Egalitatea între femei și bărbați în Uniunea Europeană - 2009 (dezbatere) 
Preşedintă
Următorul punct pe ordinea de zi este raportul elaborat de Marc Tarabella, în numele Comisiei pentru drepturile femeii şi egalitatea de gen, referitor la egalitatea între femei şi bărbaţi în Uniunea Europeană - 2009 -.
Marc Tarabella
Dnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, în primul rând, doresc să felicit Comisia Europeană cu privire la raportul său excelent. De fapt, acest raport privind la egalitatea între femei şi bărbaţi, pe care îl votăm în fiecare an, are o rezonanţă specială pentru mine. Este primul raport pe care l-am prezentat în cadrul Comisiei pentru drepturile femeilor şi egalitatea de gen, în care sunt membru activ. În plus, este un raport care este absolut esenţial în acest an, având în vedere criza economică, socială şi financiară prin care trece în special Uniunea Europeană.
Acesta este motivul pentru care am fost dornic să subliniez, în raportul meu, impactul crizei asupra femeilor. În primul rând prin constatarea că bărbaţii au suferit mai multe concedieri la începutul crizei - ceea ce era de aşteptat, având în vedere impactul asupra industriei grele, în special - însă în ultimele luni şomajul atât în rândul femeilor, cât şi al bărbaţilor, a crescut în acelaşi mod şi în acelaşi ritm.
În plus, în multe state membre, rata şomajului rămâne mai ridicată pentru femei, iar femeile sunt supra-reprezentate în munca cu jumătate de normă. Prin urmare, invit Comisia şi statele membre să furnizeze statistici exacte cu privire la impactul crizei asupra femeilor şi bărbaţilor, şi asupra statelor membre, înainte de punerea în aplicare a oricărei politici de austeritate bugetară, să efectueze studii de impact bazate pe gen, astfel încât să prevină situaţia în care femeile sunt afectate în mod disproporţionat.
În opinia mea, lupta pentru eliminarea violenţei împotriva femeilor este, de asemenea, un aspect important. Între 20 şi 25 % dintre femeile europene sunt victime ale actelor de violenţă fizică în timpul vieţii adulte, ceea ce este o realitate, dar 10 % dintre ele sunt şi victime ale violenţei sexuale. Prin urmare, cred că bărbaţii trebuie, de asemenea, să facă un angajament pentru a combate violenţa împotriva femeilor.
Preşedinţia spaniolă a Uniunii Europene a decis nu doar să acorde prioritate combaterii violenţei împotriva femeilor prin crearea, printre altele, a unui centru european de monitorizare a violenţei între bărbaţi şi femei pentru a oferi date armonizate, ci şi să creeze un organism european de protecţie pentru victime. De aceea, sprijin această abordare şi aş dori, de asemenea, să solicit crearea unui An european pentru combaterea violenţei împotriva femeilor, astfel încât să sensibilizeze cetăţenii din toate statele membre şi să asigure că această luptă devine o prioritate.
Să revenim la ocuparea forţei de muncă. Iată un aspect concret: femeile au făcut o investiţie imensă în piaţa muncii. 59,1 % dintre femei lucrează astăzi. Strategia de la Lisabona a stabilit un obiectiv de 60 %. Aproape l-am atins, însă diferenţa este încă semnificativă în unele state membre, la fel ca şi diferenţa de remuneraţie, care variază, în funcţie de studiul pe care îl citiţi, între 17 şi 25 %.
Prin urmare, aş invita statele membre să pună în aplicare în mod corespunzător directivele privind egalitatea de tratament între femei şi bărbaţi în domeniul ocupării forţei de muncă. Aş ruga aceleaşi state membre să introducă măsuri legislative pentru a promova echilibrul între femei şi bărbaţi în funcţii de răspundere, în special în companiile private. Evident, consider că trebuie să combatem stereotipurile de gen. În rolul meu anterior ca ministru pentru formarea profesională, am întâlnit o femeie care a trebui să renunţe la formarea profesională pentru a deveni şofer de autobuz şcolar, deoarece formatorul său o lua în derâdere.
Sper ca, pe viitor, nimeni să nu fie surprins dacă un bărbat spală vasele sau o femeie conduce un autobuz şcolar, aşa cum tocmai am menţionat. Pe scurt, Comisia şi statele membre trebuie invitate să lanseze campanii de sensibilizare pe această temă în şcoli.
Drepturile sexuale şi reproductive sunt un capitol important, întrucât femeile trebuie să aibă control asupra drepturilor lor sexuale şi reproductive. Mii de femei şi-au pus viaţa în pericol pentru a lupta pentru aceste drepturi şi, în prezent, 24 din cele 27 de ţări europene au legalizat avortul. Parlamentul European are datoria de a proteja acest acquis, care aste absolut fundamental pentru femei, şi insistăm că femeile trebuie să deţină controlul asupra drepturilor lor sexuale şi reproductive, nu în ultimul rând printr-un acces uşor la contracepţie şi avort.
Să vorbim acum despre concediul de paternitate. Iată un aspect concret: bărbaţii au dreptul de a fi pe deplin implicaţi în primele zile după naşterea copilului lor. Este adevărat că, în această privinţă, putem invita Comisia să sprijine orice măsuri care vizează introducerea unei forme de concediu de paternitate la nivel european. Considerăm că concediul de maternitate trebuie legat de concediul de paternitate.
Dnă preşedintă, dle comisar, voi încheia acum. Atunci când a fost prezentat în cadrul Comisiei pentru drepturile femeii şi egalitatea de gen, acest raport a fost lăudat de reprezentaţii tuturor grupurilor politice din Parlamentul European. Votul în cadrul acestei comisii s-a desfăşurat, de asemenea, foarte bine, iar raportul a fost adoptat cu o majoritate confortabilă. Prin urmare, îi invit pe toţi deputaţii europeni să sprijine din nou raportul pe care l-am elaborat, când va avea loc votarea miercuri, însă voi asculta cu atenţie dezbaterea care va avea loc şi voi putea atunci să răspund întrebărilor dvs.
Vladimír Špidla
Dnă preşedintă, stimaţi deputaţi, Comisia actuală salută raportul şi proiectul de rezoluţie privind egalitatea între femei şi bărbaţi în Uniunea Europeană - 2009.
Doresc să aduc mulţumiri raportorului, dl Tarabella, pentru sprijinul exprimat de Parlament pentru modul de abordare şi măsurile luate de Comisia Europeană pentru promovarea egalităţii între femei şi bărbaţi. Egalitatea de gen reprezintă una dintre valorile fundamentale ale Uniunii Europene şi o condiţie prealabilă pentru îndeplinirea obiectivelor Uniunii Europene în materie de creştere, ocuparea forţei de muncă şi coeziune socială.
În acest sens, Uniunea Europeană a elaborat o adevărată politică de promovare a egalităţii între femei şi bărbaţi. Deşi s-au înregistrat progrese de necontestat în acest domeniu, încă există provocări semnificative. Comisia împărtăşeşte opinia raportorului conform căreia este important să ne continuăm eforturile în acest sens.
În timpul mandatului meu, egalitatea de gen şi drepturile femeilor au fost în centrul preocupărilor mele. În ultimii cinci ani, angajamentul Comisiei pentru egalitatea de gen s-a concretizat prin foaia de parcurs pentru egalitate între femei şi bărbaţi. În cursul punerii în aplicare a acestei foi de parcurs, Comisia a avut câteva iniţiative demne de laudă. Pentru a exemplifica, voi menţiona 3 dintre aceste iniţiative.
Comisia a propus câteva măsuri practice pentru depăşirea diferenţelor de remuneraţie între bărbaţi şi femei. Această discrepanţă, care ajunge până la 17 %, este de neacceptat. În 2010, Comisia va oferi un raport privind analiza eficienţei legislației europene şi va prezenta măsurile care trebuie întreprinse pentru a depăşi diferenţa de remuneraţie.
Comisia a subliniat ideile interesante cuprinse în rezoluţia Parlamentului European. Trebuie să vă reamintesc că, în martie 2009, Comisia a lansat o campanie de sensibilizare menită să mobilizeze toate părţile implicate să înlăture diferenţa de remuneraţie. Dat fiind succesul înregistrat, această campanie se va prelungi şi în 2010.
În timpul mandatului meu, am făcut eforturi pentru promovarea unei mai mari reprezentări a femeilor în viaţa politică şi economică. În acest sens, în iunie 2008 am înfiinţat o reţea europeană a femeilor implicate în luarea deciziilor. S-au înregistrat anumite progrese. De exemplu, actualul Parlament European are cel mai mare procentaj de femei de până acum - 35 %. 35 %.
Totuşi, încă se impun eforturi semnificative, mai ales la nivel naţional, unde femeile dețin în medie doar 24 % din locurile din parlamentul naţional, şi în companii, unde femeile deţin sub 11 % din funcţiile de conducere ale marilor companii listate la bursă.
A treia iniţiativă importantă o reprezintă înfiinţarea Institutului European pentru Egalitatea de Şanse între Femei şi Bărbaţi. Sunt mulţumit să pot spune astăzi că, în ciuda unui început mai anevoios decât ne-am fi aşteptat, institutul şi-a început activităţile la Bruxelles şi şi-a deschis sediul la Vilnius.
Criza actuală are repercusiuni serioase pe piaţa muncii, ameninţând progresul făcut în privinţa ocupării forţei de muncă de către femei, dat fiind faptul că femeile au mai puţine şanse de a-şi găsi un nou loc de muncă şi că sunt mai dezavantajate din start.
Doamnelor şi domnilor, în timpul mandatului meu, m-am implicat pentru îmbunătăţirea echilibrului între viaţa profesională şi cea personală. Sunt de acord cu Parlamentul European când subliniază faptul că este important să se acorde taţilor un rol mai semnificativ în viaţa familială. Tocmai de aceea am solicitat serviciilor pe care le coordonez să întreprindă o analiză cost-beneficiu a unei posibile iniţiative a Comisiei în acest domeniu.
Raportul Parlamentului European subliniază de asemenea, pe bună dreptate, importanţa eliminării violenţei împotriva femeilor. Comisia va desfăşura activităţi pentru realizarea acestui obiectiv cu voinţă şi perseverenţă.
Nu doresc să-mi închei discursul fără a sublinia buna cooperare dintre Parlament şi Comisie. Această cooperare a reprezentat un factor-cheie în progresul făcut în privinţa egalităţii de gen. Egalitatea de gen nu este doar un obiectiv în sine. De ea depinde atingerea obiectivelor Uniunii Europene în materie de creştere, ocuparea forţei de muncă şi coeziune socială.
Vă mulţumesc pentru cooperare şi pentru atenţia acordată.
Astrid Lulling
Dnă preşedintă, Comisia pentru drepturile femeii şi egalitatea de gen a votat în favoarea acestui raport cu o majoritate de doar trei voturi, întrucât şase dintre cei 33 de membri ai acesteia nu au fost prezenţi. Consider că nu poate fi vorba de o majoritate confortabilă. Este evident faptul că, în ciuda legislaţiei europene foarte bune cu privire la acest domeniu pe care o avem din 1975, suntem îngrijoraţi cu privire la discriminarea referitoare la egalitatea între femei şi bărbaţi.
Oare din ce cauză continuă această discriminare? Aceasta există, fie pentru că aceste directive nu se aplică în mod corect, fie pentru că, dintr-un motiv sau altul, cei discriminaţi nu îşi pot invoca drepturile în faţa instanţelor. În loc să solicităm continuu elaborarea unor noi directive cu riscul de diluare pe care acest fapt îl presupune, haideţi să ne asigurăm că legislaţia existentă este în totalitate aplicată de guverne, de partenerii sociali şi în mediul de lucru de zi cu zi.
Acest raport reflectă încă o dată fiecare plângere, fiecare generalizare globală cu privire la femeile sărace, bătute sau violate... Prin urmare, anumite afirmaţii trebuie puse în perspectivă prin intermediul amendamentelor. Ceea ce consider mai grav este faptul că această glorificare autentică a economiei sociale sau a celei bazate pe solidaritate are rolul de a ne face să credem că, prin integrarea forţată a femeilor în cadrul ei, vom putea demonstra cu succes capacitatea de inserţie profesională a acestora şi, prin urmare, le vom permite acestora să îşi îmbunătăţească statutul social şi să devină mai independente din punct de vedere financiar.
Chiar din contră. Acestea s-ar adânci într-o sărăcie fără margini, şi-ar pierde orice stimulent şi orice motivaţie de a câştiga bani pe merit şi nu ar mai avea nicio responsabilitate.
În plus, chiar dacă avem destule departamente care s-ar putea ocupa de acest lucru, propunerile de creare a unei Carte europene a drepturilor femeilor şi, prin urmare, a unei noi forme de protecţie suplimentare pe lângă drepturile omului - de care, din fericire, femeile se bucură deja - şi a unui nou tip de birocraţie sub forma unui centru european de monitorizare a violenţei între sexe sunt fie contraproductive, fie incompatibile cu principiul egalităţii de gen care este de fapt recunoscut în tratat. Dacă ridicolul ar ucide, unii membri ai Comisiei pentru drepturile femeii şi egalitatea de gen nu ar mai fi printre noi.
În cele din urmă, deplâng încăpăţânarea unor deputaţi, care, cu orice ocazie, indiferent dacă este potrivit sau nu, susţin includerea în acest raport a avortului sub pretextul că dreptul de a avea acces liber şi uşor la avort trebuie susţinut în vederea asigurării sănătăţii sexuale şi a reproducerii. Nu. Prioritară este promovarea în rândul tinerelor a informaţiilor îmbunătăţite, în special cu privire la contracepţie. În zilele noastre există metode de contracepţie în vederea prevenirii sarcinii la o vârstă fragedă. Pe vremea când eram eu tânăr aceste metode nu erau disponibile. Prin urmare, am propus voturi separate pentru a nu fi nevoiţi să votăm împotriva raportului dlui Tarabella, care nu este vinovat, dar care a căzut din nou victimă extremismului unora dintre colegii săi.
Iratxe García Pérez
Dnă preşedintă, aş dori să încep prin a le mulţumi dlui Tarabella şi tuturor deputaţilor care au contribuit la elaborarea acestui raport pentru munca depusă.
Acum un an am dezbătut un raport similar celui de astăzi. Din păcate, trebuie să continuăm să ne axăm pe problemele cheie legate de egalitatea dintre bărbaţi şi femei în privinţa căreia încă trebuie să mai înregistrăm progrese. Acestea includ violenţa între sexe, considerată a fi unul dintre flagelurile principale ale societăţii, nu numai în Europa, ci şi în întreaga lume. Apoi, este vorba despre diferenţele de remunerare care rămân neschimbate, problemă pe care nu am putut să o depăşim. Alte aspecte includ drepturile la sănătatea sexuală şi a reproducerii, reconcilierea vieţii familiale cu cea profesională, integrarea femeilor pe piaţa muncii în aceleaşi condiţii cu bărbaţii, situaţia grupurilor vulnerabile de femei, precum femeile cu handicap sau femeile din zonele rurale, cât şi reprezentarea femeilor în viaţa publică.
În fiecare an am ridicat aceste probleme dar nu am reuşit să înregistrăm un progres foarte mare. Permiteţi-mi să precizez un singur lucru, şi anume, că, doar în trei dintre cele 27 de state membre, femeile reprezintă mai mult de 40 % dintre deputaţii din Parlament.
Consider că, în ceea ce ne priveşte, este esenţial să insistăm asupra nevoii de a ne intensifica munca privind promovarea egalităţii de şanse între bărbaţi şi femei. Este esenţial să susţinem iniţiative precum cele întreprinse de Preşedinţia spaniolă, care a declarat egalitatea de şanse dintre bărbaţi şi femei ca fiind una dintre priorităţile sale. Acest fapt constituie un angajament asumat atât faţă de femeile din zilele noastre, cât şi faţă de cele din generaţiile viitoare. S-au înregistrat anumite progrese, însă mai avem încă de parcurs un drum lung şi trebuie să fim ambiţioşi în procesul de elaborare a politicilor pentru a ne asigura că jumătate din populaţia Europei se bucură de aceleaşi drepturi şi oportunităţi ca şi cealaltă jumătate.
Sophia in 't Veld
În primul rând, complimentele mele raportorului. Aş dori să încep prin a puncta câteva mici aspecte în privinţa cărora nu sunt de acord cu acesta. În ceea ce priveşte impactul crizei economice asupra femeilor, sunt de părere că este foarte important să ne repunem în ordine finanţele publice şi să le restabilim cât mai repede posibil; tocmai acest fapt va aduce beneficii femeilor, şi nu prelungirea datoriilor publice. De asemenea, consider că raportul conţine câteva propuneri care pot suna foarte tentant dar care tind către politici simbolice, precum un an pentru asta, un centru de monitorizare pentru aia... Haideţi să ne axăm pe măsuri concrete.
Totuşi, raportul conţine, de asemenea, şi serie de aspecte cu care sunt întru totul de acord. Primul - datorită unui amendament prezentat de Grupul Alianţei Liberalilor şi Democraţilor pentru Europa - este o menţiune cu privire la statutul gospodăriilor formate dintr-o singură persoană. Aş dori să fac apel la Comisia Europeană să efectueze un studiu asupra acestui subiect, având în vedere faptul că deţinem o politică europeană a familiei, dar puţini sunt aceia care realizează că una din trei gospodării din Europa este o gospodărie formată dintr-o singură persoană. Aceste persoane sunt supuse deseori unor discriminări grave cu privire la securitatea socială, aspecte legate de taxe, locuinţă şi alte probleme asemănătoare.
În al doilea rând, - şi aici mă refer din nou la aspectele prezentate de dna Lulling - sunt cu adevărat încântat de menţiunile cu privire la sănătatea sexuală şi a reproducerii şi la autonomia sexuală a femeilor; iar accesul la un avort făcut în condiţii sigure şi pe cale legală face parte din această sănătate sexuală şi a reproducerii. Cu toate că sunt întru totul de acord cu dna Lulling asupra faptului că informarea constituie cu siguranţă un aspect foarte important, observ că - cel puţin în ţara în care locuiesc, poate fi diferit in Luxemburg - creştini-democraţii sunt cei care pun capăt unor astfel de lucruri. Prin urmare, dacă suntem capabili să lucrăm împreună în vederea informării judicioase şi directe a tinerilor, puteţi conta pe sprijinul meu, şi, de asemenea, consider că trebuie să punem capăt ipocriziei; nu putem arunca femeile în închisoare şi nu le putem condamna să facă avorturi în condiţii nesigure.
În cele din urmă, dnă preşedintă, în ceea ce priveşte violenţa împotriva femeilor, salut iniţiativa Preşedinţiei spaniole de a transforma acest aspect într-o prioritate. La urma urmei, puţini sunt cei care îşi dau seama că violenţa împotriva femeilor face în fiecare an mult mai multe victime decât terorismul, şi aceasta este încă privită - total greşit - ca fiind numai o problemă a femeilor.
Marije Cornelissen
în numele Grupului Verts/ALE. - Dnă preşedintă, avem un Parlament European relativ nou şi aproape avem o Comisie Europeană nouă. Aceasta este practic prima dată când, în cadrul raportului Tarabella, votăm în legătură cu acţiunea pe care Comisia pentru drepturile femeii şi egalitatea de gen a noului Parlament vrea să o adopte în următorii ani.
Verzii sunt foarte încântaţi de acest raport care înregistrează progrese. Există nenumărate planuri pe care vrem să le ducem la îndeplinire. În cele din urmă, dorim adoptarea de măsuri legislative în vederea promovării împărţirii responsabilităţilor familiale între femei şi bărbaţi, cu posibilitatea solicitării concediului de paternitate. În cele din urmă, propunem integrarea femeilor în procesul decizional urmând exemplul Norvegiei care a acordat acestora un procent în cadrul consiliului de administraţie.
Verzii sunt, de asemenea, foarte încântaţi de atenţia care se acordă efectelor crizei asupra femeilor: şomajul în rândul femeilor şi efectele asupra femeilor cu privire la reducerea cheltuielilor publice sunt diferite. Ar trebui să analizăm serios acest aspect.
Sperăm că Parlamentul va da dovadă de curaj şi de promptitudine în vederea combaterii discriminării femeilor şi că va susţine egalitatea prin măsuri concrete care ar putea da rezultate, votând în favoarea acestui raport. Sperăm că se vor lua măsuri în consecinţă de către Comisie.
Konrad Szymański
Dnă preşedintă, prin propunerea sa de a face avortul uşor accesibil în cadrul Uniunii Europene, acest raport încalcă competenţa exclusivă a statelor membre în acest domeniu. În orice caz, nu acesta este cel mai important motiv care ne-ar putea determina să votăm împotriva acestui raport. În zilele noastre, nu este nevoie să fii credincios ca să priveşti un făt uman ca pe o persoană. Este suficientă o simplă examinare cu ultrasunete, disponibilă în orice oraş din Belgia, chiar şi în cele mai mici, pentru a putea vedea pe ecran o imagine a unui făt uman. Prin urmare, orice legiuitor responsabil ar trebui să facă tot ce îi stă în putinţă pentru a scădea numărul de avorturi. Facilitarea avortului indică gradul în care cultura noastră a decăzut şi arată abaterea noastră de la valorile umane. Prin urmare, vă rog să vă gândiţi la aceste aspecte înainte de a vota în favoarea acestui document care poate avea efecte negative.
Ilda Figueiredo
Dnă preşedintă, după cum se desprinde din realitatea înconjurătoare şi după cum confirmă şi însuşi Eurostatul, criza economică şi financiară are efecte grave asupra femeilor. Acest fapt este cauzat de creşterea şomajului, munca precară şi salariile mici, precum şi de diferenţele de remunerare dintre bărbaţi şi femei, diferenţe care au crescut din nou şi care au depăşit, în medie, 17 % la nivel european. De asemenea, acest fapt este şi o consecinţă a sărăciei cauzate fie de problemele legate de salariile şi veniturile mici, inclusiv de pensionare şi de pensii în ceea ce priveşte femeile în vârstă, fie de accesul dificil la servicii publice de calitate cu costuri reduse sau gratuite. De asemenea, mai există şi problemele legate de traficul de femei şi fete şi de prostituţia acestora, de violenţa la locul de muncă şi la domiciliu, cât şi de alte forme variate de discriminare împotriva femeilor aflate în situaţii mai vulnerabile.
După cum se subliniază în raport, şi aş dori să felicit raportorul în acest sens, prin urmare, este necesar ca, în momentul elaborării politicii comunitare, să acordăm o atenţie suplimentară situaţiei economice şi sociale a femeilor. Acest fapt necesită analizarea impactului social al noilor strategii comunitare, în vederea prevenirii creşterii discriminării şi inegalităţii, a asigurării egalităţii în cadrul progresului social şi nu în cadrul declinului drepturilor economice, sociale şi de angajare şi a protejării scopului social al maternităţii şi al paternităţii. Este esenţial să investim într-o strategie pentru dezvoltare şi progres social care să facă prioritare angajarea cu drepturi depline, producţia, serviciile publice de calitate şi incluziunea socială. Este momentul să facem demersuri semnificative în vederea îmbunătăţirii vieţii majorităţii femeilor, inclusiv cu privire la domeniul sănătăţii sexuale şi a reproducerii, şi să punem capăt ipocriziei care încă mai există cu privire la problema avortului.
Gerard Batten
în numele Grupului EFD. - Dnă preşedintă, există o ideologie care câştigă teren în Europa, care ne îndrumă cu privire la inegalitatea dintre bărbaţi şi femei. Aceasta susţine că femeile sunt inferioare bărbaţilor. Susţine că, potrivit dreptului succesoral, orice deţine bărbatul trebuie să fie dublu faţă de ceea ce deţine femeia. Susţine că, în faţa unei instanţe, împotriva mărturiei unui singur bărbat este nevoie de mărturia a două femei. Susţine că, într-un proces de viol, este nevoie de patru martori de gen masculin pentru a condamna un bărbat, iar mărturia unei femei nu este acceptată nici măcar în cazul în care vine din partea femeii violate. Iar cele patru martore trebuie să fie musulmane, nu de altă religie.
V-aţi dat probabil seama că vorbesc despre legea islamică Sharia. Acum, se pare că unii musulmani cred că sinucigaşii cu bombe sunt recompensaţi în rai cu 72 de femei virgine, dar eu nu am găsit nicio menţiune conform căreia femeile sinucigaşe cu bombe ar fi recompensate cu câte un bărbat virgin. Cu siguranţă, acesta este un caz flagrant de discriminare pe motive de sex.
Guvernul britanic a recunoscut deja în mod oficial legea islamică Sharia în anumite tribunale. În timp ce bigamia este încă ilegală în Regatul Unit, soţiile musulmane poligame sunt recunoscute în mod oficial ca persoane întreţinute pentru că beneficiază de reducerea impozitului şi pentru că le sunt plătite anumite prestaţii.
Europa se îndreaptă cu fermitate înapoi în Arabia secolului şaisprezece. Dacă ne dorim egalitate cu adevărat, statele europene individuale nu trebuie să recunoască sub nicio formă legea islamică Sharia.
Angelika Werthmann
(DE) Dnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, pe piaţa muncii intră din ce în ce mai multe femei. Totuşi, chiar dacă apar mai multe locuri de muncă, nu înseamnă întotdeauna că acestea sunt şi de calitate. Un număr mare de femei sunt angajate cu fracţiune de normă şi pe posturi care au fost grav afectate de criza actuală. Femeile reprezintă aproximativ 60 % dintre absolvenţii de universităţi şi, în ciuda acestui fapt, încă mai există bariere care împiedică efectiv femeile să îşi valorifice la maximum potenţialul. De aceea trebuie să stabilim standarde minime obligatorii: Standarde minime în întreaga UE privind concediul parental, o îngrijire mai bună a copiilor şi a sănătăţii. Astfel putem distruge multe stereotipuri cu privire la genuri şi putem atinge în cele din urmă imperativul egalităţii reale dintre sexe.
Edit Bauer
(HU) Dl Tarabella mă va ierta cu siguranţă dacă nu încep prin a-i mulţumi dumnealui, ci prin a mulţumi în primul rând comisarului Spidla, având în vedere faptul că dumnealui este probabil pentru ultima dată alături de noi în calitate de comisar. Aş dori să subliniez devotamentul dumnealui faţă de rezolvarea problemelor cu privire la egalitatea de şanse dintre femei şi bărbaţi, la includerea femeilor pe piaţa forţei de muncă sau alte la aspecte similare.
S-au dezbătut diferite aspecte cu privire la acest raport. Doresc să atrag atenţia asupra a cel puţin două dintre acestea: primul se referă la diferenţele de remunerare între femei şi bărbaţi. Ultimele statistici indică o diferenţă mai mare de 17 % între salariile bărbaţilor şi cele ale femeilor. Progresele în acest sens se dovedesc a fi nu numai încete, ci şi ambigue, dat fiind faptul că acest procent este mai mare decât acum doi ani. Şi încă nu ştim cu adevărat care vor fi consecinţele acestei crize. Experienţele de zi cu zi sugerează că probabil nu va exista niciun progres pe termen scurt în acest sens.
Totuşi, absolut inacceptabil este faptul că diferenţele de salariu nu apar în cazul celor care se află la început de carieră, ci în cazul mamelor care se întorc pe piaţa forţei de muncă după finalizarea concediilor maternale sau parentale. Acest fapt în sine este deranjant şi total inacceptabil în cadrul unei Europe care se luptă cu o criză demografică. O astfel de discriminare este în mod evident interzisă de regulamentele UE.
După cum s-a precizat deja, standardul juridic corespunzător datează încă din 1975 şi este evident faptul că această directivă este complet ineficientă, precum multe altele. Mă bucur foarte mult că dl comisar Spidla a anunţat că în 2010 vom avea un raport cu privire la demersurile pe care Comisia intenţionează să le facă în vederea eficientizării legislaţiei. Doresc să mai adaug doar o remarcă privind Carta europeană a drepturilor femeii. Probabil este mai important şi mai urgent să îmbunătăţim eficacitatea şi accesibilitatea legislaţiei existente decât să creăm un standard juridic nou care va fi la fel de ineficient precum cele anterioare.
Edite Estrela
(PT) Dnă preşedintă, doresc să încep prin a-l felicita pe raportor pentru munca sa remarcabilă şi sper ca propunerile din această rezoluţie să fie adoptate. În timpul Anului european de luptă împotriva sărăciei şi a excluziunii sociale observăm că sărăcia se întâlneşte cu precădere în rândul femeilor. Dintre cele aproape 80 de milioane de oameni care trăiesc în sărăcie în Europa majoritatea sunt femei şi copii. Femeile suferă mai mult decât oricine altcineva din cauza crizei economice şi sociale. Femeile sunt ultimele care intră pe piaţa forţei de muncă şi primele care rămân fără un loc de muncă şi, în plus, în 2004, diferenţa dintre salariile bărbaţilor şi cele ale femeilor a fost de 15 %, iar în 2009, mai mare de 17 %.
Aş dori să aduc în atenţia dumneavoastră câteva propuneri pe care le consider inovatoare şi foarte importante şi aş dori să vă rog să îi sprijiniţi pe colegii deputaţi cu privire la aceste propuneri: crearea Cartei europene a drepturilor femeilor de care este foarte mare nevoie, după cum a fost deja menţionat, propunerea privind elaborarea unei directive de prevenire şi combatere a tuturor formelor de violenţă împotriva femeilor, a violenţei domestice şi a traficului de femei, introducerea în cadrul legislaţiei europene a concediului paternal, care deja există în marea majoritate a statelor membre, ca pe un mijloc de promovare a echilibrului între viaţa profesională şi cea de familie şi personală şi de stimulare a creşterii ratei natalităţii.
Aş dori să închei prin a-i mulţumi comisarului Spidla pentru tot ceea ce a făcut în vederea promovării egalităţii de şanse între femei şi bărbaţi şi pentru modul în care s-a implicat în activităţile Parlamentului European. Vă doresc mult succes, dle comisar.
Antonyia Parvanova
(BG) Dnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, şi eu doresc să îl felicit pe raportor, dl Tarabella, pentru acest raport. Consider că acest raport oferă un răspuns cu privire la nevoia de combatere a stereotipurilor şi a incidentelor legate de discriminarea sexuală. Probabil că pentru mulţi dintre colegii deputaţi acest raport este unul obişnuit, însă eu îl privesc ca pe un angajament reînnoit şi mai eficient faţă de egalitatea dintre sexe la nivel european în vederea ridicării statutului socio-economic al femeilor, în special al acelora din noile state membre, precum şi a asigurării unei reprezentări extinse a acestora în viaţa politică şi economică şi a promovării dezvoltării carierei lor.
Având în vedere faptul că instituţiile sociale, juridice şi economice stabilesc accesul femeilor şi al bărbaţilor la resurse, cât şi oportunităţile şi puterea relativă a acestora, consider că este extrem de important pentru femei să li se garanteze drepturi egale cu privire la implicarea lor în politică, la ocuparea unor poziţii politice şi administrative importante în cadrul economiei şi la reprezentarea lor la cel mai înalt nivel în cadrul camerelor de consiliu ale întreprinderilor. Acest lucru se aplică, de asemenea, şi cu privire la creşterea calificărilor educaţionale şi la oferirea aceloraşi oportunităţi ca şi bărbaţilor în vederea dezvoltării profesionale, în special în urma unei perioade lungi de concediu de maternitate. De asemenea, trebuie să avem în vedere întotdeauna şi menţinerea balanţei între obligaţiile profesionale şi cele familiale.
Trebuie să elaborăm un mecanism instituţional în vederea iniţierii unei politici consecvente cu privire la acest aspect deoarece putem câştiga lupta împotriva discriminării sexuale prin introducerea unor stimulente pozitive pe termen lung şi a unor reforme legislative, şi prin creşterea veniturilor şi a calităţii vieţii. Altfel, nu am discuta această problemă aici astăzi.
În vederea înregistrării unor progrese semnificative cu privire la egalitatea dintre femei şi bărbaţi în faţa legii, la egalitatea de şanse, inclusiv la egalitatea remuneraţiei primite pentru munca depusă şi la accesul în egală măsură la resursele umane şi la alte resurse de producţie cu ajutorul cărora aceştia pot avea mai multe oportunităţi, noi - Parlamentul European şi Comisia Europeană - avem şansa de a impulsiona, şi trebuie să impulsionăm statele membre şi societatea civilă să adopte măsuri eficiente.
Consider că implicarea egală a femeilor în procesul de gestionare a resurselor, în cadrul oportunităţilor economice şi în viaţa guvernamentală şi politică va avea un impact pozitiv asupra dezvoltării economice a societăţii noastre, consolidând, prin urmare, capacitatea statelor de a se dezvolta, de a reduce nivelul de sărăcie şi de a fi guvernate mai eficient.
În acest sens, promovarea egalităţii şanselor între femei şi bărbaţi reprezintă o componentă importantă a strategiei de depăşire a crizei economice şi de furnizare a unei soluţii convenabile pentru criza demografică. Aceste măsuri vor oferi femeilor şi bărbaţilor oportunitatea de a scăpa de sărăcie şi de a îşi îmbunătăţi standardele de viaţă.
Franziska Katharina Brantner
Dnă preşedintă, doresc să atrag atenţia noii Comisii asupra a două aspecte cu privire la raport, aspecte care sunt în special importante pentru grupul nostru, Grupul Verzilor, şi sper ca aceste comentarii să poată fi transmise noului comisar responsabil.
Două puncte: primul se referă la îndelung aşteptata revizuire a Directivei privind o remuneraţie egală pentru aceeaşi muncă prestată. Considerăm că acest fapt este crucial pentru femeile din toată Europa.. Diferenţele de remuneraţie sunt inacceptabile: ne aflăm în anul 2010 şi este momentul să luăm măsuri pentru a elimina aceste diferenţe. Dumneavoastră, dle Spidla, aţi recunoscut că trebuie să acţionăm în justiţie. Aşteptăm cu nerăbdare să primim o propunere din partea Comisiei cu privire la o nouă acţiune în justiţie pe care să o intentăm în timpul acestei perioade legislative.
În al doilea rând, este vorba despre drepturile cu privire la concediul parental. În ceea ce priveşte acest aspect doresc să subliniez faptul că acest raport vizează egalitatea de şanse între femei şi bărbaţi. De asemenea, dorim egalitate şi pentru bărbaţi pentru ca aceştia să-şi poată petrece timpul împreună cu copiii lor şi să fie responsabili pentru ei dacă îşi doresc acest lucru. Trebuie să oferim femeilor şi bărbaţilor opţiuni egale cu privire la modul de viaţă, de desfăşurare a activităţii profesionale sau la modul în care să se ocupe de familiile şi de copiii lor. Prin urmare, dacă considerăm că este crucial ca Parlamentul European să dea un semnal taţilor, am dori să le dăm acestora mai mult decât semnale: am dori să le deschidem porţile către o societate modernă. Ne bazăm pe Comisie în vederea introducerii unei directive foarte moderne şi orientate către viitor cu privire la acest aspect.
În cele din urmă, aşteptăm cu interes propunerile Preşedinţiei spaniole cu privire la eradicarea violenţei împotriva femeilor din toată Europa şi sperăm că aceste propuneri vor fi adoptate de Comisie.
Julie Girling
Dnă preşedintă, noi, femeile deputaţi în Parlamentul European ne aflăm în minoritate. Noi beneficiem de un loc de muncă ce ne mulţumeşte şi ne impulsionează, de pe urma căruia câştigăm salarii şi pensii egale şi în cadrul căruia ni se oferă oportunităţi egale de ocupare a unor posturi de conducere: o situaţie atât de diferită faţă de cea a multor dintre alegătorii noştri.
Salut acest raport şi menţionez că sunt de acord cu sublinierea făcută anterior legată de faptul că dl Tarabella se ocupă de problema bunăstării economice a femeilor. Consider că acesta este cel mai important factor în vederea promovării egalităţii de şanse între femei şi bărbaţi. Dacă femeile reuşesc să îşi controleze viaţa din punct de vedere economic, vor reuşi, de asemenea, să gestioneze mult mai bine şi celelalte aspecte ale vieţii lor. Trebuie să ne asigurăm că, în aceste vremuri în care întâmpinăm multe provocări din punct de vedere economic, femeile vor beneficia de locuri de muncă sigure şi bine plătite.
Doresc să felicit Asociaţia Europeană a Ingineriei şi Industriei pentru viziunea ei recentă asupra politicii, în cadrul căreia solicita promovarea, în special în rândul femeilor, a studiilor în domeniul ştiinţific şi cel al matematicii. Membrii asociaţiei doresc, citez, "să atragă un număr mult mai mare de femei cu aptitudini, care, până acum, s-au ferit de multe dintre domeniile inginereşti”.
Da, poziţia femeilor este legată de politici, de orientare, dar şi de fapte: fapte care contează mai mult decât orice vorbe. Aceasta este calea către viitor: cu angajatori înţelepţi care să recunoască aptitudinile femeilor şi care să le ajute în vederea prosperităţii economice.
Eva-Britt Svensson
(SV) Dnă preşedintă, doresc să îi mulţumesc dlui Tarabella şi colegilor dumnealui din cadrul Comisiei pentru drepturile femeii şi egalitatea de gen pentru acest raport foarte bun din punct de vedere calitativ.
Aş dori să subliniez în special două aspecte. Sper ca plenul să susţină importanţa concediului de paternitate. Concediul paternal nu doar atrage atenţia asupra faptului că responsabilitatea faţă de copii aparţine ambilor părinţi, ci are şi alte consecinţe pozitive. Studiile arată că taţii care şi-au luat concediu paternal continuă şi mai târziu să îşi asume o mai mare responsabilitate faţă de casă, familie şi copii. Cu alte cuvinte, implicarea taţilor în acest proces constituie o bază solidă în vederea promovării egalităţii de şanse pe piaţa forţei de muncă.
Cel de-al doilea aspect pe care aş dori să îl subliniez, şi pe care îl susţin, este că femeilor trebuie să li se acorde puterea de a decide asupra propriului corp, asupra propriei sexualităţi şi asupra reproducerii. Dacă femeile ar avea această putere, nu s-ar mai naşte decât copiii doriţi şi aceştia ar avea cu adevărat condiţii pentru a se dezvolta - ceea ce constituie un drept fundamental al fiecărui copil. Am dori ca vieţile femeilor să nu mai fie puse în pericol, având în vedere faptul că până şi în zilele noastre există femei care mor din cauza avorturilor ilegale. Dorim să li se ofere femeilor dreptul la autodeterminare - nu numai din punct de vedere financiar, politic şi social, ci şi cu privire la propriile corpuri.
Morten Messerschmidt
(DA) Dnă preşedintă, şi eu sunt de părere că acest aspect este important şi, de aceea, în timp ce urmăream dezbaterea, m-am gândit la faptul că se pare că toate grupurile politice, cu excepţia Grupului Europa Libertăţii şi Democraţiei, consideră că femeile trebuie să lupte singure pentru a dobândi egalitatea şanselor în faţa bărbaţilor. Aceasta este impresia pe care au lăsat-o cei care au luat cuvântul înaintea mea astăzi. Consider că este o lipsă frapantă de bărbaţi care să ia cuvântul astăzi şi mă bucur că din partea grupului meu am putut veni doi.
În urma acestor menţiuni cu privire la stilul şi formatul dezbaterii, aş dori să precizez că, în opinia mea, raportul însuşi se axează numai pe aspecte socio-economice. Acesta tratează numeroase aspecte cu privire la piaţa forţei de muncă, la diferenţele de remunerare, la formare, la norme referitoare la directorii întreprinderilor şi alte probleme similare, care sunt într-adevăr chestiuni importante; dar, după cum s-a menţionat deja şi mai devreme, lipseşte complet abordarea dintr-un anumit punct de vedere, şi anume cel cu privire la marea problemă legată de diferenţele culturale cu care ne confruntăm ca urmare a imigrării popoarelor musulmane. Consider că este puţin ruşinos faptul că un raport care tratează dreptul femeilor la egalitatea şanselor nici măcar nu menţionează probleme precum căsătoriile impuse, purtarea obligatorie a vălului, crimele de onoare, circumcizia, lipsa accesului la educaţie şi aşa mai departe. Aceste elemente trebuie neapărat incluse, dacă ne dorim o imagine corectă a Europei în anul 2010.
Krisztina Morvai
(HU) Aş dori să propun Parlamentului European să abordeze o nouă strategie cu privire la problema avortului. Vă rog să punem capăt măcar minciunii uluitoare care pretinde că avortul reprezintă un beneficiu adus femeilor, poate chiar un etalon al libertăţii acestora. Nu! După cum mulţi ştiu, atât femei cât şi bărbaţi, avortul reprezintă o intervenţie dureroasă care are efecte dăunătoare pentru femeie atât din punct de vedere fizic, cât şi din punct de vedere psihic. Tocmai din acest motiv, în loc să ridicăm în mod constant problema facilitării accesului la avort, haideţi să discutăm măcar despre prevenirea avorturilor, punând accent pe acest lucru şi ajutând femeile în acest sens. Haideţi să ajutăm femeile să se pregătească pentru sarcini planificate şi, în cazul în care se întâmplă ca o femeie să rămână însărcinată fără să-şi fi planificat acest lucru, să facem în aşa fel încât acel copil să fie primit cu dragoste de către mama sa sau de către ambii părinţi, pentru că femeile aflate într-o astfel de situaţie trebuie să primească tot ajutorul şi sprijinul necesar pentru a putea face aceasta.
Anna Záborská
(FR) Dnă preşedintă, dle comisar, propunerea de rezoluţie elaborată de dl Tarabella, care ni s-a alăturat în cadrul Comisiei pentru drepturile femeii şi egalitatea de gen în urma ultimelor alegeri europene, este ambiguă. Mă refer, în special, la punctul 20: "Parlamentul doreşte să vadă Carta europeană a drepturilor femeilor înfiinţată.”
Orice persoană care cunoaşte istoria integrării europene îşi va aduce aminte că Tratatul de la Roma prevede deja principiul egalităţii de şanse între femei şi bărbaţi pe piaţa forţei de muncă. În fiecare stat membru există legi cu privire la tratamentul egal dintre femei şi bărbaţi. Solicitarea unor noi carte reprezintă o soluţie simplă. Aplicarea instrumentelor existente este partea mai grea.
De fapt, dacă nu eliminăm punctul 20 din această propunere de rezoluţie, vom adăuga Convenţiei Europene a Drepturilor Omului a Consiliului Europei, Cartei drepturilor fundamentale a Uniunii Europene şi Institutului european pentru egalitatea de şanse între femei şi bărbaţi nou înfiinţat un al patrulea instrument care va lua forma unei noi carte speciale dedicate promovării femeilor.
Am câteva întrebări. Care ar fi utilitatea unei noi carte a drepturilor femeii? Ce valoare adăugată ar aduce aceasta? Niciuna. Este greşit să considerăm că o cartă va rezolva problemele femeilor. Dreptul natural, care trebuie să ne îndrume cu privire la deciziile noastre şi la acţiunile politice responsabile pe care le întreprindem, nu permite drepturi speciale. Nimeni nu poate afirma că instrumentele juridice ignoră drepturile femeilor. Acest lucru nu ar fi onest din punct de vedere intelectual şi nici corect din punct de vedere faptic.
De aceea, eu votez împotriva punctului 20. Principalul argument este carta. În cazul în care punctul 20 rămâne în cadrul propunerii de rezoluţie, eu nu o pot susţine.
În cele din urmă, dle comisar, vă mulţumesc pentru colaborarea dumneavoastră cu Comisia pentru drepturile femeilor şi egalitate de gen pe parcursul mandatului dvs.
Sylvie Guillaume
(FR) Dnă preşedintă, în primul rând doresc să îl felicit pe colegul meu, dl Tarabella, pentru calitatea raportului pe care l-a elaborat şi pentru cât de bine s-a ocupat de această sarcină în cadrul căreia abordează o întreagă gamă de aspecte legate de egalitatea de şanse între femei şi bărbaţi.
Trebuie să admitem că s-au înregistrat progrese clare cu privire la egalitate. Totuşi, este încă nevoie de mult efort, în special, în contextul crizei economice şi sociale care are un impact şi mai mare asupra unei categorii de populaţie deja extrem de vulnerabilă, şi anume cea a femeilor.
Trebuie să punem, de asemenea, accentul şi pe dubla discriminare care afectează uneori femeile din cauza unui handicap, din cauza vârstei sau pentru că fac parte dintr-o minoritate naţională. Doresc să subliniez în special trei aspecte. Trebuie să facem în aşa fel încât să deţinem indicatori obişnuiţi, siguri şi consecvenţi la nivel european. Acest lucru ar trebui să ne permită să propunem soluţii care să reflecte condiţiile vieţii reale, care pot fi analizate cu ajutorul datelor plauzibile disponibile cu privire la egalitatea de şanse între femei şi bărbaţi.
Dacă ne dorim cu adevărat ca egalitatea să devină o chestiune reală, concediul de paternitate trebuie neapărat introdus la nivel european. Acesta reprezintă un factor important când vine vorba de egalitatea de şanse în cadrul vieţii profesionale şi de familie.
În cele din urmă, cel de-al treilea aspect pe care doresc să îl menţionez este că egalitatea de şanse dintre femei şi bărbaţi depinde de femei care trebuie să deţină controlul asupra propriului corp. Asta înseamnă că avortul şi contracepţia trebuie să devină cât se poate de disponibile pentru femei. Regret că acest aspect încă sensibilizează, dar este evident faptul că, până când femeile nu vor fi capabile să deţină controlul asupra drepturilor lor sexuale, noi nu vom reuşi să ne atingem obiectivul în lupta pentru adevărata egalitate între femei şi bărbaţi.
Siiri Oviir
(ET) Dnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, în primul rând doresc să îl felicit pe dl Tarabella, dar acum să trecem la raport. Egalitatea de şanse între femei şi bărbaţi nu reprezintă un obiectiv în sine, ci o condiţie prealabilă în vederea atingerii obiectivelor noastre generale.
Egalitatea în viaţa de zi cu zi este în interesul tuturor, atât al bărbaţilor, cât şi al femeilor, dar această problemă nu se va rezolva prin elaborarea unor acte legislative individuale. Faptul că încă mai dezbatem această problemă astăzi, şi că o tot dezbatem de 40 de ani, este un semn că numai o politică integrată axată pe mai multe niveluri ne va ajuta să ne îndeplinim obiectivul. Prin urmare, doresc să subliniez importanţa deosebit de mare a punerii în aplicare şi a supravegherii.
În al doilea rând, din cauza proliferării stereotipurilor depăşite legate de gen, bărbaţii şi femeile continuă să ocupe în societate roluri medievale fundamentale, ceea ce întăreşte inegalitatea şanselor între femei şi bărbaţi. Dorim să schimbăm această situaţie, dar şi noi înşine trebuie să oferim un exemplu. Mâine vom ratifica noua Comisiei Europeană din care doar o treime este reprezentată de femei. Astăzi nu mai putem schimba acest fapt. Solicit ca, atunci când se va alege viitoarea Comisie, să fie nominalizaţi pentru funcţia de comisar câte doi candidaţi, un bărbat şi o femeie, din fiecare stat membru. Şi, prin urmare, nu vom decide în funcţie de gen, ci în funcţie de competenţele fiecăruia. Statisticile în materie de educaţie arată că femeile nu ar trebui să se teamă de acest lucru şi, prin urmare, sunt sigur că nici nouă nu trebuie să ne fie ruşine. În cele din urmă, doresc să îi mulţumesc dlui Špidla şi sper că va reuşi să ducă la îndeplinire toate obiectivele pe care dumnealui însuşi le-a stabilit.
Michail Tremopoulos
(EL) Dnă preşedintă, acest raport important pe anul 2009 estimează în mod corect că violenţa reprezintă un obstacol fundamental în calea egalităţii dintre femei şi bărbaţi. Totuşi, nu este vorba în special de violenţa domestică. Din păcate, aceasta este o problemă întâlnită frecvent, care afectează orice comunitate. În Grecia, de exemplu, în ultimele optsprezece luni au fost înregistraţi 35 de criminali care şi-au ucis partenerii.
Şi cu toate acestea, programele de susţinere a femeilor abuzate nu sunt deloc dezvoltate, sau chiar nici nu există. Parlamentul European trebuie să încurajeze statele membre, inclusiv Grecia, să creeze în cadrul fiecărei autorităţi locale programe de susţinere a femeilor abuzate, prin care să pună la dispoziţia acestora atât consiliere psihologică, juridică şi profesională, cât şi centre înzestrate cu personal corespunzător.
Statele membre ar trebui, de asemenea, să ţină cont de amendamentele propuse de organizaţiile femeilor şi de avocaţi în vederea remedierii ambiguităţilor şi lacunelor existente în legislaţia cu privire la violenţa domestică. În cele din urmă, ar trebui introduse în şcoli programe de educaţie anti sexistă pentru a schimba stereotipia de natură socială.
Jaroslav Paška
(SK) Doresc să încep prin a afirma că, în opinia mea, este corect ca Parlamentul European să fie foarte implicat în această problemă a egalităţii de şanse între femei şi bărbaţi. Totuşi, nu pot să nu mă gândesc la faptul că politica noastră europeană suferă de o foarte gravă formă de schizofrenie. Doresc să citez dintr-un raport recent al unei agenţii. Medine Memi, o tânără de 16 ani din oraşul Kahta din provincia turcă Adiyaman a fost îngropată de vie de către familia sa într-un coteţ de găini de lângă locuinţa familiei. Poliţia a găsit-o îngropată la doi metri sub pământ în poziţie aşezată. În urma autopsiei s-a descoperit că tânăra avea foarte mult pământ în plămâni şi în stomac. Tatăl acesteia a recunoscut cu calm fapta în faţa poliţiei şi a afirmat că a îngropat-o pe fiica sa pentru că aceasta se împrietenise cu nişte băieţi. Doamnelor şi domnilor, în Turcia şi în alte state similare, femei şi chiar fete sunt ucise astfel doar pentru că, de exemplu, au vorbit cu alţi bărbaţi. Dacă luăm în serios egalitatea şanselor între femei şi bărbaţi, cum este cu putinţă să acceptăm faptul că o ţară cu o astfel de atitudine faţă de sexul frumos ar putea să facă parte dintr-o Europă civilizată. Egalitatea de şanse între femei şi bărbaţi nu se rezumă numai la mici diferenţe între veniturile acestora, ci în primul rând, şi cel mai important, la dreptul la viaţă şi la demnitatea umană care în mod repetat nu le este recunoscut femeilor din multe dintre statele noastre vecine.
Laurence J.A.J. Stassen
(NL) Dnă preşedintă, astăzi dezbatem raportul de progres privind egalitatea de şanse între femei şi bărbaţi în cadrul Uniunii Europene. O mare parte dintre aspecte au fost discutate, însă din acest raport lipseşte problema privind inegalitatea îngrozitoare dintre bărbaţi şi femei în comunitatea musulmană europeană, în care, în baza legilor Coranului, femeile sunt în totalitate subordonate bărbaţilor. Bărbaţii rareori acceptă ca femeile musulmane să intre pe piaţa forţei de muncă sau să urmeze o formă de învăţământ superior, iar, în cazul în care acceptă acest lucru, femeile trebuie să poarte burka sau un văl, ceea ce le scade considerabil şansele de a-şi găsi un loc de muncă.
Prin urmare, Uniunea Europeană nu ar trebui să lupte pentru câştigarea dreptului de a purta burka, ci pentru câştigarea dreptului de a lucra fără ea. Partidul Olandez pentru Libertate (PVV) susţine Franţa în încercarea de a interzice purtarea burkăi în locurile publice, şi ar dori ca acest lucru să fie interzis la nivel naţional şi în celelalte state membre. Dnă preşedintă, trebuie luate anumite măsuri pentru a pune capăt subordonării şocante a acestor femei în faţa bărbaţilor.
PVV doreşte combaterea cu fermitate a acestui exemplu de declin. Aceste femei au dreptul la libertate de exprimare şi la libertatea de a studia fără a se teme de un islam care le izolează. Este momentul unui nou val de emancipare. Prin urmare, PVV nu va susţine prezentul raport deoarece acesta nu abordează aspectele cu adevărat importante, lucru pe care noi îl considerăm ruşinos.
Christa Klaß
(DE) Dnă preşedintă, dle comisar, doamnelor şi domnilor, s-a menţionat de multe ori astăzi faptul că femeile din Europa continuă să fie supuse unui tratament inegal la locul de muncă. Totuşi, rata de angajare a acestora a crescut de la 51 % în 1997 la 58 % în 2007. În zilele noastre, femeile deţin calificări superioare dar numărul femeilor care ocupă funcţii de conducere a rămas acelaşi de-a lungul ultimilor câţiva ani, şi totuşi, în facultăţile de economie, afaceri şi drept sunt înscrise mai multe femei decât bărbaţi.
Trebuie să recunoaştem că, în 2007, procentul femeilor care lucrau cu fracţiune de normă a fost de 31 %, adică de patru ori mai mare decât în cazul bărbaţilor. În medie, femeile câştigă cu 17,4 % mai puţin decât bărbaţii, acestea sunt ameninţate de cel mai mare risc al sărăciei şi, mai ales când ajung la vârste înaintate, femeile sunt afectate atât de singurătate şi de dependenţa de altcineva, cât şi de sărăcie. Trebuie să schimbăm aceste lucruri.
Femeile trebuie să intre în sfera afacerilor şi pe piaţa forţei de muncă - solicităm vehement acest lucru. Solicităm ca aspectele legate de concediul parental să fie puse pe acelaşi plan cu cele legate de protecţia maternală şi, într-o anumită măsură am obţinut exact contrariul: femeile au pretenţii salariale prea mari şi de aceea nu sunt angajate. Economia este cea care oferă toate soluţiile. În ceea ce priveşte această situaţie, adevărata nedreptate constă în poziţia inferioară a femeii şi în faptul că acesteia nu îi sunt recunoscute la adevărata lor valoare responsabilităţile pe care aceasta le are faţă de familie şi gospodărie.
Dle comisar, tocmai aţi afirmat că aţi dori să se efectueze o analiză cost-beneficiu asupra acestei situaţii, dar nu se poate calcula acest lucru decât în măsura în care plătiţi pentru aceasta. Trebuie să recunoaştem că mamele şi taţii ar fi fericiţi să aleagă să se ocupe de familiile lor dacă acest lucru nu ar fi privit ca fiind ceva inferior şi dacă nu ar constitui, în general, un dezavantaj pentru progresul profesional. Persoanele casnice, care se ocupă de familie, au un rol foarte important pentru societate pentru că modelează ceea ce reprezintă viitorul nostru; de asemenea, acestea dobândesc aptitudini şi chiar putere în vederea viitoarelor lor activităţi profesionale.
Prin urmare, economia ar trebui să contribuie la susţinerea familiilor şi a femeilor. Este mai urgent să reconsiderăm modul în care funcţionează societatea noastră, decât să stabilim centre şi instituţii de monitorizare.
Antigoni Papadopoulou
(EL) Dnă preşedintă, criza economică internaţională are în mod clar un impact negativ asupra bărbaţilor şi femeilor. Aceasta a dus la pierderea locurilor de muncă şi la politici financiare de austeritate. Cu toate acestea, în niciun caz nu trebuie să folosim această criză financiară drept pretext pentru a opri promovarea politicilor de egalitate, pentru că aceste politici pot conduce la dezvoltare şi restabilire socială şi economică în Europa.
În acelaşi timp, criza reprezintă o oportunitate şi o provocare unică pentru ca Uniunea Europeană şi guvernele statelor membre să creeze condiţii în vederea sporirii competitivităţii la nivel global, prin revizuirea şi integrarea dimensiunii privind egalitatea de şanse între femei şi bărbaţi în cadrul fiecărei politici, pentru a aborda problema vechiului deficit democratic, în detrimentul femeilor.
Trebuie să ne intensificăm eforturile ca să eliminăm salariile diferenţiate, violenţa, bariera invizibilă din cauza căreia femeilor nu li se oferă şansa de a avansa în carieră, discriminarea şi sărăcia. Trebuie să găsim mijloace de armonizare a vieţii de familie cu cea profesională, de îmbunătăţire a structurilor de îngrijire pentru copii, nou-născuţi sau persoanele în vârstă, de susţinere a femeilor sau a cuplurilor care lucrează, a familiilor în care nu există decât un singur părinte şi a persoanelor cu handicap. Totuşi, în primul rând, şi cel mai important, trebuie să punem efectiv în aplicare toată legislaţia cu privire la egalitatea de şanse.
Nadja Hirsch
(DE) Dnă preşedintă, ne aflăm în Anul european de luptă împotriva sărăciei şi excluziunii sociale. Femeile sunt încă supuse riscului foarte mare de a deveni sărace sau de a fi nevoite să trăiască în sărăcie. Există mulţi paşi mărunţi care le împing în această situaţie: fetele sunt tentate să aleagă locuri de muncă în domenii care nu sunt foarte bine plătite. Apoi decid să aibă copii, situaţie în care deseori sunt nevoite să lucreze doar cu fracţiune de normă. În alte situaţii, acestea pot decide să aibă grijă de părinţii sau de bunicii lor, caz în care femeile mai în vârstă riscă să nu se mai poată întoarce apoi la locul de muncă. Aceste perioade trec şi, prin urmare, femeile avansează mult mai încet în cariera profesională. O altă urmare a acestui fapt este reprezentată, de exemplu, şi de pensiile mai mici pe care le au. Există multe aspecte cu privire la această situaţie şi majoritatea au fost incluse în raport.
Mesajul cu adevărat important pe care trebuie să îl transmitem este că deja există multe oportunităţi, dar că fetele şi femeile trebuie să profite de acestea. Trebuie să promovăm în şcoli faptul că şi fetele pot fi suficient de curajoase pentru a studia domeniul ingineriei. Acest lucru este valabil în special şi pentru femeile imigrante. De asemenea, aş dori să punctez încă un lucru: dacă priviţi în sală astăzi veţi vedea că două treimi dintre noi, cei care luăm parte la această dezbatere, sunt femei şi doar o treime bărbaţi. De asemenea, trebuie să îi determinăm şi pe bărbaţi să acorde un interes sporit acestui aspect astfel încât, într-o bună zi, şi celelalte două treimi, formate din bărbaţi, să se implice în problemele femeilor şi să le susţină.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
(PL) Dnă preşedintă, în raportul dlui Tarabella, privind egalitatea de şanse între bărbaţi şi femei în cadrul Uniunii Europene, s-au adus Comisiei Europene şi statelor membre mai multe sugestii importante. Încă o dată, s-a subliniat problema inegalităţii cu privire la remuneraţia femeilor, precum şi lipsa unei propuneri legislative din partea Comisiei în vederea reducerii diferenţelor de remunerare. S-a ridicat problema femeilor care lucrează în cadrul unor afaceri de familie mici, caz în care deseori femeile nu sunt afiliate la regimul de securitate socială, munca aceasta nefiind deci înregistrată în fişele privind orele lucrate, şi, prin urmare, nici luată în calcul în vederea calculării pensiei. S-a subliniat importanţa şi necesitatea consilierii în carieră, care ar ajuta la reintegrarea pe piaţa forţei de muncă a femeilor care şi-au pierdut locul de muncă, cel mai des din cauză că au născut sau că au stat acasă pentru a îngriji o persoană în vârstă. S-a subliniat nevoia de a oferi asistenţă femeilor care doresc să-şi înfiinţeze propria afacere. S-a sugerat, de asemenea, promovarea profesiilor tehnice în rândul tinerelor femei care se află la începutul vieţii lor profesionale, în vederea creşterii procentului femeilor care lucrează în domenii specifice bărbaţilor. S-a subliniat nevoia de a acorda tratament prioritar grupurilor de femei care se află în situaţii speciale dificile, precum femei cu handicap, femei în vârstă şi femei ce au alte persoane în întreţinere.
Totuşi, în ceea ce mă priveşte, printre aceste aspecte semnificative şi fundamentale există, de asemenea, şi prevederi inutile cu privire la sănătatea reproducerii şi la alte lucruri care oferă acces nelimitat şi pe scară largă la avort. Doresc să atrag atenţia colegilor deputaţi asupra faptului că deciziile cu privire la avort intră în sfera de competenţă a guvernelor statelor membre. Ne luptăm pentru egalitatea şanselor între femei şi bărbaţi, dar nu ar trebui ca acest lucru să depindă de sex. Acest fel de a acţiona ar putea reduce considerabil sprijinul raportului pe care îl dezbatem.
Vilija Blinkevičiūt
(LT) În primul rând, doresc să mulţumesc raportorului, dl Tarabella, pentru munca depusă.
Pentru a depăşi criza economică este foarte important să investim în capital uman şi în infrastructură socială, creând femeilor şi bărbaţilor condiţii de exploatare a potenţialului lor maxim.
Uniunea Europeană s-a apropiat din ce în ce mai mult de obiectivul Strategiei de la Lisabona de a atinge, până în 2010, o rată de angajare a femeilor de 60 %. Totuşi, nivelul de angajare a femeilor variază foarte mult de la un stat membru la altul. Prin urmare, Comisia şi statele membre trebuie să ia măsuri eficiente pentru a asigura punerea în aplicare a Directivei privind principiul egalităţii de tratament între bărbaţi şi femei în materie de încadrare în muncă şi de muncă.
În zilele noastre, salariile bărbaţilor şi ale femeilor din cadrul statelor membre variază foarte mult şi, prin urmare, trebuie să solicităm statelor membre să aplice principiul remuneraţiei egale pentru aceeaşi muncă prestată. Comisia încă nu a înaintat pentru dezbatere o propunere legată de aplicarea principiului egalităţii de remunerare între bărbaţi şi femei.
Este imperativ să încurajăm împărţirea egală între bărbaţi şi femei a responsabilităţilor din viaţa personală şi de familie şi gestionarea mai bună a timpului alocat muncii plătite şi neplătite.
Statele membre trebuie să ia toate măsurile necesare în vederea accesului la instituţii de îngrijire a preşcolarilor.
Nu s-a rezolvat încă problema concediului de paternitate. Prin urmare, trebuie să găsim o soluţie în vederea integrării acestui concediu în cadrul directivei.
În plus, în cadrul audienţelor Comisiei cu privire la noua strategie 2020, nu se acordă suficientă atenţie problemelor legate de egalitatea de şanse între bărbaţi şi femei. Aspectele legate de egalitatea de gen trebuie consolidate şi integrate în cadrul noii strategii.
În concluzie, doresc să mulţumesc din suflet membrilor Comisiei pentru colaborarea noastră în domeniile egalităţii de gen, muncii şi afacerilor sociale. Vă mulţumesc şi vă urez succes!
Lena Kolarska-Bobińska
(PL) Dnă preşedintă, în Europa au loc schimbări - după cum se poate observa din acest raport - care favorizează o educaţie mai bună şi care sporesc procentul de angajare în rândul femeilor, deşi există încă diferenţe mari între acestea şi bărbaţi. Acest progres are loc în domenii în care femeile decid singure pentru ele însele şi arată că au iniţiativă şi tărie de caracter. Totuşi, în domeniile în care acestea au prea puţină autoritate, stereotipurile le împiedică să progreseze sau să ia parte la viaţa publică. Acesta este motivul pentru care numărul femeilor care ocupă funcţii de conducere nu creşte şi pentru care nivelul de participare a acestora la viaţa politică evoluează foarte încet. Prin urmare, în acest caz, este crucial să luptăm împotriva stereotipiei şi să luam cu adevărat măsuri în vederea promovării egalităţii şanselor între femei şi bărbaţi în cadrul vieţii publice şi al politicii. Raportul abordează intensificarea acestei acţiuni, dar acest lucru nu este suficient. Împreună trebuie să facem astfel de propuneri. Trebuie să susţinem Comisia şi statele membre să demareze o dezbatere şi să ia măsuri în vederea sporirii participării femeilor la viaţa politică. Cu cât femeile sunt mai implicate în politică, cu atât se abordează mai mult problemele sociale, structurile pentru îngrijirea copilului, problemele femeilor şi egalitatea acestora în general.
În Polonia, am început o dezbatere cu privire la prioritatea în domeniul politicii. Un grup de femei a demarat o iniţiativă la nivel local în vederea elaborării unei legi cu privire la egalitatea în politică, astfel încât 50 % dintre candidaţii la alegeri să fie neapărat femei. Am strâns peste 100 000 de semnături în favoarea acestei legi şi am prezentat-o parlamentului polonez. A fost demarată o dezbatere de proporţii şi nu ştiu dacă această idee va avea succes - dacă parlamentul va vota în favoarea propunerii noastre. Nu ştiu dacă va avea succes, dar dezbaterea în sine, care se află în curs, a schimbat foarte mult mentalitatea societăţii. Rezultatele sondajelor indică acest lucru. Prin urmare, solicit demararea unei astfel de dezbateri privind participarea femeilor la viaţa politică în cadrul statelor membre ale Uniunii Europene.
Joanna Senyszyn
(PL) Dle preşedinte, este bine că rezoluţia în discuţie cuprinde punctul 38, care stipulează că femeile trebuie să deţină controlul asupra vieţii sexuale şi a drepturilor lor privind reproducerea, în special prin accesul facil la contracepţie şi avort şi posibilitatea de a recurge la avort în condiţii de siguranţă. Acest lucru este semnificativ, în special în cazul cetăţenilor din ţările cu legislaţie restrictivă în ceea ce priveşte interzicerea avortului şi unde propaganda înşelătoare în favoarea dreptului la viaţă este răspândită. În ţara mea - Polonia - dreapta politică, aflată sub influenţa clerului, nu permite efectuarea unei educaţii sexuale corecte şi limitează drepturile privind contracepţia şi avortul legal. Chiar şi termenul de "avort” a fost aproape eliminat total din limba poloneză şi a fost înlocuit cu expresia "uciderea unui copil nenăscut”. În vederea stopării întreruperilor legale de sarcină, care anual sunt în număr de câteva sute, de câţiva ani se fac încercări de introducere a unei prevederi suplimentare în Constituţia poloneză, care ar asigura protejarea vieţii începând cu momentul conceperii. Aşa-numiţii susţinători ai dreptului la viaţă nu acordă atenţie cifrei de 100 000 de avorturi ilegale, pretinzând cu ipocrizie că aceste avorturi nu există.
Uniunea Europeană trebuie să pună capăt sfidării drepturilor femeilor privind reproducerea şi viaţa sexuală din partea unor state membre.
Danuta Maria Hübner
Dle preşedinte, femeile reprezintă jumătate din potenţialul de talent al Europei. Trebuie să evităm irosirea acestui potenţial de creativitate. Dacă reuşim să direcţionăm acest potenţial către economie, vom face un mare salt înainte, atât în ceea ce priveşte atitudinile care încă se regăsesc la nivelul societăţilor europene, precum şi în ceea ce priveşte noua agendă a Uniunii pentru creştere economică, creare de locuri de muncă şi competitivitate.
Egalitatea de şanse este garantată pe hârtie. Uniunea Europeană a elaborat cel puţin 13 directive privind egalitatea de gen. Acest principiu este garantat de tratat şi de constituţiile şi legile din statele membre, însă datele reale contrazic acest lucru. Este adevărat că femeile nu s-au mai bucurat niciodată de un asemenea nivel de educaţie, dar când este vorba de antreprenoriat, femeile sunt în mare parte insuficient reprezentate.
Ultimii ani au fost marcaţi de absenţa efectivă a oricăror schimbări în ceea ce priveşte diferenţa de remunerare între bărbaţi şi femei. În afaceri, femeile rareori nu îşi îndeplinesc obligaţiile în ceea ce priveşte rambursarea împrumuturilor şi cu toate acestea, femeile accesează mai greu sursele de finanţare, din cauza solicitărilor de garanţii din partea băncilor. Pentru a lua bani cu împrumut, trebuie să deţii mai mulţi bani, dar femeile deţin doar 1 % din proprietăţi pe plan mondial.
În pofida calificărilor superioare, în pofida studiilor superioare, femeile rămân în totalitate sub-reprezentate în rândul factorilor de decizie. Soluţia tuturor problemelor constă în a implica mai multe femei în funcţii decizionale. Femeile îşi pot pleda cauza şi îşi pot promova agenda politică, însă puterea reală constă în luarea deciziilor; de aceea, femeile ar trebui să ia parte la acest proces.
Pentru a obţine schimbarea este esenţială constituirea unei mase critice. O singură femeie într-un organism de luare a deciziilor va fi rapid nevoită să îşi adapteze comportamentul pentru a fi acceptată de majoritatea de sex masculin. Pentru început, prezenţa câtorva femei într-un comitet decizional ar putea deja conta, însă toate aceste strategii vor fi prea puţin utile dacă nu reuşim să înlăturăm cel mai mare obstacol întâmpinat de femei: concilierea vieţii de familie cu viaţa profesională. Restul obstacolelor impun un răspuns formulat în termeni de politici publice; prin urmare, avem încă nevoie de politici de gen, orientate, atât la nivel naţional, cât şi european.
Georgios Papanikolaou
(EL) Dle preşedinte, aş dori să confirm cele spuse de către colegii mei deputaţi, aşadar de multe femei şi numeroşi bărbaţi, precum şi de către raportorul nostru dl Tarabella, pe care îl felicit, şi să spun că noi toţi sprijinim cu înflăcărare orice acţiune şi iniţiativă de a eradica toate formele de discriminare între bărbaţi şi femei. Faptul acesta este de altfel subînţeles, întrucât astfel trebuie procedat într-o societate liberă, democratică, liberală, în care toţi ne dorim să trăim.
Sunt depuse eforturi importante în această privinţă şi ele trebuie evidenţiate. La nivel european, aş reaminti Parlamentului de Directiva 2006/54/CE, care impune statelor membre eradicarea tuturor formelor de discriminare între sexe până în august 2009. De asemenea, aş dori să mai reamintesc Parlamentului de Foaia de parcurs europeană pentru egalitatea între bărbaţi şi femei 2006-2010.
De asemenea, salut şi aş dori să reamintesc Parlamentului numeroasele iniţiative luate în acest sens de către guvernele naţionale din statele membre ale Uniunii Europene, cea mai recentă fiind cea a guvernului preşedintelui Nicolas Sarkozy de a promova o legislaţie care să interzică burka în locurile publice.
Toate acestea sunt măsuri specifice, însă sunt necesare mai multe măsuri dacă ne dorim în primul rând şi îndeosebi schimbarea propriei noastre atitudini în ceea ce priveşte prevenirea tuturor formelor de discriminare. Din nefericire, discriminarea există încă şi o categorie vulnerabilă pe care aş dori să o menţionez este cea a tinerelor mame. Am fost surprins să citesc, într-un raport al Comisiei Europene privind obiectivele de la Barcelona şi facilităţile de îngrijire a copiilor în Uniunea Europeană, că aproape toate mamele europene afirmă că nu sunt în măsură să îşi educe copiii aşa cum ar dori, din cauza excesului de responsabilităţi cu care se confruntă zilnic. Trebuie să înţelegem şi să punem un accent deosebit pe faptul că incapacitatea de a obţine o egalitate reală între sexe înseamnă a pune în pericol copiii de astăzi, lipsindu-i de un mediu familial stabil, în care prezenţa mamei este resimţită în mod pregnant. Acest lucru înseamnă punerea în pericol a echilibrului psihologic şi a dezvoltării unei personalităţi stabile în cazul copiilor de azi, care sunt cetăţenii de mâine al Uniunii Europene.
Zita Gurmai
Dle preşedinte, criza economică a subliniat faptul că drepturile femeilor şi egalitatea de gen sunt asociate cu probleme economice în curs de desfăşurare.
În ţări care au introdus o legislaţie favorabilă egalităţii de gen, reprezentarea femeilor pe piaţa muncii tinde să fie semnificativ mai mare, precum şi procentul natalităţii. Aceste state tind să aibă o situaţie economică, socială şi de pensii mai sănătoasă. În plus, salariile femeilor sunt de o importanţă crucială în familie.
Este clar că viitoarea strategie UE 2020 trebuie să contureze un angajament clar în ceea ce priveşte integrarea principiului egalităţii de gen în toate politicile europene. Strategia trebuie coordonată cu noua foaie de parcurs pentru egalitatea de gen, precum şi cu viitoarea cartă a drepturilor femeilor. Astfel cum colegul meu, Marc Tarabella, a declarat în raportul său, sănătatea femeilor şi drepturile sexuale sunt un instrument la fel de important pentru emanciparea socio-economică a femeilor. Trebuie să asigurăm accesul la cunoştinţe, informare, îngrijire medicală şi asistenţă, pentru a oferi tuturor femeilor posibilitatea de a alege, precum şi poziţia de drepturi egale şi acces egal.
Aş dori să vă mulţumesc pentru cei cinci ani în care am lucrat împreună cu dl Vladimír Špidla, întrucât aceasta este ultima şansă de a-l saluta. Vă mulţumesc foarte mult pentru o contribuţie excelentă din partea dvs. şi a echipei dvs.
Hella Ranner
(DE) Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, această dezbatere extrem de importantă a acoperit deja aproape totul. Abia pot să mă gândesc la ceva nou cu care să contribui. Totuşi, există o scurtă observaţie pe care aş dori să o fac: ar trebui să urmărim cu toţii garantarea faptului că femeile nu mai sunt în situaţia în care trebuie să aleagă între familie, pe de o parte, şi muncă, de cealaltă parte. Trebuie să creăm condiţiile pentru ca aceasta să devină realitate. Ar trebui să fie posibil să luăm măsuri rapide pentru a asigura că o femeie îşi poate îndeplini rolurile materne şi profesionale cât mai bine posibil.
Realist, excluderea de la un sistem salarial existent este probabil inevitabil. Totuşi, ar trebui să fie posibil pentru o femeie, de îndată ce se întoarce la muncă, să compenseze timpul de lucru pierdut. Cred că aceasta este soluţia pe care ar trebui să o avem în vedere, în special în perioade economice dificile. Dacă avem succes, iar noi cei din Parlamentul European putem contribui în mare măsură la un astfel de succes, atunci vom realiza o Europă modernă a egalităţii de şanse reale. Este clar pentru noi toţi că acest lucru este posibil numai cu egalitatea consecventă între femei şi bărbaţi.
Britta Thomsen
(DA) Dle preşedinte, raportul dlui Tarabella privind egalitatea între bărbaţi şi femei oferă o descriere excelentă a marilor provocări cu care ne confruntăm în domeniul egalităţii în UE. Una dintre aceste provocări este de a realiza o creştere a proporţiei femeilor în comitetele de conducere ale întreprinderilor publice şi private - şi nu în ultimul rând în sectorul financiar. Ne aflăm în mijlocul unei crize economice în care trebuie să utilizăm tot talentul de care dispunem dacă vrem să creăm creşterea necesară. Pur şi simplu, competitivitatea noastră este în joc.
De aceea, UE ar trebui să înveţe de la Norvegia. În 2002, ministrul de atunci al comerţului şi al industriei a avut iniţiativa de a propune ca cel puţin 40 % din persoanele de fiecare sex să fie reprezentat în comitetele de conducere ale întreprinderilor, pe baza unui calcul rece: Norvegia trebuie să utilizeze tot talentul de care dispune dacă ţara vrea să concureze la nivel internaţional. Actuala formă de recrutare, în care bărbaţii recrutează bărbaţi în primul rând, este distructiv în ceea ce priveşte generarea inovării şi a creşterii. Trebuie să exploatăm potenţialul ambelor sexe şi să luăm o iniţiativă similară celei a Norvegiei în legislaţia comunitară. În 2002, aproximativ 200 de femei făceau parte din comitetele de conducere în Norvegia; astăzi există aproape de cinci ori mai multe. În acelaşi timp, studiile arată că întreprinderile în care ambele sexe sunt reprezentate în comitetul de conducere au rezultate mai bune din punct de vedere strict economic. Prin urmare, este de bun simţ să luptăm pentru egalitate.
Carlo Casini
(IT) Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, dle comisar, principiul egalităţii dintre femei şi bărbaţi face parte din curentul central al marelui râu care a eliberat deja străini, sclavi, oameni negri, iar acesta este principiul demnităţii umane, acelaşi pentru toată lumea. Prin urmare, atât raportul Tarabella, cât şi cel al Comisiei, sunt demne de laudă, întrucât este bine să se insiste pe deplin asupra acestui principiu.
Există, totuşi, două observaţii critice pe care aş dori să le fac. Fluxul de demnitate umană şi egalitate ar trebui să privească pe toată lumea, absolut toată lumea, inclusiv cei care aşteaptă să vină pe lume, copiii care încă nu s-au născut. De aceea, este inacceptabil să urmăm exemplul punctului 38 al acestui raport, şi anume, să vorbim despre avort ca un aspect al drepturilor de reproducere sexuală, sau al drepturilor femeilor. Nimeni nu neagă complexitatea problemelor în care sunt implicate sarcini nedorite - sunt probleme grave - dar, în orice caz, aceste lucruri nu ar trebui discutate cu excepţia cazului în care au legătură cu necesitatea de a cultiva respectul pentru viaţă şi pentru a oferi mamelor toate tipurile de ajutor, astfel încât acestea să poată alege în mod liber să îşi continue sarcina.
Cea de a doua observaţie se referă la extinderea conceptului de sănătate sexuală şi reproductivă, astfel cum se face în considerentul X, dincolo de aspectele fizice şi mentale, pentru a include, de asemenea, aspectele sociale.
Mă întreb ce înseamnă ca tot comportamentul sexual, oricare ar fi acesta, să primească de la alţii justificări de bunăstare şi, prin urmare, recunoaştere şi laudă. Oare acest lucru nu înseamnă că încălcă, nu doar libertatea de conştiinţă, ci şi libertatea de opinie? O să întreb doar acest lucru, întrucât nu cred că este unul banal.
Mairead McGuinness
Dle preşedinte, permiteţi-mi să fiu de acord cu colegi care spun că mai multă legislaţie nu este răspunsul, dacă nu punem în aplicare legislaţia existentă privind egalitatea de şanse.
În cel de-al doilea rând, fiind o persoană care a crescut cu mişcarea pentru mai multă egalitate, îmi fac griji că tinerele femei consideră că lupta este sfârşită. De aceea, trebuie să revigorăm dezbaterea în rândul tinerelor femei şi al tinerilor bărbaţi, în legătură cu agenda privind egalitatea.
În ceea ce priveşte criza economică, aceasta afectează, într-adevăr, femeile, însă, desigur, atunci când bărbaţii îşi pierd locul de muncă, femeile sunt de asemenea afectate. Cred că trebuie să fim foarte clari cu faptul că criza economică afectează pe toată lumea, în special familiile.
În ceea ce priveşte punctele 34 şi 35, sunt pe deplin de acord, şi voi aproba cererea ca acele ţări care nu au făcut acest lucru, să ratifice Convenţia Consiliului Europei privind acţiunea împotriva traficului de persoane. Sper ca în acest an guvernul irlandez să îşi îndeplinească angajamentul.
Violenţa domestică este o realitate oribilă: multe femei sunt într-adevăr ucise în propriile lor case. Recent am avut un caz care implica un incident de acest fel în Irlanda.
Totuşi, punctul 38 nu respectă clauza subsidiarităţii în ceea ce priveşte avortul, şi consider că trebuie modificat.
Olga Sehnalová
(CS) Dle comisar, doamnelor şi domnilor, când lupta era în curs în urmă cu aproximativ o sută de ani pentru drepturile de vot pentru femei, nu era un privilegiu faptul că femeile luptau numai pentru recunoaşterea drepturilor lor civile fundamentale. Haideţi să încercăm să urmăm această cale în prezent.
Cred cu tărie că implicarea mai mare a femeilor în viaţa politică, în special la nivel naţional, va fi asistată de concurenţă cu adevărat liberă între candidaţii înscrişi la concursuri electorale. În aceste condiţii, femeile vor organiza, fără îndoială, concursurile lor. De exemplu, în timpul ultimelor alegeri parlamentare în Republica Cehă, un concurs liber între candidaţi ar fi crescut numărul total de femei alese din toate partidele parlamentare de la un procent derizoriu de 15 % la un nivel acceptabil de 26 %. Găsim rezultate asemănătoare cu alte tipuri de alegeri.
Femeile nu trebuie să se roage. Dacă au şanse egale, o să câştige. Totuşi, atâta timp cât sistemele electorale sunt concursuri între grupurile selectate de candidaţi pentru locuri previzibile, fără şanse reale pentru ceilalţi candidaţi de a fi aleşi, nu există şanse egale de reuşită. Să luptăm, prin urmare, pentru oportunităţi cu adevărat egale pentru toţi, cu alte cuvinte, şi pentru femei. Atunci nu va mai fi nevoie de cote.
Gesine Meissner
(DE) Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, cu puţin timp în urmă, am ţinut un discurs cu privire la activitatea mea în Parlamentul European, sarcinile mele aici şi numeroasele mele numiri. Ulterior, un bărbat m-a întrebat: "Ce spune soţul dvs. cu privire la acest lucru?” Am auzit această întrebare de multe ori. Ştiu că femeile sunt întrebate acest lucru, însă cred că, invers, niciun bărbat nu este întrebat vreodată: "Ce spune soţia dvs. cu privire la acest lucru?‟
(Interpelări)
Al dvs. a fost? Atunci, în cazul dvs., putem vorbi despre o adevărată egalitate.
Permiteţi-mi să vă dau un alt exemplu: Un tânăr cuplu căsătorit, prieteni cu mine, tocmai au avut un copil, iar părinţii împart o slujbă, aceea de a avea grijă de copilul lor. Pentru soţie, acest lucru este considerat normal, însă soţul este întrebat de ce petrece jumătate de zi schimbând scutece şi dacă nu simte că a rămas în urmă pe plan profesional. Nici aceasta nu este egalitate.
În concluzie, permiteţi-mi să vorbesc despre egalitatea remunerării, despre care am discutat astăzi. Deşi există companii care plătesc salarii pentru sindicate, există dovezi că femeile lucrează în cadrul departamentelor în care au mai puţine oportunităţi de a progresa, şi în care primesc indemnizaţii mai mici. Un ultim exemplu: întreprinderile al căror personal de gestionare este alcătuit din cel puţin 30 % femei ating rezultate mai bune. Egalitatea dă roade!
Rareş-Lucian Niculescu
Este binevenită această rezoluţie şi mă bucur că a fost acordat un loc central problematicii femeilor care lucrează în agricultură, fără a beneficia de un statut juridic clar şi cert în privinţa proprietăţii şi în privinţa rolului lor în gospodăria familială. Această problemă, cu eventuale consecinţe importante, se află, de altfel, şi pe agenda preşedinţiei spaniole a Consiliului, fiind un obiectiv important şi trebuie să căutăm, în această privinţă, cele mai bune soluţii aplicabile.
De asemenea, sper că rolul jucat de femei în economia europeană va ocupa un loc important şi în viitoarea strategie UE 2020, care va fi discutată chiar în această săptămână la summitul informal de la Bruxelles.
Karin Kadenbach
(DE) Dle preşedinte, dle comisar, aş dori să îi mulţumesc stimatului deputat european, dl Tarabella, pentru raportul său. Faptul că acest raport cuprinde peste 40 de puncte este o dovadă clară că egalitatea de şanse pentru femei nu este un subiect în privinţa cărora să putem face dreptate în doar o oră. Există suficient material pentru mai multe dezbateri. Totuşi, astăzi aş dori să mă concentrez asupra a două aspecte. Primul este punctul 8 al raportului, care critică faptul că integrarea principiului egalităţii de gen în strategia post-Lisabona este în esenţă inexistentă. Aş dori să mă alătur solicitării prin care Comisia şi Consiliul să includă un capitol referitor la integrarea principiului egalităţii de gen în strategia "EU 2020‟ post-Lisabona.
În plus, este esenţial ca statele membre să efectueze o evaluare a impactului bazată pe egalitatea de gen, întrucât dacă dorim să fim serioşi cu privire la combaterea efectelor actualei crize, avem nevoie de măsuri care vor lua în considerare poziţia deosebită a femeilor. Cred că statele membre ar trebui îndemnate să ia măsuri pe baza unor astfel de date şi evaluări ale impactului, pentru a promova redresarea economică. Consider, de asemenea, că femeile au drepturi asupra trupului şi sănătăţii lor.
Norica Nicolai
Apreciind raportul, vreau să subliniez un singur lucru. Nu cred că legislaţia este relevantă, în special pentru că această egalitate între bărbaţi şi femei este o componentă majoră a unui sistem de civilizaţie şi cultură al unui popor. Cred că măsurile pozitive trebuie luate la începutul evoluţiei fiecărui individ şi trebuie să pornească dintr-o formă de educaţie care să înlăture stereotipurile şi care să dea forţa şi vocaţia egalităţii între sexe încă din copilărie. Dacă nu vom gândi aşa şi nu vom realiza o construcţie în acest sens, vom avea în continuare acelaşi tip de discurs de constatare şi mai puţin de realizare.
Un singur lucru doresc să mai subliniez: într-o civilizaţie a cunoaşterii, într-o nouă formă de economie, inegalităţile se estompează şi cred că sunt paşi semnificativi spre paritate
Zuzana Roithová
(CS) Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, aş dori să subliniez faptul că obiectivele depăşite de la Barcelona menţionate în acest raport sunt în conflict cu recomandările experţilor. Experţii au dovedit că cei mai mici copii, cei care au până la doi ani, nu ar trebui plasaţi în instituţii şi, prin urmare, este imposibil să se impună un astfel de obiectiv statelor membre. Pentru dezvoltarea mentală sănătoasă a sugarilor şi copiilor mici, este esenţial ca aceştia să fie îngrijiţi pe tot parcursul zilei de mama şi de tatăl lor. Mai mult decât atât, raportul interferează cu drepturile statelor membre, întrucât doreşte să schimbe politicile pro-familie ale acestora. Datoria noastră, desigur, este de a lupta pentru măsuri europene eficiente cu scopul de a combate traficul de persoane şi violenţa împotriva femeilor şi copiilor. Cred, şi aş dori să subliniez, că acest raport nu respectă dreptul la viaţă al copilului care încă nu s-a născut. Consider că acest raport este lipsit de echilibru. Aş dori să închei mulţumindu-i dlui comisar Špidla şi să îi urez succes.
Katarína Neveďalová
(SK) Este adevărat că Uniunea Europeană a făcut multe în ultimii treizeci de ani pentru a îmbunătăţi poziţia şi drepturile femeilor. Cu toate acestea, diferenţa cea mai pregnantă, care încă persistă şi care continuă să se adâncească chiar, este cea privind remuneraţia bărbaţilor şi a femeilor.
Femeile câştigă în medie cu aproximativ 20 % mai puţin, în timp ce diferenţele de remunerare între femei şi bărbaţi au, de asemenea, un efect semnificativ asupra câştigurilor pe tot parcursul vieţii şi a pensiilor femeilor, şi ceea ce ne referim tot mai mult ca feminizarea sărăciei. Diferenţele de remunerare sunt legate de numeroşi factori juridici, sociali şi economici, a căror aplicare este mai largă şi care merge dincolo de problema egalităţii de remunerare pentru munca egală prestată.
Ar trebui, de asemenea, să organizăm o campanie la nivel european, pentru a încerca să eliminăm prejudecăţile adânc înrădăcinate în ceea ce priveşte presupusul fapt natural că există persoane care poartă pantaloni şi persoane mai puţin apreciate care poartă fuste. Trebuie să vorbim deschis despre subiectul violenţei domestice şi a traficului de fiinţe umane, care este încă un subiect tabu şi, desigur, despre introducerea principiului egalităţii de gen în procesul de educaţie al elevilor din şcoala primară.
Aş dori să închei adresând o întrebare tuturor celor se află astăzi aici. Cum poate societatea să valorifice şi să protejeze femeile ca fiinţe unice şi excepţionale, ca purtătoare de viaţă, având în vedere că Ziua internaţională a femeii este considerată o mahmureală socialistă?
Piotr Borys
(PL) Dle preşedinte, sunt foarte mulţumit că şi bărbaţii vorbesc astăzi, cu toate că, după cum se vede, suntem în minoritate. Aş dori să privim politica de gen în categoriile unui potenţial social imens şi neexploatat şi, prin urmare, în următorii 10 ani ai acestei generaţii, disproporţiile ar trebui să fie egalate în fiecare domeniu dacă vrem să ne gândim la o societate care se dezvoltă rapid.
Există trei probleme: Mai întâi, disproporţia în lumea academică. Femeile sunt mai bine educate, dar nu obţin promovarea. În al doilea rând, participarea femeilor în politică ar trebui să fie semnificativ mai mare, şi acesta este motivul pentru care consider că normele privind paritatea ar trebui puse în aplicare în toate statele membre. În cel de-al treilea rând, domeniul antreprenoriatului. De exemplu, femeile fac faţă mai bine mediului din microîntreprinderi, însă participarea acestora în gestionarea companiilor mari este destul de redusă. Actuala rată de creştere sugerează că femeile vor obţine participarea egală numai în anul 2280. Acest lucru trebuie schimbat.
Există trei concluzii. În primul rând, centrul de monitorizare ar trebui să examineze cele mai bune practici. În al doilea rând, doresc să exprim mulţumiri deosebite dlui Špidla pentru că a permis, în cadrul Fondului Social European, instrumentul financiar deosebit al Uniunii Europene, posibilitatea de a investi în grădiniţe. În al treilea rând, aş dori să declar că, dacă intenţionez sa am un copil în timpul acestui mandat, voi lua concediu de paternitate, dacă dl Buzek îmi permite acest lucru.
Silvia-Adriana Ţicău
Consider că pentru asigurarea egalităţii de şanse între bărbaţi şi femei este necesar să existe un sistem eficient pentru planificarea carierei şi, implicit, să existe suficiente facilităţi pentru îngrijirea copilului, precum creşe şi grădiniţe.
Astăzi în Uniunea Europeană există liste de aşteptare pentru a înscrie un copil la creşă sau grădiniţă şi există chiar un număr mare de copii care nu pot fi înscrişi într-o astfel de instituţie educativă pentru că nu sunt suficiente locuri. Fiecare euro investit în dezvoltarea facilităţilor de îngrijire a copilului înseamnă şase euro reîntorşi către societate prin locurile de muncă create şi prin creşterea calităţii vieţii cetăţenilor europeni. De aceea, sper ca pe viitor Uniunea şi statele membre să investească mai mult în aceste facilităţi pentru îngrijirea copilului de vârstă foarte fragedă.
Nu în ultimul rând, aş dori să atrag atenţia asupra situaţiei familiilor monoparentale şi asupra dificultăţilor pe care le are un părinte unic care îşi creşte singur copiii.
Sidonia Elżbieta Jędrzejewska
(PL) Dle preşedinte, după părerea mea, există două soluţii pentru drepturi egale pentru femei şi bărbaţi. O soluţie este accesul egal la resursele economice, iar cea de a doua soluţie este accesul egal la luarea deciziilor în viaţa publică. După părerea mea, diferenţele între remunerarea pentru femei şi bărbaţi, care continuă să existe stăruitor, sunt inacceptabile. Ar trebui să existe o remuneraţie egală pentru aceeaşi muncă prestată. În plus, aş dori să subliniez faptul că este foarte important, în opinia mea, să existe o participare sporită a femeilor în viaţa politică şi în viaţa publică, în general. Sunt profund convins că o participare sporită a femeilor în viaţa publică, în număr mai mare şi pe principii echitabile, va însemna că bugetele şi politicile care vor fi create, precum şi planurile care vor elaborate, vor reflecta într-o măsură mai mare visele, nevoile, aspiraţiile şi planurile întregii societăţi.
Elena Băsescu
În condiţiile crizei economico-financiare, rata şomajului în rândul femeilor în anul 2009 a crescut cu un procent de 1,6 % faţă de cea a bărbaţilor, care a crescut cu un procent de 2,7 %.
În domeniul politic, implicarea femeilor în luarea deciziilor a înregistrat creşteri importante. În Parlamentul European, procentajul femeilor a crescut de la 31 % la 35 % faţă de mandatul anterior. România este reprezentată de un procent de 36 % femei. Luând exemplul României, o premieră este alegerea unei foste membre a Parlamentului European în funcţia de preşedintă a Camerei Deputaţilor. Luând exemplul meu, am candidat la Parlamentul European ca independentă, reuşind să adun numărul necesar de voturi fără ajutorul unei liste de partid, ca tânără femeie la început de carieră în politică. În domeniul privat, femeile sunt mult mai bine reprezentate, o treime dintre ele... (vorbitorul a fost întrerupt de preşedinte)
Seán Kelly
Dle preşedinte, titlul dezbaterii din această seara este "Egalitatea de şanse între femei şi bărbaţi‟ şi, cu toate acestea, când au abordat problema, majoritatea vorbitorilor au spus "între bărbaţi şi femei‟.
Cred că acest lucru răspunde, parţial, la întrebarea adresată de dna Lulling referitor la motivul pentru care nu au fost realizate mai multe progrese din 1975. Motivul este tradiţia. Este cultural. Femeile au fost văzute ca având un rol inferior, de subordonare. Această concepţie încă mai există în multe ţări din lumea întreagă, şi schimbarea acesteia este o mare provocare.
Din fericire, totuşi, UE a înregistrat progrese bune şi nicăieri probabil mai mult decât în acest Parlament unde există o egalitate adevărată, numeric şi în ceea ce priveşte atitudinea. Acest lucru trebuie să continue prin intermediul legislaţiei, al obiectivelor şi al directivelor.
S-a afirmat, de asemenea, că ar trebui să avem mai multe informaţii pentru tinerele fete. Sunt de acord, dar avem nevoie de mai multe informaţii şi pentru tinerii băieţi, în special pentru a compensa daunele făcute de numeroase filme şi programe de televiziune, care nu sunt deloc propice creării unei societăţi egale în spiritul egalităţii. Există o mulţime de lucruri de făcut şi trebuie să începem să le facem.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Dle preşedinte, se întâmplă adesea în vremurile grele ca mai multe probleme referitoare la asigurarea bunăstării de zi cu zi să revină asupra femeilor. Acestea nu numai că ar trebui să primească recunoştinţă din toate punctele de vedere pentru acest lucru, dar ar trebui să li se acorde un sprijin substanţial, ca parte a politicii sociale. Cred că avem multe de făcut în acest domeniu.
Egalitatea între femei şi bărbaţi şi drepturile femeilor reies din drepturile omului. Se pare că crearea excesivă de legislaţie pentru a susţine acest drept fundamental este percepută ca o negare categorică a principiului. În cele din urmă, putem face mai multe lucruri în domeniul egalităţii între femei şi bărbaţi având un sistem de educaţie corespunzător, deoarece respectul pentru femei nu este suficient, şi nu poate fi definit pe deplin şi inclus în cele mai bune documente dacă nu face parte din cultura, obiceiurile şi educaţia noastră.
În Polonia se spune că femeile susţin trei colţuri ale casei, iar bărbatul numai unul. Am putea spune că această situaţie distinge şi valorifică femeile, sau că le exploatează în mod excesiv şi reprezintă un exemplu de inegalitate.
Vladimír Špidla
Doamnelor şi domnilor, dezbaterea a fost deosebit de lungă. Am participat la multe dezbateri în Parlament, şi aceasta a fost cu siguranţă una dintre cele mai prolifice. După părerea mea, aceasta a arătat în mod clar că politica formulată de Comisia Europeană şi Europa ca atare este o politică care are propriul său simţ intern şi propria sa logică internă, şi trebuie continuată. Egalitatea de şanse este, după părerea mea, un element cu adevărat fundamental al caracterului nostru, care provine fără îndoială de la drepturile omului, şi este de asemenea clar că trebuie să o asigurăm pentru toată lumea. Nu putem accepta faptul că vor exista domenii izolate în care egalitatea de şanse nu este aplicată în mod constant.
Politica formulată în planul nostru pentru egalitate ar trebui, în opinia mea, să continue în viitor, şi sunt de acord cu avizul potrivit căruia în strategia viitoare "Europa 2020‟, ar trebui să consolidăm dimensiunea de gen. După cum a fost spus deja de multe ori în timpul discuţiei - şi sunt complet de acord cu acest lucru - o societate modernă care vrea să aibă succes nu îşi poate permite să nu îşi folosească pe deplin potenţialul uman. După părerea mea, egalitatea de şanse reprezintă un avantaj competitiv unic pentru Europa.
Doamnelor şi domnilor, am discutat de asemenea măsuri, aspecte culturale, legiferare şi multe alte aspecte ale acestei probleme complexe. Cred că nu putem adopta o poziţie negativă sau pozitivă a priori cu privire la orice remediu. Legislaţia existentă trebuie cu siguranţă să fie aplicată în mod consecvent. Nu există nicio îndoială în această privinţă, şi există multe probleme aici. Este de asemenea clar, desigur, că o legislaţie nouă şi foarte îndrăzneaţă poate schimba de multe ori în mod fundamental situaţia. Exemplul norvegian al cotelor pentru organele de conducere ale marilor societăţi pe acţiuni a fost menţionat aici, iar această lege a schimbat în mod clar situaţia, şi cred că ar fi interesant de studiat experienţa norvegiană. În ciuda acestui fapt, totuşi, cred că scoaterea în evidenţă a aplicării depline a legislaţiei actuale valabile ar trebui să rămână o prioritate.
Doamnelor şi domnilor, importanţa echilibrului muncă-viaţă a fost clar scos în evidenţă şi, în opinia mea, a fost de asemenea indicat în mod clar faptul că egalitatea de şanse este o problemă atât pentru bărbaţi, cât şi pentru femei. Prin urmare, sunt încântat că am organizat această dezbatere pe baza experienţei atât a femeilor, cât şi a bărbaţilor, şi cred că întotdeauna ar trebui să fie la fel.
Preşedinte
Dle comisar Špidla, aş dori să mă alătur corului de mulţumiri adresate dvs. din partea diferitelor grupuri ale Parlamentului, şi al tuturor urărilor de bine. Vă doresc toate cele bune şi Domnul să vă binecuvânteze!
Marc Tarabella
Dle preşedinte, aş dori, de asemenea, să îl felicit pe dl comisar pentru acest efort final - da, eu care l-am înfruntat adesea în alte forumuri - şi să mulţumesc tuturor pentru această dezbatere bogată, în care mulţi deputaţi europeni au vorbit.
I-am ascultat pe toţi cu atenţie, şi este adevărat că o serie de bărbaţi au vorbit, lucru de care sunt mulţumit. În orice caz, procentul bărbaţilor a fost mai ridicat în Comisia pentru drepturile femeii şi egalitatea între sexe, deoarece, din cei 61 de membri, doar patru sunt bărbaţi, ceea ce este mult prea puţin. Desigur, sunt de acord cu cei care au spus că aceasta este o luptă în care bărbaţii, de asemenea, trebuie să participe.
Nu pot să răspund tuturor, însă dna Lulling a spus că marja de vot în comisie nu a fost una confortabilă. Ei bine, s-au numărat 15 "da‟ faţă de cinci "nu‟, de trei ori mai mulţi "da‟ decât "nu‟, şi şapte abţineri.
Ştiu că am petrecut foarte mult timp asupra punctului 38, care este consacrat sănătăţii reproducerii, drepturilor sexuale şi, în special, contracepţiei şi avortului. Ştiu că această chestiune este poate mai sensibilă decât altele, şi nu am vrut ca raportul pe care l-am elaborat să devină un talmeş-balmeş, însă nu am putut trece cu vederea acest aspect.
Fac referire în special la fetele tinere, care ajung să sufere dacă rămân însărcinate din greşeală deoarece nu au dispus de toate informaţiile necesare. Ceea ce mă deranjează cel mai mult este ipocrizia frecventă a unora care doresc să ignore aceste situaţii şi consideră distractive aceste probleme ale tinerelor fete şi, totuşi, atunci când se întâmplă unuia dintre copiii lor, dispun de resurse pentru a le plăti terapii de "revitalizare” în Elveţia sau în altă parte, fără a atrage prea mult atenţia.
În ceea ce priveşte diferenţa de remunerare, dna Bauer s-a exprimat bine. Vorbim despre o cifră de 25 % atunci când adăugăm efectele orelor cu jumătate de normă, care sunt limitate. Bineînţeles, este dificil să fim precişi.
Acesta nu este - şi voi încheia aici, întrucât mi-au mai rămas doar câteva secunde - un raport dezordonat, cu toate că se menţionează mutilarea genitală, burkha şi căsătoriile forţate. Fiţi siguri că eu consider că, într-o democraţie, aceste practici nu sunt culturale; acestea sunt mai degrabă practici pe care trebuie să le combatem prin intermediul democraţiei.
De fapt, dacă aş fi introdus acest lucru în raport, ar fi pus în umbră toate celelalte care, după părerea mea, au fost mai importante.
Preşedinte
Dezbaterea a fost închisă.
Votarea va avea loc miercuri, 10 februarie.
Declaraţii scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
Corina Creţu  
în scris. - Chiar dacă pentru prima dată în istorie numărul femeilor îl depăşeşte pe cel al bărbaţilor pe piaţa muncii, există încă diferenţieri discriminatorii pe bază de gen. O parte semnificativă a locurilor de muncă ocupate de femei sunt cu normă parţială sau având la bază contracte cu durată determinată şi fiind remunerate necorespunzător. La mai bine de jumătate de secol de la includerea în tratatele comunitare a principiului egalităţii de remunerare, o femeie din Uniunea Europeană trebuie să muncească 418 zile calendaristice pentru a câştiga cât un bărbat în 365 zile.
Chiar dacă politica UE a fost de pionierat, diferenţa de remunerare stagnează din 2000. Avem instrumentele juridice necesare, de aceea pledez pentru implicarea viitoarei Comisii Europene în transpunerea, în toate statele membre, a Directivei 2006/54/CE privind punerea în aplicare a principiului egalităţii de şanse în materie de încadrare în muncă. Dacă recesiunea a afectat mai ales sectoarele dominate de bărbaţi, există riscul ca restricţiile bugetare să determine, inclusiv în România, desfiinţarea a numeroase locuri de muncă din sfera serviciilor publice, domeniu în care femeile sunt cel mai bine reprezentate. Consider esenţial ca politicile privind egalitatea femei-bărbaţi să nu fie alterate prin măsuri discriminatorii vizându-i pe angajaţii din sectorul public.
Vasilica Viorica Dăncilă  
în scris. - Raportul privind egalitatea de şanse îşi propune să dea un impuls nou egalităţii de şanse în interiorul Uniunii Europene, pentru că promovarea unei egalităţi reale şi democratice între femei şi bărbaţi rămâne un punct de reper pentru realizarea unei democraţii care să integreze ansamblul societăţii.
Egalitatea de şanse reprezintă o pârghie a progresului social şi nu trebuie să rămână doar un instrument de justiţie. În majoritatea statelor europene, segregaţia profesională şi sectorială rămâne aproape nealterată, şi acest lucru se regăseşte în salariile mai mici în cazul femeilor, numărul mai mic de femei care lucrează când există minori în îngrijire, dar şi a co-responsabilităţii bărbaţilor şi a femeilor în sfera familială.
În plus, nu trebuie să uităm rolul şi contribuţia femeilor în agricultura europeană, unde o treime dintre lucrători sunt femei şi, adesea, ele nu sunt plătite şi nu beneficiază de protecţie socială adecvată pentru că activitatea se desfăşoară în fermele care asigură hrana propriei familii.
Consider că PE trebuie să sprijine iniţiativa privind înfiinţarea unui observator european contra violenţei împotriva femeilor şi, implicit, o legislaţie europeană pentru protecţia victimelor, precum şi înfiinţarea unui organism pentru egalitatea de şanse la nivelul Organizaţiei Naţiunilor Unite.
Sirpa Pietikäinen  
Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, aş dori să îi mulţumesc dlui Tarabella pentru raportul său excelent privind egalitatea între femei şi bărbaţi în Uniunea Europeană. Inegalitatea între femei şi bărbaţi pe piaţa muncii este reflectată de faptul că femeile primesc în continuare 80 de cenţi pentru fiecare euro pe care îl primesc bărbaţii pentru acelaşi loc de muncă. Există măsuri în vederea obţinerii egalităţii de remunerare, şi acum este momentul de a le pune în practică. De exemplu, ar trebui să devină obligatorie efectuarea unei evaluări a cererilor unui loc de muncă, iar remuneraţia ar trebui să fie determinată pe baza acesteia. Ar trebui impuse sancţiuni angajatorilor, în cazul în care nu a fost elaborat un program adecvat de egalitate pentru locul de muncă. Femeile nu ar trebui să se confrunte cu obstacole în calea carierei profesionale şi nu ar trebui să le fie împiedicată dezvoltarea carierei din cauza sexului lor. Atât întreprinderile, cât şi sectorul public trebuie să acorde o mai mare atenţie pentru a asigura că există mai multe femei în locurile de muncă de conducere. În momentul constituirii Comisiei Europene, fiecare stat membru ar trebui să propună atât bărbaţi, cât şi femei, pentru postul de comisar. După cum prevede raportul, există şi probleme în ceea ce priveşte concilierea vieţii profesionale şi a celei familiale, care sunt relevante pentru egalitatea între femei şi bărbaţi în viaţa profesională. Dezvoltarea serviciilor publice pentru a facilita acordarea de îngrijire şi un concediu parental mai lung sunt metode de eliminare a diferenţelor între femei şi bărbaţi pe piaţa muncii. Uniunea Europeană are nevoie de reglementare socială. UE a început să ia deja măsuri pentru o Europă mai egală: statutul femeilor europene s-a îmbunătăţit considerabil, datorită legislaţiei comunitare. Uniunea se îndreaptă în direcţia bună în materie de egalitate, însă lucrurile nu se întâmplă de la sine: în viitor, vom solicita o dimensiune socială europeană mai puternică pentru a garanta o Uniune mai egală şi mai socială decât oricând.
Daciana Octavia Sârbu  
Egalitatea între femei şi bărbaţi este un principiu fundamental al Uniunii Europene. De-a lungul anilor s-au înregistrat progrese considerabile în această privinţă. Totuşi, există încă discrepanţe semnificative între statele membre atunci când vine vorba despre a oferi o remuneraţie egală pentru munca depusă, despre numărul femeilor care ocupă posturi de conducere şi procentajul femeilor pe piaţa muncii. În ciuda legislaţiei comunitare actuale, se observă încă o diferenţă între statele membre, în medie, de 15-17 % între salariile primite de bărbaţi şi femei. Acest lucru se întâmplă pentru că femeile au locuri de muncă slab plătite sau lucrează cu jumătate de normă. Ca urmare a reducerii câştigurilor şi pensiilor femeii de-a lungul vieţii acestora, aceste diferenţe salariale provoacă sărăcie în rândul femeilor în vârstă: 21 % dintre femeile cu vârsta peste 65 de ani sunt expuse riscului de sărăcie, faţă de 16 % dintre bărbaţi în această situaţie. Pentru a asigura drepturi egale atât pentru femei, cât şi pentru bărbaţi, statele membre trebuie să facă schimb de bune practici în ceea ce priveşte garantarea egalităţii între femei şi bărbaţi. În plus, aş dori să subliniez necesitatea unor programe educaţionale în şcoli pentru a evita moştenirea stereotipurilor asociate cu femeile.
Lívia Járóka  
Cea mai importantă sarcină în ceea ce priveşte politica Uniunii Europene pentru promovarea egalităţii între bărbaţi şi femei este evaluarea succeselor şi eşecurilor din programul de patru ani care ia sfârşit anul acesta, şi planificarea contururilor noii strategii. Foaia de parcurs care începe anul viitor trebuie să sublinieze - întocmai ca şi cea actuală - fenomenul discriminării multiple şi pe categorii, acordând mai multă atenţie aspectelor legate de drepturile femeilor în situaţia minorităţilor etnice. Raportul subliniază corect efectele nocive ale crizei economice mondiale asupra situaţiei femeilor, în special în ceea ce priveşte locurile de muncă şi discrepanţele salariale bazate pe gen. Prin urmare, este esenţial ca noua strategie să ia în considerare importanţa economică a şanselor egale între femei şi bărbaţi, întrucât discriminarea pe motive de sex nu este numai nedreaptă, ci şi încetineşte economia. Prin urmare, statele membre şi întreprinderile în cauză trebuie îndemnate, pe de o parte, să includă în strategiile lor de abordare a crizei examinarea egalităţii între sexe şi, pe de altă parte, să se abţină de la restricţii financiare care afectează egalitatea de şanse între bărbaţi şi femei. Foaia de parcurs care intră în vigoare după 2010 trebuie să menţină priorităţile strategiei anterioare, punând un accent mai mare pe aspectele implicate în reducerea pauperităţii şi a excluziunii sociale, în special, într-un an european dedicat acestui subiect. Noua strategie trebuie să fie un plan de acţiune concret, cu obiective realiste, verificabile. În plus, este nevoie de o coordonare mult mai eficientă între Comisia Europeană şi statele membre în vederea punerii acestora în aplicare.
