sen takaamisesta, että Ison-Britannian hallituksen saataville asetetaan EU:n varoja, jotta hallitusta voitaisiin auttaa tämän murhenäytelmän yhteydessä. Voiko komission jäsen kertoa, onko Ison-Britannian hallitus hakenut kaikkia EMOTR:n varoja, jotka ovat sen saatavilla? Hallitus ei ole aikaisemmin vaivautunut tekemään niin. Onko se hyödyntänyt tätä mahdollisuutta tämänhetkisen kansallisen murhenäytelmän yhteydessä? Doyle nimitti tilannetta kriisiksi. Sitä se tosiaan on: tällä hetkellä on löytynyt 225 tautitapausta, ja neljännesmiljoona eläintä on teurastettava! Ministerimme sanoi kolme päivää sitten televisiossa, että tilanne on hallinnassa. Voiko komissio kertoa minulle, onko se hallinnassa?
Saanko kysyä myös, mitä EU tekee? Onko Ison-Britannian hallitus lähestynyt EU:ta, jotta voitaisiin päästä jonkinlaiseen yhteisymmärrykseen siitä, miten taudin leviäminen ympäri Euroopan voidaan pysäyttää? Huomasin, kun matkustin muutama päivä sitten Eurooppaan, ettei desinfioivia mattoja ollut, etteivät vainukoirat tarkastaneet, oliko taskussani kinkkuvoileipiä ja ettei kysymyksiä esitetty. Tiedän, että kun ihmiset matkustavat ulkomaille, heiltä kysytään, mitä heidän laukuissaan on. Onko eläinlääkärien neuvot sovitettu yhteen? Näyttää siltä, kuten Doyle sanoi, että Euroopan unionin jäsenvaltioiden välillä on suurta vaihtelua. Onko turvallista kuljettaa tartunnan saaneita ruhoja kautta Yhdistyneen kuningaskunnan, kuten teemme parhaillaan? Lopuksi, onko Ison-Britannian hallitus suhtautunut erityisen hölläkätisesti niistä maista, joissa tauti on levinnyt laajalti, peräisin olevan tuonnin pysäyttämiseen?

De Rossa
Arvoisa puhemies, haluan kiittää neuvostoa ja komissiota, että ne vastasivat parlamentin maanantaina tekemään päätökseen tämän keskustelun käymisestä. Irlannin ja nyt koko Euroopan elintarviketeollisuus horjuu suu- ja sorkkataudin aiheuttaman katastrofin painosta, mutta on väärin syyttää yhtä ainoaa maata taudin puhkeamisesta. On erityisen typerää, että sellaisen valtion, jonka viennin osuus on 90 prosenttia sen tuotannosta, ministeri tekee niin. Näin olisi voinut käydä missä tahansa maistamme, kun otetaan huomioon Euroopan maatalouden tehokkuus ja se, miten sitä ohjataan tukien avulla; tämä tarkoittaa, että karjaa on kuljetettava jatkuvasti maatilalta toiselle sekä tosiaankin maasta toiseen.
En ole lainkaan vakuuttunut, että karjankuljetuksen osittaiset tai järkevät kiellot ovat tarkoituksenmukainen vastaus taudin puhkeamisen tässä vaiheessa. Käytännössä sanoisin, ettei mikään maa todennäköisesti tuo eläimiä sellaisesta maasta, josta on löydetty tautitapauksia - kukapa voisi moittia näitä maita?
On myös toistettu, ettei kyse ole ihmisten terveyteen liittyvästä kriisistä. Maatalousala ei myöskään ole kriisin ainoa uhri. Elintarviketeollisuuden työntekijät, matkailuteollisuus, urheilutapahtumat ja jokapäiväinen yhteiskunnallinen elämä ovat myös joutuneet taudin leviämisen pysäyttämistä tavoittelevien pyrkimyksien uhreiksi. Vaikka se onkin tähän asti ollut hyväksyttävää, meidän ei pidä unohtaa selontekoa, jossa vertaillaan nykyisen lähestymistavan jatkamisen aiheuttamia kustannuksia sekä lähestymistavan vaikutusta muihin avainasemassa oleviin teollisuudenaloihin ja kansalaisten oikeuteen jatkaa elämäänsä.
Lopuksi, kun viha ja syytökset ovat tyyntyneet, meidän on ryhdyttävä uudistamaan yhteistä maatalouspolitiikkaa. Eurooppalaiset kuluttajat ovat nyt kiinnostuneempia turvallisesta ravinnosta, jota tuotetaan ympäristöystävällisellä tavalla, ja ravinnosta, jota saa tosiaan edullisilla hinnoilla. He eivät ole enää kiinnostuneita pilkkahintaisesta ravinnosta, jonka tuotantotapa on yhdentekevä tai jossa voi piillä terveysriskejä, joita on mahdoton hyväksyä.

Redondo Jiménez
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tauti, joka nyt uhkaa rajoja vailla olevaa Eurooppaa, saattaa lisätä sitä luottamuskriisiä, jota kansalaiset tuntevat sekä yhteisön että oman valtionsa toimielimiä kohtaan.
Karjalauman terveysriskit, muutokset niiden ravintotottumuksissa ja koko tämän tuotantoalan vajoaminen alas ovat meille aivan riittäviä osasyitä panna täytäntöön poikkeuksellisia päätöksiä. Näillä toimenpiteillä on taloudellinen ja poliittinen hintansa ja tahtoisinkin tietää, millaisen hinnan sekä neuvosto että komissio ovat valmiit ottamaan kantaakseen.
Ovatko ne valmiita lisäämään tukitoimia kaikissa Euroopan unionin valtioissa?
Mitä Euroopan unionin toimielimet ajattelevat joukkorokotuksista?
Mikä asenne omaksutaan kolmansiin maihin nähden? Ryhdytäänkö joihinkin toimiin niiden yksipuolisten rajoitusten suhteen, joita sellaiset valtiot kuin Yhdysvallat, Kanada, Bulgaria tai Saudi-Arabia niskaamme sälyttävät, sekä myös löysempiä sääntöjä noudattavaan tuontiin niistä maista, jotka rokottavat karjaansa, kuten esimerkiksi Argentiina, Chile, Brasilia yms. sehän voi saattaa vaaralle alttiiksi koko karjakantamme?
Entä mitä villieläimille tapahtuu? Arvoisa komission jäsen, millaisia toimenpiteitä on määrätty tehtäväksi villieläimille sekä eläintarhojen, sirkusten ym. eläimille? Mitä tapahtuu, jos tauti leviää hirviin, villisikoihin ja villivuohiin?
Lopuksi tahtoisin tietää, aikooko Euroopan komissio ottaa nämä terveyskriisit huomioon esittäessään talousarviota Euroopan kiireellisten eläinlääkintätapausten rahastolle, jonka varat ovat nyt kovin niukat?

Byrne
Useita eri asioita otettiin esille. Voisin kenties tarkastella niitä lyhyesti sen sijaan, että käsittelisin yksittäisiä kysymyksiä, ja toivon, että mainitsen kaikki, erityisesti tärkeät asiat.
Kun kyse on ensinnäkin maailmanlaajuistumisesta, on korostettava, että suu- ja sorkkatauti oli yleinen - jopa laajalle levinnyt - tauti monissa jäsenvaltioissa aiemmin, kun kauppaa käytiin paljon vähemmän kuin nykyään. Niinpä on mielestäni yksinkertaistettua sanoa, että kaupankäynti on syynä tähän. Suu- ja sorkkatauti on levinnyt laajalle kehitysmaissa. EU:n kaupankäynti on reilusti ylijäämäinen elintarvikkeiden ja maataloustuotteiden osalta. Haluammeko siis luopua tästä aiheutuvista eduista? Maataloustuotteiden kauppa on yksi niistä alueista, joilla kehitysmaat voivat todella lisätä kaupankäyntiä. Olen pyytänyt oman yksikköni virkamiehiä antamaan minulle neuvoja siitä, miten kehitysmaiden normeja voitaisiin korottaa, jotta ne voisivat käydä kauppaa Euroopan unionin kanssa. Asia on tärkeä. Sitä ei pidä unohtaa. Onko meidän sanottava näille maille, että emme halua niiden tuotteita näiden syiden vuoksi, joista olemme täällä keskustelleet tänä iltapäivänä? Toinen tie on parempi.
Tehoviljely on toinen asia, joka otettiin esille. Toistan, että suu- ja sorkkatauti on levinnyt kehitysmaissa laajalle. Se on sitä vastoin erittäin harvinainen OECD-maissa: Yhdysvalloissa, Kanadassa, Euroopan unionissa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Tämä on tärkeä asia, joka on otettava huomioon. Näissä maissa tehoviljely on viety äärimmilleen. Joten, vielä kerran, jos keskustelu aiotaan kohdistaa tehoviljelyyn ja laaja-alaiseen viljelyyn, kyse on mielestäni myös epätarkoituksenmukaisesta vastauksesta monimutkaiseen kysymykseen. Tehoviljelyssä on todella toivomisen varaa, mutta on yksinkertaistettua pitää sitä taudin puhkeamisen syynä.
Kuljetukset otettiin myös esille. Komission politiikkana ja prioriteettina on vähentää elävien eläimien pitkiä kuljetuksia. Jotkut teistä kysyivät: valvotaanko tätä? Eläimien kuljetuksien rajoitukset vähentävät taudin tarttumisriskin minimiin. Täten varmistetaan vuorostaan vihdoin, että taudin puhkeaminen saadaan hallintaan. Nähtäväksi jää kuitenkin, miten kauan siinä menee. Se riippuu paljolti siitä, miten laajalti kauppaa käytiin, ennen kuin alun alkaenkaan tiesimme näistä tautitapauksista. Meidän on vielä odotettava taudin tarttumisvaiheen kulumista loppuun, ennen kuin saamme paremman käsityksen tilanteesta.
Monet toimet, joita parlamentin jäsenet suosittelivat, kuten esimerkiksi urheilutapahtumien rajoittaminen, ovat yksinkertaisesti komission ja perustamissopimuksien toimivallan ulottumattomissa.
Kun kyse on valvonnasta, haluaisin myös korostaa, että on todennäköistä, että tauti puhkesi Yhdistyneessä kuningaskunnassa laittoman toiminnan seurauksena. Tätä minun on painotettava. Jotkut ovat kysyneet, miksi komissio ei tee enempää ehdotuksia. Se on yleinen vastaus aina, kun jotakin tapahtuu. Lainsäädäntö on olemassa. Lainsäädännön rikkominen johti siihen, että laiton toiminta sai aikaan tämän nimenomaisen tartunnan leviämisen Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Haluaisin myös korostaa, että jäsenvaltioiden vastuulla on pyrkiä panemaan kunnolla täytäntöön tähän ja muihin asioihin liittyvä lainsäädäntö. Voin vain kiinnittää huomionne niihin keskusteluihin, joita kävimme täällä aiemmin ja joissa käsiteltiin BSE:hen liittyviä kysymyksiä. Valvonta ja täytäntöönpano on tärkeää. Sitä ei pidä unohtaa.
Toivon, että olen käsitellyt suurinta osaa niistä asioista, jotka otitte esille.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komission jäsen Byrne, vastauksestanne ja lyhytsanaisuudestanne. Te piditte sananne.
Keskustelu on päättynyt.

Kyselytunti (neuvosto)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvostolle osoitetut kysymykset (B5-0018/01).
Koska esittelijä ei ole paikalla - joskin hän pyytää anteeksi poissaoloaan - kysymys nro 1 jätetään käsittelemättä.

William Francis Newton Dunn
Kysymys nro 2 (H-0141/01):
Aihe: Unionin kansalaisten lähentäminen päätöksentekijöihin Olen ehdottanut, että kukin puheenjohtajavaltio tiedottaisi puheenjohtajuuskautensa päätteeksi kansalaisille saavutetusta edistyksestä koko unionin alueella näkyvän televisiolähetyksen avulla. Miten puheenjohtajavaltio on edennyt käsitellessään ehdotustani, jota se tuntui pitävän myönteisenä valiokuntien puheenjohtajien kanssa Brysselissä aiemmin pidetyssä kokouksessa?

Danielsson
. (SV) Pyydän saada kiittää arvoisaa jäsentä siitä, että hän on ottanut esille tärkeän kysymyksen, joka koskee kansalaisten lähentämistä päätöksentekijöihin. Nizzan huippukokouksen yhteydessä jäsenvaltiot toistivat jälleen kerran, että niiden tavoitteena on kansalaisten lähentäminen unioniin ja sen toimielimiin.
Puheenjohtajavaltio on arvoisan jäsenen kanssa samaa mieltä siitä, että unionin kansalaisille pitää tiedottaa Euroopan unionin jatkossa tapahtuvan kehityksen edistymisestä. Kansalaisten todellisen tavoittamisen merkitystä ei voi tarpeeksi korostaa. Euroopan tason vaikeudet ovat suureksi osaksi samoja kuin kansallisella tasolla kohtaamamme vaikeudet. Emme kuitenkaan saa antaa niiden masentaa meitä.
Teemme nyt ja jatkossakin kovasti töitä, jotta löytäisimme sopivia menetelmiä Euroopan kansalaisten kanssa tapahtuvan yhteydenpidon parantamiseksi. Tässä työssä on tärkeää, että kansalaiset saavat jatkuvasti tietoa, jotta he voisivat arvioida yhteyksiä ja kokonaisuuksia.
Haluan muistuttaa neuvoston julkisten keskustelujen mahdollisuudesta. Yksi puheenjohtajavaltio Ruotsin tärkeimmistä painopistealueista on laatia luettelo julkisista keskusteluista, jotka kattavat neuvoston toiminnan mahdollisimman laajalti. Tämän lisäksi neuvosto, kuten muutkin toimielimet ja jäsenvaltiot, järjestää säännöllisesti seminaareja ja konferensseja ja laatii helposti saatavilla olevia julkaisuja unionin kehityksestä.
Arvoisa jäsen esitti vieläkin täsmällisemmän ehdotuksen, josta keskustelimme tammikuussa pidetyssä valiokuntien puheenjohtajien kokouksessa, mutta puheenjohtajavaltiolla ei ole itsellään minkäänlaisia mahdollisuuksia järjestää jotakin sellaista. Olemme kuitenkin suunnitelleet, että asiasta käydään keskustelua, johon Ruotsin pääministerikin osallistuu, heinäkuussa järjestettävässä Euroopan parlamentin täysistunnossa, jolloin me tavan mukaan esitämme Göteborgin huippukokouksen tulokset ja sen, mitä puheenjohtajavaltio on kokonaisuudessaan saavuttanut puheenjohtajakautensa aikana.
Euroopan parlamentin täysistuntokeskustelujahan lähetetään säännöllisesti suorana lähetyksenä Europe by satellite -projektin välityksellä. Sen jälkeen on vain huolehdittava siitä, että lähetykset lyövät itsensä mahdollisimman hyvin läpi.

Newton Dunn
Toisin sanoen edistystä ei ole tapahtunut, mutta vastaus oli hyvin hienosti verhoiltu. Arvoisa puheenjohtaja, te ja minä olemme samaa mieltä pyrkimyksistä, joiden tavoitteena on tiedottaa eurooppalaisille, ei ainoastaan Brysselissä vaan muuallakin, siitä, mitä olemme tekemässä. Ehdotan, että teidän pitäisi yrittää myydä ajatusta televisioyhtiöille - tai saada virkamiehenne yrittämään sitä. Vaikka pääministerinne pitäisikin täällä heinäkuun täysistunnossa loistavan puheen puheenjohtajakaudesta, puheen pitäminen tässä istuntosalissa ei ole sama asia kuin mukavan puheen pitäminen Euroopan kansoille.
Jos ajattelette presidentti Clintonin tapaa toimia, kyse ei ole samasta asiasta. Patistan teitä todella: julkistamistapahtumat, seminaarit ja keskustelut, joita järjestätte Brysselissä, eivät ole oikea tapa saavuttaa 300 miljoonan ihmisen huomiota ympäri Euroopan. Ruotsin pääministerin pitämä miellyttävä televisiopuhe olisi todella hyvä alku, eikä riitä, että se pidetään vain tässä istuntosalissa.

Danielsson
. (SV) On helppo olla samaa mieltä periaatteesta, joka koskee jäsen Newton Dunnin esittämää toivetta, jonka mukaan unionin tapahtumista laadittua tiivistettyä sanomaa on levitettävä mahdollisimman laajasti. Nythän on onneksi kuitenkin niin, että Euroopan tiedotusvälineet ovat vapaita ja riippumattomia. Minua hieman epäilyttää, onko edes niin energisellä hallituksella kuin Ruotsin hallituksella mahdollisuuksia ja kykyjä suostutella esimerkiksi riippumattomat televisiokanavat toteuttamaan jäsen Newton Dunnin esittämät sinänsä erinomaiset ehdotukset.
Mielestäni jäsen myös aliarvioi jonkin verran parlamentin mahdollisuuksia antaa viesti poliittisena areenana. Toivon, että voimme yhdessä pyrkiä antamaan hyvää, konkreettista ja kiinnostavaa tietoa siitä, mitä unionissa tapahtuu. Meidän on kuitenkin samalla kunnioitettava sitä, että kyse on riippumattomista tiedotusvälineistä, jotka päättävät, mitä pitää lähettää ja mitä ei.
  

Alavanos
Arvoisa puhemies, minun kysymykseni oli vuorossa ensimmäisenä. Jos puhemiehistö olisi organisoinut tämänpäiväisen keskustelun hyvin, kyselytunnin olisi pitänyt alkaa klo 18.15. Se alkoi puoli tuntia myöhässä. Siihen aikaan minä johdin puhetta EU:n ja Bulgarian välisessä parlamentaarisessa sekavaliokunnassa, ja olin suunnitellut olevani täällä klo 18.15. Se ei ollut mahdollista ja myöhästyin minuutin puhemiehistön viivytyksen takia. Jos minua pitää rangaista vielä lisää sen vuoksi, että puhemiehistö ei pysy aikataulussa, niin rankaiskaa sitten.

Puhemies
Jäsen Alavanos, olen yhtä pahoillani kuin tekin, että kysymyksenne raukesi. Keskustelun alkamishetki ei ole minun päätösvallassani. Kuten kaikki läsnäolijat ovat todenneet, olen pyytänyt anteeksi ja olen pahoillani tilanteesta. Toivottavasti tämä ei pääse toistumaan.
  

Puhemies


Ewa Hedkvist Petersen
Kysymys nro 3 (H-0229/01):
Aihe: Vuoropuhelua unionin kansalaisten kanssa vahvistettava Unionin kansalaiset ovat erittäin kiinnostuneita EU:ta koskevista kysymyksistä. Olen huomannut tämän selvästi maassani Ruotsissa pidettyjen epävirallisten ministerikokousten yhteydessä, viimeksi Luulajassa pidetyn televiestintä- ja työvoimaministerien kokouksen yhteydessä.
Kansan valitsemina Euroopan parlamentin jäseninä tapaamme jatkuvasti kansalaisia vaalipiireissämme. Komissiolla on vuoropuhelufooruminsa (Vuoropuhelu Euroopasta), jonka puitteissa järjestetään säännöllisiä tapaamisia kansalaisten kanssa eri jäsenvaltioissa. Neuvoston asema on monimutkaisempi. EU-kysymykset kilpailevat kansallisten asioiden kanssa hallitustyössä ja neuvosto tekee suuret päätökset. Kansalaisten EU:ta kohtaan tunteman luottamuksen kannalta on hyvin tärkeää, että neuvosto käy vuoropuhelua kansalaisten kanssa EU-politiikan sisällöstä.
Haluaisinkin kuulla neuvostolta, mitä se aikoo tehdä vahvistaakseen vuoropuheluaan unionin kansalaisten kanssa EU-politiikasta, esimerkiksi ministerikokousten yhteydessä?

Danielsson
. (SV) Neuvosto on arvoisan jäsenen kanssa samaa mieltä siitä, että EU:n kansalaisten kanssa käytävää vuoropuhelua on vahvistettava niiden päätösten mukaan, joita Eurooppa-neuvosto teki Nizzassa joulukuussa 2000.
Muun muassa siinä julistuksessa, joka liitettiin konferenssin laatimaan unionin tulevaisuutta koskevaan päätösasiakirjaan, myönnettiin, että unionin ja sen toimielinten oikeutusta ja avoimuutta on parannettava ja valvottava, jotta ne saataisiin lähemmäksi jäsenvaltioiden kansalaisia.
Neuvoston kokouksista puheen ollen panostetaan siihen, että keskustelut muuttuisivat avoimemmiksi ja selkeämmiksi. Tämä tapahtuu julkisten keskustelujen avulla, mikä tarkoittaa mm. sitä, että suorien sisäisten televisiolähetysten välityksellä tai, valitettavasti harvemmin, suoraan televisioasemien välityksellä neuvotteluista tehtäisiin avoimia tiedotusvälineille ja kansalaisille. Lehdistötilaisuuksista ja lehdistötiedotteista yritetään myös tehdä informatiivisempia.
Muissa myönteisissä toimissa, jotka koskevat kansalaisten tietoisuuden lisäämistä, kyse on niin tavanomaisten kuin sähköistenkin kanavien välityksellä saatavan tiedon saatavuuden parantamisesta. Neuvoston odotetaan tekevän 19. maaliskuuta 2001 päätöksen neuvoston tietynlaisten asiakirjojen julkistamisesta. Tarkoituksena on julkistaa Internetissä mahdollisimman monet neuvoston asiakirjat yleisön pyyntöjä odottamatta. Tämä päätös tulee voimaan 1. toukokuuta 2001.
Asian hyväksi tehdään siis aika paljon. Siitä huolimatta neuvosto jatkaa analyysiaan neuvoston työtä koskevan ja EU:n kansalaisten kanssa käytävän vuoropuhelun parantamiseksi.

Hedkvist Petersen
Kiitän neuvostoa vastauksesta! EU:ssa tehtävät päätökset ovat erittäin tärkeitä meille Euroopan kansalaisille, koska ne vaikuttavat jokapäiväiseen elämäämme. Sen vuoksi on myös tärkeää, mistä neuvosto on samaa meiltä, että kansalaisten mahdollisuuksia seurata ja arvioida poliittisia keskusteluja aiotaan parantaa, jotta he voivat aikanaan osallistua vaaleihin. Vaaleihin osallistumallahan kansalaiset voivat tuoda ilmi sen, millaiselta he haluavat EU:n kehityksen näyttävän. Siitä olemme täysin samaa mieltä.
Nyt kun kotimaani Ruotsi toimii puheenjohtajavaltiona, tämä on tietenkin entistäkin selvempää minulle, koska neuvoston kokoukset pidetään eri puolilla kotimaatani. Olen tietenkin tyytyväinen niihin toimiin, joihin neuvosto ryhtyy ja siihen, että avoimuuden lisäämisen analysointia koskeva työ jatkuu. Voimme todennäköisesti käyttää Internetiä ja sähköisiä väyliä huomattavasti nykyistä enemmän. Keskusteluja voidaan seurata suorana lähetyksenä television lisäksi myös Internetissä. Tämän on neuvo neuvostolle.

Rübig
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, kansalaisten kanssa käytävä keskustelu on meille alati tärkeä asia ja siksi haluaisin tietää, mitä neuvosto aikoo tehdä, jotta Nizzan jälkeinen prosessi saataisiin paremmin kansalaisten tietoon.
Voisi olla mahdollista perustaa esimerkiksi Internetiin keskusteluryhmiä (chatrooms), jonne voisi siirtää hakuohjelmalla tiettyjä aihepiirejä. Kansalaiset voisivat sitten valita hiirellä heitä eniten kiinnostavan aiheen. Luulen, että olisi mielekästä antaa verkkokäyttöön myös videonauhoitteita parlamentin, neuvoston, mutta myös komission keskusteluista kansalaisten omalla äidinkielellä, jotta he voisivat helpommin osallistua keskusteluun. Olisiko teidän mielestänne mahdollista, että Lissabonin huippukokouksen jälkeen tämä olisi Ruotsin puheenjohtajakauden päätehtäviä?

Danielsson
. (SV) Arvoisa jäsen huomasi ehkä aamupäivällä käydyssä unionin tulevaisuutta koskevan keskustelun yhteydessä, että yksi niistä monista konkreettisista toimista, joiden avulla keskustelua nyt yritetään lisätä, on juuri kotisivun avaaminen, jota komissio hoitaa mutta johon neuvosto, jäsenvaltiot, parlamentti ja kaikki asiasta kiinnostuneet voivat osallistua kirjallisesti.
En tiedä, olisiko toimia mahdollista laajentaa avaamalla myös keskustelufoorumi, mitä jäsen ehdottaa. Minusta se on kuitenkin kiinnostava ajatus ja keskustelen mielelläni komission edustajan kanssa siitä, onko se mahdollista toteuttaa käytännössä.

Newton Dunn
Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtaja mainitsi tulevasta päätöksestä, jonka mukaan joitakin neuvoston asiakirjoja aiotaan asettaa kansalaisten saataville Internetiin. Aikooko neuvosto noudattaa täysin oikeusasiamiehen päätöstä, jonka mukaan, mikäli olen ymmärtänyt asian oikein, kaikki neuvoston asiakirjat on asetettava kansalaisten saataville, eikä vain jotkin niistä?

Danielsson
. (SV) Sallikaa minun korostaa - puhun nyt puheenjohtajavaltion puolesta - että mielestämme oikeusasiamiehen antamat suositukset, kun on kyse asiakirjojen julkistamisesta, ovat erittäin tärkeä askel kohti avoimuuden lisäämistä, jonka hyväksi erityisesti parlamentti on työskennellyt.
Siinä päätöksessä, joka olettaaksemme tehdään 19. maaliskuuta, ei mennä yhtä pitkälle kuin oikeusasiamies ehdottaa, vaan sitä on pidettävä yhtenä askeleena eteenpäin. Puheenjohtajavaltio toivoo mitä lämpimimmin, että ottaisimme mahdollisimman nopeasti ne lisäaskeleet, joita avoimuuden lisääminen vaatii. Emme kuitenkaan aivan pääse tavoitteeseemme 19. maaliskuuta; sen olen valmis myöntämään.

Puhemies


Jonas Sjöstedt
Kysymys nro 4 (H-0145/01):
Aihe: Henkilöllisyyden todistaminen Pohjoismaissa matkustettaessa Ruotsi ja muut Pohjoismaat liittyvät 25. maaliskuuta 2001 Schengenin yhteistyöhön. Nykyiset ruotsalaiset henkilöllisyystodistukset eivät täytä Schengenin määräyksissä henkilöllisyystodistuksille asetettuja vaatimuksia. Ensi vuonna Ruotsissa otetaan käyttöön uusi kansallinen henkilöllisyystodistus, jota voi käyttää passin sijasta.
Mutta miten toimitaan sitä ennen? Täytyykö Ruotsin kansalaisen pitää 25. maaliskuuta 2001 alkaen mukanaan passia matkustaessaan muihin Pohjoismaihin siihen saakka, kunnes hän on saanut uuden henkilöllisyystodistuksen?

Danielsson
. (SV) Neuvosto haluaa huomauttaa jäsen Sjöstedtille, että Schengenin määräyksissä ei säännellä passeihin ja henkilöllisyystodistuksiin liittyvää kysymystä, kun kyse on EU:n kansalaisista.
Pohjoismaisen passiunionin mukaan, jota osa meistä voimakkaasti puolustaa, Pohjoismaiden kansalaisilla on oikeus matkustaa Pohjoismaiden alueella, ilman että he joutuvat esittämään passia.
Schengenin sopimuksen soveltamista koskevat Tanskan, Suomen ja Ruotsin kanssa käytävät liittymissopimukset ja Euroopan unionin neuvoston ja Islannin ja Norjan sopimukset näiden valtioiden liittymisestä Schengenin säännöstön toteuttamiseen, soveltamiseen ja kehitykseen sisältävät määräyksen, jonka mukaan nämä sopimukset eivät saa "estää Pohjoismaiden passiunionin puitteissa tehtävää yhteystyötä, jos se ei ole sopimuksen soveltamisen vastaista tai estä" sopimuksien soveltamista.
Lisäksi tilanne on se, että Schengenin sopimuksen soveltaminen ei ole ristiriidassa Pohjoismaiden passiunionin kanssa eikä se estä sen toteuttamista. Senkin jälkeen, kun Pohjoismaat osallistuvat käytännön Schengen-yhteistyöhön, Pohjoismaiden kansalaisilla on edelleenkin oikeus matkustaa Pohjoismaiden alueella ja yöpyä majoitusliikkeessä, leirintäalueella ja niin edelleen, ilman että he joutuisivat esittämään passia. Schengenin säännöstön soveltaminen Pohjoismaissa ei siis velvoita esittämään passia. Näin ollen Ruotsin kansalaiset saavat 25. maaliskuuta 2001 jälkeenkin matkustaa Pohjoismaissa ilman passia.

Sjöstedt
Kysymykseni perustuu Schengenin sopimuksen 45 artiklaan. Siinä sanotaan, että toisen Schengen-valtion alueella olevaan majoitusliikkeeseen majoittuvan henkilön on voitava todistaa henkilöllisyytensä ja kansalaisuutensa, mutta passi on Ruotsin kansalaisen ainoa asiakirja, josta käy ilmi kansalaisuus.
Kysynkin sitä, onko Ruotsille myönnetty muodollinen poikkeus Schengenin sopimuksen 45 artiklasta, koska niinhän on oltava tällaisissa tapauksissa.
Jos tällaista poikkeusta ei ole, toinen kysymykseni kuuluu, eivätkö unionin viranomaiset viime kädessä ratkaise, mikä on hyväksyttävä henkilöllisyystodistus.

Danielsson
. (SV) Olen mielestäni jo vastannut esittelijä Sjöstedtin esittämään lisäkysymykseen. Antamani jokseenkin monimutkainen ja ikävystyttävä vastaus perustuu melko syvälliseen tilanneanalyysiin. Yksinkertaisena johtopäätöksenä on, että passia ei tarvita, joten voin vain toistaa sen. Näkemyksemme mukaan on siis aivan selvää, että Schengenin säännöstön soveltaminen Pohjoismaissa ei velvoita esittämään passia.

Trakatellis
Haluaisin kysyä seuraavaa: pitääkö teidän mielestänne, Euroopan yhteisöjen direktiivien 68/360 ja 74/i48 perusteella ja lisäksi Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen Vincenzo Michelettin tapauksessa antaman päätöksen perusteella, Euroopan kansalaisen henkilötodistukseen merkitä kansalaisuus vai ei? Jos kansalaisuutta ei merkitä, oleskelu maassa voi vaarantua, kuten kollega Sjöstedt sanoi. Tähän kysymykseen haluaisin suoran vastaukseen. Pitääkö kansalaisuus merkitä vai ei?

Danielsson
. (SV) Tietyissä maissa, muun muassa Ruotsissa, ei nykyään ole käytössä sellaista kansallista henkilöllisyystodistusta, josta kävisi ilmi kansalaisuus. Hallitus harkitsee nyt tällaisen kortin käyttöönottoa kansallisesti - kansalaisille tarjottavana palveluna ja tietyssä määrin tietenkin myös matkustamisen helpottamiseksi.
Jälleen kerran: mielestämme Pohjoismaiden passiunioni ei edellytä sitä, että Pohjoismaiden kansalaisilla olisi oltava passi, kun he matkustavat Pohjoismaissa.

Gahrton
Myönnän, että puheenjohtajavaltion vastaus on sinänsä melko selkeä. Olen kuitenkin toisaalta lukenut tanskalaisista lehdistä, toisaalta ruotsalaisesta Från Riksdag & Departement -julkaisusta ja lisäksi SAS eurobonusjärjestelmän jäsenenä kuullut, että passi on oltava mukana Schengenin sopimuksen voimaantulon jälkeenkin.
Sen vuoksi esitän lisäkysymyksen - lähtökohtanani on, että se, mitä puheenjohtajavaltio on täällä sanonut pitää paikkansa, nimittäin, että mitään passia ei tarvita: onko puheenjohtajavaltio valmis huolehtimaan siitä, että tietoa levitetään laajasti ja tehokkaasti - kaikkihan eivät valitettavasti lue istuntojemme pöytäkirjoja - siitä, että passia ei ylipäänsä tarvita Schengenin sopimuksen voimaantulon jälkeen?

Danielsson
. (SV) Arvoisa jäsen Gahrton käyttää tavallista väittelytekniikkaa, hän nimittäin panee sanoja vastaväittelijän suuhun. Mielestäni esitin asiani melko selvästi.
En väittänyt, että matkoilla ei yleisesti ottaen tarvittaisi passeja sen jälkeen, kun Ruotsi on tullut mukaan Schengenin yhteistyöhön. Puhuin Pohjoismaiden sisäistä valvontaa koskevista säännöstä, ja seison tietenkin sanojeni takana. Minun on kuitenkin aivan mahdotonta kommentoida yksittäisten lehtien ja julkaisujen sisältämiä tietoja, minkä jäsen Gahrton varmasti ymmärtää. Se ei kuulu puheenjohtajavaltion tehtäviin.
Jokaisen tällaisen tärkeän muutoksen, kuten käytännön Schengenin yhteistyöhön mukaantulon yhteydessä on tietenkin tärkeää, että viranomaiset ja muut - ensisijaisesti kansalliset viranomaiset - tiedottavat kansalaisille seurauksista.
Voin taata jäsen Gahrtonille, että Ruotsin hallitus aikoo tehdä voitavansa huolehtiakseen, että kansalaisille tiedotetaan mahdollisimman hyvin. Tällaista keskustelua ei kuitenkaan pidä käydä tässä parlamentissa.

Puhemies
Seuraavia kysymyksiä käsitellään yhdessä, koska ne koskevat samaa aihetta.

Ulla Margrethe Sandbæk
Kysymys nro 5 (H-0147/01):
Aihe: Ympäristönäkökohtien sisällyttäminen neuvoston työhön - kehittäminen Mitä (kehitys)suunnitelmia neuvostolla on sen varmistamiseksi, että se laatii kokonaisvaltaisen ja yhtenäisen strategian ympäristönäkökohtien sisällyttämiseksi neuvoston toimiin siten, että strategia sisältää tietyt indikaattorit ja seurannan aikataulut Helsingin päätelmien mukaisesti?

Chris Davies
Kysymys nro 6 (H-0156/01):
Aihe: Ministerineuvoston strategia kestävästä kehityksestä Valtion ja hallitusten päämiesten Eurooppa-neuvostossa Helsingissä joulukuussa 1999 yhdeksää ministerineuvostoa muistutettiin tarpeesta suunnitella kattavat kestävyyden integrointistrategiat, joihin sisältyy kyseisten alojen indikaattorit ja aikataulu tuleville toimenpiteille ennen Eurooppa-neuvoston kokousta Göteborgissa kesäkuussa 2001.
Voiko neuvoston puheenjohtaja ilmoittaa, miten nämä yhdeksän neuvostoa ovat edistyneet tehtävässään tähän mennessä, mitä on vielä tehtävä Helsingin toimeksiannon täyttämiseksi, kuinka yhdeksän neuvoston strategioiden valmistelun edistymisestä aiotaan kertoa suurelle yleisölle ennen Göteborgia ja miltä pohjalta yhdeksän strategian laatua arvostellaan?

Danielsson
. (SV) Ympäristökysymykset muodostavat yhden Ruotsin puheenjohtajakauden kulmakivistä. Sehän on yksi niistä kolmesta E-kirjaimesta, joista arvoisat jäsenet ovat varmasti tietoisia. Laatimastamme tätä asiaa koskevasta toimintaohjelmasta käy toivottavasti ilmi, kuinka tärkeinä pidämme näitä kysymyksiä.
Euroopan parlamenttia koskevien säännöllisten ja jatkuvien yhteyksiensä puitteissa neuvoston puheenjohtajisto on Cardiffin Eurooppa-neuvoston huippukokouksesta lähtien vuonna 1998 tiedottanut Euroopan parlamentille sen prosessin tilasta, jonka tarkoituksena on sisällyttää ympäristönäkökulma muihin yhteisön politiikan olennaisiin osiin.
Kun kyse on nykyisestä tilanteesta, kaikki olennaiset neuvoston kokoonpanot tarkistavat aikaisemmat sisällyttämistoimet, joista on raportoitu Eurooppa-neuvostolle, ja huolehtivat päivittämisestä ennen Göteborgin Eurooppa-neuvoston kokousta tämän vuoden kesäkuussa. Tämä toiminta on käynnissä, ja parlamentille tiedotetaan asiasta mahdollisimman pian.
Tässä yhteydessä voidaan muistuttaa, että ympäristönäkökulmien sisällyttämistä koskeva prosessi on monimutkainen hanke, joka kattaa niin yhteisön lainsäädäntötoiminnan kuin poliittiset sopimuksetkin, jotka useimmissa tapauksissa muotoillaan neuvoston johtopäätöksiksi. Työohjelman mukaan tätä asiaa koskevia johtopäätöksiä käsitellään yksityiskohtaisesti useissa kevään aikana järjestettävissä kokouksissa: maaliskuussa, kun kyse on kalastuksesta, huhtikuussa, kun kyse on liikenteestä ja maataloudesta, toukokuussa, kun kyse on energiasta, teollisuudesta ja kehityksestä ja kesäkuussa, kun kyse on sisämarkkinoista.
Yleisten asioiden neuvoston johtopäätökset esitetään myös kevään aikana. Niitä Ecofin-neuvoston tekemiä johtopäätöksiä, jotka esitettiin Nizzan Eurooppa-neuvostossa, pidetään edelleenkin pätevinä. Kun on kyse yleisten asioiden neuvostoa koskevasta strategiasta, neuvosto odottaa komission työasiakirjaa, joka yhdessä puheenjohtajavaltiolta saatavan asiakirjan kanssa luo keväällä tehtävän neuvoston päätöksen perustan.
Kun on kyse vielä yksityiskohtaisemmista kehityskysymyksistä, neuvosto kehotti vuoden 2000 toukokuussa pidetyssä kokouksessaan komissiota laatimaan erityisstrategian, johon sisältyy muun muassa aikataulu ja tulosindikaattorit, joiden avulla jatkuva seuranta olisi mahdollista. Tällä hetkellä neuvosto odottaa komissiolta saatavaa tiedonantoa, joka toimii 31. toukokuuta 2001 hyväksyttävien neuvoston johtopäätösten lähtökohtana.
Puheenjohtajavaltio Ruotsin kehitysyhteistyötä koskeva työohjelma sisältää keskustelun strategiasta, joka koskee ympäristönäkökulmien sisällyttämistä kehityspolitiikkaan. Tämän keskustelun tarkoituksena on saada aikaan ne johtopäätökset, jotka hyväksytään neuvoston kokouksessa 31. toukokuuta 2001 ja joissa otetaan huomioon niin kutsutuissa Helsingin johtopäätöksissä esitetyt vaatimukset.
Puheenjohtajavaltio aikoo luoda kaikkien näiden osatekijöiden perusteella sellaisen yhtenäisen strategian, jossa tehdään yhteenveto ympäristönäkökulmien sisällyttämistä koskevan prosessin tuloksista ja joka sisältää ehdotuksia siitä, miten niiden kohdalla pitäisi jatkaa eteenpäin. Asiakirja esitetään, yhdessä kaikkien osatekijöiden kanssa, Göteborgin huippukokouksessa.

Sandbæk
Arvoisa puhemies, ymmärrän neuvoston vastauksesta, että kaloja käsitellään myöhemmin, mutta haluaisin kuitenkin tietää, onko todennäköistä, että Cardiffin yhdentymisprosessissa otetaan huomioon ympäristölliset ongelmat muiden EU:n politiikkojen ulkoisten ulottuvuuksien yhteydessä, kuten esimerkiksi se, millaista vahinkoa luonnolle aiheutuu länsiafrikkalaisten valtioiden kanssa solmittavista kalastussopimuksista. Haluaisin myös kuulla, onko Cardiffin yhdentymisprosessin toimeenpanemisen yhteydessä tarkoitus käyttää joitakin niistä resursseista, joita neuvosto on pyytänyt komissiota arvioimaan, ja onko talousarviota ajateltu korottaa tämän toimeenpanon varmistamiseksi. Haluaisin lisäksi tietää, aiotaanko kehittää entistä yksilöidympiä yhdentymisindikaattoreita ja aiotaanko kerätä tietolähteitä, ja aiotaanko neuvoston työssä käyttää sitä ad hoc -konsultaatiota, jota komissio käytti tiedonantonsa laatimisen yhteydessä. Lopuksi haluaisin tietää, kuinka neuvosto on aikonut valvoa ja arvioida yhdentymisprosessin jatkokehitystä.

Danielsson
. (SV) Parhaillaan tehdään työtä kalastussektorin johtopäätöksien loppuun viemiseksi. Suoralta kädeltä sanottuna jäsenen kaipaamat tiedot eivät mielestäni kuulu näihin johtopäätöksiin. Pyydän kuitenkin, että saisin tutkia asiaa ja antaa myöhemmin tarkemman vastauksen.
Tähän työhön liittyvistä talousarvionäkökohdista tähän työhön käytettäviä resursseja on lisätty jatkuvasti aina Cardiffin prosessin käynnistämisestä asti. Mielestäni voidaan kyllä sanoa, että Cardiffin prosessin korkealle asetetut tavoitteet ovat saaneet kohtuullista vastakaikua, sillä resursseja on nyt lisätty jonkin verran.
Yhtenäisen strategian arviointimekanismeihin liittyvä kysymys on erittäin tärkeä ja ajankohtainen. Se on juuri yksi niistä näkökohdista, jonka haluamme yrittää liittää yhtenäiseen strategiaan, joka esitellään Göteborgin huippukokouksessa. Haluan korostaa, että tämä ei ole aivan ongelmatonta mutta että puheenjohtajavaltion vakaa tavoite on, että tähän yhtenäiseen strategiaan, joka koskee ympäristönäkökohtien sisällyttämistä eri alueiden työhön, on kuuluttava myös kunnollinen seurantamekanismi, jotta kaikki voisivat jatkuvasti viedä eteenpäin tätä työtä.

Davies
Arvoisa puhemies, kestävyyden periaatteiden soveltaminen käytännössä on vaikea tehtävä, ja neuvoston puheenjohtajan sanat ovat mielestäni kannustavia, mutta saanko pyytää häntä palaamaan esittämääni kysymykseen? Sisältyykö niihin asiakirjoihin, jotka laaditaan ajoissa ennen Göteborgin neuvostoa, selviä ja tarkkoja indikaattoreita, joiden perusteella voidaan arvioida puheenjohtajavaltion ja itse asiassa Euroopan unionin tulevia suorituksia, ja liitetäänkö mukaan selvä ja tarkka aikataulu tiettyjen tavoitteiden saavuttamiseksi - vai höpötetäänkö jälleen sanoja, joiden tarkoitus on hyvä, mutta joiden käytännöllisyyttä ei voida mitata?
Ympäristöasioista vastaava komission jäsen on ruotsalainen, ja puheenjohtajavaltiona on Ruotsi, joka on sitoutunut lujasti ympäristöasioihin. Odotamme teiltä suuria, minkä vuoksi vaadimme paljon.

Danielsson
. (SV) Olen iloinen suurista odotuksista ja voin luvata arvoisalle jäsenelle, että teemme parhaamme niiden täyttämiseksi.
Toistan, että puheenjohtajavaltion tavoitteena on olla mahdollisimman tarkka tässä työssä, laatia aikatauluja ja selkeitä seurantamekanismeja. Arvoisa jäsen on varmasti samaa mieltä siitä, että tämän toteuttamisen vaikeusaste vaihtelee eri politiikan alojen mukaan. Se on helpompaa tietyillä aloilla. Kun on kyse esimerkiksi energia-alasta, on aivan selvää, millaiset indikaattorit ovat käyttökelpoisia. Tilanne voi sitä vastoin olla vaikeampi muilla aloilla, esimerkiksi sellaisten neuvoston kokoonpanojen kuin Ecofin-neuvoston tai yleisten asioiden neuvoston kohdalla. Tavoitteena on kuitenkin olla mahdollisimman tarkka, jotta komission ja puheenjohtajavaltion nyt saavuttamien asioiden lisäksi olisi mahdollista tarkastella myös sitä, mitä tulevat puheenjohtajavaltiot saavuttavat.

Puhemies


Jäsen Dupuis on ottanut nimiinsä Marco Cappaton
kysymyksen nro 7 (H-0150/01):
Aihe: Väliaikainen oikeudellinen yhteistyöyksikkö Neuvosto on perustanut väliaikaisen oikeudellisen yhteistyöyksikön, joka on alku Eurojustin perustamiselle. Italia harkitsee mahdollisuutta nimittää kyseisen yksikköön Palermon virallisena syyttäjänä tammikuusta 1993 kesäkuuhun 1999 toiminut Giancarlo Caselli. Italian parlamentille on esitetty lukuisia kysymyksiä, jotka ovat jääneet ilman vastausta ja joissa on vaadittu lisäselvityksiä niistä 368 matkasta, jotka kyseinen hallintovirkamies on tehnyt kokouksiin liittyvistä syistä ilman, että kyse olisi kuitenkaan ollut virkamatkoista. Eikö neuvoston olisi aiheellista tarkistaa tulevan väliaikaisen yksikön arvovallan takaamiseksi, jo ennen kuin se hyväksyy jäsenmaiden ehdottamat yhteyshenkilöt, että näillä on hyvät suositukset, ja varmistua heidän rehellisyydestään ja siitä, että he noudattavat alansa ammattietiikkaa? Eikö neuvoston pitäisi pyytää jäsenvaltioiden hallituksilta kaikki tarvittavat tiedot jäsenvaltioiden ehdokkaiden arvioimiseksi (ja ottaa huomioon myös mahdolliset nimityksiin liittyvät parlamentin aloitteet) ja käydä asiasta ei-sitovia neuvotteluja Euroopan parlamentin kanssa?

Danielsson
. (SV) Voin ilmaista asiani erittäin lyhyesti: tämä kysymys kuuluu täysin jäsenvaltioille, joilla itsellään on oikeus nimittää kansallisia jäseniä neuvoston 14. joulukuuta 2000 tekemän päätöksen rajoissa.

Dupuis
Arvoisa puhemies, neuvoston vastaus vaikuttaa minusta julkealta. On kysymys neuvoston elimestä, joka perustetaan neuvoston yhteyteen. Siitähän voi tulla, kuten yhä useammin käy, täysin parlamentin valvonnan ulkopuolella oleva, vain hallitusten välinen elin. Arvoisa neuvoston puhemies, minusta vaikuttaa kuitenkin, että kaikki eivät ole, eivät ainakaan parlamentissa, asiasta samaa mieltä. Euroopan parlamentti haluaisi edes ilmaista kantansa tässä asiassa ja saada lisäksi tietää, mitkä ovat neuvoston kriteerit jäsenvaltioiden valitsemien kriteerien lisäksi. Koska on kysymys EU:n toimielimestä, kaikilla jäsenvaltioilla on yhteiset kriteerit. Mitä moraalisia kriteerejä tähän tehtävään valittavilta ehdokkailta vaaditaan? Mielestäni tämä kysymys ei koske vain jäsenvaltioita, ei Ruotsia tai mitään muutakaan maata, vaan se koskee kaikkia, ja olisin iloinen, jos saisin vastauksen neuvostolta.

Danielsson
. (SV) Voidaan olla monta mieltä siitä, olisiko toivottavaa vai ei, että meillä olisi yhteiset kriteerit. Tässä tapauksessa kuitenkin on niin, että vaikka kyse onkin neuvoston elimestä, edustajien nimittäminen kuuluu täysin jäsenvaltioille. Rikkoisimme siten voimassa olevia määräyksiä, jos yrittäisimme jotenkin estää jäsenvaltioita nimittämästä kansallisia jäseniä.

Puhemies


Antonios Trakatellis
Kysymys nro 8 (H-0152/01):
Aihe: Kansalaisuuden poistaminen henkilöllisyystodistuksista ja laiton kansalaisoikeuden myöntäminen Kreikassa Kreikan kansallisia vaaleja (9.4.2000) tutkineen komitean johtopäätösten mukaan on paljastunut tuhansia tapauksia, joissa oli laittomasti myönnetty kansalaisoikeus henkilöille (otettu Kreikan kansalaisiksi henkilöitä), joilla ei ollut oikeutta tähän. Samoin paljastui koko joukko kansalaisuuden saavuttamiseen liittyviä lainvastaisuuksia. Moskovan konsulaatissa on todettu jo 5000 laitonta tapausta. Siellä asiaan on sekaantunut myös diplomaatin asemassa olevia virkamiehiä. Ulkoministeriö on määrännyt siellä toimeenpantavaksi valan nojalla tapahtuvan hallinnollisen tutkinnan, joka koskee vuodesta 1993 lähtien harjoitettua "Kreikan kansalaisuuden tehtailua". Huolimatta siitä, että kansalaisuuden saamista ja menettämistä koskeva toimivalta kuuluu yksinomaan jäsenvaltioiden toimivallan piiriin, ja ottaen huomioon, että Kreikan hallitus pyrkii poistamaan kansalaisuuden henkilöllisyystodistuksista, mikä on direktiivien 68/360/ETY ja 73/148/ETY vastaista, sillä näissä säädetään yksiselitteisesti muun muassa kansalaisuuden mainitsemisesta, kysytään:
Onko tämä toimenpide sopusoinnussa yhteisön lainsäädännön kanssa ja mitä toimia neuvosto aikoo toteuttaa tämän lainsäädännön rikkomisen suhteen, kun otetaan huomioon, että kansalaisuutta ei voida todeta, minkä seurauksena EU:n ulkopuolisten maiden kansalaisten laitonta pääsyä niiden alueelle ja liikkumista siellä ei voida valvoa? Miten unionissa aiotaan suhtautua siihen, että jäsenvaltion kansalaisoikeuksia ja näin ollen myös eurooppalaisia kansalaisoikeuksia myönnetään laittomasti, ja mitä toimia voidaan toteuttaa tällaisten tapausten kitkemiseksi? Kerätäänkö tietoja Kreikan ja muiden jäsenvaltioiden kansalaisuuden myöntämisestä, ja eikö pitäisi tutkia mahdollisuutta lähentää kansalaisuuden saamista koskevaa lainsäädäntöä EU:n jäsenvaltioissa?

Danielsson
. (SV) Jäsenvaltioiden kansalaisuuden saamista ja menettämistä koskeva toimivalta kuuluu jäsenvaltioille itselleen. Vaikka olemassa onkin direktiivejä, jotka sisältävät tiettyjä henkilöllisyystodistusten ja passien sisältöä ja voimassaoloaikaa koskevia sääntöjä, kyseisestä direktiivistä käy selvästi ilmi, että jäsenvaltiot myöntävät henkilöllisyystodistukset ja passit kansalaisilleen kansallisen oikeuden mukaan. Jokaisen jäsenvaltion tehtävänä on ryhtyä aiheellisiksi katsomiinsa toimiin, kun on kyse tällaisten henkilöllisyystodistusten ja passien perumisesta, jos myöhemmin todetaan, että passin tai henkilöllisyystodistuksen haltija ei ole oikeutettu kyseisen valtion kansalaisen asemaan.
Voin myös ilmoittaa, että neuvosto ei ole pyytänyt minkäänlaisia tietoja Kreikan kansalaisuuden myöntämismenettelystä ja että neuvostolla ei myöskään ole toimivaltaa ottaa kantaa mahdollisuuteen lähentää kansalaisuuden saamista koskevaa lainsäädäntöä EU:n jäsenvaltioissa. Kuten aivan äskettäin selvitettiin, tämä kysymys kuuluu kansallisen toimivallan piiriin.

Trakatellis
Haluaisin kiinnittää huomiota vastaukseen, jonka komissio antoi parlamentille viime kuussa ja jossa se sanoi, että kansallisuuden jättäminen määrittelemättä kreikkalaisissa henkilöllisyystodistuksissa voi olla yhteisön oikeuden vastaista ja haitata Kreikan kansalaisten vapaata liikkumista jäsenvaltioiden alueella, koska se rikkoo viittä direktiiviä. Myönnän, että olette oikeassa sanoessanne, että tämä kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan, mutta on olemassa joitakin sääntöjä. Mitä sanotte? Onko komission vastaus väärä? Voidaanko kansalaisuus jättää pois kaikista kreikkalaisista henkilöllisyystodistuksista ja ylipäänsä, voivatko Euroopan unionin alueella asuvilla olla henkilöllisyystodistus, jossa ei mainita mitään, ei Euroopan unionia, ei syntyperää, ei kansalaisuutta? Kuinka nämä ihmiset liikkuvat ja osoittavat kuuluvansa johonkin jäsenvaltioon? Osaatteko sanoa?

Danielsson
. (SV) Minulla ei ole minkäänlaista aikomusta arvostella vastausta, joka komissio on mahdollisesti antanut tähän asiaan aikaisemmin. Neuvoston puheenjohtajana voin vain toistaa, mitä sanoin äsken arvoisalle jäsenelle, nimittäin, että tämä on pääasiassa jäsenvaltiota koskeva asia.

Puhemies
Komission jäsen Kinnock on vetänyt pois kysymyksen nro 9.

Pernille Frahm
Kysymys nro 10 (H-0159/01):
Aihe: Yhdysvaltojen sotilaallinen läsnäolo Euroopassa Ruotsin puolustusministeri Björn von Sydow on viime aikoina useassa eri yhteydessä todennut, että Euroopan turvallisuuspoliittinen tasapaino riippuu Yhdysvaltojen jatkuvasta sotilaallisesta läsnäolosta.
Onko neuvosto samaa mieltä Ruotsin puolustusministerin kanssa ja katsooko se, että NMD-ohjuspuolustusjärjestelmää (US National Missile Defence) voidaan pitää Euroopan turvallisuuspoliittisen tasapainon kannalta myönteisenä?

Danielsson
. (SV) Neuvoston Yhdysvaltoja koskeva kanta tuodaan yleisesti esille muun muassa Bonnissa 21. kesäkuuta 1999 annetussa lausunnossa. Unioni ja Yhdysvallat ilmoittivat silloin, että ne pystyvät yhdessä edistämään yhteisiä arvojaan, yhteistä turvallisuuttaan ja yhteistä hyvinvointiaan tehokkaammin, kuin mihin kumpikaan pystyisi yksin. Tässä lausunnossa kiinnitettiin huomiota myös siihen, että nämä molemmat kokonaisuudet muodostavat yhdessä huomattavan voiman, kun kyse on niiden haasteiden kohtaamisesta, joiden edessä ne ovat, esimerkiksi epävakaus alueilla, jotka ovat tärkeitä niille molemmille, ja niiden yhteiseen turvallisuuteen kohdistuvat uudet ylikansalliset uhat. Lisäksi huomautettiin, että uusi Atlantin ylittävä toimintaohjelma, joka allekirjoitettiin Madridissa vuoden 1995 joulukuussa, on lisännyt näiden kokonaisuuksien mahdollisuuksia käsitellä entistä jäsennetymmin omia toimiaan Euroopassa, Atlantin molemmin puolin ja muualla maailmassa.
Puheenjohtajavaltion Nizzan Eurooppa-neuvostolle antamassa kertomuksessa todettiin yksityiskohtaisesti Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikasta, että Nato, kun kyse on sen jäsenvaltioista, muodostaa edelleen omien jäsentensä yhteisen puolustuksen perustan ja että sillä on jatkossakin tärkeä asema kriisinhallinnassa. Huomiota kiinnitettiin myös siihen, että Euroopan yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan kehitys parantaa uudistetun Atlantin ylittävän linkin elinvoimaa.
Kuten tiedetään, kun kyse on arvoisan parlamentin jäsenen esittämän kysymyksen toisesta osasta, useat jäsenvaltiot ovat ilmaisseet kansalliset kantansa Yhdysvaltojen suunnitelmiin perustaa kansallinen ohjuspuolustusjärjestelmä. Useat jäsenvaltiot ovat korostaneet, miten tärkeää on säilyttää maailmanlaajuinen vakaus ja edistää aseistariisuntaa ja estää ydinaseiden leviämistä sovittujen turvallisuutta koskevien puitteiden avulla. Ne ovat myös korostaneet, että tästä asiasta on käytävä kunnollisia ja avoimia neuvotteluja Yhdysvaltain ja sen kumppanien kanssa. Yhdysvallat on viimeisimmissä lausunnoissaan vahvistanut sitoumuksensa tässä mielessä.
Viime vuonna järjestetyssä ydinsulkusopimusta käsittelevässä konferenssissa unioni piti edelleen kiinni siitä, miten tärkeä merkitys ohjusten torjuntaan käytettäviä ohjuksia koskevalla sopimuksella, niin kutsutulla ABM-sopimuksella(sopimus ballististen ohjusten torjuntaohjuksesta) on strategisen vakauden pilarina. Unioni korosti myös, että se haluaa säilyttää tämän sopimuksen.

Frahm
Arvoisa puhemies, en oikein ymmärtänyt vastausta kysymykseen, joka koski neuvoston näkemystä NMD-ohjuspuolustusjärjestelmästä. Käsittääkseni meneillään on hanke, jonka lähtökohtana on, että laadimme vähitellen yhteistyössä Yhdysvaltojen kanssa yhteiseurooppalaisen ohjuspuolustuksen. Eikö neuvostolla ole mitään kantaa tähän asiaan? Käsitykseni mukaan ulko- ja turvallisuuspolitiikasta päättäminen kuuluu neuvostolle, joten neuvostonhan on esitettävä kanta tähän asiaan. Kaipaan sitä edelleenkin.

Danielsson
. (SV) Kuten arvoisa jäsen varmasti tietää, mielipiteet eroavat useissa yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan liittyvissä kysymyksissä. Yksi näistä kysymyksistä liittyy juuri kansalliseen ohjuspuolustusjärjestelmään (National Missile Defense). Sen vuoksi ilmoitin, että useat jäsenvaltiot ovat kommentoineet tätä kysymystä, mutta että unionilla ei siis ole mitään yhteistä kantaa asiaan.

Puhemies
Koska neuvostolle osoitettuihin kysymyksiin varattu aika on päättynyt, kysymyksiin 11-46 vastataan kirjallisesti.
(Istunto keskeytettiin klo 19.20 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Euroopan arvopaperimarkkinoiden säätely (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana jatkoa yhteiskeskustelulle seuraavista suullisista kysymyksistä:
B5-0016/01 Randzio-Plath, talous- ja raha-asioiden valiokunnan puolesta neuvostolle, Euroopan arvopaperimarkkinoiden sääntelyä käsittelevän viisaiden ryhmän loppuraportista;
B5-0017/01 Randzio-Plath, talous- ja raha-asioiden valiokunnan puolesta komissiolle, Euroopan arvopaperimarkkinoiden sääntelyä käsittelevän viisaiden ryhmän loppuraportista.

Villiers
Arvoisa puhemies, suhtaudun hyvin myönteisesti Lamfalussyn raporttiin sekä tilaisuuteen lausua kantani siitä, mutta haluaisin aloittaa ilmaisemalla henkilökohtaiset kiitokseni Bolkesteinille, että hän on läsnä näin myöhään keskeytyksestä huolimatta. Tiedän, että kaikki kollegani arvostavat tätä.
Olemme kaikki tietoisia yhtenäismarkkinoiden eduista rahoituspalvelujen kannalta, mutta toistan ne, koska ne ovat niin tärkeitä: kuluttajat saavat halvempia tuotteita, säästäjät parempaa tuottoa ja liike-elämä halvempaa rahoitusta. Tämä on valitettavasti edelleen enemmänkin pyrkimys kuin todellisuutta. Yksi tärkeimmistä syistä, joiden vuoksi emme saavuta tällaisia yhtenäismarkkinoita, on vähäinen täytäntöönpano ja epäjohdonmukainen tulkinta. Molempiin löytyy lääke Lamfalussyn ehdotuksista, jotka ovat järkeviä ja käytännönläheisiä.
Avoimuutta, markkinoiden kuulemista ja demokraattista valvontaa ei tarvitse varmistaa eikä taata sen enempää, mutta toivon, että voimme Euroopan unionin kahden muun toimielimen kanssa löytää keinon, jolla nämä ehdotukset saadaan toimimaan. Tämä on tärkeä poliittinen tilaisuus, jota ei pidä hukata, ja olen iloinen kuullessani, että komissio suhtautuu käytännönläheisesti aloitteenteko-oikeuteensa.
Kuten Bolkestein sanoi johdannossaan, hän ei ole huolestunut sääntelykomitean merkityksestä. Neuvoston on oltava yhtä joustava, ja jos on totta, että neuvosto yrittää kieltää Euroopan parlamentin rajoitetun osuuden komitologiamenettelyssä nykyisten määräyksien puitteissa, se on hyödytöntä ja valitettavaa. Kaikkien kolmen toimielimen on osoitettava hyvää tahtoa ja tehtävä uhrauksia ja kompromisseja, jos tämän järjestelyn halutaan toimivan, mutta se on sen arvoista, koska turvallisuusalan yhtenäismarkkinat hyödyttävät suuresti niitä, jotka ovat äänestäneet meitä edustamaan itseään.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, haluan jäsen Villiers'n tavoin ilmaista tyytyväisyyteni komission jäsen Bolkesteinin läsnäolosta; olemme uskoakseni onnekkaita, koska meillä on näin lyhyessä keskustelussa läsnä komission jäsen, joka voi vastata kysymyksiimme lähes välittömästi.
En puhu nyt talous- ja raha-asioiden valiokunnan, vaan oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan jäsenenä, ja haluaisin sanoa olevani samaa mieltä kuin parlamentin jäsenet Cox, Goebbels ja Herzog. Meillä on käsillä melkoinen lainsäädäntöongelma. Olemme kaikki yhtä mieltä siitä, että yhteisön lainsäädäntö on hyvin monimutkaista, kovin liioiteltua ja hyvin vaikeaa, mutta syy tähän monimutkaisuuteen ja liioitteluun on hallitustenvälinen menettely, jota käytetään otettaessa normeja käyttöön, koska ei ole mitään aitoa yhteisön lainsäädäntöelintä, jolla voisi olla valtuudet ottaa käyttöön selkeitä normeja. Vaikka siis olemme pohjimmiltamme samaa mieltä kuin jäsen Lamfalussy ja viisaiden ryhmä ja pidämme samoin tarpeellisena selkeää ja nopeasti laadittavaa yhteisön lainsäädäntöä, emme voi olla samaa mieltä hänen kanssaan loppuratkaisusta, johon hän päätyy, koska se toisi mukanaan lisää työryhmiä ja koska siinä turvauduttaisiin yhä enemmän kuuluisaan komitologiamenettelyyn. Tältä osin minun on syytä palauttaa mieliinne tunnettu sanonta "kameli on komitean suunnittelema hevonen", monine kyttyröineen, ja yhteisön lainsäädäntö on kuin tuo kameli, se on "kamelimaista" lainsäädäntöä. Lamfussyn mietinnössä nyt esitetyllä komitologiamenettelyllä loisimme äärettömän paljon enemmän kameleita emmekä loisi asiaankuuluvaa lainsäädäntöä.
Siksi ratkaisua ei löydy tällaisista ehdotuksista, joilla halutaan vain pitää kiinni komitologiasta. Ratkaisu on se, että luodaan selkeä lainsäädäntömenettely, jonka kautta parlamentti todella voi käyttää toimivaltuuksiaan. Muutoin saamme aikaan vain sen, että annamme hallitusten leikkiä keskenään, jotta he voivat edelleen suunnitella yhteisön lainsäädäntökameleita.

Kauppi
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, mahtaa olla aika tylsä kuunnella näitä puheenvuoroja täällä tähän aikaan illasta, etenkin kun olemme niin yksimielisiä. Näissä puheenvuoroissa on varmasti paljon toistoa.
Myös minä olen sitä mieltä, että paroni Lamfalussyn johtama viisaiden miesten ryhmä on tehnyt harvinaisen perusteellista työtä. Viisaiden ryhmän esitykset muodostavat yhtenäisen kokonaisuuden ja sisältävät myös käytännön konkreettiset toimenpiteet järjestelmän aikaansaamiseksi. Tällaisten selkeiden esitysten tekeminen on politiikassa usein harvinaista ja siitä haluan kiittää tätä ryhmää.
Me Euroopan parlamentin jäsenet yhdymme täysin näkemykseen, jonka mukaan arvopaperimarkkinoiden säätelyä on pakko kehittää entistä tehokkaammaksi ja nopeammaksi. Tämä on vaatimus, jonka me esitämme, jos me haluamme saada aikaan todelliset toimivat eurooppalaiset rahoitusalan sisämarkkinat muutaman seuraavan vuoden kuluessa. Emme voi koskaan saavuttaa Lissabonin kunnianhimoisia tavoitteita, mikäli yhden rahoitusmarkkinadirektiivin uudistustyö vie kymmenen vuotta, kuten nykyjärjestelmässä on ollut tapana käydä; katsokaapa esimerkiksi Ucits-direktiiviä.
Parlamenttia ei kuitenkaan yksin voi syyttää näistä nykyjärjestelmän puutteista. Parlamentti on ottanut roolinsa toisena Euroopan unionin lakiasäätävänä elimenä vakavasti ja vastuullisesti. Olemme etenkin meneillään olevan vaalikauden aikana osoittaneet, että parlamentin vaikutusmahdollisuuksien ja riittävän demokraattisen kontrollin turvaaminen ei ole ristiriidassa nopeus- ja tehokkuusvaatimusten kanssa. Parlamentin päätehtävänä on määritellä poliittiset ydinkysymykset, ei leikkiä lillukanvarsien kanssa. Siksi teknisen lainsäädännön delegoiminen perustettavalle komitealle ei lähtökohtaisesti ole meille ongelma. Eivät pomot tee sihteereiden töitä, eivätkä sihteerit pomojen. Yhteispäätösmenettelyssä parlamentti ja neuvosto ovat pomoja ja kaikki muut sihteereitä. Tämä ei kuitenkaan vesitä sitä vaatimusta, jonka parlamentti esittää selväsanaisesti niin sanotun call back -mekanismin muodossa. Parlamentilla pitää olla juridisesti sitova oikeus palauttaa asia käsiteltäväkseen, mikäli asiat kehittyvät väärään suuntaan.
Parlamentti ei ole ainoa instituutio, joka haluaa tällä tavalla varmistaa selustansa, myös neuvosto on esittänyt vastaavan tarpeen turvata oma asema niin sanotun aerosol clausen avulla. Tällainen järjestelmä, jossa molempien sekä parlamentin että neuvoston huolet otetaan huomioon täytyy myös Lamfalussyn raportin pohjalta luoda.

Bolkestein
Haluaisin aluksi vastata joihinkin kohtiin, jotka on otettu esille tänä iltapäivänä.
Ensinnäkin, von Wogau sanoi, että hän suhtautuu myönteisesti asetuksien käyttöön ja nopeutettuun menettelyyn. Olen samaa mieltä hänen kanssaan. Asetukset ja nopeutettu menettely vauhdittaisivat varmasti lainsäädäntöä. Von Wogau sanoi, että eläkerahastoja voitaisiin käyttää koehankkeena, jonka avulla osoitettaisiin, miten nopeasti näitä menettelyjä voidaan käyttää. Komissio haluaisi tosiaan nähdä eläkerahastoja koskevan direktiivin muuttuvan mahdollisimman pian todellisuudeksi.
Joissakin perustamissopimuksen artikloissa, jotka koskevat sisämarkkinoita, puhutaan kuitenkin direktiiveistä eikä asetuksista. Meidän on luonnollisesti pysyteltävä perustamissopimuksen rajoissa, joten jos perustamissopimuksessa puhutaan "direktiiveistä", emme voi käyttää asetuksia. Olen kuitenkin samaa mieltä parlamentin kanssa, että asetukset ovat yleensä, vaikkakaan eivät aina, nopeampia kuin direktiivit.
Goebbels kysyi, nopeuttaisivatko uudet menettelyt lainsäädäntöä. Kuten selitin, ne nopeuttaisivat sitä. Komitologiamenettelyssäkin asetetaan lyhyet määräajat, ja tästä syystä sekin nopeuttaisi koko prosessia. Goebbels kysyi myös, koostuisiko turvallisuusasioita käsittelevä valiokunta pääministereistä. Valitettavasti en voi vastata tähän kysymykseen. Turvallisuusasioita käsittelevän valiokunnan valtuutetut ovat kotoisin eri jäsenvaltioista, ja on jäsenvaltioiden asia päättää, kuka niitä edustaa tässä valiokunnassa. Niinpä en voi ottaa asiaan kantaa. Kuten sanoin, jäsenvaltiot nimittävät omat edustajansa. Tärkeää on, että näiden edustajien pitäisi osoittaa todellista eurooppalaista henkeä, olla valmiit tekemään tiivistä yhteistyötä ja olla teknisesti päteviä.
Tarkastelen nyt avoimuuteen liittyviä asioita, joita useat parlamentin jäsenet ottivat esille. Olen samaa mieltä kaikkien niiden kanssa, jotka korostivat avoimuuden merkitystä koko lainsäädäntöprosessissa, ja Lamfalussyn ja hänen kollegojensa selonteossa viitataan todellakin usein avoimuuden tarpeeseen. Komissio tukee tätä varauksettomasti.
Herzog sanoi, että kyse on hankalasta hallitustenvälisestä menettelystä eikä yhtenäisestä eurooppalaisesta lainsäädäntömenettelystä. Selonteossa esitetyt menettelyt eivät ole hallitustenvälisiä. Esimerkiksi turvallisuusasioita käsittelevästä valiokunnasta, joka on tässä yhteydessä tärkeä valiokunta, ei tule neuvoston työryhmää. Siitä tulee lakiasäätävä valiokunta vuonna 1999 tehdyn komitologiapäätöksen mukaisesti; komissio johtaa puhetta valiokunnassa. Se ei siis ole hallitustenvälinen valiokunta. Lamfalussyn ja hänen johtamansa viisaiden ryhmän päätös, jonka mukaan tässä vaiheessa ei tehdä ehdotusta yhtenäisestä eurooppalaisesta lainsäädäntömenettelystä, on täysimääräisen ja perusteellisen kuulemisprosessin tulos. Kuten selonteossa sanotaan, voi olla tarpeen harkita yhtenäistä lainsäädäntömenettelyä, kun koko menettelyä tarkistetaan vuonna 2004, jos tällä hetkellä ehdotettu prosessi ei ole tyydyttävä, mutta ei aikaisemmin.
Saanen nyt vastata joihinkin asioihin, jotka otettiin esille tänä iltana. Olen kiitollinen Villiers'lle ja Medina Ortegalle heidän ystävällisistä sanoistaan, vaikka minusta onkin vain luonnollista olla läsnä, kun tehtäviini kuuluvasta aiheesta keskustellaan.
Medina Ortega sanoi, että Euroopan unionin lainsäädäntö on monimutkaista, mikä on totta. Yleensä on hallitus ja parlamentti. Meillä on kolmikantainen valtasuhde, komissio, parlamentti ja neuvosto. Se tekee tilanteesta vaikeamman. Se, että jäsenvaltioita on 15, monimutkaistaa menettelyä entisestään. Medina Ortega sanoi, että komitologiamenettelyn puitteissa tapahtuva toimeenpano muistuttaa hevosta, jonka työryhmä suunnitteli, mutta joka paljastuikin kameliksi. Työryhmä oli tosiaankin olemassa, nimittäin Lamfalussyn johtama viisaiden ryhmä. Komitologiamenettelyn ajatuksena on kuitenkin nopeuttaa täytäntöönpanon läpikäymistä. Tästä tarkoituksesta olen samaa mieltä.
Minun on kuitenkin sanottava, että toissijaiseen lainsäädäntöön liittyvät asiat ovat hyvin tärkeitä. Monissa jäsenvaltioissa, esimerkiksi Saksassa ja Alankomaissa, on käytössä selvä menetelmä, jolla käsitellään toissijaista lainsäädäntöä; tällaista ei Euroopan unionissa ole. Perustamissopimuksessa ei määrätä toissijaisen lainsäädännön käsittelemisestä tässä mielessä. Parlamentin, neuvoston ja komission olisi syytä pohtia, onko tarpeen kehittää kunnollinen menetelmä, jolla voitaisiin käsitellä toissijaista lainsäädäntöä. Koska koko prosessia tarkistetaan vuonna 2004, toivoa sopii, että voimme samalla tarkastella toissijaiseen lainsäädäntöön liittyviä asioita. Jos onnistumme sitten kehittämään selvän suunnitelman, se voidaan hyväksyä hallitustenvälisessä konferenssissa, joka alkaa toivottavasti vuonna 2004.
Komissio on kiitollinen tuesta, jota Kauppi antoi Lamfalussyn johtamalle viisaiden ryhmän laatimalle selonteolle. Erimielisyyttä ei ole. Hän haluaa nopeampaa lainsäädäntöä. Hän on oikeassa. Komissio haluaa sitä samoin kuin Randzio-Plath ja kaikki muutkin. Kauppi mainitsi esimerkkinä arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavat yritykset (UCITS), joista kesti kauan päästä sopimukseen. Onneksi sopimukseen on nyt päästy, mutta olen Kaupin kanssa samaa mieltä, että se kesti hyvin pitkään.
Keskeistä tässä koko keskustelussa on mahdollisuus kehittää palautusmekanismi, jollaista parlamentti on pyytänyt. Minun ei tarvitse selittää asiaa; kaikki tietävät, mistä on kyse.
Komissio uskoo vakaasti, että ratkaisun pitäisi löytyä perustamissopimuksen puitteissa - tämä tarkoittaa 202 ja 211 artiklaa - ja että meidän on pysyteltävä kesäkuussa 1999 tehdyn komitologiapäätöksen rajoissa. Tästä syystä emme voi taata parlamentille palautusmahdollisuutta. Niinpä pyytäisin parlamenttia muistamaan, mitä aihetta olemme käsittelemässä. Ensinnäkin, komissio ottaa täysimääräisesti huomioon parlamentin hyväksymän päätöslauselman. Toiseksi, kuten Cox sanoi iltapäivällä, parlamentti ja neuvosto päättävät täytäntöönpanon tasojen laajuudesta. Jos direktiiviin sisältyy laaja-alaisia periaatteita ja täytäntöönpanotoimia, ja jos parlamentti katsoo, että jotakin täytäntöönpanotoimea ei pitäisi kutsua täytäntöönpanotoimeksi ja että sitä ei saa pudottaa kakkostasolle, parlamentin on ilmaistava kantansa ja tarkistettava direktiiviä siten, että siinä sanotaan, että tämä tietty täytäntöönpanotoimi on korotettava yleisperiaatteen asemaan, ja että sitä on tästä syystä käsiteltävä ykköstasolla. On siis parlamentista itsestään kiinni, millainen ero päätetään tehdä yleisperiaatteiden ja täytäntöönpanotoimien välille. Se on toinen asia.
Kolmanneksi, jos komissio käyttää parlamentin mielestä järjestelmää väärin, mitä mielestänne tapahtuu seuraavan kerran, kun komissio tekee jotakin tiettyä direktiiviä koskevan ehdotuksen? Parlamenttihan voi tällöin hyvin sanoa: te huijasitte meitä viimeksi, nyt suhtaudumme teihin erittäin ankarasti. Joten parlamentti voi olla varma siitä, että seuraavan kerran, kun se käsittelee jotakin direktiiviä tämän koko suunnitelman puitteissa, se voi kiristää ruuveja. Komissio tietää sen. Miksi komission pitäisi sitten pettää parlamentin toiveet tekemällä jotakin sellaista, joka ei todella ole oikein? Se on kolmas asia.
Neljänneksi, koko prosessia tarkistetaan vuonna 2004, ja tätä toimea ohjaa valvontakomitea, joka on toimielinten välinen komitea, jossa parlamentti on edustettuna; tämä on viides asia. Valvontakomitea ei vaikene, jos se katsoo, että menettelyjä käytetään väärin ja että komissio sallii itselleen liiallisia toimintavapauksia.
Kuudes asia on, että parlamentti voi hyväksyä päätöslauselman sanoen, että komissio toimii toimivaltuuksiensa ulkopuolella ja että se menee pitemmälle kuin laki sallii. Komissio ottaisi jälleen kerran kannan täysin huomioon ja tarkastelisi uudelleen koko ehdotusta.
Näiden kuuden asian pitäisi lievittää pelkoa - jonka ymmärrän, mutta johon ei ole mitään syytä - siitä, että komissio sivuuttaisi parlamentin kannan. Komissio ei voi eikä aio tehdä niin. Tästä syystä ei ole mielestäni perusteltua vaatia palautusmahdollisuutta. En löydä asiaa koskevia määräyksiä perustamissopimuksesta enkä vuoden 1999 komitologiamenettelystä.
Viimeiseksi, kaksi parlamentin jäsentä puhuivat jostakin heidän mielestään neuvostossa tapahtuneesta asiasta, nimittäin siitä, että neuvosto haluaa vahvemman aseman kuin kolmen toimielimen välinen tasapainoinen suhde sallii. En voi puhua neuvoston puolesta. Neuvoston menettelyt eivät ole avoimia, ja tästä syystä asiaan on hyvin vaikea ottaa kantaa. Komissio vastustaisi kuitenkin voimakkaasti pyrkimyksiä alentaa määräenemmistöäänestyksien tasoa ja tyytyä yksinkertaisiin enemmistöäänestyksiin. Perustamissopimuksessahan ei juuri koskaan mainita yksinkertaisia enemmistöäänestyksiä. Tiedämme, mitä yksimieliset äänestykset ovat ja mitä määräenemmistöäänestykset ovat. Yksinkertaisia enemmistöäänestyksiä pidetään kenties, kun käsitellään menettelyihin liittyviä kysymyksiä, mutta ei mitään merkittäviä kysymyksiä. Näin ollen komissio vastustaa lujasti kaikkia pyrkimyksiä alentaa päätöksentekojärjestelmän tasoa määräenemmistöäänestyksistä yksinkertaisiin enemmistöäänestyksiin. Kuten sanoin, en voi puhua neuvoston puolesta, ja otan vain hyvin vastahakoisesti kantaa asiaan, joka voi tai ei voi olla totta.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, te olette maininnut monta mahdollista ja mahdotonta asiaa. Mietinnön laatijana ja valiokunnan puheenjohtajana haluaisin käsitellä vielä kysymystä, johon te ette vielä ole vastannut ja jota me valiokuntana pidämme käsittelyn keskeyttämismahdollisuuden kannalta keskeisenä. Tällä hetkellä kukaan ei halua muuttaa sopimusta. Kysymys on siitä, eikö vuoden 1999 komitologiamenettelypäätökseen perustuvaa ratkaisua voida löytää. Miksi 6 artiklaa ei voida täydentää ja antaa parlamentille takuut, että sille taataan mahdollisuus keskeyttää käsittely myös siinä tapauksessa, että komissio tai muut laitokset eivät toimi Euroopan parlamentin käsityksen mukaan? Mielestäni se merkitsisi toimielinten myönnytystä siinä hengessä, että elämme eurooppalaisessa demokratiassa.

Bolkestein
Arvoisa puhemies, saanen sanoa uudelleen, että komissio on kiitollinen Randzio-Plathin huomautuksista. Toistan, että komission toiminta perustuu perustamissopimuksen kahteen tiettyyn artiklaan ja komitologiapäätökseen. Tarkastelen komitologiapäätöksen 6 artiklan sijasta pikemminkin 5 ja 8 artiklaa, mutta valitan, niissä ei mielestäni anneta mahdollisuutta ottaa käyttöön palauttamismenetelmää. Randzio-Plath viittasi iltapäivällä palauttamismenetelmään tai vastaavaan toimeen, tai hänen sanoillaan oli sama tarkoitus.
Komissio on täällä, jotta voitaisiin saavuttaa tasapainotila, ja jos Randzio-Plath haluaa tehdä uuden ehdotuksen, komissio kuuntelee sitä tietysti, mutta ehdotuksen on jälleen kerran oltava komitologiapäätöksen mukainen. Jos Randzio-Plath tai joku muu parlamentin jäsen sanoo sitten, että voidaanko komitologiapäätöstä muuttaa, olen aivan liian vaikean tilanteen edessä. Tehtäviini ei kuulu tänä iltana ottaa kantaa siihen, onko mahdollista muuttaa komitologiapäätöstä, vaikkakin jos tarkastelemme toissijaiseen lainsäädäntöön liittyvää kysymystä, voisimme myös tarkastella komitologiaa. Se on kuitenkin suuri askel, enkä voi mielestäni ottaa kantaa tänä iltana toimielimien välisen herkän ja monimutkaisen tasapainotilan muuttamiseen.
Vielä kerran, jos Randzio-Plath haluaa tehdä uuden ehdotuksen, jota emme vielä ole tarkastelleet, käsittelemme sitä varmasti ja yritämme antaa myönteisen vastauksen, mikä edellyttää aina sitä, että ehdotus pysyttelee komitologiapäätöksen rajoissa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Olen ottanut vastaan päätöslauselmaehdotuksen, joka on esitetty työjärjestyksen 42 artiklan 5 kohdan perusteella.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Euroopan talous
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu von Wogaun laatimasta talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietinnöstä (A5-0082/2001), joka koskee Euroopan talouden tilannetta; se on talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja koskevaan komission suositukseen liittyvä valmisteleva mietintö [2001/2008(INI)].

Karas
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, kuten arvoisa puhemies jo mainitsikin, esittelijä Karl von Wogau ei voi olla itse paikalla. Perustelut hän esitti ja Lamfalussyn raportista käyttämässään puheenvuorossa. Niin lyhyellä aikavälillä tapahtuneen esityslistan muutoksen vuoksi hän ei voinut muuttaa aikatauluaan niin, että olisi voinut olla täällä tänään itse läsnä. Haluaisin huomauttaa, että alkuperäisen esityslistan mukaan Lamfalussyn raporttia ja talousmietintöä olisi pitänyt käsitellä tämän päivän alussa ja esittelijä oli jo kauan sitten sopinut keskustelevansa vaalipiirinsä kansalaisten kanssa mietinnöstä ja raportista. Haluaisin vielä kerran esittää pahoittelut hänen puolestaan.
Yritän tässä tilanteessa tehdä parhaani, ja voin käsitellä muutamaa kohtaa. Ensiksi: kuluva vuosi on viimeinen ennen eurosetelien ja -kolikkojen käyttöönottoa. Euroopan unionin sisämarkkinoista tulee siten aito EU:n kotimarkkina-alue, ainakin euroalueen jäsenvaltioille. Tähän EU:n kotimarkkina-alueeseen kuuluu kaksitoista jäsenvaltiota, joilla on kaikille kansalaisille ja yrityksille yhteinen rahayksikkö. Siksi tässä yhteydessä on oikein ja tärkeää analysoida huolellisesti Euroopan taloutta. Asiaa on tänään jo käsitelty: kuluvan vuoden ennusteet ja vakaus ovat periaatteessa myönteisiä, joskin niihin sisältyy tietenkin myös muutamia uhkia, joita käsittelen vielä tarkemmin.
Kriittisten huomautusten ja parannusehdotusten lisäksi on mainittava myönteisenä asiana, että meillä on suhteellisen vahva kasvu ja bruttokansantuote, lisäksi työttömyysaste laskee, ja viime vuosina me olemme luoneet Euroopan unioniin 2,5 miljoonaa uutta työpaikkaa. Myönteistä on julkisten varojen paraneminen ja siihen liittyvä inflaatioasteen pieneneminen ja jo vuosia kestänyt hintatason vakaus. Kaikki tämä on myönteistä kehitystä.
On mainittava kuitenkin myös kaksi tekijää, jotka voivat aiheuttaa huolta. Ensiksikin Yhdysvaltojen taloustilanne. Yhdysvaltain kasvu taantuu, millä voi olla kielteinen vaikutus Euroopan talouteen, kun otetaan huomioon Yhdysvaltojen vahvan kasvun vaikutus Euroopan kauppaan, jolloin on kuitenkin mainittava myönteisenä asiana, että olemme tulleet entistä riippumattomammiksi Amerikan talouden kehityksestä, mikä merkitsee myönteistä kehitystä ja todistaa toimiemme olleen oikeita.
Toinen tekijä on Euroopan talouskasvun hidastuminen. Ennusteiden perusteella keskimääräinen kasvuprosentti on 2,8. Siksi haluaisin sanoa selkeästi jo nyt, että meidän on syytä vedota jäsenvaltioihin vielä nytkin ja kehottaa niitä toteuttamaan ripeämmin aiottuja uudistuksia sekä jatkamaan määrätietoisesti rakenteiden uudistamistoimia. Meidän on arvosteltava monissa maissa kesken jääneitä vakauttamispyrkimyksiä. Huomautan vain, että vakauttamispyrkimyksiin on suhtauduttava sitäkin kriittisemmin, koska useimmat maat eivät ole vieläkään täyttäneet vakaus- ja kasvusopimuksen perusteella itselleen asettamiaan vaatimuksia.
Toinen aihepiiri, johon on vielä puututtava, on tosiasia, että meidän on onniteltava Euroopan keskuspankkia sen johdosta, että sen vakaa politiikka on osoittautunut oikeaksi. EKP:n on jatkettava vakautta edistävällä kurssillaan ja toteutettava omaa eurooppalaista vakauteen tähtäävää politiikkaansa.
Meillä on kuitenkin myös muutamia vaatimuksia. Toisen vuosipuoliskon inflaatioaste ei saa ylittää kahta prosenttia, ja televiestintä-, posti-, energia- ja rautatiealojen harkittu vapauttaminen on toteutettava pikaisesti. Meidän on tehostettava yleissivistävää ja ammatillista koulutusta. Meidän on tehostettava työmarkkinoiden joustavuuteen ja tavara-, palvelu-, pääoma- ja työmarkkinoiden rakenteellisiin muutoksiin pyrkiviä toimia.
Arvoisa puhemies, sallikaa minun sanoa lopuksi, että Karl von Wogaun mietinnön tärkein asia on, että hän mainitsee sosiaaliseen markkinatalousjärjestelmäämme kuuluvat periaatteet, joita ovat vapaus ja demokratia, kilpailu, hintatason vakaus ja kestävä kasvu, toissijaisuus, solidaarisuus ja yksityisomistus sekä vastuu, joka ei tarkoita pelkästään työnantajan vastuuta työntekijöistä, vaan molempien vastuuta tulevaisuudesta ja siten sosiaalisen markkinatalouden kehityksestä kohti ekososiaalista markkinataloutta.

Mann, Thomas
Arvoisa puhemies, vajaan yhdeksän kuukauden kuluttua se tapahtuu vihdoinkin. Voimme olla todistajina synnytyksessä, jossa luultavasti reipas euro näkee ensi kertaa todellisen maksuliikenteen päivänvalon. Kansalaisemme voivat lopulta pitää euroa kädessään. Sen perintötekijät lupaavat hyvää: sillä on 12 jäsenvaltion EU:n 15 jäsenvaltiosta taloudelliset resurssit, aleneva inflaatio, laskeva valtionvelka ja historiallisen edullinen korkotaso. Siitä pitää hyvää huolta Frankfurt am Mainissa sijaitseva Euroopan keskuspankki, joka on vakauden asiantuntija ja todella pystynyt Orthmar Karasin mainitsemaan tekoon, se on nimittäin noudattanut vakaata politiikkaa. Työn hedelmät ovat nyt poimittavissa. Se, joka on euron lailla pitänyt pintansa vuosikausia jatkunutta mustamaalausta ja vähättelyä vastaan, on todella sen arvoinen, että siihen investoidaan
Taloudellinen tilanne on vielä hyvä euroalueella, jossa on kolmen viime vuoden aikana luotu 2,5 miljoonaa uutta työpaikkaa, mutta Yhdysvaltojen heikkenevien suhdanteiden takia on syytä olla varovainen. Kasvu- ja investointiodotuksia tarkistetaan kaikkialla alaspäin. Meitä uhkaavat heikkenevä vienti ja lisääntyvät vaikeudet sosiaaliturvajärjestelmien rahoituksessa. Uuden talouden (new economy) herättämä euforia on romahtanut kurssien laskun myötä. Nyt on osoittautunut, että vanha talous (old economy) ei suinkaan ole vielä vanhentunut. Varautukaamme tulevaisuuteen strategisesti oikealla tavalla: talous, raha- ja sosiaalipolitiikka on sopeutettava keskenään. Uusien innovatiivisten yritysten perustamisedellytyksiä on helpotettava. Yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen uudistamista on kannustettava jäsenvaltioissa aiempaa määrätietoisemman, jotta ne pystyisivät vastaamaan jo mainittujen uusien teknologioiden ja yhä välttämättömämmäksi käyvän liikkuvuuden haasteisiin. Koulutuksen tasoa nostamalla saavutetaan parempi työllistettävyys etenkin meidän jo monesti kuvailemassamme tietoyhteiskunnassa. Tärkeää on myös turvata kestävästi tehokas sosiaaliturva. Se on taas mahdollista vain siinä tapauksessa, että sen rahoitus on kärkisijoilla poliittisten päättäjien toimintasuunnitelmissa.
Ikääntyvien työntekijöiden työpaikkojen säilyttäminen, uusien työpaikkojen luominen ja työntekijöiden osallistuminen yritysten voitonjakoon ovat aiheita, jotka kuuluvat työmarkkinaosapuolten esityslistalle. Sosiaalinen markkinatalous, jonka puolesta esittelijä Karl von Wogau on toistuvasti puhunut, näkyy myös hänen mietinnössään. Me PPE/DE-ryhmässä kannatamme järjestelmää yksimielisesti. Sen ominaispiirteitä ovat markkinoiden vapauttaminen ja solidaarisuus, kilpailu ja tasavertaiset mahdollisuudet sekä ekologisesti kestävä kasvu. Sosiaalinen markkinatalous on nimittäin enemmän kuin puhdas taloudellinen malli. Tämän yhteiskuntajärjestyksen pohjalta syntyvät esittelijä Karl von Wogaun toistuvasti ennakoimat Euroopan kotimarkkinat, joilla on tulevaisuutta.

Katiforis
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, minusta kuulostaa hieman yllättävältä, että euro syntyy yhdeksän kuukauden päästä. Olen ollut siinä käsityksessä, että euro on jo syntynyt ja hyvä niin, koska voitte kuvitella, mitä olisi tapahtunut Euroopan talouksille, jos eurooppalaiset valuutat olisivat jatkaneet keskinäistä kilpailuaan tässä tilanteessa, jossa Yhdysvallat on menossa kohti lamaa. Sanon tämän kuitenkin sivuhuomautuksena.
Vuosi 2000, kuten esittelijä sanoo, oli todellakin myönteinen Euroopan taloudelle sekä kasvuvauhdin että hintavakauden osalta, mutta myös työllisyyden kannalta. Tässä maailmassa mikään ei tietenkään ole täydellistä ja esittelijä huomauttaa, että kuluttajahintaindeksi ylittää jo toisena vuonna 2 prosentin rajan, joka on Euroopan keskuspankin asettama vakauskriteeri, mutta ylitys ei ole niin vakava, että meidän pitäisi erityisesti huolestua. Omasta puolestamme pitäisimme parempana korostaa, että huolimatta työllisyystilanteen pienestä paranemisesta, joka jatkuu edelleen, työttömyysprosentti on edelleen markkinatalousyhteiskunnan kannalta sietämättömän korkea 8 prosenttia, ja olen samaa mieltä esittelijän kanssa, joka sanoi, että politiikkamme tulee noudattaa markkinatalouden periaatteita. Tästä näkökulmasta herättää huomiota, että kun esittelijä luettelee sosiaalisen markkinatalouden keskeisiä tekijöitä, hän ei sisällytä niihin täystyöllisyyttä, vaikka esittelijä on kotoisin maasta, jossa on päästy mielestäni yhteen Euroopan laajimmista ellei laajimpaan yhteistyöhön yritysten ja työntekijöiden välillä, mikä on tietenkin kunniaksi Saksan taloudelle ja saksalaiselle yhteiskunnalle.
Arvoisa puhemies, meidän näkemyksemme mukaan täystyöllisyyden pitää olla nykytalouden a ja o. Ei ideologisista syistä, niin kuin joku voisi olettaa, vaikka nekään eivät tietenkään ole merkityksettömiä, vaan kilpailukyvyn vuoksi. Talous ei ole kilpailukykyinen vain siksi, että saavutetaan alhainen kustannustaso tai että sillä on käytössään huipputeknologiaa. Kilpailukykyä arvioidaan sen mukaan, hyödyntääkö talous muihin talouksiin verrattuna kaikkia rikkautta tuottavia voimavarojaan. Niin kauan kuin näin ei tapahdu, kilpailukykyä ei ole saavutettu. Juuri tästä syystä täystyöllisyys, eikä vain se vaan myös aikuisväestön työvoimaosuuden nostaminen 60 prosenttiin naisten osalta ja 70 prosenttiin miesten osalta, ei ole ainoastaan sosiaalinen vaan ennen kaikkea taloudellinen vaatimus, se on keskeisellä sijalla politiikassa, jota Lissabonin huippukokouksessa julistettiin, ja toivon, että sama toistuu myös Tukholman huippukokouksessa.
Joka tilanteessa kannattaa muistuttaa itsellemme ja Euroopan kansalaisille, että unioni ryhtynyt valtaviin taloudellisiin ponnistuksiin saadakseen arvoisensa aseman maailman talouden edelläkävijänä. Tätä ponnistusta tuetaan kolmitahoisella "tiedon, täystyöllisyyden ja sosiaalivaltion uudistamisen taloudella". Nämä kolme tekijää muodostavat kokonaisuuden, ne tukevat toisiaan ja ovat osoitus yhteiskunnallisen solidaarisuuden ja talouden kilpailukyvyn välisestä siteestä. Samoin kuin solidaarisuus ei voi olla tehokasta ilman kilpailukykyä, myöskään kilpailukyky ei ole kestävä ilman yhteiskunnallisen solidaarisuuden perustaa.
Esittelijä pysyttelee tiukasti talouden ylivoimaisuuden teknisissä tekijöissä. Mielestämme sama painoarvo pitäisi antaa yhtäläisten mahdollisuuksien, oikeudenmukaisen tulonjaon sekä rikkauden ja köyhyyden jyrkän epätasapainon torjunnan sosiaalisille tekijöille. Hyvät kollegat, jos mekin olisimme ryhtyneet tarvittaviin ponnistuksiin sen hyväksi, että olisimme oman vaikutusvaltamme puitteissa pakottaneet markkinat hillitsemään itseään maailmanlaajuisella tasolla, olisimme ehkä välttyneet tältä tilanteelta, jossa Yhdysvaltojen nykyinen talouskriisi uhkaa myös meitä. En tiedä mitkä olivat Wall Streetin päätösluvut, keskipäivällä kurssit olivat jälleen syöksykierteessä, ja olemme vaarassa joutua vedetyksi mukaan lamaan. Jos haluamme sosiaalisen talouden, meidän on annettava sille käytännön merkitys, joka perustuu solidaarisuuteen ja keinottelun torjuntaan, muutoin kaikki jää pelkäksi puheeksi.

Gasòliba i Böhm
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ensiksi haluaisin ilmaista liberaaliryhmän puolesta ja omasta puolestani tyytyväisyytemme ja siitä johtuvan ryhmämme tuen kollegamme von Wogaun mietinnölle aiheesta, joka tietysti on hyvin tärkeä - kuten talouspolitiikan laajat suuntaviivat ovat - mutta siltikin vain korvike sille, mitä haluaisimme. Me olemme aina puolustaneet sitä näkemystä, että euron Euroopalla pitäisi olla aito ja selkeästi määritelty talous- ja rahapolitiikan johto. Ja kuten tunnettua, se muotoutuu nykyisin Ecofinin ja itse komission suhteiden kautta, joihin parlamentti vaikuttaa. On selvää, että laajat suuntaviivat ovat peruselementti, mutta - toistan yhä - ne ovat meille vain korvike sille, minkä tulisi olla aitoa talous- ja rahapolitiikkaa Euroopan unionin tasolla, sellaista politiikkaa, jossa voisi toimia suoremmalla tavalla.
Von Wogaun mietinnössä käsitellyistä eri näkökohdista haluaisin korostaa kolmea seikkaa, jotka meidän liberaalien näkökulmasta katsoen ovat erityisen tärkeitä. Niistä ensimmäinen on se, että jatketaan televiestintä-, posti-, rautatie- ym. alojen vapauttamista; nämä alat hämmentävät vielä mahdollisuuksia korkeampitasoiseen kilpailuun ja sisämarkkinoiden parempaan toimintaan. Tämän prosessin johdonmukaista seurausta olisi myös - mitä Bolkestein osuvasti vaatiikin - saada Euroopan sisämarkkinat toimimaan sujuvammin ja hävittää sieltä kaikki esteet. Tämä sujuvampi toiminta tarkoittaa - parlamenttikin on tämän jo hyväksynyt rakenneuudistuksia ja vapauttamista koskevassa mietinnössäni - että varmistetaan etenkin työmarkkinoiden syvällinen uudistus, joka on välttämätön osatekijä ensiksikin paremmalle mukautumiselle eurooppalaisen yhteiskunnan talouden ja yhteiskunnan tarpeisiin, ja toiseksi sille, että onnistuisimme toteuttamaan tarpeemme eli saisimme aikaan korkeamman tuotannon tason, ollaksemme kansainvälisesti kilpailukykyisiä.

Markov
Arvoisa puhemies, on totta, että Euroopan viime vuosien talouskasvu näyttää vakaalta. Pääsyy on viennin kasvu maihin, joiden kanssa kauppaa käydään Yhdysvaltain dollareilla. Tähän ovat vaikuttanut sikäläiset suhdanteet ja euron heikkous. Tästä olisi siis tehtävä johtopäätös, että heikko euro on hyvä vientivetoisille talouksille ja siten hyvä asia myös Euroopalle. On totta, että Euroopan 2 prosentin ylittävä inflaatioaste, joka johtuu lähinnä dollareilla maksettavan öljyn hinnan noususta, ei täytä euron käyttöönottoon liittyviä vakausehtoja. Tästä olisi siis tehtävä johtopäätös, että heikko euro on huono asia Euroopan taloudelle. Tästä nähdään, mihin ristiriitaisuuksiin joudutaan, jos talouspoliittiset toimet kutistuvat pelkäksi veropolitiikaksi.
On totta, että työttömyysluvut ovat laskeneet viime vuosina. Mutta on myös totta, että työttömyys ei ole viime vuonna laskenut tavoitteen 1 alueilla, koska siellä ei ole vientiin suuntautunutta taloutta. Meillä ei ole siis tapahtunut samankaltaistumista vaan kasvavaa erilaistumista, toisin sanoa yhteiskunnan jakautuminen on syventynyt. On totta, että investoinnit ovat nousseet viime vuosina. Mutta on myös totta, että suurin osa investoinneista on tapahtunut rationalisoinnin eikä laajentumisen vuoksi ja että julkiset investoinnit ovat vähentyneet.
Mitä tällä on tekemistä tulevaisuuteen suuntautuneen talouspolitiikan kanssa? Mietinnössä ei ole ehdotuksia, jotka koskevat kotimarkkinoiden kysynnän vahvistamista, pienten ja keskisuurten yritysten erityisasioita, alueellisen taloudellisen kierron vahvistamista, verotuksen yhdenmukaistamista Euroopassa, Lissabonin työllisyyshuippukokouksen päätösten toimeenpanoa, vaan sen sijaan ehdotuksia markkinoiden vapauttamisesta, yksityistämisestä, sosiaaliturvan tason laskusta, solidaarisesti rahoitetuista sairaus- ja eläkevakuutuksista luopumisesta. Von Wogaun mietintöä ei pidä kannattaa.

Ilgenfritz
Arvoisa puhemies, mielestämme Euroopan talouskehitys on jatkunut hyvänä. Mutta tiedämme myös, että olimme oikeastaan odottaneet parempaa. Ei ole lainkaan ilahduttavaa, että inflaatioaste voi taas ylittää 2 prosentin rajan ja investoinnit voivat laskea 5,3 prosentista 4,9 prosenttiin bruttokansantuotteesta. Tästä syystä meidän on edelleen kiinnitettävä huomiota siihen, että tärkeiden eurooppalaisten tavoitteiden toteuttamista jatketaan johdonmukaisesti, siis pienten ja keskisuurten yritysten edistämistä, byrokratian vähentämistä ja liian korkean veroasteen alentamista.
Meidän on investoitava myös koulutusjärjestelmiimme ja uudistettava niitä, jotta meidän ei tarvitsisi kokea uhkaavaa asiantuntijapulaa todellisuudessakin. Talouden kehitystä voidaan lopulta pitää myönteisenä vain siinä tapauksessa, että sen avulla onnistutaan laskemaan aivan liian korkeaa Euroopan työttömyysastetta.

Trentin
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, komission kertomuksessa unionin vuoden 2000 taloustilanteesta ja osittain von Wogaun mietinnössäkään ei unohdeta korostaa, miten euron horjuva kulku on voitu myös rahoitusmarkkinoiden tarkastelemisen yhteydessä katsoa ainakin osittain johtuvan siitä, että euroalueen hallitukset eivät ole toimineet riittävän yhtenäisesti viedessään eteenpäin talouskasvu- ja työllisyyden kehittämispolitiikkaa.
Toisaalta emme voi panna pelkästään Euroopan keskuspankin syyksi sitä, ettei se ota vastuulleen vauhdittaa täystyöllisyyden kasvua ja tavoittelemista samalla, kun se omaksuu painopistealueikseen korkojen määrittelemisen ja inflaation hillitsemisen.
Näin ollen on ilmiselvää, että euroalueen 12 maan on pikaisesti kehitettävä todellinen vahvistetun yhteistyön muoto, jotta rahoitus-, talous- ja sosiaalipolitiikkojen yhteensovittamisen laatua voitaisiin huomattavasti parantaa ja jättää näin taakse kuten Lissabonin huippukokouksessa toivottiin joustamaton alakohtainen lähestymistapa, joka rajoittaa sosiaalipolitiikat viime kädessä pelkäksi avustusmuodoksi.
Tämän pitäisi olla se suunta, jonka avulla olisi mahdollista määritellä yhtenäisesti rahaliiton olemassaolo sellaisenaan institutionaalisissa päätöksentekokeskuksissa, kuten kansainvälisessä valuuttarahastossa tai maailman kehitysrahastossa, sekä euroalueen suhteet kolmansiin maihin, erityisesti raaka-aineita ja energialähteitä tuottaviin maihin: esimerkiksi sellainen pitkäaikainen sopimus öljyntuottajien kanssa, jossa maksut suoritettaisiin euroissa säännöstellysti, olisi paitsi toteutettavissa niin myös toivottavaa.

Herzog
Arvoisa puhemies, tämä keskustelu ei ole kovinkaan vilkas. Miksi? Vaikuttaa siltä, että Euroopan unioni on erittäin passiivinen. Maailmanmarkkinoilla esiintyy liikehdintää, Yhdysvallat on valinnut oman politiikkansa, ja me tarkkailemme kaikkea tätä. Näiden tapahtumien rinnalla meidän talouspolitiikkamme on mitätöntä, meillä ei ole eurooppalaista julkisen talouden järjestelmää. Sanoisinkin, että olemme hiukan eristyksissä täällä kaikkien puheiden keskellä.
Sallikaa minun esitellä kolme huomiota. Ensinnäkin, Euroopan keskuspankin ja komission esittelemää suhdannekatsausta voisi tosiaankin lyhyesti luonnehtia maailmanmarkkinoiden heikkenemisellä, vaikka meidän kannaltamme kasvunäkymät vaikuttavat hyviltä seuraavien 18 kuukauden aikana, eikä meidän niiden perusteella kannata ryhtyä toimenpiteisiin.
Meillä on huutava pula Euroopan unionin mahdollisen ja kenties tehokkaan talouskasvun vauhdittamista koskevista aloitteista. Itse painottaisin voimakkaasti julkisten ja yksityisten investointien tarvetta ja tutkimus- ja koulutusaloilla ilmenneen jälkeenjääneisyyden korjaamista. Mietinnössä sitä vastoin sorrutaan valitettavasti jälleen inflaationvastaiseen pakkomielteeseen, jota esiintyi myös Euroopan keskuspankin edustajan puheessa, ja Galileo-hankkeen epäonnistuminen olisi katastrofi.
Toinen huomio: sanoimme, että sosiaalipolitiikka on tärkeää kasvun vauhdittamisessa. Vaikuttaa siltä, että Emilio Gabagliota lainatakseni olemme suistumassa raiteilta Lissabonin ja Tukholman välillä. Meidän pitäisi ryhtyä konkreettisiin toimenpiteisiin tekemällä näyttävä aloite osaamisen ja asiantuntemuksen kehittämiseksi Euroopan unionissa.
Kolmanneksi, täällä puhutaan tasapainoisen vapauttamisen vauhdittamisesta. Keskustelu kilpailun ja yleishyödyllisten palvelujen välisestä suhteesta on vasta alussa. Olen vakuuttunut, että sisämarkkinat eivät toteudu, jollei yhteisön tasolla aseteta asianmukaisia julkisen palvelun velvoitteita. Meillä on pulaa aloitteista myös tällä saralla. Toivottavasti seuraavat kuukaudet osoittavat, että olen väärässä.

Solbes
. (ES) Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia von Wogaulle mietinnöstä, Karasille sen esittelemisestä ja kaikille teille puheenvuoroistanne.
Tänä vuonna talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista käytävissä keskusteluissa noudatettavia menettelyjä on ensi kertaa muutettu Lissabonin prosessin seurauksena ja teillä itsellänne on ollut mahdollisuus esittää parlamentissa kantanne tähän keskusteluun, jonka pitäisi periaatteessa auttaa meitä määrittelemään tämä talouspolitiikka, johon jotkut teistä, muun muassa Trentin, ovat viitanneet, ja jolle emme anna riittävää painoarvoa.
Komission mielestä mietinnössä esitetyt peruskriteerit ovat hyväksyttäviä, sekä ensimmäinen että toinen kohta, jotka koskevat sosiaalista markkinataloutta ja demokraattiseen suunnitteluun, vakaaseen hintatasoon, kestävään kasvuun, toissijaisuusperiaatteeseen, yhteisvastuuseen ynnä muuhun perustuvaa taloutta; näistä tavoitteista olemme täysin samaa mieltä.
Olen samaa mieltä myös siitä, mitä jotkut teistä ovat sanoneet tämän hetken merkityksestä, olemmehan vajaan 300 päivän päässä euron käyttöönotosta. Kuten ennenkin, haluan silti korostaa, että me sekoitamme usein ensi vuoden tammikuun ensimmäisenä päivänä tapahtuvan setelien ja kolikoiden käyttöönoton euron käyttöönottoon, joka tapahtui tammikuun ensimmäisenä päivänä 1999, ja siitä olemme jo saaneet selviä etuja ja myönteisiä tuloksia, kuten jotkut teistä jo ilmaisivatkin.
Näihin hyviin saavutuksiin kuuluu se hyvä taloudellinen tulos, josta Euroopan unioni nyt saa nauttia. Tietenkään emme voi olla pelkästään tyytyväisiä, koska tämän hyvän taloudellisen tuloksen taakse kätkeytyy muutamia ulkoisten tekijöiden aiheuttamia puutteita tai ongelmia, jonkin verran kunnianhimon puutetta talousarvion laadinnassa ja etenkään siksi, että siitä voi johtua joitakin riskejä etenkin Yhdysvaltain kaltaisten maiden talouskehityksen vuoksi.
Juuri tässä asiassa haluaisin kuitenkin korostaa, että euro myös suojelee meitä Euroopan unionin ulkopuolisia talouksia kohdanneelta kasvun hidastumiselta. Komission kanta, joka on yhä verrattain toiveikas Euroopan kasvuprosessin osalta vuonna 2001, perustuu siihen, että me yhä vielä luotamme Euroopassa entisyyden perusteella selkeästi kuluttajiin ja tuottajiin, se perustuu myös siihen, että työllisyys aivan selvästi edistyy, sekä siihen, että inflaatio on nyt saavuttanut ylärajansa, ja tässä yhteydessä talouspolitiikan vastuuhenkilöiden on mielestämme ennen muuta pidettävä yllä talouspohjan lyhyen aikavälin laajentumista; sen vuoksi meidän tätä aihetta koskevassa näkemyksessämme korostuukin se seikka, että on jatkettava sellaista budjettipolitiikkaa, jolla pyritään mahdollisimman suureen tasapainoon julkisessa rahoituksessa; mielestämme myös noudatettavan palkkapolitiikan on käytävä yksiin inflaation kurissa pitävän kehityksen sekä työpaikkojen kiistattoman lisääntymisen kanssa; rahapolitiikka on myös vastaisuudessa sidottava vakaisiin hintoihin. Epäilemättä helpotamme tällaisen rahapolitiikan luomista, mikäli noudatamme johdonmukaista verotuspolitiikkaa ja vapautamme entistä enemmän markkinoita.
Jotkut teistä ottivat esille sen kysymyksen, että työllisyys on peruselementti, josta on kannettava huolta. Epäilemättä se on avainkysymys. Sen vuoksi olemme korostaneet myös - samoin kuin teimme esittäessämme kertomuksemme Tukholman Eurooppa-neuvostoa varten - sitä, kuinka tärkeää unionin kasvupotentiaalin lisääminen on. Unionin talouden uudistamista koskevan vuoden 2000 kertomuksen yhteydessä komission yksiköt analysoivat, kuinka kustannukset ja tuotanto vaikuttavat tietotekniikkaan ja tiedonvälitykseen, ja niitä etuja, joita kasvupotentiaalimme voisi antaa niiden mahdolliselle lisäämiselle.
Rakenneuudistukset, joihin Gasòliba viittasi, ovat peruslähtökohta, mutta on muitakin puutteita, joiden korjaamista meidän on vaadittava. Ensiksikin Lissabonissa korostimme asiantuntijatalouden merkitystä keskeisenä avainelementtinä. Jos haluamme edetä tällä tiellä, meidän on saatava aikaiseksi hyvät olot myös yksityissektorin tekemille sijoituksille tutkimus- ja kehitystyön ja uuden teknologian aloille. Meidän on myös kohennettava sijoitustoimintaa ja toisaalta lisättävä ammattikoulutusta uuden teknologian alalla.
Rakenneuudistukset ovat yksi tavallisesti käsittelemistämme aiheista. Epäilemättä olemme siinä edistyneetkin, ja se käy selvästi ilmi tämän vuoden talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen täytäntöönpanoa koskevasta mietinnöstä, mutta näitä edistysaskelia ei voi pitää täysin tyydyttävinä.
Komissio pitää yhä välttämättömänä edistymistä näissä asioissa ja, kuten tiedätte, juuri eilen komissio esitti uusia ehdotuksia energiamarkkinoiden vapauttamisen edistämiseksi. Tiedämme kyllä, että on löydettävä vapauttamisen ja sääntelyn tasapaino, jotta tässä prosessissa saavutettaisiin parhaat mahdolliset taloudelliset tulokset. Olemme samaa mieltä myös siitä, että on päästävä eteenpäin kaikissa asioissa, jotka liittyvät tehokkaampien ja yhtenäisempien markkinoiden aikaansaamiseen. Olette juuri keskustelleet Bolkesteinin kanssa siitä, kuinka välttämätöntä on panna täytäntöön niin sanotusta Lamfalussyn viisaiden ryhmästä johtuvat prosessit. Suuntaus on epäilemättä nopeuttaa rahoituspalvelujen vapauttamismenettelyjä, mutta se ei mielestämme riitä, vaan on edettävä myös Euroopan riskipääoman käytön ja sen parantamisen edistämisessä.
Työmarkkinat ovat toinen keskeinen huolenaiheemme, jos haluamme edistää työllisyyttä. Verouudistusten ja korvausten maksukäytännön parempi yhdistäminen toisiinsa voisi eittämättä vaikuttaa myönteisesti työssäkäyvän väestön käyttäytymiseen, ja samalla sen pitäisi auttaa pääsemään parempaan tasapainoon palkkojen ja paikallistason tuottavuuden kesken, sen pitäisi parantaa joillakin alueilla työllisyyttä tai sellaisia osatekijöitä kuin työvoiman liikkuvuus tai työn parempi järjestely.
Meitä huolestuttaa myös yksi kohta, jota ei korosteta riittävän hyvin meidän näkökannaltamme nyt esiteltävässä mietinnössä: mahdollisuudet pitää yllä julkista rahoitusta pitkällä aikavälillä. Väestön ikääntymiseen liittyvät ongelmat tulevat olemaan keskeisiä asioita ja sen voittamiseksi meidän on ilmeisesti toteutettava toimenpiteitä, jotka koskevat valtion velkaa ja kytkeytyvät työmarkkinoiden tehostamiseen siten, että lisätään nykyistä enemmän aktiivisen työikäisen väestön osuutta ja työllisten osuutta ja erityisesti naisten ja iäkkäämpien työntekijöiden osuutta, koska he voivat osaltaan olla vastavaikuttavana voimana ainakin osassa näistä seurauksista, aivan kuten he voivat edesauttaa toteuttamaan uudistuksia nykyisissä työpaikkaan liittyvissä sosiaalivakuutuksissa ja tämän mallin ylläpidossa.
Kiitän kaikkia teitä puheenvuoroistanne, kommenteistanne ja myönteisestä vaikutuksestanne kertomuksen sisältöön; pidämme ne mielessä laatiessamme talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja koskevaa suunnitelmaamme ensi vuodelle.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Swap- ja korkotermiinijärjestelyt
Puhemies
Työjärjestyksessä on seuraavana keskustelu Kaupin esittelemästä talous- ja raha-asiain valiokunnan mietinnöstä (A5-0071/2001), joka koskee ehdotusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi neuvoston asetuksen (EY) 2223/96 muuttamisesta swap- ja korkotermiinijärjestelyjen alaisten maksujen uudelleenluokittelemiseksi [KOM(1999) 749 - C5-0018/2000 - 2000/0019(COD)].

Kauppi
Arvoisa puhemies, kuten huomaatte, tästä aiheesta ei keskustella kiivaasti tänään parlamentissa. Kun sain tammikuussa 2000 tehtäväkseni laatia tämän mietinnön, ajattelin, että se olisi helppoa. Valitettavasti näin ei ollut. Heti kun olimme alkaneet keskustella asiasta parlamentissa, kuulimme komission ja neuvoston edustajilta, että neuvostossa saattoi vielä olla joitakin ongelmia, jotka koskivat tätä pääasiallisesti teknistä aloitetta. Kuunneltuani neuvoston huolia päätin tehdä tarkistuksia komission ehdotukseen, jotta ensimmäisessä käsittelyssä saavutettaisiin laaja yhteisymmärrys. Toivon, että muut poliittiset ryhmät kannattavat huomenna näitä tarkistuksia.
Tässä asetusehdotuksessa käsitellään swap- ja korkotermiinijärjestelyjen alaisten maksujen uudelleenluokittelemista. Ehdotuksen avulla on mahdollista vertailla luotettavasti julkisen talouden alijäämiä liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn puitteissa. On hyvin tärkeää, että jäsenvaltioiden tilinpitoon liittyvät tiedot ovat verrattavissa. Tietojen vertaileminen kuuluu unionin taloudellisen yhteensovittamisen ennakkoedellytyksiin. Toisistaan eroavat työttömyystilastot ovat yksi tunnetuimmista esimerkeistä. Todellisia työttömyyslukuja koskevien tietojen eri kokoamis-, laskemis- ja kirjaamistavat vaikeuttavat jäsenvaltioiden välistä vertailua. Ne vaikeuttavat myös yhteistyötä. Tilejä koskevien tilastotietojen luotettava vertailu lisää julkisen hallintomme avoimuutta. Avoimuus on kaikki, mitä me parlamentissa haluamme.
Suomessa on sanonta, jolla kuvaillaan kolmea eri valehtelemisen astetta. Eri asteet ovat: valheet, isot valheet ja tilastot. Toivon, että voimme Euroopan parlamentissa estää sen, että tätä sovelletaan unionin tilastotietoihin.
Komission ehdotus herätti aluksi huolestuneisuutta neuvoston työryhmässä. Valtuuskuntien enemmistö esitti varauksia ehdotetun uudelleen luokittelun suhteen, koska se johtaisi julkisen sektorin rahoitussäästöjen muutoksiin liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn puitteissa. Ehdotettu muutos merkitsisi sitä, että jäsenvaltioiden valtionvelkakonttoreiden myöntämien swap-sopimusten ja tulevien korkotermiinien vaikutukset suljettaisiin pois julkisen sektorin nettomääräisen rahoitusalijäämän tai nettomääräisen rahoitusylijäämän arvioinnista.
Olen pääasiallisesti samaa mieltä komission ehdotuksesta, jota tarkistettiin kansallisten tilastoasiantuntijoiden ja neuvoston työryhmän ehdottamien suuntaviivojen mukaisesti. Euroopan keskuspankki hyväksyi myös tämän kahden määritelmän järjestelmän, vaikka EKP suosiikin sellaisia oikeustoimia, joissa tärkeistä tilastollisista indikaattoreista annetaan vain yksi määritelmä. Swap-sopimusten ja korkotermiinien jättäminen pois alijäämäarvioista liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn mukaisesti asettaisi liian suuria rajoituksia jäsenvaltioiden valtiovelkakonttoreiden markkinatoimille. Swap-sopimukset, korkotermiinit ja muut taloudelliset johdannaiset voivat joissakin tapauksissa alentaa hallituksien lainakustannuksia, ja ne ovat näin ollen hyödyllisiä lainanhallintakeinoja.
Esitin kaksi tarkistusehdotusta, joissa käsitellään erikseen swap-sopimuksia ja korkotermiinejä, minkä pitäisi tasoittaa tietä tämän asiakirjan hyväksymiselle ensimmäisessä käsittelyssä. En itse haluaisi viedä tätä asiakirjaa toiseen käsittelyyn tai puhua asiasta uudelleen tässä istuntosalissa.
Toivon, että asiaa käsitellään pian, ei huomisessa istunnossa vaan sen jälkeen neuvostossa. Sen pitäisi onnistua, kun otetaan huomioon asian teknisyys.

Solbes
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan esittää Kaupille kiitokset hänen työstään ja selityksestään. Ymmärrän kyllä, että kyseessä on hyvin vaikea ja tekninen työ, mutta sanoisin, että esillä oleva asia on pohjimmaltaan suhteellisen yksinkertainen: swap-sopimusten ja tulevia korkotermiinejä koskevien sopimusten kirjanpitokriteerejä on muutettu, kuten hän osuvasti sanoi.
Käsitteitä ajatellen tälle muutokselle löytyy perusteita sekä muutoksen puolesta että sitä vastaan, mutta epäilemättä uuden käsitteen käyttöönotto ja EKT 95:n muuttaminen nykyisin yleisesti vakiintuneiden kriteerien mukaiseksi olivat ongelma julkisen talouden alijäämän laskentajärjestelmälle; tähän saakka huomioon ottamamme luvut muuttuivat, emme käsitelleet niitä tasapuolisesti, ja niinpä jäsenvaltioiden julkisen velan hallinnoinnista vastaavat henkilöt ovatkin aikoneet noudattaa yhä entistä julkisen talouden liiallisen alijäämän määrittelyjärjestelmää.
Komission kannalta katsoen tämä on hyväksyttävää, koska muutoin meidän olisi muutettava entistä järjestelmää.
Ymmärtääkseni nyt ei puhuta oleellisista valheista eikä tilastovalheista, vaan siitä, että on vain yksinkertaisesti sovellettava uusia kriteereitä erilaisiin kohteisiin. Omalta kannaltamme katsoen tähän aiheeseen ei liity suuria vaikeuksia, vaan se jopa lisää johdonmukaisuutta. Pitkällä aikavälillä on varmaankin yhdenmukaistettava molemmat käsitteet, mutta tällä hetkellä on mielestämme parasta säilyttää julkisen talouden liiallisia alijäämiä koskeva kriteeri sellaisena kuin sitä nyt on sovellettu.
Tässä mielessä voin ilmoittaa teille, että komissio hyväksyy täysin esittelijän tekemät tarkistusehdotukset.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

EU:n vaaliapu ja vaalitarkkailutoiminta
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Favan esittelemästä ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietinnöstä (A5-0060/2001), joka koskee komission tiedonantoa Euroopan unionin vaaliavusta ja vaalitarkkailutoiminnasta [KOM(2000) 191 - C5-0259/2000 - 2000/2137(COS)].

Fava
. (IT) Arvoisa puhemies, arvoisa komissio jäsen hyvät kollegat, ensimmäiseksi on syytä sanoa, että yhdymme siihen henkeen, jolla komissio laati tämän vaaliapua ja vaalitarkkailua koskevan tiedonannon, eli periaatteeseen, jonka mukaan todellisten demokratioiden edistäminen ei ole ainoastaan eettinen välttämättömyys, vaan myös kestävän kehityksen ja varman rauhan ehto, ja tämä on unionin erityistehtävä silloin, kun se soveltaa perussopimuksia, ja se on ulkopolitiikkamme perusta.
Haluaisin lisätä, että tämä merkitsee muutakin: tämä periaate on yhtä kuin epämuodollinen, mutta työläs sitoumus, jota ei voi rajoittaa pelkiksi periaatteellisiksi vakuutteluiksi, vaan joka pitää rakentaa johdonmukaisten ja konkreettisten poliittisten toimien avulla. Tämä on siis Euroopan unionin ja Euroopan parlamentin rooli vaaliavussa ja vaalitarkkailussa, jos ajatellaan, että vapaat vaalit ovat demokratian perusedellytys.
Kaksi neuvoston asetusta vuodelta 1999 edustavat oikeusperustaa, jonka kautta tehtävämme olennaista merkitystä voidaan muuttaa. Kysymys kuuluu, miten? Tarvitaan yhtenäistä poliittista strategiaa.
Tähän mennessä olemme saaneet aikaan tuloksia kahdeksan vuoden apu- ja tarkkailutoimista, jotka ovat olleet todella laajoja ja jotka ovat tuottaneet erinomaisia tuloksia: viittaan tällä Zimbabween ja Venäjään. Nämä ovat kuitenkin olleet satunnaisia toimia, joten pidämme hyvin myönteisenä komission tiedonantoa, jota tarvitsemme yhtenäisen poliittisen strategian luomiseen.
Toiseksi meidän on ehdottomasti laajennettava tämä strategia koskemaan kaikkia vaaleja edeltäviä ja niitä seuraavia tarkkailutoimia, koska demokraattista prosessia ei tarvita ainoastaan vaalipäivänä vaan vaalien tukemisen ja kehitysapupolitiikan välisessä tarvittavassa, järjestelmällisessä suhteessa kansainvälisiin järjestöihin, kansalaisjärjestöihin ja kansalaisyhteiskuntaan sellaisten rakenteiden mukaisesti, joihin ei kuulu vaalitoiminnan ohjaileminen, jollaiseen olemme usein antautuneet, vaan pikemmin sellaisten rakenteiden pohjalta, joihin sisältyy aitoa poliittista yhteistoimintaa.
Nyt puhun panoksista, joita olemme yrittäneet mietinnöllemme antaa: ensimmäinen asia koskee parlamentin roolia. Euroopan parlamenttia ei voi missään tapauksessa ja vielä vähemmän tässä tapauksessa mieltää notaariksi, joka kutsutaan vahvistamaan vaaliprosessi tai vaaliprosessin laatu.
Meidän legitimiteettimme, meidän tehtävämme on poliittinen, ja läsnäolomme unionin vaalitarkkailutehtävissä juuri poliittisen tehtävämme vuoksi voi tuoda Euroopan unionille lisäarvoa. On siis hyödyllistä, että Euroopan parlamentti on läsnä kaikissa vaiheissa, myös vaalitarkkailua edeltävissä vaiheissa asian tiukassa mielessä; on toivottavaa, että oloista riippuen Euroopan unionin tarkkailijaryhmän päällikkö on parlamentin jäsen. Meillä on sitä paitsi ollut asiasta erinomaisia kokemuksia: mieleeni tulee entinen kollegamme Schori, joka toimi Zimbabwen tarkkailijaryhmän päällikkönä.
Poliittinen rooli ja näkyvyys pitää kuitenkin saavuttaa itse toimintakentällä, eivätkä ne mielestäni ole voimavara pelkästään parlamentille vaan koko Euroopan unionille.
Toinen olennainen tekijä: tarvitsemme Euroopan parlamentin, komission ja neuvoston välistä koordinointia. Ajattelimme ehdottaa pysyvää kuulemisjärjestelmää, jota pidämme parempana kuin toimielinten välistä sopimusta, joka on raskaampi ja jota varten tarvitaan monin verroin vaativampia aikoja, hallinta- ja toteutusmuotoja. Ottaessamme vastaan eräiden kollegojen ehdotuksia, ajattelimme puolivuosittaista kalenteria, joka tarjoaa mahdollisuuden tapahtumien jatkuvaan tarkkailuun siten, että samalla otetaan huomioon, että poliittisten tapahtumien aiheuttamat nopeat käänteet ovat nykyään erittäin rajuja.
Ajattelimme ehdottaa, että komissiossa perustettaisiin vaaliyksikkö, johon kuuluisi riittävä määrä henkilökuntaa. Eräässä tarkistuksessamme vaaditaan erityisesti määrällistä vahvuutta, joka on sen tehtävän tasolla, joka komission pitää hoitaa.
Meidän mielestämme Euroopan unionin osallistumisperiaatteissa tarvitaan erilaista ja suurempaa joustavuutta. Ensimmäiset vaalit ja paikallisvaalit eivät ehkä tarjoa riittäviä arviointiperustetta, jonka avulla ymmärtää, mikä on sopiva ajankohta puuttua asioihin: tarkoitamme tällä Perun tapausta ja vaalitarkkailua, johon aiomme siellä osallistua, eikä kyse todellakaan ole ensimmäisistä vaaleista. Arviointimenettelyssä tarvitaan varmasti joustavuutta; vapaat ja oikeudenmukaiset vaalit ovat kaksi asiaa, jotka eivät täytä täysin sitä vaatimusta, jonka parlamentti ja Euroopan unioni asettavat tarkkailutoimintansa keskipisteeksi.
Kaikki tämä ei merkitse joustamattomuutta vaan tinkimättömyyttä: tällainen tinkimättömyys on välttämätöntä, kun ottaa huomioon, että näinä vuosina on ollut puutetta ennen kaikkea valinnoista ja suuntauksista. Sitä paitsi strategia rakentuu säännöistä ja tavoitteista.
Lopuksi olemme sitä mieltä, että komissiokin muuten ajattelee samoin demokratia merkitsee prosessia eikä yhtenä päivänä tehtyä valintaa. Tiedämme, että demokratian rakentaminen alkaa äänestyspäivänä ja jatkuu tuosta päivästä eteenpäin. Me haluaisimme olla tuolloin edelleen paikalla ja ottaa käyttöön kaikki keinomme, jotka eivät ole ainoastaan taloudellisia keinoja vaan pitävät sisällään myös demokraattisia tunnusmerkkejämme ja poliittisen sitoumuksemme.

Kinnock
Arvoisa puhemies, aloitan ilmaisemalla tukeni sille, mitä kollegani Fava sanoi. Olemme tehneet hyvää yhteistyötä tätä asiaa koskevissa neuvotteluissamme. Hän on aina ymmärtänyt voimakkaiden kehitysnäkymien merkityksen, koska puolet kaikista EU:n vaalitarkkailuvaltuuskunnista ovat toimineet kehitysmaissa. Euroopan unionin, joka on 15 kehittyneestä demokratiasta koostuva monikansallinen järjestö, velvollisuutena ja merkittävänä tehtävänä on selvästi edistää demokratisointia, kestävää kehitystä ja rauhanomaista kehitystä kaikissa maailmanlaajuisissa ponnistuksissa.
Haluan sanoa suhtautuvani myönteisesti komission tiedonantoon, jossa selvennetään näitä asioita hyödyllisellä tavalla ja jossa keskitytään siihen, miten Euroopan unionin pitäisi menetellä ja kenties hoitaa asiat paremmin tulevaisuudessa. Kuten Fava sanoi, pääasia on, että pelkkä määräajoittain toistuvien äänestyksien pitäminen ei riitä demokratian takaamiseksi missään oloissa. Äänestyksissä ei ole kyse mistään ohikiitävästä hetkestä, vaan panoksena on, miten suojaamme koko äänestysprosessia.
Tällaista asiaa painotetaan voimakkaasti mietinnössä, jota tarkastelemme tänä iltana. On elintärkeää, että Euroopan unionin tekemässä päätöksessä ei epähuomiossa oikeuteta, hyväksytä tai tueta millään tavalla epäilyttävää äänestysprosessia. Lauseketta "vapaat ja oikeudenmukaiset" pitäisi välttää: sanat ovat latautuneita, ja tiedotusvälineet ottavat ne aina armotta hampaisiinsa kaikissa vaalien jälkeisissä tilanteissa. Euroopan unionin Kambod&#x017E;an-edustajana olin hyvin tietoinen siitä, miten vaikeaa fraseologia oli. On myös hyvin tärkeää, että korostamme tarvetta tukea paikallisia tarkkailijaryhmiä. He ovat kehitysmaissa avainasemassa olevia henkilöitä, jotka ymmärtävät niitä yhteiskunnallisia, poliittisia ja kulttuuriin liittyviä asioita, joista emme kenties ole tietoisia, kun laskeudumme laskuvarjoillamme tarkkailemaan äänestystä.
Mitä parlamenttiin tulee, suosittelemme, että parlamenttiin perustetaan vaalikoordinointiryhmä, joka voisi antaa paljon nopeampia ja tehokkaampia vastauksia. Haluaisin myös kysyä komissiolta, millaisia varoja, erityisesti henkilöstöön liittyviä, aiotaan sijoittaa tärkeään tehtävään eli tämän hyvin tärkeän tiedonannon tavoitteiden saavuttamiseen.
Lopuksi, Euroopan parlamentti on keskeinen tekijä unionin pyrkimyksissä, joissa on kyse äänestyksien suojaamisesta. Tässä on kyse uskottavuudestamme, ja suhtaudun myönteisesti komission meille tarjoamaan tilaisuuteen määritellä hyvin selvä ja yhteinen kuva Euroopan tehtävästä koko maailman maiden demokraattisessa prosessissa.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, ensiksi haluan sanoa, että minä ja ryhmäni arvostamme suuresti komission tiedonantoa ja kollega Favan mietintöä ja päätöslauselmaa kyseisestä tiedonannosta. On hyvä, että Euroopan komissio on valottanut Euroopan unionin politiikkaa vaaliavun ja vaalitarkkailutoiminnan alalla ja tehnyt ehdotuksia tämän politiikan tehostamisesta ja modernisoimisesta. Unionissa on liian usein harjoitettu lyhytnäköistä politiikkaa, jolle on ollut tunnusomaista nopeasti kokoonpannut valtuuskunnat ja unionin vähäinen vaikutus ja näkyvyys. Silloin kun unioni on päässyt vaikuttamaan ja näkymään, se on johtunut useimmiten siitä, että valtuuskuntaa on johtanut Euroopan parlamentti. Siitä ovat esimerkkejä kollega Gahlerin erinomainen toiminta Zimbabwessa ja kollega Cushnahanin toiminta aivan äskettäin. Juuri siksi kollega Favan mietintö on niin tärkeä. Se nojautuu muun muassa Euroopan parlamentin laajaan kokemukseen, ja osittain sen takia ryhmämme antaa sille täyden tukensa. Kaikki tarkistusehdotuksemme on jo hyväksytty ulkoasioiden valiokunnassa, ja sen takia emme myöskään ole enää tehneet uusia tarkistuksia. Haluan kuitenkin painottaa muutamaa seikkaa selventääkseni ryhmäni kantaa.
Tuemme erillisten yksiköiden perustamista Euroopan komissioon ja parlamenttiin vaalitarkkailutoimintaa varten. Vaaliyksiköiden ei pidä keskittyä pelkästään vaaleihin vaan myös niitä edeltävään jaksoon, koska usein on hyvin tärkeää tietää, onko ehdokkailla ja puolueilla jo ennen vaaleja samanlaiset mahdollisuudet. Viittaan tässä yhteydessä Ugandan presidentin Musevenin äskettäin tapahtuneeseen uudelleenvalintaan. Onhan jo yleisesti tiedossa, että hänen vastaehdokkailleen ei annettu mahdollisuutta käydä kampanjaa. Tähän liittyen en muuten ymmärrä, miksi esittelijä ja komission jäsen Kinnock ehdottavat tarkistuksessa 1 lauseen "katsoo, että vaalit ovat poliittisen moniarvoisuuden demokraattinen ilmaisumuoto ja että ne on järjestettävä kansainvälisesti tunnustettujen sääntöjen mukaisesti" poistamista. En tosiaankaan ymmärrä, mitä tarkoitusta se palvelisi, ja niinpä me vastustammekin tarkistusehdotusta.
Toinen kohta on se, että tarkkailijoiden pitää valmentautua tehtäväänsä hyvin, niin että he tietävät, mitä ongelmia kohdemaassa on odotettavissa. Se voi tietysti tapahtua sähköpostin ja Internetin avulla, mutta myös valmistavien neuvottelujen käyminen olisi paikallaan. Sen lisäksi valtuuskuntien pitäisi muodostua pääosin parlamentin jäsenistä, ja niiden pitäisi olla riittävän suuria, jotta vaaleista saataisiin hyvä kuva paikan päällä. Valtuuskunnan jäsenien pitää matkustaa kohdemaahan riittävän aikaisin, niin että he voisivat syventyä myös vaalien valmisteluihin. Valtuuskunnan johdossa pitäisi mieluiten olla tunnettu europarlamentaarikko tai entinen europarlamentaarikko, ja hänen pitäisi nauttia niin suurta arvovaltaa, että hän pystyy vähän hillitsemään esimerkiksi presidentti Carteria, sillä joskus näyttää kyllä siltä, kuin hän olisi ainoa, jonka sana painaa. Ja luonnollisesti tarvitsemme myös hyvää yhteistyötä muiden järjestöjen kuten Euroopan neuvoston ja ETYJin kanssa.
Lopuksi haluan sanoa, että Euroopan unionin pitäisi joskus vakavasti harkita sekavaltuuskuntien muodostamista vaalitarkkailutehtäviin esimerkiksi AKT-maiden parlamentinjäsenien kanssa, varsinkin silloin, kun on kyse AKT-maasta. Se voisi vahvistaa valtuuskunnan uskottavuutta, ja siitähän tässä on kuitenkin kysymys.
Arvoisa puhemies, toistan vielä, että annamme suuren arvon komission jäsenen mietinnölle ja esittelijän mietinnölle ja toivomme, että tällä alueella toteutettava politiikka todella tehostuu nopeasti tämän mietinnön ansiosta.

Salafranca Sánchez-Neyra
Arvoisa puhemies, aluksi tahtoisin kiittää jäsen Favaa hänen mietinnöstään, jonka tavoite on uskoakseni ratkaiseva tekijä johdonmukaisuuden ja näkyvyyden saavuttamiseksi Euroopan unionin ulkoisessa toiminnassa. Vaalitarkkailu ja vaalimenettelyn tukeminen ovat erinomaisen hyvä perusta silloin, kun halutaan pitää yllä Euroopan unionin toimintaa perusoikeuksien, demokraattisten vapauksien ja arvojen sekä oikeusvaltion edistämiseksi.
Kuten Fava aivan oikein sanoi, on tärkeää, että emme eristä vaalitarkkailumenettelyä sen yleisistä yhteyksistä. Kansalaiset kutsutaan ilmaisemaan tahtonsa vaaliuurnilla tiettyinä aikoina, mutta kansanvaltaa rakennetaan joka päivä. Sen vuoksi Euroopan unionin on suunnattava toimintansa edistämään pitkällä aikavälillä kehitysmaiden kansanvallan vakautta, rahoittamalla tehokkaasti niitä ohjelmia, joissa komissiolla on keskeinen rooli.
Arvoisa puhemies, haluaisin hyvin lyhyesti pysähtyä käsittelemään Euroopan parlamentin roolia näissä menettelyissä. Uskoakseni Favan mietinnön päätöslauselmaehdotuksen 9 kohta osuu hyvin oikeaan siinä, että Euroopan parlamentin jäsenten olisi mieluimmin johdettava näitä tehtäviä. Tähän on kolme perustavanlaatuista syytä: ensiksikin se, että Euroopan parlamentti voi tuoda mukaan kokemusta, asiantuntemusta ja hyvin omakohtaisen näkökannan sen vuoksi, että kaikki meidät Euroopan parlamentin jäsenet on valittu tehtäväämme avoimella ja kansanvaltaisella vaalimenettelyllä omissa jäsenvaltioissamme; toiseksi siksi, että Euroopan parlamentti antaa laillisen perusteen yhdentymishankkeellemme ja uskon sen vuoksi, että Euroopan parlamentti on erittäin pätevä edustamaan Euroopan unionia, sanoisinpa jopa paremmin kuin kansalliset parlamentit, ja kolmanneksi siksi, että loppujen lopuksi Euroopan parlamentti on yksi budjettivaltaa käyttävistä elimistä.
Euroopan unioni on maailman suurin kehitysavun antaja ja siksi olen sitä mieltä, että sen kuuluu osallistua tällaisiin prosesseihin. Niinpä odotan ja toivon, arvoisa puhemies, että tämä Favan mietintö Euroopan unionin vaaliapua ja vaalitarkkailutoimintaa koskevasta komission tiedonannosta osaltaan auttaisi kohentamaan tehokkaalla, näkyvällä ja johdonmukaisella tavalla Euroopan unionin ulkoista toimintaa.

Van Hecke
Arvoisa puhemies, vapaat ja rehelliset vaalit eivät valitettavasti ole itsestäänselvyys vielä läheskään kaikissa maissa. Erityisesti Afrikassa vaaleihin liittyy usein häirintää, väkivaltaa, petoksia tai kilpailijoiden ulkopuolelle sulkemista perustuslakia muuttamalla, kuten tapahtui äskettäin Norsunluurannikolla. Vaalitarkkailijoiden lähettäminen onkin perusteltua, mutta siihen voi sisältyä myös riskejä. Vaalitarkkailijoita voidaan manipuloida ja heidät voidaan yllyttää vastatusten. Heitä voidaan käyttää tekosyynä sääntöjen vastaisesti valtaan päässeen hallituksen legitimoimiseksi. Meidän pitääkin toimia äärimmäisen varovaisesti sekä etukäteen, tarkkailijoiden lähettämisestä päätettäessä, että kohdemaassa tapahtuvassa valvonnassa ja raportoinnissa. Tällä hetkellä toiminta perustuu vielä liikaa improvisointiin. Kohdemaahan lähetetään ihmisiä, joita ei ole valmennettu tehtävään perusteellisesti, jotka eivät tunne taustoja eivätkä puhu maan virallista kieltä. Etukäteen annettava katsaus pitäisikin asettaa vähimmäisvaatimukseksi. Erilaisten tarkkailuryhmien pitäisi myös tehdä nykyistä tiiviimmin yhteistyötä. Vaalitarkkailijat myös saapuvat kohdemaahan liian usein liian myöhään ja poistuvat sieltä liian aikaisin. Suuri osa vaalien manipuloinnista tapahtuu etukäteen, vaaliluetteloita sormeilemalla tai opposition kokouksia kieltämällä. Joskus prosessi lähtee väärille urille sen jälkeen, kun valtion päämies kieltäytyy alistumasta vaalitulokseen, kuten tapahtui Togossa. Tämä ongelma voidaan ratkaista siten, että pieni tarkkailijoiden ydinryhmä toimii pidemmällä aikavälillä. Tässä kaikessa on tietysti mieltä vain siinä tapauksessa, että vaalitarkkailijoiden laatimilla raporteilla myös tehdään jotain. Taloudelliset ja strategiset edut on valitettavasti aikaisemmin asetettu liian usein demokratian ja ihmisoikeuksien edelle. Toivokaamme, että komission tiedonanto ja kollega Favan erinomainen mietintö saavat jatkoa ja johtavat johdonmukaisempiin toimiin epädemokraattisia hallituksia vastaan.

Cushnahan
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, komission jäsen Patten soi minulle suuren kunnian pyytäessään minua johtamaan EU:n vaalitarkkailuvaltuuskuntaa Sri Lankassa. Tehtävä oli haastava, ja haluaisin osoittaa kunnioitusta kaikille ryhmän jäsenille, joiden toimintaa sain etuoikeuden johtaa ja joiden kanssa sain tehdä töitä. Haluaisin myös antaa tunnustusta EU-suurlähetystön johtajan, Ilkka Uusitalon, kanssa tekemälleni yhteistyölle sekä häneltä saamalleni tuelle, kaikille EU:n edustustojen johtajille samoin kuin Sri Lankan hallitukselle ja oppositiopuolueille sekä erityisesti vaalilautakunnan johtajalle.
Sri Lankassa saamieni kokemuksien perusteella haluaisin ottaa esiin muutamia kohtia, jotka liittyvät Favan mietintöön ja komission tiedonantoon; suhtaudun myönteisesti molempiin. EU:n vaalitarkkailuvaltuuskunnan loppukertomuksen uskottavuus riippuu merkittävässä määrin siitä, onko valtuuskunnan työ havaittu riippumattomaksi, ja onko se sitä tosiasiallisesti. On ehdottoman tärkeää, ettei sen enempää tarkkailijavaltuuskunnan johtajalla kuin yhdelläkään ryhmän jäsenellä ole poliittisia pyrkimyksiä maassa, jota he tarkkailevat. Valtuuskunnan on toimittava aina riippumattomasti, ja sen on käytävä ilmi sen toiminnasta. Tämä tarkoittaa, että ryhmän yhtenäisyyttä ei pidä milloinkaan vaarantaa sellaisilla toimilla, joiden voidaan tulkita liittyvän puolueellisesti johonkin poliittiseen ryhmään tai ryhmittymään tai kansalaisjärjestöön. Lisäksi, vaikka onkin tärkeää, että tarkkailuryhmien pitäisi neuvotella paikallisten EU-edustustojen kanssa, tarkkailuryhmien on oltava niistä riippumattomia, eikä EU-edustustojen pidä puuttua maanmiehiensä tai koko valtuuskunnan toimiin. Onneksi näin ei ollut minun tapauksessani Sri Lankassa.
On myös toivottavaa, että EU:n ryhmän kokoonpano ei perustu vain nuorekkaaseen idealismiin ja innokkuuteen, vaan ryhmän jäsenien on myös suhtauduttava asiaan syvällisesti ja heillä on oltava runsaasti kokemusta. Haluaisin vielä ottaa esille viimeisen asian eli sen, että vaalitarkkailun merkitys heikkenee huomattavasti, jollei vaalitarkkailu johda mihinkään. Jos tarkkailuvaltuuskunnan loppukertomuksessa todetaan, että vaaleissa oli vakavia epäkohtia, ja jos siinä annetaan suosituksia siitä, miten epäkohdat voidaan välttää tulevaisuudessa, neuvoston ja komission on toimittava ja molempien on valmistauduttava määräämään rangaistuksia EU:n kauppapolitiikan ja avunannon välityksellä, jotta tavoite saavutetaan.

Patten
Kuten Fava sanoi erinomaisessa johdantopuheessaan, demokraattiset vaalit ovat kestävän kehityksen samoin kuin tietysti kestävän demokratian ja moniarvoisuuden olennainen perusta. Unioni tukee ja aikoo edelleenkin tukea vaaleja maissa, jotka ovat siirtymässä kohti vakiintunutta demokratiaa; tämä on ulkosuhteita koskevan politiikkamme avainasemassa oleva osatekijä.
Komission tiedonanto, jossa käsitellään vaaliapua ja vaalitarkkailutoimintaa, oli vastaus parlamentin pyyntöön, ja tänä iltana pidetyt puheet ovat osoittaneet, että vastasimme oikealla tavalla, oikeilla huomioilla ja väitteillä. Tiedonannon tarkoituksena oli parantaa suorituskykyämme koko tällä alalla. Tapauskohtainen lähestymistapa, jota noudatettiin aikaisemmin, ei ollut enää hyväksyttävä: siitä oltiin yhtä mieltä. Pyörät keksittiin liian usein uudelleen, ja tehtävät menivät liian usein sekaisin.
Komissio haluaa, että kaikki kolme toimielintä osallistuvat täysimääräisesti unionin toimintaan, jonka tavoitteena on tukea demokratiaa, joten suhtaudun hyvin myönteisesti tähän mietintöön. Se täydentää hyödyllisellä tavalla tiedonantoa, jossa korostetaan Euroopan parlamentin ainutlaatuista lisäarvoa Euroopan unionin omana demokraattisesti valittuna elimenä. Haluaisin erityisesti ottaa kantaa muutamiin asioihin, jotka otettiin mietinnössä esille.
Ensinnäkin, muutama huomautus Euroopan unionin toimielimien välisestä yhteensovittamisesta ja tiedottamisesta, joita pidän ehdottoman tärkeinä. Suhtautuisin varmasti myönteisesti, että Euroopan toimielimien välille hyväksyttäisiin tarkoituksenmukaisia järjestelyjä, joiden tarkoituksena olisi vahvistaa yhteensovittamistamme ja määritellä paremmin tehtävämme ja vastuumme, mukaan luettuna parlamentin vaalikoordinaatioryhmän perustaminen. Yhteensovittaminen pitäisi aloittaa määrittelemällä Euroopan unionin prioriteetit sellaisen keskustelun pohjalta, jossa käsitellään komission nykyisin laatimaa vaalikalenteria. Emme voi eikä meidän pidä tarkkailla tai tukea kaikkia vaaleja. Inhimilliset ja taloudelliset varat ovat rajoitetut, eivätkä monet maat tarvitse ulkopuolista tukea. Näin ollen asiat on asetettava tärkeysjärjestykseen, ja parlamentin on myötävaikutettava tähän. Säännölliset keskustelut - joita pidettäisiin puolivuosittain, kuten mietinnössä ehdotetaan - olisivat hyvin myönteinen asia.
Ennen kuin päätämme, miten tarkkailemme joitakin tiettyjä vaaleja ja onko niitä syytä tarkkailla, on perustettava tarveharkintaa suorittavia arviointivaltuuskuntia. Ilmoitamme niiden havainnoista muille toimielimille, jotta parlamentti voidaan ottaa mukaan aikaisessa vaiheessa, kuten mietinnössä ehdotetaan. Tällaiset valtuuskunnat määrittelevät vaalitarkkailun luonteen. Kuten mietinnössä ja tiedonannossa korostetaan, vaalit eivät ole päivän kestävä tapahtuma. Vaaliprosessin eri vaiheiden, rekisteröinnin, ehdolle asettumisen, äänestämisen, äänten laskemisen ja muutoksenhaun, tarkkaileminen on olennaisen tärkeää.
Komissio ei ole kiinnostunut vaalimatkailusta. Yleensä Euroopan unionin tarkkailuvaltuuskuntien valmisteluvaihe alkaa vähintään 5 tai 6 viikkoa ennen äänestyspäivämäärää. Valtuuskunnan ytimen muodostavilla jäsenillä on oltava kokemusta ja tarkoituksenmukaista teknistä asiantuntemusta. Tämän parlamentin jäsenien osallistuminen vaalitarkkailuvaltuuskuntiin on selvästi huomattavan järkevää. Komissio on pannut merkille, että parlamentin jäsenet tietävät vaaleilla valittuina edustajina paljon kaikista vaaleihin liittyvistä näkökulmista.
Komissio haluaa tältä osin tehdä täysimääräistä yhteistyötä parlamentin kanssa, ja jos parlamentti niin haluaa, komissio sisällyttää minkä hyvänsä parlamentaarisen valtuuskunnan Euroopan unionin vaalitarkkailuvaltuuskuntaan. Tämä tarkoittaa myös osallistumista tarkkailijoiden koulutukseen, heille tiedottamiseen, heidän raportoimiseensa ja sijoittamiseensa. Kun tarkkailijat osallistuvat valtuuskuntiin, heitä sitovat tietysti Euroopan unionin vaalitarkkailua koskevat käytännesäännöt sekä se yleisperiaate, jonka mukaan Euroopan unionin on puhuttava yhdellä äänellä. Näin ollen päätarkkailijan on oltava EU:n vaalitarkkailuvaltuuskunnan ainoa edustaja.
Komission jäsen Kinnock kysyi, miten aiomme jatkaa työtä komissiossa. Olemme juuri saattamassa päätökseen tehtäviä koskevan rakenneuudistuksen Euroopan avustusyhteistyöviraston (Europe Aid Cooperation Office), kehitysasioiden pääosaston ja oman ulkosuhteiden pääosastoni välillä. Ajatuksena on perustaa jokaisten vaalien yhteydessä, joihin osallistumme, vaaliryhmä, johon kuuluvat kaikki asianosaiset yksiköt. Kun rakenneuudistus on saatettu päätökseen, aiomme tiedottaa parlamentille tarkasta tehtäväjaosta, ja olemme tietysti valmiit antamaan henkilöstöluettelon, kuten komission jäsen Kinnock pyysi.
Uskon, että viimeaikaiset kokemukset, joissa tämän parlamentin jäseniä, esimerkiksi Schori ja Cushnahan, on nimitetty päätarkkailijoiksi, ovat olleet erittäin menestyksellisiä, ja niihin pitäisi ryhtyä uudelleen. Euroopan unionin toiminnan näkyvyys on tärkeää. Parhaaseen näkyvyyteen päästään, kun toiminta on tehokasta ja ammattimaista. Päätarkkailijan pitäisi kuitenkin toivoakseni osata suhtautua järkevästi tiedotusvälineisiin, ja hänellä pitäisi olla poliittista kokemusta.
Kestävyys on myös tärkeää. Demokratian tukeminen on pitkän aikavälin prosessi, kuten parlamentti aivan oikein huomauttaa. Komissio uskoo, että valtuuskuntiemme suosituksien on perustuttava kehitysstrategioihin sekä poliittiseen vuoropuheluun, jota asianomaisen maan kanssa käydään. Esimerkiksi Sri Lankan presidentti tulee tapaamaan puheenjohtaja Prodia sekä minua myöhemmin tällä viikolla. Kehotamme häntä panemaan täytäntöön perättäisten tarkkailuvaltuuskuntien suositukset, mukaan luettuna Cushnahanin johtama valtuuskunta, ennen kaikkea siksi, että voitaisiin löytää todella riippumaton päätarkkailija. Tavoitteena pitäisi olla edistää muutoksia ja kehittää sellaisia voimavaroja, että kansainvälistä tarkkailua ei enää tarvita.
Muiden järjestöjen kanssa tapahtuvan yhteensovittamisen ja kotimaisten kykyjen vahvistamisen osalta haluaisin korostaa, että Euroopan unioni on tehnyt yhteistyötä monien kansainvälisten järjestöjen ja kansalaisjärjestöjen kanssa vaalien tukemisen ja tarkkailun yhteydessä, ja aiomme noudattaa samaa lähestymistapaa tulevaisuudessa.
Parlamentin mietinnössä käsitellään valtavan tärkeää aihetta. Euroopan unioni merkitsee ennen kaikkea demokratiaa ja niitä arvoja, joita suojellaan laillisuusperiaatteen, moniarvoisuuden ja perusoikeuksien avulla. Tiedämme kaikki, että demokratiassa ja demokratisoitumisessa, joihin kehityspolitiikkamme perustuu laajalti, kyse on enemmän kuin vain vaaleista. Asianmukaisesti pidetyt ja vapaasti toimitetut vaalit ovat kuitenkin demokratian tarpeellinen, jolleivät riittävä edellytys. On siis oltava oikein, että Euroopan unioni, jota pidetään kasvavassa määrin ja oikeutetusti yhtenä demokratian tyyssijoista maailmassa, ryhtyy paljon suurempiin ponnistuksiin oikeudenmukaisten ja vapaiden vaalien edistämiseksi sellaisissa maissa, joissa ne oikeudet, joita me pidämme liian usein itsestään selvinä, ovat vielä hauraat tai uhanalaiset.
Haluaisin vielä onnitella Favaa hänen mietinnöstään, josta saamme järkeviä ja arvokkaita neuvoja tilanteen kohentamiseksi koko tällä alalla. Odotamme innokkaina parlamentin kanssa tehtävää hyvin tiivistä yhteistyötä, jotta tämä työ saadaan edistymään, ja haluan vielä kerran kiittää niitä parlamentin jäseniä, joiden merkitys on ollut huomattava yritettäessä varmistaa, että demokratisoituminen on tosiasia kaikissa maailman maissa.

Ukrainaa koskeva yhteinen strategia
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Väyrysen laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0083/2001) Ukrainaa koskevasta yhteisestä strategiasta [C5-0208/2000 - 2000/2116(COS)].

Väyrynen
. Arvoisa puhemies, Eurooppa-neuvosto hyväksyi unionin Ukraina-strategian Helsingissä joulukuussa 1999. Nyt runsas vuosi myöhemmin voimme todeta, että strategian peruslinja on oikea. Ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnassa hyväksytyssä mietinnössä tehdäänkin vain strategian toimeenpanoon liittyviä ja sitä täydentäviä ehdotuksia.
Olen omaksunut mietinnössäni saman yleisen lähestymistavan, jonka parlamentti hyväksyi jäsen Oostlanderin mietinnössä unionin Venäjä-politiikan perustaksi. Niinpä mietinnössä arvostellaan suorin sanoin Ukrainaa muun muassa puutteista kansanvallan, ihmisoikeuksien, sananvapauden ja markkinatalouden toteuttamisessa. Toisaalta siinä suositellaan, että unioni tehostaisi yhteistyötä, jonka avulla Ukraina voisi ratkaista nämä ongelmat.
Ukraina on kuitenkin hyvin erilainen kuin Venäjä. Ukrainalla on keskeinen strateginen merkitys sekä Venäjälle että länsimaille. Ukraina on sisäisesti jakautunut. Maan länsiosat ovat kuuluneet pitkiä aikoja Puolaan tai Itävalta-Unkariin, ja niissä venäläisväestöä on suhteellisen vähän. Maan keski- ja itäosat ovat puolestaan olleet pitkään Venäjän vaikutuspiirissä ja niissä asuu runsaasti venäläisiä. Unionin tulee pyrkiä siihen, että Ukraina voisi eheytyä ja että sillä voisi olla tasapainoiset suhteet yhtäältä Venäjään ja toisaalta länsimaihin, Euroopan unioniin ja Natoon. Ukraina on omaksunut selkeän eurooppalaisen suuntauksen. Tässä meidän on sitä rohkaistava ja tuettava.
Mietinnössäni olen pyrkinyt sijoittamaan Ukrainan laajempaan pan-eurooppalaiseen yhteyteen. Lähtökohtanani ovat olleet Elmar Brokin laajentumismietinnössä hyväksytyt kannanotot. Mietinnön 56 kohdassa toistetaan ajatus uudesta eurooppalaisesta alueesta, joka perustuisi markkinatalouteen ja vapaakauppaan, ympäristönsuojeluun, demokratiaan, ihmisoikeuksiin ja turvallisuuteen. 57 kohdassa puolestaan edellytetään, että neuvosto kehittää unionille kokonaisvaltaisen pan-eurooppalaisen politiikan yhdistämällä toisiinsa toisaalta laajentumisen ja toisaalta unionin kahden- ja monenväliset ulkosuhteet. Edelleen siinä esitetään, että EU:n tulisi käyttää järjestelmällisesti hyväkseen sekä Euroopan neuvostoa että ETY-järjestöä valmistellakseen nykyisiä ja tulevia ehdokasvaltioita jäsenyyteen ja edistääkseen yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan ja yhdentymisen tavoitteita pan-eurooppalaisella tasolla.
Nämä kappaleet ovat jossain määrin tulkinnanvaraisia. Selvää on se parlamentin toivomus, että unionille luotaisiin kokonaisvaltainen pan-eurooppalainen politiikka. Tulkinnanvaraiseksi jää uuden eurooppalaisen alueen suhde siihen ehdotukseen, että unionin tulisi ryhtyä käyttämään Euroopan neuvostoa ja ETY-järjestöä pan-eurooppalaisen politiikkansa välineenä. Oma ajatukseni on, että uuden eurooppalaisen alueen luominen erillisenä järjestönä synnyttäisi helposti päällekkäisyyttä jo olemassa olevien foorumien kanssa. Siksi meidän tulisi ensisijassa käyttää hyödyksemme olemassa olevia järjestöjä ja toimia tässä suhteessa ennakkoluulottomasti.
Lopuksi haluan vielä kiittää ulkoasioiden valiokuntaa ja varsinkin "varjoesittelijöitä" rakentavasta suhtautumisesta mietintöön. Yhden kriittisen huomautuksen haluan kuitenkin esittää: valiokunta hyväksyi mielestäni liian monta tarkistusta. Esittelijänä laadin mietintöluonnoksen, joka pituudeltaan jo ylitti asetetun rajan. Luonnoksen 21 kohtaa sisälsivät mielestäni kaiken oleellisen. Äänestyksissä mietintöön kuitenkin lisättiin peräti 37 kohtaa - useimmat niistä vastoin esittelijän suositusta. Meidän on mielestäni yhdessä pohdittava keinoja, joiden avulla valiokunnissa ja täysistunnossa hyväksyttyjen mietintöjen paisuminen ja sirpaloituminen voidaan välttää. Edellä esitetyn perusteella suhtaudun pidättyvästi sellaisiin tarkistuksiin, jotka edelleen laajentaisivat mietintöä.

Adam
Arvoisa puhemies, suhtaudun hyvin myönteisesti tähän tasapainoiseen ja syvälliseen mietintöön. Se on mietintö, joka tosiaan kannattaa lukea.
Kävin ensimmäisen kerran Ukrainassa jo vuonna 1991, pian sen itsenäistymisen jälkeen, jolloin osallistuin terveysasioita käsittelevään konferenssiin. Viime aikoina vierailujeni yhteydessä on keskitytty laajalti ottaen ydinvoimaan liittyviin asioihin. Tapasin viime viikolla Radan, Ukrainan parlamentin, kymmenestä jäsenestä koostuvan ryhmän, joka oli Brysselissä tutustumassa toimielimiemme välisiin suhteisiin. Kaikissa suhteissa, jotka olen solminut vuosien varrella, minua on hämmästyttänyt halu kehittää tiiviimpiä yhteyksiä Euroopan unioniin. Ukrainan siirtyminen markkinatalouteen ei ole ollut helppo prosessi. Heidän on vielä lähennettävä lainsäädännöllisiä ja taloudellisia rakenteitaan omiin rakenteisiimme. Yksityistäminen edistyy hitaasti. Näitä ponnistuksia on kuitenkin tarkasteltava myönteisesti ja ymmärtäväisesti.
On lähes mahdotonta puhua Ukrainasta viittaamatta ydinvoimaan. Olen uskoakseni tämän parlamentin ainoa jäsen, joka on käynyt Tsernobylissä, Hmelnitskissä ja Rovnossa; nämä kolme voimalaa on mainittu usein keskusteluissamme. Kahden viimeksi mainitun voimalan reaktorit on nyt saatu valmiiksi, ja ne täyttävät länsimaiset turvallisuusnormit. Meidän on kuitenkin tunnustettava, että Ukrainassa on myös hiiliteollisuutta, ja että Ukraina pyrkii edistämään energiatehokkuutta ja uusiutuvia energialähteitä. Taloudellisen tukemme pitäisi kattaa koko sektori.
Kun kyse on Euroopan investointipankin kertomuksesta, haluaisin ottaa mukaan myös matkailulle ja maataloudelle tarkoitetun tuen. Maatalous on romahtanut viime vuosien aikana, ja molemmat alat voivat myötävaikuttaa merkittävästi talouden edistämiseen.
Toivon, että tätä mietintöä tuetaan voimakkaasti huomenna, ja että Radan jäsenet huomaavat mietinnön hyväksymisen myötä, että heidän haluaan luoda aina vain tiiviimmät suhteet Euroopan unioniin kannatetaan painokkaasti.

Stenzel
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Ukrainaa koskevaa yhteistä strategiaa käsittelevä mietintö tuli parlamentin täysistuntoon ajankohtana, jolloin tämän suuren ja merkittävän, idän ja lännen välimaastossa sijaitsevan maan kriisin oireita ei voi enää olla huomaamatta.
Toimittaja Georgij Gongadzen murhan ja sitä seuranneiden osin väkivaltaisten mielenosoitusten takia maan demokratiavaje ja sisäiset heikkoudet ovat joutuneet julkisuuden valokeilaan, kun maan irtautumisesta Neuvostoliitosta on nyt kulunut 11 vuotta. Esittelijä, jolle haluaisin esittää parhaat kiitokset, on perillä kaikista näistä tosiseikoista samoin kuin Ukrainan taloudellisista vaikeuksista, joita ovat suuri ulkomaanvelka ja vielä suurempi pääomapako, laajojen kansankerrosten köyhtyminen ja rikkauden keskittyminen pienelle ryhmälle.
Me emme voi suhtautua välinpitämättömästi siihen tosiasiaan, että tämä on hedelmällinen maaperä korruptiolle ja kansainväliselle järjestäytyneelle rikollisuudelle. Ihmisten salakuljetuksella yleensä ja naiskaupalla erityisesti sekä kasvavalla laittomalla maahanmuutolla on heijastusvaikutuksia Euroopan unioniin, ja niitä olisi pyrittävä torjumaan tehokkaasti Euroopan unionin avulla, varsinkin kun Puolan, Unkarin, Slovakian ja Romanian liityttyä Euroopan unioniin EU:n ulkoraja ulottuu Ukrainaan.
Ukrainaa koskevan yhteisen strategian sekä sen kanssa solmitun kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen oikeutettuna tavoitteena on lujittaa demokratiaa, taloutta ja yhteiskuntaa sekä lähentää Ukrainaa EU:n arvojärjestelmiin. Tähän mennessä saavutetut tulokset eivät vielä ole riittäviä huolimatta Euroopan unionin Ukrainalle myöntämistä varoista. Ukraina on itse asettanut itselleen kunnianhimoisen päämäärän, että se täyttää jäsenyyden ehdot vuoteen 2007 mennessä. Mutta vaikka päämäärä saattaa nykytilanteessa vaikuttaa enemmänkin toiveajattelulta, Väyrysen mietintö osoittaa kuitenkin oikean suunnan, kun siinä avataan Ukrainalle lopulta näkymä EU:n jäsenyydestä, mutta esitetään myös mahdollisuus vapaakauppa-alueeseen, joka ei estäisi maan liittymistä Euroopan unioniin myöhemmin.
Juuri EU:n tulevan laajentumisen vuoksi olisi tukemalla rajat ylittäviä ohjelmia ja antamalla avustuksia rajavalvontaan tehtävä kaikki voitava, jotta emme synnyttäisi Eurooppaan uusia raja-aitoja. Tämä on sitäkin tärkeämpää, kun Ukrainalla on olennainen merkitys Euroopan turvallisuudelle, minkä se on osoittanut antamalla oman panoksensa entistä Jugoslaviaa koskeviin asioihin sekä osallistumalla rauhankumppanuustoimintaan ja solmimalla sopimuksen tiiviistä yhteistyöstä NATOn kanssa.
Ukrainalla on tärkeä merkitys osana EU:n ja Venäjän välisten suhteiden verkostoa sekä alueellisen järjestyksen ylläpitäjänä. Väyrysen mietinnössä osoitetaan tie, jolla Ukraina kehittyy autettavasta omavaraiseksi ja joka johtaa EU:n ja Ukrainan keskinäisten suhteiden syvenemiseen.

Wiersma
Arvoisa puhemies, sanani on tarkoitettu ystävyyden osoitukseksi Ukrainan kansaa kohtaan. Olen tietoinen vastuustani parlamenttien välisistä suhteista vastaavan valtuuskunnan puheenjohtajana, mutta mielestäni on myös tärkeää olla silloin tällöin kriittinen.
Euroopan unionin Ukrainaa koskeva yhteinen strategia on meidän selkeän poliittisen kantamme soveltamista käytäntöön. Poliittinen kantamme on se, että Ukraina muodostaa olennaisen osan maanosastamme, Ukrainan hyvinvoinnilla ja vakaudella on merkitystä myös muun Euroopan hyvinvoinnille ja vakaudelle, ja sen takia Euroopan unioni haluaa kantaa osan vastuusta tämän maan demokraattisessa, taloudellisessa ja sosiaalisessa kehityksessä. Tämä on nykyisen tilanteen myönteinen puoli.
On kuitenkin aivan selvää, että Euroopan unioni ei voi yksinään ja eikä edes ensimmäisenä kantaa vastuuta Ukrainan valtion rakentamisesta ja sosiaaliekonomisesta kehityksestä. Tämän yhteisen strategian avulla unioni ja sen jäsenvaltiot osoittavat, että ne ovat valmiita antamaan Ukrainalle tarvittavaa teknistä ja taloudellista tukea, jos Ukrainan poliittinen johto omalta osaltaan osoittaa valmiutta ja uskallusta johtaa perustavaa laatua oleva uudistusprosessia. Tehtävä on vaikea mutta ei mahdoton. Kun kohdistamme Ukrainaan kritiikkiä, teemme sen Ukrainan itsensä parhaaksi. Ukrainan hallituksen pitäisi itse asettaa ne tavoitteet, joita me Ukrainalle asetamme.
Euroopan unionin vastuuseen kuuluu myös se, että ilmaisemme huolestumisemme Ukrainan perustavaa laatua olevista ihmisoikeus- ja kansalaisoikeuskysymyksistä. Yksi niistä on toimittaja Gongadzen murhan tutkimukset. Valtuuskunnan puheenjohtajana ja EU:n ja Ukrainan välisen parlamentaarisen yhteistyövaliokunnan yhteispuheenjohtajana olen jo painostanut Ukrainaa tutkimaan tarkemmin muun muassa sitä raakaa ja kovakouraista tapaa, jolla Ukrainassa on viime aikoina hajotettu mielenosoitukset.
Hallituksia ei muodosteta kadulla, mutta demokratialle voidaan antaa kadulla kuolinisku, jos kansalaisilta riistetään väkivalloin oikeus ilmaista vapaasti mieltään. Tämä nykyisessä tilanteessa on huolestuttavaa.
Parlamentaarisen yhteistyövaliokunnan puheenjohtajana vierailen lähiaikoina kollegojeni kanssa Ukrainassa. Toivomme, että voimme käydä siellä hedelmällisiä keskusteluja asioista, jotka koskettavat meitä yhteisönä ja joista meidän pitää kantaa yhdessä huolta. Keskustelut perustuisivat osaltaan tähän tänään käsiteltävään ja huomenna hyväksyttävään mietintöön.

Pohjamo
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, minäkin haluan onnitella Väyrystä onnistuneesta mietinnöstä. Ukrainan räjähdysaltis tilanne tekee mietinnön vielä erityisen ajankohtaiseksi. Unioni tarvitsee nyt selkeän yhteisen strategian Ukrainan politiikalleen. Mietintö antaa strategialle vahvan perusteen. Ryhmämme tukee mietinnön päälinjauksia. Ukrainaa on syytä arvostella muun muassa ihmisoikeuksien, kansanvallan ja sananvapauden vakavista puutteista. Ongelmia on myös markkinatalouden toteuttamisessa. Samalla tarvitaan kuitenkin tehostuvaa yhteistyötä unionin kanssa, jotta Ukraina voisi ratkaista polttavat ongelmansa.
Korkea edustaja Solana muistutti äskettäin, että unionin ohjelmia tulisi keskittää ja priorisoida. Valiokunta on kuitenkin ilmeisesti unohtanut tämän ohjeen ja paisuttanut mietintöä monilla tarkistuksilla kohtuuttoman laajaksi ja pirstaleiseksi. Tähän myös mietinnön esittelijä viittasi omassa puheenvuorossaan. Täysistunnossa meidän tulee karsia tarpeettomia tarkistuksia ja keskittyä kaikkein olennaisimpaan.
Ihmisoikeuksien parantamisen ja oikeusvaltion juurruttamisen lisäksi minäkin haluan nostaa esille energiakysymykset. Pahin turvallisuusongelma on poistunut, kun Tsernobylin ydinvoimala saatiin lopulta suljettua. Yhteisön energiarahoituksen ehtona tulee olla läntisiä normeja vastaava turvallisuustaso ja ympäristön kunnollinen hoito. Ukraina tarvitsee myös kattavan energiasuunnitelman, johon myös maan hallitus ja johto sitoutuvat.
Yhteistyön ja kaupan lisääminen edellyttävät myös Euroopan laajuisten liikenneverkkojen ulottamista myös Ukrainaan saakka. Nyt näiden verkkojen suunnittelu ja toteutus pysähtyvät Ukrainan rajalle.

Schroedter
Arvoisa puhemies, kun puhumme Ukrainaa koskevasta strategiasta, on taustalla kysymys EU:n tavoitteista ja siten kysymys siitä, onko Ukrainalla merkittävänä eurooppalaisena maana mahdollisuus päästä joskus EU:n jäseneksi vai ei. Kysymykseen voidaan antaa kaksi vastausta: joko sanotaan ei, talous- ja kauppasopimukset riittävät. Tällöin EU:n kyky edistää vakautta on heikko, ja tiukkojen strategioiden soveltaminen mahdotonta. Tai me avaamme Ukrainalle näkymän jäsenyydestä, joka voisi toteutua pitkällä aikavälillä, ja alamme nyt toteuttaa laajamittaista vakauttamisstrategiaa, jolla vahvistetaan ensi sijassa demokratiaa ja joka johtaa sosiaalis-taloudelliseen kehitykseen. Silloin Ukrainasta ei tosin saa tulla Euroopan ydinjätteiden upotuspaikkaa.

Belder
Arvoisa puhemies, Ukrainan nykyiset poliittiset levottomuudet eivät voisi tulla pahempaan aikaan. Ukrainahan on juuri toipumassa syvästä taloudellisesta kriisistä lähes ilmiömäisellä tavalla. Kiihkeä väittely presidentti Kuchman suorasta osallisuudesta toimittaja Gongadzen synkkään murhaan uhkaa keskeyttää Jushtshenkon johtaman hallituksen ilmiselvät uudistuspyrkimykset.
Tämä päivästä toiseen jatkuva skandaali ei jätä kylmäksi myöskään Euroopan unionia. Kollega Väyrysen selkeässä mietinnössä korostetaan Euroopan unionin ja sen tulevan naapurivaltion Ukrainan suhteiden tärkeyttä. Euroopan kannalta on tärkeää, että Kiovasta käsin johdetaan toimivaa demokraattista oikeusvaltiota. Kollega Väyrynen toteaa oikeutetusti, että todellinen oikeusvaltio ei ole vielä juurtunut Ukrainaan. Itse asiassa Gongadzen murhan aiheuttama poliittinen myrsky vain loitontaa Ukrainaa Euroopasta.
Mitä Eurooppa voi ja mitä sen pitää tehdä tälle masentavalle tilanteelle? Esittelijä Väyrynen osoittaa kulkukelpoisen tien: Euroopan pitää antaa täysi tukensa Ukrainan todellisille uudistuspyrkimyksille, mutta sen lisäksi Euroopan pitää tietoisesti pitää ovi avoinna Ukrainan täysjäsenyydelle. Mahdollisuus liittyä Euroopan unioniin on tarkoitettu ennen kaikkea kannustamaan Ukrainan uudistusmielisiä, niin että he jaksaisivat pitää kiinni näkemyksistään ja politiikastaan.
Arvoisa puhemies, neuvostoimperiumin hajottua eräs puolalainen diplomaatti sanoi: "Jos Ukraina pysyy itsenäisenä, niin Venäjällä on mahdollisuus tulla normaaliksi kansallisvaltioksi." Tämä oivallus - mitä todennäköisimmin Puolan vilpitön toive - on samoilla linjoilla Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja myös ehdokasvaltioiden pyrkimysten kanssa. Väyrysen mietinnössä sitä on kuvattu realistisella tavalla.

Van Orden
Arvoisa puhemies, parlamentissa keskusteltiin aikaisemmin tänään Nizzan huippukokouksen jälkeisen Euroopan unionin tulevasta muodosta ja suunnasta. Monet meistä vastustavat laajalti näitä suunnitelmia ja tavoitteita, mutta yksi Euroopan unionin vahvoista puolista yksinkertaisimmillaan on sen vetovoima, joka kohdistuu niihin maihin, jotka eivät ole saaneet hyötyä demokratiasta, laillisuusperiaatteesta ja taloudellisesta hyvinvoinnista. Yhteys Euroopan unioniin tai sen jäsenyys on merkittävä kannustin niille maille, joissa monet sukupolvet ovat eläneet kommunismin vallassa, jotta ne saisivat poliittiset ja taloudelliset asiansa järjestykseen ja ratkaisisivat pitkäaikaiset ongelmat naapurivaltioiden kanssa.
Tämän vuosikymmenen aikana Puolasta, Unkarista, Slovakiasta ja Romaniasta tulee Euroopan unionin jäsenvaltioita. Ne ovat Ukrainan rajanaapureita, maan, jonka geopoliittinen merkitys on valtava ja jonka olemassaolo on Euroopan turvallisuuteen ja vakauteen vaikuttava tärkeä tekijä, mutta jonka viimeaikainen kehitys on huolestuttavaa. On meidän kaikkien etujen mukaista, että Ukrainaa on autettava vahvistumaan itsenäiseksi, demokraattiseksi maaksi, jolla on tiiviit yhteydet länteen, mutta jolla on idässä avoin, elävä ja ystävällismielinen suhde Venäjään. Tältä osin meidän ei pidä unohtaa, että sen lisäksi, että Ukrainalla on yhteyksiä Euroopan unioniin, sillä on myös hyvin luja kumppanuussuhde NATOon, joka on myötävaikuttanut Ukrainan turvallisuuden tunteeseen sekä hyvin tarpeelliseen sotilaalliseen uudistukseen.
Väyrystä on onniteltava erinomaisesta mietinnöstä, vaikka se onkin jonkin verran pidempi kuin hän oli alun perin ajatellut. Nyt on erittäin tärkeää kohdentaa Euroopan unionin strategian kohdetta ja täytäntöönpanoa.
Saanen mainita hyvin lyhyesti erään yksityiskohdan: jalkaväkimaamiinat. Ukraina allekirjoitti vuonna 1999 Ottawan yleissopimuksen, jossa kielletään jalkaväkimiinojen käyttö ja varastointi. Ukrainan on vielä ratifioitava liittymisensä sopimukseen. Sillä on kuitenkin maailman viidenneksi suurin jalkaväkimiinavarasto, noin 10 miljoonaa asetta. Ottawan yleissopimuksessa velvoitetaan tuhoamaan jalkaväkimiinavarastot. Odotamme Ukrainan ryhtyvän toimiin. Toivon, että komissio ja neuvosto korostavat asiaa ollessaan tekemisissä Ukrainan kanssa.

Schröder, Jürgen
Arvoisa puhemies, ensiksi haluaisin onnitella esittelijää hänen erittäin harkitusta mietinnöstään. Sallinette minun käsitellä tarkemmin yhtä strategista kysymystä, joka on minulle itselleni erittäin tärkeä. Keski- ja Itä-Euroopan mullistusten jälkeen on solmittu assosiointisopimuksia, joilla maat on tarkoitus saattaa joskus Euroopan yhteisön tai unionin jäseniksi. Ukraina ei ole kuulunut näiden maiden joukkoon. Emme ole koskaan keskustelleet vakavasti rautaesiripun romahtamisen myötä uudelleen ajankohtaiseksi nousseesta kysymyksestä Euroopan rajoista emmekä täten myöskään Ukrainan kohtalosta.
Kysymykseen Euroopan rajoista voidaan vastata, että Eurooppa ei lopu Bulgarian itäpuolella, sillä siellä sijaitsee Ukraina eikä ainoastaan Ukraina. Euroopan rajoja ei voida määritellä yksiselitteisesti. Siksi Euroopan unionin täydellinen laajentuminen on sinällään ristiriitaista. Nykyinen laajentumissuunnitelma luo vääjäämättä Eurooppaan uusia erottavia rajoja, esimerkiksi Puolan ja Ukrainan välille. Tämä on ongelma. Siksi tarvitaan uusia suunnitelmia. Vuosien 198990 jälkeen Eurooppa ei ole enää ollut poliittisesti ja maantieteellisesti jaettu, vaan avoin manner. Millaisia suunnitelmia tarkoitan? Yksinomaisuuden periaate, jonka mukaan ehdokasvaltio on joko Euroopan unionin täysjäsen tai suljetaan kokonaan sen ulkopuolelle, olisi korvattava seuraavalla ratkaisulla: jokaisella maalla, joka Ukrainan tavoin määrittelee itsensä joko osittain tai kokonaan eurooppalaiseksi, pitäisi olla mahdollisuus päättää itse, voiko tai haluaako se tai missä määrin se voi tai haluaa osallistua eurooppalaiseen politiikkaan. Näin vapaan Euroopan luojien tulevaisuusvisio häviäisi dialektisessä mielessä, ja esiin nousisi taas tämän näkymän sanoin muotoiltu ydin, nimittäin rauhan ja vapauden luominen kaikille Euroopan kansoille.

Sacrédeus
Arvoisa puhemies, haluan kiittää lämpimästi Suomen entistä ulkoministeriä, jäsen Väyrystä, ansiokkaasta työstä. Puheenjohtajavaltio Ruotsi lausui tämän vuoden 7. helmikuuta mielipiteensä Ukrainan yleisestä tilanteesta ja korosti silloin erityisesti toimittaja Georgiy Gongadzen katoamista. Hänen kohtalonsa koskettaa meitä kaikkia.
Ukraina on pian EU:n naapurivaltio. Esittelijä Väyrysen mietinnössä käsitellään EU:n laajentumisen jälkeistä lähialuettamme. Ukrainassa, Moldaviassa ja Valko-Venäjällä voimme havaita samanlaisen kehityksen, johon liittyy poliittisen levottomuuden lisääntyminen, demokratian vastaiset suuntaukset, taloudellinen taantuminen, entistä autoritaarisemmat hallitukset ja poliittisen moninaisuuden väheneminen. Suhteista näihin kolmeen maahan vastaavan Euroopan parlamentin valtuuskunnan ensimmäisenä varapuheenjohtajana olen huolestunut kehityksestä. Minulla on ollut mahdollisuus tavata maan eri edustajia, esimerkiksi nuorta pormestaria Natalia Gnatyukia ja yhdistyneen kreikkalaiskatolisen kirkon nuorisotyön johtajaa Andriy Yanivia. Heidän viestinsä meille oli: älkää unohtako etiikan ja uskonnon merkitystä maamme kehitykselle!
Haluan esittää kaksi kysymystä komission jäsen Pattenille, joka tekee erinomaista työtä EU:n ulkopolitiikan parissa. Ensiksikin kysyisin, miten Tacis-ohjelma ja kumppanuussopimus voivat tukea etnisten ja moraalisten periaatteiden vahvistamista, erityisesti kaupan, politiikan ja kansalaisyhteiskunnan alalla - se on välttämätöntä Ukrainan kaltaisessa maassa. Toiseksi kysyisin, onko kestävää ja järkevää käsitellä Ukrainaa ja Valko-Venäjää niin eri lailla kuin nykyään, jos otetaan huomioon, että molempien maiden kehitys menee pitkällä aikavälillä samaan suuntaan. Voimmeko eristää toisen maan, mutta emme toista?

Patten
Tämä on hyvä mietintö. Onnittelen esittelijää. Mietinnössä luodaan vaikuttava katsaus Ukrainan tilanteeseen maan historian ratkaisevassa vaiheessa. Maan tämänhetkiset tapahtumat huolestuttavat meitä kaikkia suuresti. Viime päivien valitettavat väkivaltaisuudet ja niiden syyt korostavat nykyisiä uhkia, jotka kohdistuvat Ukrainalle tärkeään poliittiseen ja taloudelliseen vakauteen, kuten yhteisessä strategiassamme selvitetään. Tilanne on erityisen huolestuttava, kun otetaan huomioon, että Ukrainalla ja Euroopan unionilla on pitkä yhteinen raja ensimmäisen laajentumiskierroksen jälkeen.
Ukraina haluaa lähentyä Euroopan unionia ja omia naapureitaan. Suhtaudumme siihen myönteisesti. Jotta siihen päästäisiin, Ukrainan on osoitettava halukkuutensa ja kykynsä noudattaa perusoikeuksia, eurooppalaisia oikeuksia, oikeuksia, jotka on myös vahvistettu kumppanuus- ja yhteistyösopimuksessamme. Se tarkoittaa laillisuusperiaatteen vahvistamista. Se tarkoittaa edistymistä lahjonnan torjumisessa. Se tarkoittaa markkinalähtöisen lainsäädännön hyväksymistä. Kuten mietinnössä huomautetaan, Ukraina on valitettavasti hukannut aikaa, mutta se on maa, jonka taloudelliset ja inhimilliset varat muodostavat laajan voimavaran. Tilanne on todellakin parantunut pääministeri Jushenkon johtaman hallituksen aikana, mutta vielä on paljon tekemistä.
Useat jäsenet viittasivat Gongadzen tapaukseen. Se on nostanut esille lehdistönvapauden ohella moniarvoiseen yhteiskuntaan liittyvän kysymyksen sekä tavan, jolla toimeenpanevaa valtaa harjoitetaan Ukrainassa. Parlamentti muistanee, että joulukuun alussa, pian sen jälkeen, kun Kutshman nauhat oli esitetty parlamentille, Euroopan unioni ilmaisi syvän huolestumisensa Gongadzen katoamisen johdosta. Tammikuussa puheenjohtaja Prodi kävi pitkän keskustelun tapauksesta presidentti Kutshman kanssa, kun he tapasivat Berliinissä. Olen varma, että parlamentti on nähnyt lausunnon, jonka puheenjohtajavaltio Ruotsi antoi ennen ministeritason troikan äskettäin tekemää vierailua Ukrainaan. Osallistuin troikan valtuuskuntaan. Voin vakuuttaa parlamentille, että teimme kantamme päivänselväksi. Ainoa tapa käsitellä asiaa on noudattaa täydellistä avoimuutta lyhyellä aikavälillä ja tasapainottaa toimivaltuuksia pitkällä aikavälillä.
Haluan tänä iltana korostaa - vaikka sen ei pitäisikään olla tarpeen - miten tärkeänä pidämme tätä asiaa. Puheenjohtajavaltio Ruotsi on sisällyttänyt yhteisen strategian täytäntöönpanoa koskevaan työohjelmaansa tuen, jota Euroopan unioni antaa lehdistönvapauden vakiinnuttamiseksi Ukrainassa. Puheenjohtajavaltio järjestää Kiovassa seminaarin riippumattomista tiedotusvälineistä. Olemme myös valmiit antamaan teknistä tukea.
Mietinnössä painotetaan oikein, että on tarpeen edistää Ukrainan talouskasvua ja kauppaa, mutta tämä edellyttää oikeanlaista ympäristöä. Euroopan talousyhdistyksen (European Business Association), OECD:n ja yksityisten elimien laatimissa uusimmissa selonteoissa keskitytään kokonaisvaltaiseen sijoitusilmapiiriin. Niissä tehdään selväksi, miten paljon on vielä tehtävää. Ukrainan yksityinen sektori edustaa vielä alle neljäsosaa bruttokansantuotteesta. Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin kaksi vuotta sitten tekemässä tutkimuksessa väitettiin, että ukrainalaisten yrityksien johtajat käyttivät ajastaan 17 prosenttia siihen, että he yrittivät selvitä lainsäädännöllisistä vaatimuksista.
Kuten käsiteltävänämme olevassa erinomaisessa mietinnössä sanotaan, energiasektorin uudistaminen on todella välttämätöntä Ukrainan taloudellisen vakauden ja kasvun kannalta. Energiasektorin uudistaminen on myös avainasemassa oleva edellytys vuonna 1995 tehdyssä yhteisymmärryspöytäkirjassa, joka koskee Tsernobylin ydinvoimalan sulkemista. Seuraamme kansainvälisten kumppaniemme kanssa tiiviisti Ukrainan edistymistä energiasektorin uudistamisessa ja annamme merkittävää tukea yhteistyössä Ukrainan viranomaisten kanssa.
Kaasu- ja sähkömarkkinoiden uudistaminen on myös yksi päähankkeista Tacis-toimintaohjelmassa vuodeksi 2000. Olen iloinen, että mietinnössä pidetään Tacis-ohjelman päätavoitetta Ukrainan kannalta sopivana. Mietinnössä ehdotetaan suuremman huomion kiinnittämistä joihinkin toimiin. Voin vahvistaa, että jotkin niistä on tosiaan sisällytetty sekä viitteelliseen Tacis-ohjelmaan kaudeksi 2000 - 2003 että Ukrainaa koskevaan toimintaohjelmaan vuodeksi 2000. Tämä pätee niihin hankkeisiin, jotka koskevat toimielimien, lainsäädännön ja hallinnon uudistusta, sekä yksityisen sektorin kehittämiselle, taloudelliselle kehittämiselle ja kansalaisjärjestöille ja kansalaisyhteiskunnalle annettavaa tukea.
Terveydenhoidon ja työmarkkinoiden siirtymävaiheen yhteiskunnallisten seurauksien käsitteleminen on toinen tärkeä osa Tacis-ohjelman toimia. Tähän mennessä yhteistyö on kohdistunut pääasiassa oikeus- ja sisäasioiden alan tekniseen tukemiseen. Tacis-ohjelman tulli- ja rajanylitysohjelmien tavoitteena on parantaa sekä toiminnallisia kykyjä että tullin ja rajavalvonnan tehokkuutta rikollisen toiminnan taltuttamiseksi.
Rahanpesun vastaista toimintaa käsittelevä toteutettavuustutkimus on suunnattu selvemmin järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseen; tutkimuksessa tuetaan Ukrainan pyrkimyksiä laatia tarvittava lainsäädäntö ja perustaa taloudellinen tiedusteluyksikkö. Tulevaisuudessa kiinnitetään Ukrainan usein esittämien pyyntöjen vuoksi enemmän huomiota Ukrainan itärajaan, jotta voitaisiin valvoa paremmin niiden laittomien maahantulijoiden tulvaa, jotka pyrkivät laittomasti unioniin. Sanon arvoisalle herrasmiehelle, joka piti keskustelun viimeisen puheenvuoron, että mitä Tacis-ohjelmien kokonaistarkoitukseen tulee, niissä on tietysti otettava huomioon eettiset, demokraattiset ja markkinalähtöiset näkökulmat, joihin hän viittasi asianmukaisesti ja vakuuttavasti.
Meidän on tunnustettava Ukrainan oikeutetut huolenaiheet, jotka koskevat laajentumisen mahdollisia seurauksia, ja toimittava niiden mukaisesti. Olen edelleen kaiken kaikkiaan vakuuttunut, että laajentumisen seuraukset hyödyttävät laajasti ottaen Ukrainan taloutta, mutta esimerkiksi Ukrainan ja sen läntisten naapureiden väliset ihmisvirrat aiheuttavat ongelmia. Meidän on tarkasteltava näitä asioita ajan kanssa, jotta ne eivät muodosta estettä laajentuneen Euroopan unionin ja ukrainalaisten kumppaniemme välille.
Van Orden viittasi Ukrainan jalkaväkimaamiinavarastoihin. Väite on täysin perusteltu. Keskustelimme asiasta hiljattain kanadalaisten kollegojemme kanssa Euroopan unionin ja Kanadan välisessä ministeritason kokouksessa, ja toivon, että saamme tämän erittäin tärkeän asian edistymään tulevina kuukausina ja vuosina.
Työ, jota me - puheenjohtajavaltio, komissio ja parlamentti - olemme tähän mennessä tehneet, osoittaa riittävästi, että olemme sitoutuneet vakavasti Ukrainan asiaan. Maan huomattavista sisäisistä ongelmista huolimatta edistystä on epäilemättä saavutettu. Esimerkiksi Tsernobylin ydinvoimalan sulkeminen merkitsi toivoakseni käännekohtaa, mutta meidän on vielä seurattava tilannetta tarkasti.
Voimme nyt keskittyä poliittisen esityslistamme muihin asioihin: laillisuusperiaatteeseen, demokraattiseen toimivaltuuksien tasapainottamiseen, kaupan ja sijoituksien elvyttämiseen, oikeus- ja sisäasioiden yhteistyön puitteiden kehittämiseen ja Ukrainan ja Euroopan unionin välisiin suhteisiin laajentumisen jälkeen. Tämä on elintärkeää työtä, johon kaikkien Euroopan toimielimien on keskityttävä tulevina vuosina.
Onnittelen arvoisaa jäsentä hänen mietinnöstään. Olen pitkälti samaa mieltä hänen kanssaan. Mietinnössä ei mielestäni olisi tarvittu kaikkia jälkikäteen lisättyjä huomautuksia, mutta esittelijä on osoittanut suurta pitkämielisyyttä ja armeliaisuutta huomautuksissaan, mikä ei myöskään ole yllättävää. Hän on kirjoittanut erinomaisen mietinnön, ja Ukrainan-suhteemme hyötyvät hänen viisaista neuvoistaan.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Christopher Patten.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna torstaina klo 12.00.

Internetin organisaatio ja hallinto - Näkökohdat 1998 - 2000
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Carraron laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0063/2001) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille: Internetin organisaatio ja hallinto - Kansainväliset ja eurooppalaiset poliittiset näkökohdat 1998-2000 [KOM(2000) 202 - C5-0263/2000 - 2000/2140(COS)].

Carraro
. (IT) Arvoisa puhemies, mietinnössä otetaan ensinnäkin myönteisesti vastaan komission asiaa koskeva tiedonanto, jonka tarkoituksena on ennen kaikkea Internetin tuoman kokemuksen hyödyntäminen eli myös itsehallinnan hyödyntäminen ICANNin ja sen elinten kautta, ja tätä itsehallintaa Internet on näinä vuosina edustanut. Itsehallinnan lisäksi kyse on ollut myös itsesääntelystä, joka tässä mielessä muodostaa varmasti loistavan esimerkin siitä, mitä Internet on kyennyt näinä vuosina edustamaan maailmanlaajuisen viestinnän ja talouden kehityksessä. Myös mietinnön alkuperäisen version kritiikkiä sisältävä osa, eli se, että kaikkien viiden maanosan pitäisi olla edustettuina ICANNin hallintoneuvostossa, onnistuttiin selvittämään, koska juuri ensimmäisessä laadintavaiheessa myös Afrikan maanosan edustaja liittyi ICANNin hallintoneuvostoon. Tästä syystä esitämme tarkistuksen kohdasta 6, ja pyydämme erillistä äänestystä kohdasta 7, josta on nyt tullut tarpeeton.
Mietinnössä ilmaistaan myös, että olemme täysin samaa mieltä siitä roolista, jossa Euroopan komissio voi toimia myös Internetin organisaatiossa ja hallinnossa kaikkien unionin jäsenvaltioiden edustajana. Mietinnössä ilmaistaan kuitenkin myös kehotus ja suositus siitä, ettei poliittinen viranomainen eikä komission byrokraattiset rakenteet mikä olisi vielä pahempaa puutu koskaan tässä asiassa hallituselinten tai Internetin toimintaan nimenomaan siitä syystä, että itsehallinnan ja itsesääntelyn tuomille myönteisille kokemuksille pitää antaa täysi arvo.
Pyydämmekin komissiota työskentelemään yhteistyössä Yhdysvaltain julkishallinnon kanssa. Näin vuosina Yhdysvaltain kauppaministeriö on voimakkaasti suosinut ja edistänyt ICANNin asteittaista riippumattomuutta Yhdysvaltain julkishallinnosta. Näin ollen pyydämme komissiota tekemään yhteistyötä tämän Yhdysvaltain julkishallinnon myönteisen suuntauksen hyväksi, jotta tämä Internetiä ja siihen liittyviä hallintoelimiä koskeva riippumattomuus- ja itsenäisyysprosessi saataisiin päätökseen.
Tämän lisäksi on Eurooppaa koskeva avainkysymys jota tietenkin käsitellään toimivaltuuksia koskevassa osassa eli miten voimme ratkaista sen, että olemme tällä alalla jäljessä Yhdysvalloista ja muista maailman edistyneimmistä kolkista. Yhdymme siis täysin komission näkemykseen EU:n domainin perustamisesta tällä alalla, ja suosittelemme yhtenäisiä rekisteröintiä, domain-nimien valvontaa, petosten ja Internet-osoitteiden epäasianmukaisen ja spekulatiivisen rekisteröinnin (cybersquatting) torjuntaa jne. koskevia eurooppalaisia yhtenäisiä sääntöjä. Yhtenäiset eurooppalaiset markkinat ei ole vähäpätöinen vaatimus edes Internetistä puhuttaessa; uskon päinvastoin, että se on yksi niistä ehdoista, joita tarvitaan kehityksen varmistamiseksi ja investointien houkuttelemiseksi Euroopassa myös sellaisten infrastruktuurien hyväksi, jotka ovat edelleen puutteellisia. Vain yhdet yhtenäiset markkinat näet antavat meille mahdollisuuden hallita sellaisia laaja-alaisia markkinoita, jotka todellakin kykenevät olemaan kilpailukykyisiä Pohjois-Amerikan alueeseen nähden.
Lopuksi tämä on viimeinen mietinnössä määritelty ehto on välttämätöntä täydentää ja vauhdittaa televiestintäalan vapauttamisprosessia, sillä Internetin tulevaisuus ja kehitys on tietenkin tiukasti sidoksissa tähän prosessiin Euroopan maanosassa. En usko, että tästä on tarpeen sanoa enempää, koska komissio ja parlamentti ovat mielestäni tehneet viime kuukausina paljon työtä tämän asian hyväksi. Haluan antaa komission jäsen Liikaselle tunnustusta siitä erinomaisesta työstä, jota hän tällä alalla tekee, mutta lisäksi haluaisin ilmaista olevani täysin vakuuttunut ja luottavainen hänen ja komission tahtoon saattaa päätökseen johdonmukaisesti ja päättäväisesti tämäkin prosessi, jolla tulevaisuudessa pannaan huomattavasti lisää vauhtia sekä Euroopan televiestintäalan kehitykseen että Internetin organisaatioon, toimivuuteen ja kehitykseen jäsenvaltioissamme.

Harbour
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella ja tosiaankin kiittää lämpimästi Massimo Carraroa erinomaisesta mietinnöstä. Siinä mennään suoraan asian ytimeen. Asiaa tarkastellaan erittäin hyvin, ja haluaisin myös kiittää häntä valiokuntani kollegojen puolesta siitä, että hän suhtautui meihin hyvin avoimesti. Teimme hyvin tiivistä yhteistyötä, ja toivon, että hän tunsi, että valiokuntamme lisäsi hänen ponnistelujensa arvoa.
Halusin keskittyä oikeudellisten asioiden valiokunnan kannalta tärkeimpiin asioihin. Koko tämä asia, joka liittyy ratkaisevassa asemassa olevan kansainvälisen voimavaran hallinnointiin, on erittäin tärkeä. Olemme hyvin tärkeässä siirtymävaiheessa, jossa Euroopan unionin on toimittava ratkaisevana tasapainottavana tekijänä, kun Internetin hallinnointijärjestelmää, jota Yhdysvaltojen edut ovat perinteisesti hallinneet, pyritään muuttamaan todella maailmanlaajuiseksi järjestelmäksi. Yhdysvaltojen hallituksen merkitys on ollut tärkeä ja suotuisa, koska alkuperäiset Internetin kehittäjät ja teknologit olivat yhdysvaltalaisia. Mietinnössä kiinnitetään aivan oikein huomiota siihen ratkaisevan tärkeään tehtävään, joka Euroopan unionilla on, kun siirtymävaihe pyritään saattamaan päätökseen.
Toinen tärkeä asia on viranomaisten tehtävä. Viranomaisilla on selvästi tärkeä tehtävä, mutta siitä ei saa tulla hallitsevaa. Internetin kansainvälisen hallinnoinnin onnistuminen on tähän mennessä johtunut siitä, että hallinnointi ei perustu monimutkaisiin kansainvälisiin sopimuksiin. Hallinnointi on ollut joidenkin asiantuntijaryhmien vastuulla. Internetiä hallinnoivat laajalti yksilöt ja käyttäjät, jotka pyörittävät järjestelmää. Tällaiseksi järjestelmä pitäisi jättääkin, mutta sitä on tietysti valvottava ja varmistettava, että se hyödyttää kaikkia sitä käyttäviä kansalaisia.
Tämän ohella toinen oikeudellisten asioiden valiokunnan kannalta ratkaiseva asia on domain-nimien rekisteröinti. Koko ala kehittyy hyvin nopeasti, ja Internetin kehittyessä yksinkertaisista käsitteistä, kuten nimistä, tekstistä, merkkijonoista ja kirjaimista, on tullut hyvin arvokkaita. Tarvitaan hallintoelintä, joka perustuu kilpailulainsäädäntöön, jotta voidaan varmistaa, että domain-nimiä myönnetään vapaasti, ja että maailmanlaajuiset kansainväliset tekijänoikeuslait suojelevat niiden kansalaisten laillisia oikeuksia, jotka omistavat kyseiset nimet; tällä pyritään pääsemään eroon ongelmasta, jota on värikkäästi kuvailtu petosten ja Internet-osoitteiden epäasianmukaiseksi ja spekulatiiviseksi rekisteröinniksi (cybersquatting).
Lopuksi sanoisin, että tämä on hyvin tärkeä mietintö, joka käsittelee alaa, josta tulee meidän kaikkien kannalta aina vain tärkeämpi. Ne meistä, jotka käyttävät Internetiä päivittäin, pitävät sitä tukevaa perusjärjestelmää itsestäänselvyytenä. Niin ei pitäisi kuitenkaan tehdä. Meidän on suhtauduttava todella kiinnostuneesti hyödykkeeseen - etuisuuteen - josta tulee entistä keskeisempi meille kaikille.

Rübig
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, lehtien otsikoissa lukee nykyään usein "konkurssi.com"! Uuden teknologian ala on joutunut nyt todelliseen kriisiin. Toisaalta voimme havaita, että markkinat ovat ottaneet uuden teknologian erittäin suopeasti vastaan. Tiedon määrä kaksinkertaistuu tällä hetkellä joka kolmas kuukausi, niin että vallalla on oikeastaan kaksi vastakkaista suuntausta. Kurssit ovat romahtaneet, ja monet alan yritykset ovat tehneet konkurssin, mutta toisaalta uuden teknologian tarve on suuri ja ala kiehtoo laajaa käyttäjäjoukkoa.
On myös osoittautunut, että domain-nimi on arvokas. Nyt on perustettu ensimmäiset pörssit, joissa domain-nimillä voi käydä kauppaa ja myydä sekä tarjota niitä huutokaupalla. Siksi esiin nousee kysymys henkisestä omaisuudesta: mikä on tilanne lisenssien myöntämisessä? Onko tulevaisuudessa mahdollista myöntää pakkolisenssejä, jos esimerkiksi jollekin tunnetulle sivulle voidaan luoda linkki, joka johtaa pakosta toiselle sivulle. Miten me kehitämme riitojen ratkaisua, kun joudutaan tilanteeseen, jossa on kysymys sanokaamme esimerkiksi mannerten välisistä riidoista? Onko tällöin vastuussa ainoastaan WIPO vai kuuluuko asia jo myös WTO:lle? Luulen, että meidän on tarkasteltava juuri väärinkäytöksiin ja rikollisuuteen liittyviä kysymyksiä ennen muuta kansainvälisessä yhteydessä.
Tarvitsemme luottamusta sähköiseen kaupankäyntiin. Siitä voidaan saada turvallinen järjestelmällisen ja avoimen rekisteröinnin avulla. EU-aluetunnuksen käyttöönotolla voidaan lopulta myös viestiä EU-lakien hyväksyttävyydestä, mikä vaikuttaa erittäin paljon sähköiseen kaupankäyntiin.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, kiitän kollega Carraroa osaavasta ja ajankohtaisesta mietinnöstä. Tämä ICANN ohjailee Internetin informaatioväyliä ja määrää kuka ja miten saa käyttöönsä osoitteita. Kokonaiset valtiot voivat joutua järjestön mielivallan kohteeksi ja eristetyksi informaatiosta, jos eivät suostu sen pelisääntöihin. Yrityksien liiketulokset voivat romahtaa, jos kirjain tai piste pannaan väärään paikkaan. Järjestön valta ulottuu nyt aina tekijänoikeuksiin ja kuluttajakysymyksiin asti, ja sen valta kasvaa koko ajan. Mutta järjestöä ei valvo kukaan eikä se ole kenellekään vastuullinen. On tämä merkillinen yhdistelmä! Äskettäin järjestettiin vaalit täydentämään hallintoneuvostoa yhdeksäntoistajäseniseksi. Neljästä sadasta miljoonasta äänioikeutetusta verkkovaaleihin osallistui seitsemänkymmentäkuusituhatta. Se on kummallista leikkiä! Kyseessä on uskomattoman epädemokraattinen uskomattoman keskeisessä tehtävässä oleva järjestelmä.
Komissio on aivan oikein ryhtynyt toimenpiteisiin, niin pitääkin. Mutta tarvitsemme lisää. ICANN ei voi olla verkottuneen maailman hallintoelin, maailman hermokeskus ilman mitään vastuuta, sattumanvaraisten henkilöiden johdossa, kyllä jollekin pitää olla vastuussa. Kiitän kuitenkin komissiota ja komission jäsen Liikasta, joka on ahkerasti Tukholman huippukokousta varten valmistanut hyvän asiakirjan tänä vakavana aikana, mihin muun muassa Carraro viittasi. Se on tärkeä elementti, se antaa toivoa IT-sektorille ja siinä esitetään toimenpiteitä, jotka lisäisivät yritysten toimintakykyä ja työllisyyttä ja sitä kautta Euroopan kilpailukykyä.

Thors
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, parlamentilla on tänään syytä olla melko itsekriittinen. Jo 11. huhtikuuta 2000 komissio esitti tiedonantonsa, joka koski Internet-politiikkaa 1998-2000, ja tiedämme, että ICANN-kokous päättyi eilen Melbournessa.
Jäsen Paasilinnalla, komission jäsenellä ja minulla on ollut ilo lukea lehtiä, joissa on kerrottu hieman siitä, mitä Melbournessa todennäköisesti tapahtui. ICANNin omilta kotisivuilta löytää vain niukasti tietoa siitä, mitä todellakin tapahtui.
Onko uusien domain-nimien .bytes, .info ja .pro, käyttöönottoa viivytetty? Pitääkö paikkaansa, että eräs norjalainen yritys on saanut huippudomain-nimet? Mikä on EU:n ja omaa huippudomain-nimeämme koskevien neuvottelujen tilanne?
Useat tällaiset kysymykset ovat vailla vastausta, ja on hämmästyttävää, että verkosta ei voi lukea mitään tähän asiaan liittyvää. Komissio ja esittelijä korostavat aivan oikeutetusti, että hallinnon on oltava avoimempaa. Jopa jäsen Paasilinna mainitsi, että asiaan voidaan suhtautua kriittisesti.
Haluaisin myös tietää, keitä liittolaisia komissiolla on ollut Melbournessa. Oliko kokouksessa meidän edustajiamme? Kuinka edustavana ICANNia voidaan pitää? Jäsen Paasilinna kysyi samaa asiaa.
Luulen, että parlamentin on käytettävä enemmän hyväkseen sitä, että entinen Ruotsin pääministeri Carl Bildt valittiin johtamaan ICANNin hallintoa käsittelevää paneelia. Meillä on siis hyvä syy olla itsekriittisiä. Meidän on syytä miettiä, kuinka olemme vuoden aikana onnistuneet viivästyttämään tämän asian käsittelyä. Meidän on työskenneltävä nopeammin.
Mietinnössä otetaan esille useita muita tärkeitä kysymyksiä, muun muassa niitä, joita käsitellään ennen Tukholman huippukokousta. Haluan tässä yhteydessä yhtyä niihin ylistäviin sanoihin, jotka osoitettiin komission jäsenelle sen vuoksi, että hän on huomauttanut siitä, että toisaalta lanseerataan eEurope-ohjelmaa ja toisaalta valtionvarainministerit ovat samalla viemässä pohjan samalta ohjelmalta. Olen erittäin kiitollinen siitä, että komissio ja muutamat jäsenvaltiot haluavat ottaa esille tämän vakavan kysymyksen Tukholmassa.

Schröder, Ilka
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, mielestäni on hyvä, että mainitsemme tässä mietinnössä, että haluamme demokratisoida koko Internetin hallintaan liittyvän päätöksenteon. Tämä on tärkeä asia, mutta toisin kuin monelle teistä EU:n sijaintipaikkanationalismi ei ole minulle niin merkittävä asia kuin kysymys siitä, kuka voi oikeastaan käyttää Internet-tekniikkaa. Kyseessä on uusi teknologia, joka ei ole hyvää ainoastaan silloin, kun sillä on paljon käyttäjiä. Digitaalinen kuilu kulkee ennen muuta pohjoisen ja etelän välillä, mikä on suuri ongelma, koska etelässä vain muutamilla ihmisillä on Internet-yhteydet. Siksi on mielestäni erittäin tärkeää, että EU pyrkii rajoittamaan pohjoisen ja etelän välistä digitaalista kuilua ja kehittämään sitä varten esimerkiksi ohjelma ja että tehdään investointeja julkisten Internet-yhteyksien kehittämiseksi esimerkiksi kouluihin ja kirjastoihin. Vain silloin mahdollisimman monet ihmiset voivat käyttää Internetiä myös etelässä ja vain silloin voimme päästä lähemmäs tilannetta, jossa ihmiset hankkivat omaehtoisesti tietoja ja käyttävät Internetin palveluja ilman sensuuria mahdollisimman vapaasti.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, puhumme nyt Internetistä, ja Internetin jälkeen vaistonvaraisesti mieleen tuleva sana on "navigoida". Entä mitä tämä sana tuo mieleen? Minulle tulee mieleen Kristoffer Kolumbus. Näin siksi, että kuten te tiedätte, Kristoffer Kolumbus syntyi Genovassa: hän oli genovalainen eikä portugalilainen. Tänään minulla on kaulassani solmio, jossa on Genovan kaupungin symboli, joten en voinut olla puhumatta tästä tärkeästä aiheesta.
Arvoisa puhemies, pyysin puheenvuoroa voidakseni sanoa, että on olemassa myös sosiaalinen Internet, eikä pelkästään kaupallinen Internet. Sosiaalinen Internet tarkoittaa, että tietokoneen ja Internetin avulla aikuinen, vanhus tai eläkeläinen voi jatkaa oppimista, kouluttautumista ja päästä käsiksi kuuluisaan elinikäiseen oppimiseen.
Toiseksi Internet merkitsee työmahdollisuuksia vammaisille: ihminen, joka ei kykene kävelemään, voi tehdä erinomaisesti työtä Internetin välityksellä ja voittaa sairautensa.
Kolmanneksi Internetiin liitetyt ja vanhainkoteihin asennetut tietokoneet antavat liikuntakyvyttömille sairaille vanhuksille mahdollisuuden olla yhteydessä kotiinsa, lapsiinsa, ystäviinsä ja elää niin sanotusti maailman keskellä, vaikka he joutuvatkin valitettavasti asumaan vanhainkodissa.
Niinpä toivon, että tässä Internetin hallinnoinnissa ja toivon, että myös Eurooppa muistaa saman muistetaan, että kaupallisen Internetin lisäksi on olemassa myös sosiaalinen Internet.

Martin, Hans-Peter
Arvoisa puhemies, mietinnöstä käy peitellysti ilmi, miten kaukana kärjestä me EU:ssa laahustamme kahdessa koko sukupolvelle tärkeässä asiassa, nimittäin toimivassa demokratiassa ja Internetin käytössä. Kun me keskustelemme täällä näistä kysymyksistä vähää ennen puoltayötä, amerikkalaiset ovat jo päässeet senaatin kuulemistilaisuuksiin, joissa tähän ongelmakenttään on paneuduttu yksityiskohtaisesti. Jopa minun ICANNin johtajana minut valittiin tehtävään muutama viikko sitten oli vaikeaa selvittää, mitä ICANNin johtajan tehtäviin oikeastaan kuuluu. Me emme viitsi edes käyttää aikaa asian selvittämiseen.
Täällä on käsitelty muutamaa teknistä kysymystä. Minä en voi millään käsittää, miksi nykyinen komissio ei voi vaatia julkisesti, että meillä olisi nettilapsia ja nettiseksiä, että meille luotaisiin niin yksityiskohtainen luokittelu, että kaikki asiat, joista olemme tänään täällä puhuneet, voitaisiin toteuttaa. Sähköinen kaupankäynti ja julkiset palvelut olisi selkeästi erotettava toisistaan. Ratkaisevaa on ICANNin vapauttaminen amerikkalaisten ylivallasta, ei sen takia, että se olisi sinällään vaarallista, vaan sen takia, että on kysymys Internetin hallinnasta, ja teidän siellä on nyt tehtävä se, mistä te yleensä vain puhutte, arvoisa komission jäsen: kehittää julkisuutta ja avoimuutta.

Liikanen
. Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää mietinnön esittelijää Massimo Carraroa erinomaisesta mietinnöstä. Tämä mietintö on täynnä teknisiä yksityiskohtia, mutta niistä Carraro on erinomaisesti nostanut esille taloudellisesti ja poliittisesti tärkeät kysymykset. Kiitoksen ansaitsee myös Malcom Harbourin valmistelema parlamentin oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan lausunto. Samalla haluan kiittää kaikkia parlamentin jäseniä tästä keskustelusta. Tulee vielä aika, jolloin Internetistä puhutaan päivällä ja sali tulee olemaan täynnä. Sen takia onnittelen teitä - olette avant garde -joukkoa tällä kentällä.
Komissio aloitti näiden kysymysten tiiviin seurannan vuonna 1997, kun Yhdysvalloissa käynnistyivät keskustelut Internetin hallinnon tulevaisuudesta. Internetin mullistavat vaikutukset yleensä viestintään ja erityisesti sähköiseen kaupankäyntiin ovat sittemmin vahvistaneet tämän politiikanalan tärkeyden. Domain-nimijärjestelmän (DNS) kehittämisen yhteydessä on noussut lukuisia kysymyksiä, jotka liittyvät kilpailuun, sananvapauteen, kuluttajansuojaan, tavaramerkkeihin, nimiin kohdistuviin oikeuksiin, transaktioiden luotettavuuteen ja avoimuuteen, yksityisyyden suojaan, tietosuojaan ja niin edelleen. Komissio yhtyy täysin parlamentin mietinnössä esitettyyn kantaan, jonka mukaan nämä yleiseen etuun liittyvät kysymykset on ratkaistava Internetin osalta yhdenmukaisesti ja tehokkaasti.
Tällä hetkellä tärkein kansainvälinen foorumi, jolla on valtuudet ja mahdollisuudet käynnistää näitä kysymyksiä koskeva keskustelu on hallitusten välinen ICANNin neuvoa-antava komitea Government Advisory Committee (GAC). Komissio ja jäsenvaltiot tekevät laajasti yhteistyötä tällä alalla. EU:n osapuolten tärkeimpänä tavoitteena on varmistaa, että Internetin hallinnon kansainvälistyminen jatkuu myös Yhdysvaltain uuden hallinnon kaudella, sekä tehostaa hallitusten välisen neuvoa-antavan komitean toimintaa poliittisten kysymysten käsittelyssä.
Kuten Carraro totesi, suhteet Yhdysvaltoihin tällä alalla ovat tärkeitä, kun otetaan huomioon, että Yhdysvaltain kongressilla ja osalla yksityistä sektoria on taipumus välillä kiistää tai jättää huomioimatta Internetin globaali ulottuvuus. Pidämme asiasta tiiviisti yhteyttä Yhdysvaltain uuteen hallintoon; tarkoituksena onkin heti kun parlamentti on äänestänyt mietinnöstä lähettää kauppaministeri Evansille kirje, jossa selvitän hänelle EU:n intressejä tällä alalla, ja välitän myös hänelle teidän mietintönne tiedoksi.
Ministerineuvosto antoi viime lokakuussa asiaa koskevan päätöslauselman. Päätöslauselmassa valtuutettiin komissio koordinoimaan kantoja EU:n sisällä, ajamaan EU:n etuja kansainvälisissä yhteyksissä sekä muodostamaan yksityisen sektorin verkko tukemaan EU:n työtä tällä saralla. Onkin ilahduttavaa, että parlamentin mietintö yhtyy tähän linjaan ja että komission toimilla on sekä parlamentin että neuvoston tuki. Tämä on tärkeä seikka sen kannalta, kuinka tehokkaasti pystymme vaikuttamaan kansainvälisillä kentillä.
Sitten muutama huomio ja kommentti Carraron mietinnöstä ja myös Harbourin lausunnosta: Mietinnössä korostetaan EU:n roolin määrittelyn tärkeyttä, ja olen iloinen siitä, että mietinnössä halutaan antaa Euroopan komissiolle vahva asema näissä kysymyksissä. Niin ikään panen merkille halun rajoittaa julkisen vallan puuttumista kansainväliseen itsesäätelyprosessiin; tältä osin meidän on edettävä yksi askel kerrallaan ja pidettävä mielessä, että tavoitteena on todellakin kansainvälinen, tasapainoinen ja puolueeton säätelyjärjestelmä. Mutta on tunnustettava, että emme ole vielä päässeet tähän tavoitteeseen. Yhdysvaltain hallituksella on edelleen erityisiä valtaoikeuksia eivätkä ICANNin hallintoneuvosto ja henkilöstö ole välttämättä aina tietoisia kaikista EU:n kannanotoista. Tämän vuoksi komissio seuraa tilannetta tarkasti ja saattaa kumppanimme tietoon välittömästi ongelmat, joita voi ilmetä esimerkiksi kilpailupolitiikan alalla.
Olen myös valmis hyväksymään ICANNin hallinnointia koskevat yleiset tavoitteet, jotka on määritetty parlamentin päätöslauselman 8 kohdassa. Käytännössä jää kuitenkin suurelta osin yksityisen sektorin osallistujien ja erityisesti kansallisten ccTLD-rekisterien tehtäväksi esittää näkemyksensä ICANNin rakenteen sisällä. Tämä on yksi syy siihen, miksi komissio kannusti jo vuonna 1997 Euroopan yksityisen sektorin toimijoita osallistumaan suoraan sittemmin ICANN-prosessiksi muotoutuneeseen toimintaan. On sanottava, että tämä on tuottanut hyviä tuloksia, joista voidaan mainita Euroopan vahva mukanaolo tänään ICANNin hallintoneuvostossa ja tukiorganisaatioissa. Melbournessa tällä viikolla oli kokouksessa edustettuna useita eurooppalaisia organisaatioita ja yrityksiä. Valitettavasti minulla ei vielä ole käytettävissä raporttia tästä kokouksesta, mutta välitän tiedot välittömästi jäsenille heti kun niitä saan. Edustajat ovat palanneet näihin aikoihin Melbournesta, ja Internetissä ei ollut vielä viestiä, kun huoneeni jätin.
Parlamentin päätöslauselman 15 kohdassa viitataan myös menettelysääntöihin, parhaisiin käytäntöihin ja alaa koskevaan lainsäädäntöön. Internet-operaattoreilla ja käyttäjillä on näillä osa-alueilla paljon työtä tehtävänä. Komissio ei tietenkään voi tehdä kaikkea yksin. Ensinnäkin tarvitaan kansainvälistä yhteistyötä ja sopimuksia, ja toiseksi rakennamme alan oman itsesäätelyn varaan. Voimme sopivilla toimilla edistää ja vauhdittaa itsesäätelyprosessia yksityisen sektorin ja muiden hallitusten kanssa esimerkiksi hallitusten välisen neuvoa-antavan komitean puitteissa.
Olen myös voinut todeta, että parlamentin päätöslauselmassa halutaan antaa tiettyjä asioita jäsenvaltioiden hoidettaviksi. Kansallisten rekisterien toiminta ja niitä koskevat periaatteet kuuluvatkin suurelta osalta jäsenvaltioiden toimivaltaan. Komissio on kuitenkin pyrkinyt epävirallisessa työryhmässä ja neuvoa-antavassa komiteassa saamaan aikaan yhteisesti hyväksyttyjä periaatteita. Ja mikäli tarvetta ilmenee, komissio on tietysti valmis käyttämään toimivaltaansa esimerkiksi sisämarkkinalainsäädännön ja kilpailupolitiikan alueella.
Lopuksi todettakoon, että komissio on samaa mieltä mietinnön esittelijän kanssa telealan vapauttamisen ja Internetin runkokapasiteettiin suunnattavien investointien tärkeydestä sekä Euroopassa että kansainvälisesti. Pyrimme tutkimuspuiteohjelman yhteydessä aktiivisesti sekä edistämään toisen sukupolven Internetin kehittämistä että lujittamaan valtioiden rajat ylittäviä ja kansainvälisiä yhteyksiä Euroopan tutkimusverkkojen osalta.
Mitä tulee .eu-ehdotukseen, se on tällä hetkellä neuvoston ja parlamentin käsittelyssä. Heti kun täältä saadaan oikeudellinen perusta, komissio ryhtyy kaikkiin käytännön toimiin, jotta eurooppalaiset yhteisöt, yhtiöt ja kansalaiset saisivat käyttöönsä tämän oman .eu:n, jossa toimijat sitten luonnollisesti noudattavat eurooppalaista lainsäädäntöä mukaan lukien yksityisyyden suoja.
Komissio antaa parlamentin mietinnön tiedoksi neuvostolle ja alan asiantuntijoille jäsenvaltioissa. Kiitokset vielä kerran!

Yhteinen AKT-EU-edustajakokous (2000)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Martínez Martínezin laatima kehitysyhteistyövaliokunnan mietintö (A5-0057/2001) yhteisen AKT-EU-edustajakokouksen työskentelystä vuonna 2000 [2000/2106(INI)].

Martínez Martínez
. (ES) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, käsittelemme juuri yhteisen AKT-EU-edustajakokouksen työskentelyä vuonna 2000 ja tämä mietintö onkin luonteeltaan kenties hieman erilainen kuin samaa aihetta koskeneet mietinnöt edellisiltä vuosilta. Ensinnäkin siksi, että juuri vuonna 2000 tapahtui erityisiä seikkoja, jotka ovat jättäneet jälkensä yhteisen edustajakokouksen toimintaan ja jopa sen identiteettiin, mutta myös siksi, että halusimme tarkoituksella antaa mietinnölle tietyn uudistuksellisen sävyn. Edustajakokouksen tuon vuoden toimintaa kuvaavien konkreettisten tietojen perinteisen muistilistan kertomisen lisäksi käynnistimmekin siis tietyn poliittisesti syvällisemmän keskustelun itse edustajakokouksen roolista ja vielä pitemmälle vietynä keskustelun siitä, kuinka Euroopan parlamentin jäsenten on käsitettävä tehtävänsä siinä toimiessaan.
Muotoseikkojen tai oikeudellisten näkökohtien lisäksi me yhteisessä AKT-EU-edustajakokouksessa mukana olevat parlamenttimme jäsenet ajattelemme, että emme ole siinä vapaasta tahdostamme, vaan valtuutettuina edustajina ja sen vuoksi oman parlamenttimme on annettava suuntaviivat toiminnallemme ja sitten arvioitava sitä. Niinpä pidämmekin välttämättömänä, että demokratian toteutumisen kannalta katsoen tämä jokavuotinen mietintö yhteisen edustajakokouksen tapahtumista ei enää olisi enemmän tai vähemmän rutiininomaista ja byrokraattista asian käsittelyä, vaan siitä tulisi Euroopan parlamentin jäsenten omalle parlamentilleen täysistunnossa antama selvitys. Samalla myös tästä mietinnöstä käytävän keskustelun tulisi olla tilaisuus, jossa parlamentti antaisi suuntaviivoja edustajiensa työlle yhteisessä edustajakokouksessa seuraaviksi kuukausiksi.
Vuoden 2000 tapahtumista puhuakseni, vuoden merkittävin tapahtuma on ollut pitkällisten neuvottelujen jälkeen tapahtunut Cotonoun sopimuksen hyväksyminen; sopimuksessa vahvistetaan edustajakokouksen oikeudellinen legitimiteetti ja nostetaan se yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen asemaan. Ennen muuta se merkitsee historiallista rajapyykkiä Euroopan unionin yhteistyössä jo 77 assosioituneen Afrikan, Karibianmeren ja Tyynenmeren maiden kollektiivin kanssa. Sopimuksen täytäntöönpano on eittämättä tämän vuoden huomattavin asia edustajakokoukselle. Tapahtumien juoni on kuvattu yksityiskohtaisesti itse mietinnössä. Maaliskuun täysistunto pidettiin Nigerian Abujassa ja lokakuun täysistunto Brysselissä, kun uusi yhteinen edustajakokous oli jo nimitetty. Siellä koettiin tärkeitä hetkiä: kuultiin yleismietintö globalisaation vaikutuksista ja pidettiin aidsia koskeva kuulemistilaisuus, neuvoston puheenjohtajan Josselinin sekä komission jäsenten Lamyn ja Nielsonin osallistuminen oli hyvin merkittävää; tosin samalla havaittiin hyvin valitettava ongelma, kun Euroopan parlamentin jäsenten osallistuminen täysistuntoon ja etenkin työryhmiin jäi hyvin paljon alle toivotun tason.
Toistaiseksi ratkaisemattomista haasteista puheen ollen sopimuksessa ennakoidaan, kuinka saada liikkeelle kansalaisyhteiskunta, joka on yhdistävä kudos itse sopimuksen täytäntöönpanossa; tällä kohtaa meidän on harkittava tarkoin, kuinka tämä onnistutaan saamaan aikaan tehokkaasti ja ilman sekaannusta, niin että itse kukin voi pysyä omalla paikallaan.
Toinen haaste on se, kuinka käyttää hyödyksi edustajakokouksen laajoja mahdollisuuksia molempien osapuolten, AKT-maiden ja EU:n kantojen yhtenäistämiseksi, jotta näin saataisiin tehoa kehitysyhteistyöhön ja itse sopimuksen toteuttamiseen ja kenties myös päätöksiin yhdenmukaisista kannoista toimittaessa esimerkiksi WTO:n kaltaisilla forumeilla. Yksi ensimmäisiä edellytyksiä tämän toteuttamiseksi on se, että Euroopan parlamentti ottaa kantaakseen täyden vastuun työstään yhteisessä edustajakokouksessa, antaen tälle työlle sille kuuluvan etusijan.
Lopuksi sanoisin, että mietinnön päätelmissä annamme muutamia suuntaviivoja siitä, kuinka yhteisen edustajakokouksen mielestämme tulisi toimia. Tietenkin päätöksenteko kaikesta tästä kuuluu itse edustajakokoukselle, mutta oman parlamenttimme vastuulla on antaa perusteet edustajiensa työn suuntaviivoiksi tässä edustajakokouksessa. Nämä suuntaviivat ovat tietenkin melkein täydellisesti samat kuin ne ajatukset, jotka ovat kiteytyneet edustajakokouksen toimintaa koskeviksi ehdotuksiksi itse edustajakokouksen työryhmässä.
Lopuksi sanon vielä, että päätöslauselmaehdotukseemme on sisällytetty erittäin paljon useisiin ryhmiin kuuluvien kollegojemme tarkistuksia, joka kaikki rikastuttavat mietintöä, sekä kaksi muuta Euroopan kansanpuolueen täysistunnon keskustelussa esittämää tarkistusta. Pyydän teitä äänestämään niistä ensimmäisen tarkistuksen puolesta. Toisella tarkistuksella halutaan poistaa kappale, joka lisättiin alkuperäiseen ehdotukseeni liberaaliryhmään kuuluvan kollegani van den Bosin komissiossa jo hyväksytyn tarkistuksen kautta. Minusta siihen sisältyy koko joukko tärkeitä aiheita, joista voitaisiin keskustella itse AKT-EU-edustajakokouksen valiokunnissa eikä mielestäni olisi hyväksi poistaa niitä nyt. Ei se velvoita meitä mihinkään, vana sen sijaan antaa joukon kiinnostavia ajatuksia. Siksi pyydän, että PPE:n ryhmän tarkistus vedettäisiin takaisin ja ellei näin tehdä, pyydän teitä äänestämään sitä vastaan.
Lopuksi lausun kiitokset merkittävästä yhteistyöstänne parlamenttimme kehitysyhteistyövaliokunnan sihteeristön kanssa. Kiitokset myös tämän valiokunnan kollegoille, kiitokset teille kaikille tarkkaavaisuudestanne ja kiitokset äänistänne, joiden toivon huomenna olevan mietinnön kannalta myönteisiä.

Howitt
Arvoisa puhemies, onnittelen Martínez Martínezia hänen mietinnöstään ja toistan, että 12 viime kuukauden aikana pääsaavutuksemme on ollut Cotonoun sopimuksen allekirjoittamisen tukeminen; Cotonoun sopimuksessa tehdään jälleen merkittävällä tavalla selväksi, että Eurooppa on sitoutunut kehitykseen muissa kansainvälisissä suhteissa vallitsevien maailmanlaajuistumisen ja vapauttamisen ohella. Tehtävänämme on nyt toimia vahtikoirana, jotta voimme varmistaa, että molemminpuoliset kauppa- ja avustussitoumukset toteutuvat täysimääräisesti.
Kaupan osalta todettakoon, että on edelleen huolestuttavaa, että Euroopan komissio ei onnistunut tekemään yhteistä sopimusta AKT-maiden kumppaneidemme kanssa ennen Seattlessa pidettyä Maailman kauppajärjestön kokousta. Komissio ei onnistunut neuvotteluissa Cotonoun sopimuksessa vahvistetun EU:n ja AKT-maiden yhteisen kauppakomitean välityksellä - kyse oli "kaikki paitsi aseita" -aihetta koskeneista äskettäisistä neuvotteluista - ja kauan kestäneet ongelmat, jotka liittyvät banaaneja koskevaan järjestelmään, ovat edelleen ratkaisematta. Kaupankäynnin aloittaminen on AKT-maiden kumppaneidemme kehittymisen avain yhtä lailla kuin se on tulikoe, jolla kokeillaan, onko Eurooppa todella sitoutunut siihen, että kehitys asetetaan etusijalle.
Mitä avustuksiin tulee, näyttää, että hyvät periaatteet kansalaisyhteiskunnan osallistumisesta eivät ole vielä toteutuneet Cotonoun sopimuksen ensimmäisen ohjelmointikauden aikana. Se, että joissakin AKT-maissa ei ole kansalaisyhteiskunnan kanssa käytävien neuvottelujen edellyttämää koneistoa, aiheuttaa todellisia ongelmia. Komission pitäisi laatutukiryhmänsä välityksellä kantaa tältä osin vastuunsa; sama koskee meitä edustajakokouksen osanottajia ja varsinkin avustuksia saavia hallituksia. Kyse ei ole pelkästään kansalaisjärjestöjen tukemisesta vaan myös koko hyvän hallinnon periaatteen tukemisesta.
Tämän kysymyksen osalta päätöslauselmassa on paljon suosittelemisen arvoista, kun kyse on suoraan valittujen parlamentin jäsenien merkityksen edistämisestä edustajakokouksessa. Koska keskustelemme tässä istuntosalissa usein ihmisoikeuksien väärinkäyttöön ja konflikteihin liittyvistä ongelmista, meidän on syytä antaa tunnustusta monien Afrikan maiden jatkuvalle etenemiselle kohti rauhaa ja demokratiaa. Tästä esimerkkinä mainittakoon Joseph Kabilan äskettäiset myönteiset pyrkimykset kohti kansallista vuoropuhelua Kongossa, demokraattinen vallanvaihto Kap Verdessä, Etiopian ja Eritrean välisen rauhansopimuksen kokeellinen noudattaminen ja, kuten saimme itsekin havaita edustajakokouksessa viime vuonna, demokratian juurtuminen Abachan valtakauden jälkeiseen Nigeriaan.
Lopuksi hieman kevyempiin tunnelmiin: monet näistä asioista tuntuvat kaukaisilta niiden Euroopan kansalaisten kannalta, jotka tukevat pääasiassa kumppanuuttamme Afrikan kanssa. Niinpä kerronkin teille mielelläni, että omassa maassani, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, pidetään perjantaina joka toinen vuosi toistuva tapahtuma, jonka tarkoituksena on lisätä ihmisten tietoisuutta ja kerätä varoja Afrikkaan; tapahtuman nimi on "Comic Relief", ja tällöin muuten niin vakavamieliset kansalaiset sonnustautuvat punaisiin muovineniin kerätäkseen varoja ja kirvoittaakseen nauruja yhteisvastuullisuuden nimissä Afrikan puolesta.
Itse tarjoilen brittiläistä vanhaa kunnon Bakewell-kirsikkatorttua Suffolkin oppimis- ja neuvontakeskuksen (Learning and Resource Centre) käyttäjille Bungayssa ja menen sitten myymään koululaisille kädenpuristuksia 10 pennyn hintaan Norfolkissa, King's Lynnissä, sijaitsevaan Highwoodin esikouluun. Ja kyllä, minäkin sonnustaudun punaiseen muovinenään, kuten kaikki muutkin.
Euroopan parlamentin pitäisi onnitella kaikkia tapahtumaan osallistuvia, mutta sen lisäksi pitäisi korostaa, että tällaisten julkisten tapahtumien välityksellä äänestäjämme osoittavat meille, että he tukevat poliittista sitoutumista kehitykseen, joka sisältyy EU:n ja Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden väliseen kumppanuuteen ja jota tämäniltainen keskustelu ilmentää.

Rod
Arvoisa puhemies, Cotonoun sopimus vakiinnuttaa yhteisen edustajakokouksen parlamentaarisen ulottuvuuden. Tämä tarkoittaa, että ainoastaan demokraattisesti valituilla edustajilla, poikkeuksia lukuun ottamatta, on oikeus osallistua edustajakokoukseen ja ilmaista siellä mielipiteensä. Mutta yksi ainoa edustaja jokaista AKT-maata kohden estää opposition edustajien pääsyn parlamenttiin ja heidän mielipiteensä ilmaisun ja tukahduttaa siten moniarvoisen poliittisen ilmaisemisen näissä maissa.
Ei sitä paitsi ole oikeudenmukaista, että yhtä AKT-maata kohden on käytettävissä yksi ääni, kun Euroopan maiden kohdalla käytäntönä on yksi ääni yhtä henkilöä kohden. Tämän edustajakokouksen koko rakenne on epätasapainossa. Euroopan parlamentti on jo itsessään instituutio, AKT-ryhmällä ei ole statusta ilman yhteistä parlamentaarista edustajakokousta eikä se edusta mitään poliittista suuntausta.
Toinen huomio: edustajakokouksella on uusi tehtävä, mutta kysymys on muustakin, kuin lausunnonanto-oikeudesta. Sillä ei ole oikeutta äänestää Euroopan kehitysrahaston varainkäytöstä, se ei saa puuttua Cotonoun sopimuksen ratifiointiin.
Kannatamme siis ehdottomasti jäsen Martínez Martínezin mietintöä, sillä siinä tuodaan esiin nämä epäkohdat. Mutta edustajakokouksen on edelleen mietittävä kokoonpanoaan, toimintaansa ja valtuuksiaan, jotta siitä tulisi vuonna 2001 tasa-arvoinen yhteinen parlamentaarinen edustajakokous.

Corrie
Arvoisa puhemies, toivon, että vähäinen osanotto tämäniltaiseen keskusteluun johtuu myöhäisestä ajankohdasta eikä tavasta, jolla johdin puhetta kahdessa edustajakokouksessa, joista keskustelemme ja jotka pidettiin viime vuonna. Kiitän vilpittömästi esittelijää, en ainoastaan hänen mietinnöstään tai tavasta, jolla hän esitteli sen tänä iltana, vaan siitä suuresta työstä, jota hän on tehnyt sekä AKT-maiden että kehitysasioita käsittelevässä komiteassa. Olen valmistellut mietintöä kahdesti. Tiedän, miten vaikeaa on löytää uusia ajatuksia, ja kuitenkin hän on esittänyt uusien ajatuksien lisäksi erittäin hyviä asioita, jotka olemme yrittäneet sisällyttää tuleviin sääntöihimme.
Viime vuosi oli käännekohta AKT-maiden ja EU:n välisen kumppanuuden kannalta. Nigeriassa sijaitsevaan Abujaan lähtemistä vastustettiin viime vuonna voimakkaasti. Katsoin kuitenkin, että oli ensiarvoisen tärkeää, että osoitimme tukevamme tätä horjuvaa demokratiaa. Se oli loppujen lopuksi paras edustajakokous, jonka olimme koskaan pitäneet.
Kuten Howitt sanoi juuri, kyse oli paljolti menneisyyden muistelemisesta ja keskustelusta, joka koski tulevia kumppanuussopimuksia. Näihin kehitysmaihin tehtyjen vierailujen todellinen hyöty ei kuitenkaan ole pelkkä edustajakokous, vaan se, että pääsemme keskustelemaan niiden ihmisten kanssa, jotka tekevät kehitystyötä paikan päällä, sekä niiden ihmisten kanssa, jotka saavat kehitysapua, koska me eurooppalaiset annamme sitä heille.
Brysselissä pidetyssä edustajakokouksessa otettiin ensimmäiset askeleet kohti edustajakokouksen järjestämistä uudelleen siten, että se sopii Cotonoun sopimukseen. Toisena puheenjohtajana olen päättänyt, että ryhdymme tästä lähin töihin emmekä tyydy pelkkiin sanoihin. Olemme sijoittaneet monet Martínez Martínezin ajatukset uusiin sääntöihin. Meillä on nyt parlamentaarinen edustajakokous. Voimme ottaa kansalaisyhteiskunnan mukaan, mikä on äärimmäisen tärkeää. Haluan, että pysyvät komiteat tekevät todellista työtä nykyisten ryhmäpohdintojen sijaan. Haluan, että todellinen pohjoisen ja etelän välinen kumppanuus johtaa köyhyyden poistamiseen, ja haluan, että edustajakokous nousee johtavaan asemaan konfliktien ehkäisyssä ja niiden ratkaisussa.

Nielson
Arvoisa puhemies, saanen käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiittää esittelijää hänen erinomaisesta ja omaperäisestä mietinnöstään sekä onnitella yhteistä parlamentaarista edustajakokousta sen vuonna 2000 tekemästä suuresta työstä. Voin ilokseni vahvistaa, että osallistun Gabonissa ensi viikolla pidettävään yhteiseen edustajakokoukseen. Ajan tänä iltana takaisin Brysseliin ja matkustan huomenna lentokoneella opiskelemaan isäntämaatamme koskevia asioita ja tekemään poliittista työtä. Odotan innokkaana yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen kanssa käytävää reilua ja avointa keskustelua, ja olen samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, että keskustelun on oltava enemmän kuin pelkkää sanahelinää. Olen myös sitä mieltä, että yhteisessä parlamentaarisessa edustajakokouksessa on viime vuosien aikana pyritty juuri tähän.
Vuosi 2000 oli merkittävä monella tavalla, erityisesti siksi, että kun allekirjoitimme Cotonoun sopimuksen kesäkuussa, aloitimme uuden vaiheen AKT-maiden ja EU:n välisessä kumppanuudessa, vaiheen, joka kestää 20 seuraavaa vuotta. Tästä syystä sopii hyvin, että yhteisessä parlamentaarisessa edustajakokouksessa aletaan pohtia, miten se mukautuu seuraavasta sopimuksesta johtuviin muutoksiin, etenkin, kun on kyse kehitystyökumppaniemme kanssa käytävän ja rauhan turvaamisen ja hyvän hallinnon kaltaisia aiheita koskevan vuoropuhelun edistämisestä.
Uudessa Cotonoun sopimuksessa nostetaan vaatimustasoa, ja kaikki suhtautuvat asiaan hyvin innostuneina. Esittelijän mukaan yhteinen parlamentaarinen edustajakokous on valmis täyttämään uudessa tilanteessa paikkansa todellisena parlamentaarisena elimenä, ja hän suhtautuu myönteisesti Cotonoun sopimuksesta johtuviin muutoksiin, joilla vahvistetaan yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen asemaa. Komissio tukee selvästi yhteisen edustajakokouksen halua ryhtyä poliittisesti kunnianhimoisempaan tehtävään. Näin toivomme pitkälti Cotonoun sopimuksen vaikuttavan yleisesti pohjoisen ja etelän välisiin suhteisiin, ja kun se otetaan huomioon, parlamentaarinen korostus on myös hyvin toivottava.
Olen täysin samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, millaisen merkityksen poliittinen vuoropuhelu voi saada AKT-alueilla ja -maissa, joissa vallitseva ilmapiiri voidaan usein määritellä epävakaaksi. Tästä syystä on tärkeää hyödyntää rauhanomaisen ja rakentavan keskustelun mahdollisuuksia osana AKT-alueiden ja -maiden kanssa käytävää vuoropuhelua, johon hallitukset ja kansalaisyhteiskunta osallistuvat. Mietinnössä on muitakin hyödyllisiä ehdotuksia, joiden avulla yhteisen edustajakokouksen työstä voi vain tulla mielenkiintoisempaa ja tehokkaampaa, ja komissio odottaa innokkaasti näiden muutosten täytäntöönpanoa. Kyse on merkittävästä ja tarpeellisesta pohjoisen ja etelän välisestä kohtauspaikasta maailmassa. Odotan innokkaana näissä puitteissa tehtävää yhteistyötä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Poul Nielson.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna torstaina klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 00.00.)

