Elintarvikkeiden hintojen nousu (keskustelu) 
Puhemies
(IT) Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat elintarvikkeiden hintojen noususta.
János Martonyi
neuvoston puheenjohtaja. - (EN) Arvoisa puhemies, kiitän teitä puheenjohtajavaltio Unkarin kutsumisesta osallistumaan tähän elintarvikkeiden hintojen nousua koskevaan keskusteluun.
Aihe on esityslistalla nyt toista kertaa kolmen vuoden aikana. Elintarvikkeiden hintojen nousu aiheuttaa jälleen kerran monissa maissa yhteiskunnallista levottomuutta ja poliittista epävakautta. Maailman köyhimpien alueiden perheet ovat vaikeuksissa. Lisäksi YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestö kertoo meille, että näkymät eivät ole hyvät, sillä hinnat ovat edelleen nousseet tänä vuonna epäsuotuisien ilmasto-olosuhteiden vuoksi. Asia on kiireellinen. Maatalousministerit ja WTO:n pääjohtaja Lamy keskustelivat siitä 22. tammikuuta 2011 Berliinissä ja uudelleen maatalousasioista vastaavassa neuvostossa 24. tammikuuta tänä vuonna.
Viimeisimpään hintojen nousuun on monia syitä, jotka ovat rakenteellisten ja tilapäisten tekijöiden sekoitus. Kysyntä on kasvanut, koska ruokittavia ihmisiä on enemmän kuin koskaan aiemmin. Tarjonta on pienentynyt, koska kuivuudet ja tulvat ovat romahduttaneet satoja, tuotantokustannukset ovat nousseet ja tätä kaikkea on pahentanut taloudellinen keinottelu perushyödykemarkkinoilla.
Mitä Euroopan unioni sitten voi tehdä tämän ongelman ratkaisemiseksi? Meidän on saatava sisäpolitiikkamme toimimaan, meidän on parannettava maailmanlaajuista hallintoa tällä alueella ja meidän on todella autettava kaikkein heikoimmassa asemassa olevia. Nyt ei ole omahyväisyyden aika, mutta me olemme edistyneet kaikissa kolmessa näkökohdassa edellisen elintarvikkeiden hintakriisin jälkeen. Neuvosto on yhdessä parlamentin kanssa käynyt tiivistä keskustelua yhteisen maatalouspolitiikan tulevasta kehityksestä. Tämä on maailmanlaajuisen elintarviketurvan kannalta erittäin tärkeää. Neuvoston viimeaikaisissa keskusteluissa painopiste oli elintarviketurvassa ja pohdittiin, miten voitaisiin parhaiten turvata EU:n maataloustuotannon taloudellinen elinkelpoisuus ja ympäristön kestävyys tulevaisuudessa.
Haluan myös sanoa, että olemme lukeneet suurella mielenkiinnolla parlamentin arvoisan jäsenen Daciana Sârbun mietintöön perustuvan päätöslauselman maatalouden tunnustamisesta strategiseksi alaksi elintarviketurvan yhteydessä. Neuvostossa käydään parhaillaan keskusteluja komission 18. marraskuuta 2010 antamasta YMP:n tulevaisuutta koskevasta tiedonannosta, ja puheenjohtajavaltio Unkari aikoo hyväksyä neuvoston päätelmät neuvoston kokouksessa 17. maaliskuuta.
Me toivomme, että keskustelut vuoden 2011 toisella neljänneksellä esitettävistä lainsäädäntöehdotuksista johtavat todelliseen edistykseen. Olemme saavuttaneet merkittävää edistystä kohti paremmin koordinoitua ja pitkäaikaisempaa kansainvälistä vastausta elintarviketurvakysymykseen. Olemme kaukana vuosituhannen kehitystavoitteesta, joka on maailman nälästä kärsivien ihmisten määrän puolittuminen vuoteen 2015 mennessä. Nälkä ja puutteellinen elintarviketurva ovat miljardien ihmisten todellisuutta, mutta yksi YK:n viimeisimmistä saavutuksista, johon EU:n työ on vaikuttanut paljon, on ollut maailmanlaajuisen maatalous-, elintarviketurva- ja ravitsemuskumppanuuden luominen. Sitä toteuttaa FAO:n uudelleen elvytetty elintarviketurvakomitea.
EU on myös johtanut elintarvikeapua koskevan yleissopimuksen uudistamista ja nykyaikaistamista, jotta voitaisiin parantaa maailman ruokaturvaa ja lisätä kansainvälisen yhteisön kykyä antaa ruoka-apua heikoimmassa asemassa oleville väestönosille. Näin voidaan edistää tämän alueen maailmanlaajuista hallintaa.
Elintarviketurvan näkökulmasta haluaisin muistuttaa teitä komission humanitaarista elintarvikeapua koskevasta tiedonannosta, joka hyväksyttiin vuoden 2010 maaliskuun lopussa, ja sen jälkeen vuoden 2010 toukokuussa tehdyistä neuvoston päätelmistä, joissa hahmoteltiin uutta poliittista kehystä EU:n humanitaariselle toiminnalle puutteellisen elintarviketurvan torjumisen tehostamiseksi humanitaarisissa kriiseissä. Komission myös viime vuonna hyväksytyssä tiedonannossa kehitysmaiden auttamiseksi selviämään elintarviketurvaan liittyvistä haasteista vaadittiin samanaikaisesti uutta yhteistä elintarviketurvaa koskevaa poliittista toimintakehystä, jolla vahvistettaisiin EU:n johtajuutta maailmanlaajuisessa elintarviketurvaohjelmassa ja lisättäisiin EU:n avun tuloksellisuutta. Siksi komissio ja jäsenvaltiot kehittävät yhdessä toteutussuunnitelma tämän poliittisen toimintakehyksen muuttamiseksi paikan päällä toteuttaviksi konkreettisiksi toimiksi.
Haluan myös mainita EU:n miljardin euron rahoitusvälineen, jonka parlamentti ja neuvosto hyväksyivät. Se on väline, jolla autetaan kehitysmaiden maanviljelijöitä lisäämään maatalouden tuotantokapasiteettia, ja se on toiminnassa kolmatta vuotta. Tämä on konkreettinen osoitus siitä, että pyrimme määrätietoisesti antamaan todellista apua heikoimmassa asemassa oleville.
Päätöksillä on tarkoitus aloittaa EU:n kehityspolitiikan suuntaaminen tulevaisuudessa osallistavaa kasvua ja kestävää kehitystä tukevassa EU:n kehitysyhteistyöpolitiikassa koskevan vihreän kirjan mukaisesti. Vihreän kirjan prosessilla komissio tekee aloitteen talouskasvun luomisen, maanviljelyn ja elintarviketurvan asettamiselle etusijalle kehitysyhteistyössä, jotta saavutetaan osallistava ja kestävä kehitys kehitysmaissa köyhiä hyödyntävien ratkaisujen avulla. Koska elintarvikkeiden hinnat nousevat ja väestö kasvaa nopeasti, kehitysmaiden oman elintarviketuotantokapasiteetin parantaminen on ratkaisevan tärkeää.
Olemme myös tyytyväisiä Soulin G20-huippukokouksen WTO:n Dohan kehitysohjelmalle antamaan uuteen vauhtiin. EU tukisi täysin sopimusta, joka vaikuttaisi merkittävästi vakauden luomiseen poistamalla vientituet ja kieltämällä vientirajoitukset. Viimeksi mainitut pahentavat hintojen vaihtelua, ja niiden vaikutus on täsmälleen päinvastainen kuin halutaan.
Palaan nyt taloudelliseen keinotteluun. On epäselvää, miten paljon se vaikuttaa hintojen vaihteluun, mutta se on hyvä syy lisätä perushyödykemarkkinoiden avoimuutta. G20-huippukokouksen puheenjohtaja Ranska on määrittänyt tämän yhdeksi tulevan vuoden painopisteeksi. EU:n puheenjohtajavaltio Unkari on valmis toimimaan G20-ryhmän puheenjohtajan Ranskan kanssa rinta rinnan konkreettisten tulosten saamiseksi. Puheenjohtajavaltio Unkari on täysin sitoutunut tekemään kanssanne yhteistyötä, jotta OTC-johdannaisia koskeva komission ehdotus saadaan hyväksyttyä ensimmäisessä käsittelyssä.
Maailman köyhät ja nälkäänäkevät ansaitsevat riittävän ja kestävän vastauksen elintarvikkeiden hintojen nousun aiheuttamaan huoleensa. Euroopan unioni on ollut ensimmäisten joukossa yrittäessään selvittää asiaa kolmen vuoden takaisesta ensimmäisestä kriisistä lähtien, mutta edelleen on jäljellä paljon tekemistä. Neuvosto on täysin sitoutunut yhteiseen ja yhtenäiseen vastaukseen sekä EU:n että kansainvälisellä tasolla. Olen varma, että voimme laskea teidän tukenne varaan kaikissa toimissamme.
Oikein paljon kiitoksia mielenkiinnostanne.
Dacian Cioloş
komission jäsen. - (FR) Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, kiitän siitä, että sain tilaisuuden antaa komission puolesta julkilausuman elintarvikkeiden hintojen noususta. Tästä asiasta keskusteltiin minun pyynnöstäni maatalousneuvostossa 24. tammikuuta. Siksi olen myös tyytyväinen siihen, että sain tilaisuuden käydä Euroopan parlamentin kanssa vuoropuhelua näin ratkaisevan tärkeästä asiasta.
Haluaisin tässä vaiheessa käsitellä kahta aihetta, jotka mielestäni liittyvät toisiinsa: maailman maatalousmarkkinoiden tilannetta, kun hinnat ovat nyt nousseet useiden viikkojen ajan, ja elintarviketurvaan sekä maataloustuotteiden hintojen vaihteluun liittyvää G20-prosessia.
Aloitan maailman maatalousmarkkinoiden tilanteesta. Useiden kansainvälisten järjestöjen, kuten Yhdistyneiden Kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestön (FAO), laatimat eri raportit maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden hintojen noususta ovat jälleen kerran saattaneet maailman valmiustilaan. Onko tapahtumassa samanlainen hintojen nousu kuin vuosina 2007-2008? Vaikka hinnat, erityisesti viljan hinnat, ovat nousseet jyrkästi kesän jälkeen ja aivan hiljattain, vuoden 2008 hintatasoja ei kuitenkaan ole vielä saavutettu.
Tavallisen vehnän suhteen tilanne on eri puolilla maailmaa tiukka, mutta markkinoiden tarjonnassa ei ole ongelmaa. Eteläisen pallonpuoliskon uusimmat sadot ovat odotettua suurempia. Silti me harkitsemme Euroopan unionin markkinoiden markkinointivuosien päättymisen helpottamiseksi tariffikiintiössä tapahtuvan tuonnin tullien lakkauttamista huonolaatuiselta tai keskimääräisen laatuiselta tavalliselta vehnältä ja rehuohralta ajatellen, että tämä toimenpide voisi helpottaa markkinoita hieman EU:n tasolla. On syytä todeta, että maailman tavallisen vehnän varastojen ennustetaan olevan markkinointivuoden 2010-2011 lopussa suuremmat kuin vuonna 2007.
Sokerien hinnat ovat jälleen ennätyskorkealla, ja valkosokerin hinta oli tammikuun puolivälissä lähes 625 euroa tonnilta. Hintojen nousu on seurausta maailmanlaajuisesta vajeesta, joka johtuu vähäisestä tuotannosta. Nykyisen markkinointivuoden tuotanto arvioitiin hiljattain aiempaa pienemmäksi eräissä maissa Australia mukaan lukien. Uusimpien ennusteiden mukaan maailman sokeritaseen pitäisi olla tasapainossa kaudella 2010-2011.
Tästä kaikesta voidaan kuitenkin ottaa opiksi. Markkinat saattavat olla niukat, mutta hintojen tasossa on varmasti ollut ylireagointia ajatellen fyysisiä tosiseikkoja. Elintarviketurva ja maataloustuotteiden hintojen vaihtelu ovat selvästikin maailmanlaajuisia kysymyksiä, joita on käsiteltävä maailmanlaajuisella tasolla, ja olen iloinen siitä, että elintarviketurva ja hintojen vaihtelu on yksi Soulin G20-huippukokouksen asettamista painopisteistä. Tämä on kokonaisuudessaan suuri haaste komissiolle.
Maataloudesta ja maaseudun kehittämisestä vastaavana komission jäsenenä olen jo toistuvasti ilmaissut olevani sitoutunut tähän asiaan esimerkiksi Berliinissä tammikuun lopussa eri G20-maiden kollegojeni kanssa samoin kuin Yhdistyneen Kuningaskunnan pääsihteerin Ban Ki-moonin kanssa vieraillessani hiljattain New Yorkissa.
On myös syytä muistaa, että komission tiedonannossa "Yhteinen maatalouspolitiikka vuoteen 2020" on todettu elintarviketurvan selvästi olevan yksi yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) haasteista. Se on ratkaiseva kysymys sekä Euroopan unionille että maailman köyhimmille maille, minkä vuoksi teen näissä asioissa komission jäsen Piebalgsin kanssa tiivistä yhteistyötä, jotta EU:n kehitysapupolitiikka voitaisiin myös sopeuttaa paremmin tähän elintarviketurvakysymykseen.
Haluaisin nyt kertoa teille näitä aiheita ja erityisesti neljää aluetta koskevista ajatuksistani: avoimuutta, varastoja, hintavaihtelujen hallinnan vaihtoehtoja ja kaupan asemaa. Hintavaihteluja pahentaa kuulema avoimuuden puute sekä fyysisillä markkinoilla että johdannaismarkkinoilla. Maatalousmarkkinoilta on saatavilla tietoa tuotannosta, kulutuksesta, kaupasta ja varastoista. Kansainväliset järjestöt, kansalliset palvelut ja erikoisjärjestöt, kuten kansainvälinen viljaneuvosto, tuottavat yksityiskohtaisia tietoja tästä aiheesta.
Silti joistakin aiheista voisi saada paremmin tietoja, erityisesti varastoja koskevia tietoja, joita koskevat tiedot, varsinkin maailmanlaajuista varastojen jakautumista koskevat, ovat puutteellisia. Soulissa kokoontuneet G20-ryhmän johtajat pyysivät myös toimivaltaisia kansainvälisiä järjestöjä parantamaan tiedottamista varastoista ja tuotantoennusteista. Näiden tietojen merkityksen parantaminen on edellytyksenä markkinoiden avoimuuden lisäämiselle. Meidän on myös tutkittava tärkeimmille markkinatoimijoille, sekä viejille että tuojille, tarkoitetusta maailmanlaajuisesta keskustelufoorumista, jotta syntyneitä kriisejä ei vain panna merkille. Siksi nämä kolme asiaa liittyvät toisiinsa: meillä on oltava tietoja, joita meidän on kyettävä käsittelemään, ja lopuksi meillä on oltava kansainvälisen tason foorumi, jolla havaitusta tilanteesta voidaan keskustella.
Komissio on julkaissut useita tiedonantoja maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden hinnoista. Uusimmalla tiedonannollaan komissio käynnisti toimia avoimuuden lisäämiseksi koko elintarvikeketjussa, ja minä teen yhteistyötä Euroopan komission varapuheenjohtajan Antonio Tajanin kanssa tämän asian viemiseksi eteenpäin.
On myös tehty ehdotuksia avoimuuden lisäämiseksi ja maataloushyödykkeistä valmistettujen tuotteiden valvonnan parantamiseksi. Hintavaihtelujen lisääntyessä on tärkeää, että tulevat markkinat suorittavat edelleen riskeiltä suojautumiseen ja hinnanmuodostukseen liittyvät tehtävänsä. Siksi tarvitsemme tasapainoisen ja tiukan lähestymistavan, ja olenkin tyytyväinen komission jäsen Barnierin tällä alueella tekemään työhön ja tuen täysin hänen työtään, joka kattaa myös maatalouden raaka-aineet.
Komissio julkaisi 2. helmikuuta uuden yleisemmän tiedonannon perushyödykemarkkinoista ja niihin liittyvistä rahoitusmarkkinoista. Se muodostaa panoksen G20-maiden käymään keskusteluun perushyödykkeiden hintavaihtelusta ja johdannaismarkkinoiden valvonnasta. Me haluamme edistää yhdessä G20-kumppaneidemme kanssa ja vielä laajemmin johdannaismarkkinoiden tehokkaampaa sääntelyä niin tuottajien kuin käyttäjien eduksi.
Siksi meidän on mielestäni työstettävä tulevina kuukausina - uskoakseni kesään asti - ensisijaisesti seuraavia asioita: yksityisiin ja julkisiin varastoihin sekä tuotantoon ja kulutukseen liittyvien tietojen saatavuus ja avoimuus, näiden tietojen kerääminen, käsitteleminen ja levittäminen, elintarvikkeita koskevista jännitteistä kärsivien maiden suojausmekanismi, ruoka-avun asema ja järjestäminen kansainvälisellä ja Euroopan unionin tasolla, kansainvälisen hallinnon parantaminen esimerkiksi avainmaiden väliseen institutionaaliseen vuoropuheluun tarkoitetuilla mekanismeilla, kestävään maataloustuotantoon sijoittamisen tasot ja tutkimus Euroopan unionin lisäksi myös köyhimmissä maissa. Maatalouden asettaminen etusijalle kehitysyhteistyöpolitiikassa on myös aihe, jota on käsiteltävä erityisesti siksi, että komissio valmistelee kehitysyhteistyöpolitiikan sopeuttamista ja uudistamista. Tässä yhteydessä Euroopan unionin pitäisi olla enemmän mukana ei pelkästään ruoka-avun muodossa vaan ennen kaikkea antamalla tukea etelän maille, jotta ne voivat kehittää omaa paikallista tuotantokapasiteettiaan kestävällä tavalla.
Meidän on Euroopan unionissa paneuduttava tosissamme - ja niin todella aion tehdä - sellaisten markkinamekanismien tunnistamiseen, joiden avulla voisimme estää tiettyjen sektoreiden katastrofit, jotka johtuvat tuottajien tulojen väliaikaisesta niukkuudesta ja tuotantokustannuksista. Tarkoitan erityisesti karjankasvatusta.
Lopuksi käsittelen kaupan tehtävää. Meidän mielestämme kauppa voi edistää maailmanlaajuista elintarviketurvaa, koska sen avulla käytettävissä olevat elintarvikkeet levitetään ympäri maailman. Vientirajoitukset ovat vain vahvistaneet hintojen nousukierrettä jo ennestään heikossa asemassa olevien maiden haitaksi. Elintarvikkeita koskeva kauppapolitiikka pitäisi kuitenkin yhdistää muihin elintarvikkeisiin liittyviin politiikanaloihin kansainvälisellä tasolla, jos halutaan aiheeseen yhtenäinen lähestymistapa.
Lopuksi voin vakuuttaa teille, että seuraan tiiviisti elintarvikehintojen suuntauksia ja haluan toimia tässä asiassa tulevaisuudessa yhteistyössä tämän parlamentin ja neuvoston kanssa esittämällä konkreettisia ehdotuksia, jotka liittyvät ennen kaikkea yhteisen maatalouspolitiikan uudistamiseen mutta myös muihin erikoistuneempiin välineisiin.
Mairead McGuinness
PPE-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, kiittäisin sekä neuvostoa että komissiota hyvin selvästi julkilausumasta, joka koskee tätä erittäin ratkaisevaa elintarvikkeiden hintojen nousun kysymystä. Ne meistä maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan jäsenistä, jotka ovat tänään täällä salissa, ovat tottuneempia keskustelemaan maatalousasioista keskellä yötä. Olen iloinen siitä, että kun maatalous muuttuu yhtäkkiä ruoaksi, me keskustelemme tästä hyvin tärkeästä aiheesta keskellä päivää, jolloin ihmiset kuulevat meitä. Tämä meidän pitäisi mielestäni muistaa.
(Suosionosoituksia)
Haluan sanoa hyvin selvästi, että maatalouden ja ruoan välisen yhteyden katkeaminen on osa ongelmaa, josta me keskustelemme täällä tänään. Maatalouden todellisuus ja maanviljelijöiden pienet tulot sekä Euroopassa että kehitysmaissa ovat tämän keskustelun keskeisiä aiheita, ja - jotta emme unohtaisi - yksi komission kannanotossaan käsittelemistä keskeisistä ongelmista on se, että perushyödykkeiden ja elintarvikkeiden hintojen nousu ei näy maanviljelijöiden tulojen kasvuna. Todellinen ongelma on se, että elintarvikkeiden tuotantokustannukset nousevat nopeammin, ja tässä oravanpyörässä maanviljelijät eivät voi enää jatkaa.
Meidän päättäjien haasteena on elintarviketuotannon lisääminen kestävällä tavalla, varastojen hallinta ja varasto-ongelma, josta komission jäsen puhui. Maailmanlaajuiset varastot eivät enää ole keskeisessä asemassa. Meidän on tiedettävä, missä varastot sijaitsevat, ja ymmärrettävä, että ne eivät tule Kiinasta tai Intiasta.
Meidän täytyy asettaa maatalous ja elintarvikkeet keskeiseen asemaan - ja mielestäni siihen on jo ryhdytty edellisellä vaalikaudella laatimani mietinnön jälkeen.
Lopuksi haluaisin vielä todeta, että meidän on oltava varovaisia siinä, miten uudistamme maatalouspolitiikkaamme. Meidän on ylläpidettävä ja lisättävä elintarviketuotantoa Euroopan unionissa osana maailmanlaajuisen elintarviketurvan varmistamista. Kannatan myös mainitsemaanne kehitysmaiden maataloutta: sitä on laiminlyöty aivan liian pitkään. Nyt on korkea aika auttaa tätä maataloutta politiikallamme.
Stéphane Le Foll
S&D-ryhmän puolesta. - (FR) Arvoisa puhemies, arvoisat neuvoston puheenjohtaja ja komission jäsen, olen täysin samaa mieltä Mairead McGuinness juuri tekemästä huomautuksesta siitä, että elintarvikkeiden ja maatalouden välillä on perustavaa laatua oleva yhteys.
Me käsittelemme elintarvikkeiden hintojen nousua ja sen mahdollisia seurauksia tietyille kansoille ympäri maailman, myös Euroopassa.
Haluaisin ensin esittää seuraavat havainnot. Suuntaus kohti entistä korkeampia maatalouden ja perushyödykkeiden hintoja on mielestäni pitkäaikainen suuntaus, joka jatkuu kolmesta syystä: maailman väestörakenteen suuntauksista ja väestömäärän kasvusta, maapallon lämpenemisestä johtuvista ongelmallisista sääoloista, kuten kuivuuksista ja tulvista, ja maailman kehittymisestä. Uusien kehittyvien talouksien kulutus kasvaa. Siksi maatalousmarkkinoiden ja maataloushyödykkeiden tiukka tilanne on kasvava suuntaus. Sitä pahentaa hintojen vaihtelu, joka johtuu rahoitustoiminnan merkityksen kasvusta maailmantaloudessa.
Sitä meidän pitäisi käsitellä, jos haluamme ratkaista maatalous- ja elintarvikeongelman. Sen toteuttamisessa - mikä on komission jäsenen mukaan tärkeää - on kaksi osatekijää: tarvitaan varastojen avoimuutta mutta myös Euroopan varastoja koskevaa julkista politiikkaa ja maailmanlaajuista varastojen hallintaa erityisesti Yhdistyneiden Kansakuntien tasolla.
Toiseksi on tärkeää säännellä rahoitusmarkkinoita ja markkinoilla keinottelua erityisesti varmistamalla, että ei kadoteta markkinoilla vaihdettujen spekulatiivisten määrien ja fyysisten määrien välistä yhteyttä. Mitä tulee elintarvikkeisiin, ei voida hyväksyä sitä, että keinottelijat keinottelevat ottamatta huomioon seurauksia, joita sillä voi olla maailman elintarviketilanteelle ja koko ihmiskunnalle.
Teen tästä kaksi johtopäätöstä. Ensinnäkin tarvitsemme vahvaa eurooppalaista politiikkaa ja meidän on strategisesti vahvistettava Euroopan sitoutuminen toimimaan maailmanlaajuisesti elintarvike- ja maataloussektoreilla. Toiseksi meidän on muutettava kehitysyhteistyöpolitiikkaamme sen varmistamiseksi, että investoimme jälleen kerran maailmanlaajuisesti - ja Euroopan unioni on maailmanlaajuinen toimija - maatalouteen, koska maataloutta tarvitaan maailman ruokkimiseen.
(Suosionosoituksia)
George Lyon
ALDE-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen siihen, että me todella keskustelemme maatalous- ja elintarvikeasioista istuntokauden keskellä keskiviikkoiltapäivällä keskiyön sijaan. Olen siitä erittäin iloinen. Yksi syy siihen on se, että elintarvikehintojen nykyiset valtavat vaihtelut ovat vihdoinkin herättäneet poliitikot ympäri Euroopan.
Me kaikki olemme olleet tyytyväisiä, kun elintarvikehinnat ovat 30 viime vuoden aikana vuodesta toiseen reaalisesti laskeneet. Elintarvikkeet eivät ole koskaan olleet niin halpoja kuin muutaman viime vuoden aikana. Olemme tottuneet siihen, että supermarketien hyllyt ovat tupaten täynnä elintarvikkeita 24 tuntia vuorokaudessa. On ajateltu, että ongelmana on elintarvikkeiden ylituotanto. Tämä käsitys hallitsi keskustelua vuoteen 2007 asti sen sijaan, että ongelmana olisi ollut elintarvikepula.
Viimeaikaiset hintapiikit ovat käännekohta, merkki siitä, että yltäkylläisyyden päivät saattavat olla päättymässä. Nykyinen maataloustuotantomallimme on perustunut halpaan energiaan, runsaaseen viljelysmaahan ja riittävään vedensaantiin. Tämä malli ei pysty vastaamaan tulevaisuuden haasteisiin: väestömäärän kasvamiseen yhdeksään miljardiin, kehitysmaiden kysynnän lisääntymiseen ja ilmastonmuutoksen vaikutuksiin. Kuten Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen tieteellinen pääneuvonantaja professori John Beddington hiljattain ennusti, jos me emme ryhdy toimiin, kohtaamme niukkojen energialähteiden, vedenpuutteen ja elintarvikepulan aiheuttaman täydellisen myrskyn.
Meidän on toimittava nyt ja luotava uusi maatalousmalli. Euroopan on näytettävä esimerkkiä, ja yhteisen maatalouspolitiikan uudistus tarjoaa meille tilaisuuden suunnitella kestävä elintarvikejärjestelmä, joka voi täyttää maailman elintarvikkeiden valtavan kysynnän tulevaisuudessa.
José Bové
Verts/ALE-ryhmän puolesta. - (FR) Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, samalla tavalla kuin vuonna 2008 maatalouden raaka-aineiden hinnat ovat nyt maailmanmarkkinoilla huiman korkeat. Olemme vain kolmen prosentin päässä vuoden 2008 tasosta. Tuotannon väheneminen tietyillä perinteisillä vientialueilla ilmastonmuutoksen vuoksi, viljan käyttäminen biopolttoainetuotantoon ja hintojen nousua kiihdyttävä taloudellinen keinottelu ovat syynä tähän tilanteeseen, kuten kansainvälisen valuuttarahaston IMF:n ja Ranskan viranomaisten raportit osoittavat ja myös komissio on todennut.
Tämän uuden elintarvikekriisin seuraukset vaativat raskaan veron niiltä 1,2 miljardilta ihmiseltä maailmassa, joiden on tultava toimeen alle 1,5 Yhdysvaltojen dollarilla päivässä. Lokakuun jälkeen köyhyysrajan alapuolella elävien joukkoon on liittynyt 44 miljoonaa ihmistä lisää.
Kun G20-maiden kokoukseen on vain kaksi päivää, mitä Eurooppa odottaa, ennen kuin se ryhtyy vastaaviin toimenpiteisiin, joita Yhdysvallat on puoltanut? Yhdysvaltojen hallinto on vaatinut 13. tammikuuta 2011 lähtien rahastojen aseman rajoittamista ja avoimuutta maataloushyödykemarkkinoilla. Tämä on ensimmäinen askel kohti keinotteluhalujen vastustamista.
Vaikutus eurooppalaisiin maanviljelijöihin on myös dramaattinen. He eivät enää pysty ruokkimaan eläimiään. Sadat tilat ovat tehneet konkurssin. Viisi vuotta sitten vehnän hinta oli 100 euroa tonnilta, ja nyt siitä käydään kauppaa lähes 300 eurolla. Tämä on aivan uusi tilanne.
Komissio vaatii maanviljelijöitä sopeutumaan markkinoiden signaaleihin. Sen kannattaisi nyt noudattaa omaa neuvoaan. Tämän kriisin kohdalla Euroopan unioni ei voi odottaa vuoteen 2014 asti ratkaisujen löytämiseksi. Kriisi on kohdattava, ja siksi ehdotan kolmea käytännön toimenpidettä.
Ensinnäkin asiaankuuluvissa maissa pitäisi luoda heti viljavarastoja, jotka ovat viljelijöiden käytettävissä tuetulla hinnalla. Toiseksi maanviljelijöille maksettava lihanhinta pitäisi indeksoida. Kolmanneksi vuonna 2011 on luotava mekanismi, jolla osa viljatukeen osoitetusta avusta siirretään karjankasvatukselle.
James Nicholson
ECR-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, elintarvikkeiden hintojen nousu voi saattaa hallitukset vaikeuksiin. Olemme nähneet niin käyvän viime päivinä.
Haluaisin palata hieman ajassa taaksepäin. Olen ollut tämän parlamentin jäsen vuodesta 1989 lähtien. Kun tulin Eurooppaan vuonna 1989, meillä ei ollut elintarvikeongelmaa. Meillä oli lihavuoria, voivuoria, maitojärviä ja viljavuoria. Nyt ne kaikki ovat hävinneet emmekä tuota riittävästi elintarvikkeita itsemme ruokkimiseen.
Minne ruoka sitten on hävinnyt ja miksi tuotantomme on niin pientä? Emme voi antaa sellaisen tilanteen jatkua, jossa kuivuus jossakin päin maailmaa voi sekoittaa täysin kaikki muut markkinat.
Tilanne Euroopan unionissa on sellainen, että maanviljelijöitä poistuu alalta nopeasti kaikissa jäsenvaltioissa. Tosiasiassa me kannustamme heitä lopettamaan vielä nopeammin, eikä nuoria viljelijöitä ole tulossa alalle.
Meidän on toimittava, ennen kuin on myöhäistä kääntää elintarvikkeiden maailmanlaajuisten hintojen noususuuntaus. Tämä on tehtävä mieluummin enemmin kuin myöhemmin, jotta voidaan lieventää tavallisiin ihmisiin kohdistuvia paineita.
Tavallisia ihmisiä voidaan suojella vahvalla yhteisellä maatalouspolitiikalla, joka takaa korkealaatuiset elintarvikkeet kohtuulliseen hintaan ilman kielteisiä vaikutuksia ympäristöön. Suoria tukia koskeva vahva pilari on koko maailman ja elintarvikekysyntään vastaamisen kannalta ratkaiseva. Tämän vakiinnuttamiseksi tulevaisuudessa voidaan ryhtyä lisätoimiin, joita on kohdistettava paljon investointeihin, tutkimukseen ja kehitykseen. Toivottavasti löydämme keinon tämän toteuttamiseen.
Mielestäni ongelmana on se, että kaikki tulevat tänne seuraamaan näitä keskusteluja ja antamaan oikeita lausuntoja, sanomaan oikeat latteudet, mutta eivät ole valmiita tekemään vaikeita päätöksiä, joita tarvitaan suurimman avun tarpeessa olevien auttamiseksi.
Minun on todettava, että puhuminen ei enää riitä: tarvitaan maailmanlaajuisiin varastoihin ja hintavaihteluihin kohdistuvia toimia, ja ongelmaan on ensin tartuttava, ennen kuin sen voi ratkaista.
Gabriele Zimmer
Arvoisa puhemies, kehitysyhteistyöpolitiikkaan osallistuvana poliitikkona kysyn aina itseltäni, miksi on itse asiassa niin vaikea ottaa opiksi aiemmista kriiseistä ja katastrofeista. Minusta vaikuttaa siltä, että vuoden 2008 nälkämellakat ovat yhä vaikuttaneet liian vähän niiden mieliin ja sydämiin, joilla on poliittista ja taloudellista valtaa, samoin kuin niiden, jotka häikäilemättä keinottelevat maataloushyödykemarkkinoilla. Maailman nälkäänäkevien määrä on jälleen kerran nousut yli miljardin, ja juuri maailman köyhimmät ihmiset kärsivät eniten elintarvikemarkkinoiden hintojen noususta. Heidän on käytettävä joka päivä yli 80 prosenttia rahoistaan ruokaan.
Vuonna 2009 annettuja maailmanlaajuisia lupauksia antaa kehitysmaille nälän torjumiseen yli 20 miljardin Yhdysvaltojen dollarin arvosta maataloustukea, johon sisältyvät Maailmanpankin kautta maksettavat kuusi miljardia dollaria, ei ole täytetty. Tähän mennessä on maksettu vain 925 miljoonaa dollaria. Keinottelu maataloushyödykkeillä ei enää koske elintarvikkeita vaan lähes pelkästään rahoitusmarkkinatoimia ja -tapahtumia, jotka vaikuttavat suoraan elintarvikehintoihin. Siksi olen tyytyväinen siihen, että komissio alkaa nyt luopua vastustuksestaan tässä tilanteessa.
Silti hintakehitykseen liittyvä keinottelu ei ole muuttunut avoimemmaksi eikä sitä ole valvottu tai rajoitettu. Se on kuitenkin ratkaisevaa, jotta pystymme toimimaan täällä tehokkaasti ja saamaan aikaan muutoksia. Siksi kehotan neuvostoa, komissiota ja jäsenvaltioita asettamaan nälän torjunnan etusijalle kaikilla politiikanaloilla sekä kaikissa toimintaohjelmissa ja strategioissa ja ottamaan myös huomioon uudet menetelmät ja lähestymistavat, kuten elintarvikeomavaraisuuden, jotta ne, jotka loppujen lopuksi maata viljelevät, saavat enemmän luomisvoimaa ja vaikutusvaltaa elintarvikkeiden tuottamisessa oman alueensa väestölle.
John Stuart Agnew
EFD-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, elintarvikkeiden hinnat epäilemättä nousevat, mutta tilojen tilanne on hyvin erilainen. Yhdistyneen kuningaskunnan maanviljelijät, jotka tuottavat naudanlihaa, lampaanlihaa, sianlihaa ja munia, saivat todella huomata tuotteidensa arvon laskevan viime vuonna. Siipikarjanlihan hinta ei ole muuttunut, ja maidon hinta on noussut vain hieman. Sokerijuurikkaan hinta laskee ensi vuonna.
Näiden yritysten kustannukset ovat nousseet valtavasti, eikä vallitsevaa tilannetta pystytä säilyttämään enää kuin muutama kuukausi. Sen jälkeen ne joko vaativat korkeampia hintoja vähittäiskauppiailta tai lopettavat tuotannon. Joka tapauksessa elintarvikkeiden vähittäishinnat voivat vain nousta.
Mitä EU tekee tälle asialle? No, se tekee muiden kuin geenimuunneltujen soijapapujen maahantuonnin tarpeettoman kalliiksi. Se kantaa maanviljelijöiltä sähkölaskussa veroa maapallon lämpenemisestä, kun nämä samat viljelijät ovat menettäneet tuhansia tonneja sokerijuurikasta ja perunaa hyvin kylmän talven vuoksi. EU haluaa lisätä julkista tukea luonnonmukaiselle viljelylle sen sijaan, että antaisi tämä alan olevan kuluttajalähtöistä. Perinteisten tuotantojärjestelmien vaihtaminen luonnonmukaiseen viljelyyn johtaa elintarviketuotannon vähenemiseen.
Diane Dodds
(EN) Arvoisa puhemies, elintarvikkeiden inflaation suurimpia syitä ovat olleet perushyödykkeiden hintojen maailmanlaajuiset nousut, huimasti nousseet energiahinnat ja hintavaihtelut markkina-alueen sisällä, eikä ole epäillystäkään siitä, että niistä kärsivät kuluttajat. Juuri maatalousteollisuus on yrittänyt selvitä tästä jo jonkin aikaa, samoin kuin elintarvikkeiden ja lannoitteiden hintojen noususta. Voittomarginaalit ovat pienentyneet, ja monet viljelijät erityisesti tehotuotantoaloilla joutuvat tekemään konkurssin.
Pyytäisin parlamenttia pohtimaan tänään, mitä seurauksia syntyy, jos maanviljelijöitä ei tueta yhteisellä maatalouspolitiikalla. Mitä me maksaisimme elintarvikkeista tällaisessa taloudellisessa tilanteessa? Kehotan parlamenttia myös harkitsemaan hyvin voimakasta tukea yhteiselle maatalouspolitiikalle tulevissa hyvin tärkeissä keskusteluissa.
On tärkeää, että politiikkamme tukee maanviljelijöitä ja varmistaa riittävän elintarviketuotannon oikeudenmukaiseen hintaan. Olen myös sitä mieltä, että oikeudenmukaisuus on ehdottoman välttämätöntä, ja sitä varten tarvitaan avoimuutta elintarviketuotantoketjussa. Tämä toteutuu varsinkin Yhdistyneessä kuningaskunnassa vain, jos meillä valintamyymäläasiamies.
Jean-Paul Gauzès
(FR) Arvoisa puhemies, hyvä puheenjohtaja, hyvä komission jäsen, puhun asiasta, joka on tuotu esiin useissa tilanteissa ja esitetty usein ainoaksi syyksi: keinottelusta.
Mielestäni keinottelun suhteen tarvitaan malttia. On selvää, että tietyn taloudellisen toiminnan sekä hintavaihtelujen ja raaka-aineiden hintojen välillä on varmasti yhteys. Olisi varmasti virhe tarkastella asiaa pelkästään taloudellisen keinottelun näkökulmasta, koska osa siitä, mitä me kutsumme keinotteluksi, on itse asiassa tuottajien laillista hintojen suojausta ja, kuten me hyvin tiedämme, nämä tuottajat eivät selviäisi ilman suojausmahdollisuutta.
On kuitenkin estettävä sellaisen tilanteen syntyminen, jossa suorat sijoitukset perushyödykkeisiin vaikuttaisivat haitallisesti hintavaihteluihin, koska ne ovat niin mittavia tai luonteeltaan pelkästään spekulatiivisia.
Tässä mielessä komission jäsen Barnierin rahoitusasioita koskevilla ehdotuksilla, erityisesti lyhyeksi myynnin ja johdannaisten sääntelyllä, samoin kuin rahoitusvälineiden markkinoinnista annetun direktiivin tarkistamisella täytyy tarjota parlamentille mahdollisuus ottaa huomioon perushyödykkeillä keinottelun näkökohdat rahoituksen sääntelyssä ja valvonnassa. Viimeksi mainitut toteutetaan sen varmistamiseksi, että näitä markkinoita myös säännellään tehokkaasti mutta käytännönläheisesti.
Hyvä komission jäsen, te sanoitte, että näitä toimia jatketaan, ja uskon, että parlamentti, joka on rahoituskriisissä noudattanut ja joskus ennakoinutkin komission ehdotuksia, kantaa vastuunsa.
Lopuksi haluan ilmaista tyytyväisyyteni puheenjohtajavaltio Unkarin julkilausumaan, jonka mukaan Euroopan unionin tukee Ranskan G20-huippukokouksen puheenjohtajuutta. Kokous on asettanut perushyödykemarkkinoiden sääntelyn yhdeksi tavoitteekseen.
Luis Manuel Capoulas Santos
(PT) Arvoisa puhemies, katastrofien ennaltaehkäisy on aina paras vaihtoehto. Maailmanlaajuisen elintarvikekriisin riski on todellinen. Nämä eivät ole minun sanojani: ne ovat Euroopan unionin yhden perustajajäsenvaltion hallituksen lausumia. Merkit ovat huolestuttavia. Joidenkin peruselintarvikkeiden, kuten viljan hinnat nousevat edelleen ja saavuttivat Yhdistyneiden Kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestön mukaan tammikuussa jopa huipputason. Ongelma ei selvästikään ole Euroopan, ja kuten täällä on jo tänään tuotu esiin, kunkin ilmiötä selittävän oletetun syyn vaikutus tunnetaan huonosti.
Me tiedämme, että komissio ei sivuuta tätä kysymystä, ja sen 2. helmikuuta antama tiedonanto kannattaa lukea tarkkaan.
Silti maataloustuotannon erityisluonne ansaitsee erityisen huomion yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) yhteydessä niin, että pyhitetään kehitysyhteistyöpolitiikalle asianmukaiset riskinarviointivälineet ja turvataan elintarviketuotanto, mistä on haittaa kansainvälisen avun muille muodoille.
Olen myös tyytyväinen Ranskan kantaan G20-ryhmässä, kun se yrittää vaikuttaa rahoitusmarkkinoiden sääntelyyn ja hintojen peukaloinnin estämiseen sekä luoda sääntöjä, jotka voisivat estää kauppavirtojen äkillisen keskeytymisen, kuten tapahtui hiljattain esimerkiksi Venäjän kanssa.
Alyn Smith
(EN) Arvoisa puhemies, kansalaisten ruokkiminen on hallituksen tärkein velvollisuus, ja kansalaisten ruokkiminen onkin yhteisen maatalouspolitiikan ensisijaisen tavoite.
Elintarviketurva on Pohjantähtemme, ja tämä on EU:n menestystarina. Kannattaa muistaa, että kaikissa muissa maanosissa on ollut ruokamellakoita paitsi meillä, ja hallituksia tuntuu kaatuvan käytännössä päivittäin muualla maailmassa, kun taas me olemme ainakin toistaiseksi kyenneet takaamaan jonkinasteisen turvasataman kansalaisillemme.
Elintarviketurva on siis ensisijainen tehtävämme. Sitä ei uskoisi, kun kuuntelee joitakin kansalaisjärjestöjä ja lobbaajia ja jopa joitakin poliitikkoja, jotka ovat osallistuneet käynnissä olevaan keskusteluun yhteisen maatalouspolitiikan uudistamisesta.
Elintarviketurvan on oltava tavoitteemme ja painopisteemme, ja yhdestä asiasta olen kollegojeni kanssa eri mieltä. En usko, että vastaus on vapaakauppa. En usko, että maailmanlaajuinen elintarviketurva on jotain, minkä voimme saavuttaa tai mihin pitäisi pyrkiä. Vientikiellot, joita kansalaisensa ruokkimaan pyrkivät maat asettavat, eivät ole sinällään perusteettomia, ja jos sallitte, lainaan kansallisen maanviljelijäliiton englantilaista puheenjohtajaa: "Jos me puhumme moraalista, maa, joka pyrkii ruokkimaan kansalaisensa, ei ole mitään verrattuna rikkaisiin maihin, jotka sallivat maataloutensa heikkenevän ja odottavat sitten muun maailman ruokkivan heidät. Meidän vastuullamme on näyttää maailmalle mallia siinä, miten tuotetaan enemmän, ei vähemmän."
Hynek Fajmon
(CS) Arvoisa puhemies, jos me haluamme käydä vakavan keskustelun elintarvikehintojen noususta, emme voi välttää kysymystä siitä, miten Euroopan unioni itse edistää tätä epämieluisaa suuntausta, vaikka se olisi joidenkin mielestä epämiellyttävää. Kaikki perushyödykemarkkinoiden analyytikot ovat samaa mieltä siitä, että elintarvikkeiden hintojen nousu perustuu kahteen päätekijään.
Ensimmäinen on uuden rahan laajamittainen painaminen Yhdysvalloissa ja Euroopan unionissa viime kuukausina. Uuden rahan tulo markkinoille nostaa elintarvikkeiden ja muiden perushyödykkeiden hintoja. Tästä ei pidä syyttää keinottelijoita, kuten tänään keskustelun kohteena olevassa mietinnössä tehdään, vaan pikemminkin Yhdysvaltojen, Euroopan ja muiden keskuspankkien väärää politiikkaa.
Toinen elintarvikkeiden hintoja nostava tekijä on EU:n ja Yhdysvaltojen politiikka, joka pakottaa kuluttajat lisäämään biopolttoaineiden käyttöä. EU:n ja Yhdysvaltojen sitoumukset tällä alueella ovat johtaneet viljelysmailla kasvatettujen muiden perushyödykkeiden kuin elintarvikkeiden määrän jyrkkään nousuun. Sen seurauksena elintarviketuotannon käytössä on aina vain vähemmän viljelysmaata, ja siksi on vain loogista, että elintarvikkeiden hinnat nousevat. Jos haluamme onnistua maailmanlaajuisten elintarvikehintojen alentamisessa, meidän on hylättävä tämä järjetön biopolttoainepolitiikka.
Patrick Le Hyaric
(FR) Arvoisa puhemies, hyvä ministeri, hyvä komission jäsen, kaikki maailman nälkäiset ihmiset, joiden on maksettava ruoastaan tai vaatteistaan aiempaa enemmän, odottavat meidän reagoivat tarmokkaammin planeettaamme tällä hetkellä koettelevaan suurimpaan katastrofiin eli rahanahneiden elintarvikekeinottelijoiden aiheuttamaan katastrofiin. Juuri he nostavat elintarvikkeiden hintoja maanviljelijöiden ja kuluttajien vahingoksi.
Kuuntelin tarkasti Jean-Paul Gauzès'n intohimoista vetoomusta, mutta hän tietää, että tällä alueella on ostettu tänä vuonna seuraavan sadon viljaa jo ennen kuin se on kylvetty. Siksi kyse on tosiaankin keinottelusta. Ainoa keino edetä asiassa on, että Euroopan unioni toteuttaa monensuuntaisia toimia.
Ensinnäkin sen täytyy pysäyttää tämä taloudellinen keinottelu perustamalla maailmanlaajuinen maatalous- ja elintarvikerahasto, muodostamalla varmuusvarastoja ja luomalla mekanismeja todellisen tuotannon reaalihintojen vakauttamiseksi virtuaalisen sijaan Yhdistyneiden Kansakuntien suojassa. Yhteisessä maatalouspolitiikassamme täytyy myös palata järjestelmään ...
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Krisztina Morvai
(HU) Arvoisa puhemies, me keskustelemme tänään Euroopan parlamentissa elintarvikkeiden hintojen noususta. Unkarin ja muiden Euroopan unionin maiden kuluttajat kokevat tämän elintarvikkeiden hintojen nousun samalla tavalla. Niitä, jotka eivät koe sitä, ovat maanviljelijät ja erityisesti pientilalliset. Miten tämä on mahdollista? Mihin rahat menevät? Tämän palapelin, tämän arvoituksen ratkaisee muun muassa Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän erinomainen päätöslauselmaesityksen kohta D, mutta koko päätöslauselmaesitys on itsessään erinomainen ja haluan onnitella heitä siitä. Siinä annetaan myös yksityiskohtaisia vastauksia ja ratkaisuja. Kohdassa D kiinnitetään huomiota keinotteluilmiöön. Siinä todetaan, että puhtaasti rahoitusalalla toimivien laitosten harjoittama keinottelu eli keinottelu rahapääomalla perushyödykemarkkinoilla on lisääntynyt, mikä aiheuttaa perushyödykkeiden hintojen keinotekoista nousua. Siksi meillä on osittainen ratkaisu. Rahat menevät keinottelijoille sekä ostajille ja kauppiaille, joiden voitonhimo on usein loputon.
Unkarin kansalaiset olisivat hyvin ylpeitä, jos puheenjohtajavaltiona Unkari toimiva asettaisi tämän asian, elintarvikkeilla keinottelun, ratkaisemisen yhdeksi painopisteekseen. Minun täytyy kysyä puheenjohtajavaltio Unkarin läsnä olevalta edustajalta, voimmeko mitenkään laskea tämän varaan, ja kysyn EU:n maatalousasioista vastaavalta komission jäseneltä Cioloşilta, mikä on hänen ratkaisunsa elintarvikkeisiin liittyvään keinotteluun?
Gay Mitchell
(EN) Arvoisa puhemies, kehittyneissä maissa kotitaloudet käyttävät keskimäärin 10-20 prosenttia tuloistaan elintarvikkeisiin, kun kehitysmaissa tämä osuus on yleensä jopa 80 prosenttia. Tämä korostaa sitä, miten hirvittäviä seurauksia hintojennousulla on näille heikossa asemassa oleville maille. Meidän on ryhdyttävä vastatoimiin ja jatkettava niitä, kunnes ne seisovat omilla jaloillaan.
Joulukuussa 2008 tämä parlamentti äänesti suurella enemmistöllä miljardin euron elintarvikerahoitusvälinettä koskevan mietintöni puolesta, jolla haluttiin antaa taloudellista tukea kehitysmaille elintarvikkeiden hintojen noustua tuolloin jyrkästi. Välineen tarkoituksena oli ryhtyä toimiin näiden jyrkästi nousevien hintojen vuoksi. Nousu johtui pääasiassa vaikkakaan ei pelkästään kuivuudesta viljantuottajamaissa sekä öljyn hinnannoususta. Hinnat vaihtelevat yhä erittäin paljon, mikä vaikuttaa tuottajiin ja kuluttajiin sekä EU:ssa että kehitysmaissa.
Meidän täytyy oppia tekemään yhteistyötä muiden maiden, kuten Thaimaan kanssa. Thaimaa on alueellaan suuri elintarviketuottaja, mutta kun sen naapurit Burma ja Vietnam olivat köyhiä ja niillä oli pulaa elintarvikkeista, emme silti hyväksyneet Thaimaan tarjousta tehdä yhteistyötä kanssamme ja toimia välittäjänämme alueella. Meidän täytyy opetella tekemään niin. Meidän on varmistettava nopea siirtyminen vakauteen Pohjois-Afrikassa. Meidän on varmistettava, että apua toimitetaan alueille, joita on kohdannut odottamaton luonnonkatastrofi, kuten Haitiin ja Pakistaniin, ja tässä mielessä meidän täytyy edelleen ottaa käyttöön hätäavun vararahastot, jotta EU voi nopeasti vastata tällaisten tapahtumien aiheuttamaan erityiseen avun tarpeeseen.
Kader Arif
(FR) Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, haluan ensin ilmaista pahoitteluni siitä, että tarvittiin kriisi Euroopassa, ennen kuin tämänpäiväinen keskustelu käynnistyi ja laadittiin päätöslauselma, josta äänestämme huomenna.
Vasta viime vuonna, kun kehitysmaissa syttyi niin sanottuja "ruokamellakoita", Eurooppa ehdotti yksinkertaisesti hätätoimenpiteenä taimien ja lannoitteiden lähettämistä, vaikka ongelmat olivat suhdanteisiin liittyviä. Mehän olemmekin pitkään varoittaneet rakenneongelmista. Meillä on yhteinen maatalouspolitiikka (YMP), josta puuttuvat tehokkaat sääntelymekanismit, koska liberaalinen enemmistö on yhä sitä mieltä, että markkinoita ei saa rajoittaa millään tavalla. Kehitysmaiden maataloustuotteilla keinotellaan laajasti, mikä lisää talouden epävakautta ja moraalisesti arveluttavaa. Kehitysmaat ovat vientiin tarkoitetun yhden lajin viljelyn vankeja, eikä Eurooppa tue niitä vaan kohdistaa vain neljä prosenttia kehitysavustaan maatalousalalle.
Tällä päätöslauselmalla koko parlamentti tunnustaa lopultakin, että oikeus ruokaan on perusihmisoikeus, että ei voida hyväksyä sitä, että jotkut hyödyntävät joidenkin nälkää oman etunsa ajamiseen, että sääntely on välttämätöntä hintojen vakauden varmistamiseksi ja että pieniä perhetiloja ja oikeutta ruokaan pitää suojella kauppasopimuksilla.
Parlamentti lähettää tänään tästä selvän viestin. Komission ja neuvoston tehtävänä on kääntää se.
Nirj Deva
(EN) Arvoisa puhemies, siihen mennessä, kun olen istunut alas, 16 ihmistä on kuollut nälkään. Se on suunnilleen yhtä paljon kuin salin siinä osassa. Eri puolilla maailmaa kuolee joka päivä 36 000 ihmistä nälkään, koska heillä ei ole riittävästi ruokaa.
Euroopan unioni on ollut viime aikoihin asti elintarvikkeiden suhteen omavarainen. Nyt se tuo elintarvikkeita muualta. Itse asiassa se vie ruoan köyhimpien ihmisten suusta. Olen kuullut, että EU tuo muualta maailmasta elintarvikemäärän, jonka kasvattamiseen tarvittaisiin noin 35 miljoonaa hehtaaria. Meidän pitäisi olla elintarvikkeiden suhteen omavaraisia, ja meidän pitäisi auttaa myös kehitysmaita olemaan elintarvikkeiden suhteen omavaraisia.
Tähän kaikkeen on olemassa vastaus. Intiassa tehtiin 1960-luvulla vihreän maatalouden vallankumous professori Borlaugin johdolla. Ihmiset uskoivat, että intialaiset nääntyisivät nälkään. Niin ei käynyt. Brasilia on nyt elintarvikkeiden suhteen omavarainen. Me pystymme siihen, jos tahtoa riittää.
João Ferreira
(PT) Arvoisa puhemies, kolme vuotta vuoden 2008 kriisin jälkeen maailma on uuden elintarvikekriisin partaalla. Sen estämiseksi meidän on tutkittava sen syitä ja ryhdyttävä korjaamaan niitä.
Meidän on tarkasteltava maatalous- ja kauppapolitiikkaa, jotka ovat tuhonneet pienen ja keskisuuren maatalouden, jotka edistävät vientiin tarkoitettua tehotuotantoa ja jotka siksi uhkaavat elintarviketurvaa ja itsemääräämisoikeutta, kuten yhteinen maatalouspolitiikka (YMP). Meidän on tarkasteltava suuntausta kohti öljynhinnan nousua ja maanviljelijöiden suurta riippuvuutta tästä raaka-aineesta. Tätä riippuvuutta on vähennettävä. Meidän on tarkasteltava maatalousalan monikansallisten yhtiöiden huomattavaa valtaa, koska niillä on yksinoikeus tuotannon avaintekijöihin, sitä, että hedelmällistä maaperää käytetään yhä enemmän muuhun kuin elintarviketuotantoon, ja maan anastamista paikallisyhteisöiltä, jotka asuvat ja tekevät töitä sillä.
Meidän on ennen kaikkea tarkasteltava järjetöntä epäinhimillistä järjestelmää, joka sallii elintarvikkeilla keinottelun, ja puututtava siihen. Meidän on lopetettava välittömästi keinottelun mahdollistavat rahoitusvälineet: EU:n on hyväksyttävä tämä tai otettava kantaakseen sen seuraukset - kuten se jo nyt tekee.
Peter Jahr
(DE) Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, hyvät kuulijat, tuskin mikään muu on meille yhtä arkipäiväistä ja itsestään selvää kuin syöminen ja juominen. Se, mitä me pidämme niin itsestään selvänä, on kuitenkin monille vakava haaste, josta he hädin tuskin selviävät. Elintarvikkeiden hinnat ovat nyt nousseet jyrkästi, mikä on pahentanut monien ihmisten tilannetta entisestään.
Tarvitaan toimenpidepaketti hintojennousun monien syiden torjumiseksi. Sen vuoksi on tärkeää estää hintakeinottelu ja muodostaa varastoja. Siinä yhteydessä on myös tutkittava joidenkin elintarvikeyhtiöiden ja vähittäiskauppaketjujen hallitsevaa asemaa. Kehitysmaat tarvitsevat myös meiltä enemmän tukea maataloutensa kehittämiseen. Se on ainoa mahdollisuus onnistua ruoka-avun antamisessa köyhimmille ihmisille sekä heidän taloudellisen tilanteensa parantamisessa.
Jotta varmasti ymmärtäisimme asian: ongelmana eivät ole maataloushyödykkeiden asianmukaiset hinnat. Asia on päinvastoin: ne ovat ongelman ratkaisu. Maataloushyödykkeiden asianmukaiset hinnat - asianmukaisella tarkoitan ilman keinottelua muodostuvia hintoja - ovat mielestäni ratkaiseva edellytys kehitysmaiden maatalouden luomiselle.
Riittävä määrä ruokaa on ihmisoikeus, ja nälkä on rikos ihmisyyttä vastaan. Korkealaatuisten ja edullisten elintarvikkeiden tuottamisen väestölle Euroopan unionissa ja muualla maailmassa on siksi oltava EU:n maatalouspolitiikan keskeinen tavoite.
Richard Ashworth
(EN) Arvoisa puhemies, elintarvikkeiden hinnat ovat olleet 30 viime vuoden ajan alhaiset ja vakaat. Nyt Yhdistyneiden Kansakuntien FAO on varoittanut siitä, että energiakustannusten nousu, maapallon väestönkasvu, vaurauden lisääntyminen ja ilmastonmuutos ovat muodostamassa valtavia haasteita maailman elintarvikejärjestelmälle ja elintarvikkeiden kustannuksille.
Sillä on kaksi tärkeää seurausta EU:n hallituksille. Ensinnäkin elintarvikkeiden ja energian hinnannousu koettelee pahiten köyhimpiä perheitä. Toiseksi elintarvikkeiden hintojen nousu kiihdyttää inflaatiota aikana, jona eurooppalaiset tarvitsevat eniten hintavakautta talouden elpyessä. Lyhyellä aikavälillä houkutuksena on tuoda halvempaa ruokaa muualta ja odottaa, että elintarvike- ja maatalousteollisuus maksaa suurentuneet kustannukset.
Kumpikaan keino ei ole järkevä. Suuri riippuvuus tuontielintarvikkeista altistaisi kuluttajat vaarallisesti hintavaihteluille, ja liian suuren paineen kohdistaminen maatalousalaan, joka jo nyt kärsii jyrkästä kustannusten noususta ja kutistuneista marginaaleista, vaarantaisi tuotantokapasiteetin.
Meidän on panostettava yhteiseen maatalouspolitiikkaan. Tekniikka on avain siihen, ja nyt on aika tehdä niin.
Sergio Paolo Francesco Silvestris
(IT) Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, hyvät kuulijat, elintarvikehintojen nousu vaatii kahdentyyppisiä vastatoimia. Ensimmäinen koskee tarvetta suunnitella keskipitkän ja pitkän aikavälin toimia. Tässä suhteessa vastausten on tultava uudesta yhteisestä maatalouspolitiikasta, jolla täytyy varmistaa EU:n kansalaisten elintarviketurva, tarjota kuluttajille elintarvikkeita edulliseen hintaan ja suojata maanviljelijöiden tulot. Uuden YMP:n avulla meidän täytyy tarjota - ja niin me itse asiassa teemmekin - vahvaa maatilojen tulotukea ensimmäisen pilarin mukaisesti sekä tukitoimenpiteitä maaseudun kehittämiseen lisäämällä investointeja maatalouteen ja elintarviketurvaan.
Toinen koskee tarvetta puuttua tilanteeseen hätätoimenpiteillä ketjun heikoimman linkin suojelemiseksi, koska elintarvikehintojen heilahdellessa vaikutukset ovat tosiasiassa varsin outoja: kun hinnat nousevat, tuottajat ja maanviljelijät eivät hyödy siitä mitenkään, mutta kun hinnat laskevat, tuottajien voitot ja jo ennestään niukat ansiot pienenevät. Siksi on selvää, että tuotantoketjussa on ongelmia ja avoimuuden puutetta.
Hyvä komission jäsen, näihin tuotantoketjun vakaviin ongelmiin kuuluu esimerkiksi hallitsevan ostovoiman väärinkäyttö, hyvän kauppatavan vastaiset sopimuskäytännöt - myös maksujen viivästymiset - yksipuoliset sopimusten muuttamiset, ennakkomaksut neuvotteluihin pääsemiseksi ja voittomarginaalien epätasainen jakautuminen elintarvikkeiden tuotantoketjussa.
Komission on ehdotettava toimenpiteitä ...
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Paolo De Castro
(IT) Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, hyvät kuulijat, yhteiskunnalliset jännitteet, joita on koettu hiljattain esimerkiksi Pohjois-Afrikassa, ovat lähes aina elintarvikkeiden hintojen nousun aikaansaamia. Viljojen, sokerin ja kasviöljyjen ennätysmäinen hinnannousu on selvä merkki maailmanlaajuisen tarjonnan ja kysynnän epätasapainosta.
Hintojen nouseminen vielä lisää - mikä on valitettavasti mahdollista - vaikuttaisi dramaattisesti erityisesti niihin osiin maapalloa, joissa elintarvikemenojen osuus tuloista asukasta kohti on yli 40 prosenttia. Se muodostaa myös todellisen riskin jännitteiden syntymiselle koko planeetalla maailmantalouden keskinäisen riippuvuuden lisääntyessä. Siksi Euroopan unionin on oltava hyvin tietoinen siitä, että maatalouspolitiikalla - Euroopan unionin yhteisellä maatalouspolitiikalla ja Yhdysvaltojen maatalouslailla - on erityinen ja strategisesti tärkeä rooli maailmanjärjestyksessä, rooli, joka ulottuu paljon pidemmälle kuin maanviljelijöiden tulojen perusteltu suojeleminen.
Arvoisa puhemies, me tarvitsemme uuden maailmanlaajuisen elintarvikepolitiikan, jolla maatalouspolitiikkaa voidaan koordinoida kansainvälisellä tasolla. Toivon, että tuleva G20-huippukokous tarjoaa mahdollisuuden todella astua tälle uudelle tielle.
Struan Stevenson
(EN) Arvoisa puhemies, öljynhinnan jatkuva nousu ja sen aiheuttama lannoitteiden hintapaine yhdessä vehnän, maissin ja muiden viljojen hintojen rajujen nousujen kanssa on synnyttämässä kriisin meidän maataloussektorillamme samoin kuin kasvavan maailmanlaajuisen kriisin.
On hyvä muistaa, että Tunisian kansannousu, joka sai aikaan ketjureaktion koko Lähi-idässä, alkoi köyhästä elintarvikkeita myyvästä katukauppiaasta, joka sytytti itsensä tuleen.
Eurooppalaiset maanviljelijät voivat puuttua asiaan myönteisellä tavalla auttamalla ratkaisemaan tämän kriisin, jos heille annetaan asianmukaiset välineet. Meidän on aika tarttua biotekniikan tarjoamiin mahdollisuuksien, joiden avulla voimme täyttää laadukkaiden elintarvikkeiden kasvavan kysynnän.
Maailmanlaajuisesti yli 13 miljoonaa maanviljelijää kasvattaa kaupallisesti yli 125 miljoonalla hehtaarilla muuntogeenisiä viljelykasveja, ja silti tässä päätöslauselmassa ei mainita biotekniikkaa.
Nyt Euroopan unionin on jo havahduttava unestaan ja tehtävä jotain, ennen kuin kaduillamme järjestetään ruokamellakoita!
Georgios Papastamkos
(EL) Arvoisa puhemies, elintarvikkeiden hintojen laajaan vaihteluun on useita syitä: äärimmäiset sääolosuhteet, rajalliset luonnon- ja energiavarat sekä maailman väestönkasvu. Kahta muutakin syytä pitäisi korostaa: keskittymiä, joilla tarkoitan monikansallisten yritysten oligopoliaa elintarvikkeiden tuotantoketjussa, sekä avoimuuden puutetta ja keinottelua perushyödykemarkkinoilla.
Rahoitusmarkkinoiden sääntelyn purkamisen jälkeen futuurikauppa raaka-ainepörsseissä muuttui suojautumisvälineestä keinotteluvälineeksi. Tärkeimmät pörssit sijaitsevat Euroopan ulkopuolella.
Rahoituskriisin jälkeen erilaiset hedge-rahastot turvautuivat raaka-ainepörsseihin, joissa vararahastot ovat nyt viisitoista kertaa suuremmat kuin maatalouden tosiasialliset varastot tappioiden korvaamiseksi. Siksi tarvitaan institutionaalinen kehys, joka rajoittaa niiden investointeja suoraan elintarvikealaan liittyviin maatalouden johdannaismarkkinoihin.
Olen tyytyväinen G20-ryhmän puheenjohtajavaltio Ranskan aloitteisiin ja uskon vakaasti, että EU:n vahvan maatalousalan säilyttäminen elintarviketurvan varmistamiseksi riippuu siitä, pystymmekö turvaamaan maanviljelijöille asianmukaiset tulot ja ryhdymmekö tehokkaisiin toimenpiteisiin markkinoiden säätelemiseksi uuden YMP:n puitteissa.
Michael Cashman
(EN) Arvoisa puhemies, haluan tehdä ehdottoman selväksi, että puhun kehitysmaiden puolesta enkä puolustaakseni yhteistä maatalouspolitiikkaa.
Maailmanpankin mukaan yli 44 miljoonaa ihmistä on joutunut äärimmäiseen köyhyyteen elintarvikehintojen nousun vuoksi. Syitä on lukuisia - pientilojen väheneminen, metsien hävittäminen, aavikoituminen, vedensaannin ongelma ja ilmastonmuutos.
Siksi me tarvitsemme kokonaisvaltaisen lähestymistavan sen varmistamiseksi, että kannustamme ihmisiä huolehtimaan omista kehitystarpeistaan ja varmistamaan elintarviketurvan paikallisella tasolla. Meidän on uudistettava yhteistä maatalouspolitiikkaa ja yhteistä kalastuspolitiikkaa niin, että niillä ei ole suoria tai välillisiä vaikutuksia kehitysmaihin ja kehittyneisiin maihin.
Meidän on tuettava paikallista maanomistusta ja lopuksi on poistettava hävytön maa-alueiden kahminta, kun ulkomaiset sijoitusyhtiöt ja ulkomaiset yritykset ostavat ja käyttävät maata omiin tarpeisiinsa. Tätä hävyttömyyttä ei voi mitenkään puolustella.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Arvoisa puhemies, kuluttajilla ja maanviljelijöillä on oikeus kysyä meiltä poliitikoilta, mitä on meneillään. Miksi elintarvikemarkkinoiden tilanne on tämä? Maanviljelijät tietävät, millaisia voittoja he tekevät, miten paljon he saavat myymistään tuotteista ja miten paljon he ja muut kuluttajat maksavat elintarvikkeista. Mitä me voimme sanoa heille tänään? Meidän on syytä muistaa vuosi 2008 ja elintarvikemarkkinoiden silloinen tilanne. Opimmeko me siitä jotain? Minä vastaan, että emme.
Rajoitamme edelleen tuotantoa. Asiaa pahentaa entisestään se, että me maksamme tuotannon vähentämisestä, kun me aiemmin maksoimme sen lisäämisestä. Tässä parlamentissa on kuultu muita kommentteja maataloudesta. Ehkä meidän kollegojemme pitäisi tulla tänne tänään kuuntelemaan. Ehkä he oppisivat jotain elintarviketurvasta.
Yhteisen maatalouspolitiikan tulevaisuudesta vuoden 2013 jälkeen keskustellaan jatkuvasti, ja jälleen kerran kaikki haluavat pienentää YMP:n menoja. Nykyinen tilanne, tämä kriisi, varoittaa meitä tuhoisasta poliittisesta päätöksestä. Meillä on mahdollisuus korjata virheemme. Me puhumme vakaudesta. Me kysymme, miksi ei ole varastoja mutta rajoitamme maatalouden suuntauksia. Mistä näiden varastojen pitäisi syntyä? Kuka maksaisi niistä?
Hyvä komission jäsen, tämä tilanne, tämä kriisi tarjoaa teille poikkeuksellisen vahvoja perusteluja. Hyvät parlamentin läsnä olevat kuulijat, meidän on vakuutettava jäljellä olevat tilanteen vakavuudesta ja tämän parlamentin vastuusta YMP:n tulevaisuudesta ja yhteiskuntamme ruokkimisesta. Tämä elintarviketurvaongelma on muodostumassa maailmanlaajuiseksi ongelmaksi. On hyvä, että ...
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Daciana Octavia Sârbu
(RO) Arvoisa puhemies, elintarvikkeiden hintojen nousu koskee pahiten heikoimmassa asemassa olevia väestöryhmiä. Ajatellen sitä, että maailmassa oli vuonna 2010 925 miljoonaa aliravittua ihmistä, elintarviketurvan varmistamisen täytyy olla yksi Euroopan unionin painopisteistä. Äärimmäiset luonnonilmiöt eivät ole ainoa elintarvikkeiden hintojen nousun syy, vaan siihen vaikuttavat myös markkinoiden hintavaihtelut ja biokaasutuotannon tukeminen.
Kehotan komissiota luomaan välineitä hintavaihtelujen ja liiallisen keinottelun torjumiseksi, koska ne pahentavat maailmanlaajuista elintarvikekriisiä. Haluan myös painottaa sitä, että useimmissa tapauksissa elintarvikkeiden hintojen nousu ei myöskään lisää maanviljelijöiden tuloja. Päinvastoin, tuotantoketjun huonon toiminnan vuoksi maanviljelijöiden saama korvaus on kaikkea muuta kuin oikeudenmukainen. Uskon, että hintojen nousuongelma auttaa kumoamaan vahvan yhteisen maatalouspolitiikan ylläpitämisen vastaiset perustelut.
Herbert Dorfmann
(DE) Arvoisa puhemies, muutama päivä sitten yhden Saksan suurimmista sanomalehdistä etusivulla oli kuva sämpylästä, jonka ympärillä oli piikkilankaa. Artikkeli koski taistelua leivästä. En usko, että mikään asia teettää meillä yhtä paljon päänvaivaa tänä ja tulevina vuosikymmeninä kuin kysymys elintarvikkeiden saatavuudesta. Siksi on hyvä, että me puhumme siitä, koska syy siihen - nimittäin kasvava kysyntä - ei häviä ja hintojen nousu jatkuu myös. Meidän pitää nyt kiinnittää tähän koko tilanteeseen poliittista huomiota. Meidän on pohdittava, miten voimme tuottaa elintarvikkeita ja tarjota ne saataville. Hyvä komission jäsen, ajatus kesantoalueiden lisäämisestä yhteisen maatalouspolitiikan puitteissa tarkastusten avulla on väärä lähestymistapa. Meidän on saatava maamme tuottamaan.
Kaikkeen tähän ei kuitenkaan pidä suhtautua liian kielteisesti. Olemme jo vuosia valittaneet, että elintarvikkeiden hinnat ovat liian alhaisia. Jos mietitään, onko esimerkiksi 100 euroa vehnätonnilta asianmukainen hinta, on todettava, että ehkä ei. Jos ajattelemme, mikä on raaka-aineiden osuus lopputuotteen, esimerkiksi leivän hinnasta, olen sitä mieltä, että raaka-aineiden hintojen nousu ei ole ainoa syy elintarvikkeiden hintojen nousuun vaan siihen on muitakin syitä. Näin ollen tämä koko aihe tarjoaa myös maataloudelle tilaisuuden päästä tulevaisuudessa parempaan asemaan.
Ulrike Rodust
(DE) Arvoisa puhemies, elintarvikkeiden hinnat ovat kohonneet ennätystasolle. Elintarvikkeiden hintavaihtelut ovat lisääntyneet viime vuosina useista syistä. Siksi se on suuri huolenaihe. Ilmastonmuutos aiheuttaa äärimmäisiä sääilmiöitä, ja joissakin maissa kokonaisia viljasatoja on tuhoutunut. Lisäksi keinottelu elintarvikkeilla lisääntyy, minkä vaaroja ei voida yliarvioida - tarvitsee vain ajatella rahoituskriisiä. Lisäksi elintarvikkeiden tarjoaminen köyhille ja rikkaiden autolla ajaminen ovat yhä useammin keskenään kilpailevia asioita.
Meidän on löydettävä ratkaisuja siihen, että maanviljelijöillä on riittävästi kannusteita elintarvikkeiden tuottamiseen ja että biopolttoaineiden tuottamiseen käytetään vain alueita, joita ei käytetä elintarviketuotantoon.
Minulle sosiaalidemokraattina on tärkeää, että terveellistä ruokaa on kaikkien saatavilla kohtuulliseen hintaan ja että samanaikaisesti maanviljelijät saavat asianmukaisen korvauksen työstään.
Janusz Wojciechowski
(PL) Arvoisa puhemies, meidän on vain todettava avoimesti, että Euroopan unionissa toimii vaikutusvaltaisia kaupan eturyhmiä, joiden edun mukaista on heikentää unionin maataloutta niin, että voidaan saada suurempia voittoja tuomalla elintarvikkeita ympäri maailman. Olemme kuulleet monta kertaa sanottavan tässä parlamentissa, että markkinat pitäisi avata hintojen nousun estämiseksi. Me uudistimme sokerintuotannon, avasimme markkinat, rajoitimme sokerintuotantoa Euroopassa ja poistimme vientitukia. Mikä oli tulos? Tulos oli se, että elintarvikkeiden hinnat eivät laskeneet vaan yksinkertaisesti nousivat. Siitä meidän kaikkien pitäisi ottaa opiksi. Niin ei pidä edetä. Olen samaa mieltä kollega Smithin kanssa, joka sanoi, että markkinat eivät ole vastaus. Meidän ei todellakaan pitäisi taipua kaupan edunvalvojien tahtoon vaan pyrkiä varmistamaan kohtuulliset elintarvikehinnat suojelemalla paremmin maatalouttamme, sen tuotantomahdollisuuksia ja elintarviketurvaa. Vain sillä tavalla saamme hinnat kohtuullisiksi.
Giovanni La Via
(IT) Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, hyvät kuulijat, olen täysin samaa mieltä elintarvikehintojen nousun aiheuttamasta huolesta, enkä voisi olla muutakaan, koska tämä aihe liittyy hyvin tiiviisti EU:n kansalaisten ja erityisesti heikommassa asemassa olevien luokkien elämään. Nämä nousut johtavat siihen, että väestön peruselintarvikkeiden tarvetta ei pystytä täyttämään kaikissa kehitysmaissa. Kehittyneet maat EU:n jäsenvaltiot mukaan lukien eivät voi suhtautua välinpitämättömästi tähän tulevaisuudennäkymään.
Siksi meidän on uudessa yhteisessä maatalouspolitiikassa tarjottava välineitä, joilla pystytään vähentämään hintavaihteluita, rajoittamaan keinottelua maataloushyödykkeillä ja varmistamaan tuotannon riittävä taso EU:ssa. Minun on siksi korostettava sitä tosiasiaa, että me emme voi jättää peltoja kesannolle samalla, kun maailman väestömäärä kasvaa, minkä vuoksi on välttämätöntä lisätä elintarviketuotantoa.
Marc Tarabella
(FR) Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, hyvä ministeri, haluaisin esittää tilastotiedon, havainnon ja kolme toimenpidettä. Tilastotieto on se, että aina kun elintarvikehinnat nousevat yhden prosentin, 16 miljoonaa ihmistä ympäri maailman syöstään äärimmäiseen köyhyyteen. Havainto on se, että on mahdotonta estää hintojen vaihtelua erityisesti maatalousmarkkinoilla, mutta äärimmäinen vaihtelu ei ole vääjäämätöntä ja sitä voidaan torjua, vaikka se olisikin vaikeaa.
Kolme jo mainittua toimenpidettä ovat seuraavat: ensinnäkin omavaraismaatalouden ja alueellisten elintarvikemarkkinoiden asettaminen etusijalle kehitysyhteistyöpolitiikassa, toiseksi julkisen sääntelypolitiikan toteuttaminen varastoja keräämällä ja hallinnoimalla ja kolmanneksi peruselintarvikkeilla keinottelun selvä kieltäminen.
Euroopan on oltava tässä eturintamassa erityisesti G20-ryhmässä. Olen tyytyväinen siihen, mitä olen kuullut János Martonyilta, komission jäsen Cioloşilta ja muualla komission jäsen Barnierilta. Presidentti Sarkozy teki hyvin selväksi ja meillä on suuria toiveita sen suhteen, että puheenjohtajana toimiva Ranska on tällä alueella eteenpäin vievä voima G20-maiden tasolla.
Britta Reimers
(DE) Arvoisa puhemies, markkinavaihtelut ovat tärkeitä, jotta markkinat toimisivat asianmukaisesti ja luotaisiin kannusteita tavaroiden ostamiseen ja myymiseen. Meille maanviljelijöille perushyödykkeiden futuurikauppa on korjatun sadon myynnin ja ostamisen peruskomponentti. Se tarjoaa tärkeän mahdollisuuden saada suunnitteluvarmuutta, kun hinnat ja määrät määritetään varhaisessa vaiheessa.
Toisin kuin vauraissa teollistuneissa maissa elintarvikkeiden hintojen nousu on ongelma erityisesti maailman köyhillä alueilla, missä ihmiset joutuvat käyttämään suuren osan tuloistaan elintarvikkeisiin.
Meidän ei pidä puuttua markkinoihin aina, kun hinnat muuttuvat, ja yrittää näin torjua luonnollisia vaihteluita. Ilman kansainvälisesti sovellettavaa rahoitusmarkkinoiden puitelainsäädäntöä meidän ei tarvitse edes harkita perushyödykemarkkinoiden sääntelemistä, sillä jos rahoitusmarkkinoilla on liikaa rahaa, ne etsivät sopivia vasta-arvoja ja perushyödykkeet ovat tällä hetkellä erittäin arvostettuja. Siksi meidän ei pitäisi yllättyä, jos maataloushyödykkeet ovat nyt myös haluttuja kaupan kohteita.
Jaroslav Paška
- (SK) Arvoisa puhemies, viime vuoden poikkeuksellisen huonon sadon aiheuttama elintarvikekriisi toi esiin maataloutemme ja elintarvikepolitiikkamme puutteet. Nykyiset elintarvikkeiden hintojen nousut johtuvat vain osittain heikosta sadosta. Jos jostakin on pulaa, sen hinta luonnollisesti nousee markkinoilla.
Hyvä komission jäsen, kysymys on kuitenkin siitä, että tiettyjen maataloustuotteiden puute voi johtua laajemmin Euroopan komission väärästä maatalouspolitiikasta, koska sen tukipolitiikassa on pitkään syrjitty uusia jäsenvaltioita ja niiden maanviljelijöitä. Älkää yllättykö, hyvä komission jäsen, jos maanviljelijät, jotka eivät saa tuotteistaan edes tuotantokustannuksia kattavaa hintaa, eivät kylvä viljaa tai teurasta karjaansa. He odottavat kärsivällisesti, kunnes nälkäiset ja oikeutetusti vihaiset kansalaiset suuntaavat vihansa Brysselin virkailijoita kohtaan, jotka ovat jo pitkään laiminlyöneet yleisten ja laajasti tunnustettujen maatalouden ongelmien ratkaisemisen.
Hyvä komission jäsen, te tiedätte, että pula maataloustuotteista uusissa jäsenvaltioissa ei johdu huonoista sadoista vaan siitä, että maanviljelijöiden ei enää kannata tuottaa mitään teidän tuki- ja hinnoittelupolitiikkanne vuoksi. He kuitenkin odottavat. Kun he saavat samat tuet kuin vastapuolensa Ranskassa, he alkavat varmasti kylvää viljaa.
Angelika Werthmann
(DE) Arvoisa puhemies, päivittäishyödykkeiden ja erityisesti maataloushyödykkeiden tarjoamista ei saa jättää lyhytaikaisten voittojen maksimointiin pyrkivien keinottelijoiden armoille. Siksi komission uudessa perushyödykkeitä ja raaka-aineita koskevassa uudessa strategiassa julkistetut projektit, joiden tarkoituksena on turvata perushyödykemarkkinoiden avoimuus ja vakaus, ovat tervetulleita. Ennusteiden mukaan kysynnän täyttämiseksi elintarviketuotannon on kasvettava 70 prosenttia vuoteen 2050 mennessä, ja siksi on kiinnitettävä erityistä huomiota ennen kaikkea pilariin 3 - kierrätykseen ja raaka-aineiden käytön tehostamiseen - ja ehdotuksia pitäisi tehdä pian.
Raaka-ainediplomatian alueella odotan, että EU tarjoaa kehitysmaiden käyttöön asiantuntemusta raaka-aineiden kestävässä ja ympäristöä suojelevassa louhimisessa.
Dacian Cioloş
komission jäsen. - (FR) Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, on keskusteltu tiiviisti asiasta, joka selvästi aiheuttaa huolta ja jota korostetaan, kun tilanne niin vaatii. Se on kuitenkin komission ja EU:n toimielinten jatkuva huolenaihe, sillä meillä on onneksi yhteinen maatalouspolitiikka, jota on mukautettava mutta joka on näiden asioiden tärkeä hallintaväline.
Tämä keskustelu on mielestäni kuitenkin myös osoittanut meille, että vakautemme riippuu nyt entistä enemmän kansainvälisestä tasapainosta ja maailman vakaudesta. Se on otettava huomioon, vaikka puhummekin omasta yhteisestä maatalouspolitiikastamme.
Mielestäni on myös selvää, että elintarvikehintojen nousu on huolestuttava suuntaus, joka hintavaihtelujen lisäksi pahentaa meidän ratkaistavanamme olevaa ongelmaa entisestään.
On selvää, että jos markkinoilla tarvitaan enemmän tuotantoa, on investoitava maanviljelyyn. Jotta maanviljelijät voivat investoida, he tarvitsevat kuitenkin ennen kaikkea vakaat tulot uskaltaakseen ottaa tämän askeleen.
Siksi tämä on pidettävä mielessä yhteisessä maatalouspolitiikassa keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä. Sen on tarjottava vähimmäistason vakaus ja kannustettava investoimaan niin, että maanviljelijämme voivat tuottaa hyödykkeitä markkinoillemme.
Keskustelun aikana on myös tullut esiin, että on välttämätöntä varmistaa, että yhteinen maatalouspolitiikkamme ja kehitysmaiden maatalouspolitiikka ovat myös samassa linjassa eteläisten maiden maatalouden kehityksen kanssa ja että meidän politiikkamme, joka tukee yhteistyötä eteläisten maiden kanssa sekä niiden kehitystä, on samassa linjassa yhteisen maatalouspolitiikan kanssa.
Samanaikaisesti yhteisen maatalouspolitiikkamme täytyy taata maatalouden kestävä kehitys. Voi olla tarpeen tarkistaa näiden äärimmäisten markkinatilanteiden hallintaa varten käytettävissämme olevat välineet samalla, kun markkinoiden annetaan tehdä oma osansa niin, että meille kuitenkin jää välttämättömiä keinoja, joiden avulla me toimia ja välttää sen, että emme olisi valmistautuneita kriisitilanteisiin. Yhteisellä maatalouspolitiikalla on vielä tekemistä tässä asiassa tulevina kuukausina ja vuosina.
Keinotteluun ja siten hintavaihteluihin on puututtava, enkä nyt puhu kaunistellen. Komissio on jo tehnyt tämän tilanteen selvittämiseksi ehdotuksia, joita se aikoo seurata. Tässä vaiheessa me emme siksi puhu vain toiveista vaan käytännön ehdotuksista.
Meidän on myös tarkasteltava sitä, mikä on Euroopan unionin asema kansainvälisellä näyttämöllä elintarvikeongelman suhteen. Tätä asiaa ei voida vakauttaa Euroopan unionissa, jos se ei ole vakaa kansainvälisellä tasolla.
Voi myös olla tarpeen tarkistaa meidän osuutemme maatalouspolitiikassa ja kehitysyhteistyöpolitiikassa sekä se, miten me käsittelemme elintarvikekysymystä eri politiikanaloilla: kauppapolitiikassa, kehitysyhteistyöpolitiikassa ja talouspolitiikassa. Saatamme tarvita tässäkin keskitettyjä toimia.
Olen myös ottanut huomioon tarpeen lyhyen aikavälin toimiin tietyillä aloilla, ja ajattelen erityisesti eläintuotantoa, joka on selvästi vaikeassa vaiheessa, koska siihen kohdistuu kaikilta puolilta suuria paineita, tuottajat eivät hyödy hintojen noususta, hinnat ovat matalia ja raaka-aineiden hinnat korkeita. Olen pannut tämän asian merkille.
Olen pannut merkille myös teidän esittämänne eri ehdotukset. Mitä tulee maanviljelyn ja eläintuotannon saaman tuen väliseen tasapainoon, esimerkiksi jäsenvaltioilla on jo nyt mahdollisuus toimia yhteisen maatalouspolitiikan terveystarkastuksessa vuonna 2008 tehtyjen päätösten mukaisesti.
Varastot ovat aihe, jota on jälleen kerran analysoitava ja tarkistettava, koska hintojen ollessa korkeat on nyt mahdotonta puhua interventiovarastoista. Voi kuitenkin olla tarpeen päättää, mikä tehtävä näillä varastoilla voisi olla ja miten ne voisivat vaikuttaa markkinoiden asianmukaiseen toimintaan. Nämä kysymykset meidän on mielestäni estettävä itsellemme, ennen kuin teemme tähän liittyviä ehdotuksia.
Lopuksi haluaisin sanoa Jaroslav Paškalle, että jäsenvaltioiden väliset erot korvauksissa eivät välttämättä johdu komissiosta. Sen päätöksen tekevät neuvosto ja maatalousministerit. Lopullinen päätös perustuu aina komission ehdottamaan asetukseen, mutta ne ovat neuvoston ja nykyään myös neuvoston ja parlamentin asetuksia.
Haluan myös tehdä selväksi, että Euroopan unionissa ei anneta mitään tukea biopolttoaineiden maataloustuotannolle. Siten yhteinen maatalouspolitiikka ei kannusta biopolttoainetuotantoon. Komission tarkoituksena ei myöskään ole, että maata pannaan kesannolle. Tähän liittyy aivan muita asioita, mutta joka tapauksessa maata ei jätetä viljelemättä tilanteessa, jossa tuotantoa todella tarvitaan.
Näitä asioita halusin käsitellä vastauksena esitettyihin kysymyksiin. Kiitän teitä myös tästä hedelmällisesti keskustelusta ja toivon, että tämänpäiväinen keskustelu on ihmisten tuoreessa muistissa vielä muutaman kuukauden kuluttua, jolloin me keskustelemme yhteiseen maatalouspolitiikkaan kohdennettavista varoista, politiikkaan, joka on elintarviketurvan kannalta keskeinen väline.
János Martonyi
neuvoston puheenjohtaja. - (EN) Arvoisa puhemies, haluan kiittää parlamentin jäseniä tästä rakentavasta keskustelusta. Mielestäni parlamentin tälle asialle osoittama huomattava poliittinen kiinnostus auttaa puheenjohtajavaltiota toteuttamaan toimintaohjelmansa elintarvikkeiden hintojen nousun suhteen.
Kuten tässä keskustelussa on myös korostettu, tämä aihe vaatii laajuutensa ja syvyytensä vuoksi monitasoista yhteistyötä ja monitahoisia ratkaisuja eri alueilla, kuten maataloudessa, rahoitustuotteiden ja -palvelujen sääntelyssä sekä kehitysyhteistyöpolitiikassa.
Biopolttoainetuotannosta haluaisin vain toistaa, että EU on täysin tietoinen siitä, että biopolttoaineiden kestämättömällä tuotannolla voi olla kielteisiä vaikutuksia, erityisesti laajat metsäkadot ja elintarvikepula. Siksi EU on sitoutunut vauhdittamaan muista kuin ruokakasveista valmistettavien toisen sukupolven biopolttoaineiden kehittämistä. EU on myös poistanut biopolttoainetuotannon järjettömät rahoituskannusteet, joita tarjottiin elintarviketuotannon kustannuksella.
Koska ongelman juuret ovat maailmanlaajuiset ja rakenteellisesti syvät, EU:n täytyy olla johtavassa asemassa elintarvikehintojen selvittämisessä ja elintarviketurvan tarjoamisessa maailmanlaajuisella tasolla. Näin tehdään jo useiden kansainvälisten järjestöjen ja ohjelmien, kuten FAO:n ja Maailman elintarvikeohjelman, sekä yleisempien foorumien, kuten G20-ryhmän kautta.
Haluaisin vielä lisätä, että henkilökohtaisesti tämä keskustelu on vahvistanut pitkäaikaista vakaumustani siitä, että maailmanlaajuisten ongelmien, kuten nälän, elintarvikkeiden ja raaka-aineiden hintojen vaihtelujen sekä rahoitustuotteiden ja -palvelujen sääntelyn, selvittämiseen tarvitaan paljon enemmän maailmanlaajuista hallintoa ja maailmanlaajuisia sääntöjä.
Euroopan unionilla on sen hallinnosta ja sääntöjen laatimisesta saaman ainutlaatuisen kokemuksen perusteella tässä hyvin erityinen tehtävä ja vastuu. Siksi Euroopan ja Euroopan unionin on meidän mielestämme otettava johtoasema näiden ongelmien torjumisessa.
Puheenjohtaja Unkari on tyytyväinen huomatessaan, että se voi luottaa parlamenttiin EU:n työn jatkamisessa sekä poliittisesti että kansainvälisen tason toimissa.
Puhemies
(DE) Keskustelun päätteeksi on esitetty kuusi päätöslauselmaa työjärjestyksen 110 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina 17. helmikuuta 2011.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 149 artikla)
Michèle Striffler
Maailmanlaajuinen elintarviketurva on Euroopan unionille ratkaiseva asia. EU:n kansalaisten ja koko planeetan elintarviketurvan varmistamiseksi on ryhdyttävä pikaisesti kestäviin toimiin. On ratkaisevan tärkeää kehittää kestävää maataloutta kehitysmaissa ja kohdistaa asianmukainen osuus EU:n kehitysavusta maatalousalalle. Maataloudelle kohdistetun kehitysavun huomattava pieneneminen 1980-luvulta alkaen on valitettavaa, ja on toivottava, että tämän tarpeen tunnistaminen kääntää tämän suuntauksen. Euroopan komission on todella asetettava kehitysavussaan etusijalle maatalous ja tarjottava erityisesti maanviljelijöille apua markkinoille pääsemiseen sekä tukea pienille ja keskisuurille perhetiloille. Humanitaarisen elintarvikeavun on vastattava kehitysmaiden tarpeisiin, haasteisiin ja rakenteellisiin rajoituksiin ottaen huomioon näiden maiden tuotanto, jakelu ja paikalliset kuljetukset sekä kaupankäyntikyky, jotta niitä voidaan auttaa luomaan perusta omalle elintarviketurvalle pitkällä aikavälillä.
Liam Aylward
kirjallinen. - (GA) Elintarvikehuollon turvaaminen on tämän päivän suuri huolenaihe. EU:ssa 79 miljoonaa ihmistä elää alle köyhyysrajan, ja viime talvena elintarvikeapua annettiin EU:ssa 16 miljoonalle ihmiselle.
Koska elintarvikkeiden hinnat ovat uudella korkealla tasolla seitsemättä kuukautta peräkkäin ja koska hintojen vaihtelu luo vakavia ongelmia elintarvikeketjussa, yhä useampien ihmisten on vaikea saada terveellistä ruokaa kohtuullisin kustannuksin. Yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) ohjelmat, kuten vähävaraisten ohjelmat, ovat elintarvikkeiden tarjoamisen kannalta ratkaisevan tärkeitä. Tämäntyyppisiä ohjelmia täytyy tukea, ja on hyväksyttävä pikaisesti pitkän aikavälin toimenpiteitä, joilla varmistetaan elintarvikehuollon turvaaminen EU:ssa ja kaikkialla maailmassa.
Tällä hetkellä 30 prosenttia maailmassa tuotetuista elintarvikkeista heitetään hukkaan. Sitä ei voida hyväksyä, se on moraalitonta tuhlausta ja se on saatava aisoihin. Vahva maatalousteollisuus, vahva YMP ja elintarviketuotantoketju, jossa pyritään saamaan elintarvikkeiden haaskaus aisoihin, ovat ratkaisevia tekijöitä elintarviketuotannon haasteeseen vastaamisessa.
Janusz Władysław Zemke
Pidän hyvänä sitä, että Euroopan parlamentti on keskittynyt elintarvikkeiden hintojen nousuun. Valitettavasti nämä hinnannousut eivät ole mikään lyhytaikainen ilmiö vaan ne ovat muodostumassa pitkäaikaiseksi suuntaukseksi. Tätä pahentaa elintarvikkeiden ja erityisesti viljan kasvava kysyntä, viime vuosien huonot sadot ja pienet varastot samoin kuin epäonninen rahoitustoiminta ja heikentyvä dollari. Kaikki nämä tekijät aiheuttavat kaaosta markkinoilla. Meidän näkökulmastamme yhteiskunnalliset seuraukset ovat merkittävämpiä. Monissa maissa väestö kasvaa eksponentiaalisesti ja on pysyvästi aliravittua ja nälkäistä. Tämä toivottomuus kasvattaa poliittisia jännitteitä.
Me emme voi seurata näitä tapahtumia tekemättä mitään. Tarvitsemme kansainvälistä yhteistyötä YK:n ja Euroopan unionin alaisuudessa. G20-ryhmän jäsenmaiden pitäisi tehokkaasti vastustaa maataloustuotteilla keinottelua. Meidän pitäisi pohtia jälleen Euroopan maatalousmarkkinoiden sääntelyä, jotta mahdollista kasvua ei rajoitettaisi keinotekoisesti. Maailmanlaajuisella nälällä ei pitäisi voida keinotella, koska sen vaikutuksesta monet syyttömät ihmiset kuolevat nälkään varsinkin köyhimmissä maissa.
Tunne Kelam
Vuoden 2010 jälkipuoliskolla maataloustuotteiden tukkuhinnat nousivat 32 prosenttia. Maailman viljankulutus on kasvanut 41 miljoonaan tonniin vuosina 2005-2010, kun se vuosina 1990-2004 oli 21 miljoonaa tonnia. Analyytikkojen mukaan vuonna 2011 syntyy todennäköisesti huomattava elintarvikekriisi - siihen tarvitaan vain yksi epäonnistunut sato. Suurimmat vientimaat Venäjä, Ukraina, Kiina ja Meksiko ovat jo joutuneet turvautumaan tuontiin varmistaakseen viljansaantinsa. Syyt hintojen nousuun ovat epämääräisiä, eikä enää voida puhua maataloustuotantomarkkinoiden suuntauksista. Hiljattaiset hinnannousut ovat olleet jyrkkiä ja ennakoimattomia monenlaisen keinottelun vuoksi. Haluan kiinnittää huomionne siihen, että biopolttoaineiden lisääntyvä käyttö vähentää ihmisten ja eläinten kulutukseen tarkoitetun viljan määrää. Tämä on aiheuttanut hyvin jännittyneen tilanteen, jossa meidän on ymmärrettävä, että elintarvikkeiden hintojen nousu johtaa inflaation lisääntymiseen ja elintarvikeprotektionismiin ja aiheuttaa levottomuuksia, mistä voi seurata yhteiskunnallista, taloudellista ja poliittista epävakautta Euroopassa ja muualla maailmassa. Eurooppa on yksi suurimmista elintarviketuojista, ja sillä on suuri vaikutus maailmanlaajuisiin elintarvikehintoihin, mutta se tekee siitä myös alttiin hintasokeille. Tuen Euroopan unionin pyrkimyksiä hyväksyä kevääseen 2011 mennessä uusi lainsäädäntöpaketti, joka antaisi komissiolle suuremmat valtuudet säännellä markkinoita ja ehkäistä keinottelua. Euroopan unionin täytyy löytää keinoja varmistaa kestävät ja hinnat ja kestävä talous. Turvallisuuden ja avoimuuden sekä kehityksen välille on luotava tasapaino. Meidän on oltava valmiita kohtaamaan mahdollinen kriisi.
Spyros Danellis
Nykyiset korkeat hinnat ovat joillekin hyvä ja joillekin huono asia. Ne hyödyttävät esimerkiksi EU:n vehnänviljelijöitä mutta eivät eläintuottajia. Ne hyödyttävät maita, joilla riittää viljaa vientiin, mutta ne aiheuttavat umpikujan ja nälänhätää kehitysmaiden ihmisille, jotka ovat riippuvaisia viljantuonnista. Lopullinen vaikutus voi tietysti vaihdella eri alueilla ja eri tuottajilla. Se johtuu siitä, että EU:ssa kunkin voittaja- ja häviäjäryhmän takana piilee elintarvikeketjun ongelmia, ilmastonmuutoksen elintarviketurvalle aiheuttama uhka sekä tuotantoon, kauppaan ja kehitykseen liittyvien pintapuolisten ja epäjohdonmukaisten valintojen aiheuttamat umpikujat. EU:n täytyy löytää realistisia ja tasapuolisia ratkaisuja arvioimalla olosuhteet maltillisesti ja vakavahenkisesti tiedostaen asemansa kansainvälisillä markkinoilla. YMP:n uudistuksen täytyy auttaa tässä asiassa.
Csaba Sándor Tabajdi
Elintarvikkeiden hintojen jyrkkä nousu johtuu kolmen tekijän samanaikaisesta vaikutuksesta: luonnonkatastrofien aiheuttamista satojen menetyksistä, elintarvikkeiden kysynnän kasvusta erityisesti Kiinassa ja Intiassa ja hyödykepörssin toimista eli hintakeinottelusta. Ranskan presidentti Nicolas Sarkozy esitti muutama viikko sitten hyvin olennaisen kysymyksen: Jos rahamarkkinoita säännellään, miksei hyödykemarkkinoita? Meidän on ryhdyttävä paljon tehokkaampiin toimiin keinottelua vastaan sekä EU:ssa että maailmanlaajuisella tasolla. Elintarvikkeiden hintasokin suurimpana syynä ovat olleet valtavat vaihtelut tuotannossa. Vain 10-20 prosenttia viljasta vaihtaa omistajaa maailmanlaajuisilla markkinoilla, ja silti tuotannon väheneminen voi johtaa paniikkiin. Maahantuojat nostavat hintoja alentuneiden tuotantoennusteiden perusteella.
Ei ole reilua tuottajille eikä kuluttajille, että sisäiset hinnat määräytyvät myös vientihintojen perusteella, koska vähintään 80 prosenttia tuotannosta käytetään tuotantomaassaan. Venäjä, joka oli aiemmin viejä mutta nykyään tuoja, on vaikuttanut ratkaisevasti Euroopan vilja- ja öljysiemenmarkkinoihin. Tarjontasokkia pahentaa keinottelu futuurimarkkinoilla, mikä johtaa elintarvikehintasokkiin. Suurin ongelma ei siten ole fyysinen elintarvikepula vaan elintarvikkeiden hinnat, joihin köyhillä ei enää ole varaa. Tästä seuraa se, että elintarvikkeita jää varastoon sen sijaan, että ne myytäisiin kohtuullisilla hinnoilla. Korkeilla hinnoilla on heikentävä vaikutus kuluttajiin, erityisesti yhteiskunnan köyhimpiin.
Luís Paulo Alves
Me keskustelemme ongelmasta, joka on ennen kaikkea poliittinen ja edellyttää näkemystä tulevaisuudesta. Kuitenkin enemmän kuin lyhytaikaisia parannuskeinoja tarvitaan rohkeutta luoda uusi arkkitehtuuri, jolla ratkaistaan, miten voidaan lisätä elintarviketuotantoa 70 prosenttia seuraavien 40 vuoden aikana entistä pienemmillä luonnonvaroilla. Siksi se, mitä tehdään tai ei tehdä Afrikassa, Aasiassa, Amerikoissa tai Euroopassa vaikuttaa kaikkiin, kaikkialle, ja sillä on seurauksia elintarvikkeiden käytettävyydelle, saatavuudelle ja hinnoille. Tämä vaikuttaa huomattavasti köyhiin sekä lihan- ja maidontuottajiin. Siksi vastauksen on oltava globaali ja ulotuttava kauas maatalouspolitiikan ulkopuolelle: on tärkeää turvautua muihin politiikkoihin, joita ilman emme voi todella saavuttaa tarvittavia ratkaisuja. Maailmanlaajuisella tasolla näihin ratkaisuihin kuuluu puolustaa oikeutta ruokaan, tukea maiden kykyä ruokkia itse itsensä, tukea maanviljelijöitä ja varmistaa, että he saavat elintarvikeketjusta oikeudenmukaisen lisäarvon, rajoittaa keinottelua rahoituksella, suojella maankäyttömahdollisuuksia ja luoda elintarvikevarastoja.
Sirpa Pietikäinen
kirjallinen. - (FI) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ihmisen oikeus riittävään ravintoon on ihmisoikeus, joka on huomioitu jo YK:n ihmisoikeusjulistuksessa vuodelta 1948. Meidän tulee siis muistaa, että kun käsittelemme ruuan hintaa, niin itse asiassa puhumme perustavaa laatua olevista ihmisoikeuksista.
Euroopan unionin maatalouspolitiikan uudistaminen tapahtuu samaan aikaan ruuan maailmanmarkkinahintojen nousun kanssa. Jotta pystymme vastaamaan näihin haasteisiin kestävällä ja ihmisoikeusperustaisella tavalla, tarvitsemme kokonaisvaltaista näkemystä ja politiikkaa. Ruuan hintaan ja sen kehitykseen vaikuttavat useat globaalin maatalouden kriittiset kysymykset, kuten ilmastonmuutos, energiapolitiikka ja luonnonresurssien saatavuus sekä niiden käytön tehokkuus. Euroopan unionin tulisi toimia tiennäyttäjänä uudenlaiselle maatalousajattelulle. Tarvitsemme ruokapolitiikkaa, jossa koko ravinnontuotantoketjun kokonaisuuksia arvioidaan kriittisesti, sekä huomioidaan sen vaikutukset terveydelle ja ympäristölle. Luonnonmukaisempaa ja resurssitehokkaampaa ruokapolitiikkaa tulee tukea ja ohjata niin talouden kuin politiikan eri keinoin.
Myös ruuan hinnalla tapahtuvaa keinottelua tulee rajoittaa. Sisämarkkinoista vastaava komissaari Michel Barnier on esittänyt uusia toimenpiteitä johdannaismarkkinoilla tapahtuvan perushyödykespekulaation hillitsemiseksi. Barnier on oikealla asialla. Ruuan voimakkaat hintavaihtelut vahingoittavat niin viljelijöitä, kuluttajia kuin myös kokonaisia kansantalouksia. Johdannaismarkkinoilla tehtäville sitoumuksille tulee saada lisää läpinäkyvyyttä ja seurantaa, sekä tarvittaessa ottaa käyttöön ruuan hinnalla tapahtuvaan kaupankäyntiin kohdistuvia rajoituksia. Kestävän ruokapolitiikan luominen on tällä hetkellä yksi Euroopan unionin tärkeimpiä kysymyksiä.
Pavel Poc
Maailmanpankin lausunnon mukaan elintarvikkeiden hinnat ovat nousseet yli 15 prosenttia lokakuusta 2010, ja FAO:n mukaan esimerkiksi viljan hinta on noussut vuodessa 39 prosenttia. Elintarvikehintojen nousu uhkaa matalapalkkaisimpia ryhmiä ja paljastaa lisäksi paljon syvempiä ja vakavampia ongelmia, jotka aiheuttavat suuren uhkan tulevaisuudessa. Maailmanlaajuista elintarviketuotantoa uhkaavat monet tekijät, kuten tuhoeläimet, taudit ja luonnonkatastrofit. Näitä tekijöitä pahentavat äärimmäiset sääolosuhteet, jotka johtuvat luultavasti ilmastonmuutoksesta. Hyviä esimerkkejä tästä ovat kuivuus ja metsäpalot Venäjällä vuonna 2010 sekä tulvat Pakistanissa ja hiljattain Australiassa. Voimme odottaa elintarvikkeiden hintojen nousun ongelman pahenevan tulevaisuudessa. On hyödytöntä keskustella ilmastonmuutoksen syistä täällä, koska riskit ovat todellisia ja niiden epäileminen on uhkapeliä, jota ei pidä hyväksyä. Elintarvikkeiden hintoihin vaikuttavat myös taloudelliset tekijät, erityisesti markkinajärjestelmän väärinkäyttö hallituksen manipuloidessa Yhdysvaltojen dollarin valuuttakurssia sekä vastuuton keinottelu hyödykekaupassa. Euroopan on ymmärrettävä, että nyt tehtävät päätökset vaikuttavat koko elintarvikejärjestelmän tulevaisuuteen. Lyhyellä aikavälillä voimme keskittyä elintarvikejätteen vähentämiseen, tuontiriippuvuuden pienentämiseen, kysynnän vähentämiseen tai vakauttamiseen ja sääntelymekanismien luomiseen markkinoille keinottelun ehkäisemiseksi.
Elisabeth Köstinger
Nykyisten poliittisten konfliktien valossa se, että elintarvikkeiden hinnat ovat korkeimmillaan hintaseurannan aloittamisen jälkeen, on suurempi ongelma kuin koskaan aiemmin. Loppujen lopuksi on kyse elintarvikehuollosta, ja kehitysmaissa on kyse keskeisestä peruselintarvikkeiden saannista. Euroopan unionia kehotetaan nopeuttamaan maailmanlaajuisen köyhyyden ja nälän vastaista taistelua, koska noin 1,4 miljardia ihmistä kärsii äärimmäisestä köyhyydestä. Köyhyys on ongelma myös EU:n rajojen sisäpuolella. Ainoa keino taata elintarvikehuolto Euroopassa on unionin yhteinen maatalouspolitiikka. Maataloudella on valtavia haasteita, ja ne kannustavat tuottamaan "enemmän vähemmällä". Elintarvikkeiden korkeat hinnat eivät automaattisesti näy maanviljelijöiden korkeina tuloina. Tuottaja- ja kuluttajahinnan välinen ero on suurenemassa. Hintojen ohjailun todellisuus on monitahoinen: niukat raaka-aineet, korkeat tuotantokustannukset, korkeat polttoaineiden hinnat, riippuvuus sadoista, vienti ja maailmanmarkkinat - tiheä syiden verkosto, josta on päästävä irti kohdennetuilla toimenpiteillä. Näiden syiden selvittämiseksi tarvitaan pikaisesti toimenpiteitä ja sopimuksia kaikilla politiikanaloilla. Vaadin, että komissio pyrkii vahvistamaan maataloustuotantoa Euroopassa ja kehitysmaissa perustavaa laatua olevalla tavalla. Keinottelu elintärkeillä tavaroilla on epäeettistä ja meidän täytyy toteuttaa voimakkaampia toimia sen torjumiseksi.
Edite Estrela
Elintarvikkeiden hinnat ovat nousseet viime vuosina huomattavasti ei niinkään kysynnän ja tarjonnan lakien, vaan ennen kaikkea keinottelun vuoksi. Tosiasia on, että nämä nousut vaikuttavat ensisijaisesti köyhiin ihmisiin, jotka joutuvat käyttämään yli puolet tuloistaan ruokaan. On mahdoton hyväksyä sitä, että joku hyötyy toisten nälästä Euroopassa sen paremmin kuin kehitysmaissakaan.
Kansalaisilla on oikeus elintarviketurvaan, jonka edellytyksenä on terveellisten elintarvikkeiden saanti kaikille. Elintarvikepulaan on useita syitä: esimerkkejä ovat muun muassa virheellinen aluesuunnittelu ja maataloustukipolitiikat sekä ilmastonmuutos. Siksi on ratkaisevaa, että EU tukee maanviljelijöitä maanviljelyssä ja tarvittavien elintarvikkeiden tuottamisessa. On mahdoton hyväksyä sitä, että kuluttajat maksaisivat paljon ja tuottajat ansaitsisivat vähän keinottelijoiden korjatessa hyödyn. Ilmastonmuutoksen on oltava EU:n painopiste myös elintarviketurvan vuoksi.
Sandra Kalniete
kirjallinen. - (LV) Muutamana viime kuukautena elintarvikkeiden hinnat ovat nousseet jyrkästi, minkä vuoksi köyhyysrajalla elävien ihmisten määrä on nopeasti kasvanut. Euroopassa tilanne ei ole niin kriittinen, koska kansalaistemme tulot ovat huomattavasti suuremmat kuin kehitysmaiden kansalaisten. Silti äänestäjämme ovat myös tiedostamassa elintarvikehintojen nousun. Maailmanpankin tilastojen mukaan noin 44 miljoonaa kehitysmaiden ihmistä on siirtynyt köyhyysrajan alapuolelle viime kesäkuun jälkeen, koska elintarvikkeiden hinnat ovat vuoden 2011 alussa saavuttaneet vuoden 2008 tason, jolloin elintarvikkeiden ja öljyn hinnat lisäsivät köyhyyttä kaikkialla maailmassa erittäin paljon. Öljynhinta maailmassa vaikuttaa tietysti elintarvikkeiden hintaan, mutta meidän pitäisi silti yhä muistaa, että kesällä 2008 öljynhinta oli 140 Yhdysvaltojen dollaria barrelilta, kun se nyt on noin 100 dollaria, mikä tarkoittaa, että hintojen nousun syynä on ollut osittain keinottelu. Tällaisen tilanteen välttämiseksi tulevaisuudessa G20-maiden on kehitettävä mekanismi, jolla estetään hintojen nousu ja elintarvikkeilla keinottelu. Sen saavuttamiseksi meidän on tehtävä yhteistyötä kansainvälisellä tasolla. Elintarvikkeiden hintojen vaihtelun aiheuttama ongelma on lisätodiste siitä, että tarvitsemme vahvaa yhteistä maatalouspolitiikkaa, joka on oikeudenmukaista ja tarjoaa tasavertaiset toimintaedellytykset kaikille EU:n maanviljelijöille, jotta väestömme saa hyvälaatuisia elintarvikkeita kohtuulliseen hintaan.
RadvilMorkūnaitė-Mikulėnien
kirjallinen. - (LT) Elintarvikehintoihin liittyen haluaisin kiinnittää huomion kahteen alueeseen. Ensinnäkin viimeaikaiset kokemukset minun maassani osoittavat, että julkista mielipidettä vähän manipuloimalla on hyvin helppo vaikuttaa elintarvikehintojen nousuun. Jälleenmyyjien vuoksi sokerin hinta nousi koko Liettuassa yhtenä päivänä yli 10 prosenttia. Siksi emme voi jättää päivittäisiä elintarvikkeita itsesääntelyn varaan. Niitä voidaan pitää investointina, jonka hallinta edellyttää erityistietämystä, jota maataloustuotteiden kasvattajilla (maanviljelijöillä) ei ole. Vaikka tavaroiden vapaa liikkuminen on yksi EU:n vapaiden markkinoiden toiminnan perusperiaatteista, on välttämätöntä ryhtyä tiukempiin toimenpiteisiin sekä jäsenvaltioiden että EU:n tasolla elintarvikkeilla keinottelun rajoittamiseksi ja heikommassa asemassa olevien - kuluttajien, pienviljelijöiden ja kauppiaiden - puolustamiseksi suhteissa suuriin jalostajiin ja kauppakeskuksiin. Toinen ulottuvuus on elintarviketuotteiden ja energialähteiden välinen tiivis yhteys sekä niiden hintojen välinen suhde. Toisaalta me edistämme biopolttoaineen käyttöä ilmastonmuutosta kiihdyttävien kaasupäästöjen torjumiseksi (ja olemme jopa määränneet pakolliset kiintiöt sen käytölle). Toisaalta taas juuri kasvien kasvattaminen maanviljelysmaalla biopolttoainetta varten nostaa elintarvikkeiden hintoja. Näin ollen vaikka ilmastonmuutos on yksi pääpainopisteistämme, meidän on löydettävä keinoja, jotka eivät vaikuta elintarvikkeiden hintoihin, esimerkiksi niin, että biopolttoaineita varten käytettäisiin vain maanviljelystuotteiden kasvattamiseen kelpaamatonta maata.
Véronique Mathieu
Elintarvikkeiden hintojen nousua koskevassa päätöslauselmassa käsitellään havaintoa, että elintarvikkeiden hinnat kasvavat jatkuvasti. Tämän kasvun vuoksi vaadimme pikaisia toimia hintojen manipuloinnin estämiseksi. Sääilmiöt ovat yksi erityisen huomionarvoinen syy tähän kasvuun, ja siksi tarvitaan parempaa veden ja maaperän hoitoa. Elintarvikkeiden hintojen nousun suora vaikutus maailman väestöön voisi synnyttää mellakoita ja levottomuuksia, ja sen täytyy myös kannustaa G20-johtajia sopimaan markkinatoimenpiteistä keinottelun torjumiseksi.
