Vuosittaisen istuntokauden avaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden 1999-2000 avatuksi.

Päätös kiireellisestä käsittelystä
Von Wogau
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa tämän asian osalta, että emme ole vielä lopettaneet neuvotteluja valiokunnassamme emmekä voi sen vuoksi kannattaa asian kiireellistä käsittelyä. Ehdotan kuitenkin, että aihetta käsitellään maaliskuun lopussa pidettävässä istunnossa. Saamme neuvottelumme päätökseen siihen mennessä.

Puhemies
Herra von Wogau, jos te ja parlamentti hyväksytte sen, niin toinen ratkaisu olisi, että kiireellistä käsittelyä koskevasta pyynnöstä äänestetään nyt ja jos pyyntö hyväksytään, kyseinen ehdotus direktiiviksi otetaan 22. maaliskuuta pidettävän istunnon esityslistalle. Hyväksyisittekö tämän ehdotuksen?
Parlamentti hyväksyi puhemiehen ehdotuksen.

Muutokset parlamentin työjärjestykseen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Corbettin, Gutiérrez Díazin ja Palacio Vallelersundin laatima työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0070/99) Euroopan parlamentin työjärjestykseen tehtävistä muutoksista.
Ilmoitan teille, että herra Crawley on siirtynyt kannattamaan perusteluissa olevaa vähemmistöön jäänyttä mielipidettä.
Herra Fabre-Aubrespyllä on puheenvuoro työjärjestystä koskevasta asiasta.

Fabre-Aubrespy
 Arvoisa puhemies, kyse on siitä, että käsiteltäväksi ilmoittamaanne tekstiä ei voida ottaa käsiteltäväksi työjärjestyksen 128 artiklan perusteella. Voin tehdä asiaa koskevan ehdotuksen joko nyt tai odottaa, kunnes avaatte virallisesti keskustelun tästä tekstistä, kuten vain haluatte.

Puhemies
Keskustelu on avattu, ja teillä on siis puheenvuoro, herra Fabre-Aubrespy.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, esityksellä siitä, että asiaa ei oteta käsiteltäväksi, pyritään korostamaan menettelyä koskevia kysymyksiä, joita on noussut esiin tätä tekstiä laadittaessa. Vaadin näin ollen tekstin käsittelyn lykkäämistä kahdesta oleellisesta syystä. Ensimmäinen on se, että tällä tekstillä, jossa ehdotetaan työjärjestykseen tehtäviä muutoksia, on tarkoitus soveltaa Amsterdamin sopimusta. Minulle sanotaan: Amsterdamin sopimus on ratifioitu tai ainakin melkein. Asia on kuitenkin niin, että yksi maa, Ranska, ei ole vielä ratifioinut sitä, ja olisi epäkohteliasta oman maani parlamenttia kohtaan ryhtyä muuttamaan työjärjestystämme ilman, että tätä perussopimusta on virallisesti hyväksytty.
Kyse on kuitenkin ennen kaikkea siitä - ja tämä koskee kaikkia Euroopan yhteisön jäsenvaltioita -, että perussopimusta, joka on yhteisön oikeutemme keskeinen asiakirja, ei voida ryhtyä soveltamaan, jos valtiot eivät ole ratifioineet sitä virallisesti valtion tai hallituksen päämiehensä välityksellä. On kuitenkin aivan selvää, että mikään valtio ei ole vaihtanut ratifiointivälineitään, ilmaistakseni asian diplomaattikielellä.
Toinen syy, arvoisa puhemies, on se, että vaikka työjärjestystä käsittelevän valiokunnan tehtävänä on soveltaa Amsterdamin sopimusta tai pikemminkin sopimusluonnosta, joka ratifioidaan sääntöjen mukaisesti lähiaikoina, työjärjestystä käsittelevä valiokunta on ylittänyt selvästi valtuutensa. Meidän pitäisi kuitenkin noudattaa keskeisiä lakeja ja erityisesti perussopimusta keskeisessä tekstissämme, Euroopan parlamentin työjärjestyksessä. Esitän mietintöön jättämässäni vähemmistöön jääneessä mielipiteessä ne kohdat, joissa mietinnössä mennään mielestäni liian pitkälle. En käsittele niitä sen enempää. Näistä syistä pyydän parlamenttia ilmaisemaan kantansa keskustelun lykkäämistä koskevasta ehdotuksestani, jota juuri käsittelin.

Fayot
Arvoisa puhemies, haluaisin vastata lyhyesti herra Fabre-Aubrespyn esille ottamaan kahteen kysymykseen.
Ensimmäinen koski Amsterdamin sopimuksen soveltamista. On selvää, että nämä työjärjestykseen tehtävät muutokset voivat tulla voimaan ainoastaan siinä tapauksessa, että Amsterdamin sopimus on saatettu voimaan. Tässä yhteydessä on kyse siitä, että me valmistelemme parlamenttia sen voimaantuloon. On siis selvää, että Amsterdamin sopimukseen liittyvät työjärjestyksen muutokset tulevat voimaan vasta sitten, kun Amsterdamin sopimus on voimassa. Yhtä selvää on myös se, että parlamenttimme on valmistauduttava näin moniulotteista tekstiä varten: se ei voi odottaa Amsterdamin sopimuksen voimaantuloa ja ryhtyä vasta sen jälkeen muuttamaan työjärjestystä, ja tästä syystä olen sitä mieltä, että herra Fabre-Aubrespyn vastalausetta ei voida hyväksyä.
Toinen kysymys oli seuraava: olemmeko menneet liian pitkälle työjärjestyksen muutoksissa? Olemme toki käyttäneet tilaisuutta hyväksemme ja mukauttaneet tiettyjä työjärjestyksemme määräyksiä uusia tilanteita vastaavalla tavalla. Olen siis sitä mieltä, että parlamentin perusoikeutena on muuttaa työjärjestystään, mukauttaa se parlamenttielämän jatkuvaan kehitykseen. Tästä syystä en voi hyväksyä myöskään tätä toista herra Fabre-Aubrespyn esittämää huomautusta. Ehdotan näin ollen parlamentille työjärjestystä käsittelevän valiokunnan puheenjohtajana, että se hylkää herra Fabre-Aubrespyn vastalauseet.

Puhemies
Hyvät kollegat, olemme kuulleet herra Fabre-Aubrespyn ehdotuksen keskustelun lykkäämiseksi ja valiokunnan puheenjohtajana toimivan herra Fayot'n puheenvuoron.
Haluaako joku puheenvuoron vastustaakseen ehdotusta?

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, vastustan herra Fabre-Aubrespyn kantaa seuraavasta syystä: vaikka muodollisesti, - ja herra Fabre-Aubrespy tietää sen varsin hyvin -, hänen ensimmäinen vastalauseensa, eli se, joka koskee perustamissopimusta, vaikuttaa hyväksyttävältä tässä parlamentin käsittelyssä, hänen toinen vastalauseensa koskee kuitenkin kysymyksen asiasisältöä. Mitä sitten tulee asiasisältöön, herra Fabre-Aubrespyn on vain äänestettävä määrättyjä tarkistuksia vastaan, jos hän on sitä mieltä, ettei niitä pidä hyväksyä tämän työjärjestystä koskevan uudistuksen yhteydessä.
Palatakseni kuitenkin ensimmäiseen kysymykseen, herra Fabre-Aubrespy tietää varsin hyvin, mitä työjärjestys merkitsee. Työjärjestyksen kunnia ja samalla velvollisuus on säännellä toimielimen sisäistä toimintaa. Näin ollen tämä toimielin ei ainoastaan voi, vaan sen täytyy valmistautua Amsterdamin voimaantuloa odotellessa vähitellen siihen, että kun perustamissopimus tulee voimaan, toimielimen sisäisten sääntöjen on oltava yhtäpitävät ja yhdenmukaiset sen kanssa, sillä tämä sopimus on se, joka näyttää tietä sisäisten säännösten kehittymiselle. Näin ollen, arvoisa puhemies, mielestäni myöskään ensimmäinen vastalause ei ole hyväksyttävä.

Puhemies
Haluaako joku kollega puheenvuoron herra Fabre-Aubrespyn ehdotuksen puolustamiseksi?
Kukaan ei halua.
Ehdotus hylättiin.

Corbett
Arvoisa puhemies, tämä mietintö on laajin työjärjestyksemme tarkistus sitten Maastrichtin sopimuksen voimaantulon 1990-luvun alussa. Siinä ei ainoastaan saateta Amsterdamin sopimuksen sisältämiä menettelyjä osaksi parlamentin työjärjestystä. Siinä pyritään myös tarkistamaan parlamentin työmenetelmiä ja menettelyjä kokonaisuudessaan, kuten teimme Maastrichtin sopimuksen jälkeen. Valmistelemme siis parlamenttia uuteen aikakauteen.
Parlamentti on perinteisesti pyrkinyt tulkitsemaan perustamissopimuksia hyvin laajasti. Emme voi tietenkään rikkoa perustamissopimusten määräyksiä, emme voi tehdä sellaista, mikä on kielletty perustamissopimuksissa. Perustamissopimuksissa on kuitenkin väistämättä tilaa arvioinnille, tulkinnanvaraa. Niissä on tilaa ja aukkoja, jotka voidaan täyttää. Parlamentti on aina pyrkinyt tähän tehdäkseen unionista tehokkaamman, avoimemman, selkeämmän ja demokraattisemman. Tämä on työjärjestyksen tarkistuksen taustalla oleva filosofia.
Jos kuminauhaa venyttää liikaa, se voi tietysti katketa, jolloin satuttaa sormensa. Olen kuitenkin vakuuttunut siitä, että tänään teille esittämässämme paketissa kuminauhaa on venytetty sopivasti ja että olemme saaneet aikaiseksi paketin, jota voimme suositella parlamentille.
Amsterdamin sopimuksen myötä parlamentista tulee neuvoston kanssa tasavertainen kaksikamarisen lainsäädäntöviranomaisen osapuoli ainakin asioissa, joista päätetään yhteispäätösmenettelyssä, mikä tarkoittaa suurinta osaa muuhun kuin maatalouteen liittyvästä lainsäädännöstä. Tässä mietinnössä on siis paneuduttu erityisen tarkasti lainsäädäntömenettelyjen parantamiseen ja hiomiseen. Tähän kuuluvat tekniset parannukset täysistuntoäänestysten yksinkertaistamiseksi.
Yhteispäätösmenettely on kirjoitettu uudelleen työjärjestykseemme, osaksi sen vuoksi, että otetaan huomioon Amsterdamissa tehdyt päätökset: esimerkiksi ensimmäisen käsittelyn yhteydessä toimielinten välillä mahdollisesti tehtävät sopimukset; neuvostolta poistettu oikeus hyväksyä teksti yksipuolisesti kolmannessa käsittelyssä, jos parlamentti ei ole hylännyt sitä. Nämä muutokset on sisällytetty työjärjestykseen, ja olemme tehneet sen siten, että sillä edistetään neuvoston ja parlamentin välistä vuoropuhelua pyrittäessä sopimukseen menettelyn varhaisessa vaiheessa aina, kun se on mahdollista. Olemme myös painottaneet tapauksia, joissa Euroopan lainsäädännön voimaantulo määräytyy vastaisuudessa parlamentin lopullisen äänestyksen perusteella.
Toisaalla olemme tarkastelleet uusia määräyksiä, joilla parlamentille annetaan oikeus äänestää komission puheenjohtajasta. Tätä uutta oikeudellisesti sitovaa äänestystä korostetaan työjärjestyksen tarkistuksessa nimittämällä sitä komission valitsemiseksi. Haluamme korostaa sitä, että komissio, komission puheenjohtaja ja myöhemmin komissio kokonaisuudessaan ovat poliittisesti vastuussa parlamentille. Komissio ei ole sellainen virkakoneisto, joka ei olisi vastuussa kenellekään, kuten jotkut euroskeptikot haluavat uskotella meille. Komissio on poliittinen toimeenpanovallan käyttäjä, joka on vastuussa suorilla vaaleilla valitulle parlamentille. Olemme pyrkineet korostamaan myös tätä seikkaa työjärjestyksen tarkistuksessa.
Parlamentin on tarkasteltava myös yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan muotoilua ja kehitettävä menettelyjään tämän politiikan seuraamiseksi, tutkimiseksi ja valvomiseksi. Tämä voidaan toteuttaa työjärjestyksen muutosten ansiosta. Tässä yhteydessä olemme ottaneet huomioon monia ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan ehdotuksia. Niiden joukossa on sääntöjä, jotka liittyvät uuteen yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkean tason edustajaan. Huolehdimme siitä, että korkean tason edustaja aloittaa vuoropuhelun parlamentin kanssa, tulee parlamenttiin selittämään lausumiaan ja osallistuu asianomaisen parlamentin valiokunnan istuntoihin, sekä siitä, miten parlamentti valvoo korkean tason edustajan nimittämistä.
Olemme laatineet työjärjestykseen uusia sääntöjä niin sanottuja " epätavallisia lainsäädäntömenettelyjä" varten: kolmanteen pilariin ja Schengenin säännöstöön liittyvät menettelyt, työmarkkinaosapuolten pyynnöstä sosiaalipoliittisen sopimuksen mukaisesti hyväksytty lainsäädäntö, jäsenvaltion aloitteesta perustamissopimuksen 67 artiklan 1 kohdan mukaisesti ehdotettu lainsäädäntö, jäsenvaltiolle kuuluvien oikeuksien pidättäminen sekä tiiviimpään yhteistyöhön liittyvän lainsäädännön hyväksyminen. Näitä kaikkia tapauksia varten on nyt olemassa täsmällinen menettely, joka mahdollistaa parlamentin puuttumisen asioihin, joihin se ei ilmeisesti olisi muuten voinut puuttua perussopimusten nojalla.
Olemme pyrkineet uudistamaan parlamentin sisäisiä äänestysmenettelyjä - joihin kuluu niin usein monta tuntia - siten, että niihin kuluu vähemmän aikaa täysistunnossa. Olemme tehneet useampia teknisiä muutoksia, joilla yksinkertaistetaan täysistuntoäänestystä heikentämättä jäsenten tai jäsenryhmien oikeuksia esittää tarkistuksia. Toivomme, että olemme tässä mielessä saaneet aikaiseksi tasapainoisen paketin.
Olemme pyrkineet järkevöittämään menettelyjämme muillakin tavoin. Esimerkiksi lainsäädäntöä koskevissa mietinnöissä ei olisi enää perusteluja. Ne korvattaisiin lyhyillä perusteluilla, jotka liitetään kaikkiin komission ehdotukseen jätettyihin tarkistuksiin, kuten talousarviomenettelyssä jo tehdään. Vastaavasti muiden valiokuntien lausuntojen antaminen rajoitettaisiin erityistarkistusten esittämiseen. Tämä keskittäisi työtämme nimenomaan lainsäädäntöteksteihin ja niihin haluamiimme muutoksiin jättäen vähemmälle huomiolle pitkät, monisanaiset tekstit, joista parlamentin kanta ei aina käy selvästi esille.
Myös ajankohtaisia ja kiireellisiä keskusteluja järkevöitettäisiin siten, että kaikista valituista aiheista sovittaisiin esityslistan hyväksymisen yhteydessä maanantaina päivää myöhemmin järjestettävän tilapäisen menettelyn sijasta. Tällöin jää enemmän aikaa valmistella keskusteluja asianmukaisesti, mikä myöskin olisi pieni mutta merkittävä edistysaskel.
Uusi työjärjestys varmistaisi parlamentin menettelyjen seurattavuuden kaikilla tasoilla ja takaisi yleisölle oikeuden tutustua EP: n asiakirjoihin. Tässä yhteydessä seuraamme kollegani rouva Lööwin hiljattain esittelemää avoimuutta ja seurattavuutta koskevaa mietintöä.
Poistamme myös mahdollisuuden asettaa viime hetkessä ehdotusten oikeudellinen perusta kyseenalaiseksi, kun sitä käytetään viimeisessä vaiheessa täysistunnossa keinona palauttaa asia valiokuntaan tai oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevään valiokuntaan. Olemme laatineet näitä tapauksia varten järkevän menettelyn, jossa säilytetään oikeusasioita käsittelevän valiokunnan ja asiasta vastaavan valiokunnan oikeudet, jätetään lopullinen päätös täysistuntoon mutta vältetään mahdollisuus jarruttaa asioiden etenemistä.
Komissioon kohdistuvan valvontamme parantamiseksi olemme huolehtineet uudessa työjärjestyksessä myös siitä, että komission puheenjohtaja tai toinen komission jäsen tulee esittämään parlamentille julkilausuman välittömästi komission kokousten jälkeen, jos me sitä pyydämme, ja hän vastaa puolen tunnin ajan kokouksessa tehtyjä päätöksiä koskeviin kysymyksiin. Se ilmentäisi jälleen komission vastuuta parlamentille mutta antaisi komissiolle mahdollisuuden antaa suoraan tietoja parlamentille toimeenpanovallan käyttäjänä tekemistään päätöksistä niiden painattamisen sijasta. Ensimmäinen ilmoitus tehdyistä päätöksistä annettaisiin täällä, ja ensimmäinen vastaus niihin olisi se, että suorilla vaaleilla valitut jäsenet esittävät kysymyksiä komissiolle.
Pyrkisimme myös elävöittämään parlamenttikeskusteluja. Kuten tiedätte, meillä on nykyisin keskusteluja, joiden puhujalista on pitkä. Olemme kokeilleet niin sanottua Delorsin menettelyä, jossa puhemies antaa tunnin ajan puheenvuoroja vain sellaisille jäsenille, jotka niitä pyytävät. Olemme kodifioineet molemmat järjestelmät työjärjestykseen - tällä hetkellä siinä ei mainita selvästi kumpaakaan - mutta sallisimme niiden yhdistelyn. Keskustelu voitaisiin aloittaa tavanomaisilla puheenvuorokierroksilla, johon kaikki poliittiset ryhmät osallistuisivat, mutta lopussa voitaisiin varata tunti, puoli tuntia tai jopa vain kymmenen minuuttia ylimääräisille puhujille, jotka pyytävät puheenvuoroa; tällöin jäsenet, jotka ovat istuneet täällä koko keskustelun ajan kuunnellen kärsivällisesti esitettyjä näkemyksiä, voisivat lopuksi osallistua keskusteluun esittämällä omat kommenttinsa; puheenvuoron jo käyttänyt jäsen voisi lopuksi palata aiheeseen esittämällä vastauspuheenvuoron. Tämä elävöittäisi hiukan keskustelujamme ja lisäisi niiden kiinnostavuutta yleisön kannalta mutta ei riistäisi kaikkien ryhmien oikeutta saada niille kuuluva osa puheajasta.
Olemme huolehtineet myös siitä, että työjärjestys kirjoitetaan uudestaan sukupuolineutraalilla kielellä niissä tapauksissa, joissa se on aiheellista. Eilen oli kansainvälinen naistenpäivä, ja tiedän, että monet naispuoliset kollegamme pitävät loukkaavana sitä, että joillakin kielillä työjärjestyksessä puhutaan jäsenistä ainoastaan maskuliinisessa muodossa - käyttäen vain mieheen viittaavaa sanaa mieheen ja naiseen viittaavien sanojen sijasta -, ja työjärjestykseen tehtävissä muutoksissa kiinnitetään huomiota myös tähän erityisongelmaan.
Työjärjestyksen muutoksissa otetaan huomioon myös pienet asiat. En käsittele niitä kaikkia. Lukuisia pieniä yksityiskohtia on paranneltu, ja pyrimme tehostamaan menettelyjä mahdollisimman paljon. Yksittäisesti tarkasteltuina monet näistä muutoksista ovat vähäisiä mutta yhdessä ne parantavat parlamentin menetelmiä ja menettelyjä. Ne lisäävät myös parlamentin avoimuutta ja seurattavuutta.
Tätä pakettia on valmisteltu lähes vuosi - työntäyteinen vuosi työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja loukkaamattomuutta käsittelevässä valiokunnassa. Minun on kiitettävä yhteisesittelijöitäni, herra Fayot'ta hänen kyvykkyydestään valiokunnan puheenjohtajana, jona toimiessaan hän koki kovia aikoja, mutta selvisi niistä erittäin hyvin; kaikkia valiokunnan jäseniä ja tietysti myös muita valiokuntia, jotka ovat esittäneet meille lausuntoja ja ehdotuksia, sekä lopuksi yhtä lailla tärkeää valiokunnan sihteeristöä, joka teki valtavasti työtä tämän mietinnön hyväksi.
Työskenneltyäni vuoden tämän asian parissa olen vakuuttunut siitä, että olemme saaneet aikaiseksi paketin, joka on oikeudenmukainen ja tasapainoinen ja joka voidaan hyväksyä todella yksimielisesti useimmissa parlamentin poliittisissa ryhmissä. Voin epäröimättä suositella parlamentille tätä pakettia.

Gutiérrez Díaz
Arvoisa puhemies, jos haluaisin olla todella tarkka, kieltäytyisin puhumasta, sillä olen täysin samaa mieltä siitä mietinnöstä, jonka herra Corbett juuri esitteli, mutta en ole kuitenkaan riittävän tarkka vastustaakseni kiusausta puhua ja lukea teille valmistelemaani puheenvuoroa, vaikka ilmeisesti sen sisältämistä asioista onkin jo kuultu aiemmin juuri tämän yhteneväisyyden vuoksi.
Kuten perusteluosassa sanotaan, kyseessä on työjärjestyksemme muutosehdotus, jonka lähtökohtana ovat Amsterdamin sopimuksen voimaantulon edellyttämät muutokset ja jolla pyritään muuttamaan työskentelyä koskevia sääntöjämme siten, että ne vastaavat niitä uusia lainsäädännöllisiä vaatimuksia, joita uusi vaihe tuo mukanaan antaen Euroopan unionille uusia vastuualueita ja asettaen sille uusia haasteita. Samalla muutosehdotuksella, tosin edelleenkin perustamissopimuksen sallimissa rajoissa, pyritään antamaan toimielimellemme mahdollisimman laajat toimivaltuudet. Pitkän prosessin myötä - mikä on ehdotuksen laaja-alaisuuden kannalta asianmukaista - nyt on tullut oikea hetki - toisin sanoen hetki juuri ennen perustamissopimuksen voimaantuloa - antaa tämä muutosehdotus parlamentin käsiteltäväksi, ehdotuksen, jonka ansiokkaasti tehdyn pohjatyön tuloksena emme ole päässet yksimielisyyteen, mutta olemme päässeet kuitenkin vahvaan yhteisymmärrykseen lähes kaikkien esitettyjen tarkistusten osalta.
Tämän pitkän ja hedelmällisen prosessin päätteeksi olisi epäoikeudenmukaista olla kiittämättä kaikkia niitä, jotka ovat mahdollistaneet sen, että olemme nyt tässä pisteessä. Minäkin haluaisin esittää kiitokseni ensinnäkin työjärjestysvaliokunnan sihteeristön jäsenille, jotka ovat tehneet valtavan ja taitoa vaativan työn, nämä kiitokset on oikeudenmukaisuuden nimissä osoitettava myös työjärjestysvaliokunnan aktiivijäsenille, jotka ovat työskennelleet myönteisessä yhteistyöhengessä, mikä näkyy myös tuloksissa. Yhteisymmärrykseen pääsemiseen ovat myötävaikuttaneet myös eri poliittisten ryhmien jäsenet. Herra Ben Fayot, työjärjestysvaliokunnan puheenjohtaja, ja molemmat yhteisesittelijäni, rouva Palacio - ja hänen vahva suorituskykynsä - ja herra Corbett - väsymätön herra Corbett - ovat ansainneet erityismaininnan.
Oman vaatimattoman osuuteni nojalla haluaisin mainita muutamia näkökohtia, jotka ovat mielestäni erityisen tärkeitä. Ensinnäkin haluaisin tuoda esille 32 artiklaa koskevan tarkistuksen 16 ja 33 artiklaa koskevan tarkistuksen 17, jotka koskevat Euroopan komission puheenjohtajan ja itse komission valitsemista nimenhuutoäänestyksellä. Tällä säännönmukaisella sopimusten tulkinnalla - kuten herra Corbett jo painotti - on sellainen poliittinen merkitys, joka ei varmasti jää teille jäsenille epäselväksi ja joka selventää parlamentin roolia tulevan Euroopan komission muodostamisessa. Myös 39 artiklaa koskevassa tarkistuksessa 23, joka sisältää talous- ja raha-asioita käsittelevän valiokunnan tarkistuksen 152, johon tehdyt pienet muutokset tekevät siitä joustavamman, varmistetaan mahdollisimman hyvä tiedotus Euroopan keskuspankin osalta ja säännellään sen julkilausumia.
Toisaalta työjärjestykseemme tulee tarkistusten 30 ja 31 myötä sisältymään talous- ja sosiaalikomitean sekä alueiden komitean kuuleminen siten, että toimielinten ominaispiirteiden välinen ero tehdään selväksi. Kummankin tarkistuksen osalta on kuultu näiden komiteoiden johtavia tahoja, jotka ovat pitäneet niitä myönteisinä ja todenneet, että työjärjestyksen sisältävien täsmennysten lisäksi on kenties tarpeen laatia Euroopan parlamentin, alueiden komitean ja talous- ja sosiaalikomitean väliset toimintaohjeet.
Lopuksi haluaisin mainita myös uuden luvun VI a, jossa ehdotetaan sellaisen artiklan lisäämistä, jolla varmistetaan jäsenvaltioiden parlamenttien säännöllinen tiedonsaanti. Kuten aluksi sanoin, kyseessä on ehdotus, joka on mielestäni hyvin työstetty ja jolla muutetaan perusteellisesti työjärjestystämme, jotta se voitaisiin mukauttaa niihin tarpeisiin, joita tuo mukanaan se vaihe, jossa Euroopan parlamentilla tulee olemaan enemmän lainsäädännöllistä toimivaltaa, ja joissakin tapauksissa, kuten Euroopan komission puheenjohtajan valinnassa, sillä tulee olemaan tärkeitä poliittisia vastuualueita. Toivokaamme, että huomenna toimitettavan äänestyksen myötä tämä tehty työ saatetaan myönteiseen päätökseen.

Puhemies
Kiitoksia, herra Gutiérrez Díaz. Äänestys ei ole huomenaamuna vaan torstaiaamuna. Ilmoitan asiasta kohta tarkemmin.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, kuten kumpikin minua ennen puhuneista esittelijöistä totesi, tämä työjärjestyksen muuttamistehtävä, ja yleensä itse työjärjestys, on ennen ennen kaikkea ja nimenomaan sen yhteiselon malli, jonka tuloksissa täytyy näkyä parlamentin kaikki intressit, joka ikisen parlamenttiin kuuluvan huolenaiheet, ja jopa niiden huolenaiheet, jotka toimivat kulissien takana ja jotka tekevät sitä ehdottoman tärkeää työtä, jonka johdosta on jo esitetty kiitokset. Näin ollen sen lisäksi, että haluan yhtyä niihin kiitoksiin, jotka on esitetty kahdelle muulle esittelijälle, jotka ovat työskennelleet joukkueena sellaisessa työssä, jossa johdonmukaiset erimielisyydet tuovat toisinaan työhön jopa lisää virikkeitä, haluan kiittää myös teknisiä yksiköitä, en ainoastaan ja pääasiassa työjärjestysvaliokunnan yksiköitä, vaan yleensä kaikkia parlamentin yksiköitä, ja erityisesti Euroopan kansanpuolueen ryhmän virkamiehiä, jotka ovat tukeneet minua erittäin vahvasti.
Arvoisa puhemies, sanoin, että työjärjestyksemme on yhteiselon kaava ja kompassi, joka ohjaa parlamentin työskentelyä. Työjärjestys merkitsee kuitenkin muutakin, ja sitä emme saa unohtaa. Se merkitsee symbolia, se merkitsee tunnusta, se merkitsee ohjelmaa ja pohdiskelua. Se on toimielimen sisäinen perustuslaki, se on yhteenveto ja heijastus siitä, miten tämä parlamentti arvostaa itseään ja millaisena se näkee itsensä toimielinten välisen tasapainon osalta; siitä, mikä se on ollut koko lyhyen ja menestyksekkään historiansa ajan, ja siitä mielikuvasta ja suunnitelmasta sen osalta, millaisessa osassa se haluaa olla Euroopan rakentamisprosessissa. Tämän vuoksi kaikissa työjärjestyksen uudistuksissa on epäilemättä otettava huomioon perustamissopimus, ottaen kuitenkin huomioon myös se, että kuten mikä tahansa oikeussäännöstö, perustamissopimus jättää tulkinnanvaraa sen soveltamiselle kunkin aikakauden todellisuudessa. Työjärjestyksen on oltava käytännöllinen ja realistinen unohtamatta sen merkitystä tunnuksena. Sen on kunnioitettava kaikkia, ryhmiä - isoja ja pieniä - ja yksilöitä, ja viimeiseksi sen on muodostettava selkeä tasapaino sen voimattomuuden tilan, joka johtui parlamentin olemattomasta toimivallasta, ja sen uuden tilanteen välillä, jossa parlamentti on saavuttanut aseman käytännöllisesti katsoen neuvoston kanssa tasavertaisena lainsäädäntövallan käyttäjänä.
Arvoisa puhemies, kaikki tarkistukset ovat tärkeitä. Parlamentin työjärjestyksessä pieninkin kysymys saattaa johtaa odottamattoman laajoihin poliittisiin seurauksiin, ja viime aikoina olemme jo nähneetkin tästä joitakin esimerkkejä. Koska tarkistukset ovat erilaisia, ne voidaan jakaa ongelmitta kolmeen ryhmään.
Ensinnäkin ne, joilla on suoria poliittisia vaikutuksia ja jotka ovat puhtaasti poliittisia, ja näistä haluaisin korostaa poliittisten ryhmien muodostamista koskevaa tarkistusta 15, jota jotkut varmasti kritisoivat, mutta joka on kuitenkin samanhenkinen Euroopan yhdentymisen kanssa. Jos kuljemme kohti vahvempaa Euroopan yhdentymistä, ei ole järkevää, että tässä parlamentissa, joka edustaa Euroopan kansoja, olisi sellainen poliittinen ryhmä, joka muodostuisi vain määrätyn kansallisuuden edustajista.
Myös komission puheenjohtajan valitsemista koskevaa tarkistusta 16 on kommentoitu riittävästi. Tämän osalta olemme mielestäni tehneet perustamissopimusten mukaisia tulkintoja, koska näin on tehtäväkin, mutta kuitenkin siten, että näiden tulkintojen avulla viimeistellään lopullisesti se mahdollisuus, että Amsterdamin sopimuksen myötä komission puheenjohtajan nimityksen hyväksyminen tämän parlamentin toimesta tulee olemaan osa komission puheenjohtajan valintaprosessia, ja näin asia sisällytetään työjärjestykseemme.
Voisin tuoda esille myös ne lausunnot, joita on esitetty talouspolitiikan yleisiä suuntaviivojen osalta, joista määrätään Amsterdamin sopimuksen 99 artiklassa, samoin kuin 24 artiklassa, jossa sopimustekstin meille antamat mahdollisuudet venytetään äärimmilleen.
En aio tuoda enää esille korkean tason edustajaan liittyviä seikkoja, koska hänen tehtäväänsä on jo kommentoitu. Haluan kuitenkin puolustaa oman ryhmäni tarkistusta, jossa selvennetään ja mielestäni myös lievennetään nykyiseen 129 tarkistukseen sisältyvää tiettyä omavaltaisuutta. Mitä tulee suhteisiin muihin toimielimiin, painotan sitä, että sen lisäksi että suhteita alueiden komiteaan ja talous- ja sosiaalikomiteaan vahvistetaan, vahvistetaan myös suhteita kansallisiin parlamentteihin. Haluan mainita myös tarkistuksen 28, joka koskee toimielinten välisiä sopimuksia, joissa hyväksytään täysin ne perussäädökset, jotka ovat meille niin tärkeitä, ja ne lisäävät ennen kaikkea näiden säädösten avoimuutta, oikeusturvaa ja antavat kaikille mahdollisuuden saada ne suoraan käyttöönsä.
Puhuin avoimuudesta. Tässä yhteydessä on mainittu uusi luku 17 a, joka kuvastaa puhtaasti Amsterdamin sopimuksen antamia uusia suuntaviivoja. Epäilemättä voisin myös jatkaa ja kommentoida kolmannen pilarin kysymyksiä, ihmisoikeuksia, ja perustamissopimuksen periaatteiden noudattamista.
Haluaisin puhua seuraavaksi, vaikkakin lyhyesti, toisesta tarkistusten ryhmästä, eli niistä tarkistuksista, jotka liittyvät suoraan uusiin lainsäädännöllisiin toimivaltuuksiin.
Tässä kohdin haluaisin korostaa, että kaikilla näillä tarkistuksilla on kaksi tavoitetta: kehittää toimielinten välistä vuoropuhelua, kehittää toimielinten välisiä suhteita, kehittää sitä tärkeää komission, neuvoston ja parlamentin vielä epävirallisten tavoitteiden yhdistämistä ja toisaalta järkeistää ja saattaa ajan tasalle jo aiemmin olemassa olleita menettelyjä.
Mainitsen lyhyesti oikeudellista perustaa koskevan kysymyksen. Euroopan kansanpuolueen ryhmä on esittänyt liberaaliryhmän kanssa tätä koskevan tarkistuksen. Mielestäni tähän mennessä, ja tilanne pitäisi säilyttää ennallaan, oikeusasioita käsittelevän valiokunnan valvontaoikeus on tuottanut hyviä tuloksia. Ei pidä unohtaa, että oikeudellista perustaa koskeva ristiriita johtaa viime kädessä kiistaan yhteisöjen tuomioistuimen kanssa, ja että tämän vuoksi meidän on säilytettävä tämä oikeusasioita käsittelevän valiokunnan erityisnäkemys ja sen erityiset toimivaltuudet.
Arvoisa puhemies, puhuin mennyttä aikaa leimanneesta voimattomuudesta. Sen myötä puhun seuraavaksi kolmannesta tarkistusten ryhmästä. Herra Fabre-Aubrespy viittasi niihin. Koska parlamentilla ei ole ennen ollut toimivaltuuksia, joitakin sen määrätyistä toimintamenetelmistä on jo järkiperäistetty ja joitakin niistä pitäisi vielä järkiperäistää. Meidän tavoitteemme on kuitenkin jo määritelty. Meillä on tiettyjä keskeneräisiä uudistuksia, jotka eivät ylitä Amsterdamin sopimuksen asettamia rajoja, mutta jotka ovat väistämätöntä seurausta tuosta sopimuksesta, koska niillä pyritään saavuttamaan tasapaino parlamentin aikaisempien tehtävien, kuten sanoin, ja nykyisten lainsäädäntövallan käyttäjän tehtävien välillä. Tällä tavoin olemme yrittäneet järkeistää puheaikaa ja varoja sekä järkeistää menettelytapoja ja saattaa niitä uusien teknologioiden vaatimalle ajanmukaiselle tasolle.
Lopuksi varoista, uusista teknologioista ja puheajasta puheen ollen, minun puheaikani on päättynyt. Arvoisa puhemies, olen sitä mieltä, että vaikkei tämä olekaan täydellinen teos, vaikken allekirjoitakaan sataprosenttisesti kaikkia tarkistuksia, kuvastaa tämä asiakirja kuitenkin selvästi sitä, mikä tämä toimielin on, se on vahva toimielin, elävä toimielin ja sellainen toimielin, joka arvostaa itseään ja tuntee itsensä Euroopan rakentamisen keskeisenä toimijana.

Puhemies
Olemme ottaneet tähän keskusteluun mukaan seuraavien jäsenten laatimat mietinnöt: Ford, Fabre-Aubrespy, Vecchi, Nordmann, Voggenhuber, Fayot, Wijsenbeek ja Spiers.

Ford
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi onnitella kolmea esittelijää heidän yhteisestä mietinnöstään, joka koskee parlamentin työjärjestykseen tehtäviä muutoksia Amsterdamin sopimuksen perusteella. Se sisältää valtavan määrän työtä, joka tukee parlamentin kykyä käyttää valtuuksiaan täysipainoisesti ja, kuten herra Corbett sanoo, venyttää ne äärimmilleen.
Jotkut parlamentin jäsenet kuvailevat työjärjestystä käsittelevää valiokuntaa maalin kuivumisen katseluna 11 kielellä. Se, että monet uskovat tähän, näkyy siinä, miten nopeasti istuntosali tyhjeni, kun sanoitte, että puhumme seuraavaksi työjärjestyksestä. Mieleeni tulee kuitenkin usein, että työjärjestystä käsittelevän valiokunnan jäsenet ovat parlamentin näyttämöavustajia - ylistämättömiä sankareita, joita ilman tämän toimielimen poliittiset tähdet menettäisivät loistonsa.
Herra Corbett on kollegoineen hahmotellut hyvin osuvasti mietintönsä antamia virikkeitä. Minä haluan keskittyä työjärjestystä käsittelevässä valiokunnassa samaan aikaan laadituissa yhdeksässä muussa mietinnössä oleviin näkökohtiin, erityisesti niihin tarkistuksiin, jotka koskevat jäsenten taloudellisia etuja koskeviin ilmoituksiin liittyviä asioita.
Hyväksyessään Nordmannin mietinnön ja oman mietintöni lobbaajien valvonnasta ja rekisteröinnistä vuonna 1996 parlamentti otti pitkän harppauksen kohti selkeyttä ja avoimuutta. Tiedämme nyt, että kaikilla jäsenillä on takanaan viisi varjoa. 3 000 lobbaajaa yrittää muovata 600 jäsenen mielipiteitä. Vuoropuhelun käyminen työntekijöiden ja työnantajien, kuluttajaryhmien, tuottajaryhmien, ulkomaisten hallitusten sekä ympäristö- ja ihmisoikeusjärjestöjen edustajien kanssa on sekä välttämätöntä että toivottavaa. Vuoropuhelu ei kuitenkaan saa muuttua hallinnaksi. Jäseniin ei pidä suhtautua kuin he olisivat jonkinlaisen poliittisen valintamyymälän hyllyillä olevia tuotteita, joita voivat ostaa ne, joilla on rahaa. Näillä mietinnöillä täytetään monia järjestelmässä olevia aukkoja.
Ensinnäkin oman mietintöni tarkistus 10 koskee entisten jäsenten ongelmallista asemaa. Nykyinen epäselvä tilanne, jossa jotkut entiset jäsenet ovat kunniajäseniä, on aikaisemmin aiheuttanut sekaannusta, kun jotkut ihmiset ovat luulleet, että kunniajäsenet ovat toimielimemme seniorijäseniä eivätkä sen entisiä jäseniä. Tarkistuksessani annetaan puhemiehistön tehtäväksi laatia entisiin jäseniin, joita kohdellaan tasavertaisesti, sovellettavat erioikeudet ja vapaudet.
Toiseksi meillä on Wijsenbeekin mietinnön tarkistus 110, jolla muutetaan ilmoituksia taloudellisista eduista koskevaa artiklaa siten, että jäsenten, joilla on välittömiä taloudellisia etuja, on ilmoitettava niistä suullisesti ennen puheenvuoron käyttämistä valiokunnassa tai täysistunnossa.
Kolmanneksi Spiersin mietinnön tarkistuksella 112 velvoitetaan laajennettujen työryhmien puheenjohtajat ilmoittamaan vuosittain kaikki näiden ryhmien rahana tai luontoissuorituksena saamat tuet ja julkistamaan ne.
Neljänneksi tarkistuksella 111 ratkaistaan kaksi ongelmaa. Ensinnäkin se, että muutama jäsen - vuonna 1996 9 jäsentä ja vuonna 1997 21 jäsentä - jätti antamatta ilmoituksen taloudellisista eduista. Tarkistus merkitsisi sitä, että sen jälkeen, kun puhemies on antanut viimeisen kehotuksen, kyseisten jäsenten nimet julkaistaisiin istuntopöytäkirjassamme, ja jos he edelleen kieltäytyisivät noudattamasta velvollisuuttaan, heidät erotettaisiin parlamentista.
Tarkistuksen toisessa osassa tehdään selväksi, että arvoltaan yli 100 ecun suuruisista eduista on ilmoitettava. Tällä hetkellä näyttää olevan hyvin epäselvää, minkä suuruisista eduista olisi tehtävä ilmoitus.
Lopuksi herra Vecchin tarkistuksessa 2 tehdään selväksi, että vaalien tai uusien jäsenten nimittämisen jälkeen jäsenten valtakirjoja ei voida tarkastaa ilman täydellistä ilmoitusta taloudellisista eduista ja että he eivät saa osallistua parlamentin äänestyksiin tai olla edustettuina missään valtuuskunnassa, ennen kuin he ovat tehneet ilmoituksen taloudellisista eduistaan.
Nykyisessä julkisessa mielipideilmastossa meidän on äänestäjäkuntamme ja itsemme vuoksi paitsi toimittava oikeudenmukaisesti ja rehellisesti myös annettava Euroopan kansalaisille tilaisuus nähdä, että näin tapahtuu.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, tehtäväkseni annettu mietintö koski hyvin erikoislaatuista ja hyvin pientä kohtaa kaikkien tänään ehdotettavien muutosten joukossa. Kyseessä on työjärjestyksemme nykyinen 8 artikla ja tarkemmin sanottuna sen kaksi kohtaa: 3 kohta ja 5 kohta, jotka koskevat parlamenttimme jäsenten edustajantoimesta luopumisen ehtoja, jotka saattavat toisinaan aiheuttaa ongelmia.
Toimesta luopumisen ajankohdan määrittäminen on kuitenkin epävarmaa, koska toisaalta toimesta luopumista koskevien muodollisten edellytysten - jotka perustuvat ensinnäkin kirjeeseen ja sen jälkeen ilmoitukseen pöytäkirjassa - ja toisaalta 8 artiklan 5 kohdan mukaisen toimesta luopumisen voimaantulon välillä tehdään ero, joka ei luultavasti ole juridisesti katsottuna kovin onnistunut ratkaisu. Luopumisen vahvistaminen pöytäkirjassa on tarkoitettu ehdottomaksi edellytykseksi toimesta luopumisen voimaantulolle. Sillä suojellaan parlamentin jäsentä, ja sitä ei muuteta.
Sen sijaan olemme pohtineet, onko välttämätöntä pitää voimassa sekä ilmoituskirjemenettely että pöytäkirjaan merkitseminen, ja päädyimme siihen näkemykseen, että työjärjestystä voidaan tältä osin yksinkertaistaa määräämällä toisaalta, että toimesta luopumisesta ilmoitetaan pöytäkirjalla, joka on laadittu nykyisen 3 kohdan mukaisesti, ilman että vaaditaan ilmoituskirjettä, ja toisaalta, että edustajantoimi todetaan vapautuneeksi siitä päivämäärästä lähtien, jonka toimestaan luopuva jäsen on ilmoittanut pöytäkirjassa. Tästä ei synny enää epäselvyyksiä, jos parlamentti hyväksyy tarkistukset 6, 7 ja 9, joita työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevä valiokunta ehdottaa ja joita se on käsittääkseni myös kannattanut hyvin yksimielisesti.
Haluaisin nyt puhua koko mietinnöstä selvittääkseni, miksi vastustan ryhmäni puolesta sen hyväksymistä. Sanoisin hyvin yksinkertaisesti, että mietintö vastaa huonosti sille asetettuun kysymykseen ja että se on herättänyt harkitsemattomasti kysymyksiä, joita sille ei ole asetettu.
Amsterdamin sopimuksen soveltamisen osalta olen sitä mieltä, että se on ennenaikaista toisaalta siksi - ja professori Duhamel voisi tässä yhteydessä muistaa, että hänen edustamansa valtion parlamentissa on kaksi kamaria -, että Ranskan parlamentissa keskustellaan edelleen, tälläkin hetkellä tämän sopimuksen ratifioinnista, ja toisaalta siksi, että koska voimaantulopäivää ei ole määrätty, hyväksymämme määräykset tulevat voimaan seuraavassa istunnossa eli ennen kuin sopimus on ratifioitu. Tekstissä mennään kuitenkin Amsterdamin sopimustakin pitemmälle. Tämä koskee erityisesti tarkistusta 28, jossa otetaan käyttöön juridisesti epäilyttävä toimielinten välisiä sopimuksia koskeva käytäntö. Sama koskee yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa koskevia tarkistuksia 67 ja 68.
Mietinnössä käsitellään myös harkitsemattomasti kysymyksiä, joita siinä ei pitäisi käsitellä puhemieskonferenssin toimeksiannon perusteella. Tämä koskee tarkistusta 90, jonka mukaan toisensa poissulkevia tarkistuksia ei oteta käsiteltäväksi, mikä on hyvin epäselvä määräys. Sama koskee myös tarkistusta 96, jonka mukaan valiokuntien kokoonpano heijastaa mahdollisuuksien mukaan täysistunnon kokoonpanoa. Sama koskee vielä tarkistusta 14, jonka mukaan kenen tahansa parlamentissa toimivan kollegamme toimikausi voidaan keskeyttää, sekä tarkistusta 78. Olen esittänyt nämä varaumat vähemmistöön jääneessä mielipiteessä ja kehotan asiasta kiinnostuneita kollegojani tutustumaan siihen.

Vecchi
Arvoisa puhemies, näinä vuosina valtakirjojen tarkistukseen liittyvät käytännöt ovat määrittäneet lukuisia menettelyjä ja ennakkotapauksia, joiden avulla on laajasti tulkittu sekä 20. päivänä syyskuuta 1976 annetun säädöksen että Euroopan parlamentin työjärjestyksen 7 ja 8 artiklan määräyksiä.
Tällä tavoin Euroopan parlamenttiin valittujen jäsenten valtuuksien pätevyyden tarkistus, toimikauden keskeyttämisen ehdot ja parlamentin jäsenen statuksen ulottuvuus ovat tulleet selkeämmiksi.
Tämä on luonnollisestikin monimutkainen alue, jossa on kietoutunut toisiinsa suuri määrä yhteisiä standardeja - jotka perustamissopimukset ja parlamentin työjärjestys määräävät - ja kansallisia sääntöjä. Lisäksi on olemassa lukuisia merkittäviä " varjoalueita" , joiden osalta kansallisen toimivallan ja yhteisön sääntöjen rajat eivät aina ole selviä.
Valtuuksien ja toimivallan osalta saadaan suurempi varmuus, kun yhdenmukainen vaalimenettely ja edustajien yhdenmukainen ohjesääntö tulevat voimaan.
Työjärjestystä käsittelevä valiokunta antoi kuitenkin minulle tehtäväksi laatia mietintö - joka nyt on yhdistynyt tänään keskustelun aiheena olevan yhteisen mietinnön tarkistuksiin 2, 3, 4, 5 ja 8 - jotta voitaisiin käyttää kaikkia niitä mahdollisuuksia, jotka perustamissopimukset tällä hetkellä suovat Euroopan parlamentin toimivallan mahdollisimman suureen laajentamiseen. Tällä pyritään valvomaan sitä, että parlamentin koostumus on ja pysyy juuri sellaisena, jota äänestäjät ovat ilmaisseet toivovansa, ja sitä, ettei häiritseviä väärinkäytöksiä sattuisi parlamentin jäsenen toimikauden aikana.
Eräissä tarkistuksissa ehdotetaan ennen kaikkea sitä, että työjärjestykseen sisällytettäisiin käytäntöjä, joita tällä vaalikaudella on jo toteutettu, kuten esimerkiksi se, että parlamentin jäsenen on pakko allekirjoittaa yhteensopimattomuutta koskeva ilmoitus ja taloudellisia etuja ja toimintaa koskeva ilmoitus.
Toiseksi aiotaan vahvistaa parlamentin valtuutta valvoa kansallisella tasolla tapahtuvia toimesta luopumisia.
Lopuksi parlamentille annetaan keinot vaatia jäsenvaltioiden viranomaisilta lojaalia yhteistyötä kaikkien sellaisten tietojen välittämisessä, jotka saattavat liittyä edustajantoimen hoitamiseen, jotka koskevat kansallisia vaalilakeja tai jotka liittyvät Euroopan parlamentin jäsenille uskottaviin kansallisiin tehtäviin.
Erityisen merkittävä on tarkistus 4, joka antaa parlamentille mahdollisuuden toimia yhdessä kansallisten viranomaisten kanssa ja osallistua sellaisiin kansallisiin menettelyihin, jotka saattavat johtaa siihen, että Euroopan parlamentin jäsen menettää edustajantoimensa.
Näiden tarkistusten hyväksymisen myötä otetaan uusi askel kohti Euroopan parlamentin jäsenten aseman todellista yhteisöllistämistä, joka on keskeinen edellytys sekä toimielinten oikealle toiminnalle että Euroopan parlamentin roolin vahvistamiselle.

Nordmann
Arvoisa puhemies, minun on ennen kaikkea esiteltävä oma - laajuudeltaan vaatimaton - osuuteni tästä yleisestä mietinnöstä. Osuuteni koskee vähemmistöön jääneiden mielipiteiden ilmaisemisesta työjärjestykseemme tehtäviä täsmennyksiä, ja olen hyvin kiitollinen tästä työnjaosta, jonka ansiosta te johdatte tätä istuntoa, koska me laadimme yhdessä viime lainsäädäntökaudella erään vähemmistöön jääneen mielipiteen ja jouduimme kärsimään siitä, että työjärjestystä oli vaikea soveltaa siinä muodossa, kuin se silloin oli ja on yleisesti ottaen edelleen.
Kyse oli ja on siis edelleen niiden edellytysten täsmentämisestä, joilla vähemmistöön jäänyt mielipide voidaan liittää perusteluihin, ja yleisenä ajatuksena on ollut lainata äänestysselityksen tekniikkaa ja mallia, jos näin voi sanoa, siinä muodossa kuin se esitetään kirjallisesti työjärjestyksessämme, toisin sanoen sanamäärälle on asetettu täsmällinen enimmäisraja.
Lisäksi oli määriteltävä jollakin tavalla se, missä yhteydessä vähemmistöön jäänyt kanta tai vähemmistöön jäänyt mielipide tuodaan julki. Tällainen mielipide on esitettävä, tuotava julki siinä vaiheessa, kun valiokunnassa äänestetään tekstistä kokonaisuudessaan. Sillä hetkellä siirrytään ajatuksista, pohdinnoista tai aikomuksista täysin tunnistettavaan kirjalliseen mielipiteeseen. Jos käy niin, että meidän työmme on riittämätöntä eikä siinä oteta huomioon erilaisia tilanteita, joita saattaa esiintyä, jonkun on tietysti ratkaistava asia, ja meidän mielestämme valiokunnan puheenjohtajan olisi ratkaistava mahdolliset erimielisyydet, joita voi syntyä työjärjestyksen parantelusta huolimatta. Tähän pyritään tarkistuksella 99, jossa täsmennetään 146 artiklan 3 kohtaa.

Voggenhuber
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, havainto tai moite siitä, että tämän mietinnön tavoitteet ovat paljon pitemmällä kuin Amsterdamin sopimuksen luoma tilanne edellyttäisi ja että siinä ylitetään näin ollen annettu tehtävä, on tietysti oikea. Se ei kuitenkaan ole varsinainen ongelmani. Arvosteluni koskee esitettyjen tarkistusten henkeä. Luulen, että työjärjestyksen näin laajan muutoksen yhteydessä on mietittävä, johtaako se todella parlamentin demokratisoitumiseen.
Demokratian koetinkivi parlamentissa on vähemmistön oikeudet. Onko niitä vahvistettu vai heikennetty täällä? Luulen, että ei ole vaikea tunnustaa, että lukuisat muutokset heikentävät pienempien ryhmien, vähemmistöön jäävien oikeuksia, että yksittäisten jäsenten oikeudet eivät lisäänny, että enemmistön oikeudet, parlamentin byrokratisoituminen edistyy. Pidän valitettavana sitä, että parlamentin enemmistö käyttää nyt tätä tilaisuutta hyväkseen pikemminkin vähentääkseen parlamentin demokratiaa kuin toteuttaakseen sitä lisääviä tärkeitä uudistuksia.
Kun herra Corbett korosti komission asemaa ennen kaikkea tulevassa yhdentymisessä ja pitää tavoitteenaan loppujen lopuksi Euroopan hallitusta, hänen on käsitykseni mukaan pantava merkille, että sellaisesta hallitusasemasta on seurauksia parlamentille, nimittäin parlamentin jakautuminen oppositioon ja hallituspuolueisiin. Asian tekee nähdäkseni niin tukalaksi se, että täällä ei paranneta vaan rajoitetaan vähemmistön oikeuksia.
Siitä on lukuisia esimerkkejä. Mainitsen niistä kolme: parlamentin johtavia virkamiehiä koskeva epäluottamuslauseäänestys - edes yksittäinen ryhmä ei ole oikeutettu ilmaisemaan epäluottamustaan -, aloitteiden tukemiseen vaadittavia allekirjoituksia lisätään entisestä 29: stä 32: een, päätöslauselmaesitysten laatimista vaikeutetaan. Se on parlamentin demokratisoimisen vastakohta. Se on enemmistöryhmien pyrkimystä hankkia itselleen etuja, ja pahoittelen tätä kehitystä, koska se ei ole hyväksi Euroopan parlamentille, ei ainakaan demokratialle siellä.

Fayot
Arvoisa puhemies, haluaisin puhua 168 artiklasta (uusi) eli tarkistuksesta 109, joka on peräisin valiokunta-aloitteisesta mietinnöstä. Kyseessä on työjärjestyksemme viimeinen artikla, joka koskee liitteitä. Liitteet eivät suoranaisesti kuulu työjärjestykseemme mutta ne ovat kuitenkin sen osa, ja tässä uudessa 168 artiklassa olemme pyrkineet selventämään liitteen rakennetta jakaen sen kolmeen ryhmään:
ensimmäinen ryhmä, johon kuuluvat työjärjestyksen mukaisten menettelyjen ja määräysten soveltamista koskevat määräykset, jotka on hyväksytty parlamentissamme annettujen äänten enemmistöllä; -toinen ryhmä, johon kuuluvat määräykset, jotka hyväksytään työjärjestyksen erityismääräysten perusteella, ja erityisesti esimerkiksi - tämä esimerkki annetaan selityksenä - 9 artikla, joka koskee menettelysääntöjä. Menettelysääntöjen soveltaminen hyväksytään annettujen äänten ehdottomalla enemmistöllä. Työjärjestyksessämme on myös määräyksiä, jotka koskevat pysyvien ja tilapäisten valiokuntien asettamista puhemieskonferenssin ehdotuksesta ja työjärjestyksemme 135 artiklan perusteella; -kolmas ryhmä, johon kuuluvat toimielinten väliset sopimukset tai muut menettelyt, joilla on merkitystä parlamentin toiminnalle.Tämän ryhmittelyn ansiosta liitteet ovat mielestäni selkeämmin hahmotettavissa ja helpommin luettavissa.
Sallinette, arvoisa puhemies, anteeksi, arvoisa rouva puhemies (Madame la Présidente ), että esitän vielä yhden huomautuksen. Puhumme nyt kahdeksasta työjärjestystä käsittelevän valiokunnan mietinnöstä, jotka on liitetty Corbettin, Palacion ja Gutiérrezin laatiman mietinnön yhteyteen. Tämä on yksi keino tyhjentää työjärjestystä käsittelevän valiokunnan pöytälaatikot. Se ei ole mielestäni kovin hyödyllinen käytäntö, mutta onhan se loppujen lopuksi parempi kuin ei mitään.

Puhemies
Kiitoksia, herra Fayot. Huomaan, että olette jo ryhtynyt soveltamaan herra Corbettin ehdotuksia, kun korjasitte puhuttelun muotoon " Madame la Présidente " .

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, minä käytän puhuttelun yhteydessä maskuliinista artikkelia " le" , koska hoidatte tiettyä tehtävää. Teihin ei siis pitäisi asennoitua henkilönä vaan olisi ajateltava tehtäväänne.
Arvoisa puhemies, siirryn nyt kuitenkin käyttämään äidinkieltäni hollantia, koska työjärjestys on kirjoitettu kaikilla kielillämme, ja siitä on mielestäni pidettävä kiinni.
Sallinette minun aloittaa sanomalla, että en aio puhua omasta mietinnöstäni. Herra Ford on jo tehnyt sen erinomaisesti puolestani. Mielestäni on itsestään selvää, että jos puhuu aiheesta, jossa on mukana, se tehdään silloin selväksi myös kollegoille.
Siksi haluaisin aloittaa kiittämällä herra Corbettia hänen tekemästään suuresta ja hyvin mutkikkaasta työstä. Tämä koskee myös, mutta toisessa määrin, molempia muita esittelijöitä, rouva Palaciota ja herra Gutiérrez Diazia, joista jälkimmäisen katsotaan edustavan pieniä ryhmiä. Rehellisesti sanoen se ei kyllä suuremmin näkynyt.
Voimme todeta, että nämä muutokset ovat tosiaan sysänneet parlamenttia askeleen eteenpäin tiellä kohti oikeaa parlamenttia, mutta että kaikkea ei ole vielä saavutettu ja että siksi nämä yleiset muutokset jäävät oikeastaan liian pieniksi. Miksi sitten sanon tämän? Koska me yhä paloittelemme keskustelumme pieniin osiin, joista kaikki kansallisuudet, puolueet ja eri näkökantojen edustajat saavat erikseen sanoa sanansa sen sijaan, että ryhmien nimissä puhuisi yksi edustaja, joka voisi tuoda keskeisen lisän keskusteluun, jonka puitteissa ei myöskään käydä sellaista aitoa vuoropuhelua neuvoston ja komission kanssa, että neuvosto ja komissio reagoisivat siihen, mitä parlamentti sanoo, ja sen jälkeen meidän on mahdollista pitää vielä toinen kierros.
Sitten viimeinen huomautukseni herra Voggenhuberille. Hän liioittelee, sillä tässä ei ole kysymys työjärjestyksestä suurille ryhmille. Se vahvistaa vain nykyisen tilanteen. Suokaa anteeksi, että ylitin aikani. Se johtui neuvoston tarkkaamattomuudesta.

Spiers
Arvoisa puhemies, puhun siitä, mikä Spiersin mietinnön panos oli parlamentaariselle kuolemattomuudelle, mutta myös siitä, mikä tässä paljon laajemmassa mietinnössä on vain tarkistus 112.
Joitakin vuosia sitten työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja loukkaamattomuutta käsittelevää valiokuntaa pyydettiin laajentamaan artiklat, joiden perusteella yksittäisten jäsenten on tehtävä ilmoitus kaikista saamistaan ulkopuolisista tuista, koskemaan myös laajennettuja työryhmiä. Tehtävä osoittautui yllättävän hankalaksi, mikä johtui osittain siitä, että ei päästy yksimielisyyteen laajennetun työryhmän määritelmästä, ja osittain siitä, että jotkin laajennetuiksi työryhmiksi luetteloidut ryhmät, joilla on ryhmäpuheenjohtaja, eivät saa ulkopuolista tukea, kun sen sijaan jotkin muut jäsenten ryhmät, joita ei pidetä laajennettuina työryhminä, saavat tällaista tukea. Tarkistuksessa puhutaan näin ollen jäsenten ryhmistä, sekä laajennetuista työryhmistä että muista epävirallisista ryhmistä. Niiden on nyt ilmoitettava kaikki rahana tai luontoissuorituksena annettu tuki, johon kuuluu sihteeriapu, tutkimusapu tai muu vastaava.
Näillä ryhmillä on usein arvokas osa Euroopan parlamentissa. Laajennetut työryhmät eivät ole suuri ongelma Euroopan parlamentissa, ja nykyiseen työjärjestykseen, jonka perusteella jäsenten on annettava ilmoitus kaikista saamistaan merkittävistä tuista, voitaisiin sisällyttää myös laajennettujen työryhmien kautta saatu tuki. Laajennetuista työryhmistä ollaan kuitenkin huolestuneita, ja niitä vaivaa selvästi avoimuuden puute. Näiden työjärjestykseen tehtävien muutosten pitäisi lisätä kaikenpuolista avoimuutta.
Lopuksi yksityiskohtaisten sääntöjen laatiminen annetaan kvestoreiden tehtäväksi. Niihin olisi sisällytettävä vaatimus siitä, että ulkopuolista tukea saavien ryhmien on toimitettava pöytäkirjansa ja läsnäololistansa Euroopan parlamentille ja että näiden on oltava julkisia. Tällöin kaikki pystyisivät selvittämään, kuka saattaa vaikuttaa kehenkin.

Spencer
Arvoisa puhemies, tehtäväni ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan puolesta on helppo. Ehdotuksemme on hyväksytty, ja nyt myös esittelijät selittävät niitä. Parlamentilla on mielestämme legitiimi etuoikeus käsitellä, ehdottaa ja arvostella toimeenpanovallan käyttäjän toteuttamia toimia ulkoasioiden alalla riippumatta siitä, onko kyseessä komissio vai neuvosto.
Korkean tason edustaja on avainasemassa, ja olen sitä mieltä, että meidän on hyvin kiireellisesti järjestettävä yhdessä jäsenvaltioiden parlamenttien ulkoasiainvaliokuntien puheenjohtajien kanssa vahvistava kuulemistilaisuus, jossa tarkastellaan hyväksytyn ehdokkaan toimivaltaa ja tavoitteita, kuka hän sitten onkaan, kun korkea edustaja on nimitetty.
Olen myös sitä mieltä - ja tämä sisältyy myös lausuntoluonnokseemme -, että samankaltaista menettelyä olisi käytettävä nimitettäessä erityisedustajia, lähettiläitä ja EU: n suurlähettiläitä. Voin siis tukea lämpimästi näitä työjärjestyksen muutoksia.
Haluaisin henkilökohtaisena näkemyksenäni ehdottaa työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja loukkaamattomuutta käsittelevälle valiokunnalle yhtä asiaa, jota se voisi tarkastella seuraavan parlamentin aikana. Olen havainnut, että puhemieskonferenssin valta on kasvanut salakavalasti parlamentin sisäisessä organisaatiossa, ja tämä vallan kasvu on tapahtunut puhemiehistön, valiokuntien puheenjohtajien konferenssin, kvestoreiden ja ennen kaikkea täysistunnon kustannuksella.
Minulla on ollut tilaisuus seurata puhemieskonferenssin toimintaa. Se on jatkuvasti ylityöllistetty ja kärsii usein tietojen puutteesta. Se, että puhemieskonferenssin tehtäväksi annettaisiin kaikkien parlamentissa tehtyjen päätösten lopullinen ratkaiseminen, olisi väärä ja virheellinen ratkaisu. Ihailen suuresti kahden suuren ryhmän johtajia, mutta Maailman kauppajärjestön sanastoa lainatakseni nämä ryhmät ovat parlamentin elefantteja. Ne eivät voi olla kaikkien alojen asiantuntijoita. Ne ovat kumpikin monimutkaisten koalitioiden johdossa. Niiden yhteinen äänivalta puhemieskonferenssissa johtaa siihen, että parlamentin hallinnasta vastaa " epämääräinen valtaklikki" .
Parlamentin todellinen koetinkivi on se, pystyykö se katsomaan johtajistoaan silmästä silmään ja muuttamaan sillä perusteella työjärjestystään seuraavalla toimikaudella.

Theato
Arvoisa puhemies, aluksi annan tunnustusta ja onnentoivotukset esittelijöille heidän laajamittaisesta työstään! Työjärjestyksen tarkistamisen pyrkimyksenä on pääasiassa sen mukauttaminen Amsterdamin sopimuksen vaatimiin uudistuksiin. Talousarvion valvontavaliokunta ei ole ehdottanut kovin monia tarkistuksia, sillä Amsterdamin sopimus ei muuta olennaisesti vastuuvapauden myöntämismenettelyn kulkua eikä luonnetta. Teimme vain kaksi tarkistusta. Ensimmäinen koskee institutionaalista vastuuta päätöksistä jättää huomiotta varainhoidonvalvojan hyväksymismerkinnän epääminen, haluaisimme siirtää vastuun takaisin toimielimen puhemiehelle. Toiseksi tehdään selväksi, että vastuuvapauden myöntämisen seurausten ja EY: n perustamissopimuksen 138 b artiklan mukaisen menettelyn välillä, jonka mukaan parlamentti voi pyytää oma-aloitteisen mietinnön avulla komissiota antamaan lainsäädäntöehdotuksia. Valitettavasti kumpaakaan tarkistusta ei ole vielä hyväksytty.
Asiat ovat kuitenkin tällä välin edenneet. Vastuuvapauden epääminen komissiolta viime joulukuussa osoitti lukuisia perustamissopimusten määräysten ja työjärjestyksen liitteen V välisiä ristiriitaisuuksia. Nämä ristiriitaisuudet on poistettava heti, jotta vastuuvapauden myöntämismenettely sujuisi ja päättyisi kiistattomasti. Voimme onnitella työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevää valiokuntaa siitä, että se huolehtii tästä ongelmasta niin innokkaasti ja perusteellisesti. Odotamme luottavaisesti lähiaikoina herra Fayot'n mietintöä, jossa selvitetään meille tätä vaikeaa aihepiiriä.

Heinisch
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, vetoomusvaliokunta pyytää painokkaasti työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevää valiokuntaa ottamaan huomioon seuraavat kohdat Euroopan parlamentin työjärjestyksen mukauttamisessa Amsterdamin sopimuksen määräyksiin. Vetoomusvaliokunta suhtautuu myönteisesti valiokuntien puheenjohtajien konferenssin laatimiin yleisiin ohjeisiin vetoomusten käsittelystä pysyvissä valiokunnissa ja viittaa Euroopan parlamentin työjärjestyksen 157 artiklan 1 kohdan toiseen alakohtaan.
On kuitenkin tarpeen kehittää edelleen menestyksellisesti alkanutta yhteistyötä Euroopan parlamentin ja Euroopan oikeusasiamiehen välillä ja määritellä se myös riittävän tarkasti työjärjestyksessä. Sen vuoksi ehdotamme, että liitteen VI (pysyvien valiokuntien toimivalta ja velvollisuudet) jaksoa XX täsmennetään ja että siinä määritellään vetoomusvaliokunnan toimivalta suhteissa oikeusasiamieheen. Lisäksi olemme sitä mieltä, että XX luvun 161 artiklaan (oikeusasiamies) on sisällytettävä täsmällisempiä määräyksiä vuosikertomusten ja erityiskertomusten esittämisestä oikeusasiamiehen toiminnan puitteissa.
Työjärjestyksessä on tärkeä määrätä nykyistä tarkemmin Euroopan parlamentin oikeusasiamiehen vuosikertomusten ja erityiskertomusten esittämisestä ja käsittelemisestä Euroopan parlamentissa. Jos oikeusasiamies antaa vastaisuudessa entistä enemmän väliaikaisia kertomuksia tai erityiskertomuksia hyvin yksityiskohtaisista kysymyksistä, niitä kaikkia ei tarvitse meidän mielestämme käsitellä parlamentin täysistunnossa. Kertomuksissa tarkasteltavista kysymyksistä joitakin voitaisiin käsitellä tehokkaammin soveltamalla nykyistä yksinkertaisempia ja nopeampia menettelyjä, jotka olisi tarvittaessa kehitettävä. Tästä voitaisiin määrätä työjärjestyksessä 44 artiklan tai 52 artiklan mukaisesti.
Lopuksi olisi tarpeen, että työjärjestykseen sisällytettäisiin myös mahdollisuus käsitellä Euroopan oikeusasiamiehen kertomuksia kiireellisesti, erityisesti niiden ottamista täysistunnon esityslistalle. Kiitän esittelijöitä ja toivon, että meidänkin tarkistuksemme hyväksytään.

Rothley
 Arvoisa puhemies, liitän esittelijöille antamaani kiitokseen yhtä kohtaa koskevan arvostelun: valiokunta ehdottaa, että komission puheenjohtajan ja komission hyväksyminen tapahtuu nimenhuudon mukaan. Se on vakava virhe! Säännöt perustuvat ajatuksiin, ideoihin, lähestymistapoihin, tavoitteisiin, strategioihin. Mitä valtioiden ja hallitusten päämiehet ajattelivat, kun he kirjoittivat sopimuksiin: " Epäluottamuslauseesta äänestetään nimenhuudon mukaan" ? Ajatus, joka tämän taustalla on, on selvä. Nimenhuudon mukaan tapahtuvassa äänestyksessä parlamentti hajoaa kansallisiksi ja poliittisiksi ryhmiksi. Parlamenttiin kohdistuu siksi paineita ja sitä voidaan valvoa. Se on nimenhuudon mukaan järjestettävän äänestyksen tarkoitus.
Nyt se otetaan käyttöön komission puheenjohtajan ja koko komission hyväksymisessä. Näin mekin asetumme alttiiksi paineelle ja meitä voidaan valvoa. Se tästä seuraa! Olisimme parlamenttina vahvempi, jos äänestys olisi salainen. Sitä paitsi komissiokin olisi vahvempi, jos äänestys toimitettaisiin salaisena äänestyksenä. Silloin hyväksyminen ei vaikuttaisi painostuksen ansiosta saadulta. Sen vuoksi pidän sitä vakavana virheenä. En voi kuvitella, että kollegat todella haluavat sitä.
Sen vuoksi vetoan teihin, että tuette niitä tarkistuksia, joiden tavoitteena on toimittaa tämä äänestys salaisena.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, Euroopan kansanpuolueen ryhmä kannattaa työjärjestysvaliokunnan esittämiä tarkistuksia. Se on kuitenkin esittänyt useita tarkistuksia - tarkistuksesta 125 alkaen - jotka ovat enimmäkseen teknisiä, ja sen vuoksi toivomme, että riittävän suuri enemmistö parlamentissa kannattaa niitä.
Haluaisin kommentoida herra Rothleyn mielenkiintoisia, kuten aina, huomioita, jotka hän esitti sosialistiryhmän puolesta. Hänellä on todellakin riittävästi syitä. Vaikkakin on totta, että voidaan myös väittää, että niinkin tärkeän äänestyksen kuin sen, jolla hyväksytään Euroopan komission nimittäminen, täytyy ulkoisesti symboloida äänestyksen merkitystä, ja nimenhuutoäänestyksellä on perinteisesti aina ollut tämä ominaisuus. Koska siitä ei ole mitään haittaa, tarkastelemme sosialistiryhmän ehdotuksia.
Euroopan kansanpuolueen puolesta haluaisin korostaa joitakin kohtia, joiden osalta ryhmäni joko ei voi olla samaa mieltä työjärjestysvaliokunnan kanssa, tai joista se on esittänyt tarkistuksia, mutta ei teknisiä, vaan poliittisia tarkistuksia. Palatakseni kolmeen tarkistusryhmään, ja mitä poliittisiin tarkistuksiin tulee, ryhmämme vastustaa tarkistukseen 14 sisällytettyä " sisäistä epäluottamuslausetta" . Mielestämme se ei merkitse minkäänlaista edistystä ja että se olisi väline, josta koituisi enemmän haittaa kuin hyötyä.
Mitä tulee sosialistiryhmän esittämään parlamenttien välisiä valtuuskuntia koskevaan tarkistukseen 124, siihen liittyy vakavia oikeudellisia ongelmia. Valtuuskuntaa - joka on loppujen lopuksi parlamentin valtuuttama elin - ei voida muodostaa osittain ensimmäisen luokan jäsenistä, jotka olisivat puhemiehistön jäseniä, ja osittain toisen luokan jäsenistä, jotka puhemieskonferenssi nimittäisi. Euroopan kansanpuolueen ryhmä ymmärtää sen ajatuksen, mikä tämän tarkistuksen takana on, mutta se on sitä mieltä, että sitä demokratia-ajatusta, jonka on ohjattava jokaista tämän parlamentin elimen muodostamista, on kunnioitettava myös parlamenttien välisten valtuuskuntien kohdalla.
Mitä tulee korkean tason edustajan nimittämiseen, olemme esittäneet tarkistusta 129, jossa selitetään ja noudatetaan selvemmin perustamissopimusta kuin työjärjestysvaliokunnan esittämässä tarkistuksessa.
Lainsäädännöllisten tarkistusten osalta Euroopan kansanpuolueen ryhmä vastustaa ehdottomasti 53 artiklaa koskevaa tarkistusta, joka koskee oikeudellista perustaa, ja näin ollen se vastustaa siis tarkistusta 38.
Mitä tulee siihen ryhmään, johon kuuluvat tarkistukset koskevat epäsuoria seurauksia siitä, että parlamentti on päässyt lainsäädäntävallan käyttäjän asemaan, mitä tulee puheaikaan, parempaan varojen hoitoon, käännöksiin, jne., sekä uusien teknologioiden käyttöönottoon, Euroopan kansanpuolueen ryhmä esitti tarkistusta 144, jolla tehdään tarkennuksia perustelujen esittämisen osalta ja lisätään sen joustavuutta. Suuri enemmistö vastustaa tarkistuksessa 90 käsiteltäviä poissulkevia tarkistuksia ja tarkistukseen 78 sisältyviä yhden minuutin puheenvuoroja.
Lopuksi, arvoisa puhemies, pari sanaa tämän uudistuksen voimaantulosta. Meidän on tiedostettava, että nämä muutokset, kuten herra Fabre-Aubrespy osuvasti sanoi, eivät voi tulla voimaan ennen Amsterdamin sopimuksen voimaantuloa. Tämän tilanteen pohtimista varten kehotetaan suullinen tai tekninen tarkistus vahvistamaan yksimielisesti torstaihin mennessä. Ehdotan Euroopan kansanpuolueen ryhmän puolesta, että kaikki tarkistukset tulevat voimaan ensimmäisen istuntojakson aikana sen jälkeen, kun Amsterdamin sopimus on tullut voimaan.

De Clercq
 Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, minulla on aikaa vain yksi minuutti, ja rajoitun puheenvuorossani yhteen asiaan, joka liittyy oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan valtuuksiin, nimittäin oikeusperustan määrittelyyn. Tiedätte, että tähän saakka jokaisen valiokunnan on täytynyt saada lausunto oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevältä valiokunnalta, jos oikeusperustasta on ollut epävarmuutta. Nyt tarkistuksessa 38 ehdotetaan, että kiistatapauksissa tämä pakollinen lausunto korvattaisiin sellaisella menettelyllä, että asiasta vain ilmoitettaisiin oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevälle valiokunnalle. Tämä on hyvin vaarallista kielteistä kehitystä. Jos jokainen valiokunta voi erikseen määritellä oikeusperustan, valiokuntien välille syntyy vielä enemmän kiistoja toimivallasta ja Euroopan parlamentti menettää johdonmukaisen linjan siinä, millä perusteella tai mihin perustamissopimuksen artiklaan se perustaa päätöksensä. Siksi ryhmäni on esittänyt uudelleen tarkistuksen 138, jonka mukaan oikeusperustasta syntyvissä kiistoissa oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevää valiokuntaa tulee kuulla eikä vain ilmoittaa sille asiasta. Tätä vastaan esitettyjä turhaa myöhästymistä koskeviin argumentteihin vastataan kiireellisellä menettelyllä, joka on lisätty tarkistukseen. Siksi myös toivon, että tämä tarkistus hyväksytään.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, tässä laajassa työssähän hyvin monet tarkistuksista ovat suoranaisia parannuksia tai välttämätöntä sopeutumista uuteen, Amsterdamin sopimuksen myötä syntyneeseen tilanteeseen. Kuitenkin siinä on vielä useampia poliittisia osia, joissa yritetään mennä paljon pitemmälle antamalla Euroopan parlamentille enemmän valtaa kuin mihin Amsterdamin sopimuksen teksteistä löytyy perusteita. Tähän kuuluu esimerkiksi tarkistus 60, joka koskee työmarkkinaosapuolten välistä sopimista, tarkistus 69 neuvoston kansainvälisestä edustuksesta, sekä tarkistus 16 komission puheenjohtajan valitsemisesta. Ei ole hyväksyttävää, että yritämme edetä pitemmälle kuin sopimus varsinaisesti sallii.
Mietinnössä on muitakin ehdotuksia, joita ei myöskään voida hyväksyä. Kyse ei ole vähiten tarkistuksesta 90, joka koskee sitä, että ryhmä ei voi tehdä poliittisesti eri tavalla suuntautuneita tarkistusehdotuksia. Luulen että monien täällä olevien mielestä tällainen sensuuri ei ole toivottavaa. Tiedämme kaikki, miten erilaisia käsityksiä eri puolueryhmiimme voi mahtua. Toivon siksi, että tämä ehdotus raukeaa tavalla tai toisella.
Mielestäni täällä olisi pitänyt tarttua tilaisuuteen ja päättää, että parlamentin puhemies valitaan viideksi vuodeksi, niin että olisimme päässeet eroon siitä erikoisesta menettelystä, että suuret ryhmät jakavat tehtävän keskenään kahteen osaan.

Crowley
 Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijöitä heidän valtavasta työstään tällä alalla ja, vaikka en ole samaa mieltä monestakaan heidän tekemästään asiasta ja heidän lopullisista johtopäätöksistään, arvostan heidän ahkeruuttaan ja heidän ponnistelujaan saada aikaiseksi kompromisseja aina mahdollisuuksien mukaan.
Kuten muut puhujat ovat parlamentissa korostaneet, tässä yhteismietinnössä on monia ristiriitoja ja tekijöitä, jotka aiheuttavat meille jatkossa hankaluuksia. Haluaisin kiinnittää jäsenten huomion erityisesti siihen kysymykseen, että valitsemmeko me komission puheenjohtajan vai hyväksymmekö me komission puheenjohtajan nimityksen. Samoin siihen ehdotukseen, että puhemieskonferenssi voi kolmella viidesosalla annetuista äänistä, jotka edustavat vähintään kolmea ryhmää, ehdottaa parlamentille - joka tekee vastaavan päätöksen yksinkertaisella enemmistöllä - kenen tahansa valitun parlamentin viranhaltijan toimikauden keskeyttämistä. Mielestäni on naurettavaa, että parlamentin - täällä parlamentissa olevien yksittäisten jäsenten - valitseman henkilön toimikausi voidaan keskeyttää puhemieskonferenssin päätöksellä. Voisin aivan hyvin hyväksyä sen, että parlamentti päättäisi kolmen viidesosan tai kolmen kuudesosan tai kolmen seitsemäsosan äänten enemmistöllä näiden toimikausien keskeyttämisestä, mutta se, että sama tehtävä annettaisiin puhemieskonferenssille, on täysin järjetön ajatus. Euroopan parlamentin olisi käsiteltävä myös EU: n ulkopolitiikan korkean edustajan ja erityisvirkailijoiden roolia. Asetamme uusia rajoituksia, mihin meillä ei ole perustamissopimuksen suomia valtuuksia.
Olen iloinen siitä, että oman ryhmäni tarkistus, joka koskee ryhmien muodostamiseen tarvittavia jäsenmääriä, on hyväksytty, ja toivon myös, että jäsenet hyväksyvät kunkin istuntojakson ensimmäisen istunnon alussa myönnettävät yhden minuutin puheenvuorot, joiden ansiosta voimme tuoda esille omien jäsenvaltioidemme kannalta tärkeitä asioita.
Meidän on varmistettava, että uusi työjärjestyksemme on yksiselitteinen ja selkeä ja että pystymme sen avulla hoitamaan tosiasiallisia valtuuksiamme sen sijaan, että siinä pyrittäisiin luomaan uusia valtuuksia. Tärkeintä on kuitenkin muistaa, että parlamentin jäsenten arvovalta ja heidän oikeutensa Euroopan kansan valittuina edustajina on pidettävä etusijalla kaikessa työjärjestyksemme muotoilussa.

Hager
Arvoisa puhemies, esittelijät ovat tehneet perusteellista ja laaja-alaista työtä - minun mielestäni liian laaja-alaista, koska ehdotetut tarkistukset menevät pitemmälle kuin Amsterdamin sopimukseen sisältyvät uudistukset ja ylittävät näin ollen myös annetun tehtävän. Monet tarkistuksista poistettiin jo valiokunnassa, mutta jäljelle jäi joitakin, jotka huolestuttavat minua.
Varsinkin yksi kohta on minulle tärkeä. Nimenomaan Euroopan parlamentti, joka on omistautunut oikeutetusti vähemmistöjen suojelulle, ei saisi unohtaa tätä tavoitettaan omassa keskuudessaan toimivien vähemmistöjen yhteydessä. Poliittisten ryhmien muodostamisen muuttamiseen tähtäävät ehdotukset sekä tarvittavien allekirjoitusten määrän nostaminen 29: stä 32: een ovat epäoikeutettuja heikennyksiä niiden pienten ryhmien asemaan, joiden merkitys demokratiaan kuuluvan mielipiteiden moninaisuuden kannalta on käynyt enemmän kuin selväksi nimenomaan viime aikoina.

Bonde
 Arvoisa puhemies, jokainen yksittäinen jäsenvaltio nimittää tänään komissaarinsa. Ritt Bjerregaard on Tanskan edustaja, ja kansankäräjien uudella enemmistöllä on ensi kerralla mahdollisuus lähettää joku toinen edustaja. Loppujen lopuksi valitsijamme päättävät epäsuorasti siitä, kuka on komission tanskalainen jäsen. Amsterdamin sopimuksen myötä parlamentti joutuu hyväksymään jäsenvaltioiden kannan, ja tämä toimivalta liitetään nyt työjärjestykseen. Parlamentti on nyt kuitenkin sitä mieltä, että komission valinta tai hylkääminen kuuluu meille. Komission ei enää pidä olla vain jäsenvaltioissa tehtyjen päätösten tulos, vaan sen pitää olla todellinen EU: n yhteinen hallitus. Parlamentin täytyy valita komissio lähes samoin kuin kansankäräjät valitsevat hallituksen. Näin saamme aikaan liittovaltion, jolla on yhteinen parlamentti ja yhteinen hallitus. Parlamentti laskee sen varaan, että jäsenvaltioiden nimittämät henkilöt voidaan hylätä, jos he eivät edusta enemmistön kantaa. Parlamentti haluaa tosiasiassa siirtää komission nimitystä koskevan vallan kansallisilta parlamenteilta ja hallituksilta tälle ylikansalliselle parlamentille. Se on Amsterdamin sopimuksen vastaista ja sen vuoksi laitonta. Parlamentilla ei ole oikeutta ottaa oman käden oikeudella jäsenvaltioiden oikeuksia itselleen. Kesäkuu-liike äänestää sen vuoksi uutta työjärjestystä vastaan, ja kehotamme jäsenvaltioita vastustamaan parlamentin yrityksiä muuttaa kansallisia parlamentteja vähemmän tärkeiksi kuntalääninhallituksiksi.

Wibe
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi monien muiden tavoin todeta, että nämä kolme esittelijää ovat tehneet erinomaista työtä. Yhdyn 99-prosenttisesti siihen, mitä he ovat saaneet aikaan. Haluan kuitenkin esittää eriävän mielipiteeni kahdesta kohdasta.
Ensimmäinen koskee tarkistusta, jonka mukaan enää ei saisi perustaa poliittista ryhmää, johon kuuluu jäseniä vain yhdestä maasta. Minun on täysin mahdotonta löytää järkevää perustetta tälle muutokselle. Sitä perustellaan sillä, että suurille maille ei pidä antaa etua, mutta sehän on epälooginen ja kestämätön peruste, sillä suuret maat ovat aina edullisessa asemassa, esimerkiksi silloin kun on kysymys 29 allekirjoituksen keräämisestä ehdotuksen jättämistä varten. Ainoa järkevä syy, jonka olen keksinyt tähän muutokseen, on poliittinen, nimittäin se, että esittelijät haluavat lakkauttaa mahdollisuuden muodostaa kansallisia ryhmiä vain häivyttääkseen kansallisia poliittisia eroavaisuuksia parlamentissa ja luodakseen sille siten eurooppalaisemman leiman. Tämä voi olla kunnioitettava pyrkimys, mutta poliittisen tavoitteen sisällyttäminen työjärjestykseen on suoranainen virhe. Työjärjestyksen pitää olla poliittisesti neutraali. Siksi äänestän tätä tarkistusta vastaan.
Toinen mielestäni tarpeeton tarkistus on se, jossa todetaan, että poliittinen ryhmä ei voi jättää ehdotuksia, jotka ovat ristiriitaisia. Mielestäni parlamentissa on jo riittävän vaikea jättää ehdotuksia. Tämä tarkistus vaikeuttaisi sitä entisestään. En usko, että tällä tavalla toimiminen tekee tästä parlamentista vähemmän demokraattisen. Lisäksi tehokkuuden lisäys, joka tällä muutoksella saavutetaan, on täysin olematon. Vain tuhannesosa kaikista suorittamistamme äänestyksistä on sellaisia, siis ristiriitaisia. Siksi äänestän näitä kahta tarkistusta vastaan.

Manzella
 Arvoisa puhemies, kolmen esittelijän arvonantoa ansaitseva työ osoittaa jälleen kerran, kuinka välttämätöntä kansanedustuslaitosten lainsäädännön autonomisuus on perustuslaillisten sääntöjen noudattamisen kannalta. Kun Amsterdamin sopimus on tullut voimaan, se saa tästä myös ensimmäisen tulkintansa, jonka tämä parlamentti on vahvistanut, ennen tuomareita ja parlamentin ulkopuolella vallitsevaa käytäntöä.
Tässä yhteydessä on huomiota kiinnitettävä aivan erityisesti uusien lainsäädäntömenettelyjen sääntelykehykseen, sillä seuraavalla toimikaudella tunnustetaan täysin parlamentin asema lainsäätäjänä kaksikamarisessa järjestelmässä, jossa se toimii yhdessä neuvoston kanssa. Yksityiskohtaisemmin ilmaistuna uusi yhteispäätösmenettely näyttää tässä suunnitelmassa mahdollisesti toimivan täysin parlamentin hyväksymän tätä koskevan päätöslauselman mukaisesti ja myös sen yhteisen toimielinten välisen julistuksen mukaisesti, jonka käsittely on edennyt jo pitkälle. Minun on kuitenkin yhdyttävä 66 artiklan mukaisen integraation vaatimukseen, jolla pyritään tunnustamaan komission asema niin kutsutussa epävirallisessa sovittelussa.
Yhteisön järjestelmässä komissiolla on yksinoikeus lainsäädännöllisiin aloitteisiin ja tämä on varmasti anomaalinen tilanne: tämä anomalia on kuitenkin ollut suotuisa tila, mikäli tarkastelemme monissa kansallisissa kansanedustuslaitoksissa vallitsevaa lainsäädännön kriisiä. Komission ulkopuolinen asema verrattuna kahteen lakiasäätävään elimeen edistää näet jo itsessään normatiivista johdonmukaisuutta ja yhdenmukaisuutta, sillä se vetoaa jatkuvasti lainsäädäntöehdotuksen perusteisiin. Tämän aseman tulee tästä syystä olla näkyvissä koko lainsäädäntömenettelyssä.

Fayot
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti on nuori parlamentti. Siinä mielessä se eroaa keskeisellä tavalla kansallisista parlamenteista, joiden perusta ja toiminta ovat joissakin tapauksissa olleet olemassa jo vuosisatoja.
20 vuotta on hädin tuskin juhlimisen arvoinen vuosipäivä, se ei ole vielä täysin kypsä ikä. Siksi työjärjestyksemme, joka on yhteisen elämämme peruskirja, on niin merkittävä. Sitä on noudatettava niin kirjaimellisesti kuin hengeltäänkin kaikista erimielisyyksistämme huolimatta, jotta demokratia toimisi. Sitä ei voi taivutella poliittisten suhdanteiden mukaisesti; sen luotettavuus riippuu sen tulkinnan ja sen päivittäisen soveltamisen pysyvyydestä. Siksi työjärjestystämme on myös kehitettävä. Sitä on muutettava ennen kaikkea sen yksinkertaistamiseksi ja keventämiseksi, jotta menettelyt nopeutuisivat ja tulisivat tehokkaammiksi. On vältettävä se, että sitä käytettäisiin jonkin lainsäädäntöpäätöksiä tekevän parlamentin instituution poliittisen toiminnan estämiseen.
Parlamentissa, jossa hallituksella ei ole enemmistöä esimerkiksi viiden vuoden aikana mutta jossa muodostuu vaihtuvia enemmistöjä käsiteltävien aiheiden mukaan, menettelyjen yksinkertaisuus ja avoimuus ovat oleellisia asioita, jotta julkinen mielipide ymmärtäisi toimintaamme. En voi siis hyväksyä herra Voggenhuberin esittämää arvostelua, kun hän väitti, että tämä työjärjestyksen muuttaminen vähentää demokratiaa. Olen sitä mieltä, että siinä on saavutettu tasapaino toisaalta demokratian ja toisaalta tehokkuuden välillä.
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää vielä yhden huomautuksen sen johdosta, mitä herra Spencer sanoi juuri keskustelussa: kun valiokuntatyöskentely järjestetään uudelleen seuraavalla lainsäädäntökaudella, kyse on siitä, että työjärjestystä käsittelevä valiokunta hävitetään sulauttamalla se toiseen valiokuntaan. Se on mielestäni valitettavaa; olen omalta osaltani sitä mieltä, että Euroopan parlamenttiin olisi parasta perustaa todellinen perustuslakivaliokunta, joka käsittelisi kaikkia parlamentin käytännön toimintaan liittyviä asioita. Olen sitä mieltä, että sitä tarvitaan toimintakoneistomme öljyämistä varten.
Sallittehan, että esitän työjärjestystä käsittelevän valiokunnan puheenjohtajana vielä yhden huomautuksen kiisteltyyn kysymykseen työjärjestykseen voimaantulosta. Olen sitä mieltä, ja kolme mietinnön esittelijää ovat samaa mieltä kanssani, että työjärjestyksen tarkistuspaketti on saatettava voimaan samanaikaisesti Amsterdamin sopimuksen voimaantulon kanssa. Paketissa on kahdenlaisia määräyksiä, niitä, jotka koskevat työjärjestyksen mukauttamista Amsterdamin sopimukseen, ja niitä, joiden perustaksi ei tarvita Amsterdamin sopimusta. Olen siis sitä mieltä, arvoisa puhemies, että yksinkertaisuuden vuoksi on parasta saattaa työjärjestys voimaan samanaikaisesti Amsterdamin sopimuksen kanssa.

Oreja
Arvoisa puhemies, komissio on samaa mieltä siitä, että parlamentin työjärjestys on asia, joka koskee ennen kaikkea parlamenttia ja sen organisaatiota koskevaa itsemääräämisoikeutta. Koska komissiolla on kuitenkin myös lainsäädäntövallan käyttäjän tehtävä, se on oikeutetusti kiinnostunut tästä työjärjestyksestä, sillä tunnemme, että se koskee jollakin tavoin myös meitä.
Aluksi haluan onnitella erittäin lämpimästi kolmea esittelijää. Heidän työnsä ansiosta parlamentilla tulee olemaan uusi työjärjestys, joka on mukautettu Amsterdamin sopimuksen myötä tulleisiin tärkeisiin muutoksiin erityisesti lainsäädäntömenettelyjen osalta, ja tätä tekstiä voidaan soveltaa heti kun perustamissopimus on tullut voimaan. Haluan korostaa työjärjestysvaliokunnan ponnisteluja sääntöjen selkeyttämiseksi ja menettelyjen yksinkertaistamiseksi unohtamatta kuitenkaan, miten tärkeää on saavuttaa yhteisymmärrys eri ryhmien välillä. Ymmärrän myös parlamentin oikeutetun toiveen, - joka on ilmaistu jo muissa yhteyksissä sekä Euroopan yhtenäisasiakirjan että sopimuksen Euroopan unionista osalta - mukauttaa valtaosa Amsterdamin sopimukseen kootuista uusista mahdollisuuksista ja mukauttaa ne uuteen tekstiin. Mielestäni herra Corbett esitti oikein osuvan vertauksen kuminauhasta, joka venyy ja kutistuu ja jonka on oltava riittävän tiukka, mutta ei kuitenkaan niin tiukka, että se katkeaa.
Haluaisin puhua joistakin uuden työjärjestyksen näkökohdista, joihin olemme kiinnittäneet erityistä huomiota. Ensinnäkin olemme hiukan huolissamme niistä uusista säännöistä, jotka koskevat komission ehdotuksien käsittelemistä perusoikeuksien, toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden osalta. Ehdotettu sääntö on meidän mielestämme vähän epäselvä, sillä siinä määrätään ainoastaan, että jos parlamentti on sitä mieltä, ettei komission ehdotus kunnioita jotakin näistä periaatteista, se pyytää komissiota tekemään tarpeelliset tarkistukset. Tarkoittaako tämä siis sitä, että näitä asioita varten järjestetään erityinen käsittely, vai sitä, että niihin kiinniteään erityistä huomiota ensimmäisen käsittelyn aikana? Jos kyseessä on ensimmäinen tulkinta, tämä menettely saattaisi viivästyttää koko lainsäädäntömenettelyä ja se saattaisi olla jopa vastoin toimielinten välistä toissijaisuusperiaatetta koskevaa sopimusta. Lisäksi ei pidä unohtaa tarvetta turvata komission aloiteoikeus - olen varma, ettei myöskään herra Corbett eivätkä muut esittelijät unohda sitä, sillä he ovat hyvin tietoisia siitä, että tämä oikeus on keskeinen osa koko toimielinjärjestelmää. Samoin voidaan sanoa niiden ehdotusten osalta, jotka koskevat oikeudellisen perustan käsittelyä.
Mitä tulee uuteen 66 artiklan 5 kohtaan sisältyvään uuteen toisen käsittelyn aikana tapahtuvaan epäviralliseen sovitteluun, jossa asiasta vastaavan valiokunta on yhtenä osapuolena, voi mielestämme olla erittäin hyödyllistä. Olemme vakuuttuneita siitä, että parlamentin ja neuvoston välinen laajempi vuoropuhelu on toivottavaa ja se voi olla tehokasta, mutta komissio on sitä mieltä, että uuden yhteispäätösmenettelyä koskevan yhteisen julistuksen mukaisesti, joka hyväksytään lähiaikoina, on komission oltava läsnä kaikissa vaiheissa, ainakin käytännössä, olipa hyväksyttävä sääntö loppujen lopuksi mikä tahansa. Tämän vuoksi rouva Palacion esittämä tarkistus, joka koskee komission läsnäoloa, on mielestämme erittäin sopiva.
Mitä komitologiaan tulee, tiedättekin jo, että pidämme paljon yhteyttä toimielinten välillä ratkaisun löytämiseksi. Tämän vuoksi olisi mielestämme ennenaikaista sisällyttää jo työjärjestykseen komitologiaa koskevia sääntöjä.
Uudessa 90 d artiklassa ehdotetaan Pohjois-Amerikan senaatin käyttämän " advice and consent" -menettelyn kaltaista kuulmismenettelyä, mutta tässä tapauksessa komission edustuston päällikön nimittämiseksi kolmansissa maissa. Tässä kohdin meidän on mielestäni tehtävä ero toisaalta niiden kuulemistilaisuuksien, joissa parlamentin kuultavina ovat sopimusten nojalla nimitettävät henkilöt, jolloin kyse on siis poliittisista nimityksistä - tarkoitan komissaareja, tilintarkastustuomioistuimen jäseniä, Euroopan keskuspankin johtokuntaa, yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkean tason edustajaa -, ja toisaalta virkamiesten nimitysten välillä. Mielestämme ei olisi sopivaa järjestää kuulemistilaisuutta virkamiehen nimityksen yhteydessä, mikä kuuluu ehdottomasti komission toimivaltaan ja vastuulle.
Haluan sanoa myös esittelijöille, että olemme tyytyväisempiä puheaikaa koskevan 107 artiklan 9 kohdan lopulliseen versioon. Siinä säädetään, että komissiolle myönnettävästä puheajasta on sovittava komission kanssa ja että se tapahtuu joka tapauksessa rajoittamatta perustamissopimuksen 197 artiklan soveltamista, jossa komissiolle annetaan mahdollisuus tulla kuulluksi milloin tahansa. Olemme valmiit ponnistelemaan yhdessä keskustelujen suunnittelun ja järkeistämisen hyväksi, mutta meidän on myös painotettava niiden oikeuksien merkitystä, jotka meille tämän asian osalta myönnetään perustamissopimuksessa.
Lopuksi, mitä tulee herra Corbettin komissioon liittyviin kommentteihin, haluaisin sanoa hänelle ja sen myötä koko parlamentille, että komissio on erittäin halukas vahvistamaan poliittista suhdettaan Euroopan parlamenttiin. Perustuen kummankin toimielimen erityistehtävään, toisin sanoen komission aloitteen tekijän ja toimeenpanijan tehtävään sekä parlamentin valvojan tehtävään, näiden toimielinten välisen läheisen suhteen on oltava unionin toimielinjärjestelmän keskeinen elementti, ja tämän täytyy koskea nimenomaan avoimuuden ja lainsäädännön alueita.
Lopuksi haluaisin onnitella teitä aloitteesta ryhtyä muuttamaan parlamentin työjärjestystä ennen Amsterdamin sopimuksen voimaantuloa. Olen varma, että me saamme tehokkaan välineen, jonka avulla voimme jatkaa ja syventää toimielinten välistä yhteistyötämme.

Puhemies
Kiitän teitä, arvoisa komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 11.00.

Harvinaislääkkeet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Cabrolin laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A4-0078/99) harvinaislääkkeistä.

Cabrol
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegani, käsiteltävänämme oleva asetusehdotus koskee harvinaislääkkeitä. Sen tavoitteena on toimia siten, että lääketeollisuus voisi ryhtyä tutkimaan, kehittämään ja saattamaan markkinoille lääkkeitä, joita ei aiottaisi markkinoida kannattamattomuuden vuoksi, koska nämä lääkkeet on tarkoitettu harvinaisiin sairauksiin, joista kärsivät hyvin harvat ihmiset. Niihin on liitettävä myös trooppiset sairaudet - ja tähän pyritään tarkistuksella 2, jota kannatan -, joista kärsivät lukuisat potilaat, joilla ei kuitenkaan ole mahdollisuutta kustantaa niitä.
Asetus nostaa esiin kaksi pääkysymystä ja muutamia muita kysymyksiä. Ensimmäinen kysymys koskee määritelmää. Siinä otetaan huomioon ensinnäkin epidemiologinen peruste, kun sairauden esiintyminen on määrältään alle 5 tapausta 10 000 henkilöä kohti ja kun kyseessä on tietysti vakava, krooninen ja heikentävä sairaus. Nämä asiat ilmaistaan täsmällisesti tarkistuksissa 3 ja 7. Määritelmän toinen peruste on lääketieteellinen eli se, että näihin sairauksiin ei ole riittäviä diagnoosi-, ehkäisy- tai hoitomenetelmiä. Tämä on mielestäni erinomainen peruste ja hylkään tarkistukset 33, 34, 35, 41, 42 ja 43, joilla pyritään rajoittamaan diagnosointia koskevat tutkimukset parannettavissa oleviin sairauksiin, aivan kuin sillä ei olisi merkitystä, että sairautta ei pystytä tunnistamaan. Se tuntuu naurettavalta ajatukselta ainakin lääkärien mielestä.
Toinen kysymys koskee kannustintoimia. Ne ovat mielestäni tehokkaita. Olipa sitten kyse avustamisesta tutkimussuunnitelman laatimisessa, siitä, että hakija vapautetaan maksamasta rekisteröintimaksuja - jota kannatetaan tarkistuksissa 11, 14 ja 21 -, kansallisista kannustimista, esimerkiksi verokannustimista, tai etenkin kymmeneksi vuodeksi myönnettävästä yksinoikeudesta markkinoilla, joka kuitenkin lyhennetään tietyissä tapauksissa kuuteen vuoteen, jos tiettyjä perusteita, kliinisesti paremman lääkkeen löytämistä, ei enää täytetä. En kannata tarkistuksia 25, 28 ja 31, joilla poistettaisiin tämä peruste, jota on mielestäni hyvin helppo noudattaa käytännössä. Kohtuuttoman voiton saaminen on mielestäni estetty riittävällä tavalla. Vastustan siis tarkistuksia 17, 32, 36, 37 ja 39, joilla pyritään poistamaan myös tämä peruste, kuitenkin siten, että kohtuuton voitto - jos sitä saadaan - ehdotetaan ohjattavaksi uusien harvinaislääkkeiden tutkimuksen tukirahastoon. Kannatan myös tarkistusta 38, jonka mukaan samaa terapeuttista indikaatiota varten ei sallita vastaavanlaisen muun lääkkeen kuin harvinaislääkkeen markkinoille saattamista.
Kannatan myös ennen asetuksen voimaantuloa esitettyjen harvinaislääkkeiden ottamista huomioon takautuvasti, jotta asianomaisia potilaita voitaisiin auttaa mahdollisimman pian. Tähän pyritään tarkistuksella 40. Saamamme asetusehdotuksen mukaan harvinaislääkkeet määrittelee Euroopan lääkearviointivirastoon perustettu harvinaislääkkeitä käsittelevä komitea.
Viimeisenä asiana korostaisin tarkistuksen 15 mukaisesti, että lääkearviointivirastolle myönnetään vuosittain erityinen rahoitusosuus, jonka on oltava riittävän merkittävä rekisteröintikustannusten kattamiseksi, jotta sillä voidaan auttaa tutkimusta harvinaislääkkeiden alalla ja edistää lupahakemusten esittämistä mahdollisimman tehokkaan kannustuksen aikaansaamiseksi.
Totean lopuksi, arvoisa puhemies, hyvät kollegani, että tämä asetus on erittäin tärkeä ja hyödyllinen, koska sen avulla voidaan hoitaa sairauksia, joihin ei ole olemassa diagnoosi- tai hoitokeinoja, ja se kattaa tietysti myös rokotteet. Lisäksi sillä luodaan lääketeollisuuteen tutkimusta, joka synnyttää työpaikkoja erityisesti pienissä ja keskisuurissa yrityksissä.
Näin ollen pyydän teitä, hyvät kollegani, hyväksymään tämän asetuksen ottaen tietysti huomioon teille esittelemäni tarkistukset.

Heinisch
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, tämä asetusehdotus on pitkän valmisteluvaiheen jälkeen askel oikeaan suuntaan. Sillä on tarkoitus vastata miljoonien potilaiden odotuksiin siitä, että yhteisössä luotaisiin edulliset olosuhteet harvinaisten tautien hoitoon käytettävien lääkkeiden tutkimukselle, kehittämiselle ja markkinoille saattamiselle.
Ensi sijassa potilaiden hoidon kehittäminen vaatii, että asetuksen sovellusalueesta tehdään mahdollisimman laaja. Olisi välttämätöntä, että se koskisi erityisesti myös tunnettujen lääkkeiden ja hoitomuotojen uusia indikaatioita. Koska pienet ja keskisuuret yritykset tekevät suurimman osan hakemuksista, ainakin Yhdysvalloissa, olisi järkevää, että komissio vahvistaisi pk-yrityksiä varten erityisehdot, jotta viidenteen puiteohjelmaan ja yhteisön harvinaisia sairauksia koskevan ohjelman käyttöä voidaan lisätä.
Olemme täysin samaa mieltä keskitetyn menettelyn täysimääräisestä käytöstä, ilman, että siitä tehdään sitova, sekä täydellisestä tai osittaisesta vapauttamisesta lääkeviranomaisille maksettavista maksuista, edellyttäen että tämä varmistetaan asianmukaisin määrärahoin. Toivomme myös, että jäsenvaltiot ottavat käyttöön vastaavia taloudellisia kannustimia keskinäisen tunnustamismenettelyn yhteydessä ja että tästä nimenomaisesti säädetään asetuksessa, ainakin siten, että jäsenvaltioille annetaan tästä selvä suositus. Yksinoikeus on kaikkien kannustinjärjestelmien keskeinen tekijä ja se olisi ulotettava koskemaan kaikkia sovellutuksia. Yksinoikeus olisi ennen kaikkea laajennettava koskemaan tunnettujen lääkkeiden uusia terapeuttisia indikaatioita, jotta edistettäisiin tutkimusta sellaisilla aloilla, joita ei muuten tutkittaisi puutteellisen patenttisuojan vuoksi. Edellytyksenä on kuitenkin, että 3 artiklan 1 kohdan ja 3 artiklan 2 kohdan kriteerit täyttyvät, erityisesti tunnettujen lääkkeiden ollessa kyseessä.
Käsite " vastaavanlaiset lääkkeet" olisi määriteltävä tieteellisesti tarkemmin, jotta viimeaikainen tieteellinen kehitys ja tuotteen ominaispiirteet voidaan ottaa huomioon. Voimme vastata potilaiden vaatimuksiin vain yksityisen ja julkisen sektorin yhteistyön avulla ja luomalla edulliset olosuhteet uusien lääkkeiden tutkimukselle hoidon ja diagnosoinnin avulla.

Marinucci
Arvoisa puhemies, lopultakin Eurooppa pääsee samalle viivalle Yhdysvaltojen kanssa, jossa jo kauan on rohkaistu sellaisten harvinaisten sairauksien diagnoosiin ja tutkimukseen tarkoitettujen lääkkeiden tutkimusta, tuotantoa ja markkinoille saattamista, joihin vain harvat sairastuvat, mutta jotka kuitenkin ovat vakavia, johtavat invaliditeettiin ja usein kuolemaan.
Komissio - on sopivaa tunnustaa ja arvostaa tätä - on täyttänyt parlamentille antamansa sitoumuksen, ja kun harvinaisia sairauksia koskeva määräys oli hyväksytty, komissio esitti parlamentille ja neuvostolle asetusehdotuksen, jolla pyritään rohkaisemaan teollisuutta tutkimaan ja tuottamaan lääkkeitä, jotka eivät vähäisen käyttäjämääränsä vuoksi ole taloudellisesti kannattavia.
Euroopan unioni ratkaisee siten toimielimilleen kuuluvan tehtävän, joka on täysin johdonmukainen seuraus Maastrichtin sopimuksessa määritellystä ja Amsterdamin sopimuksessa vielä vahvistetusta sitoutumisesta siihen, että pyritään takaamaan kaikkien Euroopan kansalaisten terveyden korkeatasoinen suoja, mutta se ottaa myös kantaakseen, koko ihmiskunnan kannalta, sen vastuun, joka sille sen taloudellisen ja kulttuurisen mahdin huomioon ottaen kuuluu. Biolääketiede on edistynyt valtavasti, mutta eräiden geneettisten sairauksien ja eräiden harvinaisten tautien osalta ollaan yhä täysin voimattomia, mikä potilaiden perheiden kannalta on kestämätöntä, ja he tuntevat itsensä hylätyiksi ja petetyiksi. Järjestäytymällä ja yhdistyksiä perustamalla nämä perheet ovat saaneet aikaan paljon. Merkittävät politiikan ja taiteen edustajat ovat toimineet heidän rinnallaan ja keränneet varoja tutkimukseen: voimme ajatella vaikkapa vuosi vuodelta lisääntyvää osallistumista Teletonin kaltaisiin aloitteisiin.
Euroopan unioni ei voi vetäytyä tehtävästään, eikä tämä tehtävä ole ryhtyä hoitamaan yksityisten, yksittäisten jäsenvaltioiden tuottajien tehtäviä, vaan välttämättömän synergian takaaminen. Jotta tähän voitaisiin päästä, asetuksissa määritettyihin toimiin, joita nyt käsittelemme, on lisättävä viidennen tutkimuksen puiteohjelman yhteisön rahoitus. Varmasti toimiva kannustin on tietyin ehdoin valmistajalle kymmenen vuoden ajaksi myönnettävä yksinoikeus; Euroopan lääkearviointiviraston apu ja täydellinen tai osittainen vapautus maksuista; myös verotukselliset aloitteet ovat mahdollisia, mutta ne kuuluvat jäsenvaltioiden toimivallan piiriin.
Sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä, johon minulla on kunnia kuulua, on itsepintaisesti vaatinut komissiota esittämään tämän ehdotuksen, jota ryhmämme nyt vakaasti kannattaa ja korostaa jälleen, että toimenpiteiden lopullisessa käsittelyssä on tieteelliset ja inhimilliset vaatimukset asetettava taloudellisten seikkojen edelle; toisin sanoen: tämänkaltaisessa asiassa välttämättömän varovaisuuden ei tule ilmetä siten, että se vaikeuttaa kannustimien säätelyä tai lain soveltamista, vaan se on laadittava ja sitä on tulkittava mahdollisimman tehokkaalla tavalla siten, että se todellakin mahdollistaa harvinaisten sairauksien hoitoon tarkoitettujen lääkkeiden tutkimuksen, tuotannon ja markkinoille saattamisen.

Valverde López
 Arvoisa puhemies, Euroopan kansanpuolueen ryhmän puolesta haluan kertoa ryhmämme antavan kaiken tukensa Euroopan komission ehdottamalle asetusehdotukselle. Yhteiskunnassa tunnettiin tähän tarvetta ja potilasjärjestöt olivat pyytäneet tätä jo pitkään. Itse asiassa nyt, täällä parlamentissa, näille järjestöille on annettava erityismaininta siitä erinomaisesta työstä, jolla ne ovat tukeneet meidän kaikkien parlamentaarisen työn valmistelua.
Professori Cabrol on omalta osaltaan laatinut erinomaisen mietinnön, jota voimme tukea täysin sen yleisten linjojen osalta ja jonka tärkeimmistä johtopäätöksistä voimme olla samaa mieltä. Olemme kuitenkin esittäneet muutamia tarkistuksia, joilla yritämme lisätä asetuksen tehokkuutta. Itse asiassa ympäristö- ja terveysvaliokunnassa me olemme löytäneet erinomaisen yhteistyö- ja sopimuspohjan kaikkien poliittisten ryhmien välillä ja sitä on tässä myös korostettava.
Mielestäni on tärkeää että se tarkistus, jonka mukaan komission ehdotukseen sisältyvän harvinaislääkkeitä käsittelevän komitean täytyy toimia Euroopan lääkearviointivirastossa, hyväksytään. Lisäämme tehokkuutta ja samalla kaikki komission toimivaltuudet säilyvät ennallaan.
On myös tärkeää, että Euroopan unionin talousarviossa varmistetaan riittävä, säännöllinen ja jatkuva rahoitus. Tarkistuksellani 18, herra Bangemann, pyrin luomaan innovaatiota edistävän rahaston. Sillä pyritään täyttämään tehokkuuden ja eettisyyden vaatimukset. Kun näitä harvinaislääkkeitä koskeva erityinen suoja-aika päättyy, on johdonmukaista, että osa niistä saatavasta tuotosta voidaan ohjata rahastoon, jolla rahoitetaan tätä asetusta, uusia harvinaislääkkeitä, ja todellakin parempien hoitomuotoja ja niin sanottua eettistä vaatimusta yhteiskunnan osalta, jotta se voisi jatkaa toimintaansa.
Kannustan komissiota tutkimaan Yhdysvalloissa ja Japanissa saatua kokemusta tällaisesta toiminnasta. Meidän on esitettävä ehdotus, joka on oman eurooppalaisen identiteettimme ja yhteisön lainsäädännön ja toimielintemme mukainen. Uskon sen olevan mahdollista, vaikka se voi olla hiukan hankalaa. Toivon, että komissio, kuten aina, hyväksyy tämän ajatuksen sillä tehokkaalla tavalla, joka sille on aina tunnusomaista. Kiitän komissiota siitä jo etukäteen.

Kestelijn-Sierens
Arvoisa puhemies ja arvoisat kollegat, sellaisen hoidon ja lääkkeen kehittäminen, joka pelastaa vain muutaman ihmishengen, on yhtä vaikeaa ja maksaa yhtä paljon kuin sellaisen lääkkeen tuominen markkinoille, joka voi parantaa miljoonia ihmisiä. Jos emme halua rajoittua vain usein esiintyvien sairauksien vastaiseen taisteluun, vaan haluamme auttaa myös niitä ihmisiä, jotka kärsivät jostakin 5 000 tunnetusta harvinaisesta sairaudesta, meidän täytyy kannustaa teollisuutta tarvittavalla tavalla. Emme saa muuten unohtaa, että nykyisin harvinaisesta sairaudesta saattaa tulla tulevaisuudessa hyvin usein esiintyvä. Sen vuoksi meidän täytyy kannustaa tutkimaan näitä harvinaisia sairauksia takaamalla sijoittajalle varma yksinoikeus ja toteuttamalla verohelpotuksia.
Asetus on varmasti askel hyvään suuntaan, mutta mielestäni komission täytyy vielä tarkastella harvinaisten sairauksien lääkkeiden määritelmää. Sekä minä että jotkut kollegani ovat esittäneet tästä tarkistuksia. Ehkä eri ehdotusten kompromissista voidaan saada aikaan parempi määritelmä.
Olen esittänyt yhdessä kollegani Lone Dybkjærin kanssa lisäksi myös tarkistusta, jolla pyritään siihen, että teollisuudelle annettaan ylimääräinen sysäys, kun on kysymys sairaudesta, josta kärsii Euroopassa noin 3 000 ihmistä. Ehdotamme, että lääketeollisuus saisi kuuden kuukauden ylimääräisen patenttisuojan toiselle lääkkeelle, jonka se tuo markkinoille, jos se kehittää hoidon erittäin harvinaisen sairauden hoitoon. Toivon, että parlamentin enemmistö voi kannattaa tätä tarkistusta, ja haluaisin kuulla myös komissaari Bangemannin mielipiteen.

Pradier
 Arvoisa puhemies, haluaisin ensinnäkin onnitella esittelijää, herra Cabrolia tästä aiheesta laaditusta erinomaisesta työstä ja toiseksi olen erityisen iloinen harvinaislääkkeitä käsittelevän komitean perustamisesta. Komitean kokoonpanoa, sen toimintatapaa ja sen todellista painoarvoa eli sitä, mitä keinoja lääkearviointivirastolla on loppujen lopuksi todella käytettävissään, voidaan kuitenkin pohtia moneltakin näkökannalta.
Erääseen tekijään on kuitenkin kiinnitettävä huomiota. Se on käsite kohtuuttomasta voitosta, jota on pyritty tavoittelemaan. En ole lääketeollisuuden monikansallisten yritysten voittojen kiihkomielinen puolestapuhuja. Silti tämä käsite vaikuttaa minusta täysin epämääräiseltä, ja jos kymmeneksi vuodeksi määrättyä yksinoikeutta on syytä tarkistaa viidennen vuoden kuluttua - mikä on erionmainen vaihe -, tarkistusta ei pidä tehdä voittojen arvioimiseksi vaan sen selvittämiseksi, ovatko terapeuttiset indikaatiot laajentuneet tai onko sairauden esiintyvyydessä tapahtunut muutoksia. Näin ollen - luonnollisesti siinä tapauksessa, että nämä kaksi seikkaa otetaan huomioon - ryhmämme hyväksyy tämän päätöslauselman.

Amadeo
Arvoisa puhemies, noin 500: aa sellaista sairautta koskeva farmaseuttinen tutkimus, joihin sairastuu vain rajallinen määrä ihmisiä, on osoittanut, ettei tutkimusalalla ole valmiutta sitoutua merkittäviin investointeihin eikä ryhtyä edellytettäviin menettelyihin, koska tiedetään, että tuote, joka on alistettava lukuisiin testeihin ja johon tuotantojärjestelmän korkeat kustannukset kohdistuvat, hyödyttää lopulta vain rajallista ihmisjoukkoa, niitä ihmisiä, joilla on harvinainen sairaus.
Yhdysvalloissa, joka tällä hetkellä on kliinisen ja farmakologisen tutkimuksen kärjessä ja josta on tästä syystä tullut monilla nyky-yhteiskunnan osa-alueilla esimerkkivaltio, on jo vuodesta 1983 ollut " harvinaislääkkeitä" koskeva lainsäädäntö, joka on ollut huomattavan menestyksekäs. Professori Cabrolin mietintö osoittaa, että unioni aikoo seurata näitä jälkiä.
Viimeksi kuluneen vuosikymmenen aikana Yhdysvalloissa näet jopa 837 lääketuotteelle on annettu nimitys " harvinaislääke" , josta tänään keskustelemme, ja ne ovat siksi hyötyneet lukuisista tutkimuksen ja kokeilun helpotuksista, joilla edistetään etiologista tunnistamista ja tietämystä ja kehitetään siten toistaiseksi tuntemattomia hoitoja.
Ongelmana on noudattaa teollisuudelle tarjottavien kannustimien ajattelutapaa johdonmukaisesti, kuten Yhdysvaltain viranomaiset ovat tehneet: merkittävin näistä keinoista on nähdäkseni verovapaus, joka käsittää lähes 50 % kliinisestä tutkimuksesta.
Valitettavasti harvinaiset sairaudet ovat loppujen lopuksi hyvin tunnettuja sairauksia, vaikka ne alhaisen esiintymistiheytensä vuoksi jäävät ratkaisemattomien kysymysten epämääräiseen joukkoon. Yhdymme professori Cabrolin pyrkimykseen, jonka avulla voimme murtaa tämän esteen ja päästä eroon epävarmuudesta.
Toisaalta kolmannen vuosituhannen kynnyksellä on tuskallista ajatella potilaita, jotka eivät voi saada sopivaa hoitoa markkinoiden vuoksi. Mikäli tämä yhteiskunta ei tällaisessa tilanteessa osaa ilmaista oikeudenmukaista solidaarisuutta, voimme heittää Euroopalle hyvästit!

Needle
 Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin ja kaikkein tärkeimpänä asiana antaa vahvan tukeni sekä komission ehdotukselle että etenkin herra Cabrolin erinomaiselle mietinnölle, joka on hyvin laadittu ja asiallinen, kuten hänen mietintönsä aina ovat. Kuten kollegani rouva Marinucci toi jo esille, me tällä puolella istujat pitäydymme valiokunnassa omaksumassamme kannassa. Järkevien kannusteiden antaminen sellaisten tuotteiden kehittämiseksi, joilla voidaan hoitaa joitakin maailman vakavimpia ja järkyttävimpiä olosuhteita, kuuluu selvästi uudentyyppisen innovatiivisen julkisen tai yksityisen kumppanuuden alaan. Jotta tässä onnistuttaisiin, kehityksen on tapahduttava epidemiologisten ja taloudellisten perusteiden pohjalta, joista päästiin yksimielisyyteen melkoisten hankaluuksien jälkeen, ennen kuin nämä ehdotukset saatiin tähän vaiheeseen.
Komissio on perustellusti laatinut säännöksiä kohtuuttoman voitontavoittelun estämiseksi. Vaikka lääkealalla vastustetaankin jo pelkkää ajatusta siitä, että tällainen vaara saattaisi olla olemassa, minun mielestäni ja muidenkin mielestä on järkevää, että julkisten varojen käyttö ja oikeudellinen tuki ovat täysin avoimia. Siksi toivon, että parlamentti ja neuvosto hyväksyvät tämän käsitteen säilyttämisen tutkimus- ja kehitysalojen kumppanuuden yhteydessä ja sisällyttävät tekstiin käytännön keinot, joilla ohjelman päätöksentekijät voivat tehdä tasapuolisia, oikeudenmukaisia ja täsmällisiä johtopäätöksiä, joiden yhteydessä otetaan huomioon myös perinnölliseen kehitykseen liittyvä teollisuus.
Se on merkittävä kehitysala, kun ajatellaan, miten paljon on edistytty geneettisen taudinmäärityksen, hoidon ja ennen kaikkea ennaltaehkäisyn alalla. Tutustuin tähän työhön henkilökohtaisesti juuri viime viikolla omalla alueellani. Yhdessä tulevan harvinaisia sairauksia koskevan ohjelman sekä sen kanssa, josta muodostuu toivoakseni tehokas uusi kansanterveyspolitiikan kehys seuraaviksi viideksi vuodeksi, tämä aloite antaa todellista uutta toivoa niille, jotka kärsivät kivusta ja kurjuudesta.
Kunnia kuuluu siis kaikille niille, jotka ovat tehneet niin kovasti työtä, jotta voisimme käsitellä tänään tätä ehdotusta. Nyt me kaikki olemme vastuussa kaikkien kärsivien potilaiden puolesta siitä, että se hyväksytään.

Liese
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, suhtaudun käsiteltävänä olevaan asetusehdotukseen joka tapauksessa myönteisesti. Monien harvinaisista sairauksista kärsivien potilaiden toiveet perustuvat siihen, että saamme Euroopassakin aikaan mahdollisimman pian harvinaislääkkeitä koskevat säännökset. Meidän pitäisi ottaa tällöin huomioon USA: ssa ja Japanissa hankitut kokemukset. Kokemuksista pitäisi myös oppia. Siltä osin herra Cabrolin mietinnössä ehdotetaan useita parannuksia komission ehdotukseen, mutta jotkut tarkistukset aiheuttavat minulle ongelmia.
Uskon, että on erittäin tärkeää, että viittaamme tarkistuksissa 1 ja 2 myös trooppisiin sairauksiin. On tärkeää, että Eurooppa katsoo omien rajojensa ulkopuolelle ja että otamme huomioon myös ihmiset, jotka kärsivät trooppisista sairauksista. Sitä ei välttämättä voida tehdä tämän asetuksen avulla, mutta meidän on luotava nopeasti väline siihen tarkoitukseen.
Pidän ongelmallisina niitä tarkistuksia, jotka määräävät teollisuudelle lisäesteitä harvinaislääkkeen aseman myöntämisessä tietylle lääkkeelle. Haluaisin kuulla myös komission kannan esimerkiksi tarkistuksesta 18. Minulla on sellainen vaikutelma, että kannustin investoimiseen ylipäänsä on paljon vähäisempää, kun kymmenennen vuoden jälkeen kuorimme taas teollisuudelta voittoja, ja minua kiinnostaisi tietää, toimitaanko USA: ssa tosiaan niin kuin tarkistuksessa 18 ehdotetaan. Epäilen sitä.
Lopuksi haluaisin käsitellä diagnoosia, joka työllisti meitä jo valiokunnassakin. Uskon, että voin sanoa kokemukseni perusteella, että nimenomaan geneettisistä syistä johtuvista sairauksista - ja niitähän useimmat harvinaiset sairaudet ovat - kärsivät potilaat odottavat ennaltaehkäisyä ja hoitoa, kun me puolestamme aiheutamme jopa usein ongelmia, jos meillä on vain diagnoosi mutta ei ehkäisyä tai hoitoa. Sen vuoksi kannatan sitä, että hoito asetetaan etusijalle ja diagnoosia tuetaan vain silloin, kun siihen liittyy myös hoito tai ehkäisy. Muuten meidän pitäisi kuitenkin joka tapauksessa tukea herra Cabrolin mietintöä ja asetusehdotusta eikä vaarantaa kokonaisuutta yksityiskohdista kinaamalla.

Tannert
 Arvoisa puhemies, hyvät naiset herrat, EU: n harvinaislääkkeitä koskevaa tilannetta kuvaa saksalainen sananlasku, joka kuuluu suunnilleen seuraavasti: hitaasti hyvää tulee. Komissio tarvitsi pitkän ajan harvinaislääkkeitä koskevan eurooppalaisen orphan drug act -ohjelman esittämiseen. Odotan, että tämä asetus antaa voimakkaan sysäyksen näiden lääkkeiden kehittämiseen ja samalla myös molekyylibiologiseen tutkimukseen. Komissio ei valitettavasti katsonut voivansa noudattaa USA: n mallia myös ylimääräisen verohelpotuksen osalta, joka edustaisi ainakin voimakasta toimintakehotusta jäsenvaltioille. Minua kiinnostaisi tietää, katsooko komissio voivansa jotenkin tehdä niin.
USA: ssa saadut kokemukset osoittavat kuitenkin, että verohelpotukset ovat voimakkain kannustin investointeihin harvinaislääkkeiden kehittämiseksi. Yleisesti sanottuna: syyt EU: n verojen laajaan yhdenmukaistamiseen lisääntyvät jatkuvasti, harvinaislääkeasetus on yksi syy lisää. Lisäksi olisi hyvä perustaa erityinen rahasto tällaisten lääkkeiden kehittämisen tukemiseksi. Mielikuvituksen tuotteille ei ole asetettu tässä asiassa rajoja, vaikka tavoitteena pitäisi olla tietty yhteiskunnallinen ohjaus.

Bangemann
Arvoisa puhemies, olemme kovin iloisia siitä, että ehdotuksemme on otettu vastaan näin myönteisesti. Esittelijä vaikutti siihen suuresti erittäin huolellisella työllään. Koska menossa on nyt ensimmäinen käsittely, en käsittele kaikkia tarkistuksia, mutta mainitsen kyllä tärkeimmät keskustelussa mainitut, ja valaisen sitä, miksi komissio ei pidä joissakin tapauksissa tarkistusta kovin hyödyllisenä.
Ensinnäkin on kaikille selvää - ja se kävi selvästi ilmi keskustelustakin -, että me tarvitsemme tällaista ehdotusta, sillä pelkät markkinamekanismit eivät riitä järkevään ratkaisuun pääsemiseen sellaisissa tapauksissa, joita me käsittelemme täällä, eli niin sanottujen harvinaislääkkeiden tapauksessa. Se on myös täysin ymmärrettävää. Nimenomaan tutkimuksestahan tulee jatkuvasti kalliimpaa, ja jos näitä menoja ei saada määritelmän mukaisesti lainkaan takaisin, niin kenenkään, jonka pitää työskennellä yksityisen sektorin sääntöjen mukaan, ei voida tietenkään vaatia ottavan sitä vastuulleen.
Olemme muuten yrittäneet jo useita vuosia valvoa ja tehdä sitä tyhjäksi. Ei voi sanoa, ettei menneinä vuosina tapahtunut yhtään mitään. Tutkimusohjelmissa, kolmannessa ja neljännessä tutkimusohjelmassa annettiin jo huomattavat määrärahat näiden alojen tutkimukseen. Vaikka esitämme tällaista asetusta vasta nyt - ja luulen, että Amerikassa laki on ollut voimassa vuodesta 1983 -, se ei merkitse sitä, että emme ole siitä lähtien tehneet mitään. On kuitenkin selvää, että voimme Yhdysvalloista saatujen kokemusten perusteella tehdä tästä ehdotuksesta kenties paremman.
Ongelmaa on helppo luonnehtia. Koska taloudellisia mahdollisuuksia ei ole, se on korvattava jotenkin. Se voidaan toteuttaa tukemalla tutkimusta suoraan - ja teemme niin myös tulevaisuudessa. Näitä tutkimuksia korostetaan viidennessä tutkimusohjelmassa jopa vielä entistä enemmän. Tilanne ei siis sikäli muutu miksikään, jollei sitten paremmaksi.
Haluamme kuitenkin luoda useita uusia kannustimia, esimerkiksi kymmenen vuoden yksinoikeuden markkinoilla. Tällainen yksinoikeus merkitsee varmasti lisämahdollisuutta voittojen saamiseen, mutta koska markkinat ovat määritelmän mukaisesti erittäin pienet, kukaan ei voi oikeastaan laskea sen varaan, että voitot ovat valtavia. Päinvastoin, mahdollisuudet siihen ovat suhteellisen pienet. Nämä kymmenen vuotta ovat joka tapauksessa harvinaislääkkeiden tutkimiseen ja kehittämiseen kannustavan järjestelmämme tärkein kohta, joka on muuten olemassa aivan samankaltaisena muissakin laeissa, jotka ovat jo voimassa.
Emme voi ehdottaa verohelpotuksia, ainakaan tässä vaiheessa, sillä me emme voi päättää siitä itse. Jäsenvaltioiden pitäisi päättää siitä. Me odotamme nyt ensin, miten nämä kokemukset vaikuttavat. Verohelpotukset ovat aina erittäin helppo kannustamistapa. Meillä on tässä useita mahdollisuuksia, jotka ovat vähintään yhtä tehokkaita. Pääsy keskitettyyn menettelyyn, erityisesti vapauttaminen maksuista - siinä olen samaa mieltä kanssanne, rouva Heinisch -, on aivan ratkaisevaa erityisesti pienille ja keskisuurille yrityksille, jotka valittavat usein näistä maksuista. Maksuista voi saada täydellisen tai osittaisen vapautuksen. Lontoossa oleva virasto voi myös auttaa tutkimussuunnitelman laadinnassa, niin että uskomme, että se voi olla aivan järkevää tukea.
Olen erittäin iloinen siitä, että jotkut kollegoista puhuivat keskustelun aikana myös erityisen komitean puolesta. Uskomme, että nyt on kyse niin erityislaatuisesta ongelmasta, että sellaista komiteaa tarvitaan ja ettei olemassa olevia tavallisia komiteoita voitaisi eikä pitäisi käyttää.
Ehdotimme kahdenlaisia kriteerejä. Vielä muitakin kriteerejä voi tietysti yrittää aina kehitellä. Silloin on vain otettava huomioon, mikä ehdotuksemme tavoite on. Haluaisimme tukea tutkimusta. Sen on oltava houkuttelevampaa, ja sen vuoksi uskomme, että epidemiologiset kriteerit ovat oikeita kriteerejä, koska ne ovat objektiivisia ja niitä on ennen kaikkea helppo soveltaa tuotteen kehityksen aikaisessa vaiheessa.
Taloudellisiin kriteereihin liittyy ongelmia. On vaikea arvioida ja ennustaa tulevia ennen noiden kymmenen vuoden päättymistä. Jos arvioita ja ennustuksia halutaan tehdä, yrityksiltä olisi tietysti vaadittava suurta avoimuutta, mihin ne eivät ole aina valmiita.
Kuten sanottu, tämä on vasta ensimmäinen käsittely. Haluaisin sanoa aluksi, mitkä tarkistukset voimme hyväksyä. Niitä on useita: 4, 5, 8, 10, 11, 12, 13, 14, 16, 17, 19, 20, 21, 29, 32, 38 ja 9 osittain. Sitten haluaisin selittää muutamaa ehdotusta, joita emme haluaisi hyväksyä, nimittäin ensinnäkin tarkistusta 6. Se koskee tätä toista, taloudellista kriteeriä. Sanoin jo, ettei se ole kovin houkutteleva kriteeri, se tekee arvioinnin vaikeammaksi, ja olemme myös voineet ottaa oppia USA: n kokemuksista. Siellä vastaava kriteeri ei ole ollut tuloksellinen. Se ei ole toiminut. Sen vuoksi haluamme edistää tutkimusta emmekä tehdä siitä vaikeampaa. Sen vuoksi emme haluaisi hyväksyä tätä tarkistusta.
Sitten toiseen ryhmään, joka koskee diagnostiikkaa. Niitä ovat tarkistukset 33, 34, 35, 41 ja 42. Niiden kaikkien tavoitteena on diagnostisiin tarkoituksiin käytettävien lääkkeiden jättäminen asetuksen ulkopuolelle, jos ei ole olemassa diagnosoitavan sairauden hoito- tai ehkäisymenetelmää. Se voisi merkitä sitä, että estäisimme diagnoosin sillä seurauksella, että sopivia hoitomuotoja ei voitaisi kehittää. Se on mielestämme riski, jota ei kannata välttämättä ottaa.
Sitten rahastokysymykseen, joka on myös ollut esillä keskustelussa. Sitä koskee tarkistus 18. Ajatus erityisestä rahastosta, joka perustettaisiin harvinaislääkkeiden myynnistä saaduilla rahoilla kymmenvuotisen yksinoikeuden markkinoilla päätyttyä, voisi mielestämme johtaa ennen kaikkea siihen, että yritysten mielenkiinto vähenisi, niin että rahastossa ei kuitenkaan olisi riittävästi varoja, sillä voitot eivät tule olemaan suuria. Sehän on juuri harvinaislääkkeen määritelmä, että mahdollisuus tehdä voittoa on erittäin pieni.
Sitten trooppisia sairauksia koskeviin toimiin, jotka mainittiin myös. Olemme tietysti yhtä mieltä siitä, että tietyt toimet kehitysmaissa tapahtuvan tutkimuksen tukemiseksi ovat järkeviä. Emme ole kuitenkaan sitä mieltä, että vastaavan viittauksen ottaminen mukaan johdanto-osaan johtaisi siihen tulokseen. Sillä tavalla johdanto-osa laajenisi niin kuin usein, kun annamme yksityiskohtaisen ehdotuksen, koska kaikki muutkin ongelmat halutaan mainita tilaisuuden tullen. Se ei ole kuitenkaan kovin johdonmukaista lainsäädäntötyötä. Sen vuoksi toivon, että voimme palata vielä trooppisia sairauksia koskevaan kohtaan.
Muuten voi sanoa, että trooppisten sairauksien tutkimus ja niiden parissa työskentely on hoidettu Euroopan unionissa perinteisesti erittäin hyvin. Ei ole totta, että emme olisi tähän asti täyttäneet velvollisuuttamme sen osalta. Jos parlamentti haluaa, voimme tietysti käsitellä vielä uudelleenkin sitä, miten farmaseuttisten tuotteiden tutkimuksen tätä erityisaluetta voidaan edelleen kehittää.

Kestelijn-Sierens
 Haluaisin saada komissaari Bangemannilta vastauksen kysymykseen, jonka esitin hänen kannastaan tarkistukseen 30, jota olen esittänyt yhdessä kollegani Dybkjærin kanssa. Tässä on kysymys siitä, että lääketeollisuusyritys voisi saada kuuden kuukauden ylimääräisen yksinoikeuden tai patenttisuojan, jos se kehittää uuden harvinaisten sairauksien lääkkeen. Siis muulle lääkkeelle, joka on jo otettu käyttöön tai tuotu markkinoille, annettaisiin ylimääräinen kuuden kuukauden patenttisuoja.

Bangemann
En käsitellyt suoranaisesti sitä. Minähän sanoin, että tämä on vasta ensimmäinen käsittely. Sen vuoksi en halunnut käsitellä kaikkia tarkistuksia. Tämä on suunnilleen sama peruste kuin se, jota käytin verohelpotusten yhteydessä tai ylipäänsä rahastoa vastaan. Minähän ilmaisin jo rahastoa vastustavan kantani. Jos on tarkoitus ottaa käyttöön patenttisuoja - joko hoitomuotojen kehittämiseksi tai sitä varten, että voitot virtaavat erityiseen rahastoon -, estämme käytännöllisesti katsoen kokonaan kilpailun rinnakkaisvalmisteilla.
Niinhän se on aina. Kun jokin väline ensin kehitetään, tutkitaan ja sallitaan, sillä on joka tapauksessa kymmenvuotinen yksinoikeus markkinoilla, joka voi lisäksi muuttua patenttisuojaksi, ja suoja johtaa tänä aikana siihen, että rinnakkaisvalmisteita ei voida tuoda markkinoille. Jos aikaa pidennettäisiin, se voisi kuitenkin johtaa huonoon tulokseen. Rinnakkaisvalmisteet ovat nimittäin tietysti järkeviä patentti- tai muun suojan päättymisen jälkeen. Niillä voi olla muita vaikutuksia, ja ne ovat joka tapauksessa yleensä hieman halvempia.
Sen vuoksi emme pidä tätä tarkistusta järkevänä, koska se estäisi rinnakkaisvalmisteiden tarjoamisen suojan päätyttyä. Se ei voi mielestämme olla sellaisen ehdotuksen tavoite.

Puhemies
Kiitän teitä, komissaari Bangemann.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 11.30.

Sähkömagneettiset kentät
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Taminon laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A4-0101/99) väestön altistumisen rajoittamisesta taajuudeltaan 0 Hz - 300 GHz oleville sähkömagneettisille kentille.

Tamino
Arvoisa puhemies, kukaan ei uskoakseni ole tietämätön siitä, että lehdistössä on viime vuosina keskusteltu vilkkaasti sähkömagneettisesta saastumisesta. Yleinen mielipide siis kiinnittää näihin asioihin paljon huomiota. Sähkömagneettinen saastuminen kiinnittää todella tällä hetkellä yleisön huomion, sillä toisin kuin muita saastumisen muotoja sitä ei voi nähdä eikä haistaa. Ihmiset eivät huomaa sitä, vaan ainoastaan näkevät ympärillään laitteita, jotka saattavat aiheuttaa tätä saastumista. Jo 20 vuoden ajan on Nancy Wertheimerin Coloradossa tekemän työn ansiosta tiedetty, että nämä sähkömagneettiset kentät eivät ehkä aiheuta ainoastaan suoraan lämpenemisestä johtuvia vaurioita - välittömästi ilmeneviä lämpövaikutuksia, joiksi niitä kutsutaan - vaan pitkällä aikavälillä myös leukemiaa ja kasvaimia.
Tämä huolestuminen on eräs syy siihen, miksi edustajat Vernier, Santos ja Pimenta ehdottivat viime vaalikaudella päätöslauselmaesitystä, jonka pohjalta syntyi herra Lannoyen 5. toukokuuta 1994 hyväksytty mietintö. Tässä mietinnössä Euroopan parlamentti esitti jo eräitä lähtökotia, joista tahtoisin palauttaa mieliin sen, että on välttämätöntä noudattaa varovaisuuden periaatetta niiden vaikutusten osalta, joita sähkömagneettisilla kentillä voi olla väestöön. Tämän Euroopan parlamentin mietinnön takia komissio on katsonut sopivaksi esittää tämän suosituksen, josta tänään keskustelemme ja joka koskee kaikkia taajuuksia 0 Hz ja 300 Ghz väliltä. Kuten Euroopan parlamentin ympäristöasioita käsittelevässä valiokunnassa korostettiin, tässä suosituksessa asetetaan rajat ainoastaan välittömästi ilmenevien lämpövaikutusten osalta. Sen sijaan pitkällä aikavälillä ilmenevien muiden kuin lämpövaikutusten osalta todetaan eräiden kansainvälisten järjestöjen ilmaisemien näkemysten perusteella, ettei aineisto ole riittävä, eikä tämäntyyppiselle altistumiselle ole sen vuoksi asetettu rajoja.
On selvää, että tarkastellessamme asiaa muodollisesta näkökulmasta voisimme myös sanoa, että suurin osa aineistosta osoittaa kiistämättömästi sen, että sähkömagneettisilla kentillä on lämpövaikutuksia: me kaikki nimittäin tiedämme, että mikroaaltouuneja käytetään juuri ruoan lämmittämiseen. Sen sijaan pitkän aikavälin vaikutuksista käydään parhaillaan laajaa keskustelua, jonka kuluessa on tuotu esiin useita sekä epidemiologisia että erityisiä soluja ja kudoksia, in vitro -, ja myös in vivo - järjestelmiä koskevia tieteellisiä tutkimuksia, jotka osoittavat, kuinka sähkömagneettiset kentät mahdollisesti vaikuttavat solujen toimintaan. Tämä saattaisi olla syynä niihin leukemioiden ja kasvainten lisääntymisenä todettuihin epidemiologisiin vaikutuksiin ja lisäksi lukuisiin muihin pitkällä aikavälillä aiheutuviin vaurioihin, kuten hermojärjestelmän vaurioihin, häiriöihin, muistinmenetykseen ja niin edelleen.
Yleisön huolestuminen johtuu siitä, että meillä ei ainoastaan ole kiinteitä laitteita, kuten suurjännitejohdot, radio- ja televisiolähettimet tai matkapuhelinten antennit, vaan olemme myös jatkuvasti kosketuksissa sähkömagneettisia kenttiä luoviin kodinkoneisiin ja laitteisiin, joista kuuluisimpia lienevät tällä hetkellä niin kutsutut matkapuhelimet, joista käydään parhaillaan laajaa keskustelua.
Euroopan parlamentin ympäristöasioita käsittelevä valiokunta on näistä syistä katsonut, että komission suosituksen tekstin muuttaminen on eräiltä osin perusteltua, juuri siksi, että pitkällä aikavälillä aiheutuvat riskit voitaisiin ottaa huomioon. Komissio on ensinnäkin ehdottanut työntekijöiden terveyden huomioon ottamista ja kuluttajien suojelua siten, että otetaan käyttöön varovaisuusperiaate ja periaate, joka edellyttää parhaan mahdollisen tekniikan käyttöä, jotta altistuminen voitaisiin rajoittaa mahdollisimman vähäiseksi. Ympäristöasioita käsittelevä valiokunta on lisäksi tuonut esiin sen, että on olemassa laaja tieteellinen aineisto, jonka nojalla varovaisuusperiaatetta voidaan soveltaa, ja tästä seuraa se, että on välttämätöntä alistaa tiedot uuteen tutkimukseen, sekä se, että tämän perusteella näyttää asianmukaiselta harjoittaa jatkuvaa seurantaa, ja on välttämätöntä esittää tästä kertomus Euroopan parlamentille. Tämän lisäksi se on osoittanut, että on välttämätöntä soveltaa korkeampaa suojatasoa sellaisissa paikoissa, joissa asukkaat viettävät suurimman osan ajastaan, ja on ilmoitettava vähimmäisetäisyys kiinteistä laitteista ja laitteistoista. On kuitenkin totta myös se, ettei ympäristöasioita käsittelevä valiokunta ole yksilöinyt selkeitä tietoja ja täsmällisiä arvoja niiden menetelmien osoittamiseksi, joilla kansalaisia voitaisiin suojella altistumiselta pitkällä aikavälillä.
Arvoisa puhemies, lopetan tähän omasta ja ryhmäni puolesta eräiden sellaisten tarkistusten esittelyn, joissa otetaan huomioon jo nyt joissakin valtioissa, kuten Italiassa ja Ruotsissa sovellettavat varovaisuusperiaatteet ja turvatasot, myös pitkän aikavälin vaikutusten osalta. Tästä syystä olemme esittäneet tarkistuksia 16, 17, 18, 19, 21 ja 22.

Whitehead
 Arvoisa puhemies, tämä ei ole direktiivi vaan suositus. Sellaisenaan sitä ei voida muutamaan vuoteen muuttaa vakavammaksi lainsäädännön osaksi. Mietinnön keskeinen ajatus, jonka herra Tamino on valinnut oikein ja jota ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta tukee täysin, on se, että on sovellettava varovaisuusperiaatetta. Ja tässä yhteydessä tämä periaate merkitsee väistämättä seurantaa, seurantaa ja seurantaa.
Kyseessä on voimakas, hyvin nuori teollisuuden ala erityisesti siinä yhteydessä, kun tarkastelemme monia matkapuhelimiin liittyviä varauksia. Arvostamme sen taloudellista merkitystä. Puhun paitsi oman ryhmäni myös ympäristövaliokunnan enemmistön puolesta, kun sanon, ettemme pitäneet herra Taminon asettamia rajoja järkevinä tässä vaiheessa. Ne olisivat tosiasiassa merkinneet sitä, että monet kodeissa käytettävät sähkölaitteet jouduttaisiin poistamaan ja että ryhtyisimme jyrkästi vastustamaan sähkötolppia ja koko sähköteollisuutta.
Olemme kuitenkin sitä mieltä, että näitä laitteita on ehdottomasti valvottava, ja ympäristövaliokunnan tarkistuksilla pyritään selvittämään täsmällisesti, miksi näin on tehtävä ja miten se toteutetaan. Luen parlamentille tarkistuksen 9. Tarkistus 9 siinä muodossa, kuin ympäristövaliokunta on sen hyväksynyt, ilmentää hengeltään enemmän kuin mikään muu sitä, mihin herra Tamino pyrkii ja mitä me kannatamme.
Tarkistuksessa sanotaan, että jäsenvaltiot " säätävät vähimmäisturvaetäisyydet sähkölaitteista sekä korkeajännitelinjojen, tutkalaitteistojen sekä radio- ja tv-lähettimien ja jälleenlähetyslaitteiden, matkapuhelintukiasemat mukaan lukien, sijoituspaikkoja koskevat vähimmäisetäisyydet julkisista rakennuksista, asuinrakennuksista ja työpaikoista, ja määrittelevät sovellettavat turvaetäisyyssuositukset" . Nämä suositukset on " merkittävä tuotteisiin, ja tällöin on kiinnitettävä huomiota erityisesti matkapuhelimiin niihin liittyvän altistumisen läheisyyden ja pitkän keston vuoksi" .
Näihin toimiin on ryhdyttävä välittömästi, ja valvontaprosessia on sen jälkeen jatkettava keskeytyksettä. Me kaikki haluaisimme, että käytettäviä turvatoimia ja näitä välineitä tarkistetaan uudelleen vuoteen 2001 mennessä - ei neljän tai viiden vuoden tai kymmenen vuoden kuluttua vaan 18 kuukauden kuluessa. Julkinen epäluulo on levinnyt laajalle. Tällä hetkellä on olemassa useita tutkimuksia, jonka antavat lisää huolestumisen aihetta. Kun kerroimme tästä asiasta tohtori Michael Repacholille, joka suoritti Australiassa yhden alkuperäisistä tutkimuksista, jossa selvitettiin mahdollista syövän aiheutumista rotissa, hän sanoi uskovansa, että WHO: n suuntaviivoissa nyt asetetut raja-arvot ovat riittävän tiukat.
Olen kuitenkin sitä mieltä, että meidän olisi seurattava enemmän tilanteen kehitystä väestön, kuluttajien ja yleensä kansanterveyden etujen vuoksi.

Trakatellis
Arvoisa puhemies, ehdotus väestön sähkömagneettisille kentille altistumisen rajoittamisesta koskee kaikkia Euroopan unionin kansalaisia, sillä tämä säteily on tullut elämäämme pysyvästi.
Huolta aiheuttaa sähkömagneettisen ionisoimattoman säteilyn, ja erityisesti eri taajuusalueiden säteilyn, merkittävä lisääntyminen ympäristössä, joka johtuu säteilylähteiden runsaudesta. Lähteitä ovat esimerkiksi rautatiet, raitiovaunut, sähkölinjat, sähkölaitteet, lähetysasemat, matkapuhelimet ja tutkat. Me emme voi väistää kysymystä, missä määrin kansanterveys on turvattu vaikutuksilta, joita nyt lisääntynyt altistuminen sähkömagneettisille kentille aiheuttaa. Meillä ei ole käytettävissä luotettavaa tieteellistä tietoa, joka osoittaisi, että pitkällä aikavälillä ilmenee terveydelle haitallisia vaikutuksia. Näin ollen on oikein, että kansainvälinen tiedeyhteisö tutkii näitä vaikutuksia.
Euroopan parlamentti, joka noudattaa varovaisuusperiaatetta, oli ensimmäinen toimielin, joka vuonna 1994 pyysi komissiota sääntelemään ja asettamaan standardeja ionisoimattomalle säteilylle altistumiselle ja tekemään selvityksiä ja tutkimuksia sähkömagneettisten kenttien vaikutusmekanismeista eläviin organismeihin ja erityisesti ihmiseen.
Komission ehdotuksella yritetään täyttää Euroopan unionin lainsäädännössä oleva aukko. Ja koska jotkin jäsenvaltiot ovat jo sisällyttäneet lainsäädäntöönsä asiaa koskevia määräyksiä, tällä ehdotuksella tähdätään samalla yhteisten periaatteiden määrittelyyn yhteisön tasolla, jotta voitaisiin välttää epäyhteneväisten kansallisten puitteiden laatiminen.
Suositusteksti parantui ympäristövaliokunnassa entisestään. Tarkistuksessa 2 kehotetaan noudattamaan varovaisuus- ja ennaltaehkäisyperiaatetta samoin kuin periaatetta, joka edellyttää mahdollisimman pientä altistumista tälle säteilylle WHO: n määrittelemällä tavalla. Yhteisön järjestelmän pitää olla yhteneväinen ja sitova väestön suojelemiseksi, ja olisi ollut toivottavaa, että olisi valittu joku suositusta sitovampi oikeudellinen muoto, eli asetus, direktiivi tai päätös, kuten parlamentti oli vaatinut.
Mielestämme käsillä olevaa suositusta pitää tarkastella uudestaan säännöllisin väliajoin, koska tieteellisten tutkimusten tulosten pohjalta voidaan hankkia käytännön tietoa ja tarkistaa sitä. Lisäksi on tullut velvoite luoda viimeistään 1. tammikuuta 2001 mennessä valvontajärjestelmä laitteille, jotka saavat aikaan sähkömagneettisen kentän.
Lopuksi kehotetaan välittämään tietoja ja edistämään kansalaisten tiedonsaantia samoin kuin edistämään tutkimusta, jotta täysin selvitettäisiin sähkömagneettisten kenttien pitkän aikavälin terveysvaikutukset.
Käsittelyssä oleva suositus on myönteinen ensiaskel Euroopan kansalaisten suojelussa, ja uskomme, että sen täytäntöönpano tuo esiin perusteltua tietoa, joka mahdollisesti johtaa sähkömagneettiselle säteilylle altistumista koskevien suojelusäännösten parantumiseen entisestään.

Puhemies
Keskeytämme keskustelun tähän ja siirrymme äänestyksiin. Keskustelua jatketaan kello 15.00.

Äänestykset
Guinebertière
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää kansakuntien Euroopan ryhmän esittämään tarkistukseen 1, jossa sanotaan: " korostaa, että perhe on edelleen arvo, joka on nuorilla ensimmäisellä sijalla" , seuraavan suullisen tarkistuksen: " korostaa, että perhe on edelleen on nuorilla yksi ensisijaisista arvoista" .

Buffetaut
Arvoisa puhemies, emme vastusta tätä suullista tarkistusta, hyväksymme sen. Haluaisin vain huomauttaa, että olemme pelkästään lainanneet tarkistuksessamme rouva Hermangen käyttämää sanamuotoa.
Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.

Lulling
Arvoisa puhemies, päättäessäni alustustani eilen pidetyn käsittelyn yhteydessä pyysin komissiolta selvää ja pitävää lupausta siitä, että se hyväksyy kaksi lainsäädäntöpäätöslauselmassamme olevaa kohtaa ennen lainsäädäntöpäätöslauselmaa koskevaa äänestystä.
Kyseessä on ensinnäkin kohta, jossa komissiota pyydetään peruuttamaan ehdotuksensa. Rouva Gradin selitti meille, että herra Flynn oli estynyt olemasta paikalla, mistä olemme pahoillamme, mutta että hän aikoi ehdottaa vuoden 1976 direktiivin muuttamista koskevan ehdotuksen peruuttamista. En tiedä, johtuuko tämä menettelytapa komission sisäisestä järjestelystä. Onko herra Flynnin velvollisuutena ehdottaa komissiolle, joka on kollegio, kuten tiedämme niiden kaikkien keskustelujen perusteella, joita olemme käyneet tästä aiheesta, ehdotuksen peruuttamista? Jos hän tekee niin, voimmeko olla varmoja siitä, että kollegio kannattaa hänen ehdotustaan? Tämä on hyvin tärkeää tietää. Jos komissio olisi sanonut meille: peruutamme ehdotuksen, asia olisi ollut aivan selvä. Jos se kuitenkin sanoo meille: ehdotamme - en tiedä kenelle, olettaisin, että itselleen - vuoden 1976 direktiivin muuttamista koskevan ehdotuksen peruuttamista, jota pidämme vaarallisena positiivisten toimenpiteiden kannalta, niin minä haluan tietää, aikoo komissio todella peruuttaa tämän ehdotuksen, aikooko se hyväksyä herra Flynnin ehdotuksen.
Toiseksi...
Vaihtelevia reaktioita
Olen pahoillani, mutta tämä on hyvin tärkeää. Vaikka olisitte sitä mieltä, että naisten ja miesten yhtäläisiin mahdollisuuksiin liittyvät kysymykset eivät ole tärkeitä, haluaisin paikalla olevien miespuolisten kollegojen muodostaman enemmistön kiinnittävän huomiota siihen, että pian hekin tarvitsevat positiivisia toimenpiteitä, koska ammatit muuttuvat entistä naisvaltaisemmiksi esimerkiksi omassa maassani, jossa on tuskin lainkaan miespuolisia opettajia ala-asteella ja tuskin lainkaan miespuolisia tuomareita. Positiiviset toimenpiteet eivät siis koske ainoastaan naisia. Ne koskevat vähemmän edustettua sukupuolta, ja te olette pian vähemmän edustettu sukupuoli. Teidän on siis ymmärrettävä, että positiiviset toimenpiteet koskevat myös teitä.
Suosionosoituksia

Puhemies
Rouva Lulling, uskon, että komissaari Pinheiro on kuullut sananne täydellisesti ja että hän voi selvittää meille komissaari Flynnin mielentilan sijasta yksinkertaisesti sen, aikooko komissio vetää pois direktiiviehdotuksensa työjärjestyksemme 59 artiklan mukaisesti. Toivon siis, että komissaari Pinheiro selvittää meille juuri tämän asian, jos hän kykenee.

Pinheiro
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, voin kertoa, että komissio aikoo vetää pois ehdotuksensa direktiiviksi, kuten naisten oikeuksien valiokunta on pyytänyt. Voin myös vahvistaa kollegani Flynnin aikomuksen esittää uusi lainsäädäntöehdotus 141 artiklan nojalla, ja luonnollisestikin hän tulee tässä suhteessa toimimaan kaikinpuolisessa yhteistyössä parlamentin kanssa.

Lulling
Arvoisa puhemies, näissä olosuhteissa luotamme siihen, että komissio peruuttaa ehdotuksensa ja että se esittää meille uuden direktiiviehdotuksen 141 artiklan perusteella. Rouva Gradin on jälleen ollut tietynlaisessa mielentilassa ja esittänyt eräitä rajoitteita, mutta olemme nyt sitä mieltä, että tämä direktiiviehdotus on tehtävä meille 141 artiklan perusteella. Näin ollen voin ehdottaa parlamentille, ettemme äänestä näistä kolmesta artiklasta vaan luonnoksesta lainsäädäntöpäätöslauselmaksi kokonaisuudessaan.
Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.

Eriksson
Arvoisa puhemies, tarkistuksen 4 ruotsinkielisessä versiossa on kohtalokas virhe. Siinä sanotaan, että " uppmanar medlemsstaterna att (kolme sanaa jää pois) under vissa omständigheter - " . Olemme vaatineet poistettavaksi näitä kolmea sanaa, under vissa omständigheter . Tarkistuksesta on tullut merkillinen, koska alkuperäinen teksti on siinä jäljellä. Haluan kiinnittää kaikkien ruotsalaisten huomion tähän.

Puhemies
Tarkastamme asian. Jos tarkistus hyväksytään, korjaamme tietysti kyseisen kohdan. Kiinnitämme siihen erityistä huomiota.

Lulling
 Arvoisa puhemies, tämä on hyvin tärkeä asia: ranskankielisessä tekstissä sanotaan: " Invite les États membres à légaliser sous certaines conditions " (Kehottaa jäsenvaltioita laillistamaan tietyin edellytyksin ), ja me pyydämme erillistä äänestystä tästä lauseen osasta: " sous certaines conditions" . Englanninkielisessä tekstissä sanotaan: " in certain circumstances" (tietyissä olosuhteissa), mikä on aivan eri asia. Ilmaukset " dans certaines circonstances" ja " sous certaines conditions" tarkoittavat eri asiaa. Luotettavassa tekstissä käytetään ilmausta " sous certaines conditions" . Tämän kohdan on oltava täysin selvä. Minun on sanottava teille, että on selvää, tietyin edellytyksin, ettemme halua, tai ainakaan minun ryhmäni ei halua, laillistaa aborttia kaikissa tapauksissa, ilman edellytyksiä. Tässä kohdassa on siis oltava " sous certaines conditions" .

Puhemies
Yleensä luotettava versio on esittelijän kielellä laadittu versio, ellei rouva Hautala ole laatinut alkuperäistä tekstiään jollakin muulla kuin suomen kielellä. Tarkastamme tietysti äänestyksen jälkeen, että kaikki on alkuperäisen tekstin mukaista.
Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.

Souchet
Eurooppalaisten yhteiskuntiemme tasapaino perustuu suurelta osin erilaisuudesta muodostuvan kulttuurin säilyttämiseen ja kehittämiseen, hyvin monivivahteisten kielten elinvoimaisuuteen ja yhdenmukaistamisen johdonmukaiseen torjumiseen. Audiovisuaaliala on tässä mielessä keskeinen haaste.
Meille esitetty päätösehdotus, jonka tarkoituksena on antaa täsmällisempi kuva audiovisuaalialan ja liitännäisalojen teollisuudesta ja erilaisista markkinoista ja selvittää paremmin siihen liittyviä tekijöitä ja niiden kehitystapaa ottamalla käyttöön asianmukainen tilastotietojen perusrakenne, on hyödyllinen.
Kansakuntien Eurooppa -ryhmän jäsenet kannattavat siis tätä päätöstä sillä ehdolla, että tietyt tarkistukset hyväksytään. Näiden tilastojen " luotettavuutta" on todellakin valvottava, ja tilastotiedot on koottava siten, että ne vastaavat yritysten " tietotarpeita" , mutta myös siten, että niiden perusteella voidaan hallinnoida paremmin alan politiikkaa. Eurostatin olisi siis vähintäinkin tarkasteltava alan työllisyystasoja ja -suuntauksia, pätevyysvaatimuksia sekä ikäjakaumia, mikä antaisi käsitystä Euroopassa ja jäsenvaltioissa toteutetuista politiikoista.
Tällä alalla ei pidä unohtaa etenkään pk-yritysten keskeistä merkitystä. Tämän alan yhteydessä tuodaan liian usein esille keskittämisen tarve. Audiovisuaalialan taloudellista toimintaa harjoittavat kuitenkin pääasiassa pienet ja keskisuuret yritykset.
Tästä syystä täytäntöönpanopolitiikoissa on suosittava pk-yrityksiä, joiden etuna on myös se, että niitä on Euroopan unionin jäsenvaltioiden koko alueella.
Lopuksi minun on muistutettava, että pk-yritysten kehittäminen on mahdollista vain Euroopan tasolla toteutettavan yhteistyön avulla ja noudattamalla todellista toissijaisuusperiaatetta jäsenvaltioiden harjoittamien politiikkojen itsenäisen luonteen kunnioittamiseksi ja ottaen huomioon niiden kansallisten kielten vaikutuksen ja heijastumisen sekä niiden kaikkien kulttuurisen erilaisuuden. Vain tällä ehdolla voimme välttää uudenlaisen yhdenmukaistamisen, jossa ei kunnioitettaisi myöskään eurooppalaisen kulttuurimme erityislaatua ja erilaisuutta.
Anttilan mietintö (A4-0073/99)
Eriksson, Sjöstedt ja Svensson
Olemme äänestäneet mietintöä vastaan seuraavista syistä:
1.Hallitusten välisiä neuvotteluja maatalouspolitiikan uudistamisesta käydään parhaillaan ja niihin palataan jälleen tänään. Parlamentilla ei ole aihetta antaa lausuntoa yksittäisistä maatalouspolitiikan osista tässä vaiheessa.2.Erikoispäätös, joka suosii jotakin jäsenvaltiota, uhkaa koko uudistusta.3.Parlamentissa ei pidä puhua joillekin maille myönnettävästä lisätuesta, kun päämääränä on vähentää suuria unionin maatalouspolitiikasta koituvia menoja.
Des Places
Kansakuntien Eurooppa -ryhmä ottaa tietysti huomioon arktisten alueiden maanviljelyn erityispiirteet ja haluaa muistuttaa, että koko Euroopan unionin alueelta on kartoitettu 30 erilaista ekosysteemityyppiä.
YMP on nimensä mukaisesti yhteistä. Siksi Kansakuntien Eurooppa -ryhmä vastustaa esittelijän esittämän päätöslauselman 3 ja 7 kohtaa. Niissä ehdotetaan todellakin erityisen alueellisen maatalouspolitiikan käyttöönottoa arktisten alueiden maataloudessa.
Vaikka erityistuotannon, kuten poronlihan sisällyttämistä olemassa olevaan YMJ: hin, esimerkiksi häränlihan YMJ: hin voitaisiin harkita, erityistä ekosysteemiä ei pidä käyttää verukkeena sille, että yhteisen maatalouspolitiikan sijasta otettaisiin käyttöön 30 erityistä maatalouspolitiikkaa.
YMP: n alueelliset ulottuvuudet on otettava huomioon joko maaseudun kehityspolitiikassa tai aluepolitiikassa. Muistuttaisin, että subarktiset alueet kuuluvat tällä hetkellä tavoitteen 6 alueeseen ja että ne on sisällytetty Agenda 2000: ssa uuteen tavoitteeseen 1.
Nämä alueet saavat siis nyt ja aina tulevaisuudessakin merkittävää erityistukea, jolla voidaan korvata ekosysteemin aiheuttamat lisäkustannukset. Muistutan, että aluepolitiikan yhteydessä tälle alueelle annettavat yhteisön tuet muodostavat 75 % rakenneinvestointien kokonaiskustannuksista.
Näin ollen, koska 3 ja 7 artikla hyväksyttiin, ryhmämme äänesti päätöslauselmaa vastaan lopullisessa äänestyksessä.
Sen jälkeen, kun jotkut halusivat " murskata" YMP: n ottamalla käyttöön yhteisrahoitusperiaatteen, joka on perustamissopimuksen ja välttämättömien menojen erityisaseman vastainen, toiset haluavat nyt tuhota YMP: n haluamalla alueellistaa sen erityisten ekosysteemien perusteella.
Ryhmämme jäsenet kannattavat YMP: tä, joka on yksi Rooman sopimukseen kirjatuista Euroopan rakentamisen peruslähtökohdista. On hämmästyttävää, että yhdentyneen ja federalistisen Euroopan kannattajat ovat niitä, jotka tuhoavat ainoan todellisen yhteisen politiikan yhteisen kalastuspolitiikan ohella.
Katiforisin mietintö (A4-0090/99)
Palm ja Theorin
Mietinnössä kuvaillaan tulevaisuutta, johon kuuluvat yhtenäistetyt verot ja verotusjärjestelmä. Haluamme tällä äänestysselityksellä korostaa, että verot ovat kansallinen asia, eivätkä ne kuulu EU: n toimivaltaan.

Souchet
Kansakuntien Eurooppa -ryhmän jäsenet kiinnittävät erityistä huomiota pieniin ja keskisuuriin yrityksiin, aluesuunnittelun keskeiseen tekijään ja työllisyyden kulmakiveen Euroopan unionin maissa. 99 % liikeyrityksistä työllistää vähemmän kuin 250 henkilöä, joiden osuus on 66 % kokonaistyöllisyydestä. Ne ovat myös vastanneet lähes kaikesta työpaikkojen määrän nettokasvun luomisesta kaudella 1988-1995.
Kaikilla pk-yrityksillä on jossakin kehitysvaiheessa ongelmia, jotka liittyvät niiden omien varojen riittämättömyyteen. Riskipääomaa on siis lisättävä. Jos esimerkiksi otetaan Yhdysvallat, aloittelevat pk-yritykset loivat 6 miljoonaa 7 miljoonasta työpaikasta vuosina 1991-1995. Joistakin tällaisista yrityksistä on tullut huomattavan suuria, huipputeknologian alalla jopa maailman johtavia yrityksiä.
Yhdysvalloissa pk-yritysten on helppo saada riskipääomaa. Tilanne on tällä hetkellä erilainen Euroopan unionin maissa, joissa tässä suhteessa rangaistaan niitä pk-yrityksiä, joilla on huipputeknologian alalla kilpailuetu.
Yrittäjillä on siis oltava mahdollisuus saada alkupääomaa, sen jälkeen lisä- ja kehityspääomaa yrityksen kasvaessa ja lopulta hankkia rahoitusta institutionaalisilta ja yksityisiltä sijoittajilta, joiden tukena ovat riittävän suuret eurooppalaiset arvopaperimarkkinat.
Yhteisön tasolla riskipääomavaroja koskevan lainsäädännön puute on este markkinoiden tehokkuudelle. Yhteisön nykyiset rahoitussäännökset ovat liian hajanaisia, ja niitä vaivaa samanaikaisesti sekä luettavuuden että johdonmukaisuuden puute. Tällä alalla voisi olla hyödyllistä ottaa esimerkkiä Yhdysvalloista, joka on perustanut kansallisen sääntelyelimen - Security and Exchange Commission -, jonka tehtävänä on yhdenmukaistaa kansallisia määräyksiä ja säännöksiä niin sanottujen likvidien arvopaperien jälkimarkkinoiden kehityksen mahdollistamiseksi.
Riskipääoman sijoittajien antaman rahoituksen ohella tarvitaan ehdottomasti myös yrityshoidon neuvontaa. Rahoituksen ja neuvonnan on liityttävä kiinteästi toisiinsa. Tämä on yksinkertainen mutta tehokas tapa, jolla sijoittaja voi pienentää riskiä, osallistua suoraan tai epäsuorasti sijoituskohteensa jokapäiväiseen liiketoimintaan ja olla suureksi avuksi yrittäjälle.
Kansakuntien Eurooppa -ryhmä haluaa kuitenkin korostaa, miten ristiriitaisessa tilanteessa me olemme. Olemmehan kaikki tietoisia pk-yritysten merkityksestä, ylistämme usein niiden taloudellista menestystä ja niiden suurta merkitystä työllisyyden alalla, mutta kun käsittelemme ympäristösääntöjä, teknisiä sääntöjä tai hallinnollisia menettelyjä, parlamenttimme enemmistö ei kiinnitä riittävästi huomiota yrittäjien huolenaiheisiin eikä heidän erityiseen vastuuseensa: he ottavat suuria riskejä vaikka heillä on pienet takuut sekä yhteiskunnan tukien että perheomaisuutensa säilyttämisen näkökulmasta tarkasteltuna.

Wibe
Olen suureksi osaksi samaa mieltä siitä, mitä mietinnössä sanotaan, en kuitenkaan esimerkiksi sen osalta, että " Euroopan unionin pääomamarkkinoiden hajanaisuus" on syy riskipääoman puuttumiselle. Pääomamarkkinoiden hajanaisuus ei vaikuta pääoman saatavuuteen puolin eikä toisin.
Pääasialliset huomautukseni koskevat kuitenkin muuta. Katson, että ensiksikin vakava pienyritysten puute Euroopassa ei johdu pääomasta, vaan liian alhaisesta kysynnästä. Jos kysyntä kasvaa, riskipääoma tulee esiin riippumatta siitä, onko se hajallaan vai ei.
Toinen huomatukseni liittyy lukuisiin verotuksen yhtenäistämistä koskeviin viittauksiin. Tämä yhtenäistäminen ei liity millään tavalla asiakysymykseen, vaan se ilmentää yksinomaan poliittista pyrkimystä luoda federalistinen Eurooppa. Mietinnöstä olisi tullut parempi ilman tätä älyllistä painolastia.
Newmanin mietintö (A4-0093/99)
Hager
Itävallan vapaamielisten ryhmän jäsenet kannattavat periaatteessa kaikkia toimia ja askeleita, joihin sekä EU: ssa että jäsenvaltioissa ryhdytään rahanpesun torjumiseksi. Sen vuoksi olemme myös kannattaneet useimpia kohtia. Torjumme kuitenkin koko mietinnön, koska olemme sitä mieltä, että Itävaltaa vastaan nimettömien säästötilien avaamismahdollisuuden vuoksi suunnatut toimet ovat ylimitoitettuja eivätkä liity varsinaista rahanpesua koskevaan tavoitteeseen.
Vaz Da Silvan mietintö (A4-0103/99)
Vaz Da Silva
Olemme vihdoin päässeet tien päähän tässä pitkässä prosessissa, joka on käsittänyt yhteydenpitoa ja neuvotteluja Euroopan eri maiden taidealojen edustajien kanssa (eikä kyse ole tietenkään vain 14 jäsenvaltiosta).
Tuo maaperä oli ennestään lähes koskematon. Jäsenvaltiot eivät itse näytä olevan tietoisia siitä, millainen vaikutus taiteilijoilla saattaa olla niiden elämänlaatuun, eivätkä taitelijat puolestaan tunnu olevan kovin motivoituneita astumaan ulos omista ympyröistään ja tutustumaan toisenlaisiin käytäntöihin ja toisiin maihin. Kyse ei ole yksistään siitä, että taiteiljoiden asemaa koskevat kansalliset lait ovat hajanaisia ja puutteellisia, vaan myös siitä, että jäsenvaltiot eivät ole pyrkineet millään tavoin sovittamaan yhteen pyrkimyksiään taiteilijoiden sekä taideteosten ja -tuotteiden liikkuvuuden helpottamiseksi. Tässä suhteessa pyrimme ennen kaikkea yksilöimään ongelmat sekä esittämään mahdollisia toimintalinjoja tulevaa politiikkaa varten.
Kulttuuriasioita käsittelevä valiokunta, joka alun perin teki aloitteen mietinnöstä, on tahtonut antaa Euroopan toimielinten käyttöön - tässä ratkaisevassa laajentumisen vaiheessa, jossa yhteisölle myös määritellään uusi poliittinen ja rahoituksellinen kehys - poliittisen välineen, jolla on käänteentekevä vaikutus, jos sitä vain osataan käyttää.
Hyvin koordinoitu ja jatkuva politiikka luovuuden ja taidekasvatuksen tukemiseksi ja edistämiseksi voi olla juuri se tekijä, jota vielä tarvitaan, jotta eurooppalainen yhteiskunta voisi ottaa harppauksen 21. vuosisadalle. Se on myös edellytys väkivallan ja syrjäytymisen torjumiselle.

Wibe
Mietinnössä on monia hyviä huomioita. En voi kuitenkaan hyväksyä monia kohtia, joissa puhutaan " mahdollisuuksista lähentää sosiaaliturva- ja verolainsäädäntöä" (taiteilijoiden takia!), esimerkiksi 16 kohtaa. En myöskään pidä erityisen paljon ehdotuksen 11 kohdasta, missä sanotaan, että luotaisiin " eurooppalainen taiteilijakortti" , jolla taiteilijoille suotaisiin erityisetuja, tai siitä, että pitäisi laatia " uusia muotoja taiteiden rahoittamiseksi Euroopassa" . En ole myöskään vakuuttunut siitä, että olisi viisasta " parantaa taiteiden tukijoiden veroetuja" , kuten 17 kohdassa ehdotetaan.
Mietintö sisältää siis hiukan liian paljon federalistisia pyrkimyksiä ja uskoa veronalennusten siunauksellisuuteen (varsinkin varakkaille taiteiden tukijoille) ollakseen täysin minun makuuni.
Guinebertièren mietintö (A4-0100/99)
Darras
Rouva Guinebertièren mietintö siinä muodossa, kuin se on meille tänään esitetty, eli Euroopan parlamentin kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokuntamme muuttamana, muodostaa perustan todelliselle yhdentyneelle ja yleiselle nuorisopolitiikalle. Vaikka nuorisoa koskevan yhteisön yhteistyöpolitiikan säännöstö onkin kiistämätön peruskoulutuksen, ammatillisen koulutuksen ja vaihdon alalla Sokrates-, Leonardo- ja Nuorten Eurooppa -ohjelmien ansiosta (joihin on lisättävä Euroopan vapaaehtoispalvelua koskeva aloite), nämä saavutukset eivät kuitenkaan riitä tyydyttämään nuorten erityistarpeita. Nuorisopolitiikan sisällöksi ei riitä se, että korostetaan kaikkien tarvetta saada yleissivistävää ja ammatillista koulutusta (joka on toki oleellinen asia). On myös kiinnitettävä huomiota muihin, täydentäviin näkökohtiin, kuten luovuuteen, yleissivistävään kansalaiskoulutukseen, suvaitsevaisuuden ja demokratian oppimiseen, terveyteen, asumiseen.
Esittelijämme tuo hyvin selvästi esille nämä tavoitteet ja ottaa samalla huomioon sen täydentävyyden ja lisäarvon, jonka eurooppalainen näkökulma välttämättä antaa jäsenvaltioiden muodostamalle " jalustalle" . Tästä syystä hän kehottaa jäsenvaltioita laatimaan " nuorisoa koskevia kansallisia ohjelmia" työllisyyspoliittisten ohjelmien esimerkin mukaisesti. Komission tehtävänä on arvioida kansallisia nuorisopolitiikkoja ja levittää sen jälkeen " tuloksellisimpia" kokemuksia ja esimerkkejä Euroopan unionissa. Kaikki tämä voi auttaa luomaan innovatiivisia hankkeita nuorten taholta ja heitä varten ja edistää nuorten yritteliäisyyttä.
Koska unionin tasolla toteutettavan nuorisopolitiikan on oltava kokonaisuus, jonka tavoitteena on kuunnella paremmin nuoria ja ottaa heidät entistä enemmän mukaan päätöksentekoon heidän järjestöjensä kautta, äänestän tämän mietinnön puolesta, joka antaa meille kokonaisnäkemyksen siitä, mitä tämä politiikka voisi olla 2000-luvun sarastaessa.

Wibe
Mietinnöllä on hyvä tavoite. Sitä leimaa kuitenkin hyvin suuressa määrin federalismi. Halutaan luoda esimerkiksi " kokonaisvaltainen eurooppalainen nuorisopolitiikka" , " auttaa nuoria sopeutuman unioniin" , " antaa nuorille hyvät mahdollisuudet hyödyntää aktiivisesti unionin kansalaisuutta" , " koordinoida nuorisopolitiikkaa eurooppalaisella tasolla" , halutaan, että EU perustaa " nuorten käyttöön keskitetysti apua tarjoavia tukipisteitä" ja että luotaisiin nuorisoa koskeva Internet-sivusto, jota komissio ylläpitäisi Europa-palvelimelta.
Henkilökohtaisesti olen vakuuttunut siitä, että nuorisopolitiikka olisi voitu muotoilla paljon paremmin, jos sitä ei olisi painanut ikuinen pyrkimys federalistisesta Euroopasta.
Corrien mietintö (A4-0065/99)
Souchet
Kansakuntien Eurooppa -ryhmä on äänestänyt herra Corrien mietinnön puolesta. Tämä asiakirja heijastaa huomattavimmilta osiltaan ryhmämme huolestuneisuutta AKT: n ja EU: n välisen yhteyden tulevaisuudesta.
Vaikka AKT: n ja EU: n yhteistyö on osoittautunut toimivaksi ja vaikka se muodostaa niin EU: lle kuin Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioillekin välttämättömän monenkeskisen yhteistyön välineen, sitä vastaan on hyökätty ennennäkemättömällä tavalla, mikä saa pelkäämään sen pitkäikäisyyden puolesta.
Ennakoitavuus ja luottamus ovat tämän välineen kaksi keskeistä tekijää: valitettavasti on syytä pelätä, että ne vaarantuvat jatkuvien hyökkäysten vuoksi, joita välineeseen kohdistetaan niiden taholta, joiden mielestä uudessa maailmanjärjestyksessä ei saa olla mitään muuta sääntelyä kuin markkinoiden ja kilpailun muodostama sääntely.
Tässä yhteydessä AKT: n ja EU: n yhteinen edustajakokous on entistä välttämättömämpi foorumi, jossa kansat ja niiden valitsemat edustajat voivat saada äänensä kuuluville ja tuoda esille todelliset tarpeensa. Se on myös paikka, jossa voidaan pohtia ja suunnitella pitkällä aikavälillä pohjoisen ja etelän välisiä suhteita.
Yhteisellä edustajakokouksella on myös keskeinen merkitys tulevaa Lomén sopimusta koskevissa neuvotteluissa. Sen yhteydessä on erityisesti ja useaan otteeseen korostettu kehitysmaiden legitiimien etujen ottamista paremmin huomioon maailman talousjärjestelmässä. Sen yhteydessä on pelätty vuodesta 1995 lähtien Marrakechin sopimusten väistämättömiä kielteisiä vaikutuksia tullietuuksien säilyttämiseen.
Tätä pohjoisen ja etelän välisen yhteistyön esimerkillistä välinettä, joka Lomén sopimus on, on tietysti muutettava, kuten OAU: n puheenjohtaja herra Blaise Compaore aivan oikein korosti puhuessaan tänä aamuna parlamentissamme, sitä mukaa kuin AKT-valtiot erilaistuvat, ja on tuettava ennen kaikkea Afrikan yksityisen sektorin kehitystä. Sopimuksen tarkoituksenmukaisuus on kuitenkin säilynyt ennallaan maailmanlaajuistumisen yhteydessä: Lomén järjestelmää on uudistettava ja vahvistettava sen sijaan, että sitä heikennettäisiin vapaakaupan ideologian nimessä, jolla altistetaan vastuuttomasti yhteiskunnallisesti heikot ja taloudellisen kehityksensä alkuvaiheessa olevat maat liiallisen kilpailun aiheuttamille sokeille, joilla olisi niihin epävakauttava ja tuhoisa vaikutus.
Lüttgen mietintö (A4-0057/99)
Souchet
Helsingin konferenssiin, joka pidettiin 23. 25. kesäkuuta 1997, osallistui edustajia Euroopan hallituksista ja parlamenteista, Euroopan unionin toimielimistä ja hallitusten välisistä järjestöistä, ammatti- ja työnantajajärjestöistä ja rahoituslaitoksista, jotka edustivat yhteensä 15: tä eri maata.
Kansakuntien Euroopppa -ryhmä on iloinen yhteistyön kehityksestä sellaisen yleiseurooppalaisen liikennepolitiikan edistämiseksi, joka perustuu tärkeimpien asianosaisten toimijoiden, ensi sijassa valtioiden kumppanuuteen.
Ensimmäinen konferenssi pidettiin Prahassa vasta vuonna 1991: siinä määritettiin suunta Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja sen naapurimaiden väliselle yhteiselle liikennepolitiikalle.
Vuonna 1994 pidetyssä Kreetan konferenssissa työskenneltiin kolmessa työryhmässä, jotka käsittelivät liikennettä ja markkinataloutta, liikenteen infrastruktuuria ja rahoitusta sekä Horisontti 2000 -hanketta (eri liikennemuodot yhdistävä liikenne, uusi tekniikka, turvallisuus ja ympäristönsuojelu). Alueellinen painopiste oli ensimmäistä kertaa Keski- ja Itä-Euroopan maissa (KIE-maat).
Lopulta kolmannessa, Helsingissä pidetyssä konferenssissa ryhdyttiin edistämään pitkällä aikavälillä tehokkaita ja ympäristöystävällisiä liikennejärjestelmiä, jotka vastaavat kansalaisten ja yritysten tarpeita taloudellisella, yhteiskunnallisella, ekologisella ja turvallisuuden tasolla. Lisäksi alueellinen epätasapaino pyritään poistamaan ja Euroopan taloudelle yritetään mahdollistaa tehokas kilpailu maailmanmarkkinoilla. Tästä syystä määritettiin eri liikennemuotojen yhdistäminen, toissijaisuus, päätösten avoimuus ja syrjimätön yhteistyö kaikilla tasoilla sekä kaikkien liikennealalla toimivien osapuolten ja ryhmien välillä.
Helsingissä tehtyjen päätösten tavoitteena on toteuttaa seuraavat toimenpiteet:
turvallisuutta ja ympäristöä koskevien säädösten lähentäminen; -liikennemarkkinoiden asteittainen vapauttaminen; -eri liikennemuotojen yhdistämisen kehittäminen; -koko Euroopan infrastruktuurien parantaminen, ; -Euroopan laajuisen kumppanuusverkon luonti; -julkisen henkilöliikenteen tukeminen; -älykkäiden liikennejärjestelmien käyttö; -liikennealan tutkimuksen ja kehittämisen vahvistaminen; -ulkoisten kustannusten sisällyttäminen; -transit-liikenteen helpottaminen; -yhteistyö tietojen keräämisessä.Helsingin konferenssin onnistuminen osoittaa jälleen yhteistyömenetelmän tehokkuuden. Hyväksyessään joukon toimenpiteitä, joilla määritellään yleiseurooppalaisten liikenneverkkojen kehittämisen puitteet, Euroopan unionin jäsenvaltiot ja naapurimaat ovat edistäneet hyödyllisellä ja konkreettisella tavalla maanosamme tulevaisuuden kannalta oleellista asiaa, uudelleen löydettyä ja uudelleen yhdistynyttä suurta Eurooppaa.
Cabrolin mietintö (A4-0078/99)
Souchet
Lääketeollisuus on edistynyt huimasti viimeisten vuosikymmenien aikana, ja sen ansiosta elinikä on pidentynyt ja jotkin sairaudet ovat hävinneet.
Hyvin yleisten ja hyvin tunnettujen sairauksien ohella on olemassa joukko sairauksia, joista kärsivät hyvin harvat potilaat: noin 5 000 tällaista sairautta on tunnistettu. Lääkealan tutkimus ja kehitys on kuitenkin niin kallista, että lääketeollisuus ei ole kovin halukas kehittämään lääkkeitä näiden sairauksien hoitoon. Markkinoiden pienuuden vuoksi hoidon toteuttamisesta aiheutuvat kustannukset eivät tuota voittoa teollisuudelle, mistä on peräisin termi " harvinaislääkkeet" . On siis otettava käyttöön välineitä, joilla kannustetaan teollisuutta kehittämään tämäntyyppisiä lääkkeitä, joista on hyötyä paitsi Euroopan unionin potilaille myös koko maailman potilaille, kehitysmaiden potilaat tietysti mukaan luettuina.
Komission ehdotuksen tavoitteena on perustaa yhteisön menettely harvinaislääkkeiden määrittelemiseksi ja kannustaa niiden tutkimista, kehittämistä ja markkinoille saattamista, joka on tarkoitus toteuttaa erityisesti siten, että myönnetään kymmenen vuoden yksinoikeus markkinoilla.
Vaikka Kansakuntien Eurooppa -ryhmä ei voi muuta kuin taputtaa komission ehdotukselle, koska se on esimerkki todellisesta jäsenvaltioiden välisestä yhteistyöstä, jossa markkinoiden laajentuminen helpottaa kalliiden tutkimusten harjoittamista, voimme vain pahoitella menettelyn hitautta ja antaa sille tuomiomme. On syytä muistaa, että tämä asetusehdotus kirjattiin komission ohjelmaan vuonna 1997. Sen lisäksi, että on mennyt lähes kaksi vuotta ennen kuin asetusehdotus esitettiin, on syytä tietää, että Yhdysvalloissa otettiin käyttöön harvinaislääkkeiden kehitystä koskeva kannustinjärjestelmä jo vuonna 1983. Vastaavanlainen järjestelmä otettiin käyttöön Japanissa vuonna 1995, Singaporessa vuonna 1997 ja Australiassa vuonna 1998.
Nämä lähimmäistemme terveyden kannalta välttämättömät erityisalat ovat juuri niitä aloja, joilla Euroopan unionin on samanaikaisesti sekä tehostettava toimintaansa että oltava aloitteellinen.
Kansakuntien Eurooppa -ryhmän jäsenet hyväksyivät äänestyksen yhteydessä esittelijän, professori Cabrolin kannattamat tarkistukset. He toivovat, että menettely saadaan pian päätökseen, koska me kaikki tiedämme, että kansanterveyden alalla on toimittava nopeasti. Euroopan lääketeollisuus voi hyötyä tämäntyyppisestä ohjelmasta, jonka tarkoituksena on edesauttaa sitä kehittämään helpommin uusia lääkkeitä ja edistää siten sen tutkimuksen tasoa ja lisätä sen mainetta.
Lullingin mietintö (A4-0038/99)
Deprez
" Sama palkka samasta työstä" , kuuluu sanonta. Se, kuinka vaikeaa on tosiasiassa saavuttaa naisten ja miesten tasa-arvoinen kohtelu etenkin työnsaannissa ja ammatillisessa koulutuksessa, osoittaa, kuinka pitkä matka sanoista on tekoihin. Ja tämä johtuu lukuisista syistä, joista useammat ovat seurausta yhteiskunnassa vallitsevista vakiintuneista käsityksistä, jotka haittaavat työtä tekeviä naisia.
Tasa-arvoinen kohtelu on hyvin tärkeä aihe. Parlamenttimme on osoittanut useaan otteeseen, miten suurta kiinnostusta se tuntee tätä kysymystä kohtaan. Sen sijaan tänään käymämme keskustelu vaikuttaa minusta selvästi vanhentuneelta, ja se johtuu kahdesta syystä. Ensimmäinen syy on se, että tuomioistuimen Marschallin asiassa antama tuomio on hyvin selvästi auttanut täsmentämään sen Kalanken asiassa antamaa tuomiota. Toiseksi Amsterdamin sopimuksessa yhtäläisten mahdollisuuksien politiikasta tehdään yhteisön tehtävä ja poliittisesta ja objektiivisesta tasa-arvosta kaikkia koskeva oikeus. Se muodostaa myös vahvemman oikeudellisen perustan, jolta voidaan tulevaisuudessa toteuttaa positiivisia toimenpiteitä.
Ehdotus direktiivin 76/207/ETY muuttamisesta, jota komissio ehdottaa meille Kalanke-tuomion perusteella, on nyt aiheeton. Olen siis samaa mieltä esittelijämme kanssa. Komission ehdotus on torjuttava ja sitä on pyydettävä valmistelemaan uusi direktiiviehdotus, jossa otetaan huomioon myöhemmin esille tulleet uudet asiat.
Hautalan toinen mietintö (A4-0029/99)
Von Habsburg
Arvoisa puhemies, äänestin sisäisen vakaumukseni vuoksi Hautalan mietintöä ja kaikkia tarkistuksia vastaan, lukuun ottamatta niitä, jotka Riippumattomat kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmä esitti. Kristittyinä emme voi ottaa kantaa elämää vastaan, ja lapsi, joka ei ole vielä syntynyt, on yhtä elävä kuin sellainen, joka on syntynyt. Se on asia, joka on meistä yksinkertaisesti sietämätöntä, ja sen vuoksi äänestin sisäisen vakaumukseni mukaisesti sitä vastaan. Muodostamme tänään vähemmistön. Muodostamme kenties joskus enemmistön, sillä tämä johtaa kansalaisemme ennen pitkää suureen katastrofiin. Haluaisin sanoa siihen vielä, että en ole naisia vastaan, vaan kunnioitan heitä äärettömästi. Minulla on seitsemän lasta ja 18 lapsenlasta. Voitte kuvitella, kuinka paljon kunnioitan vaimoani, ja haluaisin vain sanoa, että nimenomaan sen vuoksi äänestin Hautalan mietintöä vastaan.

Cushnahan
 Arvoisa puhemies, tässä mietinnössä on monia näkökohtia, joita kannatan, koska siinä käsitellään naisten terveyteen liittyviä vakavia ongelmia. En voi kuitenkaan hyväksyä sitä, että siinä puhutaan abortista. Euroopan unionilla ei ole minkäänlaista toimivaltaa tällä alalla. Se ei voi puuttua yksittäisten jäsenvaltioiden politiikkaan tällä herkällä alalla eikä se uskoakseni haluakaan tehdä sitä. Tämä ilmaistaan virallisesti perussopimuksissa viitattaessa yleiseen järjestykseen, joka on rajattu jäsenvaltioiden yksinomaiseen toimivaltaan. Jäsenvaltioilla on ehdoton lainsäädäntövalta yleistä järjestystä koskevissa asioissa.
Mitä tulee omaan henkilökohtaiseen näkemykseeni, noudatin äänestäessäni omaatuntoani eli sitä, että vastustan aborttia. En aio silti arvostella muiden käyttäytymistä heidän omantuntonsa perusteella ja hyvin erilaisissa olosuhteissa, koska toiminhan itsekin omantuntoni ohjaamana.
Kannatin myös 10 kohtaa yksinkertaisesti siksi, että jos aborttien määrää halutaan vähentää, on tunnustettava yksilöiden oikeus saada sukupuolivalistusta, mukaan lukien suhteisiin liittyvää vastuuta ja ehkäisyä koskeva neuvonta. Noudatin näitä periaatteita äänestäessäni tästä tärkeästä mietinnöstä.

Habsburg-Lothringen
Arvoisa puhemies, olen kovin pahoillani, että Hautalan mietintöä käsiteltiin eilen kansainvälisenä naistenpäivänä, koska en usko, että sillä lisätään naisten arvoa ja kunniaa vaan se on oikeastaan häpeä.
On hieman erikoista, että naisten terveyden tilaa koskevassa mietinnössä vaaditaan väitettyä oikeutta aborttiin. Terveyspolitiikka merkitsee minulle elämän pelastamista eikä sen tuhoamista. Jos naisten terveyden tilaa käsittelevässä mietinnössä mainitaan abortti, minun mielestäni pitäisi lopultakin puhua myös abortin jälkeisen oireyhtymän vaikutuksista. Näistä kielteisistä psyykkisistä vaikutuksista naisissa, joille on tehty abortti, vaietaan kuitenkin tietoisesti ja jatkuvasti.
Raskaus ei ole mikään sairaus! On järjetöntä, että tässä asiassa asetetaan vastakkain niin sanottu naisen oikeus ja oikeus elämään, joka koskee kaikkia ihmisiä. Sellaisilla vaatimuksilla naisen arvoa käytetään väärin sellaisen kuolemankulttuurin hyväksi, joka kääntyy lopulta naisia vastaan. Näistä syistä minun oli äänestettävä Hautalan mietintöä vastaan.

Andersson, Hulthén, Lööw, Palm, Sandberg-Fries, Theorin ja Wibe
Tämä on erittäin hyvä mietintö, jotka valaisee selkeästi sukupuoleen liittyviä terveysongelmia. Lisäksi mietinnössä on monia konkreettisia ideoita, joiden pitäisi edistää sukupuolinäkökohtien huomioonottoa terveydentilan osalta.
Mietinnössä on kuitenkin yksi kohta, joka madaltaa sen kunnianhimoisia tavoitteita, nimittäin 11 kohta. Oikeudessa vapaaehtoiseen aborttiin on kyse ihmisen oikeudesta päättää elämästään ja oikeudesta saada hallita omaa kehoaan. Raskauden keskeyttämisen täytyy aina olla naisen oma valinta. Joka päivä 200 naista menehtyy laittomien ja vaarallisien aborttien jälkiseurauksiin. Ainoa tapa tämän asian ratkaisemiseksi on se, että naisille on tarjolla ehkäisyvälineitä ja turvallisia ja laillisia abortteja. Meidän mielestämme oikeus vapaaehtoiseen aborttiin on ehdoton.

Bonde, Lis Jensen, Krarup ja Sandbæk
Olemme yleisesti ottaen sitä mieltä, että naisten terveyden tilaa käsittelevä Hautalan mietintö on hyvä. Siinä otetaan esiin joitakin niistä sairauksista, joihin naiset sairastuvat, ja siinä ehdotetaan samalla, miten tiettyjä politiikkoja voitaisiin järjestää, jotta naisten erityistilanteeseen kiinnitettäisiin huomiota. Pidämme kuitenkin eräitä mietinnön osia ongelmallisina. Kyse on muun muassa niistä kohdista, joissa komissiota kehotetaan varmistamaan, että rintasyöpä- ja kohdunkaulasyöpätutkimukset ovat ilmaisia ja säännöllisin väliajoin toistuvia, että naiset saavat tietoa kuukautisoireiden hormonihoidon hyödyistä ja haitoista ja että naisten seksuaalisia oikeuksia kunnioitetaan. Olemme sitä mieltä, että näiden toimien toteuttaminen kuuluu jäsenvaltioille. Tuemme kuitenkin täysin näitä ehdotuksia, mutta ne pitää toteuttaa kansallisella tasolla.
Edellä mainitun perusteella emme äänestä mietintöä vastaan.

Buffetaut
Euroopan parlamentti on juuri tuonut esille Hautalan mietinnön välityksellä perustellun kiinnostuksensa naisten terveyden tilaan yhteisössä. Ottaen huomioon nyky-yhteiskuntiemme ongelmat ja sen, että naiset ottavat niissä entistä enemmän vastuuta, oli hyvä muistuttaa mieliin tällä tavalla ne erityiset terveysongelmat, joita heillä on tai jotka saattavat koskettaa heitä.
Valitettavasti naisten oikeuksien valiokunta ja parlamentin täysistunto halusivat sisällyttää abortin näiden ongelmien listalle.
Rouva Fontaine on itse myöntänyt istunnon puhemiehenä, että se oli " arkaluonteinen" aihe. Onko siis sopivaa, että lapsen elämää hänen äitinsä ruumiissa käsitellään vaivihkaa yhdessä artiklassa muiden joukossa mietinnössä, joka käsitellään koskemattomuuden pidättämistä koskevan pyynnön ja komission tiedonannon välissä? Kipeään aborttiongelmaan ei ole olemassa yksinkertaista ratkaisua. Kaikkea elämää kohtaan tunnetun kunnioituksen pitäisi saada meidät suhtautumaan vastuullisesti eräiden äitien ahdinkoon ja samalla siihen, että otamme vastaan elämän, joka vain naisilla on ilo antaa mutta ei ilman miehen vaikutusta, mikä on itsestään selvä asia, josta on valitettavasti muistutettava, koska isien oikeudet ja velvollisuudet on niin pitkälle unohdettu korostettaessa naisten oikeuksia. Joka tapauksessa tätä aihetta olisi käsiteltävä ainakin laajemmin ja vakavammin kuin mitä tänään on tehty.
Lopuksi olen pahoillani toisaalta siitä, että osa vasemmistosta on tyytyväinen tähän tekstiin samaan tapaan, kuin se kannattaa " huumausainemarkkinoiden" vapauttamista tai eutanasian sallimista, nähden yhteiskuntiemme kehitystä siellä, missä ei kehity mikään muu kuin hirvittävä kuoleman kulttuuri, ja toisaalta siitä, että osa oikeistosta ei taaskaan piittaa vähääkään niistä periaatteista, joita niin usein julistetaan... käytävillä.

Caudron
Rouva Hautalan mietinnön mukaan naiset ja miehet eivät ole tasa-arvoisia sairastuessaan. Erityinen terveyspolitiikka kumpaakin sukupuolta varten on siis ehdottoman tarpeellista.
Mietinnön aiheena olevassa Euroopan komission työssä otetaan ensimmäistä kertaa huomioon tämä vaatimus. Tästä voidaan olla vain tyytyväisiä. Euroopan komission olisi jatkettava samaan tahtiin kiinnittämällä erityistä huomiota naisten terveysongelmaan uudessa terveysalan toimintaohjelmassaan.
Toisaalta jotkin terveysongelmat koskevat todellakin vain tai pääasiassa naisia. On siis laadittava erityistoimenpiteitä. Haluaisin korostaa myös uusia syömishäiriöihin liittyviä sairauksia, jotka vaivaavat etenkin teini-ikäisiä. On valitettavaa, että Euroopan komission kertomuksessa ei kiinnitetä niihin enemmän huomiota.
Toisaalta naiset, jotka elävät keskimäärin viisi vuotta kauemmin kuin miehet, kärsivät enemmän ikääntymiseen liittymistä fyysisistä ja psyykkisistä ongelmista. Haluaisin sanoa tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevän valiokunnan jäsenenä, että viidenteen puiteohjelmaan on varattu määrärahoja väestön ikääntymisen estämistä koskevalle tutkimustyölle.
Lopuksi on otettava huomioon, että työttömyys - joka on naisilla yleisempää -, epävarmat työsuhteet ja sosiaaliturvan huono kattavuus ovat ilmiöitä, jotka vaikuttavat naisten terveyteen. On hyvin tunnettua, että terveyspalvelut ovat ylellisyyttä vähävaraisille ihmisille. Se ei ole missään nimessä hyväksyttävää!
On siis otettava käyttöön kokonaisvaltainen lähestymistapa, joka kattaa erityisesti naisia koskevan terveyspolitiikan ohella työllisyys- ja sosiaalipolitiikat, joihin on sisällytetty terveysnäkökohdat.
Lopuksi annan täyden tukeni rouva esittelijälle hänen vaatiessaan naisiin perhepiirissä kohdistuvan väkivallan säätämistä rangaistavaksi.

Deprez
Voimme olla varmasti iloisia siitä, että komissio on valinnut naisten terveyden ensimmäisen erityiskertomuksensa aiheeksi. Terveyskysymystä käsitellään todellakin liian usein yleisellä tasolla ottamatta millään tavalla huomioon kummankin sukupuolen erityispiirteitä. Kannatan siis täysin vaatimusta arvioida säännöllisesti sukupuolten välisten erojen vaikutusta kaikissa terveysalan talousarvioissa, ohjelmissa ja hankkeissa.
Minusta on erityisen tärkeää korostaa sitä, miten paljon naisten terveydentila saattaa johtua ei niinkään sukupuoleen liittyvistä fysiologisista erityispiirteistä vaan objektiivisesti mitattavissa ja todettavissa olevista sosiaalisista ja taloudellisista eroista, jotka jäsenvaltioiden olisi otettava huomioon niiden korjaamiseksi asianmukaisilla politiikoilla ja toimenpiteillä.
Myös naisten terveyttä vaarantava naisiin perhepiirissä kohdistuva väkivalta - raiskaus avioliitossa ja sukupuolielinten silpominen mukaan lukien - on erityisen huolestuttavaa, ja sen syyt on torjuttava erittäin tehokkaasti. On todellakin tärkeää, että tämä ulottuvuus sisällytetään yhteisön rahoittamiin naisiin kohdistuvan väkivallan ehkäisykampanjoihin.
Samassa hengessä yhdyn esittelijämme näkemykseen siitä, että jäsenvaltioiden on myös tällä alalla ryhdyttävä kaikkiin tarvittaviin toimiin, rangaistukset mukaan lukien, tämän vitsauksen kitkemiseksi ja sen uhreiksi joutuneiden naisten auttamiseksi.
Yleisemmässä mielessä haluaisin lopuksi korostaa ennaltaehkäisyn merkitystä torjuntakeinona kaikkien ihmisten terveydentilan ennenaikaisen heikkenemisen torjumiseksi ja siten sellaisen yhteiskunnan merkitystä, jonka haluamme itsellemme ja lapsillemme.

Kristoffersen
Olen tanskalaisena konservatiivien edustajana jättänyt äänestämättä tätä mietintöä käsittelevässä äänestyksessä, koska olen periaatteessa sitä mieltä, että kyse on ensi sijassa asioista, joista päättäminen kuuluu yksittäisille jäsenvaltioille. Jos läheisyysperiaatteella tai " toissijaisuudella" halutaan olevan jotain merkitystä, niitä on käytettävä juuri tällaisissa asioissa. Ajattelen muun muassa aborttilainsäädännön kaltaisia kysymyksiä.

Lindqvist
Kaikilla naisilla täytyisi olla oikeus päättää abortista kansallisen lainsäädännön mukaan. Naisen pitää itse ratkaista, tehdäänkö abortti vai ei.

Vaz Da Silva
8. maaliskuuta annetaan joka vuosi lausuntoja ja julistuksia miesten ja naisten tasa-arvon puolesta. Silti ei ole koskaan pahitteeksi korostaa, että ellei yhteiskunta ole tuossa prosessissa mukana, lainsäädännön avulla ei voida juurikaan myötävaikuttaa siihen, että naisten edustus julkisessa elämässä vastaisi heidän osuuttaan väestöstä. Minkälaiset olosuhteet meidän on ensin luotava, jotta laeilla - joita on olemassa ja jotka ovat hyviä - olisi myös vaikutusvoimaa?
Sitä varten tarvitaan:
sosiaalinen järjestelmä, jonka nojalla naisilla on mahdollisuus tehdä vapaasti omaa elämäänsä koskevat valinnat. Toisin sanoen: päiväkoteja, tukea koulunkäyntiin, kotiapua, lääketieteellistä apua, pitemmät kauppojen aukioloajat, joustavia työsuhteita, etätyötä jne.-tasa-arvo- ja rauhankasvatusta varhaisesta vaiheesta lähtien. Toisin sanoen: on koulutettava opettajia ja uudistettava opetusohjelmat aina esikoulusta alkaen, jotta tulevaisuuden miehet ja naiset suhtautuisivat toisiinsa ja ympäristöönsä jo pienestä pitäen toisin kuin nykyään ja sulkisivat väkivallan pois arkipäivästään.Naisten osallistuminen julkisiin tehtäviin on välttämätöntä demokratian hyvinvoinnille. Se ei kuitenkaan saa tapahtua miehiä vastustaen eikä miehistä huolimatta, vaan yhdessä miesten kanssa. Kiintiöt ovat tilapäinen keino, joka nousee yhä uudestaan esiin erityisesti vaalien edellä; ne ovat myös ratkaisu, jota en tule koskaan puolustamaan, sillä naiset eivät ole vähemmistö, joka kaipaa suojelua. Sen sijaan kannatan toimia positiivisen syrjinnän edistämiseksi työelämässä - siihen asti, kunnes saavutetaan taso, jolla naiset ovat edustettuina työelämässä siinä suhteessa kuin heidän osuutensa väestöstä, 52 %, edellyttää.
Uskon, että Daphne-ohjelman avulla on mahdollista kehittää jäsenvaltioiden välinen koordinoitu politiikka naisten roolin tunnustamiseksi julkisella tasolla, ja toivon, että oma maani ryhtyy viimeinkin tarvittaviin syvälle ulottuviin toimiin, jotta naisten vähäistä osallistumista päätöksentekoon voitaisiin kasvattaa ja jotta meillä olisi tulevaisuudessa jotain muutakin kuin silmänlumeeksi luodut kiintiöt ja lait, joita ei noudateta, koska niiden tueksi ei ole luotu minkäänlaista tasa-arvokulttuuria.
Erikssonin mietintö (A4-0072/99)
Darras
Rouva esittelijän lähtökohtana on toteamus siitä, että " Pekingin konferenssissa, Amsterdamin sopimuksessa, komission helmikuussa 1996 esittämässä tiedonannossa, vuoden 1997 Luxemburgin Eurooppa-neuvostossa ja kesäkuussa 1998 pidetyssä Cardiffin huippukokouksessa korostettiin kaikissa yhtäläisten mahdollisuuksien toteuttamista naisten ja miesten välillä" .
Tässä yhteydessä on siis pyrittävä perusteellisiin, sekä ulkoapäin tehtäviin että sisältäpäin syntyviin muutoksiin olemassa olevissa instituutioissa ja niiden toiminnassa. " Tässä on yksinkertaisesti kysymys valtataistelusta. Tätä uudelleenjärjestelyä on vaikea hyväksyä, olipa kyse sitten valtaapitävistä tai niistä, jotka käyvät taistelua jakaakseen taloudellisia resursseja uudelleen ottamalla niiltä, joilla niitä jo on, ja antamalla niitä niille, joilla niitä ei ole."
Tämä pyrkimys edellyttää kokonaisvaltaista lähestymistapaa politiikan laatimiseen ja kaikkien poliittisten toimijoiden ryhtymistä toimiin; kyseessä on järjestelmällinen ei yksittäinen tapauskohtainen lähestymistapa. Tästä syystä esittelijä kehottaa komissiota kehittämään arviointimenetelmän kaiken yhteisön politiikan ja kaikkien sen toimien naisten ja miesten tasa-arvoon kohdistuvien vaikutusten tunnistamiseksi. Hän vaatii tältä alalta sukupuolen mukaan eriteltyjä tilastotietoja. Jäsenvaltioita kehotetaan toimimaan vastaavalla tavalla.
Esittelijä kehottaa myös komissiota tutkimaan olosuhteet ja syyt siihen, että naisille maksetaan samoista tehtävistä huonompaa palkkaa kuin miehille. Lisäksi hän esittää joitakin esimerkkejä siitä, miten sukupuolten tasa-arvoa voidaan edistää eri aloilla, joista mainittakoon erityisesti se, että rakennerahastoista voitaisiin ohjata tietty prosenttiosuus erityisesti naisiin kohdistettuihin toimiin tai että yhteiskunnan järjestämää lastenhoitoa ja vanhustenhuoltoa olisi pidettävä infrastruktuuriin liittyvinä tarpeina. Lisäksi julkisiin hankintoihin liittyvien tarjousmenettelyjen yhteydessä tarjouksen jättävän tahon olisi voitava ilmoittaa, kuinka paljon työtä hankkeesta syntyy vuosityönä mitattuna ja kuinka tämä työ jakautuu naisten ja miesten tehtäväksi...
Lopuksi esittelijä pyytää perustamaan parlamentin ja komission välisen työryhmän naisten ja miesten välistä tasa-arvoa koskevan tavoitteen edistämiseksi kaikilla toimielinten toiminta-aloilla. Perusteita tämän mietinnön puolesta äänestämiseksi on näin paljon.

Delcroix
Rouva Erikssonin mietinnössä käsitellään tiedonantoa " yhtäläisten mahdollisuuksien sisällyttäminen yhteisön politiikkaan ja toimintaan kaikilla aloilla" koskevaa seurantaa. Kuten voitiin odottaa, kyse on nykyisten puutteiden ja niistä johtuvien vaatimusten korostamisesta. Esittelijä vaatii muun muassa arviointimenetelmää toteutettujen toimien vaikutuksen selvittämiseksi. Hän vaatii naisten ja miesten tasapuolista osallistumista päätöksentekoon koskevan suosituksen täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa. Hän vaatii komissiota selvittämään syyt siihen, miksi yhtä päteville naisille maksetaan huonompaa palkkaa kuin miehille. Hän vaatii perustamaan parlamentin ja komission välisen työryhmän tasa-arvotavoitteen edistämiseksi kaikilla toimielinten toiminta-aloilla.
Rouva Lullingin mietintö " ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa annetun neuvoston direktiivin 76/207/ETY muuttamisesta" on radikaali, ja tarvitseeko vielä sanoa, että se on syystäkin radikaali. Siinä torjutaan komission ehdotus, joka perustuu Euroopan tuomioistuimen Kalanken asiassa antamaan tuomioon, ja vaaditaan uutta direktiiviehdotusta, jonka perustana ovat Amsterdamin sopimus ja sukupuolten tasa-arvoisen kohtelun ja yhtäläisten mahdollisuuksien toteuttamiseksi tarvittavien positiivisten toimenpiteiden kollektiivisen luonteen tunnustaminen.
Kalanken ja Marschallin asioissa annetuista tuomioista esittelijä tekee sen oikean johtopäätöksen, " että ainoastaan jäykkä, joustamaton ja automaattinen positiivinen syrjintä, joka antaa täyden ja ehdottoman oikeuden nimitykseen tai ylennykseen aliedustettuina oleville naisille, ei ole yhteisön oikeuden mukaista" .
Näin ollen hän pyytää komissiota odottamaan Amsterdamin sopimuksen ratifiointia, joka velvoittaa yhteisön poistamaan kaiken eriarvoisuuden ja edistämään naisten ja miesten välistä tasa-arvoa ja antaa jäsenvaltioille oikeuden säilyttää tai hyväksyä toimenpiteitä, joissa määrätään erityisetuja vähemmän edustettuna olevalle sukupuolelle. On itsestään selvää, että komission on peruutettava entinen ehdotuksensa, joka on nyt vanhentunut, ja esitettävä uutta direktiiviä Amsterdamin sopimuksen perusteella. Voimme torjua taantumuksellista asennetta, joka hallitsee edelleen suurelta osin ihmisten mieliä, vain jatkuvalla valppaudellamme, jolla pyrimme toteuttamaan tasa-arvoa koskevia vaatimuksiamme.

Deprez
Naisten ja miesten yhtäläiset mahdollisuudet muistuttavat eräällä tavalla Bizet'n Arlésienneä. Kaikki haaveilevat niistä, mutta kukaan ei ole koskaan nähnyt niitä.
Yhtäläiset mahdollisuudet eivät kuitenkaan saa jäädä ihanteiden tasolle. Niiden on oltava tavoite, joka meidän on välttämättä saavutettava. Tästä näkökulmasta voimme olla iloisia siitä, että tämä tavoite on sisällytetty eurooppalaiseen työllisyysstrategiaan, josta sovittiin Luxemburgissa marraskuussa 1997, ja että Wienin Eurooppa-neuvosto on pyytänyt jäsenvaltioita ryhtymään konkreettisiin toimiin edistyksen aikaansaamiseksi tällä alalla.
Tästä on todellakin vielä pitkä matka todelliseen tasa-arvoon: monet seksistiset ennakkoluulot ja asenteet ovat iskostuneet niin lujasti elintapaamme ja käyttäytymiseemme, ettemme ole edes tietoisia siitä, miten syvästi syrjiviä ne ovat.
Aliarvioimatta komission arviointitehtävän laajuutta ja vaikeutta, jota hankaloittaa erityisesti kulttuuriemme ja perinteidemme erilaisuus, olen esittelijämme tavoin ehdottomasti sitä mieltä, että komission on määriteltävä täsmälliset indikaattorit ja yhteiset kriteerit, joilla voidaan arvioida säännöllisesti sukupuolten yhtäläisten mahdollisuuksien edistämisessä saavutettua kehitystä. Ja tämä on toteutettava etukäteen selkeästi määriteltyjen käytännön tavoitteiden ja vastuumekanismien mukaisesti.
Yhteiskunnan muuttaminen on kunnianhimoinen tavoite. Ennen kuin voi ryhtyä mihinkään muuhun, on kyettävä siivoamaan oman talonsa edusta. Tästä syystä kannatan täysin esittelijämme ehdotusta hänen pyytäessään Euroopan parlamenttia ja sen muodostavia poliittisia ryhmiä tekemään aloitteita edistääkseen tehokkaasti todellisen naisten ja miesten välisen tasa-arvon toteutumista omassa keskuudessaan.

Martinez
Eilen oli naisten päivä, ja naisenhan tiedetään olevan miehen tulevaisuus. Kaikki kannattavat tasa-arvoa, yhdenvertaisuutta ja oikeudenmukaisuutta.
Intian tilanne, jossa 50 miljoonaa naista eliminoidaan jo sikiöasteella, on vastenmielinen.
Mutta millaista tekopyhyyttä esiintyykään tässä legitiimissä ihmisarvon, tasa-arvon ja vapauden hyväksi käytävässä taistelussa!
Miten nimittäin Euroopan ovet voidaan avata ympärileikkaukselle, hunnuille ja huonommalle oikeudelliselle asemalle samaan aikaan, kun muka puolustetaan naisten oikeuksia mutta kuitenkin tuetaan niitä maita, uskontoja ja " sivistyskulttuureja" , jotka orjuuttavat heidät?
Belgradissa uhataan pommittaa väestöä, joka ei halua luovuttaa Kosovoaan huntujen ja lukittujen ovien kulttuurille. Bagdadissa pommitetaan maallikkoväestöä, jonka naiset opettavat ja tekevät työtä, ja tuetaan niiden maiden etuja, joissa naiset käyttävät huntua, elävät lukittujen ovien takana ja ovat huonommassa asemassa.
Olisi siis opittava jotakin. Naisten puolustamisesta tulee pelkkä korulause, jos sitä ei vahvisteta teoilla.
On kuitenkin vielä pahempikin asia: onko todella varmaa, että räikeä eriarvoisuus johtuu sukupuolesta eikä sosiaalisista tekijöistä? Onko nainen asetettu toisarvoiseen asemaan sen vuoksi, että hän on nainen, vai sen vuoksi, että hän kuuluu syrjittyyn yhteiskuntaryhmään? Kun Intian pääministerinä on Indira Gandhi, kaikki ymmärtävät hyvin, että brahmalaisten keskuudessa ei kohdella naisia huonosti. Sitä tapahtuu köyhien, kastittomien ja paarioiden keskuudessa.
Ja tämä paljastaa vasemmiston feminististen puheiden kyynisyyden. Niissä peitetään seksuaalisuuden huntuun syrjintä, joka on itse asiassa sosiaalista. Tekstiiliteollisuuden työläinen ei ole huonossa asemassa siksi, että hän on nainen. Hän on huonossa asemassa siksi, että hän on työläinen.
Järkyttävää ei ole niinkään se, että naisia on vähän kansalliskokouksissa, vaan se, että työläisten, toimihenkilöiden, huonossa sosiaalisessa asemassa olevien, pienipalkkaisten työntekijöiden tilanne on huono. Kun yhdenvertaisuus on sitä, että ylemmän keskiluokan edustajan paikalle sijoitetaan hänen etuoikeutettu vaimonsa, sisarensa tai tyttärensä, missä tapahtuu edistystä? Varsinkin kun poliittiset valtapiirit korvaavat aina vaatimattoman koulutuksen saaneen valitun miehen etuoikeutettuun ryhmään kuuluvalla valitulla naisella.
Mitä huijausta vasemmistolta! Se unohtaa proletariaattinsa. Se unohtaa köyhänsä, heikkonsa ja syrjäytettynsä taatakseen vielä yhden edun sille yhteiskuntaryhmälle, jolla on jo kaikki. Jopa hyvä omatunto.
Olemme jo joutuneet kuulemaan rasismin vastaisia puheita, joilla on uskoteltu, että sosiaalinen syrjintä perustuu ihonväriin, vaikka rasismi on ennen kaikkea sosiaalista. Valtaapitävien suuret koulukunnat, suuret piirit, houkuttelevat keskukset eivät ole suljettuja mustilta ja naisilta vaan köyhiltä.
Nyttemmin joudumme vielä sietämään rouva Erikssonin epäpatriarkaalisia puheita varsinkin pohjoismaisesta ja ruotsalaisesta elämästä. Ruotsissa kuitenkin steriloitiin sosialistihallituksen aikana 60 000 vähäosaista naista, joiden perilliset voisivat puhua tässä parlamentissa vapauden ja ihmisarvon puolesta.
Yhteiskuntiemme vallankumousta ei tehdä muuttamalla sukupuolten asemaa, joka on pelkkä heijastuma muusta, vielä suuremmasta eriarvoisuudesta. Loukkaavan, nöyryyttävän ja tuhoavan järjestelmän vastainen vallankumous tehdään edelleen ja aina muuttamalla sosiaalista eriarvoisuutta, jota Eurooppa on vain jyrkentänyt. Vähäosaisimpien, palkka-, tulo- ja varallisuusasteikkojen alimmalla tasolla olevien kohtalo riippuu aina kaikkein etuoikeutetuimpiin kuuluvien hyvästä tahdosta.
Tämä on järkyttävä asia. Ja juuri tämä asia unohdetaan puhuttaessa feminismistä tai rasismin vastustamisesta, eikä se ole varmasti sattuma, koska ammattimaiset feministit ja rasismin vastustajat ovat peräisin etuoikeutettujen ryhmästä.

Puhemies
Äänestykset ovat päättyneet.

Esityslista
Puhemies
Hyvät kollegani, sopisiko teille, että banaaneja koskeva julkilausuma siirretään esityslistalla aikaisemmaksi ja että se käsitellään iltapäivällä ennen Haugin mietintöä. Tällöin Sir Leon Brittan voisi olla läsnä.
Parlamentti hyväksyi ehdotuksen.

Giansily
 Arvoisa puhemies, ehdotitte mielestäni yleisen sekasorron vallitessa sen aiheen siirtämistä aikaisemmaksi, johon odotetaan Sir Leon Brittanin läsnäoloa, mikä hyväksyttiin. Se merkitsee kuitenkin sitä, että rouva Haugin mietintö, josta minun samoin kuin Hervé Fabre-Aubrespyn on määrä käyttää puheenvuoro, siirretään klo 21.00 alkavaan istuntoon.
Meidän piti kuitenkin kummankin osallistua tänä iltana opiskelijoiden järjestämään keskusteluun Science Po Strasbourgin yliopistossa. Näin huoleton tapa muuttaa parlamenttimme esityslistaa antaa mielestäni aihetta arvosteluun, koska siitä äänestettiin täydellisessä hälinässä, ja minä olen sitä mieltä, että Science Po Strasbourgin opiskelijat ansaitsevat yhtä paljon huomiota kuin Sir Leon Brittan. Tämän vuoksi toivon, että pitäydymme esityslistassa.

Puhemies
Herra Giansily, sanon tämän teille hyvin yksinkertaisesti: suhtauduin tilanteeseen yhtä varauksellisesti kuin tekin saadessani siitä tiedon viime hetkellä, kuten tekin saatoitte havaita. Näin ollen ainut asia, josta en ole samaa mieltä kanssanne, on se, että minun mielestäni kollegat - ja te olette tästä täysin tietoinen - hyväksyivät ehdotuksen suurella enemmistöllä, he eivät tehneet päätöstään sekasorron vallitessa, he ymmärsivät aivan hyvin, mistä oli kyse, ja jos olisimme toimittaneet äänestyksen tästä muutoksesta, tiedätte aivan hyvin, herra Giansily, että se olisi hyväksytty yksimielisesti.
Olen kuitenkin todellakin pahoillani joillekin kollegoille mahdollisesti aiheutuneesta haitasta, jonka vuoksi he eivät voi käyttää puheenvuoroaan Haugin mietinnöstä. Sanon vielä kerran, että suhtaudun tilanteeseen samalla tavalla kuin te, mutta en ole samaa mieltä kanssanne siitä, että asiasta päätettiin sekasortoisessa tilanteessa ja että kollegat eivät ymmärtäneet, mistä oli kyse. He ymmärsivät asian täysin, ja te tiedätte sen yhtä hyvin kuin minäkin.
Istunto keskeytettiin klo 12.55 ja sitä jatkettiin klo 15.00.

Sähkömagneettiset kentät (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelun jatkaminen Taminon laatimasta ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietinnöstä (A4-0101/99) ehdotuksesta neuvoston suositukseksi väestön altistumisen rajoittamisesta taajuudeltaan 0 Hz - 300 GHz oleville sähkömagneettisille kentille (KOM(98)0268 - C4-0427/98-98/0166(CNS)).

Riis-Jørgensen
Arvoisa puhemies, tämä mietintö on erittäin tärkeä ja mielenkiintoinen. Kun keskustelemme Euroopan tason lainsäädännöstä mielestäni on tärkeää tietää, mihin kertomuksiin ja tieteellisiin todisteisiin tämä lainsäädäntö perustuu. On erittäin tärkeää, että lainsäädännön laatu taataan. Siitä käydään paljon keskusteluja yksittäisissä maissa ja siihen meidän on luonnollisesti kiinnitettävä huomiota laatiessamme eurooppalaista lainsäädäntöä. Liberaaliryhmän puolesta haluan sanoa, että useat vihreiden tekemistä tarkistuksista rajaavat komission ehdotusta huomattavasti enemmän kuin on välttämätöntä. Luulenkin tietäväni, mihin tieteellisiin todisteisiin vihreiden kaikki ehdotukset pohjautuvat. Viittaan maahani, Tanskaan, jossa Kræftens Bekæmpelse (Syövän torjuntajärjestö) on analysoinut tähän asiaan liittyviä vaaroja. Sähkömagneettisten kenttien ja syövän välistä yhteyttä ei ole voitu todistaa. Tutkimusta on tehty niin lasten kuin sähkölaitosten työntekijöiden parissa. Lasten kohdalla vaara oli hyvin pieni ja sähkölaitosten työntekijöillä vaaraa ei ollut lainkaan. Tämä on siis Tanskassa tehty analyysi.
En kuitenkaan usko, että Taminon esittämät vaatimukset voitaisiin perustella ulkomailla tehtyjen tutkimusten avulla. Haluaisin sen vuoksi kysyä esittelijältä ja erityisesti komissiolta, mihin tieteellisiin todisteisiin vihreiden tekemät erittäin rajoittavat vaatimukset pohjautuvat, sillä jos vihreiden vaatimukset hyväksytään, aiheutuu siitä muun muassa sähkölaitoksille ja erityisesti tavallisille kuluttajille erittäin suuria taloudellisia seurauksia. Liberaaliryhmä vastustaa siis vihreiden tekemiä tarkistuksia ja liberaaliryhmän puolesta kysyn komissiolta, miten se kommentoi tieteellisiä analyyseja, joihin Tamino viittaa. Minun on sanottava, että minun on tässä asiassa tehtyjen kansallisten tutkimusten ja myös kansainvälisten tieteellisten analyysien perusteella vaikea pitää esitettyjä väitteitä totena.

Papayannakis
 Arvoisa puhemies, olen aivan vastakkaisella tavalla sitä mieltä, että herra Taminon mietintö on tärkeä, siinä mainitaan hyvin konkreettisia Ruotsissa ja muualla tehtyjä tieteellisiä tutkimuksia ja annetaan lähdeviitteet.
Tämä on huomattava ongelma. Kreikassa tiedämme tämän erittäin hyvin, koska olemme kirjaimellisesti hukkumassa televisioantenneihin, ja juuri äskettäin Pefkiin - Ateenan ulkopuolelle - on alettu asentaa satoja matkapuhelinantenneja, suurjännitevoimajohtoja ja niin edelleen.
Arvoisa puhemies, asiasta on olemassa näyttöä mutta ei selviä todisteita. Unionissa on kuitenkin kolme jäsenvaltiota, joiden lainsäädäntö on paljon ankarampi kuin se, josta me täällä keskustelemme. Meillä on myös velvollisuus soveltaa varovaisuusperiaatetta. Tästä syystä olen sitä mieltä, että kunnes saamme lisäselvityksiä ja lisää havaintoja näistä ilmiöistä, meidän pitää, kuten myös kollega Whitehead sanoi, noudattaa herra Taminon ehdotuksia, sillä tässä ovat kyseessä hyvin tärkeät asiat, jotka koskevat ihmisten terveyttä pitkällä aikavälillä.

Collins, Gerard
Arvoisa puhemies, komission ehdotus suositukseksi väestön altistumisen rajoittamisesta sähkömagneettisille kentille laadittiin siksi, että sähkömagneettisten kenttien ja terveysongelmien mahdollisista yhteyksistä ollaan julkisesti yhä huolestuneempia. Tämä on asia, joka vaikuttaa päivittäiseen elämään liittyviin asioihin. Kyseisiä kenttiä aiheuttavat paitsi suurjännitevoimajohdot ja radio- ja televisiolähetinasemat myös tavalliset kodinkoneet, joiden läheisyydessä olemme säännöllisesti, kuten matkapuhelimet ja televisioruudut. Asiakkaita on tietysti rauhoitettava järjestämällä asianmukainen suoja todellisia ja todistetusti olemassa olevia riskejä vastaan ja antamalla heille tietoja. Sen sijaan emme tarvitse vastuutonta väärän tiedon levittämistä ja pelottelutaktiikkaa.
Komissio pyrki ottamaan huomioon kaiken asianmukaisesti todetun tieteellisen ja kokeellisen tiedon valmistellessaan ehdottamaansa suositusta. Komission ehdottamat määräykset ja altistustaso perustuvat kansainvälisen säteilysuojelutoimikunnan hiljattain julkaisemiin suosituksiin. Se on virallisesti tunnustettu Maailman terveysjärjestön elin. Ehdotetuilla raja-arvoilla on siis vankka tieteellinen pohja. Tämä WTO: n elin on vielä kaiken varalta sisällyttänyt runsaat varmuuskertoimet väestön altistumisen raja-arvoihin. Puhumme itse asiassa vähintään 50 kertaa alhaisemmasta turvamarginaalista kuin ne raja-arvot, jotka on asetettu mahdollisille terveysvaikutuksille.
Kansalliset viranomaiset ovat jo hyväksyneet useimmissa EU-valtioissa sen terveydellisen perustan, johon tämän WHO: n elimen määräykset perustuvat. Ne ovat voimassa jäsenvaltioissa, jotka varmistavat, että niitä noudatetaan teollisuudessa, ja joissa suojellaan aktiivisesti kansalaisten terveyttä.
Herra Taminon ehdotukset ovat näin ollen täysin suhteettomia. Niillä pyritään ottamaan käyttöön altistusrajat, jotka ovat huomattavasti tiukempia kuin ne rajat, joita komissio ehdottaa ja jotka on tieteellisesti osoitettu riittäviksi. Jos näin liioitellut ehdotukset hyväksyttäisiin, niillä olisi vakavat yhteiskunnallis-taloudelliset vaikutukset mutta ei mitään terveydellistä etua.
Mietinnössä ei myöskään käsitellä sitä keskeistä ongelmaa, että Euroopassa ei ole yhteistä mittausjärjestelmää. Se johtaa erilaisiin kansallisiin rajoituksiin, jotka estävät kaupankäyntiä ja vääristävät yhtenäismarkkinoita. Erilaiset standardit ovat vaikuttaneet myös väestön huolestuneisuuteen - kuluttajat ihmettelevät, miksi heidän maassaan on eri raja kuin jossakin muussa maassa. Vaadin ryhmäni kanssa eurooppalaista tutkimushanketta laskumenetelmien yhdenmukaistamiseksi.

Lannoye
 Arvoisa puhemies, herra Taminon mietinnöstä käytävä keskustelu on mielestäni hyvin sekava. Se on hyvin sekava, varsinkin kun ajatellaan, että toisaalta ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta ehdottaa joidenkin kollegojemme ohella raja-arvojen asettamista tiettyjen sähkömagneettisia kenttiä muodostavien laitteiden etäisyydelle lähistöllä asuvista ihmisistä ja että toisaalta se pitää komission ehdotuksia hyväksyttävinä.
Haluaisin kiinnittää huomionne siihen, että komission ehdotuksilla ei tarkasti ottaen muuteta millään tavalla nykyisiä käytäntöjä ja että tosiasiassa niillä taataan niiden teollisuusryhmien toiminta, jotka aiheuttavat väestön altistumista voimakkaille sähkömagneettisille kentille, oli sitten kyse sähkön johtamisesta ja jakelusta tai televiestinnästä. Viittaan esimerkiksi siihen, että 380 000 voltin suurjännitevoimajohdon alapuolella vaikuttaa vuontiheydeltään muutaman mikroteslan vahvuinen magneettikenttä. Komission ehdotuksessa raja-arvoksi asetetaan kuitenkin 100 mikroteslaa. Se merkitsee siis sitä, että ehdotuksella taataan vallitseva käytäntö.
Tämä ei ole hyväksyttävää, koska lukuisten epidemiologisten tutkimusten ja monien laboratoriokokeiden perusteella tiedetään, että jo 1 000 kertaa heikompien arvojen yhteydessä alkaa esiintyä terveysvaikutuksia niin hermostossa ja umpierityksessä kuin immuunijärjestelmässäkin. Ongelman rajoittaminen tasolle, jolla ilmenee syöpää, on heikko lähestymistapa, joka voi ainoastaan johtaa meidät tekemään vakavia virheitä kansanterveyden alalla. Olemme siis sitä mieltä, että jäsenvaltioissa, esimerkiksi Italiassa, sovellettavien raja-arvojen perusteella on täysin mahdollista määrätä herra Taminon tapaan huomattavasti alhaisemmat raja-arvot, jotka eivät ole mitenkään ristiriidassa nykyisin harjoitettavien erilaisten taloudellisten toimintojen kanssa, mutta joilla vältetään väestön altistuminen heidän terveyttään vaarantaville sähkömagneettisille kentille.
Ehdotan näin ollen kaikille kollegoille, että he tutkivat tämän aiheen tarkasti uudelleen eivätkä lankea siihen ansaan, jossa herra Taminon ehdotusten väitetään aiheuttavan erittäin suurta taloudellista vahinkoa. Tämä väite on esitetty jo kolme tai neljä kertaa, mutta sille ei ole mitään todisteita.

Escolá Hernando
Arvoisa puhemies, sähkömagneettiset kentät voivat merkitä kansanterveydellistä riskitekijää, sillä useiden tieteellisten tutkimusten mukaan ne voivat aiheuttaa syöpäsolujen kehittymistä.
Vaikka nämä asiakirjat eivät ole täysin lopullisia, komission olisi hyvä ottaa riskien ehkäisemisessä huomioon kaksi pääperiaatetta: ennalta varautumisen periaate, eli välttää riskiä, jos on aihetta epäilyyn, ja ALARA-periaate, eli säteilyalttiuden on oltava niin pieni kuin kohtuuden rajoissa on mahdollista.
Näin ollen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiinnittää huomionne tänään tarkasteltavana olevaan hankkeeseen: Ranskan ja Espanjan sähköverkkojen liittäminen toisiinsa Pyreneiden kautta suurjännitelinjalla, joka on voimakkuudeltaan 400 000 volttia, ja tämä on Essenissä hyväksytty hanke. Tämän linjan vaikutusalueeseen kuuluvat henkilöt ovat vastustaneet hanketta jo yli 15 vuotta linjan synnyttämien sähkömagneettisten kenttien ja näiden aiheuttamien ympäristövaikutusten vuoksi. Tämä on täydellinen esimerkki, jonka osalta komissio voi käyttää tervettä järkeä ja etsiä vaihtoehtoja, ettei meidän tarvitsisi huomenna pahoitella.
On tärkeää, että komissio laatii sellaisen yhteisen kehyksen terveyden suojelulle, jossa vähimmäisetäisyydet ja ympäristövaikutusten tutkiminen asetetaan sähkölinjojen rakentamiselle vaadittaviksi kriteereiksi, ja näin voimme ehkäistä sähkömagneettisten kenttien syntymistä.

Sandbæk
 Arvoisa puhemies, ei saa olla epäilystäkään siitä, että Kesäkuu-liike kannattaa voimakkaasti varovaisuusperiaatteen käyttämistä. Toisin sanoen kuluttajan edun on aina oltava etusijalla, jos epäillään, että nykyaikaisen tekniikan käyttäminen on vaarallista. Nyt tilanne saattaa hyvinkin olla sellainen. Geeniruokahan on tästä vain yksi esimerkki. Tänään käsittelemme kuitenkin sähkömagneettisille kentille altistumisesta aiheutuvia lyhytaikaisia vaikutuksia. Vihreiden mietintöön tekemät tarkistukset käsittelevät sitä vastoin pitkän aikavälin vaikutuksia, eikä niitä ole vielä tutkittu tarpeeksi. Olemme sen vuoksi sitä mieltä, että jos nämä tarkistukset hyväksytään, kannasta muodostuu rajoitettu ja paikkansapitämätön. On väistämätön tosiasia, että sähkö on nyky-yhteiskunnan merkittäviä kulmakiviä. Sekin on varmaa, että kaikki tutkijat ovat yksimielisiä siitä, että säteilylle altistumisen lyhytaikaiset vaikutukset ovat hyvin vähäisiä. Sähkönjakelun ja sähkön käytön hankaloittaminen tai peräti estäminen olisi kuin ampuisi tykillä hyttysiä, kuten tanskalaisessa sananlaskussa sanotaan.
Tässä yhteydessä olen myös painottanut, että Kræftens Bekæmpelse -järjestö (Syövän torjuntajärjestö) on laajan tutkimustyön perusteella päässyt tulokseen, jonka mukaan olisi täysin vastuutonta pelotella kansalaisia erilaisten, jokaisesta kodista löytyvien sähkölaitteiden, kuten keittiövälineiden ja parranajokoneiden käyttöön liittyvistä vaaroista. Emme voi kuitenkaan sulkea pois sitä mahdollisuutta, että pitkän aikavälin vaikutukset olisivat erilaiset. Maailman terveysjärjestö tutkii sitä parhaillaan, ja jos puheena olevien tutkimusten tulokset muistuttavat Taminon tekemiä tarkistuksia, Kesäkuu-liike haluaa tietenkin antaa täyden tukensa tarkistuksille, jotka tänään hylkäämme.

Pinel
Arvoisa puhemies, ympäristössämme on entistä enemmän sähkömagneettisia kenttiä. Suurjännitevoimajohdot, GSM-puhelinten aaltolähettimet mutta myös monet kodinkoneet häiritsevät luonnon tasapainoa.
Vuonna 1994 käsitellyssä Lannoyen mietinnössä osoitettiin jo sähkömagneettisten kenttien tuhoisat vaikutukset terveydelle ja erityisesti se, että ne saattavat aiheuttaa syöpää, leukemiaa ja hermostollisia ja aivotoimintaan liittyviä sairauksia. Se, että tiedemiehet eivät vielä ymmärrä, miten ne tarkkaan ottaen vaikuttavat organismeihin, ei oikeuta meitä työntämään päätämme pensaaseen. Päinvastoin meidän on sovellettava varovaisuusperiaatetta, toisin sanoen kiellettävä kaikkien sellaisten laitteiden käyttö ja myös kaikki sellainen teknologia, joka vaarantaa ihmisten terveyden, tai ainakin rajoitettava niitä.
Olemme tällä hetkellä tilanteessa, jossa kuluttajan on osoitettava, että jokin laite on vaarallinen; todistustaakka on siirrettävä vastakkaiselle taholle ja teollisuutta on vaadittava osoittamaan tuotteidensa vaarattomuus. Eräs komissaari sanoi, että tuotteen asianmukaisuuden toteamiseen ei ole parempaa tapaa kuin sen markkinoille saattaminen. Tänään käsittelemämme tapauksen osalta on kuitenkin olemassa hyvin vahvoja epäilyksiä siitä, että sähkömagneettiset kentät ovat vahingollisia organismeille. Nyt on siis jo korkea aika ryhtyä toimiin raja-arvojen asettamiseksi kaikkien muidenkin vaikutusten kuin lämpövaikutusten vuoksi sen sijaan, että asia siirrettäisiin myöhempään ajankohtaan.
Se, että viiden vuoden aikana eli Lannoyen mietinnön valmistumisen jälkeen ei ole ilmeisesti tehty riittävän vakuuttavaa tieteellistä tutkimusta, johtuu ehkä juuri siitä, että tietyillä tahoilla on tässä suhteessa paljon menetettävää. Lopuksi totean, että on joka tapauksessa järkyttävää, että joku voi sanoa tämän mietinnön haittaavan teollisuuden kehitystä, ensinnäkin siksi, että se ei pidä paikkaansa, ja ennen kaikkea siksi, että kansanterveys on asetettava kaikkien taloudellisten näkökohtien edelle.

Scapagnini
Arvoisa puhemies, modernien viestintäjärjestelmien kehitys, sähköisten ja elektronisten laitteiden valtava yleistyminen ja maanpinnan yläpuolella kulkevien suurjännitejohtojen lisääntyminen ovat viime vuosina varmastikin huomattavasti lisänneet sähkömagneettisten kenttien vaikutuksiin kohdistuvaa mielenkiintoa ja niistä aiheutuvaa huolta samalla kun jatkuvasti toistetaan vaatimuksia toimien ja ohjearvojen määrittämisestä tällä alalla. Sähkömagneettiselle säteilylle altistumisen vaikutuksia elimistöön ei kuitenkaan täsmällisesti tunneta. Keinotekoisesti tuotetuille kentille altistumisen mahdollisista kielteisistä terveysvaikutuksista on esitetty sangen huolestuttavia oletuksia ja parhaillaan käydään keskustelua, joka koskee mahdollisia pitkän aikavälin vaikutuksia, ennen kaikkea syöpää ja erityisesti verisyöpää eli leukemiaa.
Tällä hetkellä ei kuitenkaan ole varmoja tieteellisiä todisteita siitä, että sähkömagneettiset kentät voisivat suoraan aiheuttaa syöpää. Useimmissa jäsenvaltioissa viranomaiset joutuvat jatkuvasti vastaamaan näitä vaikutuksia koskeviin kysymyksiin, mikä osoittaa, että kansalaiset ovat totisesti huolissaan. Kokeet ovat osoittaneet ainoastaan, että pitkäaikainen altistuminen voimakkaille taajuuksille saattaa aiheuttaa oireita. Euroopan parlamentin tutkimusta ja teknologista kehittämistä käsittelevän valiokunnan puheenjohtajana ja tämän valiokunnan sähkömagneettisille kentille altistumisen rajoittamista koskevan suosituksen valmistelijana uskon, että on erittäin tärkeää luoda Eurooppaan johdonmukainen ja yhdenmukainen lainsäädäntö, joka tarjoaisi kaikille jäsenvaltioille keinoja suojella kansalaisia näiltä mahdollisilta kielteisiltä seurauksilta. Näiden rajoitusten ei kuitenkaan pidä ylittää tiedon ja järjen rajoja, sillä se aiheuttaisi vakavaa taloudellista vahinkoa, ei niinkään alan teollisuudelle kuin työllisyydelle.
Suosituksessa esitetään, koko Euroopassa, asianmukaista suojatasoa sähkömagneettisten kenttien terveysvaikutuksia vastaan. Se perustuu oikeutetusti selkeästi määriteltyihin, toisin sanoen välittömästi ilmeneviin vaikutuksiin, mutta pitkän aikavälin osalta suosituksessa sen sijaan todetaan, että tällä hetkellä ei ole vakuuttavia todisteita näiden kenttien karsinogeenistä vaikutuksista. Kyseisiä tietoja ei voida käyttää altistumista säätelevien ohjearvojen pohjana.
Lopuksi, arvoisa puhemies, uskon, että meidän on ehdottomasti edistettävä mahdollisuuksia jatkaa korkeatasoista pitkän aikavälin altistumista koskevaa tutkimusta siten, että voimme toisaalta suojella kansalaisia ja toisaalta välttää paniikkia ja työttömyyttä.

Myller
Arvoisa puhemies, parlamentin ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta on tehnyt erittäin hyvää työtä tämän mietinnön kanssa. En ollenkaan epäile mietinnön esittelijän hyvää tarkoittavia esityksiä raja-arvoista, niitä ei kuitenkaan ympäristövaliokunnassa voitu hyväksyä täälläkin jo esitettyjen tosiseikkojen pohjalta. Tämä ei missään tapauksessa tarkoita sitä, etteikö ennalta varautumisen periaate olisi kaikille keskeisen tärkeä asia muun muassa ionisoimattoman säteilyn haittavaikutuksia eliminoitaessa.
Perustana on oltava kuitenkin tutkittu tieto ja WHO: n suositukset sekä periaatteena se, että altistumisen sähkömagneettiselle säteilylle on oltava niin vähäistä kuin kohtuudella on mahdollista. Jäsenvaltioiden on myös vahvistettava sähkölaitteiden turvaetäisyyksien vähimmäisarvot ja vähimmäisetäisyydet, joita on noudatettava asutuksen ja työpaikkojen läheisyydessä. Kyseessä on hyvin uusi aihealue, ja tutkimusta mahdollisista haitoista ja niiden ehkäisystä on jatkettava. Tämähän tulee olemaan viidennen tutkimuksen puiteohjelman osa-alueita. Vastuu tutkimuksesta on tuotekehittelyn suhteen laitteen valmistajilla, mutta puolueettoman tiedon varmistamiseksi lähdeaineiston on oltava mahdollisimman laaja ja tutkijoiden puolueettomia.
Samalla kun vaaditaan tutkimusten lisäämistä ionisoimattoman säteilyn mahdollisista ongelmista, on pidettävä huolta, että varoja käytetään tehokkaasti koko terveyssektoria ajatellen. Kansanterveyttä varten on olemassa vain tietyt resurssit, ja niiden tehokkaasta hyödyntämisestä tulee kantaa huolta. On puhuttava yhteiskunnallisista kustannuksista, siitä mihin kannattaa panostaa, jotta kansanterveys tuottaisi mahdollisimman hyvin. Yhteiskunnallisten kustannusten arvioiminen kuuluu poliitikoille, tiedon tuottaminen mahdollisista riskeistä kuuluu tutkijoille ja tiedemiehille. Poliitikoiden täytyy tältä osin kantaa vastuuta.

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, sähköverkkojen ja pienillä taajuuksilla toimivien sähkölaitteiden synnyttämien sähkömagneettisten kenttien terveysvaikutuksia on tutkittu jo noin kaksikymmentä vuotta. Komission esittämät arviot terveydelle haitallisista arvoista myötäilevät tehtyjä tutkimuksia. Eräät parlamentin jäsenet ovat kuitenkin tuoneet esille komission esittämiä suosituksia huomattavasti tiukempia arvoja vedoten mahdollisesti ilmeneviin terveydellisiin vaikutuksiin. Tällainen tarkastelutapa, jossa päätelmiä perustellaan joidenkin epämääräisten arvioiden ja muusta tutkimusaineistosta poikkeavan linjan mukaan, ei voi olla mielekäs. Lisäksi täytyy myös huomioida haluttujen suositusten suhde havaittuihin terveysvaikutuksiin ja tarvittavista toimista aiheutuviin kustannuksiin.
Viime vuosina puheenaiheeksi ovat nousseet nopeasti yleistyneiden matkapuhelinten mahdolliset vaikutukset kansalaisten terveydelle. Toivottavasti me kaikki ymmärrämme tarpeen tutkia yhä tarkemmin myös näiden laitteiden vaikutuksia käyttäjilleen ja ryhtyä mahdollisiin toimenpiteisiin sitten kun olemme saaneet selvitettyä todelliset faktat. En usko, että kukaan haluaa ryhtyä rakentamaan taajamien sähköverkkoja uudelleen, estämään matkapuhelinten käyttöä kaupungeissa tai uusimaan kodinkoneitaan mahdollisten perusteettomien rajoitusten vuoksi. Varovaisuusperiaatetta tulee noudattaa, mutta ylivarovaisuuden tulee perustua tutkimustuloksiin.

McKenna
Arvoisa puhemies, useimmat täällä tänään puhuvista ihmisistä puhuvat siitä, että " varovaisuusperiaatetta on noudatettava, mutta ..." Tässä on täydellinen ristiriita. Jos varovaisuusperiaatetta noudatetaan, meidän on varmistettava, että meillä on vakuuttavat tiedot siitä, että tällainen säteily ei ole vaarallista. Meillä ei ole tällaisia tietoja. Yksi komission ehdotuksen suurista puutteista on se, että siinä ei oteta huomioon varovaisuusperiaatetta. Ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta on aiheuttanut täydellisen tuhon tässä tapauksessa. Se on vesittänyt täydellisesti esittelijän ehdotuksen. Se on epäonnistunut kansanterveyden ja ympäristön suojelussa. Tämä on tullut esille kerta toisensa jälkeen, eikä komissio ole puuttunut asiaan. Eivätkä edes jäsenvaltioiden hallitukset ole puuttuneet asiaan. Omassa maassani matkapuhelinmastoja pystytetään asuntojen läheisyyteen ja aivan koulujen viereen. Keskushermostoon kohdistuvia biologisia vaikutuksia - joita komissio ei käsittele - näyttää esiintyvän sellaisilla alueilla, joilla matkapuhelinmastot sijaitsevat asuntojen läheisyydessä. Raporteissa puhutaan päänsärystä, unihäiriöistä ja useista muista oireista, joita komissio ei käsittele.
Kuten esittelijä totesi, altistuminen sähkömagneettisille kentille voi johtaa syövän ja muiden ihmisten terveydelle vaarallisten uhkien lisääntymiseen. Meidän on varmistettava, että varovaisuusperiaatetta noudatetaan. Näyttää siltä, että komissio perustaa havaintonsa tiettyyn tutkimukseen mutta jättää muut käytettävissä olevat tutkimukset vaille huomiota. Meidän on perustettava asianmukaisia tutkimuskeskuksia voidaksemme varmistaa, että riippumattomat tutkijat selvittävät asianmukaisesti tämäntyyppisen ionisoimattoman säteilyn todelliset vaikutukset.

Hulthén
 Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa sanomalla, että otamme esiin tärkeän kysymyksen. Tietenkin meillä pitää olla määräykset siitä, kuinka suurelle säteilylle ihmiset saavat altistua. Meidän täytyy kuitenkin päättää määräyksistä jonkinlaiselta realistiselta pohjalta. Ei voi olla niin, että vain yhdellä poliittisella ryhmällä on jollakin tavalla yksinoikeus tällä alalla, vaan voimme edellyttää, että sekä ympäristövaliokunta että nykyinen parlamentti yrittävät tehdä yhdessä parhaansa, jotta saisimme hyvän päätöksen.
Viime vuosina on puhuttu yhä enemmän sähkömagneettisista kentistä ja niiden vaikutuksesta ihmiseen. Meillä ei ole täsmällisiä vastauksia näihin kysymyksiin. Emme tiedä, kuinka tavallinen sähkövirta tai magneettikenttä vaikuttaa meihin. Tiedämme sitä vastoin, että yhä useammat ihmiset tulevat yliherkiksi nimenomaan sähkölle.
Jos aiomme vahvistaa raja-arvot, jotka kattaisivat koko unionin, niiden on oltava jollakin lailla kohtuullisia. Ruotsi on ollut keskustelussa esillä yhtenä maana, jossa raja-arvot ovat hyvät. Voin kertoa teille tiedoksi, että nämä raja-arvot ovat huomattavasti korkeampia kuin ne tasot, joita Tamino ehdottaa. Arvot ovat 100 mikroteslaa arkielämässä ja 500 mikroteslaa teollisuudessa ja työpaikoilla. Niissä on suunnaton ero siihen, mitä Tamino ehdottaa.

Rovsing
Arvoisa puhemies, säteilyn aiheuttamista vaurioista puhuttaessa on tehtävä erotteluja. Ensinnäkin suurjännitejohdot synnyttävät pienitaajuista säteilyä ja siitä aiheutuvia taajuuksia. Kaikista hallituksiemme tekemistä uusista tutkimuksista saadut kokemukset osoittavat, että mitään sellaista ei voida todistaa. Tanskassa on laadittu syöpärekisteri. Siihen rekisteröidään kaikki syöpätapaukset. Väestörekisteristä käy ilmi, missä ihmiset asuvat. Vuonna 1998 suoritettiin suuri tutkimus, jossa tutkittiin kaikki ne 30 000 ihmistä, jotka työskentelevät sähkönjakelun parissa ja sähkönjakelun alalla tehtävän työn ja syövän välillä ei löydetty mitään yhteyttä. On siis väärin väittää, että kunnollisia tutkimuksia ei ole tehty.
Seuraavana on matkapuhelimiin liittyvä kysymys. Lähes kaikki tämän parlamentin jäsenistä käyttävät matkapuhelimia - toisinaan paljonkin - vaikka muutamien mielestä matkapuhelimet ovatkin vaarallisia. Olen samaa mieltä siitä, että tätä asiaa ei ole tutkittu tarpeeksi, jotta voisimme tietää, tuhoaako matkapuhelimien aiheuttama säteily solujen tärkeitä osia tai ihmisen perusrakenneosia. Kun otetaan huomioon, kuinka paljon useat teini-ikäiset ja heitä nuoremmat lapset käyttävät matkapuhelimia, on tärkeää, että aloitamme sellaisen tutkimuksen, jotta voimme saada joitakin konkreettisia tuloksia. Minulla ei kuitenkaan ole mitään tietoa siitä, että pystytetyt tukiasemat tai valintamyymälöiden DECT-asemat olisivat vaarallisia. Eikä kukaan tietenkään mene tutkasäteen tai mikroaaltoketjusta tulevan säteen eteen. Ne ovat keskitettyjä säteitä, eivätkä ne ulotu sille tasolle, jossa ihmiset tavallisesti liikkuvat. Useiden tarkistusten, toisin sanoen tarkistusten 14-24 tarkoitus on ainoastaan lisätä levottomuutta, eivätkä ne perustu tarvittavaan tieteelliseen tutkimukseen.

Ahern
 Arvoisa puhemies, on todella tärkeää, että laadimme suosituksen matkapuhelinmastojen vähimmäisetäisyydestä asuntoihin. Nämä mastot lisääntyvät räjähdysmäisesti omassa maassani. Jos niillä ei ole mitään terveysriskejä, kuten niitä valmistavat yritykset väittävät, miksi meillä ei ole pakollista terveyshaittojen korvausvastuuta? Näitä mastoja tuottavat omaa etuaan ajavat yritykset olisi asetettava oikeudelliseen vastuuseen ihmisten terveyden suojelusta siltä varalta, että jokin menee pieleen. Tämä on asia, jota meidän olisi pohdittava vakavasti Euroopan tasolla. Jos mastot eivät ole vaarallisia, mitään riskiä ei ole. Miksi emme siis vakuuttaisi ihmisiä tämän ongelman varalle?
Wienissä hiljattain pidetyssä konferenssissa päädyttiin siihen näkemykseen, että heikon säteilyn aiheuttamat biologiset vaikutukset on tieteellisesti todistettu, joten enää ei voida hyväksyä jäsenvaltioiden hallitusten tai komission väitteitä siitä, että tarvitaan lisää tutkimusta ennen standardien asettamista. Ihmiset ovat sen arvoisia, että heidän terveyttään on suojeltava sen sijaan, että pallo heitetään tieteelliselle tutkimukselle, joka voi kestää vuosikausia. Sitten olisimme samassa tilanteessa kuin tupakkayritysten tapauksessa, jossa voidaan joutua maksamaan miljoonakorvauksia ihmisille, joiden terveys on vaarantunut.
Olen hyvin järkyttynyt siitä, että oma hallitukseni on yrittänyt useaan otteeseen vesittää EU: n ehdotuksia säännellä matkapuhelinmastojen sähkömagneettisia säteilypäästöjä. On pöyristyttävää väittää, että Irlannin valtuuskunnan pyrkimykset poistaa lausekkeita olisivat varovaisuusperiaatteen mukaisia. On olemassa riittävästi tietoa, jonka perusteella näiden mastojen terveysvaikutuksiin on suhtauduttava täysin uudella tavalla.

McAvan
Arvoisa puhemies, olen hyvin mielissäni voidessani puhua tästä aiheesta, jonka suuresta julkisesta merkityksestä uskon kaikkien olevan yhtä mieltä. Omassa maassani on kolmen viime päivän aikana julkaistu etusivun artikkeleita matkapuhelinten vaikutuksista, ja oman alueeni paikallislehdissä on ollut juttuja voimajohdoista ja niiden vaikutuksista ihmisiin. Jotkin näistä raporteista ovat hälyttäviä ja jotkin huolestuttavia, eikä ole yllätys, että yleisö on ymmällään eikä oikein tiedä, miten sen pitäisi suhtautua asiaan. Komission ehdotukset tulevat siis oikeaan aikaan. Tarvitsemme jonkinlaista Euroopan laajuista toimintaa tällä alalla. Ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan lähestymistapa on myös hyvin tasapainoinen.
Haluan painottaa kahta tärkeää tarkistusta. Ensimmäinen koskee Maailman terveysjärjestön ALARA-suosituksiin perustuvan varovaisuusperiaatteen noudattamista. Toiseksi meidän on tarkistettava jatkuvasti tilannetta. Ei riitä, että nyt asetetaan standardit ja sen jälkeen niitä ei enää koskaan tarkisteta. Ihmiset käyttävät entistä enemmän matkapuhelimia; vanhemmat ostavat matkapuhelimia lapsilleen; ihmiset siirtyvät matkapuhelinten käyttöön. Näin ollen toivon, että komissio ottaa huomioon joitakin näistä tarkistuksista.

Schnellhardt
 Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, käsiteltävänä oleva mietintö koskee väestön altistumisen rajoittamista taajuudeltaan 0 Hz - 300 Ghz oleville sähkömagneettisille kentille, siis kaikille mahdollisille vaikutuksille, varmasti hyvä lähtökohta, joka ei kuitenkaan salli yksityiskohtaista säännöstöä koko Euroopassa, niin että joissakin asioissa pitäisi nähdäkseni noudattaa toissijaisuusperiaatetta.
Kaiken kaikkiaan on myönteistä, kun ottaa huomioon edellä mainitut huomautukset, että ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta ei hyväksynyt esittelijän varmasti hyvää tarkoittavia ehdotuksia. Hyvää tarkoittava ei ole kuitenkaan aina hyvä. Esittelijän ehdotukset eivät olleet lisäksi tieteellisesti perusteltavissa - monet ovatkin jo maininneet sen - ja ne olisivat johtaneet käytännössä alhaiseen raja-arvoon, jota ei olisi voitu noudattaa. Vai pitääkö meidän kenties mennä niin pitkälle, että poistamme matka- ja hätäpuhelimet? Luulen, että se ei voi olla tarkoituksemme.
Sallikaa minun käsitellä vielä toista asiaa. Asiantuntijoiden käymä keskustelu on osoittanut, että turvallisuusvälien summittainen määritys kiinteisiin laitteisiin, esimerkiksi suurjännitejohtoihin, on erittäin arveluttavaa säteilysuojauksen kannalta, koska altistumiseen voivat vaikuttaa pelkän etäisyyden lisäksi merkittävästi lukuisat muut laitteistosta riippuvat tekijät. Sähkölaitteiden osalta vähimmäisetäisyyksien määrittäminen on vielä vaikeampaa. Yleensä tällaisten laitteiden etäisyys ihmisistä sovitaan ilmeisesti asianmukaisen käytön perusteella. Turvaetäisyyksien määrittäminen tällaisessa tapauksessa on mielestäni hämmentävää ja turhaa eikä vastaa asiallisen säteilysuojauksen tavoitteita.
Toisin on sellaisten laitteiden yhteydessä, jotka tuottavat määräysten mukaisia kenttiä, esimerkiksi radiolaitteet. Niiden yhteydessä turvaetäisyydet voivat varmasti helpottaa menettelyä. Pyydän teitä ottamaan tämän huomioon äänestäessänne. Esitin myös vastaavia tarkistuksia.

Bangemann
Arvoisa puhemies, komissio haluaisi aluksi kiittää sydämellisesti valiokuntaa sekä esittelijää. Tämä on tietysti aihe, jota koskevat mielipiteet voivat erota toisistaan myös tässä keskustelussa, sillä jokaista yksityiskohtaa ei ole nimenomaan vielä tutkittu riittävästi tieteellisesti eikä todistettu kiistattomilla tiedoilla.
Halusimme kuitenkin ottaa ehdotuksemme avulla ensimmäisen askeleen. Ensinnäkin siksi, että epäilykset lisääntyvät - se on epäilemättä selvää -, asiantuntijoidenkin keskuudessa. Erityisesti julkisuudessa on käyty laajaa keskustelua, joka ei ole aina asiallista, mutta joka herättää tietysti epäilyksiä kansalaisissa. Sen vuoksi katsomme oikeaksi, varsinkin kun Maastrichtin sopimuskin velvoittaa meitä huolehtimaan hyvästä terveyden suojelusta, että ehdotamme tämän suosituksen yhteydessä yhteistä perusrajoituksien ja viitearvojen järjestelmää.
Yhden asian haluaisin sanoa nyt aivan selvästi, koska rouva Riis-Jørgensen kysyi sitä komissioltakin - vaikka hän on nyt lähtenyt, mitä tapahtuu valitettavasti yhä useammin, nimittäin että jäsenet esittävät kysymyksiä ja katoavat sitten -, vaikka tuomme esille tieteellisten tietojen puutteen, ehdotuksemme perustuu kuitenkin kansainvälisen säteilysuojelutoimikunnan suosituksiin ja komission tieteellisen ohjauskomitean kantoihin. Emme ole siis jättäneet näitä tieteellisiä kantoja huomiotta.
Voisin käsitellä nyt kaikkia tarkistuksia, mutta se veisi liian pitkälle, senkin kannalta, että kyse on suosituksesta. Voimme kuitenkin hyväksyä, sen haluan sanoa, ehdotetuista tarkistuksista 1, 3, 4, 5, 7, 8, 10 ja 13 kokonaan tai osittain. Muissa tarkistuksissa mennään huomattavasti suositusta pitemmälle; niissä oletetaan esimerkiksi, että tällaisella suosituksella on myös oikeudellisia vaikutuksia, mikä ei ole totta. Suositus kohdistuu nimittäin, kuten nimikin jo sanoo, jäsenvaltioihin, jotka voivat noudattaa tällaista suositusta, mutta joiden ei ole pakko tehdä sitä, niin että suosituksen yhteydessä ei voida edes käyttää muita oikeudellisia päätöksiä.
Tätä on sovellettava erityisesti vähimmäisetäisyyksiin. Herra Schnellhardt sanoikin jo jotain tämän asian kannalta huomionarvoista. On kuitenkin sanottava, vaikka kaikki hänen sanomansa on totta - en epäile sitä periaatteessa ollenkaan -, että emme voi kuitenkaan määrittää suosituksessa mitään sitovia vähimmäisetäisyyksiä.
Sitten on tarkistus 12. Suunnittelemme jo tarkistusmekanismia. Se tarkoittaa sitä, että laadimme tietysti itse jäsenvaltioiden kertomusten perusteella kertomuksen unionille ja otamme tietysti huomioon kaiken uuden julkaistavan tieteellisen tiedon. Komissio toimii tarpeen vaatiessa heti. On kuitenkin myös varmaa, että emme voi toimia sen perusteella, että nyt on kyse terveydestä. Sen vuoksi meidän on keskeytettävä kaikki toimet, vaikka se ei ole tieteellisesti puolustettavissa. Emme voi toimia sellaisen periaatteen nojalla. Sanon tämän erityisesti vihreän ryhmän joidenkin puheenvuorojen vuoksi. Jos esimerkiksi koko sähköverkko kytkettäisiin pois päältä, kuulisin mielelläni, mitä kansalaisilla olisi siihen sanottavaa.
Välihuomautus
Sanon kyllä, jos . Jos haluamme siis toimia tässä asiassa järkevästi, voimme tehdä niin vain tieteelliseen tietoon perustuen. Kaikki muu on mielivaltaista eikä se myöskään ole lain ja oikeuden mukaista. Sille ei löydy oikeutusta oikeusvaltiossa! Niin sanottu ennalta varautumisen periaate on rajoitettu poikkeustapaus, joka sallii meidän tehdä jotain yksittäisissä tapauksissa, jos meillä ei ole vielä tieteellistä tietoa. Komissiokin soveltaa sitä. Otimme esimerkiksi vauvanruoissa käyttöön erittäin tiukat raja-arvot, vaikka siihen liittyvää tieteellistä tietoa ei ole, koska sen osalta on oikeutettua tehdä jotain, kustannuksetkin huomioon ottaen, vaikka ei tiedetä, onko se tarpeen. Menettelyä ei voida kuitenkaan tietenkään yleistää. Jos toimisimme tämän periaatteen mukaisesti, päätyisimme todella järjettömiin tuloksiin. Ette voi edellyttää sitä komissiolta.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Kansanterveyspolitiikka
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Needlen laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A4-0082/99) komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle kansanterveyspolitiikan kehittämisestä Euroopan yhteisössä (KOM(98)0230 - C4-0393/98).

Needle
Arvoisa puhemies, Euroopan kansanterveyspolitiikan kehityksessä on nyt päästy hyvin tärkeään vaiheeseen. Komission tervetulleessa tiedonannossa tuodaan esille nyt päättymässä olevan ensimmäisen kehyskauden vahvuudet ja heikkoudet, tarkastellaan ennakoitavia haasteita ja mahdollisuuksia ja ehdotetaan myönteistä ja selkeää uutta kehystä. Parlamentilla on vankka maine kansanterveyden suojelun ja parantamisen edistäjänä, ja kuten selvitän jäljempänä, voimme vielä parantaa omaa panostamme.
Monet ansiokkaat parlamentin jäsenet ovat vakuuttaneet näkyvästi, että Euroopan unionilla on osuutensa terveyspolitiikassa, puhumattakaan siitä vakiintuneesta ja kasvavasta merkityksestä, joka sillä on esimerkiksi tutkimuksessa tai elintarvikkeiden turvallisuuden ja ympäristöpolitiikkojen aloilla.
Ensimmäiseksi on sanottava, että tämä osuus vahvistetaan täydellisesti Amsterdamin sopimuksessa, jonka uudessa 152 artiklassa määrätään, että kaikkien yhteisön politiikkojen ja toimintojen määrittelyssä ja toteuttamisessa varmistetaan ihmisten terveyden korkeatasoinen suojelu. Artiklan loppuosa on kaukana täydellisestä, mutta se antaa perustan seuraavien viiden vuoden aikana tehtävälle vakavalle työlle.
Miten tämä työ olisi järjestettävä? Olen iloinen siitä, että ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta on päässyt laajasti yksimielisyyteen siitä, että eteneminen tapahtuu parhaiten selvästi kohdennettujen painopistealueiden kautta, jolloin annetaan lisäarvoa jäsenvaltioissa olevien kumppanien, Maailman terveysjärjestön tapaisten järjestöjen ja kansalaisjärjestöjen tekemälle työlle. Tämä edellyttää neuvostolta, komissiolta ja parlamentilta kahta asiaa ratkaisevassa seuraavassa vaiheessa, kun kolme vasta määriteltyä toimintalinjaa, jotka koskevat tiedon lisäämistä, nopeaa reagoimista sekä terveyden edistämistä ja sairauksien ennaltaehkäisyä, on muutettu uusiksi horisontaalisiksi toimintaohjelmiksi.
Ensinnäkin on aika ryhtyä ajattelemaan rohkeasti. Uuden perussopimusluonnoksen tulkinnalla on keskeinen merkitys, ja jos Euroopan kansalaiset oivaltavat uusien teknologioiden, taitojen, tietojen ja vapauksien suomat edut, tarvitaan poliittista ja hallinnollista tahtoa mennä eteenpäin. Viittaan tällä erityisesti tarpeeseen jakaa parhaita käytäntöjä koskevaa tietoa - meidän on oltava valmiita selvittämään avoimesti ja rehellisesti yleisiä ja erityisiä ongelmia - ja Euroopan tuomioistuimen hiljattain tekemiin päätöksiin lääkkeiden kansainvälisestä saatavuudesta.
Ajattelen myös tarvetta puuttua terveyteen liittyviin tekijöihin, joita EU: ssa tehdyt päätökset pahentavat. Hyvin monet kansalaisemme pitävät järjettömänä tilannetta, jossa käynnistetään syövän tai sydän- ja verisuonitautien vastaisia ohjelmia ja samaan aikaan annetaan tukea tupakanviljelijöille. Pelkäänpä, että toistamme tämän virheen toisessa tällä viikolla käsiteltävässä mietinnössä.
Meidän on tehtävä työtä tämän tilanteen lopettamiseksi järkevällä tavalla. Pyytäisin komissiota kertomaan meille tänään siitä, miten vahvasti se tukee piakkoin saamiamme ehdotuksia tupakan kulutuksen vähentämiseksi. Meidän on myös selvitettävä usein ristiriitaisia tietoja ruokavaliosta ja ravinnosta - uskoisin sen kiinnostavan etenkin komissaaria ja minua itseäni - ja kehitettävä siltä pohjalta johdonmukaisia uusia elintarvikepolitiikkoja.
Tästä pääsemmekin toiseen edellytykseen, joka on vastuullisuus. Samaan aikaan, kun pyrimme viemään eteenpäin näitä asioita, kansalaisjärjestöt, joilla on johtava asema julkisen, ammatillisen ja poliittisen terveysasioita koskevan tietoisuuden ylläpitämisessä ja lisäämisessä, voivat joutua kärsimään budjettileikkauksista. Ei ole hyväksyttävää, että budjettivallan käyttäjät sivuuttavat tällä tavalla aikaisemmin tehdyt sitoumukset, mutta tämä osoittaa myös sen, että meidän kaikkien on tehtävä joitakin vaikeita valintoja. Tästä syystä on tärkeää, että tulevien ohjelmien painopistealueet määritellään selkeästi ja pitävästi ja että ne hyväksytään selkeällä ja varmalla yksinkertaistetulla talousarviomenettelyllä. Tämän vuoksi kannatamme siirtymistä pienistä vertikaalisista ohjelmista horisontaalisiin toimintalinjoihin mutta pyrimme myös huomattavasti yhdenmukaisempaan lähestymistapaan, jota ohjataan yhdestä tunnistettavasta terveysosastosta, jotta terveydestä tulee todella kiinteä osa EU: n prosessia aivan sen ytimeen.
Se merkitsee myös asianmukaista terveysvaikutusten arviointia, joka alkoi komission omista ohjelmista, ja riittävän asiantuntevien virkamiesten määrän suhteellista lisäämistä, kuten tuotiin esille parlamentin yksikköjen tekemässä erinomaisessa tutkimuksessa, joka laadittiin viime lokakuussa pidettyä hyvän vastaanoton saanutta julkista kuulemistilaisuuttamme varten. Se merkitsee kumppanuutta kaikilla tasoilla, jotta suurimmat julkiset tarpeet ja terveydellinen epätasa-arvo saadaan hoidettua hyvin tehokkaalla tavalla varsinkin unionin nykyisessä laajentumisprosessissa, mistä saamme piakkoin paljon kaivatun komission lisätekstin.
Tämä mietintö on parlamentin perinpohjainen, vastuuntuntoinen ja visionäärinen vastaus terveen kehyksen laatimiseksi edistystä varten. Esittämällä 13 hyvin perusteltua suositusta olemme laatineet vakuuttavan kehyksen uudelle terveyden painopistealueelle osana Euroopan terveyden vuosikymmentä, jolloin ryhdytään toden teolla täyttämään kansalaistemme todellisia tarpeita. Tämän seuraavan askeleen ottaa kuitenkin uusi parlamentti, joka päättää, onko meillä riittävästi rohkeutta ja määrätietoisuutta toteuttaa nämä tavoitteet varmistamalla, että tämän vuosisadan suuret krooniset sairaudet eivät riehu ensi vuosisadalla.
Lopuksi kiitän kaikkia niitä, jotka ovat olleet mukana tiedonannon ja tämän mietinnön laatimisessa ja jotka ovat tehneet niin lujasti työtä EU: n terveyspolitiikkojen saamiseksi tähän vaiheeseen, josta voimme luottavaisesti suunnata katseemme kohti edessämme olevaa tietä.

Marinucci
Arvoisa puhemies, eräs niistä asioista, joita on vaikeinta selittää Euroopan kansalaisille niin yksityisissä tapaamisissa kuin julkisissa keskusteluissakin, on se, että yhteisöllä ei ole terveyttä koskevissa kysymyksissä todellista toimivaltaa. Kansamme ihmettelevät, kuinka on mahdollista, että ylikansallinen yhteisö, joka on kyennyt luomaan yhtenäisen valuutan ja saavuttanut merkittäviä tuloksia kansalaisten rauhan, kehityksen ja hyvinvoinnin osalta, ei kiinnitä huomiota terveyteen vaan rajoittuu ainoastaan pieniin mahdollisuuksiin, joita toisaalta Maastrichtin sopimus vihdoinkin tarjoaa ja Amsterdamin sopimus vahvistaa. Kuten tiedämme, Rooman sopimus ei sisältänyt mitään tätä aihetta koskevaa. Tätä on vaikeata selittää. Toisaalta on vaikeaa myös vaatia, että kansalliset suvereniteetit luopuisivat omista terveydenhuoltojärjestelmistään. Mitä meidän siis pitäisi tehdä? Meidän on toimittava niin, että vähien niin toimivaltojen kuin voimavarojenkin osalta, käytettävissämme olevien mahdollisuuksien avulla voidaan päästä mahdollisimman hyviin tuloksiin yhteistyössä, tietojen vaihdossa, parhaiden käytänteiden tunnistamisessa ja terveysvalistuksessa. Näin on jo tehty useissa erityisohjelmissa ja vuoden 1993 puiteohjelmassa. On kuitenkin hyvin asianmukaista, että komissio halusi esittää tämän tavallaan väliaikaisen tiedonannon tämän ohjelman ja Amsterdamin sopimuksen hyväksymisen välillä, jotta sen jälkeen voitaisiin siirtyä uuteen puiteohjelmaan.
On erittäin suotuisaa, että herra Needlen erinomaisessa mietinnössä ehdotetaan lukuisia käytännössä toteutettavia seikkoja. Muitakin seikkoja saattaisi olla ja uskon, että tätä keskustelua pitäisi jatkaa myös tämän salin ulkopuolella; terveysalan tutkijoiden ja työntekijöiden pitäisi tarjota komissiolle tietoja ja ehdotuksia, joiden avulla vähästä käytettävissä olevasta tomivallasta ja vähäisistä voimavaroista voitaisiin saada mahdollisimman hyvä tulos, kuten se, että kyetään nopeasti kohtaamaan odottamattoman vastoinkäymisen aiheuttamat vaatimukset, kuten BSE-taudin tapauksessa, tai kohtaamaan eräitä väistämättömiä tosiasioita: väestön vanheneminen, julkisten varojen väheneminen, terveydenhuollon kohoavat kustannukset. Keskustelimme tässä samassa salissa eilen naisten terveyden tilaa käsittelevästä asiakirjasta: sekä tuossa asiakirjassa että tässä vaadimme naisille erillisiä tilastoja ja erityisohjelmia. Lopuksi vaadimme, Euroopan naisten ja miesten puolesta, sellaista yhteisön toimintaa terveysalalla, joka todella suojelee kansalaisia.

Poggiolini
 Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan yhteisön kansanterveyden kehitystä koskeva tiedonanto on luultavasti viimeinen terveyspolitiikkaa koskeva merkittävä aihe, mistä Euroopan parlamentilla on mahdollisuus ilmaista kantansa ennen tämän vaalikauden loppua. Voimme vain iloita herra Needlen selkeydestä, sillä hän on laatinut erinomaisen mietinnön ja nähnyt vaivaa esittäessään tarkistuksia komission tekstin parantamiseksi, vaikka tämä teksti kaiken kaikkiaan saakin suopean vastaanoton.
Tiedonannossa esitetään arvio siitä, mitä viiden viime vuoden kuluessa on tapahtunut, mutta ennen kaikkea siinä luodaan puitteet 2000-luvun Euroopan yleiselle kansanterveyttä koskevalle strategialle, jota seuraavat uudet konkreettiset toimet nyt jo lähellä olevan Amsterdamin sopimuksen voimaantulon jälkeen. Meidän on näet muistettava, että nyt käynnissä olevat kahdeksan terveysalan ohjelmaa - Eurooppa syöpää vastaan -ohjelma, AIDS, huumausaineriippuvuus, terveystilanteen seuranta, tarttuvien tautien epidemiologisen valvonnan verkosto, ja niin edelleen - päättyvät vuonna 2000 tai noin vuonna 2000. Euroopan kansalaisilla, jotka hyötyvät yhtenäismarkkinoiden eduista ja ovat saamassa yhteisen rahayksikön, on oikeus myös korkeatasoiseen terveyden suojaan Amsterdamin sopimuksen uuden 152 artiklan mukaisesti. Kuitenkin, jotta tämä tavoite voitaisiin konkreettisesti saavuttaa, on välttämätöntä lopettaa se, että kansanterveyttä pidetään Tuhkimon asemassa yhteisön politiikoissa ja on välttämätöntä antaa sille huomattavasti suurempi rahoitus, toisin kuin tähän mennessä on tehty.
Unioni voi kunnioittaa toissijaisuusperiaatetta ja silti toimia tehokkaasti tämän alan tiedonkulun parantamiseksi, jotta se voi puuttua nopeasti terveyttä uhkaaviin vaaroihin ja ennen kaikkea kohdata keskeiset sairauksien syyt ryhtymällä ennaltaehkäiseviin toimiin. Yhtenäiset strategiset puitteet ovat siis tervetulleita samoin kuin komission hallinnollisen rakenteen vahvistaminen esittelijän ehdotuksen mukaisesti siten, että pääosasto V F: lle annetaan riittävästi henkilökuntaa ja keinoja, jotta se voi tehokkaasti hallinnoida kaikkia terveyspolitiikan aloja. On kuitenkin keskeistä, että komissio esittää mahdollisimman pian yksityiskohtaisia ja konkreettisia ehdotuksia seuraaviksi viideksi vuodeksi ja ottaa huomioon Euroopan parlamentin toiveet. On pahoiteltava erityisesti sitä, ettei ole toteutettu kaikkia Maastrichtin sopimuksen jälkeisen ajan terveyspolitiikkaa koskevan vuoden 1993 päätöslauselmaesityksen sisältämiä suosituksia, eivätkä asianmukaisiin jatkotoimiin ole johtaneet myöskään kolme parlamentin vuonna 1996 lähes yksimielisesti hyväksymää merkittävää päätöslauselmaesitystä, jotka koskivat eurooppalaista " terveyskirjaa" , yhteisön alueen omavaraisuutta luovutetun veren osalta ja ennen kaikkea Alzheimerin tautia.
Hyvät kollegat, seuraava vuosikymmen, vuodet 2000-2010, on julistettu eurooppalaiseksi terveyden vuosikymmeneksi. Velvollisuutemme on olla yli 375 miljoonan kansalaisen odotusten tasolla, ja he tahtovat saada elää rauhassa ja vauraina, mutta ennen kaikkea terveinä.

Eisma
Arvoisa puhemies, kiitokseni kollegalleni Needlelle tästä hyvästä mietinnöstä, jossa hän on oikeassa sanoessaan, että Amsterdamin sopimus tarjoaa Euroopan unionille uusia mahdollisuuksia antaa lisää painoarvoa kansanterveyspolitiikalle. Nykyistä politiikkaa ollaan uudistamassa, ja varoja on valitettavasti hyvin rajoitetusti. Siksi komission - ja tarkoitan nyt herra Bangemannia - täytyy tehdä asialle jotain. Minua kiinnostaa, millaisia aloitteita komissio aikoo tehdä vastatakseen kansanterveyspolitiikan kasvavaan tarpeeseen uuden vuosituhannen alussa.
Olen pyytänyt ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan vuoden 1999 budjettiesittelijänä korottamaan kansanterveyspolitiikan budjettia 50 miljoonaan euroon. Vertailun vuoksi voin sanoa, että se on vain 5 % kokonaisbudjetista, joka käytetään tupakkaa koskeviin palkkioihin.
Minusta on selvää, että tehokas kansanterveyspolitiikkamme ei ole pelkästään rahakysymys, vaan ennen kaikkea kysymys on siitä, että kansanterveysnäkökohdat yhdistetään paremmin muihin politiikan osa-alueisiin. Tarkoitan maataloutta ja kuljetussektoria. Juuri siellä olisi paljon saavutettavaa. Minun ei tarvinne selittää, että BSE, liikennekuolemien suuri määrä ja kuljetussektorin aiheuttama saastuminen liittyvät kaikki kansaterveyspolitiikkaan.
Sitten vielä viimeinen asia, joka liittyy Keski- ja Itä-Eurooppaan laajentumiseen. Kansanterveysongelmat ovat siellä hyvin suuria. Meidän täytyy tehdä paljon, jotta saamme heidän kansanterveytensä meidän tasollemme. Se kaikki liittyy omaan kansanterveyteemme. Siksi toivon, että myös komissio käyttää paljon energiaa Itä-Euroopan kansanterveysongelmien ratkaisuun.

González Álvarez
 Arvoisa puhemies, olemme samaa mieltä esittelijä Needlen mietinnön kanssa, sillä siinä tukeudutaan Amsterdamin sopimukseen korkeatasoisen terveyden suojelun varmistamiseksi ja esitetään kysymyksiä, jotka ovat tämän suojelun kannalta tärkeitä.
Ensinnäkin taloudelliset varat, - ja tällä hetkellä keskustellaan Agenda 2000: sta. Mitä tapahtuu Euroopan unionin rahoille vuosina 2000-2006? Saamme nähdä, mitä terveydenhoidon osuudeksi jää tämän keskustelun jälkeen.
Toiseksi on edistettävä yhteistyötä jäsenvaltioiden ja myös terveyttä suojelevien kansainvälisten järjestöjen kanssa.
Kolmanneksi on tärkeää integroida terveyspolitiikka muihin Euroopan politiikkoihin. Kaikki muistavat mitä tapahtui harkitsemattoman talous- ja maatalouspolitiikan tuloksena BSE-taudin tapauksessa.
Neljänneksi meidän on korostettava ennaltaehkäisyn merkitystä: on otettava huomioon se, että niin Euroopan unioni kuin jäsenvaltiotkin - huolimatta siitä, että suora terveydenhoito kuuluukin jäsenvaltioiden alaisuuteen - voivat tehdä yhteistyötä terveyden edistämiseksi.
Euroopan unioni on valmis kehittämään yhteistyö- ja tiedotusverkkoja kaikilla tasoilla. Mielestämme aikaisemmissa terveysohjelmissa on havaittu joitakin ongelmia, jotka liittyvät avoimuuteen, puutteelliseen arviointiin ja puutteelliseen rahoitukseen. Herra Needle ehdottaa, että nämä aikaisempien ohjelmien puutteet voidaan korjata sen vuosikymmenen aikana, jonka teemana piti olla terveys, vuosina 2000-2010.

Cabrol
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, tämä komission tiedonanto kansanterveyspolitiikan kehittämisestä Euroopan yhteisössä on osoitus unionin pyrkimyksestä lisätä tällä alalla Maastrichtin sopimuksen ratifioinnin myötä saamaansa toimivaltaa, joka vahvistetaan Amsterdamin sopimuksella.
Kansanterveyspolitiikan osalta näyttää kuitenkin hyvin vaikealta saada kaikki unionimaat hyväksymään tietyt periaatteet, joita niiden olisi noudatettava. Mainitsen esimerkkinä Euroopan tartuntatautien seurantakeskuksen, joka on hyvin tarpeellinen ja jota olen vaatinut jo neljä vuotta erilaisissa terveysalan mietinnöissäni, mutta sekä komissio että neuvosto näyttävät vastustavan sitä. Sen avulla voitaisiin kuitenkin, kuten komissio sanoo, reagoida nopeasti terveyttä vaarantaviin tekijöihin.
Kaksi muuta komission ehdottamaa tulevan terveyspolitiikan toimintalinjaa ovat toisaalta kansanterveyden kehitystä tukevan tiedon lisääminen ja toisaalta tehokkaat toimet terveyden edistämiseksi ja sairauksien ennaltaehkäisemiseksi. Nämä toimintalinjat ja niiden herättämät kysymykset ovatkin todellisia ongelmia, jotka unionin on ratkaistava tulevaisuudessa ja joihin liittyviä ensisijaisia aiheita ovat ravinto, liikalihavuus, sydän- ja verisuonitaudit, Alzheimerin tauti ja niin edelleen.
Tässä yhteydessä haluaisin varoittaa terveyspolitiikkaan johtavan kehityksen aiheuttamista uusista peloista, jotka voivat johtaa tämän kehityksen keskeytymiseen, jos pyhää varovaisuusperiaatetta sovelletaan väärällä tavalla. On totta, että kaikella kehityksellä on riskinsä. Tässä yhteydessä meidän on sovellettava kustannus-hyöty-periaatetta painottamalla etuja ja haittapuolia. Ja vain siinä tapauksessa, että haittapuolia on yhtä paljon kuin etuja, on otettava käyttöön varovaisuusperiaate. Tästä aiheesta on annettava väestölle avointa tietoa, joka välitetään täysin objektiivisesti ja vääristelemättömänä.
Tämän vuoksi onnittelen esittelijää ja tämän vuoksi komission tiedonanto on erinomainen aloite, joka on Euroopan unionin toiveiden mukainen, ja me äänestämme sen puolesta.

Tamino
 Arvoisa puhemies, minun on sanottava, että tämä mietintö tarjoaa Euroopan parlamentille jälleen kerran tilaisuuden muistaa terveyspolitiikan suuri merkitys ja Maastrichtin, ja sitä seuranneen Amsterdamin sopimuksen ansioista terveyspolitiikat eivät viimein enää ole toisarvoisia verrattuna talouspolitiikkoihin, vaan niillä on oma arvonsa ja oma itsenäinen asemansa. Meillä on nyt mahdollisuus esittää suunnitelmien, ohjelmien ja tutkimusten lisäksi myös tätä alaa koskevia direktiivejä, ja sen ansiosta, että Maastrichtin sopimukseen on sisällytetty varovaisuusperiaate, olemme vahvistaneet eräitä lähtökohtia ja tehneet ennaltaehkäisystä Euroopan terveyspolitiikan keskeisen seikan.
Tämä ei kuitenkaan merkitse sitä, että nämä periaatteelliset toteamukset eivät kohtaisi esteitä harjoitetussa politiikassa. On jo mainittu eurooppalaisen terveyskirjan toteutumatta jääminen, se seikka, että terveydenhoitoon suunnatut varat ovat yhä täysin riittämättömiä, se, että BSE-taudin tapauksen jälkeen ei vieläkään ole uhrattu riittävästi huomiota kysymykselle, joka koskee terveyden ja ravinnon välistä yhteyttä. Yleisesti voidaan sanoa, että kansalaisille suunnattavaan terveyttä koskevaan oikeaan tiedottamiseen ei ole vieläkään kiinnitetty sitä huomiota, mikä olisi kohtuullista, mikäli katsottaisiin, että kansalaisten terveys ei ole toisarvoinen verrattuna taloudellisten eturyhmien etuihin. Valitettavasti myös äsken käyty sähkömagneettisia kenttiä koskeva keskustelu osoitti päinvastaista.

Pradier
Arvoisa puhemies, Euroopan kansanterveyspolitiikasta juuri kuulemassamme keskustelussa on tullut esille kaksi tekijää. Ensinnäkin tarve ottaa huomioon maanosan kaikki asukkaat: niin sairaat kuin terveetkin. Lääketieteessä on kuunneltava sairaita yksilöinä, juuri siinä on sen merkitys, ja näin tapahtuu. Politiikassa heitä on kuunneltava kollektiivisesti, erityisesti potilasjärjestöjen kautta. AIDS on opettanut meille nämä asiat muutamassa vuodessa.
Tämän suhteen vuoksi meidän on edistettävä vuoropuhelua asiasta vastaavien viranomaisten, asiantuntijoiden, joiden eturintamassa on tietenkin WHO, terveysalan ammattilaisten, joita ei pidä unohtaa, kansalaisjärjestöjen, teollisuuden ja ammattijärjestöjen välillä. Niiden kaikkien on pyrittävä kahteen tavoitteeseen: ensinnäkin on määriteltävä painopistealueet ja keskitettävä keinot täsmällisesti määriteltävien laajalle levinneiden vaarallisten sairauksien torjuntaan; toiseksi on torjuttava tämän maanosan kansalaisten eriarvoisuutta heidän terveytensä suojelussa.

Blokland
 Arvoisa puhemies, Euroopan unionin kansalaiset kuuluvat maailman terveimpien ja pitkäikäisimpien ihmisten joukkoon. Needlen mietinnössä, jossa käsittellään Euroopan unionin uutta kansanterveyspolitiikkaa, näytetään unohtaneen se kokonaan. Komissio on kyllä kiinnittänyt tähän huomiota mutta puhuu suuresta määrästä ennenaikaisia kuolemantapauksia Euroopassa. Ihmettelen vain, että mikä on ennenaikaista. Komission ehdotuksessa 68 vuotta on kriittinen raja. Silloin emme ota huomioon, että muualla maailmassa odotettu elinikä on paljon lyhyempi. Lisäksi meidän täytyy hyväksyä, että olemme kuolevaisia ja että emme voi taata Euroopan kansalaisille - eurooppalaisella kansanterveyspolitiikalla tai ilman sitä -, että he joka tapauksessa eläisivät 68-vuotiaiksi.
Lisäksi haluaisin viitata siihen, että Amsterdamin sopimuksen 152 artikla on selvästi tarkoitettu vain täydentämään jäsenvaltioiden kansanterveyspolitiikkaa. Voimme antaa käyttöön budjettivaroja esimerkiksi tietojen vaihtoon uusista lääkkeistä, hoidoista ja harvinaisten tautien lääkkeiden kehittämisestä vain siinä tapauksessa, että on havaittavissa selvästi eurooppalaista lisäarvoa. Siksi vetoan rajoitetun budjetin puolesta ja pidän erillistä kansaterveyden pääosastoa liioitteluna.
Jos kuitenkin annamme lisää rahaa kansanterveyspolitiikkaan, meidän on oltava solidaarisia ja tuettavat Keski- ja Itä-Euroopan maiden kansanterveyspolitiikkaa. Tämä sen sijaan, että " annetaan aikaisempaa keskeisempi asema terveyteen liittyville velvoitteille" , kuten esittelijä toivoo.

Paisley
Arvoisa puhemies, yksi suurimmista terveysriskeistämme johtuu ilman pilaantumisesta. Ilmakehään joutuvat päästöt ovat kohtalokkaita terveyden kannalta. Omassa maassani kuolee ennenaikaisesti 24 000 ihmistä joka vuosi tämän suuren vaaran vuoksi. Pohjois-Irlannissa käytetään saastepäästöjen torjunnassa jo yhtä tuotetta - Soltronia -, josta on saatu heti tuloksia myrkkypäästöjen torjunnassa. Jos haluamme edistyä mahdollisimman pian ponnisteluissamme yhteisön terveyden parantamiseksi, meidän olisi kannustettava tämän tuotteen käyttöä suuren terveydellisen edun saavuttamiseksi.
Meidän on saatava tiedeala tuottamaan nopeita ja kohtuuhintaisia ratkaisuja jo nyt. Pohjois-Irlannin suurin liikenneyritys Translink selvitti, että tätä tuotetta käyttämällä pystyttiin poistamaan 60 % mustasta savusta ja 40 % hiilimonoksidista. Tämä teknologia on nyt saatavilla. Meidän velvollisuutenamme on pyrkiä parantamaan kansanterveyttä ottamalla se käyttöön.
Olen pahoillani siitä, että sen paremmin kollegani kuin minä itsekään emme ole kuulleet mitään monta kuukautta sitten tapaamiltamme komission virkailijoilta emmekä havainneet, että mihinkään toimiin olisi ryhdytty.

Myller
Arvoisa puhemies, kuten on todettukin, Amsterdamin sopimuksen 152 artikla asettaa ihmisen terveyden korkeatasoisen suojelun kaikkeen yhteisön politiikkaan sisällytettäväksi tavoitteeksi. Sopimus tuo ihmisen terveyden entistä sitovammaksi politiikkojen tavoitteeksi paitsi yhteisöllisellä myös kansallisella tasolla, ja on tärkeää kiinnittää huomiota siihen, millä tavalla saamme sitä yhteisön tuomaa lisäarvoa, niin että se näkyy yhteisön tasolla ja niin että se näkyy kansallisella tasolla.
En ryhdy toistamaan niitä hyviä asioita, joita tästä erinomaisesta kollega Needlen mietinnöstä on jo todettu. Haluan mennä hieman pidemmälle ja esittää muutamia näkökohtia siitä, että kansanterveyspolitiikka on nähtävä hyvin laajasti. Se on toki jo tällä hetkellä hyvin laaja-alaista, mutta työllisyys on yksi tärkeä perusta kansanterveydelle. Erilaisista tilastoista olemme saaneet nähdä, että työttömyys on yksi syy siihen, että terveydentila heikkenee; erityisesti syrjäytyminen, joka johtuu esimerkiksi pitkään kestäneestä työttömyydestä, se on selkeä riski ihmisen terveydelle. Tätä vastaan täytyy tietysti toimia myös Amsterdamin sopimuksen avulla, siinähän työllisyys nostettiin yhteisön politiikkojen keskipisteeseen. Julkiset palvelut, kaikille yhteiset julkiset kansanterveyspalvelut ja sosiaaliverkostojen pitävyys ovat niitä tekijöitä, joilla voimme varmistaa mahdollisimman hyvän kansanterveyden tason. Myös kuluttaja- ja ympäristöpolitiikka ovat erittäin tärkeitä, samoin kuin se että kansanterveys otetaan entistä selkeämmin osaksi laajentumisstrategiaa.

Schleicher
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, herra Needle näki erittäin suuren vaivan valiokunnan julkisen kuulemistilaisuuden yhteydessä. Siellä esitettiin tietysti hyvin monia siihen liittyviä toiveita ja tavoittelemisen arvoisia asioita, mitä kaikkea Euroopassa voitaisiin tehdä. Herra Needle, olen tietysti kanssanne yhtä mieltä siitä, että terveyteen on kiinnitettävä runsaasti huomiota, mutta en ole monen edellä puhuneen tavoin sitä mieltä, että tämä kaikki voi tapahtua Euroopassa.
Olen sitä mieltä, että jäsenvaltioiden vastuu on erittäin suuri. Lyhyessä kohdassa sanotaan, että seuraavassa perustamissopimuksen tarkistuksessa Euroopalle olisi annettava lisää vastuuta terveyden suojelussa. Olen sitä mieltä, että vain jäsenvaltiot voivat ottaa huomioon tämän vastuun. Jos annamme yhteisölle yhä enemmän vastuuta, en usko, että yhteisö kykenee komission suhteellisen pienen toimintakoneiston avulla selviytymään siitä, minkä jäsenvaltiot ovat tähän asti hoitaneet paljon laajemman hallinnollisen koneiston avulla. Sen vuoksi haluaisin kiinnittää huomionne vielä joihinkin kohtiin, jotka eivät sovi minulle.
Haluaisin nyt panna täytäntöön EU: ssa sen, mitä Maastrichtin ja Amsterdamin sopimuksessa sanotaan, mutta en halua mennä sitä pitemmälle enkä vaatia komissiota tekemään niin. Lisäksi olen sitä mieltä, että emme myöskään kykene luomaan terveysalalle tasa-arvoa. Esimerkiksi parantamisesta ja hoitamisesta on erittäin monenlaisia käsityksiä ja ajatuksia. Olen iloinen siitä, että meillä on suuria eroja ja että olemme suurpiirteisiä. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätöksessähän sanotaan myös, että muissa maissa voidaan myös saada erilaista hoitoa. Haluaisin säilyttää asiat tällaisina enkä halua, että Euroopassa kaikki yhdenmukaistetaan. Haluaisin pikemminkin säilyttää vastuun jäsenvaltioilla. Lisäksi olen sitä mieltä, että kaikki alueelliset elimetkään eivät kykene pitämään yhteyttä komissioon. Haluaisin koehankkeita. Tietoja voi antaa, mutta tiedotuskampanjat ovat taas vaikeita, sillä emme voi saada aikaan tiedotuskampanjaa, joka on samanlainen kaikissa jäsenvaltioissa, koska terveyspolitiikkaa on myös soviteltava psykologisesti kovin erilaisilla tavoilla. Sen vuoksi olen näistä kohdista eri mieltä, ja olisin kiitollinen, jos nämä kohdat, jotka eivät sovi minulle, pudotettaisiin pois äänestyksessä. Vasta sitten voisin kannattaa mietintöänne.
Suosionosoituksia

Pailler
 Arvoisa puhemies, hyväksyn ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietinnön, koska se todistaa tehokkaasti kansanterveyden merkityksen Euroopassa ja sen, että kaikilla tasoilla tarvitaan enemmän voimavaroja.
Tämä terveyskeskustelu vie kuitenkin ajatukseni tänään kello 12.00 toimitettuun äänestykseen, ja ihmettelen, miksi kukaan ei ole viitannut naisten terveyttä koskevaan Hautalan mietintöön. Abortin laillistamista rajoittavan 11 kohdan hyväksyminen merkitsee todellista taantumista suhteessa moniin kansallisiin lainsäädäntöihin. En olisi koskaan voinut kuvitella olevani todistamassa tällaista naisia koskevaa taantumista ja vielä maaliskuun 8. päivää seuraavana päivänä. Vapaaehtoista raskauden keskeytystä koskevan oikeuden vaarantaminen tällä tavalla on seurausta niistä kirotuista kompromisseista, joita PSE ja PPE niin usein tekevät: poliittinen selkärangattomuus, periksi antaminen, luopuminen kaikista taisteluista, joilla edistettiin naisten oikeutta päättää omasta ruumiistaan; halveksunta niitä taisteluja kohtaan, jotka synnyttivät aikanaan liittoja tukemaan tiettyjen naisten - mielessäni on erityisesti Simone Veil - poliittista taistelua omasta leiristään osakseen saamastaan halveksunnasta huolimatta.
Millaista vastuuttomuutta, mikä politiikan alennustila. Luottakaa minuun ja niihin 54 jäseneen, jotka äänestivät meidän tarkistuksemme puolesta jatkaakseen yhä solidaarisempaa taistelua tällä alalla taantumuksellisimpien maittemme naisten kanssa.

Amadeo
Arvoisa puhemies, Maastrichtin sopimus ja sitä seuraava Amsterdamin sopimus ovat merkittävästi lisänneet Euroopan parlamentin ja komission toimivaltaa kansanterveyden alalla. Tämä on lisännyt myös vastuutamme, sillä nyt kun meillä on tässä asiassa autonomia, meidän on laadittava direktiivejä ja toimittava vastuullisesti tässä roolissa, jota vielä vähän aikaa sitten saatoimme ainoastaan toivoa. Ennen kaikkea meidän on muutettava asennettamme ja pyrittävä vastaamaan Euroopan kansanterveydessä ilmeneviin ongelmiin. Herra Needlen mietinnössä pyritään ainakin vastaamaan näihin vaatimuksiin, ja hyväksymme sen siksi ilomielin.
Eräs keskeisistä tavoitteista on Euroopan parlamentin roolin tunnustaminen tämän alan talousarvion laatimisessa ja valvomisessa. Tämä on eräs keskeisimmistä seikoista, sillä voimavaroja koskeva kysymys on todellakin keskeinen, oleellinen ongelma pyrkiessämme yhdenmukaistamiseen ja vastaamaan Euroopan kansalaisille terveyteen liittyvissä kysymyksissä. Lisäksi on ongelma, joka koskee tiedotuksen parantamista ja vielä lisäksi ongelma, joka koskee sitä, että puututaan terveyteen kohdistuviin uhkiin. Mielestäni ei riitä se, että keskitytään muutamiin aloitteisiin, kuten olemme tehneet viime vuosina: ei ainoastaan syöpään, AIDSiin ja niin edelleen, vaan myös ravitsemuksen, liikalihavuuden ja sydän- ja verisuonisairauksien osalta on nyt välttämätöntä yhdenmukaistaa menettelyjä ja löytää sellaisia ratkaisuja, jotka soveltuvat kaikkiin yhteisön valtioihin.
Tässä mielessä herra Cabrolin ehdotus on mielenkiintoinen ja saa vastakaikua myös herra Needlen ehdottamasta direktiivistä, joka käsittelee terveyden eurooppalaista seurantakeskusta. Erityisesti on keskusteltu pääosaston yhteyteen perustettavasta kansanterveysyksiköstä, jonka päämaja olisi Brysselissä. Tämä olisi uusi edistysaskel ja se epäilemättä olisi uudenlainen tapa tulkita tätä ongelmaa.
Muitakin ongelmia on, näiden joukossa myös itälaajentumiseen liittyvä ongelma, sillä noissa valtioissa tieteellinen suuntautuminen ja terveyden asettamiin vaatimuksiin vastaaminen on epäilemättä huonompi Länsi-Euroopan maissa vallitsevaan tilanteeseen verrattuna. Tämän ongelman käsitteleminen on tärkeää, sillä on ilmeistä, että mikäli luomme epätasa-arvoisen tilanteen, emme enää voi onnistua keskeisessä yhdenmukaistamisessa.
Lopuksi sanon ainoastaan, että vuosina 2000-2010 vietettävän eurooppalaisen terveyden vuosikymmenen nyt lähestyessä toivon, että tämä Needlen mietintö, jonka hyväksymme, olisi enne uudesta konkreettisemmasta ja vahvemmasta kiinnostuksesta kansanterveyteen.

Virgin
 Arvoisa puhemies, ei ole epäilystäkään siitä, että kansanterveyspolitiikka on pääosin kansallista. Se käy ilmi myös Needlen erinomaisesta mietinnöstä. Totta kai on myös alueita, joilla EU: n sisäinen yhteistyö luo lisäarvoa. Voi olla järkevää jakaa esimerkiksi kemiallisten aineiden terveysvaikutuksia käsittelevien riskianalyysien teko jäsenvaltioiden kesken, niin että vältettäisiin tekemästä päällekkäistä työtä. Tärkeän tiedon tehokas levittäminen voisi myös olla yhteinen tehtävä.
Mietinnössä mainitaan terveydenhuoltoalan parhaat käytännöt ja standardit. Käsittääkseni juuri tämän pitäisi olla tärkeä tehtävä komissiolle. Yrityssektorilla paras käytäntö, niin kutsuttu benchmarking, on yksi tärkeä osa tavassa kohentaa yrityksen tilaa. Olisi myös arvokasta koota kokemuksia EU-maista esimerkiksi siitä, kuinka poliitikkojen johtamat järjestelmät toimivat verrattuna potilaiden johtamiin järjestelmiin, kuinka yksityinen sairaanhoito selviytyy kilpailussa julkisen sairaanhoidon kanssa ja kuinka kilpailu eri järjestelmien välillä vaikuttaa sairaanhoitoon. Olen varma, että suurin osa asiaa koskevista tiedoista on jo nyt saatavilla, mutta tiedot täytyisi koota ja toimittaa jäsenvaltioille. Oikein hyödynnettynä tämä saattaisi johtaa parempaan sairaanhoitoon pienemmillä kustannuksilla. Olen vakuuttunut siitä, että tällainen työ olisi hyvin arvokasta, eikä vähiten kotimaassani Ruotsissa.
Mietinnössä mainitaan myös maatalouspolitiikka ja BSE-kriisi. Olen kuitenkin sitä mieltä, että tupakanviljelylle myönnettävä tuki on vakava kysymys. Onhan tupakointi syynä satoihin tuhansiin uhreihin vuodessa. Näin ollen vaikuttaa järjettömältä tukea tupakanviljelyä miljardilla eculla vuodessa. Tuki pitäisi asteittain lopettaa ja siirtää se maatalouspolitiikasta aluepolitiikan piiriin. Näin olisi helpompi päättää vaihtoehtoiselle työllistämiselle myönnettävästä tuesta.

Bangemann
Arvoisa puhemies, saanen kiittää kollegani puolesta, joka on oikeastaan asiasta vastuussa ja pahoittelee, ettei voi olla läsnä keskustelussa, herra Needleä hänen erittäin hyvästä mietinnöstään.
Keskustelussa on tullut myös selväksi, mistä meidän on aloitettava työmme. Jos tässä parlamentissa on vielä epäselvyyttä siitä, missä Euroopan toimien painopisteen pitäisi terveysalalla olla, meidän on tietysti ensiksi selvitettävä itsellemme, mitä voimme tehdä, jotta voisimme poistaa unionin terveysalalla olevia heikkouksia. Olen sitä mieltä, että siellä on erittäin paljon tekemistä.
Kyse ei ole tietenkään uuden hallinnon käyttöönottamisesta, eli vielä yhden eurooppalaisen hallinnon perustamisesta terveysalalle niiden eri hallintojen lisäksi, jotka meillä on kansallisella ja alueellisella tasolla. Sen osalta voin rauhoittaa rouva Schleicheria, että se ei ole tarkoituksemme. On kuitenkin myös sanottava, että parlamentin joidenkin jäsenten aloite siitä, että olisi vain kasvatettava rahastoja ja myönnettävä sitten vastaavasti varoja, jolloin ongelma saataisiin jo hallintaan, ei myöskään ole mielestämme oikeanlainen menettelytapa.
Terveysalallahan ei ole kyse juuri siitä, että varoja lisäämällä toivotaan saatavan lisää tehoa, vaan meidän on ymmärrettävä, että tämä järjestelmä ei toimi enää niin kuin sen oikeastaan pitäisi toimia. Se ei ole riittävän tehokas. Sen vuoksi komissio korostaa sitä, että keräämme aluksi tietoa ja kokoamme sen ja, kuten herra Virgin juuri sanoi, vertailemme yksittäisiä järjestelmiä, jotta voisimme todeta, missä on hyviä ratkaisuja, joita voi kenties suositella muillekin.
Jo pelkkä tiedon kerääminen esimerkiksi lääkkeiden käytöstä vaikuttaisi merkittävästi sekä kustannuksia alentavasti että hoitoa tehostavasti, koska kokemuksia, joita yksittäiset sairaalat tai ammattiaan harjoittavat lääkärit hankkivat, ei kerätä eivätkä ne ole käytössä koko Euroopassa. Se on jo sinänsä haitta tutkimukselle, mutta vielä suurempi haitta se on käytännön kannalta, sillä potilaita voitaisiin hoitaa huomattavasti paremmin, jos käytössä olisivat yleiset tiedot, joita voi sitten antaa potilaille. Sen osalta on siis paljon tehtävää. Jäsenvaltiot voivat tehdä sen tietysti myös omin avuin, mutta kokoaminen tuottaa todella eurooppalaista lisäarvoa. Muuten siitä ei tarvitsekaan keskustella. Amsterdamin sopimukset ovat yksinkertaisesti siirtäneet tämän tehtävän Euroopan unionille, ja rouva Schleicher myöntää kyllä myös, että järjestelmien välinen kilpailu, siis esimerkiksi vapaus tarjota lääkäripalveluja sisämarkkinoilla, voi olla myös avuksi, ja pidän myös Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätöksiä tällä alueella erittäin hyvinä.
Erästä toista asiaa ei pitäisi jättää huomiotta, ja siitä on kokemuksia erityisesti USA: ssa, jossa panostetaan paljon enemmän kulloisenkin tai mahdollisen potilaan osallistumiseen eli otetaan hänet mukaan terveysalan muuttamiseen. Siellä, missä tätä tapahtuu, esimerkiksi alueella, jossa lääkkeet ovat vapaasti saatavilla, niin sanotut OTC-tuotteet, on selvästi parempi tietoisuus terveysalasta. Tämä merkitsee sitä, että mitä enemmän ihminen otetaan mukaan päätöksentekoon ja mitä enemmän häneltä vaaditaan päätöksiä, sitä varmempia voidaan olla siitä, että terveysala kasvaa. Siinä on nimittäin varmasti yksi ongelmista. Seurasin, kuten todennäköisesti kaikki tekin, tuomioita, joita Amerikassa langetettiin tupakkateollisuudelle. Meidän tehtävänämme ei ole arvostella sitä oikeudellisesti, mutta jos joku esittää väitteen ja nostaa tuollaisen syytteen, että hän ei ole saanut riittävästi tietoa tupakoinnin vaaroista, on hieman epäiltävä sitä, onko tuo ihminen edes elänyt meidän yhteiskunnassamme. Noita huomautuksia on nyt ollut 20 vuoden ajan jatkuvasti ei pelkästään pakkauksissa vaan kaikkialla, ja nyt ei pidä tehdä jotain sellaista, joka olisi erittäin vaarallista, nimittäin päästää ihmisiä vastuusta henkilökohtaisen terveytensä osalta ja hoitaa heitä niin sanotusti kehdosta hautaan, määrätä heille tarkasti, mitä heidän on tehtävä. Sillä tavalla varmasti lyhennettäisiin elinikää eikä pidennettäisi sitä.
Tämä tarkoittaa sitä, että nyt on kyse siitä, että kansalainen ja ennen kaikkea sairas kansalainen, potilas, saadaan osallistumaan aktiivisesti. Sen vuoksi olen hyvin paljon samaa mieltä siitä, mitä herra Pradier sanoi, nimittäin, että meidän olisi vielä nykyistä voimakkaammin toimittava yhteistyössä potilasjärjestöjen kanssa, onpa ne perustettu tietyn sairauden vuoksi tai yksinkertaisesti potilaiden tiettyjen etujen ajamiseksi. Tämä on oikeastaan lähtökohta, jonka olemme valinneet, ja olen erittäin iloinen, että kaikki on ymmärretty oikein. Kerron tietysti asiasta vastaavalle kollegalleni siitä, ja myös siitä, mitä te sanoitte uuden pääosaston muodostamisesta. Jos parlamentti sitten viisaudessaan noudattaa sitä ja hyväksyy vastaavat kohdat, voimme tehdä kaiken sen, mistä olimme yhtä mieltä herra Virginin lausunnon kanssa, että on täysin järjetöntä yhtäältä antaa rahaa terveyden hoitoon, erityisesti tupakoinnin riskien selvittämiseen, ja toisaalta tukea tupakan viljelyä. Yhdymme siinä hänen arvioonsa. Parlamentin enemmistö hyväksyi valitettavasti viimeisessä äänestyksessä nämä tuet. Koska elämme luojan kiitos demokratiassa, teidän on sen tähden syytä kyllä katua.

Needle
Arvoisa komissaari, vielä ennen kuin poistutte: pidin vastaustanne suurelta osin kiitettävänä mutta esitin teille tietyn kysymyksen.
Käsittelin mietinnössä tarkoituksellisen vähän tupakan kulutusta koskevia toimenpiteitä, joita komission odotetaan toteuttavan lähiaikoina, koska oletimme saavamme tämän tekstin samanaikaisesti. Voisittekohan sanoa, missä vaiheessa asian käsittely on komissiossa, jotta voimme ryhtyä niihin käytännön toimenpiteisiin, joista puhutte?

Bangemann
 Anteeksi, etten vastannut kysymykseenne. En kiirehtinyt pois välttyäkseni vastaamasta kysymykseenne vaan siksi, että seuraavana aiheena ovat banaanit, enkä halua kuulla enää mitään aiheesta banaanit.
Olen juuri saanut kuulla, että ehdotus on kuultavana eri yksiköissä. Se merkitsee sitä, että komissio tekee päätöksen seuraavien kahden viikon aikana, minkä jälkeen se toimitetaan teidän käsiteltäväksenne.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Banaanit
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma Euroopan unionin ja Amerikan yhdysvaltojen välisestä banaaneja koskevasta kauppakiistasta.

Brittan
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, sen jälkeen, kun puhuin tästä aiheesta 10. helmikuuta, on tapahtunut monenlaista kehitystä. WTO: n yleinen neuvosto käsitteli 15. helmikuuta EU: n pyyntöä saada arvovaltainen tulkinta siitä, että järjestön jäsenelle ei voida antaa lupaa evätä etuuksia, jos WTO ei ole tehnyt päätöstä siitä, ovatko valituksen kohteena olevat toimenpiteet sen sääntöjen mukaisia. Useimmat puheenvuoron käyttäneet WTO: n jäsenet olivat tässä asiassa meidän kannallamme ja torjuivat yksipuolisen lähestymistavan. Koska muut jäsenet olivat kuitenkin yleisesti ottaen haluttomia äänestämään asiasta, tyydyimme puheenjohtajan päätelmään, joka sisältää yleisen neuvoston enemmistön näkemyksen.
2.maaliskuuta perustettiin pyynnöstämme komitea, joka käsittelee Yhdysvaltojen 301 osaston lainsäädäntöä. Kuten tiedätte, tämä lainsäädäntö on Yhdysvaltojen sisäinen oikeudellinen perusta sen yksipuolisille uhkauksille ja toimille banaaneja koskevassa asiassa. Komitea aloittaa pian työnsä. Myös sovintotuomarit, jotka oli nimitetty tutkimaan, vastaako Yhdysvaltojen esittämä etuuksien arvo, 520 miljoonaa dollaria, nollatasoa vai onko se vähemmän kuin se, antoivat alustavan päätöksen 2. maaliskuuta. Päätöksessä todetaan hyvin selvästi, että sovintotuomarit eivät voi asettaa minkäänlaista etuuksien määrää, ennen kuin WTO on selvittänyt tarkistetun banaanijärjestelyn sääntöjenmukaisuuden - kuten olemme koko ajan väittäneet. Tämä periaatekohta on hyvin tärkeä.Sovintotuomarit päättivät myös, että järjestelyn muuttamiseen tarvittavan kohtuullisen ajan päättymisestä laskettava 60 päivän aikaraja, jota USA piti hyvin ratkaisevana tekijänä, ei itse asiassa ole ratkaiseva tekijä. Nyt Yhdysvalloille ei jää verukkeita, joiden perusteella se voisi vaatia oikeutta ottaa käyttöön pakotteita 60 päivän määräajan jälkeen. Lopuksi sovintotuomarit totesivat myös selvästi, että Yhdysvaltojen haitta-arviosta on vähennettävä ainakin epäsuorien haittojen korvaukset, joita he ovat virheellisesti vaatineet, jolloin todellisen haitan määrä vähenisi joka tapauksessa puolella. Sovintotuomarit ovat pyytäneet Euroopan unionilta ja USA: lta lisätietoja 15. maaliskuuta mennessä, ja heidän lopullista päätöstään voidaan odottaa pian sen jälkeen.
Alustavasta päätöksestä huolimatta Yhdysvallat päätti 3. maaliskuuta ottaa tästä päivämäärästä lähtien käyttöön pakotteet, jotka koskevat Euroopasta tuotavia tuotteita yli 500 miljoonan dollarin arvosta. Pakotteet toteutetaan pidättäytymällä maksusuorituksista ja asettamalla tuonnille taannehtivasti 100 %: n tullit. Tämä ei ole vain tilapäinen toimenpide USA: n oikeuksien suojelemiseksi. Sen todellisena tavoitteena ja seurauksena on se, että kyseisten tuotteiden koko tuonti lopetetaan välittömästi. Yhdysvallat on myöntänyt tämän. Euroopan teollisuudelta saamiemme tietojen mukaan näyttää siltä, että juuri näin on käynyt. Tällä toiminnalla uhataan räikeästi WTO: n sääntöjä, joissa nimenomaan kielletään etuuksien epääminen sovittelun aikana.
Komissio reagoi tähän välittömästi ja pyysi samana päivänä kiireellisten kiistanratkaisuneuvottelujen järjestämistä Yhdysvaltojen kanssa. Tällä perusteella voimme pyytää 20 päivän kuluessa uuden komitean perustamista tämän aiheen käsittelyä varten. Komissio pyysi myös yleisen neuvoston erityiskokouksen järjestämistä. Se pidettiin 8. maaliskuuta. Useimmat WTO: n jäsenet arvostelivat ankarasti Yhdysvaltojen käyttäytymistä. Euroopan unionin kanta, josta on sovittu jäsenvaltioiden kesken, on se, että omien vastatoimiemme on oltava WTO: n sääntöjen mukaisia. Emme aio ottaa esimerkkiä Yhdysvaltojen lähestymistavasta ja ryhtyä yksipuolisiin ja laittomiin toimiin. WTO: n menettelyt johtavat väistämättä USA: n nykyisen käyttäytymisen tuomitsemiseen.
Ecuadorin ja EU: n samaan aikaan käynnistämien komiteoiden, jotka käsittelevät EU: n tarkistetun banaanijärjestelyn sääntöjenmukaisuutta WTO: n osalta, on määrä tehdä päätöksensä 12. huhtikuuta. Olemme edelleen halukkaita jatkamaan samanaikaisesti neuvottelujamme Yhdysvaltojen kanssa banaanijärjestelyn sisällöstä. Selvittääkseen Yhdysvaltojen kannan ja mahdollisuudet ongelman ratkaisemiseksi komissio on jäsenvaltioiden pyynnöstä aloittanut epäviralliset keskustelut Washingtonin kanssa. Olemme kuitenkin ilmoittaneet hyvin selvästi Yhdysvalloille, että kaikissa kiistan ratkaisemista koskevissa ehdotuksissa on otettava huomioon AKT-maiden oikeudet ja hyvinvointi. Neuvotteluja ei ole järjestetty, mutta jatkamme USA: n kannan selvittämistä.
Lopuksi totean, että lähestymistapamme on kaksiosainen. Ensinnäkin vastustamme määrätietoisesti Yhdysvaltojen yksipuolista lähestymistapaa ja käytämme hyväksemme kaikkia WTO-järjestelmän tarjoamia keinoja sen varmistamiseksi, että tämä asenne tuomitaan ja että tähän tuomioon perustuvia toimia voidaan tarvittaessa toteuttaa. Toiseksi on painotettava, että saamme hyvin pian selville WTO: n riitojenratkaisumenettelyn avulla, onko nykyinen tarkistettu banaanijärjestelymme WTO: n sääntöjen mukainen, ja niiltä osin kuin se ei sitä ole, meidän on siivottava oma pesämme. Tätä kiistaa ei saa päästää paisumaan, ja me jatkamme kiireellisiä ponnistelujamme sen ratkaisemiseksi. Mutta Eurooppa ei seuraa toimettomana maailmankaupan sääntöjen rikkomista.

Mann, Erika
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komissaari Brittan, Euroopan parlamentti reagoi jo toisen kerran tänä vuonna EU: n ja Yhdysvaltojen väliseen banaaneja koskevaan kauppakiistaan. Arvoisa komissaari Brittan, tehän kuvasitte tapahtumia juuri hyvin tarkasti. Nämä kiistat kärjistyvät jatkuvasti ja muuttuvat kauppasodan kaltaisiksi. Kiista muuttuu yhä järjettömämmäksi ja vaarantaa WTO: n ja sen menettelytapojen uskottavuuden.
Euroopan unionissa tuli 1.1.1999 voimaan uusi ja korjattu banaanin markkinajärjestely. Se tapahtui sen jälkeen kun WTO oli katsonut vanhan järjestelyn olevan WTO: n sääntöjen vastainen. USA epäilee edelleen, että myös uusi, korjattu versio on WTO: n sääntöjen vastainen. Sillä on siihen oikeus. Sillä ei ole kuitenkaan oikeutta asettaa takuumaksujen muodostamia yksipuolisia pakotteita Atlantin takaisten kumppaniensa yrityksille. Se on kaikilla tavoilla Maailman kauppajärjestön hengen vastaista ja merkitsee näin ollen WTO: n sääntöjen rikkomista, erityisesti 1, 2 ja 22 artiklan. Yhdysvallat asettuu näin ollen monenkeskisen oikeusjärjestyksen ulkopuolelle. Pakotteita ei saa asettaa ennen sovittelun päättymistä.
Ryhmäni tukee komission neuvottelussa ottamaa kantaa. Tuemme komission julkilausumaa siitä, että emme aseta yksipuolisia pakotteita ja että jatkamme WTO: n sääntöjen mukaisesti toimimista. Olemme kuitenkin sitä mieltä, että on järkevää pitää kaikki mahdollisuudet avoimina.
Haluaisin nyt kohdistaa pyynnön amerikkalaisille kollegoillemme kongressissa ja senaatissa. Transatlanttisen yhteistyön ja erityisesti kauppakumppanuuden, jonka olemme hyväksyneet, pitää jatkua etenkin kriisiaikoina.
Vaikka ymmärränkin kansallisia etuja, vaikka ymmärränkin sen, että USA haluaa pienentää kauppavajettaan, WTO: n erittäin vaikutuksille alttiita sääntöjä ei saa vaarantaa. On lähes ironista - jos sallitte tämän huomautuksen -, että Euroopan unionin ja USA: n parlamentaariset valtuuskunnat järjestävät toivottavasti tällä viikolla ensimmäisen videokonferenssinsa puhuakseen transatlanttisen vuoropuhelun voimakkaammasta poliittisesta yhteensovittamisesta ja ohjauksesta ja myös organisoidakseen sitä.
Olen sitä mieltä, että meidän pitäisi puhua yhdessä siitä, kuinka voimme vahvistaa yhteistä maailmanjärjestöämme ja kuinka emme vaaranna sitä yksipuolisesti kansallisten etujen vuoksi.
Suosionosoituksia

Kittelmann
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, kannatan sitä, mitä rouva Mann sanoi sosialistiryhmän puolesta. Myös Euroopan kansanpuolue toteaa yksiselitteisesti, että USA on loukannut WTO: n sääntöjä. Se ei kuitenkaan tarkoita sitä, että tietäisimme, mitä jatkossa tapahtuu. Tunnemme amerikkalaisen politiikan pelisäännöt: hallitus tuntee kongressin painostavan sitä eikä ota Helmsin-Burtonin lakia koskeneiden tapahtumien tapaan enää ollenkaan huomioon kansainvälisen oikeuden mukaista oikeudenmukaisuutta vaan etsii kansallisia paineenpurkamistapoja, ja sellaiseksi on varmaan katsottava myös yksipuolisten pakotteiden määrääminen.
Haluaisin viitata painokkaasti siihen, että emme saa unohtaa, että WTO: n paneelin mukaan olemme todennäköisesti vain osittain oikeassa pääasiassa - vaikka olemmekin toisessa osassa oikeassa -. Sellaista se on kansainvälisessä oikeudessa, ja sen vuoksi haluaisin antaa Euroopan kansanpuolueen puolesta komissiolle neuvon, että se tekisi kaikkensa tutkiakseen - Sir Leon, te nimititte niitä virallisiksi - neuvotteluissa Yhdysvaltain hallituksen kanssa, miten konflikti voidaan sopia päätymättä WTO: n päätökseen, jo senkin vuoksi, että meillä on tulevina vuosina uskomattoman paljon konfliktin aiheita USA: n kanssa.
Jos luulemme, että meidän pitää selvitä nyt voittajina, olemme häviäjiä jossakin muussa asiassa, jossa sovitteluvalmius olisi mahdollista. Sen vuoksi me, jotka olemme yhdessä tukeneet ja halunneet WTO: ta, pyydämme, ettei sitä nähdä pelkästään USA: n ja Euroopan välisten kiistojen pelinappulana.

Moorhouse
 Arvoisa puhemies, USA: n ja EU: n välinen kiista on hyvin vakava. Se ei koske enää vain banaaneja vaan se saattaa vaikuttaa EU: n ja USA: n kauppaan paljon laajemminkin. Lisäksi se voi vaikuttaa merkittävästi WTO: n tulevaisuuteen ja kallistaa vaa'an vapaakaupasta protektionismin puolelle.
Kuten totesin Financial Times -sanomalehdessä juuri tänään julkaistussa kirjeessä, on suuri vahinko, että Euroopan unionin poliittiset johtajat, Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri herra Blair mukaan luettuna, eivät ole kiinnittäneet huomiota moniin varoitusmerkkeihin eivätkä ole onnistuneet hoitamaan kuntoon suhteita amerikkalaisten kanssa paljon varhaisemmassa vaiheessa. Tästä ja monesta muusta syystä kannatamme päätöslauselmaesitystä.

Novo
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät jäsenet, parlamentti vetosi viime helmikuussa Yhdysvaltoihin, jotta se kunnioittaisi voimassa olevia kansainvälisiä sääntöjä eikä ottaisi yksipuolisesti ja laittomasti käyttöön tulleja, jotka estävät eurooppalaisten tuotteiden pääsyn Yhdysvaltain markkinoille.
Tuolloin Euroopan parlamentti totesi myös, että Euroopan unionin on syytä valmistautua vastatoimiin päätöksen johdosta. Vetoomuksista huolimatta Yhdysvaltain esittämät uhkaukset ovat nyt toteutumassa. Komissio ei saa hyväksyä näin syntynyttä tilannetta, vaan sen on vastattava tähän todelliseen provokaatioon, jota kutsuisin imperialistisen hengen ilmaukseksi. Komission on keskeytettävä kaikki neuvottelut transatlanttisen kauppakumppanuuden edistämiseksi, sen on uudistettava Helmsin-Burtonin ja d" Amaton lakeja koskeva vastalauseensa parlamentin jo aiemmin puolustaman kannan mukaisesti, ja sen on myös estettävä yhdysvaltalaisten tuotteiden pääsy Euroopan markkinoille.
On käynyt ilmi, arvoisa komissaari, että Yhdysvallat ei anna neuvottelutielle minkäänlaista arvoa. Nyt on sen vuoksi koittanut aika toimia eikä pitäytyä menettelyssä, jota ei selvästikään kunnioiteta. Komission on lisäksi ilmaistava entistä vahvemmin luja aikomuksensa puolustaa yhteisön oikeutta sekä täyttää velvollisuutensa AKT-maita ja yhteisön omia banaanintuottajamaita kohtaan. Komission on myös ilmoitettava Yhdysvalloille, ettei se voi hyväksyä sitä, että tuo maa vaarantaa tai aikoo vaarantaa unionin sosiaali- ja työllisyyspolitiikat sekä uhkaa tai aikoo uhata Euroopan unionin kansanterveyttä ja ympäristöä.
Lopuksi, arvoisa puhemies, haluan vielä todeta, että sekä komission että jokaisen jäsenvaltion on poikkeuksetta ilmoitettava Yhdysvalloille, että europpalaiset tuntevat hyvin ikivanhan hajota ja hallitse -taktiikan ja että juuri sen vuoksi tuo taktiikka ei tule tuottamaan tuloksia Euroopan unionissa.

Van Bladel
 Arvoisa puhemies, banaaneista on tullut symboli uhkaavalle ja edelleen kärjistyvälle kauppakiistalle, joka on itse asiassa kytenyt hiljakseen jo kuuden vuoden ajan. Lisääntynyt kilpailu maailmanmarkkinoilla pakottaa asianosaiset ottamaan selkeän kannan. Yhdysvallat kuitenkin ylittää kauppaboikotillaan selkeän kannan rajan sekä transatlanttisten suhteiden rajan. Boikotti on laiton niin kauan kuin WTO: n paneeli ei ole ilmaissut kantaansa ja poliittisesti mahdoton hyväksyä juuri taloudellisen kumppanuuden aloittamisen jälkeen. Tämä kompromissiin haluton asenne horjuttaa WTO: n auktoriteettia ja sääntöjä, vaikeuttaa pahasti uutta neuvottelukierrosta, niin sanottua vuosituhannen vaihteen neuvottelukierrosta, joka alkaa Seattlessa joulukuussa, eikä aiheuta erityisesti brittiläisille viejille lainkaan haittaa, jos kaikki jatkuu. Arvoisa puhemies, kauppasodasta ei ole mitään hyötyä millekään osapuolelle, ja kaikkein vähiten Karibian alueen banaanintuottajille.
Komissaari Brittan on ollut äärimmäisen tärkeässä osassa, kun on käyty keskustelua vapaasta maailmankaupasta. Financial Times -sanomalehti kirjoitti tänään, että ehkä jäähyväispuheessanne, jonka pidätte jättäessänne virkanne, voisi vielä käsitellä banaaneja. En toivo sitä teille, sillä olette viime vuosien aikana ponnistelleet laajasti kaikkien kauppa-asioiden hyväksi. Arvoisa komissaari, siksi kysyn teiltä, miten nyt eteenpäin. Jäämmekö odottamaan WTO: n paneelin tuloksia? Tulevatko Washington ja Bryssel neuvottelupöytään, vai maksaako EU takaisin samalla mitalla? Jos, niin millä mitalla?

Kreissl-Dörfler
Arvoisa puhemies, USA hajottaa tällä hetkellä WTO: ta nimenomaan banaanien avulla. Vain koska Bill Clinton lupasi kongressille syksyllä 1998, että 3. maaliskuuta ovat käytössä takuumaksut, WTO: n sääntöjä kierrettiin ja rikottiin. Banaanikiista saa kuitenkin jatkoa - toukokuussa hormonilihakiellosta, ja sen jälkeen ovat vuorossa geneettisesti muunnetut elintarvikkeet.
USA julisti ja aloitti tämän vapaan kaupan ristiretken jo kauan sitten ottamatta huomioon ihmisten ja ympäristön terveyttä. Vastustajien järkeen vetoaminen ei kylläkään nyt todella riitä. On kyse siitä kiinni pitämisestä, että USA asettuu voimassa olevan lain yläpuolelle. Sellaisten vastustajien kanssa ei voi enää neuvotella hienotunteisesti, koska sillä tavalla te, Sir Leon Brittan, murentaisitte edelleen WTO: n uskottavuutta. Kiista on ratkaistava WTO: ssa, ja ratkaisuun pääsyyn asti kaikki muut neuvottelut USA: n kanssa olisi jäädytettävä. Ajattelen tällöin erityisesti transatlanttista talouskumppanuutta ja vuosituhannen vaihteen WTO-neuvotteluja.
En todellakaan ole protektionismin kannattaja, mutta olkaa hyvä ja miettikää tarkkaan toimia, joiden avulla voimme suojata Euroopan unionin yrityksiä, sillä näin ei tietenkään voi jatkaa. Jos tätä kiistaa ei saada sovittua, pelkään, että WTO liukastuu banaaninkuoreen.

Ewing
 Arvoisa puhemies, on todella hämmästyttävää, että maailman mahtavin valtio on vajonnut näin alas yleiseen moraalittomuuteen. Olemme kuitenkin lukeneet lehdistä - jos ne ovat oikeassa -, että kumpikin amerikkalainen puolue saa huomattavia lahjoituksia kolmelta suurelta banaaniyritykseltä. Se pahentaa tilannetta entisestään.
Hämmästyttävää on myös se, miksi amerikkalaiset ovat niin ahneita, kun heillä näyttää olevan 40 % EU: n banaaneista ja vain 9 % Karibian banaaneista. He näyttävät olevan valmiita kolmanteen maailmansotaan. Olen iloinen siitä, että komissaari Brittan mainitsi AKT-maat. Miksi me olemme olleet kaikki nämä vuodet mukana Lomén sopimuksessa? Olemme aina hyväksyneet näiden maiden pääsyn markkinoillemme. Miksi nyt? Se on hyvin arvoituksellinen asia.
Edustan Morayta, jossa on suuri kasmirvillatehdas. Yhdessä raja-alueilla, herkällä alueella sijaitsevien tehtaiden kanssa se menettää miljoonan punnan tilaukset. Komissaari Brittanin pitäisi tietää tämä. Minä kuulin sen perjantaina. Tilaukset ovat vähentyneet jo ennen tätä tapausta, ja ihmisiä irtisanotaan. Alueellani valmistetaan myös murokeksejä. Niinpä minusta tuntuu siltä, että ainakin Pohjois-Skotlannissa suhtaudutaan hyvin ivallisesti kaikkiin erityissuhteita koskeviin väitteisiin.

Lukas
Arvoisa puhemies, haluaisin pyytää komissiota ottamaan huomioon tässä banaanikiistassa myös Euroopan kansalaisten edun, vieläpä yhteisön joka kolkassa asuvien kansalaisten edun. Banaanin markkinajärjestely on vaikuttanut esimerkiksi Itävallassa asuviin ihmisiin ja kuluttajiin kielteisesti mahdollisesti kahdella tavalla. Banaanin hinta on ensinnäkin noussut jyrkästi Euroopan unioniin liittymisen jälkeen. Tämä koskee mannerilmastoisessa maassa erityisesti niin sanottua tavallista ihmistä, jonka tuoreiden hedelmien saanti riippuu talvella suuresti banaaneista.
Tiedän kyllä, että nyt ei ole kyse siitä. Jos vienti USA: han, tärkeimmälle merentakaiselle markkina-alueellemme, pienenisi kuitenkin jatkossa eurooppalaisiin vientituotteisiin kohdistuvien mahdollisten takuumaksujen vuoksi, se voisi johtaa maksukyvyttömyyteen ja voimakkaisiin henkilöstön vähennyksiin. Eurooppalaisten työmarkkinoiden jännittävän tilanteen vuoksi komission on suhtauduttava tähän kysymykseen pikemminkin käytännöllisesti, ja siinähän ei ole siis hormonilihan tavoin kyse terveyspoliittisista asioista, jotta vältyttäisiin kiistan kärjistymiseltä.

Vecchi
 Arvoisa puhemies, on hyvin monimutkainen kysymys, kuinka Euroopan unionin on toimittava niin kutsutun " banaanisodan" tässä vaiheessa. On näet pyrittävä samaan aikaan suojelemaan unionin ja sen AKT-kumppanien laillisia etuja ja välttämään kauppasodan kiihtyminen, joka aiheutuu molemminpuolisesta vihamielisyydestä ja jonka seuraukset saattavat olla Euroopan valtioiden poliittisille, taloudellisille ja kaupallisille eduille erittäin kielteisiä.
Sopiva paikka meneillään olevan kiistan ratkaisemiseen on ennen kaikkea Maailman kauppajärjestö. WTO on tuominnut unionin aiemman banaanien tuontia ja myyntiä koskevan lainsäädännön. WTO: n banaanikiistaa käsittelevän paneelin päätösten perusteella unioni muutti omia pelisääntöjään. Nyt WTO: n, johon Yhdysvallat on vedonnut uudelleen Euroopan uuden lainsäädännön vuoksi, on lujasti ja selkeästi tuomittava Amerikan viranomaisten tekemät laittomat ja yksipuoliset päätökset.
Tosiasiassa Yhdysvallat on päästämässä valloilleen todellisen kauppasodan, joka uhkaa aiheuttaa vakavaa haittaa, ei ainoastaan yhteisön - ja erityisesti Italian - viennin elintärkeille aloille, vaan myös yleisemmin transatlanttisille suhteille.
Jos on epäilyittä totta, että Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin taloudelliset edut voivat poiketa toisistaan ja että ne pikemminkin joutuvat lähitulevaisuudessa yhä enemmän vastakkain, tuntuu mahdottomalta hyväksyä sitä, että unioni taipuu ja kunnioittaa WTO: n päätöksiä silloinkin, kun ne ovat selkeästi puolueellisia, kuten banaanien tapauksessa, ja toisaalta Yhdysvallat rikkoo näitä päätöksiä heti, kun se vain on sen etujen mukaista.
Tämä tilanne vahvistaa lisäksi vakaumustamme, jonka mukaan uudessa globaalistuvassa maailmassa Euroopan maiden ja monien kehitysmaiden, ennen kaikkea AKT-maiden, edut saattavat usein olla samansuuntaisia.
Unionin on siksi toimittava sekä kahden- ja monenvälisellä tasolla että kansainvälisissä järjestöissä siten, että se yhä useammin voisi saada aikaan yhteisen lähestymistavan köyhempien maiden kanssa alkaen AKT-maista, jotta olisimme vahvempia kohdatessamme meille esitettävät haasteet.

Elles
Arvoisa puhemies, on hämmästyttävää, että riitelemme tuotteesta, jota ei tuoteta paljon kummassakaan, ei EU: ssa eikä USA: ssa. Jyrkät kommentit ovat päivän sana. Kyynisesti ajatellen tuntuu siltä, että Yhdysvaltojen kommenttien jyrkkyysaste riippuu ehkä siitä, kuinka paljon sitä on painostettu niiden kolmen yrityksen taholta, jotka hallitsevat yli 80 %: a maailman banaanikaupasta, kuten eräs puhuja sanoi.
Haluaisin onnitella komissaaria niistä toimista, joihin hän on tähän mennessä ryhtynyt meidän puolestamme ja erityisesti huolehtiakseen Euroopan eduista WTO: n yhteydessä ja varmistaakseen, että ratkaisu on oikeudenmukainen AKT-tuottajien kannalta.
Tämänpäiväisessä The Times -sanomalehdessä olleessa kommentissa tiivistetään tilanne puolestani: " Oikeudenmukaisuuden, tasapuolisuuden ja maailmanlaajuisen keskinäisen vastuun olisi merkittävä kömpelöä säännöstä enemmän. Chiquita ja kumppanit eivät ole ehdottoman riippuvaisia tästä viimeisestä Euroopan markkinoiden kaistaleesta. Karibialaiset tuottajat ovat. Jos suurtuottajat pystyvät nukkumaan yönsä rauhassa taisteltuaan päivällä tämän kunniattoman asian puolesta, vastuuntuntoisista maailman johtajista ei pitäisi voida sanoa samaa."
Tästä syystä, toiseksi, kun otetaan huomioon, että EU ja USA ovat maailmantalouden johtajat, me tarvitsisimme nyt puheenjohtajamaan tasolla tehtävän aloitteen: EU: n puheenjohtajamaan päämiehen tekemän aloitteen presidentti Clintonille varmistaaksemme, että WTO: n asianmukaisia menettelyjä noudatetaan, ja vähentääksemme jonkin verran tämän kiistan kasvavaa poliittista vaikutusta, kiistan, joka saattaisi muodostua hyvin vaaralliseksi.
Lopuksi minusta tuntuu siltä, että voimme oppia tästä jotakin pitkän aikavälin transatlanttisen kumppanuutemme varalle. Voimme keksiä minkä tahansa haluamamme vuoropuhelun tai taloudellisen kumppanuuden, mutta jos poliittisia yhteisöjä ei saada vakuuttuneiksi tästä järjestelmästä, johon kuuluu laajempi EU: n ja USA: n välinen kumppanuussopimus, jotta voimme poliitikkoina todella käydä syvällisempää vuoropuhelua Atlantin molemmilta puolilta videokonferenssin sijasta, tilanne ei parane. Kehotan näin ollen puheenjohtajamaa Saksaa tekemään tarvittavan aloitteen Bonnissa järjestettävässä EU: n ja USA: n välisessä huippukokouksessa.

Martinez
 Arvoisa puhemies, tämä banaali aihe on itse asiassa lännenfilmi: " Olipa kerran Euroopan lännessä" . Yhdysvallat lähestyy " Colt 301" kupeellaan samalla, kun herra Brittan lähestyy kädet selän takana rupatellen oikealle. Tässä mielessä banaanikiista paljastaa Euroopan salatun totuuden.
Eurooppa on vahva unioni: olemme perääntyneet jo kolme vuotta. Eurooppa on yhteistyötä Afrikan kanssa: hylkäämme Kamerunin ja Norsunluurannikon. Eurooppa on syrjäisimmät alueet: hylkäämme Kreetan, Madeiran, Kanariansaaret, Guadeloupen, Martiniquen. Eurooppa on sosiaalinen: hylkäämme banaaniviljelmien työntekijät, joille maksetaan 10 euroa tunnilta, monikansallisten yrityksen orjatyövoiman hyväksi, jolle maksetaan 2 euroa tunnilta. Eurooppa on markkinat ja vapaakauppa ja herra Brittan on sen symboli: annamme periksi Yhdysvaltojen protektionismille, 301 osastolle, 100 %: n tullimaksuille. Eurooppa on oikeus, Euroopan oikeuden ylin aste: taivumme Geneven oikeuden edessä.
Kaksi monikansallista yritystä, ainoastaan kaksi, kaksi yritystä - Chiquita ja Dole - panevat Euroopan komission, ministerineuvoston ja Euroopan unionin polvilleen. Siksi Eurooppaa on muutettava. Meidän on hyväksyttävä oma 301 osastomme. On päästävä yksimielisyyteen, eikä Euroopan komissio saa puolustaa kaupallisia etujamme, koska siellä, missä on itsemääräämisoikeus, on vapaus ja ylivertaisuus.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluaisin hieman oikaista sitä, mitä hyvä ystäväni James Elles sanoi. Olen hänen kanssaan samaa mieltä, mutta hän sanoo, ettei Yhdysvallat eikä Euroopan unioni ole kumpikaan banaanin suurtuottajia. Tätä toistetaan CNN-kanavalla pohjoisamerikkalaisen propagandakampanjan yhteydessä.
En tiedä onko tämä Yhdysvaltojen osalta totta, mutta Eurooppa on kyllä banaanin suurtuottaja. Euroopan unionissa, tarkalleen ottaen omalla autonomisella hallintoalueellani, Madeirassa, Kreikassa, Martiniquessa ja Guadeloupessa, tuotannon määrä on noin miljoona tonnia. Tämä tarkoittaa samaa kuin banaanin suurtuottajat. Muilta osin olen kuitenkin samaa mieltä James Ellesin kanssa, ja olen tietenkin täysin samaa mieltä siitä, mitä Erika Mann sanoi.
Kyseessä on nyt oikeuskiista. Kun on kyse oikeuskiistasta, kun Yhdysvaltojen kaltainen maa toimii lain ulkopuolella, on yhteisön ainoana tehtävänä puolustaa omaa oikeudellista näkemystään.
Euroopan kansanpuolueen äänitorvensa Kittelmannin avulla puolustama kanta, joka koskee Yhdysvaltojen kanssa neuvottelemaan ryhtymistä, on mielestäni vaarallinen. Tämä tuntuu samalta kuin jos joku nappaisi minun lompakkoni ja myöhemmin istuisin hänen kanssaan neuvottelupöydän ääreen. Jos joku nappaa lompakkoni, menen poliisin puheille enkä ryhdy neuvottelemaan varkaan kanssa.
Yhdysvallat rikkoo tällä hetkellä Maailman kauppajärjestön sääntöjä, ja ainoa asia, mitä on tehtävä, on se, mitä komissio parhaillaan tekee, eli asia on hoidettava oikeusteitse. Haluaisin kiinnittää komissaarin huomion eräisiin Financial Times -lehdessä julkaistuihin lausuntoihin, jotka eivät ole välttämättä totuudenmukaisia, mutta joiden mukaan herra Rod Abbott, Euroopan unionin edustaja Maailman kauppajärjestössä, sanoo, että mahdollisesti jotain tavanomaisesta poikkeavaa löydetään, ja lisää, että en hän ei usko tuloksen olevan yhtä tyhjän kanssa, koska tämä on myös poliittinen prosessi. Nyt ei ole kyse poliittisesta prosessista. Nyt on kyse oikeudellisesta prosessista. Kun Maailman kauppajärjestö on tehnyt päätöksensä, on siitä ryhdyttävä neuvottelemaan. Olen pyytänyt komissiolta, että se kehottaisi edustajaansa toimimaan hyvin varovaisesti, sillä mitä tahansa lausuntoa voidaan käyttää myöhemmin meitä vastaan.

Burenstam Linder
 Arvoisa puhemies, kriiseillä on oma dynamiikkansa, ja ne kehittävät oman vahingollisen nationalisminsa, mikä koskee myös kauppasotia. Kuten historiasta tiedämme, tapahtuu helposti eskaloitumista, joka vahingoittaa molempia osapuolia.
On tärkeää noudattaa sitoumuksia WTO: ssa. Kansainvälisestikin Rule of law, oikeusvaltio, on kaikkien etu. Neuvottelujemme ja toimenpiteidemme kannalta on äärimmäisen tärkeää, että EU pitäytyy WTO-sitoumuksissaan. Sillä vahvistetaan EU: n asemaa, ja olen iloinen siitä, että tämä näyttää olevan myös komission kanta.
Tämänhetkisessä tilanteessa voidaan kritisoida juuri Yhdysvaltoja. Myös EU: lla on syytä tarkastella hiukan itsekriittisesti omia kantojaan, jotta saavutettaisiin yhteisymmärrys rakentavassa hengessä. On todennäköistä, että WTO: n asiantuntijaryhmän mielestä EU: n toimenpiteet ovat edellisen päätöksen jälkeen olleet riittämättömiä, mikä antaa meille aihetta tietynlaiseen pidättyvyyteen.
Entisille siirtomaille erityisillä kauppajärjestelyillä myönnettävä tuki johtaa syrjintään protektionismin myötä. Meidän täytyy osittain ymmärtää tätä amerikkalaista näkökantaa, varsinkin kun myös osa EU: n omista jäsenvaltioista yhtyy siihen. Trade is better than aid , " mieluummin kauppaa kuin apua" , sanotaan. Se on aivan oikein, mutta juuri vapaa kauppa on parempi asia kuin tuki. Meidän on haettava muita keinoja kuin protektionismi AKT-maiden tukemiseen. Aid is better than trade distortion, " mieluummin tukea kuin kaupan vääristymistä" - ja se on parempi kuin kauppasota.
Yksittäiset yritykset joutuvat nyt amerikkalaisten vastatoimien kohteeksi. Tämä on hyvin valitettavaa ja sitä on vaikea ymmärtää, varsinkin kun se koskettaa yrityksiä sellaisissa maissa kuin Ruotsi, joka ei ole ollut lietsojana tässä " banaanisodassa" .
Toivon, että WTO: ssa voidaan saavuttaa pian yhteisymmärrys. Haluan vielä kerran korostaa, että on ensiarvoisen tärkeää, että EU vahvistaa omia asemiaan niin, että se paneelin kannanottoa odottaessaan pitäytyy WTO-sitoumustensa asettamissa puitteissa.

Smith
Arvoisa puhemies, tunteet ovat nousseet pinnalle Skotlannissa tämän kiistan ja sen kasmirvillateollisuuteen kohdistuvien vaikutusten vuoksi. Ihmiset ovat loukkaantuneita ja ymmällään siitä, että heidät on sekoitettu kiistaan, joka ei ole heidän aiheuttamansa mutta joka uhkaa tuhota merkittäviä talouden osa-alueita. Tunteet käyvät niin kuumina, että suuri skotlantilainen sanomalehti The Sunday Mail järjesti kampanjan Chiquita-banaanien boikotoimiseksi, ja se on saanut laajaa vastakaikua. Ja tämä on ymmärrettävää.
Myös me täällä parlamentissa olemme vihaisia ja kauhistuneita Yhdysvaltojen pikkusieluisesta kostonhalusta. Riisukaamme siis hansikkaamme. Jo riittää pehmoilu Helmsin-Burtonin laista. Asettakaamme WTO: n paneeli hoitamaan tätä. Antakaamme parlamentin täysi kannatus hyökkäyksellenne 301 osaston eksterritoriaalisuutta vastaan, osoittakaamme jälleen solidaarisuutta EU: n perinteisille hankkijoille AKT-maissa, antakaamme selvä varoitus Yhdysvalloille siitä, mitkä asiat ovat nyt vaakalaudalla - maailmankaupan selkeä järjestelmä, jonka pohjalle voimme rakentaa, tai ajautuminen sekasortoon.
Kuka voi enää luottaa WTO: hon ja sen riitojenratkaisumenettelyyn etenkään kehitysmaissa? Kehitysmaat näkevät, miten niiden elintärkeät edut uhrataan vapaakaupan alttarille, joka on pelkkä ponnahduslauta Yhdysvaltojen imperialistisille pyrkimyksille ja sen yrityskartelleille.
Suosionosoituksia

Mendonça
 Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, koska edustan maata, jonka merentakaisilla alueilla tuotetaan banaania, katson voivani kertoa ja myös olevani velvollinen kertomaan täällä, että banaanintuotantoa koskevat kiistat, joita on usein ja niin kauan esiintynyt, synnyttävät monien merentakaisten alueiden väestössä syvää kapinahenkeä.
Kysymys ei useinkaan ole banaanintuotannon määrästä noilla alueilla ja noissa maissa, vaan pikemminkin siitä taloudellisesta merkityksestä, joka banaanintuotannolla on niiden sosiaalisille oloille ja ympäristölle. Meidän ei pidä kiinnittää huomiota pelkästään määrään, vaan meidän on myös kannettava huolta Euroopan unionin väestöstä, unionin syrjäisimmistä alueista ja siitä, miten noilla alueilla harjoitettavan pienimuotoisen tai laajamittaisen tuotannon lopultakin käy.
Euroopan unioni on hyväksynyt AKT-maiden osalta tietyn sitoumuksen, ja sen on pidettävä sitä kunniassa. Maailman kauppajärjestölle on jo tehty monenlaisia myönnytyksiä. Mihin se oikeastaan pyrkii? Tunkeutumaan Euroopan unionin markkinoille banaaneilla, jotka on tuotettu hyvin halvan työvoiman maissa, niin että oikeastaan voitaisiin suorastaan puhua vilpillisestä kilpailusta. Tämä tilanne on paljastanut Yhdysvaltain asenteen, ja komission on syytä vastata tuohon epäoikeudenmukaiseen asenteeseen noudattamalla aivan yhtä tiukkaa linjaa. Komission on ennen kaikkea edelleenkin puolustettava niiden pienten ja köyhien alueiden etuja, joita Euroopan unionissa yhä vielä on.

Kinnock, Glenys
Arvoisa puhemies, kun otetaan huomioon se, arvoisa komissaari, että WTO ryhtyi sovittelemaan USA: n pakoteuhkausta, ja se, että on perustettu komitea selvittämään, onko ehdotettu uusi EU: n järjestely tosiasiassa laiton, voitteko vakuuttaa nyt parlamentille, kuten kollegani ovat pyytäneet teitä tekemään, että komissio ei taivu Yhdysvaltojen laittoman painostuksen edessä. Kyseessä on ennen kaikkea kiritys ja Maailman kauppajärjestön riitojenratkaisumenettelyn manipulointi.
Kiristyksellä yritetään pakottaa Euroopan unioni luopumaan velvoitteestaan perinteisiä hankkijoitamme kohtaan yhden hyvät suhteet omaavan yrityksen eli Chiquitan etujen vuoksi. Oletteko valmis kestämään tällaista painostusta ja myönnättekö minun laillani, että aikaisemmin United Fruits Companyn tapaiset yritykset pystyivät ostamaan Costa Rican ja Hondurasin? Nykyään voimme sanoa, että Yhdysvaltojen banaaniparonit ovat itse asiassa ostamassa Yhdysvaltoja ja palveluksia Washingtonin kongressin edustajilta.

Brittan
 Arvoisa puhemies, haluan aloittaa sanomalla, että arvostan suuresti parlamentin laajaa tukea Euroopan unionin ja erityisesti komission omaksumalle kannalle. Tukea ei vain arvosteta; sillä on rohkaiseva merkitys, koska se on lisättävä kansainvälistä yhteisöä edustavien WTO: n jäsenten antamaan tukeen Genevessä järjestetyissä neuvotteluissa. Voin vakuuttaa kaikille asianomaisille, että paheksun esimerkiksi herra Smithin ja rouva Kinnockin tavoin sitä, että viattomia ihmisiä sekä Euroopasta että banaaneja tuottavista AKT-maista on otettu panttivangeiksi taistelussa, johon he eivät ole millään tavalla syypäitä.
Voin vakuuttaa teille, että me, Euroopan unioni, ryhdymme toimiin Yhdysvaltoja vastaan, olemme ryhtyneet toimiin Yhdysvaltoja vastaan, mutta teemme sen WTO: n sääntöjen mukaisesti. Keskustellessamme asioista Yhdysvaltojen kanssa, kuten varovasti asian ilmaisin alustukseksi esittämässäni julkilausumassa, painotamme ennen kaikkea velvoitteitamme AKT-maita kohtaan mutta myös Euroopan unionin banaanintuottajia kohtaan. Kyseessä on todellakin se, että kyseisten yritysten hallussa on runsaat 70 % alan markkinoista. Kyseessä ei ole heidän sulkemisensa Euroopan ulkopuolelle sanan missään merkityksessä.
Kyseessä on myös, kuten herra Medina Ortega aivan oikein totesi, se, että emme ole mukana vain poliittisessa vaan myös oikeudellisessa prosessissa. Noudatamme lakia, kun päätökset on tehty, ja tuomitsemme ne - esimerkiksi Yhdysvallat -, jotka rikkovat sitä ennen päätöksentekoa. Emmekä vain tuomitse niitä. Haastamme ne WTO: hon, kuten olemme tehneet, ja toimimme jatkossa tämän linjan mukaisesti.
Lopuksi haluan todeta, että on puhuttu kauppasodista. Emme ole aloittaneet kauppasotaa emmekä jatka kauppasotaa, mutta teemme sen, mihin meillä on oikeus WTO: n sääntöjen perusteella. Keskustelussa käsiteltiin paljon myös tämän asian vaikutusta yleensä transatlanttisiin suhteisiin. Sanoisin sekä parlamentille että amerikkalaisille ystävillemme, että jos Yhdysvallat ryhtyy toimiin, joilla se rikkoo räikeästi WTO: n sääntöjä, on mahdotonta, että se uskoisi, ettei sellaisella ole mitään vaikutusta yleisiin suhteisiimme, niin tärkeitä kuin ne ovatkin. Uskon tehneeni yhtä lujasti työtä kuin kaikki muutkin paitsi näiden suhteiden ylläpitämiseksi myös niiden kehittämiseksi. Se on Euroopan etujen mukaista, se on Yhdysvaltojen etujen mukaista ja se on myös maailman etujen mukaista. Jotta näin tapahtuisi ja jotta se tapahtuisi tehokkaasti ja jotta näiden suhteiden parantamisen vuoksi ponnistelleiden työ ei menisi hukkaan, Yhdysvaltojen on kuitenkin hoidettava oma osansa: sen on luovuttava yksipuolisen lähestymistavan käytöstä ja noudatettava maailmankaupan sääntöjä. Tämä on sille esittämäni vetoomus, mutta se ei ole mikä tahansa vetoomus; sen esittämisen taustalla on parlamentin tuki ja Euroopan unionin päättäväisyys puolustaa legitiimejä etujaan.
Eräs puhuja viittasi artikkeliin, jonka mukaan banaanit olisivat minulle kohtalon rangaistus. Kaikkihan me joudumme aikanaan kokemaan omat kohtalon rangaistuksemme. Ne vaikuttavat ihmisiin ja tapahtuvat eri aikoina ja koskevat eri asioita. En pelkää kohtalon rangaistusta banaaniasiassa, koska tiedän, että teidän tuellanne harjoittamamme politiikka on täysin maailmankaupan sääntöjen mukaista ja että sen tavoitteena on muodostaa suhde Yhdysvaltojen kanssa, mutta suhteen on perustuttava keskinäiseen luottamukseen ja tasa-arvoon Atlantin kummallakin puolella. Tällä perusteella kohtalon rangaistus on vältettävissä. Vaikka vältymme näin kohtalon rangaistukselta, tunnustakaamme kuitenkin, että viisaampiakin neuvoja on olemassa. Meidän tehtävämme on varmistaa, että viisaampia neuvoja noudatetaan.

Puhemies
Kiitoksia, arvoisa komissaari, olemme tukenanne.
Olen ottanut vastaan kahdeksan työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaista päätöslauselmaesitystä .
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 11.00.

EU: n omat varat
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Haugin laatima budjettivaliokunnan mietintö (A4-0105/99) Euroopan unionin omien varojen järjestelmän muutos- ja uudistamistarpeesta.
Ensiksi herra Fabre-Aubrespyn työjärjestystä koskeva puheenvuoro.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, haluaisin Haugin mietintöä koskevan keskustelun aluksi ehdottaa, että tätä mietintöä ei oteta käsiteltäväksi. Tämä johtuu mietinnön sisältöön liittyvästä syystä ja menettelyä koskevasta syystä, joka liittyy siihen, miten mietintö on laadittu budjettivaliokunnassa.
Ensinnäkin sisällön osalta mietinnössä on säännös, jolla halutaan yksinkertaistaa maatalousmenojen yhteisrahoitusta, vaikka maatalousmenot ovat perustamissopimuksen mukaisesti pakollisia menoja, ja siksi niiden rahoitusta ei voida määrätä jaettavaksi Euroopan unionin talousarvion ja jäsenvaltioiden talousarvioiden kesken. Tämä käy ilmi vähemmistön kannasta, jonka on esittänyt eräs kollegani, tarkoitan Jean-Louis Bourlangesia.
Tähän mietintöön ei ole myöskään pyydetty lausuntoa maataloutta käsittelevältä valiokunnalta, vaikka se on varmasti toimivaltainen antamaan lausunnon tämäntyyppisestä asiasta.
Toinen menettelyyn liittyvä ongelma on se, että työjärjestyksen 150 artiklaa ei noudatettu hyväksyttäessä - kuten tässä valiokunnassa usein tapahtuu - kompromissitarkistuksia, vaikka esittelijän olisi pitänyt esittää uusi mietintö määräajan asettamiseksi tarkistusten esittämiselle.
Nämä ovat ne kaksi syytä, joiden vuoksi ehdotan 128 artiklan perusteella, että mietintöä ei oteta käsiteltäväksi, ja toivon, että hyväksyisitte sen.

Puhemies
Herra Fabre-Aubrespy, käsittääkseni toivotte, että tämä asia poistettaisiin esityslistalta. Annan puheenvuoron yhdelle asiaa puolustavalle ja yhdelle asiaa vastustavalle puhujalle.

Martinez
Arvoisa puhemies, lisään herra Fabre-Aubrespyn huomautuksiin sen, että rouva Haugin mietintöä ei ole saatavana ranskan kielellä. Jos käytte kysymässä sitä jakelusta, sitä ei ole siellä. Siitä voidaan ottaa tietokoneella piraattiversio, mutta sitä ei ole saatavana ranskan kielellä.

Müller
Arvoisa puhemies, haluaisin vastustaa esitystä, koska herra Fabre-Aubrespyn esittämä peruste, jonka mukaan yhteisrahoitus olisi mahdotonta menojen pakollisuuden vuoksi, ei ole perustamissopimuksen mukainen. Pakollisilla menoilla ei mitään tekemistä asian kanssa, minkä vuoksi päätös on laillinen, ja sen vuoksi pyydän, että esitys hylätään ja että Haugin mietintö käsitellään nyt.

Rübig
 Arvoisa puhemies, arvelen, että Euroopan parlamentissa lienee aivan tavallista ja tarpeellista puhua myös tulevaisuudesta ja viitoittaa yksinkertaisesti vain suuntaa, johon haluamme kulkea, ja sitä varten käymme tätä keskustelua.

Puhemies
Äänestäkäämme herra Fabre-Aubrespyn ehdotuksesta, jonka mukaan tämä asia poistettaisiin esityslistalta.
Parlamentti hylkäsi ehdotuksen.

Haug
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, me määrittelemme Euroopan unionissa tällä viikolla tärkeitä suuntaviivoja, se on aivan selvä, vaikka herra Fabre-Aubrespy haluaisi nyt estää sen muutaman muun kollegan kanssa. Rakennerahastojen ja yhteisen maatalouspolitiikan lisäksi myös yhteisön rahoitus on uudistettava perusteellisesti. Puheenjohtaja Santer viittasi aiheellisesti siihen, että rahoitusuudistus on yksi Agenda 2000: n tärkeimmistä pilareista.
Parlamentti on jo määritellyt tärkeitä painopisteitä vahvistamalla periaatteensa toimielinten välisen sopimuksen osalta, mutta rahoitusuudistus jää yksinkertaisesti riittämättömäksi, jos tulopuolellakin ei tapahdu muutoksia. Toimielinten välinen sopimus ja omien varojen uudistus ovat saman mitalin kaksi puolta. Nykyinen rahoitusrakenne ei enää vastaa kasvavia vaatimuksia. Tarvitsemme eurooppalaiseen rahoitukseen lisää joustavuutta, avoimuutta ja riippumattomuutta.
Nykyinen järjestelmä perustuu liian voimakkaasti erittäin monimutkaisesti laskettaviin rahoituslähteisiin, jotka edustavat kaiken lisäksi vielä käytännössä jäsenvaltioiden osuuksia. Nämä puutteet ja samanaikaisesti esiintyvät selvästi epätasapainossa olevat taakat hyvinvoivien jäsenvaltioiden keskuudessa on poistettava uudistuksen yhteydessä. Budjettivaliokunta ehdottaa sen vuoksi omien varojen asteittaista muuttamista.
Äänestimme asiasta eilen illalla ja päädyimme pääasiassa seuraaviin tuloksiin: ensinnäkin, unionin tulot on muutettava yksinkertaisemmiksi ja avoimemmiksi ja niiden demokraattista valvontaa on lisättävä. Haluamme korvata arvonlisäveroista saadut omat varat ja bruttokansantulon perusteella lasketut omat varat yhtenäisellä, uudella ja yksinkertaisemmalla bruttokansantuloon perustuvalla omien varojen lähteellä. Tämä muutos auttaa myös poistamaan jäsenvaltioiden keskinäistä epätasapainoa talousarvion rahoituksessa.
Toiseksi: unionin talousarvion rahoituksen edellytysten on oltava periaatteessa identtiset kaikille jäsenvaltioille. Tämä tarkoittaa sitä, että nykyisistä korjausmenetelmistä on luovuttava eikä niiden tilalle saa tulla uusia korjausmekanismeja saati sitten alennusjärjestelmiä. Käytännössä se tarkoittaa sitä, että brittien maksuosuusalennuksen on pitänyt poistua portaittain viimeistään ensimmäisen uuden jäsenvaltion liittyessä. Maksuosuusalennus myönnettiin aikoinaan korvaukseksi Britannian muita pienemmästä osuudesta yhteiseen maatalouspolitiikkaan. Maatalouden 70 %: n osuus talousarviosta oli silloin tosin huomattavasti suurempi kuin nykyään. Maksuosuusalennus, myös rakennerahastojen rahoituksessa tai laajentumisen kustannuksissa, on järjestelmän vastainen eikä se ole millään tavalla oikeutettu.
Kolmanneksi, sallikaa minun korostaa tätä: taloudellisten erojen tasoittaminen ja jäsenvaltioiden keskinäinen solidaarisuus ovat perustamissopimuksen ja Euroopan yhdentymisen tärkeitä pilareita. Menopuolella ei pystytä kuitenkaan täyttämään tätä tärkeää tavoitetta. Yritys tuottaa vain järjestelyjä, jotka tekevät talousarviosta monimutkaisen ja epäselvän. Jäsenvaltioiden keskinäisen solidaarisuuden toteuttamiseksi meillä on käytössä nimenomaan sitä tarkoitusta varten luodut politiikat, esimerkiksi rakennepolitiikka. Haluamme talousarvion laatimisen perustaksi horisontaalisen oikeudenmukaisuuden ja vertikaalisen solidaarisuuden.
Neljänneksi: talousarvion rahoitukseen on syntynyt vuosien mittaan yhä suurempaa epätasapainoa. Se vaikeuttaa nyt suuresti Euroopan unionin kehitystä. Neuvoston tämänhetkiset keskustelut vain korostavat sitä. Sanoakseni sen selvästi: aina on nettomaksajia ja nettosaajia, kukaan ei kiistä sitä. Liian suuri epätasapaino ja epäoikeudenmukaiset taakan jaot on kuitenkin vältettävä. Muuten kyseenalaistamme unionin laillisuuden kansalaisten keskuudessa.
On selvää: sellainen epätasapaino voidaan poistaa vain, jos lähes 50 %: n osuudellaan suurin menoerä - maatalouspolitiikka - huomioidaan. Maatalousalan sisältävä järjestely on sitäkin tärkeämpää, koska epätasapaino johtuu suurelta osin siitä. Sen vuoksi on järkevää käyttää maatalouspolitiikassa tulevaisuudessa yhteisrahoitusta, kuten budjettivaliokunta päätti eilen illalla.
Haluaisin korostaa tässä yhteydessä vielä kerran yhtä asiaa. Yhteisrahoitus ei tarkoita uudelleen kansallistamista - päinvastoin. Se sitoo pikemminkin jäsenvaltiot voimakkaammin myös laadullisesti yhteisöpolitiikan muodostamiseen ja johtaa sen vuoksi integraation syventymiseen. Kenellekään ei tulisi mieleen kieltää rakennepolitiikkamme yhteisöllistä luonnetta. Tällaisen toimen ei pidä kuitenkaan vaatia keneltäkään liikaa, ja voisin kuvitella, että yhteisrahoitusta toteutettaessa voitaisiin löytää taloudellisesti heikompia jäsenvaltioita varten toisenlainen järjestely, toisin sanoen pienemmät yhteisrahoitusosuudet.
Sallikaa minun sanoa tähän vielä seuraava asia: neuvoston huomattavat mielipide-erot tällä alalla ovat vaikuttaneet tietysti myös mietintömme käsittelyyn ja parlamenttiin. Koska yhteisrahoitusväline oli erittäin kiistanalainen, esitin budjettivaliokunnalle kompromissiehdotuksen. Sen mukaan maatalousmenoja alennetaan joka vuosi tietyllä prosenttimäärällä, ja osa näin säästetyistä varoista suunnataan maaseudun rakenteellisiin tukitoimiin. Tämä kompromissi ei saanut enemmistön tukea nimenomaan myös niiden vuoksi, jotka torjuivat jämerästi yhteisrahoituksen. Koska maatalouspolitiikan ulkopuolinen ratkaisu on kuitenkin sisällyksetön ja perspektiivitön, alkuperäinen yhteisrahoitusvaatimus otettiin uudelleen esille ja siitä päätettiin - tosin vasta, kun kompromissiehdotus oli torjuttu.
Tasoittamalla epätasapainoisen taakan jakautumisen luomme vasta edellytykset sille, että talousarvio voi täyttää tehtävänsä tulevaisuudessa. Euroopan unionin taloudellisen riippumattomuuden takaamiseksi sen rahoituksen on perustuttava pitkällä aikavälillä uusiin omiin varoihin, jotka eivät ole jäsenvaltioiden maksuosuuksia. Sellaiset varat olisivat ensi sijassa omia veroluonteisia varoja. Ensimmäisenä askeleena tämän tavoitteen suuntaan on jäsenvaltioiden sopimuksen perusteella osan tietyistä verotuloista virrattava unionin talousarvioon. Tässä yhteydessä on kuitenkin korostettava: tällaisia uusia omia varoja ei saa kerätä entisten lisäksi vaan niiden on korvattava entisiä, eivätkä ne saa lisätä eurooppalaisten veronmaksajien taakkaa.
Minun nähdäkseni tavoitteena on unionin rahoituksen mukauttaminen yhteisöllistämisen uuden laatutason asettamiin vaatimuksiin. Talous- ja rahaliiton loppuunsaattamisen myötä olemme lähes saavuttaneet tämän yhteisöllistämisen uuden laatutason. Jäsenvaltioiden kansantaloudet liittyvät toisiinsa erityisellä tavalla. Sen vuoksi jäsenvaltioiden talousarvioita ja unionin talousarviota ei voida myöskään tarkastella irrallaan toisistaan. Yhteisen valuuttamme vakaus ja tiiviisti toisiinsa liittyvien kansantalouksien kehityskyky riippuvat pitkällä aikavälillä siitä, että unionin talousarvio on toimintakykyinen myös taloudellisesti.
Tästä mietinnöstä äänestäessämme päätämme myös omasta toimintakyvystämme. Odotammeko ensin neuvoston päätöksiä vai kykenemmekö kehittämään omaa poliittista luomisvoimaa? Jos hyväksymme torstaina tämän mietinnön ja otamme sen vaatimuksen esille neuvoston kanssa uudesta toimielinten sopimuksesta käytävissä neuvotteluissa, olemme vaikuttaneet Euroopan unionin uudistamiseen tärkeällä tavalla. Tukekaa meitä tällä tiellä, uskaltakaamme lähteä sille yhdessä.
Suosionosoituksia

Bourlanges
 Arvoisa puhemies, olisin täysin valmis kannattamaan vallankumousta, mutta se, mitä meille ehdotetaan, on todellakin sen vastakohta. Puhun institutionaalisten asioiden valiokunnan puolesta.
Institutionaalisten asioiden valiokunnalla oli tässä yhteydessä kaksi huolenaihetta. Ensimmäinen oli se, että on selvitettävä kysymys siitä, pitäisikö omien varojen muodostua tulevaisuudessa kansallisista rahoitusosuuksista vai taloudellisten toimijoiden maksamista varoista, jotka ovat luonteeltaan verotuksellisia. Rouva Haugin - joka on muuten tehnyt hyvin merkittävän työn ja jota kiitän, vaikka en ole samaa mieltä johtopäätöksistä - mietinnössä annettu vastaus on hyvin ristiriitainen. Siinä nimittäin kerrotaan meille ensin, että kansallisista maksuosuuksista luovutaan, ja sitten meille ehdotetaan, että kansallista BKTL-perusteista maksuosuutta laajennettaisiin ja siitä tehtäisiin unionin talousarvion pääasiallinen oma vara. Ymmärtäköön se ken taitaa.
Toinen institutionaalisten asioiden valiokunnan huolenaihe oli yhteisrahoituksen aseman selventäminen. Onko kyseessä jäsenvaltioiden vapaaehtoisesti, kuten ne haluaisivat, myöntämä tuki tiettyjen yhteisön menojen rahoittamiseksi? Jos näin on, siirrymme järjestelmään, jossa maatalouden yhteismarkkinoiden yhtenäisyys tulee kyseenalaiseksi. Siirrymme uudelleenkansallistamisen ja kilpailun vääristymisen järjestelmään. Jokainenhan tukisi maatalouttaan oman tahtonsa mukaan. Jos sen sijaan kyseessä on jäsenvaltioille pakollinen yhteisrahoitus, meillä on edessämme uusi oma vara - tämä on muuten se asia, jonka perusteella tämä hanke on rouva Haugin mietinnössä - ja joudumme silloin perustamissopimuksen oikeudellisten puitteiden ulkopuolelle, koska joudumme 201 artiklan ulkopuolelle.
Joko siirrymme omien varojen järjestelmään yksimielisellä päätöksellä, kansallisten parlamenttien ratifioinnilla, tai siirrymme siitä pois palataksemme 43 artiklaan, missä tapauksessa teemme suuremman laittomuuden. Hyvä rouva, mietintönne pääehdotus on perustamissopimuksen vastainen.
Suosionosoituksia

Valdivielso de Cué
Arvoisa puhemies, huolimatta BKTL-varojen kasvavasta merkityksestä, haluaisin analysoida Euroopan unionin talousarvion maksuja kansalaisten Euroopan näkökulmasta. Jos otamme viittauskohteeksi yksittäisten jäsenvaltioiden maksuosuudet asukasta kohden laskettuna prosenttiosuutena heidän tuloistaan, joidenkin alemman elintason maiden kansalaiset maksavat palkastaan yhteisön talousarvioon yhteisön keskiarvoa korkeampia prosenttiosuuksia. Sitä vastoin esimerkiksi italialaisten tai englantilaisten osuus yhteisön talousarviosta samaa laskutapaa käyttäen on selvästi alle tuon keskiarvon.
Euroopan komission tiedonannossa esitetään kolmea toimintamallia budjettiasemien epätasapainon ratkaisemiseksi, mutta ei pidä unohtaa, että tätä toimielintä on syytetty puolueellisuudesta näiden ehdotusten muotoilussa, sillä näyttää siltä, että se puolustaa vain joidenkin nettomaksajien etuja.
Se on kuitenkin selvää, että komission tiedonannossa ei tarjota tyhjentäviä mahdollisia vastauksia. Yhteen tasapuolisuuden kannalta kekseliäimpään ratkaisuun sisältyy hyvitys jäsenvaltioille, joiden tase poikkeaa siitä, mikä vastaisi niiden BKTL: ää ja asukasta kohden mitattua vaurautta, ja muut kumppanit, paitsi koheesiomaat, rahoittaisivat yhteistä negatiivista saldoa.
Tämä vaihtoehto mahdollistaa sen, että yhteenkuuluvuus unionissa säilyy ja että välttämättömät rahoitusrasitukset jakautuvat tasapuolisemmin kaikkien kesken mainitun koheesiotason ylläpitämiseksi.
Vastoin tämän esittelijän mielipidettä - toisaalta onnittelen häntä siitä työstä, jota hän on tehnyt mietinnön eteen - meidän on kannatettava tasapuolisuutta, joka on jo roomalaisen oikeuden alkuajoilta peräisin oleva periaate.

Wynn
 Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi onnitella rouva Haugia hänen mietinnöstään, en vain siksi, että hän kuuluu meidän ryhmäämme, vaan siksi, että hän otti vastaan mahdottoman tehtävän saada Euroopan parlamentti sopimaan Euroopan unionin tulevasta rahoituksesta. Olen varma, että huomaatte äänestysvaiheeseen siirtyessämme, kuinka mahdottomaksi tämän kannan saavuttaminen on osoittautunut. Esittelijä on kuitenkin ahkeralla työllään edistänyt jonkin verran sellaisen kannan saavuttamista, jota kaikki poliittiset ryhmät voivat tukea.
Hänen alkuperäiset luonnoksensa johtivat 241 tarkistukseen. Se osoittaa, että asiasta oltiin enemmänkin kiinnostuneita. 241 tarkistuksen esittäminen sai budjettivaliokunnan huolestumaan. Kaikkein vähiten halusimme tulla parlamentin eteen näin monen tarkistuksen kanssa, joista kaikista olisi äänestettävä. Niinpä pyysimme esittelijää muodostamaan mahdollisimman monia kompromissitarkistuksia. Ja hän teki juuri niin. Sen jälkeen hän laati tarkistetun luonnoksen. Ja sitä sosialistiryhmä on pyrkinyt kannattamaan. Esittelijä onnistui ottamaan huomioon enemmistön edut ja löytämään ratkaisun tavalla, joka tyydytti lähes kaikkia kansallisuuksia lukuun ottamatta yhtä eli omaa kansallisuuttani. Hän on tehnyt erittäin hyvää työtä.
En kuitenkaan puhuisi totta, jos sanoisin, että kannatimme yksimielisesti lopullista mietintöä, josta äänestimme eilen illalla valiokunnassa. Jos olisin kreikkalainen tai irlantilainen, en haluaisi äänestää maatalouden yhteisrahoitusta koskevan tarkistuksen 141 puolesta, joka vaikuttaisi maani BKT: hen. Muut ovat sitä mieltä, että tarkistusta 141 olisi ehdottomasti kannatettava, koska sen avulla voitaisiin vähentää heidän jäsenvaltioidensa nettomaksuja, ja jos olisin saksalainen tai hollantilainen, kannattaisin ehdottomasti tätä uutta 13 kohtaa.
Sosialistiryhmän 15 valtuuskunnasta 14 haluaa luopua Yhdistyneen kuningaskunnan maksuosuusalennuksesta ja äänestää sitä koskevien kohtien puolesta. Jos puhuisin brittiläisten puolesta, selittäisin vakuuttavasti, miksi Yhdistyneen kuningaskunnan maksuosuusalennus on oikeudenmukainen ja perusteltu, mutta en puhu brittiläisten puolesta enkä voi siitä syystä sanoa näitä asioita.
Ainoa asia, josta ryhmäni on yksimielinen, on se, että vallitseva tilanne on muutettava. Se ei ole kehittynyt järjestelmällisesti eikä se ole minkään eurooppalaisen strategian tai realistisen etukäteissuunnitelman mukainen. Se on kehittynyt pikemminkin reaktiona tiettyinä aikoina sattuneisiin tapahtumiin. Kerron teille pari esimerkkiä. Alun perin perinteiset omat varat olivat ainoa todella eurooppalainen oma vara. Tämän ainoan todella eurooppalaisen oman varan merkitys laskee kuitenkin jatkuvasti. Vanhat hyvät perinteiset omat varat aiheuttavat silti suurta päänsärkyä valvonnan ja petosepäilyjen vuoksi.
Entä sitten alv- ja BKTL-perusteiset omat varat? Oltuani lähes kymmenen vuotta budjettivaliokunnan jäsenenä voisin haastaa kenen tahansa jäsenen - herra Samlandia ja herra Colom I Navalia lukuun ottamatta - selittämään alv- ja BKTL-perusteisten omien varojen kaavaa eli sitä, miten jäsenvaltioiden rahoitusosuudet lasketaan. Yrittäkääpä selittää se suurelle yleisölle, ja - vaikka pystyisittekin - miten he pystyisivät ymmärtämään sen? Tilanne on tämä. Meillä on erittäin monimutkainen ja epäselvä omien varojen järjestelmä. Parlamentti tahtoo vain selvän ja ymmärrettävän järjestelmän. Olemme pääsemässä siitä sopimukseen rouva Haugin mietinnön myötä. Toivon, että meillä on äänestyksen jälkeen selvä ja tiivis kanta ja että ryhmäni enemmistö kannattaa sitä.

Giansily
Arvoisa puhemies, puheenvuoroni on menettelyä koskeva esitys.
Istunnon puhemies hyväksytti aamupäivän lopuksi tämän iltapäivän esityslistaan tehtävän muutoksen ilman virallista äänestystä, jotta herra Leon Brittan pääsi tulemaan kuultavaksemme. Esityslistalla on nyt kyselytunti. Tämä muutos on kuitenkin aiheuttanut täysin sietämättömän epätasapainon poliittisten ryhmien välille tässä keskustelussa. Kuuntelimme nimittäin juuri esittelijää, rouva Jutta Haugia, joka on sosialisti, kahdeksan minuutin ajan ja hänen jälkeensä herra Terry Wynniä, joka on sosialisti, viiden minuutin ajan. Tämä merkitsee sitä, että erittäin tärkeä keskustelu Euroopan rahoitusta koskevasta mietinnöstä siirretään yöistuntoon ja että muita poliittisia ryhmiä estetään käyttämästä puheenvuoroja ennen kello 21: tä. Tästä syystä pyydän teiltä hartaasti, että annatte puheenvuoron ainakin yhdelle puhujalle kustakin ryhmästä ottamalla aikaa kyselytunnista. Muussa tapauksessa lehdistö, joka on lehdistöhuoneessa kuuntelemassa, on kuunnellut yhtä ainoaa ryhmää 13 minuuttia - tai itse asiassa 5 minuuttia, mutta esittelijä kuuluu samaan poliittiseen puolueeseen - eikä sanaakaan muilta ryhmiltä.
Kun otetaan huomioon tämän mietinnön merkittävyys, torstaina toimitettava äänestys, jota seurataan hyvin tarkasti, kolme vähemmistön kantaa ja äänestykset nimenhuudon mukaan varsinkin maatalouden osalta, mielestäni on erittäin valitettavaa, että parlamentti siirtyy kyselytuntiin ilman, että edes yksi puhuja ryhmää kohden olisi käyttänyt puheenvuoron.
Arvoisa puhemies, pyydän teitä kuulemaan kollegoja, koska olen sitä mieltä, että ryhmien on saatava ilmaista kantansa tästä asiasta vastaavalla tavalla kuin juuri toimittamassanne äänestyksessä mietinnön palauttamisesta valiokuntaan, kun oli ehdotettu, että sitä ei otettaisi käsiteltäväksi.

Puhemies
Herra Giansily, olette oikeassa sanoessanne, että esityslistan muuttaminen on joka kerta erittäin työlästä. Se on sietämätöntä jäsenten, komissaarien ja lehdistön kannalta. Toivon myös, että ymmärrätte, että kun on päätetty, että kyselytunti alkaa klo 17.30, puhemiehen on erittäin hankala siirtää sitä. Jos kuitenkin olette ehdottomasti sitä mieltä, että siitä on äänestettävä, voidaan äänestys tietenkin suorittaa. Mielestäni olisi kuitenkin parempi, että äänestys jätettäisiin suorittamatta ja aloittaisimme kyselytunnin nyt. Minusta on kuitenkin tärkeää, että herra Giansily on tuonut kuulijoiden ja lehdistön tietoon sen tapahtuneen epäkohdan, että vain tiettyjen ryhmien jäsenet ovat saaneet puheenvuoron. Mielestäni olette siinä oikeassa. Haluan kuitenkin huomauttaa, että myös herra Bourlanges sai puheenvuoron. Ja herra Valdivielso. Herra Giansily, pidättekö äänestystä aivan välttämättömänä?

Giansily
 Kyllä, arvoisa puhemies, pyydän teitä toimittamaan äänestyksen.

Müller
Arvoisa puhemies, haluaisin vain ehdottaa kompromissia. Minun nähdäkseni jäljellä on enää seitsemän ryhmää ja muutama minuutti. Voimme kenties tehdä kompromissin. Ei ole nimittäin pakko peruuttaa kaikkia puhujalistalla olevia puheita.

Puhemies
Ymmärtääkseni herra Giansily toivoi, että ryhmien puolesta puhuvat seitsemän jäsentä saisivat puheenvuoron ennen kyselytuntia.

Giansily
 Yksi puhuja ryhmää kohden, arvoisa puhemies.

Colom I Naval
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää lisähuomautuksen. Kun parlamentilta pyydettiin mielipidettä siitä, milloin komission banaaneja koskevaa julkilausumaa pitäisi käsitellä, sille ei kerrottu missään vaiheessa, että tämä edellyttäisi omia varoja koskevan keskustelun katkaisemista. Minä olen yksi niistä, joille tästä koituu haittaa, koska minun vuoroni puhua on joka tapauksessa illalla. Mielestäni on kuitenkin poliittisessa mielessä häpeällistä, etteivät kaikki ryhmät voi tuoda mielipidettään julki edes kerran ennen kuin keskustelu keskeytetään.

Rübig
 Arvoisa puhemies, ehdottaisin, että jatkamme keskustelua täällä istuntosalissa heti kyselytunnin jälkeen.

Puhemies
Äänestäkäämme herra Giansilyn ehdotuksesta, jonka mukaan ryhmien puheenjohtajat saisivat puheenvuoron ennen kyselytuntia.
Parlamentti hyväksyi ehdotuksen.

Bardong
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, talousarvion valvontavaliokunta on käsitellyt omien varojen järjestelmää useasti tilintarkastustuomioistuimen erilaisten kertomusten yhteydessä. Rouva Haug on nyt tehnyt budjettivaliokunnan edustajana todella laajan työn, mutta valiokunnassa esitetyt useat tarkistukset - valitettavasti minun on sanottava tämä - eivät ole selventäneet mietintöä eivätkä tehneet siitä yhtään vakuuttavampaa.
Periaatteessa haluaisin todeta: niin kauan kuin on kyse pelkästään koottavien omien varojen oikeudenmukaisesta jakautumisesta jäsenvaltioiden kesken, esiintyy aina keskenään ristiriitaisia taloudellisia ja budjettietuja, valitetaan aina avoimuuden puutteesta ja tulojen ja menojen vastuullisuuden puutteesta. Tämä kiista voitaisiin lopettaa vasta, kun koko Euroopan kansalaisiin suhtaudutaan vakavasti ja heitä arvostetaan osuuksiaan maksavina veronmaksajina. Sen vuoksi olen erityisen pahoillani siitä, ettei talousarvion valvontavaliokunnan esitystä komission mahdollisuuksista yksilöidä osuuksia, joista omien varojen järjestelmä muodostuu, hyväksytty.
Meidän pitäisi säilyttää omien varojen periaate, vaikka vain perinteiset omat varat - tullit ja maatalousmaksut - ovat aitoja omia varoja, joiden määrä on lisäksi pienentynyt jo vuosia. Jäsenvaltiot laskevat lisäksi nämä omat varat rahoitusosuuksikseen, niin että ne vaativat 10 % niistä takaisin tullihallintoaan varten. Meidän olisi ainakin tarkistettava, tarvitaanko tullihallintoon tätä 10 %: a. Jäsenvaltioilla on tällä alalla joka tapauksessa vielä kaikenlaisia osuuksien vähennys-ja kiertotapoja.
Arvonlisäveroista muodostavat omat varat ovat yhä enemmän muuttuneet kansallisiksi rahoitusosuuksiksi EU: n talousarvioon. Niiden osuus vääristyy, koska monissa valtioissa on suuri harmaa talous.
Bruttokansantuloon perustuvat omat varat vastaavat yhä parhaiten rahoitusosuuksia. Olen kuitenkin pahoillani siitä, että nettomaksajakysymystä ei selvitetä ollenkaan. Olen yhteisrahoituksen kannalla, olen Ison-Britannian maksuosuusalennuksen portaittaisen poistamisen kannalla ja olen sen kannalla, että uusia omia varoja kokeillaan.

Brinkhorst
 Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella rouva Haugia hänen mietinnöstään. Hänen tehtävänsä oli lähes mahdoton, mutta meidän on tehtävä ero joidenkin hyvin kiistanalaisten kohtien ja sen yleisen suuntauksen välillä, jonka perusteella parlamentti pystyy antamaan lausuntonsa. Parlamentin on välttämättä tuotava esille Berliinin huippukokouksessa, että se ei pidä oikeudenmukaisen palautuman (juste retour) käsitteestä, se ei halua lisää poikkeuksia, se haluaa tarkistaa Yhdistyneen kuningaskunnan maksuosuusalennukseen liittyviä poikkeuksia ja että se ei halua siirtyä yleisen korjausmenettelyn käyttöön. Nämä ovat tulevaisuuden kannalta hyvin keskeisiä kohtia. Tulevaisuuden kannalta meidän on pohdittava myös mahdollisuuksia hankkia reaalisia omia varoja, vaikka siihen voi kulua vielä jonkin verran aikaa. Tässä mielessä tällä mietinnöllä on keskeinen merkitys, mihin meidän olisi suhtauduttava myönteisesti.
Mietinnössä on selvästi useampia hankaluuksia aiheuttavia kohtia. Ryhmäni suuri enemmistö kannattaa selvästi yhteisrahoitusta. Väittäisin vastaan herra Bourlangesille, joka kutsui sitä laittomaksi. Hän sanoi sen niin monisanaisesti. Se ei ole laiton. Kyseessä on sellaisen politiikan tarkistaminen, jonka pitäisi säilyä yhteisön toimivallassa. Siitä ei ole epäilystäkään. Kyse on siitä, pitäisikö yhteisön talousarvioon varata vuonna 1999 edelleen sama määrä rahoitusta maatalouspolitiikalle, jota on tarkistettava. Tällä seikalla ei ole mitään tekemistä laillisuuden kanssa. Kyse on tarpeellisuudesta ja tarkistamisesta.
Vastaavasti on erittäin tärkeää, että mietinnössä tuodaan hyvin selvästi esille se, että meidän olisi tulevaisuudessa hoidettava korvaukset menopuolella. Tiedämme, että esimerkiksi Espanjan hallitus on tehnyt turvapaikkoja ja maahanmuuttoa koskevia ehdotuksia tarkistuksen yhteydessä. Saattaa olla, että korvauksen muotoilua on täsmennettävä, mutta tämäntyyppinen korvausjärjestelmä tekee yhteisöstämme lopulta solidaarisen yhteisön ja oikeudenmukaisen yhteisön, kuten rouva Haug sanoi.
Tätä yleistä taustaa vasten liberaaliryhmä suhtautuu hyvin myönteisesti esittelijän yleiseen lähestymistapaan. Siinä on varmasti yksittäisiä asioita, joista voimme olla eri mieltä. On selvää, että kaikki eivät mielellään luopuisi välittömästi Yhdistyneen kuningaskunnan maksuosuusalennuksesta. Olemme kuulleet tämän näkemyksen aiemminkin. Mutta tässäkin tapauksessa on oleellista pitää mielessä, että eurooppalaisten suuri enemmistö ei halua antaa erityisasemaa millekään maaryhmille tai yksittäisille maille. Kuten rouva Haug aivan oikein totesi, olisi todellakin oltava selvää, että kaikista tällaisista erityisjärjestelyistä luovutaan siihen mennessä, kun ensimmäinen uusi ryhmä maita liittyy unioniin. Tämä on hyvin myönteinen ajatus. Olisi täysin epäloogista, jos yhden jäsenvaltion ei tarvitsisi yhteisrahoittaa Euroopan unionin laajentumista, jolla ei ole mitään tekemistä sen kanssa, että maataloustilanne oli erityislaatuinen vuonna 1984.
Tätä taustaa vasten rouva Haugin on myös tehtävä selväksi, että tulevaisuudessa meillä on oltava enemmän demokratiaa ja että parlamentilla on oltava enemmän sananvaltaa. Kollegamme herra Colom I Naval saa huomattavasti kannatusta joustavuuden ja avoimuuden lisäämistä koskevalle aiheelleen.

Giansily
Arvoisa puhemies, kiitos siitä, että suostuitte toimittamaan äänestyksen ehdotuksestamme. Näittehän, miten paljon sitä kannatettiin, koska rouva Haugin mietintö on mielestäni äärimmäisen tärkeä parlamenttimme ja unionin tulevaisuuden kannalta.
Rouva Haugin mietintö tiivistyy muutamaan kysymykseen. Ovatko yhteisön politiikkojen rahoittamiseen käytettävät omat varat edelleen riittävät? Voidaanko niillä taata Euroopan unionin rahoituksellinen riippumattomuus? Ja lopuksi riittävätkö ne tulevan laajentumisen rahoittamiseen ja siihen, että yhteisö voi pitää kiinni sitoumuksistaan yhteisissä politiikoissa?
Tässä siis ongelmakenttä. Vaikka esittelijä on esittänyt oikeat kysymykset, budjettivaliokunta sen sijaan antoi niihin väärät vastaukset eilisessä äänestyksessään. Rouva Haug on ensinnäkin käynnistänyt todellisen noitavainon yhteistä maatalouspolitiikkaa vastaan, koska maatalousmenojen osuuden toteaminen yhteisön talousarviosta riittää hänelle todisteeksi siitä, että maatalousmenot ovat talousarvion epätasapainon pääasiallinen syy.
Me emme voi mitenkään kannattaa näin virheellistä väittämää. Vaikka maatalousmenojen osuus yhteisön talousarviosta on säilynyt vakiona 20 vuotta suhteessa BKT: hen, se on kuitenkin jatkuvasti laskenut vuosi vuodelta, koska muiden politiikkojen osuus on kasvanut ja koska rahoituskehys on ollut hyvin tiukka, ja tällä hetkellä se muodostaa alle 45 % unionin kokonaismenoista, kun sen osuus oli yli 90 % siinä vaiheessa, kun parlamentti valittiin ensimmäisen kerran vuonna 1979.
Toiseksi rouva Haug, jonka mielestä YMP rasittaa huomattavasti talousarviota, ei ehdota mitään sen vähempää kuin yhteisrahoitusta kansallisten talousarvioiden maatalousmenoista, ja tätä, kuten herra Bourlanges selvitti hetki sitten, ei voida missään nimessä hyväksyä ensinnäkin maatalousmenojen erityisaseman takia, jonka vuoksi niitä ei voi niiden taloudellisen luonteen ja markkinoita tukevan tavoitteen vuoksi rinnastaa kaikkiin ei-pakollisiin menoihin, eikä parlamenttimme voi päättää niistä vapaasti. YMP: n osittainenkin rahoittaminen kansallisista talousarvioista johtaisi väistämättä maatalousmenojen uudelleenkansallistumiseen ja Euroopan unionin yhteisten politiikkojen integraation vaaralliseen taantumaan. Eikö tässä tapauksessa ole vaarana se, että joudumme yhteisten politiikkojen hajautumisen turmiolliseen syöksykierteeseen, kun niiden yhteistä rahoitusta ei enää haluta taata rahoituksellisten etujen ja poliittisten suhdanteiden vuoksi?
Kaikessa Euroopan talouden uudistamisessa on vahvistettava yhteisöllistä yhteisvastuuta, ja etenkään rakennerahastojen osalta tiettyjen valtuuskuntien esittämät vaihtoehdot eivät anna syytä huolestuneisuuteen. Olen sitä mieltä, että tällä alalla on tärkeintä - kuten vuoden 1988 Brysselin Eurooppa-neuvoston ja vuoden 1992 Edinburghin Eurooppa-neuvoston ja Maastrichtin sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen muistutettiin - pitää kiinni siitä lupauksesta, joka annettiin niille jäsenvaltioille, jotka sitä eniten tarvitsevat - ja tässä yhteydessä tulkitsen kollegaani Nikitas Kaklamanisia -, eli ennen kaikkea Kreikalle, Irlannille ja Portugalille.
Lopuksi, arvoisa puhemies, miten voisimme tunnustaa, että enää ei noudateta siihen aikaan tehtyjä sitoumuksia, kun kyseiset valtiot liittyivät Euroopan unioniin ja kun niiltä edellytettiin täydellistä yhteisvastuuta? Arvoisa puhemies, torstain äänestys osoittaa meille, että yhteisvastuun on jatkuttava parlamentin jäsenten välillä, eurooppalaisten kumppaneiden välillä.

Miranda
 Ensimmäinen kysymys, joka nousee esiin omia varoja käsiteltäessä, on se, ovatko ne oikein mitoitettuja niihin politiikkoihin nähden, joita halutaan toteuttaa. Minkälaisista politiikoista on kyse, ja millä tasolla ne olisi toteutettava? Voimme myös käyttää hyvin tuntemaamme ilmausta, jonka mukaan tavoitteille on löydettävä keinot. Ja juuri siitä meidän on nytkin lähdettävä liikkeelle, ja pidettävä tässä tapauksessa lisäksi mielessämme, että suunnitteilla on jälleen uusi ja mittava laajentuminen useisiin maihin, joiden kehitystaso on lisäksi yhteisön keskiarvoa tuntuvasti alhaisempi.
Näitä kysymyksiä on mahdotonta väistää. Sen vuoksi katsomme, että meidän on myös annettava selkeä vastaus seuraaviin kysymyksiin: tahdommeko vai emmekö tahdo jatkaa yhteisön nykyisiä politiikkoja - ja nyt ei ole oikea hetki keskustella niiden luonteesta - ja tahdommeko vai emmekö tahdo valmistaa maaperää noiden politiikkojen ulottamiselle tulevaisuudessa myös jäsenyyttä hakeneisiin maihin? Lisäksi on pohdittava, onko kenties olemassa myös muita aloja, joilla tarvittaisiin yhteisön toimintaa ja joille olisi siksi tarpeen osoittaa määrärahoja.
Tarkoitan tällä esimerkiksi työttömyyden torjumista. Äskettäiset sanani eivät luonnollisestikaan sovi lainkaan yhteen sen suuntautumistavan kanssa, joka on ollut tälle keskustelulle leimallista ja joka johtuu osin siitä, että toiminnan taso tulopuolella sekoitetaan usein siihen, mikä tuo taso on menopuolella, mutta ennen kaikkea myös siitä, että on nähtävästi olemassa yksi huolenaihe ylitse muiden: nykyisten omien varojen tason pitäminen ja sen ottaminen lähtökohdaksi tulevaisuudessakin, ja uudet tilanteet - erityisesti valmistautuminen laajentumiseen - huomioon ottaen tähtääminen pelkästään samojen varojen jakamiseen uudelleen ja uusiin käyttötarkoituksiin.
On selvää, ettemme voi omasta puolestamme yhtyä tähän katsantotapaan, joka on kaiken lisäksi kovin kaukana kaikesta siitä, mitä tästä aiheesta on jo vuosien ajan tuotu esiin parlamentissa. Olemme ensimmäisinä vaatimassa YMP: n syvälle ulottuvaa muutosta, mutta se ei tarkoita sitä, että YMP vaatisi vähemmän rahoituskeinoja, vaikka sitä olisi uudistettukin oikeansuuntaisesti. Totta sen sijaan on, että on tarpeen taata käytettävissä olevien varojen uudelleen jakaminen tuotannonalojen, tuottajien ja alueiden kesken.
Torjumme sen vuoksi ilman muuta YMP: n varojen uudelleen kansallistamisen, samoin kuin jo useaan otteeseen esiin tulleet aikomukset vähentää noita varoja. Toisaalta pidämme myös tärkeänä, että yhteisvastuullisuus ja yhteenkuuluvuus ovat vastaisuudessakin Euroopan unionin tärkeimpiä tavoitteita, ja olemme myös sitä mieltä, että se osuus 1, 27 %: n BKTL: stä, joka näiden tavoitteiden edistämiseksi nykyään myönnetään, tulee väistämättä osoittautumaan riittämättömäksi, jotta sillä pystytään turvaamaan tehokas uudelleenjakopolitiikka tulevaisuudessa. Ja on välttämätöntä tehdä vielä kerran täysin selväksi, että etenkään laajentuminen ei ole mahdollista, jos omien varojen taso pidetään nykyisellään.
Lisää rahaa tarvitaan myös tiettyihin työpaikkoja luoviin hankkeisiin, joita ei mielestämme enää voi siirtää tuonnemmas. Totean lopuksi, että on vielä yksi keskeinen kysymys, eli kysymys siitä, mikä on oikea tapa rahoittaa Euroopan unionia. Ja haluamatta langeta ylimitoitettuihin kuvitelmiin katsomme, että tuo kysymys voidaan ratkaista vain parantamalla omien varojen nykyistä järjestelmää eli kasvattamalla bruttokansantulon painoarvoa maksuosuuksia laskettaessa. Meidän mielestämme se on ainoa varma tapa.

Müller
Arvoisa puhemies, Haugin mietinnön kohtalo jää kyllä yhä epäselväksi torstaina, mutta paljon kiitoksia kuitenkin tarmokkaista ponnisteluista.
Haluaisin korostaa, että maatalouden yhteisrahoituksella ei ole mitään tekemistä nettomaksajakeskustelun kehnoimman version kanssa, jota saamme kuunnella joka päivä, vaan että se on välttämätöntä sen aikaansaamiseksi, mitä olemme aina vaatineet: rakenteellisen uudistuksen, jonka tarkoituksena on demokratian lisääminen menopolitiikassa, ja joka voi ennen kaikkea tehdä unionista laajentumiskykyisen, koska muuten emme onnistuisi milloinkaan rahoittamaan laajentumista itään.
"Yhteisessä yhteisöllistetyssä politiikassa" on minun nähdäkseni kyse vain kuluneesta sanonnasta, jonka on tarkoitus kätkeä se, että tällä alalla, joka muodostaa lähes puolet talousarviosta, ei ole demokraattista valvontaa. Kun maatalousministerit kokoontuvat ja päättävät 45 miljardista eurostaan, siitä eivät päätä Euroopan parlamentti eivätkä alueelliset tai kansalliset parlamentit. Se on perustava virhe maatalouden niin sanotussa yhteisöllistetyssä politiikassa. Kannatan maaseudun ekologisen politiikan tukemista, rakennepolitiikkana, mutta yksittäisen alan, maataloussektorin, tukeminen on minusta todella vanhanaikaista ja kyseenalaistaa suuresti unionin politiikan uskottavuuden, ja sitä on käsiteltävä uudesta rahoituskehyksestä keskusteltaessa. Siksi sydämellinen kiitos siitä, että budjettivaliokunta on esittänyt kantansa asiasta!

Dell'Alba
 Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, on vahinko, että tämä erittäin tärkeä keskustelu, josta meidän on kiitettävä rouva Haugia, saa osakseen niin vähän huomiota, sillä käsittelemme erään väittelyn, ongelman, keskustelun keskeisimpiä seikkoja, joilla on hyvin suuri merkitys ja jotka mielestäni ovat lähteneet budjettivaliokunnastamme tavalla, jota sanoisin vähemmän loistavaksi, ja tavallaan meidän kannaltamme mahdottomaksi hyväksyä. Olemme tyytyväisiä siihen, että on luovuttu esimerkiksi oikeudenmukaisen palautuman ajatuksesta, joka - samoin kuin yleensäkin sellaisten ongelmien esiintuomisesta, jotka koskevat kokonaissummaa, joka italialaisina lukuina on 10 tai 12 tuhatta miljardia, toisin sanoen pelkkä pisara jäsenvaltion koko budjetissa - on joutunut tämän jo koko Euroopan yhdentymisen juuria uhkaavan kiihkeän väittelyn ytimeen.
Olen samaa mieltä siitä ja olen tyytyväinen siihen, että tästä periaatteesta on luovuttu; mutta sen sijaan en ole tyytyväinen eräisiin mietinnössä esitettyihin suuntaviivoihin, erityisesti silloin, kun nostamme uudelleen esiin erään seikan, joka on jo kadonnut hallitustemme ja ministerineuvoston esityslistalta. Muutama päivä sitten saimme tietää, että Saksan hallitus, joka kaikkia muita tiukemmin oli vaatinut uudenlaista tapaa Euroopan maatalouspolitiikan yhteisrahoitukseen, on vetänyt ehdotuksensa pois. Kun nyt Euroopan parlamentti, me, joilla on valitettavasti vain neuvoa-antava asema, tuomme tämän uudelleen esille, minusta näyttää siltä, että valiokuntamme teki eilen virheen. Äänestämme mietinnön puolesta, mikäli siitä tavalla tai toisella poistetaan ne näkemykset, joissa tätä seikkaa ei oteta huomioon ja jotka vain asettavat riman korkeammalle. Euroopan yhdentymisen kysymys ei ole muutaman tuhannen miljardin liiran kysymys, vaan siinä on kyse todellisesta eurooppalaisen poliittisen unionin rakentamisesta.

Martinez
Arvoisa puhemies, neljän oman varamme tunnuspiirre on se, että ne eivät ole omia. Se johtuu ensinnäkin siitä, että niiden perusta on vilpillinen - tämä pitää paikkansa niin alv: n kuin BKTL: nkin osalta -, että ne eivät ole selkeitä eivätkä avoimia - meistä täällä olevista ei kukaan pystyisi laskemaan Yhdistyneen kuningaskunnan maksuosuusalennusta -, ja lopuksi siitä, että - jumalan kiitos - varat eivät ole Euroopan omia vaan peiteltyjä valtioiden maksuosuuksia.
Nyt tätä järjestelmää halutaan muuttaa itälaajentumisen ja Saksan aiheuttaman paineen vuoksi. Euroopan komissio on esittänyt joukon ehdotuksia. Omat varat tuovat itse asiassa totuuden esiin. Euroopan unioni ei voi säilyttää 1, 27 %: n ylärajaa BKTL: sta, vaan joudumme tietyn ajan kuluttua lisäämään eurooppalaisten veroja. Federalismi näyttää armottoman mekanisminsa: samalla tavalla kuin Yhdysvalloissa, Brasiliassa, Intiassa ja Australiassa meidän on jaettava tuloveromme ja yritysveromme Euroopan kansallisvaltioiden kesken. Vain yksi asia suojelee meitä tältä vinoutuneelta kehitykseltä: yksimielisyyden periaate.

Puhemies
Kiitos, herra Martinez. Keskeytän keskustelun tähän. Sitä jatketaan tänä iltana klo 21.00.


Kyselytunti (komissio)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komissiolle osoitetut kysymykset (B4-0144/99).
Hyvät parlamentin jäsenet, aloitamme tämän komission kyselytunnin maanantaina hyväksytyn esityslistan mukaisesti 26 minuuttia myöhässä. Pyydän tätä myöhästymistä anteeksi arvoisilta komissaareilta. Olimme kutsuneet teidät paikalle klo 17.30. Pyydän anteeksi myös kysymysten esittäjiltä.

Puhemies

Kysymys nro 41 José Valverde López (H-0139/99):
Aihe: Ympäristön tutkimuslaitoksen ruokatarvikkeiden analysoinnista vastaava yksikkö (Ispra) Isprassa sijaitsevassa ympäristön tutkimuslaitoksessa toimii yksikkö, joka valvoo elintarvikkeiden valmistuksessa yleensä käytettävien aineiden, lisäaineiden ja kemiallisten tuotteiden laatua.
Voiko komissio kertoa, mikä on tämän yksikön suhde elintarvikkeiden turvallisuudesta vastaaviin komission eri yksiköihin? Suunnitteleeko komissio tämän yksikön liittämistä tulevaisuudessa perustettavaan elintarvikkeiden turvallisuutta käsittelevään virastoon?
Toivotan komissaari Cressonin tervetulleeksi ja pyydän häntä vastaamaan herra Valverden kysymykseen.

Cresson
 Arvoisa puhemies, olen iloinen saadessani vastata tähän kysymykseen, joka koskee tärkeää aihetta, tässä tapauksessa ympäristön tutkimuslaitosta ja elintarvikkeiden turvallisuutta. Ruokatarvikkeiden analysoinnista vastaava yksikkö on 1. lokakuuta 1998 alkaen ollut osa yhteisen tutkimuskeskuksen uutta terveys- ja kuluttajansuoja-alan tutkimuslaitosta. Tämä yksikkö antaa riippumatonta tieteellistä asiantuntemusta, jota tarvitaan unionin eri politiikkojen laadinnassa ja täytäntöönpanossa.
Yksikkö jatkaa tutkimuksen viidennen puiteohjelman täytäntöönpanon yhteydessä tieteellisen ja teknisen tuen antamista komission eri pääosastoille: esimerkiksi teollisuuden pääosastolle - PO III: lle -, maatalouden pääosastolle - PO VI: lle -, ympäristöasioiden pääosastolle - PO XI: lle -, tulliasioita käsittelevälle pääosastolle - PO XXI: lle - ja kuluttajapolitiikan pääosastolle - PO XXIV: lle.
Yksikön kehittelemät tärkeimmät tutkimusalat tutkimuksen viidennen puiteohjelman yhteydessä ovat ensinnäkin ravinnon ja elintarvikkeiden turvallisuuden ja laadun valvonta ja toiseksi geneettisesti muunnettujen organismien tunnistaminen elintarvikkeissa ja ympäristössä.
Yksikön tehtävänä on ennen kaikkea kehittää, vahvistaa ja yhdenmukaistaa tutkimusmenetelmiä. Kyse on tavallaan siitä, että tutkimusmenetelmistämme tehdään eurooppalaisia, jotta ne olisivat yhdenmukaisia kaikkialla Euroopassa ja jotta me voisimme käyttää niitä lähteinä. Lisäksi yksikkö kehittää tietokantoja ja levittää tutkimustuloksia. Yksikön toiminta-aloihin kuuluvat muun muassa elintarvikkeet ja eläinrehut, kosmetiikka, elintarvikepakkaukset sekä lastenhoitotuotteet ja lelut.
Haluaisin mainita joitakin konkreettisempia esimerkkejä tutkimuslaitoksen tulevasta työstä: erityisesti kahden menetelmän vahvistamisen - joista toinen on seulontamenetelmä ja toinen erityismenetelmä - geneettisesti muunnettujen organismien tunnistamiseksi peruselintarvikkeista, kuten soija- tai maissijauhosta. Tutkimusta laajennetaan jalosteisiin. Mainitsisin myös muiden kasvirasvojen kuin kaakaovoin pitoisuuden selvittämistä suklaassa koskevien menetelmien kehittämisen. Tätä tutkimusta käytetään pohjana valmisteilla olevassa uudessa suklaadirektiivissä. Lisäksi tutkimuslaitos osallistuu tutkimuksiin, jotka koskevat ftalaattien liukenemista leluista. Tässä työssä kehitetään, koordinoidaan ja vahvistetaan mekaaninen menetelmä, jolla simuloidaan lelujen ja lastenhoitotuotteiden imemistä. Tiedättehän, että tästä aiheesta on hiljattain keskusteltu paljon, koska ftalaatit saattavat aiheuttaa vakavia sairauksia lapsille, jotka imevät tai pureskelevat heille annettuja leluja.
Toinen esimerkki on naudan spongiformiseen enkefalopatiaan ja eläinrehun turvallisuuteen liittyvien menetelmien vahvistaminen; toisella menetelmällä voidaan osoittaa, että luujauho on lämpökäsitelty lainmukaisesti, ja toisella voidaan tunnistaa luujauhon käyttö nautakarjarehussa. Lopuksi voisin mainita esimerkkinä viinitietokannan - jossa on yli 10 000 viiniä - ja petosten torjunnan viinin, alkoholijuomien ja väkevien alkoholijuomien alalla. Tässä oli siis joitakin konkreettisia esimerkkejä edellä mainitun elimen toiminnasta.
Elintarvikkeiden turvallisuutta käsittelevää virastoa koskevan viittauksen osalta komissio haluaa muistuttaa, että se ei ole tehnyt tässä vaiheessa mitään asiaa koskevaa ehdotusta. Näin ollen on ennenaikaista puhua tänään yhteisten tutkimuskeskusten mahdollisesta osallistumisesta sen toimintaan, mutta tämä on toki aihe, jota voidaan tarkastella myöhemmin.

Valverde López
Haluan ennen kaikkea kiittää vilpittömästi rouva Cressonia hänen kysymykseeni antamasta yksityiskohtaisesta vastauksesta, jossa hän antoi yleiselle mielipiteelle erittäin paljon tietoa Ispran tärkeästä uudelleenjärjestelystä ja ennen kaikkea terveysalan tutkimuslaitoksen käynnistämästä uudesta toiminnasta.
Arvoisa komissaari, haluaisin painottaa sitä, että komissio olisi hyvä ja jatkaisi työtään uuden elintarvikkeiden turvallisuutta käsittelevän yksikön perustamishankkeen parissa, yksikön, joka pystyy koordinoimaan kaikkia näitä toimintoja ja tehostamaan kokonaisuutta. Kysymyksen esittämisen sijaan haluan ennemminkin korostaa uudelleen sitä toivomusta, että komissio, joka on toiminut tehokkaasti Ispran uudelleenjärjestelyssä, voisi saattaa päätökseen yksikön perustamistyönsä.

Cresson
 Niin, arvoisa jäsen, haluan vain vahvistaa, että olen kiinnostunut tästä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvästä kysymyksestä. Toivoin todellakin, että tähän aiheeseen olisi kiinnitetty erityistä huomiota yhteisen tutkimuskeskuksen uudelleenjärjestelyn yhteydessä.
Voin kertoa teille, että parlamentin jäsenille toimitetaan eräs asiakirja. Se on tämän vuoden 1999 työohjelma, josta voitte nähdä aikaansaannoksemme yksityiskohtaisesti ja siis paljon täsmällisemmin kuin minä voin tässä yhteydessä selvittää, ja jossa on luettelo julkaisuista, jotka on laadittu yhteisessä tutkimuskeskuksessa tehtyjen töiden perusteella.

Puhemies
Paljon kiitoksia vastauksestanne, komissaari Cresson. Pyydän teiltä vielä kerran anteeksi kyselytunnin viivästymistä ja sitä, että teidän täytyi odottaa vastataksenne herra Valverdelle. Paljon kiitoksia, komissaari Cresson.

Puhemies

Kysymys nro 42 Christine Margaret Oddy (H-0211/99):
Aihe: Varainkäytön valvontaongelmat Nicaraguassa Kävin Nicaraguassa 17. 21. helmikuuta ja matkan aikana kävin myös Waspam Rio Cocossa sijaitsevassa komission toimistossa. Järkytyksekseni havaitsin, että työtä ei tehty, vaan ihmiset katselivat televisiota toimistossa. Talonmies näytti meille paikkoja ja kertoi, että projektipäällikkö oli mennyt joulukuussa Managuaan eikä ollut palannut. Kantahenkilöstö ei ollut saanut palkkaa kuukausiin, asiakirjakaapissa ei ollut kansioita, ulkona olevasta maastoautosta puuttui vararengas eikä autoa ollut lukittu kunnolla. Toinen komission ajoneuvo oli romuna muualla kylässä. Epäilen vahvasti, onko näin ylenpalttista komission toimistoa järkevää ylläpitää niin kaukaisessa pikkukylässä. Aikooko komissio tutkia asian pikaisesti?
Toivotan komissaari Marínin lämpimästi tervetulleeksi. Sen lisäksi, että olemme kulkeneet komissaari Marínin kanssa pitkän taipaleen ystävinä, olemme myös taistelleet hänen kanssaan vaikeina aikoina yhdessä saavuttaaksemme vapauksia Espanjassa, ettekä varmaan hämmästy siitä, että kun annan hänelle puheenvuoron, teen sen erityisen sydämellisesti. Komissaari Marín, teillä on puheenvuoro vastataksenne rouva Oddylle.

Marín
Arvoisa puhemies, kiitos vielä kerran ystävällisyydestänne.
Rouva Oddy esitti minulle kysymyksen, joka koskee Rio Cocon alueella Nicaraguassa olevaa toimistoa, jonka väitetään olevan Euroopan unionin toimisto, ja tämän osalta minun on todettava, että Euroopan komissiolla on Nicaraguassa vain yksi edustusto, jonka toimipaikka sijaitsee Managuassa.
Ne toimitilat, joissa kävitte, eivät kuulu Euroopan komissiolle, eivätkä ne henkilöt, joita haastattelitte, ole Euroopan unionin henkilökuntaa. Tämä projekti saatettiin päätökseen vuonna 1997. Tämän vuoksi niillä henkilöillä, jotka siellä olivat, ei ole minkäänlaista ammatillista yhteyttä Euroopan komissioon.
Mitä tulee niihin toimistotarvikkeisiin ja maastoautoihin, joista totesitte, ettei niitä käytetty asiallisesti vuonna 1997, tiedätte varmaan, että aina kun projekti päättyy, jäljelle jäävä toimisto ja ajoneuvot, joista on jo suoritettu riittävät kuoletukset, annetaan paikallisten viranomaisten käyttöön, ja tässä tapauksessa ajoneuvot ja jäljelle jääneet toimistotarvikkeet annettiin nimienomaan Río Cocon provinssin nicaragualaiselle kuvernöörille. Näin ollen kyseessä täytyy olla väärinkäsitys.
Kaikesta huolimatta, olen antanut komission edustustolle Managuassa ohjeet, että Waspamin alueelle tehtäisiin matka ja vahvistettaisiin paikan päällä, minkä vuoksi Nicaraguan viranomaiset ovat käyttäneet väärin kahta heille lahjoittamaamme maastoautoa ja toimistotarvikkeita.

Oddy
 Kiitoksia vastauksesta. Tiedän, että projekti on saatettu päätökseen, mutta siitä huolimatta rakennus toimii käytännöllisesti katsoen komission rakennuksena. Sen ulkopuolella on tähän viittaava kyltti, ja kahdessa mainitsemassani ajoneuvossa on komission logo. Ulkopuolisten silmissä se on komission toimisto, ja kylän ihmiset puhuvat siitä komission toimistona. En hyväksy saamaani vastausta, ja ihmiset, joiden kanssa puhuin, luulivat olevansa edelleen komission palveluksessa.
Voin vain toistaa alkuperäisessä kysymyksessäni olevan kysymyksen. Tilanne on tutkittava kiireellisesti. Jos on sattunut väärinkäsitys, ihmisten käsitykset siitä, että heidän palkkansa ovat viivästyneet, olisi oikaistava.

Marín
Rouva Oddy, olemme jo tehneet asianmukaiset tarkistukset ja vahvistan teille, ettei tämä toimisto kuulu komissiolle. En tiedä, miksi väitätte sellaista, vaikka voin kyllä kuvitella syyn siihen. Itse asiassa edustustosta sanottiin meille, että toimistorakennuksessa on Euroopan unionin logo, joka on maalattu sen seinään. Samoin molempiin maastoautoihin on maalattu Euroopan unionin logo.
Kuten selitin teille, kun projekti päättyy, jo kuoletetut ajoneuvot annetaan paikallisten viranomaisten, tässä tapauksessa alueen kuvernöörin, haltuun. Olemme kuitenkin vahvistaneet, ettei rakennus kuulu Euroopan unionille. Annan edustustolle ohjeet siitä, että logot on poistettava maastoautoista. Painotan kuitenkin sitä, ettei tuo rakennus kuulu Euroopan komissiolle. Se kuului aiemmin, mutta sitä ei ole käytetty kahteen vuoteen. Kyseessä on väärinkäsitys.
Toinen asia on se, että Mitch-hirmumyrskyn aiheuttamien ongelmien vuoksi komissio on päättänyt - ja epäilemättä te olette tietoinen tästä - aloittaa tämän prosessin uudelleen, mutta tietenkin eri tavalla, eli ei Rio Cocon provinssin paikallisen kuvernöörin, vaan kilpailun avulla, joka on jo järjestetty ja jonka voitti italialainen kansalaisjärjestö. Miksi päädyimme tähän tulokseen? Siksi, että tämä pieni esimerkki on jälleen kerran osoittanut, miten vaikeaa on toteuttaa sitä, mitä aina kutsumme kestäväksi kehitykseksi.
Euroopan unioni rahoitti tätä projektia miskiitto-intiaanien hyväksi viiden vuoden ajan. Kestävän kehityksen mukaan on vastuu siirrettävä tietyn ajan kuluttua paikallisille viranomaisille. Kaksi vuotta sitten, vuonna 1997, siirsimme vastuun tästä hankkeesta paikallisille viranomaisille ja te olette voinut itse todeta, että hyvin usein kestävä kehitys vaatii eurooppalaisen yhteistyön jatkumista, sillä kun eurooppalainen yhteistyö loppuu, tapahtuu sellaisia asioita, joita tekin näitte.
Uskokaa kuitenkin minua, edustustolle on annettu ohjeet pyytää Rio Cocon alueen kuvernööriltä selvitys, ja annan myös ohjeet, että kaikki logot on poistettava sekä toimistosta että maastoautoista, jottei paikallinen yleinen mielipide saa asiasta väärää käsitystä.

Kellett-Bowman
 En ole käynyt Nicaraguassa, mutta Christine Oddy on, ja hän on kertonut luotettavasti näkemästään.
Sen perusteella minusta tuntuu, että asiat ovat huonosti edustustossa, koska hänen olisi pitänyt tehdä kaksi vuotta sitten se, mitä te nyt järjestelette. Osastonne - ja ehkä varainhoidon valvojan ja ehkä myös tilintarkastustuomioistuimen - tarkastuskäynti tähän toimistoon on viivästynyt.
Kun tämä kysymys otettiin esille muutama kuukausi sitten, kyseinen elin toimi typerästi lähettäessään kirjeen Managuaan ja ilmoittaessaan, että vierailua ei aiota tehdä tänä vuonna. Jos ollaan huolestuneita siitä, että asioita ei hoideta oikein, on vahinko, että ilmoitatte etukäteen, ettei niitä aiota tarkastaa.

Marín
Herra Kellett-Bowman, en ymmärrä, mitä sanotte. Voisitteko selittää minulle vähän tarkemmin?

Kellett-Bowman
 Puhuin mielestäni riittävän selvästi. Nicaraguan edustustosta kuulemani tiedot viittaavat siihen, että projektia ei ole päätetty asianmukaisella tavalla.
Managuassa olisi käytävä. Pyydän teitä lupaamaan, että mahdollisesti teidän osastonne, varainhoidon valvoja ja tilintarkastustuomioistuin toteuttavat tarkastuskäynnin.

Marín
Herra Kellett-Bowman, nyt ymmärrän. Edustuston virkailijalle on annettu ohjeet käydä tarkistamassa, miten Rio Cocon kuvernööri on tarkalleen ottaen hoitanut projektimme siirtämisen nicaragualaisten viranomaisten vastuulle, mutta - toistan vielä - kyseessä on väärinkäsitys. Te kysytte, miksi komission tilat ovat niin huonossa kunnossa, ja minä vastaan, etteivät tilat kuulu komissiolle.
Toiseksi paikalla olleet henkilöt - jotka eivät hyvän rouvan mukaan näyttäneet toimivan kovin asiallisesti -, eivät ole komission virkailijoita. Haluan, että tämä asia tulee täysin selväksi. Toisin sanoen, kyseessä ei ole komission rakennus eivätkä komission virkailijat. Kuinka voisin tutkia varainhoidon valvontaa sellaisessa tapauksessa, joka perustuu väärinymmärrykseen, joka koskee virkailijoita, jotka eivät ole komission virkailijoita.

Kellett-Bowman
 Puhuin Managuasta, en siitä paikasta, jossa projekti toteutettiin.

Marín
Herra Kellett-Bowman, kun komissio sanoo itsestään selviä asioita, synnyttää se toisinaan reaktion, jota en ymmärrä. Tarkoitan Rio Cocon hanketta. Tietenkin komission edustusto Managuassa...
Puhemies keskeytti komissaarin.

Puhemies
Komissaari Marín, pyydän, että annatte vastauksen aloittamatta vuoropuhelua, sillä tämä ylittää työjärjestyksen asettamat rajat. Olin äärimmäisen myötämielinen herra Kellett-Bowmania kohtaan, mutta en voi mennä myötämielisyydessänikään liiallisuuksiin. Vastatkaa, kuten parhaaksi katsotte, jotta voimme siirtyä seuraavaan kysymykseen.

Marín
 Arvoisa puhemies, Managuan edustustossa, meidän virallisessa edustustossamme, voidaan vallan hyvin järjestää tilintarkastus aivan kuten te haluatte, koska se on tehtävä SEM 2000 -järjestelmän mukaisesti. Mutta mitä tulee rouva Oddyn kysymyksessä mainittuun toimipaikkaan, siihen toimipaikkaan, jossa hän kävi, se ei ole Euroopan komission toimipaikka, ja ne henkilöt, jotka rouva Oddy tapasi toimipaikassa, eivät ole Euroopan komission virkailijoita. Yksinkertaisesti asia vain on näin. Olen pahoillani, mutta näin se on.

Puhemies

Kysymys nro 43 Hans Lindqvist (H-0203/99):
Aihe: Lentoturvallisuus Turvallisuuden korkea taso on tärkeä lentämisen yhteydessä. Turvallisuuden lisäämiseksi suunnitelmissa on eurooppalainen lentoturvallisuusviranomainen (European Aviation Safety Authority, EASA). Komissio suunnittelee tätä neuvoston pyynnöstä. Alunperin ehdotus luvattiin esittää jo viime vuoden alussa. Tämän jälkeen ajankohtaa on lykätty kerta kerran jälkeen. Tämänhetkisen tilanteen mukaan sopimusluonnoksen on määrä valmistua helmikuun loppuun mennessä.
Onko sopimusluonnos valmis? Koska sopimus voi tulla voimaan?
Toivotan komissaari Kinnockin tervetulleeksi. Olen varma, että tänään hän kunnioittaa tulkkien ja puhemiehen työskentelyä, ja pyydän häntä nyt vastaamaan herra Lindqvistin esittämään kysymykseen. Komissaari Kinnock, teillä on puheenvuoro.

Kinnock, Neil
Arvoisa puhemies, kiitän arvoisaa jäsentä hänen kysymyksestään. Vastaukseksi sanoisin, että neuvosto valtuutti komission 16. heinäkuuta 1998 tekemällään päätöksellä aloittamaan neuvottelut niiden valtioiden kanssa, joiden siviili-ilmailun sääntelyviranomaiset ovat yhteisten ilmailuviranomaisten täysivaltaisia jäseniä mutta eivät Euroopan yhteisön jäseniä, solmiakseen sopimuksen, jolla perustetaan eurooppalainen lentoturvallisuusviranomainen, joka on oikeudelliselta asemaltaan kansainvälinen järjestö.
Neuvottelut käydään neuvotteludirektiivien ja neuvoston määrittelemien tilapäisten menettelyjen mukaisesti hyvän koordinoinnin varmistamiseksi yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välillä. Neuvottelujen aloittamista koskevan luvan myötä perustettiin erityiskomitea, jolle komission on annettava luonnos EASA: n perustamissopimuksesta ennen neuvottelun käynnistymistä. Komissio on laatinut ensimmäisen tekstiluonnoksen, joka toimitettiin hiljattain erityiskomitean jäsenille.
Kun teksti on viimeistelty, sitä käytetään pohjana yhteisön ulkopuolisten Euroopan maiden kanssa käytävissä neuvotteluissa. Neuvottelut saataneen päätökseen tämän vuoden aikana. Euroopan parlamentti saa luonnollisesti täydelliset tiedot tästä prosessista. Sen jälkeen sopimuspuolten ja allekirjoittajien on ratifioitava sopimus omien perustuslakiensa edellyttämällä tavalla.
Yhteisön osalta ratifiointi tapahtuu perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti eli sen jälkeen, kun neuvosto on kuullut parlamenttia. Sopimuksen täytäntöönpanon viivästyminen aiotaan estää siten, että mahdolliset sopimuspuolet sopivat siitä, että ne panevat sopimuksen täytäntöön tilapäisesti mahdollisimman pian.

Lindqvist
 Kiitän vastauksesta. Esitin tämän kysymyksen, koska olen saanut sen kotimaani äänestäjiltä, jotka ovat kiinnostuneita saamaan vastauksen. En tunne kysymystä henkilökohtaisesti kovin hyvin, mutta ymmärrän komissaarin vastanneen, että " asia on vireillä" , että toimeksiantoa ollaan viemässä läpi ja että tekeillä oleva sopimus on jo valmistumassa. Komissaari Kinnock ei luonnollisestikaan voi nyt vastata siihen, milloin sopimus on " laskettavissa vesille" ja toimeenpantavissa; ymmärrän sen, koska kyseessä on ratifiointi jäsenmaissa.
Haluan kuitenkin kysyä, kuinka kauan kestää, ennen kuin sopimus voi tulla voimaan ja olla voimassa, koska se on hyvin tärkeä kysymys kaikille EU: n jäsenmaille ja yleisestikin meille kaikille.

Kinnock, Neil
Arvoisa puhemies, totun hyvin hitaasti näihin menettelyihin. Haluan arvoisan jäsenen tavoin varmistaa, että turvallisuusviranomainen perustetaan nopeasti ja että se voi aloittaa pian toimintansa. Voin todellakin sanoa aivan varmasti, että tähän kehitykseen suhtaudutaan pelkästään hyväntahtoisesti, ja siksi meillä on poikkeuksellisesti säännös, jonka perusteella sopimus voidaan panna täytäntöön mahdollisimman pian. Kaikki työskentelevät yhteistyöhengessä, ja toivon, että tämän tärkeän turvallisuusviranomaisen perustaminen ja toiminta eivät ole enää kaukana tästä hetkestä. Epäilen kuitenkin, ettei se tapahdu nykyisen komission toimikauden aikana. Toivon vain, että minut kutsutaan avajaistilaisuuteen, koska olemme tehneet pahuksen lujasti työtä tämän hankkeen toteuttamiseksi.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komissaari Kinnock. Toivomme, että voitte olla läsnä tuossa ja monessa muussakin tilaisuudessa.

Puhemies

Kysymys nro 44 Bernie Malone (H-0209/99):
Aihe: Tölkitettyjen hedelmien polkumyynti Etelä-Afrikan markkinoilla Onko komissio tietoinen yhteisen maatalouspolitiikan erittäin haitallisista vaikutuksista kehitysmaiden maanviljelijöihin? Kyseessä ovat erityisesti tuet EU: n hedelmäntuottajille ja eurooppalaisten hedelmien polkumyynti Etelä-Afrikan markkinoilla.
Katsooko komissiokin, että tämän tilanteen vuoksi suuri osa yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikan keinoin toteutettavasta hyvästä työstä menee hukkaan? Jos komissio katsoo näin olevan, mitä se aikoo tehdä tilanteen korjaamiseksi?
Toivotan komissaari Pinheiron tervetulleeksi ja pyydän häntä vastaamaan rouva Malonen kysymykseen.

Pinheiro
 Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, rouva Malonen esittämä kysymys voisi kenties olla aiheellinen, jos kyse olisi joistakin muista tuotteista, joita tuohon maahan on viety aiemmin, erityisesti naudanlihasta, jonka osalta tilanne Etelä-Afrikan markkinoilla oli jonkin aikaa melko sekasortoinen. Euroopan vienti oli tuolloin varsin huomattavaa, mutta tilanne saatiin kuitenkin myöhemmi korjatuksi.
Voin todeta kysymykseen tölkitetyistä hedelmistä ja vihanneksista Etelä-Afrikan markkinoilla, että Euroopan vienti on ollut niiden osalta varsin vähäistä. Ainoastaan tomaattisäilykkeillä on ollut jonkin verran merkitystä, ja niidenkin markkinaosuus Etelä-Afrikassa on vain 7 %. Ne eivät siis ole suinkaan olleet omiaan aiheuttamaan jollain tavoin järkyttävää tai huolestuttavaa tilannetta. Maailman kauppajärjestön sopimusten seurauksena hedelmä- ja vihannestuotteiden markkinoilla Etelä-Afrikassa on ilmennyt eräitä vakavia ongelmia, jotka johtuvat pääasiassa siitä, että tuo maa on noudattanut varsin irrationaalista tullimenettelyä ja korvannut monessa tapauksessa määrälliset rajoitukset tulleilla. Joissakin tapauksissa tulleja on alennettu liikaa. Tilanne oli niin ollen se, että ryhtyessämme neuvottelemaan yhteistyö- ja kauppasopimuksesta Etelä-Afrikan kanssa meidän oli mukauduttava - ja mukauduimme - siihen, että stand still- ja roll back -periaatteiden osalta - joista vapaakauppaneuvotteluissa pidetään yleensä tiukasti kiinni - Etelä-Afrikalle myönnettiin useita poikkeuksia juuri siitä syystä, että otimme huomioon eräiden eteläafrikkalaisten tuotteiden, nimenomaisesti hedelmä- ja vihannessäilykkeiden tullien huomattavan alentamisen.
Voin vain todeta, että käymämme neuvottelut, joiden johdosta jouduimme tutkimaan hyvin tarkkaan osapuolten välisen hedelmä- ja vihannessäilykkeiden ja muiden tuotteiden kaupan, mahdollistivat varsin tyydyttävän lopputuloksen, ja yhtä lailla voidaan myös todeta, että Etelä-Afrikan tuonti Eurooppaan jatkuu edelleenkin meidän markkinoidemme kysynnän, tuon maan vientikapasiteetin ja yhteisön oman tarjonnan sanelemissa rajoissa. Nuo neuvottelut olivat äärimmäisen vaikeat, mutta voin vakuuttaa, että lopputulos on tasapainoinen täysin riippumatta siitä, että jotkin Välimeren maat katsovat meidän olleen liian anteliaita Etelä-Afrikkaa kohtaan. Omasta puolestani olen joka tapauksessa sitä mieltä, että neuvottelut olivat hyvin tasapainoiset ja että markkinat voivat niiden tuloksena toimia vastaisuudessa kestävällä pohjalla.

Malone
Kiitoksia vastauksestanne, arvoisa komissaari. Tämä on monia kansalaisia suuresti huolestuttava Euroopan politiikan ala. Te tiedätte, että tällä hetkellä kampanjoidaan etenkin tölkitettyjen tomaattien puolesta. Kyseessä ei ole vain muutaman ihmisen ajama vaan hyvin laaja kampanja.
Monet Dubliniin saamani kirjeet ovat peräisin muun muassa uskonnollisten järjestöjen jäseniltä. He luottavat Euroopan unioniin hyvin tervejärkisesti mutta torjuvat täysin sen, miten yhteistä maatalouspolitiikkaa harjoitetaan kaikilla mainituilla elintarvikealoilla ja myös kalastusalalla.
Tiedätte itse, että Etelä-Afrikan kanssa solmittava sopimus jätettiin pöydälle myös kalastuskysymyksen vuoksi. Eurooppalaiset purjehtivat kyseiselle alueelle ja troolaavat kaiken mahdollisen ja vahingoittavat paikallista kalastusteollisuutta.
Teidän on kiinnitettävä enemmän huomiota koko siihen asiaan, että ei vain anneta apua vaan käydään oikeudenmukaista kauppaa. Haluaisin, että palaatte takaisin ja kerrotte meille, minkä vastauksen voin antaa minulle kirjoittaneille ihmisille.

Pinheiro
 Arvoisa puhemies, tölkitettyjen tomaattien osalta vientimme on enimmillään suurin piirtein 7 % Etelä-Afrikan markkinoista. Muiden Afrikan maiden osalta vientimme on suurin piirtein 90 000 tonnia koko AKT: n alueelle. Näin ollen en suoraan sanottuna usko, että se haittaa Etelä-Afrikan sisäisiä markkinoita.
Mitä tulee kalastukseen, eurooppalaiset alukset eivät nykyään pääse Etelä-Afrikan vesille. Olemme pyytäneet Etelä-Afrikkaa kohtelemaan meitä tasavertaisesti niiden muiden maiden kanssa, jotka pääsevät Etelä-Afrikan vesille. Ei ole liikaa pyydetty, että saisimme tasavertaisen kohtelun, varsinkin kun olemme valmiit avaamaan markkinamme Etelä-Afrikan kalatuotteille Etelä-Afrikalle sopivalla tavalla.
On hyvin helppoa moittia suurta Eurooppaa tietyistä ongelmista, joita Etelä-Afrikassa toisinaan esiintyy. Voin kuitenkin vakuuttaa teille uudelleen, että olemme niin kehitysasioiden neuvostossa kuin komissiossakin tutkineet hyvin tarkasti kaikkea mahdollista epäjohdonmukaisuutta YMP: n ja kehityspolitiikkojen välillä. Naudanlihaongelma nousi esille muutama vuosi sitten, ja olen aivan varma siitä, että se on ratkaistu ja ettei tätä ongelmaa enää ole. Mutta jos jokin ongelma ilmenee, olemme aina valmiita selvittämään sen. Pyrkimyksenämme on harjoittaa johdonmukaista politiikkaa YMP: n ja kehityspolitiikan välillä. Näin ollen olemme aina valmiita kuuntelemaan valituksia ja tutkimaan niitä tilanteesta riippumatta.

Spiers
Arvoisa puhemies, onnittelen komissaaria hänen urheudestaan tehdä likaista työtä pääosasto VI: n puolesta tässä asiassa, mutta saamieni tietojen mukaan halpojen tuettujen tomaattien polkumyynti Etelä-Afrikassa on haitannut hyvin vakavasti maan omia tuottajia. Sen osuus saattaa olla vain 7 % vuoden aikana, mutta saamieni tietojen mukaan, jotka välitän teille, halpojen tomaattien tulva vaikutti erityisesti viime vuonna siihen, että säilyketeollisuudesta hävisi noin 10 000 työpaikkaa alueilla, joilla työttömyys on Etelä-Afrikassa hyvin korkea. Ammattiyhdistykset ja muut tahot ovat tietysti moittineet tästä Euroopan unionia. Asiaa on mielestäni todellakin tarkasteltava uudelleen.
Tähän liittyvä asia: kuten tiedätte, kun yleisten asioiden neuvosto hylkäsi Etelä-Afrikan kanssa solmittavan sopimuksen, Ranska mainitsi yleisen vientitukikysymyksen yhtenä syynä siihen, että se hylkäsi sopimuksen. Voitteko kertoa, kuinka varma olette siitä, että 22. maaliskuuta pidettävässä kokouksessa kannatetaan kauppasopimusta?

Pinheiro
 Arvoisa puhemies, tukia maksetaan tölkitettyjen tomaattien tuottajille joskus siksi, että hinta, jolla heidän on ostettava tomaatteja, on korkeampi kuin keskimääräinen kansainvälinen hinta. Tukien tarkoituksena on siis korvata heille YMP: ssä asetetut korkeammat tomaattien hinnat, jotta olosuhteet olisivat tasapuoliset tölkitettyjen tomaattien osalta. Joskus meitä syytetään polkumyynnistä, koska annamme tällaista tukea tölkitettyjen tomaattien tuottajille. Tämän sanan käyttö on mielestäni perusteetonta.
Tölkitettyjen tomaattien kokonaismäärä oli 6 500 tonnia. Se on Etelä-Afrikan vientilukumme, joka on 7 % maan kulutuksesta. Näiden kahden puheenvuoron jälkeen on selvää, että tarkastelemme sitä uudelleen yhdessä pääosasto VI: n kanssa.
Kauppasopimuksen ja tukien osalta tietyssä neuvotteluvaiheessa ehdotettiin todellakin, että me poistaisimme vientitukemme, jos Etelä-Afrikka alentaisi joitakin tullimaksuja.
Euroopan unionin osalta Ranskan ongelmana ei ole tietyn tuotteen erityislaatu vaan se, että tällaiset tuotteet saattavat johtaa kaikkien vientitukien poistamiseen tai avata tien sellaiselle toiminnalle, johon Ranska ei ole valmis tässä vaiheessa.
Kompromissi, jossa alennetaan tullimaksuja ja poistetaan vientituet, merkitsee sitä, että maksaja on viime kädessä eteläafrikkalainen kuluttaja. Etelä-Afrikan kannalta kyseessä ei siis ollut kovin hyvä sopimus. Siksi sanoin välittömästi, kun Ranska toi esille tiettyjä ongelmia, että voisin täysin epäröimättä jättää tämän asian hyvin helposti sopimuksen ulkopuolelle, koska Etelä-Afrikka joutuisi viime kädessä maksamaan tämäntyyppisestä sopimuksesta. Siksi sanoin, että poistaisin sen välittömästi, koska Etelä-Afrikka oli tietysti valmis hyväksymään sen.

Schierhuber
Arvoisa puhemies, herra komissaarin vastaus saa minut kysymään komissiolta yleisesti: onko tosiaan EU: n etu, että saatamme näin useita kauppakumppaneitamme erittäin hankalaan tilanteeseen? Onko todella etumme mukaista, että aiheutamme tällä tavalla markkinahäiriöitä, kun mielestäni olisi paljon tärkeämpää, että meillä olisi vahvoja kumppaneita reilussa kilpailussa?

Pinheiro
 Arvoisa puhemies, olen sataprosenttisesti samaa mieltä rouva Schierhuberin kanssa. Ongelma on siinä, että meidän on pidettävä kaikissa kauppaneuvotteluissa huolta jäsenvaltioidemme eduista. Se on meidän ensimmäinen velvollisuutemme. Toiseksi meidän on pyrittävä mahdollisimman reiluun sopimukseen, jossa otetaan huomioon myös vastapuolen erityispiirteet. Neuvotteluissa on joskus asioita, jotka ovat vaikeita molemmille osapuolille, ja juuri siitä syystä sopimuksen aikaansaaminen voi toisinaan olla jonkin verran ongelmallista.
Minun on kuitenkin todettava, että mielestäni Euroopan unioni on ottanut esimerkillisesti huomioon eräät Etelä-Afrikan oikeutetut huolenaiheet ja erityisesti sen, että tullimaksujen hajanaisuus sekä auto- ja tekstiilialan käynnissä oleva rakennemuutos merkitsevät tuolle maalle raskasta perintöä; aivan samoin kohtasimme myös Etelä-Afrikan puolelta tiettyä ymmärrystä eräitä Euroopan unionin ongelmia kohtaan, jotka heijastuvat sopimuksen yksittäisiin kohtiin.
Olen yhä sitä mieltä, että tämä on hyvä sopimus, ja toivon hartaasti, että jäsenvaltiot voivat 22. maaliskuuta katsoa lopputuloksen Euroopan unionin kannalta myönteiseksi ja kunkin jäsenvaltion kannalta hyväksyttäväksi, hyvin vähäisin muutoksin. Mitä tulee itse periaatteeseen, olen kuitenkin aivan samaa mieltä arvoisan jäsenen kanssa.

Puhemies

Kysymys nro 45 Fernando Pérez Royo (H-0121/99):
Aihe: Kalastaminen Gibraltarin vesillä Onko komissio tutkinut Gibraltarilla viime viikon tapahtumien (Gibraltarin viranomaiset pysäyttivät espanjalaisen Piraña-kalastusaluksen) johdosta syntynyttä tilannetta ja aikooko se ryhtyä toimiin varmistaakseen, että yhteisön lainsäädäntöä noudatetaan?
Toivotan komissaari Boninon tervetulleeksi ja pyydän häntä vastaamaan herra Pérez Royon kysymykseen.

Bonino
Arvoisa puhemies, todellakin ainoa asia, jonka komissio voi sanoa, on se, että espanjalaisten kalastajien ja Gibraltarin valvontaviranomaisten välinen konflikti ei liity mitenkään yhteisön kalastusta koskevien sääntöjen rikkomiseen. Se liittyy aluevesien rajoittamiseen, joka ei kuulu yhteisön toimivaltaan.
Kuten komissio on jo monesti sanonut ja äskettäin toistanut, sen toimivalta ei riitä suoraan tähän tilanteeseen puuttumiseen ja se ponnistelee vain saadakseen molemmat osapuolet ratkaisemaan ongelman olemalla yhteydessä eri hallitusten kanssa. Olemme kuitenkin oikeudellisen perustan vuoksi hyvin pahoillamme siitä, ettei tämä kuulu komission toimivaltaan.

Pérez Royo
 Itse asiassa ne tapahtumat, joiden vuoksi esitin kysymykseni - Gibraltarin poliisin suorittama espanjalaisen laivan miehistön pysäyttäminen Espanjan aluevesillä - ovat kansainvälisen oikeuden piiriin kuuluvia kysymyksiä, jotka eivät kuulu suoranaisesti komissiolle.
Tämä tapahtui kuitenkin alueella, jolla sovelletaan yhteisön oikeutta. Se on alue, joka kuuluu perustamissopimuksen soveltamisalueeseen, ja sen osalta on vahvoja epäilyksiä, jotka koskevat useiden yhteisön direktiivien tehokasta soveltamista, ei kalastusalalla, vaan muilla alueilla, kuten verotuksessa, rahataloudessa, rahanpesussa ja niin edelleen.
Tämän sanottuani haluaisin lopuksi esittää vielä poliittisen huomion. Olen samaa mieltä teidän esittämistänne huomioista, jotka koskivat tahdikkuutta ja tarvetta luoda sellainen ilmapiiri, jossa tätä ja muita riitoja voidaan käsitellä järkevällä tavalla ja välttää siten alueella sellaisten tarpeettomien jännitteiden syntymistä, joista olisi suurta vahinkoa Espanjan ja Gibraltarin kansalaisille. Ajattelen nyt kuitenkin ennen kaikkea Espanjan kansaa. Aiheuttamalla ongelmia kansalle, joka todellakin asuu tällä alueella, ei luoda sellaista ilmapiiriä, jossa tätä kiistaa voidaan käsitellä järkevästi.
Tämän ongelman ja kaikkien tulevaisuudessa syntyvien ongelmien ratkaiseminen vaatii nyt menetelmiä, joilla puretaan alueella syntyneitä jännitteitä, jotta tähän ongelmaan löydettäisiin järkevä ratkaisu.

Bonino
Arvoisa puhemies, uskon komission olevan samaa mieltä siitä, että on purettava jännitteitä ja etsittävä ratkaisukeinoja. Minusta on kuitenkin mielenkiintoista lukea teille eräs huomautus, joka koskee yhteisön oikeuden soveltamista mainitsemillanne aloilla, ja siinä sanotaan näin:
Komissio pyrkii varmistamaan, että yhteisön direktiivit pannaan asianmukaisesti täytäntöön niin Gibraltarilla kuin muillakin yhteisön alueilla siten, että otetaan huomioon Gibraltarin erityinen hallitusmuoto, joka määritellään yksityiskohtaisesti Yhdistyneen kuningaskunnan liittymisasiakirjassa. Komissio on tarvittaessa käynnistänyt rikkomusmenettelyn Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan, jos se ei ole pannut täytäntöön sovellettavissa olevia direktiivejä. Esimerkiksi yritysoikeuden alalta komissio on antanut Yhdistyneelle kuningaskunnalle neljä perusteltua lausuntoa siitä, että se ei ole pannut täytäntöön yritysoikeutta koskevia direktiivejä Gibraltarin alueella - ja niin edelleen.
Luin tämän teille sanoakseni, että vaikkei tämä asia kuulukaan suoranaisesti komission toimivaltaan, yritämme vaikuttaa siihen, että tässä, kuten kaikissa tapauksissa, sovellettaisiin yhteisön säännöstöä.

Teverson
 Toivotan rouva komissaarille onnea hänen presidentinvaalikampanjassaan Italiassa. Tuen kampanjaanne.
Tämä herra Pérez Royon esille ottama asia on hyvin tärkeä, erityisesti siinä mielessä, aikooko komissio ryhtyä toimiin varmistaakseen, että yhteisön lainsäädäntöä noudatetaan. Jos jännitystä alueella halutaan lieventää, tärkeintä on ryhtyä toteuttamaan vapaata liikkuvuutta Gibraltarin ja Espanjan välillä. Jos todella saisimme toteutettua ja ratkaistua sen paikallisella tasolla - samaan tapaan kuin näiden kahden yhteisön välinen kalastusriita saatiin jokseenkin hyvin ratkaistua paikallisella tasolla -, jännitys laukeaisi hyvin nopeasti. Voisiko rouva komissaari siis ehdottaa keinoja, joilla herra Pérez Royo voisi edistää perussopimusten edellyttämän vapaan liikkuvuuden toteutumista ja jännityksen lievenemistä?

Bonino
Arvoisa puhemies, tämä asia ei mielestäni ole varsinainen kysymys. Se on pääasiassa kahden jäsenvaltion välinen kiista. Komissio yrittää todella lieventää sitä ja auttaa teitä kumpaakin kiistan ratkaisemisessa.
Haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja sanoa herra Teversonille, että en kampanjoi missään presidentinvaaleissa. Se on menettelyllisesti mahdoton asia omassa maassani. Se ei tule kysymykseenkään. Olen täyspäiväinen komissaari ja toimin komissaarina täyspäiväisesti, kuten velvollisuuteni on.

Morán López
 Esitän vain aluevesien rajoittamista koskevan huomautuksen. Siinä asiakirjassa - joka on Utrechtin sopimus -, jonka perusteella Isolla-Britannialla on oikeus toteuttaa tiettyjä toimia Gibraltarilla, ei määrätä, että Peñónilla olisi aluevesiä. Gibraltarin kaupunki ja linnoitus luovutetaan Britannialle, mutta luovutus ei koske - kuten rouva komissaari tietää - koko sitä aluetta, jonka britit miehittivät ja johon ei kuulu aluevesiä. Espanjan ja Ison-Britannian välillä ei aluevesiä ole rajattu, sillä Espanja kiistelee Utrechtin sopimuksen sallimissa rajoissa siitä oikeudesta, joka Isolla-Britannialla on tämän asian osalta.
Toisaalta Espanjan liittyminen yhteisöön ei muuta kokonaan espanjalaisia oikeuksia. 12. kesäkuuta 1985 Espanja allekirjoitti sopimuksen Euroopan yhteisöön liittymisestä, samoin kuin Iso-Britannia. 15. kesäkuuta käytiin Britannian ulkoministerin kanssa kirjeenvaihtoa, jonka perusteella vahvistettiin, ettei Espanjan liittyminen yhteisöön muuta Espanjan oikeuksia Gibraltarin osalta.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Morán. Komissaari Bonino, pyydän teitä kommentoimaan herra Moránin huomautusta. Komissaari Bonino sanoo, ettei se ole tarpeen. Komissaari Bonino, kiitän teitä läsnäolostanne, vastauksistanne ja ystävällisyydestänne.

Puhemies

Kysymys nro 46 Robin Teverson (H-0132/99):
Aihe: Petokset Kenen tulee petoksen tapahtuessa ottaa vastuu pääosaston taloudesta: pääosastosta vastuussa olevan yksittäisen komission jäsenen, kyseisen pääosaston pääjohtajan vaiko koko komission?
Toivotan komissaari Gradinin tervetulleeksi ja pyydän häntä vastaamaan herra Teversonin kysymykseen.

Gradin
Arvoisa puhemies, komissio kantaa yleisen poliittisen vastuun talousarvion toteuttamisesta ja petosten torjunnasta. Se voi delegoida yksittäisten budjettikohtien hallinnoinnin jollekin komission jäsenelle tai pääosaston pääjohtajalle. Kaikissa petostapauksissa rikoksen tehneen yksilön katsotaan olevan siitä oikeudellisesti vastuussa. Komissio tai asianomainen komissaari tai pääosaston pääjohtaja ovat kuitenkin vastuussa asianmukaisten valvonta- ja hallintotoimenpiteiden toteuttamisesta.

Teverson
 Kiitän komissaaria tästä vastauksesta, jossa käytettiin sellaisia sanoja kuin " vastuu" ja " yksilöllinen vastuu tietyillä aloilla" . Lisäkysymykseni on hyvin täsmällinen. Jos asiantuntijakomitean kertomuksesta käy ilmi, että komissiossa esiintyy erityisiä ongelmia, merkitseekö se sitä, että yksittäiset komissaarit ottavat silloin vastuun omaan toimivaltaansa kuuluvilla aloilla ja eroavat henkilökohtaisesti, jos se on poliittisesti aiheellista? Tarvitsen vain lyhyen vastauksen, vain yksi sana riittää millä tahansa virallisella kielellä.

Gradin
Arvoisa puhemies, olen jo antanut vastauksen enkä aio sanoa, mitä tapahtuu sen jälkeen, kun asiantuntijakomitea on antanut kertomuksensa.

Posselt
 Arvoisa komissaari, komissaari Cresson kiisti äskettäin talousarvion valvontavaliokunnassa tietävänsä tietyistä skandaaleista. Tiedämme nyt, että hänen hallintonsa kertoi niistä hänelle, ja haluamme nyt tietää: kenen on erottava? Virkailijan, joka kertoi niistä hänelle, vai komissaarin, joka sanoi totuuden vastaisesti valiokunnassa, että ei tiedä mitään näistä asioista?

Bonde
Haluaisin kysyä rouva Gradinilta, voisiko hän ottaa uudelleen palvelukseen Paul van Buitenenin, joka erotettiin siksi, että hän näki vaivaa ja antoi eräälle jäsenelle asiakirjan, koska hänen mielestään jäsenien oli luettava se osana komissiossa tapahtuvien petosten valvontaa?

Gradin
 Arvoisa puhemies, olen sitä mieltä, että ajaudumme kauas minulle tehdystä kysymyksestä. Olen vastannut siihen. Tämän päivän osalta se saa riittää!

Puhemies
Rouva Hulthén on ottanut nimiinsä
Jan Anderssonin kysymyksen nro 47 (H-0136/99):
Aihe: Huumeita koskeva komission toimintaohjelma EU: n nykyinen huumeiden vastainen toimintaohjelma päättyy kohta. Uutta toimintaohjelmaa sanotaan valmisteltavan komissiossa.
Voiko komissio ilmoittaa huumeita koskevan toimintaohjelmansa valmistumisaikataulun?
Komissaari Gradin, pyydän teitä vastaamaan herra Anderssonin kysymykseen, jonka rouva Hulthén on tällä hetkellä ottanut nimiinsä.

Gradin
Arvoisa puhemies, kuten hyvin tiedetään, EU: n huumeiden vastainen toimintaohjelma päättyy tänä vuonna. Eurooppa-neuvosto on pyytänyt siksi, että ministerineuvosto, Euroopan parlamentti ja komissio laatisivat uuden suunnitelman ajanjaksoksi, joka kattaa vuodet 2000-2004. Komissiossa työ on edistynyt jo aimo harppauksen. Monet yksiköt ovat toiminnassa suoraan mukana ja ahertavat täydellä teholla antaakseen oman panoksensa. Minä ja virkamieheni vastaamme osaksi työn sisäisestä koordinoinnista, osaksi niistä alueista, jotka koskevat erityisesti sisä- ja oikeusasioita.
Huumeita koskeva politiikka Euroopassa on kehittynyt vähitellen useiden vuosikymmenien kuluessa. Siksi minun lähtökohtani on, että EU: n panoksen pitää perustua vankkoihin tietoihin ja perin pohjin arvioituihin kokemuksiin. Kauaskantoisuudesta, jatkuvuudesta ja johdonmukaisuudesta tulee siksi keskeisiä teemoja tulevassa ehdotuksessamme. Siitä syystä työmme perustuu aikaisemmalle suunnitelmalle. Lisäksi se sisältää arvioinnin viimeksi kuluneen viisivuotiskauden saavutuksista. Viimeisenä, mutta ei suinkaan vähäisimpänä, kerromme uusista trendeistä ja kehityssuunnista, jotka vaativat erityistä huomiota.
Pyrimme esittelemään uuden toimintasuunnitelman loppukeväällä - toukokuussa. Tavalliseen tapaan ehdotuksemme lähetetään sen jälkeen Euroopan parlamentille ja ministerineuvostolle käsiteltäväksi edelleen.

Hulthén
 Kiitän komissaari Gradinia vastauksesta. On vain todettava, että todennäköisesti toinen parlamentti, ja todennäköisesti myös toinen komissio, saavat ottaa kantaa uuteen toimintasuunnitelmaan. Kun me nyt kuitenkin keskustelemme asiasta ja komissaari Gradin on maininnut joitakin painopisteitä, jotka tulevat uuteen toimintaohjelmaan, olisi kiinnostavaa kuulla, mille alueille siinä keskitytään. Voidaanko komissiosta kertoa tästä jo nyt, esimerkiksi ennalta ehkäisevän työn tai uusien huumeiden kannalta, sekä siitä, kuinka valvomme ulkorajojamme voidaksemme estää sen, että unioniin tulee enemmän huumeita kuin siellä on nykyään? Olisi hyvä, jos voisimme saada vastauksen myös tähän.

Gradin
Arvoisa puhemies, useita kabinetteja ja pääosastoja on mukana. Siksi siinä tullaan käsittelemään sekä ennalta ehkäiseviä toimia että sosiaalisia sitoumuksia. Yritämme saada luonnollisesti aikaan ennalta ehkäisevän politiikan, johon yhdistyisi sosiaalinen vastuu. Puhumme huumeiden käyttöön ja kauppaan liittyvistä uusista suuntauksista sekä siitä, millaiselta kehitys näyttää. Keskustelemme siitä, kuinka työskentelemme kansainvälisesti, arvioimme ja otamme vastaan uusia haasteita. Mietimme, kuinka saamme tähän mukaan Itä- ja Keski-Euroopan maat, jotka kolkuttavat ovellemme päästäkseen jäseniksi.
Näin ollen keskustelu käsittelee tarjontaa ja kysyntää sekä luonnollisesti uusia suuntauksia, esimerkiksi synteettisiä huumeita, ja sitä, että Euroopan täytyy tässä asiassa lakaista ensin oman ovensa edusta, jotta voisimme olla uskottavia yhteistyökumppaneita esimerkiksi kansainvälisissä yhteyksissä.

Von Habsburg
 Arvoisa puhemies, arvoisa rouva komissaari, olin hiljattain jälleen Amerikassa, ja yksi asia kävi minulle täysin selväksi: huumeita ei torjuta vain rajoilla, huumeiden tuottajamaista niiden käyttäjämaihin tulevien kuljetusten valvonnan avulla, vaan paljon tehokkaampaa on muuttaa kuluttajamaiden lainsäädäntö sellaiseksi, että huumekauppa vaikeutuu, niin kuin esimerkiksi Yhdysvalloissa on tehty. Mitä komissio aikoo tehdä huumeiden torjumiseksi Euroopan unionissa?

Gradin
Arvoisa puhemies, aivan kuten Yhdysvallat, komissiokin työskentelee kansainvälisesti. Teemme yhteistyötä Latinalaisessa Amerikassa, " kultaisessa kolmiossa" , edistääksemme vaihtoehtoista viljelyä ja rajoittaaksemme huumeiden tarjontaa. Samalla puutumme huumeiden käyttöön jäsenvaltioissamme. Näissä kysymyksissä olemme luonnollisesti hyvin innokkaita ottamaan mukaan vapaaehtoisjärjestöjä sekä kouluja ja vanhempia, koska uskomme, että huumeiden väärinkäyttäjät eivät kuuntele vain meitä poliitikkoja, vaan että myös ennalta ehkäisevät toimet ja ystäväpiirin vaikutus työpaikalla tai koulussa ovat tärkeitä. Yritämme siis kaikilla rintamilla puuttua tähän hyvin vakavaan asiaan.

Puhemies

Kysymys nro 48 María Izquierdo Rojo (H-0149/99):
Aihe: Pohjois-Marokosta Euroopan unioniin tapahtuvan laittoman maahanmuuton tilanne ja tulevaisuudennäkymät Mikä on komission arvio laittoman maahanmuuton tilanteesta ja tulevaisuudennäkymistä Gibraltarin salmen ja Pohjois-Marokon alueella?
Mitä edistysaskeleita ja parannuksia on nähtävissä? Mitä toimenpiteitä komissio aikoo hyväksyä ensi kesän varalta, jotta pienillä veneillä salmen ylittävien maahanmuuttajien kuolemat voidaan välttää?
Komissaari Gradin, pyydän teitä vastaamaan rouva Izquierdo Rojon kysymykseen.

Gradin
 Arvoisa puhemies, laittomassa, Pohjois-Marokosta Euroopan unioniin suuntautuvassa maahanmuutossa on usein kyse suoranaisesta ihmisten salakuljetuksesta. Tämä ei ole vain Välimeren alueen jäsenmaiden ongelma, vaan se koskettaa suuressa määrin koko unionia. Ihmiset, jotka antautuvat ihmisten salakuljettajien houkutuksille, ovat usein kaikkein köyhimpiä ja suojattomimpia maahanmuuttajia. Jotkut etsivät epätoivoisesti parempia elinehtoja ja ovat valmiita ottamaan suuria riskejä päästäkseen päämääräänsä. Joistakuista tulee uhreja nykyajan orjakauppassa, jota käydään naisilla ympäri Eurooppaa. Joka vuosi huijataan alati kasvava määrä nuoria naisia prostituutioon ja muihin seksuaalisen hyväksikäytön muotoihin väärillä kuvitelmilla hyvin palkatusta työstä. Hyvin moni ihmiselämä joutuu joka vuosi hukkaan ihmisten salakuljettajien pidäkkeettömän etenemisen takia. Tiedämme, että ihmisiä, jotka yrittävät päästä Marokon rannikolta Eurooppaan meriteitse, odottaa usein julma kohtalo. Ihmiskaupan vastaisen taistelun täytyy siksi pysyä unionin ensisijaisena tavoitteena. Viime vuosina on tehtykin varsin paljon yhteistyön lisäämiseksi unionissa juuri tällä alalla.
Vuonna 1996 Europolin huumeyksikkö EDU: n toimeksianto ulotettiin kattamaan myös ihmisten salakuljetus. Kun Europol nyt toteutuu, unionin vahvuus tällä alalla kasvaa huomattavasti. Saman vuoden marraskuussa ministerineuvosto perusti myös erityisohjelman nimeltä Stop. Sen pyrkimyksenä on ollut parantaa jäsenvaltioiden kykyä taistella ihmiskauppaa vastaan. Näin voimme tukea ja kannustaa kokemusten vaihtoa ja parantaa toimivaltuuksia ympäri Eurooppaa.
Olemme myös tehneet ennalta ehkäisevää työtä Yhdysvaltain hallituksen kanssa tietyissä maissa taistellaksemme naisilla käytävää kauppaa vastaan. On järjestetty muiden muassa erityiskampanjoita, jotta saisimme nuoret naiset tiedostamaan ne vaarat, joita sisältyy yritykseen päästä unioniin ihmisten salakuljettajien avulla.
Nämä toimenpiteet voidaan nähdä ensimmäisinä askeleina oikeaan suuntaan. Tietenkin on tehtävä huomattavasti enemmän, jotta voisimme saada laittoman maahanmuuton todella hallintaamme. Pelissä on suuria taloudellisia intressejä, perusluonteiset arvostukset joutuvat koetukselle. Komissio käyttää tietenkin myös tulevaisuudessa kaikkia tarjolla olevia mahdollisuuksia auttaakseen pysäyttämään ihmisten salakuljetuksen. On myös ilahduttavaa, että uusi sopimus antaa meille tulevaisuudessa lisää mahdollisuuksia tämän ongelmakentän hallitsemiseksi.

Izquierdo Rojo
Kiitän rouva komissaaria hänen vastauksestaan, joka oli epäilemättä hyvää tarkoittava. Se oli erittäin ankara diagnoosin osalta, mutta täysin riittämätön komission toimivallan, eli sen osalta, mihin toimiin aiotaan ryhtyä. Täällä sanottiin, ettei teidän vastauksenne ole mitään, ei yhtään mitään.
Kuten te itse totesitte, ongelma on erittäin vakava. Arvoisa komissaari, on keinoja, jotka ovat ulottuvillamme. Esimerkiksi veneiden osalta voidaan käynnistää valvontatoimia, jotka ovat kesän aikana mahdollisia. Sovellamme näitä toimia kalastukseen ja kaloihin, mutta emme pysty soveltamaan niitä ihmisiin. Voimme järjestää varoittavia tiedotuskampanjoita Pohjois-Marokossa näkyvillä televisiokanavilla.
Arvoisa komissaari, minun mielestäni komissio ei todellakaan tee mitään Etelä-Euroopan raja-alueen ongelmille, ja otatte valtavan vastuun, kun vastaatte tällaiseen kysymykseen sanomalla yksinkertaisesti, että komissio tekee kaiken voitavansa. Se on sama kuin ette sanoisi mitään.

Gradin
 Arvoisa puhemies, unioni tekee toki varsin paljon, mikä kävi ilmi myös vastauksestani jäsenelle. Europolilla on mahdollisuuksia, mutta samalla on myös niin, että jos tuloksena täytyy olla jokin konkreettinen toimi, kuten valvonta, niin kuin jäsen toivoo, sen täytyy tapahtua yhteistyössä jäsenmaiden kanssa. Mehän tiedämme, että Marokon, Gibraltarin ja Espanjan välillä kulkee veneitä ja että eri viranomaisten välillä harjoitetaan tehokasta yhteistyötä. Olen ollut itse siellä ja tarkkaillut, kuinka kaikki sujuu, myös ihmiskaupan valvonnan ja sen osalta, että näissä veneissä ei ole huumeita.
Toki myös konkreettisia toimia viedään läpi - myös Europolin tuella. Lisäksi aivan hiljattain ministerineuvosto asetti korkean tason työryhmän, jonka on määrä tutkia maita, joista suuret ihmisryhmät yrittävät päästä jäsenvaltioihimme. Yksi tässä yhteydessä tutkittavista maista on nimenomaan Marokko.

Hernández Mollar
Arvoisa komissaari, taidan olla eri mieltä kanssanne, koska olen saanut tietää itse Europolin johtajalta, ettei Euroopan läntisellä raja-alueella eli Afrikan pohjoisosassa toimivan järjestäytyneen mafian osalta toteuteta minkäänlaisia toimia eikä tutkimuksia, millä on suoria vaikutuksia Maghreb-maista lähtöisin olevaan maastamuuttoon.
Haluaisin kysyä, mitä mieltä komissio on siitä, että kuten itse Europolin johtaja on myöntänyt, tuohon alueeseen, jolta tulee Eurooppaan valtava määrä siirtolaisia, ei ole kiinnitetty riittävästi huomiota, ja mitä komissio aikoo tehdä, jotta Europol kiinnittäisi enemmän huomiota tähän kammottavaan järjestäytyneen rikollisuuden mätäpaiseeseen, joka aiheuttaa traagisia kuolemantapauksia Gibraltarin salmen alueella.

Gradin
 Arvoisa puhemies, olisin hyvin kiitollinen parlamentin avusta Europolin suhteen, jotta saisimme sen lopultakin toteutetuksi. Sopimus on sinänsä ratifioitu, mutta vielä on joitakin pöytäkirjoja, jotka jäsenmaidemme pitäisi ratifioida, niin että Europol voisi toimia täysipainoisesti. Olisin siis kiitollinen avusta, koska siten voisimme tehostaa tätä työtä entisestään.

Rübig
Arvoisa puhemies, millaiseksi taakan jakaminen on oikeastaan suunniteltu Euroopassa tämän ongelman osalta? Millaisena näette tavoitevaihteluvälit?

Gradin
 Arvoisa puhemies, kuten arvoisa jäsen tietää, näiden neljän vuoden aikana, jona olen ollut komission jäsen, olen nähnyt paljon vaivaa luodakseni sellaisen tilanteen, jossa voimme jakaa taakat. Ensimmäistä ehdotusta ei hyväksytty; toinen ehdotus on nyt ministerineuvoston käsiteltävänä.
Valitettavasti on vain niin, että jotkin jäsenmaat jakaisivat kernaasti taakat, samalla kun muut maat eivät ole siihen valmiita. Kuten kaikki tietävät, vaaditaan yksimielisyyttä, jotta voisimme tehdä päätöksiä kolmannen pilarin mukaisesti eli harjoittamalla yhteistyötä valtioiden välillä. Toivoin, että olisimme voineet päästä pidemmälle, mutta meidän täytyy vain toivoa, että Saksan puheenjohtakausi onnistuu nyt vakuuttamaan muut maat siitä, että voimakeinoja todella tarvitaan.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komissaari Gradin.
Hyvät jäsenet, tämän kysymyksen myötä on komissaari Gradinille osoitettuja kysymyksiä varten varattu aika päättynyt. Näin ollen kysymykseen nro 49 vastataan kirjallisesti.

Puhemies

Kysymys nro 50 Concepció Ferrer (H-0111/99):
Aihe: Maailman kauppajärjestölle jätetyn vilpillistä kaupankäyntiä koskevan valituksen seuranta Intiassa tuotettujen nahkojen ja vuotien viennin rajoituksien takia komissio käynnisti vuoden 1997 lopulla riitojenratkaisumenettelyn Maailman kauppajärjestössä suojellakseen jo pitkään vilpillisen kaupankäynnin seuraamuksista kärsineen eurooppalaisen nahkatuotannon intressejä.
Ensimmäiset neuvottelut käytiin Genevessä vuoden 1998 alkupuolella ja niissä todettiin komission pyynnön olevan perusteltu. Ensimmäisen Maailman kauppajärjestön riitojenratkaisumenettelyn puitteissa järjestetyn tapaamisen jälkeen näyttää siltä, että keskustelut ovat tyrehtyneet.
Voiko komissio kertoa, miksi se ei ole vielä asettanut päivämäärää riitojenratkaisumenettelyn jatkamiselle?
Toivotan komissaari Brittanin tervetulleeksi ja pyydän häntä vastaamaan rouva Ferrerin kysymykseen.

Brittan
Arvoisa puhemies, Intian asettama tosiasiallinen vuotien ja nahkojen vientikielto johti siihen, että yhteisö järjesti viralliset neuvottelut WTO: ssa vuoden 1998 alussa.
Komissio on toistuvasti tuonut esille huolestuneisuutensa siitä, että Intian järjestely ei ole ollut tämän jälkeen GATTin mukainen. Intian viranomaiset lupasivat lopulta lokakuussa 1998 harkita vakavasti ehdotusta korvata nykyinen vientilupajärjestelmä tullimaksuperusteisella toimenpiteellä, joka voitaisiin toteuttaa vientiverona.
Intian viranomaiset käsittelevät parhaillaan tätä ehdotusta uuden talousarvion valmistelun yhteydessä. Seuraamme tiiviisti tilanteen kehitystä ja meidän pitäisi saada tietää lähiviikkojen aikana, onko järjestelyä muutettu.
Suhtaudun toiveikkaasti siihen, että pystymme ratkaisemaan tämän arkaluonteisen asian. Jos näin ei tapahdu ennen suunniteltua Intian matkaani huhtikuun alussa, aion ottaa asian esille ministeritasolla.

Ferrer
 Arvoisa komissaari, kiitän teitä vastauksestanne ja siitä, että osoititte mielenkiintoa kysymykseen, jonka mukaan Intian hallitus ei ole noudattanut nahkatuotteiden markkinoiden avautumista koskevia sääntöjä, mutta pyytäisin teiltä todellakin erittäin painokkaasti, että edistäisitte mahdollisimman paljon sellaisia toimia, joilla taattaisiin se, että kansainvälistä kauppaa sääteleviä määräyksiä todellakin noudatetaan.
En pyydä sitä ainoastaan periaatteen vuoksi, vaan siksi, että se on ainoa keino, joka antaa niille yrityksille, jotka ovat ponnistelleet kovasti ollakseen kilpailukykyisiä ja ollakseen ajanmukaisia, mahdollisuuden harjoittaa todellista vientiä, ja se takaa näin niiden säilymisen.
Tämän vuoksi korostaisin teitä olemaan tarkkana, koska jos odotamme huhtikuuhun saakka, voi käydä niin, että monet yritykset on jo jouduttu lakkauttamaan nimenomaan vientivaikeuksien takia.

Brittan
Arvoisa puhemies, arvostan todella Euroopan parkitsemisteollisuuden raaka-aineiden tuonnin merkitystä ja voin vakuuttaa teille, että suhtaudun hyvin vakavasti tähän asiaan. En voi luvata tuloksia ennen huhtikuuta. Painostamme ankarasti ja jatkamme painostusta ja ryhdymme kaikkiin mahdollisiin toimiin.

Puhemies

Kysymys nro 51 Paul Rübig (H-0113/99):
Aihe: Rangaistustullien vaikutus äänestyskäyttäytymiseen neuvostossa USA: n kanssa käydyissä EU: n banaanien tuontia koskevissa keskusteluissa on useita näkökohtia. Periaatteellisia kysymyksiä on USA: n 13 jäsenvaltion tuotteille valikoidusti asettamat rangaistustullit. Taloudellisten menetysten arvioidaan olevan 508 miljoonaa euroa.
Banaanien markkinajärjestely koskee kaikkia jäsenvaltioita. Myös WTO: n puitteissa EU esiintyy yhtenä toimijana. Rangaistustullit eivät kuitenkaan ole saman suuruisia kaikille jäsenvaltioille, joten ne heijastuvat kustannus- ja kilpailutilanteeseen sisämarkkinoilla.
Kuinka komissio aikoo varmistaa, että kolmansien maiden asettamilla sanktioilla ei suosita yksittäisiä jäsenvaltioita, koska tällainen menettely vaikuttaa äänestyskäyttäytymiseen neuvostossa ja haittaa yhteistä etua?
Komissaari Brittan, pyydän teitä vastaamaan herra Rübigin kysymykseen.

Brittan
Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä siitä, että kyseessä on vakava asia. On kaksi syytä siihen, miksi kolmannet maat eivät sovella yhteisön vastaisia painostustoimenpiteitä joihinkin jäsenvaltioihin.
Ensinnäkin jäsenvaltiot ovat yhteisön ulkopuolella edelleen yksittäisiä WTO: n jäseniä. Toiseksi kolmansien maiden tuontiin yhteisöstä sovellettavat alkuperäsäännöt perustuvat edelleen yksittäisiin jäsenvaltioihin. Vaikka yhteisön lainsäädännössä on säännöksiä, jotka koskevat yhteisön alkuperän käsitettä, joka on pakollinen tietyissä tapauksissa, USA ja muut kolmannet maat jatkavat edelleen jäsenvaltioiden erottelua tällä alalla.
On muistettava, että painostustoimenpiteitä voidaan soveltaa laillisesti vasta WTO: n luvalla. Banaanikiistassa Yhdysvallat ei ole saanut tällaista lupaa.

Rübig
Arvoisa puhemies, lisäkysymykseni koskee nimenomaan Yhdysvaltojen langettamia rangaistustulleja. Meidän oikeuskäsityksemme mukaan nämä toimet ovat suoranaisia kaupan rajoituksia, jotka aiheuttavat Euroopan unionin yrityksille suuria vahinkoja jo nyt vakuusvaiheessa. Miten aiotte nostaa vahingonkorvausvaatimuksia siinä tapauksessa, että WTO: n paneeli katsoo nämä toimet perusteiltaan tai suuruudeltaan sääntöjensä vastaisiksi?

Brittan
Arvoisa puhemies, jos toteutettujen toimenpiteiden laittomuuden perusteella nostamamme kanne Yhdysvaltoja vastaan hyväksytään, Yhdysvallat joutuu joko luopumaan näistä toimenpiteistä ja korvaamaan ne meille tai meillä on oikeus ryhtyä lainmukaisiin vastatoimiin.

Puhemies

Kysymys nro 52 Arthur Stanley Newens (H-0127/99):
Aihe: Kuuban kanssa käytävä kauppa Voiko komissio antaa julkilausuman Yhdysvaltain kanssa toukokuussa 1998 tehdystä kauppasopimuksesta ja ilmoittaa, onko sen täytäntöönpano vielä todennäköistä? Voiko komissio antaa myös yksityiskohdat EU: n, sen jäsenvaltioiden ja Kuuban välisen kaupan nykytilanteesta sekä Helmsin-Burtonin lain vaikutuksesta näihin suhteisiin?
Komissaari Brittan, pyydän teitä vastaamaan herra Newensin kysymykseen.

Brittan
Arvoisa puhemies, Yhdysvaltain kanssa viime vuoden toukokuussa tehdyt sopimukset Helmsin-Burtonin ja ILSA-laeista merkitsevät tärkeää edistystä tässä asiassa. Komissio jatkaa työtään näiden sopimusten täydellisen täytäntöönpanon varmistamiseksi. Yhdysvaltojen on hoidettava tämä velvollisuus, mutta me olemme omalta osaltamme valmiit panemaan sopimukset täytäntöön heti, kun Yhdysvallat on luopunut Helmsin-Burtonin lain IV osaston mukaisista vaatimuksistaan Lontoon sopimusten edellyttämällä tavalla.
Olemme alusta alkaen vastustaneet määrätietoisesti kumpaakin lakia. Neuvosto hyväksyi marraskuussa 1996 estolain osana Euroopan unionin puolustautumista näiden lakien eksterritoriaalisia vaikutuksia vastaan. Sen tarkoituksena on lieventää lainsäädännön eksterritoriaalista vaikutusta kolmanteen maahan, esimerkiksi Helmsin-Burtonin lain ja ILSAn vaikutusta yhteisön alueeseen. EU: n ja Kuuban välisestä kaupasta ei ole saatavana yksityiskohtaisia tilastoja. Olemme johdonmukaisesti olleet sillä kannalla, että tämä kauppa on lainmukaista. Helmsin-Burtonin lailla on ollut aikaisemmin lamauttava vaikutus ja se on ehkä vääristänyt niitä kanavia, joiden kautta kauppaa on käyty. Tästä syystä toukokuussa 1998 tehty sopimus oli tärkeä edistysaskel.

Newens
 Kiitän herra komissaaria hänen vastauksestaan, mutta en voi uskoa, ettei sopimuksen perussisällön täytäntöönpanoa voida todella edistää, ennen kuin Yhdysvaltain kongressi suostuu luopumaan III ja IV osastosta. Samaan aikaan jotkut yksilöt, jotkut kauppiaat ja jotkin yritykset, jotka muutoin kävisivät kauppaa Kuuban kanssa, pelaavat varman päälle ja jättävät sen tekemättä. Miten pitkään voimme näin ollen jatkaa tätä tilannetta, joka on todella epävarma kaikkien asianosaisten kannalta? Olettaako komissaari tilanteen muuttuvan lähitulevaisuudessa?

Brittan
Arvoisa puhemies, on totta, että sopimusta ei ole pantu täysin täytäntöön, eikä se ole mahdollista ennen kuin kongressi on hyväksynyt tarvittavan lainsäädännön. Ei voida kuitenkaan sanoa, ettei sillä olisi vaikutusta.
Haluaisin mainitsemienne tahojen kiinnittävän huomiota siihen, että sopimuksen solmimisen jälkeen ei ole käytetty pakotteita mitään eurooppalaista yritystä tai yksilöä vastaan kummankaan lain nojalla. Liikemiesten olisi otettava tämä huomioon, varsinkin kun kauppaa käydään vilkkaasti.
Jatkotoimenpiteiden osalta painostamme USA: n kongressia ja olemme tehneet selväksi, että emme pane täytäntöön omaa osuuttamme sopimuksen muilta osin ennen kuin USA on pannut täytäntöön oman osansa.

Puhemies

Kysymys nro 53 Hugh R. McMahon (H-0174/99):
Aihe: Norjalaisten tuottajien harjoittama aggressiivinen hinnoittelu ja lohen polkumyynti Euroopan markkinoilla Voiko komissio kertoa parlamentille, mihin toimiin se on viime aikoina ryhtynyt norjalaisten yritysten suhteen, jotka ovat pitäneet pilkkanaan EU: n kanssa tehtyjä sopimuksia lohimarkkinoilla harjoittamallaan aggressiivisella hinnoittelulla, ja voiko se kertoa, mitkä norjalaiset yritykset ovat olleet mukana tällaisessa toiminnassa?
Komissaari Brittan, pyydän teitä vastaamaan herra McMahonin kysymykseen.

Brittan
Arvoisa puhemies, Norjan kanssa tehtiin kesäkuussa 1997 sopimus, joka kuuluu osana polkumyynnin ja suojelutoimenpiteiden vastaisiin ratkaiseviin toimenpiteisiin. Nämä koostuvat pääasiassa 190 norjalaisen vientiyrityksen tekemistä yksittäisistä hintasitoumuksista. Komissio käyttää huomattavasti varoja näiden sitoumusten seurantaan, ja 84 vientiyritykselle on nyt asetettu tullit, koska ne ovat rikkoneet sitoumuksiaan tai sanoutuneet niistä irti. Lisäksi markkinoita seurataan jatkuvasti, yrityksiä koskevien kertomusten laatimisaikoja on lyhennetty ja, kun seurannan perusteella kävi ilmi, että lohifileiden vähimmäishinta oli liian alhainen, hintaa korotettiin sisällyttämällä siihen osa tuotantokustannuksista. Kun havaittiin, että useat sitoumuksen tehneet osapuolet eivät olleet vientiyrityksiä, nämä sopimuspuolet joutuivat vetämään sitoumuksensa pois, ja kun sen jälkeen kävi ilmi, että Norjan vientiverosta - joka on yksi suojelutoimenpiteistä - saatuja tuloja ei käytetty sopimuksen mukaisesti, Euroopan unionin ja Norjan teollisuusalojen välillä solmittiin lisäsopimus lokakuussa 1998 tämän ongelman ratkaisemiseksi.
Sittemmin komissio ja Norjan viranomaiset ovat sopineet uudesta yhteisestä toimesta, jolla pyritään erityisesti poistamaan petosmahdollisuudet. Norjassa säädettiin joulukuussa 1998 asetus, jonka mukaan lohen myynti yhteisöön sitoumusten ulkopuolisten välittäjien kautta on laitonta. Komissio otti myös käyttöön tämän rajoituksen, ja sitoumustekstiin sisällytettiin tiukempi vähimmäishintaa koskeva säännös niitä tapauksia varten, joissa Norjassa oleviin vientiyrityksiin yhteydessä olevat tuontiyritykset hankkivat lohta muilta sitä välittäviltä tuontiyrityksiltä yhteisössä.

McMahon
Arvoisa puhemies, kiitän komissaaria hyvin kattavasta vastauksesta. Voisiko hän kertoa minulle, mikä on tämänhetkinen kanta? Olen saanut Skotlannin teollisuudelta sen käsityksen, että suuri Norjassa sijaitseva yritys on tällä hetkellä mukana asiassa. Voisiko herra komissaari paljastaa parlamentille tämän suuryrityksen nimen?

Brittan
Arvoisa puhemies, ei ole täysin selvää, mitä kyseisen suuryrityksen oletetaan tehneen tai mihin suuryritykseen arvoisa jäsen viittaa. Kuten sanoin, 84 vientiyrityksen kohdalla sitoumukset on korvattu tulleilla. En tiedä, mihin yritykseen arvoisa jäsen viittaa. Jos hän haluaa kirjoittaa minulle ja selittää asian yksityiskohtaisesti, selvitän, voinko hankkia siitä lisätietoja.

Puhemies

Kysymys nro 54 Richard Stuart Howitt (H-0217/99):
Aihe: " Burma Selective Purchase Law" Vuonna 1996 Massachusettsin osavaltio otti käyttöön Burmaa koskevan lain, joka kieltää julkiset hankinnat yrityksiltä, jotka käyvät kauppaa Myanmarissa. Euroopan yhteisö esitti vastalauseen Yhdysvaltain liittovaltion viranomaisille ja teki valituksen WTO: hon. Tämän valituksen käsittely on keskeytetty toistaiseksi, koska odotetaan juridisen tutkimuksen tuloksia päätöksen laillisuudesta. Se, että komissio teki WTO: hon valituksen, on ristiriidassa sen omien toimintalinjojen kanssa, joiden mukaan Myanmariin kohdistetaan pakotteita ja ollaan huolissaan ihmisoikeuksien loukkauksista. Se voidaan myös katsoa kyyniseksi toimeksi, jolla yritetään estää ennakkotapauksen muodostuminen kansainvälisen kauppapolitiikan saattamisessa ottamaan huomioon kansainväliset ihmisoikeusnormit. Voiko komissio selittää, miksi se toimii näin ristiriitaisesti ja ajaa tällaista politiikkaa halveksuen näin Myanmarin ihmisoikeustilannetta? Millä ehdoilla komissio voisi peruuttaa valituksensa?
Komissaari Brittan, pyydän teitä vastaamaan herra Howittin kysymykseen.

Brittan
Arvoisa puhemies, meillä on selvä kanta Burmasta: valitamme tilannetta, johon Burman kansa on joutunut, ja tuemme jäsenvaltioita niiden jatkaessa määrätietoisesti maan johtajien painostamista. Tämä on johtanut yhteisen kannan hyväksymiseen Burmasta ja yleiseen tullietuusjärjestelmään kuuluvien etujen epäämiseen.
Neuvosto päätti viime lokakuussa pidentää yhteisen kannan voimassaoloa ja vahvisti sitä laajentamalla viisumikieltoa ja lopettamalla korkean tason hallitusvierailut Burmaan. Olemme myös pyrkineet kansainvälisellä tasolla sovittamaan yhteen Burmaa koskevaa politiikkaa tehostaaksemme kaikkien asianosaisten toteuttamia toimia.
Vaikka meillä on Burman osalta samat tavoitteet kuin Yhdysvalloilla, se ei merkitse sitä, että voisimme suvaita Massachusettsin lain mukaisten kansainvälisten sitoumusten räikeää rikkomista. Päätimme pyytää WTO: n paneelilta päätöstä siitä, onko tämä laki asiaan kuuluvien WTO: n sääntöjen mukainen, erityisesti heinäkuussa 1998 solmitun julkisia hankintoja koskevan sopimuksen osalta, sen jälkeen, kun emme olleet kahden vuoden aikana onnistuneet ratkaisemaan asiaa muulla tavalla.
Yhdysvaltojen kansallinen ulkomaankauppaneuvosto (The National Foreign Trade Council) asetti myös Massachusettsin lain kyseenalaiseksi, ja USA: n piirioikeus julisti viime marraskuussa tämän lain perustuslain vastaiseksi ja keskeytti sen soveltamisen, joten me luonnollisesti keskeytimme oikeudenkäynnin WTO: ssa, mutta amerikkalaisen oikeuden päätöksestä on valitettu.
Päätöksemme valittaa WTO: hon ei merkitse sitä, että hyväksyisimme Burman hallituksen; sillä pyritään varmistamaan kansainvälisen kauppaympäristön ennakoitavuus ja kansainvälisesti sitovien kauppasääntöjen noudattaminen. Burman hallitukseen kohdistamiemme toimenpiteiden ja sen välillä, että odotamme Yhdysvaltojen noudattavan kansainvälisiä sitoumuksiaan, ei ole ristiriitaa.

Howitt
 Kiitoksia, arvoisa komissaari, ymmärrätte varmasti, että olen täysin eri mieltä vastauksestanne, vaikka parlamentille oli avuksi se, että esititte sen niin selvästi. Ristiriita sisältyi siihen, mitä sanoitte. Se, että valittelemme ihmisoikeuksien loukkauksia Burmassa ja että sanomme toivovamme toimien kansainvälistä yhteensovittamista, jotta Burman hallitus saadaan muuttamaan politiikkaansa, ja sitten se, että vieroksumme mahdollisuutta hyödyntää WTO: n kautta hankkimiamme kauppamahdollisuuksia näiden toimien yhteensovittamiseksi, on ristiriitaista.
Arvostan sitä, että meillä on Maailman kauppajärjestön säännöt, mutta parlamentin kanta on toistuvasti - sekä viime vuoden syyskuussa, kun komission toimet tuomittiin, että omassa monikansallisten yritysten menettelysääntöjä koskevassa mietinnössäni - ollut se, että meidän on hyödynnettävä WTO: n kautta hankkimiamme kauppasuhteita eettisen ja ympäristöä ja ihmisoikeuksia kunnioittavan kaupan tukemiseksi. Voiko herra komissaari vastata kysymykseni loppuosaan eli siihen, että jos valitus hyväksytään Yhdysvalloissa, millä ehdoilla komissio peruuttaisi kanteensa varmistaakseen, että paneeli ei jatka työtään?

Brittan
Arvoisa puhemies, WTO: n menettely on tällä hetkellä keskeytetty USA: n piirioikeuden päätöksen vuoksi. Tämä on jo tapahtunut. Minun on kuitenkin sanottava, että on aivan eri asia, käytämmekö kauppapakotteita esimerkiksi WTO: n sääntöjen mukaisesti, WTO: n sallimissa tapauksissa, vai hyväksymme vain ilman neuvotteluja ja kansainvälisten sopimusten ulkopuolelta sen, että Yhdysvaltojen yksittäinen osavaltio ryhtyy harjoittamaan ikään kuin omaa ulkopolitiikkaansa.
Suhtaudumme ehkä hyvinkin myötämielisesti Massachusettsin lainsäädännön taustalla oleviin perusteisiin, mutta ei ole mahdollista, että yhden valtion yksi osavaltio määrää maailman kauppajärjestelmässä jonkin maan painostamiseen käytettävät keinot siitä johtuvine seurauksineen muussa kauppaa käyvässä maailmassa.
Burman vastaista rintamaa vahingoittaa tällainen hajanainen toiminta, joka puolestaan vahingoittaa Euroopan unionia ja joka ei kuulu vahvistettuun, yhteisesti sovittuun kansainväliseen toimintapakettiin tätä maata vastaan, jonka kanssa meillä on syviä erimielisyyksiä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komissaari Brittan.
Hyvät jäsenet, herra Howittin kysymyksen myötä olemme käsitelleet kaikki komissaari Brittanille osoitetut kysymykset. Kiitämme häntä läsnäolosta.

Puhemies

Kysymys nro 55 Mihail Papayannakis (H-0107/99):
Aihe: Jäsenvaltioiden ja julkisten yritysten välisten taloudellisten suhteiden avoimuus Vastauksessaan suulliseen kysymykseeni H-0761/98 komissio ilmoitti minulle, että Kreikan viranomaiset olivat toimittaneet komissiolle 2. heinäkuuta 1998 säännökset, joilla direktiivin 80/723/ETY ja sen muutos on täytäntöönpano. Edellä mainitun direktiivin sisältämiä velvoitteita koskevien erimielisyyksien vuoksi komissio päätti kuitenkin odottaa Kreikan viranomaisilta pyytämiään lisätietoja ennen kannanottoaan rikkomusmenettelyn mahdolliseen keskeyttämiseen.
Voisiko komissio ilmoittaa minulle mitä direktiivin 80/723/ETY, jota muutettiin direktiivillä 93/84/ETY , sisältämistä velvoitteista nousseet erimielisyydet tarkemmin koskevat? Tarjoavatko Kreikan viranomaisten toimittamat lisätiedot riittävät perusteet sille, että komissio keskeyttää edellä mainitun direktiivin edellyttämien velvoitteiden ja saamiensa tietojen ristiriitaisuuden vuoksi vuonna 1996 käynnistämänsä rikkomusmenettelyn?
Toivotan komissaari Van Miertin tervetulleeksi ja pyydän häntä vastaamaan herra Papayannakisin kysymykseen.

Van Miert
Arvoisa puhemies, komissio ilmoittaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että kyseessä olevat erimielisyydet liittyvät todellakin direktiivin 93/84/ETY 5 artiklan mukaiseen ilmoitusvelvollisuuteen komissiolle. Näiden määräysten mukaan jäsenvaltioiden on muun muassa toimitettava komissiolle vuosittain 31. maaliskuuta mennessä luettelo teollisuusalan yrityksistään. Ilmoitusvelvollisuuden noudattamatta jättäminen on oikeudellinen rikkomus, johon komission on reagoitava asianmukaisella menettelyllä.
3.maaliskuuta - siis muutama päivä sitten - Kreikka antoi lopulta vaaditut tiedot. Tiedot vaikuttavat tyydyttäviltä kyseisten yritysten osalta. Kreikka on siis näin tehdessään luopunut tämän direktiivin edellyttämiä velvoitteita koskevasta eriävästä mielipiteestään. Näin ollen komissio voi hyvin todennäköisesti keskeyttää rikkomusmenettelyn tutkittuaan kuitenkin ensin yksityiskohtaisesti annettuja tietoja. Voin siis kertoa teille hyvän uutisen: uskon, että Kreikka aikoo todella ryhtyä noudattamaan yhteisön oikeutta.
Papayannakis
Arvoisa komissaari, nähdäkseni kysymys koskee pääasiassa sitä, onko yritysluettelo jätetty vai ei. Erityisesti minua kiinnostaa kuulla teidän mielipiteenne siitä, onko direktiivin määräyksiä noudatettu ensiksikin avoimuuden osalta ja toiseksi julkisten varojen käytön osalta.
Henkilökohtainen kantani on se, että varat pitäisi ohjata valtion yrityksiin sillä ehdolla, että tavoitteet ovat selkeitä, että rahojen jakaminen on avointa ja että siellä, mihin rahat todellisuudessa menevät, tehdään todellista työtä.
Onko komissiolla joitakin tietoja ja mahdollisuuksia tai voiko komissio antaa jonkin arvion vai koskiko erimielisyys Kreikan kanssa vain menettelytapaa?

Van Miert
Arvoisa puhemies, on tehtävä ero direktiivin edellyttämien velvoitteiden, joita Kreikka ei tähän mennessä ole noudattanut - vaikka kuten juuri sanoin teille, vaikuttaa siltä, että se noudattaa niitä nyt -, ja sen välillä, että komissio tutkii kyseisen selvityksen niistä yrityksistä, jotka mainitaan luettelossa.
Tämä on siis eri työ, johon en voi vielä tällä hetkellä ottaa kantaa, koska saimme vasta muutama päivä sitten asiasta selvityksen, joka on melko täydellinen, sen toki myönnän.
Onnittelen ja kiitän näin ollen Kreikan viranomaisia siitä, että he suostuivat lopulta täyttämään yhteisöllisen velvoitteensa.

Puhemies

Kysymys nro 56 John Iversen (H-0144/99):
Aihe: Fuusio Komissio käsittelee parhaillaan ilmoitusta yritysten Danish Crown ja Vestjyske Slagterier välistä fuusiota koskevasta suunnitelmasta.
Miten komissio aikoo varmistaa, että fuusio ei toteutuessaan merkitse sitä, että Danish Crown / Vestjyske Slagterier saa vaikutusvaltaa Defco Foodin kaltaisessa pienemmässä kilpailevassa yrityksessä, jossa Danish Crownilla on tällä hetkellä vähemmistöosuus, sekä sitä koskevia tietoja?
Osakeyhtiö Defco on yritysten Danish Crown ja Vestjyske Slagterier suora kilpailija, joka jalostaa ja myy tuotteita FDB: n ja Dansk Supermarkedin kaltaisille asiakkaille. Defcon kaltaisen yrityksen kannalta on luonnollisesti erittäin tärkeää, että fuusio ei merkitse sitä, että Danish Crown / Vestjyske Slagterier saa Defco Foodiin nähden vaikutusvaltaa sekä sitä koskevia tietoja.
Arvoisa komissaari, pyydän teitä vastaamaan herra Iversenin kysymykseen.

Van Miert
Arvoisa puhemies, haluaisin ensinnäkin ilmoittaa parlamentille ja erityisesti arvoisalle jäsenelle, että komissio on tänään antanut luvan tälle toiminnalle, mutta siihen liittyy monia ehtoja, joista neuvoteltiin osapuolten kanssa fuusiomenettelyn niin sanotun toiseen vaiheen aikana.
Kysymys koskee Defco Food -yritystä, joka on tanskalainen lihajalosteiden tuottaja, ja sen suhdetta Danish Crowniin, Tanskan suurimpaan osuusteurastamoon, jolla on vähemmistöosuus tästä yrityksestä.
Kuten sanoin, komissio päätti tänään antaa luvan tälle toiminnalle. Esitetyn kysymyksen osalta emme kuitenkaan havainneet todellista ongelmaa. Tässä tapauksessa puhumme lihajalosteiden markkinoista. Lihajalosteiden tuottajat, Defco Food mukaan luettuna, ostavat tuotantoon tarvitsemansa sian- ja naudanlihan koko EU: n alueelta eivätkä vain kyseisestä maasta. Näillä markkinoilla tapahtuvan fuusion vaikutusta on siis tarkasteltava laajemmasta näkökulmasta kuin vain Tanskan tilanteen kannalta, kun sen sijaan muut ongelmat liittyivät pääasiassa Tanskan sisäiseen tilanteeseen. Näin ollen emme nähneet siinä mitään ongelmaa, vaikka havaitsimme useita ongelmia, ja siksi emme voineet sääntöjen perusteella vaatia erityisiä toimenpiteitä esiin tuomanne asian osalta.

Iversen
 Haluan kiittää vastauksesta. Kysymykseni lähtökohtana ei ollut fuusion arvosteleminen. Kannatan fuusiota täysin, koska - se on mielestäni todellakin järkevä toimi. Olen hieman pahoillani siitä, että emme ole halunneet perehtyä tarkemmin ongelmaan, joka syntyy esimerkiksi siitä, että asianomainen yritys on riippuvainen Danish Crown - yrityksestä. Se merkitsee muun muassa sitä, että ensiksi mainittu yritys ei pysty tarjoamaan työntekijöilleen mahdollisuutta osakkeiden hankkimiseen, koska fuusion synnyttämällä uudella ja huomattavasti suuremmalla yrityksellä on etuoikeus osakkeiden hankkimiseen työntekijöihin verrattuna. Ymmärrän kuitenkin, että komission on vaikea ratkaista tätä ongelmaa, joten kiitän vastauksesta.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Iversen. Komissaari Van Miert näyttää minulle, ettei hän katso tarpeelliseksi vastata herra Iversenin kommenttiin.
Kysymyksiä nro 57 ja 58 käsitellään yhdessä, koska ne koskevat samaa aihetta.
Rouva Frutos Gama on ottanut nimiinsä herra Juan de
Dios Izquierdo Colladon kysymyksen nro 57 (H-0161/99):
Aihe: Julkisten tukien avoimuus ja valvonta kilpailupolitiikan yhteydessä Euroopan kivihiiliteollisuuden julkisten tukien (päätös 3632/93/EHTY ) kaltaisilla aloilla on kilpailupolitiikkaan liittyvän valvonnan helpottamiseksi asetettu avoimuuskriteeri, joka velvoittaa jäsenvaltiot sisällyttämään julkisiin talousarvioihin ne tuet, jotka on tähän asti otettu huomioon sähkön hinnoissa. Eikö komissio katso, että vastaavaa oikeudellista linjaa on noudatettava myös sähköalan vapauttamisen kustannusten tapauksessa? Miten perustellaan kilpailupolitiikkaa koskevan lainsäädännön näkökulmasta se, että näitä kahta tukityyppiä kohdellaan eri tavoin? Miten kuluttaja esimerkiksi voi tietää, että hänen sähkölaskustaan ei enää vähennetä Euroopan kivihiilialan kustannuksia ja että siihen toisaalta sisällytetään vapauttamiskustannukset, jotka aiheutuvat julkisen palvelun velvoitteen mukanaan tuomista kannattamattomista sijoituksista?

Kysymys nro 58 Ludivina García Arias (H-0162/99):
Aihe: Kuluttajien suojelu kilpailupolitiikan alallaKomissio on esittänyt, että kilpailun vapauttamisesta aiheutuvien mahdollisesti hyväksyttävien kustannusten on liityttävä vapautettavilla aloilla aikaisempien julkisen palvelun velvoitteiden johdosta todellisuudessa toteutettuihin investointeihin. Eikö komissio katso, että kilpailupolitiikan näkökulmasta olisi epäoikeudenmukaista ja perustamissopimusten periaatteiden vastaista, että juuri kotitaloudet ja pk-yritykset joutuisivat sähköalan konkreettisessa tapauksessa ja mahdollisesti televiestinnän tapauksessa maksamaan nämä kustannukset hinnoissa, ja että tämän vuoksi nämä julkiset tuet on sisällytettävä valtioiden talousarvioihin niiden avoimuuden ja valvonnan helpottamiseksi?
Komissaari Van Miert, pyydän teitä vastaamaan yhteisesti näiden kahden parlamentin edustajan esittämiin kysymyksiin.

Van Miert
Arvoisa puhemies, tämä on asia, joka huolestuttaa aivan selvästi parlamentin jäseniä, koska tämä ei ole ensimmäinen kerta, kun minulla on ilo vastata sitä koskeviin kysymyksiin. Kuten tiedätte, olemme painottaneet lujasti Espanjan hallitukselle, että sen on tehtävä ilmoitus tästä tapauksesta, koska kyseessä ovat niin sanotut kannattamattomien sijoitusten aiheuttamat kustannukset.
Tämä ongelma ei sitä paitsi koske ainoastaan Espanjaa, kuten tiedätte. Sama ongelma on useissa jäsenvaltioissa sähköalan direktiivin seurauksena. Olemme korostaneet, että kun laaditaan kannattamattomien sijoitusten aiheuttamia kustannuksia koskeva järjestelmä, kyseessä voi periaatteessa olla julkisen tuen antaminen, ja siksi komission on ainakin kyettävä varmistamaan, vastaako tuki kannattamattomien sijoitusten aiheuttamia kustannuksia. Koska ongelma esiintyy tällä hetkellä eri muodoissa useammissa jäsenvaltioissa, pyrimme laatimaan johdonmukaisen menetelmän.
Koska olemme Espanjan tapauksessa saaneet ilmoituksen, tutkimme sitä parhaillaan, ja Espanjan viranomaisiin otetaan varmasti yhteyttä tulevien viikkojen aikana, jotta voimme keskustella komission tekemästä tutkimuksesta. Kuluttajien kannalta tilanne on se, että koska kyseessä on julkiseen tukeen liittyvä tapaus, meidän on arvioitava sitä asiaan liittyvien sääntöjen perusteella eli selvitettävä, onko määrätty " tuki" todella korvaus hukkainvestointien aiheuttamista kustannuksista. Kulutukseen liittyvät seikat eivät siis ole etusijalla käsiteltäessä " valtion tukia" koskevia aiheita. Säännöt määräävät niin.
Tämä on tietysti kysymys, jota pidämme jatkuvasti silmällä. Minun on kuitenkin muistutettava teille, että säännön sisältö on se, että komissio varmistaa, että tällaisen toiminnan yhteydessä määrätty tuki on perusteltavissa. Olen taipuvainen uskomaan, että näin tehdessämme toimimme lopulta myös kuluttajien eduksi.

Frutos Gama
 Paljon kiitoksia vastauksestanne, arvoisa komissaari. Kyse on todellakin aiheesta, joka huolestuttaa kovasti meitä parlamentin jäseniä, mutta se huolestuttaa erityisesti kotitalouskuluttajia sekä pieniä ja keskisuuria yrityksiä, jotka näyttävät joutuvan maksamaan kilpailun vapauttamisesta aiheutuvat kustannukset.
Arvoisa komissaari, tämän vuoksi en halunnut niinkään teknistä vastausta, vaan maalaisjärjellä ymmärrettävän vastauksen.
Koska Espanjan hallitus ja teollisuusministeriö näyttävät vastustavan sanan- ja ajatuksenvapautta, teidän on mielestäni sanottava niiden unionin epäsuotuisimpien alueiden, jollainen esimerkiksi minun alueeni on, kotitalouskuluttajille sekä pienille ja keskisuurille yrityksille, ettei tässä tule käymään niin. Hauskaa tässä on se, arvoisa komissaari, että Espanjan teollisuusministeri " myy" korvausten pienennyksen sähköalalle siinä tapauksessa, että Euroopan komissio päättää lopulta leikata niitä, ja tekee näin palveluksen kotitalouskuluttajille, jotka hänen mukaansa hyötyisivät tässä eniten seurauksena olevan hintojen alennuksen vuoksi.
Näin ollen, arvoisa komissaari, olkaa hyvä ja selittäkää tavalliselle espanjalaiselle kuluttajalle yksinkertaisesti, kenen täytyy maksaa vapaaseen kilpailuun siirtymisestä aiheutuvat kustannukset: maksaako kuluttaja ne sähkölaskussaan vai maksetaanko ne valtion yleisbudjetista?

Van Miert
Arvoisa puhemies, ensinnäkin jos yritämme rajoittaa minkä tahansa valtiontuen, joko tässä tai jossakin muussa tapauksessa, tiukalle vähimmäistasolle, se hyödyttää viime kädessä kuluttajia, koska he ovat yleensä myös veronmaksajia. Aiomme myös jatkaa tämän tapauksen käsittelyä, kuten selitin aikaisemmin, koska olemme sitä mieltä, että tähän tapaukseen oli kiinnitettävä huomiota, jotta komissio voi tehdä tehtävänsä.
Lisäksi haluaisin kiinnittää huomionne siihen, että komissio kannattaa täysin tämän politiikan julkituotua tavoitetta eli sähköalan vapauttamista. Suurempi joustavuus ja todellisen kilpailun lisääntyminen merkitsevät mielestämme sitä, että meidän on huolehdittava siitä, etteivät sähköalan yritykset hallitse liikaa markkinoita; että on todellista kilpailua paitsi yritysten myös yksittäisten kuluttajien eduksi. Kuten tiedätte, nykyisen direktiivin yhteydessä näin ei vielä ole. Direktiivi on maltillisempi. Mutta kannatamme tietysti sitä näkemystä, jonka Espanjan hallitus on ilmeisesti omaksunut, että vapauttaminen olisi vietävä pidemmälle kuin direktiivissä on sovittu. Komissio kannustaa tähän asenteeseen ja pitää sitä myönteisenä. Silti emme saisi unohtaa toista tehtäväämme eli sitä, että valvomme, vastaavatko kustannukset tarkasti harkittavia määrärahoja.

García Arias
 Arvoisa komissaari, te tiedätte, että tällä hetkellä nämä kustannukset tulisivat kotitalouskuluttajien ja pienten ja keskisuurten yritysten maksettaviksi. Eikä hintoja aiota laskea, niin kuin oletetusti pitäisi tehdä jopa kilpailun vapauttamisesta huolimatta.
Minulla on kuitenkin teille vielä yksi tekninen kysymys. Koska tukia koskevan neuvoston asetuksen 3 artiklassa sanotaan, että tuet tulevat voimaan vain, jos komissio on tehnyt päätöksen, jonka nojalla se hyväksyy ne - en tiedä, mahtaako komissio tietää, että hintoihin on jo lisätty tuo 4, 5 % (näin ollen tukia maksetaan jo) -, aiotteko, arvoisa komissaari, olla huomenna tiukkana ja esittää Espanjan teollisuusministerille vaatimuksen, että tämä laiton maksujen periminen kuluttajilta keskeytetään välittömästi ja että niin kauan kuin te ette hyväksy näitä tukia, on tähän mennessä jo perityt summat maksettava takaisin?

Van Miert
Arvoisa puhemies, tässä on ilmeisesti tapahtunut joitakin väärinkäsityksiä, koska direktiivin mukaan viranomaisten aikomuksista on välttämättä ilmoitettava, ja suurin osa hallituksista on tehnyt niin. Yleisesti ottaen ei ole kuitenkaan huomattu sitä, että tämäntyyppisestä toiminnasta on ilmoitettava myös 92 ja 93 artiklan perusteella, ja tätä olemme joutuneet painottamaan - mihin on mennyt jonkin verran aikaa -, ennen kuin tietyt hallitukset ovat hyväksyneet sen.
Tämä asia on nyt hoidettu. Nyt on siis tehtävä kaksi tutkimusta, jos sallitte: direktiivin perusteella tehtävä tutkimus - josta vastaa kollegani herra Papoutsis - ja valtion tukiin liittyvää ongelmaa tai tapausta koskeva tutkimus. Olemme merkinneet kyseisen tapauksen tueksi, jota ei ole ilmoitettu, koska toimenpide oli jo käynnissä. Minun on kuitenkin myönnettävä - koska tilanne oli hieman sekava eikä suinkaan selvä -, että jouduimme tuossa yhteydessä ehkä aivan tahattomasti - koska jotkin hallitukset luulivat, että asiasta pitäisi ilmoittaa ainoastaan direktiivin perusteella - hankalaan tilanteeseen erään hallituksen kanssa - tälläkin kertaa käsittääkseni tahattomasti -, joka uskoi täyttäneensä velvoitteensa, mutta me jouduimme muistuttamaan sille, että sen oli hoidettava vielä yksi asia.
Tilanne on siis tämä. Muilta osin muistanette, että olen tässäkin yhteydessä muistuttanut asianomaisia viranomaisia siitä, että koska tapausta tutkitaan parhaillaan, toimintaa ei ehkä ole syytä jatkaa, koska nykyisin pitäisi yleensä odottaa komission tutkimuksen tulosta.

Pérez Royo
 Tällaisessa tilanteessa te itse asiassa kehotitte toimimaan varovasti ja jättämään Espanjan lakiin sisältyvän järjestelmän käyttöönoton toteuttamatta siksi, kunnes komissio antaa asiaa koskevan lausunnon.
Asia on kuitenkin niin, että Espanjan hallitus ja sähköyhtiöt eivät ole noudattaneet tätä varovaisuussääntöä ja ovat jo ottaneet järjestelmän käyttöön, mikä johtaa siihen ongelmaan, että jos perityt summat osoittautuvat liian suuriksi, on ne maksettava takaisin.
Kuinka tämä takaisinmaksu sitten suoritetaan, jos summat on peritty miljoonilta kuluttajilta jo sähkölaskun yhteydessä? Ettekö ole sitä mieltä, että valtiontukien osalta, koska siitähän tässä todellakin on kysymys, olisi avoimempaa ja helpompaa valvoa ja korjata mahdolliset epäkohdat, jos maksut suoritettaisiin jaksoittaisesti, joka vuosi ja valtion budjetista, kuten tehdään konkreettisesti hiilestä maksettavien tukien osalta? Ettekö ole sitä mieltä, että tämä olisi järkevämpi järjestelmä kuin se käyttöön otettu järjestelmä, jossa sähkölaskuun lisätään 4, 5 %, ja jossa lisäksi helpotetaan näiden tukien arvopaperistamista rahoitusmarkkinoilla?

Van Miert
Arvoisa puhemies, olemme ilmoittaneet viranomaisille, että jos he ovat siirtyneet osakemarkkinoille, se tapahtuu heidän omalla riskillään, koska - jälleen kerran - niin kauan kuin komissio ei ole saanut työtään päätökseen, toisin sanoen tehnyt johtopäätöksiä tutkimuksesta, tilanne on epävarma, ja se on asia, joka viranomaisten on otettava huomioon.
Toiseksi summien suuruutta ei kukaan osaa arvioida tällä hetkellä. Toistan, että vasta sen jälkeen, kun kannattamattomien investointien aiheuttamat todelliset kustannukset on selvitetty, voidaan tehdä päätös siitä, mikä summa on oikea ja perusteltavissa oleva suhteessa kannattamattomien investointien aiheuttamiin kustannuksiin, ja vasta siinä vaiheessa voidaan sanoa, että " niin tai niin suuri summa on hyväksyttävissä kustannusten kattamiseksi ja sen ylittävät summat eivät ole hyväksyttävissä" , mutta voin sanoa tämän teille vasta sitten, kun tutkimuksemme on tehty.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra komissaari.
Kysymykseen nro 59 ei vastata, koska aihe on jo tämän istuntojakson esityslistalla.
Kysymyksiin nro 57 ja 58 annetun yhteisen vastauksen myötä on komission kyselytuntia varten varattu aika päättynyt. Näin ollen kysymyksiin nro 60-111 vastataan kirjallisesti.
Hyvät jäsenet, minusta riippumattomista syistä päätämme tänään komission kyselytunnin 42 minuuttia jäljessä suunnitellusta aikataulusta. Tämä on vaatinut parlamentin yksiköiltä ylimääräisiä ponnisteluja. Sen vuoksi samalla kun pyydän heiltä anteeksi, kiitän heitä yhteistyöstä.
Komission kyselytunti on päättynyt.
Istunto keskeytettiin klo 19.45 ja sitä jatkettiin klo 21.00.

EU: n omat varat (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelun jatkaminen Haugin laatimasta budjettivaliokunnan mietinnöstä (A4-0105/99) Euroopan unionin omien varojen järjestelmän muutos- ja uudistamistarpeesta.

Colom I Naval
Arvoisa puhemies, myönnän, että suhtauduin aikoinaan epäilevästi siihen mahdollisuuteen, että tämä mietintö toteutuisi, myös sen vuoksi, että siinä on yhtymäkohtia sen mietinnön kanssa, joka minulla oli kunnia laatia Agenda 2000: sta.
Myönnän, että budjettivaliokunnassa suoritetun äänestyksen jälkeen - eikä tämä ole henkilökohtainen ajatus - luonnos ei ole mielestäni välttämätön ja lisäksi sillä voi olla jopa kielteisiä vaikutuksia. Sanon tämän ja kiitän esittelijä Haugia hänen ponnistuksistaan. Hän järjesti myös erinomaisen kuulemistilaisuuden, jossa opimme paljon omia varoja koskevista asioista. Mielestäni budjettivaliokunta ei ole kuitenkaan tehnyt oikeita johtopäätöksiä.
Suoraan sanottuna olen huolissani siitä, että budjettivaliokunta toimittaa parlamentille tekstin, joka ei sivumennen mainittuna vastaa niitä kompromissiehdotuksia, joita esittelijä puolusti juuri eilisessä kokouksessa. Päätöslauselmaluonnos kohoaa yhtä korkealle kuin kanan lento, mutta lisäksi sellaisen kanan lento, joka on eksyksissä. Mistä me tosiasiassa parhaillaan keskustelemme? Teoriassa keskustelemme omista varoista; käytännössä jäsenvaltioiden rahoitusosuuksista. Haluaisin sanoa teille, että tämä on keinotekoinen ongelma, jonka jäsenvaltioiden poliitikot ovat itse luoneet, mutta jolle ei ole objektiivisia perusteita ja se on täysin Euroopan vastainen. Oikeudellisesti ajateltuna sille ei ole minkäänlaisia perusteita.
Perustamissopimuksessa on lukenut jo vuosia, että Euroopan talousarvio on rahoitettava kokonaisuudessaan omista varoista, ilman että siitä koituu haittaa muille mahdollisille tuloille, ja vuonna 1992 sopimuksessa Euroopan unionista, joka allekirjoitettiin neuvoston osalta Maastrichtissa ja jonka kaikki kansalliset parlamentit ovat ratifioineet - myös niissä maissa, jotka ovat liittyneet unioniin myöhemmin -, kumottiin 200 artikla, johon sisältyivät kansalliset rahoitusosuudet ja niiden kaksi jakomenettelyä. Vaaleihin ja kansankiihotukseen liittyvistä syistä asia on otettu uudelleen esille. Maiden välisestä eriarvoisuudesta johtuva tyytymättömyys, budjettitaseet, sekit ja " rahat takaisin" -tyyliin esitetyt vaatimukset heikentävät Euroopan poliittista rakentamishanketta.
Puhutaan Eurooppa-hengen lisäämisestä, mutta sitä halutaan vähentää, ja koko tämä keskustelu johtaa talousarvion uudelleen kansallistamiseen - enkä tarkoita yhteisrahoitusta, vaan budjettivaliokunnan laatiman mietinnön yleistä lähestymistapaa.
Minun mielestäni ehdotus on täysin epäonnistunut. Siinä ei kyetä irrottautumaan kansallisten rahoitusosuuksien vääristyneestä logiikasta ja nostamaan keskustelua niiden yläpuolelle. Minun mielestäni se ei täytä sille annettua tehtävää osoittaa neuvostolle, millainen keskipitkän aikavälin tavoitteen pitäisi olla.
Hyvät parlamentin jäsenet, miksi on tarpeen muistuttaa, että veroja maksavat kansalaiset eivätkä alueet? Tärkein eriarvoisuuteen liittyvä ongelma ei ole se, ovatko Saksan tai Ison-Britannian rahoitusosuudet oikeudenmukaisia, vaan se, ovatko saman tulotason kansalaisten rahoitusosuudet täysin erilaisia sen mukaan, missä maassa he asuvat. Näin ollen voi olla niin, että Brandenburgin työttömät rahoittavatkin Andalusian suurtilallisia.
Meidän tehtävämme tasapuolisuuden nimissä on siis varmistaa, että jokainen Euroopan unionin kansalainen rahoittaa talousarviota tulojensa mukaan, sitä onnetonta talousarviota, jonka osuus on noin 1, 1 % BKTL: stä. Tämä on ensimmäinen epäoikeudenmukaisuus, joka on korjattava. Tavoitteeksi olisi siis asetettava yksinkertainen ja suhteutettu eurooppalainen tulovero. Mitä ehdotuksessa tehdään? Siinä keskitytään kansallisiin budjettisaldoihin, jotka yllyttävät kilpailuun eivätkä rohkaise solidaarisuuteen, ja kaiken huipuksi siinä ehdotetaan YMP: n yhteisrahoitusta, jonka tämä sama parlamentti hylkäsi viime marraskuussa ja jonka on hylännyt jopa se hallitus, joka sitä ehdotti neuvostolle.
Arvoisa puhemies, minun ehdotukseni on ehkä utopistinen, kuten Spinellinkin ehdotus, mutta mietinnön ehdotus on vanhentunut. Se on 25 vuotta ajasta jäljessä.

Christodoulou
 Arvoisa puhemies, omien varojen järjestelmä on yksi monimutkaisimmista järjestelmistä eikä pelkästään nyt vaan aina, koska sen uudistamisessa vaaditaan yksimielisyyttä ja ennen kaikkea koska sen heikkouksien parantaminen tarkistamalla voimassa olevaa päätöstä omista varoista johtaisi muihin heikkouksiin ja todennäköisesti synnyttäisi uusia vastareaktioita.
Komissio itsekin myöntää, että järjestelmän heikkoudet eivät anna perusteita siihen, että pitäisi kiireellisesti tarkistaa omia varoja koskevaa päätöstä ja pitäytyä esittelemään vaihtoehtoisia ratkaisuja budjettiepätasapainojen ongelmaan, jonka tietyt jäsenvaltiot ovat ottaneet esille. Myöskään käsittelyssä olevassa rouva Haugin mietinnössä ei voida väistää tätä logiikkaa, koska siinä ehdotetaan toimenpiteitä, jotka puhtaasti lyhyellä aikavälillä tähtäävät samaan tavoitteeseen eli rahoitusosuuksien erojen pienentämiseen, kun taas keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä omistaudutaan yleisluonteisille ehdotuksille. Rouva Haug on yrittänyt sovittaa näkemyksiä yhteen, mutta valitettavasti ne ovat kuitenkin yhä varsin kaukana toisistaan. Lisäksi olemme keskittäneet kaiken huomiomme maataloustukien yhteisrahoitukseen ja olemme unohtaneet monia muita kysymyksiä, joita olisimme voineet käsitellä ja jotka valitettavasti jäivät toiselle sijalle.
Niinpä ratkaisu, jota mietinnössä ehdotetaan, yhteisen maatalouspolitiikan osittainen yhteisrahoitus, johtaa päinvastaisista väitteistä huolimatta käytännössä yhteisen maatalouspolitiikan osittaiseen uudelleen kansallistamiseen ja koskettaa näin perusluonteista yhteisön politiikkaa niiden muutosten lisäksi, joita Agenda 2000 on tuomassa tälle politiikalle suunnitellun KIE-maihin suuntautuvan laajentumisen takia sekä myös unionin GATTissa tekemien sitoumusten takia, minkä olemme jossain määrin jättäneet vaille huomiota.
Tämän säännöksen sisältö on lisäksi vastakkainen sille filosofialle, jota odottaisimme sellaisen unionin noudattavan, jossa on luonnollista, että EMUn toteutuminen antaa sysäyksen suuremman yhdentymisen tavoitteelle sen sijasta, että se johtaisi niiden budjettiepätasapainojen korjaamiseen, jotka johtuvat toiminnasta ja sellaisten politiikkojen soveltamisesta, jotka ovat jo monia vuosia olleet arkipäivää. Nettobudjettiaseman käsite merkitsee näin ollen taaksepäin menemistä, ja Euroopan parlamentin pitää hylätä se. Lisäksi pitää hylätä kaikki pyrkimykset yhteisen maatalouspolitiikan välilliseen tai välittömään yhteisrahoitukseen. Jäsenvaltioiden tulojen parantuminen, joka ei ole luonteeltaan korjaus, ei saa perustua toisten jäsenvaltioiden tulojen pienentymiseen. Päinvastoin, parannusten tulee olla luovia, niiden pitää siis olla seurausta osallistumisesta nykyisiin tai syntymässä oleviin uusiin politiikkoihin.
Arvoisa puhemies, olisi surullista, jos vallalle pääsisi budjettilogistiikkaan pohjautuva ajatustapa erityisesti aikana, jolloin Euroopan kansalaisten huomio on kääntynyt kohti Euroopan parlamenttia lähestyvien eurovaalien vuoksi, ja tällä tavoin me annamme sen vaikutelman, että luovumme Euroopan unionin monien vuosien historiallisesti merkittävistä politiikoista ja saavutuksista käytännössä laskennallisten asioiden vuoksi.

Virrankoski
Arvoisa puhemies, rouva Haugin mietintö EU: n omien varojen järjestelmästä on erittäin ajankohtainen ja tarpeellinen. Se osuu asian ytimeen, sillä Agenda 2000 -neuvottelut ovat ratkaisuvaiheessa. Siksi haluan lausua parhaat kiitokset rouva Haugille hyvästä mietinnöstä.
Mietinnön tärkein esitys ei koskekaan EU: n tuloja vaan menoja. Siinä ehdotetaan, että jäsenmaat maksaisivat puolet yhteisen maatalouspolitiikan menoista. Esitys on radikaali. Esityksellä olisi erittäin suuret vaikutukset EU: n budjettiin. Se supistuisi noin 18 miljardia euroa eli itälaajenemisen kustannusten verran. Esitys ratkaisisi siis itälaajenemisen uhkaavan rahoitusongelman. Maatalouden yhteisrahoituksella olisi valtava vaikutus nettomaksuosuuksiin. Karkeasti arvioiden Saksan nettomaksuosuus pienenisi noin 1300 miljoonaa euroa vuodessa ja Alankomaiden noin 450 miljoonaa euroa, kun taas Espanjan, Kreikan ja Ranskan maksuosuudet kasvaisivat yhdellä miljardilla eurolla.
Esityksellä on myös suuret periaatteelliset vaikutukset. Jos lähtökohta on, että kuluttajat hyötyvät EU: n maataloustuista alentuneiden elintarvikkeiden hintojen muodossa, onko oikein, että osa tuottajamaista joutuisi maksamaan enemmän? Eikö olisi oikeudenmukaisempaa, että kaikki hyötyjät maksaisivat? Viljelijän kannalta kysymys on myös siitä, onko uusi järjestelmä yhtä turvallinen kuin nykyinen. Peruskysymys on, säilyisikö yhteinen maatalouspolitiikka EU: n kiinteässä toimivallassa, jolloin tukitasot olisivat ainakin vakaat eivätkä kansalliset tuet vääristäisi yhteismarkkinoita.
Haugin mietintö antaa tärkeän lisän Agenda 2000 -keskustelulle ja seuraavan ohjelmakauden jatkovalmistelulle.

Seppänen
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, olen pannut merkille tämän keskustelun yhteydessä, että ne maat, jotka ovat nettosaajia, eivät halua puhua nettomaksajista ja nettosaajista, kun taas ne maat, jotka ovat nettomaksajia, haluavat puhua nimenomaan siitä asiasta. Kyse on EU: n laajenemisen rahoittamisesta. Nyt käymme taistelua siitä, kuka sen maksaa. Siltä pohjalta esitän näkemyksiä, jotka minusta ja meidän näkökulmastamme ovat tärkeitä:
EU: n budjetin loppusummaa ei pitäisi nostaa 1, 27 prosentista. EU: lle ei pitäisi antaa mahdollisuutta verottaa kansalaisia tai suorittaa veronkantoa itsenäisissä jäsenmaissa, vaan rahat pitää periä jäsenmailta. Paras jäsenmaksuperuste on bruttokansantuote. En pidä mahdottomana, että maatalouden omarahoitusosuutta lisättäisiin. Se vain jakaa EU: n tuloja ja menoja uudella tavalla, mutta mitään periaatteellista vastustusta tässä asiassa ei pidä olla.

Blot
Arvoisa puhemies, tämä mietintö antaa meille tilaisuuden palauttaa mieliin Euroopan unionin rahoitusta koskevat tärkeät periaatekysymykset. Euroopan unionin niin sanotusti omien verovarojen järjestelmä on mielestämme nykyisessä muodossaan uhka veronmaksajille, kuten budjettitulojen viime vuosien kehitys onkin osoittanut.
Parlamenttien taloudellista rationaalisuutta koskevat tutkimukset, kuten esimerkiksi Nobelin palkinnon saaneen professori Buchananin tutkimus, ovat osoittaneet selvästi, että parlamenttien pyrkimyksenä on aina verojen korottaminen, ja se koskee kaikkia veronmaksajia, kun sen sijaan menot ovat yksilöitävissä ja ne hyödyttävät vain tiettyä poliittista kannattajajoukkoa. Tämäntyyppisen rationaalisuuden takia kaikki Euroopan kansanedustajat siis hyötyvät siitä, että he voivat ohjata menoja oman vaalipiirinsä hyväksi, eikä heille ole haittaa verotaakasta, jonka kerääminen on sitä paitsi valtionhallinnon vastuulla.
Mitä tulee itse byrokratiakoneistoon, jonka keskeisen osan muodostaa komissio, sen kiinnostus verotusjärjestelmän laajentamiseen on ilmeinen. Lukuisat tutkimukset ovat osoittaneet, että kun kansalaiset äänestävät itse kansanäänestyksessä verotuksesta, kuten esimerkiksi Sveitsissä ja joissakin Yhdysvaltojen osavaltioissa tapahtuu, he eivät äänestä lainkaan siten, kuin parlamentin jäsenet tai byrokraatit haluaisivat. Tämä on hyvin paljastava seikka. On kuitenkin selvää, ettei tällaisia kansanäänestyksiä voida järjestää kuin kansallisella tai paikallisella tasolla, ja on vaikea kuvitella Euroopan unionin laajuista verotusta koskevaa kansanäänestystä.
Jos siis halutaan välttää verotukseen perustuva kehityssuunta, unionin rahoitus olisi hoidettava mieluummin jäsenvaltioiden maksuosuuksilla, joista päätetään yksimielisesti ja joihin sovelletaan oikeudenmukaisen palautuman (juste retour ) periaatetta niiden liiallisen kasvun estämiseksi. Jos veronmaksajia halutaan siis puolustaa, Haugin mietintö on hylättävä. Lopuksi on muistutettava, että veronmaksajien puolustaminen on ydinasia kansakuntien vapauden puolustamisessa.

Tomlinson
 Arvoisa puhemies, rouva Haugin mietintö edustaa merkittävää pyrkimystä vetää yhteen monet eriävät mielipiteet. Haluan onnitella häntä siitä. Hän aiheutti minulle kuitenkin vakavan fysiologisen ongelman: miten osoitan hänelle suosiota yhdellä kädellä samalla kun viuhdon hänelle vihaisesti toisella. Hänen mietinnössään on paljon sellaista, mikä ansaitsee suosionosoituksia, mutta hän joutui hakoteille yrittäessään puuttua päätöksiin, jotka tehtiin Fontainebleaussa ja jotka sisällytettiin omia varoja koskevaan päätökseen, päätökseen, jonka muuttaminen vaatii yksimielisyyttä. Puhun Britannian Labour-puolueen jäsenten puolesta tässä tärkeimmässä erimielisyyttä aiheuttavassa asiassa.
Yhdistyneen kuningaskunnan alennus luotiin meidän netto-osuutemme ja yhteisön talousarviosta saamiemme tulojen välisen epäoikeudenmukaisuuden takia. Tämä epäoikeudenmukaisuus jatkuu edelleen, eivätkä Fontainebleaun ehdot ole muuttuneet paremmiksi. Jos ne ovat muuttuneet, ne ovat muuttuneet vuosien mittaan huonompaan suuntaan. Sen sijaan että uhkaisimme Yhdistyneen kuningaskunnan saamaa maksuosuusalennusta, meidän pitäisi keskittyä kaikin voimin vähentämään Yhdistyneen kuningaskunnan tarvetta saada tällainen alennus. Tämä tarkoittaa kaikkien neljän asian yhdistämistä: maatalousmenouudistusta ja tuntuvaa maatalousmenojen vähentämistä; yhteisrahoitusta tuon uudistuksen lisäksi; niiden koheesiorahastomaiden uudelleenarviointia, jotka ovat täyttäneet vaatimukset liittyä Euroopan yhtenäisvaluuttaan, mistä syystä niiden oikeutta on tutkittava, sekä talousarvion ylärajoja ja tiukkaa talousarviossa pysymistä.
Vaikka siis pidänkin suurta osaa Haugin mietinnöstä myönteisenä, Britannian Labour-puolueen jäsenet tukevat Ison-Britannian peräkkäisten pääministerien pyrkimyksiä, myös Tony Blairin, heidän talousarvion oikeudenmukaisuutta ja kohtuullisuutta koskevissa oikeutetuissa vaatimuksissaan.

McCartin
Arvoisa puhemies, minusta tässä on todellakin paljon melua melkein tyhjästä. Olemme viimeiset kolme, neljä vuotta puhuneet Euroopan tason menojen leikkauksista, talousarvion jäädyttämisestä ja nykyisten menomäärien säilyttämisestä. Tällä hetkellä menot ovat 1, 11 % yhteisön BKT: stä, ja olemme kirjoittaneet valtavan paljon siitä, miten meidän on tarkoitus kerätä nämä rahat. Minusta omat varat ovat sitä, mitä me päätämme niiden olevan. Minkä tahansa Euroopan lainsäädäntö määrittelee omiksi varoiksi, ne sitten myös ovat omia. Vaikka pyytäisimme kunnanvaltuustoja tai kansallisia hallituksia keräämään ne ja siirtämään ne meille, se ei estäisi niitä olemasta omia varoja. Teemme siis tästä asiasta mielestäni liian suuren numeron.
Toinen huomion arvoinen asia on oikeudenmukaiset maksujen palautumat. Ehkä olen väärässä, kun kerron ihmisille, että kun Euroopan unioni perustettiin, luotiin yhteinen maatalouspolitiikka, ei siksi, että olisi ollut ehdottoman järkevä teko, että otimme juuri tuon elinkeinon ja teimme siitä yhteisen, vaan siksi, että myönnettiin, että yhtenäismarkkinat antaisivat suurta etua sellaiselle ammattitaitoiselle teollistuneelle maalle kuten Saksalle, ja ranskalaiset vaativat vastaavana etuna yhteistä maatalouspolitiikkaa. Me siis myönsimme, että Euroopan unionin yhtenäismarkkinoista voi olla muutakin etua kuin vain se rahamäärä, jonka ihmiset saivat talousarviosta.
Tämä on kestetty, koska emme voi arvioida Euroopan unionin hyötyä pelkästään sillä perusteella, millainen Euroopan unionin talousarvion maksutase on. Tällä hetkellä Saksalla on valtava ylijäämä kauppataseessaan kaupasta muiden unionin jäsenvaltioiden kanssa - suunnilleen 25 miljardia. Se on melkoinen määrä! En kadehdi Saksaa tästä, sillä se sai sen yhtenäismarkkinoilta tehokkuudellaan ja kovalla työllään. Hollannilla on vielä suurempi ylijäämä, suunnilleen 35 miljardia. Osa siitä voi johtua Rotterdam-Antwerpen-vaikutuksesta, mutta vaikka näin olisikin, silti jää yli tuloja, joita ei olisi tullut eikä olisi mitenkään voinut kertyä Hollannin taloudelle ilman yhtenäismarkkinoita. Yhtenäismarkkinoista on siis hyötyä Hollannille ja Saksalle. Irlanti hyötyy, koska sen kauppa on ylijäämäistä muiden yhteisöjen jäsenvaltioiden, paitsi Britannian kanssa. Myös me olemme nettosaajia, ja otamme rusinat pullasta. En siis kannata nopeaa muutosta! Vakavasti puhuen, olemme menossa liian pitkälle, ja vaatimus yhteisen maatalouspolitiikan kansallisista osuuksista ei ole kohtuullinen ehdotus. Se on selvästi uudelleen kansallistamista.

Theonas
 Arvoisa puhemies, minulla on vain minuutti aikaa, ja haluaisin käyttää sen esittääkseni kolme lyhyttä huomiota:
Ensiksi se, että talousarvion tulojen kokonaistaso muka vastaisi unionin nykyisiä tarpeita. Minun mielestäni ei vastaa. Tästä ei puhuta mietinnössä mitään.
Toiseksi tässä on kyse tosiasioiden vääristelystä: samalla kun puhumme omien varojen järjestelmästä eli järjestelmästä, jolla kerätään budjettituloja, mietinnössä ei puhuta juuri muusta kuin menorungosta; siinä halutaan pienentää yhteisen maatalouspolitiikan menoja, muuttaa budjettivaliokunta maatalousvaliokunnaksi ja ehdottaa maatalouspolitiikan uudistamista sekä lopuksi vaaditaan tämän maatalouspolitiikan kansallista rahoitusta. Yhteisen maatalouspolitiikan osuus talousarviosta on pudonnut 70 %: sta 45 %: iin. Mihin asti sen pitäisi pudota? Muistakaamme, että ilman yhteistä maatalouspolitiikkaa ei olisi nykyistä Euroopan unionia.
Kolmas ja viimeinen huomautus: nettomaksajan käsitteestä pitää päästä eroon. Meidän on hyväksyttävä, että maksuja arvioidaan sisämarkkinoiden kokonaisuuden eikä vain yhteisön talousarvion pohjalta.

Lukas
Arvoisa puhemies, tämä mietintö on ihailtava ja erittäin hyvin muotoiltu yritys luoda erilaisten vastakkaisten merkittävien etujen välille käärmelinja, laskettelija sanoisi sitä pujottelulinjaksi. Selvä törmäyssuunta kuitenkin puuttuu. Sen aikaansaamiseksi mietintö pitäisi oikeastaan palauttaa valiokuntaan. Tämän keskustelun aikana on aiheellisesti korostettu jatkuvasti vaatimusta taloudellisesta ja sosiaalisesta yhteenkuuluvuudeesta ja solidaarisuudesta. Solidaarisuus tarkoittaa kuitenkin myös sitä, että jokainen valtio ilmaisee sataprosenttisesti kannattavansa tuhlauksen, lahjonnan ja huonon taloudenhoidon torjuntaa. Jäsenvaltioissa syntyy nimittäin nimenomaan tuloja kerättäessä suuria häviöitä epäsäännöllisyyksien ja petosten vuoksi. Omien varojen järjestelmän tulevan uudistuksen tavoitteena ei saa olla vain tulojärjestelmän tekeminen avoimemmaksi, yksinkertaisemmaksi ja järkiperäisemmäksi, vaan tavoitteena pitää olla myös eurooppalaisten veronmaksajien taakan keventäminen.
Tässä yhteydessä ei pitäisi antaa esimerkiksi Euroopan keskuspankkijärjestelmän mahdollisten voittojen siirtyä yhteisön talousarvioon, kuten on ehdotettu, vaan jäsenvaltioiden talousarvioihin.

Bösch
 Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijää oikein sydämellisesti siitä, mitä hän on tehnyt budjettivaliokunnan ja parlamentin toimeksiannosta. Hyvät kollegat, olen saanut tänään hieman sellaisen vaikutelman, että rouva Haug on nauttinut suuresti tätä mietintöä laatiessaan. Jokaisen meistä pitäisi tietää, että hän otti harteilleen oikean Sisyfoksen työn, ja olen sitä mieltä, että hän selviytyi siitä ihailtavan loistavasti. Jokainen meistä tulee jostain jäsenvaltiosta, ja olemme todella kokeneet tänään, että jokainen meistä tulee jostain jäsenvaltiosta, jolla on omat erityisetunsa. Keskustelusta on kyllä käynyt se ilmi selvästi.
Rouva Haug on yrittänyt, niin luen tätä mietintöä, ehdottaa lyhyen aikavälin ja keskipitkän aikavälin toimia: niihin kuuluu brittien maksuosuusalennuksesta keskustelu, niihin kuuluu tietysti myös keskustelu yhteisrahoituksesta maataloudessa, ja haluaisin sanoa kaikille kollegoille, jotka väittävät, että se merkitsisi maatalouden uudelleen kansallistamista - niin väitetään ajoittain vastoin parempaa tietoa, ja siitä keskusteltiin perusteellisesti -, että sellaisia asioita kuuluu tietysti sivuta tässä.
Rouva Haug avasi myös tien sille, mitä tarvitsemme loppujen lopuksi tulopuolella, nimittäin eurooppalaisten maksamien verojen muodostamia eurooppalaisia tuloja. Vasta silloin pääsemme eroon loputtomasta väittelystä - kuka on suurempi nettomaksaja, kuka on suurempi nettosaaja, siitähän on näköjään nykyään kiinni kaikki. Koska tämä mietintö on laadittu johdonmukaisesti ja hyvin ja koska se on päässyt hyvin lähelle sitä, minkä asetimme sille tehtäväksi, nimittäin parlamentin kannan muotoilua ja esittämistä ennen Eurooppa-neuvoston päätöksentekoa, haluaisin pyytää kaikkia myös tukemaan tätä mietintöä.
Tämä ei tule olemaan budjettivaliokunnan viimeinen mietintö, josta aiheutuu meille ongelmia. Kun ajattelemme rahoitusnäkymiä, tilanne on kenties etujen osalta erilainen kuin tänään, mutta meidän tulisi pitää huolta siitä, että me, Euroopan parlamentti, pysymme toimintakykyisinä talousarvion osalta. Tämän mietinnön myötä olemme sitä joka tapauksessa, sen vuoksi meidän pitäisi myös tukea tätä mietintöä torstaina.

Liikanen
Arvoisa puhemies, Haugin mietinnöllä Euroopan parlamentti korostaa taas kerran poliittista sitoumustaan kysymykseen yhteisön omista varoista. Vaikka tänään läsnä olevien parlamentaarikkojen määrä ei olekaan kovin suuri, minun on sanottava, että asia on silti poliittisesti erittäin ajankohtainen kaikissa jäsenmaissa, kun valmistaudumme Berliinin huippukokoukseen.
Kuten edeltäjissäänkin, erityisesti kuuluisassa Langesin mietinnössä vuodelta 1994, Haugin mietinnössä yhdistetään lyhyen aikavälin realismi pitkän aikavälin näkemykseen. Olen iloinen huomatessani, että Euroopan parlamentti on kohdannut samoja vaikeuksia kuin meillä komissiossa oli, kun laadimme omaa kertomustamme. Onnittelen rouva Haugia noiden asioiden eli lyhyen aikavälin realismin ja pitkän aikavälin näkemyksen tasapainoisesta yhdistämisestä.
Haugin mietintö ja komission viime lokakuussa julkaistu omien varojen toimintaa koskeva kertomus ovat samalla aaltopituudella monissa kysymyksissä. Sekä komission kertomuksessa että Haugin mietinnössä ollaan samaa mieltä esimerkiksi siitä, että nykyinen järjestelmä on tarjonnut riittävästi varoja yhteisön menojen rahoittamiseen, ja toisaalta myös siitä, että yhteisöltä puuttuu avoimuutta, ymmärrettävyyttä ja rahoituksellista riippumattomuutta. Sekä kertomuksessa että mietinnössä ollaan samaa mieltä siitä, että oikeudenmukaisen palautuman (juste retour ) käsite ei kerro mitään Euroopan unionin suhteesta jäsenvaltioihin, ja se on harhaanjohtava monessa suhteessa. Sekä kertomuksessa että mietinnössä huomautetaan siitä, että alv-varat aiheuttavat monia vaikeuksia avoimuuden ja monimutkaisuuden osalta, samoin kuin alv-varojen korvaaminen BKT-varoilla. Tähän on kiinnitetty paljon huomiota tällä hetkellä käytävissä keskusteluissa jäsenvaltioiden kanssa. Sekä kertomuksessa että mietinnössä tunnustetaan perinteisten omien varojen vähenevä merkitys; on välttämätöntä ottaa niiden keräämiseen liittyvät kustannustehokkuusnäkökohdat huomioon.
Lopuksi, jos BKT-varojen painoarvo kasvaa - mikä voi osoittautua mahdolliseksi muutaman seuraavan viikon aikana -, tulee vieläkin välttämättömämmäksi käyttää uusimpia ja luotettavimpia BKT-arvioita, joissa otetaan huomioon kaikki harmaan talouden näkökohdat.
Mitä tulee tiettyihin uusiin omiin varoihin, näkökannat eroavat vielä paljon toisistaan. Nämä erot ovat näkyneet myös Euroopan parlamentissa. Kun otetaan huomioon alan raskas päätöksentekomenettely, näkökantojen täytyy lähentyä enemmän, ennen kuin voidaan toivoa aloitteella olevan mitään mahdollisuuksia mennä läpi. Älyllisesti tämä on erittäin mielenkiintoista, mutta poliittisesti ei ole nykyään olemassa montakaan realistista vaihtoehtoa.
Tässä on tärkeää ajoitus. Euron menestyksekästä käyttöönottoa ja tiettyjen verojen yhdenmukaistamista koskevia neuvotteluja voidaan hidastaa, jos luodaan liian läheinen yhteys kysymykseen yhteisön mahdollisista omista varoista. Olen täysin samaa mieltä siitä, että kysymystä unionin rahoittamisesta on pidettävä unionin yhdentymisprosessin erottamattomana osana, ja että sen on edettävä rinnakkain sen kanssa. Onnittelen vielä kerran esittelijää hänen erinomaisesta työstään.

Puhemies
Kiitoksia, komissaari Liikanen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 11.00.

Kuljetettavat painelaitteet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana liikenne- ja matkailuvaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta neuvoston direktiivin antamiseksi kuljetettavista painelaitteista (KOM(96)0674 - C4-0068/97-97/0011(SYN)) (Esittelijä: C. Asensio).

Camisón Asensio
Arvoisa puhemies, kuten olemme sanoneet niissä aikaisemmissa yhteyksissä, joissa olemme keskustelleet tästä kysymyksestä - joka on muuten hyvin tekninen -, kyseessä on direktiiviehdotus, jota on kehitelty pääasiassa korjaamaan kaikkien kuljetettavien painelaitteiden valmistusta, kuljetuksia, myyntiä, käyttöä ja huoltoa koskevan lainsäädännön kaksi pahinta puutetta, jotka ovat häirinneet normaalia kehitystä ja jotka liittyvät näiden laitteiden liikenneturvallisuuden puutteeseen ja yhteisön markkinoiden vapaata liikkuvuutta koskeviin vaikeuksiin. Kyse oli siis näiden kahden päätavoitteen saavuttamisesta, jonka uskon vilpittömästi olevan toteutumassa. Joka tapauksessa - ja tämä luo turvallisuutta tulevaisuuden kannalta - direktiiviehdotus jää avoimeksi, koska mahdolliset tulevaisuuden laajennusmenettelyt on otettu huomioon. Tämä kysymys voidaan ratkaista myös mahdollisilla muutoksilla ADR-yleissopimukseen (eurooppalainen sopimus vaarallisten tavaroiden kansainvälisistä tiekuljetuksista) ja RID-yleissopimukseen (määräykset vaarallisten aineiden kansainvälisistä rautatiekuljetuksista).
Tämän neuvoston hyväksymän yhteisen kannan myötä taataan tarkastusten vastavuoroinen tunnustaminen kokemukset huomioon ottavien perusteiden mukaisesti sekä toimintaan nimettyjen laitosten riittävä riippumattomuusaste niiden toimivuuden ja uskottavuuden vuoksi. Euroopan parlamentti oli esittänyt joitakin tarkistuksia, jotka komissio on suurimmaksi osaksi hyväksynyt, ja neuvosto on sisällyttänyt niiden sisällön yhteiseen kantaan. Tarkistusten joukossa on mm. sellainen, jolla poistetaan alkuperäisestä tekstistä sana " uudelleenkäytettävät" , mikä oli ollut myös talous- ja sosiaalikomitean ehdotus, sekä tarkistus, joka koskee tarkastuslaitosten rajoittamista ainoastaan kahteen riippumattomimpaan tyyppiin. Yhdessä direktiivin versiossa puhutaan vain " ilmoitetuista laitoksista" - entinen A-tyyppi - ja " hyväksytyistä laitoksista" , jotka edustivat ennen B-tyyppiä. C-tyyppi, joka ei ollut riittävän riippumaton, on poistettu tekstistä Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä esittämän pyynnön mukaisesti ja vastaavasta aiheesta laatimamme liikennevaliokunnassa hyväksytyn mietinnön mukaisesti. Nyt on selvää, että niille kuljetettaville painelaitteille, joita käytetään yksinomaan yhteisön ja kolmansien maiden välisissä kuljetuksissa, tehdään direktiivin soveltamisalaa koskeva poikkeus. Tämä voidaan hyväksyä, koska kyseessä on voimassa olevien kansainvälisten sopimusten mukainen päätös, vaikka muistutammekin, että on vaikea erottaa täysin varmasti, mitä painelaitteita käytetään vain tällaisissa kuljetuksissa. Meidän mielestämme voidaan hyväksyä myös se, että jäsenvaltioille myönnetään mahdollisuus sallia se, että hyväksytty - ja näin ollen yritykseen jollain tavalla sidoksissa oleva - laitos tarkistaa sarjavalmisteisten laitteiden vaatimustenmukaisuuden ilman direktiivin mukaista yhteisön merkintää. Olisi kuitenkin suositeltavaa varmistaa valvontaoikeus ilmoitetuille tarkastuslaitoksille tarkistustemme mukaisesti.
On ehdotettu myös mahdollisuutta myöntää siirtymäaika. Mielestämme se voidaan hyväksyä, kunhan siirtymäaikoihin ei hyväksytä lykkäyksiä.
Toisaalta on muitakin vähemmän tärkeitä muutoksia. Jotkin niistä koskevat lisäksi vain muodollisia tai kielellisiä seikkoja.
Näin ollen me kannatamme yleisesti ottaen yhteistä kantaa, ja lisäksi pidämme myönteisinä joitakin sen mukanaan tuomia muutoksia. Mielestäni on kuitenkin vahvistettava uudelleen tarvetta parantaa joitakin kohtia, kun otetaan huomioon, että lainsäädännön tehokkuus ja laadukkuus tällä arkaluonteisella alalla vaatii tarkkoja avoimuussääntöjä ja oikeusvarmuutta koko Euroopan unionissa, ja tämänsuuntaisia ovat meidän tämänhetkiset tarkistuksemme.
Lyhyesti sanottuna hankkeen keskeinen kiistakysymys perustuu joka tapauksessa siihen tärkeään ongelmaan, joka vallitsee tarkastuslaitosten kokemuksen ja riippumattomuuden välillä - tämä on suurin kiistanaihe. Paras ratkaisu tällaiseen ongelmaan on se, että molempien mielipiteiden välillä päästään järkevään tasapainoon, ja se, että tuetaan eri toimintatapojen virallista vahvistamista. Uskomme vilpittömästi, että tämän yhteisen kannan ja meidän tarkistustemme avulla saavutetaan tämä järkevä tasapaino, minkä vuoksi pyydämme teitä äänestämään tämän yhteisen kannan puolesta, joka hyväksyttiin liikennevaliokunnassa yksimielisesti.

Aparicio Sánchez
Arvoisa puhemies, vuosi sitten herra Camisón teki loistavaa työtä, ja parlamentti ilmaisi sen juuri näin, tämän onnistuneen direktiiviehdotuksen ensimmäisen käsittelyn aikana. Hänen näkemyksensä, joka mahdollistaa samanaikaisesti turvallisuuden lisäämisen ja vapaan liikkuvuuden parantamisen painelaitteiden valmistuksen, käytön ja Euroopassa tapahtuvan kuljetuksen alalla, on ennallaan myös tässä toisessa käsittelyssä. Sosialistiryhmä kannattaa liikennevaliokunnan kriteerejä, jotka olivat esittelijän alkuperäisiä kriteerejä, ja sen vuoksi se äänestää niiden pienten mutta tärkeiden tarkistusten puolesta, jotka sisältyvät tähän mietintöön ja jotka esittelijä on esittänyt pääkohdittain.
Yhtenäismarkkinoihin perustuvan yhtenäisen talousalueen luominen pysyy aikojen kuluessa Rooman sopimuksen tavoitteena, jota on tarpeen parantaa jatkuvasti. Tällä alueella ilmenevien teollisuustuotteiden kauppaa koskevien teknisten ongelmien poistaminen on siis parlamentin ja komission pysyvä velvollisuus, edellyttäen että näiden ongelmien poistamisessa noudatetaan korkean tason turvallisuutta. Tässä mietinnössä päästään molempiin tavoitteisiin. En muuten vieläkään ymmärrä, miksi neuvosto vastustaa jäsenvaltioiden välistä yhdenmukaistamista ja sitä, että kuorma-autokuljetuksia Euroopan moottoriteillä viikonloppuisin koskevat aikataulurajoitukset tehtäisiin avoimiksi, vaikka onneksi Saksan puheenjohtajakauden päättymiseen on vain kolme kuukautta, ja sen jälkeen voidaan olettaa, että myös tämä yhdenmukaistaminen toteutuu.
Onnittelemme herra Camisónia hänen tekemästään työstä näiden kahden käsittelyn aikana sekä myös komissiota sen erinomaisesta aliotteesta ja siitä, että se otti parlamentin tarkistukset hyvin vastaan.

Kinnock, Neil
Haluaisin aloittaa kiittämällä liikenne- ja matkailuvaliokuntaa ja erityisesti herra Camisón Asensiota siitä ajasta ja tuottavasta vaivannäöstä, jonka hän on käyttänyt tähän asiaan, ei ainoastaan tällä kertaa, vaan koko siitä ajasta, jonka hän on elänyt tämän ehdotuksen parissa - puolitoista vuotta tai jopa kauemmin. Hänen vaivannäkönsä tulos on parannus komission ehdotukseen. Olemme myöntäneet tämän kaikkein käytännöllisimmällä tavalla eli hyväksymällä merkittävän osan hänen ensimmäisen käsittelyn tarkistuksistaan. Herra Jarzembowskin näkeminen saa minut aina sekaisin. Miten hieno asia tähän aikaan yöstä!
Komission kanta, joka sisältää komission hyväksymät tarkistukset - yhteinen kanta -, parantaa kuljetettavien painelaitteiden kuten kaasusäiliöiden tai tankkien turvallisuutta, mahdollistaa niiden vapaan kulun ja vapaan käytön ja toteuttaa nämä tavoitteet säännöillä, jotka koskevat muun muassa, uuden välineistön vaatimustenmukaisuutta, olemassa olevan välineistön uudelleen arviointia, kausittaista tarkastamista ja asiaankuuluvaa yhteisön vaatimustenmukaisuusmerkintää.
Sanoisin muutaman sanan yhteisen kannan tarkistuksista, joita tänään tarkastelemamme mietinnössä esitetään. Ensiksikin komissio voi hyväksyä tarkistuksen 2, koska siinä otetaan käyttöön pakollinen ilmoittaminen komissiolle silloin, kun kyseessä ovat perusteettomat merkinnät.
Emme kuitenkaan voi hyväksyä tarkistusta 1. Syy tähän on se, että olemassa olevien astioiden uudelleenarviointi, jonka hyväksytty laitos suorittaa, on mahdollinen ainoastaan ehdotuksen ehdoilla. Parlamentti tietää, että tätä sääntöä aikovat käyttää ne jäsenvaltiot, joilla on paljon kokemusta hyväksytyistä laitoksista uudelleenarviointimenettelyssä. Ne vain valtuuttavat jotkin tietyt hyväksytyt laitokset uudelleenarviointimenettelyyn. Tällaisissa tapauksissa, ja kun otetaan huomioon se seikka, että ilmoitettu laitos on aikaisemmin uudelleenarvioinut tämän tyyppistä vaatimuksenmukaisuutta, ilmoitetun laitoksen tarkastuskäynnit ilman ennakkovaroitusta eivät ole tarpeellisia.
Haluaisin onnitella tulkkeja siitä tavasta, jolla he seurasivat äsken lukemaani kappaletta.
Koska tarkistus 4 on seurausta tarkistuksesta 1, sitäkään ei voida hyväksyä. Komissio ei voi myöskään hyväksyä tarkistusta 3 siitä yksinkertaisesta ja muodollisesta syystä - jonka tiedän esittelijän ymmärtävän -, että kertomuksessa Euroopan parlamentille ja komissiolle teknisen kehityksen sovelluksista on säädetty komission direktiiveissä, jotka on julkaistu virallisessa lehdessä.
Toivon, että arvoisat jäsenet hyväksyvät sen, että syynä siihen, että komissio ei hyväksy näitä paria tarkistusta, on täysin käytäntöön ja menettelytapoihin liittyvä harkinta eikä periaatteellinen vastustaminen.
Haluaisin kiittää esittelijää ja hänen kollegojaan heidän hyvin rakentavasta lähestymistavastaan ja toivottaa onnea tälle hyödylliselle laille.

Puhemies
Kiitoksia, komissaari Kinnock.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Satamat ja intermodaaliterminaalit
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Piecykin laatima liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A4-0074/99) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi päätöksen N: o 1692/96/EY muuttamisesta merisatamien, sisävesisatamien ja intermodaaliterminaalien sekä liitteessä III olevan hankkeen N: o 8 osalta (KOM(97)0681 - C4-0151/98-97/0358(COD)).

Piecyk
Arvoisa puhemies, en kenties tarvitse koko seitsemän minuutin puheaikaani. Puhuahan voi hieman lyhyemminkin. Me liikennepoliitikot pyrimme aina olemaan tarkkoja emmekä anna puheen kehittyä kielteiseen suuntaan.
Kun aloitimme työn Euroopan laajuisten verkkojen (TEN-verkkojen) parissa vuonna 1994, oli alusta alkaen selvää, että Euroopan laajuisista verkoista ei tule mitään ainutkertaista, purkauksenomaista tapahtumaa, jolloin tehdään päätös, ja sitten se vain on siinä, vaan oli selvää, että siitä syntyy prosessi, joka kestää useita vuosia ja jota pitää myös tarkistaa jatkuvasti. Sen vuoksi neuvoston ja parlamentin päätöksen otsikko vuodelta 1996 kuuluukin järkevästi " Yhteisön suuntaviivat Euroopan laajuisen liikenneverkon kehittämiseksi" . Neuvosto ja parlamentti eivät päässeet sovittelumenettelyssä yksimielisyyteen - kuten parlamentti sanoi tällöin - välttämättömästä satamien sisällyttämisestä TEN-verkkoihin. Olen sitä mieltä, että jopa luonteeltaan ja ymmärrykseltään melko yksinkertaiselle ihmiselle on selvää, että liikenneverkko ilman solmukohtia on loppujen lopuksi vain torso, mutta kukaan ei ole myöskään väittänyt, että neuvostossa kokoontuvat vain luonteeltaan yksinkertaiset ihmiset. Sitä en uskaltaisi mitenkään tehdä.
Komissio - te, arvoisa komissaari - antoi sitten sovittelumenettelyssä lausuman siitä, että merisatamia koskeva ehdotus annettaisiin heti. Tämä " heti" vei hieman kauemmin aikaa kuin normaalisti oletetaan. Tuloksena on mielestäni kuitenkin erittäin järkevä ehdotus siitä, että merisatamat, sisävesisatamat ja intermodaaliterminaalit kootaan samaan ehdotukseen. Järkevä sen vuoksi, että kaikki kolme ovat loppujen lopuksi liikenteen solmukohtia, ja sellaisina ne ovat nimenomaan edellytys erilaisten liikennemuotojen yhdistämiselle. Merisatamat ja sisämaassa olevat solmukohdat vaikuttavat lisäksi vastavuoroisesti toisiinsa ja ovat tärkeitä intermodaalisten kuljetusten kehittämiselle.
Merisatamien kehittämiselle tärkein asia ovat markkinat. Emme myöskään puutu siihen, minkä vuoksi sen, että laadimme merisatamia koskevat valintaperusteet, ei pitäisi aiheuttaa kilpailun vääristymiä eurooppalaisten perusteiden mukaisissa merisatamissa. Liikennemääräperusteen osalta minusta tuntuu 1, 5 miljoonan tavaratonnin vuosittainen tavaranvaihto todellakin sopivammalta eurooppalaiselle verkolle kuin vain yhden miljoonan, niin kuin komissio ehdottaa. Aivan käsittämättömäksi komission ehdotus muuttuu kuitenkin merisatamien erittelyissä. Niissä puhutaan pitkään aivan oikein satamien infrastruktuurista, mutta komission ehdotuksessa sanotaan lopuksi, että infrastruktuurihankkeille ei voida myöntää tukea. Meistä, ja minusta, se on aivan väärin. Me pysymme entisellä kannallamme. Haluamme tunnustaa satamainfrastruktuurin periaatteessa tukikelpoiseksi, mutta emme nimenomaan suprastruktuuria, mikä on toinen asia.
Jotta olisi myös selvää, mitä infrastruktuurilla tarkoitetaan, mietinnössäni ehdotetaan infrastruktuurin perusmääritelmää. Meillähän on loppujen lopuksi kaikilla päässämme jonkinlaisia kuvitelmia tuista, siitä, mitä kaikkea voitaisiin tukea. Jotta kuvitelmat pysyisivät aisoissa, on annettava myös tulevien verkkojen infrastruktuurin perusmääritelmä.
Sisävesisatamien tilanne on hieman toisenlainen. Sisävesisatamat on tietysti, kuten komissio ehdottaa, varustettava intermodaalisten kuljetusten käsittelyyn soveltuvilla uudelleenlastauslaitteilla; se olisi yksi peruste. Niiden sisävesisatamien, jotka lastaavat uudelleen vain irtotavaraa, liikenteen vuosittaisen kokonaismäärän olisi oltava vähintään 500 000 tonnia rahtia. Tämän perusteen mietintöön lisää liikennevaliokunta.
Haluaisin käsitellä vielä kahta kohtaa. Komissiohan haluaisi sisällyttää TEN-verkkoihin myös rautateiden rahtiliikenteen valtaväylät. Arvoisa komissaari, parlamenttihan on aina tukenut komissiota, ja teitä henkilökohtaisesti, valtaväyläasiassa. Pidämme niitä välttämättöminä, jotta saadaan siirrettyä lisää rahtia maanteiltä kiskoille. Myös tukemme säilyy. Valtaväylät kuuluvat kuitenkin rakenteensa puolesta palveluihin eivätkä infrastruktuuriin. Sen vuoksi valiokunta ja minä olemme sitä mieltä, että ne eivät kuulu järjestelmän rakenteen kannalta katsottuna - asiallisesti kyllä, siis asiasisällön kannalta olemme aivan samaa mieltä - TEN-verkkoon, koska ne eivät kuulu siis infrastruktuuriin.
Sitten meillä on vielä Essenin huippukokouksen 14: ään toki tärkeään hankkeeseen kuuluva kuuluisa hanke N: o 8. Hyvä luoja, nämä hankkeet on arvioitu tuhanteen kertaan, niiden rakennuskelpoisuus on tarkistettu! Christophersenin ryhmä on nähnyt vaivaa, ja sitten asioiden pitääkin olla taas toisin! Neuvosto ei varmasti saa tästä mitalia. Luulen kuitenkin, että parlamentin ja komission pitäisi unohtaa se asia ja myöntyä, mutta tarkennuksin, sillä hanke N: o 8 on oikeastaan hanke, joka muodostuu useista yksittäisistä hankkeista. Meidän pitäisi huomenna myös päättää niistä sellaisina.
Jäljellä on enää kiitosten esittäminen yhteistyöstä valiokunnan kollegoille ja komission yksiköille, joiden kanssa toimimme myös yhdessä, ja lopuksi pyynnön esittäminen neuvostolle siitä, että yhteinen kanta saataisiin vihdoinkin valmiiksi ennen lainsäädäntökauden päättymistä, jotta pääsemme syksyllä sitten myös eteenpäin.
Aivan viimeinen kohta: komissiohan harkitsee laativansa verkkojen tarkistuksen yhteydessä tästä asiasta mahdollisesti valkoisen kirjan. Mielestämme se on väärä menettelytapa. Suuntaviivojen 21 artiklassa sanotaan, että komission on laadittava tarkistus ehdotuksineen, eikä tarkoitus ole aloittaa pohjimmiltaan niin sanotusti uutta pohdiskelua valkoisella kirjalla. Sen vuoksi odotamme, että tarkistus, milloin se sitten tuleekin, sisältää hyviä uusia tarkistettuja ehdotuksia, mutta emme sitä, että kaikki alkaa niin sanotusti uudelleen nollapisteestä. Olemme oikeastaan työskennelleet jo liian kauan verkkojen parissa, jotta voisimme ryhtyä siihen. Sen vuoksi on järkevää, että käsiteltävänä on nyt täydentävä ehdotus. Voin vain toivottaa arvoisalle komissaarille menestystä sen laatimisessa ja toivoa, että saamme aikaan yhteisen kannan vielä tämän vaalikauden aikana.

Sindal
 Arvoisa puhemies, kiitos kollegallemme, herra Piecykille hyvästä mietinnöstä ja päätöslauselmasta, ne molemmat ovat Euroopan laajuisia liikenneverkkoja koskevan päätöslauselman perua. Emme saaneet ratkaistua sitä, kuinka satamat olisi voitu liittää suunnitelmaan. Sen jälkeen olemme pystyneet todistamaan sen, että sekä kotimaan laivaliikenteen satamien että merisatamien tehottomuus ja korkeammat kustannukset ovat rajoittaneet merenkulkua. Lyhyitä merikuljetuksia koskeva kertomus todisti sen. Olemme käsitelleet satamia koskevaa vihreää kirjaa, ja olemme todellakin päässeet melko pitkälle satamia koskevassa keskustelussa.
Kehitystä tarvitaan koko Euroopassa. Viittaamme nyt yhteisesti muutamiin tärkeinä pitämiimme asioihin ja muutamiin satamiin. On tärkeää, että emme kiinnitä huomiota pelkästään toiminnallisiin näkökohtiin, vaan myös siihen, että byrokratian on oltava samanlaista kaikkialla. Sen haluan ottaa esiin tänään. Laivojen satamaan saapumisen kannalta on erittäin ongelmallista, että niiden vastaanottotavoissa on eroja ja että myös satamat toimivat eri tavoin. Vetoankin siihen, että ne jäsenvaltioiden satamat, jotka nyt Euroopan laajuisten liikenneverkkojen veljeyden nimissä - jos saan sanoa niin - pyrkivät varmistamaan kestävämmän liikenteen, noudattaisivat sitä vaatimusta, jonka liikenneketjuun kuuluminen ja koko siitä aiheutuva byrokratia niille asettaa. Toiseksi valinnan on tapahduttava myös strategisin eikä pelkästään alueellisin ja paikallisin perustein. Sataman paikallinen merkitys voi olla hyvinkin suuri, mutta se ei kuitenkaan välttämättä ole Euroopan laajuisen liikenneverkon vaatimuksien mukainen. Meidän on sen vuoksi rajoitettava paikallista laajentumishalukkuutta, silloin kun puhumme Euroopan laajuisten liikenneverkkojen kehittämisestä.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, tiistai-illat, ne ovat liikenne- ja matkailuvaliokunnan aikaa, käykäämme siis taas töihin.
Haluaisin kiittää esittelijää, herra Piecykiä, oikein sydämellisesti hänen mietinnöstään. Hän on kirjannut myös erinomaisesti ylös sen, mitä olemme jo puhuneet merisatamia koskevasta vihreästä kirjasta. Hän on ottanut parlamentin ajatukset mietintöön ja tehnyt niistä yhtäpitäviä: valkoinen kirja ja TEN-verkkoa koskeva täydennys. Tämä on erittäin tärkeä tehtävä, jotta oikeustoimia ei olisi kahta ja jotta ne eivät menisi eri suuntiin. Uskon, että sekin on todiste siitä, kuinka oikeassa olimme, kun olimme itsepäisiä vuonna 1996 emmekä hyväksyneet merisatamia silloin, sillä Piecykin mietinnössä on paljon tarkempi ja selvempi määritelmä meri- ja sisävesisatamien tukemisen tai tukematta jättämisen tehtävistä. Myönnän sen, arvoisa komissaari, ja kiitän myös komissiota alkuperäistä tekstiä paremmasta ehdotuksesta. Sen osalta olemme lähentyneet toisiamme.
Uskon myös, että on tärkeää, että meillä on eurooppalaisten merisatamien järkevä kartta, sillä kansalaiset eivät ole ymmärtäneet sitä, miksi on olemassa kartta, jossa esitetään lentokentät, rautatiet ja maantiet, mutta ei satamia. Olen herra Piecykin kanssa samaa mieltä siitä, että merisatamien sisällyttäminen karttoihin ei tarkoita sitä, ettei muilla satamilla ole mahdollisuuksia päästä merkittävään asemaan Euroopassa, niiden on vain hankittava se asema itse. Se on luultavasti ratkaiseva kysymys.
Ennen kaikkea pidän erittäin hyvänä sitä, että Piecykin mietinnössä erotetaan selvästi sataman infrastruktuuri ja suprastruktuuri. Yhtenä tärkeimmistä tehtävistämme on ja pysyy merisatamien kilpailun vääristymien välttäminen kansallisten tukien, koheesiorahaston tukien tai rakennerahaston tukien avulla. Siihen tarvitaan selvä perusta: mikä on sataman infrastruktuuri, mikä on sataman suprastruktuuri?
Toivon, että komissio, komissaari Kinnock, hyväksyy kantamme myös hankkeessa N: o 8. Neuvosto puhuu aina Essenin ja Dublinin hankkeista, mutta olemme ymmärtäneet asian aina niin, että päätös on yhteispäätös eikä neuvoston päätös: on siis kyse ensisijaisten hankkeiden luettelosta, hankkeiden eikä ensisijaisten yleissitovien asioiden luettelosta. Hanke N: o 8 oli valitettavasti yleissitova. Täsmensimme sitä komission asiallisten ehdotusten perusteella - olemme valmiit täsmentämään sitä seuraavassa vaiheessa mahdollisesti yhteisesti, voimakkaammin ja selkeästi. Tärkeää on kuitenkin se, että tiedämme selvästi, mikä on ensisijaista, emmekä rajoitu yleisiin sitomattomiin asioihin.
Olen myös esittelijä Piecykin kanssa yhtä mieltä siitä, että TEN-verkkoja käsittelevää valkoista kirjaa ei tarvita, se merkitsee aina kahden vuoden keskustelua, ja kaikki, jotka ovat täällä, ja kaikki, jotka ovat neuvostossa, tietävät, mistä me puhumme. Tarvitsemme lyhyen kertomuksen saaduista kokemuksista ja selkeän tarkistuksen. Se on tehtävämme ja se palvelus teidän pitäisi vielä tehdä meille, arvoisa komissaari.

Wijsenbeek
 Arvoisa puhemies, voin kyllä sanoa kollega Jarzembowskin jälkeen, joka puhui täällä tiistai-illasta kuljetusiltana, että on silmiinpistävää, kuinka me kaikki pidämme itseämme kuljetusasioissa riviedustajina. Komissaari Kinnock, jos te pysytte tässä tehtävässä ja kun siirrymme yhteispäätösmenettelyyn, me voimme kaikki yhdessä pyrkiä kohti tämän politiikan keskipistettä ja saavuttaa hieman tärkeämmän poliittisen aseman.
Tämän sanottuani minun täytyy aloittaa myös kiittämällä kollega Piecykiä ja sanoa, kuinka merkittävää on se, kuinka hyvin olemme tehneet tässä asiassa yhteistyötä, ja uskon, että jos hänen edeltäjänsä Günther Topmann olisi nähnyt, kuinka hyvässä sopusoinnussa olemme saaneet tämän mietinnön aikaan, hän olisi ollut riemuissaan.
Arvoisa puhemies, sen jälkeen, mitä on sanottu ja mihin haluan yhtyä, haluaisin vielä tarkentaa erästä näkökohtaa. Satamat ovat luonnollisesti tärkeimpiä solmukohtia, joita meillä on Euroopan laajuisissa verkoissa, koska niiden kautta itse asiassa kulkee unionin tuonti ja vienti kokonaisuudessaan. Satamien tärkeyttä ei osoita pelkästään historia vaan yhtä paljon sitä osoittavat jatkoyhteydet satamista. Miksi esimerkiksi Porton satama on hieman vähemmän kuormitettu kuin Rotterdamin satama? Siksi, että jatkoyhteydet sieltä ovat hankalammat, koska sataman ympäristön infrastruktuuri ei ole vielä riittävän vahva, vaikkakin matka valtamereltä Portoon kestää pari kolme päivää vähemmän. Tämä on yksi syy siihen, miksi olemme kehittäneet yhdessä Euroopan laajuisia verkkoja ja miksi on erittäin tärkeää, että satamista eteenpäin täytyy olla multimodaalisia yhteyksiä.
Näin ollen myös minä haluan kiittää esittelijää siitä, että hän on jälleen maininnut vesitiet - Elben ja Lübeckin välisen kanavan ja valiokunnassa tarkistuksella lisätyn Twenten ja Mittellandin välisen kanavan -, jotka ovat vähintään yhtä tärkeitä. Pitäisimme erittäin suuressa arvossa sitä, että komissio myös painottaisi vesiteiden tärkeyttä.

Torres Marques
Arvoisa puhemies, tahtoisin ensinnäkin onnitella kollegaamme Piecykiä hänen esittelemästään erinomaisesta mietinnöstä, joka käsittelee tärkeää aihetta. Koska voin puhua vain aivan lyhyesti, ymmärtänette, että rajoitun puheenvuorossani ensisijaiseen tavoitteeseen N: o 8, joka koskee Portugalin ja Espanjan sekä muun Euroopan välisiä yhteyksiä.
Nyt esiteltyä hanketta voidaan pitää Portugalin osalta todellisena liikennealan vallankumouksena. Siihen sisältyy kokonaisuudessaan se uusi filosofia, jota me olemme Euroopan unionissa ja erityisesti juuri Euroopan parlamentissa aina puolustaneet. Maani nykyinen yleisten töiden ministeri on ollut aiemmin Euroopan parlamentin jäsen, ja tällä taustalla on kenties jotain tekemistä sen kanssa, että Portugalin yhteisöhankkeita koskevissa ehdotuksissa on tapahtunut hyvin syvällinen muutos.
Aiemmassa hankkeessa oli kyse moottoritien rakentamisesta Lissabonin ja Valladolidin välille, ja se sisältyy myös uusiin suunnitelmiin; uutta sen sijaan on mielestäni ennen kaikkea tuon hankkeen filosofia. Nyt tarkastellaan satamia ja eri liikennemuotoja yhdistävää liikennettä, johon sisältyy sekä rautatie- että liikenneyhteyksiä ja jonka ansiosta tavarat saadaan helposti satamiin ja satamista Euroopan keskiosiin. Aivan kuten herra Wijsenbeek totesi, Porton ja Rotterdamin satamien infrastruktuureissa on todellakin suuri ero.
Sen vuoksi tähän hankkeeseen sisältyvät ehdotukset - jotka merkitsevät mielestäni todellista vallankumousta maani liikenneyhteyksille ja joille pyydän sen vuoksi parlamentin ja komission kannatusta - mahdollistavat sen, että Portugali kykenee nykyaikaistamaan liikennejärjestelmänsä täydellisesti eli luomaan loogisen ja täydentävän verkoston, joka yhdistää erilaisia liikennemuotoja ja nykyaikaistaa erityyppiset mahdollisuudet päästä Portugalin satamiin. Voimme siten luoda aivan uudenlaisen kehitysrintaman, ja sen vuoksi uskommekin, että tämä hanke kannattaa hyväksyä, sillä se on ratkaisevan tärkeä sekä Euroopalle että Portugalille.

Sisó Cruellas
 Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan onnitella tämän mietinnön esittelijää, herra Piecykiä, koska kuten olemme jo tottuneet näkemään, hän on laatinut jälleen kerran erinomaisen mietinnön.
Meidän on oltava komission ehdotukseen tyytyväisiä, koska on tärkeää ja kiireellistä viimeistellä vuoden 1996 Euroopan parlamentin ja neuvoston välinen sovittelumenettely, jossa ei päästy yksimielisyyteen tavasta, jolla merisatamat sisällytettäisiin TEN-verkkoihin (Euroopan laajuisiin verkkoihin). Kuten esittelijä jo totesi, komission ehdotus on annettu kuitenkin myöhäisessä vaiheessa, ja nykyistä ehdotusta koskeva menettely ja komission laatima kertomus, jolla tarkistetaan periaatteessa suuntaviivoja, tulevat olemaan päällekkäisiä. Itse asiassa komission muutosehdotukseen sisältyvissä perusteluissa viitataan toistuvasti päätöksen N: o 1692 21 artiklan mukaiseen tulevaan suuntaviivojen tarkistamiseen.
Toisaalta olen sitä mieltä, että suuntaviivojen jatkuvaa tarkistamista ja mukauttamista ei pidä toteuttaa valkoisen kirjan avulla. Mitä tulee tarkistukseen 13, jossa viitataan hankkeeseen N: o 8, tarkkaan ottaen komission ehdotukseen " Portugalin ja Espanjan sekä muun Euroopan välinen multimodaalinen yhteys" sisältyviin käytäviin, siihen lisätään Galicia (La Coruña)/Portugal (Lissabon), Lounaiskäytävä (Lissabon/Sevilla) ja kolmas käytävä, jonka nimenä mainitaan Irún/Portugal (Lissabon), josta puuttuu Espanjan aluetta koskeva määritelmä. Kyseessä on mielestäni uudelleenkirjoitusvaiheessa tapahtunut virhe, sillä siinä pitäisi lukea " Irún-Valladolid/Portugal Lissabon" , minkä vuoksi pyydän tekemään tämän korjauksen väärinkäsitysten välttämiseksi ja pyydän esittelijää selventämään tätä kohtaa sitten, kun asiasta äänestetään.

Baldarelli
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, minun on sanottava, että tämän komission ehdotuksen myötä viedään päätökseen merkittävä Euroopan laajuisiin verkkoihin liittyvä suunnittelu, vaikka nyt saavutetun ratkaisun myötä ei aihetta koskeva keskustelu vielä olekaan ohi.
Toisin kuin eräät kollegani, olen vakuuttunut siitä, että on välttämätöntä keskustella uudesta Euroopan laajuisia verkkoja koskevasta suunnitelmasta, ja tätä keskustelua tulee käydä Jacques Delorsin alkuperäisen valkoisen kirjan hengessä ja siten, että keskustelussa tuodaan esiin merkittäviä uusia ajatuksia, ja ennen kaikkea siten, että verkkomalli pyritään yhdistämään kaupunki- ja teollisuusalueiden kehitykseen. Kannatan siis sellaista komission ehdotusta, joka avaisi mahdollisuuden keskustella laajasti parlamentin ja eurooppalaisen yhteiskunnan kanssa ja joka ei olisi pelkkä kansallisten hallitusten välittämä luettelo suunnitelmista.
Yhdyn keskustelun aiheena olevan ehdotuksen keskeisiin seikkoihin ja uskon, että eräässä asiassa ratkaisusta voidaan sopia. Rahdin kokonaismäärään perustuvaa satamien jaottelua ei mielestäni voi tehdä pelkästään 1, 5 miljoonan tonnin vuotuisen määrän perusteella, vaan sitä on harkittava pitemmällä, vähintään kolmen vuoden, aikavälillä.
Kilpailua koskevan kysymyksen osalta on mielestäni tärkeää kiinnittää paljon huomiota vääristymiin, mutta mielestäni rakennerahastojen ja koheesiorahaston toimet ovat keskeisiä sekä rakenteellisten että suprastruktuurin toimien osalta. Uskon, että komission satamia koskeva tutkimus on tässä erittäin hyödyllinen, kun otetaan huomioon, että on lukuisia muualla kuin Välimerellä sijaitsevia satamia, jotka yhtä kaikki nauttivat julkista tukea, vaikkakin epäsuorasti. On välttämätöntä tehdä selkeä ja täsmällinen analyysi sekä muista kuin Välimerellä sijaitsevista satamista että Välimeren satamista.
Kun asiaa tarkastellaan tältä kannalta, on mielestäni tuettava liikenteen solmukohtien kehitystä, intermodaalisuutta, teknologista innovaatiota ja toisiinsa liitettyjen verkkojen järkevää kehitystä. Tässä tapauksessa on mielestäni tärkeää harkita yhteyksiä rautateiden solmukohtiin. Intermodaalisuus on merkittävä seikka.

Mendes Bota
 Arvoisa puhemies, neljästätoista ensisijaisena pidettävästä hankkeesta, jotka määriteltiin Eurooppa-neuvoston Essenissä pidetyssä kokouksessa joulukuussa 1994, kolme on nyt valmistumassa, kuusi muuta on tarkoitus toteuttaa vuoteen 2005 mennessä ja viiden hankkeen osalta tilanne on erittäin epämääräinen sekä aikataulun että kustannusten ja rahoituksen osalta. Näihin kuuluu Portugalin ja Espanjan sekä muun Euroopan välinen multimodaalinen yhteys.
Vuonna 1996 Portugalissa tuli valtaan uusi, sosialistinen hallitus, ja tuolloin myös suuntaviivat muuttuivat; uusi multimodaalisiin yhteyksiin perustuva filosofia, jota mekin kannatamme, hahmoteltiin Madridissa, ja unioni hyväksyi sen Dublinissa pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa.
Nyt, kaksi ja puoli vuotta myöhemmin, ei kuitenkaan vieläkään tiedetä, minkälaisia Portugalin ja Espanjan multimodaalisia liikenneyhteyksiä koskevia konkreettisia hankkeita Brysselissä on jo esitetty ja mitä tutkimuksia niiden vaikutuksista talouteen ja ympäristöön on laadittu, eikä myöskään sitä, mitkä noiden hankkeiden kustannukset ja rahoituslähteet ovat. On merkille pantavaa, että samaan aikaan kun täällä tarkistetaan kolmea keskeistä Iberian niemimaan liikennekäytävää koskevan hankkeen N: o 8 määrittelyä, Portugalin hallitus on puolestaan esitellyt taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen kansallisen suunnitelman vuosiksi 2000-2006, ja tuohon suunnitelmaan sisältyy neljä keskeistä Iberian niemimaan liikennekäytävää osana Euroopan laajuisia verkkoja koskevaa nykyistä kokonaissuunnitelmaa, nimittäin Galician ja Portugalin välinen liikennekäytävä Vigo-Lissabon, Irunin ja Portugalin välinen liikennekäytävä, Estremaduran liikennekäytävä Lissabon-Madrid ja Välimeren liikennekäytävä Lissabon-Faro-Huelva-Sevilla.
Miten asia siis oikeastaan on? Onko kyseessä kolme vai neljä liikennekäytävää? Kumpi teksteistä oikeastaan ilmaisee Lissabonin hallituksen nykyisen poliittisen tahdon? Kumpi suunnitelmista toteutuu tulevaisuudessa? Tällaisesta tahmeasta epämääräisyydestä on tehtävä loppu, sillä jatkuva soutaminen ja huopaaminen voi johtaa siihen, että hankkeisiin ei lopulta saada välttämätöntä rahoitusta unionilta. Etenkään sellaiset alueet kuin Algarve ja Andalusia eivät voi mitenkään tyytyä siihen, että ne ovat kyllä kartalla olemassa, mutta eivät tosiasiallisesti pääse vielä aikoihin osallisiksi liikennekäytävistä, jotka yhdistävät ne muuhun Eurooppaan. Etelä-Portugalissa on Euroopan huonoimmat rautatieyhteydet, sillä yhteys Sevillaan ja Faron lentokentälle puuttuu kokonaan. Lissabonin ja Algarven välinen moottoritie, Infanten väylän toinen vaihe sekä Ayamonten ja Sevillan välinen yhteys on rakennettava lyhyellä aikavälillä täydentämään nykyistä rautatieverkkoa, joka on myös uusittava eurooppalaisten standardien mukaisesti. On aika tehdä loppu toimettomuudesta ja epäröinnistä.

Kinnock, Neil
Arvoisa puhemies, aloitan valittelemalla sitä, että en ole yhtä täsmällinen ja lyhytsanainen kuin herra Piecyk, osittain siksi, että tähän mietintöön liittyy joitakin ongelmia. Haluan antaa avoimen ja mahdollisimman täydellisen vastauksen siihen, mitä on sanottu, koska nämä ovat tärkeitä asioita. Toivon siis, että parlamentti jaksaa kuunnella minua, vaikka sallitut viisi minuuttia vähän ylittyisivätkin. Olen myös sitä mieltä, että herra Wijsenbeek on, jälleen kerran, tehnyt erinomaisen ehdotuksen, joka koskee sitä, että näissä myöhäisistunnoissa kokoontuisimme istumaan lähemmäksi toisiamme, niin että voisimme säästää sähköä, koska meidän ei tarvitsisi saada ääniämme kuulumaan niin kauaksi, ja ehkäpä illan lopuksi voisimme laulaa yhdessä muutaman laulun. Se olisi oikein mukavaa.
Joskus tunnen oloni melko yksinäiseksi, vaikka, kuten herra Wijsenbeek sanoo, tämä parlamentti on tupaten täynnä verrattuna siihen, mihin me joskus olemme tottuneet. Tämä todistaa sen, että tämä tärkeä aihe kiinnostaa suuresti.
Olen iloinen siitä, että parlamentti on kiinnostunut ehdotuksesta, jonka olemme esittäneet, ja että parlamentissa tuetaan yleisesti sen tavoitetta saada valmiiksi Euroopan laajuisten liikenneverkkojen suuntaviivat, joihin sisällytetään myös merisatamat, sisävesisatamat ja intermodaaliterminaalit.
Esittelijällä, herra Piecykillä, on varmaan ollut sellainen tunne, että hän on saanut jotakin aikaan laatiessaan tätä mietintöä, koska yhteisten kokemustemme jälkeen, jotka ajoittuvat vuosiin 1995 ja 1996, ajattelen häntä aina Euroopan laajuisten liikenneverkkojen suuntaviivojen parlamentaarisena kätilönä.
Arvoisille jäsenille on selvää, että Euroopan laajuisen multimodaalisen liikenneverkon kehittäminen olisi epätäydellistä, jos siihen ei sisältyisi muiden liikennemuotojen tärkeimpiä solmukohtia. Tämä on syy siihen, kuten useat parlamentin jäsenet tietävät, että komissio tämän parlamentin pyynnön jälkeen julisti suuntaviivoja koskevassa sovittelumenettelyssä, että jättäisimme ehdotuksen merisatamahankkeita varten vuonna 1997. Tämä on tosiaankin johdonmukaista koko meidän Euroopan laajuisia verkkoja koskevan politiikkamme pääsisällön kanssa, jonka on keskityttävä yhä enemmän solmukohtiin ja pääväylille pääsyyn mieluummin kuin pelkästään perinteisiin infrastruktuuriosiin, koska tehtävänä on kehittää oikeita verkkoja.
Olen iloinen siitä, että valiokunta on tukenut komission pääperiaatteita ja päätavoitteita. Monet valiokunnan tarkistuksista voidaan hyväksyä joko kokonaisuudessaan tai ainakin periaatteessa.
Ennen kuin käsittelen merkittäviä tarkistuksia, haluaisin kommentoida tarkistusta 1 - asiasta, joka on noussut toistuvasti esiin tämän keskustelun aikana -, jolla tekstiin lisätään selonteko, jossa todetaan, että Euroopan parlamentti odottaa mieluummin suuntaviivojen tarkistusta koskevaa lainsäädäntöehdotusta kuin sitä valkoista kirjaa, josta komissio on ilmoittanut. Ymmärrän erittäin hyvin tuota näkökantaa. On kuitenkin sanottava, että suuntaviivapäätöksen 21 artiklan mukaan komissiota kehotetaan esittämään kertomus eikä ehdotusta lain tarkistamiseksi. Siksi me täytämme tuon vaatimuksen. Toivon, että parlamentti on samaa mieltä siitä, että kertomuksen laatiminen valkoisen kirjan muodossa on järkevää, koska sen tarkoituksena on varta vasten tarjota parlamentille ja muille todellinen mahdollisuus laajempaan Euroopan laajuisten verkkojen politiikkaa koskevaan keskusteluun yleensä, ennen kuin uudesta ehdotuksesta lopullisesti päätetään. Parlamentilla ja laajemmalla yhteisöllä on kaikki voitettavana eikä kerta kaikkiaan mitään hävittävänä tämän näkökannan omaksumisen kautta, erityisesti sellaisen todellisen politiikan kehittämiseen osallistumisen muodossa, joka on keskeinen strategia Euroopan unionille.
Emme siis yritä mitenkään vältellä, vaikka meillä ei heti olekaan esitellä lainsäädäntöehdotusta, vaan pyrimme rehellisesti sanottuna tekemään juuri päinvastoin, ja olemme avoimempia ja otamme muita mukaan TEN-verkkojen suuntaviivoja koskevan lähestymistavan tarkistukseen, jota olemme tekemässä neljän vuoden kokemusten - jolloin on tapahtunut hyvin paljon kehitystä - ja tapahtuneen politiikan kehittymisen jälkeen.
Käsittelen muita tarkistuksia kolmessa pääryhmässä: ensiksi niitä, jotka liittyvät Euroopan laajuisiin rautateiden rahtiliikenteen valtaväyliin; toiseksi niitä jotka liittyvät perusteisiin, joilla päätetään, mitkä satamat otetaan mukaan, ja kolmanneksi niitä, jotka liittyvät asiaan kuuluviin tapoihin sijoittaa infrastruktuuriin, suprastruktuuriin ja liikkuvaan kalustoon.
Tarkistuksissa 2 ja 7 viitataan Euroopan laajuisiin rahtiliikenteen valtaväyliin, joita, kuten herra Piecyk sanoi, tämä parlamentti on tukenut keinona edistää alkuvaiheessa rautatiekuljetusten elvyttämistä kaikkialla unionissa. Tämä suuntaviivojen tarkistus tarjoaa meille uuden keinon kannustaa rautatierahtiliikennettä tekemällä selväksi sen, että infrastruktuurisijoituksille valtaväyläreitteihin annetaan etusija. Tässä on järkeä, koska infrastruktuuriin sijoittamisen kannattavuus riippuu selvästi kilpailukykyisistä tulojenhankkimispalveluista ja kilpailukykyiset palvelut vaativat selvästi laadukasta infrastruktuuria. Sijoittaminen infrastruktuuriin helpottaa siis varmasti parempien palvelujen tarjoamista. Olin kuitenkin luullut, että se on joka tapauksessa infrastruktuuriin sijoittamisen tarkoitus.
Tämä tarkistus on tosiaankin samansuuntainen kuin parlamentin itsensä tekemät tarkistukset ja ne meidän hyväksymät tarkistukset, jotka koskevat yhdistettyjä kuljetusohjelmia. En siis voi tukea tarkistuksia 2 ja 7, jotka vaikuttaisivat niin, että kaikki viittaukset Euroopan laajuisiin rautateiden rahtiliikenteen valtaväyliin jäisivät pois. Harkitsisin kuitenkin mielelläni sen ehdon uudelleenmuotoilua, joka ei suoraan viittaa rautateiden rahtiliikenteen valtaväyliin vaan pikemminkin rajat ylittäviin Euroopan laajuisiin rautatierahtiväyliin, jotka ovat avoimia kaikille toimijoille. Jos tämä hyväksytään, toivon että kaikki parlamentin ryhmät voivat sitten antaa tukensa viittaukselle.
Mitä tulee satamien määrittelyyn, komissio hyväksyy sen, että tarkistuksessa 4 annetaan erikoiskohtelu kaikkein syrjäisimpien alueiden satamille. Ehdotuksessa vaadittu liikenteen vähimmäismäärän nostaminen 1 miljoonasta 1, 5 miljoonaan rahtitonniin jättäisi ulkopuolelle noin 27 satamaa, pääasiallisesti unionin kaukaisimmilla alueilla. Emme siis voi tukea tätä kohtaa sitoumuksemme laajuuden emmekä itse asiassa sellaisten perustamissopimuksen vaatimusten vuoksi, jotka koskevat Euroopan laajuisten verkkojen strategiaa unionin reuna-alueiden lähentämisestä sen keskustaan. Samalla tarkistuksessa esitetty vaatimus siitä, että satamat liitettäisiin TEN-verkkoihin, aiheuttaisi sen, että monet sellaiset satamat jäisivät ulkopuolelle, jotka eivät tällä hetkellä ole yhteydessä Euroopan laajuisiin verkkoihin. Vastaavasti tarkistuksessa 3 esitetty sisävesisatamien rahdin vähimmäismäärän käyttöönotto muuttaisi tämänhetkistä näkökantaa, joka perustuu olennaisesti intermodaaliseen rahtiin. Näitä ehdotettuja tarkistuksia ei siis voida hyväksyä kokonaisuudessaan. Toivon, että parlamentti myöntää, että on käytännön syitä siihen, että komissio ottaa tämän kannan, sekä lisäksi syitä, jotka ovat myös yhteydessä haluun tehdä Euroopan laajuisten verkkojen strategiasta todella laaja ja kattava-alainen, kun kehitämme sitä edelleen.
Tarkistuksessa 6 tehdään mullistavia muutoksia suuntaviivakarttoihin, lisätään yhteyksiä ja luodaan uusia satamakategorioita. Olen varma, että parlamentti myöntää, että nämä ovat todellisuudessa asioita, joita harkitaan tulevassa yleisessä tarkistusmenettelyssä. En siis voi hyväksyä tätä tarkistusta tuon takia.
Tarkistus 5 pääosin tiivistää määritelmiä ja se voidaan helposti hyväksyä. Olen kiitollinen herra Piecykille tämän tarkistuksen esittämisestä.
Mitä tulee kannattaviin sijoitustyyppeihin, voin olla helposti samaa mieltä siitä väitteestä, että kaikkien yhteistä etua koskevien hankkeiden, myös niiden, jotka liittyvät satamiin, tulisi periaatteessa olla potentiaalisesti oikeutettuja TEN-rahoitukseen. Tämä tarkoittaa sitä, että jätetään pois ehdotuksessamme oleva rajoittava kappale, joka koskee satamien infrastruktuurin rahoituksen saatavuuden rajoittamista. Tietenkään noiden alueiden rahoittaminen - kuten herra Jarzembowski huomautti - ei saa vääristää kilpailua. Nimenomaan uuden satamien suprastruktuurikäsitteen käyttöönotto voisi luoda todellisia ongelmia, kun ero suprastruktuurin ja infrastruktuurin välillä on kaikkea muuta kuin selkeä. Avaisimme oven yksilöintiä koskevalle epävarmuudelle, erityisesti yhdistetyn kuljetuksen alueella. Jos unioni viisaudessaan haluaisi nimittää herra Jarzembowskin TEN-verkkojen suprastruktuurin tarkastajaksi kaikkiin Euroopan unionin satamiin, se tarkoittaisi sitä, että hän olisi tuottavassa työssä, omistautunut yhteisön palvelemiseen. Voisin olla pahoillani ainoastaan siitä, että hän olisi kauan poissa parlamentista. Mutta jos tuota valtaa ei anneta herra Jarzembowskille, en ole varma, että voisin hyväksyä sellaisen määritelmän, jossa selvästi piirrettäisiin raja suprastruktuurin ja infrastruktuurin välille. Haluaisin selkeyttää tätä käsittelemällä väitettä tarkemmin.
Komissio on tutkinut erittäin perinpohjaisesti tarkistusten 8 ja 9 ajatusta siitä, että sataman infrastruktuurille annettaisiin yksityiskohtainen määritelmä, vaikka tunnustankin hyvät tarkoitusperät sen tuomisessa esiin tuolla tavalla. Olemme kuitenkin joutuneet päätymään siihen lopputulokseen, että yksityiskohtaisen määritelmän tarjoaminen sisältäisi varmasti sen vaaran, että olennaiset piirteet voisivat huomaamatta jäädä pois. Esimerkiksi juuri tämän tarkistuksen osalta ehdotettu määritelmä, vaikka se on huolellisesti laadittu, jättää kuitenkin pois maihinnousupaikkoja, satamalaitureita ja kanavan sulkuja - keskeisen tärkeitä asioita sekä meri- että sisävesisatamille.
Tasapainon vuoksi ja käytännön syistä minusta on parempi, että lakitekstissä ei ole täsmällisempää ja tyhjentävämpää määritelmää termille " satamainfrastruktuuri" . Painotan vahvasti parlamentille sitä, että tämä johtuu ainoastaan käytännön syistä, jotka liittyvät suoraan siihen komission toiveeseen, että saadaan tehokas sitoumus satamien kehittämisestä.
Lopuksi komissio hyväksyy sen olennaisilta osilta tarkistuksen 13, jossa pyritään kuvailemaan tarkemmin liitteessä III olevaa erityishanketta N: o 8, johon on usein viitattu keskustelun aikana, vaikka tämä täsmällisyys vaatii vielä tarkistamista niiltä kahdelta maalta, joita asia koskee.
Yhteenvetona sanoisin, että komissio ei voi tukea tarkistuksia 1, 2, 3, osaa tarkistuksesta 4, tarkistuksia 6 ja 7, suurinta osaa tarkistuksista 8 ja 9 eikä tarkistusta 11. Voimme kuitenkin hyväksyä tarkistukset 5, 10 ja 12, ensimmäisen osan tarkistuksesta 8 ja tarkistuksen 9, ja voimme varmasti kannattaa periaatteita tarkistuksessa 13 ja osassa tarkistusta 4.
Kiitän lämpimästi parlamenttia siitä, että se on vienyt tätä ehdotusta eteenpäin ja ilmaisen erityisen kiitollisuuteni liikenne-ja matkailuvaliokunnalle ja erityisesti esittelijälle, herra Piecykille, siitä erinomaisesta työstä, jonka hän ja hänen kollegansa ovat jälleen kerran tehneet.

Jarzembowski
 Arvoisa komissaari, haluaisin vain muistuttaa teille, että kun teistä tuli viisi vuotta sitten liikennekomissaari, te lupasitte kuunnella parlamenttia. Se, mitä tarjositte meille juuri, nimittäin kaikkien esittämiemme tarkistusten hylkäämistä, on ennenkuulumatonta! Tapaamme kuitenkin kenties ensi vuonna uudelleen!

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, minulla on vastaavanlainen kommentti, lyhyt kysymys. Komissaari ei hyväksynyt tarkistuksia, jotka koskivat tiettyjä sisävesivesitieyhteyksiä satamiin. Voisiko herra komissaari vakuuttaa parlamentin edes siitä, että hän ottaa vakavasti sisävesitieyhteydet sellaisiin tärkeisiin kohteisiin, joita satamat ovat meidän Euroopan laajuisissa verkoissamme?

Kinnock, Neil
 Arvoisa puhemies, puhun erittäin lyhyesti, koska tiedän, että ensimmäinen puheeni oli pakostakin pitkä.
Ensiksikin, ymmärrän täysin herra Wijsenbeekin painottaman asian. Se ei kuitenkaan ole asia, jota parlamentti on käsittelemässä. Se ei ole Euroopan laajuisten verkkojen strategian yleinen tarkistus. Lupaan hänelle, että varmasti juuri tämä asia otetaan erityisesti mukaan ehdotukseemme, joka liittyy yleiseen tarkistukseen. Hänen ei tarvitse olla siitä yhtään huolissaan.
Toiseksi sanon herra Jarzembowskille, joka on parlamentaarikko kuten minäkin, että annoin juhlallisen lupauksen - jota kunnioitan koko ajan työskennellessäni - kuunnella parlamenttia. Hän tunnustaa demokraattina kuitenkin, että tämä ei tarkoita kumileimasimena oloa eikä kaiken sen hyväksymistä, mitä parlamentti sanoo. Se tarkoittaa kuitenkin sitä, että olen parlamentille velkaa rehellisen mielipiteeni. Sen hän aina saa, piti hän siitä sitten tai ei. Onneksi hän useammin pitää siitä kuin ei pidä!

Puhemies
Kiitoksia, komissaari Kinnock.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Rautatiet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelun jatkaminen seuraavista mietinnöistä:
Sarlisin laatima liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A4-0058/99) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi yhteisön rautateiden kehittämisestä annetun direktiivin 91/440/ETY muuttamisesta (KOM(98)0480 - C4-0561/98-98/0265(SYN)), -Swobodan laatima liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A4-0059)I.ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi rautatieyritysten toimiluvista annetun direktiivin 95/18/EY muuttamisesta (KOM(98)0480 - C4-0562/98 - SYN98266), II.ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi rautatieinfrastruktuurin kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautieinfrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta (KOM(98)0480 - C4-0563/98 - SYN98267).
Sarlis
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, päätöslauselmassa 13. tammikuuta 1998 valkoisesta kirjasta " Strategia yhteisön rautateiden elvyttämiseksi" - joka oli komissaari Kinnockin omaa käsialaa -, parlamentti tuki voimakkaasti ja johdonmukaisesti komission strategiaa lähes kaikissa sen kohdissa. Samalla parlamentti kuitenkin teki omia tärkeitä painotuksia. Yksi näistä painotuksista oli se, että kehotimme komissiota tekemään ehdotuksia, jotka antaisivat rautatieyhtiöille oikeuden vapaaseen pääsyyn rautateiden infrastruktuuriin direktiivin 91/440 10 artiklan muutoksen perusteella, direktiivin, joka koskee kansainvälisten rautatietavarakuljetusten toimintaa, yhdessä samanaikaisten oheistoimien kanssa.
Minun on sanottava, että komission tekemä uusi ehdotus tai pikemminkin ehdotuspaketti, joka muodostuu kolmesta ehdotuksesta, joista yksi koskee direktiivin 91/440 muuttamista, on todellakin oikean suuntainen mutta merkitykseltään vähäinen. Tärkein kohta, jonka täällä haluaisin ottaa esille, on ehkä se, että komission ehdotuksesta ovat jääneet pois ehdotukset, jotka koskevat rautatiekuljetusten vapauttamisen asteittaista laajentamista, kuten aiemmin mainitsin, minkä parlamentti oli ottanut esille päätöslauselmassaan 13. tammikuuta 1998. Tämä laiminlyönti käy entistä selvemmäksi siitä, että neuvoston piirissä asia on pysähtyneisyyden tilassa ja että komission laatiman paketin kolmas direktiivi on pohjimmiltaan oheistoimenpide sellaiselle politiikalle, joka johtaa osittaiseen vapauttamiseen, niin kuin myös valkoisessa kirjassa ja ennen kaikkea parlamentin päätöslauselmassa tammikuussa 1998 esitettiin.
Näin ollen sen mukaisesti, mitä sanoin, ja ennen kaikkea parlamentin vuoden 1998 tammikuussa esitetyn lähes yksimielisen näkemyksen mukaisesti, jätin liikenne- ja matkailuvaliokunnan arvioitavaksi tarkistuksen 10, jossa yhteisön rautatieyhtiöille annetaan vapaat oikeudet käyttää rautateiden infrastruktuuria ja oikeudet kauttakulkuliikenteeseen kaikissa jäsenvaltioissa kansainvälisten tavarakuljetusten hoitamiseksi.
Tämä oikeus on nykyään vain ns. rautatieyhtiöiden kansainvälisillä ryhmittymillä, ja yksittäisiltä rautatieyhtiöiltä se puuttuu. Hyvät kollegat, vuodelta 1969 on olemassa direktiivi, jossa selväsanaisesti edellytetään rautatieyhtiöitten asteittaista vapauttamista Euroopan unionissa, silloisessa Euroopan yhteisössä, ja jota ei ole koskaan pantu täytäntöön. Näin ollen tällä tarkistuksella, jonka liikenne- ja matkailuvaliokunta hyväksyi suurella ääntenenemmistöllä, asetamme jälleen omalle uralleen rautatieliikenteen asteittaisen vapauttamisen, joka alkaa tavarakuljetuksista.
Lisäksi minun on sanottava, että tarkistuksessa 6 ehdotetaan uutta määräystä, joka velvoittaa jäsenvaltion saattamaan loppuun rautateiden hallinnoinnin ja rautatieinfrastruktuurin hyödyntämisen oikeudellisen erottamisen viimeistään kahden vuoden kuluessa direktiivin voimaan tulosta.
Lopuksi muut ehdottamani tarkistukset, jotka myös liikennevaliokunta on hyväksynyt, ovat parannuksia komission ehdotuksiin, kuten esimerkiksi tarkistus 5, jolla komission ehdotuksesta poiketen varmistetaan, että vastuu turvallisuusjärjestelmien hyödyntämisestä ja valvonnasta pysyy rautatieinfrastruktuurin hallinnoijilla.
Lopuksi, hyvät kollegat, haluaisin korostaa kolmea asiaa. Ensiksi sitä, että tänään yleiskeskustelussa käsiteltävät mietinnöt kuuluvat yhteen ja tukevat toinen toistaan. Toiseksi: puheenjohtajavaltio Saksa on ilmoittanut, että se aikoo pian, maaliskuun aikana, tehdä aloitteen rautateitä koskevien asioiden eteenpäin viemiseksi. Kolmanneksi sitä, että tämä on tärkeä pysäkki tämän suuren liikennevälineen vapauttamisessa Euroopassa. Toivon, että liikennevaliokunnassa esiintynyt yhtenäisyys näkyy myös huomisessa äänestyksessä.

Swoboda
 Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät naiset ja herrat, haluaisin aluksi kiittää oikein sydämellisesti kollegojani valiokunnassa, siellä tehtiin verratonta yhteistyötä, ja erityisesti kollega Sarlisia, jonka kanssa tein erittäin hyvää yhteistyötä. Haluaisin kiittää myös komission virkamiehiä, joilta saimme erittäin paljon tietoa ja ymmärtämystä, vaikka lopuksi, mitä pidän erittäin valitettavana - lisäkseni sitä pahoitteli koko valiokunta - eräs komission virkamies oli sitä mieltä, että kaikkia esityksiä ei voida hyväksyä. En tiedä, arvoisa komissaari, mitä sanotte: demokratian kannattajana minun on tietysti hyväksyttävä se. Olisin kyllä pahoillani, jos kaikki tarkistukset yksinkertaisesti pyyhittäisiin pois.
Arvoisa komissaari, olette aina sanonut sitä, ja olen kanssanne täysin samaa mieltä, että Euroopan rautatielaitosta on uudistettava. En voi olla samaa mieltä niiden kanssa, jotka sanovat - vaikka he ovat ammattiyhdistyksestä ja muilta aloilta lähellä minua poliittisesti -, että olisi paras antaa asioiden olla sellaisina kuin ne ovat, tai jotka sanovat, että rautateiden vaikeat ongelmat olisivat syntyneet komission ehdotusten vuoksi. Ei, rautateiden vaikeat ongelmat ovat syntyneet muun muassa sen vuoksi, että monilla rautateillä on uskottu, ettei niiden tarvitse uudistua, ettei niiden tarvitse muuttaa mitään, että ne voivat edelleen kehittää toimintojaan kansallisesti. Se ei pidä paikkaansa, ja sen vuoksi olen periaatteessa yhtä mieltä ajatuksista, joita komissaari ja komissio ovat esittäneet.
On varmasti totta, että rautateiden ja maanteiden välinen vaikea kilpailutilanne haittaa rautateitä ja että asiaan on puututtava. Olen ottanut huomioon myös joitakin tähän liittyviä asioita. Ymmärrän myös ammattiyhdistyksiä ja rautatieyrityksiä, kun ne pitävät sitä tärkeänä.
Yksityistämisestä ja vapauttamisesta puhutaan paljon. Tässä yhteydessä kyse ei ole lainkaan yksityistämisestä, sitä ei ole ehdotettu. Tietynlaisesta vapauttamisesta voi varmasti puhua. Haluaisin sanoa jotain muuta siitä, miten teimme ehdotuksia: on kyse rautatielaitoksen eurooppalaistamisesta. Lentoliikennettä eurooppalaistetaan, kaikki yritykset eurooppalaistuvat, on olemassa yhteiset markkinat. Monissa rautatieyrityksissä uskotaan tosin vieläkin, että ne voisivat kehittää ohjelmiaan kansallisesti, ja ihmettelevät sitten, kun tavaraliikenne ja työllisyys ja niin edelleen taantuvat. Se on sietämätöntä!
Sen vuoksi olen kollegani Sarlisin tavoin sitä mieltä, ja sen mukaisia ovat myös esitykseni, että meidän on otettava vapauttamisen tai eurooppalaistamisen seuraava askel erityisesti siellä, missä eurooppalaiset markkinat ovat, missä myös rautateiden ja maanteiden välinen kilpailu on erityisen ankaraa, nimittäin rajat ylittävässä tavaraliikenteessä, ja tämä on se, mitä myös ehdotan.
Sen vuoksi hyväksyn täysin komission perusajatuksen ja ehdotukset siitä, että markkinat avataan. Rautatieyritysten on sitten itse päätettävä, tekevätkö ne sen enemmän yhteistyön vai kilpailun muodossa. Uusia monopoleja ei saisi tietenkään syntyä. On kyse päätösten avoimuudesta, sopimusten myöntämisen avoimuudesta. On varmasti kyse myös teknisestä ympäristöstä, ilman että sitä säädeltäisiin nyt. Teknisellä alallakin on siis yhdenmukaistettava. Lisäksi on kyse yhdenvertaisesta kilpailusta ja oikeudenmukaisuudesta, ei pelkästään rautateiden ja maanteiden välillä vaan myös näissä yksittäisissä päätöksissä, jotka koskevat itse rautateitä.
Nyt pääsen tärkeään kohtaan, jossa olen eri mieltä komission kanssa. Se koskee erityisesti unionia ja jäsenvaltioita koskevien määräysten laajuutta. Olen sitä mieltä, että komissio on tehnyt monissa tapauksissa erittäin hyvää työtä. Todennäköisesti komission yksityiskohtaisetkin ehdotukset ovat erittäin järkeviä. En usko kuitenkaan, että on aina järkevää, että komissio tekee ehdotuksia ja haluaa saada ne läpi suomatta kansallisille määräyksille riittävää joustavuutta. Sen vuoksi olen, eikä tätä pitäisi todellakaan ymmärtää komission työn halveksimiseksi, poistanut suhteellisen paljon asioita, en sen vuoksi, että ne olivat huonoja, vaan koska olen sitä mieltä, että ei ole komission tehtävä säännellä asioita niin yksityiskohtaisesti, varsinkaan, kun olen vakuuttunut siitä, että kukaan ei voi valvoa niitä keskitetysti. Olen vain yksinkertaisesti sitä mieltä, että meidän pitäisi päättää vain sellaisista määräyksistä, joita voidaan myös valvoa, ei suuresta määrästä määräyksiä, joita ei voida valvoa.
Mitä tulee perushinnoitteluperiaatteisiin, kannatan siinäkin komission ehdotusta: on vaadittava periaatteessa rajakustannuksia. Olen kyllä sitä mieltä, että rautatielaitoksen ulkoisia kustannuksia pitäisi voida veloittaa vasta, kun niitä voidaan soveltaa suunnilleen samalla tavalla myös maantieliikenteessä. Tarkoitan sitä, että sopivassa suhteessa kustannuksiin oleva voitto olisi aivan siedettävä ja voitaisiin laskea ja että tiettyjä erityisiä investointeja varten voitaisiin vaatia suurempiakin kustannuksia. Poistin kuitenkin mietinnöstä tähän liittyvät yksityiskohtaiset määräykset.
Toimiluvan saaneita rautatieyrityksiä koskevasta tärkeästä kohdasta: minulla ei ole mitään komission niitä koskevaa lähestymistapaa vastaan. Laadin kuitenkin yhden rajoituksen, joka vaikutti minusta tärkeältä, jotta tämäkin kohta olisi siedettävä ja jotta keskittyisimme todella vain siihen, mikä on välttämätöntä. Kaikkien maiden pitää voida edelleenkin säännellä toimiluvan saamista lainkäyttöalueellaan niin kuin ne haluavat. Kaikkien Euroopan unionin jäsenvaltioiden pitää panna merkille ja hyväksyä se, että kaikki eurooppalaiset rautatieyritykset ovat rajat ylittävässä tavaraliikenteessä toimiluvan saaneita rautatieyrityksiä, eli niillä on mahdollisuus hakea täällä kapasiteettioikeutta. Minusta se vaikuttaa oleellisimmalta asialta. Kun päätämme huomenna tästä asiasta, se merkitsee uskoakseni ratkaisevaa merkkipaalua eurooppalaisen rautatielaitoksen kehittämisessä. Silloin rajat ylittävässä tavaraliikenteessä on kilpailua; siellä se on välttämätöntä, siellä rautatielaitosten on ponnisteltava. Komission kaikkien oikeiden ehdotusten vuoksi toivon nimittäin, että päätämme näistä asioista, esimerkiksi eurovinjetistä, myös Sveitsin-paketin yhteydessä, ja rautateiden ja maanteiden reilusta kustannustaakasta. On aivan välttämätöntä, että myös rautateillä osoitetaan uudistumisvalmiutta ja uudistutaan. Sen vuoksi toivon, arvoisa komissaari, että voitte hyväksyä joitakin näistä esityksistä ja että tämä paketti vaikuttaa siihen, että saamme lopulta aikaan eurooppalaisen rautatielaitoksen.

Wibe
Arvoisa puhemies, olemme saaneet talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevältä valiokunnalta joukon tarkistuksia, jotka kaikki merkitsevät, että puramme osan yksityiskohtaisen runsaasta sääntelystä. Yleensäkin täytyy olla hyvin varovainen kovin yksityiskohtaisessa sääntelyssä, tässä tapauksessa maksuja, määräaikoja ja muuta sellaista koskevassa sääntelyssä. Helposti voi käydä niin, että voitot, jotka saavutetaan lisääntyneen tehokkuuden avulla, menetetään lisääntyneiden hallinnollisten kulujen takia.
Henkilökohtaisesti olisin mielelläni nähnyt, että olisimme menneet vielä pidemmälle ja poistaneet vieläkin enemmän sääntelyä. En usko, että voimme väkisin saada aikaan lisää tehokkuutta hyvin yksityiskohtaisilla Brysselin direktiiveillä. Mielestäni on aivan turhaa esimerkiksi se, että määräämme jossakin direktiivissä täsmällisen päivämäärän, jolloin kaikkien unionin rautatieyritysten on muutettava aikataulujaan. Mielestäni on myös turhaa vaatia kaikilta yrityksiltä rahti- ja henkilöliikenteen tilinpidon erottamista. Molemmista ehdotuksista voi helposti koitua suuria ongelmia varsinkin pikkuyrityksille, jotka haluavat saada jalansijaa markkinoilla, kun sitä vastoin suurten, vanhojen monopolien on helppo selviytyä niistä. Ehdotuksilla voi siten olla juuri päinvastainen vaikutus, kuin mihin niillä on pyritty, ja ne voivat muodostua esteeksi kilpailun lisääntymiselle.
Henkilökohtaisesti uskon, että olisi ollut viisaampaa, että me yksityiskohtaisen, runsaan sääntelyn sijaan olisimme odottaneet, kunnes olisimme nähneet, mitä pitkän aikavälin vaikutuksia on niillä hyvin perusluonteisilla rautatiedirektiiveillä, jotka neuvosto hyväksyi vuosina 1991 ja 1995 ja jotka merkitsivät kilpailun periaatteen vahvistamista rautatieliikenteen alalla.

Sindal
 Arvoisa puhemies, nykyisten direktiivien muutokset ja uuden direktiivin hyväksyminen liittyvät rautatieinfrastruktuurin kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämiseen ja rautatieinfrastruktuurin käyttömaksujen perimiseen, ja ne lakkauttavat oikeastaan lopullisesti kansalliset monopolit ja mahdollistavat kilpailun. Vai käykö niin? Kuten kollegamme Wibe juuri sanoi, tähän asiaan liittyy ongelmia. Päätöksistä on pitkä matka todellisuuteen. Julkisia liikennepalveluja ja sosiaalisia velvollisuuksia ajatellen näiden toimien seurausten hyväksyminen on monille vaikeaa. Useat maat ja alueet ovat ehkä syystäkin huolissaan. Meidän on otettava se huomioon. Mahdollisuus rautateiden elpymiseen on kuitenkin olemassa, ja siihen meidän on tartuttava. Sitä meidän on pidettävä tavoitteenamme. Meidän on pyrittävä varmistamaan, että rautatiekuljetusten osuus kaikista kuljetuksista on tarkoituksenmukainen. Satamien tavoin myös rautatiet ovat osa liikenneketjua ja sen vuoksi niidenkin on kehityttävä kestäväksi kuljetusmuodoksi.
Meidän on ratkaistava tähän prosessiin liittyvät ongelmat yhdessä kansalaisten kanssa. Tänään iltapäivällä keskustelimme komissaari Van Miertin kanssa eräässä työryhmässä julkisista liikennepalveluista, kilpailusta ja valtion tuesta, ja on kiinnostavaa nähdä, mihin suuntaan asiat Euroopassa kehittyvät. Uskon, että meidän on otettava huomioon, että sääntely tai markkinoiden kehitys ei tapahdu itsestään. Kehitystä on kannustettava tavalla tai toisella. Tällä hetkellä en pysty sanomaan, onko se, mistä herra Wibe puhui, liikaa yksityiskohtiin puuttuvaa vai ei, mutta jos haluamme rautateiden parasta, meidän on todellakin tehtävä töitä tässä asiassa. Parlamentin on myös kerrottava neuvostolle ja jäsenvaltioille, että jos jotain tämän suuntaista halutaan, meidänkin on ryhdyttävä toimiin. Rautateistä on puhuttu paljon viimeisen kymmenen vuoden aikana, mutta asioissa ei ole päästy eteenpäin. Meidän on siis tehtävä päätöksiä. Tätä asiaa ei pystytä säätelemään pelkästään markkinoiden avulla.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komissaari, katsotaan, mitä sanotte tänään kollegojen Sarlisin ja Swobodan ehdotuksista. Omiin tavoitteisiini verrattuna he eivät oikeastaan vaadi vielä tarpeeksi. Vaadimme vuosi sitten asteittaista, sosiaaliset olot huomioon ottavaa mutta selvää vapauttamista. Kannatan siitä huolimatta molempia mietintöjä. Niissä on tasapainoinen sekoitus parlamenttia, ja toivon, arvoisa komissaari, että olette tällä kertaa hieman anteliaampi antaessanne tukea esitysten hyväksymiselle.
Sallikaa minun käsitellä joitakin kohtia: olen sitä mieltä, että sellainen ei käy, että hyväksymme rautateiden rappion, joka aiheutuu siitä, että tietoisesti jätätte käyttämättä unionin oikeutta. Kaikkien jäsenvaltioiden on pitänyt vuodesta 1986 alkaen soveltaa direktiiviä 91/440 rautatieinfrastruktuurin ja hallinnoinnin erottamisesta. Jotkin valtiot yksinkertaisesti kieltäytyvät. Kun näiden kollegojen mietinnöissä vaaditaan nyt, että tämän tavoitteen saavuttamiseksi myös tehdään jotain kahtena tulevana vuonna, toivon, että ainakin te kannatatte sitä, arvoisa komissaari. Tarpeen vaatiessa meidän on edettävä kanneteitse. Muutkin rautatieyritykset voivat käyttää rautatieinfrastruktuuria tehokkaasti vain, kun se ja hallinto on erotettu, ja me haluamme, että rautatieverkkoa käytetään tehokkaasti, emmekä halua, että monet maat sulkevat rajansa eivätkä päästä ketään läpi. Sen vuoksi meidän on erotettava selvästi rautatieinfrastruktuuri ja hallinnointi, on annettava selkeitä infrastruktuurin käyttöoikeuksia, kuten molemmat kollegat vaativat, laajempia käyttöoikeuksia, jopa vähäisiä käyttöoikeuksia, mutta tehtävä selviä parannuksia, ja kolmanneksi me tarvitsemme yhtenäisiä määräyksiä käyttömaksuista.
Herra Swoboda, minä en olisi teidän sijassanne tuonut esiin sosiaalisten rajakustannusten käsitettä. Valiokunnan kuulemistilaisuuden jälkeen meidän ei pitäisi osallistua sen asian vatvomiseen. Olen sivumennen sanottuna samaa mieltä kanssanne siitä, että kun ensin tarkastellaan kustannuksia - rakennus- ja ylläpitokustannuksia -, sanotaan, että ulkoiset kustannukset voidaan lisätä hintaan vain, kun muidenkin liikennemuotojen pitää tehdä niin. Haluaisin nimittäin myös, että rautateillä on mahdollisuus kilpailla muiden liikennemuotojen kanssa järkevillä, ei liian suurilla käyttömaksuilla.
Olen kuitenkin myös sitä mieltä, että silloin on sanottava: yhdentekevää, kuinka suuria tai pieniä käyttömaksuja käytetään, niitä on korotettava kaikissa jäsenvaltioissa. Ei käy päinsä, että jotkin jäsenvaltiot sanovat, että emme peri kahden seuraavan vuoden aikana väliaikaisesti mitään käyttömaksuja tai niitä ei peritä tietyillä reiteillä. Tämä vaatii komissiotakin panemaan täytäntöön yhtäläisen oikeuden. Olemme puolellanne tässä neuvoston, parlamentin ja komission vaikeassa kamppailussa rautateiden avaamiseksi, jotta ne saadaan muuttumaan asiakkaat paremmin huomioon ottaviksi ja tehokkaiksi - toivon, että te olette meidän puolellamme!

Wijsenbeek
 Arvoisa puhemies, haluaisin myös nyt kiittää molempia esittelijöitä. Herra Jarzembowski on tosiaan oikeassa sanoessaan, että tässä asiassa vallitsee vahva yksimielisyys eri ryhmien välillä, ja tilanne on ollut myös toisenlainen, sillä olemme varmasti olleet tarpeeksi napit vastakkain rautatieasiassa. Todetkaamme kuitenkin yhdessä muutama asia. Emme ole vielä päässeet siihen asti, missä meidän pitäisi olla rautateiden tapauksessa. Rautateitse hoidettavat tavarakuljetukset vähenevät vieläkin jatkuvasti. Se on juuri päinvastoin kuin oikeastaan haluaisimme.
Herra Wibe on nyt lähtenyt salista, mutta hän on talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan lausunnon valmistelijana maininnut, että infrastruktuurin hoidon ja varsinaisen liikenteen hoidon erottaminen toisistaan ei olisi tarpeen. Olen täysin eri mieltä hänen kanssaan. Kuinka voimme nyt sallia eri yritysten pääsyn rautateille, jos emme toteuta juuri tätä erottamista? Mielestäni komission täytyy vaatia tätä voimakkaasti ja pitää siitä kiinni.
Ja juuri siksi - eikä sillä oikeastaan ole niin paljon merkitystäkään, mutta se on kuitenkin paljon enemmän kuin pelkkä signaali - ryhmämme on halunnut säilyttää tarkistuksen, jossa sanotaan, että haluamme toteuttaa infrastruktuurin hoidon ja materiaalin hoidon erottamisen vuoden sisällä emmekä vasta kahden vuoden kuluttua. Miksi sitten sanomme niin? Koska rautateillä on ollut aikaa jo direktiivistä 44/91 lähtien. Arvoisa puhemies, se annettiin kahdeksan vuotta sitten. Vielä ei ole tehty kaikkea, mitä komissio haluaa rautateiltä. Haluaisimme siksi myös kuulla komissaarilta, kuinka pitkällä ollaan ja mitkä yritykset eivät ole vielä tehneet niin ja mistä syistä. Erottamisen täytyy myös olla todellista, eikä saa toimia kuten SNCF: n ja VFF: n tapauksessa, jossa vain nimet muuttuivat, mutta käytännössä mikään muu ei muuttunut.

Hyland
Pidän myönteisenä tätä mietintöä, joka koskee rautatiejärjestelmien parantamista Euroopan unionin sisällä sekä rautatieinfrastruktuurin tehokkaan käytön takaamista kuluttajien tarpeita vastaavaksi. Tämä on Irlannin kannalta hyvin ajoitettu mietintö. Juuri viime viikolla Irlannin hallitus julkisti kaksoisstrategian, johon kuuluu 430 miljoonan Irlannin punnan käyttäminen rautatieturvallisuusstandardeihin ja siihen, että rautateiden käyttöä työmatkoihin lisätään Irlannissa. Tuen täysin tätä sijoitusta, jonka tuloksena lähijunaliikenneverkkoa voidaan kasvattaa kapasiteetiltaan yli 60 %. Minulle Leinsterin vaalipiiristä tulevana Euroopan parlamentin jäsenenä nämä ovat hyviä uutisia, koska sellaisten kaupunkien kuin Naas, Newbridge, Kilcullen, Wicklow, Athy, Arklow, Kildare ja Monasterevin täytyy kaikkien lähitulevaisuudessa varmistaa tarvittava rahoitus oman rautatietoimintansa parantamiseksi.
Vaikka rautatieinfrastruktuurin parantaminen onkin ensiarvoisen tärkeää, yhtä paljon huomiota pitäisi kiinnittää myös palvelun laatuun, ja Irlannin rautatieyhtiön Iarnród Éireannin täytyy mielestäni tähän pystyä. Esimerkiksi Monasterevinin asukkaiden oikeutettu pyyntö, että heidän juna-asemansa avataan uudelleen ja Portlaoisen asukkaiden pyyntö, että palveluita parannettaisiin, ovat aivan perusteltuja. Lähijunien tilanahtausongelmia voidaan myös helpottaa lisäämällä vaunuja ja pidentämällä laitureita.

Moreau
 Arvoisa puhemies, herra Sarlisin ja herra Swobodan mietintöjen yhteydessä Euroopan parlamentin on tehtävä vaativa päätös, joka vaikuttaa rautatieliikenteen tulevaisuuteen. Komission direktiivit - ja niiden perusteella laaditut kaksi mietintöä - liittyvät vapauttamispyrkimyksiin avaamalla kansainvälisen tavaraliikenteen kilpailulle.
Herra Sarlisin mietinnössä mennään jopa pidemmälle kuin komission direktiiveissä, joissa ei suositella vapauttamista, varsinkin siinä yhteydessä, kun mietinnössä ehdotetaan direktiivin 91/440 10 artiklan muuttamista. Ei ole kuitenkaan olemassa perusteita sille, että vapauttaminen olisi ainoa keino elvyttää rautatiealaa. Ison-Britannian rautateiden vapauttamisen surulliset seuraukset ovat päin vastoin hyvä esimerkki siitä, että näin ei käy. Vapautetussa järjestelmässä ei olisi myöskään kehitetty suurnopeusjunia, joiden ansiosta rautatieliikenne on kiistatta kehittynyt. Sama koskee ensimmäistä rahtiyhteyttä, joka otettiin käyttöön julkisten palvelujen välisen yhteistyön pohjalta.
Haluaisin puuttua kahteen asiaan. Ensimmäinen on vaatimukset täyttävän hakijan käsitteen muuttaminen siten, että kaikki henkilöt ja oikeushenkilöt voivat varata kapasiteettia verkosta. Se voi helposti johtaa anarkistiseen vapauttamiseen, kun uusien yrittäjien määrä moninkertaistuu. Rautatieyritysten tehtäväksi rajattaisiin tällöin sellaisten palvelujen tarjoaminen, joilla varmistettaisiin junien kulku. Tämä järjestelmä voi johtaa vain siihen, että tuottoisimmat alat kuoritaan päältä, jolloin rautatieyritysten vastuulle jäävät henkilöstökustannukset, kaluston ylläpitokustannukset ja huonoimmin tuottavat alat. Ainoa vapaus on tällöin se, että rautatiealalle millään tavalla sitoutumattomien yritysten sallitaan haalia itselleen suurimmat hyödyt ilman, että taataan millään tavalla rautatiealan kehitysedellytyksiä. Liikennevaliokunnan pieni lisäys, jolla jäsenvaltiot voivat nimetä vaatimukset täyttävät hakijat, on näennäinen varotoimenpide, koska hakija, joka ei täytä vaatimuksia yhdessä jäsenvaltiossa, siirtyy tosiasiassa muihin jäsenvaltioihin.
Toinen asiani koskee kilpailua. Rautatieliikenne on mukana kilpailussa ja millaisessa kilpailussa: se kilpailee maantieliikenteen kanssa, jonka etuna on infrastruktuurien vähäinen käyttö ja hyvin alhaiset sosiaaliset edellytykset. Mitään ei ole tehty tämän ympäristön, yhteiskunnan ja turvallisuuden kannalta hyvin kalliin kilpailun vääristymän oikaisemiseksi. Herra Sarlisin ja herra Swobodan mietinnöissä suositellaan rautatiealan sisäistä kilpailua, jota ei esiinny missään maassa ja jonka riskinä on saavutetun kehityksen vaarantuminen, etenkin, kun otetaan huomioon rautateiden infrastruktuurin erityislaatuisuus suhteessa maantie- tai lentoliikenteen infrastruktuureihin.
Euroopan unionin rautatieläiset ovat ilmaisseet ammattijärjestöjensä ja EAY: n välityksellä vastustavansa rautateiden vapauttamista järjestämällä suuren toimintapäivän Euroopan laajuisen lakon merkeissä. Hallitukset ovat jakautuneet neuvostossa: jotkut, muun muassa Ranska, vastustavat vapauttamista ja jotkut ovat sitä mieltä, että vapauttamista ei pidä toteuttaa niissä maissa, jotka eivät sitä halua. Tästä syystä pyydän huomenna ennen äänestystä, että nämä kaksi mietintöä palautetaan valiokuntaan, jotta parlamentti ei tekisi hätiköidysti näin vakavaa päätöstä.
Euroopan parlamentin on torjuttava vapauttamisehdotukset ja harkittava pikemminkin toimenpiteitä, joilla voidaan tukea rautatiealan ja sen julkisen palvelutehtävän kehittämistä ja uudistamista ja yhteistyön ja korkeatasoisen sosiaalisen yhdenmukaistamisen kehittämistä.

Lagendijk
Arvoisa puhemies, voin puhua lyhyesti komission ehdotuksesta, vaikka se on aivan liian yksityiskohtainen, sekä kollegoiden Sarlisin ja Swobodan ehdotuksista. Voimme suostua niihin. Keskusteluissa erityisesti parlamentin ulkopuolella pidetään usein lähtökohtana sitä, että vihreät samoin kuin vasemmistoa edustavat toverimme asettuvat todennäköisesti vastaan. Se on paha väärinkäsitys. Vihreät kannattavat tavaroiden rautatiekuljetusten kasvua, ja vihreät kannattavat reilua kilpailua ja vastustavat monopoleja, olivatpa ne sitten yksityisiä tai valtion monopoleja. Siksi kannatamme myös kansallisten monopolien purkamista infrastruktuurien hoitamisessa. Siksi kannatamme avoimia hallinto-ja rahoitusrakenteita infrastruktuurien hoitamisessa ja palvelujen tarjoamisessa. Siksi kannatamme sitä, että kaikki vakavasti otettavat yritykset saavat mahdollisuuden päästä mukaan ja että valvontaa suorittaa riippumaton elin. Haluaisin vielä sanoa rouva Moreaulle, että tässä on kysymys jostain muusta kuin villin lännen tyylisestä vapauttamisesta tai yksityistämisestä. Tämä on mielestämme asteittainen, varovainen mutta kuitenkin hyvin päättäväinen yritys tarjota tavaroiden rautatiekuljetuksille lopultakin tulevaisuus. Me kaikki tiedämme, että rautatiekuljetusten osuus on vähentynyt viime vuosina. Tämän kehityksen suunta täytyy kääntää, ja nämä ehdotukset ovat mielestäni hyvä sysäys siihen suuntaan.

Escolá Hernando
 Arvoisa puhemies, Euroopan rautatieliikenne tarvitsee perusteellisia muutoksia, joilla pyritään sen vapauttamiseen riskeeraamatta kuitenkaan sen julkisen palvelun luonnetta.
Ehdotus monopolien lakkauttamisesta ja rautateiden infrastruktuurin hallinnon erottamisesta rautatieliikennepalvelujen tarjoamisesta on mielenkiintoinen, mutta kuinka aiomme taata niiden ratojen täydellisen ylläpidon, jotka ovat taloudellisesti vähemmän kannattavia, mutta yhteiskunnallisesti tärkeitä? Emme nimittäin saa unohtaa sitä, että rautatie on monilla alueilla välttämätön kehityksen strateginen väline, ja annan siitä yhden esimerkin: Canfrancin läpi kulkevan Keski-Pyreneiden ainoan kansainvälisen väylän liikenne on poikki, sillä eräs Ranskan puolella oleva silta on sortunut eikä sitä ole korjattu. Tästä on kulunut jo 30 vuotta. Selitys on hyvin yksinkertainen; rata ei ollut taloudellisesti kannattava sille julkiselle yritykselle, joka käytti rataa, ja tämän seurauksena rata on nykyisin suljettu eikä muiden tehokkaampien yritysten ole mahdollista käyttää sitä. Toisin sanoen infrastruktuurin rappeutuminen jarruttaa vapauttamista.
Hyvät parlamentin jäsenet, tämä merkitsee sitä, että on etsittävä keinoja, joilla verkkojen ylläpito voidaan varmistaa nykyisestä käytöstä ja kannattavuudesta riippumatta. Muuten vapauttaminen aiheuttaa vain palvelujen vähenemistä erityisesti Euroopan vähemmän kehittyneillä alueilla.

Van Dam
Arvoisa puhemies ja arvoisa komission jäsen, Euroopan unionin rautateillä eletään vaikeita aikoja. Seuraukset niiden menneisyydestä valtionyrityksinä ja muuttuva markkinatilanne ovat kaksi seikkaa, jotka eivät varmasti vielä tue toisiaan. Yritysten suorituskyky ja talous ovat heikot. Sekä käyttäjien etujen että elinympäristömme kannalta on aivan välttämätöntä, että tähän tulee muutos. Meidän tulee hyödyntää rautateiden etuja melko vähän saastuttavana kuljetusmuotona, jolla on suuret kapasiteetit. Käytäntö osoittaa, että rautatiet itse eivät tähän kykene. Siksi markkinasuuntautuneeseen ajatteluun tarvitaan poliittista kannustusta. Tämän alan vapauttaminen voi saada uudet tuulet puhaltamaan pölyisten konttorien läpi.
Erityisesti nykyisten palveluntarjoajien taloudellinen tilanne ei kuitenkaan vielä salli tällä hetkellä täysin vapaata pääsyä rautatiemarkkinoille. Siksi ehdotus siitä, että tähän otettaisiin asteittain ja ohjatusti mukaan vain kansainväliset tavarakuljetukset, on oikea. Jäsenvaltioiden viranomaisten täytyy pyrkiä suunnitelmien toteuttamiseen, jotta yhteiskunnallinen tulos olisi hyvä. Niiden täytyy myös huolehtia siitä, että rautatieyhtiöiden sisällä tehdään riittävä organisatorinen jako.
Lopuksi infrastruktuurin verotuksesta. Myös rautatiekuljetuksissa täytyy ottaa huomioon kaikki syntyneet kustannukset. Meidän tulee pyrkiä yhtäläisiin kilpailuehtoihin. Ottaen huomioon tämän liikennemuodon edut, sen kilpailuasemaa ei saa jättää huomiotta.
Arvoisa puhemies, rautatiet tarvitsevat ehdottomasti vahvaa kannustinta. Nämä mietinnöt tarjoavat juuri sitä.

Simpson
 Arvoisa puhemies, ensiksi haluan vastustaa kiusausta luetella kaikki länsirannikon pääradan asemat, jotka ovat vaalipiirissäni sekä kaikki, jotka ovat Penniinien poikki kulkevalla reitillä. Huomaan kuitenkin, että herra Hyland on lähtenyt.
Ensiksikin haluaisin kiittää ryhmäni puolesta Pavlos Sarlisia ja Hannes Swobodaa heidän työstään tällä erittäin tärkeällä alalla. Jo pitkään ryhmäni ensisijaisena tavoitteena on ollut Euroopan unionin rautateiden elvyttäminen. Olemme myös myöntäneet, että täytyy ryhtyä lähestymistavaltaan mullistavaan, ajatuksiltaan uudenlaiseen sekä toimenpiteiltään rohkeaan toimintaan, jotta rautatieteollisuutemme voisi selviytyä.
Rautatiealan kohtaamien ongelmien laajuutta ei voida aliarvioida. Aikana, jolloin kuljetusmarkkinat kokonaisuudessaan ovat laajenemassa, huomaamme, että rautateiden osuus noista markkinoista on vähentynyt korkeintaan 6 %: iin matkustajasektorista ja 16 %: iin rahtisektorista. Rautatiesektori kaikkialla EU: ssa on kerta kaikkiaan niin vaarallisessa tilanteessa, että meidän on kysyttävä, onko kansainvälistä matkustajaliikennettä tai rahtiliikennettä olemassa vielä 15 vuoden kuluttua. Siksi, jos voin tässä käyttää lääketieteellistä analogiaa, meillä on erittäin sairas potilas, joka on suuressa avun tarpeessa, ja uskon, että meidän kaksi esittelijäämme, komission lisäksi, ovat antaneet meille lääkkeet, joilla saamme rautatiemme kuntoon ja pysymään terveenä kauas ensi vuosisadalle.
Rautatiealalla on joitakin henkilöitä ja itse asiassa myös tässä parlamentissa, jotka uskovat, että voimme jatkaa järjestelmällä, joka perustuu vanhoihin työskentelytapoihin ja toimii ainoastaan kansallisessa verkossa, joka perustuu 1930-luvun ihanteisiin.
Ryhmäni uskoo, että asioiden jättäminen ennalleen ei ole vaihtoehto tässä tapauksessa, ja ne, jotka uskovat, että se on vaihtoehto, vaikuttavat osaltaan rautateidemme kuolemiseen. Jos meidän on varmistettava, että rautateillä on tulevaisuus työmatkaliikenteenä toimimisen lisäksi, erityisesti rahtiliikenteenä, meidän on ryhdyttävä niihin toimiin, joita esittelijämme ovat meille hahmotelleet. Rautatie ei voi kilpailla rahtisektorilla maantiekuljetusten kanssa, jos sen tarjoamien palvelujen nojalla 850 kilometrin matka kestää 67 tuntia verrattuna 13 tuntia kestävään rekkakuljetukseen.
Ryhmäni kuitenkin myöntää, että rautatietyöläiset ovat huolissaan - mehän ehdotamme aika mullistavaa painopisteen siirtämistä. Siksi olemme tukeneet varovaisempaa lähestymistapaa vapaiden markkinoiden sääntöjen käyttöönotossa muilla alueilla kuin rahtiliikenteessä niin, että ne liittyisivät sosiaaliturvatoimiin ja että julkisen palvelun velvollisuus olisi etusijalla tärkeysjärjestyksessä.
Meillä on tänään tilaisuus luoda perustukset uudelle rautatieajalle uudella vuosituhannella. Ryhmäni pitää tätä tilaisuutta myönteisenä ja tukee komissiota ja esittelijöitämme heidän pyrkimyksissään varmistaa Euroopan rautateiden tulevaisuus.

McIntosh
Arvoisa puhemies, olen erittäin iloinen tänä iltana meille esitellyistä komission ehdotuksista, joiden tarkoituksena on vapauttaa Euroopan rautatiet ja avata markkinat suuremmalle kilpailulle. Haluaisin käyttää tätä tilaisuutta onnitellakseni kumpaakin esittelijää siitä poikkeuksellisen kovasta työstä, jonka he ovat tehneet näitä mietintöjä laatiessaan.
Erityisen iloinen olen kiinnittäessäni teidän huomionne brittikomissaarin läsnäollessa historialliseen hetkeen, jona komissio on päässyt yhtä pitkälle kuin Britannia, joka oli ensimmäinen maa, joka vapautti rautatieverkkonsa, mikä oli aikanaan rohkea teko, joka enteili näitä komission ehdotuksia ja joka tuotti mielestäni erittäin positiivisia tuloksia: enemmän matkustajia juniin, enemmän rahtia juniin ja siten pois maanteiltä, jolloin turvallisuusaste nousi.
Komission ehdotusten sekä herra Sarlisin ja herra Swobodan mietintöjen pääehdotukset ja nämä kolme pääsuuntausta ovat erittäin myönteisiä: suurempi avoimuus, jossa erotetaan infrastruktuurin tarjoaminen sen avulla tarjottavista palveluista; infrastruktuurin, matkustaja- ja rahtitoiminnan erottaminen tilinpitotarkoituksissa liiketoimintayksikköihin; tämänhetkisen E-järjestelmän ulottaminen kansainvälisten toimijoiden lisensointiin kaikille rautatiesektoreille, sekä kotimaisille että ulkomaisille kaikkialla Euroopan unionissa; rautatiemaksujen ja rautatiereittien jakaminen niin, että ne perustuvat periaatteisiin, jotka koskevat sitä, kuinka maksut pitäisi määrätä ja mitä ehtoja pitäisi soveltaa reittien jakamisessa.
Pidän myönteisinä näitä ehdotuksia ja kehitystä kohti rautatiealan vapauttamista. Nämä ovat kuitenkin vaatimattomia askelia. Mielestämme meidän olisi pitänyt edetä paljon pitemmälle Euroopan markkinoiden avaamisessa kaikenlaiselle kansainväliselle rahtiliikenteelle. Haasteena on tehdä näistä todelliset yhtenäismarkkinat Euroopan rautateille. On tehtävä enemmän, erityisesti lisensointijärjestelmässä, mikä vaatii sitä, että toimijat osallistuvat tiettyihin yhteisjärjestelyihin verkottamista varten, ja rajakustannusten hinnoittelua koskevan kysymyksen ratkaisemiseksi.

Sainjon
 Arvoisa puhemies, komissio ehdottaa meille direktiivipakettia, jonka tavoitteena on rautatiealan uudistaminen, mutta sen lähtökohtana on virheellinen olettamus siitä, että alan sisäinen kilpailu on ainoa tapa on kehittää yhteisön rautateitä. ARE-ryhmän ranskalaiset jäsenet vastustavat tätä suuntausta, jolla ei heidän mielestään kyetä ratkaisemaan rautatiealan nykyisiä ongelmia. Miksi?
Kilpailun lisääminen entisestään rautatieliikenteessä vain vaarantaa jo vaikeuksissa olevan alan. Ison-Britannian rautateiden yksityistäminen 1990-luvun alussa aiheutti yleistä tyytymättömyyttä palvelutason heikkenemisen seurauksena. Sunday Times -sanomalehden mukaan Ison-Britannian rautatiet ovat nykyään epäluotettavampia ja epätäsmällisempiä kuin Pakistanin, Intian ja Kiinan rautatiet. Siksi onkin ymmärrettävää, että rautatieläiset osoittivat viime vuonna mieltään vapauttamisen seurauksia vastaan.
Emme vastusta yhteistyön kehittämistä rautatieyritysten välillä matkustajaliikenteen hyvien esimerkkien mukaisesti, joista mainittakoon Thalys ja Eurostar. Rahtiliikenteen osalta vuoden 1997 lopulta lähtien on komission aloitteesta Ranskan ja sen naapurimaiden välillä ryhdytty ottamaan käyttöön rahtiyhteyksiä, joiden ansiosta rahdille on voitu varata tarvittava kapasiteetti pitkien kuljetusyhteyksien takaamiseksi. Miksi siis suuntausta pitäisi muuttaa, ennen kuin tämä lähestymistapa on täysin kehittynyt. Yhteisön on pikemminkin tuettava infrastruktuurien rakentamista ja Euroopan laajuisten verkkojen toteuttamista ja edistettävä rautateiden teknistä ja sosiaalista yhdenmukaistamista.
Taistelemme siis sen puolesta, että Euroopan rautatieyritysten yhteensovittaminen viedään äärimmilleen. Ja mikä voi sen paremmin kuin mahtava julkinen yritys selviytyä nykypäivänä tällaisesta haasteesta luomalla laajoja verkkoja, laajoja unionin halki kulkevia rautatieyhteyksiä. Emme vastusta kaikkia direktiiviehdotuksessa olevia näkökohtia mutta emme voi kannattaa toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on avata markkinat määrittelemällä direktiiviehdotuksessa 95/19 vaatimukset täyttävä hakija, tai herra Sarlisin tarkistusta 10, jolla pyritään laajentamaan direktiivin 91/440 soveltamisalaa.

Schierhuber
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, saanen kiittää aluksi sydämellisesti molempia esittelijöitä, herra Sarlisia ja herra Swobodaa, hyvästä yhteistyöstä valiokunnassa.
On epäilemättä kyse kahdesta erittäin tärkeästä mietinnöstä. Koko toimenpidepaketti on erittäin tärkeä unionin rautatieliikennettä koskevan politiikan kehittämiselle, etten sanoisi kuvaannollisesti, että jos katsomme rautatieaseman kellosta, on junan aika, on aika, että parlamentti ja neuvosto käsittelevät tätä aihetta lopultakin, muuten juna varmasti lähtee. Sen vuoksi kannatan lähestymistapaa, jossa vapautetaan vaiheittain ja edistetään kilpailua.
Tärkeä lähestymistapa on myös rautatieyritysten erottaminen, siis ratojen käytön, infrastruktuurin ja ratojen hallinnon erottaminen. Sellainen erottaminen on välttämätöntä, jotta ei pääse syntymään kilpailun vääristymää ja etuilua.
En malta olla viittaamatta tässä yhteydessä rautateiden merkitykseen yhdistetyille kuljetuksille. Rautateitä on tuettava ympäristöystävällisenä, turvallisena ja laajennettavissa olevana liikennemuotona tulevaisuudessakin. Rautateiden kapasiteettia ei ole käytetty likimainkaan loppuun, kuten kaikki tiedämme, ei rahtiliikenteen eikä henkilöliikenteen osalta.
Rautateiden pitäisi ehdottomasti kehittyä kilpailukykyiseksi ja varteenotettavaksi vaihtoehdoksi maanteille. EU: n ja jäsenvaltioiden on poistettava sen esteet, jotta ne edustaisivat todella uskottavaa ympäristöystävällisen liikennemuodon tukijaa. Tämä merkitsee myös vastaavia budjettimäärärahoja. Kuljetusten siirtäminen maanteiltä rautateille vaikuttaa koko Euroopan ympäristön säilyttämiseen.
Tärkeää on myös vastaava tuki uusille jäsenvaltioille, joita varmasti toivotamme jonakin päivänä tervetulleeksi keskuuteemme.

Stenmarck
 Arvoisa puhemies, me kaikki olemme tietoisia siitä, että rautateitä täytyy kehittää, jotta ne voisivat selviytyä. Vanhentuneiden rakenteiden takia Euroopan rautatiet ovat taantuneet hyvin voimakkaasti 1960-luvusta lähtien. Komission valkoinen kirja yhteisön rautateiden elvyttämisestä ja ehdotus Euroopan poikki kulkevasta rahtikaistasta oli ensimmäinen askel uuteen suuntaan. On myönteinen asia, että tämä työ on nyt käynnistynyt.
Molemmat tänään käsiteltävänämme olevat mietinnöt ovat tarpeellisia lisäaskelia siihen suuntaan. Myös tämänpäiväinen keskustelu osoittaa sen, että ymmärretään yhä paremmin, kuinka tärkeää jatkuva vapauttaminen on, jos nopeaa taantumista aiotaan kyetä hidastamaan.
Myönteisen muutoksen aikaansaamiseksi vaaditaan todella paljon. Kaikissa jäsenmaissa tarvitaan muun muassa työnjakoa yhtäältä niiden välillä, jotka vastaavat rataverkosta, ja toisaalta niiden välillä, jotka liikennöivät raiteilla.
On todennäköisesti aivan järkevää, että jatkossakin asianosaiset valtiot omistavat, rakentavat ja pitävät yllä suurinta osaa infrastruktuurista. On kuitenkin aivan yhtä järkevää, että on vallittava mahdollisimman vapaa kilpailu siitä, kuka raiteilla liikennöi. Tämä kaikki pitää kustantaa suureksi osaksi siten, että kukin käyttäjä maksaa siitä, että saa käyttää raiteita. Senkaltaisessa tulevaisuudessa kansalliset rautatieyhtiöt säilyvät varmasti suurina toimijoina, mutta ne kilpailevat silloin yhtäläisin ehdoin muiden kanssa. Nykyään kehitys on kulkemassa juuri tähän suuntaan. Liikennevaliokunnan mietintö tukee kehitystä, jossa uudet rautatieyhtiöt voivat olla mukana tässä kilpailussa.
Molemmissa tämänpäiväisissä mietinnöissä otetaan ratkaiseva askel siihen suuntaan. Näin annamme Euroopan rautateille mahdollisuuden valoisaan tulevaisuuteen. Täytyy kuitenkin korostaa, että tähän mennessä on otettu vasta ensiaskeleet. Työtä täytyy jatkaa komission tekemien lisäaloitteiden avulla, jos haluamme, että rautatiellä on tulevaisuus 2000-luvulla.

Kinnock Neil
Arvoisa puhemies, pidän myönteisinä herra Sarlisin ja herra Swobodan erittäin rakentavia komission rautatiekuljetusehdotuksia koskevia mietintöjä. Nämä mietinnöt varmasti edistävät keskustelua rautateiden tulevaisuudesta, mikä on olennaista niille muutoksille, joihin on pyrittävä, jos rautateiden on tarkoitus toteuttaa kaikki mahdollisuutensa nyky-Euroopassa.
Tämä on aihe, jonka lähes kaikki puhujat ovat ottaneet esiin ja korostaneet keskustelun aikana tänään. Rautatie kilpailee maantien kanssa, kuten rouva Moreau sanoo, ja tragedia on siinä, että rautatie on jäänyt yhä selvemmin toiseksi kolmen viimeksi kuluneen vuosikymmenen aikana. Siksi kaikesta tuosta kokemuksesta käy ilmeiseksi se, että tämänhetkisten tapojen jatkaminen ei kerta kaikkiaan käy. Jos rautateiden on tarkoitus saada todellista elinvoimaisuutta, on rautateiden muututtava. Esittelemme tässä ehdotuksessa, ja itse asiassa muissakin ehdotuksissa sellaista, mikä liittyy erittäin kiinteästi tuohon tavoitteeseen pyrkimiseen kaikkine talouteen, kuljetukseen, ympäristöön ja työllisyyteen liittyvine seurauksineen ja hyötyineen, jotka ovat siitä lähtöisin.
Aloitan herra Sarlisin mietinnöstä, joka koskee komission ehdotusta neuvoston yhteisön rautateiden kehittämistä koskevan neuvoston direktiivin 91/440 tarkistamisesta. Olen tietenkin kiitollinen siitä tuesta, joka mietinnössä annetaan ehdotuksillemme ja herra Sarlisin kovasta työstä tämän asian parissa erittäin pitkän ajan kuluessa. Samalla kun pidän mietintöä myönteisenä, otan myös vakavasti huomioon herra Sarlisin huomion siitä, että ehdotetut tarkistukset eivät ehkä ole tarpeeksi tuntuvia.
Olen iloinen voidessani sanoa, että voimme hyväksyä suurimman osan valiokunnan ehdottamista tarkistuksista. Minun täytyy tosiaankin sanoa, että emme hylkää muita siksi, että niitä on meidän mielestämme periaatteessa mahdoton hyväksyä; emme voi hyväksyä niitä yksinkertaisesti siksi, että ne voisivat todennäköisesti käytännössä vaikeuttaa laajemman suostumuksen saamista tälle paketille neuvostossa. Lyhyesti sanottuna olemme monissa asioissa samaa mieltä kuin herra Sarlis, mutta jos hyväksymme joitakin hänen tarkistuksistaan, on olemassa todellinen vaara, että pyrkiessämme parhaaseen mahdolliseen ratkaisuun voimme vaarantaa hyvään ratkaisuun pääsemisen. Toivon, että hän ymmärtää, että meidän kykenemättömyytemme hyväksyä joitakin hänen ehdotuksistaan johtuu välttämättömästä käytännön asioiden huomioon ottamisesta eikä periaatteellisesta vastustuksesta.
On olemassa kaksi pääaluetta, joissa valiokunta suosii lähestymistapaa, joka olisi mullistavampi kuin komission esittämä, ja haluaisin keskittyä niihin.
Ensiksi haluan korostaa sitä, että olen kiitollinen siitä suureta tuesta, jonka rautatiealan lisävapauttaminen on saanut suurempien käyttöoikeuksien luomisella. Olen myös samaa mieltä sen käsityksen kanssa, että nopea edistyminen on nyt olennaista - tämä on tosiaankin ollut asianlaita jo jonkin aikaa. Toivon siksi, että tämä parlamentti voi edistää samaa näkökantaa niiden jäsenvatioiden joukossa, jotka ovat vielä vastahakoisia hyväksymään sellaisen edistyksen tarpeen.
Sanottuani kaiken tämän minun täytyy myös korostaa sitä, että tänä iltana parlamentin käsiteltävänä olevat ehdotukset eivät ole vapauttamisehdotuksia. Olemme aina esittäneet ja korostaneet vahvasti sitä, että tätä pakettia - joka koskee hallinnon erottamista, lisensointia, kapasiteetin jakamista ja muita olennaisia asioita, kuten maksukäytäntöjä - tarvitaan riippumatta siitä, luodaanko käyttöoikeuksia vai ei. Tätä pakettia tarvitaan yksinkertaisesti siksi, että saataisiin ne lakiehdotukset, jotka teoreettisesti määräävät rautateitä, toimimaan niin kuin niiden vuonna 1991 tarkoitettiin.
Tietenkin neuvostolla on vielä meidän ehdotuksemme direktiivin 91/440 10 artiklan laajentamisesta tavalla, joka on samanlainen kuin täällä ehdottamamme.
Kumpikin näistä tekijöistä saivat minut uskomaan, että samalla kun täysin kannatan herra Sarlisin mietinnön näkökantaa, ei olisi kuitenkaan tuottavaa sisällyttää esittelijän ehdottama teksti ehdotukseemme, ja siksi meidän on, vastahakoisesti, hylättävä tarkistus 10.
Ymmärrän mietinnössä esitettyä kantaa, että komissio ei mennyt tarpeeksi pitkälle vaatiessaan rautatieyritysten erottamista infrastruktuurin hallinnosta. Meidän kantamme on kuitenkin oltava sellainen, että saavutetaan se, mitä lain mukaan vaaditaan, ja sallitaan samanaikaisesti niiden jäsenvaltioiden, jotka eivät kannata täydellistä erottamista, säilyttää yksi yleinen rautatieyhtiö. Olemme sen seurauksena vaatineet noiden toimintojen erottamista, jotka päättävät infrastruktuurin käytöstä. Meillä ei kuitenkaan ole periaatteessa mitään sitä vastaan, että mentäisiin eteenpäin siellä, missä se on johdonmukaista käytännön tavoitteiden kanssa. Olen iloinen, että voin sisällyttää tarkistuksen 6 ehdotukseemme.
Vastaavalla tavalla voin hyväksyä ehdotetun tarkistuksen 11, jossa vaadittaisiin samaa eroa, mutta lyhyemmässä ajassa.
Meidän täytyy täydenkin eron tapauksessa varmistaa, että velvoitettavat rautatieyhtiöt eivät toteuta olennaisia säätelytoimintoja - esimerkiksi lisensointitoimintoja. Nykyään tämä tilanne on lähes järjetön sen lisäksi, että se vääristää mahdollista kilpailua erittäin paljon.
Olen varma siitä, että arvoisat jäsenet ovat samaa mieltä tästä - tämä on itse asiassa tullut esiin tämän illan mittaan. Siksi meidän täytyy hylätä tarkistus 4, joka käytännössä olisi poistanut tämän erityisvaatimuksen.
On kaksi muuta tarkistusta, joita emme voi hyväksyä. Ensimmäinen on tarkistus 3, joka poistaisi turvallisuusmääräysten asettamisen ehdotuksen johdanto-osan kappaleesta 4. Uskon, että tämä tehtävä on yhtä tärkeä kuin turvallisuussääntöjen seuranta ja toimeenpano, ja siihen on siksi viitattava tekstissä. Toivon, että arvoisat jäsenet hyväksyvät tämän näkökohdan eivätkä jatka tarkistuksen käsittelyä.
Toinen tarkistus, jota emme voi hyväksyä, on tarkistus 12, joka poistaa viittauksen siihen, että rautatieyritysten täytyy tuottaa rautatiepalveluja. Sen tuloksena on vähemmän selkeä määritelmä, ja se on meidän mielestämme tarpeeton muutos. Lyhyesti siis komissio hyväksyy tarkistukset 1, 5, 6, 7, 8, 9 ja 11 ja hylkää tarkistukset 2, 3, 4, 10 ja 12.
Siirryn nyt käsittelemään herra Swobodan mietintöä, joka käsittelee kahta muuta ehdotusta tässä toimenpidepaketissa. Rautatieyritysten lisensointia koskevan direktiivin 95/18 tarkistamisehdotuksen osalta olemme iloisia voidessamme hyväksyä ensimmäisen tarkistuksen, mutta meidän täytyy hylätä toinen tarkistus, mikä näyttää meistä siltä kuin se ei perustuisi asianmukaisille perusteille.
Mietinnön toinen osa käsittelee ehdotusta direktiiviksi kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja käyttömaksujen perimisestä. Taas kerran olen iloinen voidessani sanoa, että haluaisimme sisällyttää melkein puolet tarkistuksista tarkistettuun ehdotukseemme. Näihin kuuluu suurin osa uusista johdanto-osan kappaleista, määritelmien muutokset ja kehysten luominen maksujen perimiseksi.
Ymmärrän hyvin sitä kantaa, että yhteisön lainsäädännön ei pitäisi olla liian ohjailevaa. Herra Swoboda ehdotti monta tarkistusta, joista oli apua, kun pyrittiin tämän ehdotuksen yksinkertaistamiseen. Monet yksinkertaistuksista ovat tervetulleita, kuten sanon, mutta tunsimme, ettemme voi hyväksyä joitakin muita, jotka näyttävät osuvan ehdotuksen pääsisältöön - tahattomasti varmaankin.
Monet näistä myöhemmistä tarkistuksista käsittelevät ehdotettuja sääntöjä kapasiteetin myöntämistä varten. Meidän mielestämme on tärkeää vakiinnuttaa täsmälliset menettelysäännöt varmistamaan, että yhteensovitetaan nämä menettelyt, jotka osuvat rautatiepalvelujen tarjoamiskyvyn ytimeen, ja että ne ovat oikeudenmukaisia kaikille yrityksille.
Siksi me pyrimme tekemään muutamia yksinkertaistuksia herra Swobodan ehdottamilla linjoilla, mutta emme ehkä niin pitkälle kuin hän ennakoi.
On joitain avainkohtia, joita haluaisin käsitellä ennen lopettamista. Ensiksi on maksusäännöt. Uskomme, että ehdotus tarkistuksessa 12 tuoton sisällyttämiseksi 8 artiklan 3 artiklaan on tarpeeton, koska tällainen ehto on jo olemassa ehdotuksessa sijoitusten ja matkustajapalveluiden osalta. Meidän on mahdoton hyväksyä tarkistusta 13 ulkoiseen maksuosuuteen liittyvän tekstin vähentämiseksi. Tämä johtuu siitä, että meidän tekstimme tarkoitus oli luoda selvät ehdot näiden maksujen kehittämiselle rautateitä varten samalla, kun rautateitä suojellaan kohtuuttomilta kokeiluilta. Minusta yksinkertaistettu teksti ei ole riittävän tarkka, ja siksi minun on hylättävä se.
Vastaavasti tarkistuksessa 15 hyväksytyt muutokset 10 artiklan alennusehtoihin asettivat periaatteet, joiden uskoaksemme tulisi soveltua tämäntyyppiseen liiketoimintaan, kuten määritettiin Zaventemin lentokenttämaksuja koskevassa päätöksessä. Kaikkien asianosaisten kannalta on parempi, että nämä asiat ymmärretään selvästi. Maksuihin liittyvä ehdotettujen muutosten avainmuutos on ehdotuksen 9 artiklaa koskeva tarkistus 14. Myös tähän liittyy vahva toive sääntöjen yksinkertaistamisesta ja joidenkin korkeampien maksujen sallimisesta rahtiliikenteelle. Voimme hyväksyä nuo ehdotukset, vaikka ehdotettu sanamuoto aiheuttaa joitakin vaikeuksia, ja meidän on tutkittava sitä uudelleen.
Toiseksi 19 artiklaan liittyy kysymys toimiluvan saaneista hakijoista. Komissio uskoo vahvasti, että riippumatta siitä, edistytäänkö käyttöoikeuksissa lisää vai ei, toimiluvan saaneiden hakijoiden käsite voi luoda houkuttelevampia edellytyksiä suurille rautatiekuljetuspalvelujen ostoille. Se kannustaisi niitä luottamaan enemmän tähän kuljetusmuotoon. Niiden täytyy sitoutua voimakkaammin rautateihin. Olisi luullut, että kaikki rautatieyhtiöt ja kaikki rautateillä työskentelevät pitäisivät myönteisenä sitä, että kyettäisiin todella houkuttelemaan suuria rautateiden käyttäjiä ja potentiaalisia rautateiden käyttäjiä käyttämään tätä toimiluvan saaneiden hakijoiden tuomaa mahdollisuutta vahvistaakseen edelleen niiden sitoutumista tai jopa tekemään uuden sitoutumisen rautateiden käyttöön. Tiedän, että sekä parlamentti että komissio haluavat tuon suuremman sitoutumisen rautateihin. Korostan, että tämä on erittäin käytännöllinen tapa varmistaa tuo sitoutuminen.
Kun muistamme tämän, emme voi tukea tämän käsitteen arvon alennusta kansallisen lainsäädännön alaiseksi, kuten tarkistuksissa 19 ja 5 ehdotetaan. Juuri toimiluvan saaneen hakijan käsite on se, joka voi kansainvälisellä tasolla olla erityisen tärkeä, kun muistetaan se seikka, että tällä hetkellä ei ole rajat ylittävää rautatieyritystä. Käyttääkseni herra Swobodan erittäin käyttökelpoista ilmausta me haluamme tämän sovelluksen yhteisön lakiin, jotta voitaisiin kirjaimellisesti eurooppalaistaa tämä keino lisätä rautatierahtikuljetusten houkuttelevuutta pääkäyttäjien kannalta.
Kolmanneksi kuten ohimennen mainitsin, tarkistuksissa 19-27 pyritään yksinkertaistamaan kapasiteetin myöntämistä koskevia artikloja. Valitettavasti ja varmaankin tahattomasti, nämä voisivat kuitenkin poistaa sellaiset tärkeät elementit kuin vaatimukset kaikkien palveluiden yhtäläisestä kohtelusta ja kuulemisesta aikataulujen määritys- ja yhteensovittamismenettelyjen aikana ja laajennussuunnitelmien kehittämisessä. Kannatan yksinkertaistamisen tavoitetta, ja siksi pyrimme löytämään keinot, joilla tekstiä voitaisiin saada yksinkertaisemmaksi. Näiden elementtien menettäminen kuitenkin ehdotettujen tarkistusten hyväksymisen kautta aiheuttaisi merkittävää huolta.
Haluaisin käsitellä ehdotettuja tarkistuksia 17 ja 18 ja niiden seurauksena tapahtuvaa direktiivistä 95/19 tulevien ensisijaisuusssääntöjen ottamista käyttöön uudelleen. Yksi komission ehdotuksen tavoite, josta esittelijä ja muut ovat varmasti samaa mieltä, on rahdin ja matkustajien rautatiekuljetusten tekeminen kaupallisesti houkuttelevammiksi, vähintäänkin siksi, että se varmistaa infrastruktuurin paremman käytön ja johtaa kustannusten vähenemiseen kaikissa palveluissa. On selvää, että siellä missä on selvä kapasiteetin puute, täytyy tehdä valintoja. Ehdotuksemme ei estä sitä, että yhdentyyppistä liikennettä suositaan toisen kustannuksella tällaisissa oloissa. Uskon, että siksi olisi erehdys pyrkiä myöntämään parempi kohtelu yhdentyyppiselle liikenteelle normaalin myöntämismenettelyn aikana. Lisäksi mahdollisuus myöntää erikoisoikeuksia, jotka mahdollistavat esimerkiksi uuden tietylle asialle osoitetun infrastruktuurin kehittämisen, tarjoutuu jo selkeästi olemassa olevan ehdotuksen 27 artiklassa.
En voi hyväksyä ehdotettuja uusia Swobodan mietinnön tarkistuksia: tarkistukset 29 ja 31 muuttaisivat rautatieyrityksen määritelmää. Niiden seurauksena määritelmän selkeys vähenisi tarpeettomasti, toivoakseni myös parlamentin mielestä.
Muutos toimiluvan saaneisiin hakijoihin tarkistuksessa 30 rajoittaa sen sovellusalaa lisensoituihin rautatieyrityksiin ja on siten sen tavoitetta vastaan ja itse asiassa ehdotuksen vaikutusta vastaan. Tästä syystä emme voi hyväksyä sitä.
Yhteenvetona sanoisin siis, että komissio hyväksyy tarkistukset 1, 3, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 16 ja 28 sekä tarkistuksen 14 periaatteet.
Toivon, että arvoisat jäsenet ovat kanssani samaa mieltä siitä, että meidän perustavoitteemme ovat samanlaiset - itse asiassa lähes identtiset - ja vaikka emme voi hyväksyä kaikkia ehdotettuja tarkistuksia, pyrimme sisällyttämään monien tarkistusten tavoitteet tarkistettuun ehdotukseemme. Erityisesti olen vakuuttunut siitä, että herra Swobodan mietintö vahvistaa merkittävästi jatkokeskusteluja neuvostossa. Herra Sarlisin mietinnöllä on myös tämä hyödyllinen vaikutus.
Olemme selvästikin kaukana tämän prosessin lopusta. Pidän parlamentin jatkuvaa mielenkiintoa ja painostusta edistykseen erittäin myönteisenä. Lopetan kiittämällä kumpaakin esittelijää - herra Swobodaa ja herra Sarlisia - sekä liikenne- ja matkailuvaliokuntaa heidän arvokkaasta tuestaan kaikissa olennaisissa asioissa. Toivon, että valiokunta tukee heidän rakentavaa lähestymistapaansa.

Sarlis
 Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari sanoi tämänpäiväisen keskustelun alussa hyvin viisaasti, että poliitikko kuuntelee - ja hänen pitääkin kuunnella -, mutta hän ei sido käsiään. Toivottavasti komissaari Kinnock huolimatta tämänpäiväisestä kielteisestä kannastaan joihinkin peruskysymyksiin on kuunnellut ja toivottavasti hänellä on sen verran liikkumavaraa, että hän voi aikanaan perua kielteiset näkemyksensä, koska huomenna, kuten minä ja kollegat olemme saaneet tietää, hän saa eteensä kaksi ehdotusta, jotka Euroopan parlamentti on hyväksynyt yksimielisesti. Meidän ei ole mahdollista edetä asiassa niin, että komissio ei aja 10 artiklaa, mutta toisaalta vaatii meiltä sataprosenttista " authorized applicant" -käsitettä; tämä on kanta, jota luullakseni kukaan ei aio hyväksyä. Toivon suuresti, että kantoja tarkistettaisiin.

Puhemies
Olen pahoillani, herra Sarlis. Keskustelu on päättynyt.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Säännöllisen matkustaja-alusliikenteen turvallisuus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana liikenne- ja matkailuvaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A4-0061/99) neuvoston yhteisestä kannasta neuvoston direktiivin antamiseksi pakollisesta katsastusjärjestelmästä säännöllisen ro-ro-alusliikenteen ja suurnopeusmatkustaja-alusliikenteen turvallisen harjoittamisen varmistamiseksi (12893/398 - C4-0004/99-98/0064(SYN)) (Esittelijä: Watts).

Watts
Arvoisa puhemies, lauttaturvallisuuden historiaa voidaan kuvata ainoastaan sanalla skandaali: huolimatta traagisista tapahtumista 1950-luvulla, 1960-luvulla, 1970-luvulla ja 1980-luvulla ei tehty juuri mitään. Kirjaimellisesti tuhannet ihmiset menettivät henkensä, ennen kuin puututtiin perustaviin, olennaisiin puutteisiin lauttojen suunnittelussa huolimatta liittojen, kuluttajaryhmien ja itse asiassa tämän parlamentinkin toistuvista varoituksista. Vaadittiin erityisesti Herald of Free Enterprise -lautan, Scandinavian Star -lautan ja, kaikkein traagisimmin, Estonian menetys, ennen kuin lauttayhtiöt ja hallitukset alkoivat tunnustaa välinpitämättömyytensä seuraukset. Olemme kuitenkin vuoden 1994 jälkeen viimeinkin saaneet sekä sanoja että tekoja komissiolta - tekoja, joita tämä parlamentti on pitänyt myönteisinä ja, esittelijänä uskon, pyrkinyt kaikin tavoin toteuttamaan niitä.
Komission uusin toimi pyrkii alistamaan säännölliset ro-ro-matkustaja-alukset ja suurnopeusmatkustaja-alukset isäntävaltioiden pakolliseen katsastusjärjestelmään ennen käyttöönottoa ja sen jälkeen säännöllisin väliajoin. Ainutlaatuinen piirre on se, että tätä sovelletaan riippumatta siitä, minkä valtion lipun alla laiva on. Nämä toimet siis tästä syystä sulkevat sen porsaanreiän, joka tällä hetkellä estää jäsenvaltioita tutkimasta onnettomuuksia, joissa on mukana heidän omia kansalaisiaan. Tutkinnan mahdollistamiseksi ehdotukseen kuuluu kuljetukseen liittyvä vaatimus matkatietojen tallentimesta - mustasta laatikosta.
Ensimmäisessä käsittelyssä kuitenkin parlamentti korosti sellaista laimeaa sanamuotoa, joka voisi käytännössä, minun sekä parlamentin mielestä, sallia sen, että tietyillä lautoilla olisi ala-arvoisia mustia laatikoita tai niitä ei olisi ollenkaan. Tästä johtuu kohtuullinen vaatimuksemme siitä, että uusimmat vaatimukset täyttävät mustat laatikot asennettaisiin kaikkiin lauttoihin viiden vuoden kuluessa. Valitettavasti sekä neuvosto että komissio hylkäsivät tämän. Komissio kommentoi tiedonannossaan parlamentille, että se ei voinut hyväksyä tätä koska, komission sanoin, se muuttaisi lautan tai aluksen jatkotoiminnan " taloudellisesti kannattamattomaksi" .
Minulle esittelijänä on kerrottu, että mustan laatikon jälkiasentaminen korjattavana olevaan lauttaan maksaisi paljon vähemmän kuin uudet matot tai verhot. Kehotankin komissiota tänään pitämään turvallisuutta tärkeimpänä tavoitteena.
Ensimmäisessä käsittelyssä suhtauduimme myönteisesti komission toiveeseen, että vaaditaan noudattamista koskevien tietojen saamista komission käyttöön, jotta luotaisiin uusi avoin järjestelmä kaikkien osapuolten käyttöön. Vaatimuksiamme avoimesta pääsystä ei kuitenkaan hyväksytty. Komissio kommentoi tiedonannossaan, ettei komissio eikä neuvosto voi hyväksyä Euroopan parlamentin vaatimusta siitä, että lauttoja ja aluksia koskeva tieto tehtäisiin julkiseksi. Korostaisimme sitä, että sellainen näkökanta on vastoin komission omaa laadukasta merenkulkua koskevaa aloitetta, jossa sanotaan: ala-arvoisten toimijoiden tuominen julkisuuteen on olennainen laadukasta merenkulkua koskevan aloitteen tavoitteelle.
Komissio itse on jo perustamassa eurooppalaista laadukasta merenkulkua koskevaa tiedotusjärjestelmää, joka olisi julkisesti saatavissa. Mikä olisikaan parempi keino siirtää aloite ja kampanja pois pelkästä mukavien aikomusten luettelosta kohti todellisia tekoja? Loppujen lopuksi mitä salattavaa tällä alalla on? Eikö kaikista asiasta kiinnostuneista osapuolista juuri matkustavalla yleisöllä ole erityisoikeus saada tietoa sen aluksen turvallisuudesta, jolle ne uskovat henkensä ja perheensä hengen?
On aika tehdä mustat laatikot pakollisiksi kaikille lautoille ja suurnopeusaluksille matkustajaturvallisuuden ja luottamuksen vuoksi. On aika tehdä lauttaturvallisuustiedoista julkisia niin, että ala-arvoiset laivat ja toimijat saatettaisiin julkisesti häpeään. Nyt on aika asettaa turvallisuus ennen kaikkea muuta.

Kinnock, Neil
 Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä liikenne- ja matkailuvaliokuntaa, erityisesti herra Wattsia, nopeasta ja perusteellisesta työstä, joka koskee neuvoston yhteistä kantaa tähän tärkeään ehdotukseen. Kuten mietinnössä myönnetään, komissio hyväksyi tarkistetussa ehdotuksessaan suurimman osan ensimmäisessä käsittelyssä hyväksytyistä tarkistuksista, ja ne sisällytettiin neuvoston yhteiseen kantaan. Tämä on ilmeinen merkki lainsäädännön pääpiirteitä koskevasta hyödyllisestä yksimielisyydestä.
Syistä, jotka ymmärrän hyvin ja jotka herra Watts on jälleen kerran tuonut erittäin tehokkaasti esiin, hän on jättämässä uudelleen käsiteltäväksi kaksi tarkistusta, joita komissio ei voinut hyväksyä ensimmäisessä käsittelyssä, ja haluaisinkin selvittää noita tarkistuksia enemmän vastauksessani tänään.
Ensimmäinen tarkistus käsittelee poikkeuksen myöntämistä olemassa oleviin lauttoihin ja suurnopeusaluksiin asennettavista matkatietojen tallenninten teknisistä määräyksistä. Kun komissio esitti tämän ehdotuksen, otimme asianmukaisesti huomioon ne tekniset vaikeudet, joita voi tulla näiden laitteiden asentamisesta olemassa oleviin laivoihin ja aluksiin, ja teimme sen vuoksi ehdon, että valiokunta voi suostua vapautuksiin joistakin teknisistä vaatimuksista, joita matkatietojen tallenninten on noudatettava.
Ymmärrän, että herra Watts on periaatteessa samaa mieltä tästä kannasta, mutta hän haluaisi, että tätä poikkeuslupaa rajoitettaisiin ajan suhteen niin, että ehdotetun viiden vuoden ajan jälkeen olemassa olevilla lautoilla ja suurnopeusaluksilla pitäisi olla varusteena matkatietojen tallentimet, jotka ovat täydellisesti niiden teknisten määräysten mukaisia, joita sovelletaan uusiin laivoihin.
Ymmärrän periaatteen, mutta on sanottava, että tällainen ehto vaatisi matkatietojen tallentimen vaihtamisen ja, melkein kaikissa tapauksissa, navigaatio- ja moottorinohjausvälineistön vaihtamista, jotta voitaisiin varmistaa oikeiden viestintäprotokollien saatavuus tiedon syöttämiseksi matkatietojen tallentimeen. Monissa tapauksissa tähän voisi myös liittyä laajoja uudelleenkaapelointeja matkatietojen tallentimen ja niiden välineiden välillä, joista se hakee tietonsa. Näiden uudelleen muokkaustöiden kustannukset nousevat tietenkin paljon yli matkatietojen tallentimen ostohinnan. Mielestäni tämä ei ole oikeudenmukaista eikä kohtuullista, kun muistamme, että ehdotuksen ennakoitu tavoite on mahdollistaa tiedonkeruu onnettomuustutkintaa varten.
Lisäksi minun täytyy myös sanoa, että niitä lauttayhtiöitä, jotka ovat jo vapaaehtoisesti asennuttaneet matkatietojen tallentimet aluksilleen, ei pitäisi rangaista pakottamalla niitä vaihtamaan välineensä, johon liittyy niin paljon muutostöitä. En siis kaikista näistä syistä - en käytännön syistä enkä periaatteellisista syistä - voi hyväksyä viiden vuoden rajoitusaikaa, jota ehdotetaan tarkistuksessa 1.
Tarkistus 2 toistaa ensimmäisessä käsittelyssä tehdyn vaatimuksen tarkemmista sellaisia ro-ro-aluksia ja suurnopeusaluksia koskevista tiedoista, joille on annettu lupa toimia säännöllisessä liikenteessä, myös tarkemmista tiedoista, jotka koskevat liikenteen mahdollisia rajoituksia. Siinä pyydetään, että komissio julkistaa nämä tiedot ja asettaa ne yleisesti saataville. Vastauksena tähän minun täytyy sanoa, että parlamentti ehkä muistaa, että varoitin ensimmäisessä käsittelyssä vaarasta, joka liittyy siihen, että komissio julkistaisi ja asettaisi yleisesti saataville kaiken katsastettuja laivoja ja aluksia koskevan tiedon, erityisesti mitä tulee luotettavuuteen, turvallisuuteen ja kaupallisen väärinkäytön mahdollisuuteen. Tämä on se huoli, mikä sai komission nopeasti ehdottamaan, että tätä direktiiviä varten perustetun komitean tehtävä on päättää ehdot tällaisen tiedon saatavuudesta. Kyseessä ei siis ole tietojen salaaminen vaan kysymys on komitean käytännön harkinnasta. Toivon, että arvoisat jäsenet voivat hyväksyä tämän näkökannan oikeellisuuden.
Tässä direktiivissä ehdotettua lauttakatsastustietokantaa on pidettävä erityiskeinona, joka on suunniteltu pääasiassa auttamaan jäsenvaltioita ja komissiota direktiivin täytäntöönpanon seurannassa ja valvomisessa tarjoamalla yksityiskohtaista tietoa katsastusjärjestelmän soveltamisesta.
Sanottuani tämän, totean, että olen täysin samaa mieltä kuin herra Watts siitä, että mitkä tahansa olennaiset tiedot matkustajien turvallisuuteen liittyvistä asioista on levitettävä yleisön nähtäväksi niin laajasti ja selkeästi kuin mahdollista. Tällä perusteella, kuten herra Watts painotti mietinnössään, komissio on ottanut tehtäväkseen kehittää Equasis-nimisen tietokannan, joka koskee merenkulun laadukkuutta, ja joka liittyy laadukasta merenkulkua koskevaan kampanjaamme, jotta voitaisiin selvästi parantaa laivausten turvallisuutta yleisesti koskevan tiedon avoimuutta. Pidämme tuon lupauksemme. Equasis-tietokanta on laajasti saatavilla merenkulkualan yhteisölle ja yleisölle. Katson, että se tarjoaa asianmukaisimman keinon kaiken olennaisen lauttojen turvallisuutta koskevan tiedon jakamiseen. Tämä on asia, joka aivan oikeutetusti herättää herra Wattsin erityisen kiinnostuksen ja jopa lähetysaarnaajamaisen innon.
Kun pääsyehtoja lauttakatsastustietokantaan hienosäädetään komiteassa, komission yksiköt kiinnittävät täyden huomion tarpeeseen syöttää mahdollisimman paljon tietoa tuosta tietokannasta Equasis-tietokantaan. Olen vakuuttunut siitä, että käytännössä tämä lähestymistapa varmistaa sellaisen avoimuuden tason, jota herra Watts ja hänen kollegansa aivan oikeutetusti pyytävät, ilman että tarvitsee tarkistaa yhteisen kannan tekstiä.
Lopuksi voin kertoa arvoisille jäsenille, että tuen tarkistuksen 3 tavoitteita, koska se selkeyttää hengenpelastuslaitteiden ja -kojeiden katsastusten täsmällistä sovellusalaa ja laajuutta SOLAS-yleissopimuksen vaatimusten mukaisesti.
Lopetan kiittämällä herra Wattsia ja hänen kollegojaan siitä, että he ovat mahdollistaneet tämän direktiivin hyväksymisen, jolla yhdessä muiden viime vuosina määrättyjen ja jo toteutettujen toimien kanssa on suora ja hyödyllinen vaikutus tavanomaisilla ja suurnopeusmatkustaja-aluksilla Euroopan unionin vesillä matkustavien ihmisten turvallisuuteen. Herra Watts oikeaan osuen muistutti meitä viime vuosien matkustajalaivatragedioista. Toivokaamme, että näiden toimien täytäntöönpanolla teemme tuollaisten tragedioiden toistumisen lähes mahdottomaksi - niin mahdottomaksi kuin merellä matkustaminen voi sallia. Sitten kun voimme sanoa näin, minun on sanottava, että parlamentin jäsenten hyödyllinen työ ja omistautuminen on ollut merkittävä osa tuon toivottavan standardin saavuttamisessa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtuma (2005-2019)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A4-0106/99) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen tekemiseksi Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtumaa koskevasta yhteisön toiminnasta vuosina 2005-2019 (9268/1/98 - C4-0493/98-97/0290(COD)) (Esittelijä: Monfils).

Monfils
Arvoisa puhemies, lokakuussa 1997 alkunsa saanut aihe Euroopan kulttuuripääkaupungit saadaan toivoakseni päätökseen huomenna. Se, että aiheen käsittelyyn meni lähes puolitoista vuotta, johtuu siitä, että toisaalta komission ja Euroopan parlamentin ja toisaalta ministerineuvoston kannat olivat ratkaisevasti erilaiset.
Euroopan parlamentti halusi, että kaupungit valittaisiin hakemusten hankkeiden laadun perusteella ja ettei niiden yhteydessä viitattaisi valtioiden toimintaan eikä yhteisön menettelyllä eli yhteispäätösmenettelyllä tehtyyn valintaan. Ministerineuvosto puolestaan kannatti etukäteen sovittua vuorottelua jäsenvaltioiden kesken siten, että vuosittain kukin jäsenvaltio ehdottaa vuorollaan jotain kaupunkia Euroopan kulttuuripääkaupungiksi. Euroopan parlamentti torjui neuvoston yhteisen kannan toisessa käsittelyssään hyväksymällä ilmoituksen aikomuksesta hylätä yhteinen kanta.
Siinä vaiheessa meidän oli tehtävä valinta: joko jatkaisimme kuurojen vuoropuhelua neuvoston kanssa käymällä läpi kuukausien aikana 189 artiklan mukaisen menettelyn - ja olen muuten sitä mieltä, että tässä menettelyssä ei olisi ollut voittajaa eikä häviäjää; sitä olisi jatkettu loputtomasti - tai pyrkisimme selvittämään, voitaisiinko asiasta tehdä kompromissi. Valitsimme jälkimmäisen vaihtoehdon ja ehdotimme ministerineuvostolle kompromissitarkistuksia, joissa otettiin huomioon neuvoston kannan ohella luonnollisesti myös Euroopan parlamentin kanta.
Neuvosto hyväksyi tämän epävirallisissa yhteyksissä hieman harvinaisen menettelyn ja otti neuvottelujen pohjaksi esittämämme ilmoituksen, ja neuvotteluissa päädyttiin sopimukseen. Se on mielestäni kunniakas sopimus, kun otetaan huomioon, että parlamentin ja neuvoston kantojen välillä oli suuri ero. Neuvoston kanta, jonka mukaan kukin jäsenvaltio ehdottaa vuorollaan kaupunkeja, todellakin säilytettiin, mutta siitä ajatuksesta luovuttiin, että valtio olisi valinnut kaupungin suoraan, ja nyt useat saman maan kaupungit voivat hakea kulttuuripääkaupungiksi.
Lisäksi palautettiin valintalautakunta, jota ei enää ollut neuvoston yhteisessä kannassa. Valintalautakunta, jossa on seitsemän kulttuurialan asiantuntijaa, laatii selonteon hakijoista. Lopuksi kukin hakijakaupunki esittää hyvin yksityiskohtaisen selvityksen kulttuurihankkeestaan - asia, jota parlamentti halusi mutta jota ei enää ollut neuvoston yhteisessä kannassa. Emme saaneet läpi yhteispäätösmenettelyä kaupungin valinnan osalta, mutta Euroopan parlamentti voi antaa etukäteen lausunnon hakijoista, ja komissio antaa neuvostolle suosituksensa, jotka perustuvat sekä valintalautakunnan selontekoon että parlamentin lausuntoon.
Tämä kompromissi, jossa otetaan suurelta osin huomioon Euroopan parlamentin kanta, oli mahdollista saavuttaa puheenjohtajamaa Saksan ansiosta, sillä se ilmaisi olevansa huolestunut avoimuudesta, mikä on mielestäni myönteinen asia. Arvoisa puhemies ja hyvät kollegat, neuvosto ei usein kiinnitä huomiota parlamentin kantaan, mutta nämä neuvottelut ovat mielestäni myönteinen esimerkki toimielintemme toimivuudesta. Kompromissiin ei kuitenkaan olisi päästy ilman jatkuvaa tukea kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan kollegoilta ja puheenjohtajalta, jotka kannattivat koko ajan esittelijän näkemyksiä, edistivät tarkistuksillaan tekstin parantamista ja osallistuivat kanssani neuvotteluihin.
Toivon lopuksi, että parlamentti hyväksyy huomenna nämä tarkistukset, jotka neuvosto on ilmeisesti hyväksynyt, ja olen vakuuttunut siitä, että asiasta vastaava komissaari ja hänen hallintoyksikkönsä kiinnittävät tämän päätöksen mukaisissa toimissa erityistä huomiota ehdotettavien hankkeiden kulttuuriarvoon.

Vaz Da Silva
 Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, Euroopan kulttuuripääkaupunki - tapahtuma on menestystarina. Se on osoittautunut jäsenvaltioiden parhaaksi käyntikortiksi, joten ajatus siitä, että jäsenvaltiot menettäisivät valtuutensa nimittää kulttuuripääkaupunki ja hallinnoida tapahtumaa, on ymmärrettävästi ollut varsin arkaluonteinen.
Kuitenkin juuri samat seikat, joiden vuoksi hallitukset eivät ole halukkaita luopumaan oikeudestaan valvoa kulttuuripääkaupunki-tapahtumaa, ovat syynä myös siihen, että komissio ja parlamentti puolestaan katsovat, ettei tämänkaltaisesta ohjelmasta, jonka vaikutus julkiseen elämään on niin huomattava, voida vastaisuudessa enää päättää hallitusten välisellä tasolla. Sen tähden komissio esitti marraskuussa 1997 ehdotuksen ohjelman yhteisöllistämiseksi, ja parlamentti vahvisti tuon ehdotuksen toukokuussa 1998 sekä vaati tuolloin, että kaupungit olisi valittava ja asetettava ehdolle yhteispäätöksellä vakaiden kulttuuristen valintaperusteiden pohjalta.
Parlamentin mielestä oli tärkeää taata, että tapahtumaan osallistuisi mahdolisimman monia kulttuuritoimijoita, kannustaa kestävää yhteistyötä, edistää luovaa taiteellista työtä ja taideteosten liikkuvuutta, lisätä samanaikaisesti sekä historiallisen perinnön että uuden kaupunkiarkkitehtuurin arvostusta, suunnata erilaiset aloitteet laajalle yleisölle sekä välttää liiallista eurooppakeskeisyyttä antamalla mahdollisimman paljon sijaa myös Euroopan ulkopuolisille kulttuureille. Lyhyesti: parlamentin tarkoituksena oli huolehtia siitä, että tapahtuma myötävaikuttaa kaupunkien ja niiden asukkaiden elämänlaadun todelliseen paranemiseen tapahtumavuoden jälkeenkin.
Neuvosto ja parlamentti pysyivät aluksi niin tiukasti omalla kannallaan, ettei näyttänyt olevan mahdollista sovittaa näkemyksiä yhteen. Kuitenkin yhteisymmärrykseen lopulta päästiin. Kyseessä on merkittävä demokratian voitto. Parlamentin lujuus ja esittelijä Philippe Monfilsin neuvottelutaidot saivat aikaan sen ihmeen, että neuvosto näki viimein parhaaksi luopua siitä kopeasta ja kovin epädemokraattisesta asenteesta, jota se oli aluksi osoittanut, ja ryhtyi neuvottelemaan asiasta. Tulos on kunniallinen kompromissi, jossa kumpikaan osapuoli ei menetä kasvojaan: hallitukset onnistuivat säilyttämään oikeutensa päättää jäsenvaltioiden välisestä vuorottelusta ja toisaalta jäsenvaltioilla on edelleen oikeus esittää hakemuksia, ja Euroopan parlamentti onnistui sisällyttämään ohjelmaan periaatteen, jonka mukaan nimittämisesta päätetään tuon järjestelmän sisällä. Halllitukset hyväksyivät niin ollen periaatteen, jonka mukaan kaupunki nimetään kulttuurisin valintaperustein parlamentin sekä keskenään tasa-arvoisista jäsenistä muodostuvan valintalautakunnan antaman lausunnon pohjalta, aivan kuten Euroopan parlamentti vaati.
Euroopan kulttuuripääkaupungilla on siten vuodesta 2005 lähtien entistä paremmat edellytykset muodostua tapahtumaksi, joka todella edistää kulttuurien välistä rinnakkaiseloa. Niinpä myös hallitukset ovat toivottavasti halukkaita rahoittamaan avokätisesti tätä suurta kollektiivista tapahtumaa, kuten parlamentti on alusta lähtien pyytänyt. Lopuksi, arvoisa puhemies, tahdon vielä todeta, että ehdotus, josta tänään äänestämme ja jolle pyydän ryhmäni puolesta tukeanne, on oivallinen esimerkki siitä, mitä kutsutaan politiikaksi. Jo pelkästään siitä syystä, ja koska toimielinten välinen sopiminen on saamassa yhä merkittävämmän sijan yhteisön päätöksentekoprosesseissa, PPE-ryhmä katsoo, että ehdotuksen puolesta on syytä äänestää epäröimättä.

Sichrovsky
Arvoisa puhemies, tuemme ehdotettua kompromissia, jotta Euroopan kulttuuripääkaupungin valinta sujuisi parhaalla mahdollisella tavalla. Kenties ei olekaan ollenkaan niin tärkeää, mikä kaupunki täällä valitaan. Kenties on erityisen tärkeää konkretisoida tarkasti kaupungin osaksi lankeavaa vastuuta. Tärkeitä ovat tässä yhteydessä sisällöt, esimerkiksi 2a artiklassa luetellut, niiden joukossa vaatimus siitä, että korostetaan Euroopan kulttuuripiirien ja maailman muiden kulttuurien välistä vuoropuhelua.
Yhtä asiaa emme saa unohtaa: tulevan yhdistyneen Euroopan kulttuuripääkaupunki ei edusta vain itseään, vaan on sen ajan myös Euroopan kulttuurin lähettiläs.

Baldi
 Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, tahdon ennen kaikkea kiittää esittelijää, joka ei ole ainoastaan laatinut erinomaista mietintöä vaan myös osoittanut kuulemisen yhteydessä kärsivällisyyttä hienotunteisuutta vaativalla hetkellä.
Maastrichtin sopimuksen 128 artiklassa todetaan, että on tärkeää rohkaista jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä, erityisesti koko Euroopan kannalta merkittävän kulttuuriperinnön säilyttämisessä ja suojelemisessa. Euroopassa on monenlaisia kulttuureita: koko historiansa ajan Eurooppa on ollut, ja on yhä, poikkeuksellisen rikas ja monipuolinen kulttuurisen kehityksen keskus, jossa eurooppalaisten kulttuurien muodostuminen ja leviäminen yhä jatkuu ja jossa kulttuurilla on erittäin suuri merkitys. On tärkeää todeta, että halu Euroopan kulttuuriseen integraatioon merkitsee myös näkemystä Euroopan kulttuurista ja sen ymmärtämistä. Kullakin kaupungilla, jota tutkitaan mahdollisena Euroopan kulttuuripääkaupunkina, on omat piirteensä, jotka voidaan yksinkertaistaen ilmaista neljällä avainsanalla: tieto, perinne, liikkuvuus ja vuorovaikutus. Nämä ilmaisevat voimakkaan uudenaikaistumisen ja innovaation ja toisaalta historiallisen ja taiteellisen perinnön säilyttämisen välistä yhteyttä: menneisyyden, nykyisyyden ja tulevaisuuden sekoitus, jossa ei ole hämärtynyt muisto niistä rooleista ja merkityksistä, jotka ajan kuluessa ovat johtaneet kulttuurien kohtaamiseen, tuntemiseen ja siten vuorovaikutukseen, joka voidaan ymmärtää myös liikkuvuuden verkkona ja erilaisten vaikutteiden vaihtona.
Kuten esittelijä on selkeästi tuonut esille, Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtumaa vuosina 2005-2019 koskevasta päätösehdotuksesta Euroopan parlamentti pyytää, että aloite yhteisöllistetään siten, että neuvoston aikanaan laatimaan automaattisen valinnan järjestelmään tehdään joitakin korjauksia.
Yhteisessä kannassa ehdotettuihin seikkoihin verrattuna uudet ajatukset, joista nyt keskustellaan, sisältävät muun muassa sellaisen mahdollisuuden, että samana vuonna ehdokaskaupunkeja on useampia sekä sen, että perustetaan riippumattomien asiantuntijoiden muodostama, yhteisön toimielinten nimittämä valintalautakunta, jonka tehtävänä on antaa lausunto näistä ehdokkaista. Neuvoston valtuuskunnan suuri enemmistö on taipuvainen hyväksymään Euroopan parlamentin pyynnöt, ja siitä syystä puheenjohtajavaltio Saksalle on annettu valtuudet pyrkiä pikaisesti yhteisymmärrykseen viimeksi mainitun elimen kanssa.
On tärkeää saada pian aikaan Euroopan parlamentin kanssa saavutettavaa yhteisymmärrystä koskeva päätös, jotta jokainen eurooppalainen ehdokaskaupunki voisi: 1) edistää sellaisia eurooppalaisille yhteisiä kulttuurivirtauksia, joita se on innoittanut tai joihin se on huomattavasti myötävaikuttanut; 2) edistää tapahtumia ja kulttuurihankkeita, joihin osallistuu kulttuuritoimijoita unionin jäsenvaltioiden muista kaupungeista ja jotka johtavat kestävien kulttuuriyhteistyöhankkeiden perustamiseen; 3) edistää niiden kiertoa Euroopan unionissa; 4) edistää Euroopan kulttuurien ja muun maailman kulttuurien välistä vuoropuhelua, mutta ennen kaikkea on arvostettava historiallista ja taiteellista perintöä ja parannettava elämänlaatua kaupungeissa. Euroopan arkkitehtoninen perintö ilmaisee identiteettiemme erilaisuutta ja samalla yhteisiä juuriamme, sillä rakennusaineet, yksityiskohdat, muodot ja tilat keskustelevat, yhtyvät ja eroavat etsiessään jatkuvasti perinteisen ja uuden välistä tasapainoa. Siksi arkkitehtonisen perinnön tuntemus ja ymmärtäminen on keskeinen piirre oman kulttuurisen identiteetin muodostumisessa, sillä nämä asiat paljastavat meidän juuremme ja historiamme.

Oreja
Arvoisa puhemies, myönnän tunteneeni suurta helpotusta nähtyäni, että tämä sopimus saatiin aikaan ja sen, missä muodossa se hyväksyttiin, sillä välillä olin todella huolissani, koska en tiennyt, voitaisiinko sopimukseen päästä, ja sopimuksen puuttuminen olisi ollut erittäin vakava asia, sillä se olisi merkinnyt sitä, että olisimme menettäneet yhden koko yhteisön kulttuuritoiminnan vertauskuvallisimmista tuloksista, joka on Euroopan kulttuuripääkaupunki. Tämän vuoksi haluan onnitella aivan erityisesti jäsen Monfilsiä, koska hän on säilyttänyt lujuutensa ja samanaikaisesti tällaisten sopimusten aikaan saamiseksi tarvittavan joustavuutensa. Haluan onnitella myös komission puheenjohtajaa hänen kannustuksestaan ja hyvästä arvostelukyvystään tämän tuloksen mahdollistamiseksi.
Kuten ehkä muistatte, 30. lokakuuta 1997 komissio esitti Euroopan kulttuuripääkaupunkia puoltavan yhteisöaloitteen ja komission ehdotuksessa keskityttiin kolmeen tärkeään osa-alueeseen: jäsenvaltiot esittävät komissiolle jotakin kaupunkia tai joitain kaupunkeja tapahtuman järjestäjäksi; komissio muodostaa valintalautakunnan, joka koostuu riippumattomista henkilöistä ja joka antaa esitetyistä ehdokkaista lausunnon, jonka se toimittaisi komissiolle, ja komission ehdotuksen ja parlamentin kuulemisen perusteella neuvosto nimeäisi Euroopan kulttuuripääkaupungin määräenemmistöllä.
Kyse oli todellakin siitä, että korvattiin se hallitusten välinen menetelmä, joka oli ollut käytössä siihen asti ja joka oli toisaalta osoittautunut aina vain työläämmäksi yhteisön menettelyssä, johon parlamentti, neuvosto ja komissio osallistuivat. Tämän jälkeen neuvosto päätyi yhteisessä kannassaan heinäkuussa 1998 epätyydyttävään ratkaisuun, joka perustui puheenjohtajakausien mukaiseen kiertävään järjestelmään. Nimeämisprosessi loittoni merkittävästi komission ehdotuksesta, ja toisaalta parlamentti jäi käytännössä menetelmän ulkopuolelle.
Parlamentin peräänantamattomuus ja 13. tammikuuta annettu ilmoitus sen aikomuksesta hylätä yhteinen kanta johti niin kutsuttun " minisovittelun" käynnistämiseen, ja nyt keräämme näiden kahden lainsäätäjäelimen välisten neuvottelujen satoa, joihin myös komissio on osallistunut.
Kahdeksan käsiteltävänämme olevaa tarkistusta - joita komissio pitää hyväksyttävinä - tuo päätöksen sisältöön uudelleen tunnetuista riippumattomista henkilöistä koostuvan valintalautakunnan, sekä ne kriteerit, jotka mahdollistavat kaupungin tarjoaman ohjelman kulttuurisen laadun ja sen, että tämä toiminta on Euroopan laajuista.
Lopuksi - ja tämä on tärkeää - neuvosto tekee päätöksensä poikkeuksellisesti komission suosituksesta eikä ehdotuksesta, ja tämä suositus on laadittu Euroopan parlamentin lausunnon ja valintalautakunnan lausunnon perusteella. Tällä tavoin tulee kuvaan mukaan yhteisön ulottuvuus, jossa mennään pitemmälle kuin pelkässä puheenjohtajakausien mukaisessa kiertävässä järjestelmässä. Tämän vuoksi olemme tyytyväisiä neuvottelujen tulokseen ja toivomme, että molemmat lainsäädäntövallan käyttäjät voivat hyväksyä tänään meille esitettävän sopimuksen. Haluan kiittää vielä kerran kulttuurivaliokuntaa ja esittelijä Monfilsiä heidän aktiivisesta osallistumisestaan tähän menettelyyn.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 11.00.
Istunto päättyi klo 24.00.

