Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilispäivän istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Janssen van Raay
Arvoisa puhemies, Alankomaissa verotettavaksi tuloksi katsotaan paitsi parlamentin maksamat vapaaehtoiset eläkemaksut myös itse maksettavat eläkkeet. Olen rouva Fontainelle kiitollinen siitä, että hän on oma-aloitteisesti esittänyt tästä vastalauseita, ja olen kiitollinen myös herra Rothleylle siitä, että hän esittänyt tarkistuksen, jotta epäoikeudenmukaisuus saataisiin poistettua Alankomaissa. Ikävä kyllä jotkut alankomaalaiset ovat ilmoittaneet edustajiensa kautta hyväksyvänsä tämän järjestelmän. Halusin eilen tämän merkittäväksi pöytäkirjaan, ja kiitokset nyt teille siitä, että se on merkitty pöytäkirjaan.

Evans
Arvoisa puhemies, haluaisin vain sanoa, että olin läsnä eilen, mutta jostakin selittämättömästä syystä nimeäni ei ole läsnäololistassa. Olisin iloinen, jos asia voitaisiin korjata.

Puhemies
Tarkistamme asian ja nimenne merkitään listaan.

Thors
Arvoisa puhemies, minulle kävi eilen aivan samalla lailla. Olin kai niin keskittynyt Rothleyn mietintöön ja oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevään valiokuntaan, ettei minunkaan nimeäni ole läsnäololistassa. Pyydän, että asia korjataan.

Puhemies
Tämäkin asia tarkistetaan ja korjataan.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Van Dam
Arvoisa puhemies, olemme odottaneet kovasti, että saisimme vuoden 1999 kalenterit, ja olen hyvin kiitollinen siitä, että ne olivat eilen noudettavissa. Yksi vuoden 1999 tärkeimmistä tapahtumista on Euroopan parlamentin vaalit. Kuten tiedätte, myös tässä parlamentissa on keskusteltu laajasti siitä, milloin vaalit voidaan järjestää. Olen myös hyvin pettynyt siihen, että minun täytyy todeta tämän kalenterin osalta, että siinä ilmoitetaan, että vain kolmessa Euroopan unionin jäsenvaltiossa ei äänestetä sunnuntaina 13. päivänä vaan aikaisemmin ja että äänestyksen ilmoitetaan olevan sunnuntaina myös kotimaassani Alankomaissa.
On aivan väärin, että vaalit pidetään sunnuntaina. Yksi hyvistä perinteistä Alankomaissa on se, että vaalit järjestetään keskellä viikkoa, ja on väärin, että ei ole ilmoitettu, että Alankomaiden vaalit pidetään torstaina 10. kesäkuuta. Haluaisin kysyä teiltä, kuinka aiotte korjata tämän väärinkäsityksen sen välttämiseksi, että äänestysvilkkaus laskee entisestäänkin.

Puhemies
Arvoisa jäsen, mielestäni teidän on esitettävä tuo kysymys Alankomaiden viranomaisille. Kuten tietänette, vaalien päivämäärä ei riipu siitä, mitä parlamentin kalentereissa lukee, vaan kunkin maan viranomaisista silloin, kun siitä päätetään, ja päivämäärää voidaan muuttaa neuvoston päätöksestä muttei parlamentin päätöksestä. Se, että vaalit pidetään Alankomaissa tiettynä päivänä, johtuu siitä, että kyseisen maan viranomaiset ovat päättäneet niin oletettavasti toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Parlamentti ei kuitenkaan luonnollisesti ole se, joka päättää vaalien päivämääristä, eikä se voi muuttaa niitä.

Blokland
Arvoisa puhemies, kysymys ei ole siitä. Alankomaiden vaalit järjestetään yksinkertaisesti torstaina 10. kesäkuuta. Se ei ole ongelma. Se on väärin vain kalenterissa. Se täytyy korjata. Herra van Dam pyysi sitä.

Puhemies
Tutkimme, onko kalenterin osalta sattunut meidän taholtamme tullut erehdys. Joka tapauksessa voitte olla varma siitä, että Alankomaissa ei pidetä vaaleja meidän kalenterimme mukaan vaan sen mukaan, mitä maan viranomaiset ovat päättäneet .

Päätös kiireellisestä käsittelystä
Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) 14 päivänä helmikuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N: o 355/94 muuttamisesta ja Saksaan ja Itävaltaan sovellettavan väliaikaisen poikkeustoimenpiteen voimassaolon jatkamisesta (KOM(98)0473 - C4-0516/98-98/0251(CNS))

Puhemies. Herra von Wogaulla on puheenvuoro toimivaltaisen talousasioita käsittelevän valiokunnan puheenjohtajana.

Von Wogau (PPE
Arvoisa puhemies, kyse on tapahtumasta, joka on työllistänyt meitä jo kerran aikaisemmin. Tämä ongelma, josta komissio puhuu, on ollut olemassa tämän vuoden tammikuusta asti. Asiakirjat välitettiin meille kuitenkin vasta syyskuussa. Siksi en voi ymmärtää sitä, että komissio nyt toisen kerran peräkkäin pyytää, että asia käsitellään kiireellisesti, sillä sitä ennen se on toiminut verkkaisesti. Kollega Langen valmistelee juuri mietintöä, josta me nyt marraskuun istuntojaksolla äänestämme. Joulukuussa esitämme sen sitten täysistunnossa. Siksi ehdotan, että hylkäämme pyynnön käsitellä asia kiireellisesti.

Puhemies
Toimitan äänestyksen pyynnöstä noudattaa kiireellistä menettelyä.
(Parlamentti hylkäsi pyynnön noudattaa kiireellistä menettelyä.)

Tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen esittely
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen esittely.
Haluan tervehtiä tilintarkastustuomioistuimen presidenttiä herra Friedmannia, joka on, kuten aiemminkin, ystävällisesti tullut parlamenttiin esittelemään vuosikertomusta.
Herra Friedmann, teillä on puheenvuoro.

Friedmann
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, Euroopan tilintarkastustuomioistuimen kollegion puolesta haluaisin erittäin sydämellisesti kiittää siitä, että saan tänä aamuna esitellä teille viime vuoden työtämme. Olemme varmaankin samaa mieltä siitä, että raha ei merkitse kaikkea, mutta rahankäytöstä näkee, onko politiikassa menestytty vai ei.
Ehkä olette jo todenneet, että tänä vuonna vuosikertomus on paljon ohuempi kuin aikaisempina vuosina. Syy ei ole se, että olisimme työskennelleet vähemmän, aivan päinvastoin. Julkaisimme viime vuonna useita erityiskertomuksia, 25 kappaletta. Haluamme oikeastaan helpottaa myös teidän työtänne siten, että jaamme nämä vuosikertomukset paremmin koko vuoden ajalle, niin että myös te voitte jakaa työnne paremmin. Myönnän mielelläni, että siinä on vielä parannettavaa, mutta meillä on hyvää tahtoa.
Viime vuonna yhteisö menetti jälleen miljardien markkojen arvosta tuloja, saamatta on jäänyt sekä tulleja että arvonlisäveroja. Tullien osalta tämä riippuu siitä, että jäsenvaltioiden tulliviranomaiset eivät edelleenkään tee yhteistyötä parhaalla mahdollisella tavalla. Nykyaikaisen informaatioteknologian mahdollisuuksia ei käytetä riittävästi hyväksi. Kaikilla mailla on omat riskianalyysinsä, joiden tulokset ovat erilaisia. Sitä hämmästyttävämpää on se, että jäsenvaltioiden hallitukset eivät valvo toimintaa voimakkaammin, sillä mikäli talousarviota ei rahoiteta tullimaksuilla, jäsenvaltioiden osuuksien täytyy vastaavasti olla suurempia. Haluaisin sen vuoksi vedota jäsenvaltioihin, että ne pitäisivät tullien asianmukaista keräämistä tärkeämpänä asiana, nimittäin omien etujensa vuoksi.
Kuten jo sanoin, arvonlisäveroja menetetään valtavia summia. Yhdeksää maata koskevat esimerkkilaskelmat ovat osoittaneet - ne koskevat vuosia 1991-1993 - että näissä yhdeksässä maassa jäi saamatta 70 miljardia ecua arvonlisäveroja vuosittain. Tämä tapahtuu tosin jäsenvaltioissa, mutta se vaikuttaa välittömästi Euroopan unioniin. Meillä on edelleen se epätyydyttävä tilanne, että sisämarkkinoilla on voimassa määräpaikkaperiaate, mikä merkitsee sitä, että lähtiessään alkuperämaasta tavara on verosta vapaa määrämaahan asti.
Menojen osalta talousarviomme rakenne keskittyy jälleen maatalouspolitiikkaan ja rakennepolitiikkaan. Olemme esittäneet maatalouspolitiikkaa käsitteleviä erityiskertomuksia, esimerkiksi nautojen BSE-taudista ja tilinpäätöksistä. Itse vuosikertomuksessa käsittelemme muun muassa durumvehnää. Miksi? Koska se on viljalaji, jota tuetaan erityisen voimakkaasti. Durumvehnästä ei makseta ainoastaan tavanomaista hehtaaritukea vaan suoraa lisätukea, jota voidaan perustella ainoastaan poliittisesti. Mikäli tuottoa koskeva ero muihin viljalajeihin verrattuna otettaisiin huomioon, voitaisiin todeta, että neljän vuoden aikana olisi voitu säästää 3 miljardia ecua tukirahoja.
Olemme myös käsitelleet yhdessä erityiskertomuksessa uusiseelantilaisten maitotuotteiden vientiä Isoon-Britanniaan. UusiSeelanti saa nimittäin viedä Isoon-Britanniaan maitoa ja juustoa etuuskohtelun perustein tiettyjen määrää koskevien ehtojen rajoissa - ne koskevat ennen kaikkea rasvaa. Olemme todenneet, että näitä ehtoja ei ole aina noudatettu. Siten yhteisö on vuosien kuluessa menettänyt tullimaksuja noin 410 miljoonaa ecua. Suurin osa näistä tullimaksuista on jo vanhentunut. 110 miljoonaa ecua voidaan kuitenkin vielä periä. Olemme vedonneet komissioon, että se myös perisi ne.
Se tästä maatalouspolitiikan osuudesta. Kuten tiedätte, Euroopan tilintarkastustuomioistuin pitää myös ympäristöpolitiikkaa erittäin tärkeänä. Sen vuoksi meille myönnettiin jokin aika sitten ympäristöpalkinto " Europäisches Naturerbe" . Tuomme yhdessä erityiskertomuksessa esiin sen, että 40 000 jätevedenpuhdistamossa, jotka sijaitsevat EU: n alueella ja joiden rahoitukseen EU osallistuu, on suuria puutteita. Belgiassa kolmasosa, Italiassa jopa puolet jätevedenpuhdistamoista on korjauksen tarpeessa. Olemme ennen kaikkea todenneet, että monia uusia jätevedenpuhdistamoita ei lainkaan otettu käyttöön, koska käyttäjällä ei ollut joko teknistä taitotietoa tai rahaa käyttökustannusten maksamiseen. On tärkeää tietää tämä, koska vuoteen 2005 mennessä on määrä rakentaa 40 000 uutta jätevedenpuhdistamoa.
Olemme tarkastelleet kriittisesti myös uusiutuvia energiamuotoja Joule- ja Thermie -ohjelmien yhteydessä. Olemme muun muassa todenneet, että 50 % suunnitelluista paikoista käytettiin tarkoitusten vastaisesti. Olemme myös todenneet, että henkilökunnalla, joka tekee toimintaa koskevia päätöksiä, on merkittäviä eturistiriitoja, ennen kaikkea myös siksi, että tämä henkilökunta oli aikaisemmin työskennellyt toisessa paikassa, joka on nähtävä yhteydessä toimeksiantoihin.
Me kaikki tiedämme, että Euroopan unioni on jälleen uusien haasteiden edessä. Komissiolle on usein vaikeaa, että sen täytyy ripeästi ottaa hoitaakseen huomattava määrä uusia tehtäviä. Esimerkkinä siitä on humanitaarinen apu, jolle omistimme yhden erityiskertomuksen, joka ilmestyi viime vuoden maaliskuussa. Vuonna 1991 päätettiin, että ajanjaksona 1992-1997 humanitaariseen apuun käytetään 4 miljardia ecua. Yli 3 miljardia on jo käytetty. Apu on myös saavuttanut tarvitsijat. Ongelma on komission humanitaarisen avun ohjausyksikkö, joka on nimeltään ECHO.
Toimme jo viime vuonna erityiskertomuksessamme esiin sen, että henkilöstöpolitiikka ei varsinkaan tämän yksikön ulkoisen henkilöstön osalta ole avointa. Olimme pyytäneet komissiolta kirjallisesti lisätietoja. Tiedot eivät olleet asianmukaisia. Keskustelu, joka silloin virisi ja josta käytettiin nimeä " sukellusveneet" , onkin teille varsin tuttu. Ei ainoastaan ECHO: n tapauksessa ole kyse ulkoiseen henkilöstöön liittyvistä ongelmista, vaan myös Phare-, Tacis- ja Med-ohjelmissa on mahdollista käyttää osa toimintaan tarkoitetuista varoista ohjelmien tukemiseen, siis ulkopuolisten asiantuntijoiden käyttöön.
Prosenttiluvuksi - sitä kutsutaan " Liikasen vaihtoehdoksi" ja se on saanut nimensä vierustoverini, komissaari Liikasen mukaan - määrättiin Phare-ohjelmaan 2 %, Tacis-ohjelmaan 3, 5 % ja Med-ohjelmaan 3 %. Ensimmäiset tutkimuksemme ovat osoittaneet, että nämä prosenttiluvut ylitetään vähintään kaksinkertaisesti. Haluaisin pyytää teitä, hyvät parlamentin jäsenet, tarkastelemaan tätä asiaa kriittisesti, jotta järjestys palautuu.
Kuten tiedätte, Phare- ja Tacis-ohjelmien toimintaan kuuluu myös ydinturvallisuus. Viime viikolla hyväksyimme asiaa koskevan erityiskertomuksen, joka on nyt myös julkaistu. Siinä olemme todenneet merkittäviä asioita. Ensiksikin täytyy tietää, että yhteisö on vuodesta 1990 lähtien varannut noin 850 miljoonaa ecua Keski- ja Itä-Euroopan ydinturvallisuuteen. Euroopan unionin varaamiin tukiin kuuluvat myös tuet, jotka kansojen yhteisö, ennen kaikkea G-7- ja G-24-ryhminä, lisäksi antaa käyttöön. Sen lisäksi on vielä lainojakin, jotka Lontoossa sijaitseva Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankki myöntää.
Mistä meillä on huomautettavaa? Varatuista 850 miljoonasta ecusta on tähän mennessä käytetty vain noin 300 miljoonaa ecua. Se on osoitus siitä, että tätä politiikkaa ei harjoiteta tarpeeksi johdonmukaisesti ja vakuuttavasti. Olemme arvostelleet sitä, että komissio ei sovita G-7: n ja G-24: n toimintoja riittävästi yhteen. Komissio sanoo tosin, että se ei olisi yksinomaan sen tehtävä, mutta täytyyhän olla selvää, että sen on sovitettava nämä toiminnat yhteen.
Moitimme sitä, että komissiolla ei ole yhtenäistä strategiaa, kun on kyse vanhempien ydinvoimaloiden sulkemisesta ja radioaktiivisten jätteiden käsittelystä. Olen sitä mieltä, että se on erittäin tärkeä kohta. Moitimme myös sitä, että niistä rahoista, jotka varattiin teknistä apua varten, noin kolmannes, 200 miljoonaa ecua, annettiin käyttöön järjestämättä julkista tarjouskilpailua, siis aivan suoraan.
Parhaalla tahdollakaan ei ollut mahdollista antaa viime vuoden lopussa yhtenäistä lausuntoa siitä, minkälainen arvio komission toiminnasta Keski- ja Itä-Euroopan hyväksi pitää antaa. Saanen esittää teille, jotka olette poliittisia päätöksentekijöitä, ponnekkaan vetoomuksen, jonka kuitenkin osoitan myös komissiolle ja neuvostolle, että kiinnittäisitte huomiota tähän äärimmäisen tärkeään tehtävään, jonka osalta aikapommi tikittää.
Nyt meiltä toistuvasti kysytään siitä, kuinka pitkälle menemme petosten paljastamisessa, kun on kyse Euroopan rahoista. Saanen varmuuden vuoksi esittää teille vielä kerran kantamme siitä. Meidän on Euroopan tilintarkastustuomioistuimessa toteutettava tarkastukset säännönmukaisuuden, asianmukaisuuden ja taloudellisuuden periaatteita noudattaen. Se tarkoittaa, että emme ole poliisi emmekä syyttäjäviranomainen. Kiinnitämme kuitenkin aivan erityisesti huomiota riskialueisiin, jotka valitsemme tiettyjen kriteereiden perusteella. Se merkitsee, että tehtäviämme ovat ennen kaikkea petosten ehkäisy, vaikuttaminen siihen, että petoksia ei lainkaan tapahdu, haluamme myös kehittää sellaisia ideoita, joiden avulla petokset tehdään alusta lähtien kokonaan mielenkiinnottomiksi.
Niin kauan kuin kuitenkin havaitsemme säännönvastaisuuksia ja petoksia toteuttaessamme aivan tavanomaisia tarkastustehtäviämme, käännymme tietenkin kansallisten rikosten torjunnasta vastaavien viranomaisten - myös UCLAFin - puoleen, jotta asiat hoidetaan asianmukaisesti. Esimerkiksi matkailun alalla työskentelemme yhdessä useiden maiden syyttäjäviranomaisten kanssa, alalla, jonka juuri mainitsin - Uuden-Seelannin maitotuotteita käsittelevä kertomus - teemme yhteistyötä brittiviranomaisten kanssa - mikä on aivan itsestään selvää. Tutkimme myös UCLAFin toimintaa, sillä UCLAFhan on komission yksikkö. Esitimme joitakin viikkoja sitten sitä koskevan kertomuksen, joka myös herätti teissä asianmukaista ymmärtämystä, mistä haluaisin kiittää.
Meidän on muun muassa huomautettava siitä, että UCLAFin tietopankit eivät ole täydellisiä eivätkä siten täysin käyttökelpoisia. Ei ole aivan selvää, kuka oikeastaan saa käyttää näitä tietopankkeja, mikä onkin turvallisuuskysymys. Meidän on arvosteltava sitä, että ylipäänsä puolella UCLAFin henkilökunnasta on vain määräaikainen työsuhde, niin että kun ihmiset on perehdytetty työhönsä, heidän täytyy taas jo lähteä ja siten tärkeä tietämys menee hukkaan.
Tietopankkien rajallisen käyttökelpoisuuden vuoksi rahoja, jotka yhteisö voisi vaatia takaisin, ei useinkaan vaadita takaisin. Ei myöskään ole aivan selvää, minkälainen toimivalta UCLAFilla on edes komissiossa, kun sillä ei ole toimivaltaa muissa toimielimissä. Tämä asia täytyy selvittää komissiossa.
Olemme erittäin tarkkaavaisina panneet merkille sen, että olette aloittaneet keskustelun, jota käydään OLAFista. Siinä teillä on kyse UCLAFin toimivallan laajentamisesta ja sen kehittämisestä. Olette myös tutkineet kysymystä siitä, pitääkö perustaa oma toimielin. Olemme tarkkaavaisina seuranneet kaikkea tätä, varsinkin koska perustelunne nojaavat osittain myös meidän kertomukseemme. Me Euroopan tilintarkastustuomioistuimessa olemme sitä mieltä - ja olemme siltä osin samaa mieltä teidän kanssanne - että yhteisön toimielimet voivat tietenkin kehittää hallintoaan, organisaatiotaan. Se on sopimuksen mukaista toimintaa eikä loukkaa jäsenvaltioiden oikeuksia, ja sikäli me Euroopan tilintarkastustuomioistuimessa voimme kuvitella, että UCLAFin riippumattomuutta voidaan lisätä sen avulla, että UCLAF saa OLAFina riippumattoman aseman, lähinnä sellaisen kuin varainhoidon valvojalla on komissiossa. Se on kuitenkin teidän päätöksenne! Olemme tietenkin halukkaita tekemään yhteistyötä kaikkien niiden yksiköiden kanssa, joita lainsäätäjä luo.
Kuten tiedätte, tilitarkastustuomioistuinta kehotetaan toistuvasti antamaan niin sanottuja lausuntoja. Jokainen toimielin voi vaatia meiltä lausuntoa, ennen kaikkea silloin, jos se liittyy talousarvioon. Viimeinen tällainen kattava lausunto koski Agenda 2000 - asiakirjaa. Neuvosto pyysi meiltä sellaista lausuntoa. Tietenkin käsittelemme siinä myös maatalouspolitiikkaa, sitä, miten komissio on suunnitellut sitä tulevaisuudessa harjoitettavan.
Kuten tiedätte, komissio on ehdottanut taattujen vähimmäishintojen laskemista naudanlihan osalta 30 %, viljan osalta 20 % ja maidon osalta 10 %. Minulla on se käsitys, että komissio laati tämän suunnitelman sellaisena ajankohtana, kun Aasian, Venäjän ja Latinalaisen Amerikan kriisien koko laajuus ei ollut havaittavissa. Sen jälkeen on selvinnyt, että kriisien vuoksi näiden alueiden mahdollisuudet ostaa eurooppalaisia maataloustuotteita ovat heikentyneet. Jotta estettäisiin siitä johtuvien varastojen, jotka vaatisivat vientitukia ja suuria varastointikustannuksia, syntyminen taas kerran, olisi järkevää laskea vähimmäishintoja vielä enemmän kuin komissio on ehdottanut, mutta korostaa vastapainoksi suorien tukien merkitystä.
Kuten tiedätte, komissio on ehdottanut suorien tukien vähentämistä 100 000 ecusta lähtien 20 % ja 200 000 ecusta lähtien 20 %.
Me itse mietimme, eikö olisi järkevämpää, kun otetaan huomioon se tosiasia, että 80 % suorista tuista maksetaan 20 %: lle maatalousyrityksistä, määrätä suorille tuille katto, esimerkiksi 100 000 ecua, kuten olemme tuoneet esille.
Komissio on todennut, että uusille jäsenvaltioille, jotka liittyvät EU: hun, ei pidä maksaa suoria tukia. Me Euroopan tilintarkastustuomioistuimessa olemme sitä mieltä, että se ei vastaisi todellisuutta, ja olemme siksi ehdottaneet, että varmuuden vuoksi laskelmissa otettaisiin huomioon myös suorat tuet uusille jäsenvaltioille. Se merkitsisi, että vuosittain uusia jäsenvaltioita varten talousarvioon varattaisiin 3, 3 miljardia ecua.
Mitä tulee rakennetukiin, olemme komission kanssa suureksi osaksi yhtä mieltä. Meistä on oikein, että yhteisön tuet keskitetään vahvemmin rakenteisiin. Meistä on oikein, että tehdään 10 %: n varaus erityisen tehokkaita maita varten. Meistä onkin oikein, ja se on meistä myös erittäin tärkeää, että maksusitoumukset, joita ei toteuteta tietyn ajan kuluessa, raukeavat automaattisesti. Se on meistä erittäin tärkeää; se merkitsee, että komission rakennetukia koskeva ehdotus - lisäisin siihen mielelläni vielä: ehkä toimitaan myös työpaikkojen lisäämisen hyväksi - on suurelta osin samanlainen kuin oma arviomme. Haluaisin myös vakuuttaa, että sitoumusten ja maksusuoritusten välinen suhde on erittäin järkevä, siitä on tullut erittäin hyvä. Se ei kuitenkaan ole rakennetukien varsinainen ongelma, vaan ongelma on seuraava: Edinburghin huippukokouksessa päätettiin, että rakennerahastoille myönnetään noin 175 miljardia ecua erilaisten rahastojen puitteissa. Tähän mennessä siitä on toteutettu kuitenkin vasta 85 miljardia, mikä merkitsee, että 90 miljardia on vielä toteuttamatta. Sen lisäksi edelliseltä ohjelmakaudelta on vielä jäljellä viisi miljardia ecua, ja on turhaa uskoa, että tämä 95 miljardin ecun summa voitaisiin vielä käyttää ohjelmakauden kahden jäljellä olevan vuoden aikana. Nämä maksut toteutetaan tulevina vuosina.
Saanen lyhyesti tuoda esiin vielä sen, että jatkamme yhteistyötä kansallisten tilintarkastusviranomaisten kanssa ja syvennämme sitä. Se ei ole pelkkä muodollinen toimi, koska siten takaamme sen, että tarkastettujen jäsenvaltioiden perustelut sisällytetään kertomuksiimme vahvemmin. Niinpä joitakin päiviä sitten kaikkien 15 EU: n jäsenvaltion tilintarkastusviranomaisten edustajat olivat luonamme tekemässä päätöksiä tästä työstä, ja vuoden alussa Varsovassa pidettiin Keski- ja Itä-Euroopan maiden tilintarkastusviranomaisten edustajien kokous Puolan tilintarkastusviranomaisen ja Euroopan tilintarkastustuomioistuimen johdolla. Voin esittää tuloksena sen, että Keski- ja Itä-Euroopan tilintarkastusviranomaisilla on nyt niiden keskinäistä yhteistyötä koskeva rakenne, joka vastaa nimenomaan rakennettamme EU: ssa. Tämä on tärkeää sen vuoksi, että nehän tulevat olemaan kollegojamme Keski- ja Itä-Euroopassa ja että nämä eurooppalaiset tilintarkastusviranomaiset saavat yhä vahvemman oikeuden valvoa Euroopan unionin rahojen käyttöä paikan päällä.
Aivan lopuksi haluaisin erittäin sydämellisesti kiittää siitä hyvästä yhteistyöstä, jota parlamentti teki kanssamme. Kiitän kollegioni puolesta ennen kaikkea talousarvion valvontavaliokuntaa, jonka johtaja rouva Diemut Theato on erittäin kyvykäs, erittäin älykäs ja viisas nainen, ja kiitän myös asianomaista esittelijää, herra Brinkhorstia, ja aivan lopuksi kiitän teitä kaikkia siitä, että olette kuunnelleet minua tänä aamuna.
(Suosionosoituksia) Sallikaa minun tehdä vielä yksi lisäys: myös tänä vuonna esitämme koko talousarviota ja Euroopan kehitysrahastoa koskevan tarkastuslausuman. Toisin kuin aiempina vuosina emme enää käsittele todettujen säännönvastaisuuksien määrää; esitämme siis määrällisen tarkastuslausuman sijaan laadullisen tarkastuslausuman. Haluamme välttää sitä, että prosenttiluvut johtavat vääriin tulkintoihin. Yleisesti voin sanoa, että tämän vuoden tarkastuslausumassa esitetään pääasiassa yleistä talousarviota koskevat samat johtopäätökset kuin aiempina vuosina.
Tämä merkitsee: omaisuutta koskevan kirjanpidon, velkojen ja pääoma-arvojen osalta edelleen olemassa olevia ongelmia lukuun ottamatta vuoden 1997 talousarviota koskevien tilien tarkastamisen ja hyväksymisen perusteella annettava kuva yhteisön tuloista ja menoista sekä rahoitustilanteesta vuoden lopussa on tilintarkastustuomioistuimen mielestä asianmukainen. Tuloksen perustana olevat toimet ovat yleisesti ottaen laillisia ja asiamukaisia. Mitä tulee tulleihin ja maatalouden maksuihin ei voida kuitenkaan taata sitä, että kaikesta tuonnista, josta on maksettava tullia, todellakin on ilmoitettu ja että sitä koskevat maksut on suoritettu. Myös maksusitoumusten perustana olevat toimet ovat tilintarkastustuomioistuimen mielestä kaiken kaikkiaan laillisia ja asianmukaisia, vaikka muutamat maksusitoumukset toteutettiin ilman talousarvioon perustuvia valtuuksia tai oikeudellista perustaa. Mitä tulee toimiin, jotka ovat maksusuoritusten perustana, tilintarkastustuomioistuin ei kuitenkaan anna myönteistä lausumaa, kuten on tapahtunut aiempinakin vuosina, koska niihin liittyy liian paljon säännönvastaisuuksia.
Euroopan 6. ja 7. kehitysrahastoa koskevat tarkastuslausuma vuoden 1997 osalta on sitä vastoin, siis myös maksusuoritusten perustana olevien toimien osalta, yleisesti ottaen myönteinen.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Friedmann, tästä huomautuksesta.
Rouva Wemheuerilla on puheenvuoro.

Wemheuer
Arvoisa puhemies, arvoisa presidentti Friedmann, tiedätte, että yksi niistä viidestä kohdasta, joiden vuoksi Euroopan parlamentti on päättänyt, että se ei vielä myönnä vastuuvapautta vuoden 1996 osalta vaan lykkää sen myöntämistä, oli komission henkilöstöpolitiikka. Siksi käsittelen sitä, koska henkilöstöpolitiikalla on tärkeä rooli lähes kaikissa kertomuksissa. Aloitan äärimmäisestä tapauksesta ECHO, jossa oli väärennetty sopimuksia. Sanon todella, että se on ääritapaus, mutta esiin tulee toistuvasti sellaisia kysymyksiä kuin minibudjetit, " Liikasen vaihtoehdon" ylittäminen, jota juuri käsittelitte, etujen liittäminen yhteen, samoin se, että ulkoiselle henkilöstölle on siirretty liikaa valtuuksia, lisäksi kaikkien näiden seuraukset, rahoitukselliset, mutta myös poliittiset. Kirjoitatte kertomuksessa ydinturvallisuudesta, että jopa komission uskottavuus ja auktoriteetti ovat kärsineet sellaisten toimien vuoksi. Se on siis erittäin laaja työsarka.
Olen sitä mieltä, että se ei kuitenkaan ole vain henkilöstöpoliittinen kysymys, vaan sillä on myös todellisia taloudellisia vaikutuksia. Siksi esitän teille kysymyksen ja pyynnön. Kysymys kuuluu: voisitteko nyt vielä kerran esittää yhteenvedon kaikista erityiskertomuksista tilanteen arvioimiseksi? Toiseksi: voimmeko odottaa tai voimmeko myös kehottaa teitä siihen, että esitätte meille siitä erillisen kertomuksen?

Theato
Arvoisa puhemies, arvoisa presidentti Friedmann, saanen heti aluksi vastavuoroisesti kiittää teitä ja tilintarkastustuomioistuinta siitä, että kerroitte talousarvion valvontavaliokunnalle ja myös koko parlamentille mielipiteenne hyvästä yhteistyöstä.
Olemme luoneet suhteita erittäin tehokkaasti, vuosien kuluessa oikeastaan entistä tiiviimmin, ja uskon, että se on hyödyllistä hyvän varainhoidon tutkimiseksi tarkkaan ja epäkohtien esiintuomiseksi selvästi siellä, missä se on tarpeen, missä asiat eivät toimi. Tätä ei tehdä sen vuoksi, että halutaan saada aikaan tai paisutella skandaaleja, vaan kyse on siitä, kuten olette selvästi korostanut, että kehitetään ennaltaehkäisyjärjestelmiä. Tukia jaettaessa myös petokset ovat valitettavasti aina mahdollisia, etten sanoisi aina osa toimintaa.
Nyt tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomukseen 1997. Sen avulla ammutte lähtölaukauksen vastuuvapausmenettelylle, jonka nyt aloitamme. On kahdesta syystä merkittävä asia, että emme ole vielä saattaneet loppuun vastuuvapausmenettelyä, nimittäin vuotta 1996 koskevaa, mutta aloitamme jo toisen vastuuvapausmenettelyn. Meidän on oltava varovaisia, että emme sekoita asioita keskenään, mutta molempien menettelyjen välillä on tietenkin myös yhtymäkohtia, sitä ei voi kieltää.
Toinen tunnusmerkki on se, että olette esittänyt meille tänä vuonna huomattavasti enemmän yksittäisiä kertomuksia, erityiskertomuksia, jotka koskevat vuotta 1997, myös takautuvasti vuotta 1996. Korostitte sitä, että vuosikertomus oli yksinkertaisesti paisunut liian suureksi ja kaikki kasaantui sitten yhteen ajankohtaan, jolloin piti käsitellä kaikki asiat, ja silloin tietenkin yksi jos toinenkin asia jää käsittelemättä. Meidän täytyy nyt mukauttaa työtapamme tämänsuuntaisesti, sillä voisimme käytännöllisesti katsoen hoitaa keskustelut täällä täysistunnossa koko vuoden ajan käsittelemällä näitä tilintarkastustuomioistuimen kertomuksia. Koska tämä ei yksinkertaisesti ole mahdollista, olemme kuitenkin päättäneet koota niitä jonkin verran yhteen. Olen kuitenkin erittäin selvästi samaa mieltä siitä, mitä rouva Wemheuer juuri sanoi. Hän esittää arvostellessaan kysymyksen: kuinka toteutamme henkilöstöpolitiikkaa? Se on kysymys komissiolle, se on kuitenkin kysymys myös budjettivallan käyttäjille. Miten toimimme tulevaisuudessa henkilökunnan osoittamisen, paikkojen hyväksymisen osalta? Käsittelitte myös tätä kertomuksessanne.
Olen erityisen kiitollinen teille siitä, että olette jälleen erittäin selvästi korostanut kysymystä omista tuloista. Kun otetaan huomioon kysymys rahojen menettämisestä, muun muassa tullien kautta - sen totesimmekin erittäin selvästi yhteisön passitusjärjestelmän tutkintavaliokunnassa - herää kysymys: mitä tässä menetetään sen vuoksi, että ei työskennellä yhteistyössä? Aiomme edelleen viedä näitä asioita eteenpäin ja pyydän teitä edelleen kiinnittämään huomiota siihen.
Minulla on vielä yksi kysymys, joka koskee vuosikertomuksen esittelyä. Haluaisimme vuosikertomuksen mielellämme aikaisemmin ja te tiedätte sen. Voitteko tulevaisuudessa pyrkiä esittämään sen jo lokakuussa?
Viimeinen asia koskee herra Liikasta. Kuuntelin eilen erittäin tarkkaan, mitä sanoitte Med-ohjelmista. Minun täytyy valitettavasti sanoa teille, että minusta se ei ollut tavattoman valaisevaa eikä myöskään niin kovin lupaavaa, mitä vastuuvapauteen tulee vuoden 1996 osalta. Meidän on keskusteltava tästä vielä lisää.

Brinkhorst
Arvoisa puhemies, kuten aina, on suuri ilo kuulla presidentti Friedmannin esittelevän tilintarkastuskertomusta - tällä kertaa vuodelta 1997.
Meillä on lähikuukausina tilaisuus keskustella tarkemmin kaikista yksityiskohdista, ja on ilman muuta tärkeää todeta, että joitakin parannuksia on tapahtunut.
Käytettävissä olevien minuuttien aikana haluan keskittyä erääseen hyvin keskeiseen seikkaan, jota pitäisi korostaa tulevaisuudessa enemmän. Presidentti Friedmann toteaa aivan oikein, että jäsenvaltioilla on valtava vastuu sekä varojen että menojen osalta. Varat tulevat sataprosenttisesti jäsenvaltioista. Hän sanoi äsken, että yhteisön jäsenvaltioiden tulliviranomaiset eivät 40 vuodessa ole saaneet aikaan yhteistyötä. Hän sanoo myös, että jäsenvaltioilta jää alv: n osalta saamatta 70 miljardia - miltei yhteisön talousarvion kokonaissumma. Tämä tarkoittaa sitä, että 80 % menoista myös käytetään jäsenvaltioissa. Kaikki hänen mainitsemansa tapaukset - durumvehnä, Uuden-Seelannin voi, ympäristöpolitiikka - liittyvät toimien puuttumiseen tällä alueella.
Olen hyvin iloinen siitä, että hän sanoi, että yhteistyö kansallisten tilintarkastustuomioistuinten kanssa on parantunut. Haluaisin kuitenkin mainita joitakin erityisseikkoja. Voisiko tilintarkastustuomioistuin tehdä erityisiä sopimuksia kansallisten tilintarkastustuomioistuinten kanssa, niin että nämä suorittaisivat tarkastuksia myös Euroopan yhteisön talousarvion osalta? Tiedän, että on olemassa kaikenlaisia perustuslaillisia ongelmia - asian arkaluonteisuus, kansallinen ylpeys ja ties mitä - mutta jos hänen mainitsemansa luvut ovat lähelläkään totuutta, on sietämätöntä, että yhteisö on yhä toimintakyvytön jäsenvaltioihin nähden. Kansalaisten käsitys on, että yhteisö haaskaa rahaa ja että Euroopan unioni ei täytä velvollisuuttaan, on kyse sitten ydinturvallisuudesta, ympäristöstä tai maanviljelystä. Itse asiassa suuri osa vastuusta kuuluu kuitenkin jäsenvaltioille. Kehotan presidenttiä ja komissaari Liikasta selvittämään muulle maailmalle sen, että ainoastaan jos jäsenvaltiot ovat valmiita luopumaan kansallista suvereniteettia koskevista vanhakantaisista näkemyksistään, voimme todella saada aikaan merkittäviä parannuksia ympäristön, ydinturvallisuuden ja petosten osalta. Tämä on keskeinen seikka. Haluaisin presidentin pohtivan lähemmin tätä erityisseikkaa, koska se tulee olemaan tärkeä ensi vuonna, kun käsittelemme juuri tätä tarkastuslausumaa.

Pasty
Arvoisa puhemies, olin hyvin kiinnostunut tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen siitä osasta, jossa käsitellään omia varoja, koska tämä keskustelu on erittäin tärkeä niiden poliittisten ongelmien kannalta, joita tullaan käsittelemään tai joita käsitellään jo unionin tulevaa rahoitusta koskevassa Eurooppa-neuvostossa. Lopputulos on kauhistuttava: tilintarkastustuomioistuin korostaa nimittäin, että viimeisen tarkistuksen jälkeen varojen menetykset ovat kaksinkertaistuneet ja ovat 70 miljardin ecun suuruisia.
Tässä on kyse kokonaisarviosta. Meitä kiinnostaisi kuitenkin suuresti tietää, arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti, pystyykö tilintarkastustuomioistuin vastaamaan seuraavaan kysymykseen: jakautuuko tämä 70 miljardin summa suhteellisesti ja oikeudenmukaisesti eri jäsenvaltioiden välille? Ovatko toiset jäsenvaltiot toimineet muita heikommin Euroopan unionin omien varojen keräämisessä? Jos näin on - niin kuin sitä paitsi luulenkin - käsitän toki sen, että tätä tekijää on poliittisesti vaikea tuoda esiin, mutta se olisi arvokas tekijä parlamentin jäsenten kannalta niitä keskusteluja arvioitaessa, joita tullaan käymään neuvostossa, erityisesti, jos jotkut valtiot ottavat puheeksi nettosaldon käsitteen.

Müller
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, paljon kiitoksia tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen esittelystä. Minua kiinnosti erityisesti ulkopolitiikkaa käsittelevä luku. Te tiedätte, että päätöksessä, joka koski vastuuvapauden lykkäämistä vuoden 1996 osalta otimme huomioon erityisesti Phare-, Tacis- ja Meda-ohjelmat. Olen nyt lukenut tilintarkastustuomioistuimen uuden vuotta 1997 koskevan vuosikertomuksen ja kiinnitin siinä huomiota vuosia 1996, 1995, myös vuotta 1994, koskevaan arvosteluumme, koska halusin tietää: onko rahojemme käyttö ulkopolitiikan alalla oikeastaan parantumassa?
Uuden vuotta 1997 koskevan kertomuksen ansiosta tunnen oikeastaan olevani vakuuttunut siitä, että komission on ilmeisesti edelleen vaikeaa voittaa kerran selville saadut vaikeudet - sanon sen aivan puolueettomasti - jotka liittyvät Phare-, Tacis- ja Meda- ohjelmiin, ja laatia toimintamallia, josta voisimme sanoa: kyllä, seuraavana vuonna tilanne todellakin on parempi. Siksi kysymykseni on osoitettu tietenkin ennen kaikkea komissiolle: mihin parlamentti voi luottaa, että vakuuttelut paremmasta toiminnasta ensi vuonna todella toteutuvat?

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, teidän ei pidä hämmästyä, vaikka istuntosali ei olekaan aivan täysi ja vaikka lehteritkin näyttävät tyhjentyneen lehtimiehistä: se johtuu siitä, että jälleen kerran olemme viime päivien aikana saaneet lukea lehdistä paljon enemmän tästä mietinnöstä kuin kuulla siitä parlamentissa. Haluaisin siis ennen kaikkea esittää sen huomautuksen, että tilintarkastustuomioistuin, josta on vuotanut uutisia, jotka usein eivät anna täydellistä kuvaa sen kertomuksista, voisi kiinnittää hieman enemmän huomiota tähän asiaan, joka on minusta tärkeä, jos kerran kertomus on julkistettava juuri parlamentissa.
Te, arvoisa presidentti, olette moneen otteeseen - aivan oikeutetusti - viitannut henkilöstöä ja ECHOa koskevaan kysymykseen, ja teillä on siihen täysi oikeus. Olemme perehtyneet ECHOa koskevaan kertomukseenne, parlamentti on keskustellut siitä ja hyväksynyt sen, niin kuin se hyväksyi erään laatimanne tekstin vuoden alussa. Minusta vaikuttaa siltä, että - jos tietomme ovat oikeat, vaikka komissio ei kertomuksenne mukaan anna riittäviä välineitä, se on kuitenkin maailman tärkein lahjoittaja - kertomuksessanne otatte esille sen, että edessämme on ulkoiseen henkilöstöön liittyvä ongelma. Minä haluaisin yksinkertaisesti sanoa - ja toivon, että se sopii teille - vierustoverinnehan voi ojentaa teille uusimmat tiedot - että nyt kyse ei ole ECHOn " sukellusveneistä" , vaan kokonaisesta " sukellusvenelaivueesta" , joka meidän - ja ehkä myös tilintarkastustuomioistuimen - tulisi ottaa huomioon sen koko laajuudessa.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti, vuosikertomuksessa varainhoitovuodelta 1997 mainitaan sellainen tilintarkastus, joka koskee komission toteuttaman 100 tiedotus- ja tiedonvälityshankkeen otosta. Erityiskertomuksesta, selonteosta nro 23, on ilmoitettu. Odotamme sitä kärsimättömästi, mutta tilintarkastustuomioistuin esittää kuitenkin muutamia huomioita budjettikohtaan B3-300 vedoten. Yhdellä sivulla, yhdellä ainoalla sivulla, tilintarkastustuomioistuin esittää joitakin arvosteluja, jotka liittyvät erityisesti epätarkkoihin tavoitteisiin tai vieläpä siihen, ettei ole olemassa tarkoituksenmukaista seuranta- ja arviointijärjestelmää yhdistettyjen tavoitteiden vaikutuksen mittaamiseksi.
Tilintarkastustuomioistuin huomauttaa, että jotkut hankkeet, jotka ovat saaneet rahoitustukea yhteisön talousarviosta, eivät liity todistettavasti tiedotuspolitiikan toimiin. Niinpä ryhmämme on jo vuosien ajan tuonut toistuvasti esiin Euroopan unionin " tiedotuspolitiikakseen" kutsuman käsitteen avoimuuden ja koherenssin puutteen sekä demokraattisen vajeen.
Tästä syystä kysymykseni on seuraava: millaisen suosituksen tilintarkastustuomioistuin aikoo osoittaa komissiolle, jotta se tekisi lopun budjettikohtien B3-300 ja B3-306 tyypillisistä ideologisista haihatteluista? Mitä tilintarkastustuomioistuin tarkoittaa tarkemmin sanottuna ilmauksilla " lopullisten edunsaajien tasa-arvoisuus" ja " poliittiset ja taloudellisen suunnittelun puitteet, joiden tarkoituksena on määritellä tiedotuspolitiikan yleistavoitteet" ? Juuri näitä termejä käytetään vuosikertomuksessa, ja niillä pyritään muutoksiin, jotta näistä toimintahäiriöistä saadaan tehtyä loppu.

Le Gallou
Arvoisa puhemies, Euroopan tilintarkastustuomioistuin muistuttaa, että mitä ulkoisiin toimenpiteisiin tulee, Euroopan unionista on tullut yksi maailman tärkeimmistä lahjoittajista: 6 miljardia ecua, lähes 40 miljardia frangia. Kertomuksessanne, herra Friedmann, korostetaan kuitenkin vakavia puutteita erityisesti kilpailuttamismenettelyissä, sopimuspuolien ominaisuuksissa ja lopuksi toimenpiteiden seurannassa.
Ettekö ole näissä oloissa sitä mieltä, että erityisesti joissakin maissa on suuri uhka - ajattelen esimerkiksi entisen Neuvostoliiton maita - siitä, että yhteisön apu lisää itse asiassa vain korruptiota ja mafian valtaa entisestään sen sijaan, että sen avulla tuettaisiin kansalaisia? Eikö näissä oloissa olisi järkevämpää vähentää tällaista apua, josta on enemmän haittaa kuin hyötyä, odotettaessa sitä, että yhteisön avun tehokkuus ja kunniallisuus taataan todellisilla valvontamenetelmillä?

Tomlinson, lordi
Arvoisa puhemies, toivotan tervetulleeksi herra Friedmannin, ja kiitän häntä ja tilintarkastustuomioistuinta esitellystä kertomuksesta.
Olisiko hän kanssani samaa mieltä, jos esittäisin hänelle, että vuosikertomus tai oheiset erityiskertomukset eivät tue varsin hälyttäviä otsikoita 3 miljardin punnan petoksista? Hän varmaankin ymmärtää, jos keskityn lopuissa huomautuksissani talousarvion tulopuoleen.
Sanoisin hänelle ensimmäiseksi - ja toivon, että hän hyväksyy sen samassa hengessä kuin se sanotaan - että tilintarkastustuomioistuimen tehtävänä ei ole varsinaisesti kyseenalaistaa Fontainebleaun sopimusta Yhdistyneen kuningaskunnan talousarvion hyvityksistä. Kaikki omia varoja koskevaan päätökseen tehtävät muutokset edellyttävät yksimielisyyttä neuvostossa eri osapuolten välillä, eikä tilintarkastustuomioistuin ole yksi näistä osapuolista.
Mitä tulee talousarvion omiin varoihin, olisiko hän kanssani samaa mieltä siitä, että asiasta annetaan äärimmäisen vakava kuva? Olemme perinteisesti yhdistäneet omiin varoihin perimisvaikeudet ja petosriskin. Kun kuitenkin tarkastelemme jäsenvaltioiden perimästä alv: stä tehtyä erittäin hyödyllistä analyysia, näemme, että teoreettisen alv-tuoton ja nykyisin perittävien alv-maksujen välillä on huolestuttava aukko, joka on 70 miljardia ecua vuodessa. Se ei vaikuta ainoastaan jäsenvaltioihin vaan myös BKT: hen ja alv: hen perustuviin tuloihin.
Lopuksi voidaan kohtuuden rajoissa sanoa - ja toivon, että herra Friedmann on kanssani samaa mieltä - ettei omia varoja saisi lisätä tuntuvasti, ennen kuin kaikki tulot saadaan perittyä ja voimme olla varmoja siitä, että sen lisäksi, että kaikki tulot ovat laillisia, ne myös käytetään asianmukaisesti ja tehokkaasti.

Garriga Polledo
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää läsnäolosta herra Friedmannia ja myös muita tilintarkastustuomioistuimen jäseniä, jotka ovat lehterillä. Mielestäni tilintarkastustuomioistuinten kertomusten merkitystä vastuuvapauden myöntämisessä kuvastaa hyvin se, ettei parlamentti ole vielä myöntänyt vastuuvapautta vuoden 1996 osalta. Joka tapauksessa kyseinen vastuuvapauden myöntäminen antaa parlamentin käyttöön tärkeitä välineitä ja aseita, mitä tulee muiden toimielinten, erityisesti komission, varainhoidon valvontaan ja erityisesti siihen, että voimme pyytää tarvitsemamme asiakirjat ja tiedot.
Haluaisin esittää teille, arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti, joitakin huomioita ja kysymyksiä rakennerahastoja koskevasta luvusta. Tilintarkastustuomioistuin arvostelee jatkuvasti hallinnollisten säännönvastaisuuksien suurta lukumäärää rakennemenoissa. Te puhutte siitä, että jäsenvaltioiden ja teidän loistavasti johtamanne tilintarkastustuomioistuimen välillä on erittäin vähän koordinaatiota.
Te odotatte jäsenvaltioiden esittävän vuonna 1998 ensimmäiset kertomuksensa sen asetuksen soveltamisesta, jossa yhdistetään jäsenvaltioiden varainhoidon valvontaa koskevat määräykset, rakennerahastojen yhteisesti rahoittamissa toimissa. Ovatko kyseiset kertomukset jo saapuneet teille? Mikäli näin on, millaisen arvion voitte antaa meille niistä?
Toisaalta te teette erittäin yksityiskohtaisia johtopäätöksiä aineellisten virheiden määrästä ja sisällöstä rakennerahastoissa. Samalla vaikuttaa kuitenkin siltä, että tämä on ristiriidassa sen kanssa, mitä te sanotte jäsenvaltioiden vähäisestä koordinaatiosta. Mielestäni - ja olen esittänyt teille tämän kysymyksen aiemminkin - on mahdotonta esittää luotettavia arvioita, ellei teillä ole erittäin vakiintunutta koordinaatiomenettelyä kansallisten valvontaelinten kanssa. Kysynkin: onko siinä edistytty? Onko teillä toistaiseksi tällaista koordinaatiota?
Ja lopuksi, arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti, haluaisin muistuttaa, että juuri tässä ohjelmointikauden viimeisessä vaiheessa tehdään valtaosa rakennerahastojen sitoumuksista. Mielestäni tämä juuri mainitsemani asia ei käy ilmi teidän huomioistanne, ja te saatatte ehkä aiheuttaa hämmennystä jollekulle parlamentin kaikkein viattomimmista sieluista.

Rosado Fernandes
Arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti, Edinburghin Eurooppa-neuvostossa määrättiin menojen monivuotisesta ohjelmoinnista ennen rahoitusnäkymien päättymistä varainhoitovuoden 1999 lopussa.
Tilintarkastustuomioistuimen suorittaman tarkastuksen jälkeen käyttämättä oli vielä 70 miljardia ecua. Mikä on tuon viivästyksen syy? Komission huono hallinnointi? Vai sellaisten jäsenvaltioiden paha tahto, jotka rakennerahastojen menojen turvin harjoittavat politiikkaa, josta ranskalaiset käyttävät nimitystä juste retour ? Mitä jäsenvaltioita voimme kutsua huonoiksi oppilaiksi? Mielestäni Edinburghin sopimusta on noudatettava, koska rakennerahastojen mahdollistamien rakennetoimien säilyttäminen on ratkaisu Etelä-Euroopan tasapainon osalta. Vielä viimeinen kysymys: voidaanko kyseiset 70 miljardia ecua vielä käyttää vai ei?

Bloch von Blottnitz
Arvoisa puhemies, täytyy olla suorastaan onnellinen siitä, että ydinturvallisuuden parantamiseen tarkoitetuista Phare- ja Tacis-ohjelmiin varatuista 850 miljoonasta ecusta käytettiin ainoastaan 300 miljoonaa ecua, koska 80 % tästä summasta kului kyseenalaisiin turvallisuutta koskeviin tutkimuksiin, papereihin, mikä on skandaali. Kaiken lisäksi se jäi länsimaisiin taskuihin, ilman menetelmiä, ilman arviointeja, ilman sopimuksia, itäeurooppalaisten maiden saamatta tietoa tutkimuksen tuloksista. Loppujen lopuksi rahat hävisivät, mutta meidän turvallisuutemme ei lisääntynyt tippaakaan. Se on todellinen skandaali ja kuulisin kyllä mielelläni komissiolta, miten se aikoo tulevaisuudessa estää tällaisen.
Toiseksi vielä esimerkki siitä, kuinka rahoja heitettiin hukkaan: 170 000 ecua myönnettiin kyseenalaisiin tutkimuksiin liittyvään tutkimusraporttiin, jossa käsiteltiin Siperian tiikerin säilyttämistä. Tutkimusraportti laadittiin Italiassa, se hävisi pöytälaatikkoon ja todettiin: hyvä on, tiikeri kuolee sukupuuttoon. Se siitä sitten. Rahoilla olisi voinut tehdä jotakin muutakin. Komissiossa tuhlataan rahaa tutkimuksiin, vaikka niiden ansiosta ei tapahdu mitään. Siksi haluaisin tietää, mitä niillä 550 miljoonalla eculla, jotka meillä vielä on käytettävissämme ydinturvallisuuteen, aiotaan tehdä, tehdäänkö jälleen tutkimuksia, joiden arvo on kyseenalainen ja joiden ansiosta ei tapahdu mitään!

Paisley
Arvoisa puhemies, on tosiaan hämmästyttävää, että tilintarkastustuomioistuimen presidentin on kerrottava komission hukanneen miljoonia. Samalla, kun komissio sallii tämän, se omaksuu täysin erilaisen asenteen Pohjois-Irlannin siankasvattajia kohtaan. Tappioita kärsineitä siankasvattajia varten on täytynyt siellä ottaa käyttöön rahoitustukijärjestelmä eitoivottujen eläinten poistamiseksi heidän maatiloiltaan.
Nyt komissio sanoo, että maanviljelijöiden täytyy maksaa takaisin nämä rahat, joilla estettiin eläinrääkkäys. Komissio antaa hukata miljoonia, mutta se ei ajattele ollenkaan epätoivoiseen tilanteeseen joutuneita. Haluaisin vedota tänään kaikkien Pohjois-Irlannista kotoisin olevien parlamentin jäsenten puolesta, ettei siankasvattajiemme epätoivoa enää lisättäisi. Jotkut heistä ovat jo niin epätoivoisia, että he ovat ajautuneet itsemurhaan.

Blak
Arvoisa puhemies, luin erittäin kiinnostuneena eilen saamaani tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomusta. Tanskalaisena minua kiinnostaa tietenkin se, mitä kertomuksessa sanotaan Tanskasta. Luin vuosikertomuksen useaan kertaan viime yönä, eikä siinä mainittu Tanskaa kertaakaan. Olen luonnollisestikin mielissäni siitä, että saamme itse päättää maamme asioista. Se on aina ilahduttava lähtökohta.
Olen todennut, että olemme saaneet useita erityiskertomuksia ja haluaisin sanoa, että minuun teki todellakin vaikutuksen niistä se, josta lehdistö on kirjoittanut viimeisen kahden viikon ajan ja joka koskee ydinvoimaloiden turvallisuutta. Haluaisin pyytää herra Friedmannilta ja myös herra Liikaselta ja komissiolta, että he eivät keskittyisi ainoastaan Itä-Euroopan maiden ydinvoimaloihin. Olisi tarkasteltava tilannetta myös Murmanskissa, jonka satamassa on pari sataa sukellusveneen romua, joiden reaktorit toimivat kuitenkin edelleen ja missä joukko reaktoreita on upotettu Barentsinmereen. Olen todellakin sitä mieltä, että ansaitsemme tätä aluetta koskevan erityiskertomuksen ja mielestäni sen sijaan, että pelkästään keskustelemme näistä asioista ja palkkaamme kalliita konsultteja ja paljon muuta, meidän olisi itse palkattava ihmisiä ja lähetettävä heidät sinne ja pantava tarvittavat hankkeet alulle. Se vaatii luonnollisestikin, että jäsenmaat tekevät yhteistyötä. Tiedän, että se on vaikeaa, mutta meidän on tehtävä jotain. Suurimman meitä uhkaavan aikapommin muodostavat ydinvoimalat ja ympärillämme olevat sukellusveneet. Meidän on myös puututtava kaikkiin muihinkin ympärillämme tapahtuviin pikkupetoksiin, mutta ne eivät saa olla tärkeysjärjestyksessä ensimmäisenä.

Kellett-Bowman
Arvoisa puhemies, haluan onnitella herra Friedmannia ja tuomioistuinta heidän kertomuksestaan, joka on tänäkin vuonna ollut oikea menekkiteos. Kun hän esitteli sen eilisiltana talousarvion valvontavaliokunnalle, huone oli täynnä - ihmiset istuivat ikkunalaudoilla ja pöydillä ja jopa lattialla. Tiedotusvälineet olivat tietysti paikalla etsimässä erästä ikävää sanaa, mutta petos jätetään kertomuksessa huolellisesti mainitsematta.
Olin tyytymätön erityisesti siihen toteamukseen, että maksujen perustana olevien toimien aineelliset virheet olivat samaa suuruusluokkaa kuin aiempina vuosina.
Sain hieman rohkaisua presidentti Friedmannin aiemman puheen jälkisanoista tänä aamuna, kun hän sanoi, että joitakin parannuksia oli tapahtunut. Juuri sitä me odotamme - parannuksia.
Kertomuksen 1.18 kohdassa on lainaus passitusmietinnöstä, jossa vaadimme yhteisön tulliviranomaisia työskentelemään yhdenmukaisesti. Niiden välillä olevat erot johtavat siihen, että jäsenvaltiot menettävät noin 70 miljardia vuodessa, 35-40 kertaa enemmän kuin sen määrän, joka kavalletaan EY: n talousarviosta. Toivon, että valtiovarainministerit panisivat tämän merkille.
Olen kiinnostunut hallintoa koskevasta 6 osastosta. Kiitos teille niistä kertomuksista, joita olemme saaneet virastoilta. Mainitsitte erityisesti Torinon ja sen seikan, että 380 miljoonaa ecua tuon viraston käyttämistä Phare- ja Tacis-määrärahoista ei sisälly sen tileihin. Toivottavasti tuo summa on piilotettu jollekin komission tilille.
Koulujen osalta huomauttaisin, että se seikka, että neljässä koulussa on enemmän ulkopuolisia kuin yhteisön oppilaita, on ongelma. Mietinkin, pitäisikö meidän siirtää osa rahoista muualla sijaitseviin täpötäysiin kouluihin.

Bösch
Arvoisa puhemies, arvoisa presidentti Friedmann, hyvät kollegat, UCLAFin osalta - sanoitte juuri viime viikolla parlamenttien välisessä konferenssissa, eilen toistitte sen, että pidätte ylimääräisen petostentorjunnasta vastaavan yksikön perustamista ongelmallisena. Kuten kuulemme, komissio kuitenkin valmistelee sellaista parhaillaan. Tällä hetkellä komissiossa ilmeisesti laaditaan asetusehdotusta EY: n perustamissopimuksen 235 artiklan perusteella niin sanotun neuvotteluihin tarkoitetun ulkoisen viraston perustamiseksi. Komissio antaa siten väärän vaikutelman, että se niin toimiessaan toteuttaisi parlamentin vaatimuksen perustaa OLAF, petostentorjunnasta vastaava virasto. Haluaisin tehdä selväksi, komissaari Liikanen, että asia ei ole näin.
Parlamentin suuri enemmistö ei vaatinut lokakuun alussa ylimääräistä yksikköä. Vaadimme paljon enemmän, vaadimme tällä hetkellä toimivan UCLAFin korvaamista petostentorjunnasta vastaavalla virastolla, jonka toiminta on täysin riippumatonta, mutta joka ei toimi satelliittina jossakin EU: n toimielinten ulkopuolella. Ulkoinen ratkaisu ei ole mahdollinen niin kauan kuin meillä ei ole eurooppalaista oikeusviranomaista. Ei, OLAFin täytyy pysyä osana komissiota ja unionin kaikkien muiden toimielinten täytyy osallistua sen toimintaan. Kysymykseni teille, arvoisa presidentti Friedmann on: voisiko tilintarkastustuomioistuinta kiinnostaa osallistuminen sellaisen viraston toimintaan ja asiaan liittyvien kokemuksiensa esiin tuominen? Onko tilintarkastustuomioistuin jo muodostanut mielipiteen tästä?

Krehl
Arvoisa puhemies, haluaisin tuoda puheenvuorossani esiin ulkoiseen apuun liittyvien toimien suunnittelun ja toteuttamisen. Yhteisön poliittinen ja rahoituksellinen toiminta tällä alalla on laajentunut viime vuosina jatkuvasti. Myöskään tulevina vuosina ei kumpikaan, ei määrä eikä merkitys, vähene. Amsterdamin sopimuksen ratifioimisen jälkeen on ennemminkin odotettava päinvastaista. Sitä huolestuttavampi on tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen sisältö, jossa tuodaan esiin puutteita komission toiminnan kaikissa vaiheissa, valmistelussa, toteuttamisessa ja jälkityössä.
Kustannusten ja hyödyn välinen tulos jää kauas siitä, mikä olisi mahdollista, eikä ole selvää, voivatko uudelleenjärjestelyt komission sisällä, kuten yhteisen yksikön luominen kaikkia ulkoisen avun toimia ja ECHOa varten, olla ratkaisu kaikkiin näihin toiminnan hallinnointia koskeviin ongelmiin. Valitettavasti, kuten on jo huomattavissa, yhteisen yksikön irrottaminen johtaa nimittäin toisaalta toimintakapasiteetin parantumiseen, mutta myös siihen, että poliittisten ja talouspoliittisten yksiköiden ja politiikkojen toteutukset etääntyvät toisistaan.
Kysymykseni tilintarkastustuomioistuimelle kuuluu: onko tilintarkastustuomioistuin sitä mieltä, että yhteisen yksikön RELEXin perustaminen johtaa selviin parannuksiin vai onko välttämätöntä miettiä kokonaan uusia ratkaisuja, erityisesti kun otetaan huomioon unionin tulevat tehtävät tällä alalla?

Friedmann
. (DE) Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia monista todella mielenkiintoisista kysymyksistä. Parlamentin jäsen Wemheuer - ja se sopii yhteen sen kanssa, mitä parlamentin jäsen Krehl juuri käsitteli - te käsittelette henkilöstöpolitiikkaa kriittisesti. Yhtäältä on hämmästyttävää, että Euroopan unionin hallintomenot ovat kaiken kaikkiaan noin 5 % talousarviosta, henkilöstömenot mukaan lukien. Se ei kuitenkaan merkitse paljon, koska Euroopan unionin politiikkaa täytyy toteuttaa jäsenvaltioiden hallinnon avulla. Kuten tiedätte, rouva Wemheuer, toimme jo jokin aika sitten esiin sen, kuinka kriittisesti silloisia minibudjetteja oli arvioitava. Parlamentti on kiitettävästi käsitellyt asiaa, korjannut asian siten, että se on avokätisesti myöntänyt komissiolle vakinaisia työpaikkoja. Tällä välin on kuitenkin käynyt ilmi, että siitä huolimatta toimintaan tarkoitettuja varoja käytetään jälleen yhä enemmän hajautettuun henkilöstöpolitiikkaan ja ennen kaikkea ulkopuolisten neuvonantajien ja ulkopuolisten asiantuntijoiden palkkaamiseen. Siksi olen tuonut kriittisesti esiin nämä Liikasen vaihtoehdot, jotka ylitettiin. Siksi yhdyn huolestuneisuuteenne komission henkilöstöpolitiikasta. Keskustelemme kollegiossamme siitä, voimmeko käsitellä sitä erityisesti erityiskertomuksessa ja jos voimme, kuinka laajasti, ja miten se sopii suunnitelmiin.
Puheenjohtaja Theato, paljon kiitoksia siitä, mitä sanoitte. Ymmärrän, että haluatte vuosikertomuksen aikaisemmin. Varsinainen ongelma on aika, joka tarvitaan kontradiktoriseen menettelyyn, jota koskevassa sovitussa määräajassa ei lainkaan oteta huomioon kesällä pidettävää taukoa. Meidän täytyy aloittaa komission kanssa - puhuimme siitä eilen illalla talousarvion valvontavaliokunnassa - tiiviit keskustelut sen selvittämiseksi, missä määrin tätä määräaikaa voidaan lyhentää ja missä määrin varainhoitoasetusta on vastaavasti muutettava.
Parlamentin jäsen Brinkhorst, samoin kuin esittelijä Brinkhorst, te annatte arvoa kansallisten tilintarkastusviranomaisten yhteistyölle, mihin on tunnettu syy. Olemme kehittäneet tietyn menettelyn. Kun tarkastajamme palaavat jäsenvaltioista, kirjoitamme alakohtaisen kirjeen, siis kyseisestä alasta vastaavat tarkastajat kirjoittavat jäsenvaltiolle ja siellä oleville tilintarkastusviranomaisille ilmoittaakseen tulokset. Jäsenvaltio voi sitten vastata meille, useimmiten kansallisten tilintarkastusviranomaisten kautta, ja jos emme vastaa siihen kahden kuukauden kuluessa, hyväksymme jäsenvaltion vastauksen. Se merkitsee sitä, että jos kukin osapuoli pitää kiinni määräajasta, tutkimuksen kohteena olevan perustelut otetaan huomioon vuosikertomuksessamme ja erityiskertomuksissa.
Herra Pasty, te kuten monet muutkin kollegat, olette tuonut esille ne 70 miljardin arvonlisäverotulot, jotka menetetään. Nämä 70 miljardia koskevat esimerkkilaskelmissa yhdeksää valtiota ja vuotuista keskiarvoa neljän vuoden ajalta. Olemme tehneet laskutoimenpiteet siten, että olemme laskeneet yhteen todelliset maksetut arvonlisäverot, ja tätä summaa olemme verranneet siihen summaan, joka saadaan kansantaloustieteellisistä koko bruttokansantuotetta koskevista laskelmista. Siten saadaan selville maksamatta jääneen summan suuruus. Asiaa voi tarkastella myös yksityiskohdittain, mutta ensisijaisesti tietenkin jäsenvaltiot menettävät verotuloja, välillisesti myös yhteisö menettää niitä tietyn määrän, se on aivan selvää. Suuruusluokan selventämiseksi: summa, jonka jäsenvaltiot menettävät arvonlisäverotulojen muodossa, on Euroopan unionin talousarvion suuruinen.
Parlamentin jäsen Müller, ulkopolitiikasta ja siitä kysymyksestä, onko tilanne parantumassa. Minun on sanottava teille rehellisesti, että emme voi antaa vaara ohi -merkkiä, sillä tuomme asiat toistuvasti ajoissa esiin, emme kuitenkaan pysty sanomaan, että kaikki olisi tällä hetkellä täysin kunnossa.
Parlamentin jäsen Dell " Alba, ymmärrän ärtymyksenne sanomalehtikirjoituksista. Minun täytyy kuitenkin kiinnittää huomionne kahteen asiaan. Ensiksikin monissa sanomalehtikirjoituksissa käsitellään meidän jo virallisesti julkaisemia erityiskertomuksia. Toisinaan syntyy vaikutelma, että niissä käsiteltäisiin etukäteen vuosikertomusta. Itse en tunne yhtään ainoata tapausta, jossa vuosikertomus olisi julkaistu etukäteen. Ymmärrän kuitenkin huolenne, ja olemme Euroopan tilintarkastustuomioistuimessa yleisesti sitä mieltä, että parlamentilla on oikeus saada tieto ensimmäisenä.
Parlamentin jäsen Fabre-Aubrespy, te käsittelitte tiedotuspolitiikkaa. Kiinnitimme huomiota muutamiin asioihin. Tiedotuspolitiikan sisältö jäi tutkimuksemme ulkopuolelle. Meistä tehtävämme ei ole arvostella sitä, mitä mieltä komissio on, joutua tiedottamaan siitä, mutta pidämme kiinni siitä, että valtuuskunnat, tai ketkä tahansa, otetaan tehtäviensä mukaisesti huomioon.
Herra Le Gallou, kyse on siitä, pitäisikö määrärahoja leikata, jos niin suuri osa humanitaarisen avun varoista, kuin te sanotte, kohdistuu muille kuin avuntarvitsijoille. Tämä on poliittinen kysymys, mutta henkilökohtainen mielipiteeni on se, ja pyydän teitä miettimään sitä, että silloin todennäköisesti köyhistä köyhimmät joutuvat sovittamaan sen, että muut eivät ole rehellisiä. Se pitäisi toki ottaa huomioon päätöksessänne.
Parlamentin jäsen lordi Tomlinson, tuotte esiin sen, että vuosikertomuksessamme ei käsitellä kattavasti niitä 3 miljardin suuruisia petoksia, joista brittiläinen lehdistö kirjoittaa. Puhumme erittäin tietoisesti säännönvastaisuuksista, kuten tiedätte, ja saanen korjata - ja siitä olemme yksimielisiä - että Euroopan tilintarkastustuomioistuimen kertomus ei ole mikään petoksia käsittelevä kertomus: tutkimme pikemminkin sääntöjenmukaisuutta, asianmukaista toimintaa ja taloudellisuutta, ja sisältö on sen mukainen.
Ymmärrän, että te brittiläisenä parlamentin jäsenenä viittaatte puheenvuorossanne Fontainebleaun sopimukseen. Olemme käsitelleet tätä kohtaa erityiskertomuksessamme, joka koskee yhteisön omia tuloja. Mielestämme tehtävämme ei ole sanoa poliitikoille, kuinka pitäisi toteuttaa mahdollinen jäsenvaltioiden jäsenmaksujen aiheuttaman rasitteen lykkääminen. Olemme kuitenkin muistuttaneet siitä, että Fontainebleaun sopimuksessa sanottiin: mikäli korjauksista on määrä päättää poliittisesti, menopuoli täytyy ottaa huomioon siten, että sitä koskevaa politiikkaa muutetaan.
Herra Garriga Polledo, mainitsette rakennerahastot ja kysytte, voimmeko saada jäsenvaltioiden kertomukset ja kuinka yhteensovittamisjärjestelmä jäsenvaltioiden kanssa toimii. Oikeastaan vaihdamme jatkuvasti mielipiteitä jäsenvaltioiden kanssa, nimenomaan rakennetuista. Myöhemmin tuleekin esiin, miksi nämä ohjelmajaksojen viivästymiset ovat syntyneet - yksi kollegoistanne mainitsikin sen. Minun täytyy tuoda esiin: ohjelmajakson alussa kuluu aina jonkin verran aikaa, ennen kuin asiat ovat täysin käynnissä. Huomaamme tämän tällä hetkellä erittäin selvästi uusista jäsenvaltioista, niin että ohjelmajakson lopun lähestyessä asiat ruuhkautuvat jonkin verran.
Jäsenvaltioiden yhteisrahoitusta koskevalla ongelmalla on kuitenkin epäilemättä merkitystä, sillä jos vaadimme yhteisrahoitusta, valtiot joutuvat usein tekemään ylimääräistä velkaa; täytyy myös ymmärtää, että tämä ei ollut aivan helppoa, kun otetaan huomioon talous- ja rahaliitto. Sikäli oli useita tekijöitä, jotka selittävät sen, miksi tämä suma syntyi. Rahat on mielestäni sen vuoksi maksettava ohjelmajakson ulkopuolella talousarvion kautta.
Herra Rosado Fernandes, viittasitte myös Edinburghin huippukokoukseen ja kysyitte, kuinka tämä 90 miljardin viive on syntynyt: toivon, että vastasin kysymykseen vastatessani herra Garriga Polledolle. Rouva Bloch von Blottnitz, toitte esiin ydinturvallisuuden. Se, kuinka yritykset jakoivat aliurakoitsijasopimukset, on todellakin ongelma. Joissakin tapauksissa toimeksiantajat laskuttivat länsimaisille asiantuntijoille maksettavat palkkiot, vaikka käytettiin itäisiä asiantuntijoita. Länsimaisten asiantuntijoiden palkat ovat noin viisi kertaa suurempia kuin itäisten asiantuntijoiden.
Olette kuitenkin oikeassa - ja olen sitä mieltä, että se on koko parlamentin mielipide: ydinturvallisuutta koskeva strategia on ehdottoman välttämätön, se on etusijalla. Te, herra Blak, toitte esiin sen, että Murmanskissa olevat sukellusveneet ovat suuri ongelma. Siinä on kyse, kuten tiedätte, sotilaallisesta alueesta, johon Euroopan tilintarkastustuomioistuimella ei ole suoraa toimivaltaa. Voimme tehdä ainoastaan tutkimuksia, jotka liittyvät EU: n talousarvioon - puhuimme siitä jo tilintarkastustuomioistuimessa, ja aion tuoda sen keskusteltavaksi vielä kerran - minun on kuitenkin heti muistutettava siitä, että nämä Murmanskissa olevat sukellusveneet liittyvät sotilaalliseen toimintaan, joka ei suoraan liity meihin. Tiedän epäilyksenne, keskustelemme tästä vielä kerran.
Toitte esiin myös sen, että Tanskassa kaikki on mitä parhaimmassa järjestyksessä. Hyvä herra Blak, olen iloinen siitä, jos uskotte voivanne tehdä nämä johtopäätökset, mutta se, että emme arvostele jotakin asiaa, ei merkitse vastakohtaa, sitä että kaikki on kunnossa. Sekin on selvää.
Herra Kellett-Bowman, olette oikeassa siinä, että kauttakuljetuksissa yhteisö menettää huomattavia summia tullituloja. Oikeutetusti tuotte esiin sen, että Eurooppa-kouluissa on enemmän ulkopuolisia oppilaita kuin EU: n työntekijöiden lapsia, ja kun suuri vaje otetaan huomioon, asia täytyy selvittää. Käsittelimme sitä asiaa koskevassa erityiskertomuksessamme.
Parlamentin jäsen Bösch, osoititte minulle erittäin vaikean kysymyksen, nimittäin olisimmeko halukkaita hyväksymään sen, että OLAF liitettäisiin jollakin tavalla osaksi Euroopan tilintarkastustuomioistuinta. Tehtäväasetelma on toisenlainen, se täytyy selvästi ottaa huomioon. Toistan, mehän olemme yksimielisiä: Euroopan tilintarkastustuomioistuin ei ole syyttäjäviranomainen eikä poliisi. Sillä on oma hyvä tarkoituksensa, sillä monet tutkimuksistamme suoritetaan loppujen lopuksi myös käyttäen neuvotteluja lähtökohtana. Ymmärrän myös mietteenne siitä, että te, jos sellaisen riippumattoman yksikön on määrä huolehtia kaikista toimielimistä muuttumatta itse uudeksi toimielimeksi, tarvitsette olemassa olevan toimielimen, jonka osaksi OLAF voidaan liittää. Voin vain tuoda esiin tässä keskustelussa: tehtävät eivät ole samat, ne ovat erilaisia. Teidän on tehtävä poliittinen päätös ja meidän tilintarkastustuomioistuimena on hyväksyttävä se, mitä lainsäädännön laatija päättää.
Lopuksi, rouva Krehl, uskon, että olen jo vastannut kysymyksiinne, miltä tämä yhteisen yksikön irrottamistoimet, henkilöstöpolitiikka ja hallinto näyttävät. Lopuksi vielä paljon kiitoksia vireästä kiinnostuksestanne.
(Suosionosoituksia)
Liikanen
Arvoisa puhemies, tilintarkastustuomioistuimen työ auttaa meitä jatkuvissa pyrkimyksissämme parantaa yhteisön talousarvion hallintaa. Haluaisin lausua kiitokseni herra Friedmannille ja hänen kollegoilleen tilintarkastustuomioistuimessa heidän työstään. 24 erityiskertomuksesta on tänä vuonna omistettu lähes puolet yhteiselle maatalouspolitiikalle tai rakennerahastoille. Näihin käytetään valtaosa yhteisön menoista, ja etumme osuvat tältä osin yksiin.
Komissio on hyväksynyt ja antanut useita ehdotuksia, joilla pyritään parantamaan maataloutta koskevien rahastojen ja rakennerahastojen säännönmukaisuutta ja laatua. Ne ovat saaneet usein alkunsa niistä suosituksista, joita tuomioistuin on tehnyt aiemmissa vuosikertomuksissaan, ja tuomioistuin on myös todennut sen tässä kertomuksessa.
Tarkastuslausuman osalta panemme tyytyväisinä merkille tuomioistuimen vahvistuksen, että tietyin varauksin tilit kuvastavat luotettavalla tavalla yhteisön tuloja ja menoja sekä rahoitustilannetta vuoden lopussa. Joitakin poikkeuksia lukuun ottamatta tuomioistuin oli myös sitä mieltä, että tulojen perustana olevat toimet ja maksusitoumustoimet olivat vuoden osalta lailliset ja asianmukaiset. Maksujen osalta tuomioistuin ei pystynyt antamaan tarkastuslausumaa. Komission tavoitteena on ilman muuta saada tuomioistuimelta kaikilta osin myönteinen tarkastuslausuma.
Haluaisin tehdä tuomioistuimen kertomuksesta ja suosituksista kaksi johtopäätöstä. Ensiksikin tuomioistuimen mukaan valtaosa sekä muodollisista että aineellisista virheistä tehtiin maatalous- ja rakenneohjelmissa, joita hallinnoidaan pääosin jäsenvaltioissa. Meidän on edelleen tehtävä tiiviisti yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa parantaaksemme yhteisön maksujen luotettavuutta. Toiseksi meidän on jatkettava pyrkimyksiämme, jotta yhteisön määräykset ja lainsäädäntö olisivat selkeitä ja avoimia.
Komissio on pyrkinyt ja pyrkii edelleen tiiviiseen yhteistyöhön ja koordinaatioon jäsenvaltioiden kanssa SEM 2000 -ohjelman puitteissa, ja siihen ovat osallistuneet talousarvion valvontavaliokunnan ja myös tilintarkastustuomioistuimen edustajat. Tämän myötä annettiin ensimmäiset uudistusehdotukset vuonna 1997. Tuomioistuin toteaa, että suurin osa rakennerahastomaksujen aineellisista virheistä on luonteeltaan hallinnollisia ja niihin on syynä tietämättömyys yhteisön määräyksistä, jolloin jäsenvaltioiden lausumiin sisällytetään sellaisia summia, joita ei voida kelpuuttaa.
Komissio on puuttunut kysymykseen ottamalla käyttöön kelpoisuusselvitykset toukokuussa 1997, kuten tuomioistuin kertomuksessaan sanoo. Kelpoisuusselvityksissä täsmennetään, mitkä menot kelpuutetaan yhteisön yhteisrahoituksen piiriin. Komissio on myös antanut vuonna 1997 asetuksen, jossa määrätään jäsenvaltioiden rakennerahastojen rahoituksesta suorittaman varainhoidon valvonnan vähimmäisvaatimuksista.
Jäsenvaltioilla on Agenda 2000 -ehdotuksissa päävastuu rakennerahastojen tukea koskevasta varainhoidon valvonnasta. Kun jäsenvaltiot havaitsevat säännönvastaisuuksia ja tekevät tarvittavat korjaukset, ne saavat käyttää vapautetut yhteisön varat. Kun hallinta- tai tarkastusjärjestelmissä ilmenevät puutteet aiheuttavat järjestelmällisiä säännönvastaisuuksia, komissio tekee tarvittavat korjaukset alentamalla kyseisen jäsenvaltion käytettävissä olevaa tukea.
Tässä kohdin minun on sanottava, että valitettavasti nämä parempaa varainhoitoa, valvontaa ja korjauksia koskevat erittäin tärkeät ehdotukset saavat neuvostossa osakseen paljon vastustusta. Pohjimmiltaan tilintarkastustuomioistuin ja komissio ovat kylläkin yhtä mieltä, ja toivomme, että Agenda 2000: n yhteydessä saadaan aikaan yksinkertainen, avoin ja selkeä oikeudellinen kehys vuoden 2000 jälkeisiä rakennerahastoja varten. Se on ainoa keino luoda yhtenäinen järjestelmä koko yhteisössä.
Komission Agenda 2000: ta koskevissa ehdotuksissa rakennerahastojen menot kohdistetaan tarkemmin ja ne keskitetään kaikkein epäsuotuisimmille alueille. Myös maatalousmenojen painopistettä ehdotetaan siirrettäväksi hintatuesta suoraan tulotukeen. Kummatkin ehdotukset merkitsisivät niukkojen talousarviovarojen entistä tehokkaampaa käyttöä. Tekeillä on vielä kaksi muuta tärkeää uudistusta. Ensimmäinen niistä on varainhoitoasetuksen tarkistamista koskeva tiedonanto, joka annettiin heinäkuussa 1998. Tilintarkastustuomioistuin pyysi sitä vuosi, pari sitten, ja toivomme, että voimme edetä niin, että komissio voi tehdä tämän tärkeän ehdotuksen.
Toinen komissiossa käsiteltävänä oleva tärkeä uudistus on siirtyminen toimintapohjaiseen budjetointiin, jolla pyritään lisäämään kustannustietoisuutta ja esittämään toimintamenot samassa kokonaisyhteydessä. Toivon, että pystymme ottamaan ensimmäiset askeleet tässä prosessissa ennen vuoden 2000 talousarviota. Se ei tule olemaan helppoa, koska juuri tuona vuonna valitaan budjettivallan käyttäjä ja nimitetään uusi komissio. Haluamme kuitenkin ottaa tuolloin ensimmäiset askeleet.
Huomattavaa edistystä on tapahtunut yhteisön tukien osalta. Komission äskettäisessä tiedonannossa annetaan kaikkien yhteisön tukien julkisuutta ja yhteistä päätöksentekoa koskevat selkeät vähimmäismääräykset. Tämä on tulosta monista parlamentin aloitteista. Komission uudet määräykset tulevat voimaan vuoden 1999 talousarvion toteutumista varten. Ne ovat lähtökohtana nykyisten ja mahdollisten edunsaajien tiedottamisessa sekä heidän kanssaan keskusteltaessa. Brysselissä järjestetään ensi viikolla yleinen kansalaisjärjestöjen seminaari tästä asiasta.
Uudistukset vievät oman aikansa, mutta osa alkaa kantaa hedelmää. Vuonna 1997 sovellettiin toista kertaa EMOTR: n tukiosaston uusia tilintarkastusmenettelyjä. Tuomioistuimen maatalouden tukimaksuissa havaitsemien virheiden määrä vastasi vuonna 1997 suurin piirtein komission määräämiä lopullisia korjauksia. Se mainitaan kertomuksessa, ja se tarkoittaa sitä, etteivät virheet ole vaikuttaneet talousarvioon taloudellisesti.
Ulkoisista ohjelmista on keskusteltu laajalti. Nykyisin komission ulkoiset ohjelmat ovat erittäin laajoja. Ulkoinen tuki tulee 75 budjettikohdasta, joilla on 87 oikeudellista perustaa. On olemassa yhdeksän eri komiteaa. Meillä on noin 10 000 sopimusta vuodessa ja noin 3 000 julkista tarjouskilpailua. Meillä on yhä 47 eri menettelyä. Tarvitaan pikaisesti standardointia, yhdenmukaistamista, yksinkertaistamista ja avoimuutta. Tästä syystä tämän vuoden syyskuussa perustettiin uusi elin hallinnoimaan kaikkia ulkoisia tukiohjelmia.
Tämä uusi elin - ulkosuhteista vastaava yhteinen yksikkö - tulee vastaamaan ohjelmien varainhoidosta, ja sen päätehtävä on, kuten sanoin, luoda standardoituja, yhtenäisiä, yksinkertaisia ja avoimia järjestelmiä yhteisön ulkoisen tuen hallinnointiin. Meillä on meneillään erittäin vaikea siirtymäkausi, mutta olen vakuuttunut, että alamme nähdä tuloksia ensi vuonna.
Mitä henkilöstöpolitiikkaan tulee, herra Friedmann esitti täällä joitakin huomioita. Se, mitä viranomaisten pitäisi tehdä ja mitä voidaan antaa ulos, on keskeinen kysymys. Painotimme komission viimekesäisessä tiedonannossa sitä, että tulojen ja menojen hyväksyjän ja varainhoidon valvonnan tehtävien on oltava julkisen sektorin tehtäviä, mutta lyhyen aikavälin tehtäviä voidaan antaa ulos varsinkin, kun ohjelmakaudeksi tarvitaan asiantuntemusta. Toivon, että voimme palata viimekesäiseen tiedonantoon.
Toiseksi käymme parhaillaan keskusteluja budjettivaliokunnan ja esittelijän kanssa minibudjetista. Olemme toistaiseksi antaneet asiasta suullisia kertomuksia, ja annamme kaikki tarkemmat tiedot budjettikohdittain siltä osin kuin havaitsemme, että ulkoista henkilöstöä tarvitaan. Toivon, että kaikkea tätä voidaan selventää ennen marraskuun loppua ja talousarvion toista käsittelyä, niin että talousarviota koskeva kommentaari on joko osassa B, jossa ulkoista henkilöstöä voidaan käyttää toimintatalousarviosta, tai tämä osa hallintomenoista siirretään osaan A tai me luovumme kokonaan ajatuksesta. Tämä selvennys on erittäin tärkeä, ja kun se on saatu aikaan vuoden 1999 talousarvion osalta, ei ole mahdollista ryhtyä sellaisiin toimiin, jotka eivät ole täysin budjettivallan käyttäjän mukaisia.
Lopuksi varoja koskeva kysymys. Olemme työssämme aina kovien paineiden alaisina.
On kysyttävä, pystymmekö me ratkaisemaan kaikki ongelmat uusilla varoilla. Sanoisin, että meillä on oltava, kuten tuomioistuin totesi, selkeämpi käsitys siitä, miten ulkoisia ohjelmia hoidetaan: hankkeiden on oltava yksinkertaisia, menettelyjen määrää on rajattava, sopimukset on vakioitava ja niin edelleen. Näin meillä on parempi mahdollisuus hoitaa niitä asianmukaisesti.
Toiseksi järjestelmien yksinkertaistamisesta seuraa loogisesti edustustoihin hajauttaminen. Olen kuitenkin varma, että meillä tulee edelleen olemaan tarpeita erityisesti varainhoidon osalta. Keskustelemme parhaillaan tästä asiasta ja suoritamme komissiossa analyyttista tarkastelua.
Haluaisin nyt huomauttaa, että kun meillä on ongelma, luulemme yleensä, että se ratkaistaan parhaiten lisäämällä tarkastajien ja valvojien määrää. Minä en kuulu siihen koulukuntaan. On tärkeämpää saada yksinkertaiset ja selkeät säännöt, vastuulliset johtajat ja vahva hallinnointi. Tarkastajia tarvitaan, mutta vahva ja vastuullinen hallinnointi on ongelman avain.
Minun on sanottava, että kertomuksessa kuvataan totuudenmukaisesti tulevien uudistusten luonnetta, ja muutoksia voidaan nähdä maataloudessa. Rakennerahastojen osalta toivon, että viime vuonna hyväksytyillä kelpoisuusselvityksillä on vaikutusta vuoden 1998 talousarvion toteutumiseen. Vaaditaan kuitenkin vielä Agenda 2000: ssa olevaa suurempaa yksinkertaistamista, ennen kuin voimme rentoutua ja kaikki voivat hoitaa unionissa yhteisön ohjelmia sääntöjen mukaan ja tulkita näitä sääntöjä samalla tavalla.
Ulkoisten ohjelmien osalta minun on sanottava, että toimintojen hajauttamisesta on meille paljon apua. Budjettivallan käyttäjän meidän ongelmiamme kohtaan osoittama huomio on ilman muuta lisännyt komission tietoisuutta asiasta. Pelkään hieman vain yhtä asiaa: meillä on ollut niin paljon ongelmia, että virkamiehet tekevät vääriä johtopäätöksiä ja hermostuvat, eivätkä uskalla ottaa riskiä sopimuksia allekirjoittaessaan. Se on huonoin mahdollinen lopputulos. Toivon, että valitsemme hajauttamisen, lisäämme edustustojen ja virkamiesten vastuuta ja luomme selvät säännöt. Tällöin he tietävät, mikä mikin on, eikä palata siihen järjestelmään, jossa tarvitsemme 15 allekirjoitusta ja jokaista valvoo joku toinen.
Olen täysin tietoinen siitä, että toimintatapojamme ja apuvälineitämme on edelleen kehitettävä ja parannettava. Nykyisen komission hyväksymät pääuudistukset on koottu asiakirjaan " Reform of financial management since 1995" , joka esitettiin viime viikolla. Komission Agenda 2000: ta koskevat ehdotukset ovat tärkeä osa sitä, miten vastaamme tulevaisuuden haasteisiin. Ensisijainen tavoitteemme on saada parempi vastine jokaiselle yhteisön käyttämälle eurolle. Nämä ovat vaativia tavoitteita, jotka edellyttävät suuria ponnisteluja. Vaikka minun onkin tunnustettava, ettei tilintarkastustuomioistuimen kertomus aina ole miellyttävää luettavaa, se on silti meille tärkeä, kuten myös talousarvion valvontavaliokunnan mietinnöt.
Vastaisin rouva Bloch von Blottnitzille ydinohjelmien osalta: nyt kun tilintarkastustuomioistuimen kertomus ja komission vastaus on julkistettu, toivon kaikkien näkevän, että näissä kahdessa asiakirjassa punnitaan hyvin tätä asiaa.
Haluaisin kommentoida tutkimuksia lyhyesti. Euroopan jälleenrakennuspankki on päättänyt olla lainaamatta rahaa ydinvoimaloiden uudenaikaistamiseen, ellei siitä toteuteta tutkimusta. Niinpä tarvitaan tutkimus kaikista näistä voimaloista, ennen kuin voidaan ryhtyä toimiin. Olen puhunut asiasta muutamille asiantuntijoille, joiden mukaan on hyvin tärkeää, että länsimaiset ja entisen Neuvostoliiton asiantuntijat työskentelevät yhdessä saman voimalan parissa arvioidakseen tilannetta. Tietysti paikallisia asiantuntijoita on käytettävä mahdollisimman paljon, koska se tulee halvemmaksi. Ongelmana on kuitenkin se, että turvallisuusnäkökohtia koskevat länsimaiset normit ja painopistealueet ovat erilaisia. On hyvin tärkeää, että edunsaajamaat tutustuvat määrittelemiimme turvallisuusnormeihin.
Meidän on muistettava, että neuvostotyyppisten ydinvoimaloiden jälleenrakennus ja uudenaikaistaminen on kaiken kaikkiaan erittäin kallis hanke: se maksaa ainakin 50 miljardia euroa. Olemme nyt käyttäneet ohjelmiin 700-800 miljoonaa euroa, joka on hyvin pieni osa kokonaissummasta. Täysi uudenaikaistaminen ja jälleenrakennus edellyttää valtavaa panosta edunsaajamailta ja kansainvälisten lahjoittajien yhteisöltä. Emme ole vielä päässeet siihen asti, mutta emme saa antaa periksi.
Lopuksi sanoisin, että Ukrainan, Venäjän ja muiden maiden ydinohjelmia johdetaan erittäin vaikeissa olosuhteissa. Ajatelkaa vain kansainvälisiä tukiohjelmia Venäjällä viime aikoina ja sitä, mitä Venäjän valuutan tukemiseksi tarkoitetulle IMF: n avulle tapahtui. Mitenköhän siinä loppujen lopuksi kävikään?
Toiseksi komissio tarkastelee nyt Venäjälle tarkoitettua elintarvikeapuohjelmaa. Me kaikki tiedämme, että noita ohjelmia on erittäin vaikea valvoa. Siitä syystä meidän on yritettävä omaksua sellainen lähestymistapa, että tiedotamme budjettivallan käyttäjälle kaikista ongelmistamme ja jos teemme päätöksiä, tiedostamme täysin kaikki mahdolliset seuraukset ja riskit. Tällöin seuraajani, joka lukee tilintarkastustuomioistuimen kertomusta neljän vuoden päästä, tietää, että me tiesimme riskit. Palaamme tähän Venäjää koskevaan ongelmaan joskus toiste.
Jälleen kerran paljon kiitoksia hyvästä keskustelusta, herra presidentti.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komissaari Liikanen!
Keskustelu on päättynyt.

Työllisyys Euroopan unionissa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana van Velzenin laatima työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan mietintö (A4-0417/98) komission tiedonannosta ehdotuksesta jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikkaa koskeviksi suuntaviivoiksi vuonna 1999 (KOM(98)0574 - C4-0587/98).

Van Velzen
Arvoisa puhemies, jos tarkastelemme vuosi ensimmäisten suuntaviivojen vahvistamisen jälkeen, mitä on tapahtunut, mielestäni on oikeutettua puhua hiljaisesta vallankumouksesta. Vastarinta, jota aktiivista työmarkkinapolitiikkaa vastaan alussa esiintyi, ja lähes yksipuolinen usko EMUun ja sen mukanaan tuomaan työllisyyteen, on oikeastaan kadonnut. Yksikään jäsenvaltio ei ole jättänyt sitomatta johtopäätöksiään Luxemburgin suuntaviivoihin. Tämä on erittäin myönteinen asia. Paremminkin voisi kuitenkin olla. Jos tarkastelemme komission suorittamaa erinomaista arviointia, voimme havaita, että jäsenvaltiot ovat soveltaneet suuntaviivoja hyvin vapaasti ja että ne ovat valinneet siinä usein epätasapainoisia vaihtoehtoja ja painottaneet liikaa työllisyyttä ja yrittäjyyttä.
Samalla voi kuitenkin sanoa, että tarkimmin ja täsmällisimmin muotoillut suuntaviivat on myös pantu parhaiten täytäntöön. Tämän vuoksi tätä strategiaa kannattaa myös jatkaa. Minulla on kuitenkin ongelma Euroopan komission tekemien ehdotusten suhteen. Mielestäni komissio ei esitä nykyisissä ehdotuksissaan prosessia tarpeeksi selkeästi. Selkeydellä tarkoitan sitä, että huolehdittaisiin siitä, että mahdollisimman monet määrälliset tavoitteet perustuisivat esikuva-analyysiin (benchmarking) . Sillä tavalla jäsenvaltioiden mielenkiinto saadaan pidettyä yllä. Minulla ei riitä lainkaan ymmärtämystä niitä jäsenvaltioita kohtaan, jotka ilmoittavat: " Meillä on jo niin paljon työtä, että vähentäkää tätä työmäärää älkääkä laatiko uusia tavoitteita." Tämä on mielestäni järjetöntä. Kaikki lisätyö, jota aiheutamme, on työtä, joka jäsenvaltioiden on myös normaalisti tehtävä. Me vain pyrimme eurooppalaiseen suuntaan yhteisissä tavoitteissa, jotka olemme joskus laatineet.
Nykyinen Luxemburgissa kehitetty prosessi suuntautuu vahvasti työttömien auttamiseen. Se oli oikein sillä hetkellä. Mielestäni nyt on aika kiinnittää myös huomiota siihen, kuinka voidaan välttää se, että samalla kun autamme työttömiä, heitä tulee kuitenkin koko ajan lisää. Kuinka voimme huolehtia siitä, että ennaltaehkäisyyn kiinnitettäisiin enemmän huomiota? Sillä pitäisi mielestäni olla valtavia vaikutuksia koulutukseen. Tämän vuoksi pyydän myös laatimaan lisätavoitteita sellaisten henkilöiden osalta, jotka ovat jo työssä, mutta jotka tarvitsevat lisäkoulutusta pysyäkseen kehityksen mukana.
Toinen ongelma, jota ei ole mielestäni käsitelty riittävästi tavoitteenasettelussa, on osallistuminen työelämään. Jopa omassa kotimaassani Alankomaissa, jota pidetään menestyneenä, on suuria ihmisryhmiä, joiden on yhä vaikea päästä työmarkkinoille. Tässä on kysymys ikääntyneistä yli 55-vuotiaista ihmisistä, maahanmuuttajista sekä edelleen naisista, joiden on vaikea löytää töitä. Tilanne ei juurikaan poikkea tästä muissa unionin jäsenvaltioissa.
Tämä kaikki on työllistämispolitiikkaa, joka ei ole lainkaan turhaa vaan päinvastoin, mutta millainen on mitalin toinen puoli? Mitä me teemme taloudelliselta kannalta? Mitä me teemme taloudellisen yhteensovittamisen kannalta? Mitä me teemme EMUun kuuluvan prosessin syventämiseksi? Miten käytämme niitä mahdollisuuksia? Mielestäni se hetki, jolloin olisi pitänyt ryhtyä toimeen, on mennyt jo ohi. Kun otetaan huomioon, että keskustelemme nyt tästä mietinnöstä, meidän pitäisi mielestäni pyytää pikaisesti neuvostoa laatimaan puitteet, joiden avulla taloudellinen yhteensovittaminen voisi saada todellisen muotonsa. Muut puhujat käsittelevät tätä lähemmin.
Haluan tässä yhteydessä viitata siihen, että komissio on aiemmin myöntänyt, että Euroopassa investoidaan aivan liian vähän. Missä ovat suunnitelmat ja komission ehdotukset tähän ongelmaan puuttumiseksi? Millaiset ovat jäsenvaltioiden mahdollisuudet laajentaa taloudellista panostusta? Kuten jo sanoin, oma kotimaani vaikuttaa menestyneeltä. Siellä on päätetty rahanpuutteen vuoksi peruuttaa suunnitelma, jonka mukaan koulujen oppilaat saisivat enemmän tietokoneavusteista opetusta, ja siellä on nyt pari etusijalle asetettua koulua, jotka saavat tietokoneita, mutta kaikki muut koulut joutuvat odottamaan niitä vielä vuosia. Tällainen investoimatta jättäminen on naurettavaa! Vaikka meidän pitäisi investoida tulevaisuuteen, vaikuttaa siltä, ettei edes yhdellä Euroopan menestyneimmistä maista ole varaa siihen. Mielestäni tämän pitäisi johtaa siihen, että neuvostossa ymmärrettäisiin tarkastella, mitä me voisimme tehdä, jotta jäsenvaltiot saisivat lisää liikkumavaraa. En tee mitään valintaa yhden tai toisen ehdotuksen välillä. Tässä on kysymys joukosta ehdotuksia, ja mielestäni niiden tapauksessa on tehtävä vakava valinta.
Lopuksi haluan sanoa, että olen hyvin hämmästynyt PPE-ryhmän esittämistä tarkistuksista, jotka näin sangen myöhään, sillä meillä on kovin vähän aikaa. He ovat esittäneet uudelleen kaikki työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnalle esittämänsä tarkistukset. Haluaisin viitata siihen, että PPE-ryhmän koordinaattori ilmoitti minulta kysymättä kokouksen aikana, että olen tehnyt erinomaista työtä ottaessani heidän ehdotuksensa mietintööni ja että mielipide-eroja on vain yksi ja että se liittyy investointipolitiikkaan, mutta että hän on muuten erityisen tyytyväinen. Nyt sitten kaikki tarkistukset ja jopa minun mietintööni jo sisältyvät tarkistukset esitetään uudelleen. Se on mielestäni käsittämätöntä. Toivon löytäväni tähän paremman ratkaisun yhteistyössä PPE-ryhmän kanssa, sillä tämä on mielestäni raskas taakka mahdolliselle yhteistyölle.

Gasòliba I Böhm
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevää valiokuntaa varten valmistelemaani lausuntoa, joka hyväksyttiin yksimielisesti, on vaikea tiivistää kahdessa minuutissa. Perusajatuksena on se, että työpaikkojen luominen, Euroopan keskeinen huolenaihe, saadaan aikaan vakaalla ja kestävällä tavalla vain, jos sen perustana ovat todella kilpailukykyinen talous ja - vaikka Euroopan unionilla ei valitettavasti vielä ole avoimen talouden edellyttämän kilpailukyvyn tason kannalta riittäviä ominaisuuksia - niin sanottu globaali tai kansainvälistynyt taloustilanne.
Sen vuoksi korostamme useita asioita, joita viime vuosina on esitetty, kuten tarvetta poistaa taloutemme avainsektoreilla edelleen esiintyvät esteet, nostaa osaamisen ja opetuksen tasoa erityisesti teknisen opetuksen ja ammattikoulutuksen osalta, vähentää niitä esteitä, joita etenkin verotuksen näkökulmasta on uusien työpaikkojen luomisen tiellä, ja harkita mahdollisuutta muuttaa arvonlisäveroa, alv: tä, niin että sitä pienennetään niillä sektoreilla, joilla on eniten työpaikkoja - niin sanotuilla työvoimavaltaisilla sektoreilla. Lisäisin tähän myös tarpeen ottaa huomioon uudet ja paremmat suuntaviivat, mitä tulee rahoituksen parempaan saatavuuteen erityisesti pienille ja keskisuurille yrityksille paremman yritysilmaston edistämiseksi.

Torres Marques
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi onnitella kollega van Velzeniä hänen erinomaisesta mietinnöstään, jonka lopullisen version hän meille nyt esittelee. Naisten oikeuksien valiokunta pitää erittäin tärkeänä valtion- ja hallitusten päämiesten päätöstä ainakin kahden uuden Amsterdamin sopimuksen käsitteen, työllisyyden ja mainstreamingin eli miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien periaatteen sisällyttämisen kaikkiin politiikan osa-alueisiin, välittömästä hyväksymisestä ennen perustamissopimuksen yleistä ratifioimista.
Näiden kahden politiikan toteutuminen osoittautui niin merkittäväksi, ettei ratifioimisprosessin viivästymistä voitu hyväksyä. Euroopan kansalaiset eivät ymmärtäneet sitä. Luxemburgissa jo vuoden 1997 marraskuussa pidetyssä työllisyyttä käsittelevässä huippukokouksessa omaksuttu toimintatapa on mielestämme itse asiassa kaikkein asianmukaisin: koska työllisyys- ja työttömyystilanne sekä miesten ja naisten yhtäläiset mahdollisuudet vaihtelevat suuresti kussakin jäsenvaltiossa ja kullakin alueella, jokainen maa teki toissijaisuusperiaatetta kunnioittaen omat ehdotuksensa. Kyseiset ehdotukset on nyt yhdistetty neljään yhteiseen pilariin, jotka jakautuvat kaikkiaan 19 suuntaviivaan. Kyseinen menettelytapa osoittautui tulevien vuosien suunnitelmien kannalta innovatiiviseksi ja tuloksiltaan lupaavaksi.
Luonnollisestikaan kaikki jäsenvaltiot eivät tuossa vuoden 1998 työllisyyssuunnitelmassa pitäneet sen neljää pilaria yhtä tärkeinä ja ne löysivät omia ratkaisuja jokaisen suuntaviivan osalta. Oli kuitenkin tärkeää, että suunnitelmat tehtiin niin lyhyessä ajassa marraskuun 1997 ja huhtikuun 1998 välillä. On erittäin myönteistä, että kaikilla jäsenvaltioilla on velvollisuus pohtia työttömyysongelmaa ja asettaa määrällisiä tavoitteita sen ratkaisemiseksi.
Toisaalta näiden ensimmäisten kansallisten työllisyyssuunnitelmien neljää pilaria koskevat ratkaisut ovat yleensä ottaen epätasapainossa: nyt kaikki jäsenvaltiot esittävät kahta ensimmäistä pilaria - työllisyyttä ja yrittäjyyttä, jotka keskittyvät tietyllä tavalla yksilön aloitekykyyn - koskevia toimia, kun taas toimet ovat paljon heikompia kahden muun pilarin - joustavuuden ja yhtäläisten mahdollisuuksien - osalta, missä toimet riippuvat enemmän hallituksista kuin yrityksistä.
Mitä komission ehdotuksiin vuodeksi 1999 tulee, seuraavat seikat ovat mielestämme edistysaskeleita:
neljännen pilarin uudelleenmäärittely naisten ja miesten yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevaksi pilariksi; -työ- ja perhe-elämän yhteensovittamista koskevan suuntaviivan lujittaminen; -miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien sisällyttäminen kaikkiin pilareihin.Suurin osa naisten oikeuksien valiokunnan tekemistä ehdotuksista sisällytettiin suoraan van Velzenin lopulliseen mietintöön tai ne liitettiin sellaisiin kattavampiin näkökohtiin kuin mainstreaming -politiikan lujittaminen kolmessa ensimmäisessä pilarissa ja myönteiset toimet neljännessä pilarissa, työ- ja perhe-elämän yhteensovittaminen, veropolitiikan irrottaminen puolison verotuksesta, sukupuolikohtainen tilastointi sekä määrällisten ja talousarviota koskevien tavoitteiden asettaminen.
On tärkeää, että kansallisten työllisyyssuunnitelmien arviointi olisi tulevaisuudessa pakollista kaikissa valtion- ja hallitusten päämiesten välisissä huippukokouksissa. Tämä mahdollistaisi sen, että kaikki - hallitukset, parlamentit, työmarkkinaosapuolet sekä prosessista kiinnostuneet kansalaisjärjestöt - voisivat tarkasti ja säännöllisesti seurata näitä aiheita, jotka ovat keskeisiä sellaisen Euroopan yhteiskuntamallin kannalta, jollaisen haluamme rakentaa.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, van Velzenin erinomaisessa mietinnössä, jota PSE-ryhmä tukee, tuodaan oikeutetusti esiin kestävät toimivat strategiat joukkotyöttömyyden torjumiseksi, mutta myös työllisyyspoliitiikkaa koskevien suuntaviivojen innovatiivinen soveltaminen. Erityisen tärkeitä ovat rakenteelliset tekijät työmarkkinoiden rakennemuutoksen edistämiseksi, työllisyyspolitiikkaa koskevien suuntaviivojen neljän pilarin paremman keskinäisen tasapainon välttämättömyys ja sen korostaminen, että naisten ja miesten yhtäläiset mahdollisuudet on sisällytettävä läpäisyperiaatteella kaikkiin suuntaviivoihin. Samalla on kuitenkin otettava huomioon täysin riittämätön työllisyyden kasvu unionin ja jäsenvaltioiden haasteena paremman ja tasapainoisemman politiikkojen yhteensovittamisen parantamiseksi ja talous-, finanssi- ja työllisyyspolitiikan yhteensovittamiseksi.
Muutamia viikkoja ennen talous- ja rahaliiton alkua on todellakin jo aika sovittaa taloudelliset ja työllisyyspolitiikkaa koskevat suuntaviivat yhteen niin, että hyvissä ajoin ennen talousarvioneuvotteluja kansallisella tasolla ja siten, että painopiste asetetaan tietoisesti, työllisyyteen kohdistuvista vaikutuksista tulee politiikkojen yhteensovittamisen ehto. Tältä osin Euroopan parlamentti on nyt lopultakin otettava mukaan toimielinten väliseen sopimukseen.
Vaaditaan myös palkkasopimusosapuolten toimintaa, jonka täytyy alkaa talous- ja rahaliiton merkeissä, tuotantoon suuntautuvien palkkasopimusten yhdenmukaistamiseksi, jotta vältetään yhteisön periaatteiden vastaisen palkkojen alasajon vaara.
Talouspolitiikan periaatteiden korjaamista ja sellaista talouspolitiikan yhteensovittamista, joka ansaitsee tämän nimen, vaaditaan toistamiseen. Euroopan unionilla ei ole Euroopan komission syksyllä esittämästä suotuisasta ennusteesta huolimatta varaa pitää seisokkia. Ei edes valuuttamarkkinoiden rauha, johon euron suomat näkymät vaikuttavat, saa houkutella nojaamaan taaksepäin! Me kaikki koemme jo nyt Kaakkois-Aasian kriisin vaikutukset Euroopan työpaikkoihin. Kemian, kone- ja elektroniikka-aloilla vaikutukset huomataan jo nyt sopimusten solmimisen yhteydessä ja hintojen laskuna. Se koskee Euroopan työpaikkoja!
Pelkät tarjontaan suuntautuvat toimet eivät riitä! Tarvitaan myös kysynnän elvyttämistä kuluttajien paremman ostovoiman ja suuremman Euroopan unioniin kohdistuvan luottamuksen avulla. Niinpä van Velzenin mietinnössä oikeutetusti tuodaan esiin verotuksen muuttaminen verouudistusten avulla ja työn verottamista keventämällä. Tarvitsemme kuitenkin myös tuotantoon perustuvaa palkkakehitystä sijoitustoiminnan elvyttämisen lisäksi edistämään Euroopan talouden vakauttamista.
Nykyisten investointien avulla, joita on liian vähän - julkiset investoinnit ovat vajaa 2 % bruttokansantuotteesta - ei kyetä saavuttamaan kasvua, joka vaikuttaa työllisyyteen. Työmarkkinoiden rakennemuutosta täytyy tukea uuden kasvunäkymän avulla. Liitot työn puolesta voivat tukea tätä prosessia menestyksekkäästi. Edelleen puuttuvat sellaiset Euroopan laajuiset nykyaikaistamistoimet, joihin kuuluu investointihankkeita ja jotka liittyvät viestintään, liikenteeseen, ympäristöön, energiansäästämiseen, tutkimukseen, kehittämiseen, innovaatioihin ja laadun parantamiseen. Siltä osin on esitettävä nopeasti ennakkoluettelo, joka mahdollistaa myös julkisten ja yksityisten investointien yhdistelmän. EU: n talousministerien täytyy Maastrichtin sopimuksen hengen mukaisesti olla pitämättä sellaisia investointeja julkisena tuhlauksena niin kauan kuin EU sijaitsee joukkotyöttömyyden ja vakaussopimuksen välissä.

Hernández Mollar
Arvoisa puhemies, luulen, että suuret keskustelut Euroopan työllisyystilanteesta ovat tässä vaiheessa jo saavuttaneet aallonpohjan. Meillä on jo eurooppalaiset suuntaviivat - Amsterdamin sopimuksessa on erityinen työllisyyttä koskeva luku - ja meillä on jo eurooppalainen strategia, joka on näkynyt työllisyyttä koskevissa kansallisissa toimintasuunnitelmissa.
Hyvän kollegamme van Velzenin mietintöä vaivaa mielestäni hätäily ja hetkellisyys, vaikka haluankin todeta, etten pane sitä hänen syykseen. Komission kertomus saapui meille, kuten miltei aina, myöhässä ja sitäkin vaivaa se, että komission on mahdotonta tehdä juuri nyt kurinalaisia ja vakavia analyyseja. On totta, että Euroopan unionissa on sellaisia maita - kuten minun maani Espanja - jotka soveltavat sellaisia ratkaisumalleja, jotka antavat parhaita tuloksia työpaikkojen luomista koskevassa politiikassa. Hyvät jäsenet, tulokset puhuvat puolestaan: neljä prosenttiyksikköä alempi työttömyystaso, yli 800 000 luotua työpaikkaa ja sellainen työmarkkinaosapuolten välisen vuoropuhelun ilmapiiri, joka mahdollistaa syvällisen työmarkkinauudistuksen ja työpaikkojen suuremman vakauden. Ammattiyhdistykset ja hallitus ovat äskettäin päässeet sopimukseen sellaisista tärkeistä asioista kuin osaaikatyö ja erään uuden ilmauksen - " täydentävät tunnit" - käyttöönotto, joka mahdollistaa suuremman joustavuuden työajan hallinnassa ja korvaa ylityötunnit. Mielestäni olisi hyvin kiinnostaa analysoida tätä uutta ratkaisumallia.
Haluan myös viitata lyhyesti kahteen koko työllisyyspolitiikan kannalta tärkeään kysymykseen: ensiksikin siihen yhteyteen, joka on oltava koulutuksen ja työllisyyden välillä. Ensimmäinen työpaikka riippuu suurelta osin opetus- ja koulutuskeskusten ja työmarkkinoiden tarpeiden välisestä korvaamattomasta suhteesta. Eurooppalaisessa yhteiskunnassa on liikaa opintojen keskeyttämisiä, vajavaista koulutusta ja akateemista työttömyyttä. Vielä sitäkin pahempi asia on se, että esiintyy työvoimapulaa, joka merkitsee henkilöresurssien totista haaskausta.
Toiseksi eräs seikka, jota mietinnössä ei mainita ja joka on mielestäni tärkeä, on se, että unionin ja jäsenvaltioiden alueella esiintyy voimakasta haluttomuutta liikkuvuuteen sekä ensimmäistä työpaikkaa hakevien että työttömien keskuudessa. Se liittyy paljolti sekä veropolitiikkoihin että kielivaikeuksiin tai niukkaan asuntotarjontaan tällä alalla. Liikkuvuuden ja alueelta toiselle suuntautuvan muuttoliikkeen puuttuminen tekee työttömyydestä rakenteellista ja horjuttaa hintojen ja kustannusten vakautta ja vaikuttaa tällöin kielteisesti yritysten kilpailukykyyn.

Boogerd-Quaak
Arvoisa puhemies ja arvoisat kollegat, haluaisin kiittää herra van Velzeniä siitä, että hän on ottanut 9 kohdan mietintöönsä. Se koskee Euroopan investointipankin kautta tapahtuvan riskipääoman tarjoamisen arviointia. Tänä aamuna täällä käsiteltiin tilintarkastustuomioistuimen kertomusta, ja siitä kävi ilmi, että riskipääoman tarjoaminen ei ole sujunut erityisen hyvin. Kriteerit ovat liian yleiset, ei ole olemassa johdonmukaista menettelyä, ja korkomarginaalien käyttäminen on epäselvää. Haluaisin kuitenkin painottaa sitä, että komission rooli rajoittuu ennen kaikkea tietojen vaihtamiseen.
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, olen sitä mieltä, että kun olemme käsittelemässä mietintöä, jossa ennen kaikkea pyydämme jäsenvaltioita tekemään tiettyjä asioita, meidän omien asioidemme on oltava kunnossa. Pyydän näin ollen vakavissani komissaaria esittämään arvioinnin tästä asiasta mahdollisimman pikaisesti työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnalle. Jos tämän ei luvata tapahtuvan, esitän tästä itse kysymyksiä valiokunnassa. Hyvät kollegat, monet ovat sanoneet, että Euroopan talous- ja rahaliiton toteutumisen myötä tarvitaan monilla politiikan alueilla toimenpiteitä. Mietinnöstä käy ilmi, että jäsenvaltiot ovat menossa siihen suuntaan sekä sosiaaliturvajärjestelmän uudistamisessa että erilaisista työllisyyttä parantavissa toimenpiteissä. Haluaisin tässä yhteydessä ottaa esille sen, että toimivalta ja vaikutusvalta liukuvat hitaasti mutta varmasti jäsenvaltioiden tasolta unionin tasolle. Tämä tapahtuu kansalaisten huomaamatta. Meidän täytyy luonnollisesti kannattaa suurinta osaa van Velzenin mietinnössä esitetyistä toimenpiteistä. Emme voi hyväksyä esimerkiksi 60, 5 %: n työllisyysastetta. On kuitenkin korkea aika, että jäsenvaltioissa aletaan myös käydä näistä asioista demokraattista keskustelua ja että me lakkaamme ajattelemasta - kuten tässä parlamentissa kuulee sanottavan - että tämä on vain jäsenvaltioiden asia ja että Euroopan parlamentin ei tarvitse olla mukana prosessissa ja että tästä prosessista ei synny Euroopan taholta minkäänlaista palautetta Euroopan kansalaisille. Vaalit ovat pian tulossa, joten tämä kaikki on hyvin tärkeää, ja näin ollen pyydän komissiota, että tietojen antamiseen tästä asiasta voitaisiin kiinnittää ylimääräistä huomiota.

Kaklamanis
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella kollegaani herra Wim van Velzeniä mietinnön johdosta. Valitettavasti kuitenkin tässä hienossa mietinnössä esitetään pyyntöjä ja toiveita sekä ministerineuvostolle että komissiolle. Kysymys kuitenkin kuuluu, herra van Velzen, onko neuvostolla ja komissiolla kykyä kuulla sitä, mitä mietinnössänne kirjoitatte. Muistutan teille, että työllisyydestä ei tehty Amsterdamissa mitään oleellista päätöstä. Luxemburgissa pallo heitettiin jäsenvaltioiden hallituksille. Muistutan teille, että Maastrichtissa talous- ja rahaliiton arviointiperusteista jätettiin työllisyys tarkoituksella pois. Muistutan teille, että sekä vuoden 1998 talousarviossa että kuukauden päästä päätettävässä vuoden 1999 talousarviossa työttömyyden hoitoon, sosiaaliseen Eurooppaan sekä vammaisille ja vanhuksille osoitetut varat ovat ennallaan tai jopa pienentyneet; ja tämä tapahtuu samaan aikaan kun, kuten mietinnössänne kirjoitatte, täysipäiväiset työpaikat vähentyvät jatkuvasti ja syntyy vain osa-aikaisia työpaikkoja. Näin siis tulotaso laskee Euroopassa, jossa elinkustannukset nousevat, ja tästä syystä myös uusköyhien lukumäärä on ylittänyt 15 %. Olen pahoillani, mutta kaikki tämä on tapahtunut parlamentin hyväksymänä, parlamentin, joka 2. toukokuuta 1998 luovutti sosiaalisen Euroopan EMUn ja pankkiirien käsiin.

Ojala
Arvoisa puhemies, Euroopan vasemmistolla kaikessa moninaisuudessaan on nyt tilaisuutensa näyttää, että se on tosissaan työllisyyden parantamisen suhteen. Viidestätoista Euroopan unionin jäsenmaasta kolmessatoista vasemmisto on jossain muodossa hallituksessa. Käsitykseni on, että eurooppalaiset äänestäjät etsivät vasemmistosta turvaa rahan voimaa ja ohjaamatonta markkinamenoa vastaan. Kykeneekö vasemmisto vastaamaan äänestäjien toiveisiin? Euroopan eri vasemmistohallitusten reseptit vaikuttavat kovin ristiriitaisilta. Kun Britanniassa luotetaan edelleen markkinoiden luovan työpaikkoja, ajetaan Ranskassa ja Italiassa työajan lyhentämistä ja julkisia sijoituksia työllisyyden parantamiseksi. Myös EUmaiden aiemmin sopimat ehdot talous- ja rahaliitosta hidastavat kurssin kääntämistä.
Nyt olisi tehtävä eurooppalainen elvytys- ja työllisyysohjelma neljästä tärkeästä tekijästä. Näitä ovat ensinnäkin korkotason alentaminen, jotta maailmalla riehuvan taantuman tulo Eurooppaan voidaan estää. Valitettavasti parin viime vuosikymmenen talousopeilla hallittava Euroopan keskuspankki ei näytä olevan valmis korkojen alentamiseen, jotta tuotanto ja työllisyys paranisivat. Toiseksi, verotusta on muutettava työn tekemistä suosivaksi. Nykyinen verotus suosii liiaksi omistamista, sijoittamista ja laiskaa rahaa sekä rankaisee työn tekemistä. Kolmanneksi, on lisättävä julkisia investointeja, ennen kaikkea liikenne- ja tietoliikenneyhteyksien parantamiseksi. On myös aika luopua pitämästä julkisia palveluja haitallisena tuhlauksena ja myönnettävä niiden suuri merkitys sekä työllistäjänä että välttämättömän infrastruktuurin luojana. Neljänneksi, on ryhdyttävä toimiin työajan yleiseksi lyhentämiseksi. Keinot lyhentämiseen voivat vaihdella eri maissa ja eri aloilla, mutta tavoitteen on oltava yhteinen.

Schörling
Arvoisa puhemies, meistä kaikistahan on erittäin tärkeää, että jäsenmaat tekevät yhteistyötä, että ne yhtenäistävät strategiansa kestävien työtilaisuuksien luomiseksi ja että kansallisissa toimintaohjelmissa toteutetaan todella työllisyyspolitiikan suuntaviivat. Joskus voi myös olla välttämätöntä kehottaa jäsenvaltioita toteuttamaan olemassa olevat suositukset. On kuitenkin oltava selvillä siitä, että jäsenmaiden välillä on suuria eroja ja että tarvitaan sekä aikaa että keskusteluja, jotta jäsenmaat voisivat omaksua ja toteuttaa nämä suositukset.
Van Velzen on mietinnössään selkeästi kärsimätön ja hän haluaa kiirehtiä asioita, ehkä joskus liikaakin, esimerkiksi ehdotuksella talouspolitiikan ja rahapolitiikan yhteensovittamisesta, mikä on erittäin pitkälle menevää.
Useimmat ehdotukset ovat erittäin hyviä, erityisesti ne, joissa käsitellään lyhyempää työaikaa ja joustavaa työajan lyhennystä sekä sitä, että tämä voisi olla osa työttömyyden vastaista taistelua. Haluan myös kehottaa kollegoitani äänestämään tarkistusehdotuksemme puolesta, jossa mennään hieman Wim van Velzeniä pitemmälle Euroopan yleisen työajan lyhentämisessä.

Maes
Arvoisa puhemies, unionin työttömyysaste on jäänyt liian korkeaksi siitä huolimatta, että taloudellinen kehityksemme on ollut viime vuosina suotuisaa. Tämä ongelma on koskenut ennen kaikkea heikosti koulutettuja ja pitkäaikaistyöttömiä, joihin kuuluu runsaasti naisia. Euroopan lisäksi kaikkialla maailmassa on lisääntymässä maailmanlaajuisen työttömyyden paine. Tarkoitan tässä ennen kaikkea kolmannen maailman miljoonia työttömiä nuoria. Tämä tuntuu koko Euroopassa ja aiheuttaa yhteiskunnallisia häiriöitä ja köyhyyttä. Ongelma turvapaikanhakijoista on vain osittain tämän seurausta. Näin ollen työllisyyden parantaminen pitäisi tunnustaa ensisijaiseksi tavoitteeksi jäsenvaltioissa, unionissa sekä myös kansainvälisissä järjestöissä. Kun ajatellaan taloudellisen kasvumme hidastumista, tämä on tietysti vielä tärkeämpää.
Van Velzenin mietinnössä esitetään tämä kaikki erityisen selkeästi, mistä haluan kiittää häntä. Mietinnössä sanotaan, että Euroopan unionin saavutukset työllistämisessä ovat jääneet heikoiksi. Erot jäsenvaltioiden välillä ja niiden sisällä ovat valtavat rakennerahastoista huolimatta. Kansallisten toimintasuunnitelmien arviointi osoittaa kuitenkin myönteisiä asioita mutta myös runsaasti heikkouksia ja puutteita. Esimerkiksi omassa kotimaassani ei ole onnistuttu alentamaan työn verotusta. Tämä pätee myös kaikkien neljän pilarin puutteisiin. Euroopan johtajat ovat valitettavasti tulleet liian myöhään siihen tulokseen, että Euroopan rahapolitiikan ja työllisyyspolitiikan välille on luotava parempi tasapaino. Esittelijä van Velzenin mietinnön yhteydessä kannatamme määrällisiä tavoitteita, koulutusta ja osallistumista. Mielestämme myös ennen kaikkea eurooppalaisen investointiohjelman valinta on hyvä asia. Äänestämme päätöslauselman puolesta, mutta siihen sisältyy liikaa asioita. Arvoisa puhemies, meidän mielestämme emme näe enää pitkällä aikavälillä metsää puilta. Jos Eurooppa ei aseta työllisyyttä prioriteetiksi, sen lapsilla ei ole tulevaisuutta eikä siinä tapauksessa sillä itselläänkään.

Angelilli
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, van Velzenin mietinnössä esitetään täsmällinen yhteenveto Euroopan viime vuoden taloudellisesta tilanteesta: toisaalta sitä sävyttää varovainen optimismi Euroopan yhtenäisvaluuttaan liittyvien myönteisten odotusten ja pienen, mutta merkille pantavan, taloudellisen kasvun vuoksi. Toisaalta siitä käy ilmi epäluottamuksen ja epävakauden ilmapiiri, joka johtuu kaikista kansainvälisistä rahoituskriiseistä - Aasian, Itä-Euroopan ja Latinalaisen Amerikan kriiseistä - joiden seurauksilla on ollut kielteisiä vaikutuksia Euroopan markkinoihin. Lisäksi esillä on työttömyys, joka on edelleen tärkein maanosamme yhteiskunnallisista ongelmista, erityisesti nuorten ja naisten työttömyys.
Tästä syystä on mahdollista yhtyä suurelta osin mietinnön ehdotuksiin tehokkaiden työllisyyspolitiikkojen käynnistämisestä jäsenvaltioissa. Haluaisin korostaa erityisesti ammatillisen koulutuksen merkitystä, joskin siinä on paljon parannettavaa ja se on sopeutettava työelämän vaatimuksia vastaavaksi. Ammatillisessa koulutuksessa vallitsee suuri ristiriita: on totta, että käytettävissä ei ole riittävästi varoja, mutta voidaan myös sanoa, että monia sijoituksia haaskataan heikkolaatuisiin kursseihin, joilla on äärimmäisen pieni työllistävä vaikutus. Yleisemmin jäsenvaltioilta on vaadittava koulutusjärjestelmien todellista uudistamista. Tilintarkastustuomioistuin on hiljattain paljastanut, että Italiassa suuri osa tutkinnon suorittaneista ei onnistu löytämään töitä juuri siksi, että koulutusjärjestelmä on puutteellinen, erityisesti yliopistojen osalta, joissa laiminlyödään liikaa teoreettisen opetuksen käytäntöön liittyvää ja soveltavaa puolta.
Toinen huomautus, jonka haluaisin tehdä, koskee naisia. Heitä syrjitään työelämässä eniten, osin siksi, että heille lankeaa vastuu perheestä ja tilanteen vaatiessa myös vanhusten ja vammaisten hoito ja avustaminen.
Parlamentti on aivan erityisesti useaan otteeseen muistuttanut komissiota tarpeesta taata työssäkäyville naisille, erityisesti yksin eläville, riittävät sosiaaliturvarakenteet, joita ilman oikeus työhön jää pelkäksi illuusioksi.
Haluaisin lopuksi tarkastella hetken toista mietintöön sisältyvää ehdotusta eli joustavia työaikoja. Taloudellisen tilanteen salliessa voi tosiaankin olla hyvä ja toivottava ajatus lyhentää viikoittaista työaikaa ja ennen kaikkea käyttää osa-aikatyötä uusien työpaikkojen luomiseen. Ei saa kuitenkaan unohtaa, että työajan lyhentämisestä on juuri toissijaisuuden ja osallistumisen keskeisten periaatteiden noudattamiseksi aina sovittava työmarkkinaosapuolten kesken niin, että vältetään lainsäädännölliset määräykset, jotka toisivat mukanaan vain tarpeetonta ja haitallista jäykkyyttä.

Damião
Arvoisa puhemies, van Velzenin mietintö on laadukas ja tasapainoinen. Esittelijä on määrätietoisesti työskentelemällä löytänyt sopuratkaisut, jotka kattavat koko Euroopan erilaiset yhteiskunnalliset tilanteet talouden nykytilanteessa. Investointeja koskevat huolenaiheet, pk-yritysten tuki, työllistäviä yrityksiä palkitseva verotus, työolot, enimmäistyöaikojen asteittainen lyhentäminen ja työn parempi hallinnointi, palkat, sosiaaliturva, pätevyyden antava koulutus sekä asianmukaiset opetusjärjestelmät antavat sosiaalista sisältöä joustavuudelle ja työllistettävyydelle, jotka ovat ilman näitä suuntaviivoja kyynisiä ja yksinomaan taloudellisia tavoitteita. Haluaisin, että komissio ottaisi tämän huomioon.
Työttömyys ei ole väistämätöntä, mutta toivon, että unionin muut maat eivät tee sellaista ratkaisua, johon laajoilla alueilla Portugalia on päädytty. Kolme sukupolvea tekee täyttä työpäivää ja ansaitsee vain espanjalaisen vähimmäispalkan verran, puolet belgialaisen ja neljänneksen saksalaisen vähimmäispalkasta. Tässä tilanteessa työttömät, etenkin työttömät naiset, menettävät 50-100 % tuloistaan, ja ainoastaan perheen solidaarisuus, heikko kansallinen solidaarisuus ja teidän koheesion kautta toteutuva solidaarisuutenne antaa heille mahdollisuuden kulutukseen.
Annan tälle mietinnölle tukeni, koska se on vakaa ja merkittävä askel työllistettävyyden vahvistamiseksi. Emme halua korkean työttömyystason maiden osalle sellaista ratkaisua, joka heikentää Euroopan kansalaisuutta ja yhteiskuntamallia.

Mann, Thomas
Arvoisa puhemies, tilanne neljä vuotta sitten: huippukokouksessa Essenissä päätettiin laajasta strategiasta, jolla tehostetaan työttömyyden vastaista kamppailua Euroopan tasolla ja suojellaan tiukasti toissijaisuusperiaatetta. Tilanne vuosi sitten: Luxemburgin työllisyyshuippukokouksessa sovittiin suuntaviivoista vahvan työllisyyden turvaamiseksi. Tilanne tänään: arvioimme julkisesti saavutettuja ja saavuttamatta jääneitä tuloksia kansallisissa toimintasuunnitelmissa. Puutteita on ennen kaikkea koulutuksen alalla, jolla on liian vähän jatkokoulutustoimia, vanhempien työntekijöiden osuus koulutukseen osallistuneista on liian pieni, on koulutusohjelmia, joissa uusia teknologioita ei oteta riittävästi huomioon, ja koulutusjärjestelmiä, joista puuttuvat käytännönläheisyys, ryhmätyö ja ulkomaiden tuntemus. Siten työllistettävyys - toimintasuunnitelmien ensimmäinen pilari - tuskin toteutuu.
Myös neljännellä pilarilla - miesten ja naisten yhtäläiset edellytykset - on vielä liian vähän painoarvoa. Herra komissaari, jos lasten päivähoitoa ei ole järjestetty - pikkulasten päiväkoteja, lastentarhoja, päiväkoteja - erityisesti naisten osallistuminen työelämään estyy. On kuitenkin rohkaisevia asioita: yhä useammat jäsenvaltiot, kuten Saksa, sopeutuvat muuttuviin ammatillisiin rakenteisiin. Yrittäjyyden reunaehtoja parannetaan, aktiiviset työllisyyspolitiikat korvaavat lopultakin passiiviset toimet. Nyt Ecofin-neuvoston, EKP: n, sosiaalipoliittisten toimijoiden, työmarkkinaosapuolten, neuvoston, komission ja Euroopan parlamentin vuoropuhelu on institutionalisoitava, jotta talouspolitiikka, rahapolitiikka, mukaan lukien välttämätön vakaussopimus, sovitetaan paremmin yhteen työllisyyspolitiikan kanssa.
Tulevassa Wienin huippukokouksessa on määrä asettaa uusia oikeita painopisteitä sen sijaan, että herätetään vääriä oletuksia, joita voisivat olla esimerkiksi niin sanotut kattavat investointisopimukset, joissa puhutaan miljardisummista ja joita jäsenvaltiot eivät kuitenkaan rahoittaisi. Sitten nimittäin, kun ollaan realistisia, on erittäin suuri mahdollisuus siihen, että myös työttömyydestä ja syrjäytymisestä kärsivät huomaavat, että Eurooppa voittaa esteet ja toimettomuuden, ymmärtää yhteensovittaa toimia ja esittää merkittäviä virikkeitä ja uusia ideoita.

Theonas
Arvoisa puhemies, nykyinen kasvutahti ei poista korkeaa työttömyysastetta. Euroopan talouskasvu vuonna 1997 oli 2, 7 % ja vuonna 1998 kasvun odotetaan olevan noin 2, 8 %, samalla kun taas palkkojen todellinen kasvu on ollut vain 1 %; tästä huolimatta työttömyystilanne ei ole parantunut. Täysipäiväiset työpaikat vähentyvät ja samalla vain osa-aikainen työllistyminen lisääntyy. Köyhyyden ja yhteiskunnallisen syrjäytymisen aave koskee tai uhkaa välittömästi jo miljoonia unionin kansalaisia. Kysyn vain, kuinka suureen toiveikkuuteen nämä tosiseikat oikeuttavat? Mielestämme työllisyyspolitiikka on osoittautunut epäuskottavaksi ja kriisejä kärjistäväksi tekijäksi. Tämän päätelmän ovat tehneet unionin kansalaiset. Ja samalla kun asiat ovat tällä tolalla, komissio asettaa tiedonannossaan etusijalle teollisuuden ja kaupan kilpailukyvyn, vakautussopimuksen, valuutan vakauden, osa-aikatyön ja epätyypillisten työsuhteiden edistämisen sekä työllistettävyyden - keinotekoisen uudissanan, joka siirtää vastuun työn hankkimisesta yhteiskunnalta ja politiikalta työntekijälle.
Arvoisa puhemies, työväestö on jo tuominnut tämän politiikan. Sillä ei ole mitään odotettavaa tältä politiikalta. Ainoa jäljellä oleva vaihtoehto on tiivistää kamppailua tämän politiikan muuttamiseksi. Tuossa kamppailussa me seisomme työväestön rinnalla.

Sainjon
Arvoisa puhemies, koska puhumme sosiaalisesta Euroopasta, haluaisin ensinnäkin onnitella herra van Velzeniä, ja koska yhdestä kerrasta ei tule vielä tapaa, komissiota sen palkansaajien kuulemista koskevasta toiminnastaan. Vilvoorden ja hiljattain Levi Straussin tehtaiden tapahtumien jälkeen on nimittäin vahvistettava kiireellisesti palkansaajien tiedonsaanti- ja keskusteluoikeutta, mitä tulee niin yrityksen investointistrategioihin kuin siirtymispäätöksiinkin. Tämä tiedotuskulttuuri - sanoisinpa jopa myötämääräämiskulttuuri - on menossa oikeaan suuntaan.
Minun on sitä vastoin sanottava yleisemmin, että komission sosiaalisesta toimintaohjelmasta puuttuu kunnianhimo ja suurisuuntainen suunnitelma. Toimintaohjelmassa viitataan luonnollisesti ja oikeutetusti erityisen työvaltaisten palvelujen alvasteen alentamiseen, pk-yritysten kustannusten vähentämiseen, joustavuuteen, koulutukseen ja niin edelleen. Mutta esitänpä kysymyksen: miten on Luxemburgin marraskuussa 1997 pidetyn työllisyyshuippukokouksen sitoumusten laita? On poliittisesti elintärkeää kehittää sellainen suuri hanke, jonka avulla voitaisiin suunnata energiaa oikein. Todellisuudessa tarvitaan uutta hyvinvointivaltiota, joka edistäisi jokaisen Euroopan unionin kansalaisen elinikäistä työllisyyttä ja oppimista, toisin sanoen, olisi toimittava niin, että jokaisella naisella ja miehellä Lissabonista Berliiniin ja Lontoosta Roomaan olisi yhtä lailla toivoa työpaikkansa menettäessään.
Haaveilen itse työttömyys-sanan poistamisesta sanavarastostamme, eikä tämä ole pelkkä tyylikeino. Kyse on konkreettisesti siitä, että jokaisen irtisanomisen, jokaisen toimettoman kauden yhteydessä alkaisi vastedes automaattisesti palkallinen ja pakollinen koulutusjakso, joka ei olisi pelkkä päivähoitopaikka. Luxemburgin marraskuussa 1997 pidetyn työllisyyshuippukokouksen kokeiluista on tehtävä totta; huippukokouksen päätöksissä, jotka 15 jäsenvaltiota hyväksyivät, määrättiin jo tuolloin prioriteetiksi, ettei nuoria saa jättää toimettomiksi tai vaille koulutusta yli kuudeksi kuukaudeksi, eikä aikuisia yli vuodeksi.
Tätä käsitettä on pidettävä vireillä menemällä pitemmälle, ehdottamalla sitä, että henkilö voisi koko elämänsä ajan sukkuloida työnteon ja koulutuksen välillä siirtyen toisesta toiseen, niin ettei väliin tule ei-toivottuja katkoja, joutumatta toisin sanoen työttömäksi.
Arvoisa puhemies, tämä olisi tosiasiassa sellainen suuri hanke, jonka avulla Eurooppa voisi herättää henkiin menneisyytensä, jolloin se sai aikaan yhteiskunnallista edistystä. Hanketta voitaisiin rahoittaa niillä 2 300 miljardilla frangilla, jotka uhrataan Euroopassa vuosittain työttömyyden torjuntaan ja rakennerahastoihin, jotka hyödyttäisivät erittäin hyvin tätä tavoitetta, jos ne eivät olisi niin pirstoutuneita.

Raschhofer
Arvoisa puhemies, uusimpien tilastojen mukaan työttömyysluvut ovat pienentyneet. Tarkemmat tutkimukset osoittavat kuitenkin, että työttömyysprosentti on kyllä laskenut, mutta paljon vähemmän kuin talous on kasvanut saman ajanjakson kuluessa. Se, että noin 23 miljoonaa Euroopan kansalaista elää toimeentulon rajalla, saa miettimään. On otettava huomioon myös se, että käsiteltävänä olevassa mietinnössä varoitetaan matalapalkkaisista ja huonolaatuisista töistä ja vaaditaan vakaan valuutan politiikan noudattamista. Luxemburgin huippukokouksen suunnitelmat, jotka koskevat menestyksekästä työllisyyspolitiikkaa, ovat kunnianhimoisia. Kukaan ei vakavissaan vastusta työn verottamisen vaihtoehtoja. Kukaan ei vastusta toimia investointeja koskevan ilmapiirin parantamiseksi tai koulutusta ja jatkokoulutusta. Nämä keinot eivät kuitenkaan loppujen lopuksi ole uusia. Jo Essenin huippukokouksessa keskusteltiin työllisyyttä käsittelevästä valkoisesta kirjasta, tarkemmin sanottuna näistä samoista toimista.
Harhakuvitelmia vähentää kuitenkin se, kuinka vähäisiä kansallisten toimintasuunnitelmien konkreettiset toimet työllisyyden hyväksi ovat. Lukuisissa kansallisissa toimintasuunnitelmissa ei päätetä lainkaan tai päätetään puutteellisesti konkreettisista tavoitteista tai budjettivaroista. Sopivat indikaattorit puuttuvat, budjettivaroja ei määrätä, toimia ei aseteta tärkeysjärjestykseen ja niiden ajallisia vaikutuksia ei määritetä. Kuinka siis työllisyyspolitiikan saavutuksia ja tuloksia on määrä arvioida rehellisesti? Saanen sanoa: kuulen kyllä sanoman, mutta minulta puuttuu usko, jos jäsenvaltiot eivät toteuta tavoitteita.

Van Lancker
Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä niiden kollegoideni kanssa, jotka ovat sanoneet, että Luxemburgissa käynnistetty prosessi on myönteinen asia mutta että Wienissä täytyy kuitenkin päästä selkeästi eteenpäin. Arvoisa komissaari, haluaisin keskittyä yhteen minulle hyvin tärkeään näkökohtaan. Jäsenvaltioiden on aika korjata tilanne yhdistämällä jälleen naisten työllisyys ja naisten yhtäläiset mahdollisuudet. Vetoamme van Velzenin mietinnössä hyvin selvästi sukupuolten välisen kuilun puolittamisen puolesta. Tämä vaati jäsenvaltioilta erityistä sitoutumista kaikkien suuntaviivojen tasolla, ja kysymys on sitoutumisesta myönteiseen toimintaan. Sitten muutama esimerkki. Tämä liittyy siihen, että naiset ovat enemmän ja pitempään työttöminä, arvoisa komissaari, ja on hyvä, että jäsenvaltiot ovat valinneet pitkäaikaistyöttömyyden ennaltaehkäisyn. Tämä kuitenkin tarkoittaa myös sitä, että naiset täytyy ottaa mukaan työllistämistoimiin vähintään sen mukaisesti, mikä on heidän suhteellinen osuutensa. Tämä tarkoittaa myös, että jäsenvaltiot eivät saa nykyisellä tavalla jättää kiinnittämättä huomiota pitkäaikaistyöttömiin, joiden joukossa naiset ovat yliedustettuina. Näiden kahden asian täytyy kulkea käsi kädessä ja täydentää toisiaan.
Toiseksi, me pyydämme myös selkeää sitoutumista siihen, että järjestetään lisää koulutusmahdollisuuksia ihmisille, jotka ovat vielä työssä. Hyvät kollegat, minusta on häpeällistä, että osa-aikatyötä tekevät naiset jätetään useimmissa yritysten koulutussuunnitelmissa suoranaisesti koulutusmahdollisuuksien ulkopuolelle.
Kolmanneksi, lähtökohtana on, että palkkaneuvotteluissa kiinnitetään erityistä huomiota edelleen esiintyvään miesten ja naisten 20-30 %: n palkkakuiluun. Tuloksena pitäisi olla, että palkkaneuvotteluissa saavutettavien korotusten täytyisi nykyisin koitua pääasiassa liian matalia palkkoja saavien naisten hyväksi. Lähtökohtana on myös se, että jäsenvaltiot eivät keskity sokeasti pelkästään osa-aikatyöhön vaan että ne alkavat keskustella myös perhemyönteisemmistä työn uudelleen jakamisen ja työajan lyhentämisen muodoista, kuten nelipäiväisestä työviikosta. Pyydämme itse asiassa, että komissio myös tekisi uudelleen ehdotuksen olemassa olevan työaikoja koskevan direktiivin vahvistamisesta.
Lopuksi, arvoisa puhemies, konkreettisten tavoitteiden asettaminen on jo osoittanut hyödyllisyytensä. Meidän täytyy vahvistaa tätä prosessia kaikkien suuntaviivojen tapauksessa, ja ryhmäni tärkeä pyyntö olisi se, että komissio laatisi pikaisesti tavoitteet sosiaaliturvan toimivuudesta. Meidän täytyy huolehtia siitä, että työn lisääntyminen tarkoittaa samalla laadukkaan työn lisääntymistä ja asianmukaista sosiaaliturvaa.

García-Margallo Y Marfil
Arvoisa puhemies, kaunis kiitokseni esittelijälle, ja yritän täsmentää neljää ajatusta, neljää näkemystä, jotka mielestäni rikastuttaisivat mietintöä.
Ensiksikin jään kaipaamaan viittausta talouspolitiikkojen ja rahapolitiikan väliseen koordinaatioon, toisin sanoen Ecofinneuvoston ja Euroopan keskuspankin väliseen koordinaatioon. Viimeaikaisissa julkaisuissa, erityisesti Krugmannin kohdalla, on alettu kysyä, onko johdonmukaista pitää edelleen ensisijaisena hintojen vakautta nyt, kun työpaikkojen luomisen osalta olemme historiallisesti katsottuna alhaisella tasolla. Vaikka olenkin sitä mieltä - kuten Carlos Gasòliba sanoi - että vakaa talous on kasvualusta työpaikkojen luomiselle, myös suurempi koordinaatio ja Euroopan keskuspankin suurempi valppaus tässä asiassa ovat välttämättömiä.
Toiseksi pahoittelen sitä, ettei ole hyödynnetty niitä kokemuksia, joita parlamentissa saatiin tehtäessä vertailuja, esikuva-analyysia, työpaikkojen luomisesta Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Niiden ajatusten ohella, joita tietyt puhujat ovat täällä toistaneet - tiettyjen markkinoiden joustavuus ja vapautuminen, erityisesti palvelu- ja työmarkkinoiden - tuossa mietinnössä todettiin yhtenä keskeisenä syynä, josta on etua Yhdysvalloille työpaikkojen luomisessa, tutkimuksen ja kehittämisen suurempi korostaminen, yksityisten aloitteiden suurempi osuus näissä yhteisissä pyrkimyksissä sekä tutkimuksen ja kehittämisen edistäminen verohelpotuksilla välittömän tuen sijaan, jolloin hankkeet yhdistetään saatavaan hyötyyn.
Kolmanneksi verotuksen osalta puhutaan alv: stä työvoimavaltaisten palvelujen osalta. Mielestäni on tullut aika kysyä, onko johdonmukaista jatkaa arvonlisäveroa sellaisena kuin se otettiin käyttöön vuonna 1967, jolloin Euroopassa oli liikaa työpaikkoja ja liian vähän työvoimaa, ja eikö ole välttämätöntä tarkastella sitä, onko edelleenkin johdonmukaista sallia suora verovähennys, joka rasittaa sijoitushyödykkeitä edistämällä työvoiman korvaamista pääomahyödykkeillä.
Vielä viimeinen huomio. Olen samaa mieltä Euroopan laajuisista verkoista, mutta on jo aika edetä ja sanoa, rahoitammeko me ne ylijäämällä, velalla tai muilla tavoin.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, vaikuttaa selvältä, kuten van Velzenin mietinnössä todetaan, että talouskasvun ja työpaikkojen välillä ei ole olemassa suoraa yhteyttä. Työpaikkoja on kyllä luotu, mutta niitä ei ole luotu riittävästi, eivätkä myöskään Euroopan sosiaaliset olot ole kohentuneet: 15 % työntekijöistä elää köyhyysrajan alapuolella.
Ei myöskään " eurosuoja" , paljon puhuttu rahaliitto, joka muka suojelee Eurooppaa maailman rahoitus- ja talouskriiseiltä, pysty ilmeisesti estämään sitä, että jotkut vaikutukset yltävät mantereelle. Näin ollen mielestämme on korostettava joitakin van Velzenin mietinnön seikkoja.
Ensiksikin yksi niistä koskee vakauden käsitteen dogmaattisuutta, tuon vakaussuunnitelman, jota on ankarasti ja pakosti noudatettava. Mielestämme tuosta dogmaattisuudesta on päästävä eroon, koska työpaikkojen luominen on nyt erittäin tärkeää, jos halutaan, että myös talouden alalla menisi hyvin. Tuossa vakaussopimuksessa on enemmän kyse rahapoliittisesta vakaudesta kuin työpaikkojen vakaudesta.
Ja lopuksi, arvoisa puhemies, haluan korostaa kahta työllisyyttä koskevan toimintasuunnitelman neljästä pilarista: sopeutuvuutta ja yhtäläisiä mahdollisuuksia.
Sopeutuvuuden osalta on otettava huomioon sosiaalisten toimijoiden osallistuminen sellaisten asioiden käsittelemiseksi kuin työaika ja ylityötuntien vähentäminen.
Yhtäläisten mahdollisuuksien osalta olemme toistaneet monta kertaa, että naisten työllistymis- ja palkkataso on paljon alempi kuin miesten ja kyseinen neljäs pilari on jäänyt hyvin heikoksi kaikkien jäsenvaltioiden toimintasuunnitelmissa. Näin ollen on edistettävä sellaisia palveluja, jotka mahdollistavat työllistymisen ja pääsyn uudelleen työelämään.

Formentini
Arvoisa puhemies, haluaisin aivan ensimmäiseksi esittää onnitteluni esittelijälle, herra van Velzenille, joka on osannut tuoda esiin keskeiset kysymykset, jotka liittyvät tähän talouden tärkeään osaan, työllisyyteen. Hänen on onnistunut tehdä tämä vaiheessa, jolle on tyypillistä epävarmuus, sillä ei ole epäilystäkään siitä, että tilanne on muuttunut radikaalisti sitten jäsenvaltioiden hallitusten marraskuussa 1997 tekemien päätelmien. Tilanne on muuttunut niin yhteisössä, jossa on tällä välin käynnistetty talous- ja rahaliiton kolmas vaihe ja otettu käyttöön vakaussopimus kaikkine vaikutuksineen, kuin muuallakin maailmassa, jossa on eittämättä tapahtunut valtavia muutoksia aivan viime aikoina: meneillään on selvästi laskusuhdanne, joka vaikuttaa ainakin 40 %: iin maailman väestöstä - kuten esittelijäkin toi esille - ja jonka myllerryksestä Euroopan ja PohjoisAmerikan alueiden on onnistunut tähän asti pysytellä erillään, joskaan tulevaisuudesta ei ole mitään takeita.
Kaiken kaikkiaan kehitysaste, joka Euroopassa on todettavissa, on riittämätön suhteessa työllisyyden kasvuun liittyviin tarpeisiin, ja tämä on asia, josta on päästävä eroon. Olemme vakuuttuneita siitä, että työllisyysongelmaa ei voi ratkaista itse työllisyyttä koskevilla säädöksillä ja asetuksilla: työpaikkoja ei luoda asetuksilla, työpaikkoja luodaan edistämällä talouden kasvua. Niinpä tarvitaan kaikkien ponnisteluja, jotta tätä kasvua saadaan edistettyä sopivilla politiikoilla, etenkin veropolitiikoilla, ja talouden kehitykselle myönnettävillä asianmukaisilla tuilla.
Esiin nousee siis ongelma, joka liittyy investointeihin, joiden täytyy olla mahdollisimman tuottavia ja siksi keskitetty sinne, jossa ne voivat tuottaa tulosta. Luonteeltaan puhtaasti sosiaalisilla investoinneilla ei saataisi aikaan minkäänlaista tulosta. Toivon, että tämä lähestymistapa otetaan huomioon tulevassa Wienin huippukokouksessa, jota koko Eurooppa seuraa erittäin tarkkaavaisesti.

Cabezón Alonso
Arvoisa puhemies, kollega van Velzenin mietintö on erinomainen mietintö. Siinä on kurinalaisia ehdotuksia, se on totuudenmukainen, siinä ei sorruta kansankiihotukseen ja se sisältää joitakin innovatiivisia ajatuksia. Jos haluaisin korostaa jotakin henkilökohtaisesti, korostaisin työttömyyden ehkäisyä koskevaa kohtaa. Toivon hartaasti, että tämä mietintö saisi parlamentissa osakseen suurimman mahdollisimman tuen.
Euroopan unionin miljoonat työttömät eivät tee tästä keskustelusta turhaa, päinvastoin. Joka tapauksessa tämän ja muiden keskustelujen ansiosta työllisyys etenee, joskin hitaasti, sellaisena yhteisenä politiikkana, johon pitää ehdottomasti liittyä talouspolitiikkojen yhteensovittaminen.
Työttömyys synnyttää syrjäytymisen muotoja, epävarmuus estää henkilökohtaisen kehityksen, ja omien odotusten puuttuminen pakottaa käytettävissä olevan työvoiman palvelijan asemaan työpaikan tarjoajaan nähden.
Sen lisäksi, että julkisella vallalla on velvollisuus valvoa yhtäläisyys- ja yhteisvastuuperiaatteiden toteutumista mahdollisuuksien ja tulotasojen osalta, niiden on myös harjoitettava aktiivisia politiikkoja ja luotava perusehdot yhteiskuntiemme suurimman huolenaiheen eli työttömyyden lievittämiseksi. Julkisen vallan on harjoitettava, kuten mietinnössä todetaan, sellaisia talouspolitiikkoja, jotka lujittaisivat tai kannustaisivat sijoituspohjaista kasvua sekä edistäisivät kuluttajien luottamusta ja kotimaisen kulutuskysynnän säilyttämistä.
Julkisen vallan on ehdottomasti omaksuttava paljon tehokkaampi rooli aktiivisten työmarkkinapolitiikkojen kehittämisessä, ja tietynlainen rohkeus olisi hyödyksi nykytilannetta tarkasteltaessa. Usein perusteluna käytetyn sääntelyn purkamisen tietynlaisen säilyttämisen vastapainoksi puolustamme edelleen sellaisia ehdotuksia, joissa yhdistyvät joustavuus ja turvallisuus.

Todini
Arvoisa puhemies, onnittelen luonnollisesti esittelijää, herra van Velzeniä. Hänen mietinnössään huomautetaan, että tämän vuoden aikana on käytettävissämme olevien todellisten tietojen perusteella työttömyys todella vähentynyt, mutta tämän ei kuitenkaan pidä herättää liikoja toiveita, koska voimme havaita Euroopan tilanteessa vain marginaalista parannusta. Jos vaikka ryhdymme analysoimaan, mikä on kunkin jäsenvaltion todellinen tilanne, huomaamme, että 15 jäsenvaltion välillä on suuria eroja. Esimerkiksi Italiassa työttömyys on edelleen noin 12 %.
Millaisia ratkaisuja olemme löytäneet? Työn kustannuksia on tietysti vähennettävä ja yrittäjyyden kehitystä on tuettava, etenkin pienten ja keskisuurten yritysten sektorilla. Koulutuksen ja ammatillisen pätevyyden merkitystä on jo korostettu, joten en puhu siitä sen enempää. Haluaisin vain korostaa erästä seikkaa, joka on jo mukana mietinnössä ja joka on mielestäni äärimmäisen tärkeä, eli ehdotusta työvaltaisten palvelujen alv-asteen alentamisesta. Neuvosto esitti tämän ehdotuksen jo 21. lokakuuta 1997. Se kannattaisi ottaa uudestaan esille vakavasti ja päättäväisesti, ja samoin kannattaa kannustaa edelleen Euroopan investointipankkia rahoittamaan hankkeita myös markkinakorkoja alhaisemmilla koroilla - se on jo ilmaissut valmiutensa siihen - tietysti olettaen, että nämä hankkeet luovat todella työllisyyttä ja ovat siten tästä näkökulmasta katsottuna tärkeitä.
Entä miksi ei voisi ehdottaa keskuspankin varsinaisen roolin tarkistamista? Tällä uudella välineellä, joka luotiin inflaation alhaalla pitämiseksi 15 jäsenvaltiossa, pitäisi ja voisi olla toinenkin tärkeä päämäärä eli työttömyyden kurissapitäminen. Tällainen tehtävä on Yhdysvalloissa annettu Yhdysvaltain keskuspankille. Tämän välineen tulisi siis taata myös Euroopassa työttömyyden aisoissa pitämisen erittäin tärkeä tehtävä. Minusta on syytä korostaa näiden uusien perusteilla olevien toimielinten yhteiskunnallista merkitystä.

Ribeiro
Arvoisa puhemies, komission kertomuksessa käsitellään työllisyyttä. Työllisyyttä Euroopassa vuonna 1998. Siinä käsitellään työllisyyden, ei työttömyystilastojen ongelmia.
Kollega van Velzen sivusi tätä keskeistä seikkaa onnistuneesti etenkin päätöslauselmaehdotuksen perusteluissa. Onkin aiheellista käsitellä laajemmin työllisyyden laatua unohtamatta huolestuttavia työttömyyslukuja ja niistä aiheutuvaa levottomuutta. Myös esittelijän tietyt talouden elpymisen ilmapiiriä koskevat huomiot tuntuvat vanhentuneilta, koska ne eivät enää perustu todellisuuteen. Syy ei ole esittelijän, vaan kaikki johtuu suhdanteiden kehityksestä.
Ajan salliessa otan esille vielä yhden asian. Siinä, että komissio käyttää pilariterminologiaa työllisyyskertomuksessaan, ei ole mitään kielteistä. Mutta samanaikaisesti kielletään heti ensimmäisessä, työllistettävyyttä käsittelevässä pilarissa esiintyvä kaksiselitteisyys - työttömyyden syynä pidetään työttömiä ja heidän puutteellista koulutustasoaan eikä sosiaalisten suhteiden järjestelmää, joka synnyttää työttömyyttä ja käyttää sitä strategisesti.

Pronk
Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijää sydämellisesti kaikesta hänen tekemästään työstä sekä mietinnöstä, jonka hän on saanut valmiiksi niin lyhyessä ajassa.
On oikeastaan mahdotonta työskennellä näissä olosuhteissa. Tämä selittää ehkä hänen hyökkäyksensä tarkistuksiamme vastaan. Emme luonnollisestikaan olleet samaa mieltä kaikista hänen mietintönsä osista. Pidättäydyimme äänestämästä myös valiokunnan kokouksessa. Näin ollen olemme katsoneet, että meidän on pakko esittää uudelleen näihin kohtiin liittyvät tarkistukset. Se ei tietenkään tarkoita, että kaikki kompromissit olisivat näin ollen pois suljettuja. Olimme kuitenkin erityisen mutkikkaassa tilanteessa, jossa meidän piti oikeastaan esittää tarkistuksia mietintöön, jota ei ollut vielä olemassa. Tämä tarkoittaa yksinkertaisesti, että meidän täytyy löytää tulevaisuudessa jokin muu ratkaisu, vaikka tiedän, että esittelijä ei voi tehdä asialle itse yhtään mitään.
Mitä itse asiaan tulee, työttömyys vähenee onneksi aluksi hieman, mutta se ei luonnollisestikaan tarkoita, että niin on myös tulevaisuudessa. Taivaalla on näkyvissä hieman tummia pilviä. Meidän täytyy näin ollen jatkaa käynnistettyä strategiaa. Haluaisin oikeastaan sanoa, että tämä strategia on ollut paljon menestyksekkäämpi kuin kukaan oli aikaisemmin uskaltanut odottaa. Tähän strategiaan on suhtauduttu usein kyynisesti, mutta se vaikuttaa kuitenkin toimivan. Se näyttää tosiaan johtavan muutoksiin jäsenvaltioissa. Ne eivät ole ehkä riittäviä, mutta hyvä näinkin.
Uhkana ovat nyt tietyt asiat, jotka on oikeastaan otettu osittain mukaan herra van Velzenin mietintöön. Investointiohjelmia koskeva 7 kohta on sellainen, jota emme voi hyväksyä, koska silloin palaamme taas täysin keskusteluun koko strategiasta. Me olemme aikaisemmin hylänneet tällaisen laajan investointiohjelman, joko siksi, ettei ole ollut rahaa tai siksi, ettei sellainen toimi unionin tasolla. Meidän on vaikea suhtautua myönteisesti sen hyväksymiseen, olkoonkin että Euroopan unionin jäsenvaltioiden pääministereistä 11 on sosialistipuolueista. Se ei kuitenkaan tarkoita, että me alkaisimme yhtäkkiä lipsua periaatteistamme.
Toinen asia, jonka haluaisin vielä ottaa esille, on verotus. Mielestäni on oikein, että esittelijä pyytää kiinnittämään asiaan huomiota. On hyvin harmillista, että keskustelu siitä ja erityisesti arvonlisäverotuksen tasosta on mennyt aivan väärille urille neuvostossa ja että hallitukset, jotka olivat asian puolesta, eivät tee enää mitään, ja että ne pari hallitusta, jotka vastustivat asiaa, saavat ilmeisesti kaiken hoidettua. Minusta se on hyvin harmillista. Toivon, että Euroopan parlamentti onnistuu saamaan tämän asian jälleen kuntoon.
Ne olivat tärkeimmät asiat. Me voimme tilanteen huomioiden antaa hyväksyntämme, jos suuria muutoksia ei enää tule ja jos tarkistuksistamme hyväksytään riittävän moni.

Alavanos
Arvoisa puhemies, luultavasti koko Euroopan unionissa työttömyys on hieman taittunut, vaikkakaan en tiedä, lähteekö tauti sillä, jos kuume laskee 41 asteesta 40, 5 asteeseen. Haluaisin välittää teille kokemuksia omasta maastani, siellä työttömyysongelman pahentuminen, joka koskee erityisesti nuoria ja naisia, tapahtuu samaan aikaan, kun Kreikka yrittää neuroottisesti täyttää talous- ja rahaliiton kriteerit. Näin päästäänkin mielestäni työttömyysongelman ytimeen. Jokunen vuosi sitten valmistui valkoinen kirja " Työttömyys, kasvu ja kilpailukyky" . En tiedä, mitä tästä kaikesta jäi jäljelle, ehkä jotakin, mutta ei kuitenkaan sitä, mistä me täällä keskustelimme eikä Euroopan parlamentissa ja kaikkialla herätettyä hälytystilaa. Olen sitä mieltä, että jos kuitenkin haluamme, että sekä herra van Velzenin esittämät ajatukset että komissaari Flynnin ja koko komission kokonaispyrkimys luoda työttömyysstrategia joidenkin pilareiden pohjalta johtavat johonkin, Maastrichtissa hahmoteltu suunta pitää muuttaa. Tämä muutos tarkoittaa, että raha- ja talousliittoon tulee sosiaaliset ja työttömyyskriteerit; että sijoituksilla ei kasvateta julkista vajetta ja että EKP vähintäänkin seuraa samaa tietä kuin Yhdysvaltain keskuspankki.

Chanterie
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin sanoa, että mielestäni Luxemburgissa aloitettu strategia tuottaa hyviä tuloksia, ja se on hyvä alku rakenteellisille muutoksille Euroopan työmarkkinoilla. Me odotamme kuitenkin, että suuntaviivoja tarkistetaan ja terävöitetään Wienissä, jotta jäsenvaltioiden olisi sitouduttava vielä konkreettisemmin määrällisiin tuloksiin. Odotamme, että Euroopan komissio parantaa ehdotuksiaan tässä mielessä.
Toiseksi sanoisin, ettei voida kiistää sitä tosiasiaa, että työpaikkojen määrä on kasvanut 750 000: lla vuonna 1997, mikä on tapahtunut taloudellisen kasvun ansiosta. Tämä kasvu on kuitenkin nyt vaarantunut muun maailman talouskriisien vuoksi. Tämän vuoksi on välttämätöntä tukea taloudellista kasvua laajalla eurooppalaisella investointiohjelmalla. Euroopan laajuisista verkoista on jo puhuttu riittävästi. Nyt on tehtävä selkeitä päätöksiä.
Kolmanneksi kannatan niitä kollegoita, jotka ovat puolustaneet naisten, yli 50-vuotiaiden ja myös vammaisten vahvempaa osallistumista työmarkkinoille. Lopuksi sanoisin, arvoisa puhemies, että myös työn kustannusten vähentäminen on kiireellinen asia.

Hatzidakis
Arvoisa puhemies, vaikka Euroopan talous on viime vuosina kehittynyt - esimerkiksi 1997 kasvu oli 2, 7 % - vastaavaa työttömyyden pienentymistä ei ole havaittavissa. Työttömyys on kyllä pienentynyt, mutta vain todella vähän, ja joissakin valtioissa, kuten esimerkiksi omassa maassani, työttömyys pysyy ennallaan ja lisääntyy marginaalisesti. Tämä tarkoittaa, että taloudellinen kasvu yksinään ei luo niin monia työpaikkoja kuin tarvitaan. Samaan aikaan tarvitaan toimenpiteitä työmarkkinoilla, ja meidän pitää siirtää huomiomme tähän suuntaan.
Arvoisa puhemies, koska työttömyys on ongelma, joka koskee koko Eurooppaa, on varmaa, että tarvitaan jäsenvaltioiden politiikkojen yhteensovittamista, jotta ongelmaa voitaisiin hoitaa kokonaisvaltaisesti ja tehokkaasti. Työttömyysongelman ratkaisemisen ja työllisyyden edistämisen pitää olla aidosti koko Euroopan asia. On kuitenkin tärkeää, että yhteensovittamisessa lähdetään liikkeelle oikeaan suuntaan, koska muuten voi käydä niin, että me kaikki noudatamme yhtä ja samaa politiikkaa, joka kuitenkin loppujen lopuksi kasvattaa työttömyyttä. Haluaisinkin sanoa - vaikka tietyt kollegat saavatkin tästä näppylöitä - että tässä asiassa meidän pitäisi katsoa, mitä Amerikassa tapahtuu, mitä Japanissa tapahtuu. Meidän ei tarvitse kopioida amerikkalaista tai japanilaista mallia, vaan tarkastella, miksi työttömyys näissä maissa on vähäisempää, ja ottaa oppia. Voimme ottaa oppia myös joistakin Euroopan unionin maista, joissa työttömyys jo on poikkeuksellisen matalalla tasolla. Olen siis sitä mieltä, että näissä puitteissa työmarkkinoiden pitäisi toimia joustavammin, ja pitäisi ryhtyä toimenpiteisiin vero- ja oikeusjärjestelmien ajanmukaistamiseksi työllistäviksi, pitäisi luoda verotuksellisia ja muita kannustimia, jotta saataisiin sijoituksia yrityksiin ja erityisesti pk-yrityksiin, pitäisi syventää sisämarkkinoiden integraatiota, helpottaa työntekijöiden liikkuvuutta, joustavoittaa työaikoja, pienentää palkkakustannuksia, edistää aktiivista työllisyyspolitiikkaa eikä vain painottaa työttömyyskassaa, ja lopuksi pitäisi hyödyntää koulutukseen ja jatkokoulutukseen osoitettuja määrärahoja ja voimavaroja Euroopan sosiaalirahaston kautta, vaikkakin, arvoisa puhemies, minulla on suuria epäilyksiä siitä, että kyseinen rahasto ei ole toiminut niin tehokkaasti kuin se olisi voinut.

Flynn
Kiitän mietinnöstänne, herra van Velzen. Se on virikkeitä antava asiakirja, jossa tarkastellaan perusteellisesti Euroopan unionin työmarkkinoiden keskeisiä ongelmia, ja siinä on todellakin useita erittäin hyviä ja kiinnostavia ehdotuksia tulevaa toimintaa varten.
Esittelin parlamentille vuosi sitten ensimmäiset työllisyyttä koskevat suuntaviivat. Olen hyvin iloinen voidessani kertoa teille, että olemme sen jälkeen saavuttaneet erittäin huomattavaa edistystä ja menestystä. Kaikki jäsenvaltiot ovat noudattaneet Luxemburgissa viime vuonna tekemiään poliittisia sitoumuksia. Komissio on asiaankuuluvasti pohtinut tätä edistystä vuotta 1998 koskevassa yhteisessä kertomusluonnoksessa tekemällä kansallisista työllisyyspolitiikoista entistä jäsennellympiä ja avoimempia ja selvittämällä esimerkiksi kansallisten työllisyyspolitiikkojen käytännön rahoitusta sekä seuranta- ja valvontajärjestelmiä. Tämä edistys on selvästi sopusoinnussa van Velzenin mietinnön ehdotusten kanssa.
Olen erityisen iloinen nähdessäni, että ehkäiseminen ja aktivointi työllisyyspolitiikan perusperiaatteina ovat pesiytyneet kansallisten viranomaisten ja työmarkkinaosapuolten ajatteluun. Nämä periaatteet ovat alkaneet näkyä konkreettisina toimina, joihin jäsenvaltiot ovat jo tänä vuonna ryhtyneet. Tunnustan tämän edistyksen ja pidän sitä myönteisenä.
Te kaikki tiedätte, että nuoriso- ja pitkäaikaistyöttömyyden ehkäiseminen jo varhaisessa vaiheessa ja siirtyminen oireita hoitavasta lähestymistavasta ehkäisevään lähestymistapaan ovat strategiassa keskeisellä sijalla. Juuri tämän herra van Velzen on halunnut sanoa - että meillä on oltava ehkäisevä lähestymistapa.
Myös konkreettisiin toimiin on ryhdytty alentamalla esimerkiksi niiden nuorten määrää, jotka lähtevät ammattikoulutus- ja koulutusjärjestelmistä vailla riittävää pätevyyttä. Tätä seikkaa ovat korostaneet voimakkaasti herra van Velzen ja herra Thomas Mann, ja yhdyn varauksetta heidän näkemyksiinsä. Tulette huomaamaan, herra van Velzen, että suosituksessamme vuoden 1999 suuntaviivoiksi elinikäinen oppiminen on keskeinen kysymys Wienissä. Sanomme uusissa suuntaviivoissa nimenomaan, että haluamme lisätä työmarkkinoille pääsevien henkilöiden määrää, erityisesti vanhempien työntekijöiden määrää. Siihen ei ole kiinnitetty tarpeeksi huomiota, ja mietintö tukee meitä tässä asiassa.
Kiinnittäisin vain huomionne työllisyyskertomuksessa olevaan huomautukseen, jonka mukaan korkea työllisyysaste riippuu hankitusta koulutuksesta. Sen on oltava keskeinen tekijä jäsenvaltioiden kehittäessä näitä politiikkoja.
Puhumme siitä, että parannettaisiin yritysten toimintaympäristöä, kannustettaisiin ja autettaisiin aloittelevia yrityksiä, saataisiin aikaan koordinaatiota jäsenvaltioiden viranomaisten välille, saataisiin työmarkkinaosapuolet tiedostamaan paremmin niiden mahdollinen oma panos, kehitettäisiin joustavuuspilaria, toteutettaisiin verouudistuksia työvoimaan kohdistuvan verotaakan alentamiseksi, tiedostettaisiin paremmin sukupuolierottelun estäminen ja helpotettaisiin kaikkien pääsyä työmarkkinoille. Viittaisin tässä rouva Van Lanckerin kommentteihin, jotka koskivat naisia työmarkkinoilla. Työllisyyskertomuksessa itse asiassa käsitellään juuri tätä seikkaa. Haluaisin vain saattaa tietoonne sen, rouva Van Lancker, että tasa-arvo on nyt strategiassamme keskeinen tekijä. Tulette huomaamaan, että emme vain puhu läpäisyperiaatteesta (mainstreaming ) vaan horisontaalisesta asiasta, emmekä nojaudu vain neljänteen pilariin näkemyksenne tueksi. Teidän kommenttinne ja muut parlamentin kommentit on otettu täysin huomioon.
Yhteisessä kertomusluonnoksessa yksilöidään tämä rohkaiseva kehitys, mutta se on vasta alkua ja on vielä paljon tehtävää. Meidän on saatava työmarkkinaosapuolet osallistumaan paremmin kaikilla tasoilla sekä edistettävä ja kehitettävä lujaa kumppanuutta paikallisella tasolla edistämällä työllistävää yrittäjyyttä ja paikallista talouskehitystä etenkin palvelusektorilla. Olen täysin samaa mieltä siitä, mitä rouva Ojala sanoi palvelusektorista. Tulette huomaamaan, että työllisyyskertomuksessa, jossa vertailemme keskenään Yhdysvaltoja ja Euroopan unionia, keskeinen asia on, ettemme ole kehittäneet palvelusektoria samalla tavalla kuin Yhdysvallat. Euroopan unionissa 39, 2 % työvoimasta on palvelusektorilla, Yhdysvalloissa taas 54 %. Siinä on suuri ero.
Meidän on keksittävä uusia vaihtoehtoja työn verotuksen alentamiseksi vakaata kasvua koskevan kokonaistaloudellisen strategian mukaisesti ja työllisyyden lisäämiseksi EMUssa. Meidän on kehitettävä ja toteutettava entistä konkreettisempia toimia, jotta naisilla, vammaisilla ja siirtolaisilla olisi työmarkkinoillamme yhtäläiset mahdollisuudet.
Teidän mietinnössänne, herra van Velzen, esitetään lukuisia ehdotuksia strategian kehittämiseksi edelleen. Luulen, että näin tapahtuu. Asia etenee. Olen iloinen voidessani kertoa teille, että monet ehdotuksenne ja ajatuksenne on jo otettu huomioon ehdotuksessamme vuodeksi 1999. Tulette näkemään sen myös Wienin huippukokouksen lopputuloksessa.
Komissio on ehdotuksessaan työllisyyttä koskeviksi suuntaviivoiksi vuonna 1999 pyrkinyt vakiinnuttamaan sen poliittisen edistyksen, joka on tänä vuonna saavutettu. Te itse sanoitte, herra van Velzen, että on tapahtumassa hiljainen vallankumous. Haluaisin ajatella, ettei se ole niin hiljainen. Asia kuitenkin etenee, jäsenvaltiot ovat noudattaneet sitoumuksiaan, ja uskon, että ne tulevat olemaan vielä sitoutuneempia Wienin jälkeen.
Johdonmukaisuuden ja jatkuvuuden vuoksi vuoden 1999 ehdotuksessa on hyvin vähän sisältömuutoksia. Siinä säilytetään neljän pilarin järjestelmä ja kolme Euroopan laajuista toimintatavoitetta. Siinä ovat kuitenkin mukana Cardiffin Eurooppa-neuvoston suuntaviivat, ja siinä on hyödynnetty vuoden 1998 yhteisen työllisyyskertomuksen ja vuoden 1998 työllisyyskertomuksen arviointia. Joillakin sisältöä koskevilla lisäyksillä ja joissakin tapauksissa uusilla suuntaviivoilla pyritään korostamaan vuonna 1999 erityisesti aktiivisia toimia: sitä, että kehitetään elinikäistä oppimista, tehdään työmarkkinoista entistä avoimemmat kaikille, hyödynnetään täysin palvelusektorin työmahdollisuuksia ja sovitetaan työ ja perhe-elämä paremmin yhteen.
Komissio on myös yksilöinyt joitakin horisontaalisia asioita. Niitä ovat läpäisyperiaate (mainstreaming) , tietoyhteiskunta, harmaa talous, rakennerahastojen ja erityisesti sosiaalirahaston rooli, paikallinen kehittäminen sekä tarve parantaa yhteisiä indikaattoreita ja määrällisiä tavoitteita. Tässä asiassa eteneminen vaatii realismia ja kunnianhimoa. Yhteiset tavoitteet vaativat vertailukelpoisia tilastoja Euroopan tasolla, ja komissio tulee ehdottamaan konkreettisia toimia näiden tilastojen nykyisen tilan parantamiseksi erityiskertomuksessaan Wienin huippukokousta varten.
Tämänvuotinen suuntaviivojen tarkistus on silti hyvä tilaisuus kehittää edelleen strategian tätä ulottuvuutta. Komissio on ehdottanut, että jokainen jäsenvaltio asettaisi uuden tavoitteen elinikäisestä oppimisesta hyötyvien työntekijöiden määrän lisäämiseksi. Lisäksi jäsenvaltioita kehotetaan asettamaan konkreettisia tavoitteita muita suuntaviivoja varten kansallisten painopistealueidensa ja mahdollisuuksiensa mukaisesti.
Rouva Boogerd-Quaak ja rouva Todini viittasivat yhteisön Euroopan investointipankin (EIP) ja Euroopan investointirahaston (EIF) kautta rahoittamiin aloitteisiin. Haluaisin vain sanoa, että EIP: n Edinburghissa sovitun, yleisten infrastruktuurihankkeiden lainanantoon tarkoitetun 5 miljardin ecun erän osalta on edistytty. Kööpenhaminan pk-lainaerästä on sovittu, ja siihen on ryhdytty täysimittaisesti. Kasvua ja ympäristöä koskevasta pilottihankkeesta on sovittu noin 1, 6 miljardin ecun lainojen osalta. EIF: llä on valtuudet kohdentaa jopa 20 % omista varoistaan. Myös EIP: n Amsterdamin 1 miljardin ecun erityistoimintaohjelma erityistoimien rahoittamiseksi etenee. Keskustelemme näistä mielellämme koska tahansa tulevaisuudessa.
Vuoden 1999 yhteisessä työllisyyskertomuksessa yritetään ensimmäistä kertaa arvioida kansallisten työllisyyssuunnitelmien vaikutusta. Se on koetinkivi meille kaikille. Jäsenvaltioidemme kansalaisille näytetään siinä kouriintuntuvasti, että olemme siirtyneet ajatuksista tekoihin ja konkreettisiin tuloksiin. Niinpä hiljainen vallankumous, herra van Velzen, saa aikaan poliittista edistystä. Strategia on olemassa, ja meillä on tavoitteita, aikataulu ja lähentymispolitiikka. Meidän on parannettava toteutusta, mutta uskon, että onnistumme siinä.

Van Velzen
Arvoisa komissaari, minulla on ollut paljon onnea, kun kaikki ehdottamani on otettu huomioon jo komission suunnitelmissa. Se ei ole kuitenkaan asian ydin. Olette jo kuullut monien puhujien valittavan sitä, millä tavalla meidän on täytynyt valmistella ja tarkistaa tätä mietintöä. Se johtuu siitä, että Euroopan parlamentille annettiin järjettömän vähän aikaa. Haluaisin kuulla herra komissaarin kommentin ehdotuksesta, jonka olen tehnyt tästä asiasta mietintöni 30 kohdassa. Kuinka herra komissaari aikoo ratkaista asian tulevaisuudessa?

Flynn
Arvoisa puhemies, meillä on hyvin tiukka aikataulu kaiken tämän käsittelyssä. Asiaa on ilman muuta tarkasteltava lähemmin, kun perustamissopimus on ratifioitu. En todellakaan osaa nyt sanoa, miten saamme kaiken tämän mahdutettua mukaan.
Kun ajattelee ensi vuoden kesäkuussa julkaistavia kertomuksia - yhteisen vuosikertomuksen valmistelua, yhteistä työllisyyskertomusta - ja kaikkien aikataulujen noudattamista sekä myöhemmin perustamissopimuksen mukaista parlamentin kuulemista koskevaa kertomusta, en vielä tiedä, miten saamme sen mahdutettua mukaan. Toimielinten välillä on saatava aikaan jonkinlainen uusi järjestely, jotta pystymme noudattamaan aikataulua ja voimme olla valmiita joka vuosi joulukuun huippukokousta varten. Meidän on pohdittava, miten se onnistuu.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Sosiaalialan ohjelma 1998-2000
Puhemies
 Esityslistalla on seuraavana Hughesin laatima työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan mietintö (A4-0381/98) komission tiedonannosta sosiaalialan toimintaohjelmaksi vuosiksi 1998-2000 (KOM(98)0259 - C4-0343/98).

Hughes
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää herra komissaaria yhteistyöstä ja komission yksikköjen yhteistyöstä siksi, että parlamentin jäsenille ja tarkemmin sanottuna työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan jäsenille on annettu tilaisuus auttaa tämän uuden sosiaalialan toimintaohjelman sisällön muotoilussa.
Mietintöni perusteluissa esitetään aikataulu ja kuvataan sitä, miten valiokunnan koordinaattorit saattoivat useaan otteeseen vuoden 1997 lopussa ja vuoden 1998 alussa tavata komissaarin kabinetin edustajia ja PO V: n virkamiehiä keskustellakseen ohjelman sisällöstä ja auttaa minua laatimaan työasiakirjan, jossa todettiin, mitä ohjelmaan pitäisi mielestämme sisällyttää.
Tämä on hyvä osoitus toimielintemme välisestä yhteistyöstä, eikä olekaan yllättävää, että sen tuloksena on laadittu komission tiedonanto, johon olen yleisesti ottaen tyytyväinen.
Tiedonannon ja työasiakirjamme välisiä yhtäläisyyksiä on selvitetty yksityiskohtaisesti mietinnön liitteessä.
On kuitenkin joitakin eroavuuksia - sellaisia asioita, jotka joko puuttuvat tiedonannosta tai joita on mielestämme käsitelty puutteellisesti. Niistä kolme on mielestäni erityisen tärkeitä.
Ensimmäinen asia koskee kansalaiskeskustelua. Vaadimme tiedonantoa, joka olisi käsitellyt kansalaiskeskustelun tulevaisuutta jatkuvana prosessina, mutta tiedonannosta saa sen vaikutelman, että kansalaiskeskusteluun ei edelleenkään kuulu juuri muuta kuin joka toinen vuosi järjestettävä sosiaalipolitiikan foorumi.
Toinen asia koskee vaatimustamme sosiaaliturvan puiteasiakirjasta, jotta voitaisiin hyödyntää Amsterdamin sopimuksen 137 artiklan 3 kohdan tarjoamia uusia mahdollisuuksia. Mielestämme toiminta tällä alueella on erittäin sirpaleista - parhaimmillaankin hajanaista. Tähän vaatimukseen ei vastata riittävällä tavalla.
Kolmas asia koskee tarvetta aloittaa Amsterdamin sopimuksen 13 artiklaan perustuva valmistelu syrjintää torjuvaksi toimintaohjelmaksi ja 137 artiklan 2 kohtaan perustuva valmistelu sosiaalista syrjäytymistä torjuvaksi uudeksi ohjelmaksi, jotta asiasta voidaan antaa ehdotuksia heti Amsterdamin sopimuksen ratifioinnin jälkeen ensi keväänä. Tämä ei varsinaisesti sisälly komission tiedonantoon, ja muutamat viittaukset näyttävät liittyvän nimenomaan työmarkkinoille sijoittumiseen.
Sanoin perusteluissani, että jos herra komissaari voi antaa meille vakuuden näistä asioista, suosittelisin sosiaalialan toimintaohjelman hyväksymistä. Minusta näyttää siltä, että komissiossa on edistytty näissä asioissa etenkin kansalaiskeskustelun ja syrjintää ja sosiaalista syrjäytymistä koskevien tulevien ohjelmien osalta, ja toivon, että herra komissaari voi antaa meille tämän vakuuden.
Näiden keskeisten huolenaiheiden ohella on joitakin hieman keskeneräisiä erityiskohtia, jotka komissio toivottavasti on halukas ottamaan huomioon. Osa liittyy komission aiempiin sitoumuksiin, kuten kotityötä koskevaan ehdotukseen, sukupuolista häirintää koskevaan ehdotukseen ja ehdotukseen, joka koskee tarvetta täydentää miesten ja naisten yhtäläistä kohtelua sosiaaliturvajärjestelmissä koskevaa lainsäädäntöä. Osa koskee tarvetta tarkistaa nykyisiä määräyksiä, kuten tarvetta arvioida sitä, miten säännöt menettelytavoista ovat vaikuttaneet naisten ja miesten samapalkkaisuuden toteutumiseen, tarvetta muuttaa direktiiviä 86/613 ja laatia odotettu arviointikertomus raskaana olevien naisten työterveyttä ja -turvallisuutta koskevasta direktiivistä.
Lopuksi sanoisin terveyden ja turvallisuuden osalta, että tiedän, että komissio on sitoutunut jatkuvasti tarkastelemaan riskejä ja antamaan tarvittaessa ehdotuksia. Olemme iloisia siitä, että se on sitoutunut puuttumaan yläraajojen toimintahäiriöihin, mutta nyt on mielestämme riittävästi todisteita sille, että komissio puuttuisi työperäiseen stressiin.
Yksi ammattiyhdistys - GMB - oli sen verran huolissaan henkilöstön vähentämisestä terveys- ja turvallisuusyksikössä, että se lähetti yläraajojen toimintahäiriöitä koskevan ohjeluonnoksen, jonka luovutan teille keskustelun jälkeen.
Yhteenvetona sanoisin, että olen tyytyväinen komission tiedonantoon. Laatiessani työasiakirjaa aiemmin tänä vuonna toivoin sellaista toimintaohjelmaa, joka olisi kokonaisvaltaisempi ja poliittisempi kuin entisaikojen pelkät luettelot, jossa otettaisiin huomioon Amsterdamin tarjoamat uudet mahdollisuudet ja työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun rooli ja jossa keskityttäisiin uusiin työllisyyttä koskeviin suuntaviivoihin ja toimintasuunnitelmaan ottaen kuitenkin yhä huomioon sellaiset kysymykset ja ryhmät, jotka eivät välttämättä liity työmarkkinoihin. Tämä tiedonanto on juuri sellainen. Jos herra komissaari voi vakuuttaa minulle, että mainitsemani asiat hoidetaan, suosittelen parlamentille mielihyvin sen hyväksymistä.

Puhemies
Keskustelu keskeytetään ja sitä jatketaan klo 15.00.

Äänestykset
Schmid
Arvoisa puhemies, aivan lyhyesti: haluaisin kiinnittää teidän ja parlamentin huomion siihen, että tarkistusehdotuksessa 7 mainittu päivämäärän muutos ei koske vain 1 artiklan 3 kohtaa vaan myös 1 artiklan 2 kohtaa. Molemmissa tapauksissa kyse on samasta päivämäärästä. Kyse on vain logiikasta.
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi (näin muutettuna) .)

Amadeo
Arvoisa puhemies, haluaisin vain esittää kolme huomautusta tarkistuksia koskevasta äänestyksestä.
Mitä tulee tarkistuksiin 29 ja 30, ne on esitetty uudestaan siksi, että italiankielisen version ilmaisu " sperimentazione non interventistica" on käsittämätön ja sanojen " studi osservazionali" lisäys mahdollistaa tutkimuksen myös niissä keskuksissa, jotka suorittavat tutkimuksia muista syistä kuin rekisteröidäkseen lääkkeitä.
Toinen huomautukseni on, että tarkistus 14 johtaa 7 artiklan 2 kohdan ja 7 artiklan 3 kohdan tekstien väliseen epäjohdonmukaisuuteen. Tarkistuksella 31 korjataan tämä epäjohdonmukaisuus muuttamatta tarkistuksen 14 henkeä. Siksi tarkistuksesta 31 kannattaisi äänestää ennen tarkistusta 14.
Lopuksi totean, että tarkistus 35 johtaa 17 artiklan raukeamiseen, jos siitä äänestetään. Katson myös, että se on käsiteltävä ennen 16 artiklaa, sillä se johtaisi myös sen 16 artiklan viimeisen alakohdan raukeamiseen, joka kuuluu näin: " Toimeksiantaja ilmoittaa toimivaltaisille viranomaisille asiasta ryhtyessään näihin toimenpiteisiin."

Liese
Arvoisa puhemies, kyse on myös kielellisestä yhdenmukaistamisesta kohdissa 1 ja 10. Valiokunnassa äänestimme saksankielisen tekstin perusteella, ja pyysin valiokunnassa, että englanninkielinen versio yhdenmukaistetaan. Nyt kuitenkin myös täysistunnossa esitettävän esityksen, joka sisältää tarkistusehdotukset, saksankielinen alkuperäisversio on muutettu. On tehtävä pikaisesti selväksi se, että täällä äänestetään siitä, minkä valiokunta myös saksankielisen alkuperäisen version perusteella hyväksyi. Kyse on käsitteestä " gesetzlicher Vertreter" ( "laillinen edustaja" ). Tämän osalta täytyy olla yksiselitteistä, että niiden henkilöiden puolesta, jotka eivät itse voi antaa suostumusta tutkimukseen osallistumiseen, laillinen edustaja tekee sen. Jos käsite englanninkielisessä tekstissä on käännöksen vuoksi epäselvä, englanninkielinen versio voidaan yhdenmukaistaa käyttämällä termiä legal responsable person , mutta saksankielisessä versiossa ei saa käyttää muuta termiä kuin " der gesetzliche Vertreter" ( "laillinen edustaja" ) kuten siitä myös valiokunnassa päätettiin.

Valverde López
Arvoisa puhemies, koska esitämme yleisluonteisia huomioita ja jotteivät äänestykset myöhemmin keskeytyisi, haluan sanoa tarkistuksesta 7, että joissakin versioissa käännökset ovat erilaisia. Kun käytetään termiä " tohtori" , joka on puhekielessä käytetty yleisluonteinen termi, sen on ymmärrettävä tarkoittavan lääkäriä, lääketieteen ammattilaista. Tohtorit voivat olla arkkitehtejä, kemistejä, insinöörejä ja niin edelleen.

Breyer
Arvoisa puhemies, koska olemme tarkistusehdotuksen 28 myötä, jonka hyväksyimme vahvalla enemmistöpäätöksellä, päättäneet täällä periaatteellisesti siitä, että sellaiset henkilöt, jotka eivät itse kykene antamaan suostumustaan, saavat osallistua tutkimuksiin vasta sitten, kun on varmistettu se, että tutkimuksista on välitöntä hyötyä, haluaisin pyytää, että kysymme komissiolta vielä kerran ennen lopullista äänestystä, mitä mieltä se on tästä tarkistusehdotuksesta. Mielestäni se on hyvin ratkaisevaa myös tulevien äänestysten kannalta, sekä komissiolle ja ministerineuvostolle että myös parlamentille.

Puhemies
Rouva Breyer, huomautuksenne on varsin epätavallinen, koska on esittelijän eikä muiden kollegoiden asia esittää tällaisia painotuksia. Merkitsemme asian pöytäkirjaan, mutta en haluaisi jatkaa tätä keskustelua.
Komission ehdotuksen hyväksymisen jälkeen
Amadeo
Arvoisa puhemies, haluaisin vain kiittää komissiota ja pyytää sitä osoittamaan alttiutensa toimia. Parlamentin suuri enemmistö on esittänyt tietynsuuntaisia pyyntöjä ja luonut siten painetta, joka minusta on otettava huomioon.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Fabra Vallés
Arvoisa puhemies, haluaisin tehdä kaksi täsmennystä. Kyse on tarkistuksista 1 ja 2. Kummassakin tapauksessa on kyse tarkistuksista, joilla asiakirjaani pyritään sisällyttämään sellaisia tekstejä, jotka olivat siinä ennen valiokunnan äänestystä. Näiden kahden tarkistuksen välillä on kuitenkin merkittävä ero. Tarkistuksessa 1 on kyse siitä, että mietintöön pyritään sisällyttämään uudelleen sellainen teksti, jonka minä itse poistin sosiaalidemokraattisen ryhmän tiedottajan Wemheuerin kanssa tehdyn sopimuksen takia. Näin ollen pyytäisin parlamentin tukea tuon sopimuksen säilyttämiseksi ja suosittelen, että äänestäisitte tarkistusta vastaan.
Mitä tulee tarkistukseen 2, myös siinä on kyse sellaisesta tekstistä, joka pyritään sisällyttämään mietintöön uudelleen. Kyse on kuitenkin sellaisesta tekstistä, joka katosi mietinnöstä sen jälkeen, kun hyväksyttiin eräs tarkistus, joka poisti kyseisen tekstin. Tässä tapauksessa esittelijän kanta on se, että voitte äänestää vapaasti.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, yleisluonteinen huomio ilmoittaakseni teille, tietäen kiintymyksenne menettelyjä koskeviin esityksiin, että kaksi ryhmää on pyytänyt tästä tekstistä kohta kohdalta -äänestystä, toinen 13 äänestystä ja toinen 23 äänestystä. Tarkennan, että pyyntö ei ole lähtöisin ryhmältämme. Näette siis, että kaikki ryhmät voivat käyttää työjärjestyksellä heille myönnettyjä oikeuksia.
Mitä siihen tulee, mitä esittelijämme, herra Fabra Vallés, juuri sanoi, huomautan, että tarkistus 1 on lisäys kompromissitekstiin nähden. Se ei siis ole ristiriidassa komissiossa hyväksytyn kompromissin tekstin kanssa. Toisaalta, mitä tarkistukseen 2 tulee, minusta näyttää siltä, että tekstin saksankielisessä versiossa varoittaa-verbiä (prévenir) ei ole käännetty niin kuin pitää. Luulen, että saksankielisessä versiossa käytetään sanaa stellt , verbistä stellen , kun kyse on sanasta warnt , verbistä warnen . Luulen, että tämä versio olisi korjattava ranskankieliseen tekstiin nähden.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Fabre-Aubrespy. Haluaisin huomauttaa, etten ole koskaan halunnut vihjata, että ryhmänne olisi ainoa ryhmä, joka pyytää kohta kohdalta -äänestyksiä. Muutkin ryhmät pyytävät niitä. Joskus käy niin, että kielellisen kömmähdyksen vuoksi saa väärän vaikutelman.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, kaksi pientä huomautusta. Ensimmäinen huomautus: kun viittasitte siihen, että puhemieskonferenssi on päättänyt, että tässä mietinnössä ei voida viitata 206 artiklaan, tämä tarkoittaa, että tuo viittaus on poistettava, koska muutoin syntyy tilanne, jossa viittaamme kohtaan päättämättä asiasta ehdottomalla enemmistöllä 206 artiklan edellyttämällä tavalla. Koska perustamissopimuksen 188 c artikla käsittelee nimenomaan näitä asioita, mietinnössä kannattaisi viitata siihen.
Toinen huomautus: viittaisin johdanto-osan T kappaleessa olevaan kielelliseen ongelmaan. Italiankielisessä versiossa ranskan kielen ilmaisu " ladite enquête administrative " (mainittu hallinnollinen tutkimus) on käännetty sanoilla " la cosiddetta indagine amministrativa " , jolloin sanasta " ladite " (mainittu) tulee " la soi-disant " (niin kutsuttu). Pyydän teitä huolehtimaan siitä, että italiankieliseen versioon tehdään korjaus.

Puhemies
Herra Dell'Alba, panen merkille teidän huomautuksenne.
Siirrymme äänestyksiin, ja jotta herra Fabre-Aubrespy ei huolestuisi, voin sanoa, että tällä kertaa useimmat pyynnöt erillisistä äänestyksistä ovat tulleet sosialistiryhmältä.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Evans
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro. Kysyisin vain teiltä, onko työjärjestyksen mukaista tai sen vastaista, että jäsenet käyvät pitkiä keskusteluja matkapuhelimillaan. Herra McMillan-Scott tekee niin, ja haluaisin tuoda sen teidän tietoonne.

Puhemies
Herra Evans, olette aivan oikeassa. Minä ja muut kollegani olemme toistuvasti kehottaneet, että äänestysten aikana ei puhuttaisi matkapuhelimiin. En tiedä kuinka kiireellinen tämä puhelu herra McMillan-Scottille oli, mutta tarpeen vaatiessa kollegat voivat siirtyä salin ulkopuolelle välttääkseen puhelimen käyttöä samaan aikaan kun äänestys on käynnissä.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, ryhmämme äänesti herra Fabra Vallésin mietintöä vastaan. Huomautin eilen, miten tämä mietintö kuvasti hyvin tuntemaamme Med-ohjelmia koskevaa skandaalia, ja esitin ne syyt, joiden nojalla olimme samaa mieltä tämän mietinnön sisällön kanssa, mietinnön, jota piti kuitenkin tarkistaa, jotta päästäisiin takaisin - kuten sanoimme aikaisemmin - esittelijän ehdottamaan tekstiin.
Olemme nimittäin viime keväästä asti olleet tietoisia tästä skandaalista. Parlamentti on pyytänyt kahteen otteeseen komissiota välittämään kaikki asiakirjat kansallisille oikeusviranomaisille, jotta he voisivat itse päättää, kuuluvatko nämä asiakirjat todellakin heidän toimivaltaisuuksiinsa. Tähän asti komissio on tyytynyt välittämään niille vain osan asiakirjoista. Tällä tavalla toimien komissio antaa aihetta epäillä, että se haluaa peitellä tapahtumia, jotka antavat mahdollisesti aihetta rikosoikeudellisiin seuraamuksiin, koska jutussa saattaa olla mukana komission palveluksessa olevia henkilöitä.
Perustamissopimuksen 206 artiklan mukaan komission on ryhdyttävä kaikkiin aiheellisiin toimiin vastuuvapauden myöntämistä koskevissa päätöksissä, ja siitä on tässä kyse. Aikooko parlamenttimme enemmistö viedä loppuun asti ne tätä juttua koskevat paljastukset, joita se on julistanut useaan otteeseen, vai tyytyykö se pelkkään perusteettomaan uhkailuun? Lukiessamme, että laiminlyönnin osalta suunnitellaan nyt kanteen nostamista, ja että tarkistuksemme 1, jossa tyydytään varottamaan komissiota uudelleen siitä, että aiomme evätä siltä vastuuvapauden, jollei se täytä vaatimuksiamme, torjutaan, tuntuu nimittäin siltä, että parlamentti aikoo taas kerran taipua.
Haluan kollegoideni tavoin olla tyytyväinen siihen, että 102 jäsentä äänesti tätä mietintöä vastaan, luultavasti samoista syistä kuin mekin. Talousarvion valvontavaliokunnassa minä olin ainoa. Nämä 102 jäsentä ovat äänillään osoittaneet, millaisen roolin he haluavat parlamentillemme.
Pirkerin mietintö (A4-0390/98)
Palm
Tässä mietinnössä ehdotetaan tullitietojärjestelmän luomista, joka olisi muun muassa Europolin käytettävissä. Koska en näe mitään myönteistä tässä federalistisessa poliisissa, jolta puuttuu demokraattinen valvonta, en voi tukea näiden valtuuksien myöntämistä Europolille. Olen perustellut asiaa perusteellisemmin mietintöön A4-0396/98 liittyvässä äänestysselostuksessa.

Theorin ja Wibe
Tässä mietinnössä ehdotetaan tullitietojärjestelmän luomista, joka olisi Europolin käytettävissä. Koska emme näe mitään myönteistä tässä federalistisessa poliisissa, jolta puuttuu demokraattinen valvonta, emme voi tukea näiden valtuuksien myöntämistä Europolille.
Schmidin suositus (A4-0377/98)
Andersson ja Lööw
Haluamme kiittää esittelijää hyvästä työstä tärkeän mietinnön parissa. Internetiin liittyviä sääntöjä on pidettävä kysymyksenä, jota on käsiteltävä erittäin varovaisesti. Internetin aikaansaama maailmanlaajuinen tietovirta pitää pohjimmiltaan nähdä vapaana ja avoimena virtana, joka yhdistää ihmisiä ilman sääntöjä. Mietinnössä käsiteltävät säännöt liittyvät panoksiin, joita tarvitaan välttämättömään itsesääntelyyn, jotta päästäisiin käsiksi Internetin välityksellä harjoitettavaan rikolliseen toimintaan, esimerkiksi lapsipornografiaan.
Nyt esitetyllä mietinnöllä parannetaan komission tekemää ehdotusta entisestään, johon liittyen haluamme erityisesti ottaa esiin mietinnön ehdotuksen eurooppalaisesta laatumerkintäjärjestelmästä ja tarpeesta löytää pienin mahdollinen yhteinen nimittäjä laitonta aineistoa koskeville määritelmille. Näistä jälkimmäinen sen vuoksi, etteivät jäsenmaiden väliset erot saa myötävaikuttaa siihen, että esimerkiksi lapsipornografiaa välittävät liigat voivat näitä eroja hyödyntämällä jatkaa epäinhimillistä ja vastenmielistä toimintaansa.

Blak ja Kirsten Jensen
Tanskan sosiaalidemokraatit ovat tänään äänestäneet yhteisön toimintaohjelman puolesta, jonka tarkoituksena on edistää itsesääntelyä, kehittää suodatin- ja luokitusjärjestelmää ja kiirehtiä tiedotushankkeita ja tukitoimia. Kannatamme suuresti taloudellisten tukien käyttämistä aloitteisiin, joiden tarkoituksena on rajoittaa Internetissä olevaa väkivaltaa ja pornografiaa. Olemme kuitenkin äänestäneet komission ehdottamaa yhteistä eurooppalaista laatumerkintäjärjestelmää vastaan. Komission tehtävä ei ole ratkaista, mikä on moraalitonta aineistoa. Olemme myös äänestäneet jäsenmaiden siviili- ja rikoslainsäädännön yhdenmukaistamista vastaan. Jäsenmaiden oikeuskäytäntö ilmaisee erilaisten kansallisten kulttuurien ja perinteiden kannan siitä, mikä on sensuroitavaa ja minkälaisia rangaistusten on oltava. On tärkeää erottaa, mikä on laitonta ja mikä on sopimatonta tai moraalisesti loukkaavaa.
Meidän on tehtävä yhteistyötä Euroopan tasolla taistellaksemme laitonta aineistoa, kuten lapsipornografiaa vastaan. Europolin toimivaltaa tässä asiassa on laajennettava mahdollisimman nopeasti, jotta meillä olisi mahdollisuus taistella lapsipornografiaa sisältävää aineistoa esittävää, myyvää ja jakavaa kansainvälistä verkostoa vastaan.

Blokland
Olen ottanut vastaan tiedon neuvoston yhteisestä kannasta kaksijakoisin tuntein.
Toisaalta olen iloinen siitä, että Internetin " likaantumisen" estämiseksi toimitaan mahdollisimman tehokkaasti. Jäsenvaltioiden välinen yhteistyö on tässä asiassa ilman muuta välttämätöntä.
Toisaalta suhtaudun hyvin kriittisesti keinotekoiseen, etten sanoisi fiktiiviseen, laittoman ja vahingollisen väliseen eroon, joka kuitenkin yleisesti tehdään. Lapsiporno on laitonta, kun taas aikuisten porno on vain vahingollista lapsille. Naisten ja lasten runsaan ja vastenmielisen hyväksikäytön pitäisi saada meidät realistisempiin ajatuksiin.
Olen kannattanut eurooppalaisen laatumerkintäjärjestelmän kehittämistä koskevaa tarkistusta. Jos palvelujen tarjoajien ja Internetin käyttäjien itsesääntely on etusijalla, sitä tulee helpottaa mahdollisimman tehokkaasti.
Esitetty tarkistus, joka koskee juridisten kysymysten arviointia yhteisön tasolla, ei saa minun tukeani. Mielipiteenilmaisun vapauden rajat määrittelevä lainsäädäntö nimittäin vaihtelee jäsenvaltiosta toiseen. Minusta vaikuttaisi voimavarojen tuhlaukselta pyrkiä muuttamaan neuvoston kantaa tähän asiaan.

Buffetaut
Internet-verkoston kehittyminen on johtanut nopeasti vaikean ongelman syntymiseen: miten välttää se, että tästä uudesta viestintävälineestä muodostuu sellaisten lainvastaisten toimien kuin prostituution, pedofilian ja ihmisarvon vastaisten väitteiden tai oppien levittämisen jalusta, sensuurijärjestelmää luomatta?
Ainoa todellisuudentajuinen keino oli ryhtyä toimiin Internet-palvelujen tarjoajien keskuudessa. Yhteisön toimintasuunnitelma perustuu tähän ajatukseen, erityisesti itsesääntelyelimien kehittämien käytännesääntöjen välityksellä.
Tältä osin Euroopan parlamentti oli ehdottanut ensimmäisessä käsittelyssä eurooppalaisen laatumerkintäjärjestelmän laatimista niitä Internet-palvelujen tarjoajia varten, jotka toimivat näiden sääntöjen mukaisesti. Valitettavasti komissio ei hyväksynyt tätä ajatusta. Olemme siis tukeneet tämän tarkistuksen sisällyttämistä mietintöön uudelleen.
Lopuksi, koska Internetin sisällön tai käyttötapojen herättämät kysymykset ovat vaikeita, neuvosto on varannut mahdollisuuden tarjouskilpailulle näiden vaikeuksien arvioimiseksi. Parlamentti haluaa mennä pitemmälle ja tehdä tästä aloitteesta pakollisen voidakseen aloittaa asiaan liittyvät tutkimukset jo nyt. Neuvoston kanta vaikuttaa järkevämmältä. Olisi nimittäin tarkoituksenmukaista aloittaa nämä tutkimukset vasta, kun tarve todellakin vaatii.
Päättääkseni puheenvuoroni sanon, että Internetiin pätee sama, mikä kaikkiin viestintävälineisiin: se heijastelee kulttuuria, yleistä mielentilaa. Se on eräänlainen yhteiskuntamme, sen jännitystilojen, sen ristiriitojen, sen nautinnonhalun ja sen moraalittomuuden peili, mutta se peilaa myös sen luovuutta ja halua päästä henkilökohtaisesta yksinäisyydestä ja kurjuudesta, joita aikamme materialismi ja itsekeskeisyys liian usein aiheuttavat.
Jos Internetin meille heijastama kuva ei aina ole kaunis, pyrkikäämme saamaan vastaus kysymykseen: miksi?

Seillier
Internetiin pätee sama kuin muihin ihmisten keksimiin työkaluihin: se voi palvella niin hyviä kuin huonojakin tarkoituksia. Herra Schmidin mietintö koskee Internetin käyttöturvallisuuden parantamista koskevaa toimintasuunnitelmaa. Käyttöturvallisuutta millä tasolla? Uskaltakaa sanoa: moraalisella tasolla, koska muut mietinnöt ovat liittyneet kuluttajien etujen suojeluun sähköisessä kaupankäynnissä. Kyse on siis todellakin etenkin nuorten Internetin käyttäjien suojelemisesta pornografialta, peitellyiltä prostituutiotarjouksilta ja ihmiskaupan vaaroilta. Nämä vaarat ovat kuitenkin hyvin todellisia, sanoivatpa ne kollegamme mitä tahansa, jotka väittivät toimintasuunnitelman olevan sensuuria.
Ammattilaisten itsesääntelyn suosiminen hyväksymällä peruskirjoja ja käytännesääntöjä vaikuttaa joka tapauksessa olevan tarpeen. On myös kannustettava tutkimusta niiden menettelyjen parantamiseksi, joiden avulla vastuusuhteet voidaan selvittää tarkkaan, jotta laittoman sisällön tuottajat ja sitä levittävät saadaan vastuuseen toiminnastaan, koska kenenkään ei pidä voida sanoa: " Olen vain palvelujen tarjoaja."
Toisaalta meidän on jälleen kerran muistutettava, että kaikenlaista pornografiaa on pidettävä laittomana, eikä ainoastaan lapsia hyödyntävää pornografiaa. Olipa kyse aikuisista tai lapsista, on aivan yhtä tyrmistyttävää pitää ihmisvartaloa objektina ja seksuaalisuutta toisen ihmisen hyväksikäyttönä.
Amadeon mietintö (A4-0407/98)
Flemming
Arvoisa puhemies, äänestin Amadeon mietinnön osalta tyhjää, vaikka mietintö onkin mielestäni erittäin hyvä. Halusin siten protestoida tarkistusehdotuksen 36 hylkäämistä vastaan, johon ennen kaikkea Euroopan sosiaalisdemokraattisen puolueen ryhmä vaikutti. Tarkistusehdotus oli muotoiltu siten, että kun tutkimuksesta vastaava lääkäri rikkoo määräyksiä, koolle kutsutaan jonkinlainen kurinpitoelin, joka edustaa ammattikuntaa, tai kansallinen komitea, joka toimii ammattikuntaa edustavan elimen yhteydessä. Mielestäni myös lääkäreillä, jotka tekevät paljon kaikkien meidän hyväksi, on oikeus siihen, että heidän ammattikuntaansa edustavalle elimelle tiedotetaan ongelmista, että tätä elintä kuullaan ja että se voi puolustaa lääkäreitä. Minusta sosiaalidemokraattisen puolueryhmän vihamielinen suhtautuminen lääkäreihin on valitettavaa ja halusin protestoida sitä vastaan äänestämällä tyhjää.

Blokland
" Euroopassa vallitsee kulttuuriperinteiden moninaisuuden lisäksi myös uskonnollisten vakaumusten moninaisuus." Näin on Euroopan komissio todennut ehdotuksessaan direktiiviksi hyvän kliinisen tutkimustavan noudattamisesta. Tämä lause oli minulle tärkeä lähtökohta määritellessäni kantaani kliinisiä tutkimuksia koskevaan direktiiviin.
Sen arviointi, ovatko kliiniset tutkimukset eettisesti vastuullisia vai eivät, on jätetty jäsenvaltioille juuri tämän kulttuurisen ja uskonnollisen moninaisuuden vuoksi. Tässä on kysymys tärkeästä asiasta, eikä päätöksiä kliinisten tutkimusten sallimisesta tai kieltämisestä saa mennä tekemään suin päin. Eettiset komiteat eivät voi koskaan saada niin paljon valtaa kuin kansalliset viranomaiset.
Lisäksi jokainen jäsenvaltio on kehittänyt oman järjestelmänsä siltä perustalta, saako tutkimuksia tehdä vai ei. Teollisuudessa ollaan perillä tästä asiasta. Teollisuudessa pelätään, että unionin direktiivi tuo ylimääräisen portaan kliinisiä tutkimuksia koskevaan päätöksentekoprosessiin aiheuttamalla epäselvyyttä. Siten teemme Euroopan markkinoista vähemmän houkuttelevat.
Nämä seikat saivat minut äänestämään mietintöä vastaan, nyt kun tarkistukset 13, 14 ja 15 on hyväksytty.

Bonde, Lis Jensen ja Sandbæk
Olemme tänään äänestäneet Amadeon mietintöä vastaan, jossa käsitellään hyvän kliinisen tutkimustavan noudattamista ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden kliinisissä tutkimuksissa. Olemme sitä mieltä, että jäsenmaiden on itse voitava päättää terveysjärjestelmiensä järjestelyistä ja että terveyspolitiikkaa ei pidä yhdenmukaistaa Euroopan tasolla. Emme sen vuoksi voi tukea sitä, että EU: n direktiivi heikentäisi jäsenmaiden toimivaltaa tässä asiassa ja että hyvin toimivia kansallisia järjestelmiä heikennetään sen perusteella, että halutaan laissa vahvistettuja EU: n standardeja. Emme voi äänestää sellaisen ehdotuksen puolesta, joka lisäisi byrokratiaa ja aiheuttaisi lisäkustannuksia ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden tutkimuksiin tarvittavien lupahakemusten käsittelylle jo olemassa olevissa hyvin toimivissa kansallisissa järjestelmissä. Olemme kuitenkin päättäneet äänestää niiden tarkistusten puolesta, joissa käsitellään yksinomaan tutkimushenkilöiden ja heidän oikeuksiensa suojelua.
Mietinnössä käsitellään aivan liian epäselvästi menettelyjä, jotka koskevat lupahakemuksia kliinisen tutkimuksen aloittamiseksi ja mielestämme ei voida puolustaa sitä, että pelkästään uudet eettiset komiteat voivat ilman kansallisten viranomaisten kanssa käytyjä neuvotteluja antaa luvan tutkimusten suorittamiseen. Mietinnössä ilmoitetut lupien ilmoittamiseen liittyvät määräajat ovat kohtuuttoman lyhyitä ja johtavat siihen, ettei hakemuksille voida tehdä perusteellista ja välttämätöntä arviointia. Emme sen vuoksi voi tukea ehdotusta, jonka mukaan lääkkeiden kliiniset tutkimukset voidaan aloittaa, vaikka niihin ei määräajan umpeutuessa ole vielä annettu lupaa. Emme voi hyväksyä sitä, että ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden kliinisiä tutkimuksia ei aloitettaisi missään oloissa ilman suoraa jäsenmailta saatua lupaa vaan pelkästään viranomaisten ilmoituksen perusteella.
Ehdotus merkitsisi terveydensuojelun tason heikkenemistä niissä tapauksissa, joissa jäsenmaat direktiivissä esitetyn määräajan vuoksi joutuvat antamaan luvan suorittaa tutkimuksia, vaikka kansalliset viranomaiset eivät vielä ole saaneetkaan päätökseen lupahakemuksen perusteellisempaa arviointia. Tulemme aina vastustamaan sitä, että EU: n tasolla tapahtuva terveydenhoitoalan sääntely aiheuttaisi terveydensuojelun tason heikkenemistä jäsenmaissa. Kuten komission laatimassa direktiiviehdotuksessa aivan oikein todetaan, eettiset periaatteet heijastavat kansojen kulttuuria, perinteitä ja odotuksia ja sitä on mielestämme myös komission kunnioitettava. Emme halua tukea sitä, että EU voi yhdenmukaistaa kansallisia eettisiä arvoja.

Lindqvist (ELDR)
Ei ole mitään syytä vaatia sellaista lupaa, jota komissio kliinisten tutkimusten aloittamiseen liittyen ehdottaa. Tällaisissa tapauksissa yksinkertaisen ilmoituksen pitäisi sen sijaan olla riittävä.
Schmidin mietintö (A4-0396/98)
Andersson ja Lööw
Haluamme kiittää esittelijää hyvästä työstä mietinnön parissa. Petoksiin ja väärennyksiin liittyvä rikollisuus on asia, jonka puitteissa on tehtävä näkyvästi yhteistyötä, jotta rajat ylittävän rikollisuuden esiintymistä voitaisiin vastustaa. Yhteistyön tarve kasvaa entisestään, kun kyseessä on suojautuminen euron väärentämistä vastaan. Mietinnössä otetaan kaukokatseisesti esiin ne välttämättömät muutokset, joita tarvitaan, jotta komission eri ehdotuksista saataisiin täsmällisempiä. Pidämme muun muassa Europolin toiminta-alueeseen liittyviä tarkistuksia oikeutettuina niissä yhteyksissä, jotka mietinnössä otetaan esiin maksuvälineillä tehtäviin petoksiin ja niiden väärentämiseen liittyen.

Caudron
Internet-verkostossa kehittyvän sähköisen kaupankäynnin esiinmarssin myötä kollegamme Gerhard Schmidin mietintö tulee otolliseen aikaan ehkäisemään petosten uhkaa, jonka jo huomataan hahmottuvan.
Arvelen nimittäin, että tekstin avulla pitäisi olla mahdollista rajoittaa huijausten määrää, vaikka teksti ei itsessään voikaan tehdä loppua kaikista tällaisista yrityksistä.
Toisaalta on välttämätöntä, että jäsenvaltiot mukauttavat oikeuspolitiikkansa yhteensopiviksi, koska tällaisella rikollisuuden muodolla on epäilemättä taipumusta kehittyä maailmanlaajuisessa verkostossa. Eikö se sitä paitsi olekin jo todellisuutta? Tässä mielessä on tarpeen lisätä vauhtia kumppaniemme kanssa käymiimme neuvotteluihin Maailman kauppajärjestön puitteissa.
Ei ole järjetöntä ajatella, että ne maat, jotka suhtautuvat hyvin sovittelevasti joihinkin laajamittaiseen rikollisuuteen liittyviin verkostoihin, toivottavat suopeasti nämä uudenlaiset roistot tervetulleiksi. Jotta kansainvälinen yhteisö voisi taistella tehokkaasti näitä roistoja vastaan, sen on liikekannalle asettumisen lisäksi löydettävä kaikki pakottamiskeinot kaikkia valtioita sitovan vähimmäissäännön noudattamiseksi.
Vaikka on tosiaankin tarpeen sovittaa yhteen näiden uusien maksuvälineiden toimijoiden kokonaisuus, on myös suosittava koodauksen käyttöönottoa, heti kun on kyse liiketoimesta. Samoin luottokortin käyttö kotoa käsin voidaan turvata henkilökohtaisen päätteen avulla. Tämän alan ensimmäiset kokeilut vaikuttavat rohkaisevilta.
Mutta vielä on paljon tehtävää... ja aikaa on vähän...

Gahrton, Holm ja Schörling
Emme pidä EMUa hyvänä asiana ja toivoisimme, ettei EMU ylipäänsä toteutuisi, sillä se on tärkeä poliittinen askel EU-suurvallan rakentamisessa. Koska EMU kuitenkin mitä todennäköisimmin toteutetaan kaikkiaan 11: ssä EU: n 15: stä jäsenmaasta, olemme tietoisia siitä, että tietyt sitä seuraavat ongelmat on ratkaistava parhaalla mahdollisella tavalla.
Kun kyse on mietinnöstä, jossa käsitellään euron suojaamista väärennysrikoksilta, on mielestämme välttämätöntä, että kysymystä käsitellään niin hyvin, että setelien väärentäminen ei ole mahdollista. Kansallisten poliisiviranomaisten ja Interpolin tekemä läheinen yhteistyö - sillä euro kulkeutuu myös yhdentoista siihen osallistuvan maan ulkopuolelle - on erittäin tärkeää. Mielestämme näiden ehdotusten tukeminen on loogista, vaikka emme kannatakaan EMUa poliittisena hankkeena.

Lindqvist (ELDR), Seppänen, Sjöstedt ja Svensson (GUE/NGL), Bonde, Lis Jensen ja Sandbæk (I-EDN)
Emme voi kannattaa tätä mietintöä. Vastustamme oikeudellisiin asioihin liittyvää yhdenmukaistamista ja pidämme mietintöä rikoslainsäädännön puitteissa tehtävän yhteistyön alkuna. Epäilyksemme liittyvät muun muassa ehdotukseen rikollisen toiminnan yhteisestä eurooppalaisesta määritelmästä. Nykyiset määritelmien erot heijastavat kulttuurieroja ja erilaisia oikeusperinteitä - meidän pitää säilyttää nämä erot.
Suhtaudumme lisäksi erittäin epäluuloisesti ehdotuksen siihen osaan, jossa ehdotetaan, että jäsenmaiden on vaihdettava tietoja henkilöistä, jotka ovat tuomittuja lainrikkomuksista EU: n alueella. Tämän mietinnön perustana olevassa komission laatimassa asiakirjassa on useita järkeviä osia, joihin liittyen jäsenmaiden suvereniteettia oikeudellisissa asioissa kunnioitetaan. Se ei kuitenkaan muuta sitä, että toiset osat voivat muodostaa pohjan sille, että pitkällä aikavälillä EU: ssa ryhdytään tekemään rikosoikeudellista yhteistyötä. Vastustamme sellaista yhteistyötä.

Palm
(Osa A. I) Tätä mietintöä koskevassa parlamentin tarkistuksessa 4 (3 artikla 1 kohta) on teksti, jonka mukaan " jos tällainen rikos tapahtuu sukulaisten piirissä, jäsenvaltio voi tehdä sen seuraamukset riippuvaiseksi vahinkoa kärsineiden kanteista" .
Asia on aika pulmallinen. Toisaalta tässä tekstissä säilytetään valtioiden välisyys antamalla valtioille mahdollisuus päättää itse asioista. Toisaalta voidaan ihmetellä, miksi asia on ylipäätään otettu mukaan. Tällaisen tekstin sisällyttäminen painottaa tämän tyyppisen lainsäädännön olemassa olon merkitystä. Se on mielestäni väärin, enkä voi asettua tukemaan sellaista lainsäädäntöä.
Jos päätetään, että vahinkoa kärsinyt joutuu itse vastaamaan kanteesta, jotta oikeudellinen asioihin puuttuminen voi tapahtua, vaikutus kohdistuu eniten naisiin. Vastaavalla tavalla, kun naiset epäröivät nostaa kanteen omaa miestään tai aviomiestään vastaan raiskauksesta tai pahoinpitelystä, epäröivät he mieheen kohdistuvan kanteen nostamista petostapauksissa. Mies voi siten käyttää naisen nykyistä alistettua asemaa hyväkseen. Tämä ei luonnollisestikaan edistä tasa-arvoa. Myös muilla läheisillä on oltava mahdollisuus huolehtia siitä, että asioihin puututaan oikeusteitse, kun epäkohtia ilmenee.
(Osa A. III) Tämä mietintö sisältää tekstin, jonka mukaan olisi myönteinen asia, jos EKP loisi tietopankin, joka sisältäisi teknisiä tietoja väärennetyistä euroseteleistä- ja kolikoista ja jonka olisi oltava muun muassa Europolin käytettävissä. Olen sitä mieltä, että vaikka Europol-sopimus on ratifioitu ja se on astunut voimaan, kehitystä on pyrittävä kääntämään taaksepäin ja Europol on lakkautettava, jotta sen sijaan voitaisiin panostaa poliisiyhteistyön parantamiseen Interpolin puitteissa. On tärkeää, että kaikenlaista poliisiyhteistyötä valvotaan demokraattisesti, eikä siitä kehity liittovaltiollista elintä. Europol-sopimus on vielä askel kohti eurooppalaista valtiota, josta sitä paitsi uhkaa kehittyä Neuvostoliittoa muistuttava valvontavaltio. Sopimuksen 10 artiklan 1 kohdan mukaan on perustettava sellainen tietokanta, joka koskisi useita henkilöitä (henkilöt, jotka voidaan kutsua todistamaan käynnissä olevassa rikostutkinnassa, käsiteltävän rikoksen uhreina olleet henkilöt, henkilöt, joiden voidaan tiettyjen seikkojen perusteella olettaa olevan tällaisen rikoksen uhreja sekä henkilöt, jotka voivat antaa tietoja käsiteltävinä olevista rikoksista). Poliittiseen mielipiteeseen, ihonväriin, seksuaalisiin taipumuksiin ja uskonnolliseen vakaumukseen liittyviä arkaluonteisia tietoja voidaan rekisteröidä, mikä johtaa siihen, että kansalaisten henkilökohtainen loukkaamattomuus on voimakkaasti uhattuna ja oikeusturva korvataan oikeudettomuudella. Europol-poliiseja ei voi asettaa syytteeseen, vaikka he olisivatkin tehneet vakavia rikoksia. Europolilla ei ole mitään parlamentaarista valvontaa ja viranomaista ei voida myöskään asettaa vastuuseen teoistaan missään tuomioistuimessa. Ainoa velvollisuus on kerran vuodessa raportoida toiminnasta Euroopan parlamentille.
En halua mitään eurooppalaista " valtiotonta" poliisia, jolla ei ole mahdollisuutta demokraattiseen valvontaan. Siksi en voi myöskään äänestää sen puolesta, että sellaiset poliisivoimat pääsisivät tiettyihin rekistereihin - sellaista tunnustusta en ole valmis tekemään.
Cederschiöldin mietintö (A4-0376/98)
Posselt
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa Euroopan kansanpuolueen ryhmän Saksan ryhmän, mutta myös Itävallan ja muutamien muiden valtuuskuntien puolesta - esimerkiksi myös Luxemburgin - että olemme äänestäneet Cederschiöldin mietintöä vastaan tai osa meistä on äänestänyt tyhjää, koska olemme sitä mieltä, että tätä mietintöä ei voi hyväksyä, koska siihen hyväksyttiin sosialistien esittämä ulkomaalaisten vaalioikeutta koskeva tarkistusehdotus. Tämän kohdan osalta mietintö rikkoo perustuslakiamme, sopimuksia, koska ylitämme toimivaltamme, se rikkoo useiden jäsenvaltioiden perustuslakeja, esimerkiksi Saksan perustuslakia, joissa tämä nimenomaan suljetaan pois, ja on harmillista, että siten kollega Cederschiöldin esittämille tärkeille asioille ja hänen mietinnölleen tehtiin karhunpalvelus. Sen vuoksi meidän täytyi vastustaa tätä mietintöä, vaikka olemme täysin samaa mieltä mietinnön sisältämistä asioista. Tämä kohta, joka ei lainkaan kuulu mietintöön, meidän täytyi kuitenkin torjua, koska sitä ei voi missään tapauksessa hyväksyä. Olemme sitä mieltä, että se on periaatteessa lainvastainen, koska se on ristiriidassa Euroopan unionin ja useiden jäsenvaltioiden oikeusjärjestyksen kanssa.

Andersson ja Lööw
Yhteisten panosten tarvetta järjestäytyneen rikollisuuden vastaisessa taistelussa ja sen ehkäisemisessä ei voi koskaan aliarvioida. Sen vuoksi neuvoston tekemä aloite tässä asiassa on myönteinen. Olemme sitä mieltä, että valiokunnan tekemä mietintöehdotus parantaa hyvin neuvoston tekemää aloitetta.
Haluamme tämän äänestysselityksen avulla painottaa, että suhtaudumme epäilevästi esittelijän ehdottamaan 6 kohtaan. Mielestämme olisi ikävää, jos 6 kohdassa esitetyllä tavalla käytäisiin käsiksi joukkoviestinten vapauteen, mitä tulee niiden itsestään selvään vapauteen arvioida itse kertomustensa sisältöä.

Berthu
Rouva Cederschiöldin mietintö rikollisuuden ehkäisemisestä on täynnä hyviä aikomuksia, joista voidaan vain todeta, että on sääli, ettei Euroopan unioni noudata niitä enempää. Mietinnössä mainitaan esimerkiksi, että on lujitettava yhteisöhenkeä " perheiden, lastentarhojen, koulujen, kirkkojen ja vapaa-ajan yhdistysten avulla " ; että on suosittava normien ja arvojen sisäistämistä " perhepiirissä tapahtuvan sosiaalistumisprosessin yhteydessä " ; lopuksi, että on ylläpidettävä läheisyydentunteen juurtumista, jotta muodostuisi sellainen " aluehenki " , jonka avulla kansalaiset voivat tuntea olevansa vastuussa siitä, mitä heidän yhteisellä alueellaan tapahtuu.
Kaikki nämä aikomukset ovat erinomaisia, ja voidaan yksinkertaisesti vain valittaa sitä, että Euroopan unioni toimii päinvastoin yrittämällä saattaa kaikki yhteisöt epätasapainoon kansakunnasta (yhdenmukauttamisen ja integroimisen avulla) aina perheisiin asti (taistelemalla " seksuaalisen suuntautumisen" perusteella tapahtuvaa syrjintää vastaan). Samoin on vaikea nähdä, miten olisi mahdollista suosia paikallista juurtumista sellaisella hetkellä, kun Euroopan unioni suosittelee suurimpana hyveenä liikkuvuutta kansainvälisellä tasolla, ja kun unioni ottaa sitä paitsi käyttöön kaikki sellaiset politiikat, jotka johtavat tulevaisuudessa sen läsnäolon ehdottomaan tarpeellisuuteen.
Emme voi sitä vastoin yhtyä siihen Cederschiöldin mietinnön kohtaan, jota sitä paitsi tiukennetaan tarkistuksella ja joka liittyy maahanmuuttajiin. Kohdassa sanotaan, että Euroopan parlamentti haluaa suoda heille " aktiivisen ja passiivisen kunnallisvaalioikeuden" toteutumisen " tietyn pituisen laillisen oleskelun jälkeen" samoilla muodollisuuksilla kuin Euroopan unionin kansalaisiin sovelletaan . Tästä kuultaa mielestämme läpi vanha, joidenkin federalistipiirien pohtima ajatus, jonka mukaan kolmansien maiden kansalaisilla pitäisi olla ainakin joitakin unionin kansalaisten oikeuksia. Olemme osaltamme sitä mieltä, että niiden henkilöiden, jotka haluavat äänestää jossakin maassa - millä tasolla hyvänsä - on anottava maan kansalaisuutta. On nimittäin oltava solidaarinen maan kohtalolle - eli oltava kyseisen maan kansalainen - jos haluaa osallistua päätöksentekoon.

Blak ja Kirsten Jensen
Tanskan sosiaalidemokraatit ovat äänestäneet järjestäytyneen rikollisuuden ehkäisemistä käsittelevän mietinnön puolesta. Olemme äänestäneet sen jäsenmaille suunnattavan kehotuksen puolesta, jonka mukaan niiden on kehitettävä työllisyyttä, terveydenhoitoa, koulutusta ja sosiaalipolitiikkaa koskevia kansallisia ohjelmia, jotta asiaa koskeva yhteistyö toimisi paremmin. Olemme kuitenkin sitä mieltä, että tämä mietintö on tarpeeton. Se ei ole kovinkaan kunnianhimoinen ja onkin korkea aika ryhtyä tekemään käytännöllistä ja velvoittavaa yhteistyötä, jonka avulla järjestäytynyttä rikollisuutta voidaan todellakin ehkäistä.

Hager
Kannatan periaatteessa kaikkia toimia järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi - torjuvia tai ehkäiseviä toimia. Järjestäytynyt rikollisuus on viime aikoina lisääntynyt siinä määrin, että kaikki mahdolliset harkittavissa olevat aloitteet ovat välttämättömiä. Olen kuitenkin sitä mieltä, että muutamissa mietinnön kohdissa ammutaan yli maalin, nimittäin " järjestäytyneen rikollisuuden ehkäisemisen suuntaviivojen ja toimenpiteiden" muotoilussa. Kohdan 7 useassa luetelmakohdassa esimerkiksi sekoitetaan järjestäytyneeseen rikollisuuteen kohdistettavat ehkäisevät toimet tavanomaiseen rikollisuuteen kohdistettaviin vastaaviin toimiin.
Siitä huolimatta, että mielestäni Euroopan unionin tehtävä ei ole ilmaista mielipiteitä näistä kysymyksistä niin yksityiskohtaisesti, hylkään muutamat kohdat myös niiden sisällön vuoksi (ulkomaalaisten kunnallisvaalioikeus, rikollisuuden ehkäisemiseksi toteutettavien hankkeiden etusija rakennerahastojen uudistuksen yhteydessä, tavallisuudesta poikkeavien reagointitapojen voimakkaampi painottaminen). Kannatin mietintöä siitä huolimatta lopullisessa äänestyksessä, koska mielestäni myönteisiä näkökohtia on enemmän, ja haluaisin tehdä selväksi, että en kannata kaikkia yksittäisiä kohtia.

Lis Jensen
Emme voi tukea Cederschiöldin mietintöä, vaikka olemmekin täysin samaa mieltä mietinnössä esitetyistä käsityksistä, joiden mukaan rikollisuuden vastaisessa taistelussa ei ole pelkästään kyse jo olemassa olevan rikollisuuden vastaisesta taistelusta vaan myös esimerkiksi yhteiskunnallisesta ehkäisemisestä. Tässä yhteydessä voimme vain valittaa sitä, että EMU-politiikalla on ollut kielteisiä yhteiskunnallisia vaikutuksia suurelle osalle EU: n väestöä, samalla kun kansallisiin julkisiin talousarvioihin kohdistuvat EMU: n lähentymisvaatimukset vaikeuttavat jäsenmaiden mahdollisuuksia noudattaa niitä useita hyviä ehdotuksia, joita Cederschiöldin mietintö sisältää. Äänestämme mietinnössä jäsenmaille suunnattujen kaikkien hyvien kehotusten puolesta, mutta vastustamme erittäin voimakkaasti kaikkia niitä mietinnön osia, jotka puoltavat nyt tai tulevaisuudessa tapahtuvan tätä aluetta koskevan EU: n yhdenmukaistamista.

Palm
Tämä on suureksi osaksi hyvä mietintö, jossa tartutaan useisiin järjestäytyneen rikollisuuden ongelmiin. Cederschiöldin mietinnössä on kuitenkin kaksi suurta puutetta.
Ensimmäinen, josta haluan huomauttaa on se, ettei mietinnössä tartuta ollenkaan rikollisuuden taustalla oleviin suuriin sosiaalisiin ongelmiin. Kaipaan selontekoa siitä, miksi järjestäytynyttä rikollisuutta esiintyy, eli että sen taustalla ovat syvenevät kuilut ja joukkotyöttömyys.
Toinen asia liittyy ensimmäiseen. Puutteellinen analyysi johtaa silloin tällöin vääriin johtopäätöksiin, kuten tietyissä asioissa on käynyt. Mietinnössä kansalaisyhteiskuntaa ja yksityisiä ratkaisuja pidetään tärkeinä järjestäytyneen rikollisuuden vähentämiseksi. Mielestäni ne ovat täysin tehottomia. Rikollisuuden vähentämiseksi tarvitaan turvallisuutta ja tasa-arvoa.

Theorin ja Wibe
Tässä mietinnössä on useita hyviä ehdotuksia ja mielenkiintoisia ajatuksia. Esittelijä ei kuitenkaan ota esiin niin järjestäytyneen rikollisuuden kuin järjestäytymättömänkään rikollisuuden tärkeimpiä syitä, nimittäin köyhyyttä, sosiaalista kurjuutta, suuria tuloeroja ja - luonnollisesti - työttömyyttä.
7 kohdassa esittelijä on sitä mieltä, että järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan voidaan taistella yhteiskunnallisia tavoitteita omaavaa vapaaehtoistyötä edistämällä ja yksityisten järjestelmien kuten koulujen, päiväkotien ja niin edelleen avulla. Tämä on mahdollista, mutta huomattavasti parempi tapa on rakentaa vahva ja verovaroin rahoitettu julkinen sektori, joka tarjonnallaan huolehtii siitä, että kaikki saavat osan yhteiskunnan peruspalveluista. Hyvinvointiyhteiskunta on ylipäänsä paras tapa taistella rikollisuutta vastaan.

Puhemies
Äänestysaika on päättynyt.
(Istunto keskeytettiin klo 13.10 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Sosiaalialan ohjelma 1998-2000 (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelun jatkaminen Hughesin laatimasta mietinnöstä komission tiedonannosta sosiaalialan ohjelmasta vuosiksi 1998-2000.

Mann, Thomas
Arvoisa puhemies, Euroopan poliittisen toiminnan esikuva on markkinatalous, tosin sosiaalinen markkinatalous. Yksi yhdentymisen tekijä on taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus. Ja sisämarkkinoilla, joista euron myötä tulee kotimarkkinat, se on toteutunut täysin vasta sitten, kun mukana on sosiaalinen ulottuvuus. Komission sosiaalialan toimintaohjelmalla on siis jo periaatteensa puolesta paljon arvoa, ei ainoastaan työttömille, syrjäytyneille, vammaisille ja heikommassa asemassa oleville. Siinä esitetään sosiaalialan uusien toimivaltojen reunaehdot, ennen kaikkea työllisyyden osalta.
Sitä valitettavampaa on, että se päättyy vuonna 2000. Menetettiin mahdollisuus kehittää kauaskantoisia vuoteen 2006 asti ulottuvia näköaloja. Se olisi tarpeellista, kun otetaan huomioon EU: n laajentuminen ja nopeasti muuttuva ikärakenne. Yhtäläiset edellytykset ovat yksi kansallisten toimintasuunnitelmien neljästä pilarista. Komissio toi aiheen esiin vain hajanaisesti sen sijaan, että käsittelisi sitä yhdessä luvussa. Myös naisten ja miesten yhtäläisten edellytysten sisällyttämistä yleiseen politiikkaan käsiteltiin liian vähän. Sen ei sovi olla vain sanahelinää, ja se on niin merkittävä asia, että sen käsittelyä ei pidä rajoittaa vain työllisyyteen ja sosiaaliturvaan. Naisten ja miesten yhtäläiset edellytykset liittyvät terveyteen ja turvallisuuteen työpaikalla, väestörakenteeseen, työn uudelleenorganisointiin ja moneen muuhun asiaan.
Kiitämme työllisyys- ja sosiaali-asiain valiokunnan esittelijää Stephen Hughesia hänen hyvästä mietinnöstään. Hän on myös ottanut huomioon joitakin naisten oikeuksien valiokunnan vaatimuksia, kuten direktiivin, joka koskee naisten ja miesten yhtäläistä kohtelua sosiaaliturvajärjestelmissä, määräyksen, joka koskee avustavien aviopuolisoiden sosiaaliturvaa tai raskaana olevien työntekijöiden terveyttä ja turvallisuutta ja naisten ja miesten samapalkkaisuutta käsittelevät arviointikertomukset. Muita aiheita pystyimme sisällyttämään jo Leonardo-ohjelmaa käsittelevään mietintöön ja Euroopan sosiaalirahastoa käsittelevään mietintöön.
Toivomme, että komissio on aloitteellinen: kun on kyse jäsenvaltioiden päivähoidosta, naisten paremmista mahdollisuuksista osallistua jatkokoulutukseen ja naisten asemaa työmarkkinoilla ja yhteiskunnassa, tarkemmin sanottuna uusissa jäsenyyttä hakeneissa valtioissa, koskevien uusien tietojen hankkimisesta.

Weiler
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin ensiksi puolueryhmäni puolesta kiittää Stephen Hughesia hänen erittäin hyvästä ja tasapainoisesta mietinnöstään, jollaisena sitä pidämme. Komission tiedonanto tosin sisältää tähän mennessä toteutettujen hyvien ideoiden sekoituksen, mutta erittäin vaatimattomia tulevaisuutta koskevia suunnitelmia. Osoitus siitä on kenties liitteen I ja liitteen II välinen suuri ero. Uutta sosiaalialan toimintaohjelmaa käsittelevä keskustelu sujuu tänään Amsterdamin sopimuksen pohjalta, mikä merkitsee sitä, että uusien keinojen - ensiksikin työllistymistä koskevan luvun, pöytäkirjan sosiaalipolitiikasta, 13 artiklan syrjinnän vastaisesta toiminnasta ja sosiaalisen vuoropuhelun - pitäisi saada tulevaisuutta varten aikaan uudenlaatuinen eurooppalainen sosiaalipolitiikka.
Tosin kun tarkastelen komission suunnitelmia, olen kuitenkin erittäin epäilevä. Ne sisältävät liian paljon toimia, jotka eivät ole sitovia, uusien eurooppalaisen lainsäädännön kehittämistä koskevien ehdotusten sijaan. Euroopan talous- ja rahaliitosta, eurosta ja itälaajentumisesta johtuvat seuraukset, joita valiokunnassamme on jo usein vaadittu, puuttuvat. Suuntaviivoista ja talouspolitiikasta päättäminen on epätarkkaa, eikä se ole sitovaa. Kaksi kolmesta painopisteestä on samoin täysin puutteellisia. Kun on kyse työelämästä uudenaikaistamisen yhteydessä, meidän kuuluu ottaa työntekijäpuoli mukaan, mutta tällä hetkellä minusta näyttää siltä, että työntekijöille annettavia tietoja ja heidän kuulemistaan koskeva keskustelu on kadonnut neuvoston Bermudan kolmiossa.
Aihe II: syrjäytyminen. Tältä osin kansalaisten meitä kohtaan tuntema luottamus on heikentynyt paljon ministerineuvoston vastuuttoman käyttäytymisen vuoksi, ja köyhyyttä koskevaa mietintöä, josta Euroopan parlamentti on päättänyt, ei ole muuten myöskään laadittu.
Kohta III: työpaikat ja liikkuvuus. Tältä osin haluaisin todella kehua komissiota. Monista kohdista keskusteltiin jo tänä aamuna van Velzenin mietinnön yhteydessä. Komission tekemä rohkea vapaata liikkuvuutta koskeva päätös on muuten oikea tapa toimia. Jos jatkatte samaan tapaan, myös muun lainsäädännön yhteydessä, voitte varautua siihen, että valiokuntamme ja puolueryhmäni tukevat teitä.

Pronk
Arvoisa puhemies, myös minä haluan kiittää herra Hughesia sydämellisesti kaikesta työstä, jota hän on tehnyt tämän verrattain suppean mietinnön hyväksi. Uskon, että tästä alkaa uusi vaihe. Myös hän itse sanoi tänä aamuna, että tästä alkaa uusi vaihe yhteistyössämme komission kanssa ja että me nyt myös tarkastelemme etukäteen, mitä tällaiseen toimintaohjelmaan voisi mahdollisesti sisältyä, ja että esitämme sitten sen komissiolle, joka puolestaan laatii sen perusteella oman toimintaohjelmansa tai ottaa sen ainakin yhdeksi ohjelmansa elementiksi.
Mielestäni tässä on onnistuttu hyvin. Tässä ei mielestäni ole myöskään kovin paljon ongelmia. Meillä on tarkistus, joka liittyy verrattain pieneen yksityiskohtaan. Mietinnön pääasiasta ei siis ole mielipide-eroja. Olen oikeastaan samaa mieltä siitä, mitä rouva Weiler sanoi, eli että komission ehdotukset ovat melko suppeita eikä niissä ole kovinkaan paljon asiaa.
Tässä tulemme oikeastaan ainoaan merkittävään näkemyseroon, joka meillä on Euroopan komission kanssa. Se liittyy tämän toimintaohjelman aikatauluun. Aikataulu, joka ennen kaikkea rajoittuu komission nykyiseen toimikauteen, on liian tiukka. Me emme voi tietää tarkasti, milloin Amsterdamin sopimus tulee voimaan. Tiedämme, että Amsterdamin sopimus tarjoaa uusia mahdollisuuksia juuri hyvin herkissä ja tärkeissä sosiaali- ja työllisyysasioissa. Sitä ei ole oikeastaan otettu huomioon.
Haluaisin kysyä komissaarilta erityisesti yhtä asiaa, koska se tuntuu mielestäni niin omituiselta. Kuinka on nyt mahdollista, että komissiolla on Agenda 2000: sta niin kauaskantoisia suunnitelmia, että neuvoston on lähes mahdotonta päästä niistä yksimielisyyteen, mutta että tässä verrattain yksinkertaisessa ja selkeässä asiassa kieltäydytään menemästä omaa toimikautta pitemmälle. Mielestäni tässä on paha ristiriita, koska sosiaalipolitiikka ei ole tärkeä asia pelkästään nykyisen Euroopan unionin sisällä, vaan sillä on myös tärkeä osa, kun Euroopan unioniin on tulossa uusia jäsenvaltioita tulevan vuosituhannen alussa. Jos asiamme eivät ole kunnossa ja jos yhteisön lainsäädäntö ei ole riittävän tarkka, joudumme hyvin suuriin ongelmiin. Ongelmat sosiaalialalla voisivat olla suurempia kuin kaikilla muilla aloilla, joista keskustelemme niin laajasti. Näin ollen tämä on menetetty tilaisuus. Mielestäni olisi ollut paljon parempi, että komissio olisi hyväksynyt ehdotuksemme pitemmästä aikavälistä. Sitten voisimme ottaa Amsterdamin sopimuksen huomioon, ja jos otamme sen täysin huomioon, pääsemme sosiaalialalla hieman pitemmälle ja voimme myös tosiaan näyttää kansalaisille, mitä sosiaali- ja työllisyysasioissa on tulossa, ilman että meidän täytyy rajoittua vain nykyiseen tilanteeseen.

Lindqvist (ELDR).
Arvoisa puhemies, meidän on ensimmäiseksi painotettava voimakkaasti, miten tärkeää on, että työllisyys ja työpaikat nostetaan eurooppalaisessa yhteistyössä sille tasolle, jolle ne kuuluvat ja jota muut EU: hun liittyvät kysymykset, esimerkiksi kilpailu, markkinointi ja kauppa, ovat hallinneet aivan liian pitkään.
Tässä on kuitenkin yksi ongelma. En ehkä edusta koko ryhmääni, mutta suhtaudun kriittisesti siihen, että EMU olisi oikea hallintoaste tai elin työpaikkoihin liittyvien ongelmien ratkaisemisessa. On päinvastoin olemassa sellainen vaara, että nykyisen kaltaisissa tilanteissa, kun kaikissa Euroopan maissa on matala inflaatio, pysyvän inflaatiota vastustavan politiikan avulla luodaan enemmän työllisyyteen liittyviä ongelmia niiden ratkaisemisen sijaan. Sen vuoksi mielestäni olisi löydettävä muita tapoja, erityisesti talouspolitiikan ja työllisyyspolitiikan välistä yhteistyötä, jotta työttömyystilannetta voitaisiin jotenkin parantaa.
Sosiaalinen vuoropuhelu, sosiaalinen yhteistyö ja toimintasuunnitelma ovat erittäin tärkeitä välineitä poliittisten kysymysten ilmentäjinä ja syrjäytymiseen, köyhyyteen, työttömyyteen, syrjintään ja maailmanlaajuistumiseen liittyvien ongelmien ja syiden analysoinnissa ja kun yritetään selvittää, mitkä ovat suuria, pitkän aikavälin kysymyksiä, jotta hyvä sosiaalinen yhteiskunta säilyisi.
Tässä kohdassa mielipiteeni eroaa valiokunnan mielipiteestä. Käsitykseni on enemmänkin samansuuntainen komission mielipiteen kanssa. Suuri osa ryhmästämmehän on sitä mieltä, että tämän päätöksen tekeminen kuuluu ennen muuta yksittäisille jäsenmaille; yksittäisten oikeuksiin liittyvät päätökset kuuluvat ensi sijassa sinne. Uskon lisäksi, että kysymys kumppanuudesta, tuesta ja kannustamisesta sekä hyvät esimerkit ovat vähintäänkin yhtä tärkeitä kuin Euroopan tasolla tehtävä lainsäädäntö. Se voi johtaa yhtä hyviin tuloksiin, jos se vaan tehdään oikein.

Hermange
Arvoisa puhemies, haluaisin ensin onnitella valiokuntamme puheenjohtajaa tästä tärkeästä mietinnöstä ja yhtyä hänen suosiolliseen suhtautumiseensa komission tiedonantoon, joka liittyy tähän uuteen, tärkeitä interventiokeinoja esittelevään toimintaohjelmaan. Haluaisin kannattaa esittelijän ehdotusta, esittelijän, jota kiitän suuresti kansalaisten perusoikeuksien sisällyttämisestä perussopimuksiin niiden seuraavassa tarkistusvaiheessa, mitä monet yhdistykset samoin kuin maanmiehemmekin vaativat. Voin sanoa teille, että Ranskan tasavallan presidentti suhtautuu asiaan joka tapauksessa hyvin myötämielisesti perustamissopimusten uudelleen suuntaamisen ja unionin laajentumiseen liittyvän institutionaalisen rakennussuunnitelman välttämättömän hyväksymisen puitteissa.
Haluaisin myös korostaa sitä, miten tärkeältä meistä tuntuu suosia kaikkea sitä, mikä koskee sosiaalista vuoropuhelua ja Euroopan kansalaiskeskustelua; näin voitaisiin vahvistaa kansalaiskeskustelun osanottajien edustavuutta, etenkin pk-yritysten välityksellä, kun tiedetään, että ne työllistävät Ranskassa yli 66 % työvoimasta.
Haluaisin korostaa osallistumisen toista näkökohtaa. Kyse on, arvoisa komissaari, osallistumisesta yrityksen voittoihin ja tuloksiin, etenkin osallistumisen kaikkein täydellisimmässä muodossa eli työntekijöiden osaomistukseen perustuvassa muodossa, josta ei tehdä selkoa sosiaalialan toimintaohjelmassa, vaikka tämän osallistumisen muodon kehittäminen vaikuttaa minusta tärkeältä tekijältä työsuhteiden nykyaikaistamisessa. Tästä syystä pyydän komissiota kannustamaan tätä osallistumisen muotoa, joka sekä hyödyttää yrityksen kilpailukykyä että lisää palkansaajien arvoa.
Nämä, arvoisa puhemies, ovat ne muutamat huomiot, jotka UPE-ryhmä halusi välitykselläni esittää tästä tärkeästä mietinnöstä.

Schörling
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää valiokunnan puheenjohtajaa hänen tämän mietinnön parissa tekemästään työstä. Hänen tavoin kritisoin sitä, että toimintasuunnitelma kattaa vain kolmen vuoden ajanjakson, eikä, kuten aiemmin luultiin, ajanjaksoa vuoteen 2006 asti. Uskon, että tarvitsemme pitkän aikavälin suunnittelua ja lisää ennakointia.
Olen myös hieman pettynyt siihen, ettei sosiaalisen vuoropuhelun tarvetta ole huomattu; haluan todellakin painottaa, että sitä tarvitaan. Komissio tyytyy sen sijaan siihen, että Euroopan sosiaalipolitiikkaa käsitteleviä paneelikeskusteluja järjestetään vain joka toinen vuosi, mikä on mielestäni aivan liian harvoin. Olen myös pettynyt siihen, ettei kotityötä oteta esiin eikä koko tasaarvokysymykseen liittyvää ongelma-asettelua, joihin liittyen puolueryhmäni onkin tehnyt tarkistuksen.
En ole esittelijän tavoin tyytymätön komission ehdotukseen ei oikeudellisesti täytäntöönpanokelpoisen sääntelykeinon käytön lisäämisestä. Minusta se on kulkukelpoinen tie, varsinkin kansalaisten vuoropuheluun panostamisessa.

Lis Jensen
Arvoisa puhemies, kun luin komission sosiaalialan toimintaohjelman vuosiksi 1998-2000 ja Hughesin mietinnön samasta asiasta, muistin Tanskassa sanottavan usein, että ensimmäisessä askeleessa on kaiken alku. Ja miksiköhän näin kävi? Tilanne Euroopan unionissahan on sellainen, että kun kerran on lausuttu ääneen A, ei kestä kauaa, kun kaikki aakkoset on käyty läpi. Tämä mietintö on myös selkeä osoitus edellisestä, esimerkiksi esittelijän ilmoittaessa, että tarvitsemme toimintaohjelman, joka muistuttaa " selkeää poliittista asiakirjaa pelkän aiottuja toimia koskevan luettelon sijaan" . Ja kun mietinnössä ajoittain käytetään sellaista käsitettä kuin " eurooppalainen sosiaalinen malli" , on mielestäni otettu liian monta askelta väärään suuntaan. Sillä mikä on eurooppalainen sosiaalinen malli? Sellaista ei ole todellisuudessa, mutta varmasti kyllä useimpien parlamentin jäsenten mielikuvissa. Se ei kuitenkaan tee asiasta yhtään sen todellisempaa. Tätä mallia koskevan mielikuvan ja todellisuuden välillä on uskomattoman suuri ero ja se on kaikkien ymmärrettävä ennen seuraavan askeleen ottamista. Ajatelkaa jäsenmaiden väestöä, joka ei voi eläytyä EU: n mielikuvitusmaailmaan eikä monen asian osalta edes aavistaa, mitä täällä tapahtuu.
EU: ssa vallitsevat erot pohjoisen ja etelän välillä ovat hyvin suuria. On niin taloudesta kuin kulttuuristakin johtuvia eroja. Erot ovat suuria, mitä tulee esimerkiksi naisten asemaan työmarkkinoilla ja lasten ja vanhusten hoitomahdollisuuksiin. Yksittäisten maiden sosiaalipoliittiset lähtökohdat ovat erilaisia. Joissakin maissa se perustuu voimakkaasti perheeseen ja yksityisyyteen, kun taas joissakin maissa se perustuu julkiseen näkökulmaan. Tanskassa ja muissa Pohjoismaissa hallitsee solidaarisuuden periaate - toistaiseksi. Tanskassa koetaan kuitenkin myös, miten se muuttuu joksikin yksilöllisemmäksi, jolloin jokaisen yksilön on huolehdittava itse itsestään ja säästettävä. Tällainen kehitys on uusi, eikä mielestäni erityisen hyvä. Tämä kehitys ei tapahtunut pelkästään kansankäräjien enemmistön toivomusten ja tahdon mukaan vaan myös siksi, että Tanska on EU: n jäsen ja pyrkii siten lähentämään Tanskan sosiaalipolitiikkaa siihen käsitteeseen, jota kutsutaan eurooppalaiseksi sosiaaliseksi malliksi. Tämä kehityksen suunta on järjetön ja väärä, ja siitä on vaaraa yksittäisten maiden demokratialle.
Komission tiedonannossa ja mietinnössä ilmoitettiin, että eurooppalaisen sosiaalisen mallin käyttöönotto on tärkeää sisämarkkinoiden ja EMUn kannalta. Haluan kieltäytyä sosiaalisesta periaatteesta, joka perustuu sisämarkkinoiden periaatteisiin, jolloin kilpailukyvyn huomioonottaminen ratkaisee sosiaalipolitiikan luonteen. Se ei ole erityisen solidaarista. Lopuksi haluan sanoa, että yksittäisten jäsenmaiden on jatkossakin itse ratkaistava, minkälaista sosiaalipolitiikkaa ne haluavat maassaan harjoittaa.

McMahon
Arvoisa puhemies, haluaisin muiden tavoin onnitella esittelijää. Toivotan myös tervetulleeksi komissaari Flynnin, joka on herkeämättä pyrkinyt edistämään työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan sekä komission erittäin tiivistä vuoropuhelua tässä asiassa.
Siirryn nyt Hughesin mietintöön ja sosiaalialan toimintaohjelman tulevaisuuteen, ja haluaisin esittää muutaman lyhyen kommentin. Aikana, jolloin Euroopassa tapahtuu ennennäkemättömiä poliittisia muutoksia, meidän ei pitäisi vain vakiinnuttaa vaan myös lujittaa sosiaalista ulottuvuutta ja saattaa se ajan tasalle seuraavaa vuosisataa varten. Meillä Euroopan unionissa on tällä hetkellä kolme valtavaa haastetta: talous- ja rahaliiton voimaantulo, laajentuminen ja suurtyöttömyyden torjuntaa koskeva politiikka. Kun tähän lisätään Euroopan unionin väestökehitys, maailmantalouden muutokset ja teknologiset innovaatiot, voimme nähdä, että edessämme on huomattavia haasteita. Olen Bartho Pronkin ja Barbara Weilerin kanssa samaa mieltä siitä, että on valitettavaa, että komissio on suunnitellut toimintaohjelman vain vuoteen 2000 asti, sillä siihen on enää reilut 18 kuukautta aikaa. Tarvitsemme jotakin pitemmällä aikavälillä, varsinkin kun Amsterdamin sopimus - jota ei ole vielä ratifioitu kaikissa jäsenvaltioissa - antaa sosiaalialalla suuremmat toimivaltuudet kuin yksikään aikaisempi perustamissopimus.
Sosiaalialan toimintaohjelman olisi oltava Euroopan sosiaalipoliittisen asialistan ytimenä. Pidän kaikkien muiden tavoin myönteisenä sitä, että komissio painottaa työpaikkojen luomista, mutta se ei ole ihmelääke Euroopan unionille. Meidän on pyrittävä kehittämään politiikkoja sellaisten ihmisten auttamiseksi, jotka ovat työttömiä, syrjäytyneitä tai vähempiosaisia.

Mendonça
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Hughesin mietinnössä, josta nyt keskustellaan ja jossa suhtaudutaan myönteisesti komission uuteen sosiaalialan toimintaohjelmaan, ehdotetaan niin merkittäviä tarkistuksia, että se melkeinpä muuttaa aiheen yleismaailmalliseksi keskusteluksi Euroopan sosiaalipolitiikasta. Todellisen eurooppalaisen hyvinvointiyhteiskunnan luominen, elämänlaadun parantaminen ja myös voimakas sosiaalinen yhteenkuuluvuus vaativat sellaisen poliittisen asiakirjan laatimista ja myöhempää täytäntöönpanoa, joka heijastaa Euroopan sosiaali- ja työllisyyspolitiikan jo tunnustettua uutta asemaa.
Valitettavasti se, että komissio valitsi tämän uuden sosiaalialan toimintaohjelman aikaväliksi ainoastaan vuodet 1998-2000 eikä vuosia 1998-2006, heikentää merkittävästi työllisyys- ja sosiaaliasioiden asemaa yhteisön politiikassa. Euroopan unionin uusi taloudellinen kehys, joka johtuu yhtenäismarkkinoiden ja pian toteutettavan uuden rahapolitiikan toteutumisesta, korostaa yhä enemmän sosiaali- ja talouspolitiikan vuorovaikutusta sekä tarvetta vahvistaa talous- ja rahaliiton, yhtenäismarkkinoiden, yhteenkuuluvuuspolitiikan sekä tehokkaiden sosiaali- ja työllisyyspolitiikkojen välisiä suhteita.
Kaikkien eurooppalaisten toimielinten, jäsenvaltioiden ja työmarkkinaosapuolten tulisi huolehtia uudesta sosiaalialan toimintaohjelmasta, joka on eurooppalaisen sosiaalipolitiikan vahva osatekijä, ja korostaa tulevan kansalaiskeskustelun kaikkein merkittävimpien ja puolueettomimpien muotojen tärkeyttä.
Mietinnössä korostetaan nykyisen oikeudellisen puiteohjelman vahvistamista erityisesti työn organisoinnin, työntekijöiden yksilöllisten ja yhteisöllisten oikeuksien sekä vapaata markkinataloutta sääntelevien sosiaalisten toimien osalta. Ei kuitenkaan voida unohtaa muun muassa väestörakenteen kehityksestä, rasismista, köyhyydestä ja sosiaalisesta syrjäytymisestä johtuvien, jatkuvasti voimassa olevien vakavien ongelmien oikeudellista kehystä. Hyväksymme käsiteltävän mietinnön, koska se tarjoaa mielestämme perusteet uudenlaiselle ja syvälliselle pohdiskelulle Euroopan sosiaalipolitiikan tulevaisuudesta.

Hautala
Arvoisa puhemies, kollega Hughes on tehnyt erittäin hyvän mietinnön. Haluaisimme vihreän ryhmän nimissä täydentää sitä parilla muutosehdotuksella, jotka koskevat naisten ja miesten välistä tasa-arvoa. Mielestäni olisi hyvä, jos mietinnössä korostettaisiin sitä, että kaikessa sosiaalipolitiikassa tarvitaan nyt tasa-arvonäkökulmaa ja että tälle mainstreaming ille pitäisi antaa myös sosiaalipolitiikassa keskeinen sija. Haluaisimme myös, että parlamentti muistuttaisi lastenhoidon merkityksestä, koska ilman sitä naisten ja miesten välinen tasa-arvo ei mitenkään voi edetä. Tiedämme, että komissaari Flynn on ponnistellut erittäin voimakkaasti tämän asian puolesta ja haluaisimme, että parlamentti myös tukisi häntä tässä asiassa.
Lopuksi olisi syytä muistuttaa siitä, että olemme keskellä laajentumisprosessia ja on huolestuttavaa nähdä, miten heikosti hakijamaat korostavat naisten ja miesten välistä tasa-arvoa. Me haluaisimme vahvistaa tätä laajentumisneuvotteluissa.

Blak
Arvoisa puhemies, kertomusta lukiessa on tärkeää olla selvillä siitä, että se, mikä on mustalla painettua, on kirjoitusta. Ikuisesti tyytymättömien ryhmään kuuluvalla tanskalaisella kollegallani oli sen suhteen ilmeisiä vaikeuksia. Haluaisin kuitenkin aloittaa kiittämällä Stepheniä erittäin hienosta mietinnöstä. Siinä keskitytään niihin vaatimuksiin, jotka kohdistuvat meihin parin seuraavan vuoden ajan työmarkkinapolitiikan taholta. Uusi sosiaalialan toimintaohjelma erottuu aikaisemmista toimintaohjelmista siinä, ettei se sisällä esimerkiksi työympäristöön ja sosiaaliturvaan liittyviä konkreettisia direktiiviehdotuksia. Mielestäni on harmillista, ettei toimintaohjelma sisällä useampia työympäristöön liittyviä konkreettisia ehdotuksia. Työympäristöämme on parannettava edelleen. Kokonaisuudessaan uusi toimintaohjelma luo loistavan perustan EU: n sosiaaliselle työmarkkinapolitiikalle seuraavan parin vuoden ajaksi. Siinä on yksittäisiä puutteita, komissio ei muun muassa mainitse kotona tehtävää työtä. Siksi olen iloinen siitä, että kehotamme komissiota tekemään aloitteita tässä asiassa. Meidän on huolehdittava siitä, etteivät ne yhteisön seitsemän miljoonaa ihmistä, jotka työskentelevät kotona, joudu huonompaan asemaan muuhun työmarkkinatilanteeseen verrattuna. Meidän on myös kehotettava komissiota tekemään aloitteita sen osalta, että myös olemassa olevat direktiivit sisältäisivät kotona tehtävä työn.
Työllisyyttä käsittelevä osuus olisi myös voinut olla hieman kunnianhimoisempi. Emme saa pelkästään siirtää työpaikkoja jäsenmaasta toiseen. Se ei lisää työllisyyttä. Valitettavasti jotkut jäsenmaat ovat yrittäessään houkutella maahan yrityksiä käyttäneet hyväkseen temppua, joka perustuu verovapauteen ja alhaiseen yhtiöverotukseen. Komission on sen vuoksi tehtävä aloite yhtiöverotuksen vähimmäistason asettamiseksi. Tällä hetkellä työskennellään yritysten verotusta koskevan ohjesäännöstön laatimiseksi. Se ei riitä. Meillä on oltava tätä aluetta koskevat velvoittavat säännöt. Sen vuoksi tarvitsemme tulevaisuudessa hyvin kunnianhimoista ja velvoittavaa sosiaali- ja työmarkkinapolitiikkaan liittyvää yhteistyötä.

Hatzidakis
Arvoisa puhemies, komission esittämä uusi yhteisön toimintaohjelma kaudeksi 1998-2000 perustuu varmastikin työllisyyden suuntaviivoihin, joista sovittiin Amsterdamin ja Luxemburgin huippukokouksissa. Ehdotukset olisivat varmasti voineet olla rohkeampiakin. Tarvitaan esimerkiksi työntekijöiden aktiivisempaa osallistumista päätöksentekoon yrityksissä sekä työntekijöiden edustajien oikeuksien vahvistamista. Pk-yritysten pitää kuitenkin saada erityiskohtelu, jossa otetaan huomioon niiden erityisominaisuudet ja tarpeet. Lisäksi komission pitäisi selkiyttää tapaa, jolla se aikoo hyödyntää sosiaalisen suojelun uuden oikeudellisen perustan tarjoamat mahdollisuudet. Sen lisäksi pitää välittömästi aloittaa valmistelu syrjintää ja sosiaalista syrjäytymistä torjuvaksi toimintaohjelmaksi, ja haluan erityisesti korostaa huomion kiinnittämistä vammaisiin. On taattava, että julkishankinnoista annettavissa direktiiveissä velvoitetaan noudattamaan nykyistä sosiaalilainsäädäntöä. Lopuksi en voi muuta kuin olla esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että komission olisi pitänyt valita ajanjakso 1998-2006 eikä hyvin lyhyttä jaksoa 1998-2000, johon se lopulta päätyi, sillä ensimmäinen vaihtoehto olisi vahvistanut työllisyyden ja sosiaaliasioiden keskeistä roolia unionin politiikassa.

Papakyriazis
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, sallikaa minun aloittaa sanomalla, että tällä keskustelulla, jota nyt käydään kollegamme herra Hughesin erinomaisen mietinnön pohjalta, on hyvin suuri symbolinen arvo. Esittelijä, joka on myös sosiaaliasiain valiokunnan puheenjohtaja, esittää mietintönsä perusteluissa koko yhteistyöhistorian komission kanssa ja asian koko historian Amsterdamin edistysaskelten ja Luxemburgin erityiskokouksen jälkeen. Euroopan unionilla on tänään edessään uusi todellisuus, ja viimeinkin myönnetään ja tiedostetaan, että Euroopassa työllisyys ja sosiaalipolitiikka ovat ensisijaisia asioita, ja, arvoisa puhemies, mielestäni komission esittämä sosiaalialan toimintaohjelma on merkittävä edistysaskel. Itse asiassa se on poliittinen asiakirja, jolla on painoarvoa Euroopan unionissa. Mielestäni tällä linjalla pitää jatkaa, ja korostan, että eri tahojen painottama vuoropuhelu kansalaisyhteiskunnan kanssa on erittäin tärkeää, mutta vielä tärkeämpää on työmarkkinaosapuolten välinen vuoropuhelu, joka ei tietenkään ole mitenkään poistunut muodista.
Arvoisa puhemies, viime lauantaina Ateenassa tapahtui hyvin merkittävä mielenilmaus, jossa oli läsnä herra Delors, joka toisti, että se, mitä oma Eurooppamme tarvitsee, on juuri sosiaalisen oikeudenmukaisuuden ja solidaarisuuden arvon osoittaminen. Mielestäni tämän pitää olla myös meille perusta, joka vie eteenpäin Euroopan unionia, meidän Eurooppaamme, ja auttaa toteuttamaan unelman.

Schiedermeier
Arvoisa puhemies, haluaisin tänään aamupäivällä käydyn keskustelun perusteella todeta van Velzenin mietinnöstä vielä seuraavaa: työllistäminen on ensisijaisesti edelleen jäsenvaltioiden tehtävä. Suuntaviivat ja yhteensovittaminen ovat oikeita ja hyviä asioita; toivon myös, että voimme niiden avulla edistää ja kehittää työllistymistä. Meidän on kuitenkin varottava toimimasta niin kuin tänään aamupäivällä, ikään kuin voisimme pelkästään EU: n toimin keskitetysti ratkaista työttömyyden ongelman. Sillä tavoin tarjoamme ainoastaan asiasta vastaaville kansallisille poliitikoille mahdollisuuden työntää mustan pekan kortti EU: lle tai Euroopan keskuspankille siinä tapauksessa, että kansallinen työmarkkinapolitiikka epäonnistuu. Muuten, se joka kyseenalaistaa vakaussopimuksen, ei tue työllistymistä vaan vaarantaa sen!
Sosiaalialan toimintaohjelman vuosiksi 1998-2000 osalta kehotan komissiota omistautumaan tehokkaammin sosiaalisten vähimmäisstandardien muotoilulle. Euroopan sosiaalipolitiikan perustava tavoite on kehittää Euroopan sosiaalilainsäädäntöä, joka takaa sitovista ja oikeudellisesti täytäntöönpanokelpoisista vähimmäisstandardeista muodostuvan yhteisen perustan, joka ei aseta heikommille valtioille ylivoimaisia vaatimuksia eikä estä kehittyneitä kansantalouksia säilyttämästä omia sosiaalisia standardejaan tai kehittämästä niitä edelleen. Näin olen asian oppinut, arvoisa komissaari.
Taloudellisesti heikommat valtiot ovat kuitenkin kehittyneet vähimmäisstandardien asettamisen jälkeen. Siksi vielä kerran: sosiaalisia vähimmäisstandardeja täytyy ryhtyä vakavasti kehittämään. Lisäksi täytyy käsitellä vielä olemassa olevia puutteita, kuten etätyön ja kotityön sekä määräaikaisessa työsuhteessa olevien huomioon ottamista ja tiedotus-, kuulemis- ja osallistumismenettelyjen vahvistamista uusien direktiivien avulla. Nämä puutteet täytyy korjata!
Vielä yksi huomautus työmarkkinaosapuolten vuoropuhelusta. Tuen kollega Peteriä hänen vaatiessaan, että organisaatioiden täytyy olla laajemmin mukana työmarkkinosapuolten vuoropuhelussa, ja huolimatta optimismistanne, arvoisa komissaari, tähänastiset työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun tulokset tuottavat pettymyksen. Olen sitä mieltä, että tältä osin täytyy tapahtua vielä paljon, hätätapauksessa meidän on pyrittävä tekemään korjauksia direktiivien avulla.

Flynn
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää herra Hughesia hänen mietinnöstään sekä kaikkia niitä, jotka jäivät tänne ja osallistuivat keskusteluun. Mielestäni mietinnössä tuetaan komission sosiaalialan toimintaohjelmaa. Kuten herra Hughes sanoo, ohjelmassa näkyy hänen itsensä ja hänen kollegojensa erittäin arvokas panos. Monet asianosaiset ovat luonnehtineet tätä erittäin myönteisesti. Haluaisin sanoa julkisesti, että komission mielestä se, miten rakentavalla tavalla teimme yhteistyötä tämän ohjelman kehittämiseksi, oli varsin esimerkillistä ja on kehittänyt huomattavasti komission ja parlamentin välistä suhdetta.
Tässä sosiaalialan toimintaohjelmassa vuosiksi 1998-2000, jonka komissio hyväksyi 29. huhtikuuta, annetaan strateginen yhteenveto siitä, mitkä ovat mielestämme Euroopan sosiaalipolitiikan tulevan kehityksen keskeiset painopistealueet. Euroopan kansalaiset todellakin haluavat hyvin vahvan, dynaamisen ja tulevaisuuteen suuntautuvan sosiaalipolitiikan, ja tämä ohjelma muodostaa sellaisen kehyksen, jonka puitteissa se kaikki voidaan saavuttaa. Ohjelma vastaa uuden Amsterdamin sopimuksen sosiaalialalla tarjoamiin erittäin merkittäviin mahdollisuuksiin.
Ohjelmassa asetetaan työllisyys - kuten herra Hughes aivan oikein sanoo - sosiaalipolitiikan keskipisteeseen painottamalla uuden eurooppalaisen työllisyysstrategian ja laajemman sosiaalipoliittisen asialistan toisiaan täydentävää luonnetta. Työllisyys on keskeinen asia, jonka avulla voimme puuttua moniin sosiaalisiin ongelmiin ja ylläpitää eurooppalaisen yhteiskuntamallin perusarvoja. Sosiaaliturvajärjestelmät - työn sääntelyä, terveyttä ja turvallisuutta koskevat määräykset - ovat tuotantotekijöitä, jotka auttavat parantamaan talouden suorituskykyä ja takaavat sen, että suorituskyvystä koituva hyöty jaetaan oikeudenmukaisesti.
Olemme päässeet jo pitkälle Amsterdamin sopimuksen määräysten täytäntöönpanossa työllisyyden alalla. Vaikka paljon on vielä tekemättä, jotta täyttäisimme kansalaistemme odotukset, on merkkejä siitä, että työllisyysstrategiamme on osoittautumassa menestystarinaksi. Jäsenvaltiot ovat hyvin lyhyessä ajassa ryhtyneet tekemään työllisyysstrategioistaan järjestelmällisiä, johdonmukaisia ja varsin avoimia. Valtionpäämiehillä on tilaisuus edetä pitemmälle Wienin neuvostossa ja myöhemmin sisäisissä talousarviopäätöksissään.
Vaikka työllisyys onkin näkemyksissämme keskeisellä sijalla, ohjelma yltää työmarkkinoiden ulkopuolelle. Siinä annetaan tasapainotettu, kunnianhimoinen ja tulevaisuuteen suuntautuva näkemys sosiaalipolitiikasta Euroopan yhdentymisen seuraavan haastavan vaiheen olennaisena osana. Annan erittäin mielelläni täällä sen sitoumuksen, että palaan tiedottamaan säännöllisesti ohjelman täytäntöönpanosta ja jatkan tähän asti noudattamaamme yhteistyöhön perustuvaa lähestymistapaa, joka on osoittautunut hyödylliseksi Euroopan sosiaalipolitiikan kehittämisessä. Komissio valmistautuu jo Amsterdamin sopimuksen muiden määräysten täytäntöönpanoon niin pian kuin se ratifioidaan. Pyydän parlamentin tukea tämän asialistan uuden ja kiinnostavan osa-alueen kehittämisessä.
Haluaisin sanoa pari sanaa keskustelusta, joka käytiin sosiaalialan toimintaohjelmasta neuvostossa 27. lokakuuta. Se oli varsin rohkaiseva, ja panin merkille neuvoston tuossa kokouksessa antamat useat viestit. Ensiksi lähestymistapamme sai selkeää tukea ja työllisyyden vahvistettiin olevan Euroopan keskeinen painopistealue. Laajentumisen todettiin hyvin voimakkaasti olevan avainkysymys. Uskon, että jäsenvaltiot haluaisivat sosiaalipolitiikan olevan korostetummassa asemassa laajentumiskeskusteluissamme, ja odotan, että näin tapahtuu. Voin sanoa, että Amsterdamin henki elää mitä suurimmassa määrin. Olin erityisen innostunut siitä, että meitä rohkaistiin antamaan ehdotuksia syrjinnän torjunnan alalla 13 artiklan mukaisesti. Sosiaaliasiain neuvostolta tuli voimakas viesti, joka koski tarvetta lujittaa työmarkkinaosapuolten välistä vuoropuhelua. En salaa teiltä sitä, että työmarkkinaosapuolten vuoropuhelussa on vielä paljon tehtävää. Olemme edistyneet jonkin verran, mutta edistys on ollut varsin rajallista, ja minun on ponnisteltava asian eteen hieman enemmän työmarkkinaosapuolten kanssa.
Vastaan nyt joihinkin kohtiin, jotka näyttävät aiheuttavan huolta. Jotkut jäsenet kysyivät, miksi aikaväli ei ohjelman osalta ole pitempi. Tehkäämme asia selväksi. Vuoden 2000 jälkeen tullaan selvästi tarvitsemaan uutta sosiaalialan toimintaohjelmaa. Siihen mennessä olemme paljon paremmin selvillä monista keskeisistä kysymyksistä, esimerkiksi globaalistumisessa tapahtuneesta kehityksestä ja erityisesti talous- ja rahaliiton sosiaalisista vaikutuksista. Uuden perustamissopimuksen mahdollisuudet ovat meille silloin paljon selvemmät. Olemme silloin edistyneet hieman laajentumisneuvotteluissa ja pystymme painottamaan paremmin avainkysymyksiä.
Tiedämme silloin työllisyysstrategian vaikutukset. Olemme edenneet pitemmälle kansallisten toimintasuunnitelmien arvioinnissa ja meillä on silloin paremmat edellytykset saada pitemmän aikavälin näkemys seuraavaa ohjelmaa varten. Kuten arvoisat jäsenet ovat sanoneet, sosiaalipolitiikka on muuttumassa ja sitä tullaan painottamaan uudella tavalla etenkin sitten, kun perustamissopimus on ratifioitu. Työllisyysstrategian osalta on silloin myös edistytty. Rouva Schörling ilmaisi asian hyvin sanoessaan, että otamme ensimmäisiä askeleita voidaksemme ottaa lisäaskeleita. Se on hyvä tapa tarkastella koko tätä asiaa.
On vielä paljon tehtävää, ja arvelisin, että parlamentti tulee olemaan erittäin kiireinen tästä hetkestä tämän komission ja tämän parlamentin toimikausien loppuun asti käsitellessään sekä käynnissä olevia lainsäädäntöohjelmia että myös muita kuin lainsäädäntötoimia. Sosiaalipolitiikka on jatkuva prosessi, ja arviointimme auttaa meitä kehittämään sitä enemmän ajan myötä.
Herra Hughes asetti tukensa ehdoksi sen, että tiettyihin asioihin vastattaisiin, joten teen pari lisähuomautusta. Kansalaiskeskustelun osalta emme saaneet sitä, mitä olimme toivoneet saavamme perustamissopimuksesta. Me kuitenkin julkistamme sosiaalipolitiikan foorumin tulokset varsin pian. Meillä on budjettikohta tätä kaikkea varten vuonna 1999, joten kehitämme sitä edelleen. Olette varmasti iloinen kuullessanne, että 13 ja 137 artiklan valmistelun osalta on edetty hyvin. Me itse asiassa avasimme tarjouskilpailun 137 artiklan valmistelua varten syyskuussa, joten etenemme mukavasti siltä osin. Terveys- ja turvallisuushenkilöstön osalta sanoisin, että meillä on nyt virasto Bilbaossa, ja yritän jakaa työtä tasapuolisemmin, niin että saisimme edelleen parhaita mahdollisia tuloksia.
Herra Hughes esitti huomioita sosiaaliturvasta ja sijoituskehyksestä. Suunnitelmamme sisältää kolme osa-aluetta. Julkaisemme lähiviikkoina katsauksen vuonna 1992 annetusta suosituksesta, joka koski toimeentulotukea sosiaaliturvajärjestelmissä, ja julkaisemme ensi vuonna uuden tiedonannon sosiaaliturvan tulevaisuudesta. Meillä oli aiheesta kaksi aiempaa tekstiä vuosina 1995 ja 1997, mutta on tärkeää laatia ne uudestaan. Kuten toteamme toimintaohjelmassa, haluamme käyttää 137 artiklaa kehittääksemme kehyksen kansallisille politiikoille, mukaan luettuina sosiaaliturvajärjestelmät sosiaalista syrjäytymistä vastaan.
Myös sukupuolista häirintää koskeva kysymys otettiin esille.
Olen samaa mieltä siitä, että sukupuolinen häirintä on todellinen ongelma. Voin piakkoin esittää teille kaksi tutkimusta sukupuolisesta häirinnästä ja sen yleisyydestä organisaatioissa kaikissa tutkituissa Euroopan unionin maissa. Oma arvioni on se, ettei enemmistö jäsenvaltioista ole tällä hetkellä kiinnostunut lainsäädännöstä. Kuten tiedätte, myöskään työmarkkinaosapuolet eivät onnistuneet pääsemään sopimukseen tästä asiasta, joten olen hieman hankalassa tilanteessa. Haluaisin pyytää teitä pohtimaan tätä asiaa tarkemmin. Ehkä sitten, kun nämä kaksi tutkimusta on julkaistu, voimme puhua asiasta uudelleen.
Mitä tulee stressiin terveyteen ja turvallisuuteen vaikuttavana asiana, mitään ongelmaa ei ole. Se on jo mainittu selvästi yhteisön työturvallisuutta, -hygieniaa ja -terveyttä koskevien ohjelmien väliarvioinnin sivulla 9.
Kotona työtä tekevien osalta haluaisin kertoa parlamentille, että komissio tulee antamaan tiedonannon työn organisoinnin uudistamisesta. Se annetaan toivon mukaan 25. marraskuuta. Tämä puiteasiakirja antaa työmarkkinaosapuolille ja muillekin tilaisuuden kertoa näkemyksensä siitä, miten meidän pitäisi edetä kaikissa työn organisointia koskevissa kysymyksissä. Voin kertoa teille, herra Hughes, että kotona tehtävä työ tulee sisältymään siihen.
Mainitsitte myös kysymyksen yhtäläistä kohtelua ja sosiaaliturvaa koskevasta direktiivistä vuonna 1998. Ohjelmassamme on sitouduttu direktiiviin vuonna 1999, ja työ on nyt edennyt varsin pitkälle. Emme ole vielä puhuneet asiasta komission tasolla, mutta työ on edennyt varsin pitkälle. Raskaana olevia työntekijöitä koskevan direktiivin täytäntöönpanosta laaditaan parhaillaan kertomusta. Se annetaan mahdollisesti vuoden loppuun mennessä.
Haluaisin sanoa rouva Hautalalle, että sosiaalipolitiikan ulkoisista osa-alueista annetaan tiedonanto mahdollisesti joulukuun loppuun mennessä mutta ilman muuta ennen tammikuun puoltaväliä. Näihin osa-alueisiin sisältyy laajentuminen.
Meillä on valtavasti työtä tästä hetkestä ensi vuoden loppuun asti. Mielestäni sosiaalipolitiikan alalla on ilman muuta edistytty varsin tuntuvasti. Me tulemme olemaan erittäin kiireisiä lainsäädännön kanssa, sillä siltä osin jotkin asiat ovat kesken, ja muissa kuin lainsäädäntöasioissa koko työllisyysstrategian ohella. Pyydän teidän tukeanne suunnitelmalle.

Puhemies
Kiitän teitä, arvoisa komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Sosiaalinen vuoropuhelu
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Peterin laatima työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan mietintö (A4-0392/98) komission tiedonannosta " Yhteisön tason työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun mukauttaminen ja edistäminen" .

Peter
Arvoisa puhemies, sallikaa minun tehdä ensiksi tekninen huomautus: minulle on huomautettu siitä, että mietinnön ruotsinkielisessä versiossa johdanto-osan D-kappaleeseen on pujahtanut merkitystä muuttava käännösvirhe. Pyydän, että asia korjataan.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, yhteisön sopimuksiin on kirjattu taloudellisen kehityksen ja sosiaalisen kehityksen välisen johdonmukaisuuden tavoite. Komissiolle selkeästi osoitettava tehtävä tukea työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua, Euroopan sosiaalinen peruskirja, sosiaalipolitiikasta tehty sopimus, joka nyt otetaan Amsterdamin sopimukseen, tämän sopimuksen työllisyyttä koskeva luku ja varsinkin talous- ja raha-liiton odotettavissa olevat välittömät vaikutukset antavat työmarkkinaosapuolten vuoropuhelulle suuremman merkityksen kuin koskaan aikaisemmin.
Yhteensovittelu, eivätkä suinkaan konfliktit, oli ja pysyy työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun ytimenä. Koska työmarkkinaosapuolten edut ovat täysin erilaisia, halukkuus sovitteluun riippuu ennen kaikkea osapuolten tasa-arvoisuudesta. Yksittäisten järjestöjen todistettavissa oleva edustavuus on välttämätöntä, mutta siihen täytyy kuitenkin liittää selvät ehdot ja se täytyy saattaa ajan tasalle jatkuvasti. Järjestöt ovat itsenäisiä, mikä merkitsee tässä tapauksessa: ne päättävät vapaasti, kenen kanssa istuvat samaan pöytään kyseisessä edustavuudessa, kenen kanssa neuvottelevat ja solmivat mahdollisesti sopimuksia. Ne päättävät myös annetuissa rajoissa siitä, mitä haluavat ohjata. Hallinnon tai poliittisten elinten on luovuttava vaikuttamasta välittömästi työmarkkinaosapuolen kokoonpanoon jo pelkästä kunnioituksesta järjestöjen itsenäisyyttä kohtaan.
Työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunta tukee kaikkia keskeisiä osia niistä ehdotuksia, jotka komissio kehitti tehostaakseen jäsennettyjen eurooppalaisten työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua ja jotka esitettiin komission 20.5.1998 annetussa tiedonannossa yhteisön tason työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun mukauttamisesta ja edistämisestä. Valiokunnan hyväksymät tarkistusehdotukset eivät estä niiden toteutumista.
Lisäksi vielä yksi asiaa koskeva huomautus: työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu on epäilemättä osa sitä, mitä nimitetään eurooppalaiseksi sosiaalimalliksi. Jotta tälle pyrkimykselle tehtäisiin todella oikeutta, on muun muassa välttämätöntä - ja haluaisin vielä kerran tuoda sen esiin - että komissio kokonaisuutena omistautuu asialle. Se merkitsee sitä, että esimerkiksi ei saa mielivaltaisesti rajoittaa sosiaaliasioista vastaavan komissaarin eikä eräiden muidenkaan komissaarien perinteisiä tehtäviä! Tehtävistä riippumatta työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua pitää käydä sosiaalisesti olennaisista kysymyksistä kulloisellakin tasolla tosissaan.
Pysyvän työllisyyskomitean on tulevaisuudessa neuvoteltava työllisyyssuuntaviiivojen lisäksi myös EU: n talouspoliittisista suuntaviivoista. Neuvottelujen tulokset on välitettävä asianomaisille neuvostoille jo niin aikaisin, että ne voidaan ottaa huomioon myös neuvostojen kulloisissakin neuvotteluissa ja päätöksenteossa. Se vaikuttaa itsestään selvältä asialta, mutta aikaisempien kokemusten perusteella tiedämme, että se ei olekaan itsestään selvää.
Keski- ja Itä-Euroopan maiden liittymistä valmistelevassa strategiassa täytyy taata se, että yhteisöön liittymisen hetkellä näissä maissa on olemassa rakenteet, jotka mahdollistavat työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun. Voin vain suositella parlamentille, että se päättäisi, että riippuisi myös tästä, kannattaako se liittymistä.
Sikäli kuin EU: n työmarkkinosapuolten vuoropuhelun avulla saadaan aikaan neuvoston päätös yleisesti vaikuttavasta lainsäädännöstä, syntyy se ongelma, että tosiasiallisesti lailliselta asiakirjalta puuttuu demokraattinen oikeutus, koska parlamentti ei osallistu työhön.
Varsinkin tulevaisuudessa kaikissa jäsenvaltioissa voimaan tulevien säännösten takia, ja koska komissiolla on velvollisuus esitellä kaikki sosiaalilainsäädäntöön liittyvät aloitteet työmarkkinaosapuolille, jotta ne voivat päättää, haluavatko ne itse neuvotella asiasta, parlamentin täytyy nyt tarmokkaasti vaatia tasa-arvoista asemaa neuvoston kanssa myös tässä menettelyssä. Sen jälkeen kun komissio on ilmoittanut olevansa halukas toimielinten välisiin neuvotteluihin, riippuu nyt neuvostosta, toteutuvatko ne myös todella. Se, jos parlamentti jää myös vastaisuudessa kokonaan tämän lainsäädäntömenettelyn ulkopuolelle, kun taas neuvosto saa sanoa viimeisen sanan, on todella suuri virhe, jota ei voida myöskään tasoittaa laajentamalla yhteispäätösmenettelyä toisaalla.

Ghilardotti
Arvoisa puhemies, Euroopan integraatioprosessille täytyy etenkin talous- ja rahaliiton jälkeen olla entistä ominaisempaa ponnistella kestävän kasvun ja kehityksen puolesta sekä sosiaalipolitiikan ja työn edistämiseksi: tänään aamu- ja iltapäivällä esitellyt mietinnöt ovatkin juuri näillä linjoilla.
Tässä dynamiikassa Euroopan tason työmarkkinaosapuolilla on ratkaiseva rooli, joka on selkeästi ilmaistu perustamissopimuksessa. Jäsenvaltioiden onkin toiminnassaan otettava huomioon perustavat sosiaaliset oikeudet, ja niiden tavoitteena on muun muassa sosiaalisen vuoropuhelun edistäminen. Myös perustamissopimuksen uusi luku, joka lisättiin Amsterdamin sopimuksella ja joka on omistettu työllisyydelle, sisältää selkeän viittauksen työmarkkinaosapuolten kuulemiseen. Perustamissopimuksessa tunnustetaan lisäksi työmarkkinaosapuolten valtuudet neuvotella Euroopan tason puitesopimuksia niiden toimivaltaan kuuluvissa keskeisissä sosiaalipoliittisissa asioissa. Niinpä juuri sosiaalisen vuoropuhelun alati kasvavan painoarvon vuoksi haluaisin käsitellä kolmea kysymystä, jotka on otettu esille komission tiedonannossa ja joihin viitattiin myös herra Peterin mietinnössä.
Ensimmäinen niistä on järjestöjen edustukseen ja edustuksellisuuteen liittyvä ongelma. Tämä on ongelma, joka alkaa nousta esille myös jäsenvaltioissa, ja siksi olen entistäkin vakuuttuneempi siitä, että siihen on puututtava Euroopan tasolla. Tältä osin tutkimus, jonka komissio on käynnistänyt ja joka toivottavasti saadaan pian päätökseen, tulee varmasti olemaan ratkaiseva väline, jolla voidaan vahvistaa konkreettisesti Euroopan työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua ja välttää mahdollisimman pitkälle riidat, myös oikeusistuimissa käytävät, jollaisia on aiemmin esiintynyt.
Toinen koskee alakohtaista vuoropuhelua. Sosiaalisen ja alakohtaisen vuoropuhelun kehityksellä voi olla ratkaiseva rooli yhteisön teollisten muutosten ennakoimisessa ja hallinnassa ja se voi mahdollistaa lisäkehityksen ja parantaa tuloksia laadullisesti ja määrällisesti.
Lopuksi viimeinen huomautus Euroopan parlamentin roolista. Vaikka arvostankin komission valmiutta jatkaa parlamentin tiedottamista pöytäkirjan mukaisen lainsäädäntömenettelyn mukaisesti, katson, että on saatava pian aikaan toimielinten välinen sopimus, jolla parlamentti - ainoa kansalaisten suoraan valitsema toimielin - otetaan tasa-arvoisena mukaan lainsäädäntöprosessiin sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen mukaisesti.

Glase
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua koskeva menettely on vielä suhteellisen uusi asia Euroopan unionissa. Kahden menestyksekkään kokeilun, vanhempainloman ja osa-aikatyötä koskevien määräysten, jälkeen käsiteltävänä on nyt komission tiedonanto, jonka on määrä saada aikaan muutos ja olla uusi tiennäyttäjä. Komissio ei ole esittänyt mitään olennaisesti uutta. Esittelijä Peter, jota haluaisin kiittää erittäin sydämellisesti yhteistyöstä, on nähnyt kovasti vaivaa mietintöä laatiessaan. Ei kuitenkaan voida sivuuttaa sitä, että nimenomaan tässä äärimmäisen tärkeässä tekstissä ammattiliitoilla on ollut tärkein rooli. Sitä vastaan ei pidä olla mitään, jos neuvotteluissa suojellaan tasapainoa ja samanarvoisuutta.
Ei voi käsittää, miksi komission pitää yksipuolisesti tukea voimakkaammin vain työntekijöiden edustajia. EGB ei varmastikaan tarvitse tukiopetusta ja erityistä tukea työssään. Myös komission rahavirrat taitavat kulkea riittävästi EGB: n suuntaan.
Nyt haluaisin käsitellä ydinongelmaa. Nyt vielä olemassa oleva työmarkkinaosapuolten vuoropuheluun osallistuvien joukko muodostaa kolmion, johon monet sellaiset törmäävät, jotka eivät voi istua varsinaisen neuvottelupöydän ääressä. Komissio ei ole kyennyt esittämään yhtään tyydyttävää ehdotusta. Kristilliset ammattiliitot odottavat edelleen, samoin monien pienten alojen ja ammattikuntien edustajat. Vaikka UNICE: n jäsenistä 80 % tulee pienistä ja keskisuurista yrityksistä, UEAPME pienten ja keskisuurten yritysten suorana ja omana edustajana Euroopan tasolla on joutunut työmarkkinaosapuolten vuoropuhelussa asemaan, jota ei voi lainkaan hyväksyä.
Puolueryhmämme on toistuvasti protestoinut sitä vastaan ja vaatinut UEAPME: n mukaan ottamista. Nyt UNICE: llä ja UEAPME: llä on sopimus, jonka on määrä mahdollistaa pk-yritysten edustajien suora osallistuminen työmarkkinaosapuolten vuoropuheluun. Korostan ilmaisua " on määrä" . On vielä odotettava sitä, miten se sitten toimii ja kokevatko UEAPME: n edustajat itsensä hyväksytyiksi.
Siten ongelma olisi jossakin määrin ratkaistu, joskin on tehty vain hätäratkaisu. Muut jäävät edelleen neuvottelukierrosten ulkopuolelle. Tarvitsemme pikaisesti työmarkkinaosapuolten edustavuutta käsittelevän tutkimuksen, josta komissio ilmoitti 1996. Lisäksi on vielä kerran erittäin selkeästi keskusteltava työmarkkinaosapuolten vuoropuheluun osallistuvista. Viimeistään silloin täytyy ottaa jälleen esiin myös Euroopan parlamentin asema ainoana Euroopan unionin demokraattisesti valittuna elimenä. Myös meidän roolimme työmarkkinosapuolten vuoropuhelussa on epätyydyttävä. Se siis jää jäljelle - työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun kaksi suurta ongelmaa, jotka ovat vastassamme kuin vanhat tuttavat.
Olemme päättäneet puolueryhmässämme edelleen etsiä ratkaisua molempiin ongelmakohtiin. Olemme sen velkaa pienille järjestöille.

Lindqvist (ELDR).
Arvoisa puhemies, nyt puhumme työmarkkinaosapuolten välisestä sosiaalisesta vuoropuhelusta, jonka tulisi ensi sijassa olla niiden välisiä. Se päätyy vähitellen jonkinlaiseksi työehtosopimukseksi, joka säätelee kysymyksiä usein paremmin kuin lainsäädäntö. Se on vanha skandinaavinen malli, jonka haluaisimme toteutuvan myös Euroopan tasolla. On kuitenkin tärkeää, ettei lainsäädäntöä pidetä sosiaalisen vuoropuhelun ja työehtosopimuksen välttämättömänä seurauksena. Näin voi olla, mutta se ei ole mikään itsetarkoitus.
Kansallisten viranomaisten on sitä vastoin EU: n toimielinten tavoin kannustettava työmarkkinaosapuolten, itsenäisten ja riippumattomien osapuolten välistä yhteistyötä kuten esimerkiksi 8 kohdassa sanotaan. Näin voidaan tehdä välittäjänä toimimalla; voidaan ottaa yhteyttä, auttaa osapuolia pääsemään keskusteluihin ja toimimaan välittäjinä. Tämän tekemiseen on useita tapoja sen sijaan että luullaan, että lainsäädäntö on ehdottoman välttämätöntä.
Vielä kolme asiaa: ensiksikin pysyvässä työllisyyskomiteassa on keskusteltava työllisyyspolitiikkaan liittyvistä suuntaviivoista yhtä aikaa talouspolitiikan suuntaviivojen kanssa, jos niiden välille halutaan joku yhteys, mikä on välttämätöntä.
Toiseksi sosiaalista vuoropuhelua on vahvistettava erityisesti Itä- ja Keski-Euroopassa, jossa ei jo pitemmän aikaa ollut erilaiset mahdollisuudet muihin maihin verrattuna kehittää työmarkkinaosapuolten välisen yhteistyön kehittämisen osalta.
Kolmanneksi kunnat ja maakäräjät, jotka ovat suuria työnantajia, on luonnollisemmin liitettävä myös osaksi sosiaalista vuoropuhelua ja yhteistyötä ja niiden on päästävä siihen mukaan, jotta siihen saataisiin mukaan paikallisen tason suuria työnantajia.

Crowley
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin onnitella esittelijää mietinnöstä ja lisäksi kiittää komissaari Flynniä hänen panoksestaan koko tällä alalla.
Jokaisessa työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua ja työmarkkinakumppanuutta koskevassa mallissa työmarkkinaosapuolille annetaan oikeudet neuvotella, kuulla eri osapuolia ja laatia puitesopimuksia, jotka olisi pantava täytäntöön Euroopan tasolla. Oikeuksien ohella on olemassa velvollisuuksia. Eräs hyvin tärkeä asia, jota parlamentti ei kenties aina muista, on velvollisuus tulla neuvottelupöytään todellisissa neuvotteluasemissa, eikä vain näyttää siltä kameroiden edessä. On erityisesti välttämätöntä laajentaa kumppanuutta kattamaan ne sektorit, jotka eivät nyt siihen kuulu, erityisesti pk-sektori.
Meidän pitäisi myös tarkastella sellaisia kysymyksiä kuin vammaiset, koulutus ja elinikäisen oppimisen, koulutuksen ja ammattikoulutuksen merkitys työllisyyden ja niiden muiden sosiaaliseen syrjäytymiseen liittyvien ongelmien kannalta, joista keskustelimme tänä aamuna puhuessamme van Velzenin mietinnöstä ja komission vastauksesta. Ehkä meidän pitäisi tutkia nyt sitä, miten voimme saada enemmän ihmisiä mukaan työmarkkinaosapuolten vuoropuheluun. Eräs tapa tehdä niin voisi kokeiluluonteisesti olla sellainen kolmas organisaatiomalli, johon kuuluu myös talous- ja sosiaalikomitea. Se olisi edustavampi, ja sitä voitaisiin käyttää joidenkin pienten yksityiskohtien ja ehdotusten keskinäiseen selvittelyyn.
Olen huolissani parlamentin roolista koko tässä prosessissa. Meistä parlamentissa tuntuu joskus siltä, että meille kerrotaan työmarkkinaosapuolten hyväksymät, jo tapahtuneet tosiasiat ja että tämä on poliittista kiristystä - emme voi vastustaa sitä, koska työmarkkinaosapuolet ovat sopineet siitä. Parlamentille on näin ollen löydettävä jokin rooli työmarkkinaosapuolten kanssakäymisissä.
Kun nämä seikat pidetään mielessä, suosittelisin kuitenkin tätä mietintöä parlamentille, ja ryhmäni puoltaa esittelijän kantaa.

Schörling
Arvoisa puhemies, komission tehtävä on 118 b artiklan mukaan kehittää sosiaalista vuoropuhelua Euroopan tasolla. Tästä sosiaalisesta vuoropuhelusta puuttuu kuitenkin yksi Euroopan suurimmista työnantajista, nimittäin Euroopan yli 100 000 kuntaa ja aluetta.
EU: n kunnalliset ja alueelliset työnantajat pitävät suurena ongelmana sitä, ettei niitä Euroopan tasolla kohdella täysiarvoisena osapuolena, mitä tulee kaikki alat käsittävään sosiaaliseen vuoropuheluun. Se on huomionarvoista, kun ajatellaan, että jo vuonna 1951 perustettu Euroopan alueiden ja kuntien liitto, CEMR, edustaa enemmän kuin sataatuhatta kuntaa ja aluetta ja ehkä enemmän kuin 14 miljoonaa kokopäivätyöntekijää ja osa-aikatyöntekijät mukaan luettuna lähes 30 miljoonaa ihmistä.
CEMR: n jäsenet osallistuvat suuressa määrin kansallisiin työmarkkinarakenteisiinsa ja heillä on usein vastuu neuvotteluista. Niillä on pitkä kokemus neuvotteluperinteistä, joita on käytetty menestyksellisesti kansallisissa sosiaalisissa vuoropuheluissa. Sen vuoksi minusta on kohtuullista, että kun sosiaalista vuoropuhelua halutaan kehittää, harkittaisiin sitä, että CEMR: n kaltainen elin voi olla täysiarvoinen jäsen.

Andersson
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä esittelijää hyvästä ja erittäin hyvin kirjoitetusta mietinnöstä. Sosiaalisella vuoropuhelulla on tulevaisuudessa aina vain suurempi merkitys EU: n politiikan muotoilun kannalta, etenkin kun ajatellaan, mitä uudessa perustamissopimuksessa on tapahtunut toisin sanoen, että sosiaalipolitiikka ja tulevaisuuden työllisyyspolitiikka kuuluvat siihen.
Aion keskittyä kolmeen kohtaan. Ensiksikin haluan ottaa esiin edustavuuden, jota Schörling juuri käsitteli ja joka on erittäin tärkeää. Mutta miten edustavuutta voidaan lisätä? Pitääkö meidän poliitikkojen huolehtia siitä vai jätetäänkö se osapuolille? Vakaa käsitykseni on, ruotsalaisen perinteen mukaan, että se on osapuolien asia. Osapuolien on ensi sijassa huolehdittava siitä, että niitä edustetaan. Työntekijäosapuoli on selviytynyt tästä - julkisen sektorin työntekijät ovat siinä mukana. Työnantajaosapuolen on huolehdittava siitä, että myös työnantajia edustetaan.
Toiseksi ymmärrän, että pysyvän työllisyyskomitean jäsenten määrää nyt vähennetään, mutta silläkin on haittapuolensa. Kuinka voidaan juurruttaa jäsenmaihin se, mitä pysyvässä komiteassa tapahtuu? On vaikea huolehtia siitä, ettei siitä vain tule jotain, mikä tehdään Brysselissä. Pyydän, että otatte huomioon Peterin mietinnön 13 kohdan, jossa juuri tämä otetaan esiin.
Kolmanneksi haluan ottaa esiin pysyvän komitean tehtävät. Työllisyyspolitiikka ei ole erillinen asia talouspolitiikasta. On tärkeää, ettei pysyvässä työllisyyskomiteassa oteta esiin vain työllisyyspolitiikan suuntaviivoja vaan myös makrotalouden, toisin sanoen työllisyyspolitiikan suuntaviivat.

Thyssen
Arvoisa puhemies, UNICE: n (Euroopan yhteisöjen teollisuusliitto) ja UEAPME: n (Euroopan käsityöyritysten sekä pienten ja keskisuurten yritysten järjestö) puheenjohtajat ovat ilmoittaneet muutama päivä sitten, että he molempien autonomian huomioon ottaen tunnustavat toisensa neuvottelukumppaneiksi tulevissa eurooppalaisissa neuvotteluissa ja että he vahvistavat yhteistyötään siinä yhteydessä. UNICE tunnustaa samalla, että UEAPME on edustavin ajamaan pk-yritysten etuja Euroopassa ja tekee sille välittömästi tilaa neuvottelupöydässä.
Jos molempien järjestöjen päätösvaltaiset tahot vahvistavat tämän sopimuksen 4. joulukuuta, otetaan suuri askel siihen suuntaan, johon PPE-ryhmä on Maastrichtin sopimuksesta lähtien pyrkinyt, eli erityisen pk-yrityksiä edustavan osapuolen täyteen osallistumiseen eurooppalaiseen sosiaaliseen vuoropuheluun.
Me kannatamme sosiaalista vuoropuhelua, arvoisa puhemies, mutta demokraattisesti valittuna elimenä voimme ainoastaan hyväksyä työmarkkinaosapuolten riippumattomuuden lisääntymisen, jos ne ovat riittävän edustavia, ja siinä se sana tuli taas. Tällöin näiden osapuolten oletetaan toimivan yhdessä niin kattavasti, että erilaisille intresseille voidaan taata riittävät mahdollisuudet neuvotteluissa. Sopimus on siten tässä mielessä myös erityisen merkittävä askel. Pyydän komissiota kunnioittamaan sopimusta määriteltäessä pitkään odotettuja edustavuuden kriteerejä. Me voisimme muotoilla sen myös näin, arvoisa puhemies. Nyt on oikeastaan sitouduttu siihen, että sosiaalisen vuoropuhelun edustavuutta ja legitimiteettiä parannetaan. Jos joku vielä haluaa panna kapuloita rattaisiin estääkseen yhteistyön jatkumisen tai tehdäkseen sen mahdottomaksi, hän joutuu kantamaan hyvin raskaan vastuun.
Pk-yritykset ovat tärkeitä työllistäjiä, ja niiden täytyy saada mahdollisuus olla oman työmarkkinaosapuolensa kautta mukana eurooppalaisissa neuvotteluissa ja sitä kautta myös löytää kanava vastuuntuntonsa ilmaisemiseksi.

Malone
Arvoisa puhemies, Irlannin versio työmarkkinaosapuolten vuoropuhelusta, jota me kutsumme työmarkkinakumppanuudeksi, on hyvin vakiintunut ja sillä on ollut suuri osuus maamme viime vuosina saavuttamassa taloudellisessa menestyksessä.
Meidän versiomme työmarkkinakumppanuudesta on monin tavoin työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua edellä. Perinteiset työmarkkinaosapuolet - ammattiyhdistykset ja työnantajat - ovat prosessissa ilman muuta keskeisiä, mutta niiden lisäksi on muitakin: maanviljelijöitä, naisia, vammaisia, työttömiä ja muita marginaaliryhmiä. Haluaisin, että työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua laajennettaisiin kattamaan kehitysalueen edustajat.
Siitä saatu hyöty, että on siirrytty vastakkainasettelusta yhteisymmärrykseen, on kaikille hyvin selvä. Se on kuitenkin aiheuttanut vaikeuksia monille Irlannissa, kuten kiista Ryanairin osalta aiemmin tänä vuonna selvästi osoitti. Vaikka olemme onnistuneet pääsemään yhteisymmärrykseen sellaisista asioista kuin palkka ja verotus, työntekijöiden kuulemista yrityksissä koskevaa kysymystä ei ole vielä riittävällä tavalla selvitetty. Tästä syystä suhtaudun todella myönteisesti komission viimeviikkoiseen päätökseen. Komissaari Flynniä on syytä onnitella siitä, että hän esitti luonnoksen direktiiviksi työntekijöiden kuulemisesta yli 50 työntekijän yrityksissä. Huomaan, että herra komissaari on oikeutetusti tyytyväinen. Tässäkin on onnistuttu, ja toivon, että saan laatia asiasta mietinnön.
Olen vakuuttunut siitä, että kiista Ryanairin osalta Irlannissa olisi ratkaistu aikoja sitten, jos tämä direktiivi olisi ollut voimassa. Irlanti asettuu jonnekin mannereurooppalaisen yhteiskuntamallin ja anglosaksisen mallin välimaastoon. Työntekijöiden kuuleminen ja heille tiedottaminen on keskeinen osa edellisessä mallissa mutta suhteellisen tuntematon jälkimmäisessä. On kuitenkin outoa, että monilla irlantilaisyrityksillä, jotka eivät neuvottele niiden omia työntekijöitä edustavien ammattiyhdistysten kanssa paikallisella tasolla, ei näytä olevan suurempia vaikeuksia olla tekemisissä ammattiyhdistysten kanssa kansallisella tai Euroopan tasolla.
Vetoankin kaikkiin työnantajiin, jotta ne suhtautuisivat johdonmukaisesti työmarkkinaosapuolten vuoropuheluun ja myönteisesti uuteen direktiiviin. Suuremman osallistumisen ansiosta työntekijät ovat onnellisempia, motivoituneempia ja tuottavampia. Eivätkö työnantajat haluakin tätä?

Menrad
Arvoisa puhemies, sydämelliset onnittelut herra Peterille hänen erittäin hyvästä mietinnöstään. Varsinkin pieniä ja keskisuuria yrityksiä, sillä niissä työskentelee suurin osa Euroopan työntekijöistä, koskee se, jos Euroopan työmarkkinaosapuolten sopimukset jonkinlaisen yleisesti sitovan julkilausuman, nimittäin ministerineuvoston päätöksen kautta, saavat aikaan Euroopan unionin työelämän osalta lainsäädännöllistä laatua.
Työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan mietinnössä vaaditaan oikeutetusti, että pk-yritykset otetaan vahvemmin mukaan Euroopan työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun muotoiluun, ja siten mietintö vastaa Euroopan kansanpuolueen ryhmän tärkeään toiveeseen, mitä tarkistusehdotuksemme 9 vielä kerran selventää.
Työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu on välttämätön Euroopan ja kansallisella tasolla. Se on myös tuloksekas yritysten tasolla. Sitä osoittavat eurooppalaisen yritysneuvoston menestystarina ja eurooppalaista osakeyhtiötä koskevan keskustelun myönteinen kehitys. Niin minulle on joka tapauksessa kerrottu, arvoisa komissaari. Ohje molempiin tapauksiin kuuluu: työmarkkinaosapuolten tekemät neuvotteluratkaisut, joissa sovitaan työntekijöiden vaikutusmahdollisuuksista.
Viime viikolla pidettiin Wienissä puheenjohtajamaa Itävallan järjestämä eurooppalaista sosiaalimallia ja työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua käsittelevä konferenssi. Tehtiin vertailuja muihin malleihin, esimerkiksi puhtaaseen markkinatalouteen vaikkapa eteenpäin pyrkivissä Kaakkois-Aasian teollisuusmaissa. Kuitenkin nimenomaan siksi, että ne ovat laiminlyöneet sosiaalisen ulottuvuuden, tiikerivaltioista on tullut myös taloudellisesti usein kesyjä ja toimintakyvyttömiä kotikissoja. Tehokas vastaus maailmanlaajuistumiseen on eurooppalainen malli, sosiaalinen markkinatalous, johon liittyy perustana työmarkkinaosapuolten yhteistyö ja työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu. Tässä mielessä Euroopan kansanpuolueen ryhmä kannattaa käsiteltävänä olevaa Peterin mietintöä.

Flynn
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä herra Peteriä mietinnöstä, josta on ollut paljon apua.
Muistuttaisin teille siitä, että komissio käynnisti vuonna 1996 laajan kuulemismenettelyn työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun tulevaisuudesta neuvoa-antavan tiedonannon myötä. Parlamentti laati asiakirjasta tuolloin kattavan päätöslauselman, ja olin täällä Strasbourgissa keskustelemassa siitä kanssanne kesällä 1997.
Komissio on työskennellyt kovasti ottaakseen huomioon kommenttinne tätä toista tiedonantoa laadittaessa. Uusi Amsterdamin sopimus tarjoaa keinon uudistaa työmarkkinaosapuolten sitoutuminen Euroopan sosiaalisen ulottuvuuden uudenaikaistamiseen ja lujittamiseen. Tätä varten työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua on autettava. Sitä on autettava täyttämään tehtävänsä kannustavien ja tehokkaiden tiedottamis-, kuulemis- ja neuvottelumenettelyjen puitteissa.
Kuten te vuoden 1997 päätöslauselmassa sanoitte, meidän piti selvittää joitakin avainkysymyksiä, ja niitä on kolme. Ensiksikin on tarpeen uudistaa pysyvää työllisyyskomiteaa: kun otetaan huomioon työllisyyden uudenlainen painottaminen ja nykyisen rakenteen jäykkyys, komitea ei ole toiminut hyvin ja sitä on uudistettava. Toiseksi on tärkeää luoda johdonmukaisempi ja tehokkaampi kehys, jonka puitteissa alakohtainen vuoropuhelu voisi kehittyä, ja lopuksi on vielä edustavuutta koskeva kysymys.
Komissio antoi tiedonannon yhteisön tason työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun mukauttamisesta ja edistämisestä 20. toukokuuta tänä vuonna. Siinä käsitellään näitä kolmea kysymystä ja pyritään lujittamaan työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua Euroopan tasolla ja mukauttamaan sitä, jotta voimme liittää työmarkkinaosapuolten työn paljon läheisemmin kaikkien Euroopan unionin politiikkojen kehittämiseen ja täytäntöönpanoon.
Aloitan edustavuutta koskevasta kysymyksestä, koska sen ovat ottaneet esille monet jäsenet - rouva Ghilardotti, rouva Glase, rouva Schörling ja rouva Thyssen - ja olen kiitollinen heidän huolenpidostaan. On selvää, että toimielinten on kunnioitettava täysin työmarkkinaosapuolten autonomiaa neuvottelujen aikana. Juuri työmarkkinaosapuolten vastuulla on tässä yhteydessä varmistaa riittävä edustavuus. Toimielinten on kuitenkin kuulemisten osalta otettava oma vastuunsa ja varmistettava paras mahdollinen edustavuus. On muistettava, että ensimmäisen asteen tuomioistuin puolsi äskettäin tätä näkemystä ennakkotapauksessa.
Suhtaudumme osapuolten autonomiaa koskevaan periaatteeseen erittäin vakavasti. Euroopan parlamentin vedottua komissioon pysyvän työllisyyskomitean uudistamiseksi komissio antoi pikaisesti tiedonantonsa ohella ehdotuksen neuvostolle nykyisen rakenteen uudistamiseksi. Haluamme tarjota joka puheenjohtajamaalle sen mahdollisuuden, että se voi kutsua pysyvän työllisyyskomitean puitteissa koolle joko valtion- tai hallitusten päämiesten troikan tai neuvoston sekä työmarkkinaosapuolet. Kokouksiin osallistuvien työmarkkinaosapuolten valtuuskuntien lukumäärää pitäisi rajoittaa, mutta niissä ovat aina mukana päätyömarkkinajärjestöt. Lyhyesti sanottuna komissio ehdottaa neuvostolle sitä, että luotaisiin yksi ainoa, avoin ja edustava foorumi työllisyyttä koskevalle korkean tason vuoropuhelulle. Pallo onkin nyt neuvostolla, ja sen pitää varmistaa, että todellinen työllisyyttä koskeva vuoropuhelu ei rajoitu vain työmarkkinaosapuolten ydinryhmään.
Muiden kuulemismenettelyjen osalta tiedonannossa esitettiin tiedotusfoorumia, joka sisältäisi neljännesvuosittaiset menettelytapoja koskevat kuulemiset Euroopan kaikkien tunnustettujen työmarkkinaosapuolten kanssa. Ensimmäinen näistä foorumeista on jo pidetty, ja se on tosiaankin osoittautunut erittäin hyödylliseksi. Lisäksi alakohtaisella tasolla uudet, joustavat alakohtaiset komiteat korvaavat nykyiset lukuisat ja hankalat rakenteet. Tämä päätös herätti aluksi pelkoa siitä, että alakohtaisen vuoropuhelun kannatus vähenisi. Monet teistä ovat olleet yhteydessä minuun henkilökohtaisesti ja epäilleet tämän uuden rakenteen käytännöllisyyttä. Korostan täällä jälleen sitä, ettei tämä ole supistamista vaan pikemminkin uusi alku alakohtaiselle vuoropuhelulle, johon kaikki ne sektorit, jotka haluavat osallistua mielekkäällä ja yhteisellä tavalla Euroopan tasolla, voivat osallistua tasavertaisina. Virallista tukea ei enää rajoiteta yksinomaan yhteisön toimivaltaan kuuluviin toimiin. Niinpä tarve keskustella teollisuuden rakenneuudistuksesta työllisyysasioissa on nykyisin olemassa kaikilla toimintasektoreilla.
Vain pari sanaa Peterin mietinnöstä. Herra Peter ja sosiaaliasiain valiokunta ovat jälleen kerran onnistuneet tasapainottamaan oikeudenmukaisesti asianosaisten eri etuja. Tämä on erittäin hyvä mietintö. Haluaisin vain toistaa, että on tärkeää kunnioittaa työmarkkinaosapuolten autonomiaa. Näin ollen kysyisinkin, onko poliittisesti tai oikeudellisesti mahdollista ottaa neuvoa-antavia komiteoita mukaan osapuolten välisiin neuvotteluihin tai ottaa kansallisia järjestöjä mukaan suoraan Euroopan tasolla.
Mitä tiedonannon avainkohtaan tulee, mielestäni mietintö on todellakin hyvin kannustava, ja sama pätee pysyvän työllisyyskomitean uudistamiseen, uusiin alakohtaisen vuoropuhelun komiteoihin, edustavuuskysymykseen ja tarpeeseen kehittää työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua jäsenyyttä hakeneiden maiden kanssa. Tämän ei pitäisi tulla yllätyksenä, koska kuten olen jo todennut, tiedonannossa näistä kysymyksistä esitetyssä kannassa otetaan suurelta osin huomioon Euroopan parlamentin kanta. Niinpä koko asia on mielestäni esimerkki toimielintemme välisestä erittäin hyvästä yhteistyöstä ja yhteisymmärryksestä.
Herra Crowley esitti kysymyksen Euroopan parlamentin osuudesta päätöksentekoprosessissa, jonka perusteella hyväksytään eurooppalaisiin sopimuksiin perustuva lainsäädäntö. Haluaisin sanoa hänelle, että komissio työskenteli HVK: ssa, jotta parlamentilla olisi osuus juuri tässä asiassa. Kuten mietintöluonnoksessa on korostettu, tämä näkökanta toistetaan selvästi tiedonannossamme, ja tiedän, että parlamentti, neuvosto ja komissio pitävät jatkuvasti yhteyttä juuri tämän kysymyksen ratkaisemiseksi. Te tiedätte, mikä kantani on ja mitä tuen tässä asiassa.
Haluaisin sanoa rouva Thyssenille, että UNICE käy vuoropuhelua UEAPME: n kanssa edustavuuskysymyksestä. Käsittääksemme siinä on edistytty paljon, ja minä todellakin kannatan sitä. Sanoisin herra Lindqvistille laajentumiskysymyksestä, että käydessäni jäsenyyttä hakeneissa maissa olen aina ollut halukas keskustelemaan työmarkkinaosapuolten kanssa. Sillä alueella on todellisia ongelmia. Yritämme Pharen myötä edistää vuoropuhelun kehittymistä jäsenyyttä hakeneissa maissa. Otamme huomioon työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun tilan tarkastellessamme analyyttisesti jokaista jäsenyyttä hakenutta maata. Asia on kuitenkin erittäin vaikea, ja palaamme siihen varmasti.
Lopuksi haluaisin sanoa rouva Schörlingille, että kunnallishallinto on osa CEEP: tä, ja ymmärrän, miksi se harkitsee alakohtaista vuoropuhelua. Jos asian laita on niin, kannattaisin sitä suuresti.
Kiitän herra Peteriä. Tämä on ollut erittäin hyödyllinen keskustelu, ja odotan kiinnostuneena työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun jatkumista ja parantamista. Rouva Malone, se, mitä viime viikolla tapahtui tiedottamisen ja kuulemisen osalta, oli huikea edistysaskel. Odotamme kiinnostuneina tuon kysymyksen käsittelyä parlamentissa myöhempänä ajankohtana.

Puhemies
Kiitän teitä, arvoisa komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Uusi transatlanttinen markkina-alue
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Mannin laatima taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan mietintö (A4-0387/98) komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille ja talous- ja sosiaalikomitealle uudesta transatlanttisesta markkinaalueesta.

Mann, Erika
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari Brittan, hyvät kollegat, sallikaa minun käsitellä muutamia perustavia näkökohtia ennen kuin käsittelen mietintöä. Tämänpäiväistä keskustelua hallitsee amerikkalaisten esittämä uhka määrätä Euroopan unionin jäsenvaltioiden, erityisesti Ranskan ja Ison-Britannian, tuotteille rangaistustullit nyt käsiteltävänä olevan banaanien markkinajärjestelyitä koskevan asetuksen horjuttamiseksi ennen 1. tammikuuta 1999 ja rauhattomuuden lietsomiseksi jäsenvaltioissa. On enemmän kuin ironista, että yleisten asioiden neuvosto teki päätöksensä transatlanttista taloudellista kumppanuutta koskevan toimintasuunnitelman hyväksymisestä 9. marraskuuta 1998, lähes samaan aikaan, kun amerikkalaiset tekivät päätöksensä ryhtyä toteuttamaan yksipuolisia sanktioita Euroopan unionia vastaan.
Tämän amerikkalaisten ottaman askeleen ansiosta WTO: n riitojensovittelumenettelyn uskottavuus asetetaan kokonaisuudessaan koetukselle. Amerikkalaisilla on oikeus olla ymmärtämättä uutta banaanimarkkinoita koskevaa asetusta. Heillä on oikeus luulla, että tämä asetus ei ole WTO: n vaatimusten mukainen. Heillä ei kuitenkaan ole oikeutta päättää siitä itse. Villin lännen menetelmä, niin houkuttelevalta kuin se kansallisesta näkökulmasta vaikuttaakin, yllyttää voimakkaisiin vastareaktioihin. Amerikkalaisten lisääntyvä hermostuneisuus on kuitenkin ymmärrettävää ja selittyy suurelta osin heidän tämänhetkisellä suhteellisen suurella kauppavajeellaan. Meidän pitäisi siis katsoa tulevaisuuteen hiukan rauhallisempina.
Toimimme oikein vahvistaessamme ja kehittäessämme poliittista ja taloudellista perustaa. Banaaneja koskeva kiista ei ole viimeinen kauppakiistamme - seuraavat ovat jo odottamassa: hormonit ja teräs. Meidän on hyväksyttävä nämä tosiasiat. Vuosista 1989 ja 1990 lähtien suhteemme ovat olleet periaatteellisessa muutostilassa. Vanhat itsestään selvät asiat ovat murtuneet, meistä on tullut maailmanlaajuisia kilpailijoita. Talous- ja kauppapolitiikka määrää molempien maailmanmahtien poliittisia tapahtumia enemmän kuin aikaisemmin. Meidän ei kuitenkaan pitäisi unohtaa: kiistelemme ystävyyden lujalla pohjalla. Emme myöskään unohda: taloudellisten suhteiden uusi järjestely ja tiivistäminen takaa työpaikat molemmin puolin Atlanttia. Daimlerin ja Chryslerin todella jättimäinen fuusio on vain esimakua siitä, mitä koemme tulevaisuudessa.
Käsiteltävänä olevassa mietinnössä, joka liittyy transatlanttista taloudellista kumppanuutta koskevaan toimintasuunnitelmaan, tuetaan ponnekkaasti komission ja neuvoston aloitteita. Te kaikki muistatte vielä sen, että neuvosto - erityisesti Ranska - vielä viimekertaisessa Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välisessä huippukokouksessa Lontoossa kieltäytyi hyväksymästä komission silloin tekemää esitystä ja esitti uuden suunnitelman, joka ei ollut niin kunnianhimoinen. Prosessin lopussa oli sitten syntynyt transatlanttinen taloudellinen kumppanuus eikä enää transatlanttinen markkina-alue. Neuvosto pelkäsi, että kansalliset päätöksentekoprosessit eivät sujuisi hallitusti, ja se pelkäsi niitä liikkumavaroja, jotka liittyivät komission ehdotukseen, jossa vaadittiin yleisen neuvottelumandaatin sisältävää puitesopimusta. Euroopan parlamentille puitesopimus olisi tarjonnut edun tulla muodollisesti kuulluksi. Nyt meille enää tiedotetaan.
Transatlanttista markkina-aluetta koskevassa toimintasuunnitelmassa ehdotetaan ensiksikin monenvälisten toimien yhteensovittamista ja toiseksi kahdenvälisen toimintasuunnitelman yhteensovittamista seuraavilla aloilla: ensiksikin teknisten esteiden poistaminen, toiseksi työn tehostaminen palvelualalla, kolmanneksi EU: n ja Yhdysvaltain markkinoiden laajempi vapauttaminen julkisissa hankinnoissa, neljänneksi henkisen omaisuuden suojelun vahvistaminen, viidenneksi vuoropuhelun syventäminen ja yhteistyörakenteiden luominen elintarvikealalla, eläinten ja kasvien terveyden osalta, bioteknologian alalla, ja ympäristöasioita käsittelevän ryhmän perustaminen. Mielestäni tältä osin on tehty kunnollista työtä, jota meidän pitäisi tukea.
Siihen kuuluu tosin myös organisatorisen kehyksen luominen. Monet niistä aiheista, joita käsiteltiin, liittyvät niin sanottuihin uusiin arkaluonteisiin aiheisiin, kuten bioteknologiaan. Tämän organisatorisen kehyksen on määrä kattaa myös mukana olevien toimielinten institutionaalisen yhteistyön ja menettelyiden muodot ja avata monissa tapauksissa portti sertifiointi- ja testausmenettelyiden vastavuoroista tunnustamista koskeville sopimuksille. Jotta tämä kuluttajien kannalta osittain äärimmäisen arkaluontoinen ala toimii, prosessin ehdoton avoimuus, tietojen täydellinen välittäminen asianomaisille teollisuuden aloille, asiantuntijoille, ammattiryhmille ja kuluttajille ja näiden tahojen laaja kuuleminen ovat välttämättömiä.
Institutionaalista luottamusprosessia täytyy kehittää, jotta voidaan taata laaja kansan kannatus. Tosin en pelkää sitä, että emme piittaisi tässä kansasta, mitä monet tai muutamat kollegat ja myös kuluttajajärjestöt pelkäävät. Olemme hankkineet laajasti institutionaalista tietämystä, ja Euroopan tasolla toimivat eivät ole mitään maallikoita, eivätkä komissiossa ja neuvostossa eivätkä myöskään Euroopan parlamentissa toimivat. Pystymme toteuttamaan tämän prosessin erinomaisesti.

Cushnahan
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin ja Yhdysvaltain välinen suhde on hyvin tärkeä. Meillä on monia yhteisiä arvoja ja etuja, ja vaikka meidän välillämme olevat kauppa- ja sijoitusyhteydet edustavat maailman laajinta talouskumppanuutta, olisi väärin rajata keskustelut pelkästään kauppaan ja taloudellisiin kysymyksiin.
Pahoittelen sitä tosiseikkaa, että Sir Leon Brittanin uuden transatlanttisen markkina-alueen otsakkeen alla ehdottamat kunnianhimoisemmat suunnitelmat saivat osakseen niin voimakasta vastustusta neuvostossa, eikä niistä näin ollen keskusteltu Yhdysvaltain viranomaisten kanssa. Niinpä neuvoston jarruttava asenne johti suppeampiin, transatlanttiseen talouskumppanuuteen sisältyviin ehdotuksiin.
Kun Euroopan parlamentti keskusteli Souchet'n mietinnöstä tämän vuoden tammikuussa, ilmaisimme toiveemme kattavammasta yhteistyöstä. Souchet'n päätöslauselman 3 kohdassa korostettiin tarvetta lisätä vuoropuhelua oikeus- ja sisäasioissa. Päätöslauselman 5 kohdassa vaadittiin suurempaa yhteistyötä kriisitilanteiden hallinnan ja rauhanturvajoukkojen käytön osalta.
Ulkoasiain valiokunnan puolesta laatimassani lausunnossa pyritään toistamaan parlamentin ja toivottavasti Sir Leon Brittanin itsensä toiveet, jotta turvallisuus- ja puolustussuhteista tulee tärkeä osa EU: n ja USA: n välistä vuoropuhelua.
EU: n ja USA: n huippukokous järjestetään piakkoin, ja on tärkeää, että me pystymme tarkistamaan suhteidemme tilan ja ratkaisemaan kaikki ongelmat, myös ne turvallisuus- ja puolustusongelmat, jotka Persianlahden nykyinen kriisi korostaa.
Onnittelen esittelijää mietinnöstä ja kiitän häntä siitä, että hän sisällytti siihen tätä tärkeää kysymystä koskeneen ehdotuksen, joka oli ulkoasiain valiokunnan lausunnossa.

Peijs
Arvoisa puhemies, talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta on antanut runsaasti tukea transatlanttiselle taloudelliselle kumppanuudelle ja rouva Mannin siitä laatimalle erinomaiselle mietinnölle. Ilman että haluaisin mitenkään väheksyä monenkeskisiä neuvotteluja, mielestäni on hyvä, että maailmanmarkkinoiden kaksi suurinta osapuolta neuvottelevat vapaan kaupankäynnin esteiden poistamisesta. Nämä kaksi kaupparyhmittymää voivat vauhdittaa sellaisten keskustelujen käynnistämistä, joita tarvitaan monenkeskisen sopimuksen saamiseksi lopultakin aikaan. Tämä ei saa luonnollisestikaan tarkoittaa, että EU ja USA muodostavat yhdessä valtaryhmittymän, minkä seurauksena muut maat joutuvat tyytymään valmiiksi käsiteltyihin asioihin WTO: ssa. Pyrkiminen alueellisiin ryhmittymiin vastaa kuitenkin WTO: n tavoitteita.
Tunnettujen hyvin vaikeasti ratkaistavissa olevien vanhojen asioiden lisäksi on kaksi ajankohtaista asiaa, jotka saavat minut huolestumaan nykyisistä EU: n ja USA: n välisistä kauppasuhteista. Ensimmäinen on metristä järjestelmää koskeva direktiivi. Komissaari Bangemann on luvannut sisämarkkinoita käsittelevässä neuvostossa, että hän aikoo pikaisesti - kertomatta kuinka pikaisesti - tehdä ehdotuksen siitä, että velvoitetta käyttää kaikissa päällysmerkinnöissä metristä järjestelmää lykättäisiin. Tämän ehdotuksen olisi oikeastaan pitänyt valmistua jo kuukausia sitten. Olen painostanut herra komissaaria jo monta kertaa. Euroopan tehtävänä on voimistaa liike-elämää eikä estää sen toimintaa.
Talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta on yhdessä tarkistuksessa sitonut transatlanttisen taloudellisen kumppanuuden aloittamisen siihen, että USA siirtyy metriseen järjestelmään. Asiaa oli harkittu tarkoin. Olemme olleet pahoillamme siitä, että taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta on vesittänyt tarkistuksemme hyödyttömäksi. Toivon, että viesti menee kuitenkin selvästi perille komissaari Bangemannille saakka. Sille, että Euroopan liike-elämä joutuu kokemaan amerikkalaiset haluttomiksi, täytyy tulla loppu. Mielestäni komissaari Bangemannin ja komissaari Brittanin täytyy painostaa USA: ta.
Toinen huoleni liittyy polkumyynnin vastaisiin toimenpiteisiin EU: ssa ja USA: ssa. Rouva Mann omistaa mietinnössään yhden kohdan tälle asialle, ja Euroopan terästeollisuus valittaa Euroopan liike-elämän suhteettoman kovasta kohtelusta. Jopa Yhdysvaltain kongressi ilmoittaa eräässä laajassa raportissa, että viime vuonna Yhdysvalloissa oli 35 polkumyyntitapausta mutta Euroopassa vain kaksi.

Boogerd-Quaak
Arvoisa puhemies, nämä suhteet ovat erityisen tärkeät myös työllisyyden kannalta. Haluan viitata työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan nimissä siihen, että EU: n osuus ulkomaisista sijoituksista USA: han on 59 % ja että toiseen suuntaan luku on 44 %, eli kysymys on molemmille osapuolille työllisyyden kannalta tärkeästä asiasta. Globaalistuvassa maailmantaloudessa on kuitenkin muutakin kuin pelkät kauppasuhteet. Yhteisenä velvollisuutena on huolehtia tärkeistä kysymyksistä, jotka saattavat johtaa muun muassa ILO: n uuteen julistukseen työtä koskevista perusstandardeista, joita ovat esimerkiksi yhdistymisvapaus, oikeus työehtosopimusneuvotteluihin, syrjimättömyys sekä pakkotyön ja lapsityövoiman kieltäminen. Molemmilla osapuolilla voi olla tässä asiassa rooli tulevissa WTOneuvotteluissa. On kuitenkin muitakin asioita, jotka liittyvät sosiaalisiin ja työllisyyskysymyksiin. Yksi niistä on esimerkiksi eurooppalaiset yritysneuvostot. Eurooppalaisista yritysneuvostoista annettu direktiivi koskee monia eurooppalaisia yrityksiä, joiden emoyhtiö on USA: ssa. Amerikkalaisten ja eurooppalaisten yritysten välistä tietojenvaihtoa tarvitaan. Toinen asia on eläkerahastot. Eurooppa on kovasti jäljessä investointiluottojen tarjoamisessa. Myös tässä asiassa yhteistyö, mallin ottaminen toiselta ja neuvottelut olisivat toivottavia.
Lopuksi sanoisin, arvoisa puhemies, että yksi merkittävä este transatlanttisille neuvotteluille on maatalous. Siihen voisi mielestäni tulla parannusta, jos sekä EU: n että USA: n viranomaiset ottaisivat paremmin huomioon maaseutualueiden työllisyyskysymykset. Optimaalinen kilpailu ei aina ole paras vaihtoehto kaikille osapuolille maailmassa. Tässä asiassa tarvitaan tasapainoa. Viimeisenä asiana haluaisin viitata siihen, että meidän pitäisi myös lisätä koulutus- ja harjoitteluohjelmissa vaihtoa USA: n kanssa.

Brittan, Sir Leon
Aivan ensiksi haluaisin onnitella rouva Mannia hänen ihailtavasta mietinnöstään ja myös siitä tavasta, miten hän asetti banaanikiistan oikeaan yhteyteensä. Palaan siihen myöhemmin, mutta olen hänen kanssaan täysin samaa mieltä siitä, ettemme saa antaa sen vääristää täysin näkemystämme Euroopan unionin ja Yhdysvaltain välisistä suhteista, jotka koskevat laajempia kysymyksiä. Edelliset puhujat ovat jo viitanneet joihinkin niistä.
Olen kiitollinen herra Cushnahanille ystävällisistä kommenteista, jotka koskivat uutta transatlanttista markkina-aluetta koskevien ehdotusten lieventämistä. Ne olivat kunnianhimoisempia. En pyytele sitä anteeksi. Ne ovat joka tapauksessa ilman muuta jättäneet jälkensä transatlanttiseen talouskumppanuuteen. Niin tärkeä kuin transatlanttinen talouskumppanuus onkin, rouva Peijs on kuitenkin aivan oikeassa sanoessaan, että emme saisi sen monenvälisyyden takia antaa sitä vaikutelmaa, että liittoudumme muuta maailmaa vastaan. Teemme yhteistyötä edistyäksemme nopeammin monenvälisissä keskusteluissa, emmekä pyri sanelemaan mitään tai vielä vähemmän asettamaan muita jo tapahtuneiden tosiasioiden eteen.
Rouva Boogerd-Quaak on oikeassa sanoessaan, että Yhdysvaltain kanssa käymiimme keskusteluihin on sisällytettävä sosiaalisiin ja työllisyyskysymyksiin liittyviä asioita, ja herra Cushnahan on oikeassa sanoessaan, että suhteessamme on erittäin tärkeä turvallisuuteen ja puolustukseen liittyvä piirre, vaikka sitä onkin käsiteltävä transatlanttisen talouskumppanuuden ulkopuolella.
Joka tapauksessa transatlanttinen talouskumppanuus on suhteen kaikkein uusin piirre, joka on peräisin uudesta transatlanttisesta markkina-alueesta ja jota, kuten rouva Mann meille muistutti, neuvosto viime viikolla tuki toimintasuunnitelman muodossa. On hyväksytty neuvotteluohjeet, jotta komissio voisi käynnistää kahdenväliset neuvottelut useasta sopimuksesta, jotka liittyvät tavaroita, palveluja, julkisia hankintoja ja henkistä omaisuutta koskevan kaupan teknisiin esteisiin.
Tällä merkittävällä aloitteella pyritään vakiinnuttamaan ja vahvistamaan transatlanttisia suhteita, sekä monenvälisiä että kahdenvälisiä asioita. Kahdenvälisesti avainasiana on puuttua sellaisiin kauppaan liittyviin kysymyksiin kuin sääntelyesteet, jotka ovat nykyisin transatlanttisen liike-elämän pääasiallinen este, ja säilyttää samalla korkea taso terveyden, turvallisuuden, kuluttajien ja ympäristön suojelun alalla. Jos me voimme edistyä näiden esteiden poistamisessa, siitä seuraa hienoja uusia taloudellisia mahdollisuuksia eurooppalaisille yrityksille ja kuluttajille. Jos voimme edistää monenvälistä vapauttamista, uskon, että pystymme edistymään huomattavasti ensi vuosituhannella ja säästämään paljon aikaa.
Euroopan parlamentti on ollut tässä prosessissa avainasemassa, ensiksi vaatimalla tämän vuoden tammikuussa uutta sysäystä transatlanttisiin suhteisiin ja sittemmin osallistumalla transatlanttisen talouskumppanuuden kehittämiseen. Olen hyvin iloinen siitä, että olemme pystyneet työskentelemään yhdessä. Yhteistyön pitää jatkua, ei vain banaanikiistan muodostaman uhan takia, vaan myös käsiteltäessä esimerkiksi niitä Euroopan unionista viime aikoina esitettyjä epäoikeudenmukaisia ja virheellisiä väitteitä, ettei se ota vastaan omaa osuuttaan ylimääräisistä aasialaisista vientituotteista.
Suhtaudunkin myönteisesti Mannin erittäin toimivaan mietintöön ja kiitän häntä siitä, miten hän ja parlamentti ovat tukeneet suhteiden kehittämistä.
Voin kertoa teille joitakin alustavia reaktioita mietinnöstä. Yhdymme täysin toiveeseenne nähdä myönteisiä tuloksia vastavuoroista tunnustamista koskevien sopimusten (MRA), elintarviketurvallisuuden, julkisten hankintojen, henkisen omaisuuden ja vapautumiskehityksen kansainvälisten määräysten noudattamisen alalla sekä monilla muilla alueilla. Suhtaudun myönteisesti Euroopan parlamentin toiveeseen vahvistaa sen osallistumista transatlanttisen talouskumppanuuden hyväksi tehtävään työhön.
Valitettavasti kaikkea tätä on viime päivinä varjostanut paitsi Yhdysvaltain aasialaisia vientituotteita koskeva kanta myös ja ennen kaikkea viimeaikainen banaanikiista. Kanta on oikeastaan varsin yksiselitteinen. WTO antoi kielteisen päätöksen järjestelymme tietyistä piirteistä ja antoi meille aikaa alkaa noudattaa päätöstä ensi vuoteen 1. tammikuuta asti. Olemme ryhtyneet toimiin noudattaaksemme päätöstä täysin, ja uudistettu järjestely, joka uskoaksemme on täysin yhdenmukainen WTO: n määräysten kanssa, tulee voimaan 1. tammikuuta.
Yhdysvalloilla on oikeus olla kanssamme eri mieltä siitä, onko uusi järjestelymme yhdenmukainen WTO: n määräysten kanssa. Sillä on halutessaan oikeus kyseenalaistaa asia mutta vain niiden WTO: n määräämien menettelyjen mukaisesti, joita voidaan käyttää juuri tällaisten erimielisyyksien ratkaisemisessa. Yhdelläkään WTO: n jäsenellä ei ole oikeutta päättää yksipuolisesti siitä, noudattaako toinen jäsen määräyksiä, eikä olla tuomari omassa asiassaan. Yksipuolisiin toimiin turvautumalla Yhdysvallat asettaa itsensä lain yläpuolelle ja turvautuu " vahvemman laki" -periaatteeseen.
Tämä on vaarassa vahingoittaa järjestelmää, jonka luomiseen me molemmat osallistuimme. Se heikentää vakavasti WTO: n jäsenten luottamusta tähän järjestelmään. Olemmekin siksi julkisesti vedonneet Yhdysvaltoihin, että se pidättäytyisi yksipuolisista toimista ja pyrkisi ratkaisemaan erimielisyytemme niiden laillisten monenvälisten kanavien kautta, jotka ovat paitsi helposti käytettävissä myös ainoa keino, jonka lainkuuliainen maa valitsisi.
Olemme valmiita yhteistyöhön Yhdysvaltain kanssa erimielisyyksiemme selvittämiseksi WTO: n määräysten ja menettelyjen mukaisesti, mutta emme suostu siihen laittomien yksipuolisten toimien uhalla. Ellei Yhdysvallat pidättäydy niistä, meillä ei ole muuta vaihtoehtoa kuin mennä WTO: hon ja panna vireille menettely Yhdysvaltoja vastaan sen laittomien tekojen takia.
Pahoittelen sitä, että tämä kysymys on varjostanut - ainakin otsikoissa - sitä laajempaa ja tärkeämpää työtä, jota olemme tehneet. Kuten rouva Mann aivan oikein sanoi, se on todellakin ironista. Toivon Euroopan parlamentin puolustavan vakaasti Euroopan etuja siellä, missä ne ovat uhattuina, mutta myös tarkastelevan laajemmin sitä, mitä meidän on tulevaisuutta ajatellen tehtävä.

Karamanou
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät naiset ja herrat, näyttää siltä, että Euroopan unionin ja USA: n väliset kauppa- ja taloussuhteet kuuluvat niihin kysymyksiin, jotka usein herättävät kiihkeitä keskusteluja ja kiivaita tunteita. Syynä tähän on se, että huolimatta pitkistä keskusteluista ja neuvotteluista, huolimatta kunnianhimoisen ohjelman suunnittelusta, huolimatta ahkerista ponnisteluista, joihin ryhtyivät sekä komissio että esittelijä, kunnianarvoisa kollega rouva Erika Mann, jota onnittelen mietinnön johdosta, tähän saakka suhteisiin ei ole kyetty rakentamaan molemminpuolista luottamusta sekä avointa ja rehellistä kanssakäymistä.
Arvoisa komissaari, sanomanne perusteella on selvää, että vastassamme on erittäin hankala keskustelukumppani, jolla on lisäksi rasitteenaan tekoja, jotka ovat osoittaneet, että silloin, kun USA ajaa puhtaasti omia etujaan, se ei epäröi rikkoa näitä kansainvälisiä sääntöjä varsinkaan köyhimpien ja heikoimpien maiden kustannuksella. Sanani osoittaa todeksi se, että vieläkään ei ole ratkaistu niitä ongelmia, jotka liittyvät amerikkalaiseen ekstraterritoriaaliseen lainsäädäntöön, samalla kun kilpailu unionia vastaan yhä vain kiristyy. Euroopan parlamentin pitää nyt siis tulevaa transatlanttista huippukokousta silmällä pitäen lähettää seuraavanlaisia selviä viestejä:
Ensiksi kahdenvälinen menettely voidaan hyväksyä, kunhan se ei haittaa monenvälisiä neuvotteluja WTO: n tasolla eikä luo esteitä kolmansien maiden pääsylle unionin ja USA: n markkinoille.
Toiseksi pitää taata kansainvälisen oikeuden sääntöjen kunnioittaminen ja löytää lopullinen ratkaisu ekstraterritoriaalisia lakeja koskevaan kiistaan.
Kolmanneksi tehtävien sitoumusten on sovittava yhteen yhteisön säännöstön, varsinkin yhteisen maatalouspolitiikan sekä erityisesti perinteisten kumppanien kanssa solmittujen kauppasopimusten kanssa; lisäksi niiden on sovittava yhteen unionin Lomén sopimuksen ja laajentumismenettelyjen puitteissa KIE-maiden kanssa sovittujen sitoumusten kanssa.
Neljänneksi yhteistyöhön pitää sisällyttää ja siinä pitää painottaa sosiaalisia kysymyksiä, joita ovat työntekijöiden oikeuksien turvaaminen ja työehtosopimusneuvotteluiden lujittaminen, lapsi- ja pakkotyövoiman kieltäminen, uusien työpaikkojen luominen ja tutkintojen vastavuoroinen tunnustaminen.
Viidenneksi minkä tahansa sopimuksen pitää sopia yhteen unionissa voimassa olevien terveyttä, turvallisuutta, kuluttajansuojaa sekä inhimillisen ja fyysisen luonnon suojelua koskevien tiukkojen ohjeiden kanssa.
Kuudenneksi yhteistyön pitää johtaa sääntöjen laatimiseen kaikkien maiden luottolaitoksille ja kansainvälisten pääomaliikkeiden säätelyyn - herätteenä tähän on nykyinen talous- ja pörssikriisi.
Lopuksi, arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin pitää poikkeuksetta saada tietoa neuvotteluista ja varsinkin kysymyksistä, jotka kuuluvat yhteispäätösmenettelyn piiriin. Kuten esittelijä, rouva Mann, sanoi, pitää jakaa tietoa ja toimia täysin avoimesti.

Kittelmann
Arvoisa puhemies, Euroopan kansanpuolue on tyytyväinen Mannin mietintöön ja onnittelee häntä hyvistä perusteluista, jotka tuotiin esiin sivulla 43 ja joita ajankohtaiset tapahtumat varjostavat.
USA: n suhteet Euroopan unioniin ovat meille kaikille ensisijaisen tärkeä asia ja arvostamme myös tulevaisuudessa niitä huolimatta niistä kaikista konflikteista, joita sekä me että myös ennen kaikkea USA ovat aiheuttaneet kahdenvälisissä suhteissa, emmekä aio jättää huomiotta sitä, että olemme toisistamme riippuvaisia.
Banaanit, hormonit ja teräs, USA: n kauppavaje hermostuttavat. Minua häiritsee suhteessamme USA: han yhä enemmän se, että nimenomaan parlamentaarikot toistuvasti painostavat hallitustaan ja että hallinto on usein liian pelkurimainen pitääkseen kiinni WTO: n säännöistä, koska se joutuu antamaan sisäpoliittisesti periksi. Tämä on meille Euroopan parlamentin jäsenille juuri se asia, jonka täytyy saada meidät tiukentamaan suhteita kongressiin - ei komission kautta, joka pääasiassa vastustelee: emme voi tehdä mitään, nimenomaan kongressin jäsenet päättävät!
Olivathan myös Helms-Burtonin laki ja d'Amaton laki, jotka ovat kansainvälisen oikeuden vastaisia, kongressin jäsenten aikaansaamia. Luojan kiitos, d'Amatoa ei valittu uudestaan; nyt meillä on asiassa yksi toimija vähemmän. Totean sen vuoksi, koska asian täytyy olla selvä, ja Sir Leon totesi saman: sääntöjemme mittapuu on WTO. WTO on vapaan kilpailun mittapuu, ja otamme mittaa toisistamme vapaassa kilpailussa.
Kilpailu muuttuu yhä tiukemmaksi, rajoista tulee entistä liukuvammat. Teknologiaa, ennen kaikkea investointeja, on meille parlamentaarikoille osaksi liian paljon. Emme aina huomaa, mistä kyseessä olevat konfliktit johtuvat. Meidän täytyy tukea voimakkaammin myös komissiota siinä, että se ei keskustele liian kauan ja etsi kompromisseja, vaan toimii useammin kovemmin ottein.
USA syyttää meitä usein siitä, että olemme muutenkin paperitiikerinä tai kynnysmattona, koska emme reagoi USA: n voimakkaisiin toimiin tarpeeksi terävästi. Tämä meidän täytyy myös tulevaisuudessa uusien toimien yhteydessä ilmaista nopeammin. Parlamenttina voimme kenties muotoilla sen purevammin kuin komissio.
Esitetään syytöksiä siitä, että Aasian markkinoiden avaaminen ei vaikuttaisi meihin niin paljon ja että USA kärsisi siitä, että ne hyväksyvät kaikki halvat tuotteet. Ongelmat ovat meille yhteisiä, vaikka yksi jos toinenkin asia - ja sillä ei ole mitään tekemistä USA: n kanssa - kauppapolitiikassamme on loppujen lopuksi myös kyseenalaista. Meidän on valvottava myös sitä emmekä saa pitää vain kansallisten etujen vuoksi jotakin protektionistista toimintaa hyvänä ja toista huonona. Tämä koskee kaikkia 15 valtiota!
Saanen lopuksi todeta, että olen varma, että ymmärrys molempien edut huomioon ottavaa politiikkaa kohtaan on eduksi aina silloin, kun edustetaan tiukasti ja johdonmukaisesti niitä etuja, jotka ovat tärkeitä Euroopan taloudelle. Rohkaisen meitä jälleen osallistumaan ajankohtaiseen keskusteluun, joka koskee USA: n kansainvälisen oikeuden vastaista toimintaa; tämä mietintö oli hyvä tilaisuus siihen.

Plooij-van Gorsel
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat ja arvoisa komissaari, sydämelliset kiitokset kollega Mannille hänen erinomaisesta mietinnöstään. Hyvät kollegat, transatlanttinen taloudellinen kumppanuus, kuten nyt on sovittu, voi tehdä lopun kauppakiistoista, joita on esiintynyt viime vuosina. Ajatelkaa biotekniikalla tuotettuja banaaneja ja monia vastaavia tuotteita. Sopimus voi toimia esikuvana muulle maailmalle. Euroopan unioni ja Yhdysvallat ovat kaksi maailman suurinta kaupparyhmittymää, ja ne ovat lisäksi toistensa tärkeimmät kauppakumppanit. Näiden kahden johtavan kaupparyhmittymän kahdenväliset sopimukset mahdollistavat sen, että unioni ja Yhdysvallat voivat kehittää myös muualle siirrettävissä olevan kaupankäynnin mallin, joka on monenkeskisten neuvottelujen puitteiden ja erityisesti WTO: n sääntöjen mukainen.
Ryhmäni on kuitenkin todella pahoillaan siitä, että neuvosto on antanut komissiolle neuvotteluvaltuudet ja jo hyväksynyt toimintasuunnitelman odottamatta Euroopan parlamentin kantaa. Olen samaa mieltä rouva Mannin ja herra Kittelmannin kanssa.
Uudella transatlanttisella taloudellisella kumppanuudella on huomattavia seurauksia kansalaisille ja yrityksille työllisyyden ja hyvinvoinnin kannalta. Demokraattinen valvonta on tässä asiassa välttämättömyys. Vain sillä tavalla kansalaisilta saadaan välttämätön kannatus. Ryhmäni pitää myönteisenä myös rouva Mannin ehdotusta parlamentaarisen sekavaliokunnan perustamisesta, koska riitojen ratkaisu - tämä on käynyt ilmi kerta kerran jälkeen - joka tapahtuu viranomaisten tai hallituksen tasolla, kariutuu aina Yhdysvaltain kongressiin. Parlamentaaristen valtuuskuntien ja parlamentin jäsenten väliset jäsennellyt neuvottelut voisivat ehkä tehdä tästä lopun. Näin ollen pyydän jälleen, että komissio ja neuvosto lopettavat keskustelut amerikkalaisten kanssa ainoastaan omalla tasollaan ja ottavat parlamentin paremmin mukaan ja että ne eivät jatkuvasti hyväksyisi suunnitelmia odottamatta parlamentin kannanottoa.

Van Bladel
Arvoisa puhemies ja arvoisa komissaari, transatlanttista toimintaohjelmaa koskevasta aloitteesta lähtien suhde Yhdysvaltoihin on muuttunut näkyväksi. Olen kuitenkin sitä mieltä, että suhde ei ole riittävän konkreettinen ja että tämä toimintasuunnitelma voi tuoda tilanteeseen parannusta. Ikävä kyllä toimintasuunnitelma on toteutettu kuulematta lainkaan Euroopan parlamenttia, ja sen vuoksi myös minä kannatan rouva Mannin ehdotusta Yhdysvaltain kongressin ja Euroopan parlamentin parlamentaarisen sekavaliokunnan perustamisesta viimeisenä demokraattisena vastapainona uudessa suhteessa.
Kiitokset muuten rouva Mannille hänen mietintönsä muodosta ja sisällöstä. Uudella kumppanuudella voidaan välttää sitä, että kahdenväliset kauppariidat johtavat seuraamuksien uhkaan kuten EU: n banaanipolitiikassa. Jään kuitenkin kaipaamaan yhtä ja toista. Mielestäni audiovisuaalisen alan alijäämään kiinnitetään liian vähän huomiota. Yhdysvallat hyötyy tässä asiassa Euroopan markkinoista, vaikka se ei anna mitään mahdollisuuksia omalla alueellaan. Me emme Euroopan unionissa voi hyväksyä tällaista, alueella, jossa on niin paljon hienoja kulttuureja. Sitä ei voida hyväksyä!
Lisäksi toivon, että tulevaisuudessa poliittinen vuoropuhelu ennen kaikkea polkumyynnin estämisestä vilkastuu. Rouva Peijs puhuikin jo siitä. Ryhmäni kiinnittää lisäksi huomiota yhteisön säännöstön noudattamiseen ja yleishyödyllisiin palveluihin, jotka vaikuttavat huomattavasti sosiaaliseen ja taloudelliseen suhteisiimme. Niitä näkökohtia ei saa jättää syrjään.
Lopuksi sanoisin, arvoisa puhemies, että kumppanuus vaikuttaa työllisyyteen. Rouva Mann mainitsi jo Daimler Benzin ja Chryslerin valtameren molemmin puolin. Toivon kuitenkin, että tämä aloite ei edistä pelkästään kylmiä taloudellisia asioita vaan ennen kaikkea arvoja ja kulttuureita, jotka ovat mukana Yhdysvaltojen ja Euroopan suhteessa.

Herzog
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, muiden maapallon osapuolien kannalta molemminpuolinen ja myönteinen transatlanttinen suhde on poliittinen peruskysymys. Edellytyksenä on kolme ehtoa: pyrkiminen sellaisiin vaihtoihin, jotka sopivat paremmin yhteen kestävän kehityksen ja sosiaalisen hyvinvoinnin kanssa, monenvälisten solidaarisuussuhteiden ja sitoumusten noudattaminen sekä todellisen demokraattisen valvonnan takaaminen.
Hylkäämällä MAI: hin ja transatlanttiseen vapaakauppaan liittyvät hankkeet monet kansakunnat ovat korostaneet näitä vaatimuksia ja osoittaneet tyytymättömyytensä ulkosuhteiden tietynlaiseen hoitamiseen. Tarvitsemme autonomisempaa ja solidaarisempaa Euroopan unionia, ja vaadimme amerikkalaisilta kumppaneiltamme lojaalimpaa suhtautumista allekirjoitettuihin sitoumuksiin. Yhdysvallat kiristää jälleen kaupallisia jännitteitä eikä noudata Lontoon sopimusta eksterritoriaalisten lakien kysymyksestä. Meidän on muistutettava Yhdysvaltoja siitä, että sen maksutaseen valtava vaje liittyy tiiviisti sen ensisijaiseen pyrkimykseen maksattaa kasvunsa muilla mailla.
Euroopan parlamentti on siis ristiriitaisessa tilanteessa, jossa Yhdysvaltain kaupallinen hyökkäävyys nousee uudelleen, ja me taas haluamme kehittää vuoropuhelua. Näissä oloissa joudumme epäilemättä tekemään muita poliittisia aloitteita. Tällä hetkellä toteamme transatlanttisen taloudellisen kumppanuuden ja toimintasuunnitelman olemassaolon. Olemme iloisia siitä, että kyse ei ole NTM-hankkeen (uusi transatlanttinen markkina-alue) uudelleen käyttöönottamisesta. Tämä hanke oli erityisen vaarallinen palvelualan vapaakauppatavoitteensa vuoksi, ja koska siinä asetettiin etusijalle kahdenvälinen asetus monenvälisen edistyksen tukahduttamisen uhalla.
Olemme yhtä lailla tyytyväisiä siihen, että neuvosto veti pois luonnoksessa toimintasuunnitelmaksi annetut määräykset, erityisesti sellaisesta kahdenvälisestä sitoutumisesta vallitsevan tilan säilyttämiseen , joka olisi jäädyttänyt yhteisön sääntöjen kehittymisen; olemme tyytyväisiä myös siihen, että neuvosto ottaa jälleen osaa valvontaan edellyttämällä mandaattia kahdenvälisten neuvotteluiden käymiseltä.
Haluamme lopuksi korostaa tarvetta kehittää unionille uusi poliittinen oppi niin neuvottelujen asiasisällön kuin demokraattisen valvonnankin osalta. Haluamme keskustella amerikkalaisten kanssa WTO: n tulevista neuvotteluista, mutta onko Uruguayn kierroksen vaikutuksia arvioitu? Tiedämmekö, mitä haluamme sanoa uusista yhteiskuntaa ja sääntelyä koskevista aiheista? Meidän ei pidä kumppanuuden puitteissa valmistella kahden norsunkokoisen jättiläisen - Yhdysvaltain ja Euroopan - välistä sopimusperustaa ennen uutta vuosituhatta. Vuoropuhelun on oltava tunnustelevaa, ja meillä on muitakin ystävyysvaihtoehtoja tutkittavanamme.
Mitä kahdenvälisiin neuvotteluihin tulee, haluamme keskustella niistä tapauskohtaisesti. Työllisyyttä ja teollisuuttamme on puolustettava, mikä tarkoittaisi niiden solidaarisuuden vahvistamista neuvottelujen alkuvaiheessa.
Haluan korostaa lopuksi, että institutionaaliset menettelytapamme todistavat poliittisesta ja demokraattisesta vajeesta. Pyydämme, että neuvosto, kuten komissiokin, antaisivat tietoja Euroopan parlamentille ja kuulisivat sitä niin vuoropuhelu- ja neuvotteluprosessin alkuvaiheissa kuin sen aikanakin. Kansalaisyhteiskunnan kuuleminen, mitä ei nykyään ole, on järjestettävä. Tältä osin Euroopan parlamentin on itsensä esitettävä pääosaa yritysten, ammattijärjestöjen ja yleisen mielipiteemme taholle.

Kreissl-Dörfler
Arvoisa puhemies, kaikkien väärinymmärrysten välttämiseksi sanon heti, että hyvä suhde USA: han on meille erittäin tärkeä. Ei toki siten, kuten te ajattelette, Sir Leon Brittan. Teistä kyse on ennen kaikkea niin sanottujen kaupan esteiden poistamisesta ja niihin luette myös oikeuden osallistua poliittiseen päätöksentekoon. Keväällä neuvosto vielä hylkäsi uuden transatlanttisen markkina-alueen, nyt käsiteltävänä on transatlanttisen taloudellisen kumppanuuden paisunut versio, tavallaan myös naamioitu MAI-sopimus.
Mutta miksi meidän pitäisi osoittaa suosiota pelille, josta on sovittu salaa? Uutta transatlanttista markkina-aluetta koskeva neuvottelumandaatti on luovutettu jo kauan sitten. Valiokunnassa saimme tietää siitä kuitenkin vasta sen jälkeen, kun äänestys oli jo ohi. Se on järjetöntä! Vielä järjettömämpää on kuitenkin useiden kohtien sisältö. Niissä ei mainita mitään niiden yhteisten ohjelmien laatimisesta, jotka koskevat maailmantalouden kestävää kehitystä, velvoitetta parantaa elämänlaatua, luonnollisten voimavarojen käytön vähentämistä monenvälisen järjestelmän tukemiseksi. Päinvastoin, Charline Barschifsky selitti 28. heinäkuuta, mistä USA: n osalta todella on kyse: USA: n teollisuuden oikeuksista, amerikkalaisten patenttilakien täytäntöönpanosta, eurooppalaisten suojalainsäädännöstä bioteknologian alalla, USA: n banaanintuottajien konserneja koskevista eduista, Helms-Burtonin laista, hormonilihasta ja geneettisesti muunnelluista elintarvikkeista Euroopan pöydissä.
Te, Sir Leon Brittan, uhraisitte kyllä mieluiten uusliberaalin filosofianne mukaisesti kaikki eurooppalaiset ja kansalliset standardit vapaakaupan alttarille. Sen sijaan, että aina suunnittelette uusia projekteja, teidän pitäisi kerran tehdä kotitehtävänne! Annoitte periksi Helms-Burtonin lain osalta sen sijaan, että nojaisitte WTO: hon. Tulos: tällä hetkellä on vireillä 5 911 USA: n aloittamaa menettelyä eurooppalaisia yrityksiä vastaan. Nyt USA ei välitä WTO: sta ja uhkaa eurooppalaisia tuotteita 100 %: n lisämaksulla, mikäli EU ei USA: n etujen vuoksi anna periksi banaaneja koskevassa kiistassa. Syyskuusta asti olemme odottaneet teidän vastaustanne Echelon-järjestelmästä, tästä typerästä EU: n ja USA: n salaista palvelua koskevasta luvusta. Me vihreät emme missään tapauksessa halua, että vapaakaupan nimissä siirretään sivuun yhä enemmän kansallisia ja eurooppalaisia lakeja, joista vaivaa nähden kamppailtiin kuluttajien suojelemiseksi. Voimme kannattaa mietintöä vain, jos meidän tarkistusehdotuksemme hyväksytään.

Sainjon
Arvoisa puhemies, haluan luonnollisesti onnitella rouva Mannia hänen mietinnöstään, jota pidän kokonaisvaltaisesti tasapainoisena. Tämä uusi kumppanuus on tietenkin paljon parempi ajatus kuin minkäänlaiset Euroopan unionin ja USA: n väliset yhtenäismarkkinat, jotka neuvosto aiheellisesti hylkäsi viime huhtikuussa. Komission tänään ehdottama toimintasuunnitelma tämän vuoropuhelun käyttöönottamisesta on tapaus, jonka puitteissa neuvotteluja voidaan käydä tulevina kuukausina.
Mielestäni on esimerkiksi välttämätöntä kehittää yhteinen strategia Euroopan unionille ja Yhdysvalloille, jotta niin WTO: lle kuin ILO: llekin voitaisiin määrätä sosiaaliset vähimmäisstandardit. Voi olla hyödyllistä keskustella palveluista tai sähköisestä kaupankäynnistä, edellyttäen, että tällöin ei vahingoiteta valtioiden kulttuuriin liittyviä etuja, ja ajattelen tietenkin audiovisuaalista alaa. Maailmanlaajuisen talousalueen luominen sähköisen kaupankäynnin alalle on mielestäni aivan ennenaikaista, etenkin kun otetaan huomioon USA: n ylivaltainen asema Internetissä.
Keskustelun rajat on näin ollen määriteltävä selvästi näissä puitteissa, niin sosiaalisella, ympäristön kuin kulttuurinkin tasolla. On totta, että samanlaisia toimintasuunnitelmia on olemassa ja että niiden pohjalta käydään keskusteluja unionin ja sellaisten maiden välillä kuin Kanada, Uusi-Seelanti tai Japani, mutta näiden maiden ja Yhdysvaltojen välillä on perustava ero: näiden muiden maiden kanssa emme neuvottele pistooli ohimolla. Yhdysvallat uhkaa nimittäin jälleen kerran periä 100 %: n tulleja, jotka uhkaavat jopa joidenkin yritystemme olemassaoloa. Sattumoisin mainitut tuotteet ovat peräisin banaaneja tuottavista unionin maista.
Niinpä Yhdysvallat alkaa taas kuuluisan Helms-Burtonin lain jälkeen turvautua voimapolitiikkaan, ja sitä emme voi hyväksyä. Emme aliarvioi Clintonin hallinnon takana piilevien amerikkalaisten monikansallisten yritysten merkitystä. Kun on kyse banaaneista, ajattelen Chiquitaa, mutta ajattelen myös amerikkalaisia öljy-yhtiöitä, jotka ajavat Irakin pommittamista.
Tästä syystä olen sitä mieltä, että tämä ajatus kumppanuudesta on jäädytettävä, ja pyydän komissiota myöskin laatimaan luettelon joihinkin amerikkalaisiin yrityksiin kohdistuvista vastatoimenpiteistä. Älkäämme enää olko naiiveja! Jos amerikkalaiset haluavat valittaa, tehkööt niin, mutta WTO: ssa, ja toivokaamme tällä kertaa, että erimielisyyksiä sovitteleva elin antaisi selvän tuomion banaanialasta. Joka tapauksessa ryhmäni on sitä mieltä, että rouva Mannin mietintö, niin hyvä kuin se onkin, pitäisi palauttaa valiokunnan käsittelyyn.

Souchet
Arvoisa puhemies, viimeaikaisilla tapahtumilla on kummasti taipumusta hillitä rouva Mannin transatlanttisten taloudellisten suhteiden tulevaisuutta koskevan mietinnön optimistista perusvirettä. Esittelijä itsekin myönsi sen juuri. Niinpä kongressin laiton kaupallisilla vastatoimenpiteillä uhkailu, jota on aivan mahdoton hyväksyä ja joka on kohdistunut useita valtioitamme vastaan - WTO: n erimielisyyksien sovittelumenettelyn ulkopuolella " banaanijutun" puitteissa - osoittaa, että kumppaneillamme on vastustamatonta taipumusta yksipuolisuuteen, vaikka kaikki tietävät, että kokonaisten Euroopan unionin alueiden, ja erityisesti Ranskan merentakaisten alueiden, taloudellinen selviytyminen riippuu banaanialan selkkauksen ratkaisusta.
Lisäksi kongressi, joka hyväksyi 21. lokakuuta tilapäistarkistuksen talouslain 211 artiklaan, jonka tarkoituksena on kieltää kaikki liiketoimet, jotka liittyvät laajalti tunnettuun takavarikoituun merkkiin, on laatinut uuden määräyksen, jonka ulottuvuus on selvästi eksterritoriaalinen. Tämä määräys, jonka tarkoituksena on lukkiuttaa Pernod-Ricard-yhtiön kaupallinen kehittyminen Yhdysvaltain markkinoilla, on ylimääräinen osoitus siitä, että Yhdysvallat, joka ei ole läheskään luopumassa yksipuolisuudesta, on päinvastoin etenemässä ulottuvuudeltaan ekstraterritoriaalisten rangaistusten tiellä.
Tämä sopimuksen rikkominen, joka sattui hädin tuskin kuuden kuukauden kuluttua Lontoon sopimuksen allekirjoittamisesta, saa ihmettelemään hyvin vakavasti komission amerikkalaisten kumppaniemme kanssa neuvottelemien sitoumuksien uskottavuutta, varsinkin kun kongressi ei sitä paitsi vaikuta halukkaalta äänestämään Lontoon sopimuksessa määrättyjen poikkeusten puolesta, vaikka sopimuksessa ei kuitenkaan selvitetä tyhjentävästi ulottuvuudeltaan ekstraterritoriaalisten amerikkalaisten lakien kysymystä. Jos tähän yksipuolisiin välineisiin turvautumiseen, joka ei voi olla vaikuttamatta transatlanttiseen talouskumppanuuteen, TEP: hen, lisätään se, että julkisia markkinoita ja henkistä pääomaa - jotka ovat Euroopalle olennaisia aloja - koskevissa neuvotteluissa ei ole edistytty, että tulevista monenvälisistä kauppaneuvotteluista on toisistaan eroavia kantoja sekä se, miten Yhdysvallat halusi lukkiuttaa Buenos Airesin konferenssin, ilmenee, että nykyinen tilanne on hyvin huolestuttava ja edellyttää meiltä suurta lujuutta.
Tämä lujuus on hyvin havaittavissa neuvostossa, joka valvoi erityisesti sitä, että audiovisuaalinen ala pidetään TEP: n ulkopuolella, ja että palvelualalla vallitseva tilanne suljetaan selvästi pois. Toivomme, että komissio osoittaa samanlaista lujuutta. Neuvosto saattaa olla asiasta tältä osin huolissaan, koskapa se piti tarpeellisena tarkentaa nimenomaan, että " komissio ei voi ilman neuvoston tukea sitoa unionin kantaa tulevissa monenvälisissä kauppaneuvotteluissa, etenkään audiovisuaalisella alalla" .
On sääli, arvoisa puhemies, että esittelijä tyytyy perusteluissa valittamaan institutionaalista epäsuhtaisuutta, eikä mainitse näitä tärkeitä eri huolenaiheita, jotka voivat vaikuttaa suuresti, jollei niitä käsitellä Euroopassa tarpeeksi tehokkaasti, Yhdysvaltainkauppasuhteiden kehitykseen ja transatlanttisen taloudellisen kumppanuuden toteuttamiseen.

Martinez
Arvoisa puhemies, Yhdysvaltojen ja Euroopan välinen kiistely on kestänyt jo kauan. Nyt palaamme siihen kolmen asian yhteydessä, arvoisa komissaari: Yhdysvaltain kauppavaje, josta jokainen puhui; WTO: n neuvottelut, jotka ovat monenvälisiä, eikä tätä kahdenvälisyyttä voi ymmärtää, silläkin uhalla, että muistutetaan Blair Housen ja kolleganne Franz Andriessenin ikävistä muistoista 1990-luvun alussa; ja lopuksi, tietenkin, amerikkalainen vahvemman oikeuden perinne, joka pitää sisällään hyökkäyksen Irakiin, imperialistisen suhtautumisen audiovisuaaliseen alaan tai itsekkään asenteen Rion kokouksessa. Kaiken tämän vuoksi voidaan suhtautua epäilevästi Yhdysvaltain vilpittömyyteen. Jokainen muistutti - herra Sainjon ja muut - "banaanijupakasta" , 100 %: n yksipuolisista tulleista, Helms-Burtonin laeista, Libyasta, Iranista, Pernod-Ricardin jutusta ja niin edelleen.
Tämä saa minut, arvoisa komissaari, esittämään teille kaksi kysymystä. Ensimmäinen kysymys: strategia, periaate, ajatusmalli. Edellyttääkö kansakuntien vauraus maailmanlaajuisia kauppaneuvotteluja? Vuonna 1994 allekirjoitettiin GATT-sopimus. Vaikuttiko se myönteisesti Japanin, Brasilian, Korean, Thaimaan vaurauteen? Vähenikö työttömyys? Aivan päinvastoin, MAIsopimus, sijoituksia koskeva monenkeskinen sopimus, hylättiin. Kuka kärsi siitä? Ei kukaan. Totuus on, että maailmanlaajuinen kaupan merkitys on vain vähäinen, tarinoista huolimatta. Ottakaamme esimerkiksi naudanlihamarkkinat. Niiden osuus ei ole edes 10 % tuotannostamme. Ja jos harjoittaisimme toisenlaista politiikkaa kuin Maastrichtin sopimuksen 104 c artiklan mukaista politiikkaa, muuta kuin ankaruutta ja säännöstelyä, sisäinen kysyntämme vapauttaisi meidät ulkoisten markkinoiden etsimisestä seuranneilta pötypuheilta.
Toinen kysymys: miten voidaan harjoittaa riippumatonta kauppapolitiikkaa ilman riippumatonta ulkopolitiikkaa, ilman riippumatonta puolustuspolitiikkaa, ja kun käyttäydytään niin kuin Iranissa, Hammurabin lain maassa, Babylonian maassa, käyttäydyttiin? Olin kolme viikkoa sitten herra Tarek Azizin luona, ja hän esitti seuraavan kysymyksen: " Tarjoan Euroopalle Etelä-Irakin parhaita kaivoksia. Miksei Eurooppa ota niitä vastaan?" Herra Sainjon on esittänyt teille ratkaisun: kun markkinat ovat maailmanlaajuiset, kahdenvälisiä neuvotteluja ei käydä. Olemme parlamentti, emme kauppiaita, emme kauppahuone, vaan kansan edustajia.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron tukeakseni selvästi Mannin mietintöä. Koska keskustelu keskittyy pääosin siihen ilmapiiriin, jonka vallitessa tämä kertomus esitetään - pikemmin kuin sen taustoihin - haluan sanoa, että periaatteessa voi näyttää siltä, että me tarjoamme oliivipuun oksaa, kun yhdysvaltalaiset ystävämme hautaavat sotakirveen. En usko, että asia on näin, koska jotkut eurooppalaiset olisivat voineet soveltaa toisiin eurooppalaisiin monia niistä perusteluista, joita käytimme Yhdysvaltain imperialismin yhteydessä.
Mielestäni meidän on kuitenkin annettava selvä viesti yhdysvaltalaisille ystävillemme ja liittolaisillemme kahdessa asiassa: ensiksikin, että se, mikä tunnetaan transatlanttisen kumppanuuden nimellä, merkitsee lähinnä sitä, että jaamme paitsi kahdenmyös monenvälisen vastuun globaalistuneessa maailmassa ja että emme puhu nyt pelkästään kaupasta; kyse on kaupan ohella myös jaetusta vastuusta, nyt enemmän kuin koskaan, maailman osalta ja ennen kaikkea myöskin rahapolitiikan osalta, kun otetaan huomioon se, että euro otetaan pian käyttöön.
Mielestäni meidän on ensiksi välitettävä tämä viesti, enkä tietenkään ole koskaan halunnut asettua järjestelmällisesti puolustuskannalle. Mielestäni meillä eurooppalaisilla on erittäin hyviä syitä ja perusteluja, kun sanomme, että markkinoiden ja suhteiden on oltava sivistyneitä ja kahdenvälisiä, eikä niitä voida alistaa vain toisen osapuolen lakeihin, sellaiseen ilmapiiriin - jos asiaan voi viitata elokuvatermein - kuin elokuvassa " Sheriffi" (High Noon ), jossa sheriffi yksin määrää lait. Mielestäni me olemme ja meidän on oltava tasavertaisia liittolaisia.
Toinen huolenaihe - ja meidän on mielestäni ilmaistava se erittäin selvästi yhdysvaltalaisille ystävillemme - on se, että me emme yhdy siihen yksipuoliseen näkemykseen ohjatusta kaupasta - managed trade - jota Yhdysvallat kannattaa ja joka näkyy erityisesti paitsi laissa 301 ja " Super 301" -laissa myös ekstraterritoriaalisissa laeissa - kuten Helms-Burtonin laki ja d'Amaton laki - sekä niissä toimissa, jotka rikkovat Maailman kauppajärjestön määräyksiä.
Mielestäni tämä mietintö kuvastaa ajatusmaailmaamme. On selvää, että meidän on tehtävä enemmän. Meidän on ensimmäiseksi saatava esimerkiksi komission, neuvoston ja parlamentin välille koordinaatiota - jota niiden välillä ei nyt ole. Paitsi, että neuvosto on poissa, se tekee myös päätöksiä parlamenttia kuulematta. Meidän on mielestäni osoitettava sitä yhteisymmärryskykyä, jota Yhdysvalloilla on. Kun pystymme siihen, he varmastikin kuuntelevat meitä.

Pomés Ruiz
Arvoisa puhemies, ensiksi haluan kiittää rouva Mannia hänen mietinnöstään, joka saa tukemme, ja myös niistä ponnisteluista, joita komissaari parhaillaan tekee, jotta tulisimme mahdollisimman hyvin toimeen Atlantin toisella puolella olevien kanssa.
Valitettavasti hyvä idea transatlanttisesta toimintaohjelmasta on jäänyt hieman lapsipuolen asemaan sen jälkeen, kun neuvosto teki huhtikuussa sellaisia päätöksiä, joista me emme välttämättä ole yhtä mieltä. Olen samaa mieltä siitä, mitä herra Enrique Barón äsken sanoi siitä, että meidän on tultava keskenämme hyvin toimeen, niin hyvin kuin on mahdollista. Te sanoitte, arvoisa komissaari, että sillä, jolla on valta, ei ole oikeutta. Kuitenkin euron käyttöönoton, Euroopan unionin toimielinten kehityksen, 11 maan - joita tulee olemaan enemmän - unionin myötä tulemme näkemään, kenellä valta on. Joka tapauksessa oikeuden on kuuluttava elimille, joita meidän on osattava käyttää kiistojen ratkaisemiseksi.
Kuten talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta on sanonut, on tärkeää pyrkiä poistamaan olemassa olevat esteet, eikä tilanne todellakaan ole paras mahdollinen. Aasialaiset vientituotteet tai banaanikiista eivät juuri ole rohkaisevia esimerkkejä, mutta meidän on pystyttävä saamaan aikaan WTO: n puitteissa sellaisia monenvälisiä sopimuksia, jotka ovat yhdenmukaisia yhteisön säännöstön, YMP: n, Lomén sopimuksen, assosiointi- ja laajentumissopimusten kanssa.
Teidän on hyvä tietää, arvoisa komissaari, että parlamentti tukee teitä, jotta me voisimme sinutella amerikkalaisia ystäviämme niin paljon kuin oikeuden normit vain sallivat, mutta on aivan selvää, että on välttämätöntä luottaa enemmän parlamentin apuun. Mitä enemmän parlamentti voi tukea vaatimuksianne, sitä paremmin te voitte neuvotella, sitä paremmin me voimme neuvotella. Ei ole oikein, että yrityksillämme on edelleen ongelmia päästä Yhdysvalloissa julkisten hankintojen markkinoille - ja siitä on seurauksena pitkä litania ongelmia, joita ei ole nyt oikea aika eritellä yksityiskohtaisesti.
Olemme yhtä mieltä mietinnöstä, toivomme, että tavoitteilla olisi päivämääriä ja että me löytäisimme tavan tulla mahdollisimman hyvin toimeen amerikkalaisten kanssa.

Teverson
Arvoisa puhemies, haluan keskittyä vain yhteen alueeseen. Olen lukenut harvoja asiakirjoja - komission kertomukset mukaan luettuina - jotka ovat olleet yhtä tupaten täynnä kolmi- tai nelikirjaimisia lyhenteitä. Yksi puuttuva lyhenne on GMO. Jos on olemassa jokin alue, jolla Yhdysvaltain ja Euroopan yleiset mielipiteet ovat eniten vastakkain, se on juuri tämä. Euroopan unionissa kuluttajat vastustavat erityisesti geneettisesti muunnettuja elintarvikkeita, ja Luxemburgin ja Itävallan hallitukset ovat siirtymässä nykyistä eurooppalaista politiikkaa vastaan. Toisaalta Amerikassa geneettisesti muunnettujen satojen määrä on kasvamassa ja geneettisesti muunnetun maissin osuus on nyt varsin suuri.
Nyt yritetään urheasti poistaa kaupan esteet näiden kahden suuren kaupparyhmittymän väliltä. Kysynkin herra komissaarilta: miten suojelemme hänen ehdottamallaan markkina-alueella niitä Euroopan kansalaisten terveyttä ja ympäristöä koskevia näkemyksiä, jotka GMO-kysymys toi esille?

Donnay
Arvoisa puhemies, Yhdysvaltain ja Euroopan unionin väliset suhteet ovat aivan etuoikeutettuja. Kauppasuhteemme on maailman merkittävin. Näin ollen uuden transatlanttisen taloudellisen kumppanuuden hanke luo suuria toiveita molemmissa talouksissa. Sillä vahvistetaan nimittäin uudelleen euroamerikkalaisen monenvälisen yhteistyön tavoitteita.
Maailmanlaajuinen talous pakottaa meidät käymään tätä säännöllistä vuoropuhelua, mutta viimeaikaiset tapahtumat saavat minut pelkäämään, että tämä vahvistettu kumppanuus, johon olemme päässeet kuukausien työn ja neuvotteluiden jälkeen, vaarantuu, jos toinen osapuoli ei noudata tämän kumppanuuden perustana olevia periaatteita.
Yksipuoliset pakotteet, joilla Yhdysvallat uhkaa eurooppalaisia tuotteita, banaaneja ja lihaa, herättävät vähintäänkin huolestusta tulevaisuuden kannalta. Tähän erimielisyyteen on löydettävä ratkaisu WTO: ssa, toisin sanoen laillista monenvälistä tietä.
Olisi joka tapauksessa mahdoton hyväksyä Yhdysvaltain yksipuolisia pakotteita eurooppalaisia tuotteita vastaan, ja pakotteet haittaisivat vakavasti suhteellemme ominaista luottamusta ja yhteistyötä.
Olen samaa mieltä esittelijän kanssa, jonka erinomaisesta työstä haluan tässä kiittää, ja vaadin, että parlamentin on osallistuttava mahdollisimman paljon transatlanttisten suhteiden kehitykseen ja oltava kehityksen osalta ajan tasalla. Toisaalta yhdyn täysin ajatukseen Yhdysvaltain kongressin ja Euroopan parlamentin välisen yhteistyöryhmän luomisesta.

Seppänen
Arvoisa puhemies, Ranskan vasemmistohallitus kaatoi OECD: ssä MAI-sopimuksen, jota se piti uhkana kansalliselle itsemääräämisoikeudelle sosiaali-, työelämä- ja ympäristöasioissa. Kiitos Ranskalle. Uudessa kirjainyhdistelmässä TEP, Transatlantic Economic Partnership , ovat esillä samat ongelmat kuin MAIssa. TEP on karsittu MAI, totesi herra Kreissl-Dörfler, ja hän on oikeassa. Saman luurangon ympärille tässä ollaan käärimässä lihoja.
Vapaakauppa, joka ei ole ihmisten vaan markkinoiden vapautta, on usein hyökkäys kansallisvaltioiden ihmisten ja luonnon hyväksi pystyttämiä suojarakenteita vastaan. Niitä on tehty hyvässä tarkoituksessa. Markkinavoimilla ei ole sosiaalista tai ekologista vastuuta. Esimerkiksi Euroopan ja USA: n kuluttajien näkemys terveellisistä elintarvikkeista on perusteellisesti erilainen. Me emme halua syödä hormonilihaa. Me emme halua syödä myrkkykestäviksi geenimanipuloituja soijaa, maissia ja perunoita tai muita USA: n uuselintarvikkeita. Erityisenä ongelmana on sopimus tuotteiden keskinäisestä hyväksyttävyydestä: hyväksytty yhtäällä, hyväksytty kaikkialla.

Lannoye
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää useita huomautuksia. Ensimmäisen huomautuksen hämmästelläkseni sitä, että Yhdysvallat harjoittaa yksipuolisia kostotoimenpiteitä Euroopan unionia kohtaan. Banaanin tapauksessa se on aika ilmeistä. Olen hämmästynyt siitä, että asiasta on yllätytty, koska tämä ei tapahdu ensimmäistä kertaa. Yhdysvallat on jo kauan harrastanut tällaista urheilua, ja, sortumatta täällä alkukantaiseen amerikkalaisuuden vastaisuuteen, muistuttakaamme kuitenkin Helms-Burtonin lain paksusta asiakirjasta, jonka osalta Euroopan unioni omaksui äärimmäisen pelkurimaisen asenteen. Vedimme jopa valituksemme Maailman kauppajärjestöstä takaisin - en tosiaankaan tiedä, minkä asetuksen ja periaatteen nojalla - mutta asiaan suhtaudutaan kaksitahoisesti: toisaalta suvaitsemattomasti, toisaalta löysästi. Minusta vaikuttaa siis siltä, että olisi aika tehdä loppu tästä epätasapainosta, varsinkin - haluaisin kuitenkin lisätä tämän tarkennuksen - kun Yhdysvallat on juuri osoittanut tinkimättömyytensä Buenos Airesissa, jossa se sai maapallon tulevaisuuden kannalta elintärkeän konferenssin menemään myttyyn.
Toinen huomautukseni koskee Euroopan parlamentin sitoutumista prosessiin, josta keskustelemme tänään. Sallimmeko edelleen itseämme kohdeltavan tällä tavalla kuukausikaupalla? En halua omalta osaltani myöntää, että juoksemme liikkuvan maalin perässä. Ensin oli MAI-sopimus, jonka osalta onnistuimme muiden muassa luullakseni välttämään vaaran. On uudet transatlanttiset markkinat, jotka neuvosto hylkäsi, ja nyt meille tarjotaan transatlanttista taloudellista kumppanuutta. Tarkastellessani tämän hankkeen sisältöä en suhtaudu siihen yhtä myönteisesti kuin jotkut kollegat. Luulen, että pohjimmiltaan on kyse kahdenvälisen, Yhdysvaltain kanssa harjoitettavan yhteistyön syventämisestä ja laajentamisesta, vaikka siihen lisätäänkin tietysti monenvälinen ulottuvuus. Ja tältä osin on kyse vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen yleistämisestä, etenkin, mikä vaikuttaa minusta äärimmäisen vaaralliselta, sellaisilla aloilla kuin bioteknologian, elintarvikkeiden laadun, ympäristön ja sosiaalisen suojelun aloilla. Jos parlamentti hyväksyy sen, että se ei puutu asiaan tällaisen keskustelun alkuvaiheessa, luulen sen tekevän itsestään naurettavan ja menettävän maineensa yleisen mielipiteen edessä.

Van Dam
Arvoisa puhemies, on syytä iloita kauppasuhteiden parantumisesta Yhdysvaltojen kanssa. Lisääntyvän globaalistumisen vuoksi on arvokasta, että kauppakumppaneihin, joilla on samantapaiset intressit, on hyvät suhteet. Yksittäisten jäsenvaltioiden tilanne on melko heikko monenkeskisessä kauppajärjestelmässä erityisesti Maailman kauppajärjestön perustamisesta lähtien. Tämän vuoksi Euroopan unionin tehtävänä on myös etsiä samanhenkisiä kauppakumppaneita. Haluaisin kuitenkin tehdä muutaman reunahuomautuksen uusista transatlanttisista markkinoista.
Parlamentti on hyväksynyt aiemmin tänä vuonna päätöslauselman, joka koskee ympäristöä, terveyttä ja kuluttajansuojaa maailmankaupassa. Nämä näkökohdat ovat tärkeitä transatlanttisten markkinoiden kannalta. Komission tiedonannossa tätä ei oteta riittävästi huomioon. Myös minä olen näin ollen samaa mieltä esittelijä Mannin kanssa, joka toteaa painokkaasti, että tätä asiaa koskevaa unionin lainsäädäntöä ei saa peukaloida.
Toinen reunahuomautus, jonka haluan tehdä uudesta transatlanttisesta kumppanuudesta, liittyy Euroopan parlamentin asemaan monenkeskisissä organisaatioissa ja sopimuksissa. Unionin aseman pitää tällöin jäädä riippumattomaksi Yhdysvalloista ennen kaikkea silloin, kun on kysymys kehitysmaiden kanssa käytävästä ja niitä koskevasta keskustelusta. En tarkoita tässä banaanien suosimista, joka mainitaan tarkistuksessa 4. Tarkoitan takeita siitä, että nämä uudet transatlanttiset markkinat eivät estä Euroopan unionia pyrkimästä maailmanlaajuisesti kestävään kehitykseen ja hyvinvoinnin oikeudenmukaiseen jakamiseen. Uudet transatlanttiset markkinat eivät saa myöskään johtaa pohjoisen ja etelän vastakkainasettelun lisääntymiseen. Tämä sama pätee myös muihin aloitteisiin yhteistyöstä kehittyneiden maiden välillä, kuten monenkeskiseen investointisopimukseen.
Lopuksi haluaisin pyytää kiinnittämään huomiota transatlanttisen toimintaohjelman kulttuurikysymyksiin. Tässä asiassa Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen lähestymistavoissa on merkittäviä eroja. Euroopan unionin jäsenmaissa on esimerkiksi käytössä toisenlainen järjestelmä omistusoikeuden suojelemiseksi. Amerikkalaiset eivät saa sanella vastausta kysymykseen siitä, täytyykö kirjojen asettamisen Internetiin olla maksullista vai ei. Euroopan kulttuurillisesta identiteetistä ei saa luopua vapaiden markkinoiden edessä.

Blot
Arvoisa puhemies, kollegamme mietinnössä ollaan edelleen perin vaiteliaita Euroopan unionin ja Amerikan yhdysvaltojen välisten talous- ja kauppasuhteiden syvästä epäsuhtaisuudesta.
Kaikki lausunnon valmistelijat - joiden lausunnot ovat liitteessä - viittasivat kuitenkin tähän epäsuhtaisuuteen, toisin sanoen ylivaltaan, jota Yhdysvallat harjoittaa yksipuolisesti suhteessa Eurooppaan. Tämä ylivalta ei ole keksittyä. Pariisin Collège de France -korkeakoulun professori François Perroux on kehittänyt asiasta teorian jo muutama vuosi sitten.
Ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunta vaikenee tosin täysin tältä osin, vaikka Eurooppa joutuukin ehkä puolustuksen ja asevarustelun osalta alistumaan, mahdollisimman vakavalla tavalla, amerikkalaiseen johtoasemaan, jopa niin, että Euroopan on hyväksyttävä voimapolitiikka, jota Yhdysvallat harjoittaa tällä hetkellä sellaisen eurooppalaisen valtion kuin Jugoslavian osalta.
Talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta on osaltaan muistuttanut hyvin sopivaan aikaan, että transatlanttisista markkinoista Yhdysvaltain kanssa käytävissä keskusteluissa pitäisi kunnioittaa yhteisön säännöstöä, erityisesti maatalouden, assosiointisopimusten ja Lomén yleissopimuksen osalta, mikä on kaikkea muuta kuin itsestään selvä asia.
Oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta muistutti, että Helms-Burtonin ja d'Amaton-Kennedyn yksipuolisten lakien aiheuttamaa ongelmaa ei ole vieläkään selvitetty. Työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunta pelkää, että Euroopan maataloudessa menetetään työpaikkoja näiden transatlanttisten neuvottelujen vuoksi. Ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta pelkää lausuntonsa 4 kohdassa, että Euroopan teollisuus saattaa joutua syrjinnän kohteeksi. Kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevä valiokunta tarkentaa 5 kohdassa, että eurooppalaisten televisioohjelmien osuus on vain 2 % amerikkalaisista markkinoista, ja että amerikkalainen tuotanto hallitsee täysin tätä alaa Euroopassa. Tämä on todellista yksipuolista kauppaa, jossa Euroopalla on " vallatun siirtokunnan" rooli.
Lopuksi amerikkalaiset liittovaltiot eivät aina koe, että Washingtonissa allekirjoitetut sopimukset sitoisivat heitä. Tästä on useita esimerkkejä, erityisesti jo muutama vuosi sitten sattunut sähköalan jupakka.
On helppo havaita näiden muutamien huomioiden avulla, että Eurooppa ei ole juuri muuta kuin Yhdysvaltain satelliitti, ja tämän mietinnön todellisena tarkoituksena olisi pitänyt olla siitä puhuminen. Transatlanttisten neuvottelujen tavoitteena pitäisi olla yhdenvertaisuuden palauttaminen. Se ei tule kysymykseenkään. Transatlanttisten markkinoiden hanke edistää näin ollen hiukan enemmän sitä, että amerikkalaiset taloudelliset voimat valtaavat Euroopan. Hanke on hylättävä.

Kinnock, Glenys (PSE).
Arvoisa puhemies, tämä on erinomainen mietintö, mutta pahoittelen kylläkin sitä, miten siinä suhtaudutaan siihen syvään huoleen, jonka monet meistä ovat täällä tänään ilmaisseet ja joka koskee banaanijärjestelyymme kohdistuvaa uhkaa.
Komissaari Brittan, kuulin teidän sanovan viime perjantaina BBC: ssä, että nykyisessä kiistassa Yhdysvaltain kanssa ei oikeastaan ole kyse banaaneista vaan kauppamääräyksistä ja velvollisuudesta noudattaa niitä. Minun on sanottava - ja tiedän, että olette tietoinen tästä - että Karibian köyhiä maanviljelijöitä ei varmaankaan ilahduta tämä varsin teknokraattinen lähestymistapa. Heitä huolestuttaa ja pelottaa se, miten säälimättä Yhdysvallat on hyökännyt banaanijärjestelyä vastaan. Jos heidän pitää viljellä muunlaista satoa, kuten on ehdotettu, sitten - kuten olette itse sanonut - he ryhtyvät todennäköisesti viljelemään huumeita.
Niinpä periaatteet ovat tässä erittäin tärkeitä. Kuten te oikeutetusti aiemmin sanoitte, me pahoittelemme syvästi sitä, miten Yhdysvallat kalistelee sapelia ja uhkaa Euroopan unionia pakotteilla, varsinkin kun Yhdysvaltain omaan talouteen ei kohdistu minkäänlaista uhkaa.
Meidän on esitettävä joitakin kysymyksiä. Onko tässä kiistassa todennäköisesti kyse määräyksistä; onko siinä kyse naudanlihan hormoneista; onko siinä kyse demokraattien lahjuksista Chiquitan banaaneille? Euroopan markkinoille tulevien Karibian banaanien osuus EU: n banaanimarkkinoista on vain 7 %, ja jos tässä kinastelussa on kyse WTO: n 13 artiklasta, on olemassa muita pohjois-etelä-järjestelyjä, jotka eivät juurikaan ole sopusoinnussa 13 artiklan kanssa. Toivottavasti myös Yhdysvallat tunnustaa sen.
Tämä on toivottavasti vihoviimeinen näytös tässä banaaninäytelmässä, joka on kestänyt jo vuosikausia. On paljastettava, mistä siinä todellakin on kyse. Toivon, että Euroopan unioni pysyy lujana ja sanoo, että tässä on kyse moraalista, velvollisuudesta ja vastuusta erityisesti perinteisiä Karibian hankkijoitamme kohtaan. Toivon, että puhutte edelleen Karibian asukkaiden todellisen oikeudenmukaisuuden puolesta huolimatta Yhdysvaltain suhtautumisesta Euroopan unioniin, jollaista ei meidän kenenkään mielestämme voida missään nimessä hyväksyä.

Valdivielso de Cué
Arvoisa puhemies, en aio toistaa niitä yleisluonteisia asioita, joita kaikki ovat sanoneet mietinnön laadusta, sillä mietinnössä on todettu kaikki, mikä on tärkeää - onnittelen siitä rouva Mannia. Toisaalta me kuitenkin kaipaamme siihen sellaisia mekanismeja, joilla estettäisiin Yhdysvaltain yksipuoliset toimet, jotka ovat ristiriidassa Maailman kauppajärjestön kanssa ja jotka vahingoittavat kahdenvälisiä suhteita. En halua puhua banaaneista. Kaikki ovat jo puhuneet niistä.
Myös sellaiset mekanismit puuttuvat, joiden ansiosta voidaan toteuttaa yhdensuuntaisia toimia kolmansiin maihin nähden, kuten Kiinan ja Japanin tapauksessa. Neuvottelujen ulkopuolelle ovat jääneet sellaiset tärkeät asiat kuin tietokantojen suojelu, patenttien ja taiteilijoiden oikeuksien suojelu ja niin edelleen. Kaipaan siihen kansainvälisen televiestinnän vapauttamista, tuotevastuuta, tulliasioiden yhteensovittamista ja kaupankäynnin kannalta välttämättömien tietojen standardointia ja yksinkertaistamista.

Amadeo
Arvoisa puhemies, olemme vakuuttuneita siitä, että transatlanttiset suhteet voivat tarjota Euroopalle mahdollisuuden, ennen kaikkea yhä olemassa olevien ongelmien kannalta. Merkittävien ongelmien, jos ajattelemme kaupan ja investointien esteitä, mutta ennen kaikkea, jos viittaamme sääntelyn ja määräysten alaan, joka on suurin ongelma ja joka on vuosien varrella aina aiheuttanut lukuisia kahdenvälisiä konflikteja.
Uusi transatlanttinen markkina-alue saattaisi siis auttaa turvaamaan kuluttajan etuja esitetyllä tavoitteella poistaa vuoteen 2010 mennessä kaikki nykyiset teollisuustuotteita koskevat verot ja tukemalla uusia, vastavuoroisen tunnustamisen pohjalta neuvoteltuja sopimuksia, niin kutsuttuja MRA-sopimuksia, joiden mielestämme pitäisi vastata sitä kuluttajansuojan, suojelun ja ympäristöturvallisuuden tasoa, jonka unionin säännöt takaavat yhteisöalueella.

Porto
Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin korostaa, että olen ensimmäisenä puolustamassa Euroopan ja Yhdysvaltain välisten suhteiden vahvistamista: kyseessä on maailman kaksi suurta ryhmittymää, joilla on aivan erityisiä vastuualueita. Uskomme, että meitä yhdistävien kahdenvälisten suhteiden lisäksi meidän täytyy edes kerran, tässä yhteydessä, mukautua vahvistamaan yhdessä monenvälisiä menettelyjä, koska Euroopan ja Yhdysvaltain etujen lisäksi meidän tulee pystyä ottamaan huomioon myös pienempien maiden edut.
En luonnollisestikaan voi olla korostamatta tässä banaanikysymyksen suhteisiimme aiheuttamaa taantumusta. Asiassa korostuu toteutettujen toimenpiteiden ja olosuhteiden välinen epäsuhta. Portugalilaisena en voi olla puhumatta erityisesti Madeiran, Kanarian saarten sekä joidenkin AKT-maiden banaaneista. Kyseessä ovat sosiaaliset ongelmat, joille ei ole vaihtoehtoa. Mikäli banaanintuotannon pienimuotoinen tukeminen ei ole mahdollista, ei vaihtoehtoja löydy.
Lopuksi sanoisin, että kyseessä on huono merkki - toivottavasti niitä ei ilmene lisää, kuten esittelijä, jota onnittelen, kollega Erika Mann pelkäsi. Toivon, että ongelma olisi väistynyt ja Yhdysvaltain ja Euroopan välinen yhteistyö vahvistuisi, sillä siitä olisi uskoakseni hyötyä kummallekin alueelle sekä koko maailmalle.

Elles
Haluaisin puoltaa esittelijä rouva Mannin erinomaista mietintöä ja komission täällä tänään esittämää rohkeaa ehdotusta kolmesta syystä.
Ensiksikin TEP antaa meille mahdollisuuden löytää kehys, jonka puitteissa voimme keskustella monenvälisistä kysymyksistä Yhdysvaltain kanssa. Kaikki monenvälisiin neuvotteluihin osallistuneet tietävät, että elleivät Euroopan unioni ja Yhdysvallat todellakin ole valmiita, sellaiset neuvottelut kuin vuosituhannen vaihteen kierroksella odottamamme maailmankaupan pohjustustyö eivät toteudu. Se on ensimmäinen syy.
Jos toiseksi tarkastellaan kahdenvälistä suhdetta pitemmällä aikavälillä, haluamme saada aikaan laajemman kumppanuuden. Se ei ole sitä, että Yhdysvallat puuttuu Euroopan päätöksiin, vaan sellainen kumppanuus, joka perustuu sellaisiin laajempiin taloudellisiin asioihin kuin raha-asiat ja jotkin turvallisuusasiat, kun Amsterdamin sopimus allekirjoitetaan.
Viimeinen seikka on se, että tämä ei tule toimimaan, kuten esittelijämme on sanonut, ellei meillä ole parlamentaarista vuoropuhelua - lainsäädännöllistä vuoropuhelua - koska ne ongelmat, joita meillä on ollut Kuuban osalta ja joita meillä on ollut banaanien osalta, ovat peräisin Yhdysvaltain kongressista. Näin ollen tarvitaan tasavertaisuuteen, tasapainoon ja todellisuuteen perustuvaa parlamentaarista vuoropuhelua, jotta tämä tärkeä aloite saataisiin onnistumaan.

Salafranca Sánchez-Neyra
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin onnitella rouva Mannia hänen kattavasta ja perustellusta mietinnöstään ja haluaisin myös kiittää komissaari Brittania siitä, miten selkeästi ja lujasti hän ilmaisi mielipiteensä viimeviikkoisessa julkilausumassaan ja tänä iltapäivänä tässä istuntosalissa.
Valitettavasti meidän yhdysvaltalaiset ystävämme ja liittolaisemme eivät ymmärrä muunlaista kuin lujaa ja voimakasta kielenkäyttöä. On todellakin hyvin outoa, että kun Euroopan unionin neuvosto hyväksyi viime viikolla toimintasuunnitelman transatlanttisen talouskumppanuuden loppuunsaattamiseksi, yhdysvaltalaiset ystävämme pelisäännöistä viis veisaten ja Maailman kauppajärjestössä tehtyjä sitoumuksia räikeästi rikkoen yllättävät meidät useilla yksipuolisilla toimilla.
Valitettavasti kokemuksesta huomaamme, että Yhdysvallat ottaa Euroopan unionin vakavasti vain, kun se toimii lujasti, kun se toimii selkeästi ja kun se toimii voimakkaasti, kuten esimerkiksi silloin, kun se pyytää paneelin käynnistämistä Maailman kauppajärjestössä ekstraterritoriaalisten lakien takia, kuten Helms-Burtonin lain tapauksessa. Sitä vastoin se ei kunnioita meitä, kun annamme määräajan umpeutua.
Olen sitä mieltä, että mahtaillessaan vastuuttomuudellaan Yhdysvallat - kuten herra Brittan erittäin hyvin sanoi tänään - on asettunut lain tuolle puolen ja antanut tai - paremminkin - halunnut antaa voiman käydä oikeudesta.
Olen sitä mieltä, arvoisa puhemies, että olemme osoittaneet toiminnassamme, Euroopan unionin transatlanttisia suhteita koskevassa toiminnassa, suurta varovaisuutta, jaloutta ja hyvää tahtoa, ja sen vuoksi, arvoisa puhemies, olen sitä mieltä, että on tullut se hetki, että komission on turvauduttava samoihin aseisiin ja meidän on keskeytettävä neuvottelut, kunnes asiaan saadaan jonkinlainen järki.

Puhemies
Kiitoksia, herra Salafranca.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Kyselytunti (komissio)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komissiolle osoitetut kysymykset (B4-0705/98).

Puhemies
 Kysymys nro 42 Ursula Stenzel (H-1048/98):
Aihe: EKP
Euroopan talous- ja rahaliiton kolmas vaihe käynnistyy vuoden 1999 alussa. Politiikasta riippumaton, hintatason vakauteen velvoitettu EKP: n neuvosto määrittää tässä vaiheessa EU: n tulevan rahapolitiikan.
Saksan uusi liittohallitus on todennut, että rahapolitiikassa olisi otettava paremmin huomioon kokonaistalouden kehitys ja sen avulla olisi huolehdittava myös kasvusta ja työllisyydestä. Tämä on huolestuttavaa, koska juuri pelkkään rahapolitiikkaan rajoittuminen oikeuttaa EKP: n riippumattomuuden.
Miten komissio arvioi tätä viimeaikaista kehitystä? Miten tässä yhteydessä tulee arvioida komission ehdotusta kulutukseen ja investointeihin liittyvien menojen paremmasta erottelusta, jos kansallinen budjettivaje on liiallinen? Komissaari Flynnillä on puheenvuoro vastatakseen rouva Stenzelin kysymykseen.

Flynn
Arvoisa puhemies, komissio huomauttaa perustamissopimusten valvojana, että perustamissopimuksen 107 artikla takaa EKP: n ja kansallisten keskuspankkien riippumattomuuden näiden suorittaessa niille tällä sopimuksella ja EKPJ: n perussäännöllä annettuja tehtäviä ja velvollisuuksia. Komissio muistuttaa tässä, että EKPJ: n ensisijaisena tavoitteena on pitää yllä hintatason vakautta. Perustamissopimuksen 105 artiklassa lisätään, että EKPJ tukee yleistä talouspolitiikkaa yhteisössä osallistuakseen 2 artiklassa määriteltyjen yhteisön tavoitteiden saavuttamiseen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta hintatason vakauden tavoitetta.
Nämä tavoitteet koskevat muun muassa pyrkimistä kestävään kasvuun, joka ei edistä rahan arvon alenemista, sekä korkeaan työllisyystasoon ja sosiaalisen suojelun tasoon. Ei ole tarpeen, että komissio antaisi uuden ehdotuksen. Perustamissopimuksen mukaisesti se on aina kiinnittänyt huomiota erityisesti investointimenojen osuuteen julkistalouden alijäämissä, mistä on osoituksena sen 25. maaliskuuta 1998 antama suositus jäsenvaltioiden kelpoisuudesta osallistua talous- ja rahaliiton kolmanteen vaiheeseen.
Komissio kuitenkin huomauttaa, että kestävä kasvu ei ole mahdollista supistamatta julkista alijäämää, että julkisen alijäämän supistaminen ei ole ristiriidassa kestävän investointitason kanssa ja että kultainen sääntö - nimittäin se, että julkisen alijäämän olisi oltava alempi kuin julkisten investointien kokonaismäärä - on moitteettoman varainhoidon periaate. Voin tässä yhteydessä ilmoittaa teille, että komissio laatii parhaillaan kertomusta taloutta, valtion tuloja ja investointeja koskevasta strategiasta Wienin Eurooppa-neuvostoon, joka pidetään Pörtschachin Eurooppa-neuvoston jälkeen.

Posselt
Arvoisa puhemies, arvoisa herra komissaari, haluaisin vain kysyä teiltä, oletteko jo kuullut herra StraussKahnin ja herra Lafontainen välisestä keskustelusta viimeisimmässä Saksan ja Ranskan välisessä huipputapaamisessa, jossa esitettiin kysymys niin sanotun vakaussopimuksen käyttöön ottamisesta muutaman vuoden kuluessa. Miten komissio suhtautuu tähän kysymykseen ja kuinka se suhtautuu ylipäänsä Euroopan keskuspankin riippumattomuuteen? Ovatko ylimääräiset varotoimenpiteet tältä osin tarpeen?

Flynn
Arvoisa puhemies, minulla ei ole tarkempia tietoja mainitsemastanne asiasta. Olisi kenties parempi, jos kollegani komissaari de Silguy vastaisi asiaan kirjallisesti. Sanoisin vain, että komissio toivoisi asiasta keskustelua EKP: n ja valtiovarainministerien välillä. Tämä on aivan ymmärrettävää, koska riippumattomuus ei välttämättä tarkoita eristäytymistä. Välitän näkemyksenne mielihyvin komissaari de Silguylle.

Puhemies
Kysymys nro 43 Robert J.E. Evans (H-1023/98):
Aihe: Eläkeläisille myönnettävien etujen vastavuoroisuus EU: ssa
Onko komissio samaa mieltä siitä, että muihin Euroopan unionin maihin matkustavien eläkeläisten pitäisi saada erityisesti matkustaessaan ja kulttuuripalveluja käyttäessään samat edut kuin sen valtion eläkeläiset, jossa he vierailevat?
Eräs äänestäjäni kävi äskettäin Italiassa. Kun hän huomasi, että eläkeläisillä oli vapaa pääsy erääseen nähtävyyskohteeseen, hän pyysi saada käyttää hyväkseen tätä etua. Hän oli järkyttynyt kuullessaan henkilökunnalta, että etu koski ainoastaan italialaisia eläkeläisiä.
Yleisesti tunnustettu yli 60-vuotiaiden henkilöllisyyskortti auttaisi välttämään tämän ongelman ja takaisi sen, että eläkeläiset saisivat heille kuuluvat edut kaikkialla EU: ssa.
Voiko komissio ilmoittaa, onko tässä asiassa edistytty komission 10. toukokuuta 1989 antaman suosituksen (89/350/ETY) jälkeen? Herra Flynn, kehotan teitä vastaamaan herra Evansin kysymykseen.

Flynn
Arvoisa puhemies, komissio yhtyy arvoisan jäsenen näkemykseen siitä, että on toivottavaa, että muihin Euroopan unionin maihin matkustavien eläkeläisten pitäisi saada helpommin ne harkinnanvaraiset edut, jotka ovat sen valtion eläkeläisten saatavilla, jossa he vierailevat. Komissio valitettavasti tietää, että käytännössä tällaiset harkinnanvaraiset edut eivät aina ole vapaasti sellaisen valtion, joka on jokin muu kuin se valtio, joka nämä edut tarjoaa, kansalaisten saatavilla.
Tuomioistuin on tutkinut useita kanteita, jotka koskevat muiden jäsenvaltioiden kansalaisiin palvelun saajina kohdistuvaa syrjintää, esimerkiksi sellaisten palvelujen kuin alennetun pääsymaksun tai vapaan pääsyn museoihin tai muihin julkisiin rakennuksiin sekä alennusten liikenteessä. Tuomioistuin on kansalaisuuteen perustuvaa syrjintää koskevaan 6 artiklan ja palvelujen tarjoamisen vapautta koskevaan 59 artiklaan perustuen johdonmukaisesti tuominnut syrjinnän.
Komissio vaalii edelleenkin valppaasti yhteisön oikeuden perusperiaatteiden noudattamista ja kääntyy tarvittaessa tuomioistuimen puoleen. Lisäksi komissio on lähes 10 vuoden ajan neuvotellut jäsenvaltioiden kanssa Euroopan unionin laajuisen yli 60vuotiaiden henkilöllisyyskortin käyttöönotosta, kuten komission 10. toukokuuta 1989 antamassa suosituksessa vaadittiin.
Tämän suosituksen täytäntöönpano on estynyt joissakin jäsenvaltioissa ilmenneiden käytännön vaikeuksien takia. Viedäkseen asiaa eteenpäin komissio tuki ensimmäistä tästä asiasta tehtyä toteutettavuustutkimusta Euroopan ikääntyneiden ihmisten teemavuonna 1993. Komissio käynnisti vuonna 1995 toisen toteutettavuustutkimuksen tavoitteenaan saattaa ensimmäinen tutkimus ajan tasalle ja syventää sitä. Tämän tutkimuksen loppuraportti on saatu ja sen kopioita on annettu Euroopan parlamentin ikääntymistä koskevan Intergroupin jäsenille. Raportti on myös annettu ikääntyvien ihmisten yhteysryhmän kansalaisjärjestöihin kuuluville jäsenille. Raportin johtopäätöksiä ja suosituksia on vielä tarkasteltava ja käsiteltävä jäsenvaltioiden hallitusten edustajien kanssa.

Evans
Vaikka herra komissaarin vastauksen perusteella on jonkin verran aihetta toiveikkuuteen, on myös joitakin huolenaiheita. Tämä on kansalaisten Euroopan rakentamista koskeva tärkeä kysymys, ja se, että kansalaisilta evätään alennukset siksi, että he eivät ole tietyn jäsenvaltion asukkaita, vahingoittaa Euroopan koko imagoa. Herra komissaari viittasi komission 10 vuotta sitten antamaan suositukseen, mutta asia etenee hitaasti. Tätä pitäisi tukea ja meidän kaikkien pitäisi toivoa sen toteutumista.
Tarkastelen myös erästä samantapaista hanketta, nimittäin eurooppalaista nuorisokorttia. Koska mikään ei viittaa siihen, ettemme enää 10 vuoden päästä tarkastele kysymystä yli 60-vuotiaiden henkilöllisyyskortista, voiko herra komissaari antaa minulle mitään aihetta toiveikkuuteen eurooppalaisen nuorisokortin osalta? Näyttää siltä, että otamme nyt yhtä paljon takapakkia kuin edistysaskeleita.

Flynn
Arvoisa puhemies, herra Evans, minä en olisi liian toiveikas. En todellakaan pidättäisi henkeäni tässä asiassa. Olen yrittänyt sitä vuosia ilman sen suurempaa menestystä. Ikääntyneiden ihmisten henkilöllisyyskortin tiellä on kaksi pääasiallista estettä. Luonnetta, muotoa ja hallintoa koskevat asiat vaihtelevat suuresti jäsenvaltioiden välillä. Koko toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatetta koskeva kysymys nousee esille aina, kun yritän viedä asiaa eteenpäin.
Joissakin jäsenvaltioissa on korttijärjestelmä, joissakin ei. Ehdot vaihtelevat: joissakin jäsenvaltioissa yksistään ikä on riittävä, joissakin ikä yhdistetään tuloihin tai jopa asuinpaikkaan. Hakijalta edellytettävä ikä vaihtelee 58 vuodesta 67 vuoteen. Monet jäsenvaltiot ovat hajauttaneet ja paikallistaneet hakumenettelyyn liittyvää hallintoa ja siihen liittyviä palveluja.
Toinen ongelma on se, että tilanne muuttuu jatkuvasti. Erityisesti liikenteen alalla esiintyy paljon kaupallistamista ja yksityistämistä, ja suuri osa vastuusta kuuluu yksityisille tai puolijulkisille tahoille.
Asiassa ei siis ole edetty, ja mielestäni on äärimmäisen vaikea päästä siihen tilanteeseen, että voimme sovittaa yhteen koko järjestelmän. Haluaisin ajatella, että niin tapahtuisi, mutta kuten te sanotte, se on toistaiseksi osoittautunut mahdottomaksi, enkä näe asiassa sen suurempaa toivoa lähitulevaisuudessa.

Truscott
Haluaisin kiittää herra komissaaria hänen vastauksestaan herra Evansin kysymykseen. Minä todellakin toivon, että komissio harkitsee antavansa yli 60-vuotiaiden henkilöllisyyskorttia koskevia yksityiskohtaisia ehdotuksia lähitulevaisuudessa vaikeuksista huolimatta.
Haluaisiko herra komissaari käyttää hyväkseen tätä tilaisuutta ja tuomita ikäsyrjinnän, joka on levinnyt laajalle koko Euroopan unionissa ja on yhä merkittävä ongelma?

Flynn
Arvoisa puhemies, haluaisin vain sanoa, että komissio on jo ilmoittanut sosiaalialan toimintaohjelmassa vuosiksi 1998-2000, että se aikoo käynnistää keskustelun uuden 13 artiklan käytöstä. Tässä 13 artiklassa määrätään tarvittavista toimenpiteistä sukupuoleen, rotuun ja etniseen alkuperään, uskontoon, vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään ja seksuaaliseen suuntautumiseen perustuvan syrjinnän torjumiseksi. Tarkastelemme siis lainsäädännön mahdollisuutta heti, kun sopimus ratifioidaan.
Ilmoitin juuri, että aiomme ohjelman puitteissa antaa tiedonannon mainitsemistanne asioista osana meidän panostamme Yhdistyneiden kansakuntien teemavuoteen ensi vuonna. Meillä on tuolloin tilaisuus keskustella asiasta lähemmin.

White
Herra Flynn, jos pidätätte henkeänne liian kauan, vahingoitatte itseänne ja saattaisitte silloin tarvita terveyskorttia. En tiedä, muistatteko te, että jokin aika sitten me parlamentissa teimme aloitteen ja annoin teille mallin tuosta terveyskortista ja te vakuutitte minulle, että pyrkisitte saamaan sen aikaan. Sanoitte minulle, että Irlannin tasavallassa harkittiin terveyskortin käyttöönottoa. Koska kollegani herra Evans mainitsi siitä, kysyisin, miten terveyskortin käyttöönotossa on edistytty? Muistutan teille, että eräs teille ehdottamistani mahdollisuuksista oli, että voisimme high-tech-version sijasta tyytyä vaikkapa jonkinlaiseen tyylikkääseen E111-lomakkeeseen.

Flynn
Arvoisa puhemies, tiedätte, että kannatan tämän kortin käyttöönottoa. Olen käyttänyt paljon aikaa asian hoitamiseen. Se on ollut äärimmäisen vaikeaa teille mainitsemieni vaikeuksien takia, mutta saattaisimme pystyä edistämään asiaa jonkin verran. Ehkäpä Euroopan tasolla voitaisiin ryhtyä lisätoimiin tiedonkulun parantamiseksi. Saattaisi myös olla hyödyllistä saada ajankohtaista tietoa käytettävistä etujärjestelmistä ja pyrkiä edistämään parhaiden käytäntöjen yksilöimistä ja vaihtoa.
Komissio voisi harkita tukevansa unionin ikääntyneiden ihmisten etujärjestelmiä koskevan www-kotisivun kehittämistä. En tiedä, olisiko siitä teidän mielestänne hyötyä, mutta se saattaisi olla ensimmäinen askel suman purkamiseksi.

Puhemies
Kysymys nro 44 Bernie Malone (H-0925/98):
Aihe: Vuodeksi 1999 suunnitellun naisiin kohdistuvan väkivallan vastaisen vuoden peruuttaminen
Käsitykseni mukaan vuodeksi 1999 suunniteltu naisiin kohdistuvan väkivallan vastainen vuosi on peruutettu jäsenvaltioiden kehotuksesta.
Koska parlamentti pyysi vuonna 1997 antamassaan päätöslauselmassa julistamaan vuoden 1999 naisiin kohdistuvan väkivallan vastaiseksi vuodeksi, voiko komission jäsen selittää, miksi komissio ei ollut taloudellisesti ja organisationaalisesti riittävän valmistautunut sen toteuttamista varten? Toivotamme tervetulleeksi rouva Wulf-Mathiesin, jota kehotan vastaamaan rouva Bernie Malonen esittämään kysymykseen.

Wulf-Mathies
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen, parlamentti esitti liian myöhään toivomuksensa siitä, että julistettaisiin eurooppalainen naisiin kohdistuvan väkivallan vastainen vuosi, niin että komissiolla ei enää ollut aikaa esittää muodollista ehdotusta, taata asianmukaista rahoitusta ja suunnitella toimia huolellisesti. Pyrkiessään kuitenkin ottamaan huomioon parlamentin toiveen komissio on ehdottanut kampanjaa, jonka aihe on " naisiin kohdistuva väkivalta" . Sitä koskevat toimet käynnistettiin jo valmistelevan kokouksen jälkeen, joka pidettiin kesäkuussa 1998 Ison-Britannian ollessa vielä puheenjohtajamaa.
Siten 1. 4. joulukuuta Itävallan ollessa puheenjohtajamaana pidetään ensimmäinen konferenssi, jossa käsitellään poliisin roolia kamppailussa naisiin kohdistuvaa väkivaltaa vastaan. Tämä tapahtuma rahoitetaan osittain Daphne-ohjelman varoilla. Seuraava tärkeä konferenssi, jonka komissio järjestää yhteistyössä puheenjohtajamaa Saksan kanssa, pidetään ensi keväänä. Siellä on muun muassa määrä esittää kertomus, joka sisältää jäsenvaltioista kerättyjen asiaa koskevien tilastojen analyysin. Tätä kertomusta laativat tällä hetkellä yhdessä asiantuntijat kaikista jäsenvaltioista ja Euroopan naisten edunvalvojat. Myös tämä työ rahoitetaan Daphne-ohjelmasta.
Kampanjan päätöskonferenssi järjestetään yhteistyössä puheenjohtajamaa Suomen kanssa. Komissio suunnittelee sitä paitsi näyttelyä sekä useita seminaareja. Lisäksi se laatii ja levittää tiedotusmateriaalia, jonka on määrä ennen kaikkea tukea ennaltaehkäisyä. Jäsenvaltioita on kehotettu toteuttamaan valtioissa tapahtumia, jotka on suunnattu sekä kansalle että kansalaisjärjestöille. Komissio on tämän lisäksi innostanut siihen, että jäsenvaltioissa aloitettaisiin Eurobarometri-kysely, joka koskee tätä aihetta. Lisäksi päätöskonferenssia varten laaditaan kertomus, jossa kootaan yhteen kaikki ne toimet, jotka on toteutettu tai aloitettu jäsenvaltioissa kampanjan aikana. Olisi hyvä, jos myös jäsenyysehdokasmaat osallistuisivat tähän kampanjaan.
Rajoituksena minun on kuitenkin mainittava, että vuotta 1999 koskevien talous- ja henkilöstövoimavarojen suuruus, josta te päätätte, määrää toimien toteutuksen, laadun ja laajuuden. Siksi komissio voi päättää kampanjasta lopullisesti vasta sitten, kun koko talousarvio on hyväksytty joulukuussa 1998.

Malone
Kiitän herra komissaaria hänen vastauksestaan.
En tavallisesti esitä kysymyksiä, koska en halua haaskata aikaa, mutta minulla on hyvin vahvat mielipiteet tästä asiasta. Olen pettynyt siihen, ettemme ole onnistuneet edistymään tämän enempää. Mietin vain, liittyykö se tosiseikka, ettei käytettävissänne ollut tarpeeksi resursseja, mitenkään tilintarkastustuomioistuimen eilen julkistamaan kertomukseen, jossa sanotaan, että työtä haittaa usein se, että ihmisillä on lyhytaikaiset sopimukset. Toivon, ettei tässä ole kyse siitä.
Suunnitelmanne ovat erittäin kiitettäviä, ja kampanja ja esittämänne näkökohdat ovat erittäin hyviä. Meidän on kuitenkin vietävä kampanja myös kouluihin. Koulutuspanos on erittäin tärkeä.

Wulf-Mathies
Arvoisa puhemies, ensiksikin se ongelma, että ehdotus esitettiin myöhään, syntyi yksinkertaisesti siksi, että meidän on otettava huomioon tietyt määräajat, kun neuvosto tekee asiaa koskevia päätöksiä, ja sen vuoksi toimimme liian myöhään. Sillä ei ole kuitenkaan mitään tekemistä komission työolojen kanssa. Te tunnette kuitenkin komission tiedonannon yhteisön laajuisista lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvaan väkivaltaan liittyvän jäsenvaltioiden toiminnan tukemista koskevasta yhteisön keskipitkän aikavälin toimintaohjelmasta. Siinä on kyse ohjelmasta, jonka on määrä kestää vuodesta 2000 vuoteen 2004 ja johon on varmasti järkevää sisällyttää myös koulujen innostaminen mukaan toimintaan. Te tiedätte, että osa tästä tiedonannosta ja toimintaohjelmasta on tietoisuuteen vaikuttamista. Olen kanssanne samaa mieltä siitä, että tietoisuuteen täytyy alkaa vaikuttaa mahdollisimman varhain, jotta tuetaan yleisesti kansalaisten keskuudessa sellaista mielialaa ja tietämystä, jonka ansiosta naisiin kohdistuvaa väkivaltaa ei enää hyväksytä ja joka mahdollistaa yhteiset toimet.

Puhemies
Kysymys nro 45 Gerard Collins (H-1029/98):
Aihe: EU: n myöntämä tuki koulujen tietokonehankintoja varten
Limerickissä Irlannissa sijaitsevaan Shanagoldenin kouluun on avattu uusi tietokoneluokka, jossa on kahdeksan tietokonetta. Siellä opettajat voivat työskennellä oppilaiden, myös oppimisvaikeuksista kärsivien oppilaiden kanssa, ja tehostaa opetusta käyttämällä uutta tekniikkaa. Tietokoneet hankittiin erilaisista keräyksistä saaduilla varoilla ja korottoman lainan avulla.
Voiko komissio kertoa, tarjoaako EU kouluille tukea tietokoneiden hankkimiseen ja/tai tietokoneluokkien varustamiseen? Jos vastaus on kyllä, millaista tukea on saatavilla? Rouva Wulf-Mathies, ehdotan teille, että vastaisitte herra Collinsin kysymykseen.

Wulf-Mathies
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen, komissio osallistuu tiiviisti toimintaan, jonka avulla parannetaan eurooppalaisten koulujen mahdollisuuksia käyttää uusia informaatioteknologioita. Toimiin, joihin on jo ryhdytty tai joita tällä hetkellä pannaan alulle, kuuluvat ennen kaikkea seuraavat toimet. Ensiksikin: toimintaohjelman " Oppiminen tietoyhteiskunnassa" tavoitteet ovat verkoston muodostaminen eurooppalaisten koulujen välille, opettajien kouluttaminen ja strategioiden kehittäminen sisältöjen laatimista varten.
Toiseksi: koulutuksen multimediatyöryhmä kokoaa yhteisön kahdeksan eri ohjelman didaktiset toimet yhteen. Tässä yhteydessä joulukuussa 1996 julkaistiin aiheeseen " didaktiset multimediat" liittyvä yhteispyyntö, johon kuuluivat erityisesti Sokrates-, Leonardo da Vinci- ja Ten-ohjelmat sekä kolme tutkimusta koskevaa ohjelmaa. Valituista 46 projektista mainittiin projekti Eurooppalainen kouluverkko, jossa jäsenvaltioiden opetusministerit ovat mukana. Sokrates-ohjelman tavoite on eurooppalainen yhteistyö koulutuksen alalla ja se tukee siihen liittyvää yhteistyötä, erityisesti avoimeen ja etäopetukseen liittyvien toimien rajoissa. Sokrates II -ohjelmaa koskevassa ehdotuksessa suunnitellaan uutta toimenpidettä, jonka on määrä tukea sitä, että kouluissa ja korkeakouluissa otetaan informaatioteknologiat käyttöön kriittisesti ja vastuuntuntoisesti.
Lopuksi on lukuisia eri tutkimusohjelmiin liittyviä tutkimusta ja kehittämistä koskevia toimia, jotka edistävät infrastruktuurien ja niiden hyödyntämiseen liittyvien keinojen kehittämistä, uusien työtapojen, kuten simulointien tai virtuaalisten luokkahuoneiden luomista, sekä avoimen opetuksen ja etäoppimisen tukemista.
Laitteistojen, erityisesti tietokoneiden, hankkiminen kouluille rahoitetaan yhteisössä toissijaisuusperiaatetta noudattaen jäsenvaltioiden tai kuntien talousarviovaroin. Alueet, jotka ovat oikeutettuja saamaan rakennerahastojen tukea, saavat lisävaroja eri rakennerahastoista, jotka ovatkin Irlannissa jo osittain rahoittaneet ammattioppilaitosten ja jatkokoulutusta antavien laitosten tietokonehankintoja.

Puhemies
Paljon kiitoksia, rouva Wulf-Mathies. Herra Gerard Collins on tyytyväinen vastaukseenne.
Kysymys nro 46 Marie-Paule (Mimi) Kestelijn-Sierens (H-0968/98):
Aihe: Eurooppalaisen lainsäädännön kanssa ristiriitainen Drogenbosin jätteidenpolttouunin rakennuslupa
Flanderin ympäristöministeriö myönsi 21. marraskuuta 1997 luvan rakentaa Drogenbosiin (Vlaams-Brabantin maakunta) jätteidenpolttouuni. Tämän jätteidenpolttouunin rakentaminen on ristiriidassa mm. läheisyysperiaatteen, ennalta varautumisen periaatteen ja direktiivien 80/779/ETY ilmanlaadun raja- ja ohjearvoista rikkidioksidille ja leijumalle ja 85/337/ETY tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista. Pitääkö komissio lähialueiden asukkaiden asiasta jättämiä valituksia perusteltuina ja mihin toimiin se aikoo siinä tapauksessa ryhtyä? Rouva Wulf-Mathies, kehotan teitä vastaamaan rouva Kestelijn-Sierensin kysymykseen.

Wulf-Mathies
Arvoisa puhemies, komissio tutkii tällä hetkellä useita valituksia, jotka liittyvät Drogenbosin jätteenpolttouuniin, jota tässä kysymyksessä käsitellään. Näiden valitusten perusteella komission yksiköt ovat pyytäneet Belgian hallitukselta elokuun lopussa tietoja. Asiasta vastaavien Belgian viranomaisten vastausta tutkitaan komissiossa tällä hetkellä. Mikäli käynnissä oleva tutkimus vahvistaa sen, että yhteisön ympäristöoikeutta on rikottu, komissio päättää siitä, aloitetaanko 169 artiklan mukainen sopimuksen rikkomista koskeva menettely.

Kestelijn-Sierens
Arvoisa komissaari, kiitän teitä vastauksestanne, mutta haluaisin tietää konkreettisesti, milloin komissiolta voidaan odottaa vastausta, sillä tässä on kuitenkin kysymys hyvin merkittävästä ongelmasta, joka vaatii erittäin pikaisia toimia, koska kysymys on jätteidenpolttouunista, jota rakennetaan alueelle, jossa asuu puolitoista miljoonaa ihmistä ja jossa hiukkas- ja kadmiumpitoisuuksien raja-arvot on jo saavutettu. Vaadin, että komissio tutkii tämän asian mahdollisimman pikaisesti. Ehkä voitte kuitenkin sanoa, mihin mennessä komissio voi tehdä päätöksen.

Wulf-Mathies
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen, olemme tietoisia siitä, että kyse on arkaluontoisesta aiheesta. Siksi pyysimme myös Belgian hallitukselta tietoja, jotka saimme lokakuussa. Toivon, että ette odota minun voivan nyt sanoa teille aivan konkreettisesti, kuinka kauan tutkimus kestää. Olemme kuitenkin tietoisia siitä, että tämä on myös asia, joka huolestuttaa alueen ihmisiä, ja siksi heillä on oikeus siihen, että me selvitämme mahdollisimman pian, onko kyse ympäristömääräysten rikkomisesta vai ei.

Puhemies
Kysymys nro 47 John Joseph McCartin (H-0945/98):
Aihe: Paikalliset avoimet yritykset Irlannissa
Onko komissio tietoinen siitä, että kaupunki- ja maaseutualueiden kehittämistä koskevan toimintaohjelman alaohjelmasta (tiettyjen epäedullisessa asemassa olevien alueiden ja muiden alueiden integroitu kehitys) tukea saavat irlantilaiset avoimet yritykset ovat huolissaan siitä, että ohjelma keskeytetään juuri kun se on päässyt vauhtiin (se oli toiminnassa vain vuonna 1996)?
Koska paikallisen yhteisön toiminnan kautta tapahtuva epäedullisen aseman vastustaminen on tärkeää, aikooko komissio sitoutua siihen, että uusiin rakennerahastoasetuksiin sisällytetään tällainen ohjelma? Rouva Wulf-Mathies, kehotan teitä vastaamaan herra McCartinin kysymykseen.

Wulf-Mathies
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen McCartin, mainitsemanne avoimia yrityksiä koskevat huolet ovat meidän mielestämme perusteettomia. Komissio ei suunnittele uudelleenohjelmointia eikä varojen leikkaamista. Päinvastoin, kaupunki- ja maaseutualueiden kehittämistä koskevan toimintaohjelman seurantakomitean antamien tietojen perusteella komissio on vakuuttunut siitä, että avoimet yritykset onnistuvat jakamaan Tai II -ohjelmassa käytettävissä olevat varat projekteille kokonaan vuoden 1999 loppuun mennessä. Se on mahdollista erityisesti, kun otetaan huomioon mahdollisuus jakaa yksittäisille projekteille osoitetut varat kokonaan vasta ensi vuonna.
Komissio olisi tyytyväinen, jos kansalliset viranomaiset hyväksyisivät alueellisiin kehityssuunnitelmiinsa ehdotuksia siitä, kuinka seuraavan ohjelmajakson suunnittelussa voidaan jatkaa integroidun kehityksen tukemista. Se arvostaa edistystä, jota saavutettiin meneillään olevassa ohjelmassa paikallisen sosioekonomisen kehityksen ja heikkouksien tasoittamisen osalta, ja on avoin ehdotuksille, jotka koskevat sitä, kuinka paikallista kehitystä ja erityisesti sosiaalisen syrjäytymisen torjuntaa voidaan tukea myös tulevaisuudessa.

McCartin
Haluan kiittää rouva komissaaria hänen kattavasta vastauksestaan. Eräs huoleni ei oikeastaan koske tätä eikä ensi vuotta vaan uutta ohjelmaa, joka alkaa vuonna 2000. Se ei alkanut nykyisessä rakennerahasto-ohjelmassa, koska sen käynnistäminen viivästyi erityisesti Irlannissa.
Ihmiset ovat nyt vasta oppimassa, mistä siinä on kyse, ja käynnistämässä ohjelmaansa, ja nyt he ovat huolissaan siitä, ettei se ehkä jatkuisikaan vuoden 1999 jälkeen. Aiotteko antaa ehdotuksia sen jatkamiseksi seuraavassa ohjelmassa, jotta he saisivat kuusi vuotta lisäaikaa?

Wulf-Mathies
Arvoisa puhemies, ymmärrän huolen. Kohdasta 1: kyse on vain kaikkien maksusitoumusmäärärahojen toteuttamisesta vuoden 1999 loppuun mennessä, mikä merkitsee, että toimia voidaan rahoittaa myös vielä vuonna 2000.
Kohdasta 2: komissio on periaatteessa kiinnostunut edistämään paikallisia avoimia yrityksiä myös seuraavalla ohjelmajaksolla. Nyt olisi kuitenkin menty liian pitkälle, jos olisi sanottu tuntematta Irlannin hallituksen ohjelmaa koskevia ehdotuksia, että ne ovat myös osa tulevia ohjelmia. Koska pidämme kuitenkin paikallisia aloitteita, erityisesti paikallisia työllisyyttä koskevia aloitteita, erittäin tärkeinä uusissa rakennerahastouudistuksia koskevissa ehdotuksissa, pidän lähtökohtana sitä, että yhteinen pyrkimys on, että voidaan tukea sellaisia tai samankaltaisia toimia ohjelmien osana myös tulevaisuudessa.

Puhemies
Kysymys nro 48 Konstantinos Hatzidakis (H-0973/98):
Aihe: Huonolaatuista työtä Kreikalle suunnatun yhteisön tukikehyksen hankkeiden toteutuksessa
Viime aikoina Kreikassa julkisuuteen tulleiden tietojen mukaan hyvin suuressa osassa hankkeista, erityisesti tienrakennushankkeista, joita toteutetaan toisen Kreikalle suunnatun yhteisön tukikehyksen puitteissa ja yhteisrahoitetaan yhteisön talousarviosta, työ on huonolaatuista ja yleisesti ottaen hankkeiden toteutus ei vastaa yhteisön laatuvaatimuksia.
Nämä tiedot tulivat julkisuuteen sen jälkeen, kun Kreikan valtion palkkaaman erityisen laadunvalvontaelimen asiaa koskeva kertomus julkistettiin: tässä kertomuksessa todetaan, että kaikentyyppisissä tarkastetuissa tienrakennushankkeissa esiintyy huonolaatuista työtä, jonka osuus vaihtelee 26 prosentista 95 prosenttiin. Tämä asia on erityisen vakava sekä sen vuoksi, että huonolaatuisen työn suhteellinen osuus on näin suuri, että sen vuoksi, että nämä heikkoudet ovat suurelta osin syynä auto-onnettomuuksien ja liikennekuolemien suureen määrään Kreikassa.
Ottaen huomioon, että nämä hankkeet toteutetaan yhteisön määrärahoilla, voisiko komissio kertoa minulle: Katsooko se, että huonolaatuisen työn näin suuri osuus on luonnollista, kun verrataan siihen, mitä muissa jäsenvaltioissa tapahtuu, ketkä ovat näistä asioista vastuussa sekä mitä se aikoo tehdä tämän surkean tilanteen lakkauttamiseksi? Rouva Wulf-Mathies, kehotan teitä vastaamaan herra Hatzidakisin kysymykseen.

Wulf-Mathies
Arvoisa puhemies, arvoisa herra Hatzidakis, voimassa olevan yhteisön oikeuden mukaan niiden projektien toteuttaminen, joiden rahoittamiseen rakennerahastot osallistuvat, kuuluu yksinomaan jäsenvaltioille, mikä merkitsee sitä, että voimassa olevan lainsäädännön mukaan jäsenvaltioiden täytyy varmistaa vahvistettu laatu. Näiden toimien valvonta on sen vuoksi kansallisten oikeudellisten määräysten alaista. Kun Kreikalle suunnattu yhteisön tukikehys vuosiksi 1994-1999 hyväksyttiin, Kreikan hallitus lupasi komissiolle, että se ryhtyy korjaustoimiin menneisyydessä ilmenneiden julkisten hankkeiden toteuttamiseen liittyvien kroonisten puutteiden poistamiseksi. Tämä oli komissiolle tärkeää ennen kaikkea uusien projektien määrän voimakkaan kasvun vuoksi.
Toimiin kuului riippumattoman laadunvalvontaelimen palkkaaminen projekteihin, joiden rahoitukseen yhteisö osallistuu. Tämän ESPEL-elimen neljännesvuosikertomuksessa todetaan todellakin, että laatua koskevia ongelmia on vieläkin. Pistokokeina suoritetut projektien valvontatoimet eivät kuitenkaan vielä mahdollista tiettyjen projektien anomista. Siksi yhteinen pysyvä valiokunta, jota myös komission edustajat kuulevat, esitti ehdotuksen - jonka Kreikan viranomaiset hyväksyivät - että 1. heinäkuuta 1998 lähtien laadunvalvontaelin ei valvoisi projekteja enää pistokokein vaan systemaattisesti ja perusteellisesti.
Tämän toisen ESPEL-valvonnan tulokset on määrä esittää seuraavassa yhteisön tukikehyksen valvontakomitean seuraavassa kokouksessa kahden päivän kuluttua, nimittäin 19. marraskuuta. Vasta sitten on mahdollista tunnistaa projektikohtaiset laadulliset puutteet ja välittää ne vastuullisille ja samalla ennen ryhtyä toimiin kolmen ryhmän perusteella: nimittäin projektit, joissa on toisarvoisia puutteita, jotka yritysten on korjattava; projektit, joissa on huomattavia puutteita, jotka eivät tosin vaikuta turvallisuuteen, esimerkiksi liikenneturvallisuuteen, mutta jotka aiheuttavat huomattavia huoltokustannuksia. Nämä lisäkustannukset on otettava huomioon asianomaisille yrityksille suoritettavissa maksuissa. Kolmas ryhmä: projektit, joissa on huomattavan suuria puutteita, joita ei voi korjata ja jotka yritysten on korjattava omalla kustannuksellaan.
Komissiolla ei ole tietoja, joiden perusteella se voisi vertaillen arvioida laadullisia ongelmia yksittäisissä jäsenvaltioissa. Komissio on kuitenkin tyytyväinen siitä, että riippumaton laadunvalvonta on vahvistunut Kreikassa, ja on tiiviisti yhteydessä Kreikan viranomaisten kanssa. Se tutkii toisen ESPEL-valvonnan tulokset ja seuraa asiasta vastuussa olevien kanssa tarkkaan tulevaa kehitystä projektien puutteiden poistamiseksi.

Hatzidakis
Arvoisa puhemies, en tiedä mistä alkaa, koska tämä on hyvin laaja asia käsiteltäväksi yhdessä minuutissa. Arvoisa komissaari, koska tiedätte, että kaikki europarlamentaarikot kamppailevat omien alueidensa ja toisen yhteisön tukikehyksen oikean soveltamisen puolesta, jotta saisimme lisää rahaa seuraavaan Santerin pakettiin, sanon teille, että tässä asiassa varoja ei todellakaan käytetä oikein, minkä me tuomitsemme. Tämä on skandaali. Minulla on erityisen laadunvalvontaelimen kertomuksesta julkaistut toisen neljänneksen tilastot, joiden mukaan on havaittu hyvin suuria prosenttimääriä normit alittavaa työtä: betonin kiinteän aineen laatu (huonolaatuisen työn osuus) 77 %, alapohjan kiinteän aineen laatu 91 %, pohjan kiinteän aineen laatu 95 % jne. Arvoisa komissaari, tämä on skandaali, ja odottaisin todellakin selvempää vastausta. Vähän aikaa sitten tekemääni kirjalliseen kysymykseen, joka koski Patras-Ateena-Thessaloniki-tietä, vastasitte, että työtä ei ole korjattu, vaikka sitä vaaditte, ja että viivästys on huolestuttava. Haluaisin siis kuulla teiltä, mitä aiotte konkreettisesti tehdä Kreikan hallituksen suhteen, ja koska mainitsitte, että teillä on vertailuaineistoa, haluaisin kuulla myös, mitä muualla tapahtuu. Onko muissa maissa tällaisia ylilyöntejä, tällaisia 95 %: n luokkaa olevia ongelmia? Haluaisin todellakin saada teiltä konkreettisemman vastauksen, koska asia on maalleni ensisijaisen tärkeä.

Wulf-Mathies
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen, minulla ei ole muita jäsenvaltioita koskevia lukuja, mutta tiedätte tietenkin, että olemme jo vuosia pyrkineet edistämään julkisiin toimeksiantoihin liittyvän tarjouskilpailumenettelyn parantamista, ja tiedätte myös, että julkisten toimeksiantojen uudistus on vaatinut lainsäädännöllisiä muutoksia, jotka täytyy nyt tuoda myös demokraattiseen parlamentaariseen menettelyyn. Siksi kaikki tämä on kestänyt vielä kauemmin kuin oli meillekään sopivaa. Tällä hetkellä olemme kuitenkin nyt myös todellakin saamassa varmat tiedot. Olisi hyvä, jos me yhdessä - te, joilla on vastuu parlamentin jäseninä ja me, joilla on vastuu komissiona - nyt odottaisimme seurantakomitean istuntoa ja voisimme tehdä siellä arvion asiaa koskevasta viimeisestä tutkimuksesta.

Trakatellis
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, ensiksi haluaisin tiedustella teiltä, mitä tarkalleen ottaen ovat ne työt, joista keskustelemme, keitä ovat urakoitsijat ja ketkä Kreikan valtion eri virastoissa ovat olleet vastuussa näiden töiden seurannasta. On mahdotonta saada tietää tarkkoja yksityiskohtia. Toiseksi haluaisin pyytää teitä kertomaan, mitä rikosoikeudellisia menettelyjä laiminlyöntien takia on käynnistetty, koska eräässä kirjallisesti antamassanne vastauksessa mainitsitte, että on tulossa rikosoikeudellisia seuraamuksia, mutta minun tietooni ei ole tullut minkään tähän asiaan liittyvän menettelyn käynnistämistä. Onko teidän tiedossanne jotain tästä asiasta? Kolmanneksi, jos nämä hyvin mittavat laiminlyönnit osoittautuvat todellisiksi, vaaditaanko rahoja takaisin? Onko siis olemassa mahdollisuus, että maani pakotetaan palauttamaan rahoja Euroopan unionille ja komissiolle?

Wulf-Mathies
Arvoisa puhemies, yritän mielelläni. Olenkin jo kerran tuonut esiin sen, että olemme nyt aloittaneet aivan konkreettisen tutkimuksen, jonka tuloksista on määrä keskustella seurantakomiteassa 19. marraskuuta. Pyydän teitä kovasti ymmärtämään sen, että en halua tänään etukäteen puuttua seurantakomitean istuntoon. Olen kuitenkin tehnyt erittäin selväksi sen, mitä siitä seuraa, jos voidaan yksiselitteisesti osoittaa puutteita. Ensisijaisesti ne ovat sitten asioita, joita komissio ei vaadi yrityksiltä, vaan jotka ovat jäsenvaltion velvollisuuksia, koska valvonta kuuluu jäsenvaltiolle. Emme voi puuttua jäsenvaltion hallintoon. Emme myöskään halua tehdä sitä.
Ei ole vain toissijaisuusperiaatetta, vaan myös välttämättömyys erottaa toimivallat, mutta on selvää, että yhteisissä elimissä - se koskee sekä seurantakomiteaa, jossa komissio istuu, ja tätä yhteistä komiteaa, joka perustettiin sitä varten, koska totesimme, että julkiset toimeksiannot toimivat niin epätyydyttävästi - että näissä komiteoissa keskustellaan välttämättömistä seurauksista. Tänään parlamentissa käydyn keskustelun perusteella annan edustajillemme mielelläni sen ohjeen, että he eivät ainoastaan selvittäisi itselleen erittäin huolellisesti, mitä ongelmia on ilmennyt aivan konkreettisesti, vaan huolehtisivat siitä, että sitten myös ryhdytään asianmukaisiin rahoituksellisiin seurauksiin yrityksissä, mikäli se on tarpeellista tai asia niin vaatii, tietenkin myös hätätapauksessa rikosoikeudellisiin seurauksiin. Minun täytyy kuitenkin ensiksi tietää tosiasiat, ennen kuin ryhdyn lainaamaan täällä rikosoikeutta.
Sikäli pidän nyt tätä keskustelua vielä kerran kimmokkeena komission edustajille toimia seurantakomitean kokouksessa 19. marraskuuta asian vaatimalla tavalla.

Puhemies
Kysymys nro 49 Glenys E. Kinnock (H-0980/98):
Aihe: Rakennerahastoja koskevien neuvotteluiden aikataulu
Voiko komissio esittää jäljellä olevien rakennerahastoasetuksia koskevien neuvotteluiden aikataulun sekä komission ja jäsenvaltioiden välisten ohjelmaneuvotteluiden todennäköisen ajanjakson, joka koskee tavoitetta 1 ja tavoitetta 2? Rouva Wulf-Mathies, kehotan teitä vastaamaan rouva Kinnockin kysymykseen.

Wulf-Mathies
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen, niiden neuvottelujen, jotka koskevat uuden ohjelmajakson rakenteellisia interventioita, aikataulu riippuu tietenkin olennaisesti siitä, koska nämä uudet rakennerahastoasetukset hyväksytään. Eurooppa-neuvosto ilmoitti Cardiffin kokouksessa tässä yhteydessä, että poliittinen yksimielisyys kokonaisratkaisusta on määrä saavuttaa viimeistään maaliskuuhun 1999 mennessä. Komissio on tyytyväisenä pannut merkille, että puheenjohtajamaa Saksa aikoo noudattaa Cardiffissa ilmoitettua aikataulua, kuten liittokansleri Schröderin 10. lokakuuta esittämässä hallitusohjelmassa ilmaistiin. Jos asia on näin, parlamentti voisi kuluvan vaalikauden loppuun mennessä hyväksyä erityisesti ehdotuksen asetukseksi, johon kuuluvat yleiset rakennerahastoja koskevat määräykset. Asetus voitaisiin hyväksyä lopullisesti toukokuussa 1999.
Komission ehdotuksen mukaan tavoitteen 1 alueiden luettelo on määrä laatia välittömästi asetuksen hyväksymisen jälkeen. Jos otetaan huomioon aikavälit, jotka tarvitaan alueellisten kehittämissuunnitelmien laatimiseen ja yhteisön tukikehyksistä neuvottelemiseen, komission päätökset rahasto-osuuksista tavoitteen 1 puitteissa voitaisiin siten tehdä vuoden 2000 ensimmäisellä neljänneksellä.
Tavoitteen 2 osalta komission luettelo tukeen oikeutetuista alueista voitaisiin hyväksyä vuoden 1999 kolmannella neljänneksellä, koska tältä osinhan keskusteluprosessi on myös toteutettavan joustavuuden vuoksi pitempi.Vuoden 2000 kolmannella neljänneksellä komissio voisi laatia ohjelmansuunnittelua koskevat asiakirjat tavoitetta 2 varten ja tehdä päätökset rahasto-osuuksista. Tämä edellyttää kuitenkin sitä, että parlamentti hyväksyy asetukset vielä tällä vaalikaudella, siis toukokuussa, ja että myös jatkopäätökset - sillä sen jälkeenhän asiat täytyy vielä konkretisoida - tehdään ripeästi. Siksi mielestäni on todella tärkeää, että parlamentti ja neuvosto antavat selvän merkin siitä, että ne myös aikovat pitää kiinni tästä aikataulusta. Toivon kovasti, että ainakin parlamentti tekee näin huomenna rakennerahastouudistuksen ensimmäisessä käsittelyssä. Voitte olla varmoja siitä, että komissio on erittäin kiinnostunut kiirehtimään kaikkia hoitamaan velvollisuutensa nyt myös konkreettisesti, jotta ne alueet, jotka tarvitsevat apuamme, eivät kärsi siitä, että täällä päätöksenteko ei etene.

Kinnock, Glenys (PSE).
Kiitän rouva komissaaria erittäin perusteellisesta vastauksesta. Voisiko rouva komissaari sanoa, mitä ratkaisumallia komissio aikoo käyttää osoittaessaan rakennerahastojen varoja tavoitteen 1 alueille vuosiksi 2000-2006? Avoimuuden nimissä - enkä todellakaan väitä, etteikö komissio haluaisi aina olla avoin näissä kysymyksissä - tekisikö komissio meille palveluksen ja kertoisi sen ratkaisumallin, jota se aikoo käyttää?

Wulf-Mathies
Arvoisa puhemies, teen sen mielelläni, sillä olemme tosiasiassa yhtä mieltä avoimuutta koskevasta periaatekysymyksestä. Haluaisimme tehdä selväksi sen, että laskentaperusteet ja indikaattorit ovat avoimia ja että jokainen voi ne ymmärtää. Siksi valmistelemme tällä hetkellä paperia, joka annetaan sekä neuvoston että tietenkin myös asiasta vastaavan valiokunnan käyttöön.

Lindqvist (ELDR).
Minulla on kaksi asiaan liittyvää lisäkysymystä. Ensimmäinen kysymys koskee tavoitteen 6 aluetta. Haluaisin tietää, kuinka pitkälle on päästy keskusteluissa, jotka liittyvät Ruotsin ja Suomen tavoitteen 6 alueeseen, joka otettiin esiin jäsenyysneuvottelujen yhteydessä 1992. Siirretäänkö asiaan silloin liittyneet kriteerit, jotka ovat vielä voimassa, muuttumattomina tavoitteeseen 1?
Toinen kysymykseni liittyy siihen, että luullakseni yleisesti ottaen olisi hyvä, jos olisimme selvillä jäsenmaiden rakennerahastoihin liittyvästä tilanteesta ennen ensi kesäkuun Euroopan parlamentin vaaleja, jotta tässä asiassa ei olisi paljon epäselvyyksiä. Niin meidän kuin kansalaistenkin olisi hyvä saada vastaus tähän - jos sellainen on mahdollista saada. Sen vuoksi haluaisin tietää, mitä mieltä komissio on asiasta.

Wulf-Mathies
Arvoisa puhemies, te tiedätte, että viivytykset eivät johdu komissiosta, ja toivon vieläkin, että yhteisten voimainponnistusten avulla pystymme saattamaan myös rakennerahastoja koskevat neuvottelut päätökseen toukokuussa, siis ennen kuin te lähdette vaalitaistoon. Komissio esittikin jo tämän vuoden maaliskuussa ehdotuksia ja sikäli olisi voitu saavuttaa myös jo konkreettisia tuloksia, jos olisi haluttu. Tämä riippuu kuitenkin nyt vain neuvostosta, ja toivon, että neuvosto on loppujen lopuksi uskollinen Cardiffissa tekemilleen päätöksille.
Mitä tulee tavoitteeseen 6, Suomea ja Ruotsia koskevissa periaatteissa, jotka sisältyivät myös Suomen ja Ruotsin liittymissopimuksiin, tilanne säilyy ennallaan lukuun ottamatta yhtä poikkeusta, nimittäin että Suomessa yhdestä alueesta tulee todellinen tavoitteen 1 alue, joka sitten pääsee kehittymään. Mutta kuten sanottua, tämä on komission ehdotus; neuvoston ja parlamentin täytyy vielä hyväksyä se.

Puhemies
Kysymys nro 50 Reinhard Rack (H-1011/98):
Aihe: Interreg-yhteisöaloitteen tuleva sisältö
Uusien tavoitteiden 1, 2 ja 3 tulevien toimintaedellytysten yksityiskohdat ovat jo hyvin konkreettisesti selvillä. Yhteisöaloitteissa tilanne on toinen. Mitkä ovat tulevan Interreg-aloitteen painopisteet, ja tuleeko joku näistä painopisteistä olemaan EU: n ulkorajoilla sijaitsevien alueiden tukeminen, kuten Euroopan parlamentti on suurella enemmistöllä vaatinut? Millaisia toimia komissio pitää tukikelpoisina KIE-maihin rajoittuvilla alueilla? Rouva Wulf-Mathies, kehotan teitä vastaamaan herra Rackin kysymykseen.

Wulf-Mathies
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen, komissio on ehdottanut yhteisön Interregaloitteen jatkamista ja vahvistamista. Sen pitäisi komission mielestä kattaa tulevaisuudessa kolme yhteistyön muotoa.
Ensiksikin: naapureina olevien raja-alueiden välinen yhteistyö, jossa otetaan huomioon toisistaan riippuvaisten, rajat ylittävien taloudellisten ja sosiaalisten alueiden tai tiiviin rajat ylittävän yhteistyön kehittäminen kaikkien kysymysten osalta. Toiseksi: monikansallinen alueellisten ja kansallisten viranomaisten välinen yhteistyö, jossa otetaan huomioon reuna-alueiden taloudellisen integraation tukeminen sekä aluesuunnittelua koskevan yhteistyön syventäminen. Kolmanneksi: alueiden välinen yhteistyö, jossa otetaan huomioon kokemusten ja luotettavien menetelmien vaihto sekä asianomaisten alueiden välillä tapahtuvan taitotiedon siirtämisen tukeminen.
Interreg-aloitteen rajoissa voimme, kuten tiedätte, rahoittaa ainoastaan jäsenvaltioiden sisäisiä toimia. Interreg-toimet tosin liitetään raja-alueilla jäsenyysehdokasmaiden Phare-ohjelmaan liittyviin rajat ylittäviin toimiin, joissa rahoitetaan rajat ylittävä yhteistyö Phare-ohjelmaan kuuluvissa maissa. Tähän kuuluu paljon toimia sellaisilla aloilla, kuten taloudellinen yhteistyö, ympäristönsuojelu, infrastruktuuri, pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskeva politiikka, matkailu ynnä muuta. Komissio on pannut alulle Phare-ohjelman avulla toteutettavaa rajat ylittävää yhteistyötä koskevien määräysten uudistuksen. Uudistuksen tavoite on toteuttaa rajat ylittävää yhteistyötä entistä tehokkaammin ja vahvistaa toimien rajat ylittävää luonnetta yhteisten rakenteiden ja ohjelmien avulla. Mitä tulee toteutettujen toimien laatuun, Phare-ohjelman avulla toteutettavaa rajat ylittävää yhteistyötä koskevat määräykset on määrä lähentää Interreg-aloitetta koskevaan menettelytapaan todellisen rajat ylittävän yhteistyön helpottamiseksi ja Phare-ohjelman avulla toteutettavan rajat ylittävän yhteistyön - jos niin haluatte - saattamiseksi ennen jäseneksi liittymistä käytettäväksi Interreg-välineeksi, niin että tätä rajat ylittävää yhteistyötä voidaan myös opetella yhdessä.

Rack
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, se, minkä kokositte yhteen vastauksessanne, osoittaa, että olemme päässeet jo erittäin pitkälle ja kulkeneet oikeaan suuntaan tämän alueiden kannalta, mutta nimenomaan myös teidän kannaltanne tärkeässä aiheessa, koska olette asiasta vastaava komissaari, kannalta tärkeän aiheen osalta. Kysymys, joka tietenkin aina syntyy tässä yhteydessä, on kysymys määrästä. Interreg-aloite oli aikaisemmin yksi 15 yhteisön aloitteesta, ja sen vuoksi aikaisemmilla tukijaksoilla tilanne ei ollut ainakaan se, rahaa voi virrata runsain mitoin. Miltä tilanne näyttää tulevan tukijakson kannalta, siltä osin kuin se on nähtävissä jo nyt?

Wulf-Mathies
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen, varoja lisätään joka tapauksessa, sillä te tiedätte, että Interreg-aloite ei ole tulevaisuudessa enää yksi 13 aloitteesta, vaan komission ehdotuksen mukaan - ja voin vain pyytää parlamenttia vastustamaan yhteisöaloitteiden hajauttamista - yksi kolmesta. Komissio on tähän asti ollut myös sitä mieltä, että Interreg-aloitteen on määrä olla merkittävin näistä kolmesta, mikä voisi merkitä sitä, että noin 50 % yhteisöohjelmiin tarkoitetuista varoista - siis yhteisöaloitteiden 5 %: n osuudesta kokonaiskakusta, joka on yhteisöohjelmien osuus kokonaiskakusta - tulisi käyttää Interreg-aloitteeseen.
Se edellyttää ensiksikin sitä, että jäsenvaltiot hyväksyvät 5 %: n osuuden. Tällä hetkellä siitä keskustellaan neuvostossa vielä kiivaasti. Toiseksi sitä, että vastustamme kaikkia yrityksiä lisätä siihen uusia aloitteita, sillä on selvää, että sitten varat täytyisi automaattisesti jakaa useampien aloitteiden kesken, mistä seurauksena olisi se, että myös Interreg-aloitteen rahoitus kärsisi.

Puhemies
Hyvät jäsenet, tämän herra Rackin kysymyksen myötä olemme käyttäneet komissaari Monika Wulf-Mathiesille osoitettuun kysymysryhmään varatun ajan. Kiitämme häntä hänen läsnäolostaan täällä.
Koska komissaari Wulf-Mathiesille osoitettuun kysymysryhmään varattu aika on kulunut, herra Schröderin kysymykseen nro 51 vastataan kirjallisesti.

Puhemies
Kysymys nro 52 José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra (H-0923/98):
Aihe: Yhdysvaltain ja Kuuban suhteet
Onko komissio tietoinen 3. elokuuta päivätystä ja monissa tiedotusvälineissä julkaistusta kirjeestä, jonka Yhdysvaltain ulkoasiainministeri Albright lähetti Yhdysvaltain senaatin ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtaja Helmsille?
Aikooko komissio reagoida tai ottaa kantaa kirjeeseen?
Katsooko komissio, että Yhdysvaltain ulkoasiainministerin tulkinta toukokuun 18 päivän julistuksen sisällöstä on sen hengen ja niiden kannanottojen mukainen, joita asiasta vastaava komission jäsen esitti Euroopan parlamentin ulkoasiainvaliokunnassa viime toukokuussa?
Hyväksyykö komissio arvion, jonka mukaan kyseinen sopimus vahvistaa periaatteet, joihin " Liberty Act" perustuu? Toivotamme herra Brittanin tervetulleeksi ja kehotamme häntä vastaamaan herra Salafrancan kysymykseen.

Brittan, Sir Leon
Arvoisa puhemies, komissio on tietoinen ministeri Albrightin senaattori Helmsille lähettämästä kirjeestä, joka koski sijoitusmääräyksiä koskevaa sopimusta. Olemme keskustelleet siitä ministeri Albrightin kanssa Wienin ministerikokouksessa syyskuussa, ja komissio on ilmoittanut hänelle, että kirjeessä on useita osia, joita komissio ei olisi kirjoittanut. Komissio ei ole sitä mieltä, että on toivottavaa tai hyödyllistä keskittyä sijoitusmääräyksiä koskevan sopimuksen esitystavassa ilmeneviin eroihin. Sopimusteksti itsessään on yksityiskohtainen ja tarkka. Me noudatamme kyseistä tekstiä ja panemme sen täytäntöön, kun meille myönnetään erivapaus Helms-Burtonin lain osalta.

Salafranca Sánchez-Neyra
Arvoisa komissaari, haluaisin käsitellä lähemmin kahta asiaa, joihin pyytäisin teiltä täsmennystä.
Kun olitte parlamentin ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan kuultavana päivä sen jälkeen, kun yleisten asioiden neuvostossa pantiin merkille transatlanttisen huippukokouksen ekstraterritoriaalisista lakeja ja tarkemmin sanottuna Helms-Burtonin lakia koskevan julistuksen sisältö, te sanoitte, että ellei Yhdysvallat tekisi omaa osuuttaan - viittaan erityisesti IV osaston muuttamiseen - kyseiset sopimukset kumottaisiin. Ette sulkenut pois sitä mahdollisuutta, että siinä tapauksessa pantaisiin uudestaan vireille kantelu Maailman kauppajärjestön tuomioistuimissa.
Haluaisin esittää seuraavanlaisen kysymyksen, arvoisa komissaari: mikä on komission mielestä järkevä määräaika todeta se, onko Yhdysvallat muuttanut lain IV osastoa? Presidentti Clintonin toimikausi? Nykyisen komission toimikausi? Kenties Yhdysvaltain seuraavan presidentin toimikausi? Mitä toimikautta te olette harkinneet?
Toinen asia, arvoisa komissaari. Haluaisin teidän vahvistavan meille, oliko teillä viime Washingtonin-vierailunne aikana tilaisuus tavata kongressin ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtaja, senaattori Gilman ja kongressiedustaja Bob Menéndez, ja haluaisin teidän vahvistavan meille, onko totta, että teiltä - tai Euroopan komissiolta - pyydettiin kirjallista kantaa tuon rouva Albrightin senaattori Helmsille lähettämän kirjeen sisällöstä. Haluaisin tietää, arvoisa komissaari, oletteko te saanut Yhdysvaltain kongressilta tästä asiasta mitään viestiä, jossa pyydettäisiin komissiolta kannanottoa erityisesti kyseisen kirjeen sisällöstä.

Brittan, Sir Leon.
Arvoisa puhemies, kanta on se, että me emme noudata sopimusta omalta osaltamme, ellei Yhdysvallat noudata sitä omalta osaltaan. Emme ole asettaneet aikarajaa. Tapasin useaan otteeseen kongressijohtajia, myös herra Gilmanin, äskeisellä Yhdysvaltain-matkalla, jonka aikana esitin kantamme ja Yhdysvallat näytti olevan aiempaa halukas ymmärtämään sen. Syy siihen, miksi emme ole halunneet asettaa aikarajaa, on ennen kaikkea se, että Yhdysvallat ei toistaiseksi ole ryhtynyt sopimuksen nojalla mihinkään toimiin mitään eurooppalaista yhtiötä vastaan ei III eikä IV osaston nojalla ja se on antanut ymmärtää, ettei ainoastaan Totalille myönnetä erivapautta vaan että myös kaikille muille, jotka sijoittavat Iraniin vastaavilla ehdoilla, myönnetään niin ikään erivapaus. Yhdysvallat ei pane täytäntöön lakiaan, eikä se koske meitä.

Newens
Vaikka herra komissaari sanoikin meille, ettei Yhdysvallat pane tällä hetkellä täytäntöön Helms-Burtonin lakia tietyiltä osin, onko hän tietoinen siitä tosiseikasta, että monet eurooppalaiset liikemiehet on peloteltu kieltäytymään ottamasta sitä riskiä, että he joutuvat vastuuseen lain III ja IV osaston nojalla, ja jos heillä on ollut yhteyksiä Yhdysvaltoihin, he ovat mieluummin rajoittaneet yhteyksiä Kuubaan tai luopuneet niistä kokonaan.
Eikö tämän takia tule joskus se hetki, että vaikkei mitään aikarajaa olekaan asetettu, on ryhdyttävä lisätoimiin eurooppalaisten liikemiesten suojaamiseksi tämän tilanteen vaikutuksilta?

Brittan, Sir Leon.
Arvoisa puhemies, sopimus ymmärtääksemme suojaa heitä varsin hyvin, koska heitä on ilmeisesti menossa Kuubaan sankoin joukoin.

Puhemies
Kysymys nro 53 Jonas Sjöstedt (H-0976/98):
Aihe: Neuvottelut MAI-sopimuksesta
Jokin aika sitten OECD: ssä käynnistyivät uudelleen neuvottelut MAI-sopimuksesta. Mm. Euroopan parlamentti on arvostellut voimakkaasti viimekeväistä luonnosta MAI-sopimukseksi. Mitä muutoksia komissio haluaa tehtävän ehdotukseen, josta neuvoteltiin viime keväänä? Teillä on puheenvuoro, herra Brittan, vastataksenne herra Sjöstedtin kysymykseen.

Brittan, Sir Leon
Arvoisa puhemies, tämä on ilman muuta monimutkainen kysymys. Kun se oli jätetty, annoin komission julkilausuman 20. lokakuuta pidetyssä täysistunnossa. Se on edelleen tarkka julkilausuma nykyisestä kannasta, ja viittaisinkin siihen.

Sjöstedt
Kiitän komissaaria lämpimästi vastauksesta, joka ei ollut liian pitkä. Kysymykseni ei ole kaikilta osin ajankohtainen, koska se tehtiin ennen kuin Ranskan hallitukselta tuli se ilahduttava tieto, että MAI-neuvotteluista on vetäydytty.
Nyt tuntuu todennäköiseltä, että Maailmankauppajärjestön, WTO: n, puitteissa käydään uudet neuvottelut. Mahtaako komission näkökanta olla se, että se sopimusehdotus, joka OECD: n puitteissa neuvoteltiin, olisi WTO: ssa käytävien neuvottelujen lähtökohtana. Vai katsotaanko asiaa siltä kantilta, että liikkeelle lähdetään aivan puhtaalta pöydältä, jolloin neuvotteluihin liittyvät aivan uudet ehdot?

Brittan, Sir Leon.
Arvoisa puhemies, kuten keskustelussa selitin, kantamme on se, että puolsimme sopimusta OECD: ssä. Neuvottelut eivät ole vielä päättyneet, mutta suoraan sanottuna annoin ymmärtää, etteivät näkymät olleet hyvät. Jos olisimme saaneet tai jos saamme aikaan sopimuksen OECD: ssä, se on mielestäni hyvä johdanto WTO: ssa käytäville neuvotteluille, joista ei ole vielä sovittu, mutta joita me olemme kannattaneet. Ellei OECD: ssä päästä sopimukseen, olen edelleen sitä mieltä, että on oikein käynnistää neuvottelut WTO: ssa. Tätä menettelytapaa me siis kannatamme riippumatta siitä, mitä OECD: ssä tapahtuu.

Puhemies
Kysymys nro 54 Richard Stuart Howitt (H-1031/98):
Aihe: Maailman kauppajärjestö ja sijoituksia koskeva monenvälinen sopimus
Aikooko Euroopan komissio Ranskan hallituksen viimeaikaiset toimet huomioon ottaen tukea sijoituksia koskevaa monenvälistä sopimusta (MAI) käsittelevien neuvotteluiden siirtämistä OECD: stä Maailman kauppajärjestöön (WTO)? Aikooko asiasta vastaava komission jäsen huolehtia siitä, että sijoittajien velvollisuudet saavat tämän sopimuksen mukaisesti saman painoarvon kuin oikeudet kansallisvaltioihin nähden? Teillä on puheenvuoro, herra Brittan, vastataksenne herra Howittin kysymykseen.

Brittan, Sir Leon
Arvoisa puhemies, kuten edellisen kysymyksen vastauksessa mainitsemassani keskustelussa sanoin, olen aina ollut sitä mieltä, että WTO: ssa voidaan pitkällä aikavälillä parhaiten luoda sijoitusmääräyksille ennustettava kehys. Olen iloinen siitä, että olemme edistyneet jonkin verran sillä tiellä WTO: n ministerikokouksessa Singaporessa. On tärkeää, että vaadimme edelleen ensi syksyn kokouksessa neuvotteluja ja lopullista sijoituksia koskevaa sopimusta WTO: ssa. Sillä välin MAI-sopimuksesta on neuvoteltu OECD: n puitteissa. Olemme osallistuneet neuvotteluihin, mutta mahdollisuudet saattaa ne onnistuneesti päätökseen eivät näytä nyt lupaavilta. Meidän onkin siis harkittava, mikä olisi nyt paras tapa edetä, jotta tilanteeseen voitaisiin puuttua ja neuvottelut saataisiin joka tapauksessa käyntiin WTO: ssa.

Howitt
Pyytäisin herra varapuheenjohtajaa kommentoimaan kysymykseni jälkimmäistä osaa, erityisesti tarvetta sisällyttää mihin tahansa uuteen sijoituksia koskevaan monenväliseen sopimukseen sitovat sääntelynormit etenkin työvoiman, ympäristön, sijoituskannustimien ja kauppaa rajoittavien käytäntöjen osalta sijoittajien oikeuksien ohella. Olen hyvin iloinen siitä, että Britannian hallitus on 13. marraskuuta ilmestyneen Guardianin mukaan sanonut, että ministerien mielestä sopimukseen on alusta alkaen sisällytettävä työvoimaa koskevat normit ja ympäristönäkökohdat. Toivon, että komissio omaksuu tämän näkemyksen suhteissaan WTO: hon.
Haluaisin myös kysyä herra komissaarilta, varmistaako hän sen, että ainakin WTO: n osalta kansalaisyhteiskuntaa ja kansalaisjärjestöjä kuullaan täysimääräisesti ja työvoimakysymykset otetaan huomioon?

Brittan, Sir Leon.
Arvoisa puhemies, ei ole päästy yksimielisyyteen siitä, että neuvottelut pitäisi käydä WTO: ssa. Toivon todellakin, että siihen päästään, mutta sitä vastustetaan voimakkaasti joissakin kehitysmaissa. Olisi siis ennenaikaista puhua neuvotteluvaltuuksiemme luonteesta neuvotteluissa, joita ei vielä ole olemassa. Vastaus on lyhyesti se, että neuvotteluja ei tällä hetkellä ole, mutta ne on käytävä aikanaan. Kansalaisyhteiskunnan kuuleminen on puolestaan valtavan tärkeää. Komissio järjesti eilen Brysselissä suuren kokouksen erittäin monen kansalaisjärjestön edustajan ja muiden asianosaisten kanssa koko WTO: n neuvotteluja koskevasta asiasta.

Puhemies
Kysymys nro 55 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.
Kysymys nro 56 David Robert Bowe (H-1034/98):
Aihe: Teräs
Mihin toimiin komissio on ryhtynyt USA: ssa Ohion osavaltion tuomioistuimessa äskettäin käydyn oikeusjutun vuoksi, jonka tarkoituksena oli estää ulkomaisen teräksen pääsy kyseiseen osavaltioon, mikä on vastoin USA: n ja kansainvälistä lakia? Herra Brittan, teillä on puheenvuoro vastataksenne herra Bowen kysymykseen.

Brittan, Sir Leon
Arvoisa puhemies, eräs Ohiossa toimiva teräksentuottaja nosti 27. lokakuuta Ohion osavaltion tuomioistuimessa kanteen, joka koski osavaltioon tuotaviin halpoihin terästuotteisiin liittyvää vilpillistä kilpailua. Kanteen tarkoituksena oli rajoittaa joidenkin liikeyritysten sekä venäläisten ja japanilaisten teräksentuottajien osavaltioon tuomien tuotteiden määrää. Tämä on erittäin epätavallinen toimenpide USA: n terästeollisuudelta, joka oli jo tehnyt useita polkumyynnin ja vientituen vastaisia valituksia liittovaltiotasolla vastauksena Kaakkois-Aasian ja Venäjän kriisiin.
Ohion osavaltion tuomioistuin, jossa asia oli vireillä, kuitenkin hylkäsi 17. marraskuuta 1998 ohiolaisyhtiön nostaman kanteen. Ilmeisesti tuomari päätti, ettei kantaja ollut oikeutettu korvaukseen osavaltion lain nojalla. Komissio seuraa asian etenemistä, sillä kantaja saattaa hyvinkin hakea korvausta liittovaltion tuomioistuimelta.

Bowe
Kiitän herra komissaaria vastauksesta, joka oli mielestäni hyvin kiinnostava. Saattaisin myös hänen tietoonsa joitakin viimeaikaisia tapahtumia. Terästeollisuuden The Metal Bulletin -lehden 12. marraskuuta julkaistussa numerossa sanottiin, että USA: n teräsyhtiöiden johtajat ja ammattiyhdistysten edustajat tapasivat joitakin päiviä sitten presidentti Clintonin vaatiakseen poikkeussuojelua tuotavia terästuotteita vastaan. Jutussa todetaan edelleen, ettei mitään päätöstä ole vielä tehty, mutta yhtiöt vaativat muutosta niin sanotun markkinasuojamääräyksen 201 vahinkojen tasoon, jolloin Yhdysvaltain olisi helpompi sulkea markkinansa tuontituotteilta ja noudattaa silti WTO: n määräyksiä.
Jos Yhdysvaltain hallitus taipuu tällaisen painostuksen edessä, mitä Euroopan unioni - erityisesti komissio - aikoo tehdä suojatakseen omia teräsyhtiöitään?

Brittan, Sir Leon.
Arvoisa puhemies, meidän ei olisi viisasta spekuloida, mitä tekisimme tietyssä spekuloidussa tilanteessa, mutta voin kertoa teille erään asian. Haluamme ilman muuta varmistaa sen, että Yhdysvallat toimii WTO: n määräysten mukaisesti. Euroopan osalta EUROFERin edustajat ovat käyneet tapaamassa minua ja antaneet ymmärtää nostavansa kanteen, jonka mukaan terästeollisuudessa olisi tapahtunut polkumyyntiä ja mahdollisesti muuta vilpillistä kaupankäyntiä. Jos saamme tuon kanteen, kiinnitämme siihen ilman muuta paljon huomiota. Asianmukainen menettely olisi kuitenkin käytävä läpi, enkä voi alkaa ennakoida, mikä sen tulos olisi.

Puhemies
Kysymys nro 57 Graham R. Watson (H-1035/98):
Aihe: Kiina-Taiwan-suhteet
Mitä keskusteluja komissio on käynyt viime aikoina Kiinan viranomaisten kanssa sen suhteista Taiwaniin? Herra Brittan, kehotan teitä vastaamaan herra Watsonin kysymykseen.

Brittan, Sir Leon
Arvoisa puhemies, olimme viimeksi yhteydessä kiinalaisiin Taiwanin kysymyksestä heinäkuussa 1998, kun komission PO I: n apulaispääjohtaja herra Gérard Depayre selitti eräälle Kiinan EUvaltuuskunnan edustajalle kahdenvälisen WTO: n markkinoille pääsyä koskevan sopimuksemme sisällön ja tarkoituksen. Allekirjoitin sen - neuvottelujen pöytäkirjan - taiwanilaisen ministeri Wangin kanssa Brysselissä 23. heinäkuuta. Sen jälkeen Kiinan viranomaisiin ei ole oltu virallisesti yhteydessä Taiwanin kysymyksestä.
Emme tunnusta Taiwania erilliseksi suvereeniksi kansakunnaksi vaan pikemminkin erilliseksi tullialueeksi, johon meillä on ollut yhä tiiviimmät taloudelliset ja kaupalliset yhteydet. Pidämme hyvin tärkeinä taloudellisia ja kaupallisia yhteyksiämme sekä Kiinan että Taiwanin kanssa, joten meidän täytyy keskustella näistä suhteista, jos ja kun se on tarpeen.

Watson
Sallikaa minun puuttua asiaan omalta osaltani. Matkustin Taiwaniin eri maita ja eri poliittisia ryhmiä edustavien parlamentin jäsenten ryhmän kanssa viime viikolla maan ulkoministerin kutsusta tarkkailemaan vaalikampanjaa. Johdin vastaavaa ryhmää vuonna 1995. Taiwan on vapaa ja avoin demokratia. Siellä on otettu valtavia harppauksia demokratiaa kohti. Se on maailman 14. suurin kauppaa käyvä kansakunta. Koska se on vapaa ja avoin demokratia, jonka talous on avointa, se on toipunut hyvin rahoitusmarkkinoiden kuohunnasta.
Ettekö ole samaa mieltä, arvoisa komissaari, että Taiwan on demokratian johtotähti alueella ja että Taiwanin eristäminen on enenevässä määrin poikkeavaa? Tukeeko komissio Taiwanin pääsyä WTO: hon varhaisessa vaiheessa ja tiiviimpiä yhteyksiä Euroopan unionin ja Kiinan tasavallan välillä?

Brittan, Sir Leon.
Arvoisa puhemies, herra Watson tietää komission ja myös jäsenvaltioiden virallisen kannan Taiwaniin. Yhteytemme Taiwanin kanssa ovat erittäin tiiviit. Ne ovat kuitenkin luonteeltaan taloudellisia ja kaupallisia. Mielestäni tässä tilanteessa ei olisi sopivaa, että kommentoisin Taiwanin poliittista kehitystä.
Sanoisin kuitenkin muiden esille tuotujen asioiden osalta, että neuvottelemme vilpittömästi ja varsin menestyksekkäästi Taiwanin kanssa sen ottamisesta mukaan WTO: hon. Olemme edistyneet erittäin hyvin markkinoille pääsyä koskevassa kysymyksessä. On muitakin seikkoja, joita on vielä tarkasteltava. Neuvottelemme Taiwanin kanssa näistä muista asioista viipymättä ja pyrimme pääsemään kummallekin osapuolelle mieluisaan ratkaisuun.
Mitä tulee yleisemmin ottaen taloudellisiin ja kaupallisiin yhteyksiin Taiwanin kanssa, olen täysin samaa mieltä siitä, mitä on sanottu. Alue on menestynyt taloudellisesti valtavan hyvin jopa Aasian nykyisistä ongelmista huolimatta. On olemassa valtavia lisämahdollisuuksia kehittää taloudellisia ja kaupallisia yhteyksiä Euroopan unionin kanssa.

Puhemies
Kysymys nro 58 Paul Rübig (H-0924/98):
Aihe: Tutkintotodistusten tunnustamista koskeva direktiivi ja teknisten insinööritoimistojen syrjintä
Tutkintotodistusten tunnustamisesta annetut ensimmäinen ja toinen direktiivi sääntelevät mahdollisuutta ryhtyä harjoittamaan säänneltyä ammattia toisessa EU: n jäsenvaltiossa muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen osalta. Käsite tutkintotodistus sisältää kuitenkin koulujen ja yliopistojen päästötodistusten lisäksi myös erilaisia koulutus- ja kelpoisuustodistuksia, kuten esimerkiksi Itävallassa edellytettävät pätevyystodistukset säännellyn ammatin harjoittamista varten.
Osa jäsenvaltioista, kuten Italia, tulkitsee direktiiviä kuitenkin hyvin tiukasti ja tunnustaa teknisten insinööritoimistojen lupia varten ainoastaan yliopistoista ja korkeakouluista saadut päästötodistukset. Tämä käytäntö on jopa johtanut Itävallan kansalaisten syytteeseenpanoon insinöörin ammatin laittomasta harjoittamisesta. Miten komissio aikoo suhtautua tähän teknisiin insinööritoimistoihin kohdistuvaan mahdolliseen syrjintään ammatinharjoittamisen alalla sisämarkkinoilla? Toivotamme komissaari Montin tervetulleeksi ja kehotan häntä vastaamaan herra Rübigin kysymykseen.

Monti
Arvoisa puhemies, kuten edustaja huomautti, tutkintotodistuksen käsite, sellaisena kuin se on määritelty direktiiveissä 89/48/ETY ja 92/51/ETY, voi sisältää paitsi päästötodistuksen myös työkokemusosia ja/tai kelpoisuuskokeen. Direktiiveissä, jotka koskevat tutkintotodistusten yleistä tunnustamisjärjestelmää, ei ennakoida koulutuksen koordinointia eikä ammattipätevyyden automaattista tunnustamista. On kunkin jäsenvaltion asia määrittää pätevyysvaatimukset, joita tietyn ammatin tai toiminnan harjoittaminen sen kansallisella alueella edellyttää. Italialla on siis oikeus rajoittaa insinöörin ammatin harjoittaminen yliopistotutkinnon tai korkeamman asteen tutkinnon suorittaneisiin.
Muista jäsenmaista tulevia ammatinharjoittajia on kohdeltava samalla tavalla kuin Italian kansalaisia. Yksittäisissä jäsenvaltioissa voimassa olevien määräysten rikkomisen perusteella on mahdollista nostaa syyte, kunhan mahdolliset tuomiot ovat suhteessa rikkomuksen vakavuuteen.
Itävallan kansalaisten, jotka aikovat harjoittaa insinöörin ammattia Italiassa, on jätettävä asiaa koskeva hakemus toimivaltaisille viranomaisille. Mikäli Italian laissa määrätyt pätevyysvaatimukset ja Itävallan kansalaisille tämän toiminnan harjoittamisen osalta asetetut vaatimukset poikkeavat huomattavasti toisistaan, Italian viranomaiset voivat määrätä täydentävästä toimenpiteestä, jonka Itävallan kansalainen voi valita ja joka voi olla esimerkiksi oppisopimusjakso tai kelpoisuuskoe. Mikäli, kuten näyttäisi olevan, itävaltalaisilla ammatin harjoittajilla on ainoastaan direktiivissä 92/51/ETY tarkoitettu alemman asteen tutkintotodistus, Italian viranomaisilla on joka tapauksessa oikeus vaatia täydentävän toimenpiteen soveltamista. Edellä esittämästäni voidaan päätellä, että Italian viranomaisten yleinen kanta ei ole ristiriidassa yhteisöoikeuden säännösten kanssa. Voin lisätä, että kuten muillakin aloilla, joilla yksittäistapaukset saattavat aiheuttaa ongelmia, komissio on valmis tutkiminaan niitä varmistaakseen, että ne ovat yhteisöoikeuden mukaisia.

Rübig
Arvoisa puhemies, käytännössähän tilanne on osoittautunut sellaiseksi, että insinööri saa tuottaa Itävallassa palvelun, joka on sitten myös markkinoiden mukainen, ja että se ei sitten ole enää sallittua, jos hän tuottaa saman palvelun Italiassa tai jossakin muussa maassa. Kuinka aiotte tulevaisuudessa käsitellä näitä ongelmia, jotka aiheuttavat esteitä sisämarkkinoille?

Monti
Arvoisa puhemies, tältä osin ratkaiseva linjanveto hyväksyttiin Fontainebleaun huippukokouksessa jo vuonna 1984. Itse asiassa Fontainebleaun huippukokouksesta lähtien vertikaalinen lähestymistapa alakysymykseen - eli erillisten direktiivien soveltaminen eri ammattien ja toimintojen kohdalla - korvattiin yleisellä horisontaalisella lähestymistavalla eli yleisellä järjestelmällä, joka perustuu tutkintotodistusten puoliautomaattiseen tunnustamiseen, joka tehdään ilman, että koulutus- ja ammattikoulutusjärjestelmiä tätä ennen yhteensovitettaisiin.
Komissio ei katso yleisesti ottaen tarpeelliseksi ehdottaa uusia erillisiä direktiivejä, ja siksi näissä tapauksissa isäntämaalla on oikeus rajoittaa jonkin toiminnan harjoittaminen yliopistotutkinnon ja korkeamman asteen tutkinnon suorittaneisiin. Tällöin - kuten olen muistuttanut - toisen jäsenvaltion kansalainen voi valita, haluaako hän suorittaa kelpoisuuskokeen vai sen sijaan oppisopimusjakson. Tämän järjestelmän vaihtoehto olisi äärimmäisen tarkka sääntely, jota pidetään sopivana joillekin erityisille työ- ja ammattitehtäville, mutta ei kaikille.

Puhemies
Kysymys nro 59 Antonios Trakatellis (H-0940/98):
Aihe: Päätös valituksesta, joka koskee Thessalonikin metroa ja yhteisön lainsäädännön soveltamista julkisiin hankintasopimuksiin
On kulunut lähes neljä vuotta siitä, kun Thessalonikin metrohanke sisällytettiin toiseen Kreikkaa koskevaan yhteisön tukikehykseen (1994-1999), jota kutsuttiin nimellä " Elinolojen parantaminen" , ja lähes kaksi vuotta siitä, kun komissiolle tehtiin valitus, jossa esitettiin, että hankkeessa rikottiin julkisia hankintasopimuksia koskevaa yhteisön lainsäädäntöä. Voidaan vain todeta, että hankkeeseen on siirretty varoja 26 miljoonaa ecua yhteisön myöntämästä 60, 7 miljoonan ecun kokonaismäärästä. Komission heinäkuussa tekemän ilmoituksen mukaan se oli tehnyt valituksesta päätöksen ja antanut asiassa valtuudet komission jäsenelle Mario Montille.
Onko komissio tehnyt valituksesta lopullisen päätöksen? Mikä se on? Voidaanko se ehkä kumota uusien tietojen perusteella? Jos niin on, kuinka komissio voi taata asian ripeän käsittelyn, kun siltä kesti puolitoista vuotta antaa ylipäänsä mitään lausuntoa valituksesta?
Ottaen huomioon, että Kreikan yleisten töiden ministeriö on ilmoittanut sopimuksen allekirjoituksesta, voidaanko työt aloittaa ilman enempiä sopimuksen kiistanalaisuudesta aiheutuvia viivästyksiä? Onko valitusta tutkittaessa osoittautunut, että hankkeessa olisi rikottu julkisia hankintasopimuksia koskevaa yhteisön lainsäädäntöä, ja jos on, miten komissio aikoo varmistaa, että lakeja tulevaisuudessa noudatetaan? Herra Monti, kehotan teitä vastaamaan herra Trakatellisin kysymykseen.

Monti
Arvoisa puhemies, komissio haluaa ilmoittaa parlamenttiedustajalle lopettaneensa Thessalonikin metron tapausta koskevan tapauksen käsittelyn 27. elokuuta 1998 tehdyllä päätöksellä H/98/3262, koska se ei ole havainnut mitään tasa-arvoisen kohtelun periaatteeseen kohdistuneita rikkomuksia. Kreikan toimivaltaisille viranomaisille on ilmoitettu asiasta 18. syyskuuta 1998 päivätyllä kirjeellä. Ennen kuin komissio teki päätöksen tapauksen käsittelyn lopettamisesta, se pyysi ja sai Kreikan viranomaisilta takeet siitä, että tulevat sopimusmenettelyt, erityisesti näin tärkeitä sopimuksia koskevat, tullaan valmistelemaan ja toteuttamaan mahdollisimman huolellisesti, jotta voitaisiin välttää sen kaltaiset vaikeudet ja viivytykset, joita liittyi Thessalonikin metron sopimusmenettelyyn.
Komissio huomauttaa, että mikäli se saisi haltuunsa uusia aiemmasta poikkeavia todisteita yhteisön säännöstön rikkomisesta, se voisi, kuten aina, päättää aloittaa uuden käsittelyn lainmukaisuuden todistamiseksi. Tähän mennessä saadut todisteet eivät kuitenkaan anna aihetta tällaiseen toimenpiteeseen. Mikäli tulevaisuudessa esille tulisi perusteltuja syitä ottaa tapaus uudelleen käsittelyyn, syitä, jollaisia - toistan - ei nyt ole, komissio tarvitsisi uusien todisteiden arviointiin ilman muuta huomattavasti vähemmän aikaa, koska kaikki keskeistä kysymystä koskevat tutkimukset on jo tehty.
Lopuksi, mitä tulee itse hankkeen konkreettiseen edistämiseen, komissio katsoo, että vastuu kaikista sen myöhempään kehitykseen liittyvistä seikoista kuuluu yksinomaan Kreikan toimivaltaisille viranomaisille.

Trakatellis
Arvoisa komissaari, kiitän teitä vastauksestanne. Ensiksi pyytäisin teitä kertomaan minulle seuraavan asian: olette jo sanonut, että mikäli sopimuksesta, jonka Kreikan hallitus tekee urakoitsijan kanssa, tulee esiin uutta tietoa, voidaan komissioon jälleen vedota. Kysynkin siis: jos vetoomus esitetään, voidaanko työt käynnistää ja siirtää varoja, vai pitääkö ensin odottaa komission päätöstä? Toiseksi, kun nyt teidän, arvoisa komissaari Monti, ja Kreikan hallituksen välillä on käyty kirjeenvaihtoa, haluaisin parlamentaarisen valvonnan täyden toteutumisen takia saada kopion ainakin teidän kirjeestänne Kreikan hallitukselle, koska kyseessä on avoimuus. Lopuksi, arvoisa komissaari, aika kulkee vääjäämättä kohti toisen yhteisön tukikehyksen päättymistä. Kuinka kauan on vielä aikaa käynnistää työt ja siirtää varoja?

Monti
Arvoisa puhemies, haluan lisätä herra Trakatellisille, että, kuten sanoin, mikäli tapauksen yhteydessä ilmenee uusia aiemmasta poikkeavia todisteita, on aina mahdollista aloittaa käsittely uudestaan. Tässä tapauksessa - haluan korostaa tätä - tähän asti saaduissa todisteissa ei ole sellaisia, jotka antaisivat tähän aihetta. Näin ollen komission näkökulmasta tapauksen käsittelyn lopettaminen oli rutiinimenettely: tapaus on loppuunkäsitelty. Tarvittaisiin uusia aiemmasta poikkeavia todisteita, jotta voitaisiin tehdä päätös tapauksen käsittelyn uudelleen aloittamisesta, mutta sellaisia ei tällä hetkellä ole.

Hatzidakis
Arvoisa komissaari, sanoitte, että laitatte tapauksen arkistoon siihen asti, kunnes saatte uutta aineistoa, mutta samalla sanoitte Kreikan viranomaisille, että tulevaisuudessa pitää välttää käsittelemästä asioita samalla tavalla kuin käsiteltiin sopimusta Thessalonikin metrosta. Olen kuitenkin tehnyt sen johtopäätöksen, että noudatetuissa menettelytavoissa oli joitakin aukkoja. Menettelyt eivät olleet siis poliittisesti avoimia. Oikeudellisesti taas - koska olen juristi - voi olla niin, että olette laittanut tapauksen arkistoon, mutta kun huomautitte, että tulevaisuudessa tämän kaltaisia käytäntöjä pitäisi välttää, mikä tarkoittaa, että noudatettu käytäntö ei ollut oikea, että se ei ollut avoin ja että se ei ollut yhteisön asetusten mukainen, niin voidaanko asia viedä oikeuteen pelkästään sen pohjalta, mitä sanoitte, ja viskata sopimus menemään? Näin ollen kysymys kuuluu: edistyvätkö työt? Miltä teistä vaikuttaa muotoilemani päätelmä, että te ette voi sekä antaa hyväksyntää että sanoa, että Kreikan hallituksen pitäisi tulevaisuudessa välttää tämänkaltaisia käytäntöjä? On tehtävä valinta.

Monti
Arvoisa puhemies, keskustelun aiheena olevassa kysymyksessa tarkastelimme asiaa siitä näkökulmasta, oliko julkisia hankintasopimuksia koskevaa Euroopan lainsäädäntöä rikottu. Menettelyä tutkiessaan komissio havaitsi, että hankintoja koskevista lukuisista asiakirjoista löytyi määräyksiä, joita tarjouspyynnön esittäjän oli mahdollista tulkita eri tavalla erityisehtojen osalta. Otettuaan kuitenkin huomioon menettelyn sekä hankintaan liittyvän aineiston monimutkaisuuden komissio teki sen johtopäätöksen, että sopimuksen solmivan viranomaisen ei voitu katsoa tarkoituksellisesti noudattaneen kilpailunvastaista menettelyä. Tässä kontekstissa ei ollut mahdollista näyttää toteen tasa-arvoisen kohtelun periaatteen selkeää rikkomista, joka olisi edellyttänyt asiaa koskevan menettelyn uudelleen aloittamista. Voin kertoa, että mitä tulevaisuuteen tulee, komission pyytämiin takeisiin sisältyy se, että Kreikan hallinto ja sen neuvonantajat kehittävät toimintatapaansa tämän tyyppisten hankkeiden valmistelussa ja toteuttamisessa, ja näihin takeisiin liittyy tulevaa toimintaa koskeva luja sitoumus. Aiomme ilman muuta valvoa asiaa tulevaisuudessa.

Puhemies
 Kysymys nro 60 Sören Wibe (H-0951/98)
Aihe: Rinnakkaistuonti Euroopan talousalueelle
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen kesällä 1998 antama tuomio estää mm. merkkivaatteiden rinnakkaistuonnin Euroopan talousalueen ulkopuolisista maista. Ruotsi on protestoinut neuvostossa tätä tuomioistuimen päätöstä vastaan, sillä se koskee sekä kuluttajia että vähittäiskauppaa Ruotsissa. Rinnakkaistuotuja tavaroita myydään Ruotsissa joka vuosi 30 miljardilla kruunulla. Rinnakkaistuonnilla on selvästikin suuri merkitys Ruotsin kotitalouksille.
Komissio on nyt käynnistänyt uudelleen selvityksen (25. syyskuuta 1998 ilmestyneen Svenska Dagbladetin mukaan keskeytetty), jonka tarkoituksena on selvittää rinnakkaistuonnin edut ja haitat, ja jonka tuloksista neuvostolle kerrotaan myöhemmin.
Milloin tämä selvitys valmistuu? Mitä tapahtuu ennen sen valmistumista? Eikö komission mielestä olisi sopivampaa taistella kuluttajien etujen kuin yritysten pääkonttorien puolesta? Herra Monti, kehotan teitä vastaamaan herra Wiben kysymykseen.

Monti
Arvoisa puhemies, 16. elokuuta 1998 Silhouette -tapauksesta antamallaan päätöksellä yhteisön tuomioistuin vahvisti periaatteen, jonka mukaan yhteisön tavaramerkkien haltijoiden on näiden tavaramerkkien perusteella oikeus vastustaa sellaisten tuotteiden tuontia Euroopan unioniin, jotka on alun perin tuotu markkinoille sen ulkopuolella. Tämä vahvistaa komission esittämän tulkinnan vuonna 1989 annetusta tavaramerkkidirektiivistä. Näin ollen maahantuojat ja vähittäiskauppiaat eivät saa tuoda yhteisöön tuotemerkillä suojattuja tuotteita ilman kyseisen tavaramerkin haltijan suostumusta. Tämä tarkoittaa sitä, että myös jäsenvaltioiden on sovellettava yhteisön voimassa olevaa lainsäädäntöä tavaramerkkien osalta yhteisön tuomioistuimen tuoreessa päätöksessään esittämän tulkinnan mukaisesti.
Olen tietoinen reaktioista, joita tämä päätös on herättänyt joissakin maissa, erityisesti Ruotsissa. On kannettu huolta siitä, että kuluttajilta evätään mahdollisuus ostaa rinnakkaistuonnin avulla merkkituotteita halvempaan hintaan. Tämä huoli on kuitenkin vain osittain perusteltu.
Haluaisin korostaa, että henkisen omaisuuteen liittyvien oikeuksien suojelu on ratkaisevan tärkeää Euroopan innovaation kehityksen kannalta. Eurooppalaiset tuottajat sijoittavat huomattavan paljon rahaa ja taitotietoa uusien korkealaatuisten tuotteiden luomiseen, merkkien arvostuksen nostamiseen ja omien jakeluverkkojensa järjestämiseen. Tältä osin on huomautettava, että vaikka rinnakkaistuonti salliikin kuluttajien lyhyellä aikavälillä hyötyä alhaisemmista hinnoista, pidemmällä aikavälillä pienentyneet tuotot saattavat ehkäistä merkkien haltijoita investoimasta merkkeihinsä tai kilpailemasta aktiivisesti muiden merkkien kanssa, millä olisi kielteisiä vaikutuksia koko alalle.
Eräs seikka on tehtävä täysin selväksi: rinnakkaistuonti yhteisössä ja myös laajemmin Euroopan talousalueella on keskeinen yhtenäismarkkinoiden piirre, ja tästä ratkaisevan tärkeästä piirteestä ei ole kyse näissä nykyisissä keskusteluissa yhteisön tavaramerkkioikeuden soveltamisesta, jotka koskevat vain yhteisön ulkopuolelta peräisin olevaa rinnakkaistuontia.
Haluan lopuksi muistuttaa, että kokonaiskuvan saamiseksi tilanteesta tavaramerkkioikeuden soveltamisen taloudellisista vaikutuksista yhteisössä on teetetty tutkimus, joka saatettaneen päätökseen vuoden 1999 ensimmäisen puoliskon aikana. Tässä tutkimuksessa otetaan huomioon merkkien suojeluun liittyvät eri näkökohdat ja soveltamisjärjestelmän muuttamisen mahdolliset seuraukset, etenkin mitä tulee tuotteiden saatavuuteen, asiakkaille tarjottaviin tukipalveluihin, kuluttajaneuvontaan, uusiin tuotteisiin investoimiseen, hintakilpailuun ja työttömyyteen.

Wibe
Tämä on erittäin lyhyt lisäkysymys. Ensiksikin en ole komissaarin kanssa samaa mieltä rinnakkaistuonnista. Pidän sitä suorana jälleenmyynnin kieltona. Minun on erittäin vaikea ymmärtää tämän asian taloudellista mielekkyyttä jopa valmistavan yrityksen osalta.
Kysymykseni on seuraava: jos nyt tämä rinnakkaistuonti Ruotsin eri vähittäiskaupoille jatkuu, aikooko komissio ryhtyä joihinkin oikeudellisiin toimiin Ruotsia vastaan?

Monti
 Arvoisa puhemies, siinä tilanteessa, joka on vahvistettu Euroopan tuomioistuimen päätöksessä, tavaramerkkioikeuden haltijalla on oikeus vaatia asianmukaisia oikeudellisia toimenpiteitä. Asia ei kuulu komissiolle: komission tehtävä on valvoa, että tavaramerkin haltija voi käyttää tätä oikeuttaan.

Malone
Olen hyvin iloinen nähdessäni herra komissaarin täällä. En uskonut teidän olevan tänään Strasbourgissa, koska ette osallistunut verovapaan kaupan intergroupin kokoukseen. Meidän piti peruuttaa se, vaikka olitte aiemmin sanonut osallistuvanne siihen.
Käytän puheenvuoron sanoakseni, että on häpeällistä, ettemme voi nyt käsitellä kahta verovapaata kauppaa koskevaa asiaa, jotka ovat esityslistalla ja joita jotkut meistä ovat tulleet käsittelemään. Meillä on hyvin vähän tilaisuuksia puhua herra komissaarin kanssa. Yritämme kovasti saada hänet muuttamaan mieltään tässä asiassa, ja Ecofin-neuvoston ministereille annetaan erittäin tärkeä kertomus, jonka komissio on juuri saanut valmiiksi. Haluaisin kuulustella herra komissaaria tästä kertomuksesta ja verovapaan kaupan vaikutuksesta työpaikkoihin.

Puhemies
Rouva Malone, herra Monti, tämä ei kuulu esitetyn kysymyksen alaan ja sitä paitsi olemme ylittäneet ajan. Jos kuitenkin haluatte, arvoisa komissaari, voitte käyttää puheenvuoron.

Monti
Arvoisa puhemies, minusta vaikuttaa siltä, että tämä aihe on erittäin tärkeä - minulla on muuten ollut tilaisuus keskustella tästä täällä täysistunnossa ja parlamentin eri valiokunnissa - mutta se ei liity herra Wiben kysymykseen, mistä syystä, arvoisa puhemies, minun ei tarvinne puuttua asiaan.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Monti. Myös herra Gallagher pyytää minulta puheenvuoroa esittääkseen lisäkysymyksen herra Wiben kysymyksestä. Pyydän teitä ystävällisesti pitäytymään herra Wiben esittämän kysymyksen sisällössä.

Gallagher
Ymmärrän kyllä aikarajoitukset, mutta haluaisin käyttää hyväkseni tätä tilaisuutta, kun komissaari Monti on parlamentissa. Hän on aiemmin lukuisissa yhteyksissä viitannut rakennerahastoihin välineenä, jonka avulla voidaan puuttua verovapaan kaupan poistamisen seurauksiin.
Sanoisin herra komissaarille, että minulla on kappale komission työasiakirjasta, joka koskee ehdotuksia. Siinä ei ole kerta kaikkiaan mitään uutta. Olen uskoakseni järkevä ja reilu sanoessani, että tämä asiakirja on silmänlumetta. Siinä ei ole mitään, mitä ei ole ollut saatavilla aiemmin. Tämä ei ole moite puhemiestä tai herra komissaaria kohtaan. Ehkäpä herra komissaari antaisi niille meistä, jotka ovat esittäneet kysymyksiä tänä iltana, tilaisuuden tavata hänet vaikkapa ensi viikolla. Tämä on pelkkää silmänlumetta, eikä siinä puututa itse asiaan.

Puhemies
Kiitos, herra Gallagher. En vienyt teiltä puheenvuoroa, koska se ei ole tapanani, mutta ilmoitin teille, että olimme selvästi ylittäneet ajan ja eksyneet aiheesta. Jos herra Monti haluaa, hän voi käyttää puheenvuoron. Hän antaa ymmärtää, ettei hän halua käyttää puheenvuoroa.
Näin ollen, hyvät jäsenet, ilmoitan teille, että koska komission kyselytunnille varattu aika on kulunut, kysymyksiin nro 61-119 vastataan kirjallisesti.
Julistan kyselytunnin päättyneeksi.
(Istunto keskeytettiin klo 19.20 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Budjettikohta " Ihmisoikeudet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma luvun B7-70 " Kansanvaltaa ja ihmisoikeuksien suojelua koskeva eurooppalainen aloite" ihmisoikeuksia ja kansanvaltaa koskevien budjettikohtien toteuttamisesta vuonna 1998.
Puheenvuoro on komissaari van den Broekilla.

Van den Broek
Arvoisa puhemies, kiitän teitä mahdollisuudesta jakaa parlamentin kanssa yhteinen huolemme niistä huolestuttavista viesteistä, joita liikkuu ihmisoikeuspolitiikan nykyisen toteuttamisen osalta. Mielestäni tässä asiassa on hyvä tehdä joitakin selvennyksiä ja yrittää lopuksi päästä myös sopimuksiin, joista voisi olla hyötyä kaikille osapuolille, kun on kysymys siitä, että turvataan ihmisoikeuspolitiikka, joka on parlamentin sekä aivan varmasti myös komission sydäntä lähellä. Tämä pätee luonnollisesti myös kaikkiin asianosaisiin organisaatioihin, jotka pyrkivät suojelemaan ja edistämään ihmisoikeuksien kunnioittamista.
Haluaisin aloittaa hieman nykytilannetta selvittämällä, ja sitten aion käsitellä kysymyksiä ja huomautuksia, jotka on esitetty myös esimerkiksi ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan varapuheenjohtajan, herra Mendilucen, parlamentin puhemiehelle, herra Gil-Roblesille, osoittamassa kirjeessä. Kun tarkastelemme ihmisoikeuspolitiikkaa - ainakin silloin, kun se kuuluu suoranaisesti minun vastuulleni - puhumme yhdestä yhteensä 97, 4 miljoonan budjetin osasta, siis 44-45 miljoonan ecun osuudesta, josta vastaa pääosasto IA ja joka sisältyy budjetin lukuun B7-7. Me puhumme silloin demokratiahankkeista sekä demokraattisen kehityksen edistämisestä Itä-Euroopassa ja myös entisen Neuvostoliiton alueen uusista itsenäisistä valtioista. Me puhumme yleisemmistä ihmisoikeuksiin liittyvistä asioista mutta myös kidutuksen uhrien tukemisesta. Me puhumme joidenkin kansainvälisten rikostuomioistuinten tukemisesta. Tarkoitan tässä Jugoslavian ja Ruandan asioita käsitteleviä kansainvälisiä sotarikostuomioistuimia. Puhumme myös vaalien tarkkailusta. Näihin hankkeisiin on varattu rahaa yhteensä 44, 7 miljoonaa ecua.
Tämän vuoden toukokuuhun saakka European Human Rights Foundation -säätiö antoi tärkeää ja arvokasta ulkopuolista apua näiden varojen hallinnassa. Kyseinen säätiö oli mukana hanke-ehdotusten arvioinnissa, ja sillä oli myös sen vuoksi runsaasti yhteyksiä hakijoihin. Säätiö huolehti myös jälkiarvioinnista ja monien hankkeiden tiliselvityksistä. Tämän avustuksen päättyminen on epäilemättä suurin syy siihen huoleen, joka on herännyt näiden ihmisoikeuksiin liittyvien budjettikohtien hallinnon osalta.
Ennen kuin alan käsitellä tilannetta, joka on syntynyt tämän ulkoisen tuen päättymisen vuoksi, ja ennen kuin annan vastauksen kysymykseen siitä, kuinka paras mahdollinen hallinto voidaan näissä olosuhteissa varmistaa, haluan kertoa teille, mikä on tämän budjettikohdan toteuttamisen nykyinen tilanne. Tähän mennessä on vastaanotettu 315 hanke-ehdotusta, joilla on haettu tukea vuoden 1998 budjetista. Kaikki nämä 315 ehdotusta on käsitelty. Tähän mennessä komissio on hyväksynyt 19, 1 miljoonan ecun tuen käytettävissä olevasta yhteensä 44 miljoonan ecun summasta. Tässä on kyseessä noin 35 hanketta, ja samalla päätöksenteon valmistelu komissiossa on pitkällä noin 18 miljoonan ecun osalta eli noin 41 hankkeesta. Odotamme näin ollen, että komissio on noin kolmen viikon kuluessa tehnyt päätöksen 76 hankkeesta, mikä tarkoittaa yhteensä reilua 37 miljoonaa ecua. Puhun siis yhä vuodesta 1998. Näin ollen 44, 7 miljoonan ecun kokonaissummasta suunnilleen viisi tai kuusi miljoonaa ecua on jo myönnetty kansalaisyhteiskuntaan liittyviin hankkeisiin Kosovon taholle. Toimeenpano tältä osin saattaisi olla nopeinta ja tehokkainta, jos summa siirrettäisiin budjettikohtaan, joka koskee entisen Jugoslavian jälleenrakentamista.
Niille hanke-ehdotusten tekijöille, joille ei voida myöntää tukea, ilmoitetaan kielteisestä päätöksestä mahdollisimman pikaisesti. Haluaisin tässä yhteydessä painottaa, että kielteiset päätökset perustuvat ainoastaan arviointiin, jossa otetaan huomioon hankkeen laatu ja luonnollisesti sen tärkeys. Tätä kriteeriä on muuten käytetty hankkeiden arvioinnissa myös aiempina vuosina, ja myös silloin hakemuksista on voitu hyväksyä vain tietty osa eli kolmannes tai neljännes kaikista hakemuksista. Toisin sanoen menneinä vuosina tukihakemuksia on ollut aina enemmän kuin budjetista on voitu tukea. Tämä ei ole luonnollisesti kovinkaan yllättävää.
Se, että komissio antaa hyväksyntänsä näille hankkeille, on luonnollisesti järkevää ainoastaan siinä tapauksessa, että suunnitellun toiminnan käynnistyminen eli sopimusten tekeminen, toteuttaminen ja tiliselvitykset on taattu. On mahdotonta peitellä sitä, että ulkoisen avun odottamaton loppuminen, josta jo aiemmin puhuin, on ollut paha isku. Haluaisin kuitenkin kertoa avun loppumisesta seuraavaa.
Vuoden 1997 lopussa päätettiin avoimuuden ja reilun kilpailun edistämisen nimissä hankkia ulkopuolista tukea käyttämällä julkista tarjouskilpailua. Siinä yhteydessä tarkasteltiin, millaisia kustannuksia ulkoisesta tuesta aiheutuu budjetin B-osassa eli toiminnallisten luottojen osassa. Ennen kuin julkisessa tarjouskilpailussa päästiin pitemmälle, kaikkia ihmisoikeuksia koskevan budjettikohdan uusia sitoumuksia lykättiin tämän vuoden toukokuussa annetun tuomioistuimen hyvin tunnetun tuomion seurauksena. Tämän jälkeen neuvottelimme, ja heinäkuun lopussa syntyi toimielinten välinen sopimus, jossa päätettiin tämän varainhoitovuoden jäljellä olevasta osasta ja joka siten mahdollisti jälleen uusien sitoumusten tekemisen. Juna saatiin tällä tavalla taas liikkeelle tuomioistuimen tuomion jälkeen.
Uusien avustussopimusten tekemisessä järjestetyn tarjouskilpailun pohjalta syntyi kuitenkin sellainen ongelma, että saako komissio käyttää budjetin B-osan varoilla ulkopuolista tukea vai ei. Teidän budjettivaliokuntanne jäsenet muistavat varmaankin tämän keskustelun.
Ihmisoikeuksia koskevien budjettikohtien toteuttamiseen tarvittavan avustuksen luonteen vuoksi ja siksi, että avustus oli tarkoitettu sekä hakijoiden eli kansalaisjärjestöjen että komission tarpeisiin - tarkoitan tässä keskustelua, jonka kohteena oli teknisen tuen toimisto - ei voitu vedota lainkaan toiminnallisiin luottoihin. Vuoden 1998 budjettia koskevissa huomautuksissa ei sallittu sitä, ja samasta syystä myös vetoaminen budjettikohdan A-osaan oli pois suljettu. Näin ollen tarjousmenettely jumiutui ja samalla myös mahdollisuus käyttää ulkopuolista avustusta.
Miten me nyt sitten etenemme tässä tilanteessa? Koska komission ehdottaman asetuksen, jonka tulee olla ihmisoikeuspolitiikkaan liittyvien menojen oikeudellisena perustana ja joka on vielä neuvoston ja parlamentin käsiteltävänä, hyväksymistä saadaan vielä odottaa, täytyy myös vuonna 1999 saada aikaan väliaikaisesti - ja mitä meihin tulee, niin pikaisesti - toimielinten välinen sopimus. Muuten meillä ei ole oikeudellista perustaa vuodeksi 1999.
Toiseksi, myös budjettiviranomaisilta täytyy pyytää budjettikohtaan liittyen, että ihmisoikeuksiin täytyy liittää sellaisia huomautuksia, jotka mahdollistavat sen, että voimme pyytää ulkopuolista avustusta hankkeita toteutettaessa. Silloin on taas kysymys avustuksesta ei pelkästään hakijoiden tarpeisiin vaan myös komission tarpeisiin. Komissio toimittaa pyynnön tästä budjetin toiseen käsittelyyn.
Nämä seikat, eli toisaalta toimielinten välinen sopimus ja toisaalta budjettia koskevat huomautukset, jotka mahdollistavat ulkopuolisen avustuksen, voivat myös tarjota ratkaisun lyhyellä aikavälillä. Jos oikeat budjettia koskevat huomautukset tästä ulkopuolisesta avustuksesta saadaan aikaan, komissio voi tarkastella kaikkia mahdollisuuksia käyttää tarvittavaa ulkopuolista avustusta lyhyellä aikavälillä ja mahdollisesti suoraan tehtävillä sopimuksilla. Samalla kaikki osapuolet saavat ensi vuoden loppuun saakka enemmän varmuutta ihmisoikeushankkeiden oikeasta valinnasta ja toteuttamista.
Vuotta 1999 voidaan sitten samalla hyödyntää, jotta saavutettaisiin harkittuja päätöksiä siitä, kuinka ihmisoikeuspolitiikkamme järjestetään vuodesta 2000 lähtien. Tällä välin voidaan myös saada lisää tietoa esimerkiksi siitä, missä määrin uuden yhteisen yksikön taholta voidaan osallistua toteuttamiseen, ja samalla voidaan myös selvittää, kuinka ihmisoikeuspolitiikka voi parhaiten löytää paikkansa, kun komissiossa valmistellaan ulkosuhteiden uudelleenjärjestelyä, jonka on määrä astua voimaan vuonna 2000.
Kun puhumme ihmisoikeuspolitiikan tulevasta järjestämisestä, mahdollisuutena on esimerkiksi ihmisoikeustoimiston perustaminen. Haluaisin kuitenkin vaihtaa kanssanne myöhemmin ajatuksia vaihtoehtoisista mahdollisuuksista, koska meillä on sellainen tunne, että ensimmäisellä sijalla pitäisi nyt olla varmuuden luominen tämän vuoden loppuosalle ja vuodeksi 1999 käyttämällä toimielinten välistä sopimusta ja budjettia koskevia huomautuksia.
Tässä vaiheessa haluaisin ilmaista parlamentille huolestuneisuuteni siitä, että toisaalta parlamentin ja myös ihmisoikeusoikeusjärjestöjen oikeutettu pyyntö siitä, että suurten hankkeiden lisäksi myös ennen kaikkea pienemmille organisaatioille ja niille, jotka toimivat todellakin kansalaisyhteiskunnan kehittämisessä ruohonjuuritasolla, annettaisiin mahdollisuus olla mukana ohjelmissamme, ja toisaalta budjettivaliokunnan taholta tuleva jatkuva paine aiheuttavat jatkuvasti jännitteitä. Budjettivaliokunta kantaa selkeästi vastuunsa ja pyrkii rajoittamaan mahdollisimman tehokkaasti komission käyttämää ulkopuolista avustusta. Tässä keskustelussa on viime kuukausien kuluessa käännytty myös meidän puoleemme.
Haluaisin oikeastaan lopettaa sanomalla, että antakaa meille työvälineet, jos meidän on tarkoitus tehdä työtä. Me emme voi jättää toimimatta tai toimia pienessä mittakaavassa, mikä tarkoittaisi automaattisesti, että monet hankkeet, joita ei joskus voida välttää, jätettäisiin ilman ulkopuolista avustusta hankkeita toteutettaessa. Sanon teille vielä kerran, että olemme nyt jossain määrin siirtymävaiheessa yhteisen yksikön osalta, koska en tässä vaiheessa voi vielä tarkasti arvioida, kuinka suuren osan työstämme yhteinen yksikkö ottaa. Yhteinen yksikkö on perustettu tietyn mittakaavaedun saavuttamiseksi toteutettaessa erilaisia avustushankkeita. Mielestäni tarjoamme teille nyt parhaan mahdollisen ratkaisun ja parhaat mahdolliset takuut ensi vuoden loppuun saakka.

Dankert
Arvoisa puhemies, ongelma on oikeastaan kolmitahoinen. Neuvostolta on tullut oikeudelliseen perustaan liittyviä ongelmia meidän taholle, ja ongelmana ovat olleet myös minibudjetit, joihin liittyen parlamentti on aina vaatinut, että sopimuksista pidetään kiinni. Lisäksi tiedämme, että komission toiminnan ja hallinnon prioriteetit ovat jokseenkin epäselviä. Kun tarkastelee tilintarkastustuomioistuimen kertomusta, voi havaita, että pääosasto IA ei ole mikään malliesimerkki hyvin järjestetystä hallinnosta. Oikeudelliselle perustalle emme voi toistaiseksi tehdä paljoakaan. Olen aivan samaa mieltä komissaari van den Broekin kanssa siitä, että täytyy odottaa, kunnes olemme saaneet asian kuntoon asetuksella, mikä tarkoittaa, että lainsäätäjän täytyy hoitaa ensin tehtävänsä, ennen kuin pääsemme pitkän aikavälin ratkaisuun. Minibudjettien kysymys jää kiistanalaiseksi, mutta tähän liittyy vielä kuitenkin yksi näkökohta, joka täytyy ottaa esille, vaikka komissaari ei sitä tehnyt. Meillä on yhä enemmän vaikeuksia neuvoston kanssa, kun on kysymys minibudjeteista, koska niitä uhkaa leikkaaminen toiminnallisessa talousarviossa. Tällaisissa pienissä hankkeissa hallinnollisesta taakasta muodostuu luonnollisesti melko raskas. Toisin sanoen, toiminnallisen talousarvion leikkauksesta tulee hyvin huomattava. Minusta tuntuu, että tämän vuoksi pitäisi tarkastella muitakin ratkaisuja kuin yksinkertaista ulkopuolista avustusta, joka tapahtuu politiikan kustannuksella.
Arvoisa puhemies, mielestäni toiminnalliseen talousarvioon ei pitäisi puuttua, vaikka myönnänkin komissaarille, että se ei ehkä ole lyhyellä aikavälillä oikea ratkaisu. Mielestäni talousarviosta vastaavan komissaarin komission sisällä toteuttamalle pitkän aikavälin politiikalle on parempia vaihtoehtoja, mutta tällä hetkellä ne vaikuttavat minusta vaikeilta.
Olemme joutuneet näiden ongelmien kanssa vastakkain, mutta kysymys onkin ratkaisuista. Olen komissaarin kanssa samaa mieltä siitä, että väliaikaiset ratkaisut eivät ole enää hyväksyttävissä pitkällä aikavälillä. Meidän täytyy etsiä sellaista mallia, jonka puitteissa voimme toimia myös pitkällä aikavälillä. Voin myöntää, että se ei onnistu vielä vuonna 1999, mutta mielestäni vuonna 1999 täytyy saada aikaan pohja tulevalle kehitykselle. Vastustan väliaikaisia ratkaisuja, koska joudumme silloin taas sellaisiin ikuisiin keskusteluihin kuin nyt ECHO- ja Meda-ohjelmien tapauksessa, eikä se ole hyväksi meille, komissiolle eikä Euroopan unionille, sillä tarvitsemme pitkän aikavälin suunnitelmien tuomaa vakautta.
Arvoisa puhemies, tämä tarkoittaa, että mielestäni komission pitäisi harkita tänä vuonna lisähenkilöstön palkkaamista pääosastolle IA, jotta se voisi ratkaista jäljellä olevat ongelmat, koska en rehellisesti sanoen tiedä, onko kansalaisyhteiskunnan toteuttaminen Kosovossa tänä vuonna mahdollista. Mielestäni tilanne siellä on hieman liian epävakaa suurempien hankkeiden toteuttamiseksi. Mielestäni ihmisoikeuksien ongelmia pitäisi käsitellä selkeämmältä pohjalta. Arvoisa puhemies, minua kiinnostaa myös, olisiko nykyisen järjestelmän puitteissa mahdollista käyttää enemmän valtuuskuntia. Myös tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa on jälleen kerran mainittu, että me emme oikeastaan hajauta riittävästi. Komissaari tietää oikein hyvin, että Alankomaiden kehitysyhteistyössä suurlähettiläillä on käytössään varoja, joita he voivat tietyin edellytyksin käyttää. Mielestäni tällaisille pienille hankkeille pitäisi voida myös luoda tällaisia mahdollisuuksia. Siitä olisi meille apua. Sitten meillä on budjettia koskeviin huomautuksiin liittyvä ehdotus. On melko vaikeaa lisätä budjettiin uusi huomautus toisessa käsittelyssä, mutta uskon, että jos voimme päästä siitä toimielinten väliseen sopimukseen, löydämme ratkaisun ongelmiimme vuodeksi 1999. Sanon näin, vaikka suhtaudun epäillen minibudjetteihin, jotka ovat automaattisesti seurausta tällaisesta ratkaisusta. Sanon myös vielä kerran, arvoisa puhemies, että ratkaisu pitkällä aikavälillä on ainoa mahdollisuus, ja odotan, että komissio tekee tästä asiasta melko pikaisesti ehdotuksen.

Lenz
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, en haluaisi syyttää teitä siitä, että sali on tänään tyhjä, se on meidän syymme. Mutta ellei ihmisoikeuspolitiikka toimi, silloin syy on meissä molemmissa! Tämä on asia, josta haluamme tänä iltana neuvotella, enkä haluaisi välttämättä yhtyä kollega Dankertin näkemyksiin. Minusta tämä ei ole pelkkä talousarviota koskeva ongelma.
Haluaisin laajentaa hieman myös asiayhteyttä, sillä olen osallistunut näitä kysymyksiä koskeviin keskusteluihin myös ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan edustajana. Viime päivinä tai viime viikkoina käymämme keskusteluhan on koskenut kokonaisuudessaan - ja tätä asiaa ette kovinkaan hyvin selvittänyt - kysymystä ihmisoikeuspolitiikasta vuonna 1998, sen toteutuksesta - tästä sanoittekin jotakin - ja talousarvion laadinnasta vuodeksi 1999 - tähän ette osannut sanoa kovinkaan paljon.
Olemme laatineet talousarvioehdotuksen, jonka olemme oikeastaan saaneet jälleen hyväksytyksi entisessä määrin muutamin kauneusvirhein, eikä tämä koske tietenkään vain ihmisoikeuksiin liittyviä budjettikohtia, vaan lisäksi muun muassa Bosniaa, Kosovoa, Latinalaista Amerikkaa, Meda-ohjelmaa ja Lähi-itää.
Asian ydin onkin toisaalla: olemme jo kahden vuoden ajan pyrkineet komission kanssa vuoropuheluun erilaisista päätöslauselmista uusien rakenteiden löytämiseksi ja olemme jääneet kaipaamaan tätä vuoropuhelua. Tämä on syy siihen, miksi kirje, jonka piti oikeastaan mennä komission puheenjohtajalle, kirjoitettiin. Tämä vuoropuhelu ei ole toteutunut. Olemme yrittäneet kutsua vieraaksemme - ja sanoisin, että vielä mieluiten teidän kanssanne - puheenjohtajan, samoin komissaari Liikasen, kerran myös pääsihteerin. Nämä vierailut eivät ole toteutuneet ja myös tämä on osasyynä ärtymykseemme.
Myöskään ne välineet, joita tähän mennessä on luotu, eivät ole toimineet siten kuin oikeastaan olimme kuvitelleet, koska meille on vuoden ajan niin sanottu. Aina sanotaan - ja herra Liikanen sanoi saman myös tänä aamuna: ohjelmiin kaivataan lisää läpinäkyvyyttä. Sama koskee tietysti myös demokratiaohjelmia. Mutta kun saamme kuulla, ja tekään ette julistanut asiaa aivan perättömäksi, että suurhankkeet menevät tästä lähtien vain isoon yhteiseen kassaan - ETYJille, Euroopan neuvostolle ja niin edelleen - silloin tämä tarkoittaa meidän käsityksemme mukaan sitä, että lisäksi on oltava toimielinten välisiä sopimuksia, joista käy selvästi ilmi, mikä rooli EU: lla ja EP: llä on tässä omine varoineen.
Toinen asia on tämä: kun siirrätte pelkästään EU-valtuuskuntien vastuulle ilman Brysselistä tapahtuvaa keskitettyä valvontaa sellaisia pienhankkeita, joissa myös kansalaisjärjestöt voisivat olla osallisina, kun te suljette sitä ennen pois kuvioista apunanne toimineen asiainhoitajan, olivatpa syyt tähän mitkä tahansa - sanoittekin tästä jotakin - se ei voi olla meistä kovinkaan ilahduttavaa. Kyseessä on nimittäin asiakaspiiri, joka auttaa meitä levittämään laajalti Euroopan unionin vaalimaa ajatusta ihmisoikeuksista ja demokratiasta ja joka tietysti etenkin näin kuusi kuukautta ennen vaaleja voi ajaa meidät erityisen ahtaalle, jos uudelleenorganisoinnin tuloksena poistamme nimenomaan yhden Euroopan unionin inhimillisimmistä piirteistä. Myönnän kyllä, että tämä kaikki on hyvin vaikeaa, mutta siitä meidän pitäisi ehkä keskustella joskus yhdessä. Kun ajattelen, että jotakin sellaista kuin ylempään korkeakoulututkintoon johtava ihmisoikeuksien opintokokonaisuus putoaa taas pois, mutta sen sijaan neuvosto mahdollisesti perustaa huippukokouksessa Euroopan ihmisoikeuksia valvovan toimiston, European Human Rights Monitoring Agency , mikä ei todellakaan miellytä meitä, koska silloin emme enää lainkaan näe, mihin asiat ovat menossa, suosittelisin mitä pikimmin, että pyrkisimme vielä kerran pääsemään tässä asiassa parempaan vuoropuheluun.

Bertens
Arvoisa puhemies ja arvoisa komissaari, olette jo vastannut joihinkin kysymyksiin, jotka esitän nyt teille suoraan uudestaan. ELDR-ryhmä toivoo selvyyttä ihmisoikeuspolitiikan toteuttamiseen teiltä tai komissiolta. Arvoisa komissaari, näyttää siltä, että kauniiden ja selvästi sanottujen sanojen takana on kuitenkin paljon kovempi todellisuus. Todellisuus on heikkoutta, kyvyttömyyttä ja ehkä byrokratiaa. Kuinka on mahdollista, että komissiolla on vain puolitoista virkaa käytettävissä yli 1000 hankkeen toteuttamiseen, ja kuinka meidän pitää yhdistää se, minkä olette sanonut, 200 hankkeen toteuttamatta jättämiseen? Miksi komissio ei ole käyttänyt Euroopan ihmisoikeussäätiön tarjoamaa teknistä apua? Viime kuukausien aikana saamistamme viesteistä on käynyt ilmi, että kaaos ja huonosti valvotut hankkeet jatkuvat, ilman että suoraan sanoen hallinnollisten virheiden johdosta ei ole ryhdytty asianmukaisiin toimiin. Me puhumme ihmisoikeuksista ja ihmisistä ja ihmisistä ei maailman vaan yhteiskunnan toisella laidalla. Mielestäni ei voi olla niin, että komissio voi tehdä aivan mitä tahansa. Se ei ole ollut tarkoitus, mutta niin kuitenkin tapahtuu.
Haluaisin myös kuulla komissiolta, miksi varoja myönnetään niin sanottujen suurten rahastojen, kuten Euroopan neuvoston ja Yhdistyneiden kansakuntien kautta. Mielestäni emme ole tarkoittaneet, että budjettimme kehitysyhteistyövarat virtaavat Euroopan neuvoston kautta pieniin hankkeisiin. Jatkuvat uudelleenjärjestelyt komissiossa vahingoittavat ja ovat vahingoittaneet unionin ihmisoikeuspolitiikkaa. Komissio ei ole vielä kokonaan tuhonnut unionin hyvää mainetta ihmisoikeusasioissa, mutta se on kuitenkin vaarantanut sen. Tästä hyvästä maineesta meidän on myös kiittäminen komission aiempaa työtä.
ELDR-ryhmä pitää ensisijaisena sitä, että pienet hankkeet saisivat mahdollisimman paljon julkisuutta, ja lisäksi varojen hyvä hallinta on luonnollisesti oleellista. Arvoisa komissaari, toivotan teille menestystä työssänne.

Janssen van Raay
Arvoisa puhemies, rouva van Bladel ei voinut tulla paikalle erään ihmisoikeusasioita koskevan kokouksen vuoksi, ja hän pyysi minua olemaan joka tapauksessa paikalla, ennen kuin juridisia asioita koskevat varsinaiset mietinnöt tulevat käsittelyyn. Minulla on hänen valtuutuksensa sanoa vain yksi asia, ja se koskee suhtautumista siihen, mistä komissaari van den Broek juuri kertoi. Arvoisa komissaari van den Broek, meillä on taipumus kannattaa pieniä hankkeita, koska niillä on suoranaisempaa vaikutusta ihmisoikeuksiin niissä maissa, jotka tarvitsevat sitä. Tämän asian ja komission suorittaman valvonnan välillä on jännitystä. Alankomaissa on tullut esille juuri eräs uusi tapaus, mutta en sano mikä. Saatte kuitenkin kysymykseni NRC Handelsblad -lehdessä esille tuodusta tapauksesta, jossa varoja oli käytetty väärin Etelä-Afrikassa ja niin edelleen, mutta en puutu nyt siihen. On kuitenkin hyvin tärkeää - ja siinä kannatan täysin herra Bertensiä - että teillä on käytössänne riittävästi osaamista ja riittävät toimivaltuudet valvoa, jotta voitte huolehtia siitä, että myös pieniä hankkeita valvotaan hyvin. Toivotan teille menestystä ja kiitän osoittamastanne huomiosta.

Müller
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, mielestäni on suorastaan häpeällistä, että me täällä parlamentissa käymme marraskuussa, YK: n ihmisoikeuksien julistuksen 50. vuosipäivän alla, keskustelua seuraavasta kysymyksestä: mikä PO IA: n hoidossa on niin huonolla tolalla? Tahtoisin sanoa teille, koska aloititte puheenvuoronne toteamalla, että liikkeellä on huhuja, että olette silloin itsekin osasyyllinen ja vastuussa siitä, että huhuja liikkuu. Kirjoitin teille viimein henkilökohtaisesti ainakin viisi, ellei jo kuusi, viikkoa sitten kirjeen ilmaistakseni huoleni tästä kysymyksestä, mutta en valitettavasti ole saanut tähän päivään mennessä kirjeeseen minkäänlaista vastausta. Istuessani puhelimen ääressä joudun vastaamaan sellaisiin puheluihin, jollaisen sain esimerkiksi tänään Belgradista henkilöltä, joka edustaa Women in Black -järjestöä; tämä järjestö oli sopinut vuonna 1997 komission kanssa hankkeesta, vienyt sen päätökseen, laatinut loppuraportin ja nyt se on odottanut vuoden 1998 alusta asti loppumaksua, sillä komissiossa kukaan ei ehdi lukea loppuraporttia todetakseen sen kelvolliseksi ja sanoakseen, että asia on kunnossa, järjestö on toteuttanut hankkeen asianmukaisella tavalla, joten saatte siis loppumaksun!
Voisitteko ystävällisesti kertoa, mitä minun pitäisi näille soittajille sanoa? Onko minun sanottava, että liikkeellä on huhuja, mutta pohjimmiltaan kaikki sujuu komissiossa loistavasti? Vai pitäisikö minun sanoa, että kaikki ei olekaan aivan niin loistavasti? Tiedämme kumpikin hyvin tarkkaan, miten asiat todellisuudessa ovat. Haluaisin sanoa teille, että ei käy päinsä, että vyörytämme kysymyksen oikeudellisista perusteista ja minibudjeteista kansalaisjärjestöjen niskoille tässä herkässä asiassa!
Eikä talousarviovaliokunnan taholta aiheutuva paine, arvoisa herra van den Broek, ole suinkaan se asia, joka olisi jotenkin ratkaisevaa minibudjettien osalta, vaan nimenomaan kysymys oikeasta tavasta soveltaa talousarvioasetusta, jossa säädetään, että B-osan varoja ei voida käyttää A-osaan eikä päinvastoin! Tässä kohden ette voi sanoa, että talousarviovaliokunta painostaisi asiassa. Komissiossa on tiedetty vuodesta 1991 lähtien, että minibudjetit eivät ole sallittuja, mutta siitä huolimatta se on niitä käyttänyt.
Tässä konkreettisessa kysymyksessä kannatan kovasti esittämäänne näkemystä, että asiaan löydetään nyt ratkaisu. Tässä mielessä minua ilahduttavat sananne siitä, että me yhdessä neuvoston ja teidän, komission, kanssa tulemme löytämään talousarviomenettelyssä 1999 ratkaisun ensi vuodelle, ja toivottavasti, kuten viittasitte, myös tälle vuodelle. Joka tapauksessa on silti näin: kaiken tämän taakse - ja tämä tekee tästä huhusta niin pahamaineisen - kätkeytyy julkilausumaton komission politiikan muutos! Siksi teidän täytyy vastata, oletteko samaa mieltä herra Burghardtin kanssa, joka kirjoitti 22. lokakuuta 1998: vuosina 1998 ja 1999 tullaan antamaan etusija maksuille, jotka menevät Euroopan neuvostolle, ETYJille ja muille. Jos tämä on komission ihmisoikeusasioissa noudattamaa uutta politiikkaa, silloin voimme jättää asian sikseen, ja silloin vasta alkaakin varsinainen uusi keskustelu siitä, mitä kansalaisyhteiskunnan edelleen kehittäminen ja demokratian ja ihmisoikeuksien puolustaminen niin Euroopan unionin sisä- kuin ulkopuolellakin todella tarkoittavat!

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, meidän on todettava, että tässä asiassa pilkka osuu omaan nilkkaan. Luku 7 on meidän " keksintömme" , ja olemme siitä ylpeitä. Joka vuosi vaaditaan lisää rahaa, lisää varoja. Joka vuosi olen esimerkiksi jättänyt tarkistuksen vaatiakseni enemmän virkamiehiä tämän kohdan sisäiseen hallinnointiin, mutta sitä ei ole koskaan käsitelty budjettivaliokunnassa.
Komissio on yrittänyt saivarrella milloin mitenkin tämän järjestelmän osalta, joka toimi suurin piirtein siihen asti, kunnes tehtiin se virhearvio, että ulkopuoliset toimijat nopeuttaisivat sopimusten syntymistä. Se, että pilkka osuu omaan nilkkaan, tarkoittaa sitä, että sanoimme ensimmäisinä, ettei samanlaista järjestelmää ole mahdollista soveltaa. Virkamiehiä ei anneta lisää, eli sillä halutaan sanoa, että komissio on syyllinen. Meidänkin olisi mielestäni tutkiskeltava itseämme saadaksemme tietää, kuinka paljon kaikissa näissä lisäkohdissa, jotka teidän on täytynyt ottaa mukaan " salaa" , vastoin meidän lausuntoamme, olisi voitu säästää, jos olisimme neuvotelleet paremmin ja kohdentaneet prioriteettimme paremmin niiden välttämättömien varojen osalta, jotka vahvistettiin talousarvion jalossa A-osassa.

Soulier
Arvoisa puhemies, täällä aistii hyvin sen, että jokainen on pahoillaan asiasta, joka näyttää huonosti hoidetulta, järjestelystä, joka tyydytti täysin aineellisella tasolla ja epäilemättä taloudellisella ja kirjanpidonkin tasolla, sillä tilintarkastustuomioistuin on kiitellyt sitä. Nyt huomaamme kuitenkin olevamme erittäin arkaluonteisessa tilanteessa, jopa siinä määrin, ettei määrärahoja voitaisi myöntää. On kuitenkin selvää, että Euroopan unioni on demokratian keskus maailmassa, ja se on keskus sen vuoksi, että niiden julmuuksien jälkeen, jotka maanosamme on saanut kokea ja joihin moni maistamme on valitettavasti jollakin tavalla osallistunut, haluamme sanoa maailmalle: " Ei enää koskaan mitään vastaavaa! Olemme päinvastoin ihmisoikeuksien synnyinseutu ja voimme auttaa teitä tietyillä tavoilla."
Nyt olemme kuitenkin voimattomia, sillä meiltä puuttuu keinoja, muut aikovat käyttää määrärahamme. Tästä tilanteesta on selvittävä mahdollisimman pian, sillä on selvää, ettei toisella puolella maailmaa, koska halusimme toimivaltamme olevan tällä alalla yleismaailmallinen, kukaan voi odottaa sitä, että pääsemme sopimukseen määräyksistä sanomalla: " Meillä on menettelymme, he ovat huonosti sopeutuneita, haluatteko odottaa vuoteen 2000, kunnes selvitämme tilanteen?" Sitä eivät voi odottaa köyhät, onnettomat, ne, joita ahdistellaan, ne, jotka ovat joutuneet maanpakoon, ne, joita syytetään väärin perustein, olipa kyse sitten yksilöistä tai yhteisöistä.
Itse kunkin on ponnisteltava asian eteen, ja vaikka meidän onkin noudatettava tiettyjä sääntöjä ja vaikka tarvitsemmekin lain tukea ja perustaa, meidän on pystyttävä etenemään nopeasti. Siitä on muuten esimerkki: nythän on niin, että kun hirmumyrsky Mitch tekee tuhojaan Väli-Amerikassa, silloin kansainvälinen yhteisö herää. Miksi emme tekisi samoin omalla tasollamme? Ehdotitte, ja tältä kannalta katsottuna se on aina parempi, että voitaisiin perustaa tarkkailukeskus, tai täsmällisemmin sanottuna virasto, tai että kaikkea muuta voitaisiin tehdä. Tärkeintä on edetä nopeasti. Arvoisa komissaari, olisi hyvä, jos voisitte tehdä niin.

Schroedter
Arvoisa komissaari, en pysty päättelemään esityksestänne, menevätkö tänä vuonna budjettiin sidottavat varat todella kansalaisjärjestöissä toteutettavien pienten ihmisoikeushankkeiden hyväksi. Epäilen, että haluatte komissiossa vallitsevaan henkilöstövajaukseen vedoten ohjata tämänvuotiset varat empimättä suurten rahoituskanavien kautta kansainvälisille järjestöille. Tämä ei käsitykseni mukaan kuitenkaan vastaa näiden talousarviovarojen käyttötarkoitusta eli ruohonjuuritason organisaatioiden kautta tapahtuvaa demokratian edelleen kehittämistä ja vahvistamista vastaanottajamaissa. Olisin iloinen, jos voisitte hälventää nyt tässä nämä epäilykseni.
Vielä yksi kysymys: minkälaisia ongelmia teillä ilmeni ulkopuolisen avun käytössä? Miten arvioitte niitä niin kutsuttuja ongelmia, joita komissiossa ilmeni, kun tilintarkastustuomioistuin kuitenkin toisaalta nimenomaan antaa kiitosta tälle yhteistyölle, joka on sen mukaan ainoa mahdollisuus pienimmille organisaatioille, jotta ne ylipäätään pääsisivät osallisiksi näistä varoista. Minun on sanottava aivan rehellisesti: pidän välttämättömänä, että vastaamme näihin kysymyksiin täällä, sillä muussa tapauksessa Euroopan parlamentin on nähdäkseni harkittava tuntuvampia seuraamuksia.

McMillan-Scott
Arvoisa puhemies, toimielinten välistä sopimusta koskevan asian osalta haluaisin kysyä herra komissaarilta, kenen toimesta toimielinten välinen sopimus, jonka nojalla oli olemassa parlamentin, komission, Euroopan neuvoston ja G24: n perustama neuvoa-antava komitea, peruutettiin yksipuolisesti 9. tammikuuta tänä vuonna. Edustin parlamenttia tuossa komiteassa, jossa oli mukana myös parlamentin virkamiehiä. Meille kerrottiin, että sen työ oli päättynyt. Sen jälkeen yksikään demokratiaohjelmista ei ole edennyt. On tärkeää tietää, että komissio päätti tuolloin käsitellä kaikki nämä asiat sisäisesti. Niin ikään vastauksena useisiin täällä esitettyihin kysymyksiin, miksi asianmukaisesti tehtyä sopimusta Human Rights Foundation -säätiön voittamassa tarjouskilpailumenettelyssä ei koskaan täytetty? Tästä on tuloksena se, että demokratiaohjelmat, joita me kaikki täällä kannatamme, ja ihmisoikeusohjelmat ovat nyt kuihtumaisillaan pois.

Van den Broek
Aloittaisin viimeisestä kysymyksestä. Herra McMillan-Scott on tietoinen siitä, että tukianomuksia ei enää oteta vastaan entiseen tapaan kaksi kertaa vuodessa vaan että hakemuksia voidaan ottaa vastaan läpi vuoden ja että siksi ei ole järkevää säilyttää menettelyä, jonka mukaan valinta suoritetaan kaksi kertaa vuodessa. Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa korjaamalla erään toisen väärinkäsityksen, koska se vaikuttaa olevan melko tiukkaan juurtunut. Ajatellaan, että politiikka olisi muuttunut viime vuoteen verrattuna siihen suuntaan, että me kiinnitämme kaiken huomiomme suuriin organisaatioihin, kuten ETYJiin tai Euroopan neuvostoon. Voin sanoa teille, että jos tarkastelemme mennyttä ajanjaksoa, voimme havaita, että näiden organisaatioiden taholle mennyt osuus on ollut noin 10 %. Haluaisin vielä lisätä tähän - en ole kuullut kenenkään puhuvan tästä tänä iltana - että myös ne hankkeet ovat ihmisoikeuksiin tai kansalaisyhteiskuntaan liittyviä hankkeita, joita toteutetaan Euroopan neuvoston kanssa erityisesti Baltian maiden hyväksi sekä edelleen myös Albaniassa, jonka tilanteesta me kaikki olemme tietoisia, ja Ukrainassa. Toisien sanoen, näitä hankkeita ei saa pitää vähemmän tärkeinä eikä kaikkea saa keskittää pieniin hankkeisiin. Pieniä hankkeita kaikkine niihin liittyvine ongelmineen painotetaan yhä. Pyytäisin tässä yhteydessä myös osoittamaan ymmärtämystä sitä kohtaan, että meillä ei ollut vaikeuksia pienten hankkeiden parissa toimimisen osalta niin kauan kuin saatoimme käyttää ulkopuolista avustusta. En pyydä ymmärtämystä ainoastaan tuen saajille eli kansalaisjärjestöille vaan myös itse komissiolle, jonka on mahdotonta valvoa tai toimeenpanna kunnolla satoja ja joskus jopa tuhansia sopimuksia. Haluaisin sanoa rouva Müllerille, että muistan tosiaan kirjeenne, johon sisältyi uskoakseni suositus siitä, että ihmisoikeussäätiön kanssa pitäisi päästä ennen kaikkea suoriin sopimuksiin. Rouva Müller myös tietää, että tarjouskilpailu kariutui viime vuonna ihmisoikeussäätiön osalta ulkoisen avustuksen hyödyntämisen mahdollisuutta rajoittavan tulkinnan vuoksi, ja muistelkaa myös käytyjä keskusteluja. Toisin sanoen, se on yksi näistä kahdesta asiasta. Arvoisa puhemies, meidän on joko päästävä yksimielisyyteen siitä, että komission on ilman ulkopuolista avustusta mahdotonta hoitaa tällaisia ja erityisesti pieniä hankkeita, tai sanottava, että te ette saa ulkopuolista avustusta ja että teidän täytyy vain huolehtia siitä, että selviydytte itse. Silloin minun on yksinkertaisesti pakko painottaa suurempia hankkeita, mitä en tällä hetkellä tee. Olkaamme ensin tästä asiasta yhtä mieltä.
Arvoisa puhemies, mielestäni olemme nyt itse asiassa ehdottamassa sitä, että huolehtisimme lyhyellä aikavälillä siitä, että toimielinten välisellä sopimuksella saataisiin joka tapauksessa luotua oikeudellinen perusta odotettaessa uuden työjärjestyksen hyväksymistä ja virallistamista. Kuten tiedetään, neuvosto ja parlamentti käyvät tällä hetkellä asiasta keskusteluja, ja kaikkine esitettyine tarkistuksineen näyttää siltä, että asetuksen hyväksyminen saattaa vielä vaatia jonkin verran aikaa. Tarvitsemme siis toimielinten välistä sopimusta voidaksemme jatkaa oikeudellisen perustan voimassaoloa. Toinen tässä tapauksessa varmasti tärkeä asia on se, että saamme aikaan budjettia koskevat huomautukset, jotka mahdollistavat sen - kuten alussa sanoin - että meidän on mahdollista saada vuonna 1999 tarvitsemaamme ulkopuolista avustusta mahdollisesti suoria sopimuksia solmimalla. En näe mitään muitakaan mahdollisuuksia sen osalta, että voisimme palauttaa rakentamamme hyvän maineen. Ei ole myöskään varsinaisesti niin, että meillä olisi tähän asiaan käytössä vain puolitoista virkaa - herra Bertens, olen myös lukenut lehdistä näitä artikkeleita - ja että pari sataa hanketta olisi roikkumassa ja vielä käsittelemättä. Sekään ei pidä paikkaansa. Olemme niin pitkällä, että voimme sanoa vuoden 1998 osalta, että olemme muutaman viikon kuluessa arvioineet kaikki hankkeet, ja mitä tulee komissioon, myös hyväksyneet ja vahvistaneet ne. Sitten meillä on luonnollisesti vielä edessämme sopimusten solmiminen, toteuttaminen, maksaminen ja arviointi. Tätä kaikkea komissio ei voi suorittaa itse ilman ulkopuolista avustusta. Korotan tässä ehkä hieman ääntäni, koska asia on meille niin tärkeä. Ihmisoikeuspolitiikka on Euroopan komissiolle erittäin tärkeää, kuten myös koko unionille. Meillä on tällä alueella erittäin säännölliset yhteydet hyvin moniin alan organisaatioihin. Kiinnitämme erityistä huomiota Itä-Eurooppaan, jossa koko kansalaisyhteiskunnan kehittyminen on luonnollisesti osa hyvän yhdentymisprosessin edistämistä. Meitä ei kuitenkaan voi pitää yksin vastuullisina sen osalta, että viime vuonna ilmeni kaksi ongelmaa. Ensimmäinen oli se, että tuomioistuimen tuomion vuoksi ei ollut mahdollista luoda oikeudellista perustaa. Toinen oli se, että ulkopuolisen avustuksen saamisen mahdollisuudesta annettiin hyvin rajoittava tulkinta keskustelujen ja muun vuoksi. Arvoisa puhemies, minusta on huolestuttavaa, että saamme vuosi toisensa jälkeen kuulla tilintarkastustuomioistuimelta, että emme koskaan pysty hoitamaan avustushankkeitamme - tarkoitan tässä erityisesti Phare- ja Tacis-ohjelmia - käytettävissämme olevalla henkilöstöllä, ja tänä vuonna tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa moititaan siitä, että ulkopuolista avustusta on käytetty kohtuuttoman paljon, ja samalla moitteissa viitataan parlamentissanne käytyyn keskusteluun. Näin ollen haluaisin kysyä, mikä on nyt minun tilanteeni. Kuinka voin käytännössä toteuttaa nämä hankkeet, jos en saa sitä varten lisää henkilöstöä, enkä edes vielä pyydä sitä? Kun hankkeet on saatu päätökseen, herää kysymys, tarvitaanko vielä kaikkia niitä ihmisiä. Tässä täytyy siis säilyttää tietynlainen joustavuus. Meidän täytyy yrittää löytää asiaan ratkaisu, ja aioin siinä yhteydessä olla mukana arvioimassa ajatuksia, joita on esitetty toimistoista ja muista pitkäksi aikaväliksi.
Arvoisa puhemies, haluaisin lopettaa kiittämällä ilman muuta rakentaviksi tarkoitetuista huomautuksista. Toivon, että voimme saada budjettia koskevien huomautusten avulla aikaan lyhyen aikavälin ratkaisun ensi vuodeksi. Siten ainakaan kansalaisjärjestöt ja ne, jotka hyötyvät kansalaisjärjestöjen toiminnasta, eivät joudu kärsimään, ja siten myös meillä on hieman enemmän aikaa pohtia keskenämme, kuinka kaikki voi tapahtua pitkällä aikavälillä. Haluan sanoa rouva Lenzille, että olen tarjoutunut pari kertaa vuodessa vaihtamaan kansanne ajatuksia ihmisoikeusstrategiasta ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnassa, jossa vierailen erityisen uskollisesti. Kysymys ei ole hallinnosta tai toiminnallisista asioista, sillä ne kuuluvat tämäniltaisten kaltaisiin keskusteluihin, vaan suurien linjausten tekemisestä ja sen kuulemisesta, miten parlamentti suhtautuu asiaan. Minulla ei ole sen asian osalta minkäänlaisia ongelmia, mutta meidän täytyy nyt ensin huolehtia siitä, että saamme laivan taas liikkeelle. Mielestäni se on kaikkein tärkeintä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komissaari van den Broek.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Yhteisön patentti
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Añoveros Trias de Besin laatima oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0384/98) komission vihreästä kirjasta yhteisön patentista ja Euroopan patenttijärjestelmästä - Innovaatioiden edistäminen patenttien avulla (KOM(97)0314 - C4-0342/97).

Añoveros Trías de Bes
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, käsittelemässämme vihreässä kirjassa pyritään kolmeen keskeiseen tavoitteeseen: antamaan kattava kuva tilanteesta patenttijärjestelmän avulla tapahtuvan suojelun osalta, tutkimaan uusien yhteisön toimien tarvetta ja pohtimaan näiden mahdollisten uusien toimien muotoa ja sisältöä.
Arvoisa komissaari, patentilla on keskeinen asema niiden eri keinojen joukossa, joita käytetään innovaatioiden suojelemiseksi. Teidän näkökulmastanne nykyisessä järjestelmässä on kuitenkin kolme vakavaa haittapuolta: se on monimutkainen - sillä yhtä aikaa ovat olemassa sekä kansallinen patentti että yhteisön patentti - ja kallis, eikä se anna yhdenmukaista suojaa kaikissa jäsenvaltioissa.
Kun edellä mainitut asiat otetaan huomioon, vihreässä kirjassa kysytään, missä määrin asianosaiset olisivat valmiita käyttämään asetukseen perustuvaa yhteisön patenttijärjestelmää perustamissopimuksen 235 artiklan mukaisesti sellaisen hallitusten välisen sopimuksen sijaan kuin Luxemburgin yleissopimus vuodelta 1975 tai vuonna 1989 allekirjoitettu sopimus, jotka eivät ole tulleet voimaan. Tällaisen määräyksen ansiosta käyttäjät saisivat kohtuukustannuksin helposti hyödynnettävissä olevan, oikeudellisesti luotettavan järjestelmän.
Muita teknisiä kysymyksiä tarkastellaan yhteisön patentin tulevaisuuden yhteydessä: yhdenmukaistamista, tietoyhteiskunnan vaikutusta, elektronista kaupankäyntiä ja niin edelleen. Muun muassa työsuhdekeksinnöt, patenttiasiamiesten käyttö ja tutkintotodistusten tunnustaminen mainitaan vihreässä kirjassa.
Lopuksi vihreässä kirjassa kysytään, miten maksujärjestelmä voidaan mukauttaa patenttijärjestelmään, niin että se vastaisi annettuja palveluja estämättä silti innovaatioiden suojelua.
Oikeusasioita käsittelevän valiokunnan hyväksymässä päätöslauselmaesityksessä on tarkasteltu tämän oikeuden yhdenmukaistamista Euroopan unionissa sisämarkkinoiden vahvistamiseksi etenkin laajentumisen edellä. Luxemburgin yleissopimus ja vuonna 1989 tehty sopimus eivät takaa yhtenäistä patenttisuojaa Euroopan unionissa. Tämän yhteisön patentin on ehdottomasti toimittava yhdessä kansallisten patenttijärjestelmien kanssa. On niin ikään tarpeen varmistaa yhteisön patentin muuttaminen eurooppalaiseksi patentiksi sekä kehittää järjestelmä, joka takaa eurooppalaisen patentin muuttamisen yhteisön patentiksi. Euroopan patenttiviraston on oltava patentin tekninen toimija yhteistyössä kansallisten viranomaisten kanssa.
Oikeusasioita käsittelevä valiokunta katsoi, että jäsenvaltioiden ei pidä luopua oman kielensä käytöstä, sillä patentti on väline, jonka avulla saadaan tietoa teknologian tasosta ja oikeusvarmuudesta. Olemme näin ollen, arvoisa komissaari, yhtä mieltä kielellisen tasavertaisuuden periaatteesta, ja suosittelemme sellaista menettelyä, joka edistäisi tätä kielten tasavertaisuutta ja moninaisuutta, kunhan se ei merkitse liiallisia kustannuksia.
Toisaalta lainkäyttövallan osalta kansallisten tuomioistuinten on oltava toimivaltaisia sekä patenttiloukkauksia että niiden mitätöimistä koskevissa kanteissa tavaramerkkioikeuksiin liittyvän järjestelmän mukaisesti. Olisi oltava olemassa - meidän mielestämme - kaksi kansallista tuomioistuinta, koska se on nopeampaa ja helpompaa sekä kustannukset pienempiä etenkin pkyritysten kannalta. Viime kädessä voitaisiin valittaa yhteisön ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen.
Mielestämme työsuhdekeksinnöt ovat sellainen kysymys, josta jäsenvaltioiden kuuluu päättää.
Olemme sitä mieltä, että on harkittava myös patenttiasiamiesten vastavuoroista tunnustamista.
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta pyytää lopuksi arvoisaa komissaaria perustamaan työryhmän, jonka tehtävänä on valmistella yksi tai useampi malli patentteihin liittyviä oikeudellisia kustannuksia koskevaa vakuutusta varten. Työryhmän olisi pohdittava muun muassa järjestelmän rahoitustapaa, vakuutusturvan laajuutta, vakuutusmaksujen tasoa ja valvontaviranomaista.

Gasòliba I Böhm
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, haluaisin ensiksi onnitella komissiota ja tästä yhteisön patenttia koskevasta vihreästä kirjasta vastaavaa komissaari Montia sekä oikeusasioita käsittelevän valiokunnan esittelijää herra Añoveros Trías de Besiä heidän erinomaisesta työstään sellaisen asian parissa, joka on ilman muuta tärkeä oikeudellisen suojan näkökulmasta mutta myös taloudelliselta kannalta.
Vihreän kirjan alaotsikkona on " Innovaatioiden edistäminen patenttien avulla" . Monesti, kun arvioidaan innovaatioiden merkitystä ja pyritään mittaamaan sitä eri alueilla, yhtenä mittapuuna on käytetty patenttien lukumäärää. Meillä on ilman muuta Euroopan unionin tasolla eräs puute, nimittäin riittävän yhdenmukaistamisen puuttuminen, sillä varsinaista yhteisön patenttia ei ole olemassa. Herra Añoveros Trías de Bes totesi jo, että liikumme edelleenkin vuonna 1973 tehdyn eurooppalaista patenttia koskevan Münchenin yleissopimuksen puitteissa ja sekä vuonna 1975 tehty yhteisön patenttia koskeva Luxemburgin yleissopimus että vuonna 1989 tehty yhteisön patentteja koskeva sopimus eivät vielä ole täysin voimassa.
Olemme tutkineet tätä asiaa talousasioita käsittelevässä valiokunnassa. Hyväksyimme yksimielisesti joitakin suosituksia, jotka olen ilmaissut tarkistusten muodossa ja joiden tavoitteena on lähinnä kolme perusseikkaa:
Ensiksi: helpottaa yhteisön tason maksuilla yhteisön patentin käyttöönottoa.
Toiseksi: helpottaa siirtymistä nykyisistä jäsenvaltioiden patenteista yhteisön patenttiin.
Kolmanneksi: eräs asia, jota olemme toistuvasti ehdottaneet eri alueilla - kuten hyödyllisyysmallit tai muut innovaatioiden suojelun osa-alueet - ja joka on olemassa Japanissa ja Yhdysvalloissa: mahdollisuus patentoida tietokoneohjelmia tai -ohjelmistoja.

Thors
Arvoisa puhemies, keskustelu patenteista näin tiistai-iltana on varmaan monen mielestä hyvin ikävystyttävää. Kuten hyvä puolueryhmäkollegani Gasòliba I Böhm totesi, tämä on erittäin tärkeä aihe niin yksittäisten maiden kuin koko unioninkin kannalta. Kilpailukyvyn kannalta on tärkeää, että saamme innovaatiota koskevan toimivan järjestelmän. Uskoisin, että tämä on myös tärkeä aluepoliittinen kysymys silloinkin, kun ajatellaan kansalaisten tasa-arvoa unionin kaikissa osissa. Toivon jopa, että saamme järjestelmän, joka merkitsee sitä, että patenttivirasto voi täyttää palvelutehtävänsä - levittää tietoa.
Oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta on pannut merkille tulevaisuutta koskevan järjestelmän, jossa vallitsee kielellinen tasa-arvo, kuten Añoveros Trias de Bes toteaa, ja jossa kaikki yritykset saavat hyvää palvelua. Toivon, että komissio käyttää tätä ehdotusta hyväkseen ja että saamme patentin, joka on sekä tiedon että tekniikan väline ja joka antaa oikeusturvan. Olen vakuuttunut siitä, että valiokunnan ehdotus merkitsee tätä.
Toivon myös, että komissaari hyödyntää E ja 2 kohdassa esittämämme luovat ehdotukset Euroopan patenttiviraston ja kansallisten patenttivirastojen välisestä toimivasta yhteistyöstä. Olen jossain yhteydessä ottanut komissaarin kanssa esiin juuri sen, että uusi tekniikka todellakin mahdollistaa hajautetun mallin, ja toivon, että tämä ajatus elää jatkossakin.
Haluan lisäksi kiittää esittelijää hyvästä yhteistyöstä. Minulla ei ole tapana esittää kiitoksia, mutta nyt teen sen mielelläni. Hän on nimittäin tehnyt erittäin hyvää työtä. Lopuksi haluan sanoa, että pohjoismaista sieluani ilahduttaa, että erityisesti ETA-alue mainitaan tässä päätöslauselmaehdotuksessa. Aivan liian usein unohdamme, että laatimamme direktiivit koskevat usein myös Norjaa ja Islantia.

Heinisch
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ensiksi haluaisin kiittää komissiota siitä aloitteesta, jonka se on tehnyt vihreällä kirjallaan. Halutessamme taata Euroopan kilpailukyvyn meidän täytyy edistää innovaatioita. Tutkimuksen edistäminen rahoituksen keinoin on yksi innovaatioita suosivan politiikan osatekijä. Sen ohella on kuitenkin ratkaisevan tärkeää taata teollisoikeuksien EU: n laajuinen suoja. Tässä yhteydessä täytyy ennen muuta luotailla myös eri vaihtoehtoja eurooppalaisen patenttilainsäädännön muokkaamiseksi, mihin komissio on antanut vihreällä kirjallaan alkusysäyksen.
Tärkeä kohta, jolle annan tutkimusta käsittelevän valiokunnan puolesta suuren arvon, on tietokoneohjelmistojen patenttisuojan parantaminen. Eurooppalaista patenttia koskevan yleissopimuksen 52 artiklan 2 kohdan mukaan ja Euroopan unionin alueen vastaavien kansallisten patenttilakien mukaan tietokoneohjelmistot eivät kuulu patenttisuojan piiriin. Mikäli emme halua menettää kilpailukykyämme ohjelmistoteknologioiden alalla, meidän on muutettava tätä oikeudellista tilannetta. Meidän pitäisi niin ollen poistaa tietokoneohjelmistot eurooppalaista patenttia koskevan yleissopimuksen 52 artiklan 2 kohdasta. Sen ohella pitäisi eurooppalaisen direktiivin avulla saada yhdenmukaistetuksi vastaavat kansalliset määräykset. Tällaisilla muutoksilla voisimme välttää sen, että emme jää jälkeen amerikkalaisista ja japanilaisista, jotka ovat jo järjestäneet laaja-alaisen patenttisuojan ohjelmistoille.
Toinen kohta, joka on saatettava uuden sääntelyn piiriin, koskee kielijärjestelmää. Esittelijä suosii tässä ratkaisua, jota myös itse olen tutkimusta käsittelevän valiokunnan antamassa lausunnossa tukenut. Sen mukaan patenttitekstin kääntämistä kokonaisuudessaan edellytettäisiin vain silloin, jos suojaoikeudesta syntyy kiistaa. Näin menetellen keskimääräisiä käännöskustannuksia pystyttäisiin alentamaan tähänastisesta 22 500 D-markasta 4 000 D-markkaan. Vielä kerran sydämelliset kiitokset esittelijälle.

Rübig
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, patenttipolitiikka on hyvin tärkeä osa talouspolitiikan välineistöä, ja patenttipolitiikasta on johdettavissa suoraan lisenssipolitiikka. Tämä tarkoittaa, että tutkimus- ja kehitystyöllä voidaan nykyään luoda uusia tuotteita, mistä on kerran esitetty asiaa erittäin hyvin kuvaava lainaus: " Nykypäivän tutkimus- ja kehityspolitiikka on huomisen sosiaalipolitiikkaa" .
Tutkimuspolitiikkaa voidaan tukea erityisesti hyvällä patenttipolitiikalla. Meidän on tiedettävä, että yhtäällä ovat pienet keksintöjen tekijät, joiden ongelmana on, kun he ovat tehneet jonkin keksinnön, muokata ideoistaan markkinakelpoisia. Ellei olisi olemassa patenttia, jollekin isolle yritykselle olisi helppoa ottaa tämä idea omaan käyttöönsä ja käyttää sitä hyväkseen. Tunnemme monia tutkijoita, yksittäisiä keksijöitä, jotka ovat vuosikausia, ellei vuosikymmeniä, työskennelleet tiettyjen ideoiden kimpussa. Toisaalta useilla monikansallisilla yhtymillä on suuria tutkimuslaitoksia, joihin syydetään miljardisummia, ja luonnollisesti tämän investoinnin on viime kädessä tuotettava myös tulosta.
Tuen sen vuoksi kansallisten määräysten yhdenmukaistamista, koska sekä pienyrityksille että suuryhtymille on tärkeää saada luoduksi perusedellytykset, jotka sallivat yhtenäisen menettelyn. Tiedämme, että keksintöjen taso on tärkeä asia. Kun japanilaiset pystyvät hyödyntämään keksintöjään tehokkaammin kuin me eurooppalaiset, Japanista tulee paljon patentteja ja Euroopasta taas ei, ja vastaavalla tavalla kehittyvät sitten myös lisenssejä kuvaavat luvut. Pidän sen vuoksi komission ehdotusta erittäin hyvänä, sillä juuri kansainvälinen patentti- ja lisenssipolitiikka on Euroopalle hyvin tärkeä osa välineistöä.

Janssen van Raay
Arvoisa puhemies, voitte vähentää puheaikani niistä kolmesta minuutista, jotka minulla oli Ferrin mietintöä varten. En ole myöskään rouva Schaffner, jonka olisi pitänyt puhua, ja vielä vähemmän rouva van Bladel. Haluan kuitenkin sanoa ryhmäni nimissä, että olemme erityisen kiitollisia sekä kollegallemme Añoverosille että komissaarille tästä Euroopan kannalta äärimmäisen tärkeästä hankkeesta, koska se on täällä tavoittelemamme suojelun yksinkertaisuuden kannalta helpompi vaihtoehto kuin suuret hankkeet, joiden osalta kohdataan paljon enemmän ongelmia, ja sen komissaari Monti tietää. Siksi toivon, että pieni hanke, joka on eurooppalaisten pienyritysten kilpailuaseman vahvistamiseksi paljon tärkeämpi kuin suuret hankkeet, tulee nyt pikaisesti voimaan, ja haluan vielä kerran kiittää molempia herroja sydämellisesti heidän panoksestaan tässä asiassa.

Monti
Arvoisa puhemies, patenttijärjestelmällä on keskeinen tehtävä yhteisön innovaation, kasvun ja työllisyyden edistämisessä. Jotta Euroopan patenttijärjestelmä voisi täyttää täysin tämän tehtävänsä, se tarvitsee perinpohjaista uudenaikaistamista ja parannusta. Järjestelmällä on, etenkin jos vertaamme sitä Pohjois-Amerikan tai Japanin järjestelmiin, kaksi erittäin selkeää heikkoutta: se on kallis ja epätäydellinen.
Kuten herra Añoveros Trìas de Bes - jota onnittelen laadukkaasta työstä - on selkeästi tuonut esille mietinnössään, yhtenäismarkkinoilla yritysten kilpailukyvyn ja tuotteiden sekä palveluiden vapaan liikkuvuuden välillä on suora yhteys. Tässä kontekstissa johdonmukaisella ja tehokkaalla yhteisön patenttisuojajärjestelmällä on ratkaisevan tärkeä merkitys.
Komission esittelemä vihreä kirja on onnistunut hyvin tavoitteessaan käynnistää aiheesta erittäin laaja yleinen keskustelu, johon asianosaiset tahot ovat osallistuneet vilkkaasti. Yleinen sanoma, joka näistä keskusteluista nousee esille, on tarve parantaa patenttijärjestelmän tehokkuutta ottamalla siinä täysipainoisesti huomioon käyttäjien käytännön tarpeet. Lisäksi on olennaista, kuten tänään keskustelun aiheena olevassa päätöslauselmaesityksessä on aivan oikein tuotu esille, että tällainen järjestelmän rakenneuudistus tehdään ennen Euroopan unionin laajentumista. Erityisesti on käynyt selväksi yksimielinen näkemys, että oikea tapa toteuttaa järjestelmän uudistus on luoda yhtenäinen yhteisön patentti, mieluiten yhteisön asetuksella, kuten tehtiin jo vuonna 1994 yhteisön tavaramerkin yhteydessä.
Tässä yhteydessä haluaisin muistuttaa, että tammikuun 1998 lopussa komissio järjesti jäsenvaltioiden asiantuntijoiden tapaamisen, jossa kävi ilmi, että valtaosa heistä on valmis aloittamaan yhteisön patentin luomista koskevat juridiset ja tekniset keskustelut. Talous- ja sosiaaliasiain valiokunta on puolestaan hyväksynyt lähes yksimielisesti selkeän myönteisen kannan vihreässä kirjassa esitettyihin ehdotuksiin, muun muassa yhteisön patentin luomiseen. Panen tyytyväisenä merkille, että herra Añoverosin muotoilemat ehdotukset ovat samansuuntaisia edellä mainittujen linjausten kanssa. Ehdotukset ovat erittäin selkeitä ja tasapainoisia. Voin vakuuttaa, että komissio aikoo tutkia niitä tarkoin yhteisön patentin käyttöönoton edellyttämien säädösten valmisteluvaiheessa. Haluaisin myös sanoa erityisesti vakuutusjärjestelmästä, jolla katetaan patentteja koskevien oikeudenkäyntien kustannukset, että komissio kartoittaa parhaimmat tavat edistää sitä yhteisössä ja ottaa tähän työhön mukaan myös Euroopan parlamentin.
Lopuksi sanoisin, että komissio on vakaasti sitä mieltä, että patenttijärjestelmän uudistus on toteutettava mahdollisimman pian. Tämän uudistuksen on perustuttava toisaalta asetuksella luotavaan yhteisön patenttisuojaan, toisaalta kansallisten säännösten uudistamiseen ja yhteensovittamiseen joidenkin erityisseikkojen osalta, joihin kuuluvat tietokoneohjelmiin liittyvien keksintöjen patentoitavuus, kuten joissakin puheenvuoroissa muistutettiin. Tähän uuteen kehykseen voisi lisäksi sisältyä yhteisön toimi, jolla tuettaisiin kansallisten patenttivirastojen ponnistuksia innovaatioiden edistämiseksi.
Minusta on tärkeää, että järjestelmän kehittäminen tapahtuu yhteisön kehyksessä eikä, kuten alun perin kaavailtiin, kansainvälisellä yleissopimuksella. Tämän ottaminen lähtöoletukseksi vahvistaa väistämättä unionin asemaa neuvoteltaessa kansainvälisistä sopimuksista. Olisi kuitenkin taattava Euroopan patenttiviraston rooli yhteisön patentin teknisenä toimijana. Komissio valmistelee piakkoin vihreään kirjaan liittyviä jatkotoimia koskevan tiedonannon, jossa esitetään yksityiskohtainen yhteenveto kuulemisesta ja julkistetaan konkreettiset erityistoimet, jotka komissio aikoo esitellä lähitulevaisuudessa tällä tärkeällä alalla. Euroopan parlamentti tulee mitä ilmeisimmin olemaan mukana tässä tulevassa työvaiheessa, mutta kiitän parlamenttia jo nyt siitä erittäin rakentavasta tavasta, jolla se on osallistunut tähänastiseen työhön.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Lisäeläkkeet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Ferrin laatima oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0400/98) komission vihreästä kirjasta lisäeläkkeistä yhtenäismarkkinoilla (KOM(97)0283 - C4-0392/97).

Ferri
Arvoisa puhemies, kuinka Euroopan eläkeläisille käy? Tätä pohditaan komission laatimassa hyvin selkeässä vihreässä kirjassa. Ja jos sitä pohditaan hyvin vastuuntuntoisesti, niin kuin Euroopan parlamenttikin tekee, tällä hetkellä, kun vallitsee yleinen kriisi, koko järjestelmän kaksi huolestuttavinta peruskysymystä, joihin on puututtava, ovat nimenomaan eläkeläisten taloudellinen tulevaisuus ja nuorten työllisyys. Toiminnan tarve käy siis ilmi vuoropuhelusta, jota on ollut käynnistämässä muun muassa komissio, jota haluan kiittää, erityisesti komissaari Montia henkilökohtaisesti. Komissio onkin käynnistänyt aloitteen, johon parlamentti on otettu myönteisessä hengessä mukaan ja jonka ansiosta on järjestetty julkisia kuulemisia Euroopan eri maiden tärkeimpien asiantuntijoiden kanssa. Uskon, että juuri tämän ansiosta olemme voineet perehtyä syvällisesti moniin asioihin.
Ensinnäkin olemme kaikki vakuuttuneita siitä, että ensimmäisen pylvään - sosiaalisen ja julkisen suojelun - on vastakin oltava kulmakivi, järjestelmän perusta. Mutta se ei riitä, se ei ole tarpeeksi, järjestelmä rakoilee, se ei voi taata taloudellista tulevaisuutta. Tästä syystä eläkerahastot ja hyvin hahmoteltu, selkeä ja säännelty henkivakuutus ovat keskeisiä. Yhteisön kehys kuitenkin puuttuu. Komissio pyrki jo siihen suuntaan vuonna 1991, mutta sitten ehdotus vedettiin takaisin: oli tulkitseva tiedonanto - muistaakseni komission - jonka tuomioistuin sitten kumosi, asian näin ilmaistaksemme, ja nyt olemme tässä yrittämässä uudelleen. Pyydämme komissiolta, että se lähdettyään niin lupaavasti liikkeelle todellakin saisi aikaan direktiivin, jossa otettaisiin tosiaan huomioon ne eri aspektit, jotka on yritetty tuoda esille.
Tietysti taustalla on myös keskeinen kysymys euron vakaudesta, joka todellisuudessa muuttaa tilannetta eläkerahastojen ja yleensä lisäeläkejärjestelmien osalta ja ilman muuta helpottaa monin tavoin sijoituksia ja edistää työntekijöiden rajat ylittävää liikkuvuutta. Tästä minun on sanottava, että on olemassa toinen direktiivi, aivan hiljattain hyväksytty, jossa on puututtu hyvin ansiokkaasti hankittujen oikeuksien ongelmaan, joka sekin on hyvin tärkeä seikka, joka on otettu mukaan tämäniltaiseen ehdotukseen, jossa tämän lisäksi pyritään myös puuttumaan erilaisiin yleisiin asioihin. Ensinnäkin verotukseen, eli verotuksen epätasapainoon, tarkoituksena poistaa kaksinkertaisen verotuksen riski, joka selvästi on olemassa ja joka nykyään aiheuttaa haittaa ja tekee tulevaisuuden usein hyvin epävarmaksi niille, jotka työskentelevät tai alkavat työskennellä monikansallisessa yrityksessä ja sitten siirtyvät tai siirretään toiseen paikkaan vaikka vain tilapäisesti: he ovat vaarassa tulla verotetuiksi kahteen kertaan, myös eläkenäkökulmasta. Toisaalta rahastojen hoitoon, johon liittyy hoitaja, hallinnollinen johtaja ja sijoituksista vastaava hoitaja. Myös tämä on erittäin arkaluonteinen kysymys, johon olemme puuttuneet edistämällä työntekijöiden osallistumista rahastojen hoitoon ja valvontaan ja takaamalla miesten ja naisten välisen tasa-arvon. Tätä seikkaa me olemme painottaneet useaan otteeseen, ja sitä ovat painottaneet sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunta ja naisten oikeuksien valiokunta vastaanottamissamme lausunnoissa. Lisäksi on tietysti vielä hallinnollisia asioita: on ehdotettu eläkefoorumia, jonka uskon voivan olla hyödyllinen nimenomaan laajempaa vuoropuhelua silmällä pitäen, niin sanottua " Eurooppa-passia" sekä rahastoa pienille ja keskisuurille yrityksille, joista mitä ilmeisimmin tulee ratkaisevan tärkeiden ja hyvin herkkien, mutta myös hyvin mielenkiintoisten ja jännittävien sijoitusten kohteita.
Kaikki tämä on siis toteutettava rahastointiperiaatteen avulla " tavanomaista varovaisuutta" noudattaen. Tämä on tärkeä ja mielenkiintoinen seikka. Osallistuin Monacossa järjestettyyn eläkerahastoja koskevaan kokoukseen ja minun on sanottava, että keskustelimme pitkään tästä " tavanomaisen varovaisuuden" periaatteesta. Annoimme itsellemme tehtäväksi hahmotella kehyksen, eräänlaisen luettelon periaatteeseen liittyvistä osatekijöistä. Varovaisuutta on toki vaikea määritellä, mutta näin herkällä alalla on kuitenkin annettava liikkumavaraa, koska on selvää, että rahastojen hoito on sovitettava myös kulloiseenkin historialliseen ja taloudelliseen tilanteeseen. On kuitenkin joitain pikku sääntöjä, joista pääsimme yhteisymmärrykseen myös oikeusasioita käsittelevässä valiokunnassa ja jotka minusta ovat varsin mielenkiintoisia ja kunnioittavat sijoittautumisvapautta, vapautta tehdä sijoituksia rajojen yli ja niin edelleen. Lyhyesti sanottuna katsomme siis, että tämä paketti, joka on tekstissä esitetty vielä selkeämmin - kiitämme vielä kerran komissaari Montia hänen vastaanottavaisuudestaan ja asialle osoittamastaan huomiosta, sekä kaikkia niitä, jotka ovat osallistuneet tähän työhön - voi saada aikaan merkittävän muutoksen talousjärjestelmässä sekä kansalaisen perusoikeuksissa.

Boogerd-Quaak
Arvoisa puhemies ja arvoisa komissaari, haluaisin aluksi kiittää komissiota siitä, että lisäeläkkeitä koskeva vihreä kirja ja sen myötä koko eläkeasioiden ongelmakenttä tulee selkeällä tavalla käsiteltäväksi, ja on myös tärkeää, että eläkkeet otetaan käsiteltäväksi unionin tasolla. Jos kaikki jatkuu nykyiseen tapaan, tulevaisuudessa kaksi työssä käyvää joutuu nykyisen neljän sijaan elättämään yhden eläkeläisen. Tämä aiheutuu siitä, että Euroopan unionissa suuri osa eläkejärjestelmistä rahoitetaan eläkevakuutusyhdistysten kautta. Näin ollen on erittäin tärkeää, että pyrimme etsimään muita ratkaisuja, koska muuten saattaa olla kysymys euron taustalla tikittävästä aikapommista. Olen vaatinut sitä täällä jo useampaan otteeseen, ja mielestäni meidän täytyy käsitellä sitä hyvin vakavasti.
Tämän lisäksi olen sitä mieltä, että on hyvin vaikeaa määrätä, millainen järjestelmä jäsenvaltioiden pitäisi valita. Se on kuitenkin mahdollista esikuva-analyysien avulla, kuten työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunta myös suosittelee, jotta voitaisiin esittää eri valtioiden parhaat käytännöt eri jäsenvaltioille.
Työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan mielestä on lisäksi tärkeää, että saadaan aikaan sukupuolen suhteen neutraaleja eläkejärjestelmiä ja että eläkejärjestelmien tuotto paranee. Tämä voi myös johtaa palkan sivukulujen vähenemiseen, mikä parantaa työllisyyttä Euroopassa.
Tämä pätee myös eläkevakuutuslaitosten valvontaa koskeviin sääntöihin. Jos ne voidaan saada nopeasti voimaan, mielestäni eläkerahastojen sijoitusten tuotto paranee. Nämä asiat ovat samalla hyväksi Euroopan työllisyydelle.
Arvoisa puhemies ja arvoisa komissaari, mielestäni meidän pitäisi käsitellä tätä eläkeasiaa täällä laajempana aiheena. Siksi haluaisin myös pyytää komissaaria ottamaan koko eläkeasian, myös peruseläkkeet, uudelleen käsiteltäväksi.

Lulling
Arvoisa puhemies, tämän vihreän kirjan ensimmäiseksi ansioksi nousee mielestäni se, että komissio täsmentää selkeästi toissijaisuusperiaatteen mukaisesti, että jäsenvaltioiden toimivaltaan kuuluu päättää siitä, minkä merkityksen ne aikovat antaa ensimmäiselle, toiselle ja kolmannelle pylväälle, joihin palkattujen työntekijöiden ja itsenäisten ammatinharjoittajien eläketurva perustuu eri jäsenvaltioissa.
Yhteisön kehysten, jotka tarvitsemme takaamaan todellisten eläkerahastoalan yhtenäismarkkinoiden kehittämisen, on mielestäni rajoituttava niiden esteiden poistamiseen, jotka haittaavat eläkerahastojen vapaata valintaa, henkilöiden vapaata liikkuvuutta ja palvelujen vapaata tarjoamista.
Minun on korostettava sitä, että joidenkin jäsenvaltioiden voimassa olevat valvontasäännöt ovat epäsuhtaiset siltä osin, kuinka ne pystyvät takaamaan rahastojen turvallisuuden, eivätkä ne anna rahastojen hoitajille mahdollisuutta määrätä parasta investointistrategiaa.
Mitä tulee eläkerahastojen investointipolitiikkaan, säännöissä olisi määrättävä sijoitusten monipuolisuudesta. Verotus voi tietenkin haitata henkilöiden vapaata liikkuvuutta ja palvelujen vapaata tarjoamista. Mielestäni Euroopan unionissa tarvitaan yhdenmukaista verotuskohtelua, jonka mukaan määrättäisiin verovapaus tai vähennysoikeus, kun oikeudet muodostetaan, ja etuuksien saajia verotettaisiin jäsenvaltioiden tuloveroa koskevien säännösten mukaisesti.
Seuraavaksi vaadin naisten oikeuksien valiokunnan lausunnon valmistelijan ominaisuudessa naisten ja miesten tasapuolista kohtelua lisäeläkejärjestelmien osalta. Tiedän, että naisten keskimääräinen elinikä on korkeampi kuin miesten yleensä, mutta vakuutusyhtiöiden sukupuoleen liittyvien laskelmien seurauksena ei saa kyseenalaistaa tasapuolisten maksujen ja tasapuolisten palvelujen periaatetta, jota sovelletaan eri sukupuolta oleviin eläkkeensaajiin.
Minun on tietenkin käytettävä tätä tilaisuutta hyväkseni ja korostettava sitä, kuinka ehdottoman tärkeää on muotoilla uudelleen direktiivit miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta ammatillisissa sosiaaliturvajärjestelmissä, jotta voitaisiin luoda oikeudellinen perusta eläkeoikeuksien yksilöllistämiselle, ottaa käyttöön joustavat eläkeiät miehille ja naisille, hoitaa kuntoon perhe-eläkeoikeudet ja eronneiden aviopuolisojen oikeudet silloin, kun avioliiton aikana kerääntyneitä eläkeoikeuksia jaetaan, ja lopuksi taata riippumaton sosiaaliturva sellaisille aviopuolisoille, jotka ovat tehneet avustavaa työtä käsiteollisuuden, kaupan, maatalouden ja vapaiden ammattien aloilla.
Toivon, komissaari Monti, että ilmoitatte näistä toivomuksista kollegallenne, komissaari Flynnille.

Falconer
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijää siitä, että hän laati tämän mietinnön, koska se on erittäin tärkeä mietintö. Haluaisin kiittää myös komissiota siitä, että se esitti asiakirjan, vaikka saatan esittää joitakin kriittisiä kommentteja, kun pääsen pitemmälle.
Yksi rikastuttavimmista kokemuksista, joita minulla on Euroopan parlamentissa ollut, on katsaus Euroopassa vuoden 1945 jälkeen vallinneisiin talousrakenteisiin. Ne ovat tuoneet Manner-Euroopan kansalaisille suurta taloudellista hyötyä. Yhteispäätösja yhteistoimintapolitiikka, joka merkitsi sitä, että yhteisöt, työntekijät ja yrityksissä mukana olevat ihmiset rakensivat yhdessä Eurooppaa vuoden 1945 jälkeen, ei juurtunut Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Omaksuimme Yhdistyneessä kuningaskunnassa angloamerikkalaisen rakenteen. Eläke- ja vakuutusrahastojen määrä kasvoi Yhdistyneessä kuningaskunnassa 1950-luvulla. Summa on nyt suurin piirtein 1, 3 triljoonaa puntaa, joka on suurin piirtein 1, 6 triljoonaa ecua, valtava rahasumma minkä tahansa mittapuun mukaan. Silti vuoden 1979 jälkeen rouva Thatcherin poistettua maasta valuuttasäännöstelyn sijoituksia ja sijoitussalkkuja on valunut Yhdistyneestä kuningaskunnasta muualle maailmaan: 6 %: sta 31 %: iin ETY: n ulkopuolelle. Komissio myöntää nyt jälkimmäisen olevan todellinen määrä.
Maksajat eivät pysty valvomaan näitä rahastoja tehokkaasti. Heidät sysätään syrjään, kun rahastojen hoitajat käyttävät heille annettua valtavaa taloudellista asetta yritysvaltauksiin, fuusioihin ja Lontoon Cityn mahtimiesten palkankorotuksiin.
Ylimalkaisesti katsottuna maani kansallista eläkerahastojen yhdistyksessä (National Association of Pension Funds) työntekijöiden edustajia saa hakea, mutta siellä on monta edustajaa Lontoon Citystä. Verratkaa tätä Alankomaihin, Saksaan, Ruotsiin, Belgiaan ja muihin maihin, missä yhteistyö, yhteispäätös ja kuuleminen ovat päivän sana. Silti komissio ei valkoisessa kirjassaan viitannut millään lailla maksajien mahdolliseen osallistumiseen.
Toivon ja luotan, että kun komissio esittää direktiivin, jonka se ymmärtääkseni harkitsee antavansa, siinä vakuutetaan selvästi, että näiden valtavien rahastojen maksajat osallistuvat niihin.
Sosiaalidemokraattinen ryhmä puoltaa Euroopan markkinoiden yhteispäätös- ja yhteistoimintamenettelyä. Torjumme väliaikaiset suunnitelmat ja toivomme kansalaistemme saavan rahoituksellista ja taloudellista tuottoa.
Olen jo joitakin vuosia tutkinut poliittisen demokratian etenemistä. Eräs henkilö, jonka taholta hain innoitusta, oli Tom Paine, joka otti osaa kahteen vallankumoukseen, yhteen Amerikassa ja yhteen Ranskassa, ja joka pyrki poliittiseen demokratiaan. Mielestäni meidän on nyt aika siirtyä eteenpäin ja tarjota Euroopan kansalaisille taloudellinen demokratia. Olen sosiaalidemokraattien kanssa sitä mieltä, että demokratian kannalta kaikkein paras on Euroopan sosiaalimarkkinoiden malli.

Kuckelkorn
Arvoisa puhemies, oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta on noudattanut olennaisilta kohdiltaan talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan tekemiä tarkistuksia ja täydentänyt siten vihreää kirjaa mielekkäällä tavalla. Esiin on nostettava viisi kohtaa, joita komission tulisi noudattaa yhteisön tulevassa lainsäädännössä, jota kehitetään vihreän kirjan pohjalta.
Ensinnäkin: ensimmäistä pylvästä, toisin sanoen lakisääteistä jakojärjestelmän mukaista eläketurvaa on sen laajuuden ja rakenteen osalta mahdollista uudistaa vain kansallisella tasolla ja sen tulee siksi säilyä kansallisen toimivallan piirissä. Yhteisö ei käsittääkseni ole vastuussa kansalliselta pohjalta syntyneistä sukupolvien välisistä sopimuksista.
Toiseksi: myös lisäeläkkeille on sisämarkkinoilla tunnusomaista tarjonnan ja eläkerahastojen moninaisuus. Yhteisön lainsäädäntö ei tällöin saa syrjiä eri eläkerahastoja sen paremmin valvontasääntöjen kuin verotusoikeudellisten ehtojenkaan osalta.
Kolmanneksi: sijoitusrajoituksia voidaan tehdä joustavammiksi vain siinä tapauksessa, jos yhtenäisillä valvontasäännöillä voidaan taata valvontamahdollisuudet, eläkkeensaajien tasapuolinen osallistuminen ja vakuutus maksukyvyttömyyttä vastaan.
Neljänneksi: verotuksellisia perusedellytyksiä on yhtenäistettävä ja parannettava lisäeläkkeiden osalta koko sisämarkkinoiden laajuudelta, jotta luotaisiin kannustimia vanhuuden turvaan liittyvän sisämarkkinapotentiaalin hyödyntämiselle ja sen suorituskyvyn parantamiselle. Maksettavien eläkkeiden myöhäisempi verotus olisi otettava koko yhteisön laajuiseksi periaatteeksi.
Viidenneksi: eläkeoikeuksien siirtymisen ja näiden oikeuksien säilyttämisen sekä eläkkeenansaitsemisaikojen osalta on saatava toteutetuksi yhteisön sisällä nykyistä korkeampi lähentymisen taso.
Haluaisin lausua esittelijälle samoin kuin oikeusasioita ja kansalaisoikeuksia käsittelevälle valiokunnalle kohteliaimman kiitokseni siitä, että he ovat hyväksyneet talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan ehdotukset vihreän kirjan järkeviksi muutoksiksi.

Rübig
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, me puhumme tulevaisuudesta, ja tulevaisuus on meille kaikille hyvin tärkeä asia. Ne ihmiset, jotka syntyvät tänään, elävät todennäköisesti satavuotiaiksi! Me tiedämme, että yksi tärkeimmistä tulevaisuuttamme koskevista tavoitteista on terveyden säilyttäminen korkeaan ikään asti. Tämä tarkoittaa, että meidän täytyy miettiä jo nyt, miten pystymme pitämään yllä vanhenevien ihmisten sosiaalisen tason. Tätä nykyä noudatamme sukupolvien välistä sopimusta, jonka mukaan nuoret tuottavat sen, mitä vanhusväestö kuluttaa, ja sitä meidän on täydennettävä järkevästi säästämisperiaatteella.
Tässä on kyse siitä, että valtion takaama eläketurva on saatava järkevällä tavalla sopusointuun yksityisen ja työeläkejärjestelmän kanssa. Kun saamme kootuksi yhteen perusedellytykset Euroopassa maksettavien eläkkeiden sisämarkkinoita varten, voimme myös katsoa toiveikkaasti tulevaisuuteen.

Boogerd-Quaak
Arvoisa puhemies, vielä hetki sitten en tiennyt, että saisin vielä minuutin puheaikaa, mutta tämän minuutin aikana haluaisin käsitellä ennen kaikkea työntekijöiden vapaata liikkuvuutta. Tällä hetkellä alle 2 %: lla kaikista Euroopan työssä käyvistä ihmisistä on työpaikka toisessa jäsenmaassa. Syynä tähän on ennen kaikkea sosiaaliturva, ja myös eläkkeillä on tärkeä osansa. Olen sitä mieltä, että voisimme ratkaista tämän ongelman esimerkiksi tutkimalla edelleen eurooppalaisen eläkepassin mahdollisuutta.
Tämänhetkinen direktiivimme on askel oikeaan suuntaan, mutta kun tarkastelemme työmarkkinoiden tekemistä joustavammaksi, voisimme saavuttaa työnteon kannalta paremman eläkejärjestelmän yksinkertaisesti määräämällä, että ihmiset voivat siirtää eläkkeensä tai eläkevakuutuksensa, kun he vaihtavat työtä tai siirtyvät toiseen valtioon. Uskon, että unionin tasolla on mahdollista saada aikaan lainsäädäntö, joka koskisi eläkkeiden arvon säilyvyyttä ja eläkkeeseen oikeutettujen oikeuksia. Esimerkiksi minun kotimaassani toimivat eläkevakuutusrahastot ovat tässä asiassa melko pidättyväisiä. Pyytäisin komissaaria kehittelemään tätä asiaa vielä edelleen.

Janssen van Raay
Arvoisa puhemies, etuudet perustuvat kolmeen pylvääseen. Ensimmäisenä tulevat perusetuudet, joista huolehtivat viranomaiset, meillä AOW, sitten toisena lisäeläkkeet, joista vastaavat työmarkkinaosapuolet yhdessä työntekijöiden kanssa, ja kolmantena pilarina vapaaehtoiset lisäeläkkeet. Toivotan komisaari Montille menestystä hänen tehtävässään, jota on käytännössä mahdoton suorittaa. Haluaisin painottaa sitä, että Italian pääministeri on herättänyt lausunnoillaan suurta levottomuutta Alankomaissa. Muut puhujat ja myös esittelijä Ferri ovat jo sanoneet, että jos euron arvoon puututaan - ja meillä Alankomaissa, oli se sitten oikein tai väärin, komissaari Montin ja esittelijä Ferrin lausunnot - eli että jos euron arvoon voidaan puuttua poliittisista syistä, se aiheuttaa kovaa vastarintaa niiden taholta, joilla on kiinteät eläkkeet. Pyydän komissaari Montia hälventämään Alankomaissa syntynyttä levottomuutta ja tyynnyttämään asianosaisia suhtautumisessa hänen sinänsä erinomaiseen vihreään kirjaan. Kiitokset esittelijä Ferrille hänen tekemästään suurenmoisesta työstä.

Elmalan
Arvoisa puhemies, komission vihreässä kirjassa esitetään väestön vanheneminen ja varojen väheneminen tekosyyksi sille, että eläkerahastot voitaisiin avata lisäeläkkeille. Nämä ovat vääriä perusteita, sillä työpaikkojen luomisen ja eläkeiän alentamisen prosessin dynamiikka häviää täysin. Sitä paitsi jo ennen vihreää kirjaa koskevien neuvottelujen päättymistä komissaari Monti otti kantaa liberaalia eläkerahastojärjestelmää koskevan yhteisön direktiivin puolesta, direktiivin, joka takaisi eläkerahastoille sijoittamisvapauden ja hallintopalvelujen tarjoamisen vapauden.
Tässä suuntauksessa on vaarana järjestelmä, joka perustuu yksityisvakuutukseen, joka tulisi asteittain sosiaaliturvan tilalle. Terveys ja eläke eivät enää olisi oikeuksia vaan niistä tulisi markkinavoimien sanelemien lakien alaisia hyödykkeitä. Eläkerahastoja koskevan strategian oleellisena tarkoituksena on houkutella säästöjä rahoitusmarkkinoille. Ryhmäni ranskalaiset jäsenet suhtautuvat päättäväisen vihamielisesti eläkerahastoihin. Erityisesti tämä pääomarahoitteinen järjestelmä on vaarallinen ja pohjimmiltaan epäoikeudenmukainen, sillä se suosisi rikkaimpia, niitä, jotka voivat säästää, ja jättäisi köyhimmät surkean eläkkeen varaan.
Sen vuoksi emme voi hyväksyä Ferrin laatimaa oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan mietintöä, joka on osa Euroopan komission ehdotusten mukaista menettelytapaa. Puolustamme päinvastoin jakojärjestelmää, joka yksin voi taata palkansaajien oikeudet ja joka antaa heille mahdollisuuden täyttää eläkkeen myöntämisen ehdot kansallisen solidaarisuuden, aktiiviväestön ja eläkeläisten välisen, sukupolvien välisen sekä kansakunnan ja palkansaajien välisen solidaarisuuden rajoissa. Jotta voitaisiin löytää uusia varoja ja jotta olisi mahdollista palauttaa eläkkeiden arvo, sillä ne ovat usein elinkustannuksia jäljessä, niin kuin Ranskassa äskettäin pidetyt mielenosoitukset osoittivat, ehdotamme, että rahoitustuotteista ja palkoista pidätettävät maksut olisivat samalla tasolla.

Monti
Arvoisa puhemies, lisäeläkkeiden yhtenäismarkkinoita koskevalla vihreällä kirjalla oli pääasiassa kaksi tavoitetta: ensinnäkin sillä käynnistettiin mahdollisimman laaja keskustelu välineistä, joilla voitaisiin taata jäsenvaltioiden eläkejärjestelmien rahoituksellinen kestävyys. Elinaikaennusteen piteneminen ja syntyvyyden väheneminen ovatkin vaarassa uhata yksinomaan jakojärjestelmään perustuvia eläkejärjestelmiä. Viimeksi mainitut perustettiin pääasiassa aikana, jolloin jokaista eläkeläistä kohti oli neljä tai viisi työntekijää. Vuonna 2015 tämä suhde tulee olemaan noin kaksi eläkeläistä yhtä työntekijää kohti tai joissakin jäsenvaltioissa vieläkin epäsuotuisampi. Jäsenvaltioiden on varauduttava tähän kehitykseen ja järjestettävä eläkejärjestelmänsä niin, että vanhusten tulotaso taataan, mutta samalla pidetään julkiset menot aisoissa.
Mitä tulee vihreän kirjan toiseen tavoitteeseen, meidän on toimittava Euroopan unionin tasolla, jotta pääomarahoitteiset lisäeläkejärjestelmät voivat hyödyntää täysin yhtenäismarkkinoiden etuja. Nyt tilanne on aivan toinen. Itse asiassa meidän on todettava, että eläkerahastojen on usein noudatettava tiukkoja sijoitusrajoituksia. Vihreässä kirjassa annetaan ymmärtää, että jotkin näistä rajoituksista - jotkut, eivät kaikki - eivät ole perusteltavissa valvontasyillä ja kaventavat rahastojen tuottoa edistäen eläkekustannusten nousua.
Edellä mainitut rajoitukset haittaavat unionin pääomamarkkinoiden yhdentymistä heikentäen kasvua ja työllisyyttä. Eläkerahastot eivät voi valita vapaasti mitä tahansa unioniin sijoittautunutta hyväksyttyä rahaston hoitajaa, mikä rajoittaa terveen ja tehokkaan kilpailun etuja unionitasolla. Ammatillista liikkuvuutta haittaavat usein puutteet verotusjärjestelmien vastavuoroisessa tunnustamisessa ja lisäeläkeoikeuksien siirrettävyydessä.
Lopuksi totean, että erityisesti verojärjestelmien puutteellisen koordinoinnin vuoksi henkivakuutusyhtiöt ja eläkerahastot eivät voi tarjota vapaasti palvelujaan kaikkialla unionin alueella. Tämä tilanne on sitäkin epätyydyttävämpi, jos otetaan huomioon, että täydentäviä eläkejärjestelmiä kehitetään jatkuvasti unionissa. Jäsenvaltioiden eläkerahastovarojen osuus unionin bruttokansantuotteesta on jo 25 %, ja yhä suurempi määrä jäsenvaltioita turvautuu näihin järjestelmiin varustautuakseen väestön ja taseen kehitykseen.
Lisäksi yhä useammat työntekijät haluavat työskennellä unionin eri jäsenvaltioissa, ja on ratkaisevan tärkeää, että he voivat käyttää tätä oikeutta ilman, että he ovat vaarassa menettää lisäeläkeoikeutensa. Komissio on saanut vihreään kirjaan lähes sata vastausta, jotka ovat peräisin jäsenvaltioilta, talous- ja sosiaalikomitealta sekä rahoitus- ja sosiaalialan toimijoilta. Valtaosassa vastauksia korostetaan tarvetta luoda lisäeläkejärjestelmille kiireesti yhteisön oikeudellinen kehys, joka mahdollistaa niiden kehittymisen kaikkialla yhtenäismarkkinoilla. Näin ne voivat antaa täyden panoksen sosiaalisen suojelun vahvistamiselle ja eläkeläisten tulojen turvaamiselle niin, että - osoitan sanani erityisesti rouva Lullingille - välttämätön naisten ja miesten välinen tasa-arvo otetaan huomioon: on todellakin olennaisen tärkeää, että naisia ei kohdella huonommin.
Panen erittäin tyytyväisenä merkille sen, että herra Ferrin erinomaisessa mietinnössä tehdään niin ikään se johtopäätös, että lisäeläkejärjestelmille on kiireesti luotava yhteisön oikeudellinen kehys, ja pyydetään laatimaan direktiiviehdotus eläkejärjestelmien hoidosta ja eläkejärjestelmien koordinoinnin parantamisesta.
Myös komission viime lokakuun 28. päivä ehdottaman rahoituspalvelujen toimintakehyksen yhteydessä päädyttiin muun muassa tähän johtopäätökseen. Komissio on lujasti päättänyt toimia näin ja se tarvitsee parlamentin aktiivista tukea. Kaiken kaikkiaan komissio suhtautuu hyvin myönteisesti herra Ferrin mietintöön ja muiden parlamentin valiokuntien lausuntojen sisältämiin ajatuksiin. Nämä työt ovat rikastuttaneet merkittävästi vihreän kirjan pohjalta käynnistettyä kuulemista ja ne ovat äärimmäisen hyödyllisiä tulevia aloitteita silmällä pitäen.
Ensi vuoden alussa komissio julkaisee tiedonannon, jossa esitetään kuulemisen poliittiset johtopäätökset. Sen jälkeen aiomme ehdottaa direktiiviä, jolla taataan se, että eläkerahastot voivat hyötyä mahdollisimman turvallisissa oloissa perustamissopimuksen mukaisesta sijoittamisvapaudesta ja palvelujen tarjoamisen vapaudesta.
Lopuksi, komissio aikoo tehdä tiivistä yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa tarkoituksena poistaa suurimmat esteet lisäeläkealan yhtenäismarkkinoiden toteuttamisen tieltä.
Päätän puheeni kommenttiin herra Janssen van Raayn huomautuksesta. Ilman muuta lisäeläkerahastot ovat yksi keskeisistä välineistä sellaisessa Euroopassa, joka kiinnittää huomiota tuleviin sukupolviin, myös taatakseen pitkällä aikavälillä todella kestävän rahoitustasapainon. Rouva Elmalanille haluaisin sanoa, että jäsenvaltioilla on tietysti täydet valtuudet määritellä se rooli, jonka ne haluavat antaa sosiaaliturvajärjestelmän eri pylväille. On totta, että suuntaviiva, jota komissio ehdottaa lisäeläkejärjestelmien roolin osalta, merkitsee varainhoidon huomattavaa vapauttamista, kuitenkin niin, että siihen liittyy tarkat valvontasäännöt. Jos olemme kiinnostuneita Euroopan työllisyyden kehityksestä, kuten rouva Elmalan ilman muuta on, emme voi jättää huomiotta myöskään sitä, että eläkerahastojen yhtenäismarkkinat mahdollistavat sen, että samalla riskillä voi saada eläkerahastovaroille paremman tuoton, eli ne mahdollistavat siis pienemmät ylimääräiset kustannukset vakuutettavaa eläkettä kohti sekä palkan sivukulujen, palkkaan kuulumattomien työhön liittyvien rasitteiden pienentymisen. Kaikella tällä on tietysti oma merkittävä roolinsa työllisyyspolitiikassa.
Luulen siis, että harva asia on yhtä keskeinen useiden Euroopan talous- ja sosiaalijärjestelmän ongelmien kannalta kuin tämä, ja kiitän vielä parlamenttia sen antamasta merkittävästä panoksesta.

Falconer
Arvoisa puhemies, puhun lyhyesti. Kun herra Monti puhui vihreästä kirjastaan, hän ei maininnut sitä, miten näiden rahastojen maksajat, jotka siis sijoittavat niihin rahojaan, saadaan osallistumaan päätöksentekoprosessiin. Voisiko hän antaa meille jonkinlaisen vakuutuksen siitä, että näihin tiedonantoihin tai direktiiveihin sisällytetään se, mikä on vahvistettu, toisin sanoen Euroopan markkinoiden yhteistoiminta ja yhteispäätös?

Monti
Arvoisa puhemies, haluan vastata lyhyesti herra Falconerille toteamalla, että maksajien mahdollinen osallistuminen lisäeläkejärjestelmien ja eläkerahastojen hoitoon on ilman muuta tärkeää ja se kuuluu pikemminkin jäsenvaltioiden kuin yhteisön toimivaltaan.
Haluan myös panna merkille eron tavaroita ja palveluita tuottavan yritysten, jonka työntekijöillä on ainakin joissakin jäsenvaltioissa osallistumismuotoja, ja rahoituspalvelujen välittäjien laajan kategorian, johon lisäeläkejärjestelmät kuuluvat, välillä. Rahoituspalveluiden välittäjien toiminnassa ei ole tapana se, että maksajat osallistuvat niiden hoitoon. Mielestäni maksajien paras tae on se, että asianmukaiset valvontasäännöt laaditaan ja pannaan täytäntöön.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Enemmän kuin 8 istuinta käsittävät ajoneuvot
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Murphyn laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0424/98) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi matkustajien kuljetuksessa käytettäviä, kuljettajan lisäksi enemmän kuin kahdeksan istuinta käsittäviä ajoneuvoja koskevista erityissäännöksistä sekä neuvoston direktiivin 70/156/ETY muuttamisesta (KOM(97)0276 - C4-0545/97-97/0176(COD)).

Murphy
Arvoisa puhemies, kun otetaan huomioon se, että linja-autoilla on ainakin Britanniassa taipumusta olla myöhässä ja että tämä mietintö tulee parlamenttiin toista kertaa sen jälkeen, kun sitä lykättiin tämän vuoden huhtikuussa, kuuluu ilmeisesti asiaan, että aloitamme keskustelun tänä iltana hieman myöhässä. Siitä huolimatta haluaisin esittää kiitokseni parlamentin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan henkilöstölle, erityisesti tulkeille ja kääntäjille, joilla on ollut melkoinen tehtävä tämän mietinnön parissa. He ovat tehneet ihailtavaa työtä. Haluaisin myös kiittää muita talousasioita käsittelevän valiokunnan jäseniä, erityisesti herra Rübigiä, joka on täällä tänä iltana, koska he auttoivat meitä pääsemään tähän vaiheeseen.
Muuan ystäväni kertoi minulle tavanneensa linja-autopysäkillä kotikaupungissani Wolverhamptonissa nuoren äidin lastenvaunuineen. Linja-auto pysähtyi ottaakseen hänet kyytiin, mutta hän ei noussut kyytiin vaan antoi sen mennä. Ystäväni kysyi häneltä, miksei hän noussut linja-autoon. Hän sanoi, ettei hän voinut päästä siihen, mutta hetken kuluttua tulisi matalalattialinjaauto. Tämä kuvastaa yhdellä tasolla sitä, mihin tänä iltana pyrimme: varmistamaan sen, että ihmiset voivat päästä linja-autoon ja sieltä ulos. Toisella tasolla pyrimme aivan selvästi täydentämään yhtenäismarkkinoita yhdellä tärkeällä osa-alueella. Linja-autot ovat autoteollisuuden tärkeitä tuotteita, ja meillä on oltava tietyt hyväksyttävät vaatimukset, jotta ne voivat liikkua vapaasti yhtenäismarkkinoilla.
Toivon, että komissio hyväksyy sen. Vaikka esittämämme ehdotus onkin radikaali, se on kuitenkin toimiva. Muistan käyneeni täällä huhtikuussa lyhyen sananvaihdon komissaari Bangemannin kanssa komission alkuperäisessä ehdotuksessa olleista poikkeuksista ja tiettyjen ajoneuvojen jättämisestä direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Hän tivasi minulta mielipidettä asiasta. Sanoin hänelle, että nämä poikkeukset olisi poistettu ehdotuksissani, koska käytännöllisesti katsoen kaikki ovat parlamentissa sitä mieltä, että valtaosa ajoneuvoista on turvallisia ja niille pitäisi myöntää tyyppihyväksyntä paitsi niiden kansallisilla markkinoilla myös Euroopan markkinoilla. Olemme palanneet tuohon ehdotukseen tässä mietinnössä.
Ainakin parlamentin tälle laidalle eräs avainalue ovat ajoneuvoon pääsy ja ajoneuvoon pääsyä koskevat määräykset. Talousasioita käsittelevä valiokunta on sitä varten sisällyttänyt mietintöön matkustajan määritelmän. Olemme myös sisällyttäneet mietintöön teknisiä vaatimuksia, joita olettaisimme teknisen työryhmän pitävän pakollisina. Näitä ovat esimerkiksi ensimmäisen askelman korkeus, ajoneuvoon nousemista helpottavia laitteita koskevat erityismääräykset, pyörätuolien pääsy ajoneuvoihin ja matkustajien turvallisuus ajoneuvoissa. Sen ohella valiokunta on myös sallinut edelleen kansalliset toivomukset ja alueelliset erot tunnustaen kuitenkin sen, että samalla edellytetään tiettyjä ajoneuvoon pääsyä koskevia vaatimuksia.
Eräs lisäalue, jonka valiokunta on ottanut huomioon, on koko kuljettajien turvallisuutta koskeva kysymys. Jos haluamme Euroopan unionin kansalaisten kannalta turvallisia ajoneuvoja, meidän on varmistettava se, että kuljettajilla on mukava olla ja että he eivät ole vaarassa. Siksi vetoammekin komissioon, että se antaisi erityisesti kuljettajien turvallisuutta koskevan ehdotuksen puoli vuotta direktiivin voimaantulon jälkeen.
Myönnän, että talousasioita käsittelevän valiokunnan teille tänä iltana antama mietintö on eräänlainen haaste komissiolle ja eräänlainen uusi lähestymistapa. Olen kuitenkin sitä mieltä, että komission on syytä harkita sitä vakavasti. Kehottaisin komissiota hyväksymään sen, mitä talousasioita käsittelevä valiokunta pyrkii tekemään: tasapainottamaan kansalaisen tarpeita; tasapainottamaan velvollisuuttamme täydentää yhtenäismarkkinat, mutta samalla esittämään käyttökelpoisen ja järkevän mietinnön, jossa käsitellään sitä, mitä tarvitaan, eikä välttämättä sitä, mitä viranomaiset kenties haluavat.
Myönnän, että tämä on radikaali haaste, jollaisen eteen komissio ei ehkä ole ennen joutunut, mutta uskon, että jos komissio on halukas ottamaan huomioon tämän uuden lähestymistavan, pääsemme paljon lähemmäksi yhtenäismarkkinoiden toteutumista ja kunnioitamme kansallisia ja alueellisia eroja linja-autojen osalta, ja sellainen tilanne, josta lähdin liikkeelle tänä aamuna, että nuori äiti ei voi päästä ajoneuvoon kotikaupungissani, ei ehkä koskaan enää toistu.

Rübig
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kollega Murphyn erittäin hyvä mietintö kattaa paljon laajemman alueen kuin mitä asiakokonaisuuden otsikossa on ilmoitettu. Siinä ei ole enää kyse vain matkustajien kuljetuksessa käytettävistä ajoneuvoista, joissa on enemmän kuin kahdeksan istuinta. Me annamme käsiteltävänä olevien talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan tarkistusten myötä lähtölaukauksen teknisen lainsäädännön uudelle aikakaudelle.
Tähänastiset ehdotukset ovat sisältäneet hyvin yksityiskohtaisia määräyksiä. Haluaisin vain osoittaa tässä nämä ehdotukset, jotta nähtäisiin, kuinka suunnattoman alan tekninen lainsäädäntö on jo pelkästään yli kahdeksan istuinta käsittävien linja-autojen kohdalla vallannut. Lainsäätäjä joutuu sitten ratkaisemaan, olisiko linja-autoon nousukorkeuden oltava 240, 260 vai 280 mm. Tämä ei kuitenkaan voi eikä saisi olla enää tämän parlamentin ja sen jäsenten tehtävä. Me päätämme pikemminkin poliittisista suuntaviivoista ja perusperiaatteista. Linja-auton on oltava turvallinen, vankkarakenteinen ja helppopääsyinen liikuntarajoitteisille henkilöille. Kaikista tätä tarkemmista näkökohdista sopiminen näiden periaatteiden pohjalta kuuluu niille, joita asia tosiasiallisesti koskee: valmistajille, liikenteenharjoittajille ja käyttäjille ja heistä erityisesti vanhuksille ja vammaisille. Tässä yhteydessä haluaisin erikseen kiittää herra Murphyä, koska hän on tuonut tämän aihealueen aivan erityisen voimallisesti esiin mietinnössään.
Sen vuoksi ehdotammekin perustettavaksi pysyvän työryhmän, jonka tehtävänä ovat käytännön toteutusratkaisut. Yhtäältä sen kuuluu nojautua käytännön kysymyksissä tiiviisti jo olemassa oleviin YK: n talouskomission säännöksiin. Toisaalta sen toimintaan sidotaan mukaan eurooppalaiset standardointijärjestöt, joilla on koottuna monipuolista kokemusta tämäntyyppisestä lainsäädännöstä.
Kuitenkin niin kauan kuin yksittäiskysymyksistä ei päästä yksimielisyyteen, täytyy sisämarkkinat ja tavaroiden vapaa liikkuvuus turvata muulla tavoin. Siksi voimassa on toissijainen vastavuoroisen hyväksynnän periaate. Kun linja-auto on siis saanut tyyppihyväksynnän yhdessä jäsenvaltiossa, se voidaan hyväksyä koko Euroopassa. Tämä takaa myös tarvittavan määrän joustavuutta ja asiakassuuntautuneisuutta. Sisiliassa linja-autolle asetetaan aivan toisenlaisia vaatimuksia kuin Pohjois-Suomessa tai Lontoon kaltaisessa suurkaupungissa tai Oberplattlingin kaltaisessa baijerilaisessa pikkukaupungissa. Uskon, että meidän täytyy sallia markkinoille sellainen vapaus, että asiakkaat voivat sanoa, mitä he haluavat, ja että linja-autojen valmistajat, jotka tietävät tämän, voivat myös tarjota sitä, mitä asiakkaat haluavat.

Carlsson
Arvoisa puhemies, Murphyn mietintö ei ole vain uusi osa lainsäädäntöä, vaan se on mielestäni myös läpimurto, joka liittyy EU: ssa luotavaan sääntelyyn ja lainsäädäntöön, siihen, millainen usko meillä parlamentissa on markkinoiden eri toimijoihin ja siihen, mitä meiltä kansan valitsemilta edustajilta odotetaan.
Kieltäydyin osallistumasta valiokunnassa suoritettuun ensimmäiseen äänestykseen viime keväänä. Laajassa direktiiviehdotuksessa oli kaavoja ja matemaattisia yksityiskohtia, joita en ymmärtänyt ja joita olisin vielä vähemmän pystynyt selvittämään valitsijoilleni. Valiokunnan käsiteltäväksi tuli lisäksi 135 tarkistusta. Puolueryhmäni, PPE, pidättyi äänestämästä parlamentin ensimmäisessä äänestyksessä ja sai aikaan asian palauttamisen valiokuntaan. Siitä saamme kiittää etupäässä von Wogauta, kokenutta poliitikkoa, joka saa usein ottaa vastaan laajoja lainsäädäntöehdotuksia ja lausuntoja. Mielestäni oli hyvä, että hän ja me yhdessä halusimme ja saatoimme vihdoin asettaa kyseenalaiseksi yksityiskohtaisen ja laajan käsittelyn järkevyyden.
Haluan myös kiittää Murphyä hänen muodostamastaan näkemyksestä, sekä siitä, että hän parlamentin SLIM-projektista vastaavana oletettavasti ymmärtää, ettei meidän pidä vain " jutella" vaan että meidän on myös toiminnallamme näytettävä, että haluamme laatia yksinkertaisempia, parempia ja suppeampia sääntöjä. Haluan luonnollisesti kiittää myös Rübigia, joka ei ole vain kritisoinut vaan myös toiminut rakentavana suunnittelijana tässä asiassa.
Nyt toivon, ettei teollisuus, joka usein puhuu toisaalta sääntöjen vähentämisestä, mutta toisaalta niiden laadun parantamisesta, tunne itseään huijatuksi sen vuoksi, että teemme niin radikaaleja muutoksia. On olemassa eturyhmiä, jotka olisivat oletettavasti hyötyneet runsaasti yksityiskohtia sisältävästä ehdotuksesta ja jotka yleisemmällä tasolla sanovat yhtä, mutta etujensa nimissä tekevät toista. Odotan, että komissio nielee harminsa sen osalta, että parlamentti poistaa merkittävän osan suurella vaivalla laaditusta ehdotuksesta ja ottaa oppia Murphyn mietinnöstä.
Toivon, että me parlamentissa olemme täten haastaneet neuvoston ja komission kilpailuun siitä, kuka pystyy parhaiten yksinkertaistamaan ja parantamaan EU: ta, ketkä käyvät parhaiten taisteluun yhteisten puitteiden puolesta, mutta sallivat läheisyysperiaatteen ja markkinoiden mahdollisuuden kehittää standardeja ja mahdollisia periaatteita. Parlamentti osoittaa tällä viikolla tekemällään päätöksellä, että haluamme paremmin toimivan EU: n, jossa on vähemmän yksityiskohtaisia sääntöjä. Teemme sen kansalaisten tahdosta ajankohtana, jolloin he täysin oikeutetusti kyseenalaistavat monella tapaa raskassoutuisen, paljon sääntöjä luovan ja siten byrokraattisen EU: n.

Monti
Arvoisa puhemies, haluan ennen kaikkea kiittää herra Murphyä linja-autoja koskevan direktiiviehdotuksen perinpohjaisesta tarkastelusta. Kuten tiedätte, tämä direktiiviehdotus liittyy moottoriajoneuvojen tyyppihyväksyntää koskevaan yhteisön järjestelmään, jota säätelee puitedirektiivi 70/156/ETY. Sillä saatetaan päätökseen tällaisten ajoneuvojen tekninen yhdenmukaistaminen ja toteutetaan siten ajoneuvoalan yhteismarkkinat. Ehdotuksessa noudatetaan yksityiskohtaista lähestymistapaa, jota on perinteisesti käytetty moottoriajoneuvoalalla sekä yhteisön että kansainvälisellä tasolla.
Linja-autojen varusteista on laadittu lukuisia kansainvälisiä määräyksiä YK: n Euroopan talouskomission vuonna 1958 solmiman sopimuksen, johon Euroopan unioni liittyi vasta maaliskuussa 1998, tarkistuksen yhteydessä. Komission ehdotus perustuu näihin määräyksiin ja siinä tehdään niihin joitain parannuksia, jotka hyväksyttiin asiantuntijakuulemisen pohjalta. Ehdotuksessa otetaan huomioon kaikki julkisen liikenteen taloudelliset ja sosiaaliset vaikutukset. Tältä osin annamme tunnustusta sille tiukalle otteelle, jonka herra Murphy otti ensimmäiseen lausuntoehdotukseen nähden. Ehdotukseen sisältyi yli sata tarkistusta, joista vain osan olisi voinut hyväksyä. Se, että tarkistusten määrä väheni rajusti 12: een herra Murphyn toisessa mietinnössä, saattaisi vaikuttaa erinomaiselta tulokselta, sillä mietintö pysyy poliittisella tasolla eikä mene niin syvälle teknisiin yksityiskohtiin. Nykyiset 12 tarkistusta ovat kuitenkin hyvin kaukana komission ehdotuksesta, ja emme voi hyväksyä niitä seuraavista syistä.
Ensinnäkin, ehdotettu tarkistus ei edusta täysin perinteistä ja yksityiskohtaista lähestymistapaa ajoneuvoalan sääntelyyn, mutta ei myöskään uutta lähestymistapaa, jossa keskitytään keskeisiin vaatimuksiin. Todellisuudessa esittelijän esittämät tarkistukset näyttävät pohjautuvan uuteen lähestymistapaan siinä suhteessa, että niissä ei mennä teknisiin yksityiskohtiin, jotka on eritelty liitteissä. Niissä mainitaan kuitenkin työryhmät ja sääntelykomitea, joka on keskeisellä sijalla perinteisessä lähestymistavassa.
Toiseksi mietinnössä ehdotetaan perustettavaksi uusi tekninen työryhmä, johon kuuluisi liikenteenharjoittajien, valmistajien, standardointijärjestöjen sekä kuluttajien, muun muassa liikuntaesteisten henkilöiden, yhdistysten edustajia. Tämä tekninen työryhmä on luotu sääntelykomitean perinteisen mallin pohjalta. Jos sille annetaan tehtäväksi laatia yksityiskohtaisia teknisiä määräyksiä komission yksikköjen apuna, toimivaltaa koskeva epäselvyys lisääntyy ja yhdenmukaistettujen teknisten määräysten käyttöönotto viivästyy entisestään.
Kolmanneksi haluaisin huomauttaa, että komission ehdotuksessa taataan lisäksi tasapaino - jota ei ole ollut helppo saada aikaan - teollisuuden etujen, yhteisön liikennepolitiikan, linja-autojen käyttäjien tarpeiden välillä sekä " yhteisön sosiaalipolitiikan" , erityisesti liikuntaesteisiä henkilöitä koskevan, näkökulman välillä.
Neljäs ja viimeinen huomautukseni on, että älkäämme unohtako, että tämä direktiivi täydentää kyseisen ajoneuvoluokan yleistä tyyppihyväksyntäjärjestelmää. Siksi ei olisi järkevää muuttaa juuri ajoneuvojen yhtenäismarkkinoiden toteuttamisen loppuvaiheessa kansallisten sääntöjen yhdenmukaistamismenetelmää.
Näistä syistä komissio ei millään voi hyväksyä ehdotettuja 12 tarkistusta. Haluamme vilpittömästi toteuttaa yhteisön sääntelyjärjestelmän yhdessä parlamentin, lakiasäätävän elimen, kanssa yhteispäätösmenettelyssä. Aikomuksemme on jatkaa tämän tehtävän hoitamista esittelijän ja parlamentin avulla rakentavalla tavalla, johon kaikki osapuolet voivat olla tyytyväisiä.

Puhemies
Kiitos, herra Monti.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Ilmailu- ja avaruusteollisuus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Hoppenstedtin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0362/98) komission tiedonannosta " Euroopan ilmailu- ja avaruusteollisuus ja maailmanlaajuisen haasteen kohtaaminen (KOM(97)0466 - C4-0547/97).

Hoppenstedt
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, unioni on työskennellyt jo muutaman vuoden ajan tiiviisti eurooppalaisen ilmailu- ja avaruuspolitiikan parissa, mikä käy helposti ilmi myös komission monista tiedonannoista. Käsiteltävänä olevassa mietinnössä ei kuitenkaan käsitellä pelkästään yhtä tämän tulevaisuuteen suuntautuvan aihealueen monista näkökohdista, vaan siinä analysoidaan sen tämänhetkistä tilannetta kokonaisuutena ja hahmotellaan tältä pohjalta johdonmukaista eurooppalaista politiikkaa tulevaisuutta varten.
Euroopan ilmailu- ja avaruusteollisuuden merkitys tulevaisuuden kannalta huomattavan tärkeänä talouden sektorina on tullut viime aikoina Euroopassa yleisesti hyväksytyksi. Tätä taloudellista potentiaalia voidaan kuitenkin hyödyntää parhaalla tavalla vain, jos tätä nykyä pirstaleinen eurooppalainen ilmailu- ja avaruusteollisuus pystyy vahvistamaan maailmanmarkkinoilla kilpailukykyään, joka on riippuvainen erilaisten ilmailu- ja avaruustuotteiden yhä lisääntyvästä monimutkaistumisesta, alan rakennemuutosprosessin tuloksena.
Tämä on sitäkin tärkeämpää, kun ajatellaan kyseisen sektorin työllisyyspoliittista merkitystä, sillä sen piiriin kuului vuonna 1997 yli 377 000 välitöntä työpaikkaa. Se, että Euroopan ilmailu- ja avaruusteollisuutta ovat viime vuosina leimanneet kansainvälisen kilpailun kiristymisestä johtuvat julkisten varojen leikkaukset ja ripeä tekninen kehitys, ei suinkaan helpota tätä prosessia. Alan eurooppalaisen teollisuuden hälytyskellot pärähtivät soimaan viimeistään viime vuoden heinäkuussa Boeingin ja McDonnell Douglasin fuusion seurauksena. Tämä amerikkalaisesimerkki alan rakennemuutoksesta osoittaa selvästi sen, mitä tietä eurooppalaisetkin joutuvat tällä sektorilla kulkemaan.
Pelkästään viiden vuoden sisällä on Yhdysvalloissa syntynyt kolme jättiyhtymää fuusioiden ja yritysostojen tuloksena. Niissä ovat koottuina tekniseltä ja taloudelliselta kannalta katsottuna lähes ihanteellisena yhdistelmänä saman katon alle kaikki sotilas- ja siviili-ilmailun sekä puolustustekniikan alat. Tämän avulla ne ovat saavuttaneet sellaisen aseman, jossa ne pystyvät hajauttamaan riskejä mahdollisimman laajasti, lisäämään riippumattomuuttaan suhdannevaihteluista ja hyötymään täysimääräisesti teknisistä ja tälle alalle ominaisista eri alojen välisistä synergiavaikutuksista.
Siitäkin huolimatta, että Euroopan ilmailu- ja avaruusteollisuuden lähtökohtatilanne on pirstaleisten, kansallisesti suuntautuneiden politiikkojen vuoksi varmasti aivan erilainen kuin vaikkapa Amerikassa, siltikin juuri viime vuosina on Euroopan tasolla saatu aikaan paljon myönteistä. Esimerkkinä tästä on hanke, jonka toteutti European Aerospace and Defense Company ja joka kuvastanee selkeimmin niin asianomaisen teollisuuden kuin kansallisten hallitustenkin halua alan rakennemuutoksen toteuttamiseen. Useampien tapaamisten tuloksena Daimler Benz Aerospace, Aérospatiale, Casa ja British Aerospace ovat saaneet luoduksi selkeän kokonaismallin yhteisen siviili- sekä myös sotilasilmailupolitiikan tavoitteista, laajuudesta ja operatiivisesta rakenteesta.
Ensimmäinen askel tähän suuntaan tulee olemaan ensi vuonna perustettava Airbus Single Corporate Entity . Vaikka jo tämä merkitsee suurta askelta eteenpäin, se ei silti jää ainoaksi askeleeksi. Niinpä esimerkiksi siviili-ilmailun piirissä laajarunkoisten lentokoneiden alalla vuodesta 1998 on tulossa Airbusin kannalta ennätysvuosi. Yritys on kirjannut vuoden 1998 alkupuoliskolla lähes 50 %: n markkinaosuudellaan ensi kertaa nimiinsä enemmän tilauksia kuin suora kilpailijansa Boeing - McDonnell Douglas. Siviili-ilmailuala on varmasti taloudellisesti ilmailu- ja avaruusteollisuuden alalla merkittävin lohko, mutta myös muilla sektoreilla on pyrittävä toteuttamaan eurooppalaista kokonaisstrategiaa. Sen vuoksi on pidettävä myönteisenä ja kehitettävä edelleen sellaisia viestintäsatelliittien alan hankkeita kuten esimerkiksi Sky-Bridge, jota voidaan pitää Teledesicin eurooppalaisena vastineena, tai myös menestyksellistä Ariane-ohjelmaa laukaisupalvelujen alalla, ja navigointisatelliittien ja satelliittinavigointijärjestelmien kehittämiseen tähtäävillä ohjelmilla olemme lähteneet oikealle tielle.
Tässä mielessä on myös myönteistä huomata, että vastaavia toimia, kuten muun muassa keskeisiin avaintoimiin kuuluva " Uusien näköalojen luominen ilmailuteollisuudelle" , on sisällytetty EU: n tutkimuksen viidennen puiteohjelman aihealueeseen kilpailukykyinen ja kestävän kasvu. Edelleen puiteohjelmalla varmistetaan eri aihealuekohtaisten ohjelmien toimien yhteensovittaminen ilmailu- ja avaruustekniikan alalla. Mietinnössä luodusta yleiskatsauksesta käy selvästi ilmi, että ilmailu- ja avaruusteollisuuden osalta Eurooppa voi tulevaisuudessa vain hyötyä yhdenmukaisesta toiminnasta. Ohessa kuvatut kehityssuunnitelmat ja esimerkkitapaukset osoittavat, että Euroopalla on käytössään suuri voimavarat. Alan tarvitsee vain ottaa tämä haaste vastaan kansallisten hallitusten ja eurooppalaisten toimielinten tuella.

Malerba
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan lausunnon valmistelijana ilmaisen kunnioitukseni Hoppenstedtin mietintöä kohtaan ja käsittelen hetkisen kahta merkittävää seikkaa: Euroopan yhteistyötä ja vuoropuhelua vastikään teollistuneiden maiden, kuten Kiinan, kanssa, ja komission tehtävää kansainvälisissä neuvotteluissa, jotka koskevat turvallisuutta sekä avaruuteen liittyvien resurssien ja sähkömagneettisen spektrin jakamista.
Jos tarkastelen asiaa hieman laajemmasta näkökulmasta, haluan sanoa, että avaruusteollisuus on solmittuaan useita sopimuksia päässyt yli pysähtyneestä tilasta, jossa se oli noin vuosi sitten, mutta rakenneuudistussuunnitelma on toteutettu vasta osittain. Institutionaalisella ja omaisuuden hallinnan tasolla on hiljattain määritetty suuntaviivat Ranskassa toteutettavia yksityistämisiä varten, mutta paljon on vielä tekemättä. Kollega Hoppenstedt viittasi ongelmaan, joka liittyy Airbusin tarvitsemiin eurooppalaisen yhtiön perussääntöihin. Puuttuu myös Euroopan asehankintakeskus, jota ei edelleenkään saada aikaan. Kansalliset avaruuskeskukset etsivät uusia haasteita, vaikka ESAlla ei ole vielä selkeää asemaa, selkeitä valtuuksia suhteessa Euroopan unioniin ja komissioon.
On todellisuudessa kaksi asiaa, joista iloitsen: avaruusalalle viidennessä puiteohjelmassa myönnetystä varauksesta, joka on lähes kaksinkertainen neljänteen puiteohjelmaan verrattuna, sekä satelliittinavigointiohjelmaa koskevasta lisääntyvästä yksimielisyydestä, joka Euroopassa on havaittavissa niin poliittisella tasolla kuin teollisuuden tasollakin. Nämä ovat minusta unionin kaksi myönteisintä signaalia: mitä muuhun tulee, pelkään, että Euroopan avaruusteollisuuden muutoksen nopeus on yhä liian hidas, jotta se voisi vastata menestyksekkäästi maailmanlaajuiseen haasteeseen, mikä saattaa vaikuttaa ratkaisevasti etenemiseemme kohti tietoyhteiskuntaa.

Caudron
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari de Silguy, hyvät kollegat, hyvä esittelijä, jokainen tietää nykyään sen, että ilmailu- ja avaruusteollisuus on yksi eurooppalaisen taloutemme, talousmahtimme ja näin ollen myös poliittisen vahvuutemme helmistä.
Haluan heti esittelijämme tavoin ilmaista tämän alan osalta sen, kuinka tyytyväinen olen 9. joulukuuta 1997 annettuun ranskalaissaksalaiseen julistukseen. Kannatan esittelijän tavoin voimakkaasti ilmailu- ja avaruusteollisuutemme rakenneuudistusta eurooppalaisella tasolla, niin siviili- kuin sotilasalallakin. Uudistus on välttämätön, eikä kukaan voi enää nykyään kieltää sitä.
Eurooppa itse asiassa tarvitsee tällä alalla voimakkaita ja integroituneita teollisuusryhmittymiä, niin kuin sitä paitsi hyvin monilla muillakin teollisuuden aloilla. Sallikaa minun tässä vaiheessa puheenvuoroani pohtia sitä, ettei meillä ole ollut muilla eurooppalaisilla teollisuuden aloilla oikealla hetkellä samanlaista tahtoa toteuttaa näitä rakenneuudistuksia ja näitä ryhmittymiä. Viittaan esimerkiksi telakkateollisuuteen ja jossain määrin jopa tekstiiliteollisuuteen. Sallittakoon minun, joka olen seurannut näitä teollisuuteen liittyviä asioita jo muutaman vuoden, sanoa näin ja pahoitella asiaa niiden satojen tuhansien näillä aloilla työskennelleiden palkansaajien nimissä, joista hyvin moni on nykyään työtön.
Sanon näin sen vuoksi, että meillä on monia muitakin aloja, joita asia koskee tai joita se tulee koskemaan. Se tiedetään nyt eikä enää voida teeskennellä tai sanoa päinvastaista. Käytän lisäksi tilaisuutta hyväkseni todetakseni uudelleen, että meidän on Euroopassa lakattava asettamasta voitokkaan liberalismin nimissä itsellemme sääntöjä, pakotteita ja rajoituksia, joita kansainväliset kilpailijamme eivät aseta itselleen ja jotka hyödyttävät kilpailijoitamme maailmanlaajuisessa kilpailutilanteessa.
Palatakseni ilmailu- ja avaruusteollisuuteen, hyväksyn esittelijämme herra Hoppenstedtin tavoin - jota onnittelen - Airbus Industrien yhtiöittämisen, jotta se saisi käyttöönsä uusia voimakeinoja. Minäkin pahoittelen heikkouksiamme ja toivon, että televiestintään ja navigointiin tarkoitettujen satelliittilaitteiden alalla päästään ratkaisuun. Korostan lopuksi kahta seikkaa: ensinnäkin tarvetta kehittää yhteisesti sotilaskäyttöön tarkoitettuja tulevan sukupolven laitteita ja ilma-aluksia; toiseksi sitä, ettei Euroopassa saa koskaan unohtaa ilmailu- ja avaruusteollisuuden siviili- ja sotilasalan sosiaalista, suorien ja epäsuorien työpaikkojen luomiseen liittyvää merkitystä eikä näin ollen tietenkään tarvetta ottaa käyttöön eurooppalaiset yritysneuvostot.
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegani, tämä on hyvä asia, hyvä mietintö, Euroopan oikeutettu ylpeyden aihe, ja omalta osaltani se on oppitunti ja esimerkki muista eurooppalaisista teollisuudenaloista.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tahtoisin aluksi kiittää kollegaani Hoppenstedtiä hänen erinomaisesta mietinnöstään. Hän on tämän alan tunnustettu asiantuntija ja uskon, että meidän on syytä antaa sille arvoa. Meillä on käsiteltävänä niin monenlaisia aihepiirejä, että silloin kun joku perehtyy näin syvällisesti johonkin aiheeseen, sillä on aivan erityistä merkitystä.
Siirrytäänpä sitten mietinnössä käsiteltyyn asiaan. Olen sitä mieltä, että meidän on kyllä luotava edellytykset sille, että Euroopan ilmailu- ja avaruusteollisuus voi kehittyä, mutta vielä tärkeämpää on, että Euroopan avaruus- ja ilmailualan piirissä toimivat yritykset lyöttäytyvät todella järkevällä tavalla yhteen, ja tässä on vielä avoimia kohtia. Olen ennen muuta sitä mieltä, että eurooppalainen ilmailu- ja avaruusalan yritys, joka koostuu erilaisista, toistaiseksi kansallisvaltiolliselta pohjalta organisoiduista yrityksistä, ei ajan mittaan kestä minkäänlaista valtiollista osallisuutta. Arvelen, että meidän täytyy organisoida tämä sektori yksityistaloudelliselta pohjalta, ja tämä koskee aivan erityisellä tavalla erästä tiettyä maata.
Toiseksi, mitä tulee kysymykseen puolustusteknologiasta, kuten me saksaksi asian ilmaisisimme, meidän on ryhdyttävä pikaisesti yhteistyöhön, jotta emme jäisi kilpailijoistamme jälkeen. Luonnollisesti tällä alueella on vielä ratkaisematta hyvin arkaluonteisia kysymyksiä, ja meidän on ymmärrettävä, että kaiken, mitä kehitellään, on jakauduttava myös vastaavalla tavalla kulloistenkin markkinaosuuksien osalle. Sallinette minun kuitenkin huomauttaa, että mitä tahansa me toteutammekin yhteiseurooppalaisena hankkeena ilmailu- ja avaruusalalla, meidän on kyllä tehtävä se pysyäksemme mukana kilpailussa amerikkalaisten kanssa, mutta tietyillä markkinoiden osa-alueilla meidän pitäisi ilman muuta tehdä myös yhteistyötä USA: n kanssa, sillä muutamilla niistä yrityksistä, jotka tulevat osaksi eurooppalaista ilmailu-, avaruus- ja puolustusalan ryhmittymää, on luonnollisesti myös yhteyksiä USA: han ja sikäläisiin yrityksiin. Siltä osin sanoisinkin: on rakennettava vahva asema, mutta myös yhteistyötä amerikkalaisyritysten kanssa.
Saanen sanoa vielä muutaman sanan satelliittinavigointijärjestelmästä. Arvoisa komissaari, kuuntelettehan minua tässä kohden erityisen tarkasti. En ole varma, olemmeko me täällä parlamentissa, te komissiossa ja jäsenvaltiot tahoillaan todella selvillä maailmanlaajuisen satelliittinavigointijärjestelmään liittyvästä ongelmakentästä. Haluammeko todella jäädä riippuvaisiksi USA: sta kehittämällä yhdessä heidän kanssaan järjestelmän, jonka amerikkalaiset kuitenkin voisivat yksipuolisesti kytkeä pois käytöstä? Tässä asiassa meidän täytyy harkita vielä tarkemmin, millä tavoin voimme saavuttaa oman eurooppalaisen identiteettimme, sillä maailmanlaajuista satelliittinavigointia koskeva kysymys ei ole tärkeä vain ilmailu- ja avaruusalan kannalta, vaan se on tärkeä koko liikennepolitiikalle, ja tässä meidän eurooppalaisten on pidettävä vielä tiukemmin yhtä.

Hermange
Arvoisa puhemies, ilmailu- ja avaruusteollisuuden yhteydessä puhutaan 350 000 henkilöstä, miljoonasta työpaikasta ja 50 miljardin euron liikevaihdosta. Sen uhkana on kuitenkin Yhdysvallat, joka hyötyy huomattavasti teknologisesta kehityksestä ja joka on osannut ennakoida kansainvälisen kilpailun seuraukset. Tässä asiayhteydessä Hoppenstedtin mietintö esitetään sopivaan aikaan.
Ajankohtana, jolloin Euroopan on reagoitava nopeasti ja hyvin, jotta se pystyisi säilyttämään asemansa ilmailu- ja avaruusteollisuudessa, meillä on oltava neljä päätavoitetta: on vahvistettava Ariane 5 -ohjelman ensimmäisiä onnistuneita tuloksia, kehitettävä pitkän matkan Airbus A-3XX-lentokonemalli, saatava eurooppalaisten satelliittinavigointijärjestelmien GNS 1: n ja 2: n maa- ja avaruuskomponentit onnistumaan ja lopuksi, tutkimuksen ja kehityksen osalta, on kehitettävä halvempia, kevyempiä ja erittäin tehokkaita satelliitteja, jotka varustukseltaan vastaavat televiestinnän ja kaukohavainnoinnin sekä erityisesti suuronnettomuuksien ehkäisyn tarpeisiin.
Kilpailu amerikkalaisten kanssa edellyttää näin ollen eurooppalaisen vahvuuden uutta nousua. Tästä lähtien teollisuudenaloja on lähennettävä yhä pitemmälle. Tällä yhdellä ja ainoalla edellytyksellä Euroopan unioni pystyy näyttämään uutta suuntaa ilmailuja avaruusteollisuuden alan kehityksessä ja hyödyntämään asiantuntemustaan uusien kehittämistoimien ansiosta. Ilmailu- ja avaruustekniikan aikaansaannokset edistävät työllisyyttä. Niinpä meidän on kiinnitettävä huomiota erityisesti tämän toiminta-alan kehittämiseen.

Ainardi
Arvoisa puhemies, mietinnössä, joka liittyy Euroopan komission lähestymistapaan, kannatetaan Euroopan ilmailu- ja avaruusteollisuuden käynnissä olevaa rakenneuudistusta. Tyydyn puhumaan tästä ilmailu- ja avaruusteollisuuteen liittyvästä kysymyksestä. Vaikka Airbus on saavuttanut valtavaa maailmanlaajuista menestystä, käynnissä olevat suuret muutokset vaikuttavat mielestäni joka tapauksessa kohtalokkailta. Ilmaistu halu pitää puolensa Boeingia ja sen vahvuutta vastaan on perusargumentti, jolla perustellaan suureen eurooppalaiseen ilmailu- ja avaruusteollisuuden ryhmittymään liittyviä pyrkimyksiä ja tarpeita. Olen samaa mieltä siitä, että Airbusille annetaan uusia voimakeinoja, mutta on pakko todeta, että tulevan ryhmittymän johtajuudesta on alkanut julma taistelu Airbusin tähänastisten kumppanien kesken, vaikka väliraportti luovutettiin hallitukselle vasta vähän aikaa sitten.
Mielestäni Euroopan ilmailu- ja avaruusteollisuudessa on todellakin välttämätöntä siirtyä uuteen vaiheeseen, mutta käynnissä olevat rakenneuudistukseen liittyvät pyrkimykset ja tavoitteet eivät voi olla meille yhdentekeviä. Kun pohdimme sitä, että nämä rakenneuudistukset perustuvat suurelta osin kilpailuun ja kannattavuuteen pyrkimiseen, voimme vain olla huolissamme sellaisen teollisuuden tulevaisuudesta, joka edellyttää pitkän aikavälin investointeja, joilla ei ole välitöntä tuottoa, teollisuuden, jonka kukoistus liittyy erityisesti asiantuntevuuteen, koulutukseen ja sen palkansaajien tutkintojen tunnustamiseen. Ilmailu- ja avaruusteollisuus on myös Ranskassa, vaikka se harmittaakin joitakuita, aina hyötynyt julkisesta johtamisesta.
Haluaisin vielä sanoa, että siviilialan tarpeiden räjähdysmäinen ja maailmanlaajuinen kasvu ilmailu- ja avaruusalalla tuo mukanaan haasteita, jotka liittyvät uudella tavalla laajasti ympäristöhaittojen vähentämiseen, ja että se sisältää tietenkin niin rahoituskustannuksiin kuin demokratiaankin liittyviä haasteita, ja mielestäni taloussodan ajattelumalli, johon uppoudumme, ei anna mahdollisuutta vastata näihin haasteisiin.

Schroedter
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, vaikuttaa irvokkaalta, että meillä on täällä käsiteltävänä mietintö, jossa sen sanamuodon perusteella kyse on kilpailukyvystä, mutta todellisuudessa yhä enenevässä määrin tukipalkkioin tuetusta alasta. Alan tuotannosta 50 % on sotilaallista tuotantoa, jota pidetään käynnissä 100-prosenttisesti yhteiskunnan varoilla. Mietinnössä puhutaan tehokkuudesta. Sanon teille, että tehokkuus ja kilpailukyky olisivat ennen muuta saavutettavissa sillä, jos ilmailu- ja avaruusalan rakenneuudistus kytkettäisiin aseistariisuntastrategiaan eikä, kuten tässä ehdotetaan, lisävarustelu- ja uudelleenvarustautumisprosessiin.
Erityisen suuresti vihreitä arveluttaa se, että ilmailu- ja avaruusteollisuuden suojaamaton fuusioituminen käynnistää eurooppalaisen sotilaallisen huippuvarusteluprosessin, josta ei enää ole paluuta entiseen, ja että tämä kaikki tapahtuu ilman läpinäkyvyyttä ja demokraattista valvontaa. Tutkimus- ja kehittämisvarat menevät tässä väärään kohteeseen. Sellaisilla alueilla kuin uudistuvat energialähteet ne tulisivat ilmastonmuutoksen kannalta huomattavasti paremmin sijoitetuiksi.

De Lassus Saint Geniès
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegani, kiitän herra Hoppenstedtiä hänen mietinnöstään ja haluaisin edellisten puhujien tavoin muistuttaa siitä, että ilmailu- ja avaruusteollisuuden rakenneuudistus on välttämätön. Valtiot ja teollisuus ovat kuitenkin tietoisia siitä ja etenevät tällä hetkellä kohti yhteistä ratkaisua, joka osoittautuu pian kaikkien kumppanien kannalta tyydyttäväksi.
Euroopan parlamentin on oltava mukana tässä edistyksessä, mutta valvottava kuitenkin sitä, että sosiaalista edistystä tapahtuu, siitä muistutettiin juuri äsken, erityisesti eurooppalaisten yritysneuvostojen osalta. On aivan ilmeisesti kysymys, arvoisa komissaari, strategisesti hyvin tärkeästä alasta sekä niiden takuiden vuoksi, jotka se antaa eurooppalaiselle puolustukselle, että sen maailmanlaajuisen kehityksen vuoksi, johon se antaa mahdollisuuden ilmatilan ja avaruuden hyödyntämisessä seuraavien viidenkymmenen vuoden aikana. Sen vuoksi käynnissä olevaa rakenneuudistusta ei saa arvioida puhtaasti liberalististen tai kapitalististen kriteerien perusteella. Tämäntyyppisessä teollisuudessa tehtävien kauppasopimusten merkitys vaikuttaa ilmiselvästi Euroopan kansojen elintasoon. Tämän alan tutkimukseen annettavan yhteisön rahallisen tuen, joka ei näytä pienenevän, on siis jatkuttava rinnakkain niiden ponnistelujen kanssa, joita toteutetaan puolestaan Yhdysvalloissa tämän alan rakenneuudistuksen edistämiseksi Amerikassa.
Tämän tuen olisi oltava kannustavaa, niin kuin herra Hoppenstedt ehdottaa, mutta missään tapauksessa ei saa leikata julkisia varoja kansallisella tai Euroopan tasolla silläkään uhalla, että yritysten rakenneuudistuksen laajuus jää liian suppeaksi. Yksi erityinen kohta liittyy A-3XX-lentokonemallin kehittämiseen. Kustannukset ovat varmasti valtavan suuret, mutta laajarunkoiset pitkän matkan lentokoneet ovat ratkaiseva osoitus ilmailu- ja avaruusteollisuuden taitotiedosta ja toimivat kokonaisen tuoteperheen loistavina myynninedistäjinä, niin kuin on toiminut Boeingin 747 -malli viimeisten kahdenkymmenen vuoden aikana.
Näin ollen tästä hankkeesta ei ole mahdollista luopua. Tarkoitan tässä yhteydessä sitä, että luotamme kaikkien tehtaiden ja erityisesti johtotason työntekijöiden sekä Toulousen ilmailu- ja avaruustutkimusviraston kykyyn saattaa tämä loistava hanke onnellisesti päätökseen. Meidän on kuitenkin osattava myös hyötyä tästä kunnianhimoisesta rahoitusohjelmasta, jotta voimme järjestää ja jakaa alihankkijoihin liittyvän toiminnan paremmin näihin teollisiin ponnisteluihin sopivaksi, niin että se palvelee mahdollisimman hyvin teollisen kehityksen etua kaikilla asiaan liittyvillä eurooppalaisilla aloilla.

Antony
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, enää vain Kansallinen rintama on tyytyväinen ilmailu- ja avaruusteollisuutemme menestykseen ja erityisesti Airbusin ja Arianen esimerkillisiin yhteistyömuotoihin.
Vielä kerran on korostettava sitä, ettei näistä aloitteista voi kiittää mitenkään Euroopan unionin toimielimiä vaan niistä voidaan kiittää kaikilta osin valmistajien, insinöörien, teknikkojen tai työntekijöiden tahtoa. Lisäksi voimme vain olla tyytyväisiä siihen, ettei maidemme haluta todellakaan ajautuvan tietyillä markkina-alueilla hallitsevaan asemaan, valtavan amerikkalaisen konsernin Boeing-McDonnell-Douglasin kaltaiseen monopoliasemaan. Olemme kuitenkin huolissamme kollegamme Hoppenstedtin mietintöön sisältyvistä taka-ajatuksista. Taloudellisen tehokkuuden ja yhdentymisen sillisalaatin varjolla ajaudumme samanaikaisesti sekä yksityistämään että eurooppalaistamaan puolustuspolitiikkaamme.
Yksityistämisen varjolla kuljemme samalla siihen suuntaan, että komissio valvoo kansallista puolustustamme Brysselistä käsin yhteisön sääntöjen ja standardoinnin välityksellä ja että kaikenlaisiin kuviteltavissa oleviin yritysostotarjouksiin joutuvat sotilasteollisuutemme haurastuvat. Ennen kaikkea se on huolestuttavaa, ettei näitä teollisuuden ongelmia näytetä missään vaiheessa yhdistettävän valtioille tärkeämpään etuun ja valtioiden, ei edes hypoteettisen eurooppalaisen supervaltion, turvallisuuteen. Siviili- ja sotilasalan yhdistämisellä ei pyritä edistämään synergiaa, kaksikäyttöisiä tekniikoita tai mahdollisuuksia myöntää tutkimukselle julkista tukea, vaan ainoastaan sitomaan puolustushankintoihin liittyvä teollisuus Euroopan talouden yhteiseen kohtaloon, kilpailuun millä hinnalla hyvänsä, Brysselin valvontaan.
Siviili-ilmailuteollisuuden osalta en voisi enempää varoittaa ranskalaisia edustajia GIE-Airbusin yhtiöittämisen välittömistä seurauksista. Nykyisessä tilanteessa yhtiöittäminen ilmenee pääkonttorin siirtymisenä Alankomaihin sillä aikaa, kun odotellaan tuotantoyksikköjen siirtymisiä. Suurtuotanto ja markkinoiden yhdistäminen voidaan toteuttaa muullakin tavalla kuin luopumalla yritystemme yksityisistä pääomista ja yhteisön oikeudesta. Lopuksi sanoisin, arvoisa puhemies, ettei komissio ole se taho, jonka puoleen kääntyä näiden keinojen löytämiseksi. Kansalliseen turvallisuuteen ja strategiseen teollisuuteen liittyvät ongelmat ovat liian tärkeitä komission haltuun jätettäviksi. Emme ole Ranskassa valmiita unohtamaan sen erinomaista toimintaa telakoihin liittyvässä asiassa.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, mietinnön esittelijä on tuonut hyvin selkeästi esiin Euroopan ilmailu- ja avaruusteollisuuden merkityksen tulevaisuuden kannalta todella tärkeänä talouselämän alana. Muistelen täällä parlamentissa komission tiedonantojen pohjalta aiemmin käytyjä keskusteluja, joissa on toistuvasti viitattu siihen, että Euroopan unionin tulevaisuuden edellytykset ja kilpailukyky teollisuuspolitiikan alalla olisivat myös ja nimenomaan riippuvaisia tällä alalla tapahtuvasta kehityksestä. Se ei tietenkään sulje pois sitä, etteikö olisi vielä kerran tarpeen korostaa ja ottaa tarkasteltavaksi niitä asiaan liittyviä poliittisia kysymyksenasetteluja, jotka tulevat selvästi esiin juuri kyseisen alan siviili- ja sotilaalliseen käyttöön liittyvien osatekijöiden yhteydessä.
Olisi todellakin syytä kysyä, missä määrin tämän alan markkinat ovat tosiasiassa järjestyneet tai missä määrin se on mahdollista. Siis missä määrin sotilaallisen sektorin tukeminen, niin kuin tehdään muuallakin maailmassa, on itse asiassa asia, joka vasta todella mahdollistaa hyvien ja kilpailukykyisten siviilialan tuotteiden tuottamisen. Kun pidetään mielessä, että meillä Euroopan unionissa on hallussamme yhä edelleen, kuten ennenkin, hyvin vähäinen osuus maailmanmarkkinoista, ja kun huomataan, että vuonna 1996 ilmailu- ja avaruusteknisen alan viennin arvo oli vain noin 15 miljardia ecua, joka on osuudeltaan vain noin 3 % EU: n koko viennistä, silloin tiedämme, että tämän alan merkityksen huomioon ottaen Euroopan unionin on kaikesta menestyksestään huolimatta päästävä sillä parempiin tuloksiin.
Eurooppalainen ilmailu- ja avaruusteollisuus on suurten haasteiden edessä. Komission tiedonannon ja Hoppenstedtin mietinnön ansio on siinä, että niissä tämä asia tuodaan esille ja kiinnitetään huomiota nimenomaan siviilikäyttöön tarkoitetun tuotannon osalta siihen, kuinka kova kilpailu maailmanmarkkinoilla vallitsee. Ylivoimaisesti suurin kilpailija ilmailu- ja avaruustuotteiden maailmanmarkkinoilla on ollut ja on edelleen USA - tässä ei ole mitään uutta - 58 %: n markkinaosuudella. Kaiken lisäksi alan yritysrakenteet USA: ssa ovat vielä meihin nähden erilaiset. Tämäkään ei ole uutta, ja siltä osin Euroopan parlamentti voi vain asettua tukemaan jälleen tänäänkin käydyssä keskustelussa korostetusti esitettyjä vaatimuksia siitä, että teollisten rakenteiden pirstaleisuudesta ilmailu- ja avaruusteollisuuden alalla on päästävä eroon. Ilmailu- ja avaruusalan yritysten suuri lukumäärä verraten pienillä sisämarkkinoilla johtaa tutkimus-, tuotanto- ja markkinointiedellytysten pirstoutumiseen, mikä ei voi suinkaan olla vaikuttamatta Euroopan unionin kilpailukykyyn.
Toisin kuin amerikkalaisyritykset eurooppalaiset tuottajat eivät katso, että niillä olisi juurikaan mahdollisuuksia kattaa yhä suuremmiksi käyviä kehitys- ja rahoitusriskejä. Myös tästä syystä on tärkeää päätyä uudenlaisiin yritysten välisiin yhteistyömuotoihin, sekä tuotannon organisoimiseksi suurtuotannon edut huomioon että teknologisten ja alakohtaisten synergiavaikutusten hyödyntämiseksi ilmailu- ja avaruusteollisuuden eri alueiden välillä. Tästä syystä on myös tärkeää voittaa markkinoilla uutta jalansijaa eikä edelleen menettää sitä.
Tilanne on erityisen ratkaiseva sen vuoksi, että Euroopan ilmailu- ja avaruusteollisuuden työllisyysedellytykset ovat kaiken kaikkiaan hyvät ja työvoima erittäin pätevää. Ala kuuluu 15 suurimman teollisuudenalan joukkoon, työllistää kaikkiaan yli 370 000 ihmistä ja se on lisäksi luonut tuhansia työpaikkoja alan alihankintateollisuuteen ja muille huipputeknologian aloille. Siksi kehottaisin komissiota tuomaan lopultakin paljon selkeämmin esiin työllisyysnäkökohdat tässä teollisuuspolitiikkaa koskevassa paperissa ja myös muissa teollisuutta käsittelevissä työryhmissä ja erikoisryhmissä käsiteltävissä papereissa ja tekemään myös selväksi, että työntekijöiden oikeuksilla on sijansa eri teollisuudenalojen edelleen kehittämisessä, mikä edellyttää tällöin ennen kaikkea myös kyseisiä teollisuudenaloja koskevien yhteistoiminnan periaatteiden noudattamista työpaikoilla.

Rübig
Arvoisa puhemies, suokaa anteeksi, että hymyilen, mutta on mukavaa, että vielä näin myöhäisenäkin ajankohtana käydään poliittista keskustelua. Haluaisin kuitenkin kiittää aivan erityisesti herra Hoppenstedtiä siitä, että hän osaa viedä johdonmukaisesti ja sitkeästi eteenpäin tärkeitä aiheita, jollainen eritoten maailmanlaajuisen satelliittinavigointijärjestelmän kehittäminen on, ei vain Atlantin toisella puolen, vaan myös sen tällä puolella.
On tärkeää toteuttaa näitä teknologioita myös kilpailun alaisena, jotta ei oltaisi riippuvaisia vain yhdestä järjestelmien toimittajasta, sillä jos ajatellaan, että voisimme tulevaisuudessa yhdistää tämän satelliittinavigointijärjestelmän yhteisen matkaviestinjärjestelmän (UMTS) kanssa, tästä avautuisi täysin uusia näköaloja. Sen vuoksi haluaisinkin talousarviovaliokunnan jäsenenä kehottaa komissiota esittämään viimein täsmällisen rahoituskehyksen tämän järjestelmän kehittämistä varten. Silloin me nimittäin tarvitsemme sekä asiaankuuluvat laitteistot, ohjelmistot että keskusyksiköt. Tämä johtaa useiden uusien työpaikkojen syntymiseen Euroopassa.

Lukas
Arvoisa puhemies, sallittehan, että puutun näkökohtaan, jota ei tässä erinomaisessa mietinnössä nimenomaisesti mainita, eli kysymykseen alihankintatoimituksista. Ilmailu- ja avaruusteollisuus tekee tilauksia sadoista pienistä ja keskisuurista yrityksistä useimmista Euroopan unionin jäsenvaltioista. Kun esimerkiksi Airbus ostaa useita lentokoneita, se merkitsee menestystä monille alihankkijayritysten liiketoiminnalle, ja samalla turvataan monia työpaikkoja. Jo pelkästään tästä syystä Euroopan siviili-ilmailun eikä myöskään avaruusalan hyväksi voida koskaan tehdä kylliksi.
Jotta alan taloudellisesta merkityksestä saataisiin luoduksi todella kattava kuva, olisi tärkeää, että komissio laatisi tutkimuksen näiden alihankintatoimitusten laajuudesta. Siihen olisi sisällytettävä ennen kaikkea pienten ja keskisuurten yritysten osuus ja alihankintayrityksissä työskentelevän työvoiman määrä. Olisi myös hyvin kiinnostavaa selvittää, miltä markkinoilta alihankintatoimitukset ovat lähtöisin, jotta sen perusteella voitaisiin sitten arvioida, onko esimerkiksi Airbus todella yhteiseurooppalainen lentokone.

De Silguy
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, herra Hoppenstedtin mietinnössä analysoidaan syvällisesti Euroopan ilmailu- ja avaruusteollisuuden tilannetta. Mietintö on erinomainen, ja haluan komission nimissä onnitella häntä siitä, sillä siinä otetaan huomioon myös viime syyskuun jälkeiset tärkeimmät tapahtumat, eli tapahtumat, jotka seurasivat komission tiedonannon hyväksymistä. Muistutan teitä siitä, että tämän tiedonannon tarkoituksena on kiinnittää huomiota Euroopan ilmailu- ja avaruusteollisuuden rakenneuudistuksen ja ryhmittymien kiireellisyyteen. Itse asiassa, kuten tiedätte, vain harva tuottaja voi jonkin ajan kuluttua jatkaa toimintaansa maailmanlaajuisella tasolla, kun otetaan huomioon, mistä alasta on kysymys, ja kun otetaan huomioon maailmanlaajuisten ilmailu- ja avaruusteollisuuden markkinoiden kilpailukyvyn aste.
Tällä hetkellä amerikkalaisessa teollisuudessa on jo aloitettu rakenneuudistus. Alalla toimi vuonna 1980 parikymmentä yritystä. Nykyään niitä on vain neljä. Hyvä herra Malerba, suhtaudumme tietenkin myönteisesti Amerikan ja Euroopan välisiin hyviin yhteistyömuotoihin. Niistä on sitä paitsi hyviä esimerkkejä. Mieleeni tulee tapaus Snecma/General Electric. Meidän on kuitenkin oltava kumppaneita eikä alihankkijoita. Maailmanlaajuisilla markkinoilla on siis oltava yhtä vahvoja kuin amerikkalaiset ovat, jotta yhteistyötä voidaan tehdä. Euroopan teollisuuden tilanne on kuitenkin hyvin erilainen. Esittelijänne korosti sitä. Eurooppalainen ilmailu- ja avaruusteollisuus pysyy eriytettynä sekä kansallisella tasolla ja jopa tuotteiden tasolla.
Rouva Randzio-Plath taisi mainita, että Euroopan ilmailu- ja avaruusteollisuuden on nykyään todellakin vastattava kolmeen mitä tärkeimpään haasteeseen, jotka liittyvät ensinnäkin tuotteiden monimutkaisuuteen. Itse asiassa kiihtyvästi kasvavat tuotekehittelykustannukset ja taloudelliset riskit ylittävät eurooppalaisten yritysten varat, vaikka yritykset kuuluvatkin vaikutusvaltaisimpien yritysten joukkoon. Toinen tekijä liittyy markkinoihin. Yksikään jäsenvaltio ei tarjoa puolustushankintojen osalta amerikkalaisten markkinoiden kaltaisia markkinoita. Sama koskee tutkimukselle ja teknologiselle kehittämiselle annettavaa tukea, jota amerikkalaiset yritykset saavat Yhdysvaltain hallitukselta. Lopuksi on vielä kolmas seikka, joka liittyy siihen, etteivät eurooppalaiset yritykset pysty hyötymään samanlaisesta suurtuotannosta kuin valtavat amerikkalaiset konsernit.
Niinpä jäsenvaltioissa on ymmärrettävä, että Euroopan ilmailu- ja avaruusteollisuuden tulevaisuus on sidoksissa Euroopan unionin sisäisten rakenteiden keskinäisiin riippuvuussuhteisiin. Vaikka teollisuudenalat ovatkin tämän rakenneuudistuksen päätoimijoita, on kuitenkin totta, että hallituksilla on tärkeä tehtävä tässä prosessissa. Hallitusten on edistettävä yritysten perustamista Euroopan tasolla takaamalla niille todellinen kaupallisen toiminnan joustavuus mukautettujen tuki- ja koulutusrakenteiden avulla.
Mitä tulee komissioon, rakenneuudistuksen onnistuminen riippuu ilmailu- ja avaruusteollisuuden alan eri toiminta-alojen sekä siviili- ja sotilasalojen yhdentämisen asteesta Euroopan tasolla. Niin kuin monet parlamentin jäsenet aivan oikein korostivat, tämän rakenneuudistuksen ensimmäisen vaiheen pitäisi olla Airbus Industrien yhtiöittäminen yhdeksi ainoaksi taloudellisen edun ryhmittymiin (GIE) kuuluvien yhtiöiden muodostamaksi yksiköksi, joka on oikeastaan jo hyväksytty. Lisäksi eurooppalaisille yrityksille olisi hyötyä yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta ja puolustushankintojen sisämarkkinoita koskevista yhteisön säännöistä.
Haluaisin kuitenkin täsmentää teille, rouva Ainardi, että eurooppalainen ilmailu- ja avaruusteollisuus on vuoteen 1980 verrattuna painottunut paljon enemmän siviilialaan kuin ennen, sillä vuonna 1980 siviiliala muodosti noin 30 % tämän teollisuudenalan liikevaihdosta. Nykyään luku on 60 %, joten sotilasalan toimet muodostavat Euroopan ilmailu- ja avaruusteollisuuden toimien vähemmistön ja vähenevät edelleen, mikä johtuu muuten siviilialan kysynnän kasvusta. Puolustusalan rakenneuudistukseen liittyvien ongelmien vaikeudesta huolimatta ei pidä viivästyttää välitöntä toteuttamista vaativia siviilialan hankkeita.
Haluaisin lisäksi, vastatakseni rouva Randzio-Plathille ja herra Caudronille, puhua tämän asian osalta hetken työllisyyteen liittyvästä ongelmasta, sillä ilmailu- ja avaruusteollisuuden alan työllisyyden tasoon liittyvä kysymys otetaan epäsuorasti huomioon komission lähestymistavassa, jonka tavoitteena on parantaa tämän eurooppalaisen teollisuudenalan kilpailukykyä. On toki selvää, että edistämällä kilpailukykyä lisätään työllisyyttä ilmailu- ja avaruusteollisuuden alan lisäksi myös muilla aloilla, ja juuri näiden kilpailukykyyn liittyvien ponnistelujen seurauksena on jo nyt voitu pysäyttää työpaikkojen väheneminen, joka alkoi jo vuonna 1990 ja joka on nyt saavuttamassa tietynlaisen tasapainon, kun työpaikkoja on noin 380 000.
Lopuksi haluaisin korostaa, herra Malerba, herra Lassus, että komissio toteuttaa tämän rakenneuudistuksen tukemiseksi uusia ponnisteluja, jotka liittyvät teknologiseen tutkimukseen ja kehittämiseen. Mutta komissio ponnistelee myös lentoliikenteen ja satelliittinavigoinnin saralla. Muistattehan, että laadimme tästä aiheesta tiedonannon tammikuussa 1998. Komissio aikoo tehdä satelliittinavigoinnin osalta noudatettavaa menettelytapaa koskevan ehdotuksen vuoden 1999 ensimmäisellä puoliskolla laadittavassa uudessa tiedonannossaan, joka sisältää myös rahoitukseen liittyviä ehdotuksia.
Kuitenkin, ja päätän puheenvuoroni tähän, yksikin yritysten ja jäsenvaltioiden välinen integroitu toimintamuoto voi luoda Euroopan ilmailu- ja avaruusteollisuuden alan henkiinjäämisen ja kehittymisen tarvitseman kehyksen.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Eurometallirahat
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Soltwedel-Schäferin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0401/98) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi liikkeeseen tarkoitettujen eurometallirahojen yksikköarvoista ja teknisistä eritelmistä annetun asetuksen (EY) N: o 975/98 muuttamisesta (KOM(98)0492 - C4-0597/98-98/0270(SYN)).

Soltwedel-Schäfer
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari de Silguy, hyvät naiset ja herrat, asetuksessa, jonka muuttamista tänään käsittelemme, määritellään yksikköarvot ja tekniset eritelmät liikkeeseen tarkoitetuille eurometallirahoille. Jäljempänä haluaisin sanoa vielä jotakin Rooman kokoukseen osallistuneelle ministerikollegalleni Fischerille rahaliittoa koskevasta asiasta. Mutta siitä vasta lopuksi.
Ne ongelmat, joita tässä mietinnössä on ollut tarkoitus säädellä, koskevat käyttöön otettavien metallirahojen lukumäärää, niiden yksikköarvoja ja lopuksi materiaalin valintaa sekä fyysisiä ominaisuuksia. Parlamentti puolsi asian ensimmäisen käsittelyn yhteydessä sitä, että eurokolikkojen eri yksikköarvojen määrää olisi supistettu kahdeksasta kuuteen ja että kolikoiden erotettavuutta näkövammaisten ja sokeiden ihmisten kannalta olisi parannettu siten, että kolikoiden arvon kasvaessa myös niiden läpimitta suurenisi. Sen jälkeen, kun neuvosto valitettavasti hylkäsi tämän ja eräitä muita tarkistuksia, joissa ehdotettiin muun muassa suljettavaksi pois mahdollisuus käyttää nikkeliä kolikoiden pintamateriaalina, parlamentti kehotti asian toisen käsittelyn yhteydessä neuvostoa toistamiseen ottamaan huomioon näkövammaisten järjestön antaman lausunnon ja vähentämään kolikoiden määrää.
Silläkin kertaa puheemme kuitenkin kaikuivat kuuroille korville. Siksi saammekin lukea tänään kyseisen asetuksen muuttamista koskevasta ehdotuksesta, joka sattuu olemaan nyt puoli vuotta vanha, että myyntiautomaattielinkeino vaatii 50 sentin kolikon ja 20 sentin kolikon erottamista selkeästi toisistaan, jotta suljettaisiin pois mahdollisuus käyttää sopivasti käsiteltyjä 20 sentin kolikoita petollisessa tarkoituksessa 50 sentin kolikon sijasta. Euroopan sokeiden liitto ei ole tyytyväinen 50 sentin kolikon ja 10 sentin kolikon erotettavuuteen, sillä nämä voitaisiin sekoittaa toisiinsa niiden fyysisten ominaisuuksien liiallisen samankaltaisuuden vuoksi.
Talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta asettui niukalla enemmistöllä vastustamaan sitä, että minä mietinnön esittelijänä ehdottaisin tässä vaiheessa uudelleen yhden kolikkoarvon poistamista. Joudumme siitä huolimatta päättämään huomisessa äänestyksessä tätä koskevasta tarkistuksesta, suurella enemmistöllä. Talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta kuitenkin kannatti 100 euron kultakolikon käyttöön ottoa, jolloin metallin arvo ja valmistuskustannukset eivät tietenkään saisi ylittää kolikon nimellisarvoa, mikä tarkoittaisi, että 100 euron kolikosta voitaisiin mahdollisesti tehdä Ranskan 20 centimen kolikon kokoinen.
En haluaisi mennä tässä asiassa syvemmälle yksityiskohtiin, mutta haluaisin pyytää myös arvoisalta herra de Silguyltä, että hän ei ajattelisi niin paljon kasvojenmenetystä vaan pikemminkin sitä, että tämä euro-kultakolikko toteutuu joka tapauksessa. Se on vain ajan kysymys. Jotta vahvistettaisiin 100 euron kolikon symboliarvoa yhtenäisen Euroopan ja vahvan yhteisen valuutan kannalta, siinä pitäisi muista kolikoista poiketen olla kansallisen kääntöpuolen asemesta yhdenmukainen, Euroopan unionia voimakkaasti ilmentävä kuva-aihe. Tässä kolikossa voitaisiin kuvata esimerkiksi tunnettuja henkilöitä. Nähdäkseni myös tästä voitaisiin päästä yksimielisyyteen.
Totesin alussa, että haluaisin puuttua tänään vielä Rooman tuloksiin. Sallinette, että sanon lopuksi muutaman sanan saksalaiselle ulkoministerikollegalleni Fischerille. Tilanne on seuraava: herra Fischer on kytkenyt tänään Roomassa rahaliiton yhteen Länsi- Euroopan unionin tai myös niin kutsutun puolustusliiton kanssa. Sen jälkeen, kun rahaliitto on niin sanotusti saatu onnistumaan, on otettu ensimmäinen askel ja voidaan siirtyä käsittelemään aktiivisesti ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa ja Länsi-Euroopan unionia. Herra Fischer kiirehtii eteenpäin liian nopeasti. Euroopan rahaliitto on ensimmäinen askel. Toinen askel on sosiaali- ja ympäristöliitto. Euroopan talous voidaan järjestää vain tältä pohjalta. Tämä on olennaista.
Vihreää puoluetta edustava kollegani ottaa valitettavasti toisen askeleen ennen ensimmäistä. Siinä me ja hän tulemme kompastumaan. Jos rahaliittoa kuormitetaan liikaa, ja juuri sitä tässä tehdään, vaarana on kompurointi. Eivät kaikki rahaliittoon kuuluvat eurooppalaiset kansakunnat kuulu samalla myös Länsi-Euroopan puolustusliittoon. Tätä asiaa pyydän ehdottomasti miettimään! Tämä koskee esimerkiksi Itävaltaa, Suomea ja Irlantia. Tässä herää kysymys, joudutaanko puolueettomuus vaihtamaan euroon, mikä on hyvin kiperä ja arkaluonteinen aihe. Onko tämä nyt saksalaista ulkopolitiikkaa?
Korostan, etteivät Irlanti, Suomi ja Itävalta asetu missään tapauksessa kannattamaan tällaisia ajatuksia, enkä muuten minäkään Saksan vihreiden edustajana. Se, joka suhtautuu liian ajattelemattomasti eurooppalaisten kansakuntien puolueettomuuteen, murentaa luottamusta eurooppalaisuuden ajatukseen ja rahaliittoon. Olen korostanut tätä niin paljon siksi, että luottamuksen kasvattaminen eurooppalaista rahaa kohtaan on vaatinut pitkän aikaa ja vaatii aikaa vielä jatkossakin. Emme saa asettaa sitä vaakalaudalle sen nojalla, että jokainen, olkoonpa sitten vihreitä edustava ulkoministeri tai joku muu, ylikuormittaa rahaliittoa muilla päämäärillä.

Caudron
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari de Silguy, hyvät kollegat, haluaisin tänä iltana omalta osaltani todeta esittelijämme tavoin, että minäkin olen tietoinen siitä, kuinka vähän meillä vielä nykyään on liikkumavaraa eurometallirahojen muuttamiseksi.
Ajattelen tietenkin, ja se on mietinnönkin tavoite, näkövammaisia, mutta myös monia muita kansalaisryhmiä. Sen vuoksi kannatan ajatusta siitä, että 20 sentin metallirahasta yksinkertaisesti luovuttaisiin, mikä ratkaisisi osan esiin tulleista ongelmista. Kannatan myös 50 sentin ja 10 sentin rahojen syrjän määritelmän muuttamista, mikä ratkaisisi osan muista ongelmista.
Muutoin tämän kysymyksen perusteella voidaan jälleen kerran pohtia sitä, kuinka paljon aikaa ja rahaa olisi säästetty, jos kansalaisia ja Euroopan parlamenttia olisi kuultu paremmin. Sallittakoon minun tänä iltana toistaa pahoitteluni samasta asiasta. Kyllä, olen pahoillani niistä päätöksistä, joiden seurauksena on valmistettava aivan liikaa kolikoita ja seteleitä. Jos tähän lisätään naurettava päätös, jonka mukaan eurometallirahojen toinen puoli on kansallinen, valmistusajat venyvät pitemmiksi, kustannukset kasvavat liian korkeiksi sekä virheisiin ja petoksiin liittyvät riskit suuremmiksi. Yksinkertaisemmilla ja järkevämmillä päätöksillä olisi voitu lyhentää määrättyä kolmen vuoden määräaikaa 1. tammikuuta 1999-1. tammikuuta 2002, joka tulee osoittautumaan liian pitkäksi ja joka näin ollen aiheuttaa virheitä, petoksia ja jopa huijauksia kaikkein heikoimmassa asemassa olevan väestön kustannuksella. Näkövammaiset ja kaikki muut kansalaiset olisivat suhtautuneet asiaan myönteisemmin.
Esittelijämme ehdotukset ovat näin ollen oikeansuuntaisia, ja hyväksyn ne. Lopuksi hyväksyn myös mietinnössä esitetyn toivomuksen, että käyttöön otetaan 100 euron kultaraha. Se vaikuttaa mielestäni hyvältä ajatukselta vertauskuvallisesti, taloudellisesti ja jopa, miksei, tunteisiin vetoamisen kannalta. Kaikista näistä syistä vahvistan kannattavani esittelijän mietintöä ja tarkistuksia, joista suuri osa hyväksyttiin jo valiokunnassa.

Rübig
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, jo vuosi sitten muotoilimme Euroopan parlamentissa periaatteemme: euro-kultarahan käyttöönotto samoin kuin kolikoiden määrän supistaminen kuuteen eri nimellisarvoon, kenties ilman 2 sentin ja 20 sentin kolikoita. Tällä tavoin pystyimme, samaan tapaan kuin asettumalla kannattamaan kolikoiden kääntöpuolen kansallisia kuva-aiheita, yhtäältä vahvistamaan kansalaisten tunneperäistä sidettä uuteen valuuttaansa ja toisaalta saamaan aikaan käytännöllisiä yksinkertaistuksia.
Kolikoiden lopullista käyttöönottoa seuraavana aikana meidän täytyy muutenkin seurata edelleen tavallista tiiviimmin niiden käytännön vaikutuksia päivittäisen maksuliikenteen kannalta tai ehkä toteuttaa asiasta tutkimus. Niinpä pienin seteli, 5 euron seteli, joka vastaa arvoltaan suurin piirtein 70 sillinkiä, korvaa samalla Itävallan kaksi eniten käytettyä seteliä, 20 ja 50 sillingin setelit. Nämä seteliarvot jouduttaneen piankin toteuttamaan kolikkomuodossa, toisin sanoen meidän on vastaisuudessa pidettävä mukana lompakon sijasta suuria rahapusseja. Vai lieneekö korttirahan kehitys edennyt siihen mennessä niin pitkälle, että nämä ongelmat voidaan välttää, vai onko välttämätöntä korvata 200 euron seteli 1 euron tai 2 euron setelillä? Ehkä tästä keskusteleminen ei kuulu rahan välittömän käyttöönoton yhteyteen, mutta arvelen, että näiden asioiden olisi ilman muuta saatava sijansa tulevaisuutta koskevissa pohdinnoissamme.
Lopuksi totean pitäväni myönteisinä niitä tuoreimpia lausuntoja, joiden mukaan Euroopan keskuspankin riippumattomuutta ei pitäisi asettaa kyseenalaiseksi. Tämän riippumattomuuden on joka tapauksessa säilyttävä hyvin keskeisellä sijalla rahaliiton kokonaisrakenteen osana järkevän ja ennen kaikkea vakaan rahapolitiikan takaamiseksi. Vain tällä strategialla nimittäin pystytään jatkossakin saavuttamaan eurooppalaisten kansalaisten luottamus.

Kestelijn-Sierens
Arvoisa komissaari ja arvoisat kollegat, jotkin ehdotetuista eurometallirahoista ovat ilmeisesti helposti väärennettävissä ja sokeille vaikeita tunnistaa. Parlamentti on kuitenkin joulukuussa 1997 vaatinut, että yksikköarvojen määrä pidettäisiin mahdollisimman pienenä ja että metallirahan läpimitta ja yksikköarvo tehtäisiin toisistaan riippuvaisiksi, jotta väärentäminen ei olisi mahdollista ja jotta sokeiden olisi helpompi tunnistaa rahoja. Esittelijä painotti koko ajan, että tämän parlamentin enemmistö ei ymmärtänyt, miksi käyttöön täytyy välttämättä ottaa kahdeksan erilaista metallirahaa, vaikka sähköinen raha korvaa pian metallirahat. Minun tietääkseni Euroopassa ei ole ainoatakaan valtiota, jossa olisi käytössä niin laaja metallirahojen sarja. Neuvosto ja komissio painostivat meitä silloin kiirehtimään, koska metallirahojen valmistus alkaisi pian. Tarkoitettiin kenties, että metallirahojen suunnittelu ja valmistaminen kuuluvat tekniikan alaan ja että asia ei kuulu lainkaan parlamentille. Komissio ja valtiovarainministerien neuvosto eivät kumpikaan hyväksyneet ehdotustamme siitä, että 2 ja 20 eurosentin metallirahat jätettäisiin pois. Mitä voimme nyt sitten todeta? Edes asiantuntijat eivät onnistu suunnittelemaan sellaisia metallirahoja, jotka heikkonäköiset pystyisivät selvästi tunnistamaan ja joita olisi vaikea väärentää. Emme ole menettäneet aikaa siksi, että parlamentti halusi tehdä muutoksia, vaan siksi, että nyt joudumme käsittelemään asian uudelleen. Ei vaikuta heti siltä, että asianosaiset ottaisivat tällä kertaa mielipiteemme huomioon. Toivon, että olen väärässä, arvoisa komissaari. Myönnämme kyllä, että komission on järkevää kiinnittää huomiota Euroopan sokeiden liiton ja automaattiteollisuuden mielipiteeseen. Kannatan täysin kollega Schäferin ehdotusta ja haluan kiittää häntä tavasta, jolla hän on ryhtynyt käsittelemään tätä asiaa.

Lukas
Arvoisa puhemies, olen sisällön osalta täysin samaa mieltä esittelijän esittämistä huomautuksista, siltä osin kuin ne koskivat kolikoiden sosiaalipoliittisia osatekijöitä. Neuvosto ei ole osoittanut tässä kysymyksessä minkäänlaista sosiaalista omaatuntoa. Euron käyttöönotto olisi ainutkertainen tilaisuus osoittaa, että Euroopan unioni on valmis ojentamaan kätensä niiden kansalaisten suuntaan, jotka ovat elämänkohtalonsa vuoksi muita huono-osaisempia. Monissa jäsenvaltioissahan sitä paitsi eletään vammaiset huomioon ottavan yhteiskunnan toteuttamisen osalta vielä keskiaikaa, ainakin verrattuna Yhdysvaltojen tilanteeseen. Tilaisuus näiden kolikoiden toteuttamiseen siten, että myös sokeat ja näkövammaiset pystyisivät erottamaan helposti niiden arvot tunnustelemalla, on ikävä kyllä ohitettu. Tällä tavoin eurolle olisi voitu niin sanotusti antaa inhimillinen ulottuvuus.
Kannatan 100 euron kultarahan käyttöönottoa, sillä se muun muassa toisi uuteen valuuttaan, niin kuin esittelijä mietinnössään niin kauniisti toteaa, uuden tunteisiin vetoavan näkökohdan.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin komission tekemät muutosehdotukset ovat myönteinen asia, sillä ne ovat näkövammaisten, kuluttajansuojan ja väärentämiseltä suojaamisen kannalta lisävoittoja. Tähän mietinnön esittelijä on aiheellisesti viitannutkin. Minun on kuitenkin sanottava aivan rehellisesti: Euroopan parlamentti oli tätä mieltä jo vuosi sitten, ja se laati asiasta erittäin järkeviä ehdotuksia. Ne arvioitiin komissiossakin hyviksi, mutta jäljellä olevan ajan umpeutumisen ja aikapaineen vuoksi niitä ei katsottu toteuttamiskelpoisiksi. Mielestäni on sen vuoksi ikävää, että tänä vuonna edunvalvontatyön tuloksena asetusehdotusta olikin sitten mahdollista muuttaa. Olen kaikesta huolimatta sitä mieltä, että me täällä Euroopan parlamentissa olemme edelleen kaikkein sopivin taho edustamaan kuluttajien ja kansalaisten etuja.
Pidän oikeana sitä, että 50 sentin kolikosta tulee 0, 8 gramman painoinen, niin että automaatit pystyvät paremmin erottamaan 50 ja 20 sentin kolikot toisistaan. Pidän oikeana sitä, että 50 sentin kolikon syrjä muotoillaan erilaiseksi kuin 10 sentin kolikossa, sillä nämä kaksi kolikkoa ovat olleet tähän asti näkövammaisille vaikeita erottaa toisistaan. Ehdotusta on siis syytä kannattaa, mutta sen sijaan se on käsittämätöntä, miksi nimenomaan parlamentin tekemiä ehdotuksia ei voitu toteuttaa, kun toki meidän näkemystemme asioista pitäisi olla vähintään yhtä arvokkaita kuin erilaisten järjestöjenkin. Nyt meidän on kuitenkin tehtävä kaikkemme, jotta nämä kolikot tulevat myös hyväksytyiksi, ei vain rahamarkkinoilla, rahoitusalan toimijoiden keskuudessa, vaan myös kansan keskuudessa, ja juuri siksi, että rahan arvon vakaus on kaikille kansalaisille niin merkittävä asia, myös tuotannon on kyettävä tällä hetkellä tekemään selväksi se, että suoja väärentämistä vastaan on taattu myös tämän muutoksen jälkeen, sillä mielestäni tämäkin oli yksi peruste Euroopan parlamentin esittämiä ehdotuksia vastaan.
Tuen mietinnön esittelijää myös siinä, että tarvitsemme eräänlaisen vakauden symbolin tälle Euroopan rahaliitolle, josta on määrä tulla vakautta palveleva yhteisö. Mitkä seikat puoltavat 100 euron kultakolikon lyömistä? Kaikki, minun mielestäni! Ehdotus on sopusoinnussa myös sen Euroopan keskuspankkijärjestelmän tekemän päätöksen kanssa, että valuuttavarannoista vain 15 % olisi kultaa. Kun otetaan huomioon kansallisten keskuspankkien suuret kultavarannot, tämä ehdotus on sekä rahapoliittisesti että myös taloudelliselta kannalta mielekäs, sillä siten voidaan välttää ne kielteiset vaikutukset, joita mahdollisella kultavarantojen purkamisella voisi olla markkinahintoihin.
Euro-kultakolikko voi osaltaan auttaa lisäämään myös luottamusta rahaliittoon vakautta luovana yhteisönä, mikä on varmasti tärkeä perustelu. Monet eurooppalaiset hallitukset ovat nimittäin aikaisemmin käyttäneet metallia ja sen arvoa osoittaakseen sen, että ne ovat sitoutuneet ajamaan vakauden asiaa. Kultainen eurokolikko voisi niin ollen jatkaa tätä hyvää perinnettä. Siltä osin Euroopan talousministereitä ja keskuspankkeja onkin kehotettava tekemään lopultakin ratkaisunsa euro-kultakolikon hyväksi, sillä ellei keskuspankkien vastustusta voiteta, asiasta ei tässäkään tapauksessa tule mitään.
Mikäli näiden kolikoiden kysyntä - ja tämä on tarkoitettu myös rauhoittavaksi tiedoksi - vilkastuisi yllättäen aivan erityisesti ja johtaisi epäsuhtaan sen markkina-arvon ja nimellisarvon välillä, voitaisiin kultakolikoiden lyöminen lopettaa. Näinhän on tapahtunut myös muiden kolikoiden, esimerkiksi Ranskan hopeakolikon, kohdalla. Mutta tuolloinkin tämä sitoutuminen auttoi aluksi edistämään valuutan vakautta. Myös talousministerien esittämä perustelu, että 100 euron kolikoita ei saisi olla sen vuoksi, että on jo olemassa 100 euron seteli, on nähdäkseni väärä. Samalla tavalla rinnakkaisesti on edetty monissa valtioissa myös muiden raha-arvojen osalta. Kaikenlainen kilpailu samanarvoisten setelirahojen ja kolikoiden välillä voidaan viime kädessä välttää. 100 euron eurokolikko on kaiken lisäksi Napoleonin aikaisen ja kaikkialla Euroopassa liikkeessä olleen 200 frangin kolikon jälkeen pitkästä aikaa raha, jolla on markkina-arvoa, ja se saa kenties monien sydämet sykkimään entistä enemmän euron puolesta.

Hoppenstedt
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, kaikki on jo tullut sanotuksi, vaikka kaikki eivät olekaan sanoneet mitään enkä etenkään minä. Haluan siksi sanoa vielä lyhyesti muutaman sanan tästä koko aiheesta. Mielestäni on erinomaista, että rouva Soltwedel-Schäfer on tähän mennessä ja vielä tänäänkin käynyt niin perinpohjaisesti läpi tämän mietinnön aihetta, vaikka rahanlyöntikoneet ovat olleet käynnissä jo pitkän aikaa ja tuottaneet sitä, mistä me täällä puhumme. Pidän hyvänä myös sitä, että kaikki ne asiat, jotka me olimme jo kertaalleen ottaneet esille, tuotiin nyt myös komission puolesta esille täällä, ennen kaikkea 11 miljoonaa näkövammaista kiinnostava aihe. Uskoakseni siitä käy selväksi, että tavoitteenamme on hankkia myös näiden kansalaisryhmien luottamus uutta valuuttaa kohtaan. Uskon, että näin muutamaa viikkoa ennen euron liikkeelle laskemista ovat nimenomaan luottamusta lisäävät toimet paikallaan, ja juuri tämä auttaa siinä osaltaan.
Minua itse asiassa rauhoittaa melko lailla se, että - aivan kuten myös herra Rübig toi täällä selkeästi esiin - Saksan valtiovarainministeri on nyt etenemässä asiassa loppusuoralle ja kannattaa niin ikään luottamusta lisääviä toimia sen sijaan, että asettaisi kyseenalaiseksi keskuspankin itsemääräämisoikeuden ja riippumattomuuden ajattelemattomilla lausunnoilla.
Voin vain vielä selventää, millä kannalla mekin täällä kiistattomasti olemme: vain jos Euroopan keskuspankki pystyy säilyttämään riippumattomuutensa - ja sen se myös tekee, sillä eihän ole myöskään selvästi esitetty, että se ei säilyisi riippumattomana - se voi myös toteuttaa ensisijaisen tavoitteensa, joka on hintojen vakauden takaaminen.
Hintojen vakaushan kuuluu, niin kuin kaikki tiedämme, niihin talouden perusedellytyksiin, jotka suosivat investointeja ja edistävät sitä kautta kasvua ja työllisyyttä. Lainatakseni vielä kerran herra Duisenbergin sanoja, jotka hän on lausunut meille täälläkin, rahan arvon vakaus on paras rahapoliittinen keino jatkuvaan talouden kasvun edistämiseen ja työttömyyden vähentämiseen pitkällä aikavälillä. Hyvää yötä!

Wibe
Arvoisa puhemies, haluan vain esittää muutaman pienen henkilökohtaisen näkemyksen. Ymmärrän, mihin esittelijä pyrkii yhden metallirahan poistamisella. Sitä vastoin haluan lausua hiljaisen varoituksen niin suuren kuin 100 euron kultarahan lyömisestä.
Tähän varoitukseen on kaksi syytä. Ensiksikään se ei ole käyttökelpoinen metallirahana. Toiseksi se houkuttelee sekä väärennöksiin että petoksiin. On nimittäin täysin mahdotonta ajatella, että tämän kultarahan lyömisen myötä kullan hinta vakautettaisiin pitkällä aikavälillä. Kullan hinta vaihtelee kysynnän ja tarjonnan mukaan. Jos kullan hinta nousee yli tämän nimellisarvon, kaikki nämä eurometallirahat häviävät kierrosta. Jos toisaalta kullan hinta putoaa alle nimellisarvon, ihmisiä kannustetaan ostamaan kultaa metallimuodossa ja sitten valamaan tai lyömään tällaisia metallirahoja. Meidän on muistettava, että metallirahan väärentäminen on paljon yksinkertaisempaa kuin setelin väärentäminen.
Arvoisa puhemies, tämä on myös se toinen syy, nimittäin vaikkakin - vastoin odotuksia - kullan hinta vastaisi suunnilleen samaa kuin se, jolle tämä metalliraha on lyöty, tämän tyyppinen metalliraha on todellakin hyvin helppo väärentää. Lyijy painaa esimerkiksi suunnilleen yhtä paljon kuin kulta. Sen vuoksi ei ole vaikeaa valaa lyijystä metallirahaa ja päällystää sitä ohuella kultakerroksella ja ansaita siten suuria summia petoksen kautta. Hiljainen varoitukseni on siis vain se, ettei mielestäni pidä luulla, että voimme tehdä käyttökelpoisen 100 euron kultarahan.

De Silguy
Arvoisa puhemies, yritän esittää asiani mahdollisimman nopeasti, jotten käyttäisi hyväksi kaikkien kärsivällisyyttä näin myöhäisenä ajankohtana.
Haluaisin aivan ensiksi onnitella rouva Soltwedel-Schäferiä ja kiittää häntä siitä, että hän tukee komission ehdotusta. Haluaisin vastata hyvin nopeasti kahteen kysymykseen, jotka esitettiin toisaalta asetuksen sisällöstä ja toisaalta 100 euron kultarahan käyttöönotosta, joka herätti mielenkiintoa niiden ensimmäisten keskustelujen aikana, jotka komission ehdotuksesta käytiin viime marraskuussa.
Tarkastelkaamme tämän ehdotuksen syitä ja sisältöä: ehdotimme perusasetuksen muuttamista puhtaasti teknisistä syistä. Emme halua aloittaa uudelleen viime vuonna käymäämme keskustelua kolikon kansallisesta puolesta ja kolikkojen lukumäärästä. Tarkoituksena on pyrkiä ratkaisemaan ne puhtaasti tekniset ongelmat, jotka ovat tulleet esiin kahta kolikkoa, 50 sentin ja 10 sentin kolikkoa, koskevan asetuksen hyväksymisen jälkeen.
Miksi? Siksi, että näkövammaisten olisi helpompi käsitellä kolikoita. He ovat pyytäneet meiltä sitä, eikä meillä ole mitään syytä olla tekemättä niin kuin he haluavat. Heidän on siis voitava erottaa kolikot toisistaan mahdollisimman helposti. Toisaalta on varmistuttava siitä, että myyntiautomaatit erottavat kolikot mahdollisimman tarkasti. Nämä vaikeudet tulivat esiin vasta sen jälkeen, kun rahapajojen johtajat olivat 3. toukokuuta viime vuonna annetun asetuksen perusteella laatineet kolikkojen valmistamisen kannalta välttämättömät yksityiskohtaisemmat eritelmät. Vaikeuksia ilmaantui, kun ensimmäisten kolikkosarjojen mallikappaleita, jotka tuotettiin teollisen tuotantomenetelmän avulla, päästiin testaamaan.
Teknisten epäkohtien korjaamiseksi ehdotetaan näin ollen kahta välttämätöntä, mutta hyvin vähäistä muutosta. Toisaalta 50 sentin rahojen painoa on hieman lisättävä, jotta ne erottuisivat helpommin 20 sentin rahoista, ja toisaalta 50 sentin ja 10 sentin rahojen syrjän määritelmää on täsmennettävä niin, että harva rihlaus korvataan tiheästi hammastetulla muotoillulla syrjällä. Sen avulla ne on helpompi tunnistaa kosketuksen perusteella. Lisään, rouva Kestelijn-Sierens, että Euroopan sokeiden liitto on päässyt sopimukseen tästä asiasta, ja hyväksyimme nämä muutokset juuri liiton nimenomaisesta pyynnöstä. Muutokset ovat puhtaasti teknisiä, ne ovat hyvin vähäisiä, ne eivät aseta kyseenalaiseksi jo määrättyä ja hyväksyttyä kolikkojärjestelmää, ja lisään, että kolikkojen valmistus on sitä paitsi alkanut ainakin niiden kolikkojen osalta, joita nämä muutokset eivät koske.
Mitä tulee toiseen ongelmaan, 100 euron kultarahaan, komissio ei voi käsitellä tätä kysymystä eurometallirahojen yksikköarvoista ja teknisistä eritelmistä annetun asetuksen puitteissa. Ongelmaa on kuitenkin syytä tarkastella perusteellisesti. Komission, joka valvoo perustamissopimusten noudattamista, on muistutettava teitä siitä, että 105 a artiklan 2 kohdan perusteella asetus koskee ainoastaan liikkeeseen tarkoitettuja rahoja. 100 euron kultarahan liikkeeseen laskeminen aiheuttaisi samanaikaisesti sekä rahojen haalimiseen, sekaannukseen että petokseen liittyviä riskejä. Herra Wibe kertoi niistä mielestäni hyvin juuri äsken, kun otetaan huomioon erityisesti se, että 100 euron seteli on olemassa. 100 euron kolikon sisäinen arvo voisi ylittää sen ulkoisen arvon kullan arvon heilahtelujen seurauksena. Lisäksi arvioidaan, että 100 euron kolikon nimellisarvon olisi itse asiassa oltava 300-400 euroa, jotta se olisi helppokäyttöinen ja esteettinen.
Ymmärsin kuitenkin hyvin sen viestin, joka liittyy väestön ja sen vertauskuvallisen tunnusmerkin yhdistämiseen, josta tämän rahan liikkeeseen laskun ympärillä puhutaan, ja meidän on kaikkien toimivaltaisten tahojen kanssa neuvottelemalla tarkasteltava asiaa erillään 105 a artiklan 2 kohtaan liittyvistä muutoksista. Jos tätä rahaa ei sisällytetä asetukseen, se ei estä mitenkään sitä, että ne jäsenvaltiot, jotka niin haluavat, voivat laskea liikkeeseen kultarahan, jonka tunnusmerkit voitaisiin yhdenmukaistaa yhteisellä sopimuksella vapaaehtoiselta pohjalta. Voimassa olevien muisto- tai keräilyrahoja koskevien säädösten mukaisesti sellaisen rahan laillinen asema kuuluu jäsenvaltioiden oikeuden piiriin. Raha voisi olla näin ollen laillisesti pätevä koko euroalueella. Se voisi kuitenkin olla laillisesti pätevä ainoastaan niissä maissa, joissa se on laskettu liikkeeseen.
Komission yksiköt ottivat pyynnöstäni vasta eilen illalla yhteyttä rahapajojen johtajiin, Euroopan keskuspankkiin ja rahapoliittiseen komiteaan, ja totean, että näistä yhteydenotoista voi päätellä, että rahapajojen johtajat ovat todella kiinnostuneita asiasta ja että valtiovarainministerit ja Euroopan keskuspankki puolestaan suhtautuvat siihen epäröiden. Tällaisen kultarahan liikkeeseen laskemiseen liittyvät tekniset näkökohdat edellyttävät kattavaa tutkimusta eikä niitä voida määritellä tässä vaiheessa. Liikkeeseen laskemisen ajankohta olisi myös valittava niin, että kaikki sekaantumisen riskit voitaisiin välttää liikkeeseen tarkoitettujen kolikkojen ja setelien käyttöönoton aikana.
Lopuksi haluaisin korostaa sitä, kuinka tärkeänä komissio pitää ehdotustanne, ja sanoa teille, että komissio on valmis, vaikkei tämä hanke kuulukaan suoraan sen toimivaltaan, kertomaan asiasta neuvostolle ja helpottamaan parhaalla mahdollisella tavalla ehdotuksen toteuttamiskelpoisuuteen liittyviä tutkimuksia kaikkien asiaan liittyvien osapuolten kannalta, olipa kyse sitten rahapajojen johtajista, liikkeeseen laskemisesta vastaavista viranomaisista, valtiovarainministereistä, kansallisista keskuspankeista tai Euroopan keskuspankista.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.
(Istunto päättyi klo 00.10.)

