

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu Eurooppa-neuvoston selonteosta ja komission julkilausumasta Eurooppa-neuvoston kokouksesta (Bryssel 22. ja 23. maaliskuuta 2005).
Ensimmäisen puheenvuoron käyttää neuvoston puolesta neuvoston puheenjohtaja Jean-Claude Juncker. 
Juncker,
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisat parlamentin jäsenet, esittelin teille täällä 12. tammikuuta puheenjohtajavaltio Luxemburgin ohjelman seuraaville kuudelle kuukaudelle.
Tänään esittelen teille lyhyesti Eurooppa-neuvoston hiljattain pidetyn kokouksen tulokset, kuten perinteet velvoittavat. Sanoin lyhyesti, koska ottaen huomioon parlamentin tämänpäiväisen valtavan yleisömäärän, ei keskustelua voida käydä kovin syvällisesti. Tästä syystä en pyri ruokkimaan keskustelua vaan ilmoitan ainoastaan, että hyväksyimme vakaus- ja kasvusopimuksen uudistuksen hieman kitkerän keskustelun jälkeen, miehisen ja energisen vuoropuhelun jälkeen, vaikka toisinaan myös naisen ääni tuli kuulluksi myrskyisän keskustelun yhteydessä. Aikaansaatu tulos on tasapainoinen ratkaisu, koska siinä kiinnitetään asiaankuuluvasti huomiota vakauteen ja koska siinä tehdään kaikki mahdollinen sen varmistamiseksi, että vakaussääntöjen noudattaminen ei rajoita Euroopassa olemassa olevaa ja siltä edellytettyä kasvupotentiaalia. Tämän vuoksi emme puuttuneet sopimuksen perusperiaatteisiin, vaan täydensimme sen puitteita, mikä tarkoittaa, että vakaus- ja kasvusopimusta sovelletaan vastedes eri tavoin talouden eri suhdannevaiheissa.
Uudistus, jonka lopulta toteutimme, on tulosta erinomaisesta yhteistyötä, jota on tehty – minun on korostettava tätä täällä – komission ja neuvoston välillä tai tarkemmin sanoen kollegiona toimivan komission ja neuvoston puheenjohtajavaltion välillä sekä raha-asioista vastaavan komission jäsenen ja valtiovarainministereistä koostuvan neuvoston puheenjohtajan välillä. Minulle tuotti suurta iloa saada tehdä yhteistyötä komission kanssa.
Paljon on sanottu sopimuksen uudistamisesta, ja paljon siitä, mitä on sanottu, on perätöntä. Ne, jotka sanovat, että sopimuksen uudistamisen jälkeen hyväksytään mikä tahansa alijäämä, ja ne, jotka kuvaavat uudistustoimenpiteitä vihreäksi valoksi yhä suuremmalle velkaantumiselle, ovat täysin hakoteillä. EY:n perustamissopimuksen tai vakaus- ja kasvusopimuksen perusmääräyksiä ei ole muutettu. Kolmen ja 69 prosentin säännöt ovat edelleen kulmakivinä järjestelmässä, joka perustuu edelleen selkeisiin sääntöihin ja loogisiin oikeudellisiin määräyksiin.
Tässä yhteydessä haluan toistaa, että heti kun toteamme kolmen prosentin rajan tulleen rikotuksi, komissio laatii kertomuksen, ja kyseinen jäsenvaltio joutuu tiukkaan valvontaan. Haluan tehdä selväksi, että viitearvon eli kolmen prosentin ylittävä alijäämä ei automaattisesti käynnistä rikkomismenettelyä – kuten ei tähänkään mennessä. Jotkut käyttäytyvät nyt aivan kuin kyseessä olisi innovaatio ja paljastavat näin olevansa epätietoisia Maastrichtin sopimuksen ehdoista, joilla määräys otettiin käyttöön vuonna 1992. Sopimuksen uudistuksella ei ole vähennetty komission toimivaltaa, vaan sitä on itse asiassa vahvistettu. Asia ei näin ollen enää ole vakava huolen aihe, vaan pikemminkin on kyse siitä, että on hyvin valppaasti valvottava, että uusia sääntöjä sovelletaan loogisesti, ja tulevien kuukausien aikana ja tulevissa päätöksissämme osoitamme kaikin mahdollisin tavoin, ettei sopimusta todellakaan ole haudattu vaan että se on voimassa ja että sitä sovelletaan edelleen.
Toisena kohtana Eurooppa-neuvoston Brysselin kokouksen asialistalla oli Lissabonin strategian väliarviointi. Muistanette, että 12. tammikuuta käydyssä keskustelussamme jäsenet ilmaisivat merkittävän huolensa, koska he katsoivat neuvoston purkavan Lissabonin strategian perustasapainon. Komission esitettyä 2. helmikuuta tiedonantonsa Lissabonin strategiasta sekä tiedonantonsa sosiaalipoliittisesta ohjelmasta komissio ja neuvosto onnistuivat – jälleen yhteistyössä – säilyttämään Lissabonin strategian perustasapainon. Olemme luonnollisesti muotoilleet uudelleen Lissabonin strategiaa kohdentamalla sen entistä tehokkaammin kasvuun ja kilpailukykyyn, mutta tämä ei tarkoita, että olisimme hylänneet sen sosiaaliset ja ympäristöä koskevat ulottuvuudet.
Kuten muutama kuukausi sitten, minun on jälleen todettava, että Euroopan kansalaiset eivät aina ymmärrä Lissabonin strategian merkitystä, koska puhumme kilpailukyvystä, tuottavuudesta ja kasvusta, eivätkä nämä termit ja käsitteet herätä tunteita. Eurooppalaiset toivovat itse asiassa työpaikkoja, mahdollisuutta perustaa yrityksiä sekä käynnistyspääoman saatavuutta, tavaroiden ja palveluiden avoimia markkinoita sekä kykyä voida luottaa tehokkaisiin viestintä- ja liikennejärjestelmiin. He haluavat yhteensovittaa työ- ja perhe-elämän, pysyä teknisen kehityksen vauhdissa ja jakaa Internet-maailman. He haluavat lapsilleen mahdollisuuden hyvään koulutukseen; he haluavat käyttöönsä korkealaatuiset julkiset palvelut sekä kaikki yleishyödylliset palvelut; he haluavat kohtuulliset eläkkeet ja tahtovat kehittyä terveellisessä ympäristössä. Kaikki nämä ovat Lissabonin strategian tavoitteita. Lisätäksemme sen uskottavuutta, että hallitusten ja komission on vastedes osattava ennakoida ja oltava johdonmukaisia Lissabonin strategiaan perustuvien päätösten täytäntöönpanossa, olemme lujittaneet toimia, joita on toteutettava kymmenen toimialaa ja sata yksittäistä toimenpidettä kattavan kolmen suuntaviivan mukaisesti.
Lissabonin strategiaan osallistuu monta toimijaa: komissio, Euroopan parlamentti, kansalliset parlamentit, kansalliset hallitukset sekä paikallis- ja alueviranomaiset. Kaikkien näiden toimielinten ja viranomaisten on voitava hyötyä entistä enemmän Lissabonin strategiasta. Viittaan erityisesti kansallisiin hallituksiin. Koska ne vastaavat toimistaan kansallisille parlamenteilleen sekä Euroopan kansalaisille, niiden on kannettava vastuu Lissabonin strategian eri osatekijöiden vaikutusten maksimoinnista.
Sanon muutaman sanan direktiivistä, joka kantaa entisen komission jäsenen nimeä. Kerroin teille 12. tammikuuta, että puheenjohtajavaltio kannattaa palvelumarkkinoiden avaamista ja vastustaa sosiaalista polkumyyntiä ja että se haluaisi kaikkien sosiaaliseen polkumyyntiin liittyvien riskien poistamista direktiiviluonnoksesta. Eurooppa-neuvosto kannatti tätä kantaa maaliskuun kokouksessaan ja pyysi lainsäädäntömenettelyyn osallistuvia tekemään merkittäviä tarkistuksia, jotka olivat tarpeen sen varmistamiseksi, että luonnos vastaisi täysin Euroopan sosiaalimallin edellytyksiä.
Tämän osalta, kuten monen muunkin seikan osalta, vastustan sitä käsitystä sekä tietämättömyydestä johtuvaa epäilystä, että nykyinen komissio pitäisi itseään uusliberaalin Euroopan moottorina. En ole saanut tällaista käsitystä, kun olen keskustellut komission eri jäsenten kanssa erityisesti palvelujen sisämarkkinoita koskevasta direktiivistä. Direktiiviluonnos on edellisen komission pohdintojen tulosta. Uusi komissio tekee Euroopan sosiaalimallin edellyttämät tarkistukset muiden yhteisön toimielinten kanssa.
Arvoisa puhemies, kunnianhimoinen tavoitteemme oli korjata väärinkäsitys, joka on juurtunut muutaman viime vuoden aikana, ja halusimme osoittaa toimillamme, että kestävän kehityksen strategian ja Lissabonin strategian välillä on ero. On väärin väittää kestävää kehitystä Lissabonin strategian kolmanneksi pilariksi, sillä kestävä kehitys on monialainen strategia, joka vaikuttaa kaikkeen muuhun politiikkaan ja näin ollen liittyy kaikkiin Lissabonin strategian näkökohtiin, kuten ympäristöön, kalastukseen, maatalouteen, julkistalouteen ja sosiaaliturvaan. Toisin sanoen kestävä kehitys on sitä, mitä kutsutaan kaiken kattavaksi periaatteeksi, jota on sovellettava pantaessa täytäntöön kaikkia Euroopan unionin politiikkoja. Tästä syystä puheenjohtajavaltio tekee aloitteen, jonka mukaan Eurooppa-neuvoston olisi hyväksyttävä heinäkuun kokouksessaan julkilausuma kestävän kehityksen päälinjauksista pohjaksi Eurooppa-neuvoston Göteborgissa vuonna 2001 hyväksymän kestävän kehityksen strategian uudistukselle.
Tarkastelimme kaikkia niitä toimintatapoja, jotka on pidettävä mielessä aina keskusteltaessa ilmastonmuutoksesta ympäristöministerien tekemän päätöksen perusteella. Olette varmasti huomanneet, että Eurooppa-neuvosto oli erittäin tyytyväinen siihen, että Kioton pöytäkirja on tullut voimaan, ja erityisesti siihen, että Venäjän federaatio on ratifioinut sen. Nyt on aika laatia EU:n keskipitkän ja pitkän aikavälin strategia ilmastonmuutoksen torjumiseksi, ja sen on oltava yhteensopiva sen tavoitteen kanssa, jonka mukaan maanpinnan keskilämpötilan yleinen nousu on rajattava enintään kahteen asteeseen verrattuna teollistumista edeltäneeseen aikaan. Koska päästöjä on vähennettävä maailmanlaajuisesti, kaikkien maiden on tulevina vuosikymmeninä sovittava yhteisesti toimista. Euroopan unioni katsoo, että tässä yhteydessä olisi harkittava kehittyneiden maiden ryhmän osalta suuruusluokaltaan 15–30 prosentin päästövähennyspolkuja Kioton pöytäkirjan mukaiseen lähtötasoon verrattuna vuoteen 2020 mennessä; pitkän aikavälin tavoitteena ovat ympäristöministereistä koostuvan neuvoston päätelmien mukaan noin 60-80 prosentin vähennykset vuoteen 2050 mennessä.
Keskustelimme Eurooppa-neuvoston Brysselin kokouksessa useista ulkosuhteita koskevista asioista. Tiedän, että pystyitte tuskin hillitsemään riemuanne siitä, mitä totesimme Yhdistyneiden Kansakuntien uudistuksesta. Käytimme neuvoston huippukokouksessa hyväksemme myös tilaisuuden käsitellä jälleen tuskallista Libanonin kysymystä. Kyseinen valtio ajautuu koettelemuksesta toiseen ja ansaitsee eurooppalaisten solidaarisuutta. Kehotimme myös Syyriaa panemaan pikaisesti täytäntöön lupauksensa kaikkien joukkojensa ja tiedustelupalvelunsa vetämisestä Libanonista.
Arvoisa puhemies, olisin mielelläni käsitellyt asiaa laajemmin, mutta täytän mahdolliset aukot keskustelun lopussa, jos sellainen käydään.
Barroso,
     Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisat parlamentin jäsenet, olen iloinen voidessani esittää teille tänään komission analyysin Eurooppa-neuvoston kevään kokouksen päätelmistä ja selittää, kuinka komissio aikoo noudattaa siellä tehtyjä merkittäviä päätöksiä.
Olen hyvin tyytyväinen Eurooppa-neuvoston kevään kokouksen päätelmiin, sillä ne ovat erityisen merkittäviä, koska tämä neuvoston kokous pidettiin ratkaisevaan aikaan ja EU:n on osoitettava kykynsä käsitellä merkittävimpiä Euroopan tällä hetkellä kohtaamia sosiaalisia ja taloudellisia haasteita.
Katson, että olemme vastanneet haasteisiin tyydyttävästi ja että komissio on antanut tarvittavat sykäykset ja ohjannut politiikkaa. Minun on tässä yhteydessä kiitettävä puheenjohtaja Junckeria ja laajemmin puheenjohtajavaltio Luxemburgia, sillä se on toiminut tehokkaasti ja taitavasti koko prosessin ajan. Tässä yhteydessä haluan esittää teille ajatuksen, joka liittyy tähän neuvostoon ja jonka katson olennaiseksi niin tämän hetken kuin unionin tulevaisuudenkin kannalta: ajatuksen merkittävimpien toimielinten lähentymisestä.
Päätelmien ensimmäisessä kappaleessa mainitaan selvästi komission strategiset tavoitteet kaudeksi 2005–2009, jotka itse esitin: "Valtion- ja hallitusten päämiehet panivat ne merkille ja olivat tyytyväisiä siihen, että neuvosto, Euroopan parlamentti ja komissio ovat laajalti yhtä mieltä unionin painopisteistä, erityisesti tulevien vuosien lainsäädäntötoiminnassa." Juuri tämä yhteishenki auttaa meitä selviämään niistä vaikeuksista, joita unionin odotetaan kohtaavan tulevaisuudessa.
Käytännön tasolla haluan korostaa, että Eurooppa-neuvoston päätökset vakaus- ja kasvusopimuksesta sekä uudelleen käynnistetystä Lissabonin strategiasta auttavat jäsenvaltioita kaksinkertaistamaan ponnistelunsa kolmen tavoitteen saavuttamiseksi kesäkuun Eurooppa-neuvoston kokouksessa ja toivottavasti pääsemään sopimukseen unionin tulevista rahoitusnäkymistä. 
Kommentoin seuraavaksi yksityiskohtaisemmin niitä kolmea aihetta, joista, kuten tiedätte, keskusteltiin kevään Eurooppa-neuvoston kokouksessa.
Ensimmäinen niistä oli vakaus- ja kasvusopimus. Kuten kaikki tiedämme, yksimielisyys sopimuksesta hajosi marraskuussa 2003. Nyt on saavutettu uusi yksimielisyys asianmukaisesta finanssipoliittisesta säännöstöstä. Komission panos tämän saavutuksen eteen oli merkittävä. Komissio käynnisti keskustelun vuonna 2004 antamallaan julkistaloutta koskevalla kertomuksella ja antoi syyskuussa 2004 tiedonannon talouspolitiikan ohjausjärjestelmän vahvistamisesta ja vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanon selkeyttämisestä. Tämän jälkeen komissio on osallistunut aktiivisesti sopimuksen uudistamista koskevaan keskusteluun ja tukenut puheenjohtajavaltiota sen pyrkimyksissä päästä yksimielisyyteen noudattaen kuitenkin pääosiltaan budjettikehystä.
Eurooppa-neuvoston sopimus oli hyvin myönteinen tulos, joka palauttaa vakaus- ja kasvusopimuksen uskottavuuden säilyttäen komission oikeudet. Sopimuksessa noudatetaan perustamissopimuksen periaatteita. Jäsenvaltioiden alijäämä ei saa ylittää kolmea prosenttia BKT:sta, ja valtionvelka rajataan edelleen 60 prosenttiin. Liiallisen alijäämän välttämiseksi nämä rajat voidaan ylittää vain väliaikaisesti ja poikkeustapauksissa.
Uusi piirre on se, että jäsenvaltioilta vaaditaan nyt tiukempaa kurinalaisuutta. Niiden on lisättävä alijäämän pienentämistä koskevia pyrkimyksiään kasvun aikana, kun taas taloudellisesti vaikeita aikoja varten on otettu käyttöön jonkinlaista joustoa.
Komissio esittää ehdotuksensa asiaa koskevien asetusten muuttamisesta tämän kuun loppuun mennessä, jotta uudistus voidaan toteuttaa kesäkuussa. On kaikkien edun mukaista, että vakaus- ja kasvusopimuksen uudistuksen viimeistely etenee nopeasti, jotta julkistalouden ja julkisen talouden kehityksen avoimuutta ja ennakoitavuutta voidaan lisätä.
Aikataulu on kunnianhimoinen, mutta se on toteutettavissa kaikkien asianosaisten yhteistyöllä. Tällä tarkoitan jäsenvaltioita, Euroopan parlamenttia ja Euroopan keskuspankkia. Olen varma, että voin luottaa tukeenne näiden tavoitteiden saavuttamiseksi. Komissio tekee kaiken tarvittavan huolehtiakseen tämän yhteisen hankkeen onnistumisesta ja on valmis tekemään kanssanne tiivistä yhteistyötä, kuten yhteisessä päätöslauselmaesityksessä edellytetään. Ollakseen tehokas vakaus- ja kasvusopimuksen on saatava laajin mahdollinen poliittinen tuki, ja tämän vuoksi parlamentin laaja tuki on hyvin tärkeää. 
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, puheenjohtajavaltion hyvin aktiivisen toiminnan ansiosta Eurooppa-neuvoston äskettäisessä kokouksessa saatiin aikaan tarvittava poliittinen kimmoke Lissabonin tavoitteiden tavoittelun käynnistämiseksi uudelleen. Olemme saaneet strategian uudelleen vauhtiin osoittamalla sille selkeät tavoitteet, jotka ovat kasvu ja työllisyys, sekä laatimalla kohdennetut ja tehokkaat aloitteet ja entistä yksinkertaisemmat välineet kunnioittaen luonnollisesti unionin pysyviä tavoitteita, erityisesti kestävää kehitystä. Komissio on hyvin tyytyväinen tähän tulokseen, sillä sen ehdotukset olivat Eurooppa-neuvoston keskustelujen ja päätelmien lähtökohtana.
Itse olen iloinen siitä, että valtioiden ja hallitusten päämiehet hyväksyivät ja vahvistivat esittämämme lähestymistavan niin yksimielisesti. Tämä osoittaa vakuuttavasti, että komissio – jota Euroopan parlamentti luonnollisesti tukee, ja parlamentin merkittävä päätöslauselma aiheesta ansaitsee maininnan – voi toimia pelinrakentajana näillä aloilla, joiden meidän on tunnustettava kuuluvan laajalti kansallisten hallitusten toimivaltaan.
Viestimme ydinsisältö otettiin hyvin vastaan. Keskustelut valtioiden ja hallitusten päämiesten kesken osoittivat, että jäsenvaltiot olivat todellakin omaksuneet ajatuksemme. Päättäessään nyt Lissabonin strategian uudelleen käynnistämisestä jäsenvaltiot vastasivat myös Kokin raporttiin, josta keskusteltiin Eurooppa-neuvostossa marraskuussa. Jäsenvaltioiden seuraava tehtävä on nimetä kansalliset koordinaattorit ja valmistella vuoden loppuun mennessä uudistusohjelmat, joissa esitetään yksityiskohtaisesti toimenpiteet kasvun ja työllisyyden lisäämiseksi.
Strategian uudelleen suuntaaminen kasvuun ja työllisyyteen kestävän kehityksen yhteydessä sai laajaa kannatusta. Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi on hyödynnettävä kaikkia käytettävissä olevia kansallisia ja yhteisön voimavaroja kolmen ulottuvuuden – taloudellisen, sosiaalisen ja ympäristöä koskevan alan – yhteydessä. Eurooppa-neuvosto esitti tarvittavat selvennykset Lissabonin tavoitteiden osalta sekä niiden yhteydestä kestävän kehityksen strategiaan. Myös parempi hallinto, jonka täytäntöönpanon merkityksen jäsenvaltiot ovat tunnustaneet, on merkittävä näkökohta, sillä se todella osoittaa uuden Lissabonin strategian uskottavuuden ja sen, ovatko jäsenvaltiot aidosti sitoutuneet hyväksymään vahvemman hallintojärjestelmän. Ne vastasivat myöntävästi.
Järjestelmän pääasialliset osatekijät ovat yhdennetyt suuntaviivat ja vuoden 2005 lopulla esitettävät kansalliset uudistusohjelmat. Komission tehtävänä on nyt jatkaa työtä huolehtimalla Eurooppa-neuvoston päätelmien virallisesta toteutuksesta. Esitän tuleville kuukausille neljä tavoitetta.
Ensimmäinen tavoite saavutettiin, kun komissio hyväksyi eilen, 12. huhtikuuta, yhdennetyt suuntaviivat, jotka varapuheenjohtaja Verheugen ja komission jäsenet Almunia ja Spidla esittelivät parlamentille eilen iltapäivällä. Tämä on merkittävä tehtävä, jonka avulla komissio vahvistaa toiminnan entistä voimakkaamman kohdentamisen kasvuun ja työllisyyteen sekä tarjoaa jäsenvaltioille yhtenäisen ja johdonmukaisen kehyksen niiden ohjelmien valmistelua varten. Eurooppa-neuvoston poliittista vahvistusta pyydetään sen heinäkuun kokouksessa.
Lähestymistapamme luo lisäarvoa kolmella tavalla. Ensinnäkin se auttaa vahvistamaan makrotalouden ja mikrotalouden aloilla sekä työllisyyden alalla toteutettavien toimien ja uudistusten johdonmukaisuutta havainnollistaen tarvittavalla tavalla taloushallinnon prosessia ja turvaamalla olennaisen tasapainon toiminnallisen strategian ja poliittisen näkyvyyden välillä. Toiseksi se käynnistää uuden kolmivuotisen Lissabonin kierroksen ensimmäisen osatekijän valmistelut. Se tarjoaa myös poliittisen ja strategisen kehyksen, jonka puitteissa jäsenvaltioiden on kehitettävä kansallisia uudistusohjelmiaan.
Toinen tämän prosessin tavoite on yhteisön Lissabonin ohjelman esittäminen. Eurooppa-neuvosto esitti toiveen, että komissio esittelisi yhteisön toimintaohjelman vastineeksi kansallisille ohjelmille. Asiakirjassa, jota valmistellaan tulevaksi kesäksi, luetellaan toimet, jotka esitimme 2. helmikuuta annetun Lissabonin strategian tarkistamista koskevan tiedonannon liitteenä olleessa asiakirjassa. Komissio myös panee täytäntöön tätä yhteisön ohjelmaa nopeasti esittelemällä lukuisia merkittäviä aloitteita, jotka olemme määrittäneet ja jotka Eurooppa-neuvosto on hyväksynyt. Näitä ovat esimerkiksi valtiontukiuudistus, Euroopan teknologiainstituutin perustaminen ja i2010-aloite.
Kolmas tavoite on menetelmäoppaan muodossa annettava tiedonanto, joka koskee kansallista raportointia. Tällä tavalla komissio tarjoaa alustavia ohjeita kansallisten kertomusten valmisteluun. Neljäs ja viimeinen tavoite on kansallisten ohjelmien valmistelu ja analysointi, joka suunnitelmiemme mukaan toteutuu vuoden jälkipuoliskolla. Katsomme näin ollen ja voimme nyt vahvistaa, että kyseessä on todellakin enemmän kuin poliittinen julistus, että Eurooppa-neuvosto todella pyrki ottamaan Lissabonin strategian uudelleen käyttöön ja että sen täytäntöönpanoprosessi on käytännössä jo meneillään.
Lissabonin strategiaa koskevan keskustelun yhteydessä Eurooppa-neuvosto vahvisti jälleen palveluiden sisämarkkinoiden merkityksen kasvun ja työllisyyden keskeisten tavoitteiden saavuttamisessa korostaen samalla tarvetta säilyttää Euroopan sosiaalimalli. Eurooppa-neuvosto pyysi, että palveludirektiiviä koskevassa lainsäädäntöprosessissa pyrittäisiin kaikin tavoin saamaan aikaan laaja yksimielisyys kaikista näistä tavoitteista. Minun on jälleen kerran korostettava, kuten tein myös 2. helmikuuta, että komission mielestä tämän yksimielisyyden saavuttaminen on mahdollista. Tässä yhteydessä parlamentillanne on luonnollisesti ratkaiseva asema.
Kolmas Eurooppa-neuvoston käsittelemä merkittävä aihe oli kestävä kehitys. Olen iloinen siitä, että kevään huippukokouksessa vahvistettiin uudelleen kestävän kehityksen strategian merkitys ja tehtiin selväksi, että Lissabonin strategia edistää osaltaan kestävän kehityksen laajempien tavoitteiden saavuttamista.
Tässä yhteydessä on myös tärkeää panna merkille, että Eurooppa-neuvosto tunnusti ilmastonmuutoksen aiheuttaman haasteen valtavan merkityksen ja korosti erityisesti, että maanpinnan lämpötilojen yleinen vuotuinen nousu ei saa ylittää kahta celsiusastetta verrattuna teollistumista edeltäneeseen aikaan. Olin iloinen myös komission tiedonannon saamasta hyvästä vastaanotosta sekä kehotuksesta, että komissio jatkaisi hiilidioksidin vähentämisstrategioiden hyötyjen ja kustannusten analysointia. Tämä auttaa unionia laatimaan keskipitkän ja pitkän aikavälin strategioita, joiden tavoitteena on vähentää teollisuusmaiden päästöjä 15–30 prosenttia vuoteen 2020 mennessä. Komissio aikoo jatkaa toimintaansa eurooppalaisen ilmastonmuutosohjelman toisessa vaiheessa.
Olen iloinen myös siitä, että Eurooppa-neuvosto selkeästi ilmaisi unionin tahdon vauhdittaa kansainvälisiä neuvotteluja tutkimalla vuoden 2012 jälkeen sovellettavan järjestelmän vaihtoehtoja. Eurooppa-neuvosto päätti antaa kesäkuussa pidettävässä seuraavassa kokouksessaan julistuksen kestävän kehityksen suuntaa-antavista periaatteista ja aikoo tarkastella kestävän kehityksen strategian tarkistusta vuoden loppupuoliskolla. Myös tällä alalla komissio tekee asianmukaisia ehdotuksia neuvoston tavoitteiden saavuttamiseksi.
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, lopuksi haluan sanoa, että Eurooppa-neuvoston kevään kokouksen tulokset ovat, ja olette varmasti tästä samaa mieltä, erinomainen pohja EU:n talouden elvyttämistoimille laajemman kestävää kehitystä koskevan tavoitteen yhteydessä. On kuitenkin tehtävä vielä paljon työtä, ennen kuin Eurooppa-neuvoston hyväksymät tavoitteet ja päätökset ovat täysimääräisesti saavutettavissa ja täytäntöönpantavissa. Tämä edellyttää kaikkien osapuolien mobilisoimista, ja voin vakuuttaa teille, että komissio osallistuu omalta osaltaan täysimääräisesti tehdäkseen osansa viipymättä. Luotan osallistumiseenne ja aktiiviseen tukeenne.
Lopetan siihen, mistä aloitinkin, ja palaan ajatukseen toimielinten lähentymisestä, keskipitkän aikavälin tavoitteiden lähentymisestä, ja katson, että juuri tämän lähentymisajatuksen – joka oli ilmassa myös eilen, kun puhuin politiikan haasteita ja rahoitusmahdollisuuksia laajentuneessa unionissa käsittelevälle väliaikaiselle valiokunnalle – on oltava vallalla tulevalla ajanjaksolla. Eurooppa-neuvosto onnistui edistymään merkittävästi kevään huippukokouksessaan niin Lissabonin strategian kuin vakaus- ja kasvusopimuksen tarkistamisessa. Seuraava este, josta meidän on selvittävä, ovat rahoitusnäkymät. Tämän vuoksi komission ja parlamentin välinen yhteistyö on olennaista – kuten on luonnollisesti myös tiivis yhteistyömme Eurooppa-neuvoston kanssa.
Poettering,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä suhtautuu myönteisesti kevään neuvoston kokouksen tuloksiin Lissabonin strategian osalta. Katsomme, että neuvosto on löytänyt asianmukaisen tavan ilmaista ajatuksiaan ja että tavoitteet ovat kunnianhimoisia mutta myös realistisia.
Neuvoston ja komission tavoin olemme sitä mieltä, että meidän on pyrittävä parantamaan Euroopan unionin kilpailukykyä ja lisäämään kasvua ja että meidän on myös hyödynnettävä parantunutta kilpailukykyä ja voimakkaampaa kasvua uusien työpaikkojen luomiseksi. Näin toimittaessa komission, neuvoston ja parlamentin yhteisenä tehtävänä on laatia eurooppalaista lainsäädäntöämme siten, että tämä tavoite otetaan huomioon. Tämä koskee erityisesti kaikkea REACH-lainsäädäntöä, toisin sanoen kemikaalilainsäädäntöä, jonka osalta meillä, Euroopan parlamentilla ja neuvostolla, on valtava lainsäädäntötyö suoritettavana. Kehotan myös komissiota antamaan panoksensa tähän.
Lissabonin strategian yhteydessä olemme erittäin tyytyväisiä tämänhetkiseen hyvään yhteistyöhön, ei ainoastaan komission, neuvoston ja parlamentin välillä, vaan myös – ja ennen kaikkea – kansallisten parlamenttien kanssa. Parlamentin puhemies esitti mielestäni erinomaisen aloitteen, jonka mukaan meidän täällä Euroopan parlamentissa olisi kuultava kansallisia parlamentteja Lissabonin strategiasta. Tämä on eduksi käsiteltävälle aiheelle, Lissabonin strategialle, sekä Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien väliselle yhteistyölle, ja sen olisi myös toimittava esimerkkinä muilla politiikan aloilla.
Mitä tulee Euroopan valuutan vakauteen, suurin osa ryhmästämme olisi kannattanut tähän asti voimassa olleiden sääntöjen noudattamista. Korostamme voimakkaasti, että luottamus Euroopan valuutan vakauteen on perusta eurooppalaisten keskinäiselle luottamukselle ja luottamukselle Euroopan yhdentymisprosessiin.
On kuitenkin tunnustettava – ja puhun nyt erityisesti Eurooppa-neuvoston kokeneelle puheenjohtajalle; luulen, että hän on täällä ainoa henkilö, joka oli läsnä Maastrichtissa ja allekirjoitti sopimuksen – että hyvää huolta pidettiin siitä, ettei kolmen prosentin ja 60 prosentin edellytyksiin tehty leikkauksia. Näin ollen tulkinta, jonka mukaan edettäisiin neljän tai vieläpä useamman prosentin sääntöihin, on täysin väärä. Päätelmissä todetaan selvästi, että viitearvon ylittäminen on vain poikkeuksellista ja osuuden on pysyttävä lähellä viitearvoa. Tämä ei ole oikeutus tai puolustus uudelle rajoittamattomalle velalle.
Kehotan ryhmäni puolesta komissiota edelleen päättäväisesti toteuttamaan tehtäväänsä lainsäädännön ja vakauden vartijana.
Mitä tulee Kroatiaan, ryhmämme katsoo, ettei Kroatiaa kohdella tasapuolisesti, mutta suhtaudumme myönteisesti erityisesti Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan pyrkimyksiin varmistaa, että viime kädessä Haagin kansainvälinen rikostuomioistuin ei yksinään päätä tai anna ennakkoratkaisua neuvottelujen aloittamisesta vaan että perustetaan myös komitea tutkimaan Kroatian tilannetta. Suosittelen, että ryhdymme työhön nopeasti, jotta neuvottelut Kroatian kanssa voidaan aloittaa.
Kannatan voimakkaasti sitä, mitä esitettiin Kioton sopimuksesta. Seisomme kaikkien niiden rinnalla, jotka päättäväisesti ajavat päästövähennyksiä. Yhteisen päätöslauselmamme, parlamentin kompromissipäätöslauselman, 35 kohdassa ilmaisemme kantamme Kiinaa koskevaan asevientikieltoon. Viestimme hallitusten ja valtioiden päämiehille on, että parlamentti – ja uskon meidän olevan tästä yksimielisiä – tai ainakin meidän ryhmämme ei hyväksy asevientikiellon kumoamista ihmisoikeuksien tai muun syyn perusteella.
Muutaman seuraavan vuoden ensisijainen tavoite on Euroopan perustuslakisopimuksen hyväksyminen. Kehotamme kaikkia osapuolia tekemään oman osuutensa, jotta Ranskan ja Alankomaiden kansanäänestyksissä saavutetaan enemmistö, jotta saadaan myös hyvä perusta kaikille tuleville kansanäänestyksille, sillä perustuslakisopimus on ensisijainen tavoite, ja sopimusta tarvitaan Euroopan tulevaisuuden vuoksi.
Schulz,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kunnioitettu tyhjä sali, kuuntelin jäsen Poetteringin puheenvuoroa jännittyneenä. Me Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän jäsenet olimme hyvin kiinnostuneita kuulemaan, kuinka hän selviytyy siitä, että lukuisat kristillisdemokraattiset hallitusten päämiehet olivat eri mieltä kuin parlamentin Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän enemmistö. Hän käytti suhteellisen tyylikkäitä sanakäänteitä salatakseen tämän särön konservatiivisen perheen puolueryhmän, joka itsekin on pikemminkin heterogeeninen kuin homogeeninen, ja hallitusten päämiesten välillä.
Mistä tässä on kyse? Jäsen Poettering aloitti Lissabonista ja korosti tyytyväisyyttään Lissabonin strategiaan. Tässä olemmekin täysin samaa mieltä. Hän totesi aivan oikein – kuten myös komission puheenjohtaja ja neuvoston puheenjohtaja – että huippukokouksessa annettiin viestejä Lissabonin sopimuksesta ja Lissabonin tavoitteiden täytäntöönpanosta. Tätä mekin toivoimme. Siinä ovat huippukokouksen hyvät uutiset; se antaa meille toivoa. Tästä olemme täysin samaa mieltä.
Huippukokous ja sen tulokset voidaan ymmärtää oikein vain vakaussopimuksen uudistuksen – ja sen vuoksi myös kansallisilta hallituksilta edellytettävän suuremman joustavuuden tarpeen – sekä Lissabonin prosessin määritettyjen tavoitteiden yhdistelmän pohjalta, hyvä Poettering, sillä niiden, jotka haluavat ja joiden kuuluu panostaa Lissabonin tavoitteisiin, on myös oltava asemassa, jossa ne voivat panostaa näihin tavoitteisiin valtioina.
Huippukokouksen tulosten erityinen vetovoima perustuu nyt sopimukseen sisältyvien joustavuuden lisäämiseksi tarvittavien välineiden ja kuvailtujen Lissabonin prosessin tavoitteiden yhdistelmään. Tämän vuoksi me PSE-ryhmässä voimme ponnekkaasti kannattaa sen tuloksia. Tämä ilmaistaan myös tämänpäiväisessä päätöslauselmassamme, jonka hyväksymme laajalla kannatuksella; oletan PPE-DE-ryhmän skeptikkojen nyt hyväksyvän vakaus- ja kasvusopimuksen sanamuodon, joka on lähes identtinen sen kanssa, mitä vaadimme ennen huippukokousta. Me toivomme heidän nyt tekevän näin ja olemme siitä hyvin iloisia.
Hyvä jäsen Poettering, kuuntelin yhtä tarkkaavaisesti, kun puhuitte Kroatian kanssa aloitettavien neuvottelujen nopean käynnistämisen puolesta – ja ymmärrän täysin syynkin. Näemme tänä iltapäivänä, kuinka paljon itse asiassa voidaan luottaa PPE-DE-ryhmän lausuntoihin, kun on kyse johtopäätösten tekemisestä liittymisneuvottelujen aikana. Jos kuitenkin niitä, jotka Kroatiassa panevat toivonsa lausuntojenne luotettavuuteen, kohdeltaisiin kuten Bulgariaa ja Romaniaa, meidän on jo etukäteen sanottava Zagrebissa, että heidän olisi vielä puhuttava jäsen Poetteringin kanssa.
PSE-ryhmä kannattaa painokkaasti sitä, että neuvoston päätelmissä annetaan erityisesti toivoa toisella alalla. Viime vuosina me sosiaalidemokraatit olemme – vaatimuksissamme – korostaneet kestävän kehityksen ja ilmastonmuutoksen merkitystä, mitä tulee Euroopan maailmanlaajuiseen asemaan. Nyt hyväksyttävät päätöslauselmat – komission puheenjohtaja viittasi jälleen niihin – näyttävät suuntaa. Meidän on kerrottava kansalaisille – viittaan Ranskan kansanäänestyksestä esittämiinne osuviin huomautuksiin – ettei yksikään maa maailmassa eikä yksikään eurooppalainen valtio, ei edes hyvin teollistunut valtio, voi kohdata 2000-luvun haasteita yksinään. Euroopassa tämä onnistuu vain toimimalla yhteisössä: taloudellisessa, sosiaalisessa ja rahayhteisössä sekä yhteisössä, jossa Eurooppa voi kehittyä voimana sekä kestävää kehitystä edistävänä ja ympäristövaaroja vähentävänä yhteisönä. Nämä ovat maailmanlaajuisia haasteita, eikä Ranska, Saksa, Yhdistynyt kuningaskunta, Belgia tai Portugali voi selvitä niistä yksin. Euroopan tehtävä on maanosana ja EU:n tämän maanosan poliittisena organisaationa vastata näihin riskeihin. Tämä oli kevään huippukokouksen viesti, jota ei pidä aliarvioida. Parlamentin sosiaalidemokraatit ovat myös kiitollisia tästä, ja tämän vuoksi hyväksymme päätöslauselmaesityksen ja odotamme hyvällä omallatunnolla sille laajaa kannatusta niin PPE-DE-ryhmän kuin Euroopan liberaalidemokraattien ryhmänkin jäseniltä.
Watson,
    Arvoisa puhemies, Euroopan pelastaminen suurimpien jäsenvaltioiden luomilta ongelmilta jää usein pienten jäsenvaltioiden tehtäväksi. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Juncker, pelkäänpä, että havaitsette jälleen kerran joutuneenne suurten odotusten uhriksi. Euroopan unioni kohtaa valtavia haasteita, joilla koetellaan sekä sen kykyä vastata kansalaisten toiveisiin ja tarpeisiin että jopa sen kykyä pysyä koossa.
Eurooppa-neuvoston käsittelemä haaste on taloudellisen kasvupotentiaalimme virvoittaminen. Taloutemme on ollut seisahduksissa siitä lähtien, kun Lissabonin strategia otettiin käyttöön vuonna 2000, aivan kuin jokin koko maanosan laajuinen vuosituhannen vitsaus olisi vaivannut kilpailukykyämme ja lamaannuttanut määrätietoisuuden tehdä kovia päätöksiä.
Huippukokousta mainostettiin kymmenvuotiaan Lissabonin suunnitelman uudelleenkäynnistämisenä, ja kuitenkin liberaalidemokraateille jäi vaikutelma, että Euroopan johtajat kävelevät eteenpäin unissaan. Arvokas kurinalainen ajattelu ei tue neuvoston päätelmien ylevää kieltä. Teksti on täynnä retoriikkaa, mutta siinä ei mainita juurikaan toimia. Vaatimukset, joiden mukaan yritysten on kehitettävä uusia kilpailukykyisiä tekijöitä, kuluttajien hyödynnettävä uusia tavaroita ja palveluja ja työntekijöiden hankittava uusia taitoja, yhdistettiin paradoksaalisesti vaatimukseen, jonka mukaan komission on laadittava uudestaan keskeinen osa markkinalainsäädäntöä palvelualan kasvun mahdollistamiseksi. Palveludirektiiviluonnosta voidaan parantaa, mutta se on vakavasti ottaen tehtävä parlamentissa ja alaa käsittelevässä neuvoston kokoonpanossa sen sijaan, että valtionpäämiehet kosiskelevat kansalaisia ja toimivat kansallistunteen ehdoilla.
Eurooppa-neuvoston päätelmissä väitetään rahoitusnäkymien tarjoavan unionille riittävät varat poliittisten sitoumusten, varsinkin Lissabonin ensisijaisten tavoitteiden noudattamiseen, ja kuitenkin jäsenvaltiot yhdellä hengenvedolla vaativat rajallista talousarviota ja seuraavalla hengenvedolla sitovat ulkomaisen kulutuksen seitsemäksi vuodeksi.
Parlamentin liberaalidemokraatit eivät ole kevään huippukokoukseen niin tyytyväisiä kuin puheenjohtaja Barroso. Arvoisa puheenjohtaja Juncker, annamme puheenjohtajavaltiolle tunnustusta kahdesta mahdottomasta tehtävästä: legendaarinen taitonne luoda kompromisseja pelasti vakaus- ja kasvusopimuksen riekaleet. Sen löyhä sanamuoto ja uloskomentolausekkeet puistattavat puhdasoppisia taloustieteilijöitä, ja Berlusconin jälleen keksimä keino tarjota veronalennuksia vaalien alla osoittaa ylenkatsetta, jota vastuuttomat johtajat kohdistavat euroalueen kumppaneihinsa.
Mitä Euroopan johdolle on tapahtunut? Missä on yhteisen tavoitteen ajatus? Onko ihme, että Ranskan tai Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaiset eivät ole innostuneita uudesta sopimuksesta, kun kaksi pitkäaikaisinta johtajaamme ovat täysin epäonnistuneet unionin selittämisessä ja perustelemisessa maidensa kansalaisille? Tyhjiö kansallisessa ja Euroopan tason johdossa uhkaa ajaa raiteiltaan sekä perustuslakisopimuksen että koko hankkeen. Jos perustuslakisopimusta ei ratifioida, se on perustellusti ja suoraan niiden johtajien syytä, jotka uhraavat pitkäaikaisen Euroopan yhtenäisyyden lyhytaikaisen kansallisen suosion edestä.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, en voi olla tekemättä sitä johtopäätöstä, että Euroopan kansanpuolueenne pettää unionimme. Ette ole onnistunut hyödyntämään enemmistöänne neuvostossa luodaksenne täällä johdonmukaisen talousstrategian. Ette kykene organisoimaan joukkojanne täällä huolehtimaan sitoumuksestamme Bulgariaa ja Romaniaa kohtaan, puhumattakaan juuri kuulemastamme asenteesta Kroatiaa kohtaan. Meitä nöyryytetään ulkomailla, kun unionimme sopivasti vapautuu tunnontuskistaan turvatakseen Venäjän tai Kiinan totalitaaristen järjestelmien kaupallisen suosituimmuusaseman, kun se kääntää katseensa pois Sudanin kärsimyksistä, kun se vaikenee Yhdysvaltojen ylireagoinnista ja kun se vangitsee kansalaisiamme ilman syytteitä ja kieltää lentoyhtiöiltämme ilmatilansa käytön. Näin Eurooppa tekee karhunpalveluksen kansalaisilleen. Eurooppa tarvitsee ja ansaitsee parempaa.
Frassoni,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kerrankin Eurooppa-neuvoston päätelmissä on myös hyviä uutisia Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmälle. Näin ei tapahdu usein, ja kenties tämän vuoksi puheenjohtaja Barroso sanoi vihreiden olevan järjestelmän ulkopuolella tai sitä vastaan. En usko tätä ja toivon voivani käyttää parlamentin toimikauden jäljellä olevat vuodet ja kuukaudet vakuuttaakseni hänet tästä.
Sanon tämän myös siksi, ettemme ole kovin tyytyväisiä huomatessamme, että komissio pidättyi juuri niistä neljästä huippukokouksen aiheesta, joita pidämme varsin myönteisinä, sillä komissio omaksui toisen kannan. Aiheina olivat vakaussopimuksen uudistus, Kioton pöytäkirjan täsmälliset kohdeluvut, jotka komissio valitettavasti päätti jättää mainitsematta, Lissabonin strategian tasapainon palauttaminen ympäristön ja sosiaalisen kestävyyden kannalta, vaikkakin yhä epämääräisesti ja epätarkasti, sekä eräänlainen uudelleen löytynyt tosiseikkojen ymmärtäminen Bolkesteinin direktiivin osalta – vaikka onkin hyvin vaikeaa myöntää edes täällä parlamentissa, että ennen Bolkesteinin direktiivin hyväksymistä on laadittava direktiivi yleishyödyllisistä palveluista.
Mekin jopa uskomme, että vakaussopimuksen uudistus on ollut hyvä asia ja että siinä voidaan nyt paljon paremmin ottaa huomioon yleinen taloudellinen tilanne ja erityiset kansalliset tilanteet. Näiden myönteisten näkökohtien kanssa on luonnollisesti varsin ristiriitaista, että menojen laatua koskevat säännöt ovat edelleen liian epämääräisiä. Esimerkiksi se, että päätetään sijoittaa jopa 700 miljoonaa euroa vuodessa kansainvälisen kokeellisen lämpöydinreaktorin rakentamiseen, kun optimistisimpien näkemystenkään mukaan sitä ei voida käyttää ennen vuotta 2050 – jos koskaan – merkitsee sitä, ettei kiireellistä tarvetta panna täytäntöön Kioton pöytäkirjaa tai uusiutuvien energiamuotojen potentiaalia tunnusteta, eikä viimeksi mainittuun investoida. Katsomme tämän vakavaksi virheeksi.
Lisäksi meidän on valitettavasti tunnustettava, että Eurooppa-neuvoston kokouksessa ei otettu lainkaan huomioon, että terveessä makrotaloudellisessa ympäristössä on toteutettava myös verouudistus, jotta nyt työllistämiseen liittyvä verotaakka voidaan siirtää ympäristön heikkenemiseen, mikä tekisi vakituisista työsuhteista houkuttelevampia. Tästä Jacques Delors puhui vuonna 1992, emmekä ole tässä edistyneet sittemmin.
Arvoisa puheenjohtaja Barroso, arvoisa komission jäsen Verheugen, minusta meidän olisi todellakin opittava jotain Italian talouden ja sen hallituksen surullisesta tarinasta, sillä hallitus tuli valtaan luvaten uutta talousihmettä verovähennyksin ja ympäristösäännöin, ja nyt valtio on Euroopan kilpailukyvyn ja kasvun häntäpäässä. Arvoisa puheenjohtaja Barroso, katsomme, että Euroopan unionin on tehtävä itsensä kuulluksi ja nähdyksi, osittain perustuslakisopimusta koskevan Ranskan kansanäänestyksen voittamiseksi ja kansalaisten vakuuttamiseksi siitä, että on todella olemassa eurooppalainen lisäarvo, jotta Lissabonin strategiaa koskeva komission aloite voi johtaa uuteen lainsäädäntöön. Emme ole iloisia siitä, että komissio tyytyy koordinointitehtäviin. Meistä se ei ole tarpeeksi, sillä se merkitsee sitä, että ranskalaisille äänestäjille ja muillekin ainoa Euroopan viesti on Bolkesteinin direktiivi, ohjelmistojen patentointi sekä talous- ja sosiaalialan antaa mennä -politiikka.
Tätä me emme halua. Katsomme, että meidän on valittava toinen suunta, ja kehotamme ennen kaikkea puheenjohtajavaltiota ja puheenjohtaja Barrosoa panemaan aiempaa paremmin merkille sen, mitä me – ja myös komissio – olemme kutsuneet "ekotehokkuuden vallankumoukseksi". Ekotehokkuusala ja alan yritykset kasvavat tällä hetkellä viiden prosentin vuosivauhtia, ja katsomme, että meidän olisi investoitava paljon enemmän tähän alaan ja suhtauduttava siihen vakavammin. Lopuksi totean, että olen samaa mieltä kaikesta, mitä jäsen Watson sanoi. Olemme eri mieltä vain yhdestä asiasta: minä ja ryhmäni emme usko, että hoppuilu, kiirehtiminen ja selkä seinää vasten taisteleminen Bulgarian ja Romanian liittymisen puolesta auttaa meitä vakuuttamaan bulgarialaisia, romanialaisia tai eurooppalaisia hankkeen toteutettavuudesta. 
Figueiredo,
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, komission hiljattain ilmoittama kasvuennusteiden korjaus alaspäin ja alistuminen jo vuoden 2004 alhaiseen kasvuasteeseen osoittaa, että tiukka talous- ja valuuttapolitiikka niin Euroopan kuin jäsenvaltioidenkin tasolla on hidastanut sisäistä kysyntää, julkisia investointeja sekä talouden elpymistä.
Tällä on ollut kielteisiä vaikutuksia työttömyyteen, köyhyyteen, sosiaalisen syrjäytymiseen sekä sosiaaliseen ja alueelliseen eriarvoisuuteen, minkä osoittavat 20 miljoonaa työtöntä ja noin 70 miljoonaa köyhyysrajan alapuolella elävää ihmistä, samalla kun EU:n suurimpien yritysten voitot kasvoivat vuonna 2004 noin 78 prosenttia, ja BKT:hen suhteutettuna voitot ovat euroalueella tällä hetkellä korkeimmillaan 25 vuoteen.
Kuinka kukaan voi hyväksyä tätä taustaa vasten niin kutsuttua Lissabonin strategian uudelleen käynnistämistä, joka perustuu kilpailukykyyn ja sellaisen työvoiman luomiseen, joka houkuttelee enemmän yrityksiä, jossa korostetaan yhä laajempaa vapauttamista palveluiden kaltaisilla aloilla, markkinoiden joustavuuden lisäämistä, työntekijöiden oikeuksien leikkaamista ja matalapalkka-alojen määrän laajentamista ja jossa pyritään säilyttämään työaikadirektiiviä ja palveluiden sisämarkkinadirektiiviä koskevat ehdotukset? Me emme hyväksy sitä.
Kuinka kukaan voi hyväksyä sitä, että neuvoston päätelmissä vain viitataan sosiaaliseen osallisuuteen ja mainitaan ainoastaan köyhyydestä kärsivät lapset eikä esitetä monipuolista ja yhdennettyä ohjelmaa köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseksi? Kuinka kukaan voi hyväksyä sitä, että vakaus- ja kasvusopimuksen luvatusta tarkistuksesta huolimatta korostetaan edelleen tiukkoja, joskin jossain määrin joustavia, tavoitteita, samalla kun ensisijaiseksi tavoitteeksi asetetaan julkisen ja kaikille avoimen sosiaaliturvajärjestelmän purkaminen, vaikka tiedämme, että julkiset investoinnit ja julkisten sosiaaliturvajärjestelmien säilyttäminen ovat olennaisia tekijöitä köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjunnassa?
Haluamme vastaavasti korostaa tarvetta poistaa työaikoja ja palvelujen sisämarkkinoita koskevat direktiiviehdotukset sekä kumota vakaus- ja kasvusopimus ja korvata se kasvu- ja työllisyyssopimuksella. Näin voidaan asettaa ensisijaiseksi tavoitteeksi 22 miljoonan korkealaatuisen työpaikan luominen oikeuksineen vuoteen 2010 mennessä, saavuttaa Lissabonin Eurooppa-neuvostossa asetetut tavoitteet sekä puolittaa köyhyys ja sosiaalinen syrjäytyminen vuoden 2000 Lissabonin strategian mukaisesti.
Katsomme, että tulojen epätasaisuuden torjumisen, yhtäläisten oikeuksien edistämisen ja aidon lähentymisen vaalimisen on oltava EU:n taloudellisen ja sosiaalisen toimintasuunnitelman kärjessä. 
Clark,
   .  Arvoisa puhemies, kuukausi sitten puheenjohtaja Juncker sanoi parlamentissa ja muuallakin, että vakaus- ja kasvusopimus on kuollut tai ainakin vetää viimeisiään, ja kaiken tämän jälkeen saamme jälleen kuulla Eurooppa-neuvostolta, että se onkin hengissä. Lasaruksen ihme on todellakin jälleen toistunut. Ei se kuitenkaan ole hengissä; aihetta vain kierrellään. Vuoden kuluessa koko kurja sopimus on muutettava tai hylättävä, kuten ehdotin viime kerralla.
Kokous oli kuitenkin merkittävä sellaisen seikan kannalta, jota siellä ei käsitelty: Yhdistyneen kuningaskunnan rahoitusosuuden oikaisun kannalta. Presidentti Chirac sentään kommentoi aihetta kokouksen jälkeen todeten toimittajille, ettei rahoitusosuutta enää voida perustella, että se kuuluu menneisyyteen. Puheenjohtaja Barroso toisti tämän lausunnon.
Voisitteko kenties perustella sen, että Yhdistynyt kuningaskunta joutuu maksamaan EU:lle 14 kertaa enemmän kuin Ranska ilman alennusta, ja sen jälkeenkin kaksi ja puoli kertaa Ranskan rahoitusosuuden verran? Puheenjohtaja Barroso sanoi myös, että 70 prosenttia komission menoista oli maatalousmenoja silloin, kun hyvitys hyväksyttiin, kun taas uusien ehdotusten mukaan osuus laskee yhteen kolmannekseen. Itse asiassa ehdotusten mukaan kolme neljännestä menoista menee jatkossa köyhien alueiden maatalouteen. Siinä on komission ensisijainen tavoite. Tämä ei lohduta Yhdistynyttä kuningaskuntaa, alennettiinpa sen rahoitusosuutta tai ei. Ulkoministerimme mukaan komission ehdotus saattaisi merkitä 35 prosentin lisäystä talousarviossa, mutta hänen mukaansa hyvityksemme on edelleen veto-oikeus.
Meillä on Yhdistyneessä kuningaskunnassa vaalit 5. toukokuuta. Neuvoisin teitä olemaan pyrkimättä lennolle Lontoosta Brysseliin seuraavana päivänä. Joutuisitte kaikkia puolueita edustavien virkamiesten ja ministerien jalkoihin, kun he ryntäävät tänne etsimään kompromissiratkaisua. Siitä tulee merkkipaalu Yhdistyneen kuningaskunnan eroamiselle. Huonompi ratkaisu on parempi ratkaisu, sillä rahatalouden kannalta EU on silloin 14 kertaa yhtä huono Yhdistyneelle kuningaskunnalle kuin Ranskalle. Taivas tietää, sillä presidentti Chiracin epätoivoisista pyrkimyksistä huolimatta EU:n kannatus vähenee koko ajan Ranskassa. 
Muscardini,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, on todellakin sanottava, että hallitukset ovat viimeinkin ymmärtäneet, ettei vakaussopimus saa jarruttaa tai jopa estää talouskasvua.
Brysselin Eurooppa-neuvoston kokouksen tulokset korostavat Euroopan tarvetta lisätä hieman joustoa sääntöihin, jotka halvaannuttavat talouden vakaussopimuksen liian tiukan ja järjestelmällisen tulkinnan vuoksi. Sopimuksessa on lopultakin tarkistettu monien jäsenvaltioiden kehitystä.
Maailmantalouden laskusuhdanteen ja uuden kansainvälisen tilanteen vuoksi Euroopan oli lopultakin päätettävä päästä eroon kyvyttömyydestään katsoa tulevaisuuteen riittävän joustavasti.
Ei ole enää mahdollista kuvitella Eurooppaa kilpailukykyiseksi kansainvälisellä tasolla, kun sen kasvuaste on vain puolet Yhdysvaltojen kasvuasteesta. Ei ole enää mahdollista uskoa, että vakaus arvona, joka toki on hyvä asia sinänsä, riittäisi voittamaan joustamattomuuden, joka on estänyt kasvun viimeisten kymmenen vuoden ajan.
Olemme iloisia siitä, että Eurooppa-neuvosto on saavuttanut laajan yksimielisyyden vakaussopimuksen uudistuksesta, ja korostamme rakenneuudistuksista aikaan saatua sopimusta, jossa esitetään korjaavat toimenpiteet, jotka jäsenvaltioiden on toteutettava noudattaakseen sopimuksen edellytyksiä alijäämän ylittäessä rajan.
Eläkejärjestelmä, tutkimuksen ja innovaation ala, koulutus sekä suuret rakenteelliset ja infrastruktuurihankkeet ovat investointisitoumuksia, jotka eivät aina mahdu edellytysten mukaisiin kirjanpitorajoihin.
Vaikka sopimusta on epäilemättä sovellettava tasapuolisesti sen allekirjoittaneisiin valtioihin, on yhtä lailla totta, että 25 jäsenvaltion Euroopan unionin talous, jolle on tunnusomaista huomattava heterogeenisyys ja moninaisuus, edellyttää rikkaampaa ja paremmin jäsenneltyä yhteistä kehystä, joka auttaa eroavuuksien ymmärtämisessä tekemättä tyhjäksi viitearvoissa esitettyjä tavoitteita.
Haluan muistuttaa jäsen Watsonille, jota kuuntelin tarkkaavaisesti, että talousstrategiaa ei ole, koska poliittista strategiaa ei ole ja koska me edelleen sovellamme viime vuosisadan talous- ja rahapolitiikan sääntöjä uuden vuosisadan näkymiin.
Arvoisa puhemies, muut jäsenet ovat ylittäneet aikansa enemmänkin kuin minä, joten sääntöjä olisi noudatettava joko kaikkien tai ei kenenkään kohdalla. 
Puhemies.
   Hyvä jäsen Muscardini, säännöt ovat kaikille samat. 
Czarnecki, Ryszard (NI ).
     Arvoisa puhemies, Eurooppa-neuvosto on mieltynyt ilmoituksiin, joiden mukaan Lissabonin strategia on sen ensisijainen tavoite, ja näin se on jälleen tehnyt tavalliseen tapaan. Minulle tulee mieleen sanonta Nikolai Gogolin teoksesta, jossa todetaan, etteivät vanhat ole vielä kuolleet eivätkä nuoret vielä syntyneet, mutta että ne molemmat uhkaavat molemmat eläviä. Vanha strategia on kuolemaisillaan ja uusi vielä lapsenkengissä, mutta molemmat uhkaavat eurooppalaisia katteettomilla sekeillä, ristiriitaisilla tavoitteilla ja tyhjillä sanoilla. Neuvoston puheenjohtaja totesi tänään, että eurooppalaiset eivät vaivaudu lukemaan strategiaa eivätkä pidä siitä mutta ettei se ole heidän syynsä. Reaktio moniin neuvoston ehdotuksiin on "kyllä, mutta…", ja "mutta" vain vahvistuu, kun luetaan tarkemmin. Tämä koskee esimerkiksi tutkimuksen ja kehittämisen puiteohjelmaa. Sen olisi avattava ovet tutkimukselle koko vanhassa ja uudessa unionissa. Sen ei kuitenkaan pidä muodostua takaoveksi, jonka kautta rikkaimpien jäsenvaltioiden rahoitusosuudet ohjataan takaisin kotimaahan. Kilpailukyky näkyy silmiinpistävästi viimeaikaisissa neuvoston asiakirjoissa. Siellä se on papereissa, mutta tosielämän käytännössä palveludirektiivi on syrjäytetty, vaikka direktiivissä oli kyse pelkästään kilpailukyvyn vahvistamisesta ja toteuttamisesta käytännössä. Haluaako komissio sekä säästää kakkunsa että syödä sen? Aasian olisi syytä riemuita, kun se näkee, kuinka sen merkittävin kilpailija Eurooppa väsähtää. On ilmeistä, mitä toimia olisi toteutettava sen sijaan, että synnytetään pelkoa unionin sisällä. Puolan, Unkarin, Tšekin tasavallan, Slovakian ja Liettuan pieniä yrityksiä olisi kohdeltava samoin kuin vanhan unionin yrityksiä. Hyvät kollegat, te kaikki tiedätte, ettei näin tapahdu. Neuvosto on viitannut tuen uudelleensuuntaamiseen, ja olen huolissani siitä, että tämä saattaa käytännössä tarkoittaa vähempää rahoitusta uusille jäsenvaltioille. Neuvosto ei ole lieventänyt tätä huolta. Neuvosto on viitannut aluetukijärjestelmän uudistamiseen. Olen huolissani siitä, että yksinkertaisesti sanottuna tämä saattaa olla veruke vakiinnuttaa Euroopan jakautuminen köyhään uuteen unioniin ja rikkaaseen vanhaan unioniin. Viimeksi mainittu olisi onnellinen voidessaan unohtaa solidaarisuusperiaatteen, jonka oletetaan tukevan Euroopan yhteisöjä. 
Lulling (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, koska asiat ovat kuten ovat, minulla on vain kaksi minuuttia puheaikaa, joten keskityn vakaus- ja kasvusopimukseen ja totean, että on hyvä uutinen, että neuvostossa on päästy poliittiseen sopimukseen sopimuksen tiettyjen näkökohtien parantamisesta. Puheenjohtajavaltio Luxemburg voi onnitella itseään menestyksestä, joka ei ollut mikään itsestäänselvyys.
Olipa asia kuinka tahansa, uudistuksesta tehty sopimus saattaa meidät jokseenkin paradoksaaliseen tilanteeseen, sillä vaikka sopimuksen uuteen versioon sisältyykin hyvin järkeviä innovaatioita erityisesti ehkäisevällä puolella, on myös tunnustettava, että se sai vain penseän hyväksynnän. Epäilyjen hälventämiseksi on valtava tarve tarttua keskeisiin toimiin luottamuksen palauttamiseksi sopimusta kohtaan, sillä sitä on hoidettu huonosti liian kauan, ja uskottavuuden palauttamiseksi.
On vielä liian paljon harmaita alueita, joten ei voida välttää tulkintaa koskevien riitojen uudelleen heräämistä yhä voimakkaampina, kun jokainen hallitus voi tulkita sääntöjä tahtonsa mukaan. On vallalla liian paljon epäilyksiä siitä, ryhtyvätkö jäsenvaltiot noudattamaan itse itselleen asettamia periaatteita. Arvoisa puhemies, on ensisijaisesti komission tehtävä selkiyttää näitä periaatteita sisällyttämällä sopimukseen neuvoston asetuksissaan vuonna 1997 esittämät tarkistukset, jotka muodostavat sopimuskehyksen.
Tässä tilanteessa näitä ehdotuksia koskeva työ on erityisen merkittävää, ja on ehdottomasti kiinnitettävä enemmän huomiota yksityiskohtiin. Esitän vain kaksi esimerkkiä. Mitä erityisiä sitoumuksia seuraa sopimuksen ehkäisevistä määräyksistä, jotka ovat jossain määrin pelinappuloita, joiden avulla sääntöjä pyritään höllentämään muilla aloilla? Kuinka liiallista alijäämää koskevassa menettelyssä vahvistettu yksinkertaisuuden, avoimuuden ja tasapuolisuuden tarve sovitetaan yhteen näissä välineissä nyt esille tulevien mekanismien monimutkaisuuden kanssa?
Mitä tulee luottamukseen ja uskottavuuteen, jäsenvaltioiden on luonnollisesti tehtävä tiliä ja vaadittava johdonmukaisuutta. Hyväntahtoisimmatkaan tarkkailijat eivät ole välttyneet huomaamasta, että sopimuksen uudistamista koskevat keskustelut ovat muistuttaneet enemmän vetoomuksia markkinatuomioistuimessa kuin vähääkään objektiivisia keskusteluja. Minun on todettava, että tällä vastenmielisellä asenteella on ollut tuhoisia psykologisia vaikutuksia, jotka ovat heikentäneet jäsenvaltioiden välisen tasavertaisuuden periaatetta sekä horjuttaneet oikeusvaltioon perustuvan yhteisön perustuksia. 

Goebbels (PSE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kevään huippukokous oli menestys. Puheenjohtajavaltio ansaitsee onnittelumme taattuaan kelvollisen kompromissin löytymisen niin vakaus- ja kasvusopimuksen kuin Lissabonin strategian uudelleen käynnistämisenkin kohdalla.
Unionimme on oudossa tilanteessa. Olemme maailman suurin viejä ja muun maailman kannalta tärkein markkina-alue. Unionimme on rauhan tyyssija, houkutteleva poliittinen kokonaisuus, johon yhä uudet valtiot haluavat liittyä. Samalla me kuitenkin olemme käynnistäneet eräänlaisen itseruoskinnan ja nautimme Eurooppa-hankkeen ennustetusta murentumisesta.
Tosiseikat kuitenkin kumoavat tämän pessimistisen kannan. Ulkoapäin katsottuna Eurooppamme on hyvän elämän malli. Siinä yhdistyvät korkea elintaso ja lähes ainutlaatuiset sosiaaliset ja ympäristöä koskevat normit. Euroopassa luodaan työpaikkoja – 6,5 miljoonaa viimeisten neljän vuoden aikana. Työttömyysasteet ovat kuitenkin liian korkeita joissakin suurimmissa jäsenvaltioissa.
Onhan kasvumme hitaampaa kuin Kiinassa, mutta talous, jonka osuus on lähes neljännes maailman BKT:sta, kasvaa poikkeuksetta hitaammin kuin uusi talous, joka käynnistyy sadan vuoden matalasuhdanteen kokeneessa valtiossa. Jopa kahden prosentin kasvuasteella unionimme kasvaa vuosittain Taiwanin koko talouden verran.
On vallalla teoria, jonka mukaan Eurooppa jää jälkeen Yhdysvalloista kilpailukyvyssä ja tuottavuudessa. Tarkemmin tarkasteltuna paljastuu, että Yhdysvaltojen tuottavuuden kasvu perustuu pääosin tiettyjen palvelualojen, kuten tukku- ja vähittäismyynnin, kiinteistöjen ja rahoituksen välityksen, kasvuun, jotka eivät millään tavoin kilpaile suoraan eurooppalaisten vastineidensa kanssa.
Eurooppa myöntää sitä vastoin olevansa jäljessä – ja tässä on kyse todellisesta kuilusta – puolijohteiden ja toimistolaitteiden aloilla. Yllättävää kyllä, yrityksemme ovat kärjessä viestinnän ja tietokonepalvelujen aloilla. Itse asiassa Eurooppa suoriutuu Yhdysvaltoja paremmin 37 alalla kaikkiaan 56:sta taloudellisen toiminnan alasta. On totta, että tutkimuksen alalla Eurooppa on jäljessä, ja tämä johtuu yksityisestä sektorista: kun Yhdysvalloissa 80 prosenttia 1,2 miljoonasta tutkijasta työskentelee yksityisellä sektorilla, Euroopassa yksityiset yritykset työllistävät vain 48 prosenttia tutkijoista.
Uudelleen suunnattu Lissabonin strategia voi ja sen kuuluukin ratkaista kaikki nämä ongelmat. Menestyksensä maksimoimiseksi Euroopan unioni tarvitsee suotuisan makrotaloudellisen kehyksen. Uudelleen elvytetty vakaus- ja kasvusopimus auttaa lisäämään kasvua sallimalla julkisrahoitteisen politiikan mukauttamisen suhdannevaihteluiden mukaisesti ja tukemalla investointien vaikutusta.
Vakaus on kiistatta julkinen hyödyke. On kuitenkin totta, että unioni, erityisesti euroalue, ei ole koskaan ollut näin vakaa. Inflaatio ei ole enää ongelma, valuutta on vahva ja korkotaso on ennätyksellisen alhaalla. Etenkin joissakin suurimmissa jäsenvaltioissa tarvitaan lisää kasvua ja lisää kotimaista kysyntää. Sen, että kasvu on Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Ruotsissa ja Tanskassa nopeampaa kuin euroalueella, vaikka korot ovat siellä korkeampia, olisi annettava Euroopan keskuspankille ajattelemisen aihetta.
Sosialistit tukevat varmasti neuvoston puheenjohtajaa, vaikka hän onkin arvovaltainen Euroopan kansapuolueen jäsen, kun hän muistuttaa Euroopan keskuspankkia siitä, että vaikka se vastaakin yksinään rahapolitiikasta, kansallisten hallitusten tehtävänä on ohjata Euroopan talouspolitiikkaa. Tämä on jälleen ala, jolla meidän on korostettava "valtion ja kirkon erillisyyttä".
Klinz (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, onnittelen luxemburgilaista neuvoston puheenjohtajaa viime kuussa päättyneen vakaus- ja kasvusopimuksen uudistuksen loppuunsaattamisesta. Uudessa muodossaan sopimukseen liittyy paljon myönteisiä näkökohtia.
Sopimuksen ehkäisevää puolta on vahvistettu; jäsenvaltioita kannustetaan säästämään pahan päivän varalle. Samalla kiinnitetään entistä enemmän huomiota myös jäsenvaltioiden velkatasoon.
Yksittäisten jäsenvaltioiden erilaiset taloudelliset tilanteet on otettu aiempaa paremmin huomioon. Tältä osin on olemassa hyvä mahdollisuus saada vastaisuudessa aikaan realistisia ratkaisuja ongelmiin, jos alijäämää ja velkaa koskevat edellytykset ylitetään. Sopimuksen uudistuksen olisi helpotettava jäsenvaltioiden talouspolitiikkojen yhteensovittamista ja samalla korostettava kestävän finanssipolitiikan tarvetta.
Minulla on kuitenkin epäilykseni siitä, ovatko nämä myönteiset näkökohdat riittäviä parantamaan euroalueen tilannetta. Pelkään, etteivät uudistukset palauta kansalaisten menetettyä luottamusta. Mielestäni uudistetussa sopimuksessa on liian monta heikkoa kohtaa. Tulevaisuudessa Euroopan keskuspankki vastaa yksin euron vakauden säilyttämisestä, koska käytännöllisesti katsoen sopimus ei enää ole toinen vakautta ylläpitävä pilari.
Lisääntynyt tulkinnanvara ja määrittelemättä jääneet erityisolot houkuttelevat monia jäsenvaltioita ottamaan lisävelkaa. Tämä voi piankin pakottaa Euroopan keskuspankin nostamaan korkotasoa ja vaarantamaan jo nyt heikon kasvun euroalueella.
Mielestäni komissio pikemminkin heikentyy kuin vahvistuu uudistusprosessissa. Minusta on kyseenalaista, pystyykö se tehokkaasti toimimaan sopimuksen vartijana. Sopimuksen rikkomisen osalta määrätyn sanktiomekanismin johdonmukainen soveltaminen vaikuttaa nyt entistä epätodennäköisemmältä. Toivon, että näistä epäilyistä huolimatta onnistutaan välttämään mahdollinen vahinko euroalueella.
Epäselviä sanamuotoja on selkiytettävä tarkistettaessa asetuksia N:o 1466 ja 1467. Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä odottaa Euroopan parlamentin osallistuvan aktiivisesti näiden asetusten uudelleen laadintaan ja sen valvomiseen, että niissä noudatetaan vakaus- ja kasvusopimusta. 
Hudghton (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, Skotlannissa julkistettiin eilen mielipidekyselyn tulokset. Siihen sisältyi myös kysymys Euroopan perustuslakiehdotuksesta. Perustuslakisopimuksen allekirjoittamista kannatti 35 prosenttia skoteista ja sitä vastusti 49 prosenttia.
Viisi vuotta sitten Skotlannista olisi saatu paljon myönteisempi tulos. Itse asiassa Skotlannissa on tavallisesti suhtauduttu paljon myönteisemmin sitoutumiseen eurooppalaisiin kumppaneihin kuin tietyissä muissa Yhdistyneen kuningaskunnan osissa. Santerin komission romahduksen jälkeen on puhuttu paljon kansalaisten uudesta osallistamisesta, mutta siitä huolimatta politiikkamme ja direktiivimme koetaan yhteisöissämme tunteettomiksi ja tosielämälle vieraiksi, eikä vähiten Skotlannissa yhteisen kalastuspolitiikan järkyttävän romahduksen vuoksi. Katson kuitenkin, että palveludirektiivi on omiaan vaarantamaan yhä suuremmin kansalaisten luottamuksen, eikä sitä ole mielestäni käsitelty tähän mennessä kovin hienotunteisesti sen paremmin neuvostossa kuin komissiossakaan.
Direktiivi koetaan laajalti jälleen uutena olennaisiin julkisiin palveluihin kohdistuvana hyökkäyksenä. On puhuttu paljon alkuperämaaperiaatteen mahdollisista vaikutuksista, mutta jos otamme huomioon todellisuuden, on kyse paljon enemmästä. Esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa Skotlannin oikeusjärjestelmä on täysin erillään Englannin ja Walesin järjestelmistä. Haluaisin, että tunnustettaisiin paljon laajemmin niin jäsenvaltioiden tason herkkyys kuin niiden väliset eroavuudet. 
Adamou (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, huolimatta siitä, että neuvoston puheenjohtaja on lähtenyt ja komission puheenjohtaja keskustelee parhaillaan, haluan sanoa sanottavani. Valitettavasti Lissabonin strategiassa sosiaalipolitiikka on vasta toisella sijalla. Vakaussopimukseen ja Lissabonin strategiaan itseensä ehdotettujen muutosten myötä Lissabonin strategiasta ei saa tulla ruohonjuuritason vastainen strategia. Kyseessä on paradoksi, ja on aivan absurdia, että puhumme planeetan tuottavimman talouden luomisesta ja toisaalta haluamme leikata talousarvioita, toisin sanoen vähentää yhteenkuuluvuutta. Vain radikaalit toimenpiteet myös muilla tasoilla tekevät Lissabonin strategiasta ruohonjuuritason kannalta myönteisen strategian.
Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä / Pohjoismaiden vihreä vasemmisto tuomitsee tämän kokonaisuudessaan. Vaadimme, että Eurooppaan perustetaan todellinen sosiaalivaltio, jonka tavoitteena on täystyöllisyys. Vaadimme sellaisen strategian käyttöönottoa, jossa tavoitteena on korkea elintaso ilman, että uhraudutaan tarpeelle lisätä kilpailukykyä. Vaadimme sosiaalista verkostoa murentavien niin kutsuttujen joustavien työaikojen kumoamista. Vaadimme kunnollisen 35-tuntisen työviikon käyttöönottoa ilman palkanalennuksia, mikä voisi lisätä työllistämistä. Vastustamme yksipuolisen kasvun strategiaa, josta hyötyisivät vain suuryritykset ja yksityinen sektori. Jatkamme pyrkimyksiämme saadaksemme asioista komissiossa ja neuvostossa vastaavat ottamaan lopultakin kantaa. Näin voidaan päästä tilinpitäjän lähestymistavasta ja edetä kohti lähestymistapaa, jossa ihmiset ovat etusijalla. Tämä onnistuu vain tekemällä radikaaleja muutoksia vakaussopimukseen ja Lissabonin strategiaan. 
Blokland (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, Eurooppa-neuvosto on ilmoittanut, että palveludirektiiville olisi saatava lisää sosiaalista ulottuvuutta. Eihän loppujen lopuksi voi olla tarkoituksena hyväksikäyttää niiden jäsenvaltioiden työntekijöitä, joissa työehdot ovat löyhempiä, tai kilpailla epäoikeudenmukaisesti niiden jäsenvaltioiden palveluntarjoajien kanssa, joissa noudatetaan tiukkoja työehtoja. Nykyisen työlainsäädännön noudattamatta jättäminen johtaa ei-toivottuihin tilanteisiin ja tämä on herättänyt kansalaisissa huolta. Direktiivi mahdollistaa sen, että Euroopan unionin säännösten mukaan palveluntarjoajia sitoo paikallisesti sovellettava työlainsäädäntö. Tämä kuitenkin edellyttää, että kyseistä työlainsäädäntöä valvotaan tehokkaasti; jos sitä ei valvota, ihmiset käyttävät sitä varmasti hyväkseen ja kilpailusta tulee epäreilua. Tähän mennessä direktiiviehdotuksen valvonnan takeet ovat olleet riittämättömiä. Ehdotuksessa valvontatehtävä on annettu alkuperämaalle määrämaan sijaan, mikä johtaa toimimattomaan tilanteeseen. Ei todellakaan voida odottaa, että esimerkiksi Puolan viranomaiset tarkistavat, tekevätkö puolalaiset työntekijät Alankomaissa työnsä alankomaalaisten työehtojen mukaisesti. Tarvitaan erilaista lähestymistapaa, jotta saadaan luotua toimiva järjestelmä työehtojen valvomiseksi kaikissa jäsenvaltioissa. Lähtömaan on ainakin ilmoitettava, että sen kansalainen tulee toimimaan määrämaassa. Tästä seuraa, että tiedonvaihto on ensimmäinen vaihe, joka tekee työlainsäädännön valvonnan mahdolliseksi. Oletan, että komissio sisällyttää tämän ilmoitusvelvollisuuden direktiiviin.
Kahdeksan ympäristöjärjestöä kiinnitti aivan perustellusti huomiota siihen, miten direktiivi vaikuttaa luontoon, ympäristöön ja terveyteen. Vaikuttaa siltä kuin EU:n perustamissopimuksen yhdentymiskäsite, jonka perimmäisenä tavoitteena on kestävä kehitys, olisi väliaikaisesti jäänyt huomiotta.
Kaiken kaikkiaan neuvosto ei ole tehnyt selväksi, mihin suuntaan se haluaa edetä ja kuinka direktiiville voidaan saada laajempi sosiaalinen ja ympäristöä koskeva ulottuvuus, mikä loppujen lopuksi oli Lissabonin prosessin tavoite. Todellisuudessa pikemminkin parlamentin kuin neuvoston oli määrä ottaa seuraava askel lainsäädäntömenettelyssä. Tästä huolimatta neuvosto laittoi palveludirektiivin esityslistalle ottaakseen huomioon yksittäisten jäsenvaltioiden erityiset edut, ja tämä on saattanut toimielinkehyksen epätasapainoon. Vaikuttaa siltä, että tällä hetkellä neuvosto pitää tärkeänä sosiaalisen ulottuvuuden näkyvyyttä, koska Euroopan perustuslakisopimuksesta nyt keskustellaan Ranskassa, vaikka perustuslakisopimusta vastaan voidaan esittää paljon vankempia perusteita. 
Krasts,
    Arvoisa puhemies, arvioidessamme Eurooppa-neuvoston tuloksia meidän on valitettavasti todettava, että palveludirektiivi on keskustelun keskiössä. Komission edellisen kokoonpanon jälkisäädöslahjoituksena jättämää palveludirektiiviä koskeva keskustelu on selvästi vähentänyt innokkuutta saavuttaa nykyisen komission uudelleen laatiman Lissabonin strategian tavoitteet. Direktiivin oli määrä lisätä kilpailua kilpailulle avoimilla aloilla kuluttajien hyödyksi, ja sillä tuetaan pieniä ja keskisuuria yrityksiä, joille rajat ylittävä toiminta on tällä hetkellä mahdotonta. Esitetyssä sanamuodossaan direktiivi hylättiin uhkana Euroopan sosiaalimallille. Suurin osa kritiikistä kohdistui yllättävässä määrin lähtömaaperiaatteen soveltamiseen palvelujen tarjoamisessa. Tämä on keskeinen periaate kaikessa sisämarkkinalainsäädännössä, ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on pitänyt sen johdonmukaisesti voimassa päätöksillään. Komissio on menettämässä yhden harvoista käytettävissään olevista välineistä, ja tämä väline on tällä hetkellä uudelleen käynnistetyn Lissabonin strategian merkittävimpiä kulmakiviä. Taloudelliselta kannalta vakaus- ja kasvusopimuksen uudistus on ymmärrettävää, mutta se olisi täysin perusteltua vain, jos Euroopan unioni olisi yhtenäinen valtio. Kuten sanotaan, nälkäisen on vaikea ymmärtää kylläistä. Näin ollen hyvinä aikoina hyväksytty vakaus- ja kasvusopimus on sopimaton vaikeina aikoina. Hyvinä aikoina politiikan suunnittelijoilla ei ollut halua säästää pahan päivän varalle, ja huonoina aikoina ei ole halua toteuttaa rakenneuudistuksia, joten ei ole muuta vaihtoehtoa kuin muuttaa sopimuksen ehtoja. Sopimuksen uudistaminen vähentää jäsenvaltioiden julkisen talouden kurinalaisuutta eikä kannusta niitä parantamaan sitä hyvinä aikoina. Heikomman yhteisvaluutan ja korkeampien korkojen aiheuttamat ongelmat kuitenkin koskevat kaikkia jäsenvaltioita, myös niitä, jotka toimivat oikein niin hyvinä kuin huonoinakin aikoina. Eurooppa-neuvoston päätöksillä tulee olemaan joka suhteessa lumipallovaikutus. Toivoisin, että asenne Lissabonin strategiaa kohtaan poikkeaa neuvoston palveludirektiivin vastaanotosta, että Lissabonin strategian myönteiset näkökohdat tarjoavat kaivatun sysäyksen ja että julkisen talouden kurinalaisuuden ja rakenneuudistusten puute eivät vaaranna Euroopan sosiaalimallia. 
Vanhecke (NI ).
    Arvoisa puhemies, on kiistatonta, että viimeisintä Eurooppa-neuvostoa ohjasi ulkoinen tekijä, nimittäin Euroopan perustuslakisopimuksesta eri jäsenvaltioissa järjestettävät kansanäänestykset. Meidän olisi nähtävä päätös tarkistaa palveludirektiiviä yhteydessä kansanäänestyksiin. On itse asiassa avoinna, tarkastellaanko tätä Bolkesteinin direktiiviä uudelleen ja tarkistetaanko sitä kansanäänestysten jälkeen. Onhan loppujen lopuksi niin, että eurooppalaiset päätökset tehdään rutiinimaisesti kansalaisten yli ja että aiemmin on useammassakin yhteydessä jätetty ottamatta vakavasti sellaisia vanhanaikaisia käsitteitä kuten totuus ja demokratia.
On todettava, että Bolkesteinin direktiivi on kokonaisuudessaan hyvin ristiriitainen. Jopa Euroopan yhteisön lainsäädännön asiantuntijat ovat täysin eri mieltä siitä, kuinka tämä todellisuudessa voidaan toteuttaa. On totta, että laajassa merkityksessä palvelujen käsite yhdistettynä alkuperämaaperiaatteeseen johtaa jyrkkiin muutoksiin valtioiden – ja joissain tapauksissa liittovaltioiden – toimivallassa ja vastuussa. Lisäksi ehdotus epäilemättä vaikuttaa valtioiden toimivaltaan ja vastuuseen sosiaaliturvan, terveydenhuollon ja koulutuksen aloilla – juuri näillä aloilla olisi mielestäni sovellettava tiukimmin toissijaisuusperiaatetta. Bolkesteinin mukaan palvelun tarjoajiin sovelletaan vain alkuperämaan sääntöjä. Minulle on täysi mysteeri, kuinka on mahdollista välttää kilpailun vääristyminen tai jopa sosiaalinen polkumyynti näiden sääntöjen yhteydessä, ja ihmettelen, onko tästä todella hyötyä eurooppalaisille kuluttajille.
Sallinette erityisen skeptisen suhtautumiseni niihin satoihin tuhansiin uusiin työpaikkoihin, joita tämän direktiivin avulla on määrä luoda Euroopassa. Kaikkien muiden tavoin odotan edelleen niitä miljoonia työpaikkoja, joita samaiset taloustieteilijät lupasivat, kun euro otettiin käyttöön. Toistan vielä, etten todellakaan usko neuvoston lupaukseen tehdä hienovaraisia muutoksia Bolkesteinin direktiiviin. En usko niin monien vasemmistopoliitikkojen "omat kansalaiset ensin" –periaatteen äkilliseen muutokseen. He odottavat innokkaasti Euroopan perustuslakisopimusta koskevien kansanäänestysten tuloksia. Kuten Turkin tapauksessa, EU:n politiikka on usein petosten ja häpeämättömien valheiden verkko, ja pelkään, että sama koskee Bolkesteinin direktiiviä. 
Grossetête (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, saanen aloittaa onnittelemalla neuvoston puheenjohtajaa hänen saavutuksistaan kevään huippukokouksessa. Hän sai aikaan tarvittavan yksimielisyyden jäsenvaltioiden kesken hyvin herkkänä ajankohtana Euroopan historiassa.
Pidän vakaus- ja kasvusopimusta merkittävänä, sillä se takaa yhtenäisvaluutan edellyttämän vakauden. Eurooppa tarvitsee kuitenkin oppien sijaan vertailuperusteita, ja monet puhujat ovat vaatineet täällä parlamentissa lisää joustavuutta. Me todella tarvitsemme talouden hallintoa. Tämä sopimus on myös kasvusopimus, joten miksi joitakin valtioita olisi rangaistava siitä, että ne investoivat muita enemmän tutkimukseen, puolustukseen tai perusrakenteisiin? Tämä on hullua ja täysin ristiriidassa Lissabonin strategian kanssa.
Toisaalta valvomattomat ja perusteettomat alijäämän ja velkaantumisen lisäykset on tuomittava ankarasti, ja kansallisten parlamenttien on omistauduttava täysin hallitustensa talousarviotoimien valvontatehtävälle. Näiden samojen hallitusten kanssa meidän on pohdittava sitä, että tulevaisuudessa on yhä enemmän yhä vanhempia kansalaisia. Satavuotiaita on yhä enemmän. Voimme vain iloita tästä kehityksestä, mutta se edellyttää myös sosiaalisen ja taloudellisen järjestelmämme muutosta.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja Barroso, kuuntelemme hyvin tarkkaan neuvoston ehdotuksia, jotka aiotte esittää huippukokouksessa kesäkuussa kestävän kehityksen strategiasta yhdistettynä Lissabonin prosessin edellyttämään taloudelliseen ja sosiaaliseen piristymiseen. Ilmastonmuutos on toinen Eurooppaa kohtaava haaste. Lopuksi haluan sanoa, että olen iloinen sitoumuksesta käynnistää kansainvälisen fuusiokoereaktorin (ITER) rakennustyöt Cadarachessa ennen vuoden 2005 loppua.
Meidän on saatava takaisin Euroopan kansalaisten luottamus, sillä he haluavat, että vältämme sosiaalisen ja verotuksellisen polkumyynnin. Näin me pyrimme tekemään täällä parlamentissa palveludirektiivin yhteydessä, ja olin ällistynyt kuullessani edellisen puhujan ilmaisevan epäilyksensä Euroopan parlamentin asemasta tässä yhteydessä. Hyvät kollegat, muistutan, että lainsäädäntövalta jakautuu Euroopan parlamentin ja neuvoston kesken.
Itse asiassa Euroopastamme puuttuu innokkuutta ja itseluottamusta. Meidän kaikkien tehtävänä on vakuuttaa kansalaiset, ja tämä mahdollistaa sen, että kansalaiset hyväksyvät 25 jäsenvaltion unionille välttämättömän perustuslakisopimuksen. 
Swoboda (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, harvoin on neuvoston asiakirjaa – edes täällä parlamentissa – otettu näin hyvin vastaan, ja tämä näkyy myös päätöslauselmassamme. Itse asiassa olen havaitsevinani eräänlaista lähentymistä neuvoston päätelmien, komission julkilausuman ja parlamentin enemmistön näkemysten välillä. Ajatuksena on sosiaalinen Eurooppa maailmanlaajuisessa kilpailussa. Tätä on korostettava, sillä monet kansalaiset ovat viime vuosina saaneet käsityksen, että on kyse pelkästään kilpailusta eikä sosiaalisesta Euroopasta tai että sosiaalinen Eurooppa on hukkunut matkalla. Yksi tämänpäiväisistä puhujista esitti mielipiteen, jonka mukaan monissa valtioissa poliittinen johto on syypää siihen, että perustuslakisopimukseen suhtaudutaan niin kielteisesti tai kriittisesti. Minusta kuitenkin tuntuu, että se johtuu siitä, että monet kansalaiset eivät voi samastua tähän Eurooppaan, sillä heistä tuntuu, että sosiaalinen näkökulma oli laiminlyöty tai unohdettu.
Tämä neuvosto on saanut aikaan vakaussopimuksen uudistuksella sen – ja tästä haluan onnitella lämpimästi puheenjohtajavaltio Luxemburgia – että ovia ei avata lisävelkaantumiselle; sopimuksessa otetaan huomioon tiettyjen valtioiden yksittäiset tilanteet ja siinä on lisää joustoa. Se, mitä sanotaan – eittämättä maailmanlaajuisista – palvelumarkkinoista, koskee yhteisten markkinoiden avaamista eikä sosiaalista polkumyyntiä, kuten puheenjohtaja Juncker viimeksi totesi. Tämä on meidänkin kantamme. Olen iloinen, että löydämme tässä yhteisen linjan saadaksemme aikaan Euroopan sellaisen avautumisen, jossa sosiaalimalli otetaan huomioon – ja olen iloinen myös siitä, mitä jäsen Grossetête sanoi, ja toivon sen säilyvän myös Ranskan kansanäänestyksen jälkeen.
Aiheesta "nuoret ja vakaussopimus" on kenties puhuttu liian vähän. On hyvin tärkeää, että lähetämme nuorille viestin, jonka mukaan heidän Eurooppansa on oltava työllisyyden Eurooppa ja sosiaalinen Eurooppa. Sosiaaliasioista huolehtiminen ei tarkoita, ettei meidän tarvitse edetä monien uudistusten toteuttamisessa.
Haluan mainita lopuksi vielä yhden seikan, ja se on tutkimus ja kehittäminen. Meillä on uusi ehdotus tutkimus- ja kehittämisohjelmaksi. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, toivon, että te, ja mikä vielä tärkeämpää, myös seuraajanne pystytte investoimaan riittävästi rahaa, aloitteita ja energiaa tutkimusohjelmaan, sillä jos haluamme pysyä kilpailussa mukana, meidän on edistettävä tutkimusta ja kehittämistä.
Ek (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, olemme hyvin huolissamme Euroopan talouden tämänhetkisestä kasvuasteesta, korkeista työttömyysluvuista ja kaikista ratkaistavana olevista sosiaalisista ja ympäristöä koskevista ongelmista. Tämän vuoksi olen iloinen siitä, että parlamentti hyväksyi pari viikkoa sitten päätöslauselman Lissabonin prosessista ja että monet siinä esitetyistä ehdotuksista otettiin huomioon kevään huippukokouksessa. Olen silti hyvin huolissani. Esitän muutaman esimerkin lainsäädännöstä ja politiikasta.
Ensinnäkin on hyvin tärkeää, että teemme päätöksen REACH-ohjelmasta. Näin parlamentti julisti yksimielisesti muutama viikko sitten. Epävarmuus tulee hyvin kalliiksi.
Toiseksi mitä tulee sosiaalipalveluja koskevaan direktiiviin, parlamentti myöntää sen tarpeen laajemmin kuin neuvosto. Meidän on löydettävä tässä tiukka linja, sillä työttömyysaste on katastrofi niin ihmisille kuin taloudellekin.
Mitä tulee politiikkaan, me puhumme pk-yrityksistä ja laadimme hienoja niitä koskevia asiakirjoja sekä asiakirjoja byrokratian vähentämisen merkityksestä. Nyt riskipääoma on olennaista pk-yrityksille. Kun puhumme esimerkiksi pk-yrityksistä ja työttömyydestä, 240 työryhmää työskentelee samaan aikaan uuden rahoitusmarkkinoita koskevan lainsäädännön parissa Lamfalussyn raportin vuoksi. Tämä on täysin päinvastaista byrokratian vähentämisen ja pk-yritysten riittävän riskipääoman saamisen kanssa.
Toinen politiikan ala on energiapolitiikka. Tiedämme, että meillä on ympäristöongelmia, työttömyysongelmia ja aluekehityksen ongelmia ja että tarvitsemme biomassan tuotantoa, kaukolämpöä ja kolmoistuotantoa. Yhteistyötä maatalouspolitiikan, energiapolitiikan ja teollisuuspolitiikan kesken ei kuitenkaan ole. Yhteistyö on tarpeen. Se on hyvin tärkeää.
Parlamentti ja – uskoakseni – myös komissio ovat määrätietoisia, mutta neuvosto ei ole riittävän tiukka. Teidän on oltava tiukempi, arvoisa puheenjohtaja Juncker. 
Turmes (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmä ei halua Eurooppaa, joka pelaa epärehellistä peliä sosiaalisilla ja ympäristöä koskevilla eduillamme, jotka ovat osa eurooppalaista identiteettiämme. Eivät sitä halua kansalaisetkaan. Tämän vuoksi olemme tyytyväisiä neuvoston puheenjohtajavaltion Luxemburgin selkeään kielenkäyttöön ja sen sitoutumiseen talouden, ympäristön ja sosiaaliasioiden kolmisointuun.
Kevään huippukokouksen päätelmät ovat hienoja eurooppalaisia päätelmiä. Niissä laitetaan Barroson komissio selvästi omalle paikalleen ja osoitetaan sille sen uusliberalististen suuntausten virheellisyys. Näitä juhlallisia julistuksia on kuitenkin tuettava näkyvillä toimilla erityisesti kahdella alalla: ympäristönsuojelussa tarvitaan viimeinkin yhteisön toimia ilmaston suojelemiseksi, ja tämän on näyttävä niin rahoitusnäkymissä kuin Euroopan investointipankissa. Investoinnit julkiseen liikenteeseen, rakennusten puhdistamiseen ja kaukolämpöverkkoihin vähentävät ilmastohaittoja ja riippuvuuttamme öljystä. Huippukokouksessa ei juurikaan puhuttu öljyyn liittyvästä ongelmasta eikä siitä, kuinka se tukahduttaa kasvua Euroopassa.
Sosiaalipolitiikan alalla tämä merkitsee, että tarvitsemme viimeinkin direktiivin suojelemaan julkisia palveluja. Yhden Luxemburgin puheenjohtajuuskauden jäljellä olevien kuukausien ensisijaisista tavoitteista olisi oltava tällaisen julkisia palveluja koskevan direktiivin edistäminen, sillä muuten Bolkesteinin henki roikkuu edelleen Euroopan yllä. 
Wagenknecht (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, jos talon perustukset ovat mädät, ei sen talvenkestävyyttä lisätä korjaamalla kattoa. Vakaussopimusta ei pidä uudistaa, vaan se on kumottava. Erityisesti uusi määräys niin kutsuttujen rakenneuudistusten huomioon ottamisesta osoittaa selvästi, mistä tässä on aina ollut kyse: ei ole kyse hintavakaudesta tai vankasta valtiontaloudesta; sopimus on ollut väline, jolla on perusteltu uusliberalistista vapauttamista ja yksityistämissuunnitelmia, suunnitelmia, joiden täytäntöönpano on jo kasvattanut yrityskeskittymien voittoja 78 prosenttia vuonna 2004. Voittoja korjanneet ovat kuitenkin kaikkea muuta kuin tyytyväisiä.
Palveludirektiiviehdotus on uusi pyrkimys haudata viimeinkin Euroopan sosiaalimalli. Sen sijaan, että standardeja yhdenmukaistettaisiin oikeaan suuntaan, näemme hillittömän polkumyyntikilpailun, jossa etsitään pienintä yhteistä nimittäjää; vaaditun hyvinvoinnin sijaan kaikki inhimillisen elämän alat kaupallistetaan. Tämä on selvästikin se näkemys, joka suurimpien ryhmien aivoriihillä, yrityslobbaajilla, on mielessään.
Maaliskuussa 70 000 kansalaista osoitti Brysselissä mieltään uusliberalistisen hankkeen julmuutta vastaan. He seuraavat, oliko neuvoston kritiikin taustalla vain Ranskan kansanäänestys perustuslakisopimuksesta vai seuraako tästä vakavasti otettavia toimia. 
Piotrowski (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, viime kokouksessaan Eurooppa-neuvosto tunnusti, että puolivälissä Lissabonin strategiaa ei juurikaan ollut tuloksia esitettävänä. Itse asiassa se on ollut täydellinen epäonnistuminen. Muistutan parlamenttia siitä, että unioni ei ole saavuttanut asettamaansa kolmen prosentin talouskasvun tavoitetta, ja ero Euroopan ja Yhdysvaltojen BKT:ssa henkeä kohti on vain kasvanut, kun sen oli määrä hävitä. Menot ovat kasvaneet hieman vain keskeisellä tutkimuksen ja kehittämisen alalla, ja työllisyyden lisääntyminen Lissabonin strategiassa erityisesti mainituilla aloilla on kaukana odotuksista. Tavaroiden ja palvelujen vapaalle liikkumiselle on yhä merkittäviä esteitä unionissa.
Nyt vain toiveajattelua olevan kestävän ja tasapainoisen kasvun edellytyksenä olisi palvelumarkkinoiden vapauttaminen. Sanon tarkoituksella "olisi", sillä taloudellisen toiminnan vapaus on edelleen teoreettista huolimatta perustamissopimuksen pitkäaikaisista asiaa koskevista määräyksistä. Vanhan unionin jäsenvaltioiden viranomaiset ja kauppaliitot ovat vastustaneet voimakkaasti vapauttamisprosessia. Vastustajat väittävät, että uusien jäsenvaltioiden yritysten tarjoamien palvelujen laatu on heikompaa ja että niissä harjoitetaan sosiaalista polkumyyntiä. Samaan aikaan vapauttamisen vastustajat syrjivät omia kansalaisiaan pakottamalla heidät maksamaan perusteettoman korkeita hintoja tarvitsemistaan palveluista.
Uskon vahvasti, että toinen merkittävä vauhdittaja talouskasvulle olisi koheesiopolitiikan muuttaminen joksikin muuksi kuin pelkäksi propagandan iskulauseeksi. Jos Lissabonin strategia halutaan säilyttää, neuvoston, komission ja ennen kaikkea EU:n virkamiesten on muistettava solidaarisuusperiaatteen todellinen merkitys ja se, kuinka vapaat markkinat itse asiassa toimivat. 
Dillen (NI ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, on yllättävää, kuinka lähestyvät vaalit voivat toisinaan saada poliitikot muuttamaan suuntaa ja jopa kieltämään omat periaatteensa. Minä esimerkiksi koen jonkinlaista vahingoniloa tästä surullisesta saippuaoopperasta, jota Euroopassa näytellään vastauksena Bolkesteinin direktiiviin. Emmehän loppujen lopuksi kuulleet mitään valituksia palveluiden vapauttamisesta ennen toukokuun ensimmäistä päivää vuonna 2004, sillä alankomaalaisen komission jäsenen suunnitelma yksikertaisesti sopi eurooppalaiseen logiikkaan, jonka mukaan myös palveluntarjoajien on voitava toimia vapaasti EU:ssa. Presidentti Chiracin mieliksi ja jotta hän ei kärsisi nöyryyttävää tappiota 29. toukokuuta järjestettävässä kansanäänestyksessä, nyt ilmoitetaan, että kyseistä direktiiviä – jonka sosialistit Lamy ja Busquin ovat luonnollisesti hyväksyneet – tarkistetaan jälleen, ellei jopa kirjoiteta uudelleen. Nyt osoittautuu, että direktiivi on jäädytetty toistaiseksi, jotta Ranskan "ei-leiri" ei saisi enempää valttikortteja.
Euroopan vasemmistolaiset ovat keksineet, että sosiaalinen polkumyynti vaarantaa heidän kotimaidensa kansalaisten työpaikat. He ovat myös keksineet uudelleen kansallisten ja suvereenien etujen säilyttämisen merkityksen. Ranskan vasemmisto, jälleen uskollisena sotaa edeltävän -puolueenperinteille, on keksinyt "oma väki ensin" -periaatteen, jota se aiemmin kammoksui, ja tuomitsee direktiivin alkuperämaaperiaatteen. Jää luonnollisesti nähtäväksi, riittääkö tämä tekopyhyys estämään ei-leiriä juhlimasta murskavoittoa 29. toukokuuta. Toisin kuin komission nerot saattavat ajatella, äänestäjät eivät ole tyhmiä. Samanlainen tilanne on kehittymässä Saksassa; tämän päivän -lehdessä kirjoitetaan, että sosiaalidemokraattinen liittokansleri, joka on levoton ensi kuussa Nordrhein-Westfalenissa järjestettävien vaalien vuoksi, haluaa ottaa käyttöön tiukempia toimenpiteitä, jotta vältetään se, että halpa itäeurooppalainen työvoima vie saksalaisten työpaikat. Kuka olisi voinut kuvitella, että tämä entinen internationalistinen marxilainen kykenisi tällaiseen? Voimme vain onnitella häntä. 
Thyssen (PPE-DE ).
    Jokainen sukupolvi kohtaa omat haasteensa. 1980-luvulla meille kerrottiin, kuinka kilpailuasemaamme olisi parannettava, ja 1990-luvulla oli kyse valtion rahoituksen uudelleenjärjestelystä. Nyt kun kohtaamme yhä aggressiivisempaa maailmanlaajuista kilpailua, maailma muuttuu jatkuvasti ja väestö ikääntyy, meidän on kohdattava uusi haaste, sosiaalimallimme turvaaminen, mikä edellyttää ensinnäkin talouskasvua. Kaikki ymmärtävät nyt, ettei näihin haasteisiin voida vastata pelkillä julistuksilla ja täyttämättömillä lupauksilla. Kansalaiset ovat pettyneitä; he haluavat toimintaa ja tuloksia. Eurooppa-neuvoston huippukokouksen jälkeen voimme todeta, että meillä on toimielinten välinen sopimus ja että unioni on tavallaan sitoutunut Lissabonin strategian uudelleen käynnistämiseen, ja tämän vuoksi huippukokouksen päätelmät ovat lupaava uusi alku ja puheenjohtajavaltio ansaitsee kiitokset. Tulkitkaamme se näin kansalaisille, ja kuten neuvoston puheenjohtaja ehdotti, heidän omalla kielellään. Toivomme tietenkin, että vakaussopimusta koskeva uusi lainsäädäntö tarjoaa vakuuttavaa näyttöä neuvoston puheenjohtajan meille antamasta viestistä ja että voimme luottaa selkeisiin kriteereihin ja riittävään täytäntöönpantavuuteen. Olemme iloisia myös siitä, että päätelmissä korostetaan pienten ja keskisuurten yritysten merkitystä, ja toivomme, ettei tämä jää pelkäksi puheeksi.
Palveludirektiivistä on todettava, että vaikka suuri tiedotustaistelu onkin hävitty, ei koko sotaa ole hävitty. Toisena lainsäädäntövallan käyttäjänä teemme kaikkemme mahdollistaaksemme palvelujen vapaan liikkuvuuden ja huolehdimme siitä, että tämä tapahtuu johdonmukaisesti oman sukupolvemme tehtävän kanssa, joka on sosiaalimallimme turvaaminen kolmine ulottuvuuksineen. Arvoisa puhemies, parlamentin Lissabonin strategian ohjauskomitea päätti eilen tehdä täysillä töitä, ja omalta osaltamme voin vakuuttaa neuvoston puheenjohtajalle, komissiolle sekä kollegoilleni täällä ja kansallisissa parlamenteissa, että olemme edelleen vahvasti sitoutuneet tavoitteiden saavuttamiseen ja että yhteistyöhömme tässä asiassa voidaan luottaa. 
Rasmussen (PSE ).
    Arvoisa puhemies, näen ettei jäsen Watson ole paikalla ja olen siitä pahoillani. Minun on tehtävä selväksi, etten yhdy jäsen Watsonin esittämään kritiikkiin Euroopan unionin neuvoston puheenjohtajaa Junckeria kohtaan. Ei tietenkään ole puheenjohtaja Junckerin vika, että Ranskan hallitus on tällä hetkellä niin suuressa epäsuosiossa, ettei se pysty vakuuttamaan ranskalaisia äänestämään perustuslakisopimuksen puolesta. On tietenkin totta, että puheenjohtaja Juncker itse on vakuuttanut tämän vuoden maaliskuussa pidetyn Eurooppa-neuvoston kokouksen kautta, että me muut olemme asemassa, jossa voimme selittää ranskalaisille, että meillä on nyt järkevästi suunniteltu vakaus- ja kasvusopimus, että Lissabonin prosessin tasapaino on säilytetty ja että olemme nyt tilanteessa, jossa voimme ottaa seuraavan askeleen, kuten talous- ja raha-asioista vastaava komission jäsen Almunia korosti sanoessaan, että näiden kahden välineen käytöllä yhdessä makrotaloudellisten aloitteiden kanssa me itse asiassa pystymme luomaan lisää uusia työpaikkoja Eurooppaan.
Haluaisin sanoa jäsen Watsonille, Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmälle sekä muillekin, olivatpa he läsnä tai eivät, että tässä on kyse heidän ja meidän jaetusta vastuusta sekä komission puheenjohtaja Barroson, koko komission sekä puheenjohtaja Junckerin ja neuvoston vastuusta. Meidän on osoitettava ranskalaisille, että Euroopan unionilla on nyt yksi tärkeä tehtävä, ja se on uusien ja parempien työpaikkojen luominen. Ranska ei pysty luomaan uusia ja parempia työpaikkoja yksinään. Ranska ja ranskalaiset tarvitsevat uutta perustuslakisopimusta, ja tämä uusi eurooppalainen rakenne yhdessä maaliskuun Eurooppa-neuvossa esitetyn poliittisen lähestymistavan kanssa, joka toivottavasti jatkuu kesäkuun Eurooppa-neuvostossa, tarjoavat järkeviä perusteita lisäpyrkimyksillemme työssämme Euroopan hyväksi. Euroopassa ei ole kyse yhden päivän näytelmistä tai suurista vallankumouksista. On kyse kovasta, järkevästä ja päämäärähakuisesta työstä, ja tästä haluaisin tänään kiittää puheenjohtaja Junckeria. 
Letta (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, vakaussopimuksesta aikaansaatuun yksimielisyyteen liittyy myönteisiä näkökohtia, mutta jäljellä on vielä merkittäviä huolenaiheita. Ensinnäkin on tärkeää, että komissiolla on pikemminkin aiempaa vahvempi kuin heikompi asema sopimuksen hallinnossa niin tilinpidon kuin investointienkin osalta, toisin sanoen niin vakauden kuin kasvunkin osalta.
Toiseksi on todellakin ymmärrettävä, että sopimus koskee kasvua, nimittäin talouden kasvua, ei alijäämän kasvua: näitä kahta asiaa ei pidä yhdistää toisiinsa, kuten eräät nykyhallitukset, esimerkiksi Italian hallitus, vaikuttavat tekevän. Kehotamme tämän vuoksi Euroopan toimielimiä työskentelemään ehkäistäkseen vaaralliset uudelleenvaltiollistamiset ja ottamaan määrätietoisia askelia yhteisön hengen lisäämiseksi. Koko unionin tulevaisuus vaarantuu, jos emme säilytä yhteisön lähestymistapaa sekä vakaussopimuksen että muiden politiikkojen täytäntöönpanossa, varsinkin ratkaisevan tärkeän Lissabonin strategian täytäntöönpanossa. 
Musacchio (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ammattiliitot ja rauhanliikkeet järjestivät 19. maaliskuuta Brysselissä valtaisan mielenosoituksen Bolkesteinin direktiiviä, vapaata kauppaa ja sotaa vastaan sekä sosiaalisen Euroopan puolesta.
Tässä paradoksaalisessa tilanteessamme, jolle on ominaista vahva valuutta, heikko talous ja yhteiskunnan kriisi, Maastrichtin sopimuksen muodostaman kehyksen ja Lissabonin strategian kriisissä, mielenosoituksessa – johon osallistui kymmeniätuhansia työntekijöitä kaikkialta Euroopasta, ja korostan vielä, että heitä oli tullut paikalle kaikkialta, myös uusista itäisistä jäsenvaltioista – esitettiin selkeä vaatimus kipeästi kaivatusta suunnanmuutoksesta. Mielenosoittajat vaativat tätä huolimatta eräiden käsityksestä kaksijakoisesta Euroopasta, toisin sanoen sisäisestä polkumyynnistä, Bolkesteinin direktiivin Euroopasta. Mielenosoitus osoitti sen sijaan, että oikeuksia on yhdenmukaistettava, luonnollisesti parempaan suuntaan.
Nyt tarvitaan siis Eurooppaa, joka hylkää Bolkesteinin direktiivin – pahaenteisen työaikadirektiivin – ja joka vasemmalta käsin kykenee rikkomaan monetaristisen vapaan kaupan häkin ja piristämään – eikä vähentämään – laadukkaita investointeja, oikeuksia, kehitystä, työtä ja ympäristöä: toisin sanoen Eurooppaa, joka kykenee muuttumaan sosiaaliseksi Euroopaksi, ainoaksi mahdolliseksi Euroopaksi.
Haluamme pyrkiä toteuttamaan nämä toiveet parlamentissa ehdotustemme avulla ja auttaa tuomaan parlamenttiin Brysselin kaduilla vallinneen voimakkaan tunteen, johon parlamentin on vastattava. 
Karas (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, minun on todellakin sanottava, että meistä on tullut hyvin vaatimattomia arvioidessamme valtioiden ja hallitusten päämiesten kokousten tuloksia. Nauttisimme paljon suurempaa kansalaisten luottamusta ja olisimme uskottavampia, jos jäsenvaltioiden hallitusten toimet olisivat yhdenmukaisia tehtyjen päätösten kanssa. Tällä hetkellä käytämme aikamme huippukokouksissa päätösten korjaamiseen sen sijaan että noudattaisimme ja edistäisimme sitä, mistä on sovittu. Neuvoston puheenjohtaja on kenties ainoa henkilö, joka ylipäänsä saa aikaan yhteisiä päätöslauselmia tässä vaiheessa. Olemme iloisia mistä tahansa sopimuksesta, sillä muuten on vaarana epäonnistuminen.
Vilkaiskaa kanssani taaksepäin. Minusta ongelma liittyy ristiriitoihin perustamissopimusten ja poliittisen toiminnan välillä.
Tarkastellaanpa vaikka vakaus- ja kasvusopimusta: me anelemme sen noudattamista, kiellämme sen heikentyneen, mutta rikkomukset ja marginaalit vain lisääntyvät. Järjestetään estäviä toimenpiteitä, ja komission kykyä puuttua asioihin ja asettaa sanktioita hankaloitetaan.
Kroatia: päätimme, että Kroatian kanssa käytävät neuvottelut aloitetaan 17. maaliskuuta, mutta siirsimme neuvotteluprosessia, vaikka edellytykset täyttyivät.
Rahoitusnäkymät: haluamme päästä sopimukseen puheenjohtajavaltio Luxemburgin kanssa, mutta emme ole nähneet merkkejä siitä, että mikään olisi muuttunut yhden prosentin kannassa komission ehdotuksen osalta.
Bulgaria ja Romania: komissio on laatinut kertomuksen edistymisestä liittymisvalmisteluissa, ja siitä käy selvästi ilmi, mitkä edellytykset eivät vielä täyty, mutta sopimuksen allekirjoittamispäivä on päätetty. Parlamentilta pyydetään puoltavaa lausuntoa, mutta samanaikaisesti parlamentin oikeuksista ei piitattu maanantaina.
Lissabon: haluamme sisämarkkinat ja näin ollen myös palvelujen sisämarkkinat, mutta eräät meistä johtavat kansalaisia harhaan supistamalla palveludirektiivin pelkäksi alkuperämaaperiaatteeksi.
Vetoan kaikkiin meihin, mutta ennen kaikkea jäsenvaltioihin: meidän on tultava jälleen vastuullisiksi, meidän on voitettava luottamus päätöksiin ja meidän on noudatettava itse laatimiamme sääntöjä. Tarvitaan vähemmän korjauksia jo olemassa olevaan; sen sijaan valtioiden ja hallitusten päämiesten on noudatettava tiukemmin päätöksiä, perustamissopimuksia ja direktiivejä.
Rosati (PSE ).
     Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, viime kokouksessaan Eurooppa-neuvosto teki lukuisia merkittäviä päätöksiä vakaus- ja kasvusopimuksen määräysten tarkistamisesta. Haluan ilmaista kannatukseni näille muutoksille. On totta, että päätökset heikentävät joitakin sopimuksen määräyksiä ja niiden rajoittavaa luonnetta, mutta tämän ei tarvitse merkitä budjettikurin höllentämistä jäsenvaltioissa. Olemme kaikki tietoisia siitä, että sopimuksen sääntöjä on rikottu jo jonkin aikaa järjestelmällisesti. Joka kolmannessa jäsenvaltiossa on tällä hetkellä liiallinen alijäämä. Tilanne on hyvin masentava, ja luottamus koko unioniin on vaarassa. Sopimuksen tarkistaminen ja erityisesti ehkäisevien osatekijöiden suurempi joustavuus tosiasiassa vahvistavat sen kurinpitovaltaa. On paljon parempi, että on vähemmän rajoittavia sääntöjä, joita kuitenkin kaikki poikkeuksetta noudattavat, kuin rajoittavia sääntöjä, joista ei piitata ja joita rikotaan.
Olen iloinen myös neuvoston päätöksistä vauhdittaa Lissabonin strategiaa, ja olen erityisen mielissäni siitä, että näissä päätöksissä otetaan huomioon Wim Kokin korkean tason työryhmän tulokset. On olennaista, että Lissabonin toimintasuunnitelmaan sisältyvät uudistukset pannaan mahdollisimman nopeasti täytäntöön, mikäli halutaan luoda kestävää talouskasvua ja lisää työpaikkoja ja säilyttää Euroopan sosiaalimalli. On kuitenkin muistettava, että päävastuu keskeisten rakenneuudistusten täytäntöönpanosta on nyt jäsenvaltioilla. Yksittäisten jäsenvaltioiden hallitusten ja parlamenttien on osoitettava poliittista rohkeutta ja näkemyksellisyyttä. Niiden on kyettävä vakuuttamaan kansalaiset siitä, että Lissabonin strategian nopea ja tehokas täytäntöönpano on pitkällä aikavälillä heidän etujensa mukaista. Eurooppalaiset toimielimet voivat ja niiden pitääkin tukea jäsenvaltioiden hallituksia tässä vaikeassa prosessissa. Komission on vahvistettava asemaansa neuvoston päätösten tehokkaana valvojana, ja sen on seurattava uudistusten edistymistä yksittäisissä jäsenvaltioissa avoimin menetelmin. Euroopan parlamentin ja jäsenvaltioiden kansallisten parlamenttien välisen yhteistyön on oltava jatkuvaa.
Arvoisa puhemies, ehdotan sellaisen pysyvän foorumin perustamista, jossa Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien edustajat voisivat järjestää säännöllisiä ja kohdennettuja tapaamisia keskustellakseen Lissabonin strategian täytäntöönpanoon liittyvistä haasteista. Tämä vahvistaisi vastuuntuntoa strategian täytäntöönpanosta parlamenttien tasolla ja lisäisi tietoisuutta sen merkityksestä Euroopan yhteiskuntien kannalta. 
In 't Veld (ALDE ).
    Minusta meillä ei ole mitään syytä olla tyytyväisiä tähän huippukokoukseen, joka oli häpeällinen esitys poliittisista lehmänkaupoista, ja nyt nämä samaiset poliitikot vuodattavat krokotiilin kyyneleitä kansalaisten kyynisyyden vuoksi. Minusta tämä on jälleen uusi isku EU:n uskottavuudelle.
Huippukokouksessa olisi pitänyt valmistella Euroopan taloutta 2000-lukua varten, ja siellä olisi pitänyt saada aikaan tiukempi budjettikuri ja palvelujen vapaat markkinat, mutta sen sijaan olemme juuttuneet vanhaan velkaantumisen ja protektionismin kaavaan. Tämän kutsuminen sosiaalipolitiikaksi on häpeällistä. Jotkut sanovat, että vakaussopimus on pelastettu, mutta minusta nämä epämääräiset sanamuodot, poikkeuslausekkeet ja kirjanpitokikkailut, puhumattakaan siitä tavasta, jolla poliittiset johtajat kohtelevat palveludirektiiviä, ovat pelkkää kansankiihotusta. Uudet jäsenvaltiot eivät syyllisty meidän omahyväisyyteemme, vaan ne ovat paljon dynaamisempia ja toteuttavat uudistuksia, ja haluaisinkin että niistä otettaisiin mallia.
Lopuksi, arvoisa puhemies, toivon, että eri kansanäänestysten ja vaalien jälkeen pitkän ajanjakson näkemyksellisyys, rohkeus, vastuuntunto ja poliittinen johtajuus pääsevät lopultakin vallalle. 
Montoro Romero (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, Euroopan talous on hyvin herkässä tilassa. Eurooppa-neuvoston viime huippukokouksen aikaan Euroopan komission talouskasvuennusteita tarkistettiin alaspäin, ja tämän vuoksi on tarkistettu niin kasvua kuin työpaikkojen luomistakin koskevia ennusteita.
Meille kerrotaan, että vuonna 2005 Euroopan työttömyysaste nousee ja talous on pysähdyksissä. Tämä on kielteistä, ja meidän on vastattava lähettämällä selkeitä viestejä, luottamusta lisääviä viestejä kuluttajille ja sijoittajille. Euroopan talouden ongelmana on luottamuksen puute, joka johtuu talouspolitiikasta, joka ei ole omiaan lisäämään luottamusta.
Lissabonin toimintasuunnitelma, vakaussopimus ja palvelujen vapauttaminen ovat keskeisiä tekijöitä luottamuksen palauttamisessa. Menetimme tämän mahdollisuuden maaliskuussa. Menetimme mahdollisuuden edistää tervettä julkista taloutta, ja tästä on esimerkkejä kaikkialla Euroopassa. Valtiot, jotka ovat pyrkineet rationalisoimaan talousarvioitaan, ovat nyt nopeimmin kasvavia ja työpaikkoja eniten luovia valtioita Euroopassa. Lissabonin toimintasuunnitelmaan sisältyneitä rakenneuudistuksia toteuttaneet valtiot ovat itse asiassa kasvavia ja työpaikkoja luovia valtioita Euroopan unionissa.
Emme voi puhua Euroopan sosiaalimallista tarkastelematta näitä valtioita emmekä voi ilmaista tyytyväisyyttämme, kun vakaussopimusta on nyt tarkistettu sellaisten suurten valtioiden poliittisten etujen mukaisesti, jotka eivät kasva eivätkä luo työpaikkoja, ja kun esitetään epäilyksiä vakaussopimuksen varsinaisesta luonteesta eikä luottamusta löydy Euroopan unionin tarvitsemiin talousuudistuksiin.
Hyvä Barroso, tässä on teidän mahdollisuutenne, jos aiotte tehdä meidän kaikkien toivomaa kasvua ja työllisyyttä Euroopassa koskevasta hankkeestanne elinkelpoisen. 

Berès (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tämä on seikka, jota emme vielä ole käsitelleet, mutta uskon, että olosuhteet, joissa olette joutunut neuvottelemaan euroryhmän kanssa ja sitten Ecofin-neuvostossa, osoittavat, että kyseessä voi olla ongelma toimivallan koordinoinnissa kahden elimen kesken. Mainitsitte myös kolmen ja 60 prosentin säännöt ja totesitte, etteivät ne ole muuttuneet. Olette oikeassa. Teidän olisikin ollut vaikeaa muuttaa niitä, sillä nämä luvut esitetään perustamissopimusten liitteenä olevassa pöytäkirjassa sekä perustuslakisopimuksen liitteenä olevassa pöytäkirjassa.
Haluaisin vielä käsitellä uudistuksen keskeisiä tekijöitä. Ensimmäiset kohdat, joista emme mielestäni ole keskustelleet tarpeeksi, ovat kohtia, jotka antavat meille mahdollisuuden edistyä niiden perusteiden yhdenmukaistamisessa, joiden mukaan jokainen jäsenvaltio vastaisuudessa laatii talousarvionsa, ja joissa määritetään huomioon otettavat makrotaloudelliset näkymät ja parannetaan tilastollisia välineitä yksittäisten jäsenvaltioiden tulosten arvioimiseksi. Nyt vaikuttaa muodikkaalta ajatus kansallisten parlamenttien yhä laajemmasta osallistamisesta. Katson kuitenkin, että pääasiassa jäsenvaltioille kuuluvan toimivallan osalta tämä on paras lähestymistapa, ja tämän mukaisesti järjestämme 25. huhtikuuta Euroopan parlamentissa kansallisten parlamenttien kanssa keskustelun talouspolitiikan haasteista Euroopassa ja jäsenvaltioissa.
Tarkastellessani toteutunutta uudistusta havaitsen siinä pettymyksen aiheita. Jokainen jäsenvaltio on esittänyt vaatimuksiaan, ja olemme jälleen nähneet eräänlaista kaupantekoa, jossa jokainen on ansioitunut, mutta lopulta eurooppalaista lisäarvoa tai todellista välinettä kasvun ja työllisyyden edistämiseksi ei ole saatu aikaan. Meillä on tässä vielä paljon työtä. Tiedän, että jaatte tämän huolen, toisin sanoen että tulevaisuudessa talouspolitiikan aidon koordinoinnin olisi annettava meille viimeinkin mahdollisuus hyötyä euron käyttöönotosta kaikin mahdollisin tavoin.
Lopuksi – jos sallitte, arvoisa puhemies – mitä tulee rakenneuudistuksiin ja näin ollen myös eläkkeisiin, ne ovat valitettavasti tämän uudistuksen suurimpia voittajia, sillä olipa kyseessä ehkäisevä vaihe tai alijäämän arviointi, ne on otettava huomioon. Muistan, mitä sanoitte meille talous- ja raha-asioiden valiokunnassa. Ette välttämättä ollut samaa mieltä siitä, että eläkeuudistusta olisi ohjattava kirjanpitoperiaattein. 
Matsakis (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, vakaus ja kasvu ovat riippuvaisia terveestä taloudesta. EU:n talous kärsii päivittäin, toisinaan miljoonia euroja, Turkin EU:n rahdille asettamasta kauppasaarrosta. Tämän kauppasaarron oli alun perin teoriassa määrä kohdistua Kyprokseen, mutta käytännössä se kohdistuu koko EU:hun. Selitän syyt tähän seuraavassa esimerkissä. Saksalaisomisteiselta Ranskan lipun alla purjehtivalta laivalta, joka kuljettaa espanjalaiselle yritykselle tavaroita Yhdistyneestä kuningaskunnasta, estetään pääsy turkkilaiseen satamaan, jos paljastuu, että jollain tavaroita kuljettavan yrityksen johdon jäsenistä on aiemmin ollut liikeyhteyksiä kyproslaiseen yritykseen. Tämä on laitonta ja mieletöntä, eikä ole mitään syytä, miksi neuvoston ja komission olisi siedettävä tällaista aggressiivista käytöstä ehdokasvaltiolta enää päivääkään.
Haluan lyhyesti mainita toisenkin seikan. Kaksi päivää sitten laajalevikkisessä päivittäin ilmestyvässä -sanomalehdessä, Turkin hallituksen äänitorvessa, kirjoitettiin, että neuvosto ja komissio ovat tehneet salaliiton kaltaista yhteistyötä pääasiassa eristääkseen ja horjuttaakseen Kyproksen hallitusta pakottaakseen sen hyväksymään Kyproksen asiassa ratkaisun, joka ei nauti kansan suosiota. Tiedän, että tämä on perätön uutinen, mutta sitä on käytetty hyväksi turkkilaisessa propagandassa, ja se on herättänyt huolta valitsijakunnassani. Pyydän teitä toteamaan täällä tänään, että tämä on täysin perätön ja naurettava väite. 
Langen (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, vakaus- ja kasvusopimusta on ylistetty paljon. Uskon kuitenkin, että sen synnytys oli vaikea ja että tulos on kaikkea muuta kuin tyydyttävä. En halua moittia puheenjohtaja Junckerin ja puheenjohtaja Barroson saavutuksia itsekkäiden kansallisten pyrkimysten yhteensovittamisessa, mutta tulos on vain väliaikainen naula euron vakauden arkussa. Emme huomaa tätä nyt, sillä Yhdysvallat ja Japani ovat paljon suuremmissa veloissa. Heti kun niiden velat pienenevät, euron vakaus ja vaihtokurssi kuitenkin joutuvat kyseenalaisiksi. Tietysti kolmen ja 60 prosentin säännöt on säilytetty. Enää ei kuitenkaan edes keskustella siitä, että vakaus- ja kasvusopimusta koskevissa päätöslauselmissa todetaan, että olisi pyrittävä tasapainottamaan talousarviota. Ensimmäinen kokeilu, joka koski kahta suurta valtiota, Ranskaa ja Saksaa, epäonnistui. Jos sopimuksen noudattaminen ei onnistu vaikeina aikoina, miksi sitä pitäisi noudattaa hyvinäkään aikoina? Minusta tämä ei ole realistinen ajatus. Jo ero nollan ja kolmen prosentin välillä tekee euroalueella 250 miljardia euroa. Nämä rahat olisi voitu käyttää lyhyen ajanjakson taloussuhdanteissa, luonnonkatastrofeissa tai kansainvälisissä tehtävissä. Siihen mennessä ne olivat kuitenkin menneet.
Tämän vuoksi katson, että jopa viittaus Euroopan keskuspankkiin on riittämätön, koska vaikka Euroopan keskuspankki onkin riippumaton, se on toissijainen suhteessa kansallisiin pankkeihin. Euroopan keskuspankilla on neuvostonsa, mutta kahta kolmannesta siitä hallitsevat kansallisten keskuspankkien pääjohtajat. Niin kauan kun Euroopan keskuspankki ei pysty suuntaamaan omaa perusrahoitustoimintaansa valtion joukkovelkakirjalainojen hyvän tai huonon luokittelun suhteen euroalueella, se ei pysty auttamaan euroa saavuttamaan tarvittavaa vakautta pitkällä ajanjaksolla. 
Andersson (PSE ).
    Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen kevään Eurooppa-neuvoston kokouksen tuloksiin. Haluan korostaa neljää seikkaa. Ensinnäkin Lissabonin prosessi on tasapainossa, mikä merkitsee myös sitä, että pilarit ovat toisistaan riippuvaisia. Toiseksi Euroopan sosiaalimallia korostetaan paljon, ja se merkitsee sekä uusia että korkealaatuisia työpaikkoja, turvallisia sosiaaliturvajärjestelmiä, joita on nykyaikaistettava, sekä työ- ja perhe-elämän yhteensovittamista. Kolmanneksi olen tyytyväinen siihen, mitä on todettu palveludirektiivistä. Uskon, että yksimielisyys siitä lisääntyy neuvoston ja uskoakseni parlamentin enemmistön välillä. Tarvitsemme palveludirektiiviä, mutta sen ei pidä olla nykyisen ehdotuksen kaltainen. Meidän on voitava säilyttää Euroopan sosiaalimalli. Meidän on voitava asettaa tiukkoja ympäristöä koskevia edellytyksiä ja taata kuluttajille vahvat oikeudet. Minusta tällaisen ehdotuksen laatiminen on mahdollista. Neljänneksi kestävä kehitys on valtavirtaistettava. Ekologisesti kestävä kehitys on keskeistä, mutta niin on myös – ja aivan yhtä suuressa määrin – taloudellisesti ja sosiaalisesti kestävä kehitys.
Lopuksi haluan sanoa, ettei kaikki tietenkään ole vain negatiivista. On liian helppoa olla pessimisti. Emme ole täysin noudattaneet Lissabonin prosessia, mutta monet valtiot ovat kuitenkin täyttäneet suuren osan sen vaatimuksista. En nimeä niitä valtioita, jotka ovat onnistuneesti täyttäneet vaatimukset, mutta vilkaisu näihin valtioihin paljastaa, että ne ovat yhdistäneet kasvun, korkean työllisyyden, vahvat sosiaaliturvajärjestelmät ja tiukat ympäristöä koskevat vaatimukset. Meillä on täysi syy suhtautua tulevaisuuteen optimistisesti. 
Malmström (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, minun on valitettavasti todettava, että Eurooppa-neuvoston kokous oli ainutlaatuinen näyttö huonosta johtamisesta. Aikana, jolloin eurooppalainen talous on todella uudistuksen tarpeessa, kun työttömyys lisääntyy – myös Ruotsissa, hyvä jäsen Andersson – ja euroskeptisismi lisääntyy, mitä tekee neuvosto? Sen sijaan, että se puolustaisi Eurooppaa ja ottaisi julkisesti johtoaseman, EU:n johtajat välttelevät yhtä merkittävintä Lissabonin prosessin aihetta, nimittäin palveludirektiiviä.
Eri kansanäänestysten pelossa ne ruokkivat valheita ja myyttejä, joita vasemmisto kylvää tämän direktiivin yhteydessä. Väitetään, ettei Euroopan kuluttajien ja työntekijöiden kurjuus pääty koskaan, jos palveludirektiivi hyväksytään. Neuvosto ja komissio kuitenkin tietävät, että direktiivi, jolla ei ole mitään tekemistä perustuslakisopimuksen kanssa, on hyvin tärkeä kasvulle, työllisyydelle ja kuluttajille Euroopassa. Kukaan ei tietenkään halua, että palveludirektiivi johtaisi sosiaalisen polkumyyntiin, mutta sen sijaan että puolustaisivat itse tilaamaansa direktiiviä, he auttavat lietsomaan suuria väärinkäsityksiä, jotka lisäävät epäluottamusta. Kuinka ihmiset voisivat luottaa Eurooppaan, kun edes me Euroopan kanssa päivittäin työskentelevät emme uskalla luottaa siihen?
Kirkhope (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, maaliskuun huippukokouksessa oli määrä käynnistää uudelleen Lissabonin toimintasuunnitelma. Surullista kyllä, pelkään pahoin, että se voi jäädä historiaan jokseenkin välteltynä asiana. Ranskan presidentin ja muiden selkeä hyökkäys liberaalia taloutta vastaan ei ollut ylentävä näky. Oli jokseenkin poikkeuksellista, että Euroopan talouden vapauttamista kutsuttiin aikamme uudeksi kommunismiksi. Pyrkimykset vaarantaa palveludirektiivi ovat surullisen selkeä merkki siitä, että uudistusten vastaiset voimat ovat Euroopassa edelleen vallalla.
Puheenjohtaja Barroso sanoi äskettäin, että jotkut luulevat Euroopan komission puolustavan 15:tä vanhaa jäsenvaltiota 10:tä uutta jäsenvaltiota vastaan. Tämä ei ole totta. Hän on täysin oikeassa; palveludirektiivi on tärkeä rakennuspalikka menestyksekkäässä ja dynaamisessa taloudessa. Ne, jotka pyrkivät vaarantamaan sisämarkkinoiden edistymisen, eivät tee palvelusta kotimaidensa miljoonille työttömille. Päinvastoin, kuten uudet jäsenvaltiot ovat niin selvästi osoittaneet, vapautuvat taloudet ovat juuri niitä menestyksekkäitä, uusia työpaikkoja luovia talouksia.
Niin kutsuttu Euroopan sosiaalimalli on saanut niin suurta merkitystä joissakin valtioissa, että vaikuttaa lähes mahdottomalta ryhtyä kunnolliseen uudistukseen. Pelkään, että tämä uusi malli, olivatpa sen hyödyt ennen mitä tahansa, on nyt eräänlainen Akilleen kantapää taloudellemme. Korkea työttömyysaste on vakiintunut – viime laskennassa määrä oli 19 miljoonaa. Se edistää yritysvastaista kulttuuria, ja niin kauan kuin uudistusta ei toteuteta, Kiinan, Yhdysvaltojen ja Intian kilpailukyky paranee päivittäin meidän vahingoksemme.
Kuten totesin puheenjohtaja Barrosolle, uskon hänen toimivan vilpittömästi pyrkiessään toteuttamaan tarvittavat uudistukset, mutta muut ovat pettäneet hänen pahasti. Näin ovat tehneet hallitusten päämiehet, mukaan luettuna kotimaani Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri, jonka lyhytnäköisyyden vuoksi Barroson on ollut hyvin vaikea edetä.
Neuvosto on tehnyt myös hyviä päätelmiä esimerkiksi Kioton pöytäkirjasta ja kestävästä kehityksestä, mutta pelkään, että eräiden johtajien kovakourainen taktiikka heidän pyrkiessään jarruttamaan talousuudistusta ja pelatessaan yhä huonompaan huutoon joutuneella vakaus- ja kasvusopimuksella on meille kaikille hyvä muistutus siitä, että jos emme ole valppaita, etumme voidaan uhrata lyhytnäköisellä politiikalla. 
Sacconi (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, toistamme usein itseämme keskusteluissamme, joten haluan aluksi mainita eilen lukemani uutisen, joka oli mielestäni varsin hätkähdyttävä. Muutama päivä sitten eteläisen Kiinan Huang Kan Tunissa oli kansannousu, jossa valitettavasti menehtyi kaksi ihmistä poliisin julmien torjuntatoimien vuoksi. Koko kylän väestö vastusti hiljattain perustettua kemiantehdasta, joka on lyhyen ajan kuluessa aiheuttanut vakavaa ilman, veden ja maaperän saastumista.
Mitäkö tarkoitan tällä uutisella? Tahdon sanoa, että uusia ympäristöä, ekologiaa, terveyttä ja sosiaalialaa koskevia vaatimuksia esitetään nyt myös näissä uusissa talouksissa teollisen kasvun seurauksena. Tämä osoittaa meille selvästi asemamme tulevaisuuden kansainvälisessä työnjaossa: meidän on suunniteltava ja myytävä tekniikkaa, jotta nämä valtiot voivat kasvaa toistamatta meidän virheitämme, kuten saastumista ja sosiaalista sortoa. Tältä kannalta huippukokouksen tulokset olivat mielestäni myönteisiä, sillä siellä todella vauhditettiin Lissabonin strategiaa korostamalla kolmen pilarin keskinäisestä riippuvuutta. Siellä tuotiin jälleen esiin Euroopan unionin globaali asema kestävän kehityksen alan johtajana ja esitettiin hyvin kunnianhimoinen ja juuri tässä yhteydessä merkittävä Kioto 2 -pöytäkirja.
Minusta hyvää on ennen kaikkea Lissabonin strategian hallinnon poliittinen uudistus sen periaatteen mukaan, että kaikkien – esimerkiksi jäsenvaltioiden, yhteisön, paikallisten yhteisöjen ja Euroopan unionin – on huolehdittava täysin omasta osuudestaan. Myös parlamentin on tehtävä oma osuutensa, kuten on selkeästi todettu. Arvoisa puhemies, me pystymme parempaan, jos jatkamme toivomaanne yhteistyötä, joka on hiljattain käynnistynyt toimielinten kesken meitä koskevassa tehtävässä – edistyneen lainsäädännön laatimisessa. Katson, että REACH-direktiivi on yksi tärkeimmistä aloista, joilla tämä haaste on kohdattava. Olen varma, että toivottu yhteistyö toteutuu tulevina kuukausina tämän tavoitteen saavuttamiseksi. 
Sterckx (ALDE ).
    Suhteista Kiinan kansantasavaltaan vastaavan valtuuskunnan puheenjohtajana haluan sanoa muutaman sanan neuvoston puheenjohtajalle asevientikiellon poistamisesta. Olen huomannut, että vaikka tiedätte parlamentin suuren enemmistön vastustavan tätä, neuvosto edelleen kiirehtii sitä. Tunnen jopa sympatiaa kiinalaisia kohtaan, kun he kyseenalaistavat tämän poliittisena eleenä ja toteavat, että tämän kaltaisessa strategisessa kumppanuudessa tällaisilla vientikielloilla ei ole sijaa. Jos kuitenkin haluamme tehdä tällaisen poliittisen eleen, meidän on vaadittava vastavuoroisesti jotakin, ja tätä ei vielä tapahdu. Päinvastoin, Kiinan viime kuussa hyväksymä omaisuuden erillisyyden vastainen laki lähettää vääränlaisen viestin. Myöhemmin tässä kuussa Kiinan kansankongressin valtuuskunta selittää täällä parlamentissa, mikä tämän tarkoituksena tarkalleen oli, ja kuuntelen heidän selitystään suurella mielenkiinnolla. Minusta meidän olisi myös pyydettävä yksittäisiä ihmisoikeuksia koskevaa elettä, sillä on aivan liian vähän näyttöä siitä, että Kiinassa olisi edetty tällä alalla viime aikoina. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, jos neuvosto siis haluaa esittää poliittisen eleen, kehotan teitä pyytämään sellaisia myös Kiinan hallitukselta. Toivon, että neuvosto hyväksyy tämän linjan, jota parlamentin suuri enemmistö kannattaa. 
Saryusz-Wolski (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, kevään huippukokouksen tulokset osoittavat, että Euroopan unioni on valitettavasti ottanut askeleen taaksepäin. Tulee olemaan yhä vaikeampaa saavuttaa perusteltuja taloudellisia tavoitteita. Maalitolpat vaikuttavat siirtyvän aina vain kauemmas. Vakaus- ja kasvusopimusta ohjaavien periaatteiden höllentäminen on hyvin huolestuttavaa. Manuaalisen valvonnan kaltaisten toimien käyttöönotto ja sopimuksen periaatteiden soveltaminen vain joihinkin valtioihin eikä niihin, jotka rikkovat sen periaatteita, on lyhytnäköinen lähestymistapa. Minkälaisen viestin tämä lähettää niille jäsenvaltioille, jotka ovat päättäneet toteuttaa kivuliaita uudistuksia lisätäkseen julkistalouden kurinalaisuutta ja täyttääkseen lähestymisperusteet? Minkälainen esimerkki tämä on jäsenvaltioille?
Valitettavasti Lissabonin strategiaa koskevat julkilausumat ovat vain paperilla. Jäsenvaltioiden ja koko unionin on luovuttava retoriikasta ja tuettava näitä hienoja julkilausumia erityisin ja johdonmukaisin toimin. On mahdotonta olla hyväksymättä puheenjohtajavaltion päätelmiä, nimittäin että yhtenäismarkkinoiden loppuunsaattaminen palvelujen vapaan liikkuvuuden osalta tukee talouskasvua, työllisyyttä ja kilpailukykyä koskevia yhteisön tavoitteita. Palveludirektiivi on Lissabonin strategian parhaita osia. Johdonmukaiset toimet yhtenäismarkkinoiden toteuttamiseksi ovat paras tapa tukea Lissabonin strategiaa. Kaikki nämä tavoitteet saavutetaan nopeammin ja tehokkaammin, jos nyt tarkasteltavana olevaa palveludirektiiviä ei laimenneta, heikennetä ja lykätä nykyisestä muodostaan. Meidän on taattava palvelujen vapaa ja rajoittamaton tarjonta koko unionin alueella. Direktiiviä työstäessämme meidän on huolehdittava siitä, että se sisältää mahdollisimman paljon tervettä järkeä ja mahdollisimman vähän rajoituksia.
Unioni tarvitsee voimakkaan taloudellisen katalysaattorin saavuttaakseen taloudelliset tavoitteensa. Yksi tällainen katalysaattori oli kymmenen uuden jäsenvaltion liittyminen unioniin viime toukokuun laajentumisessa. Nyt meidän on mentävä vielä pidemmälle. Meidän on ajettava tulevien sukupolvien etuja, emmekä saa ajatella pelkästään tämänhetkistä poliittista keplottelua, vaaleja ja kansanäänestyksiä. Jäsenvaltioiden kansalaiset odottavat meidän kantavan vastuumme. Hienot sanat eivät muuta tai taio pois tämän hetken todellisuutta, jolle on ominaista muutoshaluttomuus ja haluttomuus avata markkinoita sekä makrotaloudellisen kurinalaisuuden heikkeneminen. Meidän on löydettävä rohkeutta kohdata tulevaisuus. 
Van den Burg (PSE ).
    Puheenvuoron saamisessa keskustelun lopulla on se etu, että on mahdollista käsitellä useita seikkoja, joita keskustelussa on jo esitetty, ja haluankin tehdä näin mainitsemalla kolme väärinkäsitystä, jotka ovat olleet vallalla tässä keskustelussa. Ensimmäinen väärinkäsitys koskee vakaus- ja kasvusopimuksen uudistusta. Ei ole kyse pelkästään lehmänkaupoista niiden jäsenvaltioiden kesken, jotka ovat pyrkineet noudattamaan sopimuksen määräyksiä. On keskusteltu myös talouspolitiikasta ja siitä, mitä vakaussopimuksella oli määrä saavuttaa taloudellisesti makrotalouspolitiikan yhteydessä. Tämä ei ole kenties tullut selväksi tavassa, jolla tiedotusvälineet ovat sitä käsitelleet, mutta puheenjohtajavaltio Luxemburg on todellakin kiinnittänyt siihen huomiota. Toivon komission voivan tästä näkökulmasta käyttää vakaussopimuksen uudistusta entistä paremman eurooppalaisen makrotalouspolitiikan välineenä.
Toinen seikka koskee talouden suuntaviivojen ja työllisyyden suuntaviivojen yhdennettyä kohtelua sekä mikrotalouspolitiikkaa sellaisena kuin komissio sen eilen esitteli. Kaikki tämä sopii tietenkin Lissabonin strategian kehykseen, ja ryhmäni mielestä meidän olisi rationalisoitava näitä prosesseja ja pyrittävä yhdennettyyn lähestymistapaan. Meidän on kuitenkin huolehdittava siitä, että emme luo eräänlaista menettelyhierarkiaa, jotta yksikään neuvoston kokoonpano, komission jäsen, asiantuntijakomitea tai parlamentin yhdennetty rakennelma ei yksinään pääse valtaan. Emme halua superkomissaaria, superneuvostoa tai asiantuntijakomiteaa huolehtimaan vain tästä.
Kolmas seikka on palveludirektiivi. Tässä yhteydessä haluan jälleen kerran korostaa, että sen vastustaminen ei merkitse palvelujen ja työvoiman vapaan liikkuvuuden estämistä, vaan liittyy edellytyksiin, joiden mukaisesti tämän liikkuvuuden on määrä tapahtua. Komissio ei ole tehnyt läksyjään huolellisesti, ja meidän on ymmärrettävä, että työvoiman liikkuminen on erottamattomasti yhteydessä palvelujen vapaaseen liikkuvuuteen ja että tässä yhteydessä on tehtävä paljon enemmän kuin tähän mennessä ja täysin erillään tästä palveludirektiivistä. 
Radwan (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, nyt se on tehty. Meillä oli huippukokous, ja vakaus- ja kasvusopimusta uudistettiin – kuten monet väittävät – tai se kumottiin – kuten toiset väittävät. Myös palveludirektiiviin kohdistui hyökkäys. Mikään ei enää estä Eurooppaa vaurastumasta ja elpymästä. Nyt me onnistumme. Tämä voisi olla yksi viesti.
Arvoisa komission puheenjohtaja, olen kiitollinen siitä, että sanoitte puheenvuoronne alussa, että vakaussopimusta koskeva keskustelu on käynnistynyt, sillä yksimielisyys sen sääntöjen noudattamisesta tähän mennessä oli hajonnut, eikä näin ollen ollut muuta mahdollisuutta kuin tehdä jotain uutta. Heräsi kysymys, kuinka se tehdään. Välillä keskusteltiin valehtelijoista. Minusta ei kuitenkaan ole epämukavaa tanssia Euroopan keskuspankin ja Saksan keskuspankin pillin mukaan vakaus- ja kasvusopimusta arvioitaessa. Kun lisäksi pidetään mielessä, että monet valtiot ovat uhanneet lisäkasvun osalta lopettaa tähän mennessä noudatetun lainsäädännön noudattamisen, mietin tapahtuuko näin todella. Teemmekö me tulevaisuudessa tällaisia päätöksiä Euroopassa?
Lissabonin strategiasta haluan sanoa, että toivon vahvaa komissiota. Arvoisa komission puheenjohtaja, tiedän kyllä, että teidän on vaikeampaa toteuttaa tätä näkemystä kuin Jacques Delorsin, sillä Jacques Delorsilla oli puolellaan eri hallitusten päämiehet. Siihen aikaan Mitterrand ja Kohl tukivat aktiivisesti Euroopan edistystä. On tärkeää, että komissio keskittyy siihen, mitä Eurooppa voi saavuttaa, eikä laadi niin paljon asiakirjoja. Neuvoston kannalta on tärkeää, että jäsenvaltiot sitoutuvat siihen, mistä ne säännöllisesti sopivat, ja tekevät kotitehtävänsä, jotta mekin voimme saavuttaa tavoitteen.
Palveludirektiivistä minulla on vain yksi asia sanottavanani: äänestämme todennäköisesti tänään iltapäivällä Romaniasta ja Bulgariasta. Niille, jotka vastustavat direktiiviä neuvostossa, haluan sanoa vain, että kymmenellä uudella jäsenvaltiolla on ongelmia palvelujen vapauttamisessa, sillä se ei sisältynyt liittymissopimuksiin. Meidän ei pitäisi toistaa nyt tätä samaa virhettä toisten kohdalla. Pikemminkin päinvastoin, palvelujen vapaa liikkuvuus olisi korjattava Bulgariaa ja Romaniaa koskevissa suunnitelmissa sen mukaisesti, mitä sen kannattajat haluavat. Muuten kohtaamme saman ongelman. 
Bersani (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, kevään Eurooppa-neuvoston kokouksessa tehdyt päätökset näyttäisivät olevan onnistuneita, mutta olemme tietoisia siitä, että niitä arvostellaan vain toteutuneiden tekojen perusteella. Päätökset tuovat mukanaan hyviä mahdollisuuksia ja myös joitakin riskejä. Yleisesti annamme lisää vastuuta tälle poliittiselle päätöksentekoelimelle, ja meidän on pyrittävä siihen, että uudet tehtävät lisäävät yhtenäisyyttä eivätkä eroja.
Jäsenvaltioissa täytäntöön pannut direktiivit ja kansalliset uudistusohjelmat eivät saa jäädä liian yleiselle tasolle, vaan niissä pitää näkyä aidosti kohdennettuja ja mitattavissa olevia valintoja. Vakaussopimukseen sisältyvä jousto on toteutettava yhteisten ja järkevien kriteereiden mukaisesti entistä avoimemmin ja ainoastaan kasvun tukemiseksi. Tähän asiaan liittyvää Italiaa koskevaa arkaluonteista tapausta aletaan nyt käsitellä, ja haluan sanoa, että vetoamme hallitukseemme, komissioon, neuvostoon ja Eurostatiin, jotta ne kaikki tekisivät työnsä viisaasti, avoimesti ja oikeudenmukaisesti, sillä Italian kansalla on oikeus saada selkeää ja oikeaa tietoa julkistaloutensa tilasta eli omasta tulevaisuudestaan.
Kevään Eurooppa-neuvoston kokouksessa tehtyjen päätösten tultua voimaan emme enää ole samassa tilanteessa kuin ennen: jos Euroopan yhdentymiskehitystä ei vauhditeta, jäämme polkemaan paikallemme. Sen vuoksi onkin hyvin tärkeää tehdä päätöksiä, jotka takaavat yhdentymiskehityksen ja siten komission tehtävän makrotaloudellisten toimien koordinoijana, perustilastojen parantamisen, kansallisten parlamenttien osallistumisen, kansallisten ja eurooppalaisten suunnitteluvälineiden aidon yhdentämisen, unionin talousarvion vahvuuden, infrastruktuuriin ja tutkimukseen tehdyt investoinnit, eurooppalaisen ulottuvuuden ja niin edelleen. Meidän on tehtävä paljon töitä kaiken tämän saavuttamiseksi. Nyt kuitenkin onnittelen lämpimästi puheenjohtajavaltio Luxemburgia. 
Toubon (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, aluksi haluaisin onnitella neuvoston puheenjohtajaa Junckeria, komission puheenjohtajaa Barrosoa kollegoineen sekä valtioiden ja hallitusten päämiehiä hyvästä suorituksesta. Teidän ansiostanne tämä maaliskuun 22. ja 23. päivän Eurooppa-neuvoston kokous, joka oli mielestäni Euroopan unionin kehityksen kannalta ratkaisevan tärkeä, oli sekä sisältönsä että muotonsa puolesta varmaan yksi onnistuneimmista, missä itse olen saanut tilaisuuden olla mukana.
Tämä Eurooppa-neuvoston kokous onnistui nimittäin pääsemään ratkaisuun useassa jo pitkään käsitellyssä asiassa. Tarkoitan ensinnäkin vakaussopimuksen järkevää uudistamista. Mielestäni politiikassakin ja myös EU:n politiikassa tarvitaan järkevyyttä. Sen lisäksi saatiin parannettua ja kehitettyä tasapainoisemmiksi nyt käsittelyssä olevia lainsäädäntöehdotuksia, eli palveludirektiiviä ja REACHia. Lisäksi tärkeitä olivat ympäristökysymykset, nyt kun Kioton pöytäkirjaa pannaan täytäntöön. Tarkoitan myös Kiinan-suhdettamme ja EU:n panostusta tutkimukseen. Viimeksi mainitussa asiassa korostan erityisesti ITER-hankkeen käynnistämisestä tehdyn päätöksen olevan historiallinen.
Tästä näkökulmasta toivon, ettei Euroopan unioni liian kauan joudu odottamaan hyväntahtoisempaa asennetta Japanilta, vaan voimme alkaa neuvotella japanilaisten kanssa. Arvoisa puhemies, toivottavasti vain hanke todella aloitetaan 14. heinäkuuta, koska kyse on aivan oleellisesta kysymyksestä Euroopalle, energiantuotannon tulevaisuudelle ja nuorille, siis niille, jotka asuvat Euroopassa kolmenkymmenen tai viidenkymmenen vuoden kuluttua.
Näiden syiden vuoksi tuenkin täysin yhteistä päätöslauselmaa, jossa ilmaistaan parlamentin myönteinen suhtautuminen tähän erittäin tärkeään ja myönteiseen huippukokoukseen. 
Myller (PSE ).
    Arvoisa puhemies, hyvä uutinen kevään huippukokouksesta oli se, että päätettiin laatia pitkän aikavälin strategia, jolla vähennetään kasvihuonepäästöjä. Päätettiin myös harkita sitovien tavoitteiden asettamista keskipitkälle ja pitkälle aikavälille. Onkin aivan välttämätöntä, että nyt otetaan askeleita kunnianhimoisten ehdotusten tekemiseksi vuoden 2012 jälkeiselle ajalle.
Valitettavasti lähihistoria on osoittanut, että kunnianhimoisten tavoitteiden laatiminen ja hyväksyminen on ollut Euroopan unionille huomattavasti helpompaa kuin näiden tavoitteiden toteuttaminen. Jos tavoitellaan uutta, menestyksellistä alkua Lissabonin strategialle, Euroopan unionista tulisi löytyä uutta johtajuutta kaikilla politiikan alueilla. On katsottava yhteisön etua, sitouduttava sovittuihin päätöksiin ja toimittava niin, että kaikki jäsenvaltiot saavat lisäarvoa eurooppalaisesta yhteistyöstä. 
Oomen-Ruijten (PPE-DE ).
    Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, olette molemmat omistaneet suurimman osan puheistanne Lissabonin prosessille. Neuvoston puheenjohtaja puhui yleisestä näkökulmasta ja korosti, että vakautta ja talouskasvua ei voida saavuttaa ilman yhteiskunta- ja ympäristövastuuta. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, te havainnollistitte tätä kolmijakoa neuvoston päätelmissäkin vahvistetulla yhdennetyllä lähestymistavalla. Arvostan myös sitä huomiota, jonka annoitte pk-yrityksille. En ole koskaan ennen nähnyt neuvoston päätelmiä, joissa sanat pk-yritys, innovaatio ja ympäristö esiintyisivät näin usein. Päätöslauselmassa, josta parlamentti äänestää tänään, vaadimme Lissabonin prosessiin uutta dynaamisuutta ja keskitetyn lähestymistavan, jossa näkyy uusi johtajuus.
Arvoisa komission puheenjohtaja, osoitan nyt sanani teille. Tämä johtajuus ja dynaamisuus voidaan saavuttaa ainoastaan, jos toimitte yhdessä jäsenvaltioiden, alueiden ja työmarkkinaosapuolten kanssa. Tämän aamun puheestanne sain sen käsityksen, ettei tämä , kuten neuvoston puheenjohtaja asian ilmaisi, ole kovinkaan itsestään selvä asia. Olen ehkä väärässä, mutta minusta tuntuu, että jäsenvaltiot hukutetaan byrokratiaan, kun taas sosiaalipoliittiseen ohjelmaan kiinnitetään paljon vähemmän huomiota ja se on jätetty hampaattomaksi. Minusta tuntuu myös, että tämä parlamentin kanssa jättää toivomisen varaa yhteisessä työllisyyspolitiikassa. Tässä asiassa haluaisin tulevaisuudessa nähdä enemmän yhteistyötä. 
Hatzidakis (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, Luxemburgin puheenjohtajuuskausi on mielestäni onnistunut. Sen saavutuksiin kuuluu jo vakaus- ja kasvusopimuksesta aikaansaatu luova kompromissi, jonka ansiosta euroalueen valtiot voivat edistyä talouden kurinalaisuuden sääntöjen mukaisesti, mutta niillä on silti tarvittava liikkumavara.
Luxemburg onnistui puheenjohtajavaltiona Brysselin Eurooppa-neuvoston kokouksessa myös tarkentamaan Lissabonin strategiaa, mutta on todella harmi, ettei ollut mahdollista tässä vaiheessa nimetä niitä jäsenvaltioita, jotka eivät nyt onnistu toteuttamaan strategiaa.
Toinen Lissabonin strategiaa koskeva tärkeä kysymys on palveludirektiivi, jota toivon tarkasteltavan järkevästi. Aivan erityisesti toivon, että pyrimme selvittämään asiaa koskevat väärinkäsitykset, ja hälvennämme niin sen sumun, joka estää meitä näkemästä asian ydintä. Joskus nimittäin tuntuu, että eri puolilla EU:ta puhutaan aivan eri asioista.
Lopuksi haluaisin toivottaa puheenjohtajavaltio Luxemburgille onnea erittäin tärkeän kysymyksen käsittelyyn: tarkoitan rahoitusnäkymiä, etenkin EU:n alue- ja koheesiopolitiikan määrärahoja. Tämä on merkittävä ja vaikea kysymys. Mielestäni meidän on päästävä ratkaisuun kesäkuuhun mennessä, muuten aluepolitiikan ohjelmat jäävät muiden EU:n kiistojen jalkoihin. 
Sudre (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, viimeisimmässä Eurooppa-neuvoston kokouksessa on annettu Euroopan taloudelle uusi pragmaattisempi, joustavampi ja innovaatioihin kannustava suunta.
Iloitsen realismista ja joustavuudesta, jotka ovat vakaus- ja kasvusopimusta koskevassa kysymyksessä korvanneet dogmaattisuuden ja sokean sääntöjen noudattamisen. Nuo säännöt laadittiin aikana, jolloin talouskasvu oli paljon vakaampaa kuin tällä hetkellä. Säännöt ovat tietenkin välttämättömiä yhteisvaluuttamme vakaudelle, mutta sopimuksen uudistus on myönteinen asia, koska sen ansiosta voidaan sovittaa yhteen tärkeän laillisuusperiaatteen kunnioittaminen ja jäsenvaltioiden julkisten varojen hoidolle välttämätön vähimmäisjousto. Haluaisin kiittää puheenjohtaja Barrosoa ja puheenjohtaja Junckeria heidän terävänäköisyydestään ja neuvottelutaidoistaan tässä vaikeassa kysymyksessä.
Pragmatismia on sovellettu myös laadittaessa luonnosta direktiiviksi palveluiden sisämarkkinoiden vapauttamisesta. Neuvosto on tunnustanut, ettei ehdotuksen nykyisessä sanamuodossa täysin vastata vaatimuksiin, ja edellyttänyt, että ryhdytään kaikkiin tarvittaviin toimiin, jotta palveluiden sisämarkkinat saataisiin täysin toimintakykyisiksi kuitenkin niin, että samalla säilytetään eurooppalainen sosiaalinen malli. Näin toimiessaan se ei ole miellyttänyt Ranskaa, kuten tiedotusvälineissä on liiankin usein todettu. Sen sijaan neuvosto tunnusti, että alkuperämaaperiaate aiheuttaa sellaisia ilmiselviä riskejä kuin veropoliittinen ja sosiaalinen polkumyynti, ja jätti parlamentin tehtäväksi löytää hyväksyttävä ratkaisu. Juuri tällaista asennetta kansalaiset toivovat Brysseliltä.
Taloutemme tulevaisuus on vaarassa, ellemme jatkossa panosta huomattavasti enemmän investointeihin koulutuksen sekä tutkimuksen ja kehityksen aloilla. Näillä kahdella alalla olemme Yhdysvaltoihin ja Aasiaan verrattuna enemmän kuin jäljessä. Kahdenkymmenenviiden jäsenvaltion EU on tuonut julki pyrkimyksensä lisätä unionin houkuttelevuutta investointikohteena ja työpaikkojen sijoituspaikkana ja siten tukea osaamista ja innovaatiota sekä kasvua. Nämä tavoitteet ovat kunnianhimoisia, välttämättömiä ja mahdollisiakin, kunhan vain jäsenvaltioilla riittää poliittista tahtoa ja ne varaavat tarvittavan rahoituksen näihin tarkoituksiin. 
Posselt (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, neuvoston laajentumisstrategia on epäonnistunut. Kroatiaa syrjitään, vaikka se on keskieurooppalainen valtio ja täyttää kriteerit paremmin kuin monet nykyiset jäsenvaltiot. Romanian liittymistä taas vauhditetaan – se on toki eurooppalainen valtio, mutta se ei ole lähelläkään kriteerien täyttymistä. Ukraina on sekin selvästi eurooppalainen valtio, muttei ole valmis liittymään vielä vuosikymmeniin emmekä mekään ole valmiit ottamaan sitä vastaan muutamiin vuosiin. Sen liittymistä on lykätty hamaan tulevaisuuteen, eikä sille ole kehitteillä minkäänlaista yksityiskohtaista strategiaa. Silti selvästi Eurooppaan kuulumattoman Turkin kanssa liittymisneuvottelut on tarkoitus aloittaa tänä vuonna.
Minun on todellakin kehotettava neuvostoa harkitsemaan strategiaa perusteellisesti uudelleen ja aivan ensisijaisesti varmistamaan, että Kroatian liittymisneuvotteluille näytetään vihreää valoa viipymättä, viimeistään 21. toukokuuta, ja että aloitteestanne perustettu työryhmä, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, saisi mahdollisimman pian aikaan tuloksia. Toiseksi haluaisin vedota teihin, että todella antaisitte Romanian ja Bulgarian liittyä asetettuun määräaikaan mennessä, mutta antaisitte meille tilaisuuden odottaa syksyyn asti, jolloin näitä maita koskevat määräaikaiskertomukset ovat valmiit. Kolmanneksi pyytäisin, että Romanian, Bulgarian ja Kroatian liittymisen jälkeen jättäisitte EU:lle tarpeeksi pitkän hengähdysajan sen kiireellisesti tarvitsemaa sisäistä yhdentymistä varten.
Lisäksi vetoan teihin, jotta estäisitte Turkin liittymisneuvotteluiden alkamisen syksyllä, sillä niistä koituisi kohtuuttomia menoja ja rasitusta EU:lle. Sen sijaan Turkille pitäisi laatia hyvä naapuruusstrategia ja kehittää strategia myös Ukrainalle. Muuten oranssin vallankumouksen saavutuksetkin menetetään, ja sillä olisi vakavia seurauksia Euroopalle.
Juncker,
    Arvoisa puhemies, tämän suurelta osin hyvin sekavan keskustelun päätteeksi haluaisin selventää muutamia asioita. 
Olen tyytyväinen, että Eurooppa-neuvoston Lissabonin strategiaa koskevista päätöksistä oli vain vähän erimielisyyttä. Se onkin mielestäni täysin normaalia, loogista ja johdonmukaista, koska Lissabonin strategiaa koskevassa parlamentin päätöslauselmassa ilmaistut kannat ovat lähes identtiset Eurooppa-neuvoston päätelmiin nähden – joidenkin olisi hyvä lukea tuo päätöslauselma. Sen, että täällä tänään on kritisoitu joitain päätelmien osia, täytyy johtua liiallisesta itsekritiikistä. Tämä on minun toteamukseni!
Sitä paitsi mielestäni on tärkeää, että myönnämme Lissabonin strategiaa koskevalla Eurooppa-neuvoston päätöksellä olevan ainakin yksi ansio, nimittäin että siinä on annettu paljon vastuuta jäsenvaltioille. Kun keskustelimme asiasta tammikuussa, olimme melko yksimielisiä siitä, että jäsenvaltioille kuuluu vastuu Lissabonin strategian onnistumisesta ei vain yksittäisten maiden vaan koko Euroopan kannalta.
Vastaisuudessa kansallisten hallitusten on vastattava kansallisista uudistusohjelmista omille parlamenteilleen, kun taas neuvosto on vastuussa Euroopan parlamentille. Komissiolla puolestaan on sama tehtävä kuin sillä on aina ollut, nimittäin toimia helpottajana ja kannustajana, saada kaikki jäsenvaltiot toimimaan yhdessä Lissabonin strategian tavoitteiden saavuttamiseksi. Strategiassahan pyritään siihen, että eurooppalainen sosiaalinen malli olisi tulevaisuudessakin mahdollisimman monen kansalaisen ulottuvilla.
Olen huomannut, että tietyissä erittäin heterogeenisissa ryhmissä esiintyy olennaisesti erilaisia kantoja siitä, miten politiikkaa pitäisi EU:ssa harjoittaa. Jäsen Radwan, on helpompi tehdä kompromissi vakaus- ja kasvusopimuksesta kuin saada edustamanne ryhmä yhtenäiseksi. Olen huomannut tämän sekä eilen että tänään. 
Vakaussopimuksesta haluan sanoa, että olen erittäin hämmästynyt raivokkaasta tavasta, jolla kaikkia uudistuksen vaiheita on kritisoitu. Kun useiden valtioiden hallitukset ehdottivat, että vakaussopimuksesta jätettäisiin pois kokonaisia menoeriä, arvostelu oli aivan samanlaista kuin nyt, kun niin ei käynyt. Jonkin täytyy olla pielessä. Sopimuksen ennaltaehkäisevää osaa on huomattavasti lujitettu. Miksi tämä oli välttämätöntä? Siksi, että tämä puoli oli kerta kaikkiaan törkeästi laiminlyöty vanhassa sopimuksessa, jonka kypsyttelyssä minulla oli iso osuus. Monet hallitukset eivät myöskään niin sanottuina hyvinä aikoina vähentäneet julkistalouden alijäämää ja velkaa, niin kuin olisi pitänyt. Tässä voi toki tapahtua muutos parempaan useiden tulossa olevien vaalien jälkeen, vaikka sitä vahvasti epäilenkin.
Sopimuksen korjaavaan osaan on tehty vain pieniä muutoksia verrattuna siihen, mitä perustamissopimuksessa ja nykyisessä vakaussopimuksessa todetaan. Tietenkään vakaussopimuksen uudistus ei vastaa odotuksia, jos luulitte, että vakaussopimuksessa 3 prosenttia todella tarkoittaa 3:a prosenttia ja että tuon rajan ylityttyä käynnistettäisiin ilman muuta liiallisia alijäämiä koskeva menettely, jolloin näille valtioille koituisi seuraamuksia, jos ne eivät saisi alijäämäänsä rajan alapuolelle seuraavan vuoden aikana. Tämä olisi vaatinut perustamissopimuksen huomattavaa muuttamista, minkä seurauksena emme enää olisi voineet käyttää vanhaa vakaussopimusta ohjenuorana tärkeissä kysymyksissä.
Perustamissopimuksessa ei sanota, että yli 3 prosentin alijäämä olisi aina liikaa. Se, joka sanoo niin, tulkitsee sopimusta väärin. Niin ei perustamissopimuksessa yksinkertaisesti sanota, enkä voi hyväksyä, että meidän pitäisi toimia ikään kuin siinä niin sanottaisiin ja että niitä, jotka alkavat jälleen tulkita sopimusta oikein, kohdellaan jonkinlaisina vakaussyntisinä. Kuinka joku voi väittää olevansa yksin vastuussa perustamissopimuksen ja vakaussopimuksen oikeasta tulkinnasta? Luin jotain, joka oli jopa jossain määrin huvittavaa, nimittäin että neuvosto, 25 valtionvarainministeriä ja 25 valtion ja hallituksen päämiestä, olisi nöyrtynyt Saksan ja Ranskan edessä. Se on täysin naurettavaa ja lisäksi loukkaavaa muita 23:a jäsenvaltiota kohtaan.
Väite, että jyrkkä käsky Berliinistä tai selvä merkki Pariisista riittää saamaan 23 muuta hallitusta alistumaan, on täysin Euroopan vastainen ja vaikeuttaa toimivan yhteistyösuhteen luomista EU:ssa sekä kompromissiratkaisujen saavuttamista. En halua ajatella, minkälaista arvostelu olisi ollut parlamentissa, jos olisimme epäonnistuneet Lissabonin strategian suhteen tai niiden tasapainotusten saavuttamisessa, joista parlamentti on muistuttanut, tai jos olisimme täysin epäonnistuneet vakaussopimuksen uudistamisessa. Joidenkuiden mielestä vanha vakaussopimus oli niin hyvä, ettei muutoksia olisi tarvittu. Tätä näkemystä ei kuitenkaan jaa yksikään 25 jäsenvaltion hallituksista. Ajatus, jonka mukaan 25 valtion ja hallituksen päämiestä ja 25 valtionvarainministeriä olisivat aiheuttaneet ajautumisensa kohti alijäämää ja kiihtyvää velkaantumista, on aivan omituinen, ja haluan voimakkaasti ilmaista sen olevan väärä.
 Arvoisa puhemies, on myös puhuttu paljon Euroopan unionin uskottavuudesta. Mielestäni se on joskus vakavasti uhattuna. En oikein ymmärtänyt, mitä jäsen Watson tarkoitti, sillä en tiennyt osoittiko hän sanansa minulle vai joillekin jäsenvaltioille. En haluaisi uskoa teidän syyttävän minua siitä, etten ole saanut luotua yksimielisyyttä PPE-DE-ryhmän jäsenien kesken, sillä minähän en edusta täällä PPE-DE:tä. Edustan Eurooppa-neuvostoa.
Niille, jotka ovat kiinnittäneet kaikkien huomion EU:n uskottavuuden puutteeseen, sanon vain tämän: haluan lämpimästi kiittää niitä jäseniä, jotka ovat kello yhdeksästä lähtien olleet läsnä istunnossa. Ne vierailijat, jotka ovat käyneet parlamentissa tänään, lienevät yllättyneet, ettei jäsenistä useampi ole paikalla, kun Euroopan parlamentti käsittelee tärkeitä asioita.
Puhemies.
   Kiitos, arvoisa neuvoston puheenjohtaja. Toivon, vai pitäisikö sanoa oletan, että kritiikki on mennyt perille. 
Barroso,
   .  Arvoisa puhemies, pidän hyvin lyhyen päätöspuheenvuoron. Vakaus- ja kasvusopimuksen uudistuksesta keskustellessamme – jos haluamme, että keskustelu on rehellinen – meidän on todella tunnustettava, että ongelmat eivät johdu tästä uudistuksesta, vaan niitä on ollut jo jonkin aikaa. Marraskuusta 2003 lähtien ei enää ole ollut yksimielisyyttä vakaus- ja kasvusopimuksesta. Se minkä olemme nyt saaneet aikaan, minkä jäsenvaltiot ovat puheenjohtajavaltion ja Euroopan komission aktiivisella tuella saaneet aikaan, on sopimuksen uskottava uudistus.
Erityisesti niille, jotka ovat ilmaisseet sinänsä oikeutetun huolensa asiasta, haluaisin vakuuttaa komission aikovan soveltaa vakaus- ja kasvusopimuksen sääntöjä objektiivisesti ja kaikille jäsenvaltioille tasapuolisesti. Voin taata myös, ettei komission vaikutusvalta ole uudistuksen vuoksi vähentynyt vaan suorastaan päinvastoin. Itse asiassa nyt on entistä huomattavasti enemmän tilanteita, joissa komissiolta pyydetään lausunto tai toimintaa koskeva aloite. Nykyinen sopimus voi siis olla täytäntöönpanossa paljon uskottavampi kuin uudistusta edeltänyt sopimus.
Lisäksi, edelleen Lissabonin strategiaa koskien, on selvästi olemassa laaja yhteisymmärrys uudesta vahvistetusta hallintotavasta, jossa selkeytetään unionin ja jäsenvaltioiden toimivaltajako. Tämä on tullut esille myös aamun puheenvuoroissa. Jäsenvaltiot ovat hyväksyneet tämän vahvistetun hallintotavan, ja tämä parantaa myös Lissabonin tavoitteiden uskottavuutta.
Haluaisin vielä ottaa esille erään tärkeän Eurooppa-neuvoston päätelmiin sisältyvän kysymyksen, jota en maininnut johdantopuheenvuorossani: kehitysyhteistyöpolitiikan ja vuosituhannen kehitystavoitteet. Eurooppa-neuvosto kehotti viime kokouksessaan komissiota vauhdittamaan unionin kantojen valmistelua YK:ssa ensi syyskuussa järjestettäviä tärkeitä tapaamisia varten.
Minulla on ilo kertoa teille, että komissio hyväksyi eilen täällä Strasbourgissa tärkeän ehdotuspaketin, josta komission jäsen Michel ja minä puhuimmekin jo eilen. Se sisältää uusia välitavoitteita ja siinä korostetaan avun laatua ja toimintatapojen suurempaa johdonmukaisuutta. Tässä kehitysyhteistyöpaketissa kiinnitetään myös erityistä huomiota Saharan eteläpuoliseen Afrikkaan. Hyvät parlamentin jäsenet, komissio pitää näitä ehdotuksia erittäin tärkeinä. Työskentelemme tarmokkaasti jäsenvaltioiden kanssa, jotta vuosituhannen kehitystavoitteita koskeva kokous onnistuisi, ja tarvitsemme teidän tukeanne asiassa.
Arvoisa puhemies, kerroin tämän esimerkin osittain tuodakseni esille erään tärkeänä pitämäni näkökohdan. Nimittäin sen, että me todella teemme operatiivisia päätöksiä. Eurooppa-neuvostossa olemme päättäneet uudistuksen jälkeisen Lissabonin strategian tavoitteet ja uudet välineet, ja olemme myös juuri hyväksyneet makro- ja mikrotalouspolitiikan ja työllisyyspolitiikan yhdennetyt suuntaviivat. Olemme juuri esitelleet ne täällä Euroopan parlamentille. Eurooppa-neuvosto on muotoillut kehitysyhteistyötä koskevan kehotuksen, ja me esitämme konkreettisia ehdotuksia.
Tiedän hyvin, että Euroopassa nykyisin vallitsevissa vaikeissa oloissa huomio kiinnittyy usein enemmän kiistakysymyksiin, joista jäsenvaltiot eivät pääse sopimukseen eivätkä yksimielisyyteen. Haluaisin kuitenkin korostaa, että huolimatta näistä eroista ja silloin tällöin esiintyvistä erimielisyyksistä, pystymme silti pääsemään merkittäviin konsensusratkaisuihin, kuten kevään Eurooppa-neuvostossakin tapahtui.
Haluan siis korostaa sitä, mitä neuvoston puheenjohtaja äsken sanoi. Miten olisitte reagoineet, jos emme olisi saaneet aikaan tuloksia, jotka kaikesta huolimatta kertovat yksimielisyydestä, ja minkä viestin olisimme siten lähettäneet EU:n kansalaisille? Vaikka jaankin monia niistä huolenaiheista, joita jotkut teistä ovat ilmaisseet, nykyisessä tilanteessa täytyy päättää, keskitymmekö erimielisyyttä aiheuttaviin asioihin, vai eikö kuitenkin kannattasi keskittyä siihen, mihin pystymme yhdessä.
EU:n kompromissikulttuuri on nimittäin juuri tätä, painotan sitä vahvasti. Kahdenkymmenenviiden jäsenmaan EU ei voi edetä, jos emme selitä kansalaisillemme, ettei EU:ssa kukaan voi saada haluamaansa sataprosenttisesti. Mikään jäsenvaltio ei saa kantaansa läpi sataprosenttisesti kaikissa puolustamissaan asioissa. Euroopan unionimme on yhä monimutkaisempi. Siksi meidän, jotka olemme poliittisessa johtoasemassa neuvostossa, komissiossa tai parlamentissa, täytyy selittää kansalaisille, että kompromissit ovat välttämättömiä, ne ovat osa EU:n olemusta. EU:n olemukseen kuuluu, että työskennellään yhdessä sellaisten kysymysten parissa, jotka ovat paljon tärkeämpiä kuin lyhyen tähtäimen tavoitteet ja kansalliset herkät kohdat.
Tämä on vastuuta. Vastuu on tehokkaan johtajuuden tärkein edellytys, ja juuri tehokasta johtajuutta EU tarvitsee nyt.
Puhemies.
   Kiitos, arvoisa neuvoston puheenjohtaja ja arvoisa komission puheenjohtaja. Olen vastaanottanut keskustelun päätteeksi kuusi työjärjestyksen 103 artiklan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaehdotusta.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00.
Guerreiro (GUE/NGL ),
   . – Maaliskuun 22. ja 23. päivän Eurooppa-neuvoston kokoukselle tunnusomaiseksi nousi osallistujien tyrmistykseksi kysymys, joka ei ollut työjärjestyksessä mutta joka siihen pakosta lisättiin.
Hälytyskellot ovat alkaneet soida, koska viimeaikaiset mielipidetiedustelut ennustavat ei-äänten mahdollista voittoa Ranskan toukokuun 29. päivän kansanäänestyksessä niin sanotusta EU:n perustuslaista.
Oikeisto ja sosiaalidemokraatit ovat yhdistäneet voimansa ja ryhtyneet toimiin: ne kannustavat lähes suoraan puuttumaan Ranskassa käytävään kampanjaan.
Parlamentti tukee kyllä-kampanjaa kahdeksalla miljoonalla eurolla, mikä ei ole hyväksyttävää.
Valtioiden ja hallitusten päämiehet ja kaikki muutkin, jotka uskovat voivansa vaikuttaa kansanäänestyksen lopputulokseen, yrittävät kilpaa saada Ranskan kansaa vakuuttuneeksi niin sanotun EU:n perustuslain "eduista" – jotka ovat täysin hypoteettisia tai niitä ei ole lainkaan. 
Suuret työnantajat ja ammattiyhdistysjohtajat – kärjessä Euroopan Ammatillinen Yhteisjärjestö – joiden piirissä oikeistolaiset ja sosiaalidemokraattiset puoluekannat hallitsevat, tekevät kaikkensa tämän hankkeen tukemiseksi. Tämä haittaa kansan suvereniteettia ja tukee uusliberaalia kapitalismia ja militarismia.
Komissio ja parlamentti lykkäävät päätöksentekoa ja yrittävät siten välttää luomasta yhä uusia päteviä argumentteja ei-kannalle.
Vastaväitteistä huolimatta ei-äänten voitto Ranskassa olisi paras ratkaisu. 

Puhemies.
   Esityslistalla ovat seuraavana äänestykset.

Daul (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, valiokuntien puheenjohtajakokouksen puolesta haluan ilmoittaa teille ennen vuoden 2006 istuntokalenteristamme toimitettavaa äänestystä, että olemme erittäin huolestuneita tästä istuntokalenteriesityksestä.
Tämän kalenterin mukaan valiokunnille on jaettu ennätyksellisen vähän kokousviikkoja ja valiokuntien työskentelypäiviä vuodeksi 2006. Edellisen kerran määrä on ollut näin alhainen vuonna 1994, joka ei ollut vaalivuosi. Parlamentin työmäärä on lisääntynyt samoin kuin jäsenten ja valiokuntien sekä tarkistusten määrät, ja me kaikki tiedämme, että parlamentin toimivaltuudet ovat vuoden 1994 jälkeen lisääntyneet yhteispäätösmenettelyn alalla ja että Strasbourgin ja Brysselin istuntojen sekä kotimaan vaalipiiriviikkojen vuorottelu on johtanut siihen, etteivät parlamentin valiokunnat pysty noudattamaan monikielisyysohjeistossa asetettuja määräaikoja hyväksyessään ja esitellessään mietintöjä istuntoja varten. Valaiseva esimerkki tästä on se, että parlamentin valiokuntien on hyväksyttävä mietinnöt 11. ja 12. lokakuuta 2006 pidettävään istuntoon viimeistään heinäkuussa.
Haluammeko parlamentin, joka kykenee täyttämään lainsäädäntövelvoitteensa dynaamisesti? Tämä tavoite ei toteudu istuntokalenterin ollessa tällainen. Menetelmien osalta haluan lisäksi varoittaa arvoisia jäseniä siitä, että meillä on vuonna 2006 valtavia ongelmia, jotka aiheutuvat tavoitteesta noudattaa eurooppalaisten koulujen loma-aikoja.
Puhemies.
   Arvoisa jäsen Daul, suosionosoituksista päätelleen huomaan, että moni parlamentin jäsen on teidän tapaanne huolestunut asiasta. Haluan tähdentää teille ja kaikille muillekin sitä, että tällä hetkellä äänestämme ainoastaan istuntokalenterista.
Puheenjohtajakokouksessa on määrä arvioida valiokunnille, ryhmille ja vastaaviin tarkoituksiin varattavia viikkoja. Tiedän kyllä, että moni asia on pitkälti ennalta määrätty, mutta oli miten oli, tänään emme äänestä valiokuntien kokouskalenterista vaan ainoastaan istuntokalenterista.
Goebbels (PSE ).
    Arvoisa puhemies, haluan ehdottaa suullista tarkistusta kollegani Alvaron esittämään tarkistukseen eli lisäystä, jonka mukaan emme enää työskentelisi myöskään tiistaisin tai keskiviikkoisin. Tällä tavoin rahat voitaisiin maksaa meille kotiin.
Puhemies.
   Arvoisa jäsen Goebbels, puhemiehenä ymmärrän huomautuksiinne sisältyvän ironian, mutta te keskeytitte äänestysmenettelyn. 
Manders (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, esitin kalenteriin tarkistusta, jolla oli riittävä määrä allekirjoittajia ja joka oli jätetty ajoissa. Tarkistuksessa vaadittiin koko asian hylkäämistä ja sitä, että puhemiehistö laatii uuden ehdotuksen, koska vastedes valiokunnat eivät ole enää toimintakykyisiä, mikä murentaa parlamenttimme toimivaltaa. En näe tarkistusta listalla. 
Puhemies.
   Olette esittänyt tarkistuksessanne kalenterin hylkäämistä kokonaisuudessaan. Tämä ei ole työjärjestyksen mukaista, ja siksi tarkistuksestanne ei äänestetä. Vain kalenteria koskevista osittaisista tarkistuksista on mahdollista äänestää. 

Lewandowski, Janusz (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluan esittää mietintöön myönteistä viime hetken suullista tarkistusta, jota neuvosto tukee. Tämän tarkistuksen mukaan hyväksymme mietintöön liitetyn julistuksen sellaisena kuin siitä sovittiin äsken neuvoston kanssa pidetyssä viime hetken kolmikantakokouksessa. Tarkoituksena on, että yhteisen julistuksen tällä kohdalla korvataan mietintö kokonaisuudessaan. Tämä viestii siitä, että olemme päässeet neuvoston kanssa yhteisymmärrykseen Bulgarian ja Romanian liittymisen taloudellisista seurauksista.
Varsinainen asia on seuraava: hyväksymme mietinnön liitteenä olevan yhteisen julistuksen siten kuin siitä neuvoston kanssa äsken sovittiin. 
Puhemies.
   Voiko neuvosto vahvistaa muutoksen, joka aiheutuu jäsen Lewandowskin esittämästä tarkistuksesta? 
Juncker,
   . Arvoisa puhemies, pystyttyämme luomaan yhteyksiä ja tehtyämme tässä asiassa yhteistyötä mukana olevien parlamentin jäsenten kanssa, meille on ollut mahdollista päästä yhteisymmärrykseen Bulgarian ja Romanian EU:hun liittymisen taloudellisista ja talousarviota koskevista edellytyksistä. Olemme vastikään saaneet kolmikantakeskustelut päätökseen, ja minulla on ollut ilo ilmoittaa, että tästä asiasta vallitsee yleinen yhteisymmärrys. Haluan onnitella lämpimästi kaikkia niitä, jotka ovat myötävaikuttaneet tähän.
Puhemies.
   Selvyyden vuoksi haluan lisätä – mikäli tulkintani on oikea – ettei päätöslauselmaesityksen 1 kohdassa kuulu lukea "pahoittelee, että neuvosto ei ole ollut samaa mieltä", vaan "suhtautuu myönteisesti siihen, että neuvosto kannattaa yhteisen julistuksen antamista". 
Poettering (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, kuulimme äsken Eurooppa-neuvoston puheenjohtajalta todella merkityksellisen ilmoituksen ja haluan kiittää puheenjohtajavaltio Luxemburgia edustavaa Jean-Claude Junckeria ja myös Nicolas Schmitiä siitä, että neuvosto on luopunut aiemmista varauksistaan ja haluaa turvata Euroopan parlamentin taloudelliset ja muut oikeudet. Tämä on suuri menestys.
Niille, jotka eivät ole tietoisia viime tuntien tapahtumista, kerrottakoon, että ryhmämme päätyi eilisiltana esittämään vaatimuksen, jonka mukaan meidän on lykättävä Bulgarian ja Romanian liittymistä puoltavaa lausuntoamme, mikäli parlamentin oikeuksia – toisin sanoen rahoitusta koskevia oikeuksiamme – ei turvata. Koska huomaamme nyt, että puheenjohtajavaltio on pystynyt luopumaan varauksellisuudestaan, ryhmämme ei aio vaatia päätöksen lykkäämistä, vaan päinvastoin kaikki äänestävät omantuntonsa mukaisesti. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitän teitä viime tunteina tekemästänne työstä.
Cohn-Bendit (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, käytän hyvin lyhyen työjärjestyspuheenvuoron. Voisimmeko saada tietää, mistä on päätetty? Päätös olisi kerrottava kaikille, koska me emme olleet läsnä. Olisihan varsin hyödyllistä tietää, mistä on päätetty.
Puhemies.
   Toistaiseksi ei ole tehty päätöstä, koska parlamentti ei ole vielä äänestänyt.
On esitetty neuvoston vahvistama tarkistusehdotus, jonka olen edellä esittänyt. 
Schulz (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, mielestäni se, mitä jäsen Poettering äsken totesi, on erittäin hyödyllistä. Nyt kun hyvin kiivaat ja luonnollisesti hyvin värikkäät keskustelut – joita käytiin erityisesti eilisiltana PPE-DE-ryhmässä – ovat ohi, voimme sopia siitä, kuinka etenemme.
Neuvoston puheenjohtaja on ilmoittanut, että neuvosto hyväksyy nyt esityksen. Seuraavat sanat on osoitettu jäsen Cohn-Benditille: ehdotuksen, josta on juuri määrä äänestää, ensimmäisessä kohdassa todetaan nykyisellään Euroopan parlamentin pahoittelevan, ettei tämän mietintöluonnoksen liitteenä oleva yhteinen julistus, jonka mukaan kolmen toimielimen on päästävä yhteisymmärrykseen Bulgarian ja Romanian liittymisen taloudellisista seurauksista, ole toteutunut. Tämä teksti on nyt korvattu – ja minäkin ehdotan tätä suulliseksi tarkistukseksi – sikäli, että, kuten neuvoston puheenjohtaja totesi, olemme nyt tyytyväisiä yhteisymmärryksen saavuttamiseen. Se tarkoittaa nimittäin, että kaikkia parlamentin oikeuksia neuvostoon nähden on kunnioitettu, ja voimme näin ollen äänestää esityksen puolesta. 
Puhemies.
   Jotta mikään ei jää epäselväksi, puheenjohtajavaltion ja neuvoston kanssa laadittu yhteinen julistus, jota ei ollut äsken vielä hyväksytty ja joka on nyt hyväksytty, sisällytetään liitteenä päätöslauselmaesitykseen. 
Lewandowski, Janusz (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, suullisen tarkistuksemme tarkoituksena on korvata päätöslauselma kokonaisuudessaan Euroopan parlamentin julistuksella, jossa todetaan, että Euroopan parlamentti hyväksyy mietintöön liitetyn yhteisen julistuksen siten kuin siitä kolmen osapuolen välillä 13. huhtikuuta 2005 pidetyssä kolmikantakokouksessa sovittiin.
Jos suinkin sallitte, aion lukea ääneen neuvoston puheenjohtajavaltion ja parlamentin neuvotteluvaltuuskunnan sopiman yhteisen julistuksen, joka on hyvin lyhyt:
"1. Rajoittamatta ehdotuksen sopimukseksi Euroopan perustuslaista soveltamista
a. Neuvostossa kokoontuneet jäsenvaltioiden hallitusten edustajat julistavat, että Euroopan parlamentin hyväksyntämenettelyssä käsiteltävän liittymissopimusluonnoksen liitteenä olevan, liittymisehtoja koskevan asiakirjan III osastossa "Varainhoitoa koskevat määräykset" tarkoitetut summat esitetään rajoittamatta Euroopan parlamentin oikeuksia ja valtuuksia sekä budjettivallan käyttäjän toimivaltaa, jotka perustuvat EY:n perustamissopimuksen 272 artiklaan sekä 6 päivänä toukokuuta 1999 tehdyn toimielinten välisen sopimuksen asiaa koskeviin määräyksiin.
b. Neuvosto, komissio ja Euroopan parlamentti vahvistavat, että liittymissopimusluonnoksen liitteenä olevan, liittymisehtoja koskevan asiakirjan III osastossa "Varainhoitoa koskevat määräykset" olevassa 30–34 artiklassa tarkoitetut menot ovat ei-pakollisia menoja vuoden 2009 jälkeen."
Toinen kohta, joka on kaikkein kiistanalaisin, kuuluu seuraavasti:
"2. Komissio vahvistaa, että sen ehdotus rahoituspuitteiksi (2007–2013) perustuu olettamukseen, että Bulgaria ja Romania ovat jäsenvaltioita 1. tammikuuta 2007. Euroopan parlamentti ja neuvosto panevat merkille alustavat summat, joita komissio esitti maaliskuussa 2004 ja joita neuvosto käsitteli 22. maaliskuuta 2004 antamissaan päätelmissä Bulgarian ja Romanian liittymisneuvottelujen rahoituspaketista. Bulgarian ja Romanian liittyminen rahoitetaan vaarantamatta voimassa olevien monivuotisten ohjelmien määrärahoja tai seuraavia rahoitusnäkymiä koskevia päätöksiä.
3. Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio palauttavat mieliin 6 päivänä toukokuuta 1999 tehdyn toimielinten välisen sopimuksen suuren merkityksen talousarviomenettelyn toimivuuden kannalta ja toteavat, että menettely on toimiva vain, jos kaikki toimielimet noudattavat sopimusta täysin."
Tämä on tarkistettuun kohtaan liitetty yhteinen julistus. 
Böge (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olisimme voineet saavuttaa tämän jo aiemmin.
Näissä neuvotteluissa parlamentin valtuuskunta kävi kipurajalla. Olen iloinen siitä, että neuvosto on nyt viime hetkellä kyennyt hyväksymään tämän yhteisen julistuksen, jonka on määrä olla neuvoston ja parlamentin julistus. Menettelyn osalta sovimme kolmikantaneuvottelujen loppusuoralla kollegani Dührkop Dührkopin kanssa, että budjettivaliokunnan puheenjohtajan ehdottama suullinen tarkistus – kuten äsken kuulitte – korvaa mietintömme kokonaisuudessaan. Tämä on ainoa oikea tapa edetä. Kehotamme teitä äänestämään jäsen Lewandowskin esittämästä suullisesta tarkistuksesta eikä mietinnöstämme. Tällä taataan se, että myös parlamentti hyväksyy tänään täysistunnossaan neuvoston ja parlamentin yhteisen julistuksen, jolla budjettioikeudet turvataan.
Juncker,
   . Arvoisa puhemies, jäsen Böge otti äsken perustellusti esiin sen, että olisi ollut parempi sekä järkevämpää ja viisaampaa, että olisimme ajoissa päässeet yhteisymmärrykseen äsken hyväksytystä päätöslauselmasta. Haluan korostaa, ettei tämä johtunut siitä, että puheenjohtajavaltiolta olisi puuttunut hyvää tahtoa.
Välitän yhteiset pahoittelumme eli parlamentin ja puheenjohtajavaltion pahoittelut kolmen jäsenvaltion pääkaupunkeihin. Näiden jäsenvaltioiden vuoksi pystyimme päättämään neuvottelut vasta viisi minuuttia sitten.


Stenzel (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, totean työjärjestyksen 5 artiklan 3 kohdasta Van Ordenin mietinnön osalta haluavani ilmaista tyytyväisyyteni kolmikantaneuvottelujen tuloksellisuuteen ja siihen, etteivät Bulgaria ja Romania jääneet neuvoston ja parlamentin kädenväännön sijaiskärsijöiksi.
Tarkistuksen 5 osalta pidän pöyristyttävänä sitä, että Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmä käyttää hyväkseen ryhmämme yksittäisten jäsenten tälle Van Ordenin mietintöön esitetylle tarkistukselle 5 antamaa tukea esittääkseen ehdotuksen Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän puolesta. Pidän tätä eräänlaisena poliittisena manipulaationa ja haluan nimenomaan korostaa, että tätä ehdotusta ovat tukeneet yksittäiset kansallisen valtuuskuntani jäsenet. Kiitän ryhmäämme ja puheenjohtajaamme siitä, että eriäviä kantoja Kozlodujin ydinvoimalaitoksesta on kunnioitettu ja että ne on hyväksytty. 
Puhemies.
   Puhemiehenä en ymmärtänyt, mihin pyritte työjärjestyspuheenvuorollanne.
Stenzel (PPE-DE ).
   – Käytin työjärjestyspuheenvuoron, koska Van Ordenin laatimaan Bulgariaa koskevaan mietintöön – josta meidän on määrä äänestää – tehty tarkistus on esitetty PPE-DE-ryhmän puolesta, vaikka tätä tarkistusta tukivat ainoastaan yksittäiset ryhmämme jäsenet muun muassa omasta valtuuskunnastani. Halusin tuoda tämän esiin ennen mietinnöstä äänestämistä. 
Puhemies.
   Arvoisa jäsen Salafranca, toivon, että työjärjestyspuheenvuoronne on edellistä järkevämpi. 
Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, minäkin toivon niin ja luulen, että asiani esitettyäni erityisesti teidän on helppo ymmärtää tarkoitusperäni – olettehan tunnettu älykkyydestänne.
Arvoisa puhemies, haluan vain todeta, että hyväksyttyämme äskeisessä äänestyksessä suullisen tarkistuksen Bögen ja Dührkopin mietintöihin tarkistukset 2, jotka liittyvät Van Ordenin ja Moscovicin puoltaviin lausuntoihin ja joita poliittinen ryhmämme on esittänyt, ovat menettäneet merkityksensä. Haluankin ilmoittaa ennen äänestystä, että peruutamme ne, koska ne ovat ristiriidassa sen kanssa, mistä olemme äsken äänestäneet. 
Harms (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvä kollega Stenzel, haluan selvyyden vuoksi käyttää toisen työjärjestyspuheenvuoron. Kozlodujin ydinvoimalaitoksen sulkemista määräajassa koskevan ehdotuksen esittäminen ei johtunut meidän virheestämme. Olen täysin tietoinen siitä, etteivät kaikki Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmässä ajattele Kozlodujia koskevan pöytäkirjan toteuttamisesta samalla tavalla kuin eräät tämän ryhmän itävaltalaiset jäsenet. En ole niin naiivi. En kuitenkaan haluaisi, että pääsihteeristön ilmiselvästi tekemän menettelyvirheen vuoksi tämä tärkeä kanta vaarantuu.
Kiitän vielä kerran yksittäisiä jäseniä heidän asettumisestaan tukemaan tätä ehdotusta Kozlodujin ydinvoimalaitoksen sulkemisesta määräaikaan mennessä.
Puhemies.
   Haluan tehdä selväksi, että kyseinen tarkistus on siis olemassa ja sen on esittänyt Verts/ALE ryhmä ja eräät muut jäsenet.
Wiersma (PSE ).
    Arvoisa puhemies, esittelijä Van Ordenin pyynnöstä haluaisimme lisätä sanan "laittomat" ennen sanaa "metsänhakkuut" tämän tarkistuksen viimeiselle riville. 

Wiersma (PSE ).
    Arvoisa puhemies, esitän suullista tarkistusta neljään tarkistukseen. Haluamme, että Pierre Moscovicin ja Geoffrey Van Ordenin mietintöihin ja myös suosituksiin lisätään viittaus teidän ja komission puheenjohtajan väliseen kirjeenvaihtoon, jonka mukaan Euroopan parlamentti otetaan täysimääräisesti mukaan tulevaan turvalausekkeita koskevaan prosessiin, joka jatkuu seuraavien 20 kuukauden ajan. Alkuperäinen tarkistus ei ole riittävän tarkka mahdollisen lykkäämisen osalta. Näin ollen ehdotan mainitsemieni neljän kohdan osalta tarkistuksen korvaamista uudella tekstillä, jonka luen vain kerran mutta johon voidaan viitata kolmen muun kohdan yhteydessä.
Uusi teksti kuuluu seuraavasti: "...ottaa huomioon Euroopan parlamentin puhemiehen ja komission puheenjohtajan välisen kirjeenvaihdon, jonka mukaan Euroopan parlamentti otetaan täysimääräisesti mukaan aina, kun harkitaan jonkin liittymissopimukseen sisällytetyn suojalausekkeen mahdollista käyttöä". Tämä koskee kaikkia neljää tekstiä. 

Cohn-Bendit (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmä ehdottaa työjärjestyksen 170 artiklan 4 kohdan mukaisesti Bulgarialle annettavasta puoltavasta lausunnosta toimitettavan äänestyksen lykkäämistä. Syynä on kaikessa yksinkertaisuudessaan se, ettei Bulgarian tilanne ole sama kuin Romanian tilanne.
Bulgarian osalta katsomme, että moni ongelma on yhä ratkaisematta, ja koska kyse on vuonna 2007 toteutuvasta liittymisestä, tänään ei ole mielestämme tarpeen äänestää. Euroopan parlamentin Verts/ALE-ryhmä vakuuttaa juhlallisesti kannattavansa liittymistä, emmekä halua äänestää liittymistä vastaan, mutta puoltavan lausunnon osalta voimme ainoastaan äänestää puolesta tai vastaan tai olla osallistumatta äänestykseen. Koska emme kuitenkaan halua äänestää vastaan ja koska toteamme, ettemme voi esimerkiksi Bulgarian ydinvoimatilanteen vuoksi äänestää tänään puolesta, ehdotamme yksinkertaisesti, että äänestystä puoltavasta lausunnosta lykätään. Lisäksi ehdotamme, että ulkoasiainvaliokunnassa laaditaan komission kanssa tehtyyn sopimukseen sisältyvien menettelyjen mukaisesti ensin edistymistä käsittelevä mietintö, jotta puoltavasta lausunnosta voidaan äänestää alkuvuodesta 2006 vuotta ennen liittymistä.
Puhemies.
   Työjärjestyksemme mukaisesti esityksen tekijän esittämien perustelujen kuulemisen jälkeen yksi puhuja voi käyttää puheenvuoron esityksen puolesta ja yksi puhuja esitystä vastaan. 
Watson (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, pyydän, että jos Verts/ALE-ryhmä esittää vastaavan pyynnön Romanian osalta, äänestys siitä, lykkäämmekö asiaa, pidetään nimenhuutoäänestyksenä. 
Puhemies.
   Soveltakaamme työjärjestystä. Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmä tietää, mitä sen kuuluu tehdä. Ryhmän jäsenet ovat täysi-ikäisiä.
Jäsen Swobodalla on puheenvuoro esityksen puolesta. 
Swoboda (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan ryhmäni puolesta käyttää puheenvuoron tätä esitystä vastaan. Jäsen Cohn-Bendit ei ole tainnut ymmärtää, että juuri tätä keskustelua olemme käyneet neuvoston ja komission kanssa viime viikkoina – ja hyvin perusteellisesti.
Olemme saavuttaneet parlamenttimme suostumuksella, kuten jäsen Wiersman ehdotuksesta ilmenee, nimenomaan seuraavaa: komission ja neuvoston vakuuttelujen mukaisesti – haluan mainita kummatkin ja myös kiittää komission jäsentä Rehniä – meidän on määrä osallistua täysimääräisesti jatkoneuvotteluihin ja liittymisen lykkäämisen mahdollistavan lausekkeen mahdolliseen soveltamiseen.
Haluan tässä yhteydessä kiittää sydämellisesti jäsen Lagendijkia. Hyvä Daniel Cohn-Bendit, jos olisitte keskustellut jäsen Lagendijkin kanssa lähemmin, olisitte huomannut, kuinka ankarasti me ja jäsen Brok olemme tätä asiaa työstäneet ja mahdollistaneet siten myönteisen lopputuloksen. Tämän vuoksi haluan äänestää tätä esitystä vastaan. 
Puhemies.
   Puheenvuoro on jäsen Nassauerilla esitystä vastaan. 
Nassauer (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, en tunne parlamentissamme ketään, joka ei haluaisi toivottaa Bulgariaa ja Romaniaa tervetulleiksi Euroopan unioniin. Tiedän kuitenkin, että varsin monet jäsenet olisivat jäsen Cohn-Benditin esittämistä syistä mieluummin tekemättä tänään päätöstä tässä asiassa. Näin ollen tämänpäiväisen päätöksen lykkääminen olisi varsin järkevää, koska siten voimme osoittaa, että vaikka kannatamme yhä kovasti Bulgarian ja Romanian liittymistä EU:hun, haluamme odottaa komission seuraavaa edistymistä koskevaa kertomusta, ennen kuin teemme asiassa lopullisen päätöksen.
Tämä olisi yksi tapa ottaa huomioon esiin nousseet huolenaiheet ilman, että syntyisi epäilyjä siitä, onko meillä pohjimmiltaan halua ja päättäväisyyttä toivottaa nämä maat tervetulleiksi EU:hun. Näin ollen asetun tukemaan täysin jäsen Cohn-Benditin näkemyksiä.
Van Orden (PPE-DE ),
    Arvoisa puhemies, Bulgariaan perehtyneenä esittelijänä vastustan ehdottomasti hyväksyntämenettelyn lykkäämistä.
Olemme ratkaisseet talousarvioon liittyneen toimielinten välisen ongelman. Suojalausekkeet on sisällytetty liittymissopimukseen. Sille, että lykkäämme hyväksymistämme, ei ole järkiperusteita. Mielestäni parlamentti toimii vastuuttomasti, jos se aiheuttaa tänään lisää viivytyksiä. Kehotan parlamenttia äänestämään puoltavan lausunnon puolesta.


Wiersma (PSE ).
    Arvoisa puhemies, ehdotan tarkistuksen muuttamista siten kuin esitin aiemmin Van Ordenin mietinnön tapauksessa. Haluan lisätä suositukseen saman tekstin. 

Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, käsittääkseni ymmärsitte aiemmin käyttämäni työjärjestyspuheenvuoron, jossa pyysin, että tähän puoltavaan lausuntoon ja jäsen Moscovicin puoltavaan lausuntoon liittyvät tarkistukset 2 peruutetaan. 
Puhemies.
   Aivan, arvoisa jäsen Salafranca, tarkistukset on peruutettu, eikä niistä tarvitse äänestää. 

Wiersma (PSE ).
    Arvoisa puhemies, kyse on samasta tekstistä, jonka hyväksyimme Van Ordenin suositukseen ja mietintöön. Aiomme jälleen esittää samaa tekstiä niissä kahdessa äänestyksessä, jotka toimitetaan Moscovicin mietinnöstä ja suosituksesta. 

Cohn-Bendit (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, kehotan, että lykkäämme 170 artiklan 4 kohdan mukaisesti äänestystä Romanian liittymisestä. Parlamentin suuri enemmistö on äskettäin äänestänyt päätöslauselman puolesta, joskin jäsenet huomaisivat tämän päätöslauselman kunnolla lukiessaan, että vaikka Romania on taloudellisissa asioissa edistynyt ihailtavan hyvin, edistyminen poliittisissa kysymyksissä, kuten lehdistön vapauden ja korruption aloilla, ei juuri anna aihetta väittää, että Romania voisi nykyisellään liittyä EU:hun. Näin ei ole ainakaan, jos uskomme vähääkään siihen, mitä olemme omassa mietinnössämme kirjoittaneet.
Aiemmin on usein todettu – ja toistamme sen nyt – että kannatamme liittymistä ja luotamme uuteen hallitukseen. Kysymys kuuluu kuitenkin, miksi meidän olisi annettava luottamustukea maalle, jossa on perustavanlaatuisia demokratiaongelmia, joista mainittakoon korruptio ja puutteellinen lehdistönvapaus. Mikään maa ei voi ratkaista tällaisia ongelmia käden käänteessä.
Tämän vuoksi ehdotamme, että ...
Ryhmämme kokouksessa ehdotettiin, että jäsenten on äänestettävä äänestyksessä joko puolesta tai vastaan eli tyhjää ei saa äänestää, kuten hyväksyntämenettelyssä on tapana. Haluan kysyä puhemieheltä, onko hyväksyntämenettelyssä mahdollista äänestää tyhjää, koska parlamentin työjärjestyksen mukaisesti jäsenet saattoivat aiemmin tällaisissa tilanteissa äänestää ainoastaan puolesta tai vastaan. Haluamme myös, että puhemiehistö selventää meille, mitä äänestyslainsäädännössä säädetään. 
Puhemies.
   Tämän äänestysmenettelyn mukaisesti on mahdollista äänestää esityksen puolesta, sitä vastaan tai tyhjää tai olla osallistumatta äänestykseen.
Puheenvuoron esitystä vastaan pitää jäsen Wurtz. 
Wurtz (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Romaniassa ilmenee todellisia puutteita ihmisoikeuksien ja korruption torjunnan osalta. Viranomaiset ovat antaneet sitoumuksia näissä kysymyksissä, ja mielestäni on selvää, että nyt tarvitaan näiden sitoumusten täytäntöönpanon ankaraa valvontaa. Olen sitä mieltä, että syyt, joiden perusteella äänestyksen lykkäämistä on vaadittu, löytyvät kuitenkin jostakin muualta, koska olemme kuulleet täsmälleen saman ehdotuksen Bulgarian osalta, vaikka Bulgarian tilanne on hyvin erilainen.
Tämän vuoksi ryhmäni haluaa kiinnittää huomiota yhteen mahdollisen lykkäämisen seurauksista. Lykkääminen voi toiveidemme vastaisesti johtaa siihen, että liittymissopimus, joka on määrä allekirjoittaa 25. huhtikuuta, jää viime hetkellä allekirjoittamatta. Tällä tavoin lähettäisimme toiveidemme vastaisesti Romanian kansalle viestin, jonka poliittiset seuraukset olisivat äärimmäisen vaarallisia. Tämän vuoksi ryhmäni hyvin suuri enemmistö ei kannata pyyntöä lykkäämisestä ja aikoo äänestää puoltavan lausunnon puolesta.
Puhemies.
   Esityksen puolesta pitää puheenvuoron jäsen Voggenhuber. 
Voggenhuber (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tänään äänestämme ensimmäisen kerran EU:n historiassa siitä, hyväksymmekö EU:hun 20 kuukautta ennen suunniteltua liittymispäivämäärää maan, jossa kaiken lisäksi loukataan vakavasti ihmisoikeuksia ja rikotaan vakavasti demokratian sääntöjä, kuten eilisessä keskustelussa ilmeni.
Ei ole epäilystäkään siitä, etteikö 7 artiklan mukaista menettelyä pantaisi vireille mitä tahansa EU:n jäsenvaltiota vastaan, jos se yhtä suuressa määrin rikkoisi demokratian sääntöjä ja loukkaisi ihmisoikeuksia. Nykytilanteessa tämän pitäisi olla päivänselvää kaikille. Parlamentin jäsenten suuri enemmistö, minä mukaan luettuna, ottaa Bulgarian ja Romanian mielihyvin vastaan EU:hun ja odottaa malttamattomasti hetkeä, jolloin tämä on niille mahdollista. Ei ole kuitenkaan perustetta sille, että Romanialle olisi näytettävä vihreää valoa 20 kuukautta ennen liittymispäivää varsinkaan, kun tämä olisi ensimmäinen kerta, kun näin tapahtuisi EU:n historiassa, ja vaikutuksena olisi se, että kyseiseen maahan kohdistuva neuvottelupaine menetettäisiin. Meidän olisi ryhdyttävä toimiin, joilla estetään tällaiset vakavat demokratian rikkomiset ja ihmisoikeuksien loukkaukset.
Ranska päättää parhaillaan perustuslaista. Emme saa lähettää viestiä, jonka mukaan ...
Nicholson of Winterbourne (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, eikö sihteeristö voisi muistuttaa jäsen Cohn-Benditiä siitä, että juuri Euroopan parlamentti suositteli vuotta 2007 Romanian liittymisvuodeksi ja että nyt on aika toimia tämän suosituksen mukaisesti? 
Moscovici (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, olen todellakin sillä kannalla, että Ranskan kansan käydessä parhaillaan keskustelua perustuslakisopimuksesta meidän ei pidä lähettää laajentumisen osalta skeptisyyttä henkivää signaalia. Euroopan unionin laajentuminen ei ole velvoite, vaan se on hanke ja yhteinen toiveemme. Juuri tämän vuoksi meidän on äänestettävä tänään. Mielestäni lykkäämistä ei voida tällä perusteella oikeuttaa. Annetaan jokaisen tehdä päätös oman vakaumuksensa perusteella puolesta tai vastaan, ei kuitenkaan missään tapauksessa lykkäämisen puolesta.
On olemassa myös toinen hyvin vakuuttava perustelu. Olen kuullut monien jäsenten sanovan keskustelujen aikana, että he pelkäävät parlamenttimme allekirjoittavan tänään avoimen valtakirjan tai sanovan tänään viimeisen sanassa asiassa. Itse asiassa teidän, arvoisa puhemies, ja Eurooppa-neuvoston ja komission puheenjohtajien kesken käydyn kirjeenvaihdon ansiosta olemme saaneet kaikki takeet siitä, että parlamenttimme voi osallistua täysimääräisesti kaikkien tulevien päätösten tekemiseen, ja tiedämme myös, että on mahdollista turvautua suojalausekkeeseen. Katson näin ollen, että kaikki jäsenet voivat tänään äänestää tietoisina tosiasioista ja rauhallisin mielin, koska parlamenttimme osallistuu täysimääräisesti menettelyyn, joka alkaa tästä päivästä ja jatkuu 1. tammikuuta 2007 saakka. Näin ollen kehotan vuorostani, että tämä lykkääminen hylätään.


Rübig (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluan vain tähdentää, että tavan mukaisesti äänestykset loppuvat klo 13.30, koska meillä kaikilla on vieraita ja meidän on oltava kansalaisten tavattavissa.

Swoboda (PSE ).
    Anteeksi, arvoisa puhemies. Käytän puheenvuoron 160 artiklan nojalla, koska Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmä on vaatinut, että eräistä tarkistuksista toimitetaan nimenhuutoäänestys. Olemme kuitenkin sopineet noudattavamme muiden ryhmien kanssa saavutettua sovitteluratkaisua. Näin ollen Euroopan parlamentin sosiaalidemokraattinen ryhmä äänestää näitä tarkistuksia vastaan, vaikka olemmekin samaa mieltä joistakin asiakysymyksistä. 

Duff (ALDE ),
   . ALDE-ryhmä esitti vuoden 2006 istuntokalenteriin tarkistusta, jonka mukaan kaikki torstaipäivän täysistunnot päättyisivät lounastaukoon ja Brysselin istunnot alkaisivat keskiviikkona klo 10.30. Tämän tarkoituksena oli helpottaa parlamentin jäsenten siirtymistä pois Strasbourgista ja poistaa torstai-iltapäivien tynkäistunnot. Valitettavasti asiasta vastuussa olevat tahot katsoivat, ettei tätä tarkistusta voida ottaa käsiteltäväksi. 
Kirkhope (PPE-DE ),
   . Olen yhdessä brittiläisten konservatiivikollegojeni kanssa kannattanut jo kauan pyrkimyksiä, joilla tavoitellaan Euroopan parlamentille yhtä ainoaa virallista toimipaikkaa Brysseliin. Strasbourgin istuntopaikasta veronmaksajille aiheutuvat kulut ovat arviolta noin 150 miljoonaa puntaa vuodessa. Tämä on julkisten varojen suurta haaskausta. Brittiläisten veronmaksajien on saatava rahoilleen vastinetta. Ehdotuksemme Strasbourgin istuntopäivien lakkauttamisesta ei tarkoita sitä, että haluamme vähentää omia työtuntejamme, vaan haluamme tehdä työtämme siellä, missä se on tehokkainta ja kustannustehokkainta eli Brysselissä. Kustannuksia, joita aiheutuu parlamentin toimintojen järjestämisestä sekä Strasbourgissa että Brysselissä, ei voida enää puolustaa, ja aiomme jatkaa kampanjaamme sen puolesta, että parlamentin istunnot pidetään tulevaisuudessa vain Brysselissä. 
Queiró (PPE-DE ),
   . Kannatin äänestyksessä kalenteriehdotusta, jossa täysistuntojaksot on saatettu vastaamaan korkeatasoisen parlamentaarisen työskentelyn vaatimuksia sellaisina kuin nämä vaatimukset koskevat Euroopan parlamentin kaltaista toimielintä. Tämä ei ole ristiriidassa sen kanssa, että parlamentaarista työskentelyä ja siihen liittyviä kustannuksia on mielestäni järkeistettävä erityisesti siten, että Brysselistä tehdään ainoa pysyvä istuntopaikka. 

Queiró (PPE-DE ),
   . Bulgarian ja Romanian liittymisprosessin yhteydessä on laadittava realistinen arvio sen taloudellisista seurauksista, kuten tapahtui edellisten laajentumiskierrosten yhteydessä. Muussa tapauksessa laajentuminen johtaa unionin jäsenmaiden hyvinvoinnin ja kehityksen tason alenemiseen.
Huolellinen arviointi ei ole unioniin jo liittyneiden jäsenmaiden taholta itsekäs ele vaan osoitus siitä, että toimielin toimii vastuullisesti. 

Fatuzzo (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, toivotan tervetulleiksi Bulgarian kansalaiset, joiden toive Euroopan unioniin liittymisestä voi tämän äänestyksen myötä täyttyä. Onnittelen näitä kansalaisia ja nykyistä hallitusta, joka on tämän tuloksen saavuttanut, ja lisäksi haluaisin muistuttaa siitä, kuinka suuren työn ovat tehneet edelliset hallitukset ja erityisesti Ivan Kostovin johtama hallitus, joka pani ensimmäisessä ja vaikeimmassa vaiheessa neuvottelut alulle Euroopan unionin kanssa. Lopuksi esitän toiveen siitä, että Bulgarian eläkeläiset voisivat yhdessä Bulgarian nuorison kanssa rakentaa parempaa maailmaa yhdessä meidän kaikkien Euroopan unioniin kuuluvien kanssa. 
Vanhecke (NI ).
    Hyvät kollegat, äänestin muiden Vlaams Belang -puolueen jäsenten tavoin Bulgarian ja Romanian liittymistä koskevia mietintöjä vastaan. Selkeyden nimissä haluan kuitenkin lisätä, että olemme kyllä sitä mieltä, että Bulgaria ja Romania ovat Euroopan maita, joilla on oikeutettu paikkansa eurooppalaisessa kulttuurisessa yhteisössämme. Lisäksi koemme jossakin määrin, että meillä on näitä maita kohtaan kunniavelkaa niiden vuosikymmeniä jatkuneiden kärsimysten vuoksi, jotka aiheutuivat kommunistisesta diktatuurista. Olemme näin ollen vakuuttuneita siitä, että Bulgaria ja Romania ovat ennen pitkää tervetulleita poliittiseen yhteisöömme, toisin kuin esimerkiksi Turkki. Se, että olemme Romanian ystäviä ja tunnemme myötätuntoa Romaniaa ja Bulgariaa kohtaan, ei saa johdattaa meitä kirjoittamaan avointa valtakirjaa. Meillä on oltava rohkeutta todeta – ja tämä selittää sen, miksi äänestimme tällä tavoin – että valitettavasti varsin monissa kysymyksissä, muun muassa poliittisissa ja taloudellisissa kysymyksissä, Romania ja Bulgaria eivät ole vielä valmiita täyteen jäsenyyteen. 
Martin, David (PSE ),
   . Olen tyytyväinen siihen, että Euroopan parlamentti puolsi äänestyksessään Bulgarian EU-jäsenyyttä, mutta korostan, että Bulgarian viranomaisten on jatkettava oikeudellisten uudistusten toteuttamista, koska kaikenlainen kielteinen kehitys johtaa siihen, että Euroopan parlamentti harkitsee kantaansa uudelleen. 
Queiró (PPE-DE ),
   . Bulgarian liittymisprosessi, jota on arvioitava yksilöllisesti, etenee odotetusti, vaikka maa pystyi vasta viiveellä täyttämään ehdokkuusprosessin aloittamisen ehdot.
Näin ollen ei ole yllättävää, ettemme voi vielä missään nimessä väittää, että Bulgaria täyttäisi EU-jäsenyyden edellytykset. Uudistuksia on toteutettava, joidenkin tapojen vakiinnuttaminen vie aikaa ja tarvitaan lainsäädännöllistä mukauttamisprosessia, joka on toteutettava siten, ettei unioni menetä luonnettaan, ja siten, ettei tulevaisuudessa käy niin, ettei Bulgaria pysty suoriutumaan uusista velvollisuuksistaan.
Tämän jälkeen todettakoon kaiken viittaavan nykyisellään viittaa siihen, että edellytykset täyttyvät annetussa aikataulussa. Näin ollen meidän on oltava tyytyväisiä siihen, että olemme siirtyneet tähän laajentumisvalmistelujen seuraavaan vaiheeseen. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
   . Koska Bulgarian edistyminen ei ollut 15 muuhun ehdokasvaltioon verrattuna riittävän nopeaa 1. toukokuuta 2004 mennessä, maan suunnitelmaa liittyä EU:hun tuona ajankohtana lykättiin.
Nyttemmin on kuitenkin käynyt ilmi, että Bulgaria on toiminut ansiokkaasti täyttääkseen yhteisöön liittymisen ehdot ja lähentyäkseen unionia poliittisesti, taloudellisesti ja sosiaalisesti. Haluan korostaa poliittisella ja talousarvion tasolla tapahtunutta kehitystä, joka turvaa vakauden jäljellä olevalla taipaleella, ennen kuin maa täyttää eurooppalaiset normit. Tämä taival ei ole lyhyt eikä helppo.
Tätä taustaa vasten Eurooppa-neuvosto teki 17. joulukuuta 2004 myönteisen päätöksen Bulgarian liittymisestä 1. tammikuuta 2007. Komissio teki vastaavanlaisen päätöksen 22. helmikuuta 2005 laadittuaan määräaikaiskertomukset prosessin edistymisestä. Parlamentin olisi toimittava samoin.
On selvää, että Bulgarian kaltaisen maan liittymisestä unioniin aiheutuu väistämättä kustannuksia, joiden kattamista toivottavasti tuetaan sillä, että sitoutumista sisäiseen yhteenkuuluvuuteen tehostetaan ja, mikä vielä tärkeämpää, siten, että Bulgaria itse tehostaa omaa vuorovaikutusvalmiuttaan ja yhteyksiään maailmaan eli toisin sanoen siten, että monimuotoisuutta hyödynnetään.
Äänestin esityksen puolesta. 
Stenzel (PPE-DE ),
   . Kannatin äänestyksessä Kozlodujin ydinvoimalaitosta koskevaa tarkistusta 5 Itävallan kansanpuolueen valtuuskunnan puolesta, en siis Euroopan kansanpuolueen puolesta. 
Toussas (GUE/NGL ),
   .– Kreikan kommunistinen puolue vastustaa EU:ta, koska se on kapitalististen valtioiden liitto, joka ajaa suuryritysten etua ja pyrkii lisäämään unionin kilpailukykyä suhteessa muihin imperialistisiin keskuksiin. Tästä näkökulmasta Kreikan kommunistinen puolue vastustaa myös Bulgarian liittymistä, koska tavoitteena on nimenomaan maan liittäminen, sen varallisuuden ja talouden ryöstäminen, työntekijöiden hyväksikäyttö ja maan alistaminen Naton satelliitiksi palvelemaan järjestön hyökkäävää politiikkaa. Panemme merkille, että ne edellytykset, joilla Bulgaria voi liittyä EU:hun, on määritelty erityisen ankariksi.
Pelkästään liittymistä edeltävä menettely ja kapitalismin palauttamisprosessi ovat johtaneet työllisyyden heikentymiseen, suuruudeltaan 61 euroa kuukaudessa oleviin nälkäpalkkoihin, inflaatioon, köyhyyteen ja sosiaalipalvelujen ankariin leikkauksiin. Seuraukset ovat olleet tuskalliset maan työnväenluokalle ja ruohonjuuritasolle, samalla kun euroon liittyvien suuryritysten voitot ovat kasvaneet.
Kreikan kommunistinen puolue ilmaisee solidaarisuutensa Bulgarian työväenluokkaa ja maan kansaa kohtaan niiden taistellessa EU:n ruohonjuuritasosta piittaamatonta politiikkaa ja suuryritysten poliittisia edusmiehiä vastaan. 

Guerreiro (GUE/NGL ),
   . Oikeisto ja sosiaalidemokraatit Euroopan parlamentissa ja muuallakin pyrkivät yhä siihen, että Euroopan unionin jäsenyyttä hakevien maiden on omaksuttava uusliberalistinen kapitalismi.
Bulgarian esimerkki on paljonpuhuva. Parlamentti "antaa tunnustusta" "markkinoiden" ja kapitalistisen "kilpailun" puitteissa tapahtuneille niin sanotuille "rakenneuudistuksille", joita katsotaan toteutetun Bulgariassa. Parlamentti pitää "myönteisenä" "yksityisen sektorin laajentumista" ja "edistystä keskeisten alojen vapauttamisessa". Kaiken lisäksi parlamentti "kehottaa" "lisäämään työmarkkinoiden joustavuutta" ja jatkamaan yksityistämistä nykyistä tahtia. Mitä onkaan kaikkien näiden sanamuotojen takana?
Liittymisprosessille ovat olleet kokonaisuutena leimallisia eräät muut vaatimukset, joita emme voi hyväksyä. Tällaisia ovat esimerkiksi syrjintä työntekijöiden liikkuvuuden ja yhteisörahoituksen yhtäläisen saatavuuden osalta sekä yksipuoliset suojalausekkeet, jotka voidaan ottaa käyttöön näiden maiden etujen vastaisesti ja jotka koskevat vain ja ainoastaan näitä maita.
Laajentuminen etenee sellaisessa poliittisessa ja rahoituksellisessa kehyksessä, jossa ei oteta huomioon Portugalin etuja eikä unionin jäsenyyttä hakevien maiden tarpeita.
Vaikka vastustamme ankarasti tapaa, jolla laajentumista toteutetaan, emme vastusta uusien jäsenvaltioiden liittymistä, mikäli liittyminen on todella kansan tahdon mukaista ja Portugalin edut turvataan. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
   . Lienee kiistatonta, että Bulgaria pystyy liittymään EU:hun 1. tammikuuta 2007, mikä on niiden päätösten mukaista, jotka muut yhteisön toimielimet ovat tehneet. Näin ollen olen sillä kannalla, että parlamentin on yhdyttävä edellä mainittuihin lausuntoihin ja ilmaistava julkisesti antavansa tukensa Bulgarian liittymiselle.
Tämän periaatteellisen seikan lisäksi on selvää, että eräisiin ongelmiin on löydettävä varma ratkaisu erityisesti oikeus- ja poliisiasioissa, jotta voimme tehostaa rikollisuuden torjuntaa, lisätä avoimuutta ja parantaa oikeusvaltioperiaatteen kannalta olennaisia menettelyllisiä takeita.
Lisäksi tässä valmisteluvaiheessa on tärkeää kiinnittää erityistä huomiota etnisten vähemmistöjen oikeuksiin ja tarpeellisiin toimiin niiden identiteetin turvaamiseksi ja yhteiskunnan kaikkein haavoittuvimmassa ja heikoimmassa asemassa olevien ryhmien, kuten lasten ja vanhusten, suojelemiseksi erityisesti tässä yhteiskunnan murroksessa.
Äänestin puolesta, koska odotan Bulgarian voivan pian liittyä 25 jäsenvaltion unioniin, josta tulee entistäkin suurempi ja monimuotoisempi. 

Ferber (PPE-DE ),
   . Euroopan parlamentin CSU-puoluetta edustavat jäsenet ovat vakaasti sitä mieltä, että Romania olisi otettava EU:n jäseneksi. Samalla CSU-puolue on kuitenkin aina ollut sillä kannalla, että maiden on täytettävä tietyt ehdot, ennen kuin ne voivat liittyä EU:hun. Vastustamme sitä, että nämä ehdot vesitetään tavalla tai toisella, emmekä katso, että tällä hetkellä olisi mahdollista tehdä lopullista arviota näiden ehtojen täyttymisestä.
Komission uusimmissa edistymistä koskevissa kertomuksissa vahvistetaan, että Romanialla on erittäin paljon tehtävänään, ennen kuin se täyttää liittymisehdot varsinkin korruption torjunnan ja oikeusvaltioperiaatteen mukaisesti toimivan oikeuslaitoksen aloilla.
Toinen seikka, joka huolestuttaa CSU-puoluetta jossakin määrin, on perussopimuksissa vahvistettujen parlamentin oikeuksien turvaaminen. Tämä pätee erityisesti parlamentin talousarviota koskeviin oikeuksiin, joiden osalta olemme nyt saaneet tietää, että niitä kunnioitetaan.
Mielestämme olisi ollut asianmukaisempaa lykätä liittymisestä tehtävää päätöstä, kunnes komissio on esittänyt seuraavan edistymiskertomuksensa. Lisäperusteena tälle lykkäämiselle olisi ollut se, että suunniteltuun liittymispäivämäärään on vielä 20 kuukautta aikaa.
Kaikista edellä mainituista syistä CSU-puolueen jäsenet eivät voi tällä kertaa äänestää Romanian Euroopan unioniin liittymisen puolesta. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
   . Äänestämme edelleen tyhjää, kuten teimme EU:n edellistenkin laajentumisten yhteydessä. Ainoana poikkeuksena on ollut Kypros, jonka liittymisen puolesta äänestimme protestina sille, että Turkki miehittää saaren pohjoisosaa. Tätä miehitystä on mahdotonta hyväksyä.
Emme periaatteessa vastusta uusien jäsenvaltioiden liittymistä, mikäli liittyminen on kansan tahdon mukaista eikä ristiriidassa Portugalin etujen kanssa.
Tosiasia on, että vaikkemme tiedä Romanian kansan ajatuksia, liittyminen synnyttää odotuksia, jotka ovat seurausta valtavista vaatimuksista ja velvoitteista, joita emme pidä hyväksyttävinä. Esimerkkinä mainittakoon yksityistämisiin johtavat rakenneuudistukset, joilla on kielteinen vaikutus kansalaisten elämään.
Lisäksi pidämme liiallisina ja kestämättöminä uusia vaatimuksia, joita useat parlamenttimme jäsenet ovat pyrkineet esittämään.
Totuus on kuitenkin se, että vaatimuksia esitetään jo esimerkiksi poikkeuksista työntekijöiden vapaaseen liikkuvuuteen. Lisäksi olemme erimielisiä niukoista rahavaroista, mikä koskee erityisesti maataloutta.
Lopuksi todettakoon, että vastustamme myös niitä parhaillaan neuvottelupöydällä olevia ehdotuksia, jotka koskevat uusia rahoitusnäkymiä ja joissa ei oteta huomioon vaikeuksissa olevia maita, kuten Portugalia, eikä EU:n jäseniksi pyrkivien maiden tarpeita. 
Isler Béguin (Verts/ALE ),
   . Marie Anne Isler Béguin ei ole noudattanut ryhmänsä puheenjohtajan Daniel Cohn Benditin kehotusta äänestää sen puolesta, että Euroopan parlamentissa Romanian liittymisestä toimitettavaa äänestystä lykätään.
Marie Anne Isler Béguin on sitä mieltä, ettei hän anna missään tapauksessa äänellään Romanialle avointa valtakirjaa, vaan päinvastoin sen tarkoituksena on kannustaa tätä tulevaa jäsenvaltiota ponnistelemaan kaksin verroin ja nopeuttamaan uudistuksia erityisesti korruption torjunnan, kansalaisoikeuksien turvaamisen, etnisten vähemmistöjen suojelemisen ja rajavalvonnan aloilla. Allekirjoittanut muistuttaa siitä, että tämä on ensimmäinen kerta – mistä voimme kiittää ulkoasiainvaliokunnan hyväksymää Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmän ehdotusta – kun Euroopan parlamentti osallistuu täysimääräisesti päätöksentekoprosessiin. Erityisesti tämä on syytä panna merkille siinä tapauksessa, että otetaan käyttöön liittymistä lykkäävä suojalauseke, jos jompikumpi maista ei ole valmis vuonna 2007.
Lopuksi Marie Anne Isler Béguin haluaa ilmaista tyytyväisyytensä siihen, että lopulliseen mietintöön, joka hyväksyttiin täysistunnossa, on sisällytetty seuraavat hänen esittämänsä tarkistukset:
- kehotetaan säätämään selkeät ja tulevat tarpeet huomioonottavat säännöt geneettisesti muunnettujen organismien leviämisen estämiseksi;
- toistetaan lisäksi Euroopan parlamentin olevan huolestunut Rosia Montanaa koskevasta hankkeesta ja vaaditaan perusteellisen ympäristöarvioinnin suorittamista. 
Queiró (PPE-DE ),
   . Sitä, täyttääkö jokin maa EU:hun liittymiselle asetetut ehdot, on arvioitava tapauskohtaisesti, vaikka jokin maa sattuisikin liittymään yhtä aikaa jonkin muun maan kanssa. Tämä ei saa kuitenkaan hämärtää tärkeintä liittymisvalmisteluihin liittyvää tekijää eli sitä, että täytettävien ehtojen on oltava realistisia. Tämä on ainoa tapa varmistaa, että EU – kaikkine jäsenvaltioineen – ja ehdokasvaltiot saavat liittymisestä irti kaiken mahdollisen hyödyn. Jotta näin tapahtuisi – ja haluan korostaa tätä seikkaa – arviointi on suoritettava oikeaan aikaan puolueettomia ja realistisia kriteerejä käyttämällä.
Näin ollen suhtaudun myönteisesti siihen, että liittymistä voidaan tarpeen vaatiessa lykätä, mitä en tietenkään toivo. Sisäpoliittisista syistä Romania on aloittanut uudistusprosessin myöhemmin kuin olisi ollut sen etujen mukaista. Se, miten vauhdikkaasti uudistuksia tällä hetkellä toteutetaan, antaa meille toivoa ja uskoa siinä suhteessa, että mukautukset voidaan toteuttaa kummankin osapuolen asettamassa aikataulussa. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
   . Romanian liittyminen EU:hun on ollut valmisteilla jo vuodesta 1995 lähtien. Neuvottelut, joita on käyty, ovat yhdessä Romanian viranomaisten toimien kanssa johtaneet siihen, että maassa on tapahtunut viime vuosina merkittäviä muutoksia. Näin ollen neuvosto päätti joulukuussa 2004 saattaa neuvottelut päätökseen liittymisen toteuttamiseksi vuonna 2007.
Haluan kuitenkin nostaa esiin huolenaiheet, jotka ilmenivät Emma Harriet Nicholson of Winterbournen noin vuosi sitten laatiman mietinnön (A5-0103/2004) yhteydessä. Toin julki vakavia ongelmia, joista mainittakoon erityisesti oikeusvaltioperiaatteen puute, laajamittainen korruptio, lehdistönvapauden puute ja riippumattoman oikeuslaitoksen puute. Näiden seikkojen vuoksi Romania ei voinut liittyä EU:hun yhdessä muiden Itä-Euroopan uusien jäsenvaltioiden kanssa vuonna 2004.
Kannatan tätä päätöslauselmaesitystä, koska siihen sisältyy kyseisen maan osalta huolenaiheita, jotka huolestuttavat myös minua. EU:n ovet ovat avoinna Romanialle, mutta Romanian on ymmärrettävä, että sen on kiireesti löydettävä toimivia ratkaisuja kaikkein vakavimpiin ongelmiin.
Äänestin esityksen puolesta. 

Hennis-Plasschaert (ALDE ),
   . Vastustin tämänpäiväisessä äänestyksessä Romanian pyyntöä liittyä EU:hun, ja on pakko sanoa, että päätös oli minulle erittäin vaikea. Loppujen lopuksi uusi hallitus on osoittanut valtavaa poliittista sitoutumista ja on hyvin lyhyessä ajassa osoittanut sen, mitä se edustaa. Tämä on hyvä uutinen. Romanian ei enää tarvitse tehdä muuta kuin muuttaa tämä sitoumus sellaisiksi käytännön toimiksi, joiden vaikutukset ovat mitattavissa: vain tuloksilla on merkitystä.
Kaikki viittaa siihen, että Romanialla on paljon tehtävänään korruption, vähemmistöjen suojelun, kilpailun, valtiontukien ja ympäristön aloilla, mutta tästä huolimatta parlamenttiamme on pyydetty tekemään lopullinen päätöksensä jopa 20 kuukautta ennen liittymistä. Tämä on ennenkuulumatonta, enkä ymmärrä ollenkaan perusajatusta. Samalla, kun tuki EU:lle on vähäistä ja sen legitimiteetti hauras, on tärkeää, että yhteisön toimielimet pitäytyvät tekemissään sopimuksissa.
En vastusta Romanian liittymistä. Romania kuuluuEurooppaan ja siitä tulee Euroopan unionin jäsen. Tahdon kuitenkin, että liittyminen tapahtuu sen perusteella, mistä olemme aiemmin sopineet. 
Maaten (ALDE ),
   . Koska edistyminen oli vähäistä edellisen sosialistisen hallituksen aikana, Romanialle tuottaa edelleen suuria vaikeuksia olla ajoissa valmis liittymään EU:hun vuonna 2007. Erityistä huolta aiheuttaa tilanne korruption sekä hallinnollisen ja oikeudellisen vakauden osalta. On mielestäni täysin mahdollista, että liittymistä on aikanaan lykättävä vuodella. Euroopan parlamentti on joutunut mahdottomaan tilanteeseen sikäli, että sen on ilmaistava kantansa 20 kuukautta ennen liittymistä. Tällä hetkellä voimme kuitenkin nähdä, että uusi hallitus panee vaaditut uudistukset aikataulun mukaisesti täytäntöön ja että lisäksi Euroopan komissio on omaksunut ankaran katsantokannan ehdokasvaltioita arvioidessaan, kuten Kroatian tapauksessa äskettäin nähtiin. Tilanteen ollessa epävarma olen näin ollen valmis omaksumaan myönteisen kannan sekä Romanian hallitusta että Euroopan komissiota kohtaan. Toivon, että kehitys jatkuu nykyisellään, koska ainoastaan tässä tapauksessa voin jatkossakin tukea Romanian liittymistä vuonna 2007. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
   . Parlamentti seuraa aina tilannetta maissa, jotka ilmoittavat virallisesti olevansa kiinnostuneita EU:n jäsenyydestä, ja tällä tavoin parlamentti on luonnollisesti toiminut myös Romanian tapauksessa.
On korostettava, että Romaniaa on seurattu erityisen tarkasti, koska maan tilanne on ollut arvaamaton ja liittymisneuvottelut ovat sen vuoksi edenneet hitaasti.
Romania on viime vuosina nähnyt paljon vaivaa ja toteuttanut tärkeitä toimenpiteitä. Toivottavasti vielä lisää ratkaisuja toteutetaan Romanian tavoitellessa päämääränsä EU:n jäsenyydestä. Tämän asian osalta ulkoasiainvaliokunnassa on laadittu useita mietintöjä, muun muassa Pierre Moscovicin mietintö (A6-0077/2005). Lisäksi edellisissä vaaleissa valittua Romanian hallitusta on syytä kannustaa selkein sanoin ja elein.
Monien lykkäämisten jälkeen ja koska Romania ei voinut olla viime vuonna EU:hun liittyneiden 10 maan joukossa, on mielestäni kiistatonta, että Romania on Bulgarian ohella jäljellä olevien ehtojen täyttyessä yksi niistä maista, jotka liittyvät seuraavaksi EU:hun.
Äänestin esityksen puolesta. 
Fatuzzo (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, koska äänestyksessä puolsimme sitä, että Romania voi liittyä Euroopan unioniin, haluan osoittaa parhaimmat kiitokseni ja onnitteluni sekä ilmaista tyytyväisyyteni Romanian kansalaisille ja heidän hallitukselleen tämän kohti parempaa tulevaisuutta vievän tärkeän askeleen johdosta. Haluan korostaa erityisesti sen tärkeyttä, että hallitusten rinnalla hankkeeseen osallistuvat kaikki Romanian kansalaiset, olivatpa he ikääntyneitä eläkeläisiä tai nuoria, jotta yhteisen hyvinvoinnin edistämisessä onnistuttaisiin käytännön tasolla ilman, että monien Euroopan ja koko maailman maiden hallitusten tapaan annetaan paljon lupauksia, joilla saavutetaan vain vähän käytännön tuloksia. 
Korhola (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, äänestin tänään Romanian jäsenyyttä koskevaa suositusta vastaan seuraavista syistä:
Kaikissa selonteoissa on tullut yksiselitteisesti esiin, että Romania ei vielä täytä jäsenyysehtoja kriittisiltä osin. On valitettavaa, ettemme päättäneet lykätä päätöstä. Tässä tilanteessa minulle ei jäänyt muuta mahdollisuutta kuin äänestää vastaan, vaikka periaatteessa kannatankin Romanian jäsenyyttä lämpimästi. Mutta vastustan voimakkaasti sitä jäsenyysehtojen alennusmyyntiä, johon parlamentti on tänään suosituksellaan suostunut. Yhdessä sovituista ja EU:n kansalaisille laajentumiskeskusteluissa toistamiseen esitetyistä kriteereistä kiinnipitämisen pitäisi olla normaali ele, eikä poikkeuksellinen tai hämmästyttävä seikka. Ellemme pidä kiinni sovituista periaatteistamme, ajaudumme tilaan, jossa petämme edustuksellisen demokratian ja kavennamme voimakkaasti mahdollisuuksiamme vastaisuudessakaan vaatia sopimuksista kiinnipitämistä. 
Hennicot-Schoepges (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluan selventää, miksi annoin puoltavan ääneni Romanialle. Minusta vaikuttaa siltä, että jotkut ovat halunneet maksattaa koko Romanian kansalla sen, että heitä on kiinnostanut enemmän oman maansa sisäinen poliittinen tilanne tai nykyiset institutionaaliset ongelmamme, vaikka meidän olisi päinvastoin tuettava Romanian toimia kohti demokratiaa. Eurooppa voi auttaa Romaniaa näissä toimissa ja sen on toimittava erittäin näkyvässä roolissa.
Tämän jälkeen haluan todeta Romanian kansalle, että Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän sisällä varsin monet jäsenet ovat heidän puolellaan ja tukevat pyrkimyksiä aidon kristillisen demokratian lujittamiseksi Romaniassa. Haluan osoittaa tunnustusta Romanian kristillisdemokraattisen liikkeen johtohenkilölle Cornelia Coposulle, joka on vallankumouksen jälkeen perustanut tämän puolueen. Lisäksi haluan todeta, että Romanian liittyminen rikastuttaa Eurooppaa kulttuurisesti merkittävässä määrin. 

Berend (PPE-DE ),
   . Olen vakaasti sitä mieltä, että Bulgaria ja Romania olisi otettava EU:n jäseniksi. Ennen kuin tämä voi toteutua, niiden on kuitenkin täytettävä tietyt ehdot, joiden on pysyttävä voimassa.
Neuvosto on kieltäytynyt mukauttamasta rahoitusnäkymiä, vaikka toimielinten välisessä sopimuksessa edellytetään mukauttamista laajentumisen toteutuessa. En pidä hyväksyttävänä tällaista kajoamista parlamentin budjettioikeuksiin.
Komission tuoreimmissa edistymiskertomuksissa vahvistetaan, että kummallakin maalla on varsin paljon työtä liittymisehtojen täyttämisessä erityisesti korruption torjunnan ja oikeusvaltioperiaatteen mukaisesti toimivan oikeuslaitoksen aloilla.
Olisi ennenaikaista tehdä tässä vaiheessa asiassa päätös, kun otetaan huomioon, että kumpikin maa on vielä huomattavan kaukana liittymisehtojen täyttämisestä, ja kun otetaan lisäksi huomioon rahoitusnäkymien mukauttamista koskeneiden kolmikantaneuvottelujen päättyminen tuloksettomina.
Olisi ollut asianmukaisempaa lykätä päätöstä liittymisestä, kunnes komissio on esittänyt seuraavan edistymistä koskevan kertomuksensa. Lisäperusteena tälle lykkäämiselle olisi ollut se, että suunniteltuun liittymispäivämäärään on vielä 20 kuukautta aikaa.
Olen pahoillani, etten katso voivani äänestää tällä kertaa liittymisen puolesta. 
Caspary (PPE-DE ),
   . Vahvistan käsitykseni siitä, että Bulgaria ja Romania olisi otettava EU:n jäsenvaltioiksi. Ennen kuin tämä voi toteutua, niiden on kuitenkin täytettävä tietyt ehdot, joiden on pysyttävä voimassa.
Neuvosto on kieltäytynyt mukauttamasta rahoitusnäkymiä, vaikka toimielinten välisessä sopimuksessa edellytetään mukauttamista laajentumisen toteutuessa. En pidä hyväksyttävänä tällaista kajoamista parlamentin budjettioikeuksiin.
Komission tuoreimmissa edistymiskertomuksissa vahvistetaan, että kummallakin maalla on varsin paljon työtä liittymisehtojen täyttämisessä erityisesti korruption torjunnan ja oikeusvaltioperiaatteen mukaisesti toimivan oikeuslaitoksen aloilla.
Tämän vuoksi olen erittäin tyytyväinen Romanian uuden hallituksen toimiin sen jatkaessa päättäväisesti uudistuksia edeltävän hallituksen aiheuttamien viivästysten korjaamiseksi.
Olisi ennenaikaista tehdä tässä vaiheessa asiassa päätös, kun otetaan huomioon, että kumpikin maa on vielä huomattavan kaukana liittymisehtojen täyttämisestä, ja kun otetaan lisäksi huomioon rahoitusnäkymien mukauttamista koskeneiden kolmikantaneuvottelujen päättyminen tuloksettomina.
Mielestäni olisi ollut asianmukaisempaa lykätä päätöstä liittymisestä, kunnes komissio on esittänyt seuraavan edistymistä koskevan kertomuksensa. Lisäperusteena tälle lykkäämiselle olisi ollut se, että suunniteltuun liittymispäivämäärään on vielä 20 kuukautta aikaa.
Olen pahoillani, etten katso voivani äänestää tällä kertaa liittymisen puolesta. 
Goebbels (PSE ),
    Mielestäni Euroopan unionin tavoitteena ei ole koskaan ollut jääminen pelkästään rikkaiden kerhoksi. Kannatan tulevia laajentumisia. On ilmeistä, että Bulgarialla ja Romanialla on oma sijansa unionissa.
Olen kuitenkin pahoillani siitä, miten erityisesti Chiracin, Blairin, Schröderin ja heidän kumppaneidensa hallitukset käsittelevät näitä kysymyksiä. Vallalla näyttävät olevan suureelliset puheet, mutta kukkaron nyörit ovat tiukalla. Toteutimme äskettäin laajentumisen ilman sitä edeltävää syventämistä. Tällä hetkellä eräät valtiot haluavat pakottaa meidät jatkamaan laajentumista samalla, kun Euroopan unionin budjettivaroja supistetaan.
Äänestin kuitenkin puolesta, koska en halunnut, että vastalauseeni olisi sekoitettu laajentumisen vastustajien vastalauseisiin. 
Goudin ja Lundgren (IND/DEM ),
    Tuemme periaatteessa Bulgarian ja Romanian liittymistä EU:hun. Niiden liittyminen on luonnollinen jatke toukokuussa 2004 tapahtuneelle laajentumiselle, jossa oli mukana kymmenen uutta jäsenvaltiota. Aiempaa tiiviimpi yhteistyö voi – oikein toteutettuna – edistää taloudellista kehitystä, demokratiaa ja ihmisoikeuksia Euroopassa.
Emme saa kuitenkaan ummistaa silmiämme suurilta ongelmilta, joita laajentumisesta voi aiheutua, jos ehdokasvaltiot eivät ole hyvin valmistautuneita. Moscovicin ja Van Ordenin mietinnöissä vahvistetaan, että ongelmat ovat suuria. Komission ja Euroopan parlamentin suopeiden arvioiden mukaan ainoastaan poliittiset ehdot täyttyvät. Taloudelliset tai hallinnolliset ehdot eivät täysin täyty, mutta niiden oletetaan täyttyvän 1. tammikuuta 2007 mennessä.
Merkittävä peruste päätöslauselmaa vastaan on esitetty maatalousvaliokunnassa, jossa on huomautettu, ettei Bulgarian ja Romanian liittymisestä EU:hun aiheutuvia kustannuksia ole otettu huomioon EU:n pitkän aikavälin talousarviossa vuosille 2007–2013. Tämä asiaintila on korjattava.
EU:hun johtavaa neuvottelu- ja mukauttamisprosessia on kestänyt noin kahdeksan vuotta, mikä tarkoittaa, että Bulgarian ja Romanian jäsenyys on kutakuinkin toteutunut tosiasia. Samalla on tärkeää, että mukauttamisprosessi voi jatkua. Jos valtioiden ei kuitenkaan katsota täyttävän edellytyksiä, neuvosto ei saa kavahtaa suojalausekkeen käyttämistä ja EU:hun liittymisen lykkäämistä vuodella. 
Gröner (PSE ),
   .  Kumpikaan ehdokasvaltio ei ole edistynyt odotetusti yhteisön säännöstön täytäntöönpanossa. Liittymisneuvotteluissa on lyöty laimin naisten oikeudet työmarkkinoiden ja sosiaalisiin prosesseihin osallistumisen sekä naisiin kohdistuvan väkivallan osalta. Myös lasten tilanteessa on erityisesti Romaniassa paljon parantamisen varaa.
Mielestäni ihmisoikeudet ja humanitaariset kysymykset ovat tärkeämpiä kuin EU:n toimielinkehykseen liittyvät kysymykset, kuten parlamentin budjettioikeudet. Viime hetken kompromissihan syntyi vasta, kun parlamentti oli varmistanut, että näitä oikeuksia kunnioitetaan täysimääräisesti. Lisäksi, kuten olen jo useita kertoja todennut, en katso voivani äänestää toisen laajentumisen puolesta, ennen kuin perustuslaki on tullut voimaan.
Näiden syiden perusteella aion äänestää Romanian ja Bulgarian EU:hun liittymistä vastaan varsinkin, kun suunniteltuun liittymisajankohtaan eli vuoteen 2007 on vielä 20 kuukautta aikaa. 
Klaß (PPE-DE ),
   . Vahvistamme käsityksemme siitä, että Bulgaria ja Romania olisi otettava EU:n jäsenvaltioiksi. Ennen kuin tämä voi toteutua, niiden on kuitenkin täytettävä tietyt ehdot, joiden on pysyttävä voimassa.
Komission tuoreimmissa edistymiskertomuksissa vahvistetaan, että kummallakin maalla on varsin paljon työtä liittymisehtojen täyttämisessä erityisesti korruption torjunnan ja oikeusvaltioperiaatteen mukaisesti toimivan oikeuslaitoksen aloilla.
Tämän vuoksi olemme erittäin tyytyväisiä Romanian uuden hallituksen toimiin sen jatkaessa päättäväisesti uudistuksia edeltävän hallituksen aiheuttamien viivästysten korjaamiseksi.
Olisi ennenaikaista tehdä tässä vaiheessa asiassa päätös, kun otetaan huomioon, että kumpikin maa on vielä huomattavan kaukana liittymisehtojen täyttämisestä.
Mielestämme olisi ollut asianmukaisempaa lykätä päätöstä liittymisestä, kunnes komissio on esittänyt seuraavan edistymistä koskevan kertomuksensa. Lisäperusteena tälle lykkäämiselle olisi ollut se, että suunniteltuun liittymispäivämäärään on vielä 20 kuukautta aikaa.
Olemme pahoillamme, ettemme katso voivamme äänestää tällä kertaa liittymisen puolesta. 
Lauk (PPE-DE ),
   . Vahvistan käsitykseni siitä, että Bulgaria ja Romania olisi otettava EU:n jäsenvaltioiksi. Ennen kuin tämä voi toteutua, niiden on kuitenkin täytettävä tietyt ehdot, joiden on pysyttävä voimassa.
Neuvosto on kieltäytynyt mukauttamasta rahoitusnäkymiä, vaikka toimielinten välisessä sopimuksessa edellytetään mukauttamista laajentumisen toteutuessa. En pidä hyväksyttävänä tällaista kajoamista parlamentin budjettioikeuksiin.
Komission tuoreimmissa edistymiskertomuksissa vahvistetaan, että kummallakin maalla on varsin paljon työtä liittymisehtojen täyttämisessä erityisesti korruption torjunnan ja oikeusvaltioperiaatteen mukaisesti toimivan oikeuslaitoksen aloilla.
Tämän vuoksi olen erittäin tyytyväinen Romanian uuden hallituksen toimiin sen jatkaessa päättäväisesti uudistuksia edeltävän hallituksen aiheuttamien viivästysten korjaamiseksi.
Olisi ennenaikaista tehdä tässä vaiheessa asiassa päätös, kun otetaan huomioon, että kumpikin maa on vielä huomattavan kaukana liittymisehtojen täyttämisestä, ja kun otetaan lisäksi huomioon rahoitusnäkymien mukauttamista koskeneiden kolmikantaneuvottelujen päättyminen tuloksettomina.
Mielestäni olisi ollut asianmukaisempaa lykätä päätöstä liittymisestä, kunnes komissio on esittänyt seuraavan edistymistä koskevan kertomuksensa. Lisäperusteena tälle lykkäämiselle olisi ollut se, että suunniteltuun liittymispäivämäärään on vielä 20 kuukautta aikaa.
Olen pahoillani, etten katso voivani äänestää tällä kertaa liittymisen puolesta. 
Louis (IND/DEM ),
   . Itsenäisyys ja demokratia -ryhmän ranskalaiset jäsenet ovat äänestäneet Van Ordenin ja Moscovicin mietintöjä vastaan useista syistä. Nämä syyt liittyvät seurauksiin, joita liittymisestä aiheutuu Bulgarialle ja Romanialle, jotka ovat kansainvälisen ranskankielisten maiden järjestön jäsenmaita ja Ranskan pitkäaikaisia ystäviä. Pidämme näistä maista liian paljon saattaaksemme heidät eurokraattiseen loukkuun, joka lupaa paljon, tarjoaa vähän ja riistää kaikkein tärkeimmän asian eli riippumattomuuden.
Näissä maissa on lisäksi huomionarvoisia kansalaisia, jotka taistelevat EU:n sanelemaa neuvostotyylistä "rajoitettua riippumattomuutta" vastaan. He eivät halua myydä kotimaataan EU-tukien hinnalla ja vetoavat meihin saadakseen ei-ääntemme tuen.
Näiden maiden kanssa on mahdollista perustaa yhteistyön varaan rakentuva laaja eurooppalainen yhteisö ilman EU:n pakkopaitaa. Tämä yhteistyö sovitettaisiin vastaamaan jokaisen osanottajan tarpeita ja palvelemaan kunkin kansakunnan vapautta.
Romanian ja Bulgarian liittyminen luo Turkkia kohti johtavan alueellisen jatkumon, joka edistää Turkin liittymistä EU:hun. Tämä saattaisi päätökseen EU:n kehityksen kulttuurisesti jakautuneeksi rykelmäksi, jolla ei ole voimaa ja joka olisi poliittisestikin kahlittu.
Tämän äänen tarkoituksena ei siis ole kieltää Bulgarian ja Romanian eurooppalaista luonnetta, sillä nämä maat ovat aina olleet eurooppalaisia maita. 
Manders (ALDE ),
    Katsoin, että minun oli kallistuttava äänestämään lisälaajentumista vastaan, eikä tämä johdu Romanian mahdollisesti puutteellisista valmiuksista, vaan siitä, ettei EU ole mielestäni vielä itse valmis jatkamaan laajentumista. Tämä on ilmeistä, kun katsotaan päätöksenteon nykyistä umpikujatilannetta ja useiden vanhojen jäsenvaltioiden epäluuloisuutta uusia jäsenvaltioita kohtaan esimerkiksi palveludirektiivin kaltaisissa asioissa. Näin ollen uusille jäsenvaltioille ei tarjota riittävästi mahdollisuuksia hyötyä kaikista sisämarkkinoiden eduista. Silmitön laajentumisen tavoittelu ilman syventämistä johtaa hallinnolliseen kyvyttömyyteen ja mahdollisesti jopa tilanteen räjähtämiseen. Tämä ei tiedä hyvää varsinkaan ehdokasvaltioille, joiden on täytynyt tehdä viime vuosina valtavasti kompromisseja liittymisehtojen täyttämiseksi. Ilmaisen toivovani kiihkeästi, että hallinnollinen päättäväisyys ja taloudellinen toimintakykyisyys lisääntyvät perustuslakisopimuksen hyväksymisen myötä, jotta sekä EU että uudet ehdokasvaltiot pystyvät perustellusti tekemään yhteistyötä laajentumisten jatkamiseksi. Se, että näille maille tarjotaan mehukasta porkkanaa, joka onkin loppujen lopuksi huiputusta, aiheuttaa suurta tyytymättömyyttä, ja kun otetaan huomioon, että tavoitteena on poliittinen vakaus ja taloudellinen vauraus, tällainen ei voi olla tarkoituksenmukaista. 
Mulder (ALDE ),
   . Äänestin Bulgarian ja Romanian liittymisen puolesta syvän epätietoisuuden vallassa, koska erityisesti Romanian korruptoituneisuutta koskevat selvitykset eivät saa minua vakuuttuneeksi siitä, että maa olisi valmis liittymään Euroopan unionin jäseneksi. Myös se, miten neuvosto päätti näiden kahden maan liittymisen rahoittamisesta tunnustaessaan Euroopan parlamentin budjettivallan vasta viime hetkellä, osoittaa, ettei ole kovinkaan tarpeellista päättää näiden maiden liittymisestä 20 kuukautta etuajassa. Minulle ratkaiseva tekijä olivat kuitenkin geopoliittiset hyödyt, joita liittymisestä aiheutuu näille maille. Lisäksi Euroopan unioni on vuosien ajan pitänyt näköpiirissään tätä jäsenyyttä, ja lainsäädäntöön on tehty perustavaa laatua olevia muutoksia. On epäselvää, millaisia kielteisiä reaktioita Euroopan unionin jäsenyyden epäämisellä saattaisi olla. Lisäksi liittymissopimuksiin on sisällytetty suojalausekkeet, joihin voidaan turvautua liittymisen lykkäämiseksi. Tällä perusteella päädyin äänestämään varauksellisesti puolesta. 
Niebler (PPE-DE ),
   . Bulgaria ja Romania kuuluvat eurooppalaiseen kansakuntien perheeseen, ja tämän vuoksi niiden tulevaisuuteen kuuluu Euroopan unionin jäsenyys. Ennen kuin ne voivat liittyä EU:hun, niiden on kuitenkin täytettävä tietyt ehdot.
Kommunismin kukistumisen jälkeen sekä Bulgaria että Romania ovat ponnistelleet uudistusten toteuttamiseksi, ja näille toimille olisi annettava tunnustusta.
Samalla kuitenkin edistymistä koskevista komission säännöllisistä kertomuksista ilmenee, että sekä Bulgarialla että Romanialla on paljon tehtävänään, ennen kuin ne täyttävät liittymisehdot, ja paljon työtä on tehtävä varsinkin korruption torjunnan ja oikeusvaltioperiaatteen mukaisesti toimivan oikeuslaitoksen kaltaisilla ongelma-aloilla. Uudistusprosessia on jatkettava, ja se on saatettava päätökseen ennen liittymistä. Kummankin osapuolen etujen mukaista olisi, että kummallakin ehdokasvaltiolla olisi enemmän aikaa Kööpenhaminan kriteerien täyttämiseen.
Nämä näkökohdat huomioon ottaen olisi ollut asianmukaisempaa lykätä liittymisestä tehtävää päätöstä, kunnes komissio on esittänyt seuraavan edistymistä koskevan kertomuksensa, sen sijaan että olisimme antaneet sitoumuksemme tänään.
Olen näin ollen pahoillani siitä, etten tällä kertaa katso voivani äänestää liittymisen puolesta. 
Pack (PPE-DE ),
   . Mielestäni Bulgaria ja Romania olisi otettava EU:n jäsenvaltioiksi. Niiden on kuitenkin täytettävä tietyt ehdot, ennen kuin tämä voi toteutua. Euroopan parlamentin jäseninä meidän on varmistettava, että molemmat maat täyttävät nämä ehdot. Tätä äänestäjämme meiltä odottavat.
Komission tuoreimmissa edistymiskertomuksissa vahvistetaan, että kummallakin maalla on varsin paljon työtä liittymisehtojen täyttämisessä erityisesti korruption torjunnan ja oikeusvaltioperiaatteen mukaisesti toimivan oikeuslaitoksen aloilla.
Tämän vuoksi olemme erittäin tyytyväisiä Romanian uuden hallituksen toimiin sen jatkaessa päättäväisesti uudistuksia edeltävän hallituksen aiheuttamien viivästysten korjaamiseksi.
Olisi ennenaikaista tehdä tässä vaiheessa asiassa päätös, kun otetaan huomioon, että kumpikin maa on vielä huomattavan kaukana liittymisehtojen täyttämisestä.
Mielestäni olisi ollut asianmukaisempaa lykätä päätöstä liittymisestä, kunnes komissio on esittänyt seuraavan edistymistä koskevan kertomuksensa. Lisäperusteena tälle lykkäämiselle olisi ollut se, että suunniteltuun liittymispäivämäärään on vielä 20 kuukautta aikaa.
Olen pahoillani, että tämän vuoksi katsoin velvollisuudekseni äänestää liittymistä vastaan syistä, jotka ovat parlamentista riippumattomia. 
Queiró (PPE-DE ),
   . Tuemme Bulgarian liittymistä EU:hun. Portugali on hyvin tietoinen oman liittymisensä eduista, ja sen olisi lukeuduttava niihin jäsenvaltioihin, jotka osaavat parhaiten arvostaa liittymisen etuja ja jotka tukevat liittymistä kaikkein voimakkaimmin. 
Schwab (PPE-DE ),
   . Vahvistamme käsityksemme siitä, että Bulgaria ja Romania olisi otettava EU:n jäsenvaltioiksi. Ennen kuin tämä voi toteutua, niiden on kuitenkin täytettävä tietyt ehdot, joiden on pysyttävä voimassa.
Komission tuoreimmissa edistymiskertomuksissa vahvistetaan, että kummallakin maalla on varsin paljon työtä liittymisehtojen täyttämisessä erityisesti korruption torjunnan ja oikeusvaltioperiaatteen mukaisesti toimivan oikeuslaitoksen aloilla.
Tämän vuoksi olemme erittäin tyytyväisiä Romanian uuden hallituksen toimiin sen jatkaessa päättäväisesti uudistuksia edeltävän hallituksen aiheuttamien viivästysten korjaamiseksi.
Olisi ennenaikaista tehdä tässä vaiheessa asiassa päätös, kun otetaan huomioon, että kumpikin maa on vielä huomattavan kaukana liittymisehtojen täyttämisestä, ja kun otetaan lisäksi huomioon rahoitusnäkymien mukauttamista koskeneiden kolmikantaneuvottelujen päättyminen tuloksettomina.
Mielestämme olisi ollut asianmukaisempaa lykätä päätöstä liittymisestä, kunnes komissio on esittänyt seuraavan edistymistä koskevan kertomuksensa. Lisäperusteena tälle lykkäämiselle olisi ollut se, että suunniteltuun liittymispäivämäärään on vielä 20 kuukautta aikaa.
Olemme pahoillamme, ettemme katso voivamme äänestää tällä kertaa liittymisen puolesta. 
Sommer (PPE-DE ),
   . Bulgaria ja Romania olisi otettava EU:n jäsenvaltioiksi. Ennen kuin tämä voi toteutua, niiden on kuitenkin täytettävä tietyt ehdot.
Komission tuoreimmissa edistymiskertomuksissa vahvistetaan, että kummallakin maalla on varsin paljon työtä liittymisehtojen täyttämisessä erityisesti korruption torjunnan ja oikeusvaltioperiaatteen mukaisesti toimivan oikeuslaitoksen aloilla.
Tämän vuoksi on syytä suhtautua erityisen myönteisesti Romanian uuden hallituksen toimiin sen jatkaessa uudistuksia päättäväisesti edeltävän hallituksen aiheuttamien viivästyksien korjaamiseksi.
Kun otetaan huomioon, että kumpikin maa on vielä huomattavan kaukana liittymisehtojen täyttämisestä, ja kun lisäksi otetaan huomioon se, että suunniteltuun liittymispäivämäärään on vielä 20 kuukautta aikaa, en katsonut voivani äänestää tällä kertaa Bulgarian ja Romanian EU:hun liittymisen puolesta. 
Tannock (PPE-DE ),
   . Tuen brittiläisten konservatiivikollegojeni tavoin Romanian ja Bulgarian liittymistä EU:hun ja pahoittelen sitä, että eräät jäsenet yrittävät vielä viime hetkellä evätä näille maille annettavan puoltavan lausunnon toimielinten välisten kiistojen ja budjettinäkökohtien perusteella, vaikka ongelmat on joka tapauksessa jo ratkaistu. Vaikka 20 kuukauden pituinen viive puoltavan lausuntomme ja 1. tammikuuta 2007 toteutuvan liittymisen välillä on naurettavan pitkä, tätä keskustelua on liian myöhäistä käydä nyt. Meidän olisi pitänyt tehdä kantamme tähän asiaan selväksi jo aiemmin.
Olen tyytyväinen, että Romanian presidentin Basescun uusi hallitus on sitoutunut siihen, että korruptiota pidetään uhkana kansalliselle turvallisuudelle ja sitä pyritään kitkemään määrätietoisesti. Lisäksi olemme tyytyväisiä, että komission jäsen Rehn on vakuuttanut täysistunnolle, että parlamenttimme otetaan täysimääräisesti mukaan siinä epätodennäköisessä tapauksessa, että liittymistä vuodella lykkäävän suojalausekkeen käyttöönotosta päätetään.
Jos emme nyt antaisi puoltavaa lausuntoamme, lähettäisimme Romanian ja Bulgarian kansoille ja hallituksille aivan väärän viestin, mikä voisi olla suuri erehdys. Haluan toivottaa kummatkin maat tervetulleiksi EU:hun. 
Ulmer (PPE-DE ),
   . Vahvistamme käsityksemme siitä, että Bulgaria ja Romania olisi otettava EU:n jäsenvaltioiksi. Ennen kuin tämä voi toteutua, niiden on kuitenkin täytettävä tietyt ehdot, joiden on pysyttävä voimassa.
Neuvosto on kieltäytynyt mukauttamasta rahoitusnäkymiä, vaikka toimielinten välisessä sopimuksessa edellytetään tällaista mukauttamista laajentumisen toteutuessa. Emme pidä hyväksyttävänä tällaista kajoamista parlamentin budjettioikeuksiin.
Komission tuoreimmissa edistymistä koskevissa kertomuksissa vahvistetaan, että kummallakin maalla on varsin paljon työtä liittymisehtojen täyttämisessä erityisesti korruption torjunnan ja oikeusvaltioperiaatteen mukaisesti toimivan oikeuslaitoksen aloilla.
Tämän vuoksi olemme erittäin tyytyväisiä Romanian uuden hallituksen toimiin sen jatkaessa uudistuksia päättäväisesti edeltävän hallituksen aiheuttamien viivästysten korjaamiseksi.
Olisi ennenaikaista tehdä tässä vaiheessa asiassa päätös, kun otetaan huomioon, että kumpikin maa on vielä huomattavan kaukana liittymisehtojen täyttämisestä, ja kun otetaan lisäksi huomioon rahoitusnäkymien mukauttamista koskeneiden kolmikantaneuvottelujen päättyminen tuloksettomina.
Mielestämme olisi ollut asianmukaisempaa lykätä päätöstä liittymisestä, kunnes komissio on esittänyt seuraavan edistymistä koskevan kertomuksensa. Lisäperusteena tälle lykkäämiselle olisi ollut se, että suunniteltuun liittymispäivämäärään on vielä 20 kuukautta aikaa.
Olemme pahoillamme, ettemme katso voivamme äänestää tällä kertaa liittymisen puolesta. 
Ebner (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, vaikka kannatan useimpien kollegojeni tavoin Romanian ja Bulgarian liittymistä EU:hun ja maiden ottamista EU:n täysimääräisiksi jäseniksi, olen sitä mieltä, että tämän olisi tapahduttava oikeaan aikaan ja sääntöjen mukaisesti. Tämän vuoksi äänestin tyhjää kummankin mietinnön osalta, koska käsitykseni on, että näiden maiden kohdalla asettamamme ehdot eivät vielä täyty. Tämä on itse asiassa yleinen ongelma, koska jäsenvaltiot eivät noudata vakaussopimuksen kriteerejä ja Turkkiin sovelletaan edellytyksiä, jotka poikkeavat niistä, joista todellisuudessa sovimme. Kroatian on puolestaan täytettävä paljon tiukemmat edellytykset samalla, kun Bulgarialle ja Romanialle annetaan nyt etukäteen hyväksyntä. Mielestäni emme toimi riittävän ennakoitavasti tai johdonmukaisesti, ja tämän vuoksi äänestin tyhjää. 

Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
   . Yhteisessä kannassaan neuvosto on tehnyt useita tarkistuksia parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä esittämään kantaan, ja siten komission alkuperäisestä kannasta on poikettu selvästi.
Yhteisymmärrys näyttää syntyneen siitä, että tavoitteena on parantaa työoloja, estää markkinoiden vääristyminen – kun otetaan huomioon työelojen erilaisuus eri maissa – ja lisätä tieliikenteen turvallisuutta, minkä vuoksi tarvitaan realistisia ja toimivia työaikatarkastuksia. Neuvosto on huomannut, että yleispätevän täytäntöönpanon esteenä on vakavia käytännön ongelmia – ainakin pyrittäessä täytäntöönpanoon komission toivomassa laajuudessa – jotka liittyvät työaikadirektiivin noudattamista koskeviin teiden varsilla tapahtuviin tarkastuksiin.
Tavoitteena on näin ollen saattaa vaikeuksista huolimatta tasapainoon yhtäältä työoloja sekä ajo- ja lepoaikoja koskevien sääntöjen noudattaminen (komissio on asetuksen (ETY) 3820/85 täytäntöönpanoa koskevissa kaksivuotiskertomuksissaan pannut merkille rikkomusten määrän nousevan tasaisesti) ja toisaalta toimivien ja realististen tarkastusmenetelmien käyttöönotto. Esittelijä pyrki tulemaan vastaan neuvoston yhteistä kantaa, ja tämän vuoksi tuen mietintöä. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
   . Äänestimme toisessa käsittelyssä mietinnön puolesta, vaikka meillä onkin tiettyjä näkemyseroja, jotka liittyvät uuteen direktiiviin energiaa käyttävien tuotteiden ekologiselle suunnittelulle asetettavista vaatimuksista.
Pidämme välttämättömänä panostamista mahdollisimman tehokkaaseen energiankäyttöön ja kuluttajille tiedottamiseen siten, että samalla varmistetaan, ettei uusi lainsäädäntö koidu pienille yrityksille kohtuuttomaksi rasitukseksi.
Direktiivin soveltamisalaan kuuluvat sellaiset arkipäivän tavarat kuin hiustenkuivaajat, pesukoneet ja tietokoneet, joista aiheutuu noin 40 prosenttia ilmakehän hiilidioksidipäästöistä. Autot eivät kuulu direktiivin soveltamisalaan, koska niihin sovelletaan aivan erityistä lainsäädäntöä.
Mietintöön sisältyy tärkeitä ehdotuksia, joilla suojellaan mikroyrityksiä, pieniä ja keskisuuria yrityksiä sekä kuluttajia. Jäämme odottamaan, mikä on neuvoston kanta. 
Queiró (PPE-DE ),
   . Suhtaudun myönteisesti käsiteltävänämme olevan ehdotuksen päätavoitteeseen varmistaa eräiden energiaa käyttävien kulutustavaroiden vapaa liikkuvuus, parantaa niiden ympäristönsuojelullista tasoa ja vaikuttaa niihin energiankulutusta alentavasti. Tällaisten ehdotusten on oltava realistisia, jotta hyvästä ehdotuksesta ei tehdä kelvotonta tai teollisuudelle liian kallista, kun näkökohtamme pyritään turvataan. On erittäin tärkeää, että ympäristön ja energian laadun parantamiseksi tehtävät ehdotukset ovat tasapainoisia. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
   . Tämän toisessa käsittelyssä olevan suosituksen tarkoituksena on vaatimusten asettaminen energiaa käyttävien tuotteiden ekologiselle suunnittelulle niiden koko elinkaaren ajaksi siten, että päätavoitteena on vähentää näiden tuotteiden haitallisia ympäristövaikutuksia. Tämä on sangen tärkeä asia, ja sen mukaisesti parlamentti esitti ensimmäisessä käsittelyssä useita tärkeitä tarkistuksia, joista mainittakoon tarkistukset, jotka koskevat tuotteiden vaatimustenmukaisuuden arviointia, ekologiselle suunnittelulle asetettavia edellytyksiä, uskottavan ja tehokkaan markkinoiden valvontajärjestelmän perustamista, pienille ja keskisuurille yrityksille (pk-yritykset) myönnettävää tukea ja tiedottamista kuluttajille.
Yhteisessä kannassaan komissio ja neuvosto hyväksyivät osan parlamentin esittämistä tarkistuksista mutta jättivät kuitenkin huomiotta merkittäviä alaan liittyviä huolenaiheita.
Tuen esittelijän ehdotusta. Se on mielestäni realistinen, ja sillä on hyvät mahdollisuudet toteutua. Mainitsen tähän liittyvinä esimerkkeinä maahantuojan ja valmistajan kaltaisten käsitteiden selkeyttämisen, valvonnan tiukentamista koskevan ehdotuksen, pk-yritysten huomioonottamisen ja liikkumavaran antamisen siihen, että säännöt voidaan mukauttaa jäsenvaltioiden erityispiirteisiin.
Äänestin uusien tarkistusten puolesta, koska niissä vahvistetaan tasapainoisesti parlamentin aiemmin esittämät kannat. 

Queiró (PPE-DE ),
   . Meriliikenteen asteittainen kasvu ja kehittyminen tuovat mukanaan useita etuja, jotka liittyvät muun muassa ympäristöön. Tähän on kuitenkin yhdistettävä pysyvä sitoutuminen haitallisten ympäristövaikutusten vähentämiseen. Näitä ympäristövaikutuksiahan ilmenee aina. Tämän mukaisesti ja kun otetaan huomioon Portugalin asianmukaisesti julkituomat etunäkökohdat ja huolenaiheet, katsoin voivani äänestää tämän direktiivin puolesta. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
   . Esittelijän ehdotus on samansuuntainen parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä esittämän alkuperäisen kannan kanssa. Parlamentin esittämien tarkistusten mukaan meriliikenteen päästöt alenisivat vuoden 2000 tasosta 80 prosenttia, vaikka neuvoston kannan mukaan ne alenisivat vain 10 prosenttia.
Esitettyjen ehdotusten joukosta haluan nostaa esiin esittelijän ajatuksen siitä, että kansainvälisessä merenkulkujärjestössä (IMO) on edistyttävä ja että EU voisi toimia merkittävässä roolissa tässä onnistumiseksi. Yhdysvallat, Kanada ja Meksiko ovat kaikki pyrkineet tiukentamaan IMO:n sopimuksia, ja tällä alalla EU voi ryhtyä toimiin ja sen on niihin myös ryhdyttävä varsinkin, kun muistetaan sen alueella viime aikoina sattuneet onnettomuudet.
Suhtaudun lisäksi myönteisesti esittelijän ehdotukseen ympäristöteknologian kehittämisen edistämisestä luomalla niille markkinat. Tälle alalle esitetyillä ehdotuksilla voidaan ratkaista tehokkaammin ihmisten terveyden ja ympäristön suojelu. 

Queiró (PPE-DE ),
   . Se, miten äänestin käsiteltäväksemme jätettyjen tarkistusten osalta, johtuu siitä, että yhdyn huolenaiheisiin – ja tavoitteisiin – joista on kyse tässä direktiiviehdotuksessa. Ehdotuksella pyritään takaamaan riittävä yhdenmukaistamisen taso sisämarkkinoiden luomiseksi siten, että samalla noudatetaan kansanterveyden suojelua koskevia sääntöjä. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
   . Käsiteltävänämme olevassa mietinnössä tuodaan esiin se, mitä kansanterveydellisiä vaaroja liittyy eräiden aineiden käyttöön raaka-aineina tai välituotteina.
Monien eri kokeiden perusteella tolueeni ja triklooribentseeni on luokiteltu kemikaaleiksi, jotka merkitsevät vakavaa uhkaa kansanterveydelle.
Tavoitteena komission ehdotuksessa, jolle esittelijä pyytää tukeamme vain yhden tarkistuksen tehtyään, on tolueenin ja triklooribentseenin ja myös niitä sisältävien valmisteiden käytön rajoittaminen.
EU on aina ollut huolestunut näistä kansalaisten elämän kannalta erittäin keskeisistä kysymyksistä EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan mukaisesti.
Kun otetaan huomioon ilmiselvät hyödyt, jotka Euroopan kansanterveyden suojelulle koituvat ehdotuksen hyväksymisestä , äänestin esityksen puolesta. 

Martinez (NI ),
   . Vuoden 2006 talousarviossa saatetaan päätökseen vuosien 2000–2006 "talousarviosuunnittelu". Talousarvion suuruus on alle 120 miljardia euroa, ja se on 20 kertaa pienempi kuin Yhdysvaltojen talousarvio. Eurooppa tavoittelee Yhdysvaltojen mallin mukaista perustuslakia ilman siihen tarvittavia voimavaroja ja ilman, että 450 miljoonaa ihmistä haluaisi muutoksia elämäänsä.
Tästä talousarviosta voidaan löytää koko joukko rajattuja budjettikohteita: tasoitettavia jäännöseriä, eri puolille Balkania hajautettuja pieniä lainoja, hyttysverkkoja malariaan sairastuneille lapsille, YMP:n uudistusten rahoitukseen liittyviä sovelluksia, haihatteluja, joilla pyritään kehittämään maaseutua, jolta asukkaat ovat kadonneet, kalastukseen osoitettuja mitättömiä määrärahoja ja niin edelleen.
Tällainen budjettistrategia ei kanna, koska siltä puuttuvat tavoitteet. Esimerkiksi vuosituhannen kehitystavoitteisiin pyrkiessään budjettivallan käyttäjät eivät harkitse uutta tullimaksutekniikkaa, jonka avulla irtotavaraa maasta vievä Afrikan maa voisi tullimaksujen tullessa vähennyskelpoisiksi hyötyä maahantuovia maita koskevasta nosto-oikeudesta, joka vastaisi suuruudeltaan maksettua tullimaksua.
Vuonna 2006, kuten koskaan aiemminkaan, talousarvion innovatiivisuus ei ole tärkeää Brysselin päättäjille. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
   . Vuoden 2006 talousarviolla on strategista merkitystä tavoiteltaessa vahvan kasvun Eurooppaa. Kyseessä ovat viimeiset nykyiset rahoitusnäkymät eli strateginen kehys, jonka puitteissa parlamentti päättää painopisteistään vuosiksi 2007–2013. Vuosi 2006 on tärkeä vuosi myös pyrittäessä tavoitteisiin vahvan ja kestävän kasvun palauttamisesta ja uusien ja parempien työpaikkojen tarjoamisesta.
Eurooppaa odottavat valtavat haasteet vuonna 2006. Sen lisäksi, että EU:n on pystyttävä vastaamaan 25 jäsenvaltion unionin rahoitustarpeisiin, sen on varmistettava, että uudesta perustuslakisopimuksesta johtuvat institutionaaliset ja poliittiset mukautukset etenevät mahdollisimman ripeästi. Näitä haasteita on näin ollen tuettava johdonmukaisilla, hyvin koordinoiduilla ja asianmukaisesti rahoitetuilla toimilla, ja tämän toteutumisessa vuoden 2006 talousarvio on keskeisessä asemassa.
Vuotta 2005/2006 koskevat haasteet eivät kuitenkaan rajoitu pelkästään laajentumisen ja uuden perustuslakisopimuksen vahvistamiseen. EU:n on lisäksi tehtävä päätöksiä, jotka koskevat monia vireillä olevia liittymisprosesseja, vahvistettava rooliaan maailmanpolitiikassa ja pantava alulle uusia toimia Lissabonin strategian elvyttämiseksi. Jälleen kerran todettakoon näiden tavoitteiden edellyttävän, että voimavaroja varataan riittävästi näiden tavoitteiden toteuttamiseen käytännössä ja niiden ylläpitämiseen.
Äänestin esityksen puolesta. 

Cederschiöld, Fjellner, Hökmark ja Ibrisagic (PPE-DE ),
    Maltillisen kokoomuspuolueen jäsenet ovat äänestyksessä vastustaneet ehdotuksia, jotka koskevat tieliikenteen sosiaalilainsäädäntöä ja tämän lainsäädännön täytäntöönpanon vähimmäisedellytyksiä. Kumpaankin ehdotukseen sisältyy hyvin yksityiskohtaisia säännöksiä, joilla ei välttämättä lisätä tieliikenteen turvallisuutta. Olemme lisäksi sitä mieltä, että sosiaalilainsäädäntöä koskevia kysymyksiä on käsiteltävä yksittäisissä jäsenvaltioissa eikä niistä huolehtiminen siten ole EU:n tehtävä. 
Lienemann (PSE ),
   . Markovin mietinnön yhteydessä haluan esittää vastalauseeni yhteisön lainsäädännön nykytilan johdosta. On tunnettua, että tämä lainsäädäntö on riittämätön (sekä työajan että työolojen ja palkan osalta) turvaamaan asianmukainen liikenneturvallisuus kaikille.
Euroopan unionin valitsemana keinona on mahdollisten enimmäistyöaikojen ja joidenkin sosiaalisten vähimmäissääntöjen asettaminen. Mahdollisuus tarjotaan kuitenkin siihen, että eräissä jäsenvaltioissa voidaan säilyttää parempi sääntely. Tosiasiassa tämä järjestelmä aiheuttaa kuitenkin sosiaalista polkumyyntiä, koska palvelujen vapaa kilpailu johtaa siihen, että niiden maiden liikenteenharjoittajat, joiden sosiaalilainsäädäntö on parempi, joutuvat kärsimään. Seurauksena on, että kilpailukyvyn tavoittelu luo paineita työolojen ja palkkojen heikennyksiin näissä maissa, ja tätä ei voida hyväksyä.
Euroopan unionin olisi pitänyt omaksua erilainen menettelytapa eli yhdenmukaistaminen ylöspäin sekä asteittaisen sosiaalisen lähentämisen järjestelmä. Erottamattomana osana tätä strategiaa olisi pitänyt olla perustason (joka on nykyistä parempi) luominen ja velvollisuus pyrkiä asteittain kohti korkeinta tasoa. Tällaista ei kuitenkaan ole suunnitteilla, ja yhteisön lainsäädännöstä on seurauksena tilanne, jota ei voida hyväksyä. 
Queiró (PPE-DE ),
   . Äänestin mietinnön puolesta, koska eri tarkistuksia koskevissa äänestyksissä saavutimme monia ratkaisuja, joilla voidaan turvata sellaisen maan erityiset edut, joka sijaitsee syrjässä keskeisiin tuotanto- ja kulutuskeskuksiin nähden. Tässä onnistuttiin turvallisuusvaatimuksia heikentämättä. Lisäksi työntekijät ovat suurimpia hyötyjiä, koska mukana on joustoja, jotka ovat heidän etujensa mukaisia. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    Minua ilahduttaa, että annamme odotetusti lopullisen hyväksynnän ehdotukselle, jolla kumotaan asetus (ETY) No 3820/85 ja korvataan se uudella asetuksella, jolla pyritään selkiyttämään ja yksinkertaistamaan nykyistä asetusta sekä saattamaan se ajan tasalle. Yleisenä tavoitteena on välttää eriäviä yksittäisiä tulkintoja, jotka ovat johtaneet aiempina vuosina oikeudellisiin toimiin. Lisäksi työnantajien ja työntekijöiden velvollisuudet on määritelty selkeämmin siten, että päätavoitteena on varmistaa niiden tehokkaampi soveltaminen.
Esittelijä on jälleen kerran osoittanut, että hänen tavoitteenaan on tulla vastaan neuvoston yhteistä kantaa, ja tähän pyrkiessään hän on nopeuttanut tämän tärkeän säädöksen hyväksymisprosessia. Tärkeät tarkistukset tulevat voimaan: ne koskevat pakollisia vuorokausikohtaisia lepoaikoja ja enimmäisajoaikoja. Lisäksi on määrä ottaa käyttöön lainsäädäntökehys, jonka nojalla jäsenvaltiot voivat langettaa muille jäsenvaltioille rangaistuksia vakavista rikkomuksista.
Toivottavasti tällä tavalla saavutetaan pääasiallisena tavoitteena oleva tieliikenteen turvallisuuden kohentuminen.
Lisäksi haluan yhtyä esittelijän toiveeseen siitä, että edistetään rehdin kilpailun ilmapiiriä, jossa tieliikenteen asianosaisten sosiaaliset edut on turvattu. Tarkistusten osalta kannatin äänestyksessä niitä tasapainoisia ehdotuksia, joissa otetaan huomioon Portugalin kaltaisten syrjäisten maiden erityiset tarpeet ja edut. 
Titley (PSE ),
   . Euroopan parlamentin Labour-puolueen edustajat suhtautuvat myönteisesti ajoaikoja koskevaan direktiiviin. Mielestämme näillä säännöksillä lisätään merkittävästi liikenneturvallisuutta.
Suhtaudumme kuitenkin varauksellisesti tarkistukseen 11, joka koskee lähetti- ja pikakuljetuspalveluja.
Vaikka myönnämme, että joissakin maissa ongelmat voivat olla todellisia, mielestämme ehdotettu ratkaisu ei toimi ja voi johtaa direktiiviä koskeviin riitoihin. Näin ollen päätimme äänestää tämän tarkistuksen osalta tyhjää. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
   . Äänestimme kevään Eurooppa-neuvostoa koskevaa yhteistä päätöslauselmaa vastaan, koska meidän kantojamme ei otettu käsiteltäväksi ja esittämiämme ehdotuksia ei hyväksytty. Näiden ehdotusten joukosta haluaisin ottaa esiin seuraavat ehdotukset:
- Panee merkille Eurooppa-neuvoston päätöksen vakaus- ja kasvusopimuksen uudistamisesta; katsoo, että tällä myönnetään epäsuorasti, että vuoden 1997 vakaus- ja kasvusopimus on aiheuttanut kielteisiä vaikutuksia työllisyyteen, julkisiin investointeihin ja todelliseen lähentymiseen ja että se pidentää Euroopan talouden pysähtyneisyyttä; katsoo näin ollen, että vakaus- ja kasvusopimuksen kumoaminen on välttämätöntä;
- Arvostelee jyrkästi sitä, että "rakenneuudistukset" otetaan huomioon talousarvioiden arvioinnissa, koska tämä antaa jäsenvaltioille vääristyneitä sosiaalisia kannustimia purkaa sosiaaliturvaa ja hyvinvointivaltiota, jotta ne välttäisivät liiallisista alijäämistä aiheutuvat seuraamukset;
- Korostaa neuvoston lausumaa, jonka mukaan nykyinen sisämarkkinoiden palveludirektiiviluonnos "ei täysin täytä" Euroopan sosiaalisen mallin turvaamisen "vaatimuksia" ja pitää valitettavana sitä, että neuvosto ei ole käyttänyt hyväkseen mahdollisuutta hylätä mainittu luonnos kokonaan.
- Katsoo, että tuloerojen torjunnan ja todellisen lähentymisen edistämisen pitäisi olla EU:n taloudellisen ja sosiaalisen asialistan kärjessä. 
Gollnisch (NI ),
   . Viime maaliskuussa pidetty Eurooppa-neuvosto tarjosi jälleen tilaisuuden todeta Euroopan unionin johtajien tekopyhyys heidän hätääntyessään ei-äänten mahdollisesta voitosta Ranskan kansanäänestyksessä.
Tyynnyttelevistä puheista huolimatta Bolkesteinin direktiiviä ei arvioitu perusteellisesti eikä sitä peruutettu. Direktiivi etenee tavanomaisessa lainsäädäntöjärjestyksessä yhtä myönnytystä lukuun ottamatta: ministerineuvostossa pyritään löytämään yhteisymmärrys. Meille uskotellaan, että tämä on suuri diplomaattinen voitto, vaikka kyseessä on todellakin vain 40 vuotta vanhan menetelmän eli "Luxemburgin kompromissin" soveltaminen.
Myös vahingollisten budjettirajoitusten eli vakaus- ja kasvusopimuksen uudistaminen on silmänlumetta. Euroopan perustuslaista käytyjen neuvottelujen yhteydessä olisi voitu uudistaa perusteellisesti Maastrichtin kriteerejä, jotka tuskin ovat taloudellisesti mielekkäitä. Tässä yhteydessä olisi voitu lisäksi pakottaa Euroopan keskuspankki tukemaan ensisijaisesti työllisyyttä ja kasvua. Mitään tällaista ei ole tehty, vaan sen sijaan on tehty mitättömiä kosmeettisia parannuksia samalla, kun sopimuksen vaikutuksena on edelleen maidemme taloudellisten ja sosiaalisten vaikeuksien laajentaminen ja jopa niiden aiheuttaminen.
Nämä toimet ovat järjettömiä. Niillä ei harhauteta sitä alati kasvavaa joukkoa, joka torjuu Euroopan kehittämisen brysseliläisittäin. 
Kirkhope (PPE-DE ),
   . Äänestin Euroopan parlamentissa istuvien brittiläisten konservatiivikollegojeni tavoin tyhjää, koska olemme hyvin pettyneitä 22. ja 23. maaliskuuta pidetyn Eurooppa-neuvoston tuloksiin. Tuemme edelleen komission puheenjohtajan sitoutumista perinpohjaisten taloudellisten uudistusten toteuttamiseen Euroopassa, mutta katsomme, etteivät maaliskuussa pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa valtioiden ja hallitusten päämiesten päätökset tehneet missään nimessä oikeutta näille toimille. Yritykset antaa palveludirektiivin osalta myöten lyhyen aikavälin poliittisille näkökohdille ovat horjuttaneet uudistusohjelmaa ja tekevät tyhjäksi pyrkimyksen parantaa Euroopan kilpailukykyä. Vakaus- ja kasvusopimukseen esitetyt muutokset osoittavat, että poliittiset seikat painavat vaakakupissa enemmän kuin taloudelliset seikat, mikä vähentää entisestään sopimuksen uskottavuutta.
Olemme joiltakin osin tyytyväisiä puheenjohtajavaltion päätelmiin, esimerkiksi kestävää kehitystä ja Kioton pöytäkirjaa koskeviin sitoumuksiin ja myös siihen, että Kiinaa koskevan asevientikiellon kumoaminen tuomitaan selväsanaisesti. Lisäksi olemme tyytyväisiä siihen, että valmistautumista mahdolliseen influenssaepidemiaan pidetään entistä kiireellisempänä asiana. 
Lang (NI ),
   . Toisin kuin Euroopan perustuslain kannattajat Ranskassa väittivät, presidentti Chirac ei onnistunut peruuttamaan Bolkesteinin direktiiviä Brysselissä 23. maaliskuuta. Eurooppa-neuvosto ilmoittaa virallisessa selonteossaan, ettei direktiiviä peruuteta, ja toteaa jopa, että tämän aloitteen on pysyttävä Euroopan unionin asialistalla, koska kasvun ja työpaikkojen strategia edellyttää palvelumarkkinoiden avaamista.
Tämä ei ole kuitenkaan ensimmäinen kyllä-leirin hurskastelijoiden piiristä kantautunut valhe. Frits Bolkestein on itsekin tuonut julki seuraavaa: sen paremmin presidentti Chirac kuin pääministeri Raffarinkaan ei osoittanut ennen kuluvaa vuotta millään tavalla suhtautuvansa varauksellisesti tähän direktiiviin, jonka hyväksyivät ranskalaiset komission jäsenet, sosiaalidemokraattinen Pascal Lamy ja Chiracin kannattaja Michel Barnier. Frits Bolkestein vain toteutti perustellusti päätöksen, joka tehtiin vuonna 2005 Lissabonin huippukokouksessa, jossa Ranskaa edustivat Jacques Chirac ja Lionel Jospin.
Tässä direktiivissä on kuitenkin vain alullaan se, mikä meitä odottaa, jos Euroopan perustuslaki hyväksytään. Tekstin 144, 145 ja 148 artiklat puhuvat selkeää kieltään. Pidittekö Bolkesteinin direktiivistä? Siinä tapauksessa te rakastatte Euroopan perustuslakia.
Äänestäessään vastaan 29. toukokuuta Ranskan kansa puolustaa työpaikkojaan ja sosiaalisia oikeuksiaan. 
Lulling (PPE-DE ),
   . Äänestin Eurooppa-neuvoston tuloksia koskevan päätöslauselman puolesta, mutta vakaus- ja kasvusopimuksen osalta minun on tähdennettävä seuraavaa: olen pahoillani, että sopimuksen uudistamisesta käydyt keskustelut osoittautuivat usein itsekkäiksi, eivät objektiivisiksi keskusteluiksi.
Olen korostanut, että tällä asenteella on ollut tuhoisia psykologisia vaikutuksia. Seurauksena on ollut jäsenvaltioiden yhdenvertaisen kohtelun periaatteen heikentyminen, ja lisäksi näyttää siltä, että oikeusvaltioperiaatteen mukaan toimivan yhteisön perustaa on horjutettu.
Uudistusta kohtaan tunnettu epäluottamus johtuu tällaisesta toiminnasta. Yhdessä päätettyjen sääntöjen koskemattomuuden vahvistaminen olisi ollut hyödyllisempää kuin useiden eri valtionpäämiesten Eurooppa-neuvoston päätteeksi antamat voitonriemuiset ja väsyttävät julistukset. Kysymys kuuluu, ovatko kaikki täysin tietoisia siitä, että kyseessä on yhteisten varojen ja yhteisvaluutan hallinnointi.
Haluan muistuttaa teitä siitä, mitä sanoin viime syksynä: pidän parempana uudistettua sopimusta kuin kuolevaa sopimusta, koska ensin mainittua noudatetaan paremmin. Vertauskuvallisesti totean vielä, että tänään sopimus voi paremmin, mutta se on vielä varsin heikko toipilas eikä kestä uusia iskuja. 
Mann, Thomas (PPE-DE ),
   . Äänestin maaliskuista neuvoston huippukokousta käsittelevän päätöslauselman puolesta. Lissabonin prosessiin tarvittiin kiireellisesti uusia painopisteitä, koska kasvu on tällä hetkellä vain 1,7 prosenttia ja työllisyys 63 prosenttia tavoitellun 70 prosentin sijasta.
Pk-yrityksiin syntyy 80 prosenttia työpaikoista ja 70 prosenttia harjoittelupaikoista, ja ne todennäköisesti hyötyvät eniten kasvun ja työllisyyden painottamisesta. Uusliberalismia koskevat syytökset ovat virheellisiä, koska tavoitteena on luoda uusia ja parempia työpaikkoja – eikä ottaa käyttöön heikompia normeja – sekä vahvistaa Euroopan sosiaalista mallia investoinneilla inhimilliseen pääomaan, uudenaikaisella sosiaalisella suojelulla ja työmarkkinaosapuolten osallistumisen lisäämisellä.
Tässä suhteessa pidän erityisen tärkeänä eurooppalaista nuorisosopimusta, jonka tavoitteet koskevat pitkän aikavälin sijoittumista työmarkkinoille, yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen parantamista sekä nuorison liikkuvuuden lisäämistä. Aktiivista ikääntymistä koskeva kampanja on ikääntyneiden ihmisten kannalta ratkaisevan tärkeä, koska näiden työntekijöiden hankkimalle kokemukselle, taidoille ja tuottavuudelle on annettava enemmän tunnustusta. On ryhdyttävä toimiin, joiden avulla he voivat pysyä työelämässä pitempään ja hyödyntää paremmin koulutus- ja harjoittelumahdollisuudet. Lisäksi ikääntyneet kansalaisemme on yleisesti integroitava paremmin yhteiskuntaan. Odotan käytännön ratkaisuja, jotka ovat vastaus EU:n väestörakenteen tilaa koskevaan komission vihreään kirjaan. 
Pafilis (GUE/NGL ),
   . – Vakaussopimuksen uudistaminen ja Lissabonin strategian väliarviointi ovat kaksi ruoskaa, joita käytetään yhä useammin kansoja ja erityisesti nuorisoa vastaan.
Uusi ruohonjuuritason vastainen hyökkäys on valmisteilla. Uudistetussa vakaussopimuksessa ei ole muutettu ruohonjuuritason vastaisen, työntekijöitä kurittavan politiikan tavoitteita. Päinvastoin ja samalla Lissabonin strategiaa soveltamalla osoitetaan yhä enemmän huomiota suuryrityksille ja Ranska–Saksa-akselin tarpeiden tyydyttämiseen.
Tosiasioita ovat päätökset eläkejärjestelmien heikentämisestä, kollektiivisista sopimuksista luopuminen, osa-aikaisen ja tilapäisen työn yleistyminen, työaikojen vapauttaminen, valtion myöntämien avustusten ja valtiontukien vähentäminen, markkinoiden täydellinen vapauttaminen yksityistämistä lisäämällä, rajut leikkaukset työntekijöiden sosiaaliturvamaksuihin ja yksityisten vakuutusten yleistyminen. Näiden välittömänä vaikutuksena ovat palkkojen ja eläkkeiden leikkaukset sekä köyhyyden ja työttömyyden lisääntyminen.
Varsinkin eurooppalainen nuorisosopimus sekä koulutuksen ja elinikäisen oppimisen edistäminen tarkoittavat elinikäistä lukutaidottomuutta ja joustoja pelkästään suuryritysten hyväksi.
Kansalle ja nuorisolle tie eteenpäin tarkoittaa Eurooppa-neuvoston ruohonjuuritason vastaisten päätösten vastustamista ja niihin kohdistuvaa tottelemattomuutta. 
Queiró (PPE-DE ),
   . Vaikka äänestin päätöslauselman puolesta, minun on sanottava, että olen jokseenkin pettynyt Eurooppa-neuvoston 22. ja 23. maaliskuuta 2005 tekemiin päätelmiin.
Sekä Lissabonin strategian arviointi että vakaus- ja kasvusopimuksen uudistaminen ilmentävät kunnianhimon puutetta. Julkinen talous edellyttää lisää järkeistämistä, ja investointien on oltava tehokkaampia. Julkisen talouden velanottoa ei pidä kuitenkaan lisätä.
Toisaalta sekin on totta, että Lissabonin strategiaa oli tarkistettava sen muuttamiseksi realistisemmaksi ja aitoa kilpailukykyä paremmin edistäväksi. Työpaikkoja ei luoda säädöksin vaan terveen talouden avulla, eikä voida sanoa, että unioni olisi kulkenut tarkoituksellisesti tähän suuntaan. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
   . Ensi silmäyksellä näyttää siltä, että Brysselin Eurooppa-neuvosto liitetään erottamattomasti niiden kasvu- ja vakaussopimuksen ehtojen uudelleenarviointiin, joihin tehtiin muutoksia useiden noudattamatta jättämisten vuoksi. Vaikka näistä muutoksista karsiutuikin pois edeltävälle versiolle ominainen liika jäykkyys, on olennaisen tärkeää, etteivät ne ole myöskään epämääräisiä, koska tällöin niillä voisi olla kielteinen vaikutus euron kansainväliseen uskottavuuteen ja jäsenvaltioiden julkisten talouksien vakauteen.
Toinen tärkeä seikka, jota neuvosto painotti, on Lissabonin strategian uudistaminen. Väliarvioinnin yhteydessä todettiin nimittäin, että strategia on menestynyt heikosti. Mielestäni strategia on kompastunut omaan kunnianhimoonsa ja joidenkin asetettujen tavoitteiden epämääräiseen, jopa julistukselliseen luonteeseen samalla, kun näitä tavoitteita varten ei luotu asianmukaisesti laadittua ja toimivaa aikataulua. Kunnianhimon rinnalle tarvitaan enemmän realismia.
Siitä huolimatta, että suhtaudun varauksellisesti joihinkin palveludirektiivin kohtiin, erityisesti niin sanotun alkuperämaata koskevan periaatteen julkituomiseen ja liialliseen puolustamiseen, katson, että direktiiviin sisältyy joitakin erittäin myönteisiä seikkoja, jotka olisi otettava käyttöön ja pantava täytäntöön Euroopan laajuisesti.
Äänestin Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän käsiteltäväksi jättämän päätöslauselmaesityksen puolesta, koska mielestäni siinä otetaan selkeästi esiin neuvoston ehdotusten merkityksellisimmät vaikutukset ja arvostellaan niitä. 


Puhemies.
   Esityslistalla ovat seuraavina neuvoston ja komission julkilausumat alueellisesta yhdentymisestä Länsi-Balkanilla. 
Schmit,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, neuvosto kiinnittää jatkuvaa ja tiivistä huomiota Länsi-Balkanin maiden ja Euroopan unionin suhteisiin. Unioni on edelleen sitoutunut voimakkaasti tämän naapurialueen vakautus- ja assosiaatioprosessiin. Euroopan turvallisuusstrategian mukaisesti alue on erittäin tärkeä Euroopan unionille, mikä näkyy muun muassa siviilinäkökohtien lisäksi EU:n poliisivoimien ja sotilaiden läsnäolona Länsi-Balkanilla.
Alueen tulevaisuus riippuu Euroopan unionista. Thessalonikin huippukokouksessa, joka pidettiin 21. kesäkuuta 2003, korostettiin selvästi Länsi-Balkanin EU-pyrkimyksiä. Vaikka unionin sitoutumisesta Länsi-Balkaniin ei ole epäilystäkään, alueen maiden on hyödynnettävä sitä oikein. Kyseisten maiden on osoitettava erityisillä politiikoilla ja toimilla, että ne haluavat asettua ja kykenevät asettumaan oikean ajan tullen Euroopan unionin jäsenehdokkaiksi, jotta ne voisivat jonakin päivänä liittyä unionin jäseniksi. Unioni tukee niitä edelleen aktiivisesti niiden pyrkiessä poliittisiin ja institutionaalisiin uudistuksiin. Se edellyttää epäilemättä sisukkuutta ja lujaa sitoutumista molemmilta osapuolilta, koska niiden on vielä vastattava huomattaviin haasteisiin.
Haasteisiin voidaan kuitenkin vastata ja niitä voidaan hallita, koska se on Länsi-Balkanin maiden väestön etujen mukaista, ja tämä väestö on tosiaan joutunut elämään onnettomia aikoja. On myös Euroopan unionin etujen mukaista tasoittaa niiden tietä kohti Eurooppaa, koska ensisijaisena tavoitteenamme on oltava rauha ja vakaus Euroopan maanosassa. 
Vakautus- ja assosiaatioprosessi muodostaa edelleen yleiset puitteet Länsi-Balkanin maiden tielle kohti tulevaa liittymistä Euroopan unioniin. Prosessin avulla pyritään auttamaan alueen maita vakiinnuttamaan kestävä rauha, demokratia, vakaus, vauraus ja vähemmistön oikeuksien kunnioittaminen. Tavoitteet ovat samat kuin Eurooppa-hankkeen, jonka avulla onnistuttiin sodista kauheimman jälkeen rakentamaan sovinto viholliskansakuntien kesken ja auttamaan niitä rakentamaan yhteinen tulevaisuus. On tärkeää panna merkille, että tämä sama ihanne, sama tulevaisuudenkuva, on myös rikastuttanut viimeisimmästä laajentumisesta saatuja kokemuksia. Teimme juuri tänä aamuna tärkeän päätöksen, toisin sanoen parlamentti otti hyvin tärkeän askeleen, joka liittyy tässä tapauksessa Bulgariaan ja Romaniaan. 
Neuvosto tarkastelee vuosittain sekä vakautus- ja assosiaatioprosessiin osallistuvien maiden edistymistä että ratkaisemattomia ongelmia komission vuosikertomuksien pohjalta. Uudelleentarkastelu on tärkeä toimi, joka muistuttaa meitä siitä, että Länsi-Balkan edistyy tiellä kohti Euroopan unionia. Kuten Thessalonikin huippukokouksessa sovittiin, unioni teki vuonna 2004 ensimmäistä kertaa kumppanuussopimuksia alueen maiden kanssa. Komissio esitti ne samaan aikaan kumppanuuksia ja vakautus- ja assosiaatioprosessia koskevien kertomusten kanssa. Nämä kumppanuudet, jotka ovat saaneet innoituksensa ehdokasvaltioiden liittymiskumppanuuksista, toimivat varta vasten räätälöityinä tiekarttoina, jotka on mukautettu jokaisessa maassa vallitsevaan erityiseen tilanteeseen. Kumppanuussopimuksissa määritetään, mihin erityistoimiin olisi syytä ryhtyä ensisijaisesti. Komissio ja neuvosto valvovat näiden kumppanuuksien täytäntöönpanon edistymistä. 
Niinpä unionin lähestymistapa Balkaniin on jo erittäin yksilöllinen, ja se perustuu periaatteeseen, jonka mukaan jokaisella maalla on omat ansionsa. Kaikki Thessalonikin huippukokoukseen osallistuneet maat hyväksyivät sen tosiasian, että alueen maiden edistymisnopeus kohti tulevaa liittymistä unioniin riippuu sitä, miten nopeasti maat panevat tarvittavat uudistukset täytäntöön ja noudattavat Kööpenhaminan voimassa olevia kriteerejä sekä vakautus- ja assosiaatioprosessia. Parhaat suoriutujat voivat edistyä nopeimmin. Tällä hetkellä vain kaksi maata on tehnyt vakautus- ja assosiaatiosopimuksen Euroopan unionin kanssa, eli Kroatia ja entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia. Tässä vaiheessa Kroatia on alueen ensimmäinen maa, josta on tullut ehdokasvaltio. 
Prosessi on näin ollen yleinen, mutta se noudattaa lähestymistapaa, jonka mukaan jokaista maata arvioidaan sen omien ansioidensa mukaan. Liittymisnäkymiä, jotka ovat ainoa tae siitä, että näiden maiden kehittyminen toteutuu kaikkien osalta, tarkastellaan tämän lähestymistavan mukaisesti. 
Kun neuvosto tarkasteli viimeksi vakautus- ja assosiaatiosopimusta toukokuussa 2004, neuvosto suhtautui myönteisesti alueella saavutettuun edistykseen. Kävi ilmi, että turvallisuustilanne oli vakiintunut kestävällä tavalla. Viime vuosina saavutetusta edistymisestä huolimatta sitä mahdollisuutta, että tilanne karkaa käsistä, että väkivaltaa esiintyy ja että Euroopan rakentamisen perustana olevat perusarvot kyseenalaistetaan, ei valitettavasti todellakaan ole voitu sulkea pois. Tästä syystä mahdollisiin kehityskulkuihin on suhtauduttava tarkkaavaisesti ja valppaasti. Rauhaa ja vakautta ei voida pitää itsestään selvinä asioina tällä alueella. Synkän menneisyyden tuhoisa nationalismi aiheutti sekasortoa, eivätkä sen varjot eivät ole täysin kadonneet. 
Vuodesta 2005 tulee tällä alueella suurten mahdollisuuksien vuosi. Niinpä neuvosto seuraa tiiviisti Ohridin puitesopimuksen jatkuvaa täytäntöönpanoa entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa, joka on esittänyt Euroopan unionille pyynnön päästä ehdokasvaltioksi. Albanian poliittisen tilanteen kehittyminen ansaitsee täyden huomiomme, erityisesti tänä kesänä pidettävien tulevien parlamenttivaalien takia.
Totean Serbia ja Montenegron sekä Bosnia ja Hertsegovinan osalta, että neuvosto ilmaisee kantansa kuluvan vuoden ensimmäisen vuosipuoliskon aikana muun muassa siihen, suositteleeko se vakautus- ja assosiaatiosopimuksesta neuvottelemista. Tällaisesta sopimuksesta neuvotellaan edelleen Albanian kanssa, ja neuvosto kiinnittää huomionsa myöhemmin tämän vuoden kuluessa komission lausunnon pohjalta entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian jäsenyyshakemukseen. Vuoden 2005 puolivälissä on ensimmäinen tilaisuus tarkastella, miten Kosovo on edistynyt YK:n vahvistamien normien tosiasiallisessa noudattamisessa. Edistyminen kohti prosessia, jonka tarkoituksena on sopia Kosovon tulevasta asemasta kaikkien osapuolten välisen vuoropuhelun ja yhteistyön avulla edellyttää, että tarkastelussa päädytään myönteiseen tulokseen. Totean lopuksi Kroatiasta, että hallitustenvälinen konferenssi, jossa käsitellään liittymisneuvotteluja, kutsutaan koolle yhteisellä sopimuksella, kunhan neuvosto on vahvistanut – ja toivon, että se tekee pian niin – että Kroatia tekee täysimääräistä yhteistyötä Haagin tuomioistuimen kanssa. 
Tämä varaukseton yhteistyö tuomioistuimen kanssa on välttämätön edellytys kaikille Länsi-Balkanin maille. Voimme sanoa, että viime kuukausina on saavutettu todellista edistymistä, mutta sitä tarvitaan vielä enemmän. 
Euroopan unionin aloitteet, jotka liittyvät Länsi-Balkanin alueellisen yhdentymisen edistämiseen, ja etenkin perusrakenteisiin, opetukseen, pakolaisten palaamiseen kotiseuduilleen, järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseen ja kulttuurivaihtoihin, ovat tosiaan olennaisen tärkeitä tässä yhteydessä. 
Alueellinen yhteistyö, jolla lujitetaan alueen taloudellista yhdentymistä, on tärkeä väline pyrittäessä edistämään sovinnontekoa, kannustamaan uudistuksia ja ennen kaikkea parantamaan alueen taloudellista ja sosiaalista tilannetta. Joissakin Länsi-Balkanin osissa työttömyys on yleinen ongelma, joka on saavuttanut ennätystason ja joka johtuu laajalti yksityisen investoinnin puutteesta. Työttömyys on sosiaalisen mutta myös poliittisen epävakauden yksi päätekijä. Niinpä neuvosto kiinnittää erityistä huomiota alueellisen yhteistyön edistämiseen, koska se on olennaisen tärkeä osa vakautus- ja assosiaatiokumppanuutta. Arvioidessaan prosessia toukokuussa 2004 neuvosto suhtautui myönteisesti havaitsemiinsa merkittäviin uudistuksiin, jotka koskivat alueellista yhteistyötä erityisesti perusrakenteiden ja kaupan alalla sekä energia-alalla. 
Komissio toteuttaa kysymyksessä mainittuja aloja koskevat tukihankkeet CARDS-ohjelman puitteissa ja Kroatiassa erityisesti liittymistä edeltävien välineiden avulla; ne ovat erityisen tärkeitä tältä kannalta. Niinpä CARDS-asetuksen tavoitteena on muun muassa toteuttaa jälleenrakennushankkeita, tukea pakolaisten paluuta kotiseuduilleen ja vakauttaa aluetta sekä kannustaa alueelliseen yhteistyöhön. Neuvostossa keskustellaan parhaillaan komission ehdottamasta uudesta rahoitusvälineestä liittymistä edeltävää tukea varten. Välineellä, joka otetaan käyttöön vuonna 2007, on tarkoitus luoda puitteet EU:n tuen antamiseksi ehdokasmaille ja mahdollisille ehdokasmaille, joihin Länsi-Balkanin maat kuuluvat. 
Rehn,
   .  Arvoisa puhemies, kiitän parlamenttia ja esittelijä Samuelsenia Länsi-Balkania koskevasta tulevaisuuteen suuntautuneesta päätöslauselmasta sekä parlamentin ja sen ulkoasioiden valiokunnan sitoutumisesta alueeseen. Tällä hetkellä useimmat Länsi-Balkanin maat edistyvät kouriintuntuvasti suhteissaan EU:hun. Monia asioita on kuitenkin vielä tarkasteltava, ja edistystä on vahvistettava ja lujitettava. 
Vuodet 2005 ja 2006 ovat ratkaisevassa asemassa Länsi-Balkanin ja Euroopan unionin suhteiden kannalta. Olemme todellisessa käännekohdassa. Meidän on ratkaistava joitakin lyhyen aikavälin asioita voidaksemme keskittyä pitkän aikavälin taloudelliseen ja sosiaaliseen kehitykseen. Kiireellisimmät asiat liittyvät entisen Jugoslavian alueen kansainvälisen rikostuomioistuimen – ICTY:n – työn päättämiseen ja Kosovon tulevan aseman ratkaisemiseen. 
Euroopan parlamentin entisenä jäsenenä olen aina ollut ylpeä siitä, miten voimakkaasti parlamentti on sitoutunut puolustamaan ihmisoikeuksien kunnioittamista ja siihen liittyviä kansainvälisiä velvoitteita sekä tukemaan Yhdistyneisiin Kansakuntiin perustuvaa monenvälistä järjestelmää. Tästä syystä suhtaudun erityisen myönteisesti parlamentin kantoihin 37 ja 46 kohdassa, joissa korostetaan täysimääräisen yhteistyön tekemistä ICTY:n eli Haagin tuomioistuimen kanssa. Ihmisoikeuksien tukeminen, oikeusvaltioperiaate ja YK:hon perustuva monenvälisyys ovat syinä siihen, miksi Euroopan unioni on asettanut ICTY:n kanssa tehtävän yhteistyön edellytykseksi alueen maiden ja unionin välisille suhteille. Tänä syksynä, todennäköisesti marraskuussa, komissio esittää laajentumispaketin ja tekee yksityiskohtaisemmin selkoa alueen maiden saavuttamasta edistyksestä.
Saanen käyttää tilaisuutta hyväkseni kuvaillakseni nykyistä tilannettamme suhteessa näihin maihin. Albanian osalta jaan parlamentin päätöslauselmassa ilmaistun huolen, joka liittyy poliittiseen ilmapiiriin, erityisesti tänä kesänä pidettävien parlamenttivaalien yhteydessä. Kirjoitin hiljattain pääministeri Nanolle ja korostin, että komissio voi ehdottaa vakautus- ja assosiaatiosopimuksesta käytävien neuvottelujen päättämistä vain, jos kesän parlamenttivaalit pidetään kansainvälisten normien mukaisesti. Lahjonnan ja järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa on myös edistyttävä kouriintuntuvasti. 
Bosnia ja Hertsegovina pyrkii aktiivisesti saavuttamaan painopistealueet, jotka asetettiin toteutettavuusselvityksessä vuoden 2003 lopussa. Kun kyseinen maa edistyy merkittävästi kaikilla painopistealueilla, voimme suositella vakautus- ja assosiaatiosopimusta koskevien neuvottelujen käynnistämistä. Toivon voivani tehdä niin ensi kuussa. 
ICTY:tä koskeva yhteistyö on edistynyt merkittävästi, ja suuntausta on vahvistettava, kunnes yhteistyö on täysimääräistä. Vakautus- ja assosiaatiosopimusta koskevien neuvottelujen käynnistäminen edellyttää Bosnia ja Hertsegovinalta erityisesti poliisivoimien uudistamista. 
Korkea edustaja ja unioni ovat myötävaikuttaneet vakauden ja uudistuksien edistämiseen Bosnia ja Hertsegovinassa. Olen kuitenkin sitä mieltä, että maa on valmis kantamaan enemmän vastuuta omasta tulevaisuudestaan. Kun Bosnia ja Hertsegovinassa on vastuuntuntoisia ja demokraattisesti vastuunalaisia viranomaisia, arvelen, että korkean edustajan toimisto voidaan lakkauttaa kitkattomasti ja vaiheittain. Lähestyessämme Daytonin rauhansopimuksien kymmenettä vuosipäivää on tosiaan tullut aika siirtyä Daytonin aikakaudelta Brysselin aikakaudelle. 
Olin pettynyt siihen, ettei Kroatia pystynyt takaamaan täysimääräisen yhteistyön tekemistä ICTY:n kanssa maaliskuun puoliväliin mennessä. Kuten tiedätte, Eurooppa-neuvosto päätti joulukuussa, että liittymisneuvottelut voidaan käynnistää vasta 17. maaliskuuta, jos Haagin tuomioistuimen kanssa tehdään täysimääräistä yhteistyötä. 
Tämä koskee Kroatian valtiollisten rakenteiden halukkuutta ja kykyä noudattaa oikeusvaltioperiaatetta ja kansainvälisiä velvoitteita. Kroatian on nyt osoitettava tekevänsä täysimääräistä yhteistyötä ICTY:n kanssa. Haluan tehdä selväksi, että Kroatian tulevaisuus on Euroopan unionissa. Neuvottelukehyksen hyväksymisen myötä EU on tehnyt sen, mitä neuvottelujen käynnistäminen edellyttää. EU on valmis, kun Kroatia on valmis. 
Saanen tarkastella seuraavaksi entisen Jugoslavian tasavaltaa Makedoniaa. Tapasin puheenjohtaja Barroson kanssa pääministeri Bučkovskin helmikuussa, kun hän luovutti meille maan vastaukset komission kyselyyn. Yksikköni analysoi parhaillaan 13 000:ta vastaussivua, jotka painavat 45 kiloa.
Odotamme hallituksen edistyvän pidemmälle uudistuksissaan, vahvistavan oikeusvaltioperiaatetta ja panevan täytäntöön Ohridin puitesopimuksen. Olen huolestunut ETYJin selonteoista, joiden mukaan viimeisimmissä kunnallisvaaleissa oli jälleen epäsäännönmukaisuuksia. Viranomaisten on nyt reagoitava päättäväisesti ja varmistettava, että tulevat vaalit voidaan toimittaa täysin kansainvälisten normien mukaisesti. Poliittisesta kehityksestä, oikeudellisista, poliittisista ja taloudellisista uudistuksista sekä vastauksien teknisestä laadusta riippuen pyrimme hyväksymään kannan vuoden loppuun mennessä. 
Komissio teki eilen myönteisen päätöksen Serbia ja Montenegroa koskevasta toteutettavuustutkimuksesta. Katsomme nyt maan valmistautuneen riittävästi, jotta se voi neuvotella vakautus- ja assosiaatiosopimuksesta Euroopan unionin kanssa. 
Maita on kohdeltava tasapuolisesti samoissa vaiheissa. Meidän on käytettävä samoja mittapuita samoissa vaiheissa kaikkien maiden osalta. Vakautus- ja assosiaatiosopimuksesta neuvotteleminen on aivan eri asia kuin unioniin liittymisestä neuvotteleminen. Vaadimme enemmän, kun Serbia ja Montenegro edistyy prosessissa. 
Tämän vaiheen saavuttamiseksi Serbia ja Montenegrossa piti ryhtyä erityisiin ponnistuksiin. Suhtaudun myönteisesti viime viikolla tehtyyn sopimukseen perustuslaista, jossa taataan valtioliiton parlamentin legitiimiys. Olen tyytyväinen siihen, että maa on vihdoin edistynyt merkittävästi Haagin tuomioistuimen kanssa tehtävän yhteistyön osalta. Tähän mennessä kymmenkunta sotarikoksista syytettyä ihmistä on noussut Haagin-koneeseen tämän vuoden aikana. Ponnistuksia on lisättävä niin kauan kuin yksikin jäljellä olevista syytetyistä on vapaalla jalalla. Varsinaisia liittymisneuvotteluja ei voida edes harkita, ennen kuin maa tekee täysimääräistä yhteistyötä ICTY:n kanssa. Srebrenican kymmenvuotismuistopäivän lähestyessä heinäkuussa Radovan Karadzić ja Ratko Mladić on saatava tuomioistuimeen. 
Tämä merkitsee alkua Serbia ja Montenegron yhdentymiselle Eurooppaan. Maa on saavuttanut monia asioita muutaman viime vuoden aikana. Nyt on aika jatkaa eteenpäin, aika saavuttaa merkittävää edistymistä ja aika näyttää Serbia ja Montenegron kansalaisille, että tärkeiden kansainvälisten velvoitteiden noudattaminen lähentää heitä ja Euroopan unionia. 
Kosovo on painopistealue tulevien kuukausien aikana, kun vuoden 2005 puolivälissä arvioidaan standardien täytäntöönpanoa, minkä perusteella päätetään mahdollisuudesta aloittaa Kosovon tulevaa asemaa koskevat keskustelut.
Keskitymme auttamaan Kosovon viranomaisia YK:n normien, erityisesti oikeusvaltioperiaatteen ja vähemmistöjen oikeuksien, täytäntöönpanossa. Kun Kosovon asemasta on sovittu, tuemme edelleen Kosovoa sen yhdentymisessä Eurooppaan. 
Komissio aikoo esittää ensi viikolla tiedonannon "Eurooppalainen tulevaisuus Kosovolle" ("A European Future for Kosovo"). Siinä annetaan selvä merkki Kosovon johtajille ja kansalle siitä, että EU on täysin sitoutunut heidän eurooppalaiseen tulevaisuuteensa. Odotamme myös, että Kosovon johtajat suhtautuvat asiaan rakentavasti eli että he suostuvat muun muassa tapaamaan kosovolaisille kätensä ojentaneet serbijohtajat. 
Belgradin on myös toimittava rakentavasti asian selvittämiseksi. Serbia ja Montenegroa koskevassa toteutettavuustutkimuksessa Belgradille tehtiin selväksi, että maan EU-pyrkimykset ovat riippuvaisia Kosovon aseman onnistuneesta ratkaisemisesta. 
Totean yhteenvetona, että vaikka Länsi-Balkanin tiellä kohti Eurooppaa on vaikeuksia ja karikkoja, useimmat maat edistyvät tällä hetkellä vakaasti kohti tavoitetta. Nämä maat ponnistelevat uudistaakseen vanhanaikaisia talouksia ja rakentaakseen uudenaikaisia yhteiskuntia, jotka perustuvat ihmisoikeuksien ja oikeusvaltioperiaatteen kunnioittamiseen, ja joutuvat samalla käsittelemään sodan jälkiseurauksia.
Tässä yhteydessä haluan korostaa alueellisen yhteistyön merkitystä. Hyvät naapuruussuhteet ja alueellinen talousyhteistyö muodostavat Euroopan unionin ytimen. Ne ovat vakauden, sovinnonteon ja poliittisten suhteiden vakiinnuttamisen liikkeellepaneva voima. 
Tämä on suuri haaste alueen maille ja Euroopan unionille. Haaste on huomattavan vaikea, mutta luotan siihen, että olemme oikealla tiellä. Mitä vähemmän joudumme keskittymään vakauteen ja turvallisuuteen, sitä paremmin voimme ohjata varamme taloudelliseen ja sosiaaliseen kehitykseen, mitä korostetaan aivan oikein Samuelsenin selonteossa. 
Pack,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, EU:n ulkopolitiikan pitäisi keskittyä Kaakkois-Eurooppaan, ja EU:n pitäisi ryhtyä johdonmukaisiin toimiin saattaakseen päätökseen sen, mihin se ryhtyi 1990-luvun puolivälissä. Tähän päivään mennessä tällaiset toimet ovat kuitenkin olleet harvassa. Selonteon tavoitteena oli saada meidät tietyssä määrin painostamaan neuvostoa ja komissiota, ja tänään saimme kuulla, että toiminta on osoittautunut onnistuneeksi ainakin tässä vaiheessa. Olin iloinen kuullessani komission jäsenen sanovan hetki sitten, että komissio aikoo vihdoin esittää tiedonannon Kosovosta, ja puheenjohtaja Schmit totesi myös, että neuvosto pyrkii varmistamaan, että alueen herättämää kasvavaa mielenkiintoa tuetaan ryhtymällä toimiin. 
Samalla on kuitenkin kysyttävä, mihin toimiin näissä maissa itsessään on ryhdytty. Kaksi aikaisempaa puhujaa viittasivat jo siihen, että Albanian on varmistettava vihdoin, että tulevat vaalit toimitetaan asianmukaisesti eikä tuloksia vääristellä. Albanian hallituksen on myös suhtauduttava lopultakin vakavasti hallintoon torjumalla lahjontaa ja panemalla lainsäädäntöä täytäntöön. Olemme kaikki tietoisia siitä, että Makedonian on jatkettava päättäväisesti Århusin prosessia, jotta Makedonian albanialaiset, joiden osuus on 25 prosenttia koko väestöstä, tuntisivat olevansa tasavertaisia muiden kansalaisten kanssa. Ennen sitä Makedonian on mahdotonta toimia vakauttavana voimana alueella. 
Komission ja neuvoston on pitänyt jo jonkin aikaa painostaa Bosnia ja Hertsegovinan paikallisia poliitikkoja, jotta Daytonin sopimusta tarkistettaisiin siten, että voidaan luoda toimiva yhteisö. Maa ei voi liittyä Euroopan unioniin nykyisen tilanteen vallitessa. Haagin tuomioistuimen kanssa tehdään vieläkin liian vähän yhteistyötä, eikä ole vielä palannut riittävästi pakolaisia.
Todettakoon Serbiasta, Montenegrosta ja Kosovosta, että Serbian ja Montenegron välinen valtioliitto on edelleen kaukana lujasta, ja lähitulevaisuudessa olisi päätettävä, onko valtioliiton olemassaoloa jatkettava vai olisiko se hajautettava. Belgradin ja Pristinan on tehtävä yhteistyötä YK:n ja EU:n puitteissa, jotta Kosovon tulevaisuuteen liittyvä ongelma voitaisiin ratkaista mahdollisimman pian. Ei ole olemassa syytä, jonka vuoksi ongelmaa ei voida ratkaista, kun otetaan huomioon, että kaikki asianomaiset maat haluavat liittyvä Euroopan unioniin. Toivon, että Kroatia saa valvontavaltuuskunnan vakuuttuneeksi siitä, että Kroatia tekee täysimääräistä yhteistyötä. 
Kaikilla edellä mainituilla mailla on valtavia ongelmia oikeudellisten järjestelmiensä ja lahjonnan torjunnan kanssa, ja mailta puuttuu myös hallinnollisia voimavaroja. Meidän on ryhdyttävä toimiin auttaaksemme niitä tässä yhteydessä, ja meidän pitäisi tosiaan auttaa kaikkia näitä maita sitoutuneemmin ja johdonmukaisemmin. Niille on taattava pääsy liittymistä edeltäviin välineisiin, jotta maat voivat kehittää toimivia kansallisia talousjärjestelmiä ja toimivaa demokratiaa. Siitä hyötyvät kaikki, erityisesti kyseisten maiden nuoriso. 
Swoboda,
   .  Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, hyväksyimme tänään ylivoimaisella äänten enemmistöllä Bulgarian ja Romanian liittymisen EU:hun. On selvää, että on havaittavissa jonkinlaista laajentumisväsymystä sekä parlamentin jäsenien – myös heidän parissaan, jotka äänestivät ehdotuksen puolesta – että yleisön parissa. Oli erityisen haastavaa keskustella hiljattain seuraavista laajentumiskierroksista, mutta neuvoston, komission ja parlamentin on tehtävä yhteistyötä selvittääkseen yleisölle, että tämä on ainoa keino vakauttaa kyseinen alue. Meidän on myös tehtävä selväksi, että näiden maiden kehittyminen kielteiseen suuntaan aiheuttaa entistä todennäköisemmin erilaisia ongelmia, kuten rajat ylittävää rikollisuutta, lahjontaa tai uusia etnisiä selkkauksia, ja että uhka voidaan hälventää vain antamalla maille selkeät mahdollisuudet liittyä Euroopan unioniin. Olen erittäin kiitollinen neuvoston puheenjohtajavaltiolle ja komissiolle siitä, että tätä seikkaa on tänään korostettu. 
Meidän on nyt kiinnitettävä tiivistä huomiota tähän alueeseen, etenkin kun otetaan huomioon tänään tekemämme päätökset, ja olen kiitollinen neuvostolle siitä, että Kroatian auttamiseksi löydettiin ratkaisu. Ratkaisu edellyttää niiden toimien tiivistä valvontaa, joihin Kroatia on ryhtynyt luovuttaakseen Gotovinan Haagin tuomioistuimeen. Toivon, että molemmat osapuolet hyväksyvät ratkaisun viipymättä, jotta voimme käynnistää Kroatian kanssa käytävät neuvottelut lähitulevaisuudessa. Kroatia edistyi huomattavasti aikaisempien hallituksien aikana, ja on hyvin mahdollista, että nykyinen hallitus voisi toimia johtotähtenä tai liikkeellepanevana voimana – riippuen siitä, kummasta vertauksesta pidätte enemmän – muulle alueelle. Kroatian kanssa tekemiimme sopimuksiin ei pidä siis suhtautua hyökkäyksenä Serbiaa tai mitään muuta maata kohtaan, koska tarkoituksena on hyödyttää koko aluetta. 
Olen tietenkin varma siitä, että olisimme kaikki tyytyväisiä, jos Serbia, Montenegro ja Kosovo liittyisivät yhteen sulassa sovussa ja jos muodostaisivat yhden maan. Se on kuitenkin erittäin epätodennäköistä kaikki tapahtunut huomioon ottaen ja erityisesti, kun on kyse Kosovosta. Olen näin ollen sitä mieltä, että on löydettävä keino, jolla nämä maat – tai ainakin Kosovo – voivat itsenäistyä säilyttäen samalla olemassa olevat historialliset ja etniset yhteytensä. Riippumatta siitä, pidetäänkö Itsenäisten valtioiden yhteisöä mallina vai otetaanko käyttöön jokin toinen yhteistyömuoto, pyydän neuvostoa ja komissiota eläytymään tehtävään mahdollisimman hyvin, koska on olennaisen tärkeää ratkaista vakavasti niin Serbia ja Montenegron kuin Kosovonkin ongelma ennen vuoden 2006 loppua. Vakuutan, että parlamentti tukee teitä, jos esittämänne ehdotukset ovat hyviä. 
Samuelsen,
    Arvoisa puhemies, on totta, että alueella on edelleen paljon ongelmia. Sitä korostivat myös neuvoston ja komission puhujat, ja haluan kiittää heitä heidän antamistaan selonteoista. On kuitenkin totta, että alueella on hyvät näkymät, myös nykyiseen Eurooppaan yhdentymisen näkökulmasta. 
Haluan kertoa esimerkin Tanskasta. Euroopan viimeisin laajentuminen avasi monen tanskalaisen silmät. He alkoivat nähdä Euroopan uudessa valossa: ei pelkkänä rikkaiden taloudellisena kerhona vaan poliittisena kerhona, joka perustuu yhteisiin arvoihin ja joka voi toimia liikkeellepanevana voimana demokratioiden ja turvallisuuden kehittämiseksi. EU:n keskusteluihin merkittävästi osallistuva tanskalainen puolue eli sosialistinen kansanpuolue on äskettäin muuttunut euroskeptisestä euroystävälliseksi puolueeksi. Tämä on lisäksi tapahtunut selvästi laajentumiseen liittyvän kehityksen valossa. 
Juuri tämä alue muodostaa seuraavan suuren haasteen, ja kuten olemme hiljattain saaneet huomata, ongelmia on edelleen Albaniassa, Makedoniassa, Bosnia ja Hertsegovinassa, Serbia ja Montenegrossa, Kosovossa ja Kroatiassa, ja liittymisneuvotteluja on pitänyt siirtää. On kuitenkin tärkeää korostaa näiden maiden EU-näkymiä, koska kyseiset näkymät voivat toimia maiden kaipaamana liikkeellepanevana voimana. Meidän muiden eurooppalaisten on lisäksi osoitettava selvästi, että kyse on alueesta, joka on avainasemassa Euroopan laajuisen yhteistyön kannalta. 
Vuodesta on tulossa jännittävä vuosi, jonka aikana onnistumme tietenkin, ja toivottavasti mahdollisimman pian, ratkaisemaan Kroatian tilanteen myönteisellä tavalla. Edistymme tänä vuonna epäilemättä myös entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian eli Makedonian nimeen liittyvän ongelman ratkaisemisessa ja toivottavasti myös Kosovon tulevan aseman sopimisessa. 
Haluan myös käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiittää teitä yhteistyöstänne päätöslauselman ja sen valmistelemisen yhteydessä. Päätöslauselmasta on tullut hyödyllinen väline, jonka avulla voimme ylläpitää painostusta ja jännitettä, jotka nyt toivottavasti kehittävät osaltaan tilannetta mutta myös edistävät sitoutumista, jota EU:n on osoitettava, jos aiomme ratkaista alueen ongelmat. Sen jälkeen saamme prosessin kunnolla käyntiin, tilanne järkevöityy kaikkien osapuolien kannalta ja asiat tuntuvat edistyvän. 
Lagendijk,
   . – Keskusteluun osallistuneet puhujat ovat korostaneet tätä, mutta sitä on korostettu myös eri mietinnöissä ja komission ja neuvoston antamissa julkilausumissa. Länsi-Balkanin maat ovat Euroopan unionin tulevia jäseniä, mutta vallitsevassa yhteiskunnallisessa ilmapiirissä se on helpommin sanottu kuin tehty. Kuulimme sen tänä aamuna Romaniaa koskeneessa keskustelussa, ja jäsen Swoboda viittasi siihen: on havaittavissa eräänlaista laajentumisväsymystä. Pelkään pahoin, että tämä laajentumisväsymys vaikuttaa erityisesti Balkanin-politiikkaamme. Olen edelleen vakuuttunut siitä – olipa tämä miten epäsuosittu ajatus hyvänsä, ja korostan sitä tässä jälleen kerran – että Euroopan unioni tarvitsee Balkanin strategiaa. Balkanin asioita käsittelevä kansainvälinen komissio (International Commission for the Balkans), jonka jäseniin kuuluu useita mielenkiintoisia ja asiantuntevia henkilöitä, julkaisi eilen selonteon. Lainaan selontekoa, joka koskee Länsi-Balkania: "Sodat voivat olla päättyneitä, mutta väkivallan haju leijuu edelleen ilmassa." Balkanilla matkustaessa huomaa maasta riippumatta, että tilanne on juuri , ja siksi EU:lla ei yksinkertaisesti ole varaa ajatella, ettei se ole kovin miellyttävää meidän kannaltamme tällä hetkellä tai että antakaamme näiden maiden olla rauhassa tältä erää. Tässä uudessa strategiassa, tässä Balkania koskevassa strategiassa, jonka tavoitteena on EU:n jäsenyys, on kaksi tärkeää tekijää.
Ensinnäkin – vaikka se onkin aivan ilmiselvää, toistan sen jälleen – alueen sosiaalinen ja taloudellinen kehitys on tällä hetkellä katastrofaalista, ja se on epävakauden tärkein syy. Koulunsa päättävän nuorison on korkeiden työttömyyslukujen vuoksi lähes mahdotonta rakentaa tulevaisuuttaan paikan päällä. Tämä lisää rikollisuutta, epävarmuutta ja epävakautta, eikä meidän pidä pyrkiä siihen. Euroopan unioni on hyvä suojelemaan näiden maiden keskinäisiä ja näiden maiden ja Euroopan unionin välillä vallitsevia taloudellisia siteitä. 
Toinen tekijä, jota emme saa unohtaa, on ihmisoikeuksiin ja vähemmistöjen oikeuksiin liittyvien perusedellytyksien tukeminen. Vaikka edustimmekin Balkanin puolestapuhujina eri kantoja Kroatian yhteydessä, mielestäni on tullut jo todistettua, että se, että neuvosto pitää Haagin tuomioistuimen kanssa tehtävää yhteistyötä edellytyksenä neuvottelujen käynnistämiselle, on jo vaikuttanut myönteisesti sekä Bosnia ja Hertsegovinaan että Serbiaan. Tämä ilahduttaa minua, ja onnittelen neuvostoa siitä, että se pysyi tiukkana tuomioistuimen kanssa tehtävän yhteistyön osalta. 
Sitten asia, joka koskee meitä kaikkia: Kosovo. Kävin juuri paikan päällä, ja olen vakuuttunut siitä, että selonteko, joka koskee normeja ja sitä, mitä tähän mennessä on tapahtunut, on itsestäänselvyys. Luotan täysin siihen, että Kosovon asemaa koskeva keskustelu käydään. Euroopan on johdettava keskustelua, halusipa se sitä tai ei, koska asian ydin on hallussamme. Serbian ja Kosovon palkinto on omissa käsissämme. Kosovon itsenäisyydestä käytävässä keskustelussa on noudatettava tiettyjä edellytyksiä, jotka ovat selvillä jo tälläkin hetkellä: ei eristäytymistä, ei yhteistyötä Albanian tai Makedonian kanssa ja serbivähemmistöjen kunnioittaminen. 
Se, ettemme tee mitään ja katsomme poispäin ja että toimimme ikään kuin Euroopan olisi liian vaikea käsitellä Balkanin tilannetta tällä hetkellä, on lähestymistapa, johon meillä ei ole varaa. Jollemme tee mitään, joudumme sietämättömään ja vaaralliseen tilanteeseen. Meidän ei pidä aiheuttaa tätä itsellemme eikä Balkanin maille! 
Meijer,
   . – Luulimme 1990-luvulla voivamme ratkaista entisen Jugoslavian ongelmat perustamalla suojelualueita, lähettämällä ulkopuolisia selvitysmiehiä ja sotilaita paikan päälle sekä pakottamalla pakolaiset palaamaan alueille, joiden etninen enemmistö oli muuttunut. Tällainen amerikkalainen malli lamauttaa tilanteen. Paikalliset asukkaat pakotetaan alaikäisten lasten asemaan. He odottavat oikeaa hetkeä, kunnes ulkomaalaiset touhutädit ovat lähteneet. Vaihtoehtona tälle lamauttamiselle on, että etsimme rauhanomaisen ja demokraattisen alhaalta ylöspäin suuntautuvan keinon ja suhtaudumme vakavasti siihen, millaisena esimerkiksi Kosovon, Montenegron, Bosnian erillisten kokonaisuuksien tai Makedonian kahden laajan kielialueen väestöt näkevät tulevaisuutensa ja miksi ne haluavat itseään kutsuttavan. Valtiot ja väestöryhmät, jotka sotivat toisiaan vastaan 1990-luvulla, vastustavat edelleen naapuriensa ylivaltaa, mutta ne haluavat tehdä yhteistyötä avoimin rajoin. Tähän voidaan myötävaikuttaa käynnistämällä Euroopan unionin jäsenyysneuvottelut hyvissä ajoin aloittaen Kroatiasta ja Makedoniasta. Euroopan on nyt pyrittävä ennakkoluulottomasti ratkaisemaan asia kaikkien asianosaisten kanssa. 
Belder,
   . – Arvoisa puhemies, Bosnia ja Hertsegovina on aikapommi, joka vain odottaa räjähtämistään! Tämä on selvästi sanottu EUFORilta, kyseisessä maassa sijaitsevilta Euroopan unionin joukoilta. Lähes kymmenen vuoden kuluttua Daytonista entiset viholliset jatkavat laantumatonta etnistä taisteluaan poliittisella areenalla. Parlamentin erityisvaltuuskunta ei todellakaan saanut rauhoittavaa käsitystä Bosnia ja Hertsegovinassa vallitsevasta tilanteesta käydessään Sarajevossa ja Mostarissa viime viikolla, mutta ainakin käsitys oli todenmukainen. Tämä korostaa jälleen kerran paikallisten EUFOR-joukkojen hyödyllisyyttä. 
Bosnia ja Hertsegovinan uskonnollisten yhteisöjen saattaisi odottaa pyrkivän sovittelemaan tilannetta. Neuvoston, komission ja EUFORin edustajat todistivat päinvastaista. Kehotan neuvostoa ja komissiota muistuttamaan edelleen kirkon viranomaisia ja -yhteisöä heidän suuresta vastuustaan tässä yhteydessä. Tšetšeniassa äskettäin tapahtuneet bosnialaisten pidätykset ovat paha merkki. Se kuvastaa uskonnollisten ääriliikkeiden vaaraa, johon EUFOR-joukot yrittivät kiinnittää huomiomme. 
Miinakenttien tarkastaminen oli vaikuttava osa erityistyöryhmän vierailua Sarajevossa. Hyvät neuvoston ja komission edustajat, vain näiden kuolemankenttien raivaaminen mahdollistaa siirtymisen rauhalliseen olemassaoloon. Sijoittakaa siis tällä tavalla enemmän varoja Bosnia ja Hertsegovinan tulevaisuuteen! 
Aylward,
   – Arvoisa puhemies, olemme liiankin tietoisia siitä, että viime vuodet ovat aiheuttaneet suurta surua Balkanin alueella monille ihmisille, jotka menettivät perheensä ja rakastettunsa alueella käytyjen sotien vuoksi. Sodan viimeinen vaihe johti siihen, että Nato hyökkäsi Kosovoon ja hallitusjärjestelmä romahti kasaan. 
Tuen voimakkaasti Euroopan unionin politiikkoja, joiden tarkoituksena on edistää Länsi-Balkanin alueen talouksien uudelleen rakentamista. Euroopan unioni on suurelta osin oikeassa kohdellessaan Balkanin aluetta yhtenäisenä alueena. Poliittisesti asia on hyvin arkaluonteinen, kun on kyse Euroopan unionin ja Länsi-Balkanin tulevasta suhteesta. Euroopan unionihan on tällä hetkellä suurin yksittäinen taloudellisen tuen antaja Balkanin alueella. Varoja käytetään parantamaan perusrakenteita liikenteen, ympäristön, energian ja tietoliikenteen alalla. 
Euroopan unionin tukea kohdistetaan myös julkisten toimielimien ja erityisesti oikeuslaitoksen, poliisivoimien ja julkisen hallinnon toiminnan tehostamiseen. Se ei kuitenkaan tarkoita, etteikö Euroopan unioni suhtaudu kriittisesti poliittiseen kehitykseen Balkanin alueella. Euroopan unioni vaatii edelleen sotasyyllisten luovuttamista Haagin kansainväliseen sotarikostuomioistuimeen. Balkanin alueella on kuitenkin tapahtunut viime aikoina suurta myönteistä kehitystä. Suhtaudun myönteisesti Yhdysvaltain hallituksen ehdotukseen, jonka mukaan se vetää joukkonsa pois Bosniasta ja luovuttaa rauhanturvaamisen valvonnan Euroopan unionin joukoille. 
On selvää, että alueella vallitsee laaja-alainen poliittinen vakaus. Tiedämme, että meidän on seurattava tiiviisti alueen poliittisia tapahtumia, ja tuen sitä, mikä tunnetaan vakautus- ja assosiaatioprosessina. 
Kannatan näiden maiden liittymistä Euroopan unioniin, jos ne noudattavat Kööpenhaminan kriteerejä, jotka liittyvät oikeusvaltioperiaatteen kunnioittamiseen ja ihmisoikeuksien edistämiseen. Poliittisena yhteisönä Euroopan unioni tietää ja hoitaa velvoitteensa tältä osin. 
Papastamkos (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, Länsi-Balkan on aina toiminut koekenttänä, kun Euroopan unionin ulkoisten toimien tehokkuutta on testattu. 
Eurooppalaiselle politiikalle on tähän mennessä ollut tyypillistä sen pirstaleisuus, hajanaiset toimet, yhteensovittamisen puuttuminen ja se, että se on epäsuhteessa alueen kehitysmahdollisuuksiin nähden. Länsi-Balkania koskevan tuottavamman eurooppalaisen politiikan haasteita ovat mielestäni seuraavat.
Ensinnäkin sellaisten toimien kehittäminen, joilla edistetään luottamusta, sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja turvallisuutta. 
Toiseksi Euroopan tuen ja Balkanin maiden EU-näkymien kytkeminen poliittisiin mukautuksiin, hallinnonuudistukseen ja oikeuteen liittyviin tiukkoihin ehtoihin. 
Kolmanneksi edistyneen ja yhtenäisen strategisen suunnitelman valmisteleminen Balkanin kehittämistä varten, jolloin välitavoitteena on edistää yhteensovitettua ja kestävää kasvua, ja lopullisena tavoitteena on lähentyä Euroopan unionia. Suunnitelmassa ilmaistaan selvästi jokaisen maan painopistealueet, etsitään alat, joilla voidaan tehdä yhteistyötä ja saavuttaa molemminpuolista hyötyä, vahvistetaan painopistealueet ja toimintalinjat, määritellään ja ilmaistaan määrällisesti perusaloja koskevat edellytykset ja osoitetaan varat suunnitelman täytäntöönpanemiseksi. 
Neljänneksi alueellisen taloudellisen yhdentymisen tukeminen, jolloin keskitytään rajat ylittäviin perusrakenteisiin ja Euroopan laajuisiin verkkoihin. 
Viidenneksi alueellisen yhteistyöpolitiikan elvyttäminen käymällä rakenteellista poliittista vuoropuhelua Euroopan Keski- ja Itä-Euroopan maita käsittelevän konferenssin (European Conference on Central and Eastern European Countries) luoman ennakkotapauksen mukaisesti ennen näiden maiden liittymistä unioniin. 
Totean lopuksi, että jäsen Samuelsenin tarkistusta ja muita vastaavia tarkistuksia, jotka koskevat entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian nimeä, on mielestäni mahdoton hyväksyä syistä, jotka on esitetty -ryhmän yhteisessä julkilausumassa. Siitä on lähetetty jäljennös kaikille Euroopan parlamentin jäsenille. Kaikkien Euroopan parlamentin ja Euroopan unionin muiden toimielimien jäsenien pitäisi mielestäni edes jonkinlaisena institutionaalisen ja poliittisen vastuuntunnon osoituksena käyttää virallisia nimiä, Yhdistyneissä Kansakunnissa käytettäviä nimiä, kuten komission jäsen Rehn itse asiassa tekikin. 
Beglitis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmän aloite, jossa esitetään tarkistuksia kysymykseen entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian nimestä ja jossa kehotetaan Euroopan unionia tunnustamaan maa sen perustuslaillisella nimellä, pakottaa minut heti alkuun ottamaan kantaa tähän nimenomaiseen asiaan. 
Haluan tehdä kertakaikkisen selväksi, että aloite on suoranaisesti ristiriidassa YK:n hyväksymien päätöslauselmien ja Euroopan unionin ja sen toimielimien, kuten Euroopan parlamentin, tekemien päätöksien kanssa. Aloitteessa halveksitaan kaikenlaista solidaarisuutta Euroopan unionin jäsenvaltioita, kuten Kreikkaa, kohtaan. Kreikka osallistuu YK:n puitteissa meneillään olevaan neuvotteluprosessiin, jonka tarkoituksena on löytää ongelmaan arvokas ratkaisu, jonka molemmat osapuolet voivat hyväksyä, ja kunnioitettava ja johdonmukainen kompromissi. Kun olemme kaikki edellä mainitun ryhmän tavoin tuominneet Yhdysvaltain yksipuoliset toimet kansainvälisen rikostuomioistuimen toimivallan tunnustamisen yhteydessä, kyseinen ryhmä ilmoittaa tänään vahvistavansa ja hyväksyvänsä Amerikan yhdysvaltojen yksipuoliset toimet, joilla tunnustetaan entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia sen perustuslaillisella nimellä. Tällainen kanta aiheuttaa todellisen ongelman, kun meidän pitäisi nyt keskustella ja auttaa laatimaan yhteinen yhdennetty eurooppalainen strategia Länsi-Balkanin alueen suuria haasteita ja uusien selkkauksien ja epävakauden uhkaa varten. Näin puolustettaisiin merkittävällä tavalla Euroopan etuja ja vahvistettaisiin alueen maiden EU-näkymiä. Balkanin alueen selkkausten ja sodan pitäisi tehdä meistä kaikista varovaisempia, vastuuntuntoisempia ja realistisempia.
Kreikka on onnistunut ottamaan opikseen Balkanin yhteenottojen täyttämästä viimeaikaisesta historiasta, ja maa on osoittanut olevansa vakauttava tekijä rauhaa ja yhteistyötä koskevien aloitteiden myötä. Kreikka on ensimmäinen Euroopan maa, joka on tehnyt investointeja entisen Jugoslavian tasavaltaan Makedoniaan. Näillä investoinneilla on luotu yli 20 000 työpaikkaa. Kreikka on osoittanut todellista vastuuntuntoa, realismia ja halua saavuttaa kompromissi YK:ssa, jotta nimiongelma voidaan ratkaista ja jotta päädytään johdonmukaiseen kompromissiin, joka ei horjuta kummankaan maan arvokkuutta. Tästä syystä vetoan Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmän ystäviini ja esittelijä Samuelseniin, jotta he peruuttaisivat tarkistuksensa ainakin väliaikaisesti. Pyydän samalla neuvoston puheenjohtajaa ja komission jäsentä ottamaan kantaa tähän asiaan. 
Drčar Murko (ALDE ).
   – (Kiitos, arvoisa puhemies. Haluan puhua entisestä Jugoslavian tasavallasta Makedoniasta geostrategisesta näkökulmasta, joka liittyy Euroopan unionin laajentumiseen kohti kaakkoa. Entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian maantieteellinen asema epävakaalla Balkanin alueella on erittäin tärkeä Euroopan unionin kannalta erityisesti, koska sen naapurin Kosovon perustuslaillisen aseman vahvistamista ei ole saatettu päätökseen ja koska Ohridin puitesopimuksen perusteella tehdään arkaluonteisia perustuslaillisia uudistuksia.
Puitesopimus on perustuslaillinen osoitus kulttuurisen monimuotoisuuden periaatteesta. Kansalliseen enemmistöön kuuluvat slaavilaiset makedonialaiset ilmaisevat puitesopimuksessa kannattavansa kaikilla tasoilla – niin kansallisella kuin paikallisellakin tasolla – vallan jakamista kansallisen vähemmistöryhmän eli Albanian makedonialaisten kanssa. Sopimuksen merkitystä tilanteen vakauden kannalta on tästä syystä arvioitava sellaisten kriteerien perusteella, joissa on kyse kulttuurisesta käännekohdasta. 
Yhteiskunnallisten perussuhteiden uudistaminen edistyy yhtä aikaa taloudellisen uudistuksen kanssa. Jotta uudistus jatkuisi, maa tarvitsee selkeitä näkymiä tiiviiden suhteiden luomiseksi Euroopan unioniin sekä tukeamme uuden identiteettinsä vahvistamiseksi. Tähän sisältyy esittelijä Samuelsenin esittämä kysymys: "Eikö Euroopan unionin ole tullut aika harkita sen tunnustamista sen perustuslaillisella nimellä – Makedonian tasavaltana?" Kiitos.
Kusstatscher (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, on selvää, että kaikki Balkanin kansakunnat ja etniset ryhmät, jotka kohdistavat toiveensa EU:hun kärsittyään pitkään, ovat eurooppalaisia. Kun asiaa tarkastellaan lähemmin, käy valitettavasti ilmi, että "hyvä veli -verkostot" toimivat edelleen monissa näissä Balkanin valtioissa. Luvatut uudistukset ovat usein olemassa vain paperilla, mistä voidaan pääasiallisesti syyttää nomenklatuuran entisiä jäseniä. Lahjontaa ei pyritä käytännössä pysäyttämään vakavasti otettavilla toimilla, ja rikkaiden ja köyhien välinen kuilu kasvaa kasvamistaan. Lukutaidottomien määrä kasvaa joillakin alueilla, ja vähemmistöjen, erityisesti romanien, asema jättää runsaasti toivomisen varaa. Vaaleissa keinotellaan lahjuksien ja toisinaan jopa väkivallan avulla.
Kaikkien EU:n toimielimien pitäisi tarkastella syventävämmin sitä, mitä todella tapahtuu, eikä niiden pidä antaa "hyvä veli -verkostojen" jäsenien hämätä itseään. Meidän pitäisi mielestäni tarkastella tilannetta tarkemmin ajan kanssa, ennen kuin hyväksymme maiden liittymisen EU:hun. 
Posselt (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, toisin kuin näissä asiakirjoissa väitetään, Kroatia ei kuulu Länsi-Balkaniin. Se on Keski-Euroopan maa ja niistä ainoa – Sveitsiä ja Liechtensteinia lukuun ottamatta – joka ei vielä kuulu EU:hun. Ottaen huomioon, että Kroatia täyttää vaatimukset, meidän pitäisi heti käynnistää neuvottelut sen kanssa. 
Varsinaisissa Balkanin maissa on kuitenkin vielä riittävästi tekemistä. Bosnia ja Hertsegovinassa on ryhdyttävä perustuslaillisiin uudistustoimiin, jotta maa voitaisiin muuttaa kolmen kansakunnan vahvaksi liittovaltioksi, jossa sovelletaan yhtäläisiä oikeuksia, ja lordi Ashdownin diktatuurista on tehtävä loppu. Kosovolle on esitettävä ennen vuoden loppua selvä tiekartta kohti itsenäisyyttä, vaikkakin tietyin ehdoin. Muut lähestymistavat ovat vailla todellisuuspohjaa.
Serbia ja Montenegron on sallittava, että sen ihmisoikeuksien noudattamista tutkitaan juurta jaksaen. Tässä yhteydessä minua huolestuttaa jossakin määrin se, että komission tällä viikolla tekemä päätös perustui liiaksi väärinkäsityksiin. 
Makedoniasta todettakoon, että nimikysymys on vihdoinkin ratkaistava, ja vaikka kunnioitankin suuresti kreikkalaisia parlamentin jäseniä, vetoan heihin, jotta he hylkäisivät kapeakatseisen ajattelutapansa tässä asiassa. Saksassa Franken on osa Baijeria, ja onhan meillä myös Frankfurt. Kenellekään ei juolahtaisi kuitenkaan mieleenkään ehdottaa, että Ranskan pitäisi ryhtyä nimittämään itseään Pariisin tasavallaksi, koska se voisi muutoin esittää aluevaatimuksia Frankfurtille tai Frankenille. Elämme nyt 2000-luvulla, eikä tällaiselle hölynpölylle ole enää jalansijaa. 
Meidän on tehtävä selväksi, missä EU:n rajat tarkalleen ottaen kulkevat. Jäsen Langen kuuluu niihin, jotka huomauttavat toistuvasti, että EU menisi liian pitkälle, jos se sallisi Turkin liittymisen unioniin; toisaalta Kaakkois-Eurooppa kuuluu selvästi Eurooppaan. Meidän on kohdistettava voimavaramme Kaakkois-Euroopan ja Kroatian vakauttamiseen. Kroatia on Keski-Euroopan maa, jota ei ole syytä pitää osana Balkania sen enempää kuin Böömissä sijaitsevaa kaunista Kaden an der Egerin kaupunkia tai Siegerlandissa sijaitsevia Müncheniä tai Altenkircheniä. Kroatia kuuluu Keski-Eurooppaan, ja sen on yhdennyttävä Eurooppaan. Näin vakautettaisiin myös naapurialuetta Balkania. 
Pahor, Borut (PSE ).
   – Kiitos, arvoisa puhemies. Haluan jatkaa siitä, mihin arvostettu kollegani Posselt lopetti. 
Olen samaa mieltä päätöslauselmaan perustuvien lukuisten mietintöjen kanssa, ja kannatan tästä syystä päätöslauselmaa. Siinä ei kuitenkaan korosteta riittävästi sitä, että rauhan aikaansaaminen ei itsessään vielä tarkoita alueen kansojen rinnakkaiseloon liittyvien monimutkaisten ja perustavien ongelmien ratkaisemista. Tekisimme pahan virheen, jos kuvittelisimme, että alueen valtiot ovat nyt täysin demokraattisia ja että näiden maiden ja EU:n välisissä suhteissa kyse on vain nopeasta uudenaikaistamisesta ja yhdentymisestä EU:hun.
EU:n pitäisi mielestäni toimia aloitteellisemmin ja vastuullisemmin sen varmistamiseksi, että tiettyjen alueella sijaitsevien valtioiden perusasema ratkaistaan rauhanomaisin keinoin, käyttämättä väkivaltaa, sopimalla asiasta ja, mikä tärkeintä, pysyvämmältä pohjalta. 
Mainittakoon esimerkiksi, että tarkistamaton Daytonin sopimus estää Bosnia ja Hertsegovinan kehittymisen, Kosovon asema on ratkaistava, serbien ja montenegrolaisten enemmistö haluaa elää itsenäisissä maissa, ja niin edelleen. Nämä ovat mielestäni perusasioita, joihin on annettava perusteellisempi vastaus kuin mihin pystymme tällä hetkellä. 
Prodi (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Balkanin tapauksessa pysyvä järjestely on mahdollista ainoastaan Euroopan unionin rajoissa. Euroopan yhdentyminen onnistuu kuitenkin vain, jos kansa antaa sille vauhtia. Balkanin alueella tämä edellyttää myös poliittisen totuuden etsimisen ja sovittelun prosessia sekä rikosprosessin käynnistämistä Haagin tuomioistuimessa. Rikosprosessi on tietenkin tärkeä, mutta yksin sen avulla ei voida taata, että kaikki ovat tietoisia siitä, kuka teki mitä 1990-luvun alkupuolella käydyssä sodassa.
Tänään tarkastelemamme suunnitelman avulla voidaan palata tilanteeseen, jossa väkivaltaisuudet puhkesivat ja jossa uhrit ja heidän vainoajansa voivat nyt kohdata toisensa. Tällaiset syvälliset kohtaamiset ovat ainoa keino kääntää sivua, jotta kukaan ei voi enää palata asiaan.
Tätä askelta tarvitaan demokratian rakentamiseksi, koska se edellyttää molemminpuolista kunnioitusta ja luottamusta. Unionin on suhtauduttava päättäväisesti tulevaisuuteen, eikä se saa jäädä menneisyyden vangiksi. 
Ibrisagic (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kahdessa minuutissa ei pysty sanomaan paljoakaan, varsinkin kun aihe on niinkin laaja kuin Länsi-Balkan. Tästä syystä aion mainita muutamia asioita, jotka yhdistävät kaikkia alueen maita ja asennettamme niitä kohtaan. 
Länsi-Balkan on alue, joka on kärsinyt sodan ja tuhon lisäksi myös kommunismista 50 vuoden ajan. Me sodan kokeneet tiedämme, miten helppoa on aloittaa sota ja miten vaikeaa se on päättää. Me kommunismin kokeneet tiedämme myös, miten kauan demokratian rakentaminen kestää. Kaikki nämä maat, joista puhumme tänään, ovat eräällä tavalla jakautuneita: Kroatia on jakautunut demokraattisten ja muiden kuin demokraattisten voimien välillä, Bosnia liittovaltion ja välillä, ja Serbia ja Montenegro serbien ja Kosovon albaanien välillä. Meidän on pidettävä tämä mielessämme, kun ryhdymme keskustelemaan näiden maiden kanssa ja asetamme niille eri vaatimuksia. Länsi-Balkanin demokraattisia voimia on yritettävä auttaa, vaikka ne eivät olekaan aina niin lujia tai edes niin aitoja kuin saatamme kuvitella. Kun puhumme esimerkiksi niistä henkilöistä, joita syytetään sotarikoksista tai Serbiassa ja jotka jonottavat Haagin tuomioistuimeen, monikaan parlamentin jäsen ei tiedä, että viranomaiset maksavat tästä suuria summia näille henkilöille ja heidän perheilleen. Kun puhumme siitä, että Makedonia osallistuu vapaaehtoisesti neuvotteluihin, jotka koskevat sen nimen muuttamista, monikaan parlamentin jäsen ei tiedä, että se on vain osa totuutta, koska neuvotteluihin osallistuvat vain Kreikan edustajat, eivätkä Makedonian edustajat saa esittää kantojaan asiaan. 
Haluan myös korostaa, että alueen sekä kielteiset että myönteiset voimat tulkitsevat ja analysoivat kaikkia parlamentin päätöksiä. Meidän on tästä syystä harkittava hyvin tarkasti, millaisia merkkejä annamme näiden maiden ihmisille, riippumatta siitä, puhummeko pakolaisten paluuta Kosovoon koskevista vaatimuksista, Makedonian nimen muuttamisesta vaiko Kroatian tulevasta jäsenyydestä EU:ssa. Mitä tahansa teemmekin, meidän on tuettava niitä tahoja, jotka taistelevat rauhanomaisen ja demokraattisen kehityksen puolesta ja rangaistava niitä tahoja, jotka pyrkivät estämään tällaisen kehityksen. 
Howitt (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, vierailin hiljattain Bosnia ja Hertsegovinassa ja olin mukana todistamassa EUFORin, EU:n rauhanturvajoukkojen, toiminnan onnistunutta käynnistämistä.
Maan bosnialaiset, kroatialaiset ja serbialaiset ryhmät suhtautuvat toisiinsa edelleen katkeran vihamielisesti. Siitä huolimatta, että jopa 10 000 ihmistä on syyllistynyt sotarikoksiin, vain 34:ää vastaan on nostettu syyte. Tielle kohti Brysseliä ei voida lähteä ennen kuin EU:n oikeusnormeja kunnioitetaan. Tästä syystä Euroopan parlamentti on oikeassa korostaessaan tänään, että Bosnia ja Hertsegovinan, Kroatian ja Serbian on tehtävä täysimääräistä yhteistyötä ICTY:n kanssa. 
Eurooppa on sijoittanut tällä hetkellä 25 kertaa enemmän varoja ja 50 kertaa enemmän joukkoja henkeä kohti Kosovoon kuin Afganistaniin. On EU:n taloudellisten ja poliittisten etujen mukaista ottaa Länsi-Balkanin maat jäsenikseen. Se on alueen historiallinen kohtalo. 
EU:n laajentumisnäkymät auttoivat Itä-Euroopan maita muuttumaan. Meidän on toivottava ja pyrittävä varmistamaan, että sama pätee Kaakkois-Euroopan maihin, jotta ne voivat liittyä niin Euroopan parlamenttiin kuin unioniimmekin. 
Schmit,
   .  Haluan ensinnäkin onnitella parlamenttia siitä, että se teki aloitteen tämän keskustelun käymisestä. Itse asiassa, kuten korostimme molemmat komission jäsenen kanssa, Länsi-Balkanin tilanne on elintärkeä Euroopan unionin kannalta. Huomautan, että Euroopan unioniin liittymiselle ei ole varsinaisia vaihtoehtoja. 
Unionin jäsenyys on ainoa väline, jolla voimme vaikuttaa näiden maiden muuttumiseen, ryhtymiseen uudistustoimiin, etsimään tien Eurooppaan – mikä tarkoittaa ensisijaisesti tietä kohti eurooppalaisia arvoja – ja pyrkimään sovinnontekoon. Ei ole järjetöntä kehottaa näitä maita pyrkimään sovinnontekoon, koskapa toimimme siltä osin esimerkkeinä 60 vuotta sitten. 
Olen tästä syystä sitä mieltä, että "laajentumisväsymystä" on tosiaan havaittavissa, ja että ihmiset kyseenalaistavat jatkuvan liikehdinnän kohti laajentumista ja kohti uusia liittymisiä. Meidän on kuitenkin selitettävä heille, että on kaikkien meidän etujemme mukaista edistää rauhaa, vakautta ja taloudellista kehitystä tällä alueella. 
Joku viittasi yleisen työttömyyden ennätyksellisiin lukuihin Kosovossa ja Bosniassa. Tilanne vaikuttaa ensi näkemältä mahdottomalta ratkaista. Mistä työttömyys johtuu? Työttömyys johtuu siitä, ettei talous kehity. Talous ei kehity, koska yksityisiä sijoituksia ei tehdä, ja yksityisiä sijoituksia ei tehdä, koska luottamusta ja turvallisuutta ei ole. Kukaan ei halua sijoittaa alueisiin, joiden tulevaisuus ja kehitys ovat epävarmoja.
Niinpä meillä on perustavanlaatuinen tehtävä: vahvistaa turvallisuutta, luoda turvallisuutta ja saada ihmiset vakuuttuneiksi siitä, että heidän tulevaisuutensa perustuu turvallisuuteen, sovinnon tekemiseen ja vähemmistön oikeuksien kunnioittamiseen. Näin voimme mielestäni vapauttaa myönteistä muutosvoimaa, joka on ensisijaisesti taloudellista muutosvoimaa. Itse asiassa niin kauan kuin alueen talous ei ole elpynyt, pysyvää rauhaa ei saada aikaan. Kyse on Euroopan unionille tärkeästä tehtävästä. Haluan vielä kerran kiittää parlamenttia siitä, että se ymmärsi ja osoitti, että on tarpeen ryhtyä kiireellisiin toimiin tällä alueella ja hyödyntää tässä tarkoituksessa kaikkia mainittuja ja kuvailtuja keinoja. 
Totean lopuksi olevani samaa mieltä ääriliikkeiden uhkasta. Eurooppa on mahdollisesti radikaalien ääriliikkeiden ja erityisesti islamilaisten ääriliikkeiden kohteena. Tältäkin osin on ryhdyttävä ennalta ehkäiseviin toimiin, ja ainoa keino on käydä vuoropuhelua. Meidän on osoitettava, että tämä Euroopan osa kuuluu Eurooppaan, että siellä kunnioitetaan myös eurooppalaisia arvoja, vaikka alueella asuukin myös islaminuskoisia ihmisiä. Olen tästä syystä sitä mieltä, että se, mitä teemme tänään, antaa tärkeän merkin, ja meidän on annettava tällainen merkki tulevinakin vuosina. 
Rehn,
   . Arvoisa puhemies, yhdyn ministeri Schmitin kantaan ja onnittelen parlamenttia siitä, että se teki aloitteen tämän keskustelun käymisestä. On erittäin tärkeää, että käytte tätä keskustelua kriittisenä ajankohtana, jotta Länsi-Balkania autetaan pysymään Euroopan unionin ja kansainvälisen yhteisön asialistalla, sillä molemmilla on runsaasti muitakin asioita käsiteltävänään. Tästä syystä on tärkeää keskustella Länsi-Balkanista ja yrittää parantaa politiikkojamme kyseisellä alueella.
Yksi useiden keskusteluun osallistuneiden puhujien esiin ottamista asioista oli laajentumisväsymys, ja se on mielestäni hyvin vakava haaste. Euroopan unionin kansat on otettava mukaan tielle kohti laajentumista. Seuraavien askeltemme on näin ollen oltava vaiheittaisia ja varovaisia, ja niitä on hallittava harkiten. On myös tärkeää korostaa, että laajentuminen on itsessään turvallisuuspolitiikkaa. Oikeudelliset ja poliittiset uudistukset samoin kuin taloudellinen kehitys, jota EU:hun liittymistä koskevat näkymät elvyttävät, vähentävät epävakautta ja selkkauksia, esimerkiksi Länsi-Balkanilla. Meidän on käytävä vuoropuhelua ja selvitettävä tätä näkökulmaa kansalaisille, jotta varmistamme, että Länsi-Balkanin tulevaisuutta ei kahlita turhilla peloilla. 
Yritän vastata kahteen täällä erityisesti esille otettuun kysymykseen. Ensimmäinen koskee entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian nimeä ja toinen Serbia ja Montenegron perustuslakiin liittyvän tilanteen monimutkaisuutta. Nimiongelman osalta todettakoon, että komissio tukee Yhdistyneiden Kansakuntien pyrkimyksiä ratkaista ongelma tavalla, jonka sekä Kreikka että entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia voivat hyväksyä. 
Toivomme, että YK:n välittäjän Nimetzin äskettäin tekemät ehdotukset edistävät tämän tavoitteen saavuttamista. Tämän kahdenvälisen ongelman ratkaiseminen lisäisi selvästi alueellista vakautta Länsi-Balkanilla arkaluonteisella hetkellä. 
Serbia ja Montenegron osalta komissio on tarkoituksellisesti kehittänyt kaksiosaisen lähestymistavan vastauksena Serbia ja Montenegron valtioliiton monimutkaiselle rakenteelle. Näin molemmat tasavallat ja valtioliitto voivat kumpikin edetä niillä aloilla, joilla ne ovat toimivaltaisia. Valtioliitto on ensisijaisesti vastuussa ulkopolitiikkaan ja turvallisuuteen liittyvistä asioista, kun taas tasavallat vastaavat useimmista talouspolitiikkaan ja kauppasuhteisiin liittyvistä näkökulmista. Kaksiosaisen lähestymistavan ansiosta olemme hiljattain allekirjoittaneet kahdenvälisen tekstiilialan kauppasopimuksen Serbian kanssa, millä on merkitystä sijoituksille ja työllisyydelle kyseisessä tasavallassa. 
Teemme selkoa tämän lähestymistavan ansiosta Serbia ja Montenegrossa tapahtuneesta edistyksestä vakautus- ja assosiaatioprosessia koskevassa komission vuotuisessa kertomuksessa tänä syksynä. Perustuslaillisia puitteita on kunnioitettava, mutta niiden ei pidä kuitenkaan estää maan edistymistä tiellä kohti Eurooppaa, jos maa täyttää muut liittymistä edeltävät ehdot ja myöhemmin mahdollisesti unioniin liittymistä koskevat ehdot. 
Totean lopuksi, että yksi suurimmista haasteista, kun hiomme Länsi-Balkania koskevia politiikkojamme ja lähennämme maita ja Euroopan unionia, on alueen valtioiden heikkous. Ne ovat pääasiassa heikkoja valtioita. Jos valtio ei pysty takaamaan, että sen väestön päivittäiset perustarpeet tyydyttyvät, valtio ei todellakaan pysty noudattamaan eurooppalaisia normeja. Asia on näinkin yksinkertainen. 
Tästä syystä on löydettävä parempia keinoja perustaa alueella toimielimiä. Mainittakoon esimerkiksi lähestymistapa, joka koskee jäsenvaltioiden kehittämistä ja jota suositellaan aivan oikein Balkanin asioita käsittelevän kansainvälisen komission eilen julkaisemassa selonteossa. 
Haluan kiittää esittelijä Samuelsenia, ulkoasiainvaliokuntaa ja parlamenttia, ja odotan innokkaasti kanssanne tehtävää yhteistyötä vakauden, edistymisen ja vaurauden edistämiseksi Länsi-Balkanilla. 
Puhemies.
   Olen vastaanottanut keskustelun päätteeksi yhden päätöslauselmaesityksen työjärjestyksen 103 artiklan mukaisesti. 
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
- Brokin laatima ulkoasiainvaliokunnan mietintö (A6-0062/2005) neuvoston vuosittaisesta selvityksestä Euroopan parlamentille YUTP:n tärkeimmistä näkökohdista ja perusvalinnoista sekä niiden taloudellisista vaikutuksista Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon – 2003 [8412/2004 – 2004/2172(INI)],
- Kuhnen laatima ulkoasiainvaliokunnan mietintö (A6-0072/2005) Euroopan unionin turvallisuusstrategiasta [2004/2167(INI)]. 
Brok (PPE-DE ),
   .  Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, vuosittaisen selvityksen tarkoituksena on esittää ehdotus tavoiksi, joilla neuvoston ja parlamentin sekä komission ja parlamentin välistä yhteistyötä voitaisiin muuttaa ja parantaa. Tämä on erityisen tärkeää juuri nyt, kun meneillään on uuden vaalikauden ensimmäinen vuosi.
Olemme hyvin tietoisia siitä, että pääasiallinen vastuu ulko-, turvallisuus- ja puolustuspolitiikasta on toimeenpanovallan käyttäjällä. Parlamentin rooli rajoittuu tältä osin pitkälti valvontaan, vaikka sillä budjettivallan käyttäjänä onkin tiettyä sananvaltaa. Erityisesti budjettivaltaa käytettäessä olisi hyödyllistä, jos komissio ja neuvosto voisivat jatkossa välttää esittämästä parlamentille pelkkiä tapahtuneita tosiasioita ja ottaisivat meidät mukaan jo aikaisemmissa käsittelyvaiheissa. Ei ole tarkoituksenmukaista, että parlamentille kerrotaan asioista vasta jälkikäteen: parlamentin on osallistuttava strategioiden suunnitteluun ja kehittämiseen, jotta voimme varmistaa, että toiveemme otetaan huomioon. Tämä yksinkertaistaisi asioita kaikkien osapuolten kannalta, sillä näin voisimme määritellä jo varhain lähestymistavat, joiden avulla on mahdollista saavuttaa edistystä.
Parlamentti katsoo, että ulkopolitiikan painopisteet on tärkeää pitää samoina kuin tähänkin asti. Vanhan sanonnan mukaan sota merkitsee politiikan epäonnistumista, ja sodan onkin oltava aina viimeinen keino. Siksi on mielestämme välttämätöntä lujittaa ulkopolitiikkamme ennaltaehkäisevää painotusta ja varmistaa, että konfliktinehkäisy- ja kriisinhallintavalmiuksiamme parannetaan merkittävästi. Tämä lähestymistapa on yhteinen koko Euroopan unionille, sillä ennaltaehkäisy on määritelty perustuslakiehdotuksessa selkeäksi tavoitteeksi. Meidän on tehtävä kantamme täysin selväksi tässä asiassa paitsi kansalaistemme tuen saamiseksi myös strategisten kantojen kehittämiseksi.
Tästä pääsemme hyvin käytännönläheiseen kysymykseen siitä, millaisia painopisteitä meidän on syytä asettaa toimillemme. Yhtenä painopistealueena on oltava Lähi-idän konflikti, jonka seurauksena teemme aiempaa läheisempää yhteistyötä kvartettina Yhdysvaltojen, Venäjän ja Yhdistyneiden Kansakuntien kanssa. Tämän yhteistyön tavoitteena on paitsi palestiinalaisten ja Israelin tukeminen ja rauhan aikaansaaminen myös terrorismin ja sen peittelyn torjuminen laajimmassa mielessä. Viimeksi mainittu on toinen tärkeistä painopistealueistamme.
Myös perustuslakisopimuksessa annetut säädökset solidaarisuudesta ja vastavuoroisesta avunannosta ovat tässä yhteydessä erittäin tärkeitä, ja meidän on pohdittava, miten Euroopan unioni voi vastata sisäisiin ja ulkoisiin turvallisuusuhkiin uusien välineiden avulla ja miten voimme saavuttaa edistystä tällä alalla. Mikäli haluamme ylipäätään saavuttaa uskottavuutta turvallisuuden suhteen, meidän on varmistettava, että etusijalle asetetaan kysymykset, jotka liittyvät ydinaseiden leviämisen estämiseen esimerkiksi Iranissa ja Pohjois-Koreassa.
Meidän on kuitenkin varmistettava myös, että tälle välineelle annetaan lisää tilaa Euroopan unionin naapuruuspolitiikassa. Euroopan unionihan on jo itsessään turvallisuuspoliittinen käsite, sillä sen tarkoituksena on luoda maiden välille yhteyksiä, joiden ansiosta ne eivät koskaan enää ryhdy sotaan toisiaan vastaan. Samalla meidän on varmistettava, että siirrymme eteenpäin siitä naapuruuspolitiikan perinteisestä mallista, jota olemme viime vuosina soveltaneet.
Euroopan unionin toimintavalmius riippuu myös sen rajoista. Siksi meidän on tarjottava tärkeille naapurimaille, joiden toivomme pysyvän rinnallamme ja joita haluamme auttaa kehittymään ja vakauttamaan demokratian, vaihtoehto täysjäsenyydelle – kutsuttiinpa tätä vaihtoehtoa laajennetuksi Euroopan talousalueeksi tai joksikin muuksi.
Meidän on löydettävä tällainen monenvälinen lähtökohta, jotta voimme vastata jo nyt – emmekä vasta 15 tai 20 vuoden kuluttua – Ukrainan kaltaisille maille, jotka kysyvät meiltä, miten ne voivat kehittyä. Tässä yhteydessä toivomme, että neuvosto ja komissio osoittavat tähänastista parempaa mielikuvitusta eivätkä enää turvaudu perinteiseen päivänpolitiikkaan. Etsiessään mainitun kaltaista lähtökohtaa arvoisa komission jäsen onkin omaksumassa uuden lähestymistavan.
Lopuksi haluan käsitellä kahta kysymystä. Olen tyytyväinen siihen, että suuri enemmistö parlamentin jäsenistä kannattaa Kiinaa koskevan aseidenvientikiellon säilyttämistä siihen saakka, kunnes maa parantaa ihmisoikeustilannettaan ja lopettaa sellaisten lakien säätämisen, joiden tarkoituksena on sodan oikeuttaminen. Meidän on päästävä yksimielisyyteen tästä kysymyksestä, ennen kuin transatlanttiset suhteet vaarantuvat.
Yhdysvaltojen kanssa soveltamiamme monenvälisiä lähestymistapoja on täydennettävä kumppanuudella, jossa pyritään kohti selkeästi määriteltyjä tavoitteita ja jonka tarkoituksena on muodostaa transatlanttiset markkinat vuoteen 2015 mennessä. Niille jäsenille, jotka ovat esittäneet tarkistuksia, haluan tehdä selväksi, että kannatan eri ryhmien ehdotuksia, joiden mukaan Euroopan unionille on vaadittava paikkaa turvallisuusneuvostossa. Sanon tämän ennen kaikkea Saksan kansalaisena.
Kuhne (PSE ),
   .  Arvoisa puhemies, aloitan pohtimalla kahta erilaista tulevaisuudennäkymää. Kun keskustelimme tästä aiheesta valiokunnassa, jäsen Ilves kysyi, mitä tapahtuisi, jos jossakin EU:n jäsenvaltioista sattuisi uusi terrori-isku, joka vastaisi mittakaavaltaan Madridin pommi-iskuja, ja jos tällaisen iskun jälkeen kävisi ilmi, että toisen jäsenvaltion turvallisuuspalvelu oli tiennyt iskun valmistelusta mutta ei ollut voinut tiedottaa asiasta kohteeksi joutuneen maan viranomaisille. Tämä laukaisisi mitä luultavimmin todellisen legitimiteettikriisin Euroopan unionissa.
Siirryn seuraavaksi toiseen esimerkkiini. Bosnia ja Hertsegovinassa olevien joukkojen komento on siirtynyt Natolta Euroopan unionille. Euroopan unionilla on nyt ollut ensimmäistä kertaa tilaisuus osoittaa, että se pystyy toteuttamaan turvallisuuspolitiikkaa tällä alueella, ja että se on voinut saada käytännön kokemusta tällaisissa kysymyksissä. Keskusteltuani äänestäjieni kanssa tiedän, että monien mielestä EU säästyisi monelta pahalta, jos se sotkeutuisi mahdollisimman vähän muiden asioihin.
Tällainen asenne saattaa osoittautua kohtalokkaan virheelliseksi, ja Euroopan unioni tarvitsee todellakin turvallisuusstrategiaa. Siksi suuri enemmistö valiokunnan jäsenistä piti myönteisenä asiakirjaa, jonka Javier Solana laati virkakaudellaan ja jota valiokunta on työstänyt edelleen. Pidimme myönteisenä myös tukea, jota jäsenvaltioiden hallitukset ovat osoittaneet kyseistä asiakirjaa kohtaan.
Meidän on kuitenkin kiinnitettävä erityistä huomiota tiettyihin kysymyksiin, jotka korostavat Euroopan unionin turvallisuusstrategian ainutlaatuista luonnetta. Ensimmäinen näistä kysymyksistä on tarve ymmärtää laajalti turvallisuusongelmia ja niiden moninaisia mahdollisia syitä, joita ovat esimerkiksi ihmisoikeusrikkomukset, köyhyys ja sairaudet. Turvallisuusstrategiaa ei pidä typistää koskemaan pelkkiä sotilaallisia näkökohtia: tämä strategia on ennen kaikkea poliittinen käsite, joka kattaa paljon muutakin.
Toiseksi nostan esiin sitoutumisen kansainväliseen oikeuteen ja Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan periaatteisiin.
Kolmas kysymys liittyy tarpeeseen lujittaa kansainvälistä järjestystä tehokkaiden monenvälisten rakenteiden avulla, turvata kansalaisten perusoikeudet EU:ssa ja toteuttaa kaikki tarvittavat toimet terroriuhkien torjumiseksi.
Näiden tekijöiden valossa emme saa hävetä sitä, että Euroopan unioni todellakin tarvitsee sotilaallisia päätöksentekorakenteita ja toimintavalmiuksia. Turvallisuusstrategian suurin etu on, että siviilikriisinhallintavalmiuksien ja sotilaallisten kriisinhallintavalmiuksien yhdistelmä voidaan mukauttaa sen avulla kuhunkin yksittäiseen tilanteeseen.
Tämä lähestymistapa kohtasi valiokunnassa vastustusta kahdelta täysin vastakkaiselta suunnalta: yhtäältä sitä vastustivat ne, jotka pitävät Euroopan unionia pelkkänä Naton jatkeena, ja toisaalta ne, jotka tuomitsevat uusien organisaatiomuotojen ja toimivaltuuksien luomisen militarisoinnin varjolla. Nämä leirit edustavat vastakkaisia ääripäitä, mutta niille on yhteistä se, että ne vastustavat Euroopan perustuslakia ja kampanjoivat sitä vastaan.
Vastustuksesta huolimatta valiokunnassa saavutettiin laaja yhteisymmärrys turvallisuusstrategian puolesta. Tähän strategiaan kuuluu eri välineiden, kuten tilannekeskuksen, siviili-sotilasyksikön, taisteluosastojen ja puolustusviraston perustaminen. Nämä välineet eivät ole vaihtoehtoja Natolle – monet EU:n jäsenvaltioistahan ovat myös Naton jäseniä – vaan ne antavat Euroopan unionille vaihtoehtoja, joita sillä ei ole ennen ollut. Vain näin unionista voi tulla tasaveroinen kumppani esimerkiksi Atlantin toisella puolella sijaitseville maille, kuten Yhdysvalloille.
Tekemistä on kuitenkin vielä paljon. Meillä ei ole vielä yhtenäistä käsitystä esimerkiksi siitä, miten siviilikriisinhallintajoukot pitäisi järjestää. Meiltä puuttuvat pysyvät ilmakuljetusvalmiudet, pysyvästi käytettävissä olevat toimintavalmiit joukot sekä riittävät viestintä- ja tiedusteluvalmiudet. Tämän mietinnön tavoitteena on varmistaa, että Euroopan parlamentti voi neuvoston kanssa käymänsä vuoropuhelun kautta vaikuttaa Euroopan unionin turvallisuusstrategian tulevaan kehitykseen ja käytännön täytäntöönpanoon. Tässä yhteydessä viittaan myös jäsen Brokin johdantopuheenvuoroon.
Schmit,
     Arvoisa puhemies, haluan aivan ensiksi kiittää ja onnitella parlamenttia ja erityisesti kahta esittelijää heidän tekemästään työstä sekä siitä kunnianhimoisesta mutta realistisesta lähestymistavasta, joka käy ilmi näistä kahdesta mietinnöstä.
Mainitsette jossakin kohdassa kaksi lukua, 60 ja 70 prosenttia, joilla viitataan kansalaisten tukeen yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan kehittämiselle. Tämä kuuluneekin kansalaisten eniten tukemiin aloihin. Te olette Euroopan unionin kansalaisten edustajia, mikä tarkoittaa, että tätä politiikkaa voidaan kehittää ainoastaan yhdessä kansalaisten kanssa, teidän tuellanne ja vuoropuhelun kautta, kuten esittelijä Kuhne juuri totesi.
Eurooppa-neuvosto hyväksyi Euroopan unionin turvallisuusstrategian 11. joulukuuta 2003. Sen jälkeen kuluneiden 15 kuukauden perusteella ei selvästikään voida laatia täydellistä ja tyhjentävää mietintöä strategian täytäntöönpanosta, mutta voimme kuitenkin arvioida vaikutuksia, joita strategialla on jo ollut, ja keskustella siitä, mikä tie meidän on valittava toteuttaessamme strategiaa jatkossa.
Euroopan unionin kunnianhimo on lisääntynyt ja vastuu maailmassa kasvanut, ja vuosi 2004 oli ratkaiseva vuosi unionin poliittisen kehityksen kannalta. Unionin kansalaiset ovat kansainvälisten kumppaniemme tavoin vaatineet myös Euroopan aktiivisempaa osallistumista kansainvälisiin toimiin. Unioni on vastannut näihin vaatimuksiin pyrkimällä noudattamaan aiempaa aktiivisempaa, yhdenmukaisempaa ja tehokkaampaa ulkopolitiikkaa, joka perustuu ennen kaikkea Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan periaatteisiin.
Euroopan unioni on maailmanluokan toimija, ja sen asema perustuu poliittisiin, taloudellisiin ja muihin saavutuksiin. Voimme olla tyytyväisiä siihen, että eurooppalainen malli, josta puhutaan paljon Euroopan perustuslain yhteydessä, on herättänyt suurta huomiota ympäri maailman. Meille eurooppalaisille tämän mallin on kuitenkin oltava voimakas motivaation lähde, ja sen on kannustettava meitä lisätoimiin.
Euroopan unionin turvallisuusstrategiassa määritellään tietyssä määrin laajat suuntaviivat, joiden mukaan yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa on määrä soveltaa päivittäisellä tasolla. Siinä määritellään edessämme olevat haasteet ja uhat sekä välineet, joiden avulla meidän on puututtava ongelmiin.
Keskustelussa on viitattu terrorismin torjuntaan, joka on todellakin yksi ratkaisevista ongelmista. Olemme muodostaneet tiettyjä mekanismeja ja tiivistäneet Europolin ja Eurojustin välistä yhteistyötä. Terrorismin torjunta onkin hyvä osoitus siitä, ettei turvallisuudessa ole kyse ainoastaan ulkopoliittisesta ja sotilaallisesta ulottuvuudesta, vaan että siinä on mentävä paljon pidemmälle. Asiaan liittyy myös kehitysulottuvuus sekä ulottuvuus, joka kattaa ihmisoikeuksien puolustamisen ja edistämisen. Lisäksi on tietenkin ulottuvuus, joka liittyy suurten konfliktien – erityisesti Lähi-idän konfliktin – ratkaisemiseen, unohtamatta läsnäoloa alueilla, joista puhuimme aiemmin: etenkin Bosnia ja Hertsegovinassa ja muissa Länsi-Balkanin osissa.
Ottaen huomioon tässä strategiassa määritellyt ensisijaiset uhkatekijät Eurooppa-neuvosto hyväksyi joulukuussa 2003 joukkotuhoaseiden leviämisen vastaisen EU:n strategian, ja nyt on kyse täydentävistä toimista. Euroopan unioni on osoittanut tietävänsä, miten tällä alalla on syytä toimia, ja tämä koskee etenkin Iranin tilannetta. Mielestäni olemme näin saavuttaneet tärkeän virstanpylvään pyrkiessämme löytämään ratkaisuja kysymyksiin, jotka ovat yhtä aikaa äärimmäisen arkaluonteisia ja äärimmäisen vaarallisia kansainvälisen rauhan kannalta.
Euroopan unionin turvallisuusstrategia perustuu ajatukseen, jonka mukaan useimmat ongelmat voidaan ratkaista vain monenvälisellä tasolla. Tältäkin osin olemme samaa mieltä kahden esittelijän kanssa. Euroopan unionin on selvästikin pyrittävä kohti tavoitteitaan tällä monenvälisellä tasolla ja pidettävä kumppaneinaan kaikkia asianosaisia, erityisesti Yhdistyneitä Kansakuntia. Tästä seuraa, että on Euroopan unionin omien etujen mukaista vahvistaa YK:ta, joka on monenvälinen järjestelmä. Meidän on tuettava pääsihteeriä hänen pyrkiessään uudistamaan ja tehostamaan YK:n järjestelmää. Yhdistyneiden Kansakuntien uudistaminen on itse asiassa hyvin merkittävä osa Euroopan unionin turvallisuuspolitiikkaa ja sen ulkopolitiikkaa. Kiitän jäsen Brokia siitä, mitä hän sanoi tästä aiheesta. Viittaan etenkin erääseen tiettyyn huomioon.
Mainitsen vain lyhyesti transatlanttisen kumppanuuden merkityksen, sillä keskustelimme aiheesta vain joitakin viikkoja sitten täällä parlamentissa. Tähänkin kumppanuuteen on saatu uutta puhtia erityisesti presidentti Bushin vierailtua Brysselissä, ja meidän on varmistettava, että tämä uusi puhti saa myös jatkoa. Meillä on monia yhteisiä etuja – menen jopa niin pitkälle, että väitän meillä olevan valtavasti yhteisiä etuja. Meillä on valtavasti mahdollisuuksia tiivistää yhteistyötämme, mutta tämän on tapahduttava tasa-arvoisella perustalla. Yhdessä amerikkalaisten kanssa voimme löytää ratkaisuja suuriin ongelmiin, joista tärkeimpiin kuuluu Lähi-itä, kuten on jo mainittu.
Euroopan unioni on kehittämässä nopeasti myös taloudellista, poliittista ja kulttuurista yhteistyötään paitsi Yhdysvaltojen ja Kanadan kaltaisten perinteisten kumppanien myös muiden kumppanien, kuten Venäjän ja Japanin, kanssa. Mielestäni Venäjän kanssa tehtävä yhteistyö on ongelmista huolimatta tärkeää Euroopan unionin ja koko mantereemme vakauden ja rauhan kannalta. On kuitenkin syytä mainita, että maailmanpolitiikassa on myös uusia toimijoita, kuten Kiina, Intia, Brasilia ja Etelä-Afrikka. On olemassa myös alueellisia elimiä, kuten Afrikan unioni, jonka kanssa keskustelimme joitakin päiviä sitten vahvistaaksemme Afrikan-politiikkaamme, kuten komissio on todennut. Tavoitteenamme on edistää rauhaa ja kehitystä – nämä kaksi asiaahan ovat läheisesti yhteydessä toisiinsa – mantereella, joka on erityisen lähellä Euroopan unionia
Strategian avulla edistetään myös suhteitamme muihin naapureihimme idässä ja etelässä. Olemme juuri keskustelleet Balkanista. Euro–Välimeri-kumppanuus ja Euroopan unionin lähialuepolitiikka ovat äärimmäisen tärkeitä tekijöitä edistettäessä kyseisten maiden vakautta, mutta ne ovat myös omien etujemme mukaisia tekijöitä sekä taloudellisessa että poliittisessa mielessä. Muistan täsmälleen, mitä on sanottu. Ei riitä, että suljemme silmämme ja toivomme välttyvämme ongelmilta. Näiden maiden ongelmista tulee hyvin nopeasti meidän ongelmiamme joko hallitsemattoman laittoman maahanmuuton, terrorismin tai terrorismin uhan muodossa.
Konfliktien ratkaisemisen kannalta keskeinen merkitys on myös ihmisoikeuksilla ja niihin liittyvällä turvallisuudella. Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteeri on korostanut viimeisimmässä raportissaan erityisesti tätä näkökulmaa. Ilman ihmisoikeuksien kunnioittamista ei voida saavuttaa sen paremmin kehitystä kuin rauhaakaan. Tätä taustaa vasten korkea edustaja nimitti hiljattain henkilökohtaisen ihmisoikeusedustajan, jonka tavoitteena on yhdenmukaistaa ja tehostaa toimiamme tällä YUTP:n osa-alueella.
Sotilaallisesta näkökulmasta totean, että strategian mukaan Euroopan unionin on lisättävä toimintavalmiuttaan niillä lukuisilla aloilla, joilla osallistumistamme tarvitaan. Meidän on ratkaistava konfliktit. Meidän on toimittava ja oltava aiempaa aktiivisempia palautettaessa ja ylläpidettäessä rauhaa. Meidän on lisättävä siviilinäkökohtien ja sotilaallisten näkökohtien yhtenevyyttä, ja ennen kaikkea lähestymistapamme on perustuttava konfliktien ehkäisyyn. Tässä yhteydessä on syytä panna merkille, että 7 000 sotilasta on parhaillaan turvaamassa rauhaa ja edistämässä uudistuksia ja sovintoa Euroopan unionin lipun alla. Olemme keskustelleet erityisesti Balkanin kysymyksestä, mutta Euroopan unioni on ottanut vastuuta myös muista suurista operaatioista esimerkiksi Etelä-Kaukasuksella, Afrikassa ja Afganistanissa.
Sotilaallisten voimavarojen alalla on saavutettu huomattavaa edistystä. Ensimmäinen 13:sta taktisesta yksiköstä on perustettu osana unionin nopean toiminnan joukkoja. Euroopan unioni on perustanut myös Euroopan puolustusviraston järkeistääkseen puolustushankintoihin liittyviä kustannuksia ja lisätäkseen jäsenvaltioiden käytettävissä olevien sotilaallisten voimavarojen määrää ja laatua. Siviili- ja sotilastahojen välinen yhteistyö on nostettu aiempaa korkeammalle toiminnalliselle tasolle, mitä on edesauttanut erityisesti siviili- ja sotilasyksikön perustaminen. Kaikkien näiden toimien tarkoituksena on lisätä unionin kriisinhallintavalmiuksia, jotta se voi käsitellä menestyksekkäästi 2000-luvun monimutkaisia turvallisuuskriisejä. Erityisesti on korostettu Naton kanssa tehtävää yhteistyötä. Mielestäni meidän on pohdittava "Berliini plus" -järjestelyjen kehittämistä kumppanuuden, ei alistamisen hengessä. Katson, että Euroopan unionin osa on tässäkin yhteydessä erittäin merkittävä.
Euroopan unionin ulko- ja turvallisuuspolitiikan yhdenmukaisuutta ja operationaalisia voimavaroja on siis parannettu, mutta meillä ei ole varaa hellittää toimiamme. Tarvitsemme toimielinten tukea, selkeitä sitoumuksia – erityisesti mahdollisiin uhkiin liittyvän solidaarisuuden osalta – sekä Euroopan unionin aiempaa parempaa näkyvyyttä kansainvälisellä tasolla. Tässä yhteydessä uskon, että tulevan perustuslain avulla edistytään huomattavasti YUTP:n ja ulkoista turvallisuutta koskevien toimiemme kehittämisessä. EU:n ulkoasiainministerin viran perustaminen on merkittävä uudistus, joka mahdollistaa aiempaa suuremman yhdenmukaisuuden unionin ulkosuhteissa. Se, että kyseinen ministeri johtaa ulkosuhteiden neuvostoa, takaa yhdenmukaisuuden, jonka me kaikki pyrimme niin innokkaasti varmistamaan. Samalla se takaa aiempaa paremman näkyvyyden ja jatkuvuuden politiikallemme.
Haluan mainita vielä yhden tärkeän näkökohdan, jonka tiedän olevan lähellä esimerkiksi jäsen Brokin sydäntä. Kyse on unionin ulkoisten toimien yksikön perustamisesta, johon liittyvistä käytännön yksityiskohdista keskustellaan edelleen.
Puheenjohtajavaltio Luxemburg panee tarkasti merkille unionin ulkoisten toimien yksikön perustamisessa saavutetun edistyksen sekä Euroopan parlamentin näkemykset tästä asiasta. Emme halua, että hallinnon perustaminen johtaa vaivihkaa tiettyjen yhteisön mekanismien lakkauttamiseen hallitustenvälisten mekanismien siirtyessä etusijalle.
Unionin ulkoisten toimien yksikön alkuperäisenä tarkoituksena oli ilmentää merkittävää edistystä unionin ulkopolitiikan soveltamisessa ja täytäntöönpanossa sekä ennen kaikkea toimissa, jotka parantavat unionin tehokkuutta, yhteenkuuluvuutta ja läsnäoloa. Tavoitteena oli myös tehostaa kaikkien käytettävissä olevien voimavarojen hyödyntämistä. Haluamme, että toimielimiä koskevia sääntöjä ja toimivaltuuksia kunnioitetaan. Kansallisten diplomaattikuntien osallistumista on lisättävä. Meidän on tehtävä niistä eurooppalaisempia ja vältettävä uudelleenkansallistamasta ja siirtämästä hallitustenväliselle tasolle mekanismeja, jotka toimivat nyt yhteisön sääntöjen mukaan. Tämä on laajasti ottaen kehys, jota haluamme puolustaa perustamalla unionin ulkoisten toimien yksikön.
Lopuksi käsittelen vielä lyhyesti tiedotusnäkökohtaa. Katson, että nykyinen puheenjohtajavaltio haluaa edeltäjiensä tavoin vaihtaa Euroopan parlamentin kanssa näkemyksiä ulkopolitiikkaan liittyvistä merkittävistä vaihtoehdoista ja päivämääristä. Haluamme käydä tätä vuoropuhelua ja pidämme sitä tärkeänä, kuten puheenvuoroni alussa totesin. Voin antaa puheenjohtajavaltio Luxemburgin puolesta sitoumuksen siitä, että tämänsuuntaiset toimet jatkuvat ja että jatkossakin järjestetään tapaamisia ja kokouksia, joita pidätte tärkeinä juuri sellaisen yhdenmukaisen yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan saavuttamiseksi, joka saa todellista tukea kaikilta asianosaisilta henkilöiltä ja kaikilta unionin toimielimiltä.

Ferrero-Waldner,
     Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet ja esittelijät, haluan aloittaa kiittämällä teitä lämpimästi merkittävistä ja tasapainoisista mietinnöistä, jotka jättävät selkeydessään pääosin vain hyvin vähän toivomisen varaa.
Haluan ottaa esiin kolme erityistä tekijää, jotka lisäävät Euroopan unionin maailmanlaajuista painoarvoa. Ensimmäinen niistä on tehokas monenvälisyys, jota pidän ehdottomasti oikeana vastauksena yhä tiivistyviin kansainvälisiin yhteyksiimme. Vuosi 2005 on ratkaiseva vuosi monenvälisyyden, kansainvälisen oikeuden ja erityisesti Yhdistyneiden Kansakuntien uudistamisen ja lujittamisen kannalta. YK:n syyskuussa järjestettävässä huippukokouksessa pidetään tällä alalla tehtävien keskeisten päätösten perustana pääsihteerin, Kofi Annanin, viimeisintä raporttia.
Euroopan unionin on mielestäni välttämättä osallistuttava tähän uudistuksista käytävään keskusteluun. Unionilla on johtava asema tällä alalla, ja tämän aseman mukaisesti sen on myös toimittava. Siksi komissio laatii parhaillaan yksityiskohtaisia ehdotuksia, jotka liittyvät mainitsemiini kysymyksiin. Kuten tiedätte, pyrin parhaillaan saamaan EU:lle paikan YK:n turvallisuusneuvostossa. Vielä on keskusteltava siitä, miten tämä toteutetaan käytännössä, mutta olennaista on, että EU:n on saatava sille kuuluva painoarvo tärkeissä kansainvälisissä elimissä.
Kuten neuvoston puheenjohtaja Schmit juuri totesi, monenvälisyys voi olla tehokasta vain, jos sen perustana on vahva transatlanttinen kumppanuus. Maailman ongelmiin voidaan löytää tehokkaita ratkaisuja vain, jos Amerikan yhdysvallat ja Euroopan unioni todella löytävät yhteisen sävelen. Presidentti Bushin vierailu Brysseliin osoitti selvästi, että Amerikan yhdysvallat on hyvin tietoinen EU:n kasvavasta ja yhä merkittävämmäksi muuttuvasta roolista.
Yhteisten rakenteidemme avulla on pystyttävä vastaamaan näihin lisääntyviin vaatimuksiin, mutta samalla niiden joustavuus on säilytettävä. Komissio tutkii parhaillaan, onko toimielimiemme syytä tarkistaa uutta transatlanttista toimintaohjelmaa ja jos näin on, missä määrin se on tarpeen. Neuvottelujemme tuloksia voidaan hyödyntää aikanaan EU:n ja Yhdysvaltojen kesäkuisessa huippukokouksessa. Henkilökohtaisesti katson – samoin kuin muutkin tässä parlamentissa, niin henkilöt kuin poliittiset ryhmätkin – että Euroopan parlamentin ja Yhdysvaltojen kongressin suhteiden lähentäminen on tältä osin välttämätöntä.
Mietinnöissä todetaan perustellusti, että Euroopan unionin ulkopolitiikan tukena on jo nyt laaja turvallisuuden määritelmä. Mielestäni Euroopan turvallisuuden takaamisessa ei ole kyse pelkästään puolustuspolitiikasta tai sotilasoperaatioista: tällä hetkellä kyse on ennen kaikkea konfliktien ehkäisystä, siviilikriisinhallinnasta sekä yhteisestä kauppa-, talous-, energia-, oikeus-, terveys- ja ympäristöpolitiikasta.
Euroopan unionin turvallisuusstrategiassa otetaan jo huomioon mahdollisten uhkien moninaisuus. Komissio toimii jo merkittävällä tavalla strategian ja sen täytäntöönpanon hyväksi ylläpitämällä läheisiä päivittäisiä suhteita kolmansiin maihin. Hiljattain olemme esittäneet useita tiedonantoja paitsi terrorismin torjunnasta ja väestönsuojelun tehostamisesta myös kehityspolitiikkamme uudistamisesta, josta myös komissio esitti juuri eilen tärkeitä tiedonantoja.
Mielestäni laajemmassa turvallisuuden käsitteessä on keskityttävä viime kädessä ihmisten turvallisuuteen, joka on ollut jatkuvasti esillä omassa työssäni. Rakenteellisten turvallisuusriskien taustalla on usein loukkauksia yksilöiden vapautta ja ihmisarvoa vastaan. Tiivistäen voidaan todeta, että voimme onnistua turvallisuusstrategiassa mainituissa toimissamme esimerkiksi joukkotuhoaseiden leviämisen estämiseksi, terrorismin torjumiseksi, toimintakyvyttömien valtioiden käsittelemiseksi ja alueellisten konfliktien ratkaisemiseksi vain, jos nämä toimet ovat osa laajempaa politiikkaa, jonka tavoitteena on konfliktien ehkäiseminen ja ratkaiseminen. Yksi esimerkki tästä on Afganistan, ja toivomme, että Irakista tulee jonakin päivänä esimerkki siitä, että kyseinen lähestymistapa voi kantaa hedelmää.
Tässä yhteydessä EU:n ainutlaatuinen välinevalikoima tuottaa meille kilpailuetua, mutta jos haluamme toimia tehokkaasti, meidän on otettava käyttöön kaikki nämä välineet yhdenmukaisella tavalla. Tämä koskee niin siviili- ja sotilastoimiin liittyviä kuin alakohtaisiakin välineitä. Meidän on laadittava kriisialueita varten pitkän aikavälin suunnitelmia ja kohdennettava ja käytettävä yhteisön välineitä osana kokonaisuutta. Tarkoitan tällä paitsi kolmansille maille tarjottavaa apua myös mahdollisuutta tiivistää näiden maiden suhteita Euroopan unioniin. Lisäksi on syytä mainita apu, jota annamme ydinaseiden leviämisen estämiseksi. EU on esimerkiksi myöntänyt 1990-luvun alusta lähtien valtavasti tukea ydinturvallisuuden kehittämiseen ja ydinaseiden leviämisen estämiseen, puhumattakaan sitoutumisestamme terrorismin torjuntaan sekä käsiaseiden, jalkaväkimiinojen ja huumeiden leviämisen estämiseen.
Mainitsin äsken myös erään toisen tärkeän välineen, joka liittyy Euroopan unionin turvallisuusstrategian täytäntöönpanoon. Tarkoitan luonnollisesti kehityspolitiikkaamme, jossa pyrimme jälleen edistymään pitäen mielessämme ennen kaikkea YK:n vuosituhannen tavoitteet. Kuten totesin aiemmin, tälläkin alalla meidän eurooppalaisten on toimittava suunnannäyttäjinä.
Haluan kiinnittää huomionne myös komission tuleviin ehdotuksiin, jotka liittyvät kriisinhallinnan ja väestönsuojelun uudistamiseen Euroopan unionissa. Esitämme nämä ehdotukset neuvostolle ja parlamentille tiedonannossamme ensi viikolla, jolloin teillä on luonnollisesti mahdollisuus keskustella niiden yksityiskohdista. Tässä kohden haluan kiittää parlamenttia tuestanne eurooppalaiselle turvallisuustutkimusohjelmalle, jota komissio kehittää läheisessä yhteistyössä Euroopan puolustusviraston kanssa.
Korostan myös, että pidän tärkeänä parlamentin ehdotusta, jonka mukaan turvallisuusstrategiasta olisi käytävä säännöllistä keskustelua, johon osallistuvat myös jäsenvaltioiden parlamentit. Demokratiaa ja oikeusvaltioperiaatetta pidetään perustellusti Euroopan unionin keskeisinä arvoina, ja samalla ne muodostavat myös olennaisen osan ulkopolitiikkaamme.
Euroopan unioni voi kuitenkin saavuttaa vahvan aseman kansainvälisellä tasolla vain, jos sen toimet ovat todellakin yhdenmukaisia. Jos siis aiomme pystyä vastaamaan uusiin haasteisiin, tarvitsemme muutakin kuin pelkkää yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa sanan suppeassa merkityksessä. Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka on yksi EU:n monista välineistä ulkopolitiikan alalla, ja sillä täydennetään muita politiikkojamme. Tämän laaja-alaisen lähestymistavan onnistumisen puolesta puhuu mielestäni Euroopan unionin naapuruuspolitiikan käsite, joka ilmentää yhtä omista ensisijaisista tavoitteistani: turvallisuuden, vakauden ja vaurauden viemistä naapurimaihin sekä rakenteellisten uudistusten edistämistä. Kaikkiin näihin toimiin liittyy selkeästi myös turvallisuuspoliittinen ulottuvuus. Euroopan unionin naapuruuspolitiikka on täysin yhdenmukainen unionin kehityspolitiikan kanssa, sillä se merkitsee pitkän aikavälin älykkään turvallisuuspolitiikan harjoittamista alueellisella tasolla.
Olemme jo aloittaneet tämän politiikan täytäntöönpanon, joka merkitsee suhteidemme vähittäistä syventämistä kumppanuusvaltioihin. Tämä tapahtuu ennen kaikkea laatimalla yksityiskohtaisia yhteisiä toimintasuunnitelmia, joissa kyseisille maille annetaan selkeitä mahdollisuuksia lähentyä Euroopan unionia. Olen pitänyt ja pidän edelleen erittäin tärkeänä parlamentin vilpitöntä tukea naapuruuspolitiikalle. Tässä yhteydessä toteankin odottavani mielenkiinnolla jäsen Laschet'n mietintöä.
Euroopan unionin naapuruuspolitiikkaa voidaan kuvailla – ja näin teenkin – alueellisen tason turvallisuuspolitiikaksi. Sen avulla voidaan edistää vakautta ja uudistuksia alueilla, joilla on ratkaiseva geopoliittinen merkitys. Tämä tapahtuu sitouttamalla maat pitkän aikavälin yhteistyöhön Euroopan unionin kanssa ja toteuttamalla erityisiä yhteisiä toimia esimerkiksi terrorismin vastaisen yhteistyön alalla. Tämä tekee naapuruuspolitiikasta keskeisen välineen Euroopan unionin turvallisuusstrategian täytäntöönpanon kannalta. Olemme saaneet valmiiksi yksityiskohtaiset ja kunnianhimoiset toimintasuunnitelmat jo seitsemän kumppanuusmaan kanssa. Yksi näistä maista on Ukraina, ja viisi uutta maata seuraa lähitulevaisuudessa.
Viimeisten asioiden joukossa haluan vielä sanoa, että mietinnöissä korostetaan merkittävästi myös toimielimiä koskevien uudistusten tarvetta. Uusi perustuslakisopimus tuo tältä osin mukanaan perusteellisia ja myönteisiä uudistuksia, joita komissio kannattaa erittäin voimakkaasti. Siksi olen hyvin kiinnostunut yksityiskohtaisista ehdotuksistanne ja panen ne varmasti merkille. Olemme valmistelleet perustuslakisopimuksen täytäntöönpanoa jo jonkin aikaa, jotta se voidaan ottaa käyttöön yhdellä kertaa ratifioinnin toivottavasti onnistuttua. Täytäntöönpanoa edistetään etenkin perustamalla yhteinen ulkoasiainministeriö, josta neuvosto ja komissio käyvät parhaillaan hyvin perusteellisia keskusteluja. Nämä uudistukset ovat todellakin tärkeitä, ja EU:n toimielinten välisen yhteistyön tehostaminen on välttämätöntä.
Jäsen Kuhnen mietinnössä korostetaan perustellusti, että maailmanlaajuisena toimijana EU:n on selvästikin saatava käyttöönsä varat, joita se tarvitsee. Siksi olen itsekin vakuuttunut siitä, että pääsemme tuota pikaa sopimukseen ulkoisen avun välineitämme koskevasta uudistuksesta, jota komissio on ehdottanut. Samanaikaisesti on kuitenkin myös selvää, ettei toimielinten uudistuksella ja rahoituksen parantamisella voida korvata tarvitsemaamme poliittista tahtoa. Euroopan unionin onkin ajateltava itseään entistä enemmän maailmanlaajuisena toimijana. Parlamentillanne, joka on laaja-alaisen, avoimen ja demokraattisen keskustelun näyttämö, on ratkaiseva asema tämän poliittisen tahdon ilmaisijana.
Lambrinidis (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, jäsen Kuhnen mietintöä käsitelleenä ja kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan lausunnon valmistelijana haluan kiittää jäsen Kuhnea lämpimästi siitä poikkeuksellisen vaikeasta prosessista, jonka hän on käynyt läpi muodostaakseen kompromissin lukuisista eri näkemyksistä ja laatiakseen vahvan ja ansiokkaan mietinnön.
Haluan nostaa esiin neljä näkökohtaa. Ensinnäkin turvallisuuspolitiikassa keskitytään nykyisessä muodossaan perustellusti paitsi sotilaallisiin välineisiin myös kaikkiin muihin välineisiin, joita Euroopan unioni voi käyttää edistääkseen toimia kaikkien Euroopan epävakauteen johtavien syiden torjumiseksi. Yksi näistä syistä on terrorismi, mutta se ei ole ainoa syy. Valmistellessamme turvallisuusstrategiaa meidän on oltava hyvin huolellisia, että tämä päivänpolttava vaaratekijä ei vie huomiotamme monilta muilta vaaratekijöiltä. Tältä osin onkin erittäin tärkeää, että toimiessamme ulkomailla kunnioitamme ihmisoikeuksia. Euroopan unioni ei voi hyväksyä Guantánamon kaltaisia ilmiöitä. Korostan tätä, sillä vielä joitakin vuosia sitten Yhdysvallatkaan ei olisi voinut kuvitella hyväksyvänsä niitä, mutta nyt näemme, mitä on tapahtumassa. Mielestäni meidän on syytä painaa jarrua nyt eikä vasta myöhemmin, kun emme ole valmiita.
Toinen huomioni on, että eurooppalaisina meidän on edistettävä demokratiaa. Sekä esittelijät että komissio korostivat perustellusti, että tapa, jolla demokratiaa edistetään Euroopassa, poikkeaa voimakkaasti siitä, miten muut suurvallat edistävät demokratiaa maailmassa. Pitäytykäämme omassa mallissamme ja tukeutukaamme aina Yhdistyneisiin Kansakuntiin. Emme voi toimia YK:n kehyksen ulkopuolella.
Kolmanneksi totean, että parlamenttimme on pidettävä ajan tasalla ulkopoliittisista kysymyksistä, joista on myös keskusteltava täällä. Jatkossa parlamenttia ei voida sivuuttaa menettelyissä, joissa on kyse perusoikeuksista: esimerkkinä mainittakoon lentoyhtiöiden PNR-tiedot. Näiden Yhdysvalloille luovutettavien matkustajatietojen avulla väitetään torjuttavan terrorismia. Parlamentti on ryhtynyt tässä asiassa oikeustoimiin komissiota vastaan, ja toivoakseni voitamme käsittelyn.
Neljäs ja viimeinen huomioni koskee paljon puhuttua Euroopan unionin tilannekeskusta (SITCEN), joka on tärkeä elin. Valiokunnalleni ei ole täysin selvää, miten tämä elin toimii, mitkä sen toiminnalliset rajat ovat ja miten se kerää tietonsa. Henkilötietojen ja muiden tietojen kerääminen on kuitenkin parlamentin näkökulmasta aivan yhtä arkaluonteinen aihe riippumatta siitä, toimiiko kerääjänä SITCEN vai jokin muu taho. Valiokuntani käsittelee tälläkin hetkellä kysymystä tietojen saatavuuden ja vaihdon periaatteesta. Emme ole vielä saaneet aikaan päätöstä, ja kiitän ja onnittelen jäsen Kuhnea siitä, että hän on nostanut mietinnössään esiin valiokuntiemme välisen yhteistyön tärkeyden. Terrorismin torjumisen tarve ei pyhitä kaikkia keinoja, mikä meidän on otettava vakavasti huomioon tässä parlamentissa. 
von Wogau,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kiitän aluksi jäsen Kuhnea lämpimästi hänen laaja-alaisesta mietinnöstään. Mielestäni on äärimmäisen merkittävää, että parlamentin neljä suurinta poliittista perhettä – vihreät, sosiaalidemokraatit, liberaalit ja oma ryhmäni – tukevat parlamentin kantaa turvallisuusstrategiasta. Tällaista perustaa ei olisi kymmenen vuotta sitten voitu saavuttaa.
Mietinnössä käsitellään Javier Solanan alulle panemaa turvallisuusstrategiaa, ja parlamentti on yhtä mieltä uhkakuvista, jotka Solana jo määritteli. Kolme suurinta uhkaa ovat epäilyksettä terrorismi, joukkotuhoaseet ja naapurimaissamme esiintyvät konfliktit, joista aiheutuvilla pakolaisvirroilla on suoria vaikutuksia Euroopan unioniin ja sen kansalaisiin. Solanan analyysistä puuttuu kuitenkin niin omasta mielestäni kuin monien muidenkin mielestä sisäinen turvallisuus, joka on tavallisesti kaiken puolustuspolitiikan ydin. Kun vertaamme sitä, millaista huomiota Yhdysvalloissa kiinnitetään sisäiseen turvallisuuteen, siihen, miten vähän kuulemme siitä täällä Euroopan unionissa, mielestäni on selvää, että tämä puute on korjattava.
Katson, että meidän on myös täydennettävä päätelmiämme siitä, mitä jatkossa on tehtävä. Koska tässä mietinnössä esitettyjä päätelmiä ei voida panna täytäntöön käytännön tasolla, tarvitsemme mielestäni seuraavaksi Euroopan unionin turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa koskevan valkoisen kirjan, jossa määritellään yksiselitteisesti sekä politiikan sisältö että toimiin liittyvä aikataulu. Näiden määritelmien on oltava huomattavasti tähänastisia määritelmiä selkeämpiä.
Kun unionin kriisinhallintajoukoista päätettiin vuonna 1999, joukot olivat suurelta osin virtuaalisia, mutta nyt ne ovat toimineet jo Makedoniassa, Kongossa ja viimeksi Bosnia ja Hertsegovinassa. Vierailin puolustusalivaliokunnan mukana Bosnia ja Hertsegovinassa, ja kun Euroopan unionin tähtitunnusta hihassaan kantava brittiläinen kenraali esitteli minulle itsensä ensimmäistä kertaa eurooppalaisena sotilaana, ymmärsin, että jotakin historiallista on tapahtunut. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Schmit, eurooppalaiset joukot tai Euroopan unionin joukot mainitaan toisinaan vain ohimennen, mutta ei ole epäilystäkään siitä, että tällä kehityksellä on historiallista merkitystä.
Yleinen lähestymistapa, jonka mukaan kriisinhallinnassa on käytettävä muitakin kuin sotilaallisia toimia, on osoittautumassa tehokkaaksi Makedoniassa. Euroopan unionin vahvuus on rauhanturvaamisen siviilinäkökohdissa, jotka otamme toimissamme huomioon Yhdysvaltoja paremmin. Tämä on hyvä toimintamalli. Toisaalta – kuten olemme nähneet Kosovon äkillisten levottomuuksien yhteydessä – on elintärkeää, ettemme unohda, että joukkojemme on edelleen säilytettävä toimintavalmiutensa ja pystyttävä tarvittaessa myös voimatoimiin vähemmistöjen suojelemiseksi. Joukkojemme on pidettävä mielessään nämä kaksi tavoitetta, jotka ovat aivan yhtä tärkeitä ja haastavia.
Vierailullamme Bosnia ja Hertsegovinaan opimme muun muassa sen, että parhaillaan hahmottelemamme taistelujoukot, joista osan toivomme pystyvän toimimaan mahdollisimman pian myös lyhyellä varoitusajalla, tarvitsevat parhaan mahdollisen varustuksen. Joukoiltamme odotetaan rauhanturvatoimia, mutta jos niiden on ryhdyttävä rauhan saavuttamiseksi myös voimatoimiin, joukkojen hyvin erilainen varustetaso on suureksi haitaksi. Vaadimme, että parhaillaan koottavat niin kutsutut eurooppalaiset taistelujoukot varustetaan mahdollisimman yhdenmukaisesti, että ne saavat ensimmäisinä ja viipymättä käyttöönsä uusimmat varusteet ja että tämä kysymys asetetaan ensisijaiseksi tavoitteeksi. Kuten meille kerrottiin paikan päällä Bosnia ja Hertsegovinassa, laajojen alueiden turvaamiseksi tarvitaan myös helikoptereita ja uusia miinanraivausajoneuvoja. Saamiemme tietojen mukaan kaikkien miinojen raivaaminen Bosnia ja Hertsegovinasta kestää nykyvauhdilla vuoteen 2010 saakka. Miinanraivaus etenee siis liian hitaasti, mitä on käsiteltävä rahoituskeskusteluissamme uutena painopistealueena. 
Wiersma,
   . Keskustelemme tänään mietinnöstä, jonka aiheena on Euroopan unionin ulkoinen toiminta vuonna 2003. Olen erityisen tyytyväinen siihen, että esittelijä Brok on korostanut, ettei Euroopan parlamentin osallistuminen saa rajoittua tapahtumien jälkeiseen keskusteluun. Siksi otan vapauden pohtia joitakin viime vuonna esillä olleita kysymyksiä ja luoda katsauksen tulevaisuuteen. Euroopan unionin turvallisuusstrategian kehityksellä, josta siitäkin keskustellaan tänään, on tältä osin tärkeä merkitys. Kiitän jäsen Kuhnea mietinnöstä, jossa esitetään erinomainen arvio turvallisuusstrategian tähänastisista konkreettisista vaikutuksista. Kehotan sekä komissiota että neuvostoa ja luonnollisesti myös korkeaa edustajaa ottamaan mietinnössä annetut suositukset hyvin vakavasti. Haluan ottaa esiin erityisesti kaksi näkökohtaa.
Ensinnäkin kiinnitän huomiota sotilaalliseen ulottuvuuteen. Euroopan unioni voi esiintyä merkittävänä toimijana vain, jos haluamme ja pystymme toteuttamaan myös sotilaallisia toimia. Ensisijaisesti pyrimme edelleen estämään konfliktien kärjistymisen pisteeseen, jossa sotilaallinen väliintulo on tarpeen. Vaikka todellisia sotilaallisia keinoja jouduttaisiin käyttämään, painopisteen on oltava jatkossakin muiden välineiden avulla tapahtuvassa vuorovaikutuksessa: humanitaarisessa avussa sekä oikeusjärjestyksen, institutionaalisten rakenteiden ja taloudellisen kehityksen takaamisessa. Euroopan unionin ensimmäisen suuren sotilasoperaation – Bosnia ja Hertsegovinassa toteutettavan Althea-operaation – yhteydessä saamme parhaillaan runsaasti kokemusta tällaisesta siviili- ja sotilastoimien yhdistelmästä. Aineellisten näkökohtien lisäksi Euroopan unionin puolustustoiminnan kehittämiseen liittyy myös ja ennen kaikkea poliittisia näkökohtia. Unionin on saatava aikaan poliittinen kehys, joka mahdollistaa sotilaallisten keinojen käyttämisen, kun ne katsotaan välttämättömiksi.
Toinen huomioni liittyy sisäisen ja ulkoisen turvallisuuden yhtymäkohtiin, joiden merkitys korostuu erityisesti terrorismin torjunnassa. Näitä yhtymäkohtia ei kehitetä tällä hetkellä riittävästi unionin politiikassa. Neuvosto on perustellusti pyytänyt korkeaa edustajaa esittämään tätä kysymystä koskevia ehdotuksia, ja kehotan korkeaa edustajaa ottamaan parlamentin mukaan kyseiseen työhön. Tähän pyritään kiinnittämään huomiota sekä Brokin että Kuhnen mietinnössä. Yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa ei valitettavasti aina panna täytäntöön niin yhteisesti kuin haluaisin. Arvioni viime vuosista ei kuitenkaan ole erityisen kielteinen. Euroopan unionilla oli merkittävä osa Ukrainan vallankumouksessa. Puheenjohtajavaltion ripeä reagointi, parlamentin ja neuvoston välinen tehokas koordinointi sekä korkean edustajan ja Puolan ja Liettuan valtionpäämiesten toimet edesauttoivat huomattavasti tämän poliittisen kriisin myönteistä ratkaisua.
Ranskan, Saksan ja Yhdistyneen kuningaskunnan EU:n sisällä toteuttamat toimet Iranin ydinohjelman aiheuttaman konfliktin yhteydessä ovat mielestäni olleet tähän mennessä hyvä esimerkki siitä, miten asioihin voidaan käydä käsiksi eurooppalaisella tavalla. Lopputulos on vielä epävarma, mutta pidämme erittäin tärkeänä diplomaattisen lähestymistavan mallia, jota tässä prosessissa on noudatettu. Kansalaistemme syvät rivit kannattavat täysin Euroopan unionin yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan perusperiaatteita eli monenvälisyyttä; ennaltaehkäisevää osallistumista; laajaa lähestymistapaa, jossa keskeisellä sijalla ovat demokratia ja sosiaalinen ja taloudellinen kehitys; konfliktien ratkaisemista ja joukkotuhoaseiden leviämisen estämistä. Emme voi kuitenkaan korostaa liikaa sitä, että kaikki tämä edellyttää yhteistä lähestymistapaa: Euroopan unioni voi kantaa poliittisen vastuunsa ja painoarvonsa vain toimimalla yhdessä. 
Lambsdorff,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kiitän jäsen Kuhnea mietinnöstä, joka on osoittautunut todella erinomaiseksi. Kiitän häntä erityisesti myös rakentavasta ja avoimesta yhteistyöstä, josta on seurannut parlamentin merkittävien poliittisten ryhmien laaja tuki.
Euroopan unionin turvallisuusstrategia määrittää unionin ulkopolitiikan aikataulun tuleviksi vuosiksi ja vuosikymmeniksi, vaikka strategia sisältääkin hyvien vastausten lisäksi myös hyvin paljon kysymyksiä. Nimensä veroinen yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka saattaa hyvinkin olla eurooppalainen tavoite, mutta se ei ole vielä eurooppalaista todellisuutta. Käsittelemässämme mietinnössä tehdään selväksi, että parlamentti tukee neuvostoa ja komissiota toimissa niiden itsekeskeisten kansallisten asenteiden voittamiseksi, joita jäsenvaltioissa edelleen esiintyy.
Mietinnön ydinajatuksena on, etteivät perinteiset käsitykset turvallisuudesta päde enää. Mitä tarkoitamme sisäisellä ja ulkoisella turvallisuudella? Millaisia kriisejä voimme ehkäistä tehokkaasti siviiliavun keinoin? Missä vaiheessa konfliktia, jota emme ole kyenneet estämään, meidän on turvauduttava sotilaallisiin keinoihin aiemmin käyttämiemme siviilikeinojen sijaan? Kun konflikti on päättynyt, milloin voimme harkita vetäytymistä vaarantamatta ihmisten turvallisuutta, ja mitä välineitä tähän tarvitaan?
Näihin kysymyksiin meidän eurooppalaisten on vastattava. Tässä mietinnössä niihin vastataan, sikäli kuin se on mahdollista, viittaamalla siviili- ja sotilastoimien koordinoinnin tärkeyteen. Siksi tuemme tätä mietintöä ja aiomme äänestää sen puolesta.
Pohdittaessa kaikkia näitä kysymyksiä meille liberaaliryhmän jäsenille on selvää, että tärkeimpänä mittapuuna ovat edelleen YK:n perusoikeuskirjan periaatteet. Siksi kommunistien näkemykset EU:n väitetystä militarisoinnista ovat niin järjettömiä. Sen kokemuksen perusteella, joka kommunisteilla on sotilaallisesta varustelusta, heidän pitäisi kyllä tietää, mistä puhuvat.
Tämä mietintö on välivaihe: siinä tehdään selväksi, että kolmannen vuosituhannen alussa meidän on kehitettävä paitsi ulkopolitiikkamme välineitä myös tämän politiikan taustalla olevaa ajattelua. Juuri siksi olen tyytyväinen siihen, että ulkoasiainvaliokunnan ja kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan tehtäväksi on annettu miettiä yhdessä, miten ihmisoikeudet voidaan turvata terrorismia torjuttaessa ja miten niitä voidaan tarvittaessa edistää. Jos haluamme puolustaa arvojamme, meidän on myös kunnioitettava niitä. Lopuksi totean, että meidän olisi mielestäni käytävä tätä keskustelua Brysselissä eikä Strasbourgissa. 
Beer,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, edustamani Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmän puolesta haluan kiittää lämpimästi molemmista käsittelemistämme mietinnöistä ja ennen kaikkea rakentavasta yhteistyöstä. Komission yhteisestä kannasta haluan ottaa esiin yhden kysymyksen.
Jäsen Brokin mietinnössä vaaditaan hyvin painokkaasti aktiivista yhteistyötä parlamentin kanssa. Ei riitä, että meille vain tiedotetaan tapahtumista ja että tämäkin tapahtuu vasta jälkikäteen. Sanon tämän juuri ennen perustuslaista käytävää keskustelua. Euroopan unionin turvallisuusstrategiassa ei ole kyse tilastoista. Uhkien muuttuessa meidän on kerta toisensa jälkeen tarkistettava, missä puutteita on – kuten tällä hetkellä siviiliavun alalla – ja missä kohden meidän on muutettava kurssiamme. Kansalaisten silmissä unionin turvallisuuspolitiikka ja siihen liittyvät myönteiset näkökohdat, joita perustuslailla vahvistetaan, ovat kuitenkin uskottavia vain, jos työskentelette yhdessä parlamentin kanssa. Jos parlamentti on teitä vastaan, ette onnistu tehtävässänne.
On kuitenkin olemassa huomattavia osoituksia siitä, että olemme oikealla tiellä. Esimerkkeinä mainittakoon kolmen eurooppalaisen valtion pyrkimys löytää rauhanomainen ratkaisu ydinvoimakysymykseen yhdessä Iranin kanssa sekä toimet ydinsulkusopimuksen vahvistamiseksi. Nämä toimet ovat monenvälisen politiikkamme kulmakiviä.
Toinen osoitus oikeasta suunnasta on se, että kansainvälistä oikeutta sovelletaan maailmassa; tähän on jo viitattu keskustelussa. Ne parlamentin jäsenet, jotka käyttävät väitettyä militarisointia perusteena perustuslain vastustamiselle, sivuuttavat sen tosiseikan, että perustuslaki pitää sisällään perusoikeuskirjan, josta tulee perustuslain myötä osa unionin ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa. Samalla he myös kieltävät kaiken saavuttamamme edistyksen ja palauttavat meidät Nizzaan, uudelleenkansallistamiseen, jollaista ilmenee parhaillaan Saksassa. Saksassa uskotaan, että maalle annetaan oma paikka YK:n turvallisuusneuvostossa ja että se pystyy yksinään poistamaan Kiinaa koskevan kauppasaarron. Tämä ei ole yhteistä unionin turvallisuuspolitiikkaa, vaan se merkitsee paluuta politiikkaan, jota arvostelemme päätöslauselmissamme.
Me eurooppalaiset olemme astumassa uuteen suuntaan ottamalla kantaaksemme siviili- ja sotilastoimiin liittyviä velvollisuuksia. Ratkaiseva hetki on jo näköpiirissä Kosovossa. Voimme hyödyntää välineitä, joiden lopullisena tarkoituksena on auttaa yhteiskuntia pääsemään jonkinasteiseen sovintoon ja vakauttaa Eurooppaa, vain siinä tapauksessa, että etenemme omien yhteiskuntiemme ja kansalaistemme kanssa samaan suuntaan. Kansalaisemme odottavat meidän pyrkivän kohti rauhanomaista ja monenvälistä politiikkaa, jossa hyödynnetään transatlanttista yhteistyötä. Neuvoston edustajina teidän on pantava merkille, mitä parlamentilla on sanottavanaan, sillä ilman meidän tukeamme teillä ei ole myöskään eurooppalaisten tukea. 
Agnoletto,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, mielestäni Kuhnen mietintö on äärimmäisen huolestuttava ja vaarallinen, sillä siinä ei tunnusteta Yhdistyneiden Kansakuntien ja kansainvälisen oikeuden ensisijaisuutta Euroopan unionin ulko- ja turvallisuuspolitiikassa. Mietinnössä YK asetetaan samalle tasolle kuin Nato ja muut järjestöt ja toimielimet, valmistellaan tietä ennaltaehkäisevien sotilastoimien teoreettiselle hyväksynnälle – mikä sotii kansainvälistä oikeutta vastaan – ja niputetaan sotilastoimet yhteen humanitaaristen toimien kanssa. Näin humanitaarinen kehitysapu alistetaan epäsuorasti sotilaallisille ja turvallisuuspoliittisille toimille. Mietinnössä myös väitetään, että Nato ja Euroopan unioni ovat toisiaan täydentäviä järjestelmiä. Näin sivuutetaan Euroopan unionin alisteinen asema Natoon nähden sekä tarve kehittää riippumatonta ja epäaggressiivista unionin ulkopolitiikkaa.
Lopuksi: mietinnössä jätetään sanomatta, että kansainvälisen oikeuden ja YK:n päätöslauselmien soveltaminen sekä sotilaallisten miehitysten lopettaminen ovat ainoa mahdollisuus saavuttaa oikeudenmukainen ja kestävä rauha Lähi-idässä. Sen, että EU tukee joukkotuhoaseiden leviämisen estämistä, olisi merkittävä myös, että Israelia vaaditaan allekirjoittamaan ydinsulkusopimus. 
Batten,
   .  Arvoisa puhemies, tämä mietintö osoittaa selkeästi, mihin Euroopan unioni on menossa. Siinä kehotetaan aloittamaan Euroopan perustuslain sisältämän yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan harjoittaminen odottamatta perustuslain hankalaa ja epävarmaa ratifioimista jäsenvaltioissa.
Mietintö sisältää paljonpuhuvan viittauksen siihen, että terrorismin torjunta hälventää perinteistä eroa ulko- ja sisäpolitiikan välillä. Tämä on jälleen uusi esimerkki siitä, miten mitä tahansa perustetta voidaan käyttää hyväksi edistettäessä Euroopan yhdentymistä politiikan kaikilla osa-alueilla.
Terrorismin uhka lisää kansallisten rajojen ja kansallisten etujen merkitystä entisestään eikä suinkaan vähennä sitä. Mietintö on jälleen uusi askel Euroopan unionin pyrkiessä edistämään ulkopolitiikkaansa ja sotilaallisia päämääriään voidakseen lopulta haastaa Amerikan yhdysvallat maailmanlaajuisella tasolla. Eurooppa-neuvoston toimet Kiinaa koskevan asevientikiellon purkamiseksi puolestaan asettavat oikeisiin mittasuhteisiin kaikki puheet eettisestä ulkopolitiikasta. Jäsen Brokin perustellusti arvostelemaa asevientikiellon purkamista vaatii ennen kaikkea Ranskan aseteollisuus.
Neuvosto ei tietenkään ota huomioon, että parlamentti vastustaa Kiinan vastaisen asevientikiellon purkamista, mikä osoittaa jälleen kerran parlamenttimme merkityksettömyyden.
Yhdistyneelle kuningaskunnalle on palautettava oikeus määrätä omasta ulko-, turvallisuus- ja puolustuspolitiikastaan. Ainoa keino tämän saavuttamiseksi on noudattaa Yhdistyneen kuningaskunnan itsenäisyyspuolueen politiikkaa, jonka mukaan maan on ehdottomasti erottava Euroopan unionista. 
Kristovskis,
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan kiittää omastani ja edustamani Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmän puolesta jäsen Kuhnea erinomaisesta mietinnöstä, jonka aiheena on Euroopan unionin turvallisuusstrategia. Mietinnössä turvallisuuden käsite laajennetaan vastaamaan nykyistä tilannetta, esitetään järkeenkäypä näkemys tämänhetkisistä tapahtumista Euroopan turvallisuuden alalla sekä otetaan esille puutteita. Käsittelen puheenvuorossani ainoastaan yhtä näkökohtaa. Mielestäni jäsen Kuhne osoittaa parlamentille täysin perustellusti, että meidän on lisättävä osallistumistamme Euroopan unionin turvallisuusstrategian täytäntöönpanoon. Tämän tavoitteen saavuttaminen on verrattain monitahoinen tehtävä Euroopan parlamentin jäsenille ja luonnollisesti myös unionin toimielimille. Meidän on myönnettävä, ettei meillä Euroopan parlamentissa ole käytettävissämme tarvittavaa tietoturvaa ja asiantuntijatukea, jotta voisimme keskustella perusteellisesti ja vakaalta pohjalta komission asianosaisen pääosaston ja neuvoston toimista, jotka liittyvät unionin turvallisuusstrategian täytäntöönpanoon – puhumattakaan siitä, että voisimme ymmärtää kansallisten hallitusten enemmän tai vähemmän myötämielisiä ja vastavuoroisia toimia turvallisuuden ja puolustuksen alalla.
Hyvät kollegat, meidän on tunnustettava, että tämä on vakava ongelma. Euroopan unionin yhteiseen turvallisuuteen liittyy todellakin useita ongelmia, joiden taustalla ovat puutteet rahoituksessa, sotilaallisten valmiuksien kehittämisessä, tietoturvassa ja monilla muilla aloilla. Viime kuukausina minulla on ollut Euroopan parlamentin jäsenenä ensimmäistä kertaa mahdollisuus oppia vähitellen ymmärtämään, miten unionin turvallisuuspolitiikka muodostuu ja mitkä ovat asianosaisista tahoista tärkeimmät. Tämän perusteella on nähdäkseni täysin perusteltua todeta, että käsittelemämme mietintö on laadultaan riittävä. Koska 70 prosenttia Euroopan unionin kansalaisista pitää eurooppalaista puolustuspolitiikkaa tarpeellisena, meidän on syytä olla yksimielisiä siitä, että unionin turvallisuusstrategian valvonnan ja täytäntöönpanon on kuuluttava niihin ensisijaisiin aloihin, joilla Euroopan parlamentin toimivaltuuksia laajennetaan. Uuden vuosisadan uhkakuvat – rajatylittävä terrorismi, joukkotuhoaseiden laiton levittäminen, alueelliset konfliktit ja islamilainen fundamentalismi – merkitsevät, että jokaisella on velvollisuus perehtyä maailmanlaajuisiin haasteisiimme. Euroopan parlamentin on osallistuttava aktiivisesti näiden uhkien torjuntaan. 
Claeys (NI ). –
    Arvoisa puhemies, yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka kattaa suuren joukon ensisijaisia ja toissijaisia näkökohtia, ja on luonnollisesti mahdotonta luoda tyhjentävää katsausta näin lyhyessä ajassa. Esitän kuitenkin kaksi huomiota.
Ensinnäkin haluan ottaa esiin puutteen painopistealueiden luettelossa: kyse on muissa maailman osissa asuvien eurooppalaisten tai alkuperältään eurooppalaisten ihmisten tukemisesta. Tarkoitan ennen kaikkea eteläisessä Afrikassa – ei ainoastaan Etelä-Afrikassa vaan myös Zimbabwessa – asuvia ihmisiä. Euroopan unionin on korkea aika ryhtyä määrätietoisiin toimiin, joilla tehdään loppu eurooppalaisten omistamiin maatiloihin kohdistuvista iskuista ja järjestelmällisistä pakkolunastuksista. Tällaiset toimet olisivat totta puhuen koko sikäläisen väestön edun mukaisia. Esimerkiksi Zimbabwe tunnettiin ennen Afrikan vilja-aittana, mutta nyt maata piinaa nälänhätä, joka johtuu ennen kaikkea diktaattori Mugaben kehnosta hallinnosta.
Toinen lisähuomiota ansaitseva näkökohta on ydinaseriisunta. Mietinnössä korostetaan ydinsulkusopimuksen noudattamista, mutta siinä sivuutetaan valtava turvallisuusriski, joka aiheutuu huonosti vartioiduista tai puoliksi hylätyistä ydinlaitoksista entisissä neuvostomaissa ja tietyissä muissa maissa. Nämä ydinlaitokset ovat alttiita al-Qaidan kaltaisten terroristijärjestöjen väärinkäytöksille. Euroopan unionin on otettava asia viipymättä esiin asianosaisten maiden ja kansainvälisten järjestöjen kanssa ja varmistettava, että tarvittavat varat vapautetaan tämän tikittävän aikapommin purkamiseksi. 
Klich (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, parlamentti on vahvasti sitä mieltä, että Euroopan unionin turvallisuus- ja puolustuspolitiikassa edistyttiin merkittävästi viime vuoden aikana ja että näin oli mahdollista päästä ulos Irakin konfliktin aiheuttamasta umpikujasta. Pidämme myönteisenä Euroopan puolustusviraston perustamista ja uskomme, että virasto pystyy edistämään merkittävällä tavalla uusien varusteiden hankkimista. Olemme tyytyväisiä myös siihen, että perustuslakisopimukseen on sisällytetty säädöksiä, joilla luodaan pohja unionin tulevalle turvallisuus- ja puolustuspolitiikalle ja erityisesti rakenteelliselle yhteistyölle. Tällä tarkoitan solidaarisuuslauseketta. Toinen merkittävä edistysaskel oli komission julkistama eurooppalainen turvallisuustutkimusohjelma, jonka toimintaan kohdistetaan vähintään miljardi euroa vuodesta 2007 alkaen. Kenties merkittävin tapahtuma viime vuonna oli kuitenkin Bosnian vakautusoperaation siirtäminen Natolta Euroopan unionin komentoon. Kyseessä on todellakin unionin ensimmäinen suuri sotilasoperaatio.
Tässä yhteydessä pidämme edelleen ajankohtaisina neljää kysymystä, jotka esitettiin Kölnissä kuusi vuotta sitten, kun ajatus Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikasta jätettiin ensimmäisen kerran hautumaan. Ensinnäkin: mitä toimia tarvitaan, jotta puolustusvalmiutemme saatetaan yhdenmukaisiksi tavoitteidemme ja haasteidemme kanssa? Nämä haasteet on nyt määritelty unionin turvallisuuspolitiikassa. Toiseksi: miten Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan yhdenmukaisuus voidaan varmistaa? Kolmanneksi: miten ETPP:tä voidaan kehittää vaikuttamatta kielteisesti puolustussitoumuksiin, jotka koskevat Natoon kuuluvaa jäsenvaltioiden enemmistöä? Neljänneksi: miten rahavaroja voidaan hallita viisaasti sekä kansallisella että yhteisön tasolla?
Suuntaamme nämä kysymykset ensisijaisesti komissiolle ja neuvostolle, sillä parlamentin, komission ja neuvoston on tehtävä yhteistyötä vastausten löytämiseksi. Jos epäonnistumme tässä, ETPP:stä tulee pelkkää paperipolitiikkaa ja meistä voimattomia. 
D'Alema (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan kiittää monien kollegojeni tavoin esittelijöitä kahdesta tärkeästä mietinnöstä, joissa luodaan perusteellinen katsaus Euroopan unionin ulko-, turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaan ja siinä saavutettuun edistykseen. Mietinnöissä ehdotetaan myös vakuuttavia suuntaviivoja, joiden mukaan Euroopan unionin on toimittava maailmannäyttämöllä tehokkaasti ja maailmanlaajuisesti.
Perustuslakisopimus saattaa vahvistaa unionin asemaa, sillä sen sisältämillä uudistuksilla tehostetaan yhdentymistä ja yhteistyötä. Juuri nyt on mielestäni paikallaan edistää paljon puhuttua yhteistyötä parlamentin, komission ja neuvoston välillä.
Euroopan unionin tärkeimpänä tavoitteena on edistää tehokasta monenvälisyyttä, joka tarkoittaa turvallisuuden varmistamista sekä demokratian, ihmisoikeuksien ja kehitys- ja kasvumahdollisuuksien takaamista. Lyhyesti sanottuna se tarkoittaa globalisaation hallintaa asettamalla etusijalle poliittiset, yhteiskunnalliset ja taloudelliset menettelyt unohtamatta kuitenkaan sotilaallisia toimia viimeisenä vaihtoehtona: voimankäytön on oltava mahdollista ja oikeutettua, kun olosuhteet sitä edellyttävät.
Tällainen oikeutus edellyttää kuitenkin Yhdistyneiden Kansakuntien järjestelmän uudistamista, kuten Brokin mietinnössä perustellusti huomautetaan. YK:n toimivalta on järkkynyt ja heikentynyt, mikä johtuu osaltaan ennaltaehkäisevän ja yksipuolisen sodan teoriasta ja käytännöstä. Euroopan unionilla ei ole muuta mahdollisuutta kuin tuomita tämä teoria ja käytäntö, ja mielestäni tämä periaatteellinen kysymys on otettava huomioon pyrittäessä palauttamaan Euroopan ja Yhdysvaltojen välistä yhteistyötä.
Tässä yhteydessä pidän erittäin arvokkaana monien parlamentin jäsenten – ja myös komission jäsenen Ferrero-Waldnerin – esittämää vaatimusta, jonka mukaan Euroopan unionin pitäisi saada paikka Yhdistyneissä Kansakunnissa. Tämä merkitsisi suurta harppausta Euroopan unionin ja Yhdistyneiden Kansakuntien välisten suhteiden laadussa.
Haluan ottaa esiin tähän kokonaiskuvaan liittyvän painopistealueen, Israelin ja palestiinalaisten välisen konfliktin ja Lähi-idän kriisin. Olemme aivan perustellusti puhuneet uusista mahdollisuuksista ja uudesta toivosta. Haluan kuitenkin tuoda keskusteluun uuden huolenaiheen: George W. Bushin ja Ariel Sharonin välisessä tapaamisessa paljastui varsin selvä erimielisyys Israelin toimista siirtokuntien laajentamiseksi. Tämä laajentuminen merkitsee käytännössä sitä, että Israel liittää alueisiinsa Itä-Jerusalemin ja osan Länsirannasta. Jos nämä toimet saavat jatkua, kaikki toiveet rauhasta voidaan pian unohtaa. Jopa Yhdysvaltojen hallitus arvostelee tilannetta, joten myös Euroopan unionin on syytä toimia samoin. Meidän on käytettävä voimakkaita ja selkeitä äänenpainoja estääksemme päätökset, jotka voivat vaarantaa viimeisetkin toiveet rauhasta ja liennytyksestä. 
Neyts-Uyttebroeck, Annemie (ALDE ). –
    Aivan aluksi haluan kiittää jäsen Elmar Brokia erinomaisesta mietinnöstä, jossa esitetään yhdenmukainen, eteenpäin suuntautunut ja realistinen näkemys yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta.
Unohdamme aivan liian usein, miten nuori tämä politiikka itse asiassa yhä on. Muistan aivan elävästi, ettei Euroopan unionin teksteissä tai parlamentin poliittisten ryhmien ohjelmissa saanut 20 vuotta sitten edes mainita sanoja turvallisuus ja ulkopolitiikka, puolustuspolitiikasta puhumattakaan. Kymmenen vuotta sitten yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka oli aluillaan, mutta se oli paketoitu huolellisesti erilliseen, lähes yksinomaan hallitusten väliseen pilariin. Nyt meillä on oma erillinen näkemyksemme ja strategiamme, joka on vielä keskeneräinen mutta jonka ainutlaatuisuutta ei voida kiistää. Ainutlaatuisuus piilee ennen kaikkea siinä, että haluamme ottaa vastuun sekä yhteiskunnallisista ja diplomaattisista että sotilaallisista näkökohdista, jotka tähän politiikkaan liittyvät. Haluan korostaa, että perustuslakisopimus sisältää joukon erityisen merkittäviä vaatimuksia tällä alalla. Tämähän on yksi tärkeimmistä syistä, joiden perusteella perustuslakisopimus ansaitsee ratifioimisen.
Vuosittaisessa selvityksessä vaaditaan ottamaan Euroopan parlamentti ja kansalliset parlamentit aiempaa paremmin mukaan yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan valmisteluun ja täytäntöönpanoon. Tämä osallistuminen ei saa rajoittua tapahtumien jälkeen käytäviin keskusteluihin. Tilanteen kohentamiseen tarjoutuu erinomainen tilaisuus kolme kuukautta kestävässä ajatustenvaihdossa, johon osallistuvat korkea edustaja sekä ulkosuhteista ja Euroopan naapuruuspolitiikasta vastaava komission jäsen ja johon myös kansallisten parlamenttien jäsenet voivat osallistua. Tämä on yksi niistä ehdotuksista, joita meillä on ilo tukea. 
Pflüger (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, jotta kaikki ei menisi liian yksimieliseksi, esitän poikkeavan kannan. Euroopan unionin turvallisuusstrategiassa todetaan, että uusien uhkien kohdalla ensimmäinen puolustuslinja on usein ulkomailla. Tätä ei kiistetä Kuhnen mietinnössä millään tavoin.
Euroopan unionin turvallisuusstrategian on tarkoitus sitoa kaikkia jäsenvaltioita. Sen tarkoituksena on sitoa EU:n sotilaspolitiikka yhä tiiviimmin ennaltaehkäisevän sodankäynnin suunnitteluun. Kuhnen mietinnössä vaaditaan entistä tehokkaampaa uudelleenvarustelua, jotta voidaan varmistaa, että Naton valmiuksiin nojaava EU voi toteuttaa sotilastoimia missä päin maailmaa tahansa. Kuulemamme mukaan EU:sta on tarkoitus tulla maailmanlaajuinen toimija, ennen kaikkea sotilaallisessa mielessä.
Juuri tästä syystä ryhmäni on esittänyt vähemmistöön jääneen mielipiteen. Yhtäältä täällä väitetään, ettei Euroopan unionia olla millään muotoa militarisoimassa, mutta kuten olemme kuulleet, uudelleenvarustelun hyväksi tehdään toisaalta kaikki mahdollinen. Tämä merkitsee esimerkiksi suunnitelmia, joiden mukaan EU voi ryhtyä alueellisiin sotiin raaka-aineiden saannin turvaamiseksi. EU:n perustuslakisopimus, jonka ranskalaiset toivottavasti romuttavat, unionin turvallisuusstrategia ja Euroopan puolustusta koskevat suunnitelmat enteilevät Eurooppaa, jolle on ominaista uudelleenvarustelu ja pelko tulevista sodista.
Pankaa tämä arvostelu huolellisesti merkille. Väittelyt eivät enää auta. Kuten Ranskassa nähdään, ne koituvat kohtaloksenne. 
Coûteaux (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, puolitoista minuuttia on paljon enemmän kuin tarvitsenkaan, kun otetaan huomioon, että tässä laajasisältöisessä mietinnössä käsiteltävät aiheet edellyttävät, että unionilla on ulkoasiainministeri, diplomaattikunta ja yhteinen ulkopolitiikka. Ulkopolitiikasta on todettava, että hahmotelmat ovat vasta epämääräistäkin epämääräisempiä: ulkopolitiikasta säädettiin vuonna 1992 Maastrichtin sopimuksen V osastossa. Meillä ei ole yhteistä politiikkaa, eikä sellaista voi ollakaan siitä yksinkertaisesta syystä, ettemme ole päässeet yksimielisyyteen periaatteista, perinteistä ja etunäkökohdista. Siksi eri jäsenvaltioiden politiikat poikkeavat toisistaan esimerkiksi elintärkeässä kysymyksessä suhteistamme Amerikan Yhdysvaltoihin.
Vähimmäisehtona on myös yhteisen diplomaattikunnan perustaminen, joka edellyttää Euroopan perustuslain hyväksymistä. Valitettavasti on todettava – vaikka tämä ei tulekaan yllätyksenä suurimmalle osalle teistä – että on erittäin todennäköistä, ettei tämä hanke näe koskaan päivänvaloa. Rakennustelineenne on koottu ilman minkäänlaista kansalta saatua oikeutusta, ja ne romahtavat kasaan aivan itsestään.
Voisinkin lopettaa tähän ja olla kuluttamatta enempää puheaikaani ja teidän hermojanne. En kuitenkaan halua estää teitä unelmoimasta, sillä unelmanne kiinnostavat suuresti riippumattomuuden puolestapuhujia, jotka kampanjoivat parhaillaan Ranskassa ja muualla. Ranskalaiset ovat äärimmäisen huvittuneita, kun heille kerrotaan, että Washingtonissa on henkilö, joka mahtipontinen titteli on Euroopan unionin Yhdysvaltojen-suurlähettiläs. Jos ranskalaisille kerrotaan, että oletettu perustuslaki tuo mukanaan niin kutsutun ulkoasiainministerin ja että tämän viran haltija on – kuinka ollakaan – Naton entinen pääsihteeri, he ovat vieläkin huvittuneempia, hämmästyneempiä tai pöyristyneempiä.
Hyvät kollegat, kaikenlaiset eurofiilit ja eurokiihkoilijat, jatkakaa kaikin mokomin meidän viihdyttämistämme moisilla perusteluilla. 
Czarnecki, Ryszard (NI ).
    Arvoisa puhemies, unionin yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka ei välttämättä ole epäilijöiden väitteiden mukaista virtuaalipolitiikkaa, mutta se näyttää todellakin paremmalta paperilla kuin käytännössä. Jos päätöslauselmaesityksen laatijoiden tavoin tarkastelemme mielipidemittauksia, joissa on tutkittu kansalaisten halua panna tämä politiikka täytäntöön, tulevaisuus näyttää erittäin epävarmalta. Onko meidän yhtäkkiä hylättävä koko ajatus, jos yhteisen ulkopolitiikan kannattajien määrä unionissa laskee jatkossa 60 prosentista 45 prosenttiin ja jos yhteisen puolustuspolitiikan kannattajien määrä laskee 70 prosentista vaikkapa 47 prosenttiin? Meidän on varottava luottamasta mielipidemittauksiin. Parlamenttimme on jakautunut kysymyksessä siitä, missä määrin on syytä tukea ajatusta yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta. Meidän on tunnustettava tämä tosiasia. Tietyissä kysymyksissä olemme kuitenkin yksimielisiä. Ensimmäinen niistä on, että islamilainen terrorismi on todellinen uhka. Toiseksi sotilastoimet eivät voi olla ensimmäinen toimintamalli lähestyttäessä tiettyjä ongelmia. Kolmanneksi meidän on seurattava tarkkaavaisesti yhteisten EUFOR-joukkojen toimintaa Bosnia ja Hertsegovinassa. On totta, että unioni otti hiljattain vastuulleen Concordia-operaation Makedoniassa, mutta tämä operaatio oli suhteellisen vähäpätöinen, samoin kuin poliittiset toimet, joihin olemme osallistuneet esimerkiksi Bosnia ja Hertsegovinassa ja nyttemmin Afrikassa.
Lopuksi voin todeta, että olemme yksimielisiä vaatiessamme, että neuvosto noudattaa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 21 artiklaa, kun tärkeisiin ulkopoliittisiin toimiin liittyviä kuulemistilaisuuksia järjestetään tulevana vuonna. Kyse ei ole siitä, että neuvosto alentuu antamaan tietoa parlamentille, vaan sillä on todellakin velvollisuus antaa sitä. 
Zieleniec (PPE-DE ).
    Merkittävänä kansainvälisenä toimijana Euroopan unionilla on maailmanlaajuinen vastuu. Tätä taustaa vasten haluan korostaa, että EU:n ulkopolitiikan onnistuminen riippuu kumppanuudestamme Yhdysvaltojen kanssa. Välillämme vallitsevista eroista huolimatta Yhdysvallat on kaikista maailmanlaajuisista toimijoista lähimpänä Eurooppaa, eivätkä meitä yhdistä ainoastaan yhteiset arvot. Kumppanuutemme on luonnollinen seuraus yhteisistä eduista, jotka liittyvät vakauden luomiseen kaikkialla maailmassa, oikeusvaltioperiaatteen ja demokratian vahvistamiseen sekä sen varmistamiseen, että maailmanlaajuiset markkinat toimivat asianmukaisesti ja että koko maailman raaka-ainevarat ovat edelleen käytettävissä.
Pohjois-Atlantin liitto pysyy jatkossakin perustakeena Euroopan ja Yhdysvaltojen turvallisuudelle, vaikka edessämme olevat haasteet eivät millään muotoa rajoitukaan pelkästään turvallisuuskysymyksiin. Siksi kehotan tässä kohden komissiota ja neuvostoa esittämään Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen strategista kumppanuutta koskevan toimintasuunnitelman, jonka myötä keskustelumme monista maailmanlaajuisista kysymyksistä saatettaisiin institutionaaliselle perustalle. Kumppanuuskehyksessä voitaisiin käsitellä kysymyksiä rahoituspalvelujen toiminnasta aina kansainvälisen järjestyksen vakauttamiseen, maailmanlaajuiseen maatalouteen, aidsin torjuntaan, veden saatavuuteen, maailmanlaajuiseen ilmastonmuutokseen ja joukkotuhoaseiden leviämisen estämiseen saakka. Yhtenä kumppanuuden päämääristä on oltava EU:n ja Yhdysvaltojen välisen vapaakauppa-alueen perustaminen, sillä tämä alue voisi hyvin toimia maailmanlaajuisen talouden veturina.
Presidentti Bushin helmikuisesta vierailusta opimme, että amerikkalaiset tiedostavat tarvitsevansa vahvaa Atlantin takaista kumppania. Siksi katson, että Euroopan unionin on käytettävä hyväkseen tämä mahdollisuus vahvistaa kumppanuutta, joka saattaa olla avain maailman järjestykseen ja vakauteen. 
Gomes (PSE ).
   – Euroopan unionin turvallisuusstrategia haastaa meidät pohtimaan unionin merkitystä maailman hallinnassa, ja jäsen Kuhnen ja jäsen Brokin mietinnöissä edistetään erinomaisella tavalla vastaamista tähän haasteeseen. Jotta Euroopan unionin ulko- ja turvallisuuspolitiikka sekä puolustuspolitiikka olisivat tehokkaita ja yhdenmukaisia, niiden painopiste on asetettava määrätietoisesti kansalaisiin, ihmisoikeuksien edistämiseen, kansainväliseen ja humanitaariseen oikeuteen sekä kansainvälisten suhteiden monenvälisyyteen. Kuten Kuhnen mietinnössä todetaan, näiden politiikkojen on toisin sanoen perustuttava ajatukseen ihmisten turvallisuudesta, ja niissä on otettava huomioon inhimillisen turvallisuuden opeista laadittu Barcelona-raportti.
Näiden kysymysten merkitys korostuu entisestään, kun otetaan huomioon, että joukkotuhoaseiden leviämisen estämisen ja terrorismin torjunnan on kuuluttava jatkossakin Euroopan unionin ensisijaisiin painopistealueisiin turvallisuuden alalla. Meidän on sisällytettävä nämä huolenaiheet kaikkiin näkökohtiin ulkosuhteissamme ja erityisesti naapuruuspolitiikassamme, ja tässä yhteydessä on syytä todeta aiempien puhujien tavoin, että unionin on saatava pysyvä paikka Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvostossa.
EU:n on myös pyrittävä vahvistamaan ydinsulku- ja aseidenriisuntasopimuksia ja tiukentamaan ydinmateriaalin ja yleensäkin aseiden viennin valvontaa. Unionin on myös varmistettava, että sen toimintasuunnitelma terrorismin torjumiseksi on läheisesti yhteydessä unionin ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan sekä puolustuspolitiikkaan ja että se muodostaa osan Kofi Annanin hiljattain julkistamaa maailmanlaajuista integroitua strategiaa terrorismin torjumiseksi.
Meidän on kunnioitettava myös kehityssitoumuksia, jotka eurooppalaiset hallitukset antoivat vuosituhannen julistuksessa. Köyhyys ja epäoikeudenmukaisuus ovat hedelmällinen maaperä terrorismille. Jos haluamme saada aikaan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan, jonka avulla voidaan lisätä Euroopan unionin strategista riippumattomuutta ja toimintavalmiutta sekä edistää puolustusvalmiuksien yhdentämistä ja aitoja sisämarkkinoita, Euroopan puolustusviraston on annettava keskustelujemme pohjaksi tietoa toimista, jotka liittyvät varusteiden hankkimiseen, kehittämiseen ja tutkimiseen. Jäsenvaltioiden hallitusten vastuulla on nyt perustyön tekeminen tämän uuden viraston saattamiseksi toimintakuntoon. Seuraavissa rahoitusnäkymissä on osoitettava, että hallituksemme ovat sitoutuneet edistämään Euroopan turvallisuutta, joka on pitkälti riippuvainen unionin käytettävissä olevista varoista.
Lopuksi totean, että olin jäsen von Wogaun ja monien muiden parlamentin jäsenten tavoin viime viikolla Sarajevossa todistamassa, miten EUFOR-joukkojen komentajana toimiva ylpeä brittiläinen kenraali todella jakoi kansallisia kunnianosoituksia. En voinut olla ajattelematta, että jos Euroopan unionilla olisi ollut käytössään ulkopolitiikka ja turvallisuus- ja puolustuspolitiikka 15 vuotta sitten, olisimme saattaneet kyetä estämään sodat entisessä Jugoslaviassa tai lopettamaan ne aikaisemmassa vaiheessa. Tärkeä Althea-operaatio Bosnia ja Hertsegovinassa on osoitus siitä, että asianmukaisten voimavarojen avulla Euroopan unioni voi ja sen täytyy ottaa tähänastista enemmän vastuuta Euroopan ja koko maailman turvallisuudesta. 
Pafilis (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, molemmat tänään käsiteltävänä olevat mietinnöt ilmentävät selkeästi Euroopan unionin identiteettiä ja hyökkäävää imperialistista luonnetta. Ne ovat vahvistus Euroopan unionin ja Amerikan yhdysvaltojen yhteiselle kansojen ja maiden vastaiselle strategialle, joka perustuu yksinomaan ennaltaehkäisevän sodan julmalle periaatteelle. Tämä periaate mainitaan mietinnöissä, ja siihen viitataan selkein sanoin myös perustuslakisopimuksessa. Mietinnöissä asetetaan välittömäksi painopistealueeksi Euroopan unionin aiempaa parempi valmistautuminen strategisiin väliintuloihin joko yhdessä Naton ja Amerikan yhdysvaltojen kanssa tai itsenäisesti.
Euroopan unionin turvallisuuden ja kansainvälisen järjestyksen vahvistamisen nimissä valokuvataan maita ja alueita ja valmistellaan näin toimia, jotka ulottuvat Balkanilta, Kaukasukselta ja Lähi-idästä lopulta lähes koko maailmaan.
Yhteisen ulkopolitiikan ja puolustuspolitiikan taustalla oleva ajatusmalli on eurooppalainen versio Amerikan yhdysvaltojen imperialistisista opeista maan omien etujen turvaamiseksi. Näiden oppien nimissä on ryhdytty satoihin toimiin ja levitetty kuolemaa ja hävitystä maailman kaikkiin kolkkiin.
Uskomme, että kansat ovat heräämässä. Ne asettuvat vastarintaan eivätkä salli tämän politiikan täytäntöönpanoa. Viime kädessä kysymme: kuka uhkaa ketä? Euroopan unionilla on joukkoja hyvin monissa maailman maissa. Se on osallisena loputtomassa tukikohtien verkostossa ja se on osallistunut kolmeen sotaan, ja lisäksi...
Mölzer (NI ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, vaikka suhtaudunkin kriittisesti Euroopan perustuslaista tehdyn sopimuksen yksittäisiin näkökohtiin, mielestäni on tärkeää vahvistaa yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa. Jos Euroopan unioni haluaa pitää itseään maailmanlaajuista rauhaa edistävänä voimana, sen on puhuttava ulkopuolisen maailman suuntaan yhteisellä äänellä ja kyettävä tuomaan näkemyksensä esiin sotilaallisissa ja turvallisuuspoliittisissa kysymyksissä.
Vaikka katson, että meidän on torjuttava määrätietoisesti kaikki pyrkimykset kehittää keskitettyä eurooppalaista valtiota, pidän kuitenkin tarkoituksenmukaisena, että EU:lla on yhteinen ulkoministeri, jolla on laajat toimivaltuudet ja velvollisuudet sekä vahva asema unionin sisällä. Tämän vuoksi pidän myönteisenä Euroopan ulkoasiainministeriön kehittämistä.
On kuitenkin mahdotonta hyväksyä, että tätä yhteistä ulkoasiainministeriötä hallitsisivat ja ylläpitäisivät vain EU:n suuret jäsenvaltiot. Pienet jäsenvaltiot, mukaan lukien Itävalta, on otettava mukaan Euroopan unionin ulkopolitiikan muotoilemiseen, ja samoin Euroopan parlamentilla on oltava yhtäläiset oikeudet neuvoston kanssa, kun politiikan suuntaviivoista päätetään.
Jos pienten jäsenvaltioiden halutaan osallistuvan suurten jäsenvaltioiden tavoin EU:n yhteiseen puolustuspolitiikkaan ja yhteisten nopean toiminnan joukkojen toimintaan, pienille jäsenvaltioille on myös taattava yhtäläinen oikeus tulla kuulluiksi. 
Jarzembowski (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, haluan palata kahteen mietinnössä mainittuun parlamentin julkilausumaan, jotka liittyvät Kaukoidän ulko- ja turvallisuuspoliittiseen tilanteeseen. Mielestäni Kiinan kansantasavalta on saattanut alueen huomattavasti aiempaa epävakaampaan tilanteeseen säätämällä itsenäistymispyrkimyksien vastaisen lain. Meidän on torjuttava tämä laki määrätietoisesti, sillä sen avulla Kiinan kansantasavalta pyrkii oikeuttamaan ilman minkäänlaisia perusteluja sotilaallisen uhkailunsa Taiwania kohtaan ja näin myös hyökkäyksensä maahan. Nämä toimet ovat rikos kansainvälistä oikeutta vastaan, ja niitä on täysin mahdotonta hyväksyä. Taiwanin 23 miljoonalla asukkaalla on luovuttamaton oikeus tehdä itse omaa tulevaisuuttaan koskevat demokraattiset päätökset siitä, haluavatko he liittyä takaisin mannermaahan vai jatkaa edelleen itsenäisenä ja riippumattomana valtiona.
Meidän kaikkien on vaadittava Kiinan kansantasavaltaa lopettamaan uhkailevat eleensä ja aloittamaan niiden sijaan suoran vuoropuhelun Taiwanin kanssa vastavuoroisen tunnustamisen pohjalta. Tavoitteina on oltava näiden kahden maan välinen liennytys ja Kaukoidän rauhan turvaaminen. Osoitan sanani neuvoston edustajille todetessani, että jos tämän halutaan toteutuvan, Kiinaa koskevaa aseidenvientikieltoa ei saada poistaa. Eurooppa-neuvosto asetti sen perustellusti vuonna 1989, ja ihmisoikeuksia ja vähemmistöjen oikeuksia koskeva tilanne on todellakin parantunut, vaikkei se olekaan vielä läheskään tyydyttävä. Parlamenttimme on havainnut useaan otteeseen, ettei Kiinan tilanne yhteiskunnallisten, kulttuuristen, uskonnollisten ja poliittisten perusoikeuksien alalla vastaa edes niitä kansainvälisiä normeja, jotka Kiina itse tunnustaa.
Toivon, että arvoisa neuvoston puheenjohtaja panee sanani merkille. Kun otetaan huomioon nykyinen tilanne ja Kiinan jatkuvat ihmisoikeusrikkomukset, aseidenvientikiellon poistaminen merkitsisi aivan väärää viestiä ja näyttäisi myös itsenäistymispyrkimyksien vastaisen lain palkitsemiselta. 
Siwiec (PSE ).
    Arvoisa puhemies, olemme saaneet käsiteltäväksemme asiakirjan, jossa kuvataan Euroopan unionin politiikkaa turvallisuuden alalla; kaikista politiikan aloista juuri sen käsitteleminen on vaikeinta mille tahansa maalle tai kansainväliselle järjestölle. Tämä asiakirja muodostaa perustan ja kiintopisteen, kun jatkossa pohditaan parasta tapaa yhtenäistää jäsenvaltioiden toimia ja varmistaa ulkopolitiikan tehokkuus. Meidän on hyvä muistaa, että kallein tapa hoitaa ulkopolitiikkaa on ulkopolitiikan puuttuminen. Unioni ei pysty hyödyntämään mahdollisuuksia, joita sillä on monilla aloilla, juuri siksi, ettei sillä ole politiikkoja. Sallinette minun mainita myös toisen selviön, jonka suuntaan erityisesti niille, jotka ovat saarnanneet parlamentissamme jo hyvän aikaa militarisoinnista. Puolustusvalmius on välttämätön edellytys tehokkaalle politiikalle. Sotilaallinen valmius on välttämätöntä. Meidän on myös hyvä muistaa, että turvallisuutemme takaamisesta laajimmassa mielessä säädetyt periaatteet voivat muodostaa erinomaisen lähtökohdan vuoropuhelullemme kumppanimme Yhdysvaltojen kanssa sekä perustan uudenlaisten transatlanttisten suhteiden kehittämiselle. Yhdellä puolella Atlanttia olisi johtajuuden ja ylivallan erosta epätietoinen maa eli Yhdysvallat, ja toisella puolella Euroopan unioni, jonka aseman kehittyminen tällä nimenomaisella alalla on vasta alussa. Meidän on edistettävä tässä prosessissa kärsivällisyyttä ja luovuutta, mutta myös asiantuntemusta tarvitaan. Tässä yhteydessä totean uskovani, että Kuhnen mietintö ilmentää kaikkien unionin toimielinten asianmukaista osallistumista ja on avuksi niiden pohtiessa Euroopan turvallisuutta. Lisäksi on syytä panna merkille, että Kuhnen mietinnöstä keskustellaan samaan aikaan kuin Euroopan unionin ulkopolitiikkaa koskevasta vuosittaisesta selvityksestä. Tämä tuottaa hyvää lisäarvoa ja merkitsee parlamentin hienoa osallistumista, jolla autetaan varmistamaan, että voimme puhua pitkällä aikavälillä todellisesta eurooppalaisesta politiikasta pelkän virtuaalipolitiikan sijaan. 
Van Orden (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, jos olette sitä mieltä, että Euroopan unionin olisi kehityttävä jonkinlaiseksi yhdentyneeksi eurooppalaiseksi valtioksi, on sekä johdonmukaista että välttämätöntä, että sillä on oltava myös oma valuutta, omat poliisivoimat, oma oikeusjärjestelmä, oma diplomaattikunta, oma armeija, omat puolustusmäärärahat ja kaikki muutkin itsenäisen valtion mahtipontiset tunnusmerkit, jotka kootaan perustuslain muodostamaan oikeuskehykseen.
Tänään käsittelemämme kahden mietinnön innoitus ammennetaan juuri tästä lähteestä. Minun on todettava, että Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivit suhtautuvat asiaan aivan toisella tavalla. Vastustamme perin pohjin Euroopan poliittisen yhdentymisen syventämistä. Itse asiassa tavoitteenamme on purkaa ja uudelleenkansallistaa monia niistä liiallisista toimivaltuuksista, jotka Bryssel on kahminut. Siksi ei liene yllättävää, että vastustamme sekä koko ajatusta Euroopan perustuslaista että perustuslain yksityiskohtaista sisältöä.
Mietinnöissä keskitytään erityisesti turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaan. Niiden avulla pyritään lisäämään EU:n sotilaallisia valtuuksia vääristämällä Naton luonnetta ja merkitystä ja syrjäyttämällä koko järjestö. Tavoitteena on toisintaa tuhlailevasti Naton rakenteet, korvata valtiot transatlanttisten turvallisuussuhteiden toimijoina, omia valtioille kuuluvat valmiudet ja pönkittää harha-ajatuksia asevoimiemme sosialisoimisesta.
Mielestäni Euroopan valtioilla ei ole strategisia turvallisuusetuja, jotka olisi syytä erottaa transatlanttisten ja muiden kumppaniemme eduista. Saattaa tulla aikoja, jolloin eurooppalaisten on kannettava ensisijainen vastuu asevoimien käytöstä omalla alueellamme. Juuri näin on tapahtunut viimeksi kuluneen reilun vuosikymmenen aikana entisessä Jugoslaviassa: on pelkkää silmänlumetta väittää, että EUFOR-joukkojen sotilasoperaatio poikkeaisi perusteellisesti sitä edeltäneestä operaatiosta. Naton 7 000 sotilaan vahvuisista SFOR-joukoista yli 6 000 sotilasta oli Euroopasta. Siksi on epärehellistä teeskennellä, että EU on millään tavoin lisäämässä turvallisuutta, kun suurin osa jäsenvaltioista on lisäämisen sijaan vähentämässä puolustusmenojaan ja EU itse on vain toisintamassa erittäin menestyksekkään järjestön, Naton, suunnittelu-, päätöksenteko-, komento- ja valvontajärjestelmiä. 
Rouček (PSE ).
    Hyvät kollegat, kylmän sodan jälkeen on noussut esiin uusia turvallisuusuhkia, joita ovat esimerkiksi kansainvälinen terrorismi, joukkotuhoaseiden leviäminen, järjestäytynyt rikollisuus ja suuri joukko alueellisia konflikteja. On käymässä selväksi, ettei yksikään maa, olipa se miten suuri tahansa, pysty yksinään torjumaan näitä turvallisuusuhkia, ja juuri siksi EU:n yhteistä ulko-, turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa on laajennettava ja vahvistettava. Tätä mieltä ovat parlamenttimme enemmistön ja neuvoston ja komission edustajien lisäksi myös – ja ennen kaikkea – Euroopan unionin kansalaiset. Tämä näkökohta on jo nostettu esiin parlamentissa.
Selväksi on käymässä myös se, ettemme voi torjua mitään näistä uhkista pelkästään sotilaallisin keinoin, vaan että meidän on käytettävä sotilaallisten ja humanitaaristen toimien yhdistelmää. Sekä tämänpäiväiset mietinnöt että molemmat esittelijät tarjoavat selkeitä ja yksityiskohtaisia vastauksia kysymykseen siitä, miten tähän voidaan päästä. Yhteisen ulko-, turvallisuus- ja puolustuspolitiikan onnistuminen ja tuleva kehitys riippuvat kahden ehdon täyttämisestä: Euroopan perustuslaki on ratifioitava ja asianmukainen rahoitus on taattava. Euroopan turvallisuutta ei voida lisätä rahoitusta vähentämällä. 
Kauppi (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, keskityn puheenvuorossani kahteen keskeiseen kysymykseen. Aluksi esitän joitakin huomioita unionin ulkoisten toimien yksiköstä. On äärimmäisen tärkeää, että yksikkö sijoitetaan komission yhteyteen. Meidän on torjuttava kaikki yritykset vesittää uusi yksikkö sijoittamalla se ensisijaisesti neuvoston yhteyteen. Yksikköä ei saa missään tapauksessa päästää kehittymään hallitsemattomaksi hallitustenväliseksi virastoksi, joka alkaa elää omaa elämäänsä.
Vain mahdollisimman laajan parlamentaarisen vastuunalaisuuden avulla voimme varmistaa, että Euroopan unioni saavuttaa ylevät tavoitteensa muun maailman osalta. Köyhyyden torjuminen sekä demokratian ja ihmisoikeuksien puolustaminen ovat kaikki kysymyksiä, joissa voimme ja joissa meidän täytyy tehdä yhteisiin arvoihimme perustuvaa yhteistyötä. Hallitustenvälinen yksikkö olisi vaarassa joutua lukemattomien alakohtaisten ja strategisten etunäkökohtien uhriksi, jolloin yhteiset arvomme ja tavoitteemme häviäisivät sekamelskaan.
Toiseksi meidän on uuden perustuslain myötä omaksuttava kunnianhimoinen mutta realistinen lähestymistapa Euroopan unionin ulkopolitiikkaan, jos ja kun perustuslaki saadaan. Perustuslain avulla edesautetaan unionin ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa monilla keskeisillä aloilla, ja meidän on varmistettava, että nämä sitoumukset pidetään voimassa. Vaikka perustuslain sisältämien vastavuoroisen solidaarisuuden lausekkeiden – samoin kuin nopean toiminnan valmiuksien lisäämisen – taustalla olevat tapahtumat heijastavat pikemminkin nykyisiä käytäntöjä kuin erityisiä uudistuksia, meidän on varmistettava, että niiden tullessa voimaan niitä tulkitaan kunnianhimoisesti, konkreettisesti ja sitovasti.
Vastavuoroisten turvatakeiden sisällyttämistä perustuslakiin on niin ikään tuettava ja pidettävä myönteisenä asiana. Joidenkin jäsenvaltioiden vastustukseen voidaan vastata muutamalla yksinkertaisella perustelulla. Nato on nyt ja jatkossakin Euroopan puolustuksen selkäranka, siitä ei ole epäilystäkään. Ehdotimme eurooppalaisia takeita vain Nato-määräysten täydentämiseksi kaivatulla eurooppalaisella ulottuvuudella. Takeilla myös tuetaan ja lujitetaan yhteistyötä, jota Euroopassa on tehty – EU:n rakenteiden ulkopuolella – jo vuosikymmeniä poliittisissa ja turvallisuuteen liittyvissä kysymyksissä. Takeet eivät merkitse radikaalia muutosta Euroopan unionin ulko- ja turvallisuuspoliittisiin päämääriin: niiden myötä todetaan yksinkertaisesti, että Euroopan unionin on lopultakin oltava riittävän kypsä saattaakseen poliittiset äänenpainot ja sitoumukset tasapainoon taloudellisten voimavarojensa kanssa. 
Pinior (PSE ).
    Hyvät kollegat, viime aikoina Euroopasta on tullut lisääntyvässä määrin liikkeellepaneva voima luotaessa uutta kansainvälistä järjestystä. Näin on ollut etenkin viime vuonna tapahtuneen laajentumisen jälkeen. Euroopan yhdentymisen onnistuminen merkitsee, että Euroopan unionin poliittinen järjestelmä alkaa kiinnostaa yhä enemmän unionin ulkopuolisia maita ja niiden asukkaita. Tietyt yhdysvaltalaiset analyytikot puhuvat nyt niin kutsutusta pehmeästä eurooppalaisesta vallasta ja eurooppalaisesta unelmasta, joka on käymässä toteen omien silmiemme edessä.
Terrorismi, joukkotuhoaseiden leviäminen, alueelliset konfliktit, valtioiden romahtaminen ja järjestäytynyt rikollisuus ovat kaikki tekijöitä, jotka edellyttävät unionin ulkoisilta toimilta maailmanlaajuista ulottuvuutta. Lisäksi ne edellyttävät näiden toimien alistamista aiempaa demokraattisemmalle vastuuvelvollisuudelle. Meidän onkin viitattava perustuslakisopimuksen kirjaimeen ja henkeen asioissa, jotka vaikuttavat yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan. Euroopan tulevia ulkoministereitä tukevalla ulkoasiainministeriöllä on oltava keskeinen asema tällä alalla. Heti kun perustuslakisopimus astuu voimaan, meidän on tehtävä kaikkemme, jotta solidaarisuuslauseke saisi todellisen merkityksen perustuslaissa säädetyissä puolustuskysymyksissä. 
Landsbergis (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, jäsen Brokin laatima mietintö sisältää monia tuoreita, uraauurtavia ja rohkaisevia ajatuksia. Haluan esittää joitakin huomioita ongelmista, jotka liittyvät uuteen, valtioista riippumattomaan terrorismiin. Ensinnäkin: mitä voisimme ehdottaa jäsen Brokin ehdotusten lisäksi?
Niin kutsutun terrorismin torjunta edellyttää poliittisen terrorismin selkeää määrittelyä. Poliittisen terrorismin tavoitteena on saavuttaa konkreettisia poliittisia päämääriä, mutta mitä nämä päämäärät ovat? Meidän on erotettava toisistaan yhtäältä uusi, poliittinen, valtioista riippumaton terrorismi, jolla ei oleteta olevan tarkkaa valtiollista osoitetta, ja toisaalta perinteinen valtiollinen terrorismi, jota esiintyy pääasiassa alueilla, joilta demokratia puuttuu. Tämänkaltainen poliittinen terrorismi saa usein aikaan tiettyjen ryhmien ja järjestöjen kostonhaluisia vastaiskuja, kuten tapahtuu parhaillaan Venäjän Tšetšeniassa harjoittamassa terrorisodassa – tai terrorisoivassa sodassa.
Demokraattinen yhteisö ei voi torjua onnistuneesti minkäänlaista abstraktia terrorismin käsitettä sellaisenaan, sillä tällöin toimet perustuisivat vain ideologiaan tai fanaattisuuteen. Ei, todelliset torjuttavat viholliset ovat terroristijärjestöjä sekä valtioita, jotka käyttävät terrorismin keinoja ja tukevat terroristijärjestöjä. Viime aikoina on yritetty kahteen otteeseen löytää terrorismin lähteitä – ensin Afganistanissa ja sitten Irakissa. Ne ovatkin tällä hetkellä ainoat paikat, joissa terroristijärjestöt vaikuttavat olevan puolustuskannalla. Puolustuksen osalta tämä riittäisi hyvin tyydyttämään Euroopan unionin halun kilpailla Yhdysvaltojen kanssa.
Lopuksi totean, että valtioista riippumattoman terrorismin ilmiöstä voidaan ajatella aiheutuvan eräänlaista pirullista hyötyä: demokratiat ymmärtävät nyt kenties aiempaa selkeämmin, mitkä niiden arvoista ovat vaarassa. Luodessamme Euroopan unionin turvallisuus- ja puolustuspolitiikan käsitteitä ja rakenteita meidän on keskityttävä yhä enemmän kysymykseen siitä, minkä hyväksi ja millaisen Euroopan eteen teemme työtä. Emme varmaankaan kulutuskeskeisen ja tyhmänrohkean Euroopan, joka on menettämässä identiteettinsä ja unohtamassa arvonsa, vaikka niistä niin paljon puhutaankin? Tällöin puolustamme jotakin, mitä ei voida puolustaa. 
Schmit,
     Arvoisa puhemies, mielestäni tämä keskustelu on osoittanut jälleen kerran, miten äärimmäisen arvokkaalla tavalla parlamentti osallistuu yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan laajojen suuntaviivojen ja käsitteiden hahmotteluun. Samalla on käynyt selväksi, että parlamentin voimakkaasti peräänkuuluttamaa vuoropuhelua käydään hyvin käytännönläheisessä muodossa. Ymmärränkin, miksi parlamentti hakee tätä yhteyttä, tätä vuoropuhelua neuvoston ja komission kanssa. Keskustelu on osoittanut, ettei tätä vuoropuhelua käydä ainoastaan jälkikäteen, jolloin keskittyisimme jo tapahtuneeseen, vaan että sitä käydään myös tämänhetkisistä ja tulevista toimista.
Lisäksi uskon – kuten joku totesikin – ettei meidän pidä tavoitella ulkopolitiikkaa, joka on parlamentin toiveiden vastaista. Koska minulla on ollut ilo edustaa neuvoston puheenjohtajavaltiota, en ole koskaan saanut sellaista vaikutelmaa, että neuvosto harjoittaisi parlamentin toiveiden vastaista politiikkaa. Päinvastoin, minusta on tuntunut, että politiikkaa on harjoitettu täysin yhteisesti, ja lisäksi tämä keskustelu ja edellisissä istunnoissa käydyt keskustelut Lähi-idästä, Libanonista ja – muutama tunti sitten – Balkanin alueesta osoittavat, että parlamentti osallistuu paitsi politiikkamme arviointiin myös sitä koskevaan käsitteenmuodostukseen ja tulevien kehityssuuntien määrittämiseen.
En voi muuta kuin todeta, että välillämme vallitsee laaja yhteisymmärrys käsittelemämme politiikan suuntaviivoista ja sen kaikista vivahteista. Olemme yksimielisiä myös ajatuksesta, jonka mukaan Eurooppa tarvitsee turvallisuutta, sekä siitä, ettei turvallisuudessa ole kyse ainoastaan poliittisesta ja sotilaallisesta turvallisuudesta vaan yleisestä turvallisuudesta, johon kuuluvat myös ympäristön ja ihmisoikeuksien kaltaiset näkökohdat. Ymmärrän myös erittäin hyvin sen, mitä keskustelussa on todettu symbolien ja niiden ulottumattomissakin olevien arvojen merkityksestä, eli siitä, että Euroopan unionin tähtiä puvussaan kantavan sotilashenkilökunnan tapaaminen saa aikaan väristyksiä selkärangassa ja osoittaa tehokkaasti, että Eurooppa on liikkeessä, että Euroopan yhdentyminen on käynnissä ja että olemme juuri saavuttaneet uuden vaiheen, josta on kiittäminen etenkin turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaamme.
Lopuksi esitän vielä yhden huomion Kiinasta. Hyvä jäsen Jarzembowski, esitin kantani ulkoasiainvaliokunnan kokouksessa, ja nyt huomaan, että kantaani ollaan vähitellen vahvistamassa. Mielestäni meidän on kohdattava todellisuus: meidän on kehitettävä suhteitamme Kiinaan, sillä kyseessä on maa, jonka merkitys on kasvamassa. Meidän on saatava Kiina mukaan yleiseen vuoropuheluun, joka kattaa kaikki näkökohdat.
Kiitän teitä lämpimästi puheenvuoroistanne. Mielestäni tämä on ollut hedelmällinen ja hyödyllinen keskustelu, joka osoittaa, että unionin toimielinten välinen vuoropuhelu toimii. 
Ferrero-Waldner,
    Arvoisa puhemies, kollegani tavoin katson, että keskustelumme on ollut mielenkiintoinen ja perusteellinen, sillä se on osoittanut, että monet erityiskysymykset on saatu ratkaistua YUTP:n ja ETPP:n nimissä. Monet yksittäisistä kysymyksistä nousevat uudelleen esiin muissa keskusteluissamme. Emme tietenkään ole unohtaneet ihmisoikeuksia. Monet teistä ovat maininneet ihmisoikeudet, ja mielestäni ne ovat jo luontainen osa koko politiikkaamme. On erittäin tärkeää, että meistä tulee maailmanlaajuinen toimija ja että toimemme perustuvat Euroopan ihmisoikeussopimukseen ja toivottavasti hyvin pian myös perustuslakiin.
Erästä kysymystä ei ole mainittu tässä keskustelussa, mutta haluan mainita sen, koska se on turvallisuuden ja kehityksen kannalta tärkeä. Tarkoitan sukupuolikysymystä, jota Euroopan unionissa edistetään voimakkaasti esimerkiksi kehitys- ja naapuruuspolitiikkamme yhteydessä. Haluamme tämän kysymyksen osaksi kaikkea politiikkaamme.
Haluan myös yhtyä huomioon, jonka mukaan Euroopan unionin on tehtävä yhteistyötä kumppaniensa kanssa estääkseen ydinmateriaalin ja muiden arkaluonteisten aineiden joutumisen terroristien käsiin. Tämä on eräs yhteisen toimintasuunnitelmamme keskeisimmistä tavoitteista.
Olen myös yhtä mieltä jäsen von Wogaun ja muiden jäsenten kanssa, joiden mukaan sisäisen ja ulkoisen turvallisuuden välillä on hyvin merkittävä yhteys. Tämä on avain yhteistyön tiivistämiseen komission ulkosuhteiden pääosaston ja komission muiden pääosastojen välillä.
Lopuksi nostan esiin miinanraivausta koskevan erityiskysymyksen. Miinanraivaus ei ole ongelma ainoastaan Bosniassa, vaan se on maailmanlaajuinen ongelma. Siksi olemmekin erittäin tyytyväisiä, että jalkaväkimiinat kieltävän Ottawan yleissopimuksen tarkistuskonferenssi pidettiin Keniassa, missä näimme, että tämä Euroopan unionin ajama asia on edennyt hyvin voimakkaasti. Tehtävää on vielä paljon, mutta meillä on nyt hyvä, laaja perusta. Toimikaamme yhdessä tällä perustalla. 
Puhemies.
   – Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00. 
Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana neuvoston kyselytunti (B6-0163/2005). 
Puhemies.
Tiedetään, että puheenjohtajamaa valmistelee Euroopan parlamentin jäsenten ohjesääntöä. Missä vaiheessa valmistelut ovat ja onko meillä toivoa saada ohjesääntö koskemaan jo tämän nykyisen parlamentin jäseniä? 
Schmit,
   .  Hyvä jäsen Seppänen, haluan muistuttaa vastauksena kysymykseenne, että Euroopan parlamentin jäsenten ohjesäännön hyväksymisprosessi on vahvistettu EY:n perustamissopimuksen 190 artiklan 5 kohdassa ja Euratom-sopimuksen 108 artiklan 5 kohdassa. Euroopan parlamentti määrittelee näiden sääntöjen perusteella ohjesäännön ja yleiset edellytykset, joilla säännellään tapaa, jolla parlamentin jäsenet hoitavat tehtävänsä, kuultuaan komissiota ja neuvoston määräenemmistön tuella. 
Neuvoston puheenjohtaja aikoo saattaa Euroopan parlamentin jäsenten ohjesääntöä koskevat neuvottelut päätökseen puolen vuoden aikana, mikäli se on mahdollista. Tarkoitan tällä myös ohjesäännön voimaantuloa koskevia neuvotteluja. Voin vakuuttaa teille, että teemme koko ajan töitä tämän lopputuloksen saavuttamiseksi. 

Seppänen (GUE/NGL ).
   – Arvoisa ministeri, jotkut neuvoston jäsenvaltiot eivät hyväksyneet tätä kompromissiesitystä, joka viime kerralla oli parlamentissa ja neuvostossa käsiteltävänä. Tuletteko Te esittämään samanlaista pakettia uudelleen vai onko Teillä joitakin omia muutosesityksiä tähän pakettiin ja millaisia nämä mahdolliset muutosesitykset ovat? 
Schmit,
   . Muistanette, että pääsimme hyvin lähelle kompromissia Irlannin puheenjohtajakaudella. Kompastuimme valitettavasti viimeiseen esteeseen. Kompromissista neuvottelivat yhtäältä neuvosto ja erityisesti puheenjohtajavaltio Irlanti sekä toisaalta parlamentti. 
Monet kompromissin osatekijöistä ovat edelleen arvokkaita, ja tästä syystä pidän sitä hyvänä lähtökohtana. On kuitenkin selvää, että on tarpeen määritellä, mitä kohtia on mukautettava. Tähän olemme pyrkimässä. Voin vakuuttaa teille, että pyrimme neuvostossa mutta myös parlamentin kanssa ratkaisuihin, jotka toivoakseni kaikki jäsenvaltiot, mikäli mahdollista, tai ainakin niiden määräenemmistö voivat hyväksyä. 
Martin, David (PSE ).
    Onkohan neuvoston puheenjohtaja saanut tilaisuuden tutustua Euroopan parlamentissa eilen toimitetun vastuuvapautta koskeneen äänestyksen tuloksiin? Jos näin on, onko hän kanssani samaa mieltä siitä, että parlamentin haluttomuus tai kyvyttömyys uudistaa itseään osoittaa, että ohjesääntöä kaivataan kipeästi ja että ainoa tapa parantaa toimielimen mainetta on laatia jäsenten ohjesääntö? 
Schmit,
    Vain te voitte arvostella parlamentin organisaatiota ja sisäistä toimintaa. Jätän vastuun siitä kokonaan teidän käsiinne. Voin vakuuttaa teille, että puheenjohtajavaltio on päättänyt ratkaista asian parlamentin ja neuvoston kanssa. Siihen olemme sitoutuneet, ja toivon, että onnistumme siinä. 
Doyle (PPE-DE ).
   Haluaisin kysyä neuvoston puheenjohtajalta, hyväksyykö hän sen, että jäsenten ohjesääntöä ja parlamentin määrärahapakettia käsitellään yhdessä, kuten sovittiin vuosi sitten marras- tai joulukuussa, juuri ennen Irlannin puheenjohtajuutta. Jäsenten ohjesääntö on kiireellinen, koska sen avulla voimme selvittää koko määrärahoja koskevan keskustelun. 
Eilinen äänestys, joka koski vastuuvapauden myöntämistä talousarviosta, osoitti, että poliittisesti kunnioitettavat henkilöt, jotka hyväksyvät puolitoista vuotta sitten tehdyn sopimuksen, tukivat sitä siitä huolimatta, että tiedotusvälineet ja muut tahot painostivat heitä toimimaan toisin. Tarvitsemme uudistuksia. Koko paketti, niin jäsenten ohjesääntö kuin määrärahatkin, on uudistettava. 
Voitteko taata, että saamme jäsenten ohjesäännön tämän puheenjohtajakauden aikana? Voitteko taata, että ne kollegat, jotka käänsivät takkinsa viime kerralla neuvostossa, kun luulimme saavuttaneemme kompromissin Irlannin puheenjohtajakaudella, ovat puolellamme tällä kerralla? Oletteko neuvotelleet näiden maiden kanssa tai saanut niiltä jonkinlaisia vakuutuksia? 
Schmit,
   . Ratkaisun on oltava kaiken kattava, kuvaustanne vastaava paketti. En voi tietenkään taata tässä vaiheessa, että kaikki ovat puolellamme. Muistanette perussyyt, joiden vuoksi jo neuvoteltu paketti epäonnistui. Syyt olivat varsin poikkeuksellisia. Toivomme, että tällä kerralla löydämme ratkaisun, että kaikki voivat tukea sitä eikä kukaan anna nimeltä mainitsemattomien sanomalehtien artikkelien vaikuttaa itseensä. 
Puhemies.
   Meidän on noudatettava työjärjestyksen mukaista aikarajaa. Jokaista kysymystä seuraa kaksi lisäkysymystä. Johdan nyt ensimmäistä kertaa puhetta kyselytunnilla, ja koska aihe on tärkeä, rikon sääntöä vain tämän kerran. 
Mitchell (PPE-DE ).
   Liityn muihin jäseniin ja vetoan puheenjohtajavaltioon, jotta tätä ohjesääntöä kiirehdittäisiin.
Olin tyrmistynyt niiden jäsenten tekopyhyydestä, jotka vastustivat eilen vastuuvapauden myöntämistä tileistä. He ovat itse saaneet korvauksia tileiltä, joita he nyt väittivät vastustavansa. En ole eläessäni nähnyt tällaista tekopyhyyttä, ja se on todella vastenmielistä. Vaadin puheenjohtajavaltiota esittämään ohjesäännön, jotta asia saadaan laillistettua lopullisesti sekä korvauksiemme että työstämme aiheutuneiden kustannusten kannalta.
On täysin selvää, että ne hurskastelijat, jotka vaahtosivat täällä eilen, eivät korvaa rahoja oikaistakseen vääryydeksi nimittämänsä asiat tilinpäätöksestä, josta he kieltäytyivät eilen myöntämästä vastuuvapautta. Tämä on aivan pöyristyttävää käytöstä. 
Puhemies.
   Puheenjohtaja on mielestäni jo vastannut tähän. 
Rübig (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, jos ohjesääntö otetaan nyt käyttöön, Euroopan toimielimien on itse asiassa oltava tietoisia siitä, että kaikille maksetaan riippumatta siitä, mistä maasta he ovat kotoisin. Maksetaanko siis kaikkien maiden jäsenille tulevaisuudessa yhtä paljon? Onko ero virkamiesten palkkoihin suuri, vai pyritäänkö tässä saavuttamaan tasapaino? 
Schmit,
   . Kysymyksenne ensimmäisestä kohdasta olen sitä mieltä, että Euroopan unionilla on tosiaan yksi perusperiaate, ja se on syrjinnän vastainen periaate. Sitä on mielestäni sovellettava myös tähän tapaukseen. 
 Kysymyksenne toinen osa liittyi tasapainoon, ja sitä saatetaan arvioida subjektiivisesti. Vaikken voikaan vastata teille yksiselitteisesti, olen sitä mieltä, että keskustelujamme käydään tasapainoisen paketin pohjalta. 
Puhemies.
Hallituksiin kohdistuu paineita vähentää hiilidioksidipäästöjä Kioton pöytäkirjan vaatimusten mukaisesti. Eikö uusiutuvan energian kehittämiseen pitäisi tämän vuoksi panostaa entistä enemmän? Minkälaisin toimin tuulivoimaa sekä aalto- ja vuorovesienergiaa kannustetaan, ja haittaako öljyteollisuuden voimakas edunvalvonta näitä aloitteita? 
Schmit,
   . Saanen vastata jäsen Evansille. Neuvosto hyväksyi 10. maaliskuuta 2005 Eurooppa-neuvoston vuotuista kevätkokousta ennakoiden ympäristöalaa koskevan kannanoton keskusteluun, joka liittyy Lissabonin strategian väliarviointiin. Neuvosto korostaa yleisesti tarvetta ryhtyä toimiin vuodesta 2005 alkaen, erityisesti ilmastonmuutoksen torjumiseksi ja ympäristöalan innovaatioiden edistämiseksi energian ja varojen tehokkaan käytön ohella. 
Neuvosto kehotti erityisesti kevään Eurooppa-neuvostoa suosittelemaan kestävää kulutusta ja kestäviä tuotantomenetelmiä, joihin kuuluvat myös ympäristötehokkaat innovaatiot, jotta talouskasvu voidaan erottaa varojen käytöstä ja ympäristön tilan heikkenemisestä. Neuvosto on myös kehottanut komissiota laatimaan vuonna 2005 eurooppalaisen aloitteen energiatehokkuuden edistämiseksi sekä vihreän kirjan, jossa esitetään luettelo merkittävistä toimista. 
Todettakoon olennaisilta osin, että neuvosto on ensinnäkin kehottanut panemaan täytäntöön ympäristöalan tekniikkaa edistäviä toimia – ETAP-ohjelman – kiireellisesti ja kokonaisuudessaan, jotta ympäristöalan innovaatioille voidaan taata tasapuoliset ja kilpailukykyiset markkinat. Neuvosto on toiseksi suositellut ympäristöalan innovaatioiden ja tekniikan päättäväistä edistämistä kaikilla talouden aloilla, erityisesti liikenne- ja kuljetusalalla. Neuvosto on lopuksi myös suositellut lieventäviä toimia, joiden tarkoituksena on vähentää ilmastonmuutokseen liittyviä pitkän aikavälin uhkia ja kustannuksia. Tuloksena on talous, jonka hiilipäästöt ovat tasoiltaan alhaisia. Tähän päästään erityisesti vahvistamalla uudelleen korkeatuottoisen uusiutuvan energian tekniikan ja uusien polttoaineiden käyttöä ja kehittämistä. 
Evans, Robert (PSE ).
    Haluan kiittää neuvoston puheenjohtajaa vastauksesta, joka oli hyvin tervehenkinen. Saanen kiinnittää huomionne viimeiseen kohtaan, jossa viittaan öljyteollisuuden valtaan. Öljyteollisuuden taipumuksenahan on jyrätä hallitukset alleen ja tukehduttaa alaan liittyvät uudet aloitteet. 
Oletteko kanssani samaa mieltä – joko henkilökohtaisesti tai neuvoston puheenjohtajana – siitä, että jos vastaaviin investointeihin olisi ryhdytty vaihtoehtoisten energialähteiden alalla öljyteollisuuden tuella, olisimme saattaneet edistyä yhtä merkittävästi kuin neuvosto on nyt edistynyt? Katsotteko, että meidän pitäisi painostaa öljy-yhtiöitä vähentämään riippuvuuttamme maailman vähenevistä fossiilisten polttoaineiden varoista? 
Schmit,
   . Öljymarkkinoihin ja erityisesti öljyn hintatasoon liittyvä nykyinen tilanne kannustaa uskoakseni monia tahoja investoimaan vaihtoehtoisiin energialähteisiin ja uusiutuviin energialähteisiin. Näin saavutamme tasapainon. Tiedämme itse asiassa, että öljyn hinta johtuu taloudellisesta kehityksestä eräillä maailman alueilla sekä tietyistä rahoituksellisen keinottelun suuntauksista. Tästä seuraa, että uusiutuvista energialähteistä tulee entistä houkuttelevampia, ja näiden järjestelyjen avulla onnistumme kenties painostamaan öljy-yhtiöitä ja ryhtymään toimiin, joilla suositaan tulevaisuuden energialähteitä. 
Caspary (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, minäkin olen sitä mieltä, että ainoa tapa lähestyä kasvihuoneilmiötä on hyödyntää uusiutuvia energiamuotoja mutta myös ydinvoimaa ja energiaa säästäviä toimia. Jos kysymyksen esittäjä haluaa kuitenkin tietää, mitä pitäisi tehdä, jotta edistetään sähkön tuottamista tuuli-, aalto- ja vuorovesienergian avulla, ja vaikeuttaako öljyalan eturyhmä näiden uusien aloitteiden hyödyntämistä, kysyn teiltä, mihin aloitteisiin on ryhdytty ydinenergian alalla, ja puuttuuko uusiutuvan energian alan eturyhmä näihin aloitteisiin? 
Schmit,
   . Jokainen maa joutuu mielestäni vastaamaan tähän kysymykseen kansallisella tasolla. Jokaisen maan on valittava itselleen sopivat energian tuotantomenetelmät. Olette käsittääkseni ilmaissut mieltymyksenne yhteen tiettyyn energialähteeseen. Ymmärrän kantanne, vaikkakaan en välttämättä ole samaa mieltä siitä. Neuvosto antaa jokaisen jäsenvaltion valita mieleisensä vaihtoehdon. 
Puhemies.
Yleisesti tunnustetaan, että väestörakenteen kehitys ja väestön ikääntyminen Euroopan unionissa merkitsevät sitä, että yli 55-vuotiaat työntekijät on yritettävä pitää aktiivisen työelämän piirissä. 
Onko neuvostolla selvää tietoa siitä, mitä taktiikkaa kussakin jäsenvaltiossa sovelletaan varhaisen eläkkeelle jäämisen suhteen?
Mihin toimiin neuvosto aikoo ryhtyä estääkseen yli 55-vuotiaiden työntekijöiden varhaisen eläkkeelle jäämisen ja edistääkseen tämän ikäryhmän omaaman kokemuksen tuoman lisäarvon hyödyntämistä vähentämättä nuorten ja työttömien mahdollisuuksia löytää työpaikka? 
Schmit,
   . Työllisyyden suuntaviivojen – erityisesti vuoden 2003 suuntaviivoissa, jotka uusittiin muuttumattomina vuonna 2004, vahvistetun suuntaviivan nro 5 – avulla on pyritty jo muutaman vuoden ajan edistämään aktiivista ikääntymistä keskimääräisen eläkeiän nostamiseksi. Tukholman Eurooppa-neuvostossa asetettiin lisäksi kunnianhimoinen tavoite nostaa 55–64-vuotiaiden työllisyysluku 50 prosenttiin, kun taas Barcelonan Eurooppa-neuvostossa asetettiin toinen kunnianhimoinen tavoite, eli se, että keskimääräistä eläkeikää nostetaan vuoteen 2010 mennessä viidellä vuodella. Keskimääräinen eläkeikä on Eurostatin arvioiden mukaan tällä hetkellä 61 vuotta. 
Neuvosto suhtautuu ikääntyneempien työntekijöiden pitämiseen aktiivisen työelämän piirissä suurena haasteena, kuten on käynyt ilmi tärkeistä viesteistä, jotka se on tuonut hiljattain kevään Eurooppa-neuvoston tietoon. Näissä viesteissä huomautetaan, että on syytä asettaa tämä asia etusijalle sellaisten uudistuksien yhteydessä, joilla pyritään takaamaan tulevien eläkesuunnitelmien sosiaalinen tarkoituksenmukaisuus ja elinkelpoisuus jokaisen yksittäisen maan oloista riippuen. Pitkäikäisyyden yleistyminen edellyttää tosiaan, että työntekijät poistuvat työmarkkinoilta vanhempina. Se taas edellyttää, että varhaista eläkkeelle jäämistä kannustavat toimet lakkautetaan vaiheittain. 
Panayotopoulos-Cassiotou (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, vahvistetaanko yhteiset eurooppalaiset poliittiset perusteet, joiden lähtökohtana on Euroopan kansalaisten vapaus ja ikäsyrjinnän ja muunlaisen syrjinnän poistaminen sekä varhaiseläkeiän saavuttaneiden työntekijöiden kokemusten hyödyntäminen, jotta nuoret voivat myös hyötyä tämän ikäryhmän saamista kokemuksista vähentämättä nuorten mahdollisuuksia löytää itselleen kuuluvia työpaikkoja? 
Schmit,
    Olen itse asiassa sitä mieltä, että ikääntyneiden ihmisten aktiivisen työllisyyden ylläpitäminen ei saa olla ristiriidassa nuorten työllisyyden kanssa. Kun Lissabonin strategian uudelleen käynnistämisestä ja elvyttämisestä päätettiin, Eurooppa-neuvosto teki aloitteen, joka liittyy nuoriin ja jonka tarkoituksena on tarjota heille parempia työllistymisnäkymiä. Nämä kaksi asiaa voivat mielestäni elää rinnakkain, kunhan muita työllisyyden hallintakeinoja otetaan mahdollisesti käyttöön. Työllisyyttä hoidetaan kuitenkin ensisijaisesti liikemaailmassa, ja yritysten pitäisi ottaa huomioon toteamuksenne siitä, että kokemuksella ja näin ollen myös iällä on hintansa ja arvonsa. 
Bushill-Matthews (PPE-DE ).
    Minua ilahduttaa se, että asia on otettu esityslistalle, ja että eräät kollegat seuraavat aktiivisen ikääntymisen käsittelemistä tiiviisti yleisölehterillä. Asia vaikuttaa moniin meistä. 
Voitteko vahvistaa Euroopan toimielimien aktiivisen ikääntymisen politiikat, ja erityisesti sen, että niihin työllisyyspolitiikkoihin, joita te harjoitatte kollegojenne kanssa työnantajina, ei enää sisälly ikäsyrjintää? Viittasitte työnantajien merkitykseen, ja EU:n toimielimethän ovat työnantajia. Esitin kysymyksen komission jäsenelle Kinnockille, mutta en koskaan saanut siihen suoraa vastausta. Voisitteko te antaa sellaisen vastauksen? 
Schmit,
   . Mikäli ymmärsin kysymyksenne oikein, toimielimissä ei harjoiteta ikääntyneiden ihmisten syrjimispolitiikkaa. Muistelen lisäksi, että komissio esitti viime vuonna keväällä kokoontuneelle Eurooppa-neuvostolle kertomuksen, jossa keskityttiin tarkastelemaan aktiivista ikääntymistä. Katson, että toimielimet ovat vastuussa ajatuksen edistämisestä. Toimielimissä ei mielestäni harjoiteta syrjintäpolitiikkaa. Niissä tapaa kaikenikäisiä ihmisiä aina eläkeikäisiin asti, mutta eläkkeelle jäämisen ikäraja onkin jo toinen juttu. 
Puhemies.
Liittymissopimus Romanian kanssa allekirjoitettaneen huhtikuussa. Voiko neuvosto tätä silmällä pitäen esittää pääpiirteittäin, mitä edistystä Romanian ihmisoikeustilanteessa ja erityisesti orpokodeissa ja muissa valtiojohtoisissa laitoksissa olevien lasten ja nuorten oloissa mahdollisesti on tapahtunut? Onko neuvosto vakuuttunut, että asiassa on edistytty sen verran, että liittymissopimus voidaan allekirjoittaa? 
Schmit,
   . Joulukuussa 2004 kokoontunut Eurooppa-neuvosto totesi tyytyväisenä, että Romanian edistyminen yhteisön säännöstön täytäntöönpanemisessa ja toimet, joihin oli ryhdytty, sallivat liittymisneuvotteluissa jäljellä olevien asiakokonaisuuksien muodollisen päättämisen. Äänestitte tänään ymmärtääkseni Romanian liittymisen puolesta. 
Ottaen huomioon komission esittämät arviot ja suositukset Eurooppa-neuvosto päätti, että Romania pystyy suoriutumaan kaikista velvoitteistaan sovittuun liittymispäivään mennessä. Eurooppa-neuvosto huomautti samalla selvästi, että unioni valvoo edelleen tiiviisti – ja tätähän on toistettu tänä aamuna useasti – Romanian tekemiä valmisteluja sekä saatuja tuloksia. 
Näin ollen neuvosto vakuuttaa parlamentin jäsenelle, että lapsiin liittyviä asioita seurataan hyvin tiiviisti, kuten aikaisemminkin. Lisäksi on syytä panna merkille, että komissio havaitsi vuoden 2004 kertomuksessaan Romanian edistymisestä liittymisvalmisteluissa tasaista edistymistä lastensuojelun uudelleen järjestämisessä, mikä johtui erityisesti suurten vanhentuneiden laitosten sulkemisesta ja vaihtoehtoisten menetelmien käyttöön ottamisesta. 
Euroopan unioni on osaltaan tukenut Romanian pyrkimyksiä rahoituksellisesti, jotta valtiojohtoisten lastenhoitolaitosten laatua voitaisiin parantaa. Vaikka työtä riittää edelleen ja parannuksia on vielä tehtävä, voidaan sanoa, että romanialaisiin valtiojohtoisiin lastenhoitolaitoksiin sijoitettujen lasten elinolot ovat laajalti parantuneet, ja että Romanian viranomaiset pyrkivät edelleen uudistamaan perinpohjin lastenhoitojärjestelmää, mitä kaikki toimielimet ja erityisesti neuvosto ja komissio ovat luonnollisestikin vaatineet. 
McGuinness (PPE-DE ).
    Arvoisa puheenjohtaja, viittasin kysymyksessäni myös nuoriin aikuisiin, ja kenties olisi pitänyt vielä lisätä sana "vammainen", koska tähän asiaan liittyy tiettyjä ongelmia. 
Voitteko ilmoittaa, miten ANPH:n elinten uudistusta koskeva kansallinen pilottihanke etenee, etenkin Negru Vodan osalta, ja milloin tämä pilottihanke voidaan käynnistää kansallisella tasolla? 
Schmit,
   . Tämä kysymys on esitettävä mielestäni ensisijaisesti komissiolle, enkä voi valitettavasti antaa teille lisätietoja asiasta. Kysymys on esitettävä komissiolle. 
Puhemies.
Onko neuvosto tietoinen siitä, että monet Britannian kansalaiset, jotka ovat päättäneet muuttaa pysyvästi johonkin toiseen EU:n jäsenvaltioon, eivät voi äänestää sopimuksesta Euroopan perustuslaiksi järjestettävissä kansallisissa kansanäänestyksissä? Nykyisin voimassa olevan kansallisen lainsäädännön mukaan, jos heidän lähdöstään Yhdistyneestä kuningaskunnasta on kulunut yli 15 vuotta, heillä ei enää ole äänioikeutta siellä, mutta toisaalta heillä ei ole automaattisesti oikeutta äänestää uudessakaan asuinmaassaan. Vaikka kyseisen oikeuden myöntäminen onkin kunkin yksittäisen jäsenvaltion oma asia, eikö olisi suotavaa koordinoida tätä asiaa jäsenvaltioiden kesken, jotta nämä henkilöt saisivat äänensä kuuluviin? Eikö jonkin ole pakko olla perusteellisesti pielessä, jos Euroopan kansalaiselta kielletään mahdollisuus äänestää näin tärkeästä kysymyksestä? Tietääkö neuvosto, kuinka monta Euroopan kansalaista tämä ongelma koskee ja voiko neuvosto ehdottaa jäsenvaltioille keinoja, joiden avulla ne voisivat yhdessä ratkaista sen? 
Schmit,
   . Neuvosto muistuttaa parlamentin jäsenelle, että niin äänestysmenettelyistä kuin äänestysoikeudestakin määrätään jokaisen jäsenvaltion kansallisissa laeissa. Vaikka neuvosto katsookin, että on tärkeää, että unionissa voidaan harjoittaa äänestysoikeutta mahdollisimman laajalti, neuvoston tehtävänä ei ole ottaa kantaa parlamentin jäsenen esille ottamiin asioihin. 
Bushill-Matthews (PPE-DE ).
   – Sen lisäksi, että haluan esittää lisäkysymyksen, haluan myös esittää uudelleen alkuperäisen kysymyksen, koska huomaan, että ministeri välttelee nyt niin aikaisempaa kysymystä kuin tätäkin kysymystä. Se ei ole kovin soveliasta. Hyväksyn sen, että asia kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan. Kysyn, voiko neuvosto käyttää vaikutusvaltaansa – kannustamalla parhaiden käytäntöjen käyttöön – siten, että voisimme ottaa paremmin oppia toisistamme. 
Huomioni on kiinnittynyt erityisesti Espanjassa asuvien Ison-Britannian kansalaisten tapaukseen. He kertoivat minulle voineensa aiemmin äänestää entisessä kotimaassaan, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, kunhan heidät oli rekisteröity viimeisten 20 vuoden sisällä, kun taas nykyinen hallituksemme on vaikeuttanut asiaa lyhentämällä aikaa 15 vuoteen. Tiedättekö mitään muuta jäsenvaltiota, joka olisi vaikeuttanut maasta muuttaneiden henkilöiden äänestämistä? Entä haluatteko kannustaa kollegojanne helpottamaan tilannetta? Olkaa hyvä ja vastatkaa, mutta älkää olko sanomatta mitään. 
Puhemies.
   Käännyn ministerin puoleen. Jäsen Bushill-Matthews on nyt jonkin jäljillä, mutta olemmekin molemmat konservatiiveja! 
Schmit,
   . Olen rehellisesti sanoen sitä mieltä, että unionin toimivaltuudet on määritelty perustuslaissa laajemmin. Kyse on alasta, joka ei tosiaankaan kuulu unionin toimivaltuuksiin. Niinpä jokaisen jäsenvaltion tehtävänä on – voin vain toistaa, mitä olen jo sanonut – määritellä äänestysoikeus, vaikka voisimmekin toivoa, että nämä oikeudet olisivat mahdollisimman laajoja, tehokkaita ja hyvin organisoituja, mutta se kuuluu jokaisen jäsenvaltion toimivaltuuksiin. 
Puhemies.
Mitä neuvoston puheenjohtajavaltio tekee auttaakseen Turkin kristillisiä kirkkoja ja uskonnollisia yhteisöjä saavuttamaan turvatun oikeudellisen aseman, joka olisi tärkeä askel kohti uskonnonvapautta? 
Schmit,
   .  Vastatessaan tähän asiaan liittyviin kysymyksiin neuvosto on jo saanut tilaisuuden korostaa – samoin kuin itsekin olen korostanut usein vastatessani neuvoston puolesta – että jos Turkin tasavallan perustuslaissa taataan uskonnonvapaus, sen on vahvistettava tietyt edellytykset muiden kuin islamilaisten uskonnollisten yhteisöjen toiminnalle niiden käytäntöjen mukaisesti, joita noudatetaan Euroopan unionin jäsenvaltioissa. 
Euroopan komissio mainitsi vuoden 2004 määräaikaiskertomuksessaan muutamia esimerkkejä Turkin edistymisestä tällä alalla, samoin kuin toisaalta merkittäviä puutteita, jotka on korjattava ja jotka liittyvät erityisesti muiden kuin islamilaisten yhteisöjen oikeushenkilöllisyyteen ja omistusoikeuksiin sekä pappien kouluttamiseen. Tältä osin Turkin tasavallan pääministeriössä valmistellaan edelleen perusoikeuksia koskevia tärkeitä lakeja. Komissiota on kehotettu ottamaan kantaa näihin lakeihin, joita tarkistetaan parhaillaan.
Joulukuun 16. ja 17. päivänä 2004 kokoontunut Eurooppa-neuvosto päätti, että Turkki täyttää asianmukaisella tavalla Kööpenhaminan poliittiset kriteerit ja että maan kanssa voidaan ryhtyä käymään liittymisneuvotteluja. Samalla Eurooppa-neuvosto totesi selvästi, että komission on edelleen seurattava tiiviisti poliittisen uudistusprosessin täysimääräistä ja tosiasiallista täytäntöönpanoa. Komissiota pyydetään tarkastelemaan kaikkia huolenaiheita, kuten tietysti uskonnonvapautta, jotka mainitaan sen määräaikaiskertomuksessa ja suosituksessa, ja antamaan asiasta säännöllinen selonteko neuvostolle. 
Neuvosto voi näin ollen vakuuttaa parlamentin jäsenelle, että neuvosto seuraa tiiviisti Turkin edistymistä asiassa, erityisesti liittymistä edeltävän kumppanuuden pohjalta. Siinä vahvistetaan uudistusprosessin painopistealueet, ja komissio esittää tästä tarkistetun kirjallisen ehdotuksen syksyllä. Neuvosto vakuuttaa parlamentin jäsenelle myös, että kuten aiemminkin, unioni ottaa ratkaisemattomat kysymykset esille eri foorumeilla, joilla käydään poliittista vuoropuhelua, ja assosiaatiosopimuksen mukaisesti perustetuissa elimissä. 
Posselt (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, koska kyse on vuoden jännittävimmistä ja tärkeimmistä asioista, haluan kysyä neuvoston puheenjohtajalta, kannattaisiko neuvoston antaa tietyin väliajoin yleisölle ja parlamentille selonteko siitä, miten neuvottelut tosiasiassa edistyvät, koska jäsenvaltiothan niitä käyvät eikä komissio. 
Haluamme saada säännöllisesti tietoa siitä, miten kirkkojen omaisuutta ja uskonnon aktiivisen harjoittamisen vapautta koskeva tärkeä asia edistyy. 
Schmit,
   .  Hyvä jäsen Posselt, menette hieman asioiden edelle, koska emme ole vielä käynnistäneet Turkin kanssa käytäviä neuvotteluja. Erityisesti komissio käy niin sanotusti vuoropuhelua Turkin kanssa varmistaakseen, että uudistusprosessit, joihin Turkki on sitoutunut, viedään läpi. Voin vakuuttaa teille, että kun sopiva aika koittaa 3. lokakuuta jälkeen ja jos käynnistämme neuvottelut Turkin kanssa, parlamentille tiedotetaan luonnollisesti neuvottelujen edistymisestä. 
Puhemies.
Vaikka Hizbollah-järjestö onkin ilmoittanut olevansa vastuussa monista terroriteoista, EU on päättänyt olla ottamatta sitä terroristijärjestöjen listalle. Syyksi on ilmoitettu alueen tilanteen arkaluonteisuus.
Tilanne vaikuttaa itse asiassa tällä hetkellä niin arkaluonteiselta, että EU:n välinpitämättömyys Hizbollahia kohtaan on vielä vaarallisempaa. Järjestö toimii Iranin rahoituksella ja Syyrian myötävaikutuksella. Siksi Hizbollah on uhka sekä uudelleen käynnistetylle Israelin ja palestiinalaishallinnon väliselle rauhanprosessille että libanonilaisten orastaville itsenäistymispyrkimyksille.
Ei ole epäilystäkään, etteikö Hizbollah olisi terrorismille omistautuva järjestö. Siksi se on myös sisällytettävä Euroopan unionin laatimaan terroristijärjestöjen listaan. Kaikkien Lähi-idän rauhan ja vapauden puolesta toimivien kannalta on tärkeää, että EU asettuu selvästi Iranin tukeman Hizbollahin harjoittamaa terrorismia vastaan.
Milloin neuvosto aikoo muuttaa käsitystään Hizbollahista ja lukea sen terroristijärjestöjen joukkoon, johon se epäilemättä kuuluu? 
Schmit,
   .  Neuvoston yksiköt ovat tarkastelleet useasti Hizbollah-shiiajärjestön ottamista terroristijärjestöjen listalle, ja kysymys on edelleen avoin. 
Parlamentin jäsen lienee tietoinen siitä, että tässä asiassa tehdyn päätöksen on noudatettava yhteisessä kannassa 931/2001 vahvistettuja edellytyksiä ja että päätös on tehtävä yksimielisesti. 
Neuvosto vahvisti lisäksi uudelleen 16. maaliskuuta 2005 tekemissään päätelmissä tukevansa itsenäistä ja demokraattista Libanonia ja toisti vetoomuksensa, joka koski Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1559 välitöntä ja täysimääräistä täytäntöönpanoa. Siinä vaaditaan erityisesti Libanonin alueella olevien miliisien riisumista aseista. Eurooppa-neuvosto tuki lähestymistapaa Brysselissä 22. ja 23. maaliskuuta 2005 pidetyssä kokouksessaan. 
Hökmark (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluan kiittää neuvoston puheenjohtajaa hänen kysymykseeni antamastaan vastauksesta. Siinä ei kuitenkaan oikeastaan vastattu kysymykseen, joka ei koskenut eri järjestöjen riisumista aseista Libanonissa, vaan sen varmistamista, että Lähi-idän rauhanprosessia voidaan jatkaa vakaissa oloissa. Tiedämme, että pahin siihen kohdistuva uhka on terrorismi. Tiedämme, että Iran rahoittaa ja tukee terrorismia Hizbollahin välityksellä ja että Iranin yksiselitteisenä aikomuksena, joka on julistettu selvästi eri yhteyksissä, on ryhtyä toimiin Israelin tuhoamiseksi. Jollei Iranille tehdä selväksi, että on mahdotonta hyväksyä terroritekoja ja jollei Hizbollahia julisteta terroristijärjestöksi, on kysyttävä: missä mielessä Hizbollah ei sitten ole terroristijärjestö? Entä miten Iranille voidaan tehdä selväksi, ettei ole sallittua tukea terrorismia? 
Schmit,
   .  Kysymyksessänne käsitellään mielestäni muutakin kuin nimenomaan Hizbollahia. On keskusteltu siitä, mikä on paras lähestymistapa juuri tässä tapauksessa, ja vaihtoehtoja on monia. Suurin rauhanprosessiin kohdistuva uhka on selvästikin terrorismi. 
Tarvitsemme edelleen paremman keinon torjua tätä vitsausta, ja tällä hetkellä voin vain vahvistaa sen, mitä juuri sanoin: tässä vaiheessa tarkoituksena ei ole ottaa mainitsemaanne järjestöä eli Hizbollahia listalle. Se ei tarkoita sitä, että emme pidä ryhmän toimintaa vaarallisena, vaan se on valitsemamme lähestymistapa. Tärkeimmät kumppanimme eivät ole myöskään arvostelleet sitä. 
Martin, David (PSE ).
    Haluan tukea neuvostoa ja sen valitsemaa lähestymistapaa Hizbollahiin. Siinä on tiettyä johdonmukaisuutta. Jos vastustamme terrorismia – kuten me kaikki teemme, ja tiedämme, että Hizbollahilla on yhteyksiä terrorismiin – kiellämme Hizbollahin. Se olisi kuitenkin hyvin lyhytnäköistä, koska Lähi-idän tilanteen pysyvä ratkaiseminen edellyttää Hizbollahin aktiivista osallistumista. Tästä syystä, vaikka neuvosto onkin oikeassa harkitessaan järjestön kieltämistä, lyhyellä aikavälillä olisi paljon parempi käydä vuoropuhelua. 
Allister (NI ).
    Ottaen huomioon Iranin ja Hizbollahin väliset taloudelliset suhteet, vaikuttaako neuvoston Iraniin omaksuma hyvin varovainen lähestymistapa – joka ilmenee neuvoston heikkoina kannanottoina siihen, että Iran pyrkii edelleen ydinvoimaan liittyviin tavoitteisiinsa – myös tähän asiaan? Sovelletaanko samaa varovaista lähestymistapaa myös Hizbollahiin siksi, että sillä on yhteyksiä Iraniin? 
Hizbollah on mielestäni yksi tuhoisimmista ja väkivaltaisimmista terroristijärjestöistä nykyisessä vaarallisessa maailmassamme, ja järjestöä pitäisi kohdella sen mukaisesti. Omassa maassani saaduista kokemuksista voisi oppia ainakin sen, että hymistely ei auta. Se, mitä IRA:n kanssa on tapahtunut, tekee asian hyvin selväksi. 
Schmit,
     Kyse ei ole tässä mielestäni siitä, pitääkö vai eikö pidä noudattaa varovaista lähestymistapaa. Sijoititte kysymyksen myös laajempaan yhteyteen. Meidän on tosiaan ryhdyttävä käymään vuoropuhelua Iranin kanssa sen asenteesta ja siitä, että se tukee terroristien toimintaa, sekä sen suhtautumisesta Lähi-idän ongelman rauhanomaiseen ratkaisemiseen. Näin me teemmekin. Olemme tehneet niin, ja teemme parhaillaankin niin sen kokonaisvaltaisen lähestymistavan mukaisesti, jonka olemme hyväksyneet ja jota sovellamme parhaillaan tähän maahan, erityisesti asesulkuun liittyvissä asioissa. 
Totean vastauksena jäsen Martinin puheenvuoroon, että Hizbollah on monimutkainen ryhmä. Järjestössä on useita siipiä, kuten parlamentaarinen siipi, koska järjestö on edustettuna Libanonin hallituksessa. Tästäkin syystä korostin vastauksessani tätä libanonilaista siipeä, jota emme voi poistaa tai erottaa Israelin vastaiseen terrorismiin liittyvästä tarkemmasta asiayhteydestä. 
Puhemies.
Missä vaiheessa Kroatian kanssa käytävät EU-jäsenyysneuvottelut ovat tällä hetkellä? 
Schmit,
   .  Kesäkuussa 2000 kokoontunut Eurooppa-neuvosto vahvisti, että kaikki Länsi-Balkanin maat ovat EU:n mahdollisia jäsenehdokkaita. 
Niinpä Eurooppa-neuvosto toisti kesäkuussa 2003 päättäneensä tukea täysimääräisesti ja tosiasiallisesti Länsi-Balkanin maiden EU-näkymiä. Näistä maista tulee olennainen osa EU:ta, kunhan ne täyttävät vahvistetut kriteerit. Tästä syystä on pääasiallisesti asianomaisten maiden tehtävänä määrätä – ja tämä on mielestäni käynyt tarkoituksenmukaisella tavalla ilmi Länsi-Balkanista käymässämme keskustelussa – missä tahdissa ne lähentyvät EU:ta mukautumalla yhteisön säännöstöön ja täyttämällä Kööpenhaminan Eurooppa-neuvostossa vahvistetut kriteerit.
Neuvosto vahvisti uudelleen 16. maaliskuuta 2005 Euroopan unionin sitoutuneen Kroatian liittymiseen ja hyväksyi maan kanssa käytävien neuvottelujen puitteet. Neuvosto viittasi myös siihen, että kaikkien Länsi-Balkanin maiden on tärkeää tehdä täysimääräistä yhteistyötä ICTY:n kanssa. Se on olennainen edellytys tiiviimpien suhteiden luomiseksi EU:hun, ja korostin tätä mielestäni jälleen kerran aikaisemmassa keskustelussa. 
Niinpä Kroatian kanssa käytävien liittymisneuvottelujen käynnistämistä on siirretty neuvoston harkittua asiaa, ja koska asiasta ei päästy yhteiseen sopimukseen. Kahdenvälinen hallitustenvälinen konferenssi kutsutaan koolle heti, kun neuvosto on vahvistanut, että Kroatia tekee täysimääräistä yhteistyötä ICTY:n kanssa. Tietänette, että jotta neuvosto voisi tehdä päätöksen täysin tietoisena asiaan liittyvistä tosiasioista, olemme perustaneet ryhmän, jota puheenjohtajavaltio johtaa ja johon osallistuvat seuraavat kaksi puheenjohtajavaltiota sekä komissio ja korkea edustaja. Kroatian hallituksen kanssa pidetään ensimmäinen kokous 26. huhtikuuta, ja tarkoituksena on keskustella juuri tästä Haagin tuomioistuimen kanssa tehtävään yhteistyöhön liittyvästä näkökulmasta. 
Martin, David (PSE ).
   – Vastauksestanne oli paljon apua, mutta jos karannut kenraali on päässyt Kroatian ulkopuolelle, miten Kroatian viranomaiset voivat todistaa, että ne tekevät yhteistyötä kansainvälisen rikostuomioistuimen kanssa? Näyttää siltä, että he ovat nyt pulassa. Jos kenraali on lähtenyt Kroatian alueelta, he eivät saa häntä kiinni. Jos he eivät saa häntä kiinni, miten he voivat osoittaa haluavansa noudattaa kansainvälisen rikostuomioistuimen sääntöjä? 
Schmit,
   .  Jäsen Martin, olen mielestäni jo saanut tilaisuuden vastata kysymykseen selvästi. Emme ole koskaan väittäneet, että Kroatian kanssa käytävien neuvottelujen käynnistäminen riippuisi kenraali Gotovinan pidättämisestä ja hänen luovuttamisestaan Haagiin. Sitä ei ole missään vaiheessa pidetty edellytyksenä. Edellytyksenä on, että Kroatia tekee yhteistyötä Haagin tuomioistuimen kanssa, mikä merkitsee yhteistyön tekemistä myös luovuttamalla kaikki hänen pidättämiseensä johtavat tiedot. Jos kenraali on tosiaan jossakin muualla – en tiedä, missä – emme voi pakottaa kroatialaisia pidättämään hänet, jos hän ei oleskele heidän maassaan. 
Olen näin ollen sitä mieltä, että tätä edellytystä ei pidä sekoittaa yleisempään edellytykseen, joka koskee täysimääräisen yhteistyön tekemistä tuomioistuimen kanssa, toisin sanoen, kaikkien sellaisten tietojen luovuttamista, jotka johtavat kenraali Gotovinan pidättämiseen. Jos häntä ei voida pidättää riittämättömien tietojen vuoksi, se ei merkitse sitä, että Kroatian liittyminen on pysyvästi umpikujassa. Se olisi epäoikeudenmukaista kyseistä maata kohtaan. 
Puhemies.
   Koska seuraavat kysymykset käsittelevät samaa aihetta, niihin vastataan yhdessä: 
Yhdysvaltojen joukkojen hyökkäyksen seurauksena 8. huhtikuuta 2003 kuolivat toimittajan työtä tehdessään Espanjan ja EU:n kansalainen ja Telecincon kuvaaja José Couso, Taras Protsyk (Reuters) ja Tareq Ayoub (Al-Jazeera-kanava).
Yhdysvaltojen viranomaiset eivät tähän päivään mennessä ole tutkineet asiaa, eikä oikeudenkäyntiä ole pidetty. Samat viranomaiset ovat kuitenkin suostuneet käynnistämään italialaisten kanssa tutkimuksen samojen joukkojen perusteettomasta hyökkäyksestä, jonka tarkoituksena oli vapauttaa perjantaina 4. maaliskuuta Italian ja EU:n kansalainen Giuliana Sgrena.
Mitä toimia on toteutettava, jotta suoritettaisiin tutkimus, jolla taattaisiin, että työssään kuolleiden EU:n kansalaisen José Couson ja hänen kollegojensa murhaajat saatettaisiin rikosoikeudelliseen vastuuseen ja korvausvelvollisuuteen?
Huhtikuun 8. päivänä 2003 kuolivat työtehtävissään espanjan kansalainen José Couso (espanjalaisen Tele 5 -kanavan kameramies), Taras Prosyuk (uutistoimisto Reuters) ja Tarek Ayoub (televisiokanava Al Jazeera). Kuolemat olivat seurausta hyökkäyksestä, jonka yhdysvaltalaiset joukot suorittivat Bagdadissa sijaitsevaa hotelli Palestiinaa vastaan.
Tähän päivään mennessä Yhdysvaltojen viranomaiset ovat visusti vaienneet tästä järkyttävästä murhasta eivätkä ole tutkineet asiaa millään tavalla tai käsitelleet sitä oikeudessa.
Yhdysvaltain viranomaiset ovat kuitenkin päättäneet käynnistää yhdessä Italian hallituksen kanssa tutkimuksen 4. maaliskuuta 2005 tapahtuneesta hyökkäyksestä, jonka yhdysvaltalaiset joukot suorittivat perusteettomasti italialaisen journalisti Guiliana Sgrenan vapauttamisen yhteydessä ja jossa kuoli Nicola Calipari.
Mitä toimenpiteitä Euroopan unioni voi toteuttaa asianmukaisen puolueettoman tutkimuksen käynnistämiseksi, jotta voidaan selvittää, kuka on vastuussa tiedotustehtäviään hoitaneiden José Couson ja hänen kumppaneittensa murhasta?
Yhdysvaltojen joukkojen hyökkäyksen seurauksena 8. huhtikuuta 2003 kuolivat toimittajantyötä tehdessään José Couso, joka oli Espanjan ja EU:n kansalainen, ja Tele 5 -kanavan kameramies, Taras Protsyk (uutistoimisto Reuters) ja Tareq Ayoub (televisiokanava Al-Jazeera).
Yhdysvaltain viranomaiset eivät tähän päivään mennessä ole tutkineet asiaa eikä oikeudenkäyntiä ole pidetty.
Yhdysvallat on kuitenkin päättänyt käynnistää italialaisten kanssa tutkimuksen samojen joukkojen 4. maaliskuuta journalisti Guiliana Sgrenan vapauttamisen yhteydessä tehdystä perusteettomasta hyökkäyksestä, jossa kuoli Nicola Calipari (Sismin päällikkö).
Mitä toimenpiteitä olisi toteutettava, jotta voidaan taata tutkimus, jossa riittävällä tavalla selvitetään journalisti José Couson ja tämän kumppaneiden murhaan, joka tapahtui heidän hoitaessaan toimittajantyötään, liittyvä rikosoikeudellinen vastuu ja korvausvelvollisuus?
Italialaisen journalistin Giuliana Sgrenan vapauttamisen yhteydessä 4. maaliskuuta 2005 Yhdysvaltojen armeija tappoi Nicola Caliparin.
Italian kansalaisten painostuksesta Italian hallitus ja Yhdysvallat on päättänyt järjestää yhteisen tutkimuksen, jotta saadaan selville tämän surullisen tapahtuman yksityiskohdat. Sen sijaan tähän mennessä saamiemme tietojen mukaan espanjalaisen Tele 5:n kameramiehen José Couson, uutistoimisto Reutersin ukrainalaisen kameramiehen Taras Prosyukin ja televisiokanava Al-Jazeeran kameramiehen Tarek Ayoubin, jotka kuolivat yhdysvaltalaisten joukkojen Bagdadissa sijaitsevaa hotelli Palestiinaa vastaan tekemän hyökkäyksen seurauksena, tapausta ei ole tutkittu mitenkään eikä käsitelty oikeudessa.
Ottaen huomioon, että José Couso oli Euroopan unionin kansalainen, mitä toimenpiteitä Euroopan unioni voi toteuttaa yhteisen tutkimuksen järjestämiseksi Yhdysvaltojen viranomaisten kanssa, jotta tapahtumiin saadaan selvyyttä ja löydetään mahdolliset vastuuhenkilöt?
Pohjoisamerikkalaiset joukot ampuivat 8. huhtikuuta 2003 kohti Bagdadissa sijaitsevan hotellin Palestinan 14. kerrosta, jossa oli useita alueen tapahtumista raportoivia toimittajia. Espanjalainen toimittaja José Couso ei selvinnyt hyökkäyksestä hengissä, ja myös kaksi muuta toimittajaa, Taras Protsyuk ja Tareq Ayoub, murhattiin.
Kaksi vuotta myöhemmin Yhdysvaltojen viranomaiset eivät ole toteuttaneet mitään luotettavaa ja riippumatonta tutkimusta selvittääkseen näiden järjettömien kuolemien tapahtumien kulun ja syyt.
Mitä komissio aikoo tehdä vaatiakseen tutkimusta ja selvittääkseen syyt yhdysvaltalaisten hyökkäykseen hotelli Palestinaan 8. huhtikuuta 2003?
Kaksi kameramiestä, espanjalainen Tele 5 -televisiokanavaa edustanut José Couso ja ukrainalainen Reuters-uutistoimistoa edustanut Taras Protsyuk, saivat surmansa 8. huhtikuuta 2003 Bagdadissa, kun Yhdysvaltojen armeija tulitti Palestine-hotellia, jossa sadat vapaat toimittajat majailivat. Samana päivänä myös jordanialainen Al-Jazeera-televisiokanavan toimittaja Tarek Ayoub sai surmansa Yhdysvaltojen ilmahyökkäyksen aikana. Toimittajat ilman rajoja -järjestön mukaan Yhdysvaltojen viranomaisten antama selvitys murheellisiin tapauksiin johtaneista syistä on puutteellinen. Selvityksessä ei nimetä vastuullisia ja siinä salataan se, että Palestine-hotellia tulittaneet sotilaat ja heidän esimiehensä eivät tiedottaneet toisilleen toimittajien läsnäolosta rakennuksessa.
Mihin toimiin Euroopan unioni voi ryhtyä, jotta José Couson kuolemaan johtaneista syistä suoritetaan riippumaton tutkinta syyllisten tunnistamiseksi ja tuomitsemiseksi sekä korvausten maksamiseksi uhrin perheelle? 
Schmit,
   .  Neuvosto on monessa yhteydessä tuominnut siviilihenkilöiden, kuten toimittajien, surmat, ja se on aina korostanut, että asianomaisten viranomaisten on ryhdyttävä laajamittaisiin tutkimuksiin aina, kun jotakin tällaista tapahtuu. Neuvosto on tietoinen siitä, että useita välikohtauksia ei vieläkään ole selvitetty asianmukaisesti, eikä niitä ole myöskään tutkittu juurta jaksaen. Se jatkaa näiden tapauksien esille ottamista ja kehottaa ryhtymään tutkimuksiin toivotun ajanjakson puitteissa. 
Tässä nimenomaisessa tapauksessa, johon kysymyksissä viitataan, Yhdysvaltain viranomaisten tekemästä tutkimuksesta on käynyt ilmi, että amerikkalaisia joukkoja ei voida syyttää. Uhrin perhe on kuitenkin nostanut syytteen asianomaisia yhdysvaltalaisia sotilaita vastaan. Näissä oloissa neuvosto katsoo, ettei ole tarkoituksenmukaista ottaa kantaa asiaan. 
Meyer Pleite (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, vastauksenne tuottaa suuren pettymyksen, koska pyrimme, tai olemme pyrkineet, antamaan Euroopan kansalaisille sen kuvan, että perussopimuksen mukaan kaikkia yhteiseen turvallisuuteen liittyviä asioita säännellään kaikkia jäsenvaltioita koskevan yhteisen politiikan avulla.
Viisi päivää sitten oli tämän toimittajan kuoleman toinen muistopäivä, ja Euroopan unionia pyydetään käyttämään oikeudellisia keinoja – mihin perheet ovat jo turvautuneet – mutta myös vetoamaan poliittisin keinoin Yhdysvaltain hallitukseen, jotta asiasta tehtäisiin puolueeton tutkimus. Kaikki tietävät, että paikka, jossa toimittaja kuoli, Palestine-hotelli, oli ei-sotilaallinen kohde, jota olisi pitänyt suojella ja jossa kaikki akkreditoidut kansainvälisen lehdistön edustajat majailivat. Tästä syystä Yhdysvaltain viranomaisten vastaus ei ole hyväksyttävä, ja haluamme, että neuvoston puheenjohtaja vaatii selvästi ja ponnekkaasti, että Yhdysvallat käynnistää puolueettoman tutkimuksen. 
Pahoittelen tästä syystä vastaustanne, ja toivon, että hyväksytte kannan, jonka mukaan meidän on edelleen vaadittava mahdollisimman painokkaasti tämän tutkimuksen tekemistä. 
Guardans Cambó (ALDE ).
    Arvoisa puheenjohtaja Schmit, olen varsin pettynyt vastaukseenne. Se tarkoittaa sitä, että koska perhe on reagoinut ryhtymällä oikeudellisiin toimiin veljen, serkun, toisin sanoen, rakastamansa ihmisen etujen puolustamiseksi, neuvostolla ei ole mitään sanottavaa. Toisin sanoen, mikäli olemme ymmärtäneet vastauksenne oikein, neuvosto olisi reagoinut vain, jos perhe olisi jäänyt toimettomaksi, mikä on täysin käsittämätön, etten sanoisi sietämätön, vastaus. 
Teillä on kaksi vaihtoehtoa. Joko rohkenette sanoa neuvoston puolesta, että olette täysin tyytyväinen Yhdysvaltain viranomaisten tekemään tutkimukseen – teillä on oikeus siihen, mutta uskaltakaa siinä tapauksessa sanoa, että Yhdysvaltain viranomaisten tutkimus, jossa pääteltiin, ettei mitään ollut tapahtunut, tyydyttää neuvoston täysin. Uskaltakaa sanoa se julkisesti tällä foorumilla. Tai sitten sanotte, että olette tyytymätön ja aiotte vaatia lisätutkimuksien tekemistä. Passiivisena pysytteleminen ei ole koskaan vastaus, eikä sen avulla auteta ihmisiä, heidän hallitustaan ja toimielimiään lähentymään toisiaan. 
Cavada (ALDE ).
    Arvoisa puheenjohtaja, saanen aloittaa ilmaisemalla julkisesti tyytyväisyytemme Euroopan parlamentin puhemiehen ja parlamentin varapuhemiehen Vidal-Quadras Rocan toimiin erityisesti ranskalaisen toimittajan Aubenas'n ja hänen kollegansa Al-Saadin vapauttamisen turvaamiseksi. Heitä on tänään pidetty panttivankeina tasan 100 päivää. 
Käytän tilaisuutta hyväkseni muistuttaakseni, että Irakissa on siepattu useita toimittajia ja muita lehdistön edustajia. Se on harvinaista sodan aikana, ja sieppauksia on tapahtunut kymmenittäin. Haluan korostaa sekä kokemuksieni että uusien tehtävieni mukaisesti, että neuvoston pitäisi esittää pyyntö yhteisen tutkimuksen tekemisestä, koska ihmiset lähtevät kaduille vaatimaan sitä, kuten Italiassa tapahtui Caliparin tapauksen yhteydessä. Se on sekä moraalista että teknisesti toteutettavissa. 
Schmit,
   .  Haluan ensinnäkin kiittää jäsen Cavadaa siitä, että hän muistutti, että on kulunut 100 päivää siitä, kun toimittaja Aubenas ja häntä saattanut henkilö otettiin panttivangeiksi. Voin mielestäni neuvoston puolesta – ja tietenkin puheenjohtajavaltion puolesta – ilmaista tuntevamme syvää solidaarisuutta toimittaja Aubenas'ta kohtaan samoin kuin kaikkia Irakissa panttivangeiksi joutuneita kohtaan, koska heitä on muitakin. Panttivangeiksi on otettu toinenkin romanialaisten toimittajien ryhmä. On sopiva aika ilmaista tuntevamme heitä kohtaan syvää solidaarisuutta samoin kuin halumme tehdä kaikkemme, jotta voimme turvata heidän mahdollisimman pikaisen vapauttamisensa.
Ymmärrän tavallaan myös esille tuodun pettymyksen, mutta en voi mennä pidemmälle: syyte on nyt nostettu, ja perheet ovat ryhtyneet oikeudellisiin toimiin. En voi tässä vaiheessa tehdä enempää ja ottaa poliittisesti kantaa asiaan. Uskokaa minua, seuraamme edelleen tiiviisti kaikkia näitä asioita ja tapauksia. Jotkin niistä ovat olleet erityisen murheellisia. 
Puhemies.
Mitä mieltä neuvosto on Euroopan unionin ja Andien yhteisön suhteista tulevaisuudessa ja mihin aloitteisiin sen mielestä olisi ryhdyttävä, jotta Euroopan unioni voisi tukea Andien yhteisön vahvistamista? 
Schmit,
   .  Toukokuussa 2004 pidetty Euroopan unionin sekä Latinalaisen Amerikan ja Karibian maiden välinen Guadalajaran huippukokous ilmentää hyvin, miten tärkeinä Euroopan unioni pitää suhteita Andien yhteisöön ja edistymistä kohti sen yhdentymistä. Huippukokouksen yhteydessä valtioiden tai hallitusten päämiehet suhtautuivat myönteisesti päätökseen, jonka mukaan asianomaiset osapuolet käynnistävät prosessin, joka johtaa assosiaatiosopimuksien tekemiseen sekä vapaakauppa-alueen luomiseen. Näiden näkymien pitäisi antaa uutta pontta alueellisen yhdentymisprosessin vahvistamiselle. 
Tällä välin on käynnistetty yhteinen etukäteisarviointi – joka edellyttää myös teknistä arviointia – ja yhteinen ministeritason kokous, joka on tarkoitus pitää Luxemburgissa toukokuun lopussa, on uusi tilaisuus tarkastella yksityiskohtaisemmin aihetta, joka on olennaisen tärkeä tulevien suhteidemme kannalta. Euroopan unioni on tyytyväinen siihen, että Andien yhteisön poliittiset edustajat ovat toistaneet olevansa halukkaita jatkamaan samalla tiellä, koska näin tiivistetään Mercosurin ja Andien yhteisön välisiä suhteita. 
Huumeiden torjunnan osalta Euroopan unioni suhtautuu myönteisesti korkean tason kokouksiin, jotka pidetään Andien maiden asiantuntijoiden kanssa ja joissa käsitellään huumausaineita ja huumausaineiden lähtöaineita. Seuraava kokous pidetään Limassa tämän vuoden ensimmäisen vuosipuoliskon aikana. Molemmat osapuolet jatkavat pyrkimyksiään tämän vitsauksen torjumiseksi yhteistyöhön ja jaettuun vastuuseen perustuvan lähestymistavan pohjalta. 
Kauppapolitiikasta todettakoon, että Euroopan unioni asettaa Andien maat etusijalle ehdotetussa GSP+-järjestelmässä. Koska kestävät poliittiset suhteet on tarkoitus perustaa väestön eduille ja osallistumiselle, neuvosto haluaa lopuksi korostaa Andien maiden kansalaisyhteiskunnan edustajien kanssa Brysselissä 3. maaliskuuta pidetyn kokouksen suurta merkitystä. 
Medina Ortega (PSE ).
    Arvoisa puhemies, olen kiitollinen neuvoston puheenjohtajan selvityksestä, ja haluan vain esittää lyhyen lisäkysymyksen. 
Kun otetaan huomioon näiden maiden kanssa käytyjen neuvottelujen edistyminen ja kun puhutaan myös laajemman Latinalaista Amerikkaa koskevan järjestelmän luomisesta, erityisesti Andien yhteisön ja Mercosurin välisen unionin rajoissa, haluaisin tietää, liittyvätkö Mercosurin ja Andien maiden kanssa käytävät neuvottelut toisiinsa, ovatko ne rinnakkaisia neuvotteluja tai jollakin toisella tavalla yhteydessä toisiinsa. 
Schmit,
   .  Hyvä jäsen Medina Ortega, mikäli ymmärsin kysymyksenne oikein, kyse on Latinalaisen Amerikan maiden, eli toisin sanoen Mercosur-maiden ja Andien yhteisön maiden, välisestä prosessista. Euroopan unioni pyrkii käsittääkseni tosiaan kannustamaan kaikenlaista alueellista yhdentymistä, mitä laajempaa, sen parempi. Tällaista lähestymistapaa voidaan vain kannustaa. Jos nämä maat onnistuvat edelleen lisäämään yhteistyötään tai jopa edistämään yhdentymistään, se on mielestäni myös huomioitava niiden suhteissa Euroopan unioniin. 
Puhemies.
Kysymykseeni H-0139/05 antamassaan vastauksessa neuvosto ilmoitti täysistunnolle kyselytunnilla 9. maaliskuuta, että se on tietoinen jäsenvaltioiden salaisten palvelujen toiminnan koordinoinnista järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa, mutta totesi, että sillä ei ole yksityiskohtaisia tietoja asiasta.
Jos mainittu ilmeinen ristiriita on olemassa, annetaanko neuvostolle tietoja salaisten palvelujen toiminnan koordinoinnista nimettömällä ilmoituksella, jossa todetaan, että "me koordinoimme toimintaamme mutta emme anna yksityiskohtaisia tietoja"? Tyytyykö neuvosto siihen, että se on tietämätön siitä, miten salaiset palvelut harjoittavat yhteistyötä? Kuka siinä tapauksessa, jos kukaan, valvoo yleisellä ministeritasolla niiden koordinoitua salaista toimintaa, jonka toivomme olevan hyödyllistä ja EU:n kansalaisten etujen mukaista? 
Schmit,
   .  Kuten neuvosto sai jo tilaisuuden kertoa parlamentin jäsenelle maaliskuun istuntojaksolla, neuvoston sihteeristö ei ole tietoinen jäsenvaltioiden salaisten palvelujen toiminnasta järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa. EU:n lainsäädännössä ei velvoiteta jäsenvaltioita antamaan neuvostolle tällaista tietoa. Kuten neuvosto totesi parlamentin jäsenelle maaliskuun kyselytunnilla, se ei tarkoita sitä, että jäsenvaltioiden kansalliset salaiset palvelut eivät tee yhteistyötä tällä nimenomaisella alalla. 
Newton Dunn (ALDE ).
   – Te edustatte yleisöä, kuten kaikki me, jotka olemme parlamentissa läsnä – tai me kaikki, joiden pitäisi teoreettisesti olla parlamentissa tällä hetkellä. Me parlamentin jäsenet emme halua tietää toimintaan liittyvistä salaisuuksista. Emme tietenkään, koska se olisi hyvin haitallista. Haluamme kuitenkin tietää teidän edustamanne ja meidän edustamamme yleisön puolesta, onko vaaleilla valittu poliitikko vastuussa salaisten palvelujen yhteisen toiminnan koordinoimisesta. Valvooko kukaan niiden toimintaa? Jos sanotte, ettei neuvosto valvo sitä, kuka sitten? Kuka on valittu tehtävään? Kuka koordinoi ja valvoo toimintaa? On hyvin hälyttävää, jos sanotte, ettei kukaan tee niin. 
Schmit,
   .  Olen sitä mieltä, että salaisten palvelujen valvonta kuuluu ensisijaisesti jäsenvaltioiden vastuulle ja että jäsenvaltioiden on varmistettava, että kyseisten palvelujen toimintaa harjoitetaan oikeusvaltioperiaatetta ja jäsenvaltioiden lainsäädäntöä noudattaen. 
Puhemies.
   Koska kyselytunnille varattu aika on päättynyt, kysymyksiin nro 17–41 vastataan kirjallisesti(1).
Kyselytunti on päättynyt.

Puhemies.
   Arvoisat parlamentin jäsenet, tämä on ensimmäinen istuntokauteni puhemiehenä, ja haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni kiittääkseni parlamentin jäseniä minua kohtaan osoitetusta luottamuksesta.
Esityslistalla on seuraavana Francis Wurtzin GUE/NGL-ryhmän (Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä/Pohjoismaiden vihreä vasemmisto) puolesta, Harlem Désirin PSE-ryhmän (Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä) puolesta ja Hélène Flautren Verts/ALE-ryhmän (Vihreän/Euroopan vapaa allianssi -ryhmä) puolesta laatima suullinen kysymys komissiolle Alstomin irtisanomisista. 
Henin (GUE/NGL ),
   .  Arvoisa puhemies, olemme kaikki joutuneet Alstom Power Boilerin tapauksen vuoksi selkä seinää vasten, kun otetaan huomioon, että olemme sitoutuneet luomaan Euroopan, jossa on täystyöllisyys ja vahva huipputeknologiaa käyttävä teollisuus, Euroopan, joka huolehtii ympäristöstä, Euroopan, jota Yhdysvallat ei dominoi teknologisesti eikä taloudellisesti.
Mistä on kysymys? Alstom-konsernin tytäryhtiöstä, jonka luovuuden, tutkimuksen ja tuotannon voimavarat sijaitsevat Euroopassa – 250 työntekijää Vélizy’ssä Ranskassa, 300 työntekijää Stuttgartissa Saksassa ja joitakin tehtaita Tšekin tasavallassa, Portugalissa ja Puolassa – mutta jonka pääkonttori on Yhdysvalloissa Connecticutissa. Yhtiö on erikoistunut höyry- ja sähkövoimalaitosten kattiloiden valmistukseen. Se on maailman suurin puhtaan hiilen tuottaja ja kehittää parhaillaan uutta hiilidioksidin talteenottotekniikkaa. Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanon ja energialähteiden monipuolistamistarpeen myötä on selvää, että kyseisen teknologian mahdollisuudet ovat suunnattomat. Alstomin johto on kuitenkin syistä, jotka eivät ole selviä, päättänyt siirtää asiantuntemuksen Euroopasta Yhdysvaltoihin, vähentää työvoimaa Vélizy’ssä neljällä viidesosalla ja puolittaa työntekijöiden määrän Stuttgartissa, tarkoituksenaan ilmeisesti sulkea lopulta tärkeimmät toimipaikat Euroopassa. Tekosyynä asiantuntemuksen ohjaamiseen pois Euroopasta oli valetutkimus, jonka tekivät – mikä yllätys –amerikkalaiset ja jossa todettiin, että markkinoiden odotetaan kutistuvan kolmanneksen neljän seuraavan vuoden aikana.
Kuten Power Boilerin työntekijät, emme mekään voi suhtautua vakavasti tähän tutkimukseen, varsinkin kun tiedämme, että alalla on kaikkialla maailmassa nähtävissä valtava kysyntä. Tuleekin mieleen sanonta, jota maassani käytetään: kun koira halutaan tappaa, sanotaan, että se on vesikauhuinen. Alstom-konsernille on ollut sen yksityistämisestä lähtien ominaista juuri todellisen pitkän aikavälin teollisuusstrategian puute ja kiihkeä välittömien voittojen tavoittelu. Komission ja myös Ranskan hallituksen on otettava osa vastuusta.
Onneksi kyseessä olevien eurooppalaisten tehtaiden työntekijät ja heitä tukevat ammattijärjestöt eivät ole luovuttaneet. Erityisesti Vélizy’n tehtaan työntekijät ovat keksineet vastasuunnitelman, joka perustuu yhtiön irrottamiseen Alstom-konsernista symbolisella yhden euron myyntihinnalla. Näin perustettaisiin eurooppalainen julkinen osakeyhtiö, johon kuuluisivat Vélizy’n ja Stuttgartin tehtaat, ja säilytettäisiin Tšekin tasavallassa, Puolassa ja Portugalissa sijaitsevat tehtaat. Suunnitelma perustuu työntekijöiden vapaaehtoiseen osallistumiseen. Sen etuna on, että se sopii 7. heinäkuuta 2004 laadittuihin Alstomin omaisuuden luovutusta koskeviin Euroopan komission vaatimuksiin, joiden tarkoituksena on turvata ja parantaa työllisyyttä ja Euroopan teknologisia mahdollisuuksia verrattuna Yhdysvaltoihin. Tämä eurooppalaisten työntekijöiden välinen yhteistyö on edelläkävijänä eurooppalain soveltamisessa, koska se johtaa eurooppalaisen julkisen osakeyhtiön perustamiseen. Meidän on kuitenkin toimittava nopeasti, sillä yhtiön henkistä omaisuutta ollaan siirtämässä Yhdysvaltoihin ja Sveitsiin, ja Alstomin ylin johto pyrkii saamaan yhtiön taloudellisiin vaikeuksiin.
Hyvät kollegat, jos olemme sitoutuneet teollisuuden ja työllisyyden kasvuun, meidän on tehtävä kaikkemme tämän hankkeen tukemiseksi. On totta, että eurooppalaisista julkisista osakeyhtiöistä annettua direktiiviä ja henkilöstöedustusta omistajaohjauksessa koskevaa asetusta ei ole vielä saatettu osaksi Ranskan lainsäädäntöä, mutta ainahan voi katsoa eteenpäin. Kyse on poliittisesta tahdosta, ja odotan komission osoittavan tällaista tahtoa. Älkäämme siis tuottako pettymystä näille työntekijöille, jotka ovat niin ylpeitä vertaansa vailla olevista teknisistä saavutuksistaan ja aina valmiita innovaatioihin, vaikka heidän työpaikkansa ovat uhattuina. 
Désir (PSE ),
   .  Arvoisa puhemies, olen iloinen nähdessäni teidän johtavan puhetta ensimmäisessä täysistunnossanne, varsinkin kun nimityksenne tehtävään liittyy erääseen ryhmäni ja Euroopan sosialistien kannalta erinomaiseen uutiseen eli sosialistien voittoon Portugalissa.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen yksi tämän komissiolle osoitetun kysymyksen laatijoista, kuten kollegani Henin. Otimme muutama viikko sitten täällä vastaan Alstom-konsernin työntekijöiden valtuuskunnan. Valtuuskuntaan kuului höyrykattiloihin erikoistuneen Alstomin tytäryhtiön Ranskassa ja Saksassa sijaitsevista tehtaista tulleita kummakin maan ammattiyhdistysten edustajia. Nyt näitä työntekijöitä koskettaa yhtiön johdon 16. helmikuuta 2005 antama ilmoitus yrityksen sulkemisesta tai ainakin työpaikkojen ja toiminnan hyvin merkittävästä supistamisesta sekä Stuttgartissa että Vélizy’ssä: Stuttgartissa 350 työpaikasta poistuu 150 ja Vélizy’ssä 200:sta 150. Tämä tarkoittaa, että kumpikin tehdas on lopulta todennäköisesti tuhoon tuomittu.
Vain muutama kuukausi sitten eli 7. heinäkuuta 2004 Euroopan komissio hyväksyi Ranskan Alstomille myöntämän tuen. Hyväksymiseen liittyvät divestointia eli yhtiön kannattamattomasta osasta luopumista koskevat ehdot olivat ankarat, mutta niiden tarkoituksena oli luoda terveet kilpailuedellytykset ja sen lisäksi turvata Alstomin ja sen eri tytäryhtiöiden tulevaisuus pitkäksi ajaksi. Tytäryhtiö Alstom Power Boiler on, kuten jo on mainittu, voimalaitosten kattiloiden valmistukseen erikoistunut yritys. Se on teknologialtaan johtava yritys Euroopassa ja koko maailmassa useilla aloilla, erityisesti vaikean ja puhtaan palamisen sekä hiilidioksidin talteenoton alalla.
Jos tarkastellaan äskettäin käsittelemässämme Lissabonin strategiassa määriteltyjä Euroopan unionin ensisijaisia tavoitteita, joiden tarkoituksena on varmistaa, että Eurooppa kehittää valmiuksiaan ja teknologiaansa ja että siitä tulee maailman kilpailukykyisin talousmahti, ja jos otetaan huomioon kestävään kehitykseen ja puhtaaseen energiaan liittyvät tavoitteemme, kyseinen yhtiö on strateginen väline. Totuus on, että monet työpaikat ovat selvästi siitä riippuvaisia.
Juuri tähän perustui se, että komissio hyväksyi heinäkuussa 2004 Ranskan Alstom-konsernille myöntämän huomattavan tuen, kolme miljardia euroa, jolla oli tarkoitus helpottaa yrityksen rakenneuudistusta. Lopullisessa päätöksessään komissio totesi, että ottaen huomioon voimalaitos- ja kuljetussektorit rakenneuudistussuunnitelma riitti takaamaan teollisuudenalan elpymisen. Se katsoi, että suunnitellut työpaikkojen vähennykset ovat oikeassa suhteessa kyseisten teollisuudenalojen ylikapasiteettiin, ja piti arvioita rakenneuudistuksen kustannuksista ja siitä aiheutuvista säästöistä realistisina.
Konsernin johto on kuitenkin nyt ylittämässä tuolloin ilmoitetut työpaikkojen vähennykset ja on ylittämässä divestointien määrän, johon se sitoutui. Sen vuoksi Euroopan komissio ei mielestäni saisi jättää huomiotta Alstom-konsernin johdon juuri tekemiä päätöksiä. Komission, joka on aina hyvin tarkka kilpailusääntöjen noudattamisesta tukien myöntämisen jälkeen, olisikin oltava yhtä tarkka siitä, miten päätökset vaikuttavat työllisyyteen. Arvoisa komission jäsen, ellen ole ymmärtänyt väärin, yrityksen rakenneuudistusta varten myönnetyn tuen tärkein peruste on pitää toiminta käynnissä, koska erityisesti ja viime kädessä se mahdollistaa työpaikkojen säilyttämisen ja tuo paljon etuja, esimerkiksi verotuloja, mutta ennen kaikkea koska se mahdollistaa työpaikkojen säilymisen.
Komissio ei voi tuen myöntämisen jälkeen tarkastella yksipuolisesti vain tuen vaikutusta kilpailuun ja kilpailusääntöjen noudattamista. Sen on myös varmistettava, että tuella todella on vaikutusta toiminnan ja työllisyyden säilymiseen kaikilla toimipaikoilla, sillä kun tuki heinäkuussa 2004 hyväksyttiin, itse asiassa päätettiin, että suunnitellut työpaikkojen vähennykset olivat riittäviä ja että niitä ei sen vuoksi ole oikeutettua ylittää. Luotammekin nyt siihen, että komissio takaa työpaikkojen säilymisen ja ettei kyseessä olevia kahta tehdasta suljeta. 
Lipietz (Verts/ALE ),
   .  Arvoisa puhemies, olen kollegani Flautren sijaisena. Olemme hänen kanssaan seuranneet tätä asiaa viiden vuoden ajan. Mielestäni kollega Désirin puheessa tuli esille ongelman ydin. Sanoin edelliselle komission jäsenelle Montille jo vuosia sitten, että vielä tulee päivä, jolloin kilpailun pääosaston tärkein tehtävä ei ole niinkään tuen kieltäminen kuin sen varmistaminen, että tuki käytetään asianmukaisesti.
Mikä oikeuttaa maan myöntämään valtiontukea, vaikka se on selvästi perustamissopimuksen 87 artiklan vastaista? Se, että Euroopassa katsotaan tuen olevan Euroopan etujen mukaista, koska jos kyseistä tukea ei myönnettäisi, menetettäisiin työpaikkoja, joita ei voida korvata. Asiantuntemuksen tarjonta sekä Euroopan unionin tavoitteita ja sen kansalaisten ja kuluttajien etuja palveleva työ loppuisivat.
Kilpailun pääosasto ja komissio myönsivät suuressa viisaudessaan tämän tuen Alstomille vuosi sitten. Se ei ollut alistumista Ranskan hallituksen painostukseen. Kyseessä oli mielipiteen ilmaiseminen siitä, että valtion kannatti myöntää tukea ehdolla, jolla Alstom oli halukas jatkamaan. Asia ratkaistiin koko Euroopan hyväksi. No niin, jos arvio oli oikea vuosi sitten, se on oikea vielä tänäänkin. Alstom osoittaa kuitenkin parhaillaan, että pyytäessään valtiontukea se ei pyrkinyt suinkaan säilyttämään puhtaan teknologian tarjontaa Euroopassa eikä auttamaan Eurooppaa pääsemään täystyöllisyystavoitteisiinsa. Se pyrki vain saamaan valtiontukea tarkoituksena yksityistää voitto ja kansallistaa tappio. Tällaista ei vasemmisto sen enempää kuin oikeistokaan voi hyväksyä.
Mielestäni meillä onkin tässä avainesimerkki, johon komission pitäisi perustaa toimintansa. Jos melko laaja luettelo valtiontuen myöntämisen oikeutuksista – artiklassa 87 on tusinan verran ehtoja, jotka on otettu myös perustuslakiin – muodostaa todellakin niin sanoakseni Euroopan teollisuuspolitiikan perustan, nyt on aika näyttää se toteen. Komission on sanottava, avustettiinko vuosi sitten myönnetyllä tuella vain Alstom-konsernin osakkeenomistajia, vai oliko tuki todella eduksi eurooppalaisille ja heidän tulevaisuudelleen ja oliko se erityisesti Kioton pöytäkirjan mukaista. 
Verheugen,
   .  Arvoisa puhemies, minäkin haluan aloittaa onnittelemalla teitä tehtävänne johdosta ja toivottaa menestystä virkakaudellenne.
Tätä asiaa voidaan – ja pitääkin – tarkastella kahdesta eri näkökulmasta, yhtäältä teollisuuspolitiikan ja toisaalta valtiontuen valvonnan kannalta. Koska itse olen vastuussa teollisuuspolitiikasta, tunnen olevani varmalla pohjalla sanoessani, että Euroopalle on poliittisesti hyödyllistä ei ainoastaan säilyttää innovatiivisia tekniikoita sekä uudenaikaisia yrityksiä ja työpaikkoja Euroopassa vaan myös lisätä niitä. Euroopan unionille on äärimmäisen tärkeää, että säilytämme Euroopassa olevan vahvan teollisen perustan, jota ilman emme voi säilyttää kilpailukykyämme globaaleilla markkinoilla. Pitäen tämän mielessä kerron teille kantavani Euroopan teollisuudesta vastaavana komission jäsenenä erittäin suurta huolta siitä, että Alstom vie rakenneuudistuksen onnistuneesti päätökseen ja jatkaa toimintaansa terveenä, menestyvänä ja kannattavana yrityksenä. Tämä asian teollisuuspoliittisesta puolesta.
Tänään emme kuitenkaan puhu teollisuuspolitiikasta. Esillä on nyt valtiontuen valvonta. Asia on todella niin, että ellei komissio olisi hyväksynyt Alstomin rakenneuudistussuunnitelmaa, Ranskan valtio ei olisi voinut myöntää valtiontukea. Komissio hyväksyi tuen ja asetti sekä suunnitelmaa että tukea koskevia ehtoja. Parlamentin jäsenet ovat aivan oikeassa siinä, että komission tehtävä on varmistaa, että ehdot täytetään ja että tuki käytetään siihen tarkoitukseen, jota komission hyväksyntä koski, ja me tarkistamme, onko näin tapahtunut. Komissio totesi tuolloin erityisesti, että tuen hyväksyntä edellytti joistakin liiketoiminnan aloista luopumista ja toiminnallisten rakenneuudistusten läpiviemistä.
Tänään on vastattava kysymykseen, onko nyt esillä oleva rakenneuudistussuunnitelman täydennys vastoin komission päätöstä vai ei. Ellei tämä rakenneuudistussuunnitelma ole ehtojen vastainen, sen täytäntöönpanosta on vastuussa yhtiön johto eikä niinkään komissio. Alstomia ei johda komissio, vaan sen oma johto. Asiasta vastaavat komission yksiköt ovat ilmoittaneet, että komission tietoon ei ole tähän mennessä tullut, että sen asettamia ehtoja tuen myöntämiselle olisi rikottu. Voin silti vakuuttaa, että jatkamme luonnollisesti tilanteen tarkkailua ja seuraamme tiiviisti, että ehdot täytetään kirjaimellisesti.
Komissio on periaatteessa sitoutunut pyrkimään kumppanuushankkeissa ratkaisuihin, joissa otetaan huomioon kaikki taloudelliset, yhteiskunnalliset ja ympäristönäkökohdat. Viimeisimmässä tiedonannossaan "Rakenneuudistukset ja työllisyys" komissio ilmaisi selvästi aikovansa helpottaa rakenneuudistuksia ottamalla käyttöön kaikki yhteiskunnalliset voimat, jotta saataisiin aikaan kestävää kehitystä kilpailun ja työllisyyden aloille.
Komissio ehdottaa tiedonannossa erityisesti, että alakohtaisia ja alueellisia jatkotoimia tehostetaan ja perustetaan erityisrahastoja, joista myönnetään tukea tämän strategian toteuttamiseen. Myös Euroopan innovaatiokyvyn, tutkimuksen ja kehityksen säilyttäminen ja parantaminen ovat strategisesti tärkeitä seikkoja. Komissio esitteli vain muutama päivä sitten tutkimusta ja innovaatiota koskevan puiteohjelman.
Tiedän hyvin, että mahdollisuutemme ovat erittäin vähäiset silloin, kun on kyse työpaikkojen menetyksistä, ja olen tässä suhteessa kanssanne samaa mieltä, mutta komission on noudatettava tiukasti lainsäädäntöä. Olen luvannut teille, että tutkimme tämän tapauksen hyvin huolellisesti ja että ryhdymme toimiin, jos käy ilmi, että tukeen liittyviä ehtoja ei ole noudatettu. 
Bachelot-Narquin,
    Arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tilanne Alstom-konsernissa on aiheuttanut vakavaa levottomuutta usean kuukauden ajan. Asian ydin on Alstomin 25 000 työntekijän tulevaisuus Ranskassa. Olemme joutuneet pitämään ankarasti puoliamme, ja hallituksemme on asettunut tiiviisti Alstomin työntekijöiden puolelle. Valtiovarainministerimme Sarkozy neuvotteli silloisen komission jäsenen Montin kanssa ja sai aikaan sen, että saatoimme myöntää Alstomille tukea, joka pelasti yrityksen. Kyse oli tietenkin työntekijöiden aseman turvaamisesta mutta myös Euroopan energia- ja kuljetusteollisuuden helmen säilyttämisestä.
Tänä iltana puhumme Vélizy’stä ja Stuttgartista mutta myös Tšekin tasavallassa sijaitsevasta Brnosta ja Portugalissa sijaitsevasta Setúbalista sekä suuresta määrästä alihankkijoita kaikkialla Euroopassa. Nyt annettu ilmoitus 350 työpaikan menetyksestä, mukaan luettuna Vélizy’ssä Alstom Power Boiler -tehtaalla olevat 200 työntekijää, aiheuttaa lisää huolta työntekijöistä. On totta, että kattiloiden markkinat ovat selvästi heikentyneet, mutta eivät niin paljon, että tällaiset työpaikkojen menetykset olisivat perusteltuja.
Komission tehtävä ei luonnollisesti ole määräillä yritysten johtoa tai hallinnoida hallitusten puolesta irtisanomisten johdosta tarvittavaa sosiaaliapua. Kannattaa muistaa, että Alstom Power Boiler on johtava yritys puhtaan hiilen valmistuksessa ja kehittää parhaillaan hiilidioksidin talteenottoon liittyvää tekniikkaa. Emme siis puhu yrityksestä, joka on jäänyt jälkeen kehityksestä tai vanhentunut. Sen hyväksyminen, että yritys siirtyy Atlantin taakse tai, mikä pahempaa, katoaa kokonaan, on kuin katsoisi tulevaisuutta peruutuspeilistä.
Työntekijät ovat luoneet suunnitelman, joka perustuu ajatukseen kehittää "puhtaan palamisen Euroopan mestari" – ja meidän on onniteltava heitä sen johdosta. Asiantuntijoiden avulla he ovat tehneet tulevaisuudensuunnitelman, jossa on otettu huomioon kaikki näkökohdat: uuden yhtiön oikeudelliset puitteet sekä teknologiset, kaupalliset ja sosiaaliset näkökohdat. Tällaista periksiantamattomuutta voidaan pitää myönteisenä ilmiönä. Se on saatettu eurooppalaisten kumppanien, työllisyydestä ja sosiaaliasioista, yrityksistä ja teollisuudesta sekä kaupasta, kilpailusta ja ympäristöstä vastaavien komission jäsenten tietoon. He odottavat teidän päätelmiänne.
Arvoisa komission jäsen, teidän on tänään kohdattava perustuslakisopimusluonnoksen aiheuttama kulttuurinen ja yhteiskunnallinen vallankumous. Perustuslaillisen sopimuksen myötä sosiaaliset oikeudet ovat tulevaisuudessa tärkeämpiä kuin sisämarkkinoiden täydellisyys, joka aiemmissa sopimuksissa oli ensisijaisessa asemassa. Työmarkkinaosapuolten vuoropuhelusta tulee instituutio, mutta ennen kaikkea meidän on luotava teollisuuspolitiikka, joka suosii taitokeskuksia ja turvaa sosiaalisen markkinatalouden, jota meille tarjotaan sosiaaliseksi malliksi perustuslakisopimuksen 3 artiklassa.
Arvoisa komission jäsen, esitämme teille tänään seuraavan kysymyksen: mikä teidän mielestänne on perustuslakisopimuksen perusajatus tulevaisuudessa? Älkää toimiko kuten vanhassa Euroopassa toimittiin vaan vaihtakaa sen tilalle perustuslakisopimuksessa tarkoitettu uusi Eurooppa. Teillä on hyvä tilaisuus tehdä näin turvaamalla Alstom Power Boilerin tulevaisuus. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu Glyn Fordin ja Erika Mannin PSE:n (Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä) puolesta ja Graham Watsonin ALDE:n (Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä) puolesta laatimista vero- ja ympäristöperusteista polkumyyntiä käsittelevistä suullisista kysymyksistä komissiolle (B6-0172/2005),
- aiheesta on suullisen kysymyksen esittänyt komissiolle myös Pierre Jonckheer Verts/ALE-ryhmän (Vihreät/Euroopan vapaa allianssi) puolesta (B6-0229/2005). 
Ford (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, kuten komissio tietää, brittiläisessä sellofaanitehtaassa, joka sijaitsee vaalipiirissäni Bridgwaterissa Yhdistyneessä kuningaskunnassa, on vaarassa 300 työpaikkaa. Tehtaan on ottanut haltuunsa Innovia-niminen yritys, jolla on tätä nykyä tehtaita Kansasissa, Carlislessa ja Bridgwaterissa. Yrityksen suunnitelmat uhkaavat Bridgwaterin kaupungin elinkelpoisuutta: alueella on vaarassa lähes tuhat työpaikkaa, jos otetaan huomioon yhtiön alihankkijat.
Olemme saaneet tänä iltana melkein ennennäkemättömän pyynnön kaikilta alueen ja Yhdistyneen kuningaskunnan puolueilta – työväenpuolueelta, konservatiiveilta ja liberaalidemokraateilta – jotka ovat yhdessä reagoineet tähän Innovian kauhistuttavaan päätökseen ja pyytävät komission apua ja tukea.
Mikä saa yrityksen tekemään tämän päätöksen? Kansasin tehdas ei ole koskaan historiansa aikana tuottanut voittoa, kun taas Bridgwaterin tehdas ei ole koskaan historiansa aikana tehnyt tappiota. Silti ehdotetaan Bridgwaterin sulkemista. Miksi? Koska Kansasin osavaltio, jonka johto on demokraattienemmistöinen, on huolimatta republikaanien vastustuksesta osavaltion edustajainhuoneessa ja senaatissa tarjonnut Innovialle tiettyjä asioita. Ensimmäinen niistä on kahden miljoonan Yhdysvaltain dollarin lahjus työpaikkojen siirtämiseksi Euroopan unionista Yhdysvaltoihin. Toinen on viiden vuoden määräaikainen verovapaus, mikä tarkoittaa sitä, että kaikki työntekijöiden maksamat verot maksetaan takaisin yhtiölle viiden seuraavan vuoden kuluessa. Ja mikä mielenkiintoisinta, yhtiölle on tarjottu lykkäystä ympäristönsuojelumääräysten noudattamisesta, minkä ansiosta sellofaania voidaan tuottaa halvalla ja jälleenviedä Euroopan unioniin.
Haluaisin kysyä komissiolta, ovatko nämä rahalliset lahjukset WTO:n sääntöjen mukaisia. Elleivät ole, ottaako komissio asian esille Yhdysvaltain hallituksen kanssa? Mitä tehdään, kun Innovia tuottaa sellofaania Kansasissa ja myy sen polkuhintaan takaisin Euroopan markkinoille? Miten komissio puuttuu tuohon ongelmaan? Myönnän, että WTO:n säännöissä ei tätä nykyä kielletä ympäristöperusteista polkumyyntiä ja että hyväksymme sen, että muilla mailla on meidän ympäristönormeistamme poikkeavia normeja. Vastustamme kuitenkin näiden erilaisten normien käyttöönoton lykkäämistä, jota todennäköisesti tapahtuu yhä enemmän Kioton sopimuksen vuoksi.
Euroopan mittakaavassa tämä on verrattain mitätön seikka. Se on kuitenkin kyseiselle alueelle hyvin tärkeä asia. Se on tärkeä myös ennakkotapauksena tulevaisuutta ajatellen, koska jos Yhdysvallat, sen yritykset ja sen osavaltioiden hallitukset selviytyvät tästä tällä kertaa, ei ole kerrassaan mitään syytä, miksi ne eivät tekisi sitä uudelleen ja uudelleen. Tämä onkin tärkeä periaatekysymys, joka komission on otettava vakavasti. Odotan toimenpiteitä. 
Jonckheer (Verts/ALE ),
   .  Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, ryhmäni on päättänyt olla mukana tässä suullisessa kysymyksessä täydentääkseen sitä. Jäsen Fordin esittämässä kysymyksessä viitataan erityisesti WTO:n sääntöjen noudattamiseen. Omalta osaltani haluaisin palata kysymykseen, joka koskee Euroopan unionia ja tilannetta EU:n rajojen sisällä.
Ecofin-neuvosto pääsi viime vaalikaudella yksimielisyyteen siitä, että Euroopan unionissa nimetään noin 60 kansallista verotustoimenpidettä, joiden katsotaan johtavan sellaiseen haitalliseen kilpailuun, jota erityisesti OECD:ssa tehdyn työn yhteydessä tarkoitettiin. Kyseistä työryhmää johtaneen virkamiehen mukaan Primarolon käytännesääntönä tunnetun asiakirjan määräykset liittyivät sekä standstill- että taannehtivuuslausekkeisiin, toisin sanoen niiden kansallisten määräysten asteittaiseen purkamiseen, jotka on yhdessä todettu haitallisiksi Ecofin-neuvostossa.
Olen huomannut, ettei sen enempää parlamentissa kuin tiedotusvälineissäkään enää kovin paljon puhuta kyseisen purkamisprosessin edistymisestä, ja haluaisinkin tietää, mikä on komission kanta kyseiseen prosessiin. Tiedän hyvin, että asia kuuluu olennaisesti jäsenvaltioiden toimivaltaan ja että asiasta on sovittu jäsenvaltioiden kesken Ecofin-neuvostossa. Euroopan unionilla on kuitenkin kilpailupolitiikassa yksinomainen toimivalta, ja komission rooli on siinä suhteessa hyvin merkittävä. Tästä näkökulmasta olenkin sitä mieltä, että kun kyse on Ecofin-neuvostossa tehtyjen sitoumusten toteutumisesta, komission tehtävä on valvoa ja luoda kannustimia tai ainakin varoittaa ja tiedottaa asioista.
Lisään tähän kysymykseen vielä asian, jonka tiedätte yhtä hyvin kuin minä: olemme vielä hyvin kaukana EU:n jäsenvaltioiden yhtiöveron ja veropohjan yhdenmukaistamisesta. Prodin komissio keskusteli näistä aiheista EU:n jäsenvaltioiden yhtiöverotuksen yhteistä vähimmäistasoa koskevan työnsä yhteydessä. Ryhmäni pitää toivottavana, että asiassa mentäisiin eteenpäin.
Ecofin-neuvostossa tehdyt päätökset ovatkin meidän mielestämme eli vähin, mitä voidaan tehdä. Toivon todella, että komissio voisi kommentoida tätä prosessia tänä iltana ja tulevina kuukausina. Näin siksi, että mielestäni joissakin maissa perustuslakiluonnoksen yhteydessä kohtaamamme ongelmat eivät valitettavasti helpota asiaa ja että on perusteltua huolestua haitallisen kilpailun pahenemisesta edelleen Euroopan unionissa. Mielestäni tämän vuoksi on poliittisesti äärimmäisen tärkeää varmistaa vähintäänkin se, että Ecofin-neuvostossa tehdyt sitoumukset täytetään ja että komissio parlamentin tapaan osallistuu tämän prosessin eteenpäin viemiseen. 
Watson (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, lausun ryhmäni puolesta oman huolestumiseni edellisten puhujien esittämän huolen lisäksi tästä hirvittävästä tilanteesta, joka koskee innovatiivista ja rehellisesti sanottuna melko merkittävää yritystä vaalipiirissä, jota kollegani Fordin kanssa edustan.
Innovia Films on kannattava yritys, ja se on kehittänyt valmistusmenetelmää, joka keksittiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa vuonna 1898. Luulen, että jos kyseinen valmistusmenetelmä olisi keksitty Skandinaviassa vuonna 1998, sitä olisi pidetty parhaana käytettävissä olevana tekniikkana; muovipakkaukset olisi kielletty ja muovin sijasta olisi käytetty sellofaania. Ikävää sellofaanin kannalta on, että se keksittiin niin varhain. Suhtaudun kuitenkin myönteisesti siihen, että koko väriskaalaa edustavat puolueet osoittavat tukeaan kampanjalle, jonka tarkoituksena on todeta amerikkalaisten toteuttaman politiikan aiheuttamat ongelmat ja käsitellä tätä asiaa.
Keskustelimme tänä aamuna Lissabonin strategiaa käsittelevän Eurooppa-neuvoston kokouksen tuloksista. Parlamentin hyväksymässä päätöslauselmassa, jota puolueet laajasti tukivat, olimme yhtä mieltä siitä, että teollisuuspolitiikkaa on harjoitettava. Jos teollisuuspolitiikkaa harjoitetaan, meidän on mietittävä, miten voimme tukea tämän tyyppisiä yrityksiä. Kirjoittaessani komission jäsenelle Piebalgsille yrityksen puolesta jokin aika sitten todetakseni, oliko yritykselle saatavissa minkäänlaista tukea, hän vastasi, että on olemassa ohjelmia, joilla tuetaan uusia ja innovatiivisia järjestelmiä, mutta että kyseinen yritys ei ollut tukikelpoinen. Pitäisiköhän meidän tarkastella uudelleen teollisuuspolitiikkaamme?
Komission jäsenen Mandelsonin kirjeessä Mel Dandolle, yhdelle asiaa käsittelevistä ammattiyhdistysvirkailijoista, tarkastellaan ongelmia, joita olemme kohdanneet Kansasin tehtaalla toteutettujen toimien eli verovapauden ja ympäristönsuojelumääräysten lykkäysten vuoksi. Mandelson kiinnittää huomiota siihen, että verovapautusten muodossa toteutetut toimet vaikuttavat tuelta, mutta eivät kuulu kiellettyihin toimiin. Hän jatkaa, että WTO:n sopimuksissa ei ole ympäristöperusteista polkumyyntiä koskevia määräyksiä, todeten, että tämän vuoksi kyseiset toimet eivät näyttäisi olevan vastoin WTO:n nykyisiä sääntöjä.
Kysymykseni komissiolle on tämä: ellei WTO:n sopimuksissa ole ympäristöperusteista polkumyyntiä koskevia määräyksiä, miksi näin on? Mitä komissio tekee varmistaakseen ympäristöperusteista polkumyyntiä koskevien määräysten voimaantulon? Tämä tapaus, joka ei ehkä koske valtavaa määrää työpaikkoja Euroopan mittakaavassa, kuten jäsen Ford mainitsi, mutta hyvin suurta määrää työpaikkoja tarkasteltuna Bridgewaterin kaltaisen pienen teollisuuskaupungin näkökulmasta, voi kertaantua kaikkialla Euroopan unionissa, jos ilmenee, että Yhdysvaltojen osavaltioiden taktiikkana tällä alalla on ryöstää meiltä näin työpaikat.
Tämä on kapitalismin ikävä puoli. Kyseessä on sellaisen yhtiöiden omaisuuden riipimiselle omistautuneen yritysryhmittymän suorittama yritysosto, joka palauttaa mahdollisimman paljon rahaa sijoittajille välittämättä yhtään yhteiskunnan ja elinkeinoelämän yleisestä hyvinvoinnista. Juuri tällaisiin tapauksiin komission olisi syytä puuttua. Toivon, että täällä tänä iltana oleva komission jäsen Verheugen ja komission jäsen Mandelson ottavat asian puheeksi amerikkalaisten kanssa ja miettivät, mitä voitaisiin tehdä Bridgwaterin tehtaan pelastamiseksi ja mahdollisesti satojen tuhansien muualla Euroopan unionissa sijaitsevien, tällaisen kehityksen vuoksi uhattuna olevien työpaikkojen säilyttämiseksi. 
Parish (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, olen iloinen voidessamme keskustella verotus- ja ympäristöperusteisesta polkumyynnistä, joka koskee Bridgwaterissa sijaitsevaa British Cellophane -tehdasta. British Cellophane -tehtaalla on pitkä ja kunniakas historia, joka ulottuu yli 50 vuoden taakse. Sillä on suuri menneisyys mahtavana teollisuuslaitoksena Bridgwaterissa. Bridgwater on myös yksi maan länsiosan johtavista teollisuuskaupungeista.
British Cellophane -tehtaan työvoimaa on pitkän aikavälin kuluessa vähennetty, mutta tehtaan tuottavuus ja suhteet työntekijöihin ovat olleet erityisen hyvät ja tehdas on auttanut merkittävästi kaupunkia kaikin tavoin.
Sellofaani on tärkeä kulutushyödyke kaikkialla maailmassa. British Cellophane tuottaa noin 60 000 tonnia sellofaania vuodessa. Tuotetta on valmistettu erittäin hyvin tuottavissa, dynaamisissa ja kannattavissa tehtaissa. Yritys on muutaman viime vuoden aikana muuttunut dramaattisesti; sen osti Candell Investments, jonka omistuksessa on viisi tehdasta. Haluaisin puhua kolmesta sen omistamasta tehtaasta.
Kaksi tehtaista sijaitsee Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja yksi Amerikassa. Yhdistyneessä kuningaskunnassa olevat kaksi tehdasta ovat tuottavia, dynaamisia tehtaita, joista toinen sijaitsee pohjoisessa ja toinen Bridgwaterissa. Haluaisin kertoa tarkemmin kolmannesta, Kansasissa sijaitsevasta tehtaasta.
Kansasin osavaltion lainsäätäjät ovat käyttäneet valtavan määrän rahaa pitääkseen tehtaan Kansasissa. Nyt ei puhuta muutamasta sadasta tuhannesta dollarista vaan miljoonista dollareista. Yhteiskunnan varojen antamisesta tehtaalle päätettiin julkisesti, ja tehtaalle myönnettiin myös viiden vuoden vapautus ympäristövelvoitteista, mikä heikentää British Cellophane -tehtaan tulevaisuudennäkymiä entisestään. Se ei pääty tähän. Tehdas on tuottamaton eikä tee voittoa. Miksi rahaa annettaisiin tehtaalle, joka ei tee voittoa eikä ole tuottava, oli se sitten Kiinassa, Australiassa tai Amerikassa?
Tehdas, joka ei toimi WTO:n sääntöjen mukaan, on uhkana kolmelle sadalle kannattavassa ja erittäin tuottavassa tehtaassa olevalle työpaikalle Yhdistyneessä kuningaskunnassa. British Cellophane säästää joka vuosi noin 20 miljoonaa Englannin puntaa palkoista sekä välittömistä ja välillisistä kuluista. Kyseessä on kannattava ja erittäin tuottava tehdas. Se on tehnyt kaikkensa muuttuakseen ja on suoriutunut paljon amerikkalaisia paremmin. Se tuottaa enemmän ja parempilaatuista tavaraa. Tehdas on tehnyt kaikkensa säilyttääkseen kannattavuutensa. Emme saisi sallia, että se uhrataan vain, koska amerikkalainen tehdas saa tehdä sellaista, mitä me emme voi tehdä.
Tuet ovat vilpillistä kaupankäyntiä, johon liittyy vilpillistä polkumyyntiä ja vilpillistä kilpailua kannattavia tehtaita vastaan. Me emme saisi sallia tällaista. Jos tässä maailmassa on vallalla vapaakauppa, Maailman kauppajärjestöä olisi pyydettävä tutkimaan asiaa. Pyydän komissiota ottamaan asian esille pikaisesti. Asialla on puolueiden laaja tuki. Mielestäni WTO:n pitäisi toimia. Vaadin komissiota ottamaan asian esille. 
Verheugen,
   . Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa käsittelemällä puheena olevaa erityistapausta. Komissio on tietoinen suunnitelmista lopettaa ja mahdollisesti siirtää Bridgwaterissa sijaitseva Innovia Films -tehdas, ja olemme pyytäneet komission yksiköitä tutkimaan, rikkovatko Kansasin osavaltion toimet WTO:n sääntöjä. Tutkimme myös yhteistyössä asianomaisten jäsenvaltioiden kanssa, voidaanko tässä tilanteessa käyttää muita kansainvälisen oikeuden mukaisia keinoja.
Haluan lisätä, että oma poliittinen arvioni tästä tapauksesta on ehdottomasti sama kuin parlamentin jäsenten keskustelussa esittämä arvio. Kansasissa voidaan soveltaa Yhdysvaltojen valtiontukisääntöjä, mutta samaa käytäntöä ei todellakaan sallita täällä. On kuitenkin niin, että Kansasin osavaltio ei kuulu Euroopan unioniin, oli se sitten onni tai ei.
Erityisesti meidän on tarkasteltava OECD:n monikansallisille yrityksille antamien toimintaohjeiden yhteydessä käytettävän valitusmenettelyn suomia mahdollisuuksia. Toimintaohjeissa todetaan, että OECD:n yritysten pitäisi pidättäytyä hakemasta ja hyväksymästä erivapauksia, joita ei ole otettu huomioon ympäristöön, terveyteen, turvallisuuteen, työvoimaan, verotukseen, taloudellisiin kannustimiin tai muihin kysymyksiin liittyvässä normistossa. Olisi kuitenkin huomattava, että nämä toimintaohjeet ja valitusmenettelystä mahdollisesti johtuvat suositukset eivät ole oikeudellisesti sitovia.
Komissio arvioi parhaillaan Kansasissa toteutettujen toimien yhteensopivuutta WTO:n tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen kanssa. Näissä säännöissä annetaan WTO:n jäsenille periaatteessa oikeus päättää omasta verotuksestaan, mutta kielletään verovapautukset silloin, kun ne suoraan edistävät vientiä. Juuri tätä meidän on tutkittava: edistävätkö Kansasissa tehdyt toimet suoraan vientiä. Jos niin on, ne ovat WTO:n sääntöjen vastaisia.
Haluan lisätä muutaman yleisen kommentin WTO:n tehtävästä ympäristöpolitiikan alalla. Korostaisin mielelläni sitä, että WTO:n jäsenet ovat selvästi lausuneet julki, kuinka tärkeää on työskennellä kestävän kehityksen puolesta ja saada kansainvälinen kauppa ja ympäristöpolitiikka tukemaan toisiaan. Euroopan unionilla on tässä erityisen aktiivinen rooli, mutta työ ei ole vielä tehty. WTO:n jäsenet voivat vapaasti noudattaa omaa ympäristöpolitiikkaansa kansallisesti, alueellisesti ja, jos on kyse monenvälisistä sopimuksista, myös maailmanlaajuisesti. Tämä edellyttää myös, että alueellisella, kansallisella ja kansainvälisellä tasolla ryhdytään toimiin, jos nykyistä alueellista, kansallista tai kansainvälistä ympäristölainsäädäntöä rikotaan.
Sovelias vastaus maailmanlaajuiseen "ympäristöperusteiseen polkumyyntiin" onkin se, että ympäristöhallintoa tehostetaan oikeudellisesti sitovilla välineillä, kuten monenvälisillä ympäristösopimuksilla. Komissio on tässä asiassa aktiivinen.
Toisesta esille otetusta aiheesta, haitallisesta verokilpailusta Euroopan unionissa, sanoisin, että kaikki EU:n jäsenvaltiot ovat sitoutuneet noudattamaan yritysverotuksen käytännesääntöjä. Sääntöjen tarkoituksena on estää verotuksessa käytettävät erityistoimet, jotka vaikuttavat tai voivat vaikuttaa yritysten sijaintiin . Melkein kaikki haitalliset verotustoimet, joita on löytynyt vertaisarviointiprosessissa, on poistettu tai niitä ollaan juuri poistamassa. Komission veropolitiikka tähtää ylipäänsä käytännesääntöjen periaatteiden käyttöönottoon myös kolmansissa maissa. Tarkoituksena on puuttua haitalliseen verokilpailuun maantieteellisesti niin laajalti kuin mahdollista. Komissio on tätä silmällä pitäen jo lisännyt useisiin kolmansien maiden kanssa tehtyihin kansainvälisiin sopimuksiin viitteen käytännesääntöihin ja aikoo sisällyttää saman viitteen tuleviin sopimuksiin. Sen lisäksi komissio tukee OECD:n haitallisen verotuksen poistamiseksi toteuttamia toimia. 
Mann, Erika,
   .  Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin jo puheenvuoron pitäneiden kollegojeni jälkeen esittää teille toisen kysymyksen keskusteltavana olevasta ongelmasta. Vuonna 1992 hyväksyimme yhdessä Yhdysvaltojen kanssa uuden transatlanttisen toimintaohjelman, jonka yhteydessä voidaan käydä monenlaista vuoropuhelua, joskus hyvin toimivaa, joskus taas ei. Tiedämme, että yritystenvälinen vuoropuhelu toimii erittäin hyvin, samoin kuluttajien vuoropuhelu. Olemme kuitenkin huomanneet monen vuoden ajan, että työmarkkinaosapuolten välisenä vuoropuheluna tunnetussa vuoropuhelussa, jonka tarkoituksena on saattaa yhteen työntekijät, on vakavia ongelmia. Tähän on monia syitä; osittain kyse on Amerikan ja Euroopan erilaisista perinteistä.
Seuraava huippukokous on suunniteltu pidettäväksi kesällä, ja pyydän teitä sitä valmistellessanne kiireellisesti neuvottelemaan vielä neuvoston kanssa ja harkitsemaan, mitä voitte komissiona tehdä vuoropuhelun tukemiseksi. Vaikka tämä on asia, joka pitäisi jättää ammattiyhdistysten tehtäväksi, tiedän kokemuksesta, että on tarpeen tarkastella, mitä voimme Euroopan unionin eri elimissä tehdä tämän vuoropuhelun käynnissä pitämiseksi ja kenties henkiin herättämiseksi.
Mielestäni voisitte viitata tähän esimerkkitapaukseen yrittäessänne elvyttää vuoropuhelua. Suosittelen lisäksi ongelman esille ottamista yritystenvälisen vuoropuhelun yhteydessä ja puhumista suoraan yrityksille sen selvittämiseksi, olisiko mahdollista päästä yhteisymmärrykseen, jotta OECD:n toimintaohjeet, joihin olette viitanneet, voitaisiin todella toteuttaa käytännössä, eikä niitä jätettäisi huomiotta useissa valtioissa, tässä tapauksessa Kansasissa – vaikka samoin olisi tietysti voinut tapahtua missä tahansa muussa valtiossa.
Minusta se on äärimmäisen tärkeää, koska globaalissa maailmassa, jossa kansainvälinen kilpailu ei varmaankaan muutu yksinkertaisemmaksi vaan pikemminkin vaikeutuu, on kohtuullista vaatia, että OECD:n puitteissa toimivat valtiot todella noudattavat pelin sääntöjä. Voisitte ehkä kertoa mielipiteenne tästä kohdasta ja sanoa, voitteko harkita asian ottamista keskustelunaiheeksi.
Siirryn nyt toiseen käsittelemäänne asiaan eli siihen, että komissio ja neuvosto – ja lisäisin parlamentti – ovat usean vuoden ajan korostaneet WTO:ssa käytävän keskustelun tehostamista tai työelämän normien, ympäristönsuojelunormien ja sosiaalisten normien ottamista mukaan keskusteluun. Haluaisin sanoa, että minusta tuntuisi oikealta ja asianmukaiselta palata aiheeseen tällä kierroksella, vaikka teidän sen olevan hyvin vaikeaa, ja voin vakuuttaa teille, että parlamentti viittaa siihen jälleen päätöslauselmassa. 
Krahmer,
   .  Arvoisa puhemies, haluaisin keskustella vihreiden esittämästä kysymyksestä ja esittää sen laatijalle muutaman kysymyksen, jotka eivät liity mahdollisesti rangaistaviin toimiin WTO:ta vastaan.
Arvoisa Juncker, kysymyksessänne kuvastuu pelko, että kaupan esteiden poistaminen voisi johtaa veroperusteiseen polkumyyntiin. Viittaatte myös tukiin, jotka vaikuttavat heikentävästi monenvälisyyteen perustuvaan kauppajärjestelmään. Ettekö ole sitä mieltä, että korkeiden verojen ja suuren tuen välillä on yhteys? Oletatteko, että maailmassa, jossa ei ole kaupan esteenä olevia tulleja ja niiden synnyttämää kilpailua, sosiaaliset ja ympäristönsuojelunormit poikkeuksetta ja väistämättä luhistuvat? Pelkäättekö kilpailua, kun mainitsette kilpailun aina samassa yhteydessä kuin sanat "haitallinen" ja "polkumyynti"?
Kumpi oikeastaan tuo vaurautta ja työpaikkoja, tavaroiden ja palveluiden vaihto avoimilla markkinoilla ilman kaupan esteitä vai pirstoutuneemmat markkinat, joilla on suuria kaupan esteitä? Oletteko kanssani samaa mieltä siitä, että vain kilpailukykyinen kansallinen talous pystyy noudattamaan ympäristönsuojelunormeja? Jos näin on, voisimmeko kerta kaikkiaan luopua alituisesta väitteestä, että alhaiset verot ja avoimet markkinat merkitsevät samaa kuin heikot ympäristönsuojelunormit ja sosiaaliset normit? Minua kiinnostaisi myös tietää, mitä komission jäsen ajattelee asiasta. 
Portas,
   – Hyvää iltaa, arvoisa puhemies. On hauskaa, että tänä iltana puhetta johtamassa on maanmieheni. Käsittelemme asiaa, jossa brittiläinen sellofaanitehdas on houkuteltu siirtymään Kansasin osavaltioon puhtaasti sillä perusteella, että kyseisessä osavaltiossa on myönnetty poikkeuksia vero- ja ympäristölainsäädäntöön.
Tämä ei valitettavasti ole poikkeus sääntöön, koska itse sääntö kannustaa tekemään näin. Yhdessä Alstomin tapauksen kanssa, josta aiemmin keskusteltiin, tämä kuvastaa selvästi hyvin tunnettua ongelmaa, nimittäin yritysten siirtymisiä, jotka johtuvat yhteiskunnalle vahingollisesta ja ympäristönsuojelun vastaisesta kilpailusta. Voin mainita samanlaisia tapauksia Portugalista.
Toissapäivänä Strasbourgiin tuli työntekijöitä Yasaki Saltanosta, yrityksestä, jolla on kaksi tehdasta Portugalissa ja yhteensä 10 tehdasta koko Euroopassa. Tämä japanilainen monikansallinen yritys on työllistänyt Portugalissa 7 500 ihmistä, mutta tätä nykyä se työllistää vain puolet tuosta määrästä. Juuri eilen johtokunta antoi uhkauksen, jonka mukaan elokuussa saa lähteä vielä 500 työntekijää, ellei hallitus myönnä lisää tukea. On korostettava, että kyseinen yritys sai tontin ja perusrakenteet ilmaiseksi, että se on saanut yhteisön rahoitusta jo vuosia, että työperäisten sairauksien, kuten niveltulehdusten, määrä sen työntekijöiden keskuudessa on epänormaalin suuri ja että johtokunta käytti juuri tätä perusteena, kun se ei irtisanonut sairaita työntekijöitä vaan kehotti heitä irtisanoutumaan.
Arvoisa puhemies, tämä valhe on tullut tiensä päähän jo ajat sitten. On surullista nähdä komission kyvyttömyys tällaisissa tapauksissa, jotka osoittavat sen antaneen periksi. Yhdysvallat ja EU vaativat Maailman kauppajärjestössä yhtenä päivänä protektionismin lopettamista ja jo seuraavana päivänä sen palauttamista tai vastaavien vilpillisiin kriteereihin perustuvien etujen käyttöönottoa. Protektionismin murtamisen lisäksi on sosiaalisia oikeuksia parannettava ja otettava käyttöön tiukempi ympäristönsuojelun valvonta. Tämä on vaihtoehto uusliberalistiselle maailmanjärjestykselle, jossa ei ole enää tarvitse valittaa Kansasin tyyppisistä tapauksista. 
Lundgren (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen huomatessani, että olemme tänä iltana keskustelleet asioista, joista itse asiassa pitääkin keskustella ja päättää tässä parlamentissa. Parlamentin jäsenille on aivan liian tuttua se, että he joutuvat käyttämään aikaansa keskusteluihin ja päätöksentekoon, jotka eivät toissijaisuusperiaatteen mukaan kuulu parlamentille. Tässä tapauksessa asia on kuitenkin selvä.
EU:lla on yhteinen kauppapolitiikka. Siksi parlamentilla on painavat syyt valvoa maailmanlaajuista vapaakauppaa koskevien sääntöjen noudattamista. Tämä järjestelmä on tärkein keino lisätä vaurautta sekä köyhissä että rikkaissa maissa, mutta se edellyttää, että yksittäiset maat ja kauppablokit eivät ala harjoittaa protektionismia, johon usein kuuluvat tullit ja muut kaupan esteet. Siihen voi myös kuulua tiettyjen tuotantomuotojen tukemista tai niitä koskevia erityissääntöjä, joiden tarkoituksena on houkutella maahan tai pitää siellä toimintoja, jotka muutoin eivät selviytyisi kansainvälisessä kilpailussa.
Näitä asioita sääntelee WTO. Olen samaa mieltä muiden parlamentissa puhuneiden kanssa, jotka ovat pyytäneet komissiota ryhtymään mahdollisimman pikaisesti toimiin niitä maita ja EU:n jäsenvaltioita vastaan, jotka rikkovat WTO:n sääntöjä. On kuitenkin tärkeää olla tietoinen siitä olennaisesta erosta, joka on sallittujen ja kiellettyjen välineiden välillä tai tuotantoa suosivan politiikan ja polkumyynnin välillä. Ei ole kiellettyä harjoittaa yleisesti alhaista verotusta kasvun lisäämiseksi. Kiellettyä sen sijaan on suosia joitakin yrityksiä tai teollisuudenaloja veroetuuksilla. Sitä kutsutaan veroperusteiseksi polkumyynniksi. Maalla voi myös olla verrattain vaatimattomat ympäristöpoliittiset pyrkimykset silloin, kun maa on köyhä ja sen on asetettava kasvu etusijalle. Juuri näin oli tämän päivän rikkaissa maissa, kun ne olivat köyhiä. Kiellettyä sen sijaan on suosia yksittäisiä yrityksiä tai teollisuudenaloja myöntämällä erivapauksia voimassa olevista ympäristövaatimuksista. Tätä kutsutaan ympäristöperusteiseksi polkumyynniksi.
Ehdotan, että komissio tehdessään analyyseja ja toteuttaessaan toimia erottaa selvästi toisistaan lailliset säännöt kasvun ja vaurauden edistämiseksi ja lainvastaiset polkumyyntimenetelmät. 
Ford (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, koska komission jäsen Verheugen on ilmoittanut komission tutkivan, edistävätkö tuet suoraan vientiä – mikä olisi laitonta – haluaisin pyytää häntä kirjoittamaan yritykselle komission puolesta kirjeen, jossa yritystä pyydetään lykkäämään päätöstä tehtaan sulkemisesta, jonka on määrä tapahtua kahden viikon kuluessa, kunnes asia on selvitetty. 
Verheugen,
   . Välitän kysymyksen kollegalleni Mandelsonille, joka vastaa asiasta.
Haluaisin sanoa jäsen Mannille, että panen merkille suositukset ja hyväksyn ne täysin. Varmistan, että asiasta keskustellaan Euroopan ja Amerikan välisissä liike-elämän konferensseissa ja muilla foorumeilla. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Protasiewiczin ja muiden laatima Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän suullinen kysymys komissiolle uusista jäsenvaltioista peräisin olevien työntekijöiden ja yritysten syrjinnästä EU:n sisämarkkinoilla (B6-0173/2005). 
Protasiewicz (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, vajaan kolmen viikon kuluttua tulee kuluneeksi vuosi Euroopan unionin laajentumisesta. Laajentuminen täytti miljoonien Keski-Euroopan kansalaisten unelmat yhteisestä Euroopasta, jossa vallitsevat oikeudenmukaiset periaatteet ja yhtäläiset mahdollisuudet kaikille.
Laajentumiseen valmistautuessaan uudet maat avasivat markkinansa länsimaisten yritysten, tavaroiden, palvelujen ja työntekijöiden virralle. Tämä tapahtui usein kiihkeän sisäpoliittisen keskustelun vallitessa ja monien ryhmien, lähinnä työntekijöiden edustajien, voimakkaista vastalauseista huolimatta. Työntekijät pelkäsivät menettävänsä työpaikkansa ja väittivät ponnekkaasti, että kansallisia markkinoita olisi suojeltava epäreilulta länsimaiselta kilpailulta. Tunsimme kuitenkin, että Euroopan unionin jäsenyys merkitsi ennen kaikkea tulemista osaksi yhteismarkkinoita, jotka takaavat vapauden harjoittaa liiketoimintaa missä tahansa unionin alueella. Olimme samalla vakuuttuneita siitä, että eurooppalaisissa perussopimuksissa on määrätty sääntöjä, jotka ovat oikeudenmukaisia kaikille toimijoille niiden kotimaasta riippumatta. Valitettavasti 11 viime kuukauden aikana on syrjitty useaan otteeseen niitä uusista maista peräisin olevia yrittäjiä, jotka haluavat harjoittaa liiketoimintaa niin kutsutuissa vanhoissa unionimaissa, ja syrjintä on kohdistunut myös heidän työntekijöihinsä.
Räikeintä syrjintää tapahtuu Alankomaissa, Itävallassa ja Italiassa. Kyseisten maiden oikeusjärjestelmät sallivat sen, että yrityksiä ja työntekijöitä kohdellaan eri tavoin riippuen siitä, tulevatko ne niin kutsutuista viidestätoista vanhasta jäsenvaltiosta vai kymmenestä uudesta jäsenvaltiosta. Yhtenä esimerkkinä on se, että uusien jäsenvaltioiden yrityksiä vaaditaan hakemaan työlupia lähetetyille työntekijöille jo ennen liiketoiminnan aloittamista. Tämä menettely vie paljon aikaa – Itävallassa jopa kuusi viikkoa – ja vaatimus koskee ainoastaan uusista maista peräisin olevia yrityksiä ja työntekijöitä. Viidentoista vanhan jäsenvaltion taloudellisilta yksiköiltä ei tällaisia hakemuksia vaadita. Niiden täytyy ainoastaan ilmoittaa asiasta toimivaltaisille viranomaisille toimittamalla niille lomake sekä luettelo lähetetyistä työntekijöistä. Ne voivat alkaa tarjota palvelujaan välittömästi ilman mitään turhia viivästyksiä. Jos viranomaiset haluavat tehdä tarkastuksia, ne voidaan suorittaa töiden jo alettua puuttumatta yrityksen liiketoimintaan. Tämä on selkeä esimerkki kansallisen lainsäädännön oikeuttamasta syrjinnästä, joka johtaa reilujen kilpailuedellytysten loukkaamiseen unionin yhteismarkkinoilla.
On myös useita muita maita, joissa ei ole virallisia syrjiviä säännöksiä mutta joiden hallinto ja virkamiehet toimivat niin, että uusista jäsenvaltioista peräisin olevien yritysten on käytännössä mahdotonta harjoittaa vapaasti toimintaansa.
Minulla on mukanani koko joukko valituksia yrittäjiltä, jotka ovat saaneet erityisen kovaa kohtelua, vaikka he ovat noudattaneet kaikkia virallisia vaatimuksia. Niin yritysten omistajien kuin työntekijöidenkin käsiin on esimerkiksi heidän työskennellessään lyöty leimoja, heitä on pantu käsirautoihin, he ovat saaneet koiria peräänsä ja jopa joutuneet pidätetyiksi ilman mitään hyvää syytä. Minun on valitettavasti todettava, että Saksa ja Ranska ovat syyllistyneet tällaiseen kohteluun aivan liian usein.
Haluankin kysyä arvoisalta komission jäseneltä, mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä varmistaakseen, että yritysten ja kansalaisten tasapuolista kohtelua koskevia perustamissopimuksen määräyksiä noudatetaan? Onko komissio jo tarkastanut jäsenvaltioiden säännökset varmistaakseen uusista jäsenvaltioista peräisin oleville taloudellisille yksiköille tasapuoliset toimintaedellytykset? Jos on, niin mikä on tarkastuksen tulos? Jos ei, niin milloin tällainen säännösten ja käytäntöjen tarkastus suoritetaan, jotta syrjintä voitaisiin estää?
Haluan myös tuoda esiin näkemyksen, josta suuri osa kollegoistani on samaa mieltä. Katsomme, että ellei komissio ala aktiivisesti torjua uusista jäsenvaltioista peräisin oleviin yrityksiin ja työntekijöihin kohdistuvaa syrjintää, emme pysty saavuttamaan Lissabonin strategiassa määriteltyjä taloudellisia tavoitteita.
Lopuksi haluan todeta, että uskon Euroopan komission olevan tietoisen tilanteesta. Komission jäsenen Verheugenin läsnäolo täällä tänään komission varapuheenjohtajan ominaisuudessa antaa minulle syytä toivoa, että asia on todellakin näin. 
Verheugen,
   .  Arvoisa puhemies, minulla jos kellä täällä parlamentissa on tietoa siitä, millaisia ongelmia uusissa jäsenvaltioissa kohdataan, sillä olin viiden vuoden ajan vastuussa laajentumisesta. Teidän ei siis tarvitse kertoa minulle niistä.
Vastatakseni viittaamaanne tapaukseen totean, että komissio on saanut valituksia yhden tietyn jäsenvaltion osalta. Sitä syytetään yhteisön lainsäädännön rikkomisesta, koska se vaatii työlupia niille uusista jäsenvaltioista peräisin oleville työntekijöille, jotka on lähetetty tai jotka aiotaan lähettää tarjoamaan palveluita kyseiseen jäsenvaltioon. Komissio onkin ryhtynyt tarvittaviin toimiin kyseistä jäsenvaltiota vastaan, pyrkii aloittamaan rikkomismenettelyn sitä vastaan ja tulee huolehtimaan siitä, että tilanne korjataan.
Muista valituksista komissiolla ei ole mitään tietoa. Etenkään sijoittautumisvapaudesta, jonka mainitsitte ja joka tuli voimaan jo 1990-luvun puolivälissä eikä vasta 1. toukokuuta 2004, ei ole tehty yhtään valitusta. Jos teillä on tietoa sijoittautumisvapauteen liittyvistä syrjintätapauksista, komissio ottaa mielellään niitä vastaan. Komission saamat viralliset valitukset ovat koskeneet sijoittautumisvapautta vain yhdessä tietyssä jäsenvaltiossa, jonka osalta on jo ryhdytty tarvittaviin toimiin. 
Handzlik
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, eri jäsenvaltioiden taloudellisten yksiköiden tasapuolisen kohtelun periaate on yksi Euroopan unionin peruskivistä. Keskustelemme tänään uusista jäsenvaltioista peräisin olevien yrittäjien ja työntekijöiden syrjinnästä vanhan Euroopan markkinoilla. Haluaisin kysyä, onko oikein, että Ranskan hallinto kysyy puolalaisilta yrittäjiltä, jotka haluavat tarjota palvelujaan Ranskassa, millä tavalla he luulevat olevansa parempia ja miten he siis voivat perustella luvan saamista toiminnalleen Ranskassa. Olen perehtynyt asiaan perinpohjaisesti ja havainnut, että uusien jäsenvaltioiden pk-yrittäjät ryhtyvät yleensä vain harvoin valittamaan kokemastaan syrjinnästä toimivaltaisille viranomaisille. Tällaisilla yrittäjillä on vain vähän resursseja käytettävissään, ja he tekevät tietoisen päätöksen olla aloittamatta pitkällisiä ja kalliita oikeudenkäyntejä. He yksinkertaisesti pelkäävät isäntämaiden uusia vainotoimenpiteitä, sillä tavallinen yrittäjä on hyvin heikossa asemassa ryhtyessään taisteluun koko valtion koneistoa vastaan.
Yksi äänestäjiemme meille uskomista tehtävistä on syrjinnän uhrien puolustaminen. Olemmekin unionin perusperiaatteiden valvojia ja meidän on syytä kysyä itseltämme, mihin tilaan Eurooppa joutuu, jos syrjintää ei ensin poisteta. On kaksi asiaa, jotka ovat unionin tulevaisuuden kannalta ensiarvoisen tärkeitä. Toinen on Lissabonin strategia ja toinen palveludirektiiviluonnos. Me kaikki tiedämme, että syrjintä lamauttaa sisämarkkinat ja estää niiden moitteettoman toiminnan, mikä puolestaan tekee mahdottomaksi Lissabonin strategian tavoitteiden saavuttamisen. Onkin meidän kaikkien edun mukaista varmistaa, että sisämarkkinoista todellakin tulee yhtenäinen taloudellinen yksikkö, jossa ei harjoiteta syrjintää. Tätä ei voida saavuttaa, jos markkinoiden tielle asetetaan lukuisia kansallisia esteitä.
Lopuksi haluan huomauttaa, että tänään käsiteltävät syrjintätapaukset sisämarkkinoilla ovat valitettavia esteitä yhteisille yhdentymispyrkimyksillemme. Jos annamme näiden esteiden olla, meidän on kannettava niiden seuraukset. 
De Rossa,
   .  Arvoisa puhemies, tarvitsisin kaksi tuntia käsitelläkseni yksityiskohtaisesti ongelmia, joita vierastyöläiset kohtaavat tullessaan Irlantiin ja työskennellessään siellä. Olemme kuuluisia siitä, että olemme yksi avomielisimpiä maita kymmenen uuden jäsenvaltion kansalaisten maahantulon suhteen. Se on totta. Irlannissa on monia hyviä työnantajia, jotka kohtelevat työntekijöitään hyvin. Valitettavasti Irlannissa on myös työnantajia, jotka kohtelevat kymmenestä uudesta jäsenvaltiosta peräisin olevia työntekijöitään kauhistuttavalla tavalla. Työntekijöiden on esimerkiksi odotettu työskentelevän 12 tuntia päivässä ja 7 päivää viikossa yhden euron tuntipalkalla. Puolan suurlähetystö on ilmoittanut, että sinne jonottaa ihmisiä, jotka tulevat kyynelsilmin kertomaan saaneensa saman tien potkut työnantajilta, jotka tietävät, että jonossa on runsaasti puolalaisia työntekijöitä, jotka ovat valmiita ottamaan heidän työpaikkansa.
Haluan ottaa tänä iltana puheeksi tapauksen, joka liittyy tietyn jäsenvaltion sijasta tiettyyn ehdokasmaahan: turkkilaisia työntekijöitä Irlannissa palkanneen turkkilaisen yrityksen, joka riistää järjestelmällisesti työntekijöitään. Se on siirtänyt työntekijöilleen kuuluvia varoja valvomalleen tilille hollantilaisessa pankissa. Yrityksen epäillään omistavan kyseisen pankin.
Haluan komission jäsenen tutkivan tapauksen. Haluan komission ottavan yhteyttä Irlannin viranomaisiin selvittääkseen, miksi parlamentin jäsenen täytyy paljastaa nämä seikat, vaikka Irlannissa on ministeriö, joka on vastuussa työlainsäädännön rikkomistapausten tutkimisesta. Meillä on koko maata varten 21 tarkastajaa, mikä on valitettavan vähän. Tarvitsemme ainakin 100 tarkastajaa.
Haluaisin komission myös tutkivan, onko Gama – mainitsemani yritys – osallisena rahanpesussa ja siirtääkö se laittomasti työntekijöille kuuluvaa rahaa Irlannista Alankomaissa sijaitsevaan pankkiin, jonka sen väitetään myös omistavan.
Haluan, että tämä asia tutkitaan. Ei riitä, että taputtelemme toisiamme selkään ja toteamme tekevämme suuria asioita luomalla kilpailua ja varmistamalla ihmisille työpaikkoja, jos nämä samat ihmiset joutuvat ikävän riiston kohteeksi. Se ei riitä. Komission on pystyttävä kantamaan vastuunsa eurooppalaisen lainsäädännön noudattamisen varmistamisessa. 
Grabowski
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, unioni omaksui siihen myöhemmässä vaiheessa liittyneiden Espanjan, Portugalin, Kreikan ja Irlannin kaltaisten taloudellisesti kehittymättömien maiden osalta yrittäjyyden ja kilpailukyvyn johdonmukaisen kehittämispolitiikan. Tämän politiikan osana helpotettiin kyseisten maiden pääsyä unionin markkinoille, mikä johti niiden kauppataseiden paranemiseen. Se oli yksi keskeisimmistä tekijöistä, joka lisäsi työpaikkoja, maiden verotuloja ja investointeja, ja johti nopeaan talouskehitykseen. Helpompi pääsy yhteisön markkinoille tarjosi kehittymättömille maille tilaisuuden kaventaa merkittävästi niiden ja kehittyneempien maiden välistä kuilua. Kysynkin nyt teiltä hyvät kuulijat: pääsivätkö Euroopan unionin jäsenyyttä toivoneet entiset kommunistimaat nauttimaan samasta mahdollisuudesta? Vastaus on: eivät. Sen sijaan, että unioni olisi osoittanut solidaarisuushenkeä ja tarjonnut apua, se käytti hyväkseen omaa vahvuuttaan ja pääomaetujaan. Se käytti hyväkseen johtajien alistuvaisuutta ja lahjottavuutta ja viivytti lisämyönnytysten saatavuutta. Selkein esimerkki edellä mainitusta politiikasta oli Puolan ja Euroopan unionin välisen kauppataseen alijäämä, joka oli ennen ylijäämäinen 10 miljardia euroa vuodessa. Uudet työpaikat ja voitot luotiin unionissa, ei Puolassa, mutta työttömyyden ja köyhyyden lisääntymisestä joutui kärsimään juuri Puola. Mitä Puolan omien markkinoiden avautuminen unionin yrityksille merkitsi puolalaisille yrityksille? Mitä unioniin liittyminen merkitsi niille? Se merkitsi ensinnäkin epäreilua kilpailua sellaisten yritysten kanssa, jotka nauttivat teknologisista eduista ja pääomaeduista. Se merkitsi myös, että unionin konsernit ostivat puolalaisia liikeyrityksiä, pankkeja ja rahoituslaitoksia pilkkahintaan. Ulkomaiset konsernit eivät usein maksaneet veroja tai investoineet Puolaan. Päinvastoin ne siirsivät voittonsa maan ulkopuolelle. Lisäksi se merkitsi puolalaisille suuria uhrauksia yritystensä uudenaikaistamiseksi ja unionin vaatimusten, standardien ja asetusten noudattamiseen liittyvien huomattavien kustannusten maksamiseksi. Se merkitsi myös suostumista kalliisiin ja monimutkaisiin byrokraattisiin ja hallinnollisiin menettelyihin ja myöntymistä verojärjestelmiin, joissa puolalaiset yritykset joutuivat huonompaan kilpailuasemaan ja jotka lisäsivät työvoimakustannuksia. Arvonlisävero on tästä yksi esimerkki. Se merkitsi lopuksi myös suostumista unionin määräämiin kiintiöihin ja tuotannonrajoituksiin joko suhteellisen kilpailukykyisillä ja nykyaikaisilla aloilla, kuten puolalaisessa laivanrakennusteollisuudessa, tai korkealaatuisia tuotteita valmistavilla sektoreilla, kuten elintarvikealalla.
Puolasta tuli unionin jäsen lähes vuosi sitten, ja onkin ilmennyt, että kaikista puolalaisille yrityksille asetetuista rajoituksista ja ongelmista huolimatta ne ovat onnistuneet olemaan kilpailukykyisiä, harjoittamaan vientiä ja työskentelemään paremmin. Näin on tapahtunut myös yksilötasolla. Jäsenvaltioiden hallitusten ja paikallisviranomaisten vastareaktiona on ollut turvautua muihin toimenpiteisiin rajoittaakseen puolalaisten liikeyritysten pääsyä unionin markkinoille. Tällaisia toimenpiteitä ovat esimerkiksi säännöt palvelujen tarjoamisesta; se on markkinasektori, joka tuottaa 70 prosenttia bruttokansantuotteesta ja tuo käytännössä 100 prosenttia lisää uusia työpaikkoja. Toisena esimerkkinä ovat puolalaisille rakennusalan yrityksille ja niiden palkkaamille työntekijöille asetetut rajoitukset. Tilannetta pahentaa vielä se, että kyseisiä rajoittavia säännöksiä panevat täytäntöön innokkaat paikallisvirkamiehet. Puolalaisten yritysten kärsimästä vainosta voisi kirjoittaa kirjan. Paikallisviranomaisille tehdyt valitukset eivät johda jatkotoimiin. Ei ole yllättävää kuulla, että nuo samat yli-innokkaat virkamiehet eivät koskaan ole kiinnostuneita tapauksista, joissa puolalaiset työntekijät ovat alipalkattuja, työskentelevät laittomasti tai tekevät epämieluista työtä. Herääkin kysymys siitä, mikä Euroopan unioni on ja mihin se pyrkii?
Olivatko kaikki iskulauseet solidaarisuudesta, eroavaisuuksien poistamisesta, kehityksen nopeuttamisesta ja yhteismarkkinoista vain tyhjää puhetta?
Puola ja muut entiset kommunistivaltiot eivät enää voi antaa enempää periksi Euroopan unionille. Ne ovat antaneet periksi niin paljon kuin ovat voineet. Siksi puolalaiset yrittäjät nousevatkin puolustamaan maataan, ja me, parlamentin puolalaiset jäsenet seisomme rinta rinnan heidän vierellään. Vaadimme nopeita ja vankkoja päätöksiä syrjintätapausten ja niiden syiden poistamiseksi. Vaatimuksemme eivät ole kohtuuttomia. Haluamme ainoastaan tasapuoliset toimintaedellytykset ja reilun toimintavapauden kaikille. Jatkamme taistelua kunnes pääsemme voitolle, vaikka se merkitsisikin Euroopan unionin luhistumista! 
Szymański
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan aluksi kiittää Protasiewiczia asian käsittelystä. Protasiewicz edustaa kanssani samaa vaalipiiriä, ja itse asiassa neljä puhujaa on kotoisin Ala-Sleesiasta, mikä tekee siitä tässä asiassa eräänlaisen vakiokantajan. Tämä on todellakin kunnioitettavaa, ja olen siitä iloinen.
Laajentuminen ei ainoastaan tuonut monia taloudellisia etuja uusille jäsenvaltioille vaan myös valtavia taloudellisia etuja koko unionille varsinkin potentiaalisina etuina. Tämä tapahtui siksi, että uudet maat tarjosivat hieman alempia veroja ja hieman halvempaa työvoimaa ja samalla vakaan oikeudellisen kehyksen liiketoiminnan harjoittamiselle yhdentymisen ansiosta. Uudet maat tarjoavat näin ollen Euroopan unionille mahdollisuuksia eikä uhkia, kuten eräät puhujat ovat antaneet ymmärtää. Siksi olemmekin huolissamme esteistä, joita hallintoviranomaiset tarkoituksella asettavat puolalaisille, tšekkiläisille ja unkarilaisille yrittäjille estäen heidän liiketoimintansa vanhan unionin alueella. Valitettavasti tämä koskee kaikkia kymmentä maata. Yhteismarkkinoiden sulkeminen näiltä yrittäjiltä merkitsee uusia jäsenvaltioita haittaavaa toimintaa. Siitä on haittaa myös yhdentymiselle, koska se heikentää luottamusta, jota Euroopan kansalaiset tuntevat yhdentymisprosessia kohtaan. Siitä on kuitenkin haittaa ennen kaikkea Euroopan hyvinvoinnille. Muistamme kaikki taistelun vero- ja sosiaalipoliittisista kysymyksistä. Me emme hyväksy sitä sosialistista näkökantaa, jonka mukaan sosiaaliturva- tai verojärjestelmien välinen kilpailu merkitsee polkumyyntiä ja on haitaksi kaikkien eurooppalaisten hyvinvoinnille. Me joko omaksumme Euroopassa moniarvoisen lähestymistavan vero- ja sosiaalipoliittisiin kysymyksiin tai menetämme pelin kauppakumppaneillemme, jotka sijaitsevat uusia maita paljon kauempana. Tarkoitan tässä Kiinaa ja Intiaa.
Voidaan tietenkin päättää pitää puolalaiset ja muut yrittäjät edelleen ulkona, mutta on muistettava, että tämä upottaa Euroopan yhä syvemmälle talouskasvun pysähtyneisyyden suohon. Sen sijaan, että komissio esittää epämääräisiä ajatuksia talous- ja verolainsäädännön eri näkökohtien yhdenmukaistamisesta, sen olisi keskityttävä suorittamaan loppuun jo noin 50 vuoden ajan keskeneräisenä ollut tehtävä eli yhteismarkkinoiden aikaansaaminen. 
Belohorská (NI ).
    Rautaesirippu repesi viisitoista vuotta sitten, ja itäeurooppalaiset ihmiset odottivat vilpittömästi, että heistä tulee tasavertaisia kumppaneita tietenkin tietyt taloudelliset kriteerit täytettyään.
Mikä on totuus tänään? Komission jäsen Verheugen sekä monet parlamentin jäsenet keskustelivat täällä myötätuntoisesti Alstomin pakkolomautusten aiheuttamista ongelmista ja mainitsivat 250 työntekijän kohtalon. Arvoisa jäsen Verheugen, enemmän kuin kenenkään muun juuri teidän pitäisi olla tietoinen siitä, että Slovakiassa jäi työttömäksi ei satoja vaan tuhansia ihmisiä niiden uudistusten vuoksi, joita olimme toteuttaneet tullaksemme Euroopan unionin jäseneksi. Slovakit tekivät suuria uhrauksia tämän tavoitteen saavuttamiseksi. En usko, että kukaan katui sitä tullessamme tasavertaisiksi kumppaneiksi vuosi sitten –olimme kaikki iloissamme. Niin ainakin ajattelimme silloin.
Mikä on totuus tänään? Olen vakaasti sitä mieltä, että juuri viisitoista vanhaa jäsenvaltiota olivat pitkälti valmistautumattomia laajentumiseen – emme me. Tavaroiden vapaa liikkuvuus itään on todellakin toteutunut – meillä on tänään yhtä hienoja kauppoja kuin teillä, ja se on suurenmoista; slovakkien ei enää tarvitse lähteä länteen ostamaan ylellisyystavaroita.
Entä miten sitten on ihmisten vapaan liikkuvuuden laita? Vaikka kansalaisuuteen perustuva syrjintä on kielletty, työpaikkoja olisi tarjottava etupäässä uusista jäsenvaltioista eikä kolmansista maista peräisin oleville työntekijöille. Kolmea maata lukuun ottamatta kaikki muut ovat asettaneet siirtymäajan säännöksiä, jotka ovat voimassa 2–7 vuotta ja jättäneet mahdollisuuden harkita asiaa uudelleen myöhemmin; näin ollen siirtymäaikoja voidaan jopa pidentää. Tämä vain lisää työntekijöiden oikeudellista epävarmuutta. Olemme täysin tietoisia siitä, että lännessä työskentelevät kansalaisemme – erittäin ammattitaitoiset, koulutetut ja monikieliset nuoremman sukupolven edustajat – saavat korkeampaa palkkaa, mutta millaisissa sosiaalisissa ja ihmisarvolle sopimattomissa oloissa. Pyydänkin, että otatte huomioon myös tämän seikan. 
Kohlíček,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, uusista jäsenvaltioista peräisin oleviin työntekijöihin ja yrityksiin kohdistuva syrjintä on hyvin tiedossa. Syrjintä alkaa siitä, että vanhojen jäsenvaltioiden ja muiden teollisuusmaiden yritykset toimivat Keski-Euroopan maissa ikään kuin eivät olisi koskaan kuulleetkaan työlainsäädännöstä. Esimerkiksi eräät tšekkiläiset supermarketit ovat kuuluisia kassa-apulaistensa keskiaikaisista työoloista ja ihmisten säännöllisistä irtisanomisista kolmen kuukauden koeajan aikana. Tällaisista väärinkäytöksistä on monia muitakin esimerkkejä, kuten kielto liittyä ammattiyhdistyksiin, mitä tietenkään ei ole virallisesti vahvistettu kirjallisena mutta on eritoten mainitsemisen arvoinen.
Kauppaketjut suhtautuvat myös tavarantoimittajiinsa tyypillisen siirtomaavaltaisesti, ja niiden pitkiä maksuaikoja, mainosmaksuja, hyllytilasta perimiä palkkioita sekä äärimmäisen halpoja hintoja on jo arvosteltu useissa yhteyksissä. Tällaiset käytännöt ovat aivan yleisiä Keski- ja Itä-Euroopan maissa, ja on myös täysin tavanomaista, että paikallisten tavarantoimittajien tavaroille tarjotaan vain vähän tilaa, heitä vaaditaan tarjoamaan rahatalletuksia ennen tavarantoimituksen alkua ja toimittamaan tavaroita mihin aikaan päivästä hyvänsä seitsemänä päivänä viikossa.
Uusien jäsenvaltioiden työoloissa on siis valtavan paljon ratkaisematta olevia ongelmia. Samalla uusista jäsenvaltioista peräisin olevien työntekijöiden on kuitenkin erittäin vaikea saada tutkintonsa tunnustetuksi heidän saapuessaan vanhoihin jäsenvaltioihin huolimatta siitä, että asiasta on tehty kansainvälisiä sopimuksia. Tšekin ja Slovakian koulutetut sairaanhoitajat työskentelevät vanhoissa jäsenvaltioissa järjestelmällisesti sairaanhoitajaharjoittelijoina, ja heille maksetaan sen mukaisesti, vaikka he ovat ylikoulutettuja kyseisiin töihin. Ammattitaitoiset käsityöläisemme ovat myös vain harvoin suorittaneet valtion tunnustamia tutkintoja, ja tämä merkitsee, että heidät luokitellaan palkkauksensa mukaan ammattitaidottomiksi työntekijöiksi riippumatta siitä työstä, mitä he todellisuudessa ovat tehneet. Näin tapahtuu etenkin rakennusalalla.
Korkeakoulututkintojen tunnustaminen on myös suuri ongelma, ja nykylainsäädännössä onkin tältä osin paljon toivomisen varaa. Esimerkiksi Tšekissä on asiasta voimassa kolme lakia, jotka ovat kaukana täydellisestä. Tälle asiantilalle on jo korkea aika tehdä jotain, ja pyydänkin Euroopan komissiota ja jäsen Verheugenia laatimaan ehdotuksen asianmukaisista oikeudellisista toimenpiteistä. Kiitän tarkkaavaisuudestanne. 
Brejc, Mihael (PPE-DE ).
    Puheenjohtaja Barroso on korostanut täällä Lissabonin strategian merkitystä ja kiireellistä tarvetta saada palvelut virtaamaan vapaasti, mikä onkin Euroopan unionin sisämarkkinoiden viimeinen tunnuspiirre. Yhtäältä halutaan siis selkeästi poistaa esteet, jotta sisämarkkinat saataisiin toimimaan parhaalla mahdollisella tavalla, kun taas toisaalta me uudet jäsenvaltiot olemme havainneet yritystemme olevan usein eriarvoisessa asemassa. Sisämarkkinoilla rajoitetaan esimerkiksi koneiden ja laitteiden valmistuksen ja asennuksen, metallirakentamisen, rakennustyön, sisustustyön ja luonnonkiven työstämisen aloilla toimivien yhteisöyritysten toimintaa.
Arvoisa komission jäsen, kerroitte olevanne tietoinen ongelmista uusissa jäsenvaltioissa. Tänään emme kuitenkaan keskustele näistä ongelmista vaan pikemminkin ongelmista vanhoissa jäsenvaltioissa. Kerroitte, että komissio ryhtyy toimiin rikkomuksia vastaan. Haluaisimme tietenkin mielellämme tietää, milloin tämä tapahtuu ja mitkä ovat näiden toimien seuraukset. Syrjivät käytänteet ovat selvästikin levinneet erittäin laajalle kun taas ne käytänteet, joiden pitäisi varmistaa yhteisön säännöstön noudattaminen, ovat tehottomia.
Arvoisa komission jäsen, minusta näyttää siltä, että Euroopan unionin uudet jäsenvaltiot olivat paljon paremmin valmistautuneita EU:n jäsenyyteen ja laajentumiseen kuin EU:n toimielimet. Kuulisin mielelläni mielipiteenne tästä asiasta. 
Golik (PSE ).
      Arvoisa puhemies, haluan aluksi esittää teille lämpimät onnitteluni valintanne johdosta ja esiintymisestänne ensimmäistä kertaa varapuhemiehen ominaisuudessa. Arvoisa komission jäsen, tämänpäiväisen keskustelun tulokset eivät voisi sattua parempaan aikaan niille monille liikemiehille ja kansalaisille, joiden mielestä kaikilla on yhtäläiset oikeudet laajentuneessa EU:ssa ja jotka haluavat myydä arvokkainta omaisuuttaan – eli omaa työtään – vanhoissa jäsenvaltioissa. On kuitenkin myös monia, jotka eivät enää halua työskennellä Euroopan unionissa. Nämä ihmiset ovat jo yrittäneet työskennellä täällä, mutta heitä on kohdeltu eriarvoisesti, ja he ovat joutuneet vastakkain lainvastaisesti toimivien keskus- ja paikallisviranomaisten kanssa. Lakia on rikottu muun muassa toimittamalla liian intomielisiä tarkastuksia, joihin usein osallistuu koiria ja poliiseja, tai tekemällä pidätyksiä, joiden aikana ihmisten käsiä leimataan ja he joutuvat käsirautoihin. Tällöin rikotaan heidän henkilökohtaisia oikeuksiaan. Kyseiset yritykset ja ihmiset eivät enää koskaan halua työskennellä tai tarjota palveluja vanhoissa jäsenvaltioissa. Tällaiseltako palvelu- ja työmarkkinat tulevat näyttämään yhtenäisessä Euroopassa? Äänestäjiemme edustajina olemme velvollisia puolustamaan heidän oikeuksiaan EU:ssa. En ole kuullut yhdestäkään tapauksesta, jossa ihmisiä olisi kohdeltu tällä tavoin Puolassa, vaikka maassa toimii useita tuhansia ulkomaisia yrityksiä ja suuri osa teollisuudesta sekä suurin osa pankeista on ulkomaisen pääoman omistuksessa. Puolalaiset organisaatiot, liikemiehet, ministeriöt ja suurlähetystöt saavat säännöllisesti tietoa tapauksista, joissa eurooppalaisille yrityksille alihankintana palveluja tarjoavia puolalaisia yrityksiä ja Puolan kansalaisia on syrjitty. Poznaniin perustetun Apola-yrityksen tapaus on erinomainen esimerkki tällaisesta syrjinnästä ja yksi monista, jotka ovat tulleet tietooni. Ranskan poliisi ja viranomaiset uhkailivat, pidättivät ja vainosivat yrityksen työntekijöitä ja edustajia Gardin alueella. Tällainen käytös johtuu usein siitä, että virkamiehet ovat inhimillisiä, tai pikemminkin epäinhimillisiä, eikä heillä ole riittävästi tietoa säännöistä. Emme kanna tästä mitään yleistä kaunaa kansakuntia tai hallituksia kohtaan, mutta asiasta olisi keskusteltava täällä parlamentissa, ja siksi tämänpäiväisen keskustelun olisi johdettava päätöslauselmaan, jossa tällaiset lainvastaiset toimet tuomitaan. Haluan lopuksi tuoda esiin vielä yhden tapauksen, joka koskee kansalaisuuteen perustuvaa syrjintää. Se koskee Euroopan komission asettamia uusia vaatimuksia, joita sovelletaan ainoastaan puolalaisiin sairaanhoitajiin ja kätilöihin. Heitä vaaditaan nykyään työskentelemään viidestä seitsemään vuotta saadakseen todistuksen, jossa vahvistetaan heidän pätevyytensä ja jota ilman he eivät voi työskennellä sairaanhoitajina tai kätilöinä EU:ssa. Kaikilta muilta 24 jäsenvaltion kansalaisilta vaaditaan ainoastaan 3–5 vuoden työskentelyä. Sen lisäksi, että näiltä sairaanhoitajilta ja kätilöiltä riistetään mahdollisuus työntekoon ja viedään pois heidän aiemmat oikeutensa, nämä EU:n lainsäädäntöön sisällytetyt vaatimukset loukkaavat heidän ammattiylpeyttään. Olen odottanut komissiolta vastausta tähän asiaan usean viikon ajan, ja sadat tuhannet sairaanhoitajat ja kätilöt odottavat vastausta Euroopan parlamentille jättämäänsä vetoomukseen. 
Libicki (UEN ).
      Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, EU:n talous on huonossa kunnossa ja Ranskan ja Saksan taloudet kaikkein huonoimmassa. Näyttää siltä, että tähän ovat syypäitä lähes kaikki. Yhdysvaltoja voidaan syyttää liian alhaisesta dollarin vaihtokurssista, Kaukoitää orjatyövoiman käyttämisestä ja uusia jäsenvaltioita todella terveen ja kilpailukykyisen talouspolitiikan harjoittamisesta. Keksitään jopa uusia sanoja, jotka ovat klassisia esimerkkejä orwellilaisesta uuskielestä. Esimerkiksi jäsen Szymański käytti puheenvuorossaan sanaa "polkumyynti" kaikkine negatiivisine konnotaatioineen sen sijaan, että puhuisi vain terveestä taloudellisesta kilpailusta.
Vaikka Bolkesteinin direktiiviluonnoksella oli monia ansioita, kaikki niin sanotun "yhteiskuntatalouden" kannattajat loukkaantuivat, kun se jätettiin käsiteltäväksi. Tämän erinomaisen direktiiviluonnoksen hylkäämiseksi tarvittiin ainoastaan vihaista murinaa Pariisin ja Berliinin suunnalta. Asiaa voidaan tietenkin lähestyä myös muilta kanteilta, ja yksi niistä on syrjintä. Siitä onkin paljon näyttöä, kuten aiemmat puhujat ovat todenneet esittäen pitkän luettelon syrjinnän kohteeksi joutuneista henkilöistä ja yrityksistä.
Haluan korostaa, että komission jäsentä Verheugenia pidetään suuressa arvossa Puolassa, vaikka pidänkin yllättävänä hänen väitettään siitä, että hän on saanut vain yhtä maata koskevan yhden valituksen. Vetoomusvaliokunnan puheenjohtajana olen laatinut syrjintätapauksista pitkän luettelon, jonka olen toimittanut komission jäsenelle Verheugenille, puheenjohtajavaltiona toimivalle Alankomaille ja komission jäsenelle Bolkesteinille. Mielestäni on valitettavaa, etteivät komission jäsenet kykene vaihtamaan tällaisia tietoja keskenään. Jos komission jäsen Verheugen, joka on – kuten jo mainitsinkin – erittäin suosittu Puolassa, väittää olevansa täysin tietämätön asiasta, olemme pulassa. Jos komission sisällä ei ole tiedonvaihtoa, kenelle meidän pitäisi sitten toimittaa tietomme?
Lissabonin strategian ja vakaus- ja kasvusopimuksen tarkoituksena oli tehdä EU:n taloudesta maailman johtavin talous, mutta tässä epäonnistuttiin. Nyt meille kerrotaan arvoituksellisesti, että tavoitteena on ainoastaan tehdä EU:n taloudesta yksi maailman johtavista talouksista, vaikka näiden kahden tavoitteen välillä on perustavanlaatuinen ero. Parlamentille on tehty lukuisia valituksia Bridgwater Cellophanen tuotantolaitoksen sulkemisesta Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja laitoksen tuotannon siirtämisestä Kansasiin. Hyvät kollegat, teillä on valittavananne kaksi vaihtoehtoa: joko sallitte yritysten siirtävän tuotantonsa Puolaan, Tšekkiin tai Slovakiaan tai ne siirtävät sen Kansasiin tai Kauko-itään.
Sisäisen solidaarisuuden ja ulkoisen kilpailukyvyn oli tarkoitus olla peruskiviä, joiden varaan Eurooppaa rakennetaan. Kumpaakaan ei ole saavutettu, mikä on mielestämme valitettavaa. Kuten Amerikan intiaanien sanonta kuuluu, jos huomaat, että ratsusi on ikääntyvä tamma eikä villi preeriahevonen, sinun on lopetettava sillä ratsastaminen välittömästi.
Kehotankin teitä lopettamaan ratsastamisen ikääntyvällä tammalla, joka on Euroopan unionin tehoton yhteiskuntatalous ja jota Ranska ja Saksa vievät tehottomampaan suuntaan. 
Czarnecki, Ryszard (NI ).
      Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tänään on olemassa kaksi Eurooppaa: vanha valioluokan EU ja uusi alempiarvoinen EU. Ensimmäinen näistä on harkitsematon, lyhytnäköinen ja antaa vain vähän arvoa kilpailukyvylle. Toisin sanoen se sahaa irti oksaa, jolla se istuu. Toinen on ehkä saanut virallisen kutsun istua EU:n illallispöytään mutta on todellisuudessa syrjinnän kohteena. Jos tavoitteenanne on yllyttää nämä kaksi Eurooppaa toisiaan vastaan, teidän on vain jatkettava nykyistä rataa. Odotan uteliaana perustuslaista Tšekissä ja Puolassa järjestettävien kansanäänestysten tuloksia. Nyt sanotte varmaankin, etteivät ne liity toisiinsa. Virallisesti eivät liitykään, mutta miten aiotte saada EU:n uusien jäsenvaltioiden kansalaiset vakuuttuneiksi siitä, että asia on näin? Pyydätte EU:n nuorempia perheenjäseniä tukemaan yhtenäisen Euroopan perustuslakia samalla kun varoitatte niitä pysymään loitolla EU:n yhtenäismarkkinoista. Tämä on erittäin lyhytnäköistä ajattelua, ja ne maat, hallitukset, yhteiskunnat ja yritykset, jotka sen hyväksyvät, lisäävät euroskeptisyyttä Euroopassa. Vanhojen rajojen poistamisen sijaan sillä vain luodaan uusia rajoja. Emme edes voi lohduttautua ajatuksella, että kyse on vain yksittäisten kansakuntien tai toimialojen itsekkyydestä, koska tämä on vain samaa vanhaa typeryyttä, johon olemme jo tottuneet ja jolla on tuhoisia poliittisia ja taloudellisia seurauksia. Se on muun muassa EU:n vanhojen jäsenvaltioiden kuluttajien kannalta erittäin harkitsematonta toimintaa. 
Hyvät kollegat, meidän on jo aika selvittää päämme. 
Fjellner (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, olemme tänään kuulleet useita esimerkkejä siitä, että Itämeren ylittäminen on edelleen helpompaa vasaralle kuin esimerkiksi puusepälle, joka yrittää seurata sitä hakatakseen sillä nauloja. Olenkin iloissani palveludirektiiviluonnoksesta, jonka avulla voimme piakkoin puhua neljästä vapaudesta – tavaroiden, palvelujen ja henkilöiden sekä myös pääoman liikkumisvapaudesta – eikä nykyiseen tapaan ainoastaan kolmesta. Nykyisessä perustamissopimuksessa on useita asioita, joita jatketaan esimerkiksi kotimaassani Ruotsissa ja joihin sisältyy uusista jäsenvaltioista tulevien ihmisten syrjintää. Niitä on kuitenkin täysin mahdotonta hyväksyä.
Saanen esittää yhden lyhyen mutta erittäin pelottavan ja valitettavasti täysin yleisen esimerkin siitä tavasta, jolla ammattiliitot ja viranomaiset yhdessä epäävät EU:n uusien jäsenvaltioiden pääsyn sisämarkkinoille. Tämä ruotsalainen tapaus alkoi siitä, että paikallisviranomaisten oli rakennettava koulu, ja koska he noudattivat EU:n sääntöjä julkisista tarjouskilpailuista, urakan sai latvialainen rakennusyhtiö (LP-Bygg). Rakennustyöläisten liitto saapui pian paikalle estämään pääsyn työpaikalle, saaden työt pysähtymään, kantaen julisteita ja laulaen "Go home, go home" He väittivät syyksi sen, että latvialaisen yhtiön on allekirjoitettava nimenomaan ruotsalainen työehtosopimus ja että latvialainen sopimus ei ollut voimassa huolimatta siitä, että se takasi paremman palkan kuin ruotsalainen sopimus. Oli päätetty, että latvialaisten olisi poistuttava maasta. Yhtiö turvautui viranomaisiin, ja työmarkkinatuomioistuin, jossa liitto on edustettuna, otti ammattiyhdistysliikettä puoltavan kannan. Työvoimaministerimme – joka itse oli hiljattain ollut ammattiyhdistysliikkeen johdossa – otti myös ammattiyhdistysliikettä puoltava kannan. Nämä ovat niitä hetkiä, jolloin häpeän olevani ruotsalainen.
Tasan viikko sitten latvialainen yhtiö ajettiin konkurssiin. Lopputuloksena on, että koululaisillamme ei ole koulua, veronmaksajien on maksettava lisää veroja ja latvialaiset ovat työttömiä. Kaikki vain siksi, että ruotsalaisilla työmarkkinoilla oleva kartelli voi jatkaa toimintaansa. Menestyksensä vahvistamana liitto käy tällä hetkellä eri puolilla maata hallituksen tukemaa kampanjaa vaatien, että ihmisillä, jotka "eivät näytä oikeilta ruotsalaisilta olisi oltava mukanaan selkeät henkilökohtaiset kulkuluvat".
Sitä on mahdoton hyväksyä, ja ihmettelenkin, mitä komissio aikoo tehdä tällaisen Euroopassa vallitsevan rasismin ja protektionismin lopettamiseksi.
Geringer de Oedenberg (PSE ).
    Hyvät kollegat, täällä on monissa aiemmissa yhteyksissä viitattu ongelmiin, jotka liittyvät uusista jäsenvaltioista peräisin olevien työntekijöiden ja yritysten syrjintään EU:n sisämarkkinoilla. Minä itse kiinnitin parlamentin huomion tähän seikkaan yli seitsemän kuukautta sitten, ja kuitenkin minun on valitettavasti todettava, että mikään ei ole sen jälkeen muuttunut. Olemmekin kuulleet täällä tänään jälleen kerran niin monelta uuden jäsenvaltion parlamenttiedustajalta siitä, miten EU:n lainsäädäntöä on rikottu tältä osin räikeästi. Sen lisäksi, että kymmenelle uudelle jäsenvaltiolle on määrätty niin kutsuttuja siirtymäkausia, vanhat jäsenvaltiot asettavat tiellemme yhä enemmän lainsäädännöllisiä ja hallinnollisia esteitä. Tällaiset käytännöt loukkaavat sijoittautumisvapautta ja palvelujen tarjoamisen vapautta, joita kumpaakin sovelletaan kaikkiin Euroopan unionissa laillisesti rekisteröityihin yksiköihin ja jotka molemmat on sisällytetty perustamissopimukseen. Meillä on jo myös näyttöä lukuisista tapauksista, joissa vanhojen jäsenvaltioiden kansallisesta lainsäädännöstä löytyy EU:n lainsäädännön vastaisia syrjintäsäännöksiä. Ranskan, Belgian ja Saksan julkituoma kiivas vastustus neuvoteltaessa Bolkesteinin direktiivissä seikkaperäisesti esitetystä palvelujen vapauttamisesta on jälleen yksi osoitus yrityksistä syrjiä uusista jäsenvaltioista peräisin olevia yrityksiä. Mielestäni on jokseenkin hämmästyttävää, että maat, jotka ovat suostuneet Euroopan unionin laajentumiseen ja sen yhdentymiseen Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa tietäen, että yhdentymisen tavoitteena on luoda yhtenäinen ja voimakas sosioekonominen yksikkö, estävät nyt toimenpiteitä tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Tämä ei ollut se EU, jonka puolesta äänestimme ennen viime vuoden laajentumista järjestetyissä kansanäänestyksissä. Vetoankin Euroopan komissioon, jotta se ryhtyisi toimeen ja saattaisi tietoon sen omat näkemykset asiasta ja toteuttaisi myös asianmukaiset toimenpiteet uusia jäsenvaltioita syrjivien käytäntöjen poistamiseksi. 
Verheugen,
   .  Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, saanen toistaa, että komissio on saanut virallisia valituksia ainoastaan yhden yksittäisen jäsenvaltion osalta. Komissio ei voi ryhtyä toimiin sen perusteella, että se on poiminut yhden tiedon sieltä ja toisen täältä; sen toiminta edellyttää virallista valitusta. Säännöt ovat kaikkien parlamentin jäsenten tiedossa.
Niille arvoisille jäsenille, jotka ovat tänään kertoneet sadoista syrjintätapauksista, voin todeta vain, että heidän olisi neuvottava ihmisiä, jotka tuntevat joutuneensa syrjinnän kohteeksi, tekemään virallisen valituksen. Komissio ryhtyy jatkotoimiin jokaisen tapauksen osalta, koska se on sen velvollisuus.
Pyydän todellakin, ettette heitä minua kohti syytöksiä siitä, ettei komissio ole käsitellyt muita kuin tämän yhden jäsenvaltion osalta tehtyjä valituksia. Pyydän, ettette epäile kertomieni asioiden totuudenmukaisuutta. Jos kerron teille, että olemme saaneet vain yhtä jäsenvaltiota koskevia valituksia, se on todellakin totta. Huolehtikaa sitten myös siitä, että ihmiset, jotka tuntevat joutuneensa syrjinnän kohteeksi, käyttävät asianmukaisia kanavia, niin toimeen ryhdytään. Komissio on jo ryhtynyt tarvittaviin toimiin sen jäsenvaltion suhteen, josta on tehty valitus. En sanonut, että me tekisimme jotain; me olemme jo tehneet, ja lopputuloksena on, että ongelmia ollaan jo ratkomassa. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu Krahmerin laatimasta ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan mietinnöstä, joka koskee ehdotusta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi moottoriajoneuvojen tyyppihyväksynnästä niiden uudelleenkäytettävyyden, kierrätettävyyden ja hyödynnettävyyden osalta sekä neuvoston direktiivin 70/156/ETY muuttamisesta (KOM(2004)0162 – C5-0126/2004 – 2004/0053(COD)) (A6-0004/2005) 
Verheugen,
   .  Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, komissio kiittää jäsen Krahmeria hänen laatimastaan mietinnöstä sekä hänen poikkeuksellisesta ja merkittävästä henkilökohtaisesta sitoutumisestaan kierrätysdirektiivin ensimmäiseen käsittelyyn.
Haluan aluksi muistuttaa, että direktiiviluonnos perustuu romuajoneuvodirektiiviin, jonka parlamentti ja neuvosto antoivat syyskuussa 2000 ja jossa asetetaan kierrätys- ja uudelleenkäyttöteollisuudelle hyvin kunnianhimoisia tavoitteita saavutettavaksi vuoteen 2015 mennessä. Jos haluamme huolehtia siitä, että kyseiset tavoitteet saavutetaan, autonvalmistajilla on oma osuutensa tehtävänään. Vetoammekin autonvalmistajiin, että ne rakentaisivat autoja, joiden komponentit soveltuvat paremmin kierrätykseen ja uudelleenkäyttöön jo siitä hetkestä alkaen, jolloin ne poistuvat tuotantolinjalta.
Monet tarkistusehdotuksista ovat poliittisesti merkittäviä. Tärkein niistä koskee raskasmetallien käyttökieltoa. Mietinnössä lisättiin lauseke, jossa pakotetaan varmistamaan, ettei valmistaja ole käyttänyt mitään romuajoneuvodirektiivissä kiellettyjä raskasmetalleja. Komissio ottaa kyseisen aloitteen mielellään vastaan, sillä se mahdollistaa romuajoneuvodirektiivin säännösten soveltamisen järjestelmällisesti ja yhdenmukaisesti sen sijaan, että jäsenvaltioiden velvollisuudeksi jäisi säätää kansallisia lakeja, jotka saattaisivat hyvin poiketa toisistaan. Tämä poistaa häiriötekijöitä sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan tieltä.
Vaikka päivämäärät – direktiivin keskeinen osa – joihin mennessä kyseinen direktiivi oli määrä panna täytäntöön, aiheuttivat runsaasti ongelmia, myös ne osoittautuivat loppujen lopuksi ratkaistaviksi. Tällä hetkellä ehdotetaan, että direktiivi pannaan täytäntöön kahdessa vaiheessa. Sen lisäksi, että komissio hyväksyy ehdotuksen, se hyväksyy myös parlamentin ehdotukset sen hallinnollisesta yksinkertaistamisesta; yhteenvetona voin todeta, että komissio hyväksyy varauksettomasti parlamentin ehdottamat tarkistukset ja odottaa, että direktiivi vahvistetaan viipymättä. 
Krahmer (ALDE ),
   .  Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan aluksi kiittää kollegojani ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnassa ja erityisesti varjoesittelijöitä heidän hyvästä ja rakentavasta yhteistyöstään. EU:n tuotantolinjoilla valmistuu vuosittain noin 15 miljoonaa moottoriajoneuvoa, ja moottoriteollisuus on yksi Euroopan merkittävimmistä taloussektoreista, joka luo työpaikkoja, edistää innovaatiotoimintaa ja on ratkaiseva kilpailukyvyllemme. Autot kuitenkin tuottavat myös jätettä, mikä on tämäniltaisen keskustelumme aiheena. Euroopassa päätyy vuosittain kymmenen miljoonaa ajoneuvoa romutettavaksi. Se, että autoja ei pinota niin korkeiksi kasoiksi kaatopaikoille kuin ennen ja että ne pilaavat vähemmän maisemaa, johtuu siitä, että huomattava määrä autojen osia voidaan käyttää uudelleen ja kierrättää.
Moottoriajoneuvojen tyyppihyväksyntää koskevan direktiivin tavoitteena on antaa säännöksiä, joiden nojalla henkilöautot ja kevyet hyötyajoneuvot voidaan rakentaa sellaisiksi, että ne täyttävät romuajoneuvodirektiivissä uudelleenkäytettävyyden, kierrätettävyyden ja hyödynnettävyyden osalta asetetut vähimmäiskiintiöt. Valmistajille asetettiin sitovat tavoitteet romuajoneuvodirektiivissä. Vuodesta 2006 alkaen ainakin 85 prosenttia auton massasta – ja vuodesta 2015 alkaen ainakin 95 prosenttia massasta – on oltava hyödynnettävissä tai kierrätyskelpoista. Nämä – erityisesti 95 prosentin tavoite vuodesta 2015 alkaen – ovat erittäin kunnianhimoisia tavoitteita, sillä ne merkitsevät, että autot eivät tuottaisi tulevaisuudessa lähes lainkaan jätettä.
Tämän päämäärän saavuttaminen ei riipu ainoastaan siitä, miten valmistaja käyttää tiettyjä materiaaleja, vaan myös ja ennen kaikkea kierrätysteknologian lisäkehityksestä ja kierrätettävyyden määrittelemisestä. On joka tapauksessa kiistatonta, että autojen kierrätettävyys ja jätteen tuoton välttäminen ovat Euroopan ympäristöpolitiikan kannalta tärkeitä tavoitteita. On kuitenkin yllättävää, että autojen osuus EU:ssa tuotetun jätteen kokonaismäärästä on ainoastaan 1 prosentti. EU:ssa on tehty erinomaista työtä pakkauksista, elektroniikkaromusta ja paristoista mutta myös käytetyistä autoista kertyvän jätteen supistamisessa mahdollisimman vähäiseksi.
Siirryn nyt ydinkysymyksiin. Vaikka komissio on esittänyt erittäin kunnioitettavan direktiiviehdotuksen, meidän parlamentissa oli tehtävä siihen useita parannuksia. Valiokuntaäänestyksen ja menestyksellisten kolmikantaneuvottelujen jälkeen olemme koonneet sovittelupaketin hyväksyttäväksi ensimmäisessä käsittelyssä. Paketti on saanut parlamentin kolmen tärkeimmän ryhmän tuen. Mietintöäni voidaan kutsua esikoisekseni, ja esittelijänä pidän sitä suurena menestyksenä.
Huomenna äänestettäväksemme tulevien yhteisten tarkistuksemme tavoitteena on ennen kaikkea parantaa sitä tapaa, jolla direktiivi pannaan täytäntöön, vaarantamatta ympäristöpolitiikan kannalta niin tärkeiden kierrätystavoitteiden saavuttamista. Tyyppihyväksynnän on tarkoitus olla jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten ja valmistajien kannalta käytännöllinen ja aiheuttaa mahdollisimman vähän kustannuksia. Tarkistuksissa otetaan myös huomioon merkittäviä seikkoja tyyppihyväksynnän parhaista toimintatavoista. Esittelijänä olen alusta alkaen paneutunut säilyttämään uusien tyyppien ja uusien mallien testauksen välisen eron. Uudet mallit määritellään autoiksi, jotka jo ovat EU:n markkinoilla –niitä on nykyisin noin 600 – kun taas uudet tyypit ovat autoja, jotka tulevat markkinoille tulevaisuudessa noin 100 tyypin vuosivauhtia.
Tarkoituksena on, että etusija annetaan uusien tyyppien testaukselle. Niin viranomaiset kuin valmistajatkaan eivät kykenisi tekemään komission alkuperäisessä ehdotuksessa suunniteltuja asioita, kuten EU:n kaikkien mallien testausta 36 kuukauden kuluessa direktiivin voimaantulosta. Uusien tyyppien testaamiselle on annettava etusija sen varmistamiseksi, että kaikki EU:n markkinoille tulevaisuudessa saapuvat tyypit ovat romuajoneuvodirektiivin sitovien tavoitteiden mukaisia. Niinpä komission ehdottamaa 36 kuukauden aikarajaa olisikin sovellettava uusiin tyyppeihin, jolloin jo olemassa olevat mallit voidaan testata sen jälkeen. Olemme parlamentissa – ja neuvoston kanssa – sopineet 54 kuukauden jaksosta, joka on aritmeettinen keskiväli komission alun perin ehdottaman ja minun alun perin ehdottamani 72 kuukauden jakson välillä, joka puolestaan vastaa keskimääräisen auton elinikää.
'Vertailuajoneuvon' määritelmä on toinen hyvä esimerkki. On hyvä toimintapa ja vältytään väärinkäsityksiltä, jos viranomainen ja valmistaja valitsevat tyypin keskinäisellä sopimuksella. 'Vertailuajoneuvo' tarkoittaa ajoneuvoa, joka on uudelleenkäytettävyyden, kierrettävyyden ja hyödynnettävyyden osalta ongelmallisin. Raskasmetallikiellon osalta olen iloinen voidessani kertoa, että olemme kyenneet pääsemään sopimukseen siitä, että raskasmetallikielto olisi mainittava alustavaa arviointia koskevan otsikon alla eikä tyyppihyväksyntää koskevan otsikon alla, johon se ei kuulu. Olen joka tapauksessa sitä mieltä, että komissiolla oli hyvät syyt olla kieltämättä raskasmetalleja alkuperäisessä ehdotuksessaan, sillä raskasmetallit on jo kielletty monissa muissa lainkohdissa.
Meillä oli ongelmia yhden neuvoston tekemän tarkistuksen kanssa, sillä se saapui meille niin sanoakseni juuri ennen pelin loppua ja sen tarkoituksena oli mahdollistaa komitologiamenettely toisen takaportin kautta. Parlamentti taisteli, jotta romuajoneuvodirektiivin tarkistukset katsottaisiin lainsäädännöksi eikä täytäntöönpanotoimenpiteiksi, joten emme voineet hyväksyä mahdollisuutta tehdä romuajoneuvodirektiiviin teknisiä mukautuksia ottamatta huomioon parlamenttia. Olen iloinen siitä, että neuvosto ja komissio ovat kolmikantakokouksessa lopulta suostuneet tähän. Tämä on askel oikeaan suuntaan, ja lisää demokratiaa ja avoimuutta siinä prosessissa, jossa eurooppalaisia lakeja laaditaan.
Palaan lopuksi vielä sääntelykysymykseen. Autoja säännellään EU:ssa harvinaisen paljon. Lainsäädäntöä hyväksyessämme meidän on aina otettava huomioon, että se on pantava täytäntöön paikkakunnilla, jotka sijaitsevat kaukana Brysselistä ja Strasbourgista. Meidän on otettava huomioon yritykset, joihin se viime kädessä vaikuttaa. Arvoisa komission jäsen Verheugen, osoitan seuraavat sanani henkilökohtaisesti teille. Olen erityisen iloinen aloitteestanne, jossa käsitellään lainsäädännön vaikutusarviointia, ja olen iloinen, että olette löytänyt liberaalit juurenne uudelleen teollisuuskomissaarin tehtävässänne. On tärkeää, että uudet direktiivit ja asetukset, etenkin ne, jotka liittyvät ympäristönsuojeluun ja kuluttajasuojaan, tarkastetaan tulevaisuudessa sen varmistamiseksi, mikä vaikutus niillä on kilpailukykyyn. Nykyiset direktiivit on tutkittava, jotta ne voitaisiin panna täytäntöön nopeasti jäsenvaltioissa. Tulevien asetusten osalta meidän on kuitenkin varmistettava kiireellisesti, että ne todellakin auttavat suojelemaan ympäristöä pikemminkin kuin tuovat mukanaan lisää byrokratiaa.
Arvoisa komission jäsen, kiitän teitä ystävällisistä sanoistanne. 
Hoppenstedt,
   .  Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, huomaan toimessa olevan puhemiehen läsnäolon merkitsevän, että parlamentin jäsenten joukkueessa on yksi mies enemmän kuin komission joukkueessa. Se on joka tapauksessa aivan yllättävää tällaisena iltana. Jäsen Krahmer on kuvannut mietintöään erittäin selkeästi ja kattavasti, joten en aio käydä sitä enää yksityiskohtaisesti läpi.
Haluan ainoastaan sanoa, että juuri tarkistukset ovat viime kädessä tehneet tästä mietinnöstä, jota olemme lähettämässä matkaan, meidän kaikkien yhteisen työn tuloksen, sillä kerroimme jäsen Krahmerille, että neuvottelumme neuvoston ja komission kanssa olivat johtaneet sopimukseen niiden tarkistusten ansiosta, jotka muodostavat pohjimmiltaan tämän mietinnön ytimen. Olen varma, että suuri enemmistö antaa tukensa tälle mietinnölle huomenna, sillä kolme suurinta ryhmää ovat hyväksyneet sen.
Direktiivin perustana on käytettyjä autoja koskeva direktiivi, ja sillä on ehkäisevä vaikutus, jonka ansiosta autoteollisuus voi taata kierrätettävyyden tulevaisuudessa. On valtava voitto, jos 95 prosenttia autosta voidaan kierrättää tai käyttää uudelleen, ja direktiivi on myönteinen läpimurto, jos muistellaan 1990-luvun alussa käymiämme ensimmäisiä keskusteluja.
Olen erittäin kiitollinen myös autoteollisuudelle sen avusta direktiivin kokoamisessa, sillä kommunikointi tämän Euroopalle niin suunnattoman tärkeän teollisuuden kanssa on välttämätöntä kilpailukyvyn takaamiseksi pitkällä aikavälillä. Olen myös varma, että tuontia tällä hetkellä Kaakkois-Aasiasta ja tulevaisuudessa Kiinasta sekä muista maista harjoittavat ovat velvollisia noudattamaan näitä sääntöjä ja soveltamaan niitä. Ennaltaehkäiseviä toimenpiteitä tulee olemaan jo riittävän vaikeaa toteuttaa ja valvoa kyseisissä maissa, mutta samalla lähetämme kuitenkin tärkeän viestin siitä, miten kilpailua eurooppalaisen autoteollisuuden kanssa yleisesti jatketaan. 
Corbey,
   . Arvoisa puhemies, hyväksymme huomenna tarkistetun ehdotuksen, joka varmistaa moottoriajoneuvojen suunnittelemisen sellaisiksi, että ne voidaan asianmukaisesti kierrättää niiden elinkaaren päätteeksi. Tarve ottaa elinkaaren loppu huomioon uusien ajoneuvojen suunnittelussa juontuu 1990-luvun alusta esimerkiksi Alankomaissa, jolloin valmistajien ja viranomaisten välillä tehtiin kahdenvälisiä sopimuksia. Eurooppalaiset valmistajat ovat nykyään saaneet suunnattomasti kokemusta kierrätyksestä. Valmistajien arvioiden mukaan kierrätysvelvollisuuden kustannukset ovat ajoneuvokohtaisesti keskimäärin 30 euroa, mutta teollisuus saa pian nämä kustannukset korvatuiksi. Raaka-aineiden hinnat ovat räjähdysmäisessä nousussa lähinnä Kiinan valtavan kysynnän vuoksi. Raaka-ainekustannusten kohoaminen on tekemässä kierrätyksestä erityisen kannattavaa. Tämän ympäristöpoliittisen uutuuden ansiosta Eurooppa on myös saamassa etumatkaa kilpailijoihinsa, koska Japanissa tai Yhdysvalloissa ei ole kierrätysäännöksiä. Ryhmämme voi hyväksyä tarkistetun ehdotuksen ja osoittaa joka tapauksessa sydämelliset kiitokset esittelijälle. Haluan pyytää anteeksi sen varjoesittelijän puolesta, joka ei voinut olla täällä tänään.
Haluan käyttää tänään tilaisuutta tarkastella moottoriteollisuutta laajemmalti. Tämän vuoden alussa perustettiin korkean tason työryhmä nimeltä CARS 21. Ryhmän tehtävänä on laatia suosituksia eurooppalaiselle moottoriteollisuudelle. Suosituksia annetaan ennen kaikkea kilpailukyvystä ja työllisyydestä, mutta myös turvallisuudesta ja ympäristönsuojelun tasosta. Totean aluksi, että olen alakohtaisen lähestymistavan suuri puolestapuhuja. Lissabonin prosessi on pantava käytäntöön eri alojen sisällä. CARS 21 -aloitteella Euroopan komissio on siirtymässä oikeaan suuntaan, mutta pelkään, että korkean tason työryhmän perustaminen osoittautuu loppujen lopuksi pelkäksi sääntelyn purkuoperaatioksi, josta on hyötyä moottoriteollisuudelle ja jossa poistetaan ikäviä ympäristö- ja sosiaalipoliittisia sääntöjä kilpailukyvyn parantamisen varjolla. Kehottaisinkin meitä katsomaan kauemmaksi eteenpäin ja osoittamaan enemmän kunnianhimoa, koska ympäristö ja kilpailukyky eivät ole ristiriidassa; ne päinvastoin vahvistavat toisiaan. Teollisuudenhaara, joka jatkuvasti saavuttaa paremman ympäristönsuojelun tason, parantaa maailmanlaajuista kilpailuasemaansa. Olen vakuuttunut siitä, että ympäristöystävälliset moottoriajoneuvot ovat kestävän eurooppalaisen moottoriteollisuuden kannalta keskeisessä asemassa. Siksi olenkin tehnyt aloitteen autoja käsittelevän matalan tason työryhmän perustamisesta. Lissabonin tavoitteen hengessä työllisyys, kilpailukyky ja puhtaampi ympäristö ovat keskeisellä sijalla matalan tason työryhmässä. Yhdessä asiasta kiinnostuneiden kollegojeni kanssa laadin joitakin suosituksia, jotka esittelen asiasta vastaaville komission jäsenille ja korkean tason työryhmälle heinäkuussa.
Mihin suuntaan eurooppalaista moottoriteollisuutta olisi ohjattava? Moottoriala on vähitellen saavuttanut paljon edistystä ympäristön ja turvallisuuden aloilla, mutta onko se oikea tie tulevaisuudessa? Meidän Euroopassa on mielestäni mietittävä yhdessä, millainen on tulevaisuuden moottoriajoneuvo. Se on joka tapauksessa kevyempi, pienempi, taloudellisempi ja tehokkaampi. Se on myös nykyaikaisen, kilpailukykyisen ja ympäristöystävällisen moottoriteollisuuden perusta. Raaka-aineiden kohoavat hinnat tekevät materiaalien kierrättämisestä ja uudelleen käytöstä kannattavaa, ja tämän osa-alueen teknologinen edistys voi osaltaan vaikuttaa merkittävästi eurooppalaisen moottoriteollisuuden hyvään kilpailuasemaan. 
Seeber (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, ajattelin jo hetken, että olette unohtanut minut. Kunnia olla viimeinen puhuja ja saattaa parlamentin tämänpäiväinen pitkä istunto päätökseen lankeaa juuri minulle. Haluan muistuttaa teille, että olemme tänään äänestäneet – puolesta, kuten myöhemmin osoittautui – Bulgariasta ja Romaniasta, joilla on molemmilla merkittävä moottoriteollisuus ja joihin käsittelemämme direktiivi vaikuttaa suoraan. Tällä ehdotuksella on välitöntä merkitystä tuotepohjaiselle ympäristönsuojelulle, sillä kansalaiset käyttävät henkilöautoja ja kevyitä hyötyajoneuvoja lähes päivittäin.
Haluaisin myös huomauttaa, että olemme antaneet muillakin aloilla sääntöjä – varsinkin pakokaasuasetuksissa – jotka ovat sovellettavissa välittömin vaikutuksin ympäristöön. Haluankin pyytää komissiota ryhtymään pikaisesti työhön, varsinkin Euro 5 -pakokaasustandardin osalta, jotta kyseisiä kaasuja saataisiin supistettua myös Euroopassa. Haluan muistuttaa heitä hienosta pölystä, joka saastuttaa nykyään varsinkin saksalaisia suurkaupunkeja ja aiheuttaa useita ongelmia.
Vaikka valittu lähestymistapa on periaatteessa tervetullut, Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä piti eräitä kohtia erityisen merkittävinä. On ensinnäkin itsestään selvää, että käytettäviä komponentteja koskevat vaatimukset eivät saa aiheuttaa minkäänlaista vaaraa yleisölle – jolla tarkoitamme sekä ajajia että jalankulkijoita. Tästä seuraa, että käytettyjen materiaalien on oltava sekä kierrätettävissä että turvallisia, mikä tarkoittaa tietenkin myös sitä, että intensiivisemmälle materiaalitutkimukselle on Euroopassa tarvetta, jos aiomme säilyttää johtavan asemamme maailmanmarkkinoilla.
Myös menettelyjen ja sääntöjen on oltava suoraviivaisia, avoimia ja käytännöllisiä. Se merkitsee, että viranomaisten ja autonvalmistajien on neuvoteltava yhdessä valittaessa yhtä ajoneuvoa edustamaan suurimpia saastutusongelmia. Ei ole järkevää ja olisi myös liian byrokraattista toistaa koko ajoneuvotesti vain muutamin lisäpiirtein.
Aikarajojen on oltava kunnianhimoisia mutta tietenkin myös realistisia, koska ei olisi kovinkaan järkevää vaatia liian monia muutoksia nykyisiin malleihin, jotka ovat jo saavuttamassa taloudellisen elinkaarensa lopun. Tämänkaltainen ympäristönsuojelu on järkevää, ja siitä voi olla hyötyä sekä kansalaisille että teollisuudelle. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
Kiitän kaikkia puheenvuoron käyttäjiä ja komission varapuheenjohtajaa heidän osallistumisestaan keskusteluun. 

