Neseniai Haityje įvykęs žemės drebėjimas (diskusijos) 
Pirmininkas
Kitas klausimas - Komisijos pirmininko pavaduotojos-Sąjungos vyriausiosios įgaliotinės užsienio reikalams ir saugumo politikai baronienės C. Ashton pareiškimas dėl Haityje įvykusio žemės drebėjimo.
Taip pat išklausysime Komisijos narį K. De Guchtą, tačiau pirmiausia kalbės baronienC. Ashton. Man labai malonu ją pakviesti, nes intensyviai su ja dirbau kitose srityse ir linkiu jai visa ko geriausio einant naujas pareigas.
Catherine Ashton
Komisijos pirmininko pavaduotoja-Sąjungos vyriausioji įgaliotinužsienio reikalams ir saugumo politikai. - Pone pirmininke, iš tikrųjų noriu jums labai padėkoti už gražius žodžius. Garbingieji nariai, prašiau surengti šias diskusijas, kad galėčiau pateikti rūmams naujausią informaciją apie padėtį, susidariusią po sausio 12 d. Haityje įvykusio baisaus žemės drebėjimo. Nuostoliai yra sukrečiantys, o žala milžiniška. Su tragedijos padariniais susidūrbeveik trys milijonai žmonių, o mirčių skaičius ir toliau didėja.
Tai didžiulhumanitarinir politinnelaimė. Nedelsdami turime sutelkti dėmesį į bendradarbiavimą su Jungtinėmis Tautomis ir Haičio vadovais, kad sumažintume Haičio žmonių kančias. Mūsų įsipareigojimas atstatyti Haitį yra ilgalaikis. Daug Europos piliečių taip pat prarado gyvybę, o maždaug 1 000 asmenų vis dar yra dingę be žinios.
ES reagavo greitai, ne vaikydamasi skambių antraščių, o stengdamasi suteikti pagalbą žmonėms, kuriems jos reikia. Klausydami Jungtinių Tautų patarimo atsisakėme būtinybės nedelsiant keliauti į Haitį. Tai būtų tik atitraukę dėmesį ir menkus išteklius nuo pastangų suteikti pagalbą. Mes, žinoma, keliausime į Haitį, kai tik bus tinkamas laikas, ir susitariau su Komisijos nariu K. De Guchtu, kad jis keliaus į Haitį šią savaitę, kad išreikštų ES užuojautą ir atkreiptų dėmesį į mūsų įsipareigojimą žmonėms. Jis taip pat pasinaudos galimybe dar kartą įvertinti mūsų dabartines pagalbos pastangas ir aptarti su Jungtinėmis Tautomis ir mūsų žmonėmis įvykio vietoje neatidėliotinus artimiausių savaičių ir mėnesių poreikius.
Šiuo metu iš visų jėgų tęsiame darbą visomis kryptimis: humanitarine, politine ir saugumo. Pastarosiomis dienomis nuolat susitikdavau su JAV valstybės sekretore H. Clinton, Jungtinių Tautų vadovais, ES užsienio reikalų ministrais ir Kanados, kuri vadovauja "Haičio draugų" (angl. Friends for Haiti), grupei, atstovais: visa tai dariau siekdama užtikrinti veiksmingą ir koordinuotą tarptautinę reakciją. Šią savaitę vyksiu į Jungtines Valstijas, kad galėčiau sekti šių įvykių ir kitų klausimų sprendimo eigą kartu su Jungtinių Valstijų administracija, Jungtinių Tautų generaliniu sekretoriumi ir kitais atstovais Niujorke.
Jungtinės Tautos paprašsuteikti skubią finansinę pagalbą - 575 mln. JAV dolerių, taip pat logistinę paramą humanitarinei pagalbai transportuoti. Vakar Jungtinių Tautų generalinis sekretorius taip pat paprašJungtinių Tautų taikos palaikymo misijos policijos ir karinių pajėgų pastiprinimo.
Siekdama padėti mobilizuoti ir koordinuoti mūsų reagavimo priemones, vakar paprašiau ES pirmininkaujančios Ispanijos sušaukti neeilinį Užsienio reikalų tarybos posėdį. Pirmą kartą nuo Lisabonos sutarties įsigaliojimo dabar plačiu mastu vienijame Komisijos, Tarybos sekretoriato ir valstybių narių pastangas, kurias aš koordinuoju. Tai - novatoriška.
Vakarykštis Tarybos posėdis buvo produktyvus. Visi pritarė, kad būtina greitai reaguoti ir glaudžiai bendradarbiauti su Jungtinėmis Tautomis. Dėl finansinės paramos Taryba priėmšias išvadas. Ji pritarKomisijos išankstiniam įsipareigojimui nedelsiant skirti 30 mln. EUR humanitarinę paramą, taip pat valstybių narių išankstiniam įsipareigojimui skirti 92 mln. EUR.
Posėdyje pritarta Komisijos išankstiniam įsipareigojimui skirti 100 mln. EUR artimiausiai nehumanitarinio pobūdžio paramai, pvz., atstatymui ir rekonstrukcijai, ir atkreiptas dėmesys į išankstinį Komisijos nurodymą, kad 200 mln. EUR būtų prieinami užtikrinant tinkamą reagavimą ilgesniu laikotarpiu.
Posėdyje raginta tinkamu laiku ir visiškai įvertinus po nelaimės atsiradusius poreikius, surengti tarptautinę konferenciją dėl Haičio.
Apskritai tai yra didelio masto reakcija per trumpą laiką. Parama taip pat bus suteikta Dominikos Respublikai. Rasti pakankamai pinigų šiuo metu yra mažesnproblema nei skirti juos žmonėms, kuriems jų reikia. Turime užtikrinti, kad jie bus tinkamai skiriami tvariai politinei ir fizinei rekonstrukcijai. Remdamasi Jungtinių Tautų generalinio sekretoriaus prašymu padėti transportuoti humanitarinę pagalbą ir skirti papildomus policijos dalinius, Taryba pakvietmane, kad nurodyčiau ES valstybių narių įmokas ir pateikčiau pasiūlymus dėl mobilizacijos. Dabar sprendžiu šį klausimą.
Surengėme Politikos ir saugumo komiteto posėdį iš karto po Tarybos posėdžio, kad pratęstume diskusiją. Iš anksto nurodyti valstybių narių įnašai dabar jau yra prieinami, įskaitant galimą Europos žandarmerijos pajėgų prisidėjimą. Darbas bus tęsiamas Tarybos parengiamosiose grupėse artimiausiomis dienomis siekiant, kad reagavimas būtų greitas ir tikslingas.
Užsienio reikalų taryba dar kartą susitiks kitą pirmadienį. Tęsime diskusijas dėl Haičio ir svarstysime tolesnius veiksmus.
Tai pagrindinis ES užsienio politikos išbandymas naujajame Lisabonos sutarties pasaulyje. Haičio žmonės - ir mūsų žmonės - tikisi, kad reaguosime skubiai, veiksmingai ir koordinuotai. Būtent tai, mūsų manymu, mes ir darome.
Tikiuosi toliau dirbti su Parlamentu sprendžiant šį klausimą ir man malonu būti šiandien čia ir pateikti jums šią informaciją bei išgirsti jūsų nuomones.
Karel De Gucht
Komisijos narys. - Pone pirmininke, pradėdamas noriu atkreipti dėmesį į precedento neturintį šios nelaimės pobūdį humanitarinio poveikio ir poveikio visai šaliai požiūriu.
Haitis yra viena iš skurdžiausių pasaulio valstybių. Tai nuolat pažeidžiamoje padėtyje esanti šalis, kurios pagrindinės egzistavimo funkcijos ir gebėjimai buvo rimtai sutrikdyti. Tarptautinbendruomentaip pat sunkiai nukentėjo. Jungtinių Tautų, nevyriausybinių organizacijų ir mūsų pačių Komisijos darbuotojai yra dingę be žinios ir tai taip pat paaiškina sunkumus, su kuriais susiduriama organizuojant pagalbos teikimą įvykio vietoje. Žmonės turi suprasti, kad taip yra ne dėl mūsų kompetencijos trūkumo, tačiau dėl to, kad pagalbą teikianti bendruomenpati nukentėjo. Pagalbos teikimo operacijos nevyksta taip greitai, kaip norėtume, nors pastebime, kad padėtis kas valandą gerėja.
Kitais žodžiais tariant, tai nėra vien tik žmonių gyvybės gelbėjimo klausimas. Faktiškai turime išgelbėti visą šalį. Dėl to vyriausioji įgaliotinCathy Ashton ragino surengti šį neeilinį Tarybos posėdį, kuris buvo labai naudinga priemonsprendžiant problemą. Leiskite trumpai atkreipti dėmesį į keturias pagrindines problemas.
Pirma, mes, žinoma, turime spręsti humanitarinių poreikių klausimą. Jie yra milžiniški ir iš esmės susiję su būtinosios medicinos pagalbos suteikimu sužeistiesiems, aprūpinimu vandeniu ir sanitarinėmis sąlygomis - nes atsiranda choleros rizika - pvz., maistu ir pastoge. Labiausiai trūksta operacinių, pirminės sveikatos priežiūros ir vaistų, vandens valymo įrenginių, maisto, būtiniausios pastogės ir logistinės paramos. Paieškos ir gelbėjimo pajėgų pakanka.
Organizacinio koordinavimo veiksmų prioritetai padės įvertinti poreikius, susidaryti geresnį konkrečių poreikių vaizdą ir organizuoti transporto logistiką. Šis klausimas taip pat bus sprendžiamas ES institucijose.
Galiausiai turime organizuoti tarptautinių pagalbos pastangų koordinavimą. Tokiomis aplinkybėmis tai visada sudėtinga. Leiskite atkreipti dėmesį į tai, kad praėjus tik kelioms valandoms po žemės drebėjimo Europos Komisijos Humanitarinės pagalbos generalinio direktorato (angl. ECHO) ir Stebėsenos ir informacijos centro (angl. MIC) grupės atvyko į įvykio vietą. Nuo pat pradžių jos čia dirbo siekdamos prisidėti prie poreikių įvertinimo ir pagalbos koordinavimo. Dirbame kartu su Jungtinių Tautų Humanitarinių reikalų koordinavimo biuro (angl. OCHA) grupėmis ir nuolat palaikome ryšius su Jungtinių Tautų Pagalbos teikimo nukentėjusiems esant nepaprastosioms padėtims koordinatoriumi Johnu Holmesu.
Antrasis klausimas susijęs su pagrindinių valstybės funkcijų kūrimu arba atkūrimu. Tai labai svarbu. Ši šalis turi vėl funkcionuoti ne tik fiziškai - beveik visi pastatai išnyko, tačiau turėdama oficialių pareigūnų, o jų dauguma dingo be žinios, ir valstybės struktūras, kurios labai nukentėjo.
Taryba palankiai vertina tai, kad siekdami suteikti techninę paramą netrukus išsiųsime ES ekspertų grupę, turinčią konkrečią užduotį - įvertinti gyvybiškai svarbius Haičio valstybės ir civilinės administracijos poreikius. Haityje esantys mūsų diplomatai ir bendradarbiaujantis personalas, žinoma, geriausiai tai gali atlikti, tačiau jie per daug įtemptai dirba. Artimiausiomis dienomis tai taps vis svarbiau. Europos Sąjunga ir Europos Komisija kartu su Taryba galėtų atlikti lyderės vaidmenį fiziškai atkuriant valstybės institucijas ir tai pat žmonių atžvilgiu.
Trečia, žinoma, yra šalies rekonstrukcijos planas. Šiuo atveju turime žvelgti toliau nei vien tik skubus pagalbos teikimo etapas. Per kelias savaites daugumos šiuo metu dirbančių nepaprastosios padėties grupių ir taikomų priemonių neliks ir esama rizikos - tipinės šios rūšies nelaimėms, - kad susidursime su antra nelaimės banga, jeigu neišlaikysime savo paramos ir pagalbos teikimo.
Turime nedelsdami parengti visapusiškus, koordinuotus vidutinės ir ilgalaikės trukmės bendruosius ES reagavimo į krizę planus. Mūsų tarnybos tai daro. Šie planai turėtų būti skirti tinkamam darbo tarp ES institucijų ir valstybių narių paskirstymui ir vientisam atkūrimo ir vystymo požiūriui užtikrinti kartu su tvariu ir nuosekliu perėjimu nuo skubios pagalbos teikimo prie reagavimo į padėtį įvykus nelaimei.
Raginome visas valstybes nares dėti visas pastangas ir praktiškai įgyvendinti visus mūsų koordinavimo ir pagalbos veiksmingumo įsipareigojimus. Tai laikas, kai mūsų įsipareigojimų tvirtumas bus išbandytas, ir jie turi pasirodyti esantys tikri, jeigu mums pasiseks.
Galiausiai finansinreakcija. Kaip jau nurodvyriausioji įgaliotinė, Europos Komisija prisidės daugiausia, visų pirma skiriant humanitarinę pagalbą - 30 mln. EUR, kurių didžiausia dalis - tiksliai sakant 22 mln. EUR - yra anksčiau nenumatyti pinigai, kurie bus skiriami pirmiausia atsižvelgiant į galiojančius humanitarinius susitarimus su Haičiu. Ankstyva atgaivinimo parama, kuri nėra humanitarinparama, ir tai, ką paminėjau apie valstybės institucijas, žinoma, įeina į šią sumą, kuri siekia 100 mln. EUR ir kuri tolygiai padalyta į perskirstytus pinigus ir anksčiau nenumatytus pinigus, ir dar ilgesnio laikotarpio rekonstrukcijos parama, kurią dabar sudaro pradin200 mln. EUR suma.
Tuomet turėsime pažvelgti, kokia mūsų padėtis. Dabar girdime apie 10 mlrd. USD paramą regionui. Man tai atrodo daug ir bet kuriuo atveju negali būti palyginama su Komisijos biudžetu. Įvykus pagalbos konferencijai kartu su valstybėmis narėmis pamatysime, kaip iš tikrųjų ketiname dalyvauti skiriant didesnes sumas. Dabar parengtas ES paketas yra visų įmokų, kurios jau išmokėtos ir kurias išmokės valstybės narės, viršūnėje.
Kaip jau minėjo vyriausioji įgaliotinė, vyksiu į regioną - Haitį ir Dominikos Respubliką - rytoj iš ryto, kad galėčiau aptarti klausimus su valdžios institucijomis, įskaitant klausimus, susijusius su valstybės institucijų atstatymo pastangomis. Pirmininkas ir pagrindinės nevyriausybinės organizacijos yra įvykio vietoje. Taip pat aplankysiu Dominikos Respubliką. Svarbu, kad taip pat susitiktume su šių valdžios institucijų atstovais, nes jie yra kaimynai. Jau galima pastebėti, kad padėtis pasienyje gali sukelti šiek tiek įtampos, todėl taip pat susitiksiu su Dominikos valdžios institucijų atstovais.
Tai viskas, ką šiuo metu turiu pasakyti. Grįžęs pirmadienį po pietų informuosiu Vystymosi komitetą.
Gay Mitchell
PPE frakcijos vardu. - Pone pirmininke, esu tikras, kad rūmai norėtų prisiminti dingusius be žinios Jungtinių Tautų ir ES darbuotojus ir visus tuos, kurie šiuo metu yra dingę be žinios ir patiria kančias Haityje.
Man taip pat malonu, kad Komisijos narys K. De Guchtas ten vyks ir kad jis grįžęs pirmadienį informuos Vystymosi komitetą. Tai labai sveikintinas žingsnis. Kalbant jo žodžiais, nelaimės poveikis neturi precedento ir, manau, kad tai yra teisinga pastaba tokio pobūdžio šaliai ir būtent dėl to - sakau tai prabėgomis - iš tikrųjų manau, kad Europos Sąjunga turi būti labiau pastebima.
Kadangi dabar turime Komisijos pirmininko pavaduotoją-vyriausiąją įgaliotinę, šis asmuo turi būti labiau pastebimas sprendžiant tokio pobūdžio klausimus.
Europos Sąjunga yra didžiausia pagalbos teikėja pasaulyje, suteikianti 60 proc. pagalbos, taip pat turbūt esame didžiausi humanitarinės pagalbos teikėjai. Tačiau kol čia matome JAV ligoninių laivus, viskas, ką matome ES - tai į įvykio vietą skubančios valstybės narės, išvykstančios iš Belgijos, Airijos, Jungtinės Karalystės ar kurios nors kitos šalies. Turėtų būti labiau pastebimas ES dalyvavimas. Kodėl tai negalėtų būti kovos pajėgos? Kodėl ne kokios nors nuolatinės rotacijos principu besikeičiančios pajėgos, kurios būtų pasirengusios vykti į įvykio vietas atsitikus tokioms nelaimėms?
Paskutinis dalykas, kurį noriu pasakyti, - tai, kas įvyko Haityje, įvyko dėl skurdo, ir kai šios baisios tragedijos padariniai sumažės ir išnyks, nepamirškime Haičio. Laikas vieną kartą ir visiems laikams išspręsti pagrindinę skurdo Haityje problemą.
Linda McAvan
S&D frakcijos vardu. - Pone pirmininke, mes mintimis šiandien esame kartu su tragediją patyrusiais Haičio žmonėmis, esu tikra, kad visi nariai norės pareikšti užuojautą Haičio žmonėms. Tai yra tragedija, tačiau, kaip minėjo Gay Mitchell, tai tragedija šalies, kurioje 75 proc. žmonių jau gyvena žemiau skurdo ribos. Žvelgdami į ateitį, būtent į tai turime atkreipti dėmesį.
Visuomenpuikiai reagavo į pagalbos Haičiui problemą. Vien tik Jungtinėje Karalystėje per kelias dienas buvo surinkta 30 mln. GBP - iš visuomenės per finansų krizę - taigi žinome, kad visuomenremia mūsų pastangas renkant lėšas Haičiui.
Vyriausioji įgaliotine, noriu jums padėkoti už darbą, kurį atlikote dirbdama išvien siekiant greitos ES reakcijos šiuo klausimu. Per cunamį supratome, kad geras koordinavimas iš tikrųjų yra lygiai taip pat svarbus kaip ir faktinės lėšos, kurias skiriame įvykio vietai. Nėra taip svarbu, su kokia vėliava suteikiama pagalba, svarbu skirti pagalbą regionui ir dirbant kartu su Jungtinėmis Tautomis ją suteikti.
Ilgesnės perspektyvos atžvilgiu malonu, kad dėl Haičio bus surengta tarptautinkonferencija. Manau, turėtume iš esmės pažvelgti į Haičio klausimą, jo didelę skolą ir, tikiuosi, kad Haičio skolos problema bus įtraukta į tarptautinės konferencijos darbotvarkę. Haitis yra skolingas tarptautiniams kreditoriams 890 mln. USD ir didelšios skolos dalis priklauso Tarptautiniam valiutos fondui (TVF). TVF suteik100 mln. USD paskolą. Ar galime ją paversti parama? Nėra prasmės skurdinti šią šalį dar šimtui metų. Dėl to tikiuosi, kad jūs įtrauksite šį klausimą į TVF posėdžio darbotvarkę.
Taip pat tikiuosi, kad spręsime kitus klausimus, ir, manau, jūs teisi sakydama, kad pasienio su Dominikos Respublika klausimas yra lygiai toks pat svarbus. Taigi dėkoju jums už jūsų pastangas ir tikiuosi, kad visi rūmai sunkiai dirbs, kad rastų gerai koordinuotų pastangų modelį.
Liam Aylward
ALDE frakcijos vardu. - Pone pirmininke, ar galiu pradėti savo kalbą palinkėdamas vyriausiajai įgaliotinei baronienei C. Ashton sėkmės sprendžiant daugybę problemų, su kuriomis ji susiduria vykdydama savo įgaliojimus. Kaip ji gerai žino ir kaip pareiškJungtinės Tautos, padėtis Haityje yra didžiausia humanitarinnelaimper visą dešimtmetį, nes dingusių be žinios žmonių, aukų ir žuvusiųjų skaičius nuolat didėja.
Žmogiškoji šios tragedijos kaina neišmatuojama. Kol tik pradedama teikti pagalba, visi žinome apie dideles problemas, su kuriomis susiduria pagalbą teikiantys darbininkai bandydami suteikti paramą tiems, kuriems jos reikia labiausiai.
Haityje esančių nevyriausybinių organizacijų nustatytos didėjančios saugumo, logistikos ir biurokratinės problemos sukelia kliūtis pagalbos teikimui ir dar labiau apsunkina pragaištingą padėtį. Tai yra problemos, kurios pakreipia Haičio žmonių likimą gyvenimo arba mirties link.
Visame pakrikusiame darbe, kuriuo siekiama palengvinti kančias ir suvaldyti chaosą, būtina aiški lyderystir koordinuotas paramos teikimas. Nevyriausybinės organizacijos, vyriausybės įstaigos, tarptautinės organizacijos ir vietos valdžios institucijos turi dirbti kartu, kad suteiktų daugiasektorinę būtinąją paramą tiems, kam ji reikalinga.
Akivaizdu, kad šaliai skubiai reikalinga visapusiška tarptautinparama. Europos piliečių reakcija ir rekordinis jų dosnumas bei solidarumas buvo nuostabūs. Vakarykštis pranešimas apie daugiau nei 420 mln. EUR Europos Sąjungos humanitarinę pagalbą Haičiui rodo lyderystę ir įsipareigojimą, tačiau ši pagalba turi būti teikiama koordinuotai ir veiksmingai.
Europos Sąjunga pareiškė, kad jos tikslas - konsoliduoti ir sustiprinti pasaulio pagalbos pastangas. Tikiuosi, kad jūs, ponia C. Ashton, ir Komisijos nary, pone K. De Guchtai, aktyviai dirbsite siekdami šio tikslo, kai šią savaitę lankysitės Jungtinėse Valstijose, Haityje ir kitur.
Ilgalaikis skurdžiausios tautos Vakarų pusrutulyje vystymasis turi tapti prioritetu. 200 mln. EUR Europos Sąjungos pagalbos skyrimas padėti Haičio atsistatymui ilgalaikėje perspektyvoje yra tinkama pradžia, tačiau kai nebeliks televizijos kamerų ir pasaulio žvilgsnis nukryps kitur, Europos Sąjunga kaip pasaulio lyderturi veikti ir prisiimti atsakomybę.
Eva Joly
Pone pirmininke, vyriausioji įgaliotine, Komisijos nary, ponios ir ponai, ši nauja humanitarinkrizė, kurią patiria Haitis, turbūt yra didesnio masto nei ankstesnės tiek, kad abejoju, ar įmanoma rasti tinkamų žodžių kalbant apie aukas, guodžiant išgyvenusius ir užmezgant ryšius su šeimomis siekiant joms pasakyti, kad suprantame jų skausmą ir suvokiame savo atsakomybę.
Kad ir koks stiprus buvo žemės drebėjimas, vien tik jis nepaaiškina žalos masto. Pastarasis taip pat yra susijęs su nuolatiniu skurdu, kurį Haitis kenčia daugelį metų. Iki šiol tarptautinbendruomennebuvo pajėgi čia ką nors pakeisti. Dar blogiau - vykdydami politiką dėl Haičio, kuri, dabar žinome, nebuvo veiksminga, tarptautinės institucijos, Europa ir jos partneriai padidino Haičio socialinį, ekonominį ir institucinį pažeidžiamumą.
Aštuntajame dešimtmetyje Haitis beveik patenkino savo maisto poreikius. Jis pagamindavo 90 proc. savo poreikiams patenkinti reikalingos žemės ūkio produkcijos. Šiandien jis importuoja daugiau nei pusę. Tai neabejotinai padaržalingą poveikį vietos produkcijai. Prieš šį žemės drebėjimą Haitis buvo išteklių neturinčia šalimi, nes ji neteko išteklių, į kuriuos turėjo teisę.
Dėl to turime suteikti Haičiui kuo daugiau paramos siekiant išspręsti nepaprastąją padėtį. Šiuo atveju nieko negalime padaryti, tik apgailestauti dėl to, kad buvo labai sudėtinga suteikti tarptautinę pagalbą. Ateityje turime pagerinti savo procedūras. Tačiau visų pirma turime suprasti, kad ilgalaikvystymosi pagalba nebus veiksminga, jeigu nustatysime tai, kas, mūsų manymu, yra teisingi prioritetai, kai visi paprasti žmonės sakys, kad tai yra netiesa. Turime tęsti veiklą persvarstydami savo metodus, kurie nebus veiksmingi tol, kol nepadidinsime lėšų, kurias atidedame ilgalaikei vystymosi politikai. Europos Sąjunga pranešapie pagalbos sumą, kurią ji skirs Haičiui, ir valstybės narės padartą patį. Kalbame apie 130 mln. EUR, kurie bus skirti artimiausiu metu ir 200 mln. EUR ilgalaikio laikotarpio poreikiams.
Norėčiau palyginti šiuos skaičius su kitais skaičiais, t. y. 155 mlrd. USD, kuriuos Niujorko miesto ir Wall Street bankai rengiasi išmokėti keletui tūkstančių bankuose dirbančių žmonių. Tai kelia klausimą dėl vystymosi modelio, kurį norime skatinti pasaulio lygiu.
Skubi humanitarinpagalba yra būtina, tačiau vien tik jos nepakanka. Jokiais būdais ji negali pakeisti vystymosi pagalbos, kurios kaip tokios negali skirti šalys, kurios vėliau ją naudotų tikram diktatui vykdyti. Pirmas pagalbos būdas sunkumus patiriančioms šalims - toliau jas gerbti, leisti joms pasinaudoti nuosavais ištekliais. Turime panaikinti Haičio skolą ir sumokėti savo skolą šiai šaliai.
Pone pirmininke, vyriausioji įgaliotine, Komisijos nary, ponios ir ponai, pareiga, kuri mums tenka dėl Haičio aukų, yra padėti jiems atstatyti šalį, kuri buvo suniokota net prieš tai, kai ją gaivalinnelaimapvertaukštyn kojomis.
(Plojimai)
Nirj Deva
ECR frakcijos vardu. - Pone pirmininke, mes širdimi ir mintimis esame kartu su Haičio žmonėmis šią jų kančios valandą. Giriu baronienę C. Ashton ir Karelą De Guchtą už tai, kad jie pasakė, kas įvyko ir kas yra daroma. Nėra jokių abejonių, kad artimiausiu metu lėšos bus skirtos. Mačiau cunamį, kuris nusiaubŠri Lanką ir vėliau Indoneziją. Buvau Turkijoje įvykusių žemės drebėjimų liudininke. Stebėjau, kas atsitiko Kinijoje. Kaskart, kai atsitinka viena iš šių nelaimių, susiduriame ne su vandenį gryninančių tablečių, palapinių arba švaraus vandens trūkumu, tačiau su infrastruktūros nebuvimu. Apgailestaujame, kad infrastruktūra sunaikinta. Žinoma, kad ji yra sunaikinta. Turime būti pajėgūs labai greitai atkurti būtinąją infrastruktūrą.
Kaip tai gali atsitikti? Kaipgi krovininiai lėktuvai? Juose yra elektros, jie turi branduolinės energijos, jie turi vandens gryninimo generatorių ir sraigtasparnių. Ar galėtume sukurti pasaulinę gelbėjimo operaciją, pasirengusią veikti iš karto davus nurodymą, kuri galėtų įrengti laikinus uostus, suteikti laikiną pastogę ir visą infrastruktūrą, kuri būna sunaikinta? Turime iš naujo apmąstyti, kaip tuoj po nelaimės išgelbėti gyvybes.
Patrick Le Hyaric
Pone pirmininke, Komisijos pirmininko pavaduotoja-vyriausioji įgaliotine, Komisijos nary, dar kartą norėčiau pasakyti, kad labai sielojamės dėl to, ką iškentHaičio žmonės, Haičio vaikai.
Dabar, praėjus septynioms dienoms, jie gyveno, išgyveno visiškame pragare. Parodytas didžiulis pasaulio solidarumas sušildo širdį, tačiau jis vis dar turi būti konsoliduojamas ir geriau koordinuojamas siekiant vienintelio tikslo, t. y. padėti Haičio žmonėms, kurie ištroškę, badauja, neturi namų ir negauna elementariausios sveikatos priežiūros. Gerbiame visus vyrus ir moteris, kurie dalyvauja teikiant pagalbą.
Europos Sąjunga nusprendišleisti į apyvartą kai kurias pradines lėšas. Tačiau negalime jų palikti čia. Europos Sąjungos pagalba turi būti gerokai padidinta, o pasaulio bankų sistema turi būti įtraukta. Europos maisto perteklius turi būti laivais pergabentas Haičio žmonėms skubos tvarka.
Būkime nuoširdūs. Mūsų žemynas iš tikrųjų yra prasiskolinęs Haičiui ir turi pareigą atlyginti nuostolius už daugybę dominavimo ir grobstymo metų. Turime išmokti pamokas iš to, kokiu būdu ši sala, Karibų perlas, buvo kontroliuojama finansų institucijų, kurios ją smaugpasibaisėtina skola ir lygiai taip pat pasibaisėtinomis palūkanomis už tą skolą.
Parlamentas turėtų išreikšti savo pritarimą skubiam ir besąlyginiam visos šios skolos panaikinimui. Mūsų frakcija pageidautų, kad konferencijoje, kuri netrukus vyks Monrealyje, būtų veiksmingai pasirengta tarptautinei konferencijai dėl atstatymo, rekonstrukcijos ir tvaraus Haičio ir jo žmonių vystymosi.
Ši rekonstrukcija turi būti patikėta Jungtinių Tautų globai, kad Haičio žmonės galėtų atgauti ekonominį ir politinį suverenumą. Haitis neturi būti apdovanojimas mūšyje dėl didžiųjų jėgų dominavimo. Dėl to, girdami Jungtinių Valstijų paramos pastangas, turime saugoti ir neleisti, kad Šiaurės Amerikos lyderiai naudotų šią baisią nelaimę kaip pretekstą okupuoti salą, ją valdyti ir įkurti joje karines bazes.
Europa turi būti sektinas pavyzdys. Ji turi turėti tik vieną tikslą, vieną vienintelį rūpestį - Haičio žmones ir vaikus.
Fiorello Provera
Pone pirmininke, ponios ir ponai, norėčiau išreikšti savo didelį solidarumą su visais, kurie nukentėjo nuo šios gaivalinės nelaimės.
Tokiais atvejais, kai suniokojama daugybpastatų ir infrastruktūros ir žūva tūkstančiai žmonių, beveik neįmanoma veiksmingai suteikti pagalbą nesant minimalių viešosios tvarkos ir saugumo sąlygų. Bet kokios pastangos suteikti pagalbą yra sudėtingos, jeigu nėra glaudaus koordinavimo renkant būtinus daiktus ir nustatyto pagalbos paskirstymo. Svarbu suprasti, ko reikia, kam ir kada.
Kitas klausimas, į kurį turime atkreipti dėmesį, yra tai, kad per dažnai visuomenės ir privačių donorų dosnumas nepasiteisino ir didelės pinigų sumos, nepasiektų, kuriems jų labiausiai reikėjo. Dėl to būtina nustatyti griežtą kontrolės sistemą, užkertančią kelią pinigų iššvaistymui arba vagystei, ypač pažeidžiamose šalyse, kuriose yra aukštas korupcijos lygis ir žemas valdymo lygis. Europa turėtų parodyti savo veiksmingumą. Tikiuosi, kad jis bus sėkmingas.
Nick Griffin
Pone pirmininke, Haičio nelaimyra šokiruojanti. Tik žmogus gali pajusti užuojautą nekaltoms Haitį nusiaubusios gaivalinės nelaimės aukoms.
Visiems mums čia mokamas geras atlyginimas ir galime sau leisti aukoti. Atiduosiu savo šios dienos dienpinigius, jeigu kiekvienas Jungtinės Karalystės narys Europos Parlamente padarys tą patį. Tačiau su jų mokesčiais mūsų rinkėjai negali prilygti jūsų dosnumui.
Globalizacija sunaikino mūsų pramonę. Bankai sugriovmūsų ekonomikas. ES biurokratinis aparatas smaugia mūsų verslininkus, o suktas anglies dioksido mokestis skandina milijonus mirtiname degalų skurde.
Mirčių statistika Haityje šokiruoja, tačiau šią žiemą vien tik Jungtinėje Karalystėje daugiau nei 50 000 pensininkų mirs anksčiau laiko nuo šalčio ir dėl šildymo išlaidų.
Visoje Europoje mirčių statistika pasieks šimtus tūkstančių, tačiau, kadangi ši tiesa gėdina politikos elitą ir dėl to, kad ji nušviečia nepatogią pasaulio klimato atšalimo tiesą, šis skandalas bus palaidotas taip pat tyliai, kaip ir mūsų pagyvenusio amžiaus žmonės.
Šimtai tūkstančių mūsų pačių žmonių miršta dėl vyriausybės aplaidumo ir abejingai uždėtų ES mokesčių, o jūs dar prašote permesti kitų žmonių pinigus nelaimės padariniams tvarkyti kažkieno kito galiniame kieme. Tai ne užuojauta, tai - dvokiantis veidmainiavimas.
Žinau, kad ši vieta nesijaučia smagiai mūsų krikščioniško paveldo požiūriu, tačiau, kaip visada, Biblijoje atspindima amžina tiesa, kurią dauguma mūsų čia norėtų ignoruoti - pirmasis laiškas Timotiejui (5:8): "kas neaprūpina savųjų, o ypač savo namiškių, tas yra išsigynęs tikėjimo ir yra blogesnis už netikintįjį."
Michèle Striffler
(FR) Pone pirmininke, vyriausioji įgaliotine, kaip jau buvo minėta anksčiau, nelaimyra milžiniško masto dėl žemės drebėjimo stiprumo, kuris neabejotinai buvo vienas iš stipriausių per visą istoriją, ir dėl to baiminamės bauginančios žmonių mirčių statistikos.
Nepaisant to, man malonu matyti greitą Europos Komisijos ir valstybių narių reakciją ir jų įsipareigojimą skirti 429 mln. EUR pagalbos paketą būtiniausioms humanitarinės pagalbos pastangoms ir Haičio rekonstrukcijai. Tačiau gaila, kad europiečiai veiknekoordinuotai ir kad Europos Sąjungos veiksmai nėra pakankamai pastebimi, būtent tai rodo didelį kontrastą, palyginti su JAV pagalbos mechanizmo veiksmingumu, ir verčia pamiršti, kad Europos Sąjunga yra didžiausia humanitarinės ir vystymosi pagalbos teikėja pasaulyje.
Europos Komisija taip pat aktyvino Bendrijos civilinės saugos mechanizmą, kuriuo koordinuojami valstybių narių paramos pasiūlymai ir šiuo metu jis sudaro svarbiausią mūsų reagavimo į krizes sistemos dalį. Naujausi įvykiai patvirtina būtinybę gerinti Europos Sąjungos reagavimą į krizes. Reali organizacija, turinti civilinės saugos pajėgas, yra esminės svarbos ir dėl to norėčiau priminti 2006 m. pateiktą M. Barnier pasiūlymą dėl Europos civilinės saugos pajėgų sukūrimo; pasiūlymas yra parengtas ir beliko tik jį taikyti.
Be to, Europos Vadovų Tarybos prezidentas H. Van Rompuy'us šiandien palankiai atsiliepapie greitas reagavimo pajėgas. Per kelias dienas Jungtinės Valstijos perėmdominuojantį vaidmenį gelbėjimo ir koordinavimo srityje. Svarbu prisiminti OCHA - Jungtinių Tautų Humanitarinių reikalų koordinavimo biuro, kuris turi geriausias galimybes atlikti šį koordinavimą, pagrindinį ir pasaulinį vaidmenį.
Nesuklyskite, tai nėra vėliavų karas. Tai geros organizacinės priemonės, taupančios laiką ir pinigus, ir, manau, kad Europos piliečiai turi teisę žinoti, ką daro Europos Sąjunga.
Patrice Tirolien
(FR) Pone pirmininke, ar Haitis pasmerktas nesėkmei?
Nuo Haičio nepriklausomybės gaivalinės nelaimės davpradžią politinėms šalies katastrofoms, ir šiandien mes susiduriame su istorinio masto tragedija. Čia esama mirusiųjų, sužeistųjų, nesuskaičiuojama daugybsugriuvusių pastatų ir politinių bei bendradarbiavimo struktūrų liekanų.
Turime nugalėti likimą. Europos Sąjunga turi dalyvauti šiuose vienodai svarbiose neatidėliotinos pagalbos teikimo ir rekonstrukcijos pastangose. Esame tai skolingi dėl daugybės ryšių, kurie mus sieja su Haičiu, pirmiausia tai istoriniai ryšiai: iš visų buvusių kolonijų Haitis buvo turtingiausias; antra, diplomatiniai: dėl Kotonu susitarimo sala tampa privilegijuota partnere; ir galiausiai geografiniai, nes Haitis yra Europos Sąjungos kaimynas atokiausių regionų atžvilgiu.
Be to, Haičio krizyra pirmasis išbandymas naujajai Europos išorės veiksmų tarnybai, kuriai jūs, ponia C. Ashton, vadovaujate. Iki šiol tai buvo įtikinama. Ši nelaimtaip pat paryškina problemas ir patobulinimus, kuriuos turime atlikti šioje sistemoje, nes mūsų žemyno solidarumo judėjimas greta JAV reakcijos kelia abejonių dėl mūsų mobilizacijos pajėgumų.
Dėl to nepaprastos Europos koordinavimo pastangos, valstybių narių įnašai neturi užgožti diskusijų dėl Europos žandarmerijos pajėgų dislokavimo sudėtingumo. Kadangi svarbu, jog Europos Sąjungos išlaidų kryptį nustatytų Jungtinės Tautos, šie sunkumai leidžia daryti išvadą, kad Europos Sąjunga turi sukurti savo autonominę, integruotą struktūrą, turinčią priemones tokioms sudėtingoms užduotims kaip būtinosios humanitarinės pagalbos teikimas atlikti.
Galiausiai rekonstrukcijos etapas sudaro neišvengiamą problemą. Politinių, administracinių, ekonominių, socialinių ir aplinkos apsaugos užduočių netrūksta. Tikriausiai susiduriame su naujo Haičio amžiaus pradžia. Tai yra pagrindinEuropos, kuri turi tapti pastebima šio proceso lydere, politinproblema.
Charles Goerens
(FR) Pone pirmininke, ponios ir ponai, kiekvieną rytą 8.00 val. naujienose primenama apie žodžiais nenusakomas kančias Haityje.
Kančią galbūt galima palyginti tik su nuoširdžia pasaulio jai reiškiama užuojauta. Ši užuojauta iš tikrųjų yra spontaniška ir nuoširdi, tačiau trumpa. Tiesos akimirka ateis po kelių savaičių, kai žiniasklaida savo dėmesį nukreips į kitus įvykius. Jeigu kas nors nepaims į rankas batuto, tuomet Haičio žmonės dar kartą rizikuoja atsidurti tokioje padėtyje, kai jie liks vieni, palikti likimo valiai.
Šalyje, kurioje viską reikia padaryti - nuo atstatymo ir rekonstrukcijos, svarbu veikti taip, kad skirtingi rezultatai lemtų tikrą vystymąsi. Europos Sąjungos atveju galima teigti, kad ji turi daug įvairių priemonių ir solidžią patirtį šioje srityje. Dėl to problemos, su kuriomis susiduria beviltiškai skurdi Haičio visuomenė, taip pat yra rimtas išbandymas Europos Sąjungai.
Per artimiausias dienas ir mėnesius turėsime veikti veiksmingai ir ryžtingai. Tai yra pats svarbiausias aspektas atsižvelgiant į atgaivinimą, kai tik bus atkurtos saugumo ir viešosios tvarkos sąlygos, kurios yra labai svarbios bet kokio pobūdžio koordinuotiems veiksmams šalyje, kurioje viską, įskaitant šalies institucines struktūras, sunaikino žemės drebėjimas.
Dėl to manau, kad išmintinga atkreipti dėmesį į vieną svarbų aspektą: Haičio valstybės atgaivinimas, rekonstrukcija turi būti pačių Haičio žmonių darbas. Kalbame apie jų vystymąsi. Galime jiems padėti partnerystės dvasia. Europa atliktų gerą darbą, jeigu tai patvirtintų šiuo klausimu planuojamose rengti tarptautinėse konferencijose.
Tariame taip partnerystei, ne - paternalizmui ir kolonializmui!
Edvard Kožušník
(CS) Visi iš tikrųjų sutiksime, kad tai viena didžiausių nelaimių šiame regione per paskutinius 200 metų. Kalbėdamas savo kolegų Europos konservatorių frakcijos ir savo kolegų Čekijos Respublikos piliečių vardu, norėčiau išreikšti gailestį ir užuojautą dėl visų aukų ir tų, kurie kenčia. Tačiau nepaisant šios tragedijos esama ženklų, kad net ratifikavus Lisabonos sutartį Europos Sąjungoje vis dar nėra koordinavimo ir gebėjimo greitai veikti. Iš toliau man tai primena keturgalvį slibiną. Turime Prezidentą, pirmininkaujančios valstybės narės ministrą pirmininką, Komisijos pirmininką ir paskirtąjį Komisijos narį. Ponios ir ponai, asmeniškai manau, kad šiuo konkrečiu atveju turime pripažinti, kad Europos Sąjunga buvo užklupta nepasirengusi. Tie, kurie nebuvo užklupti snūduriuojantys, yra atskirų valstybių narių piliečiai, kurie kas dieną teikia daiktus ir finansinę pagalbą.
Ilda Figueiredo
(PT) Pone pirmininke, prisijungiame prie likusio pasaulio išreikšdami savo gailestį ir užuojautą dėl Haičio žmones ištikusios tragedijos ir norime jiems parodyti visišką solidarumą, tačiau turime atkreipti dėmesį į kai kuriuos, mūsų nuomone, svarbius klausimus.
Pradėdami turėtume paskelbti, kad visi asmenys arba valstybės, kurios siekia gauti pelno iš šios katastrofos, grįžta prie kolonializmo. Toks požiūris, atrodo, neprieštarauja tūkstančių ginkluotų Šiaurės Amerikos karių dislokavimui, nepaisant to, kad dauguma gyventojų gyvena skurde ir lieka įsikišusių tarptautinių įmonių ir užsienio veikėjų, ypač Jungtinių Valstijų, išnaudojamomis aukomis.
Tai yra laikas, kai visa humanitarinpagalba, bendradarbiavimas ir parama turi būti nukreipta į rekonstrukciją, kurios nusipelnHaičio žmonės savo orumu ir drąsa. Turėtume prisiminti, kad Haitis buvo vieta, kurioje 400 000 afrikiečių, kuriuos pavergir kuriais prekiavo europiečiai, sukilo prieš vergovę ir sukėlpirmąją didžiąją socialinę revoliuciją Amerikos žemyne.
Koordinuota pagalba turėtų būti suteikta skubos tvarka, tačiau tai turi būti daroma nekeliant kolonijinių pagundų.
Roberta Angelilli
(IT) Pone pirmininke, ponios ir ponai, Haitis patiria milžinišką tragediją, kurią sukėlgamta, taip pat savo vardo neverta valstybė, negalinti net būtiniausiomis priemonėmis suvaldyti nelaimės ir būtinosios humanitarinės pagalbos teikimo, negalinti suvaldyti pagalbos, kurią dabar medžioja nesąžiningi žmonės, teikimo civiliams gyventojams.
Raudonasis Kryžius paleido įspėjamąjį signalą. Monrealio konferencijoje, kuri bus surengta sausio 25 d., ES turi kalbėti vienu balsu ir reikalauti vieningo, koordinuoto humanitarinių veiksmų valdymo; priešingu atveju rizikuojame sukelti chaosą ir iššvaistyti pagalbą, įskaitant šias milžiniškas ir vertingas sumas, kurias šiandien minėjo Komisija, ir valstybių narių pagalbą.
Ponia baroniene C. Ashton, išimtinės pastangos turėtų būti dedamos dėl vaikų, o svarbiausia, dėl našlaičių, kurie nusipelno, kad parama, įskaitant psichologinę pagalbą, jiems būtų suteikta pirmiausia; priešingu atveju jie bus pasmerkti skurdui ir išnaudojimui. Taip pat turėtume užtikrinti, kad tarptautinbendruomennebūtų pasirengusi tiktai supaprastinti priėmimo procedūras. Tai lemtų vien tik vaikų deportavimo įteisinimą, o tai Haičiui nėra reikalinga.
Italijos užsienio reikalų ministras F. Frattini yra teisus siūlydamas atstatyti pastatus ir globos namus, kad vaikai galėtų oriai augti savo šalyje, ir palengvinti trumpalaikes atostogų, o ypač švietimo, keliones į užsienį. Baigdama noriu paklausti: ar esame pasirengę tarptautiniu mastu sumažinti arba panaikinti Haičio skolą?
Corina Creţu
(RO) Visas pasaulis šiuo metu iš tikrųjų rodo solidarumą ir užuojautą Haityje įvykusio katastrofiško žemės drebėjimo, dar kartą nušviečiančio poreikį susidarius tokiai padėčiai veikti greitai ir koordinuotai, aukoms. Nuostolių mažinimas dabar priklauso nuo intervencijos veiksmingumo ir, kaip jau buvo minėta, tarptautinių agentūrų ir organizacijų veikiančių kartu su ES humanitarinės pagalbos generaliniu direktoratu pavyzdinio veiklos būdo, nepamirštant valstybių narių atskirų gestų.
Manau, kad turime sukurti Europos Sąjungos greitų intervencinių operacijų pajėgas, nes padėtis Haityje patvirtina būtinybę išsaugoti viešąją tvarką ir užtikrinti gyventojų saugumą ir paramą, kuri reikalinga išgyvenusiems žmonėms. Šiuo metu iš tikrųjų susiduriame su daugybe protestuojančių balsų ir kaltinimų, kad prisidengiant humanitarine parama ketinama įvykdyti karinę okupaciją. Tačiau susidarius tokiai padėčiai, kai Jungtinių Tautų pajėgų nepakanka arba jas pralenkia įvykių mastas, Europos Sąjunga turėtų tęsti dalyvavimą, ypač dėl to, kad ji turi didelį pasitikėjimą šiame regione.
Manau, kad Europos Sąjunga turi būti pasirengusi plataus masto Haičio rekonstrukcijos procesams ir tuo pat metu skatinti valstybės struktūrų stabilumą. Žinoma, labai svarbu išreikšti užuojautą šalies gyventojams, kurie susiduria su šiuo sunkiu išbandymu, kurio metu reikia rasti konkrečius sprendimus, palengvinančius vaikų, kurie po šios nelaimės liko našlaičiai, įvaikinimo procedūras ir pasiūlant konkrečią paramą tokius sunkius išbandymus patyrusiems gyventojams.
Paweł Robert Kowal
(PL) Pone pirmininke, ponia C. Ashton, klausomės įvairių frakcijų narių kalbų, tačiau jos susijusios su vienu bendru klausimu, viena bendra tema: Europos Sąjungos reakcija, politinreakcija, nebuvo pakankama ir ji nebuvo gerai koordinuojama. Manau, turėtume padėkoti labdaros organizacijoms, kad jos taip spontaniškai ir, kaip visada, be klaidų prisiėmatsakomybę už poreikių patenkinimą.
Be to, turėtume pagalvoti, ką galėjome padaryti geriau. Iš tikrųjų turiu tik vieną klausimą C. Ashton: tai pirma tokia situacija, su kuria jūs susidūrėte turėdama naujus įgaliojimus. Kokia jūsų pagrindinišvada iš šio įvykio ir klaidų, apie kurias visi čia kalbame? O svarbiausia, ką galima pakeisti ateityje? Manau, kad tai svarbiausias dalykas, apie kurį turime pagalvoti, ir tai daryti yra mūsų pareiga.
Philippe Juvin
(FR) Pone pirmininke, ponia C. Ashton, to užtenka! To užtenka. Tas pats vyksta kiekvienos nelaimės atveju - prancūzai siunčia lėktuvus ir paramą, belgai, italai, vokiečiai daro tą patį ir kaskart jie tai daro vieni; ta pati istorija kartojasi kiekvieną kartą. Įvykio vietoje rezultatas visą laiką tas pats: nėra koordinavimo, aukos praranda galimybes ir trūksta organizuotumo.
Kada tai baigsis? Kada Komisija iš tikrųjų pradės veikti? Tik neikite ir nesakykite mums, kad tai yra sudėtinga, nes projektai yra parengti. Mes tik turime juos įgyvendinti. 2006 m. M. Barnier pasiūlsukurti Europos civilinės saugos pajėgas, kuriose valstybės narės dalyvautų savanoriškai, neturėdamos laukti tariamo visų 27 valstybių narių vienbalsiškumo, sujungiant esamus nacionalinius civilinės saugos padalinius, juos kartu apmokant gelbėjimo technikos, bendrų komunikacijos metodų ir įkuriant bendras būstines.
Ponia C. Ashton, tai lengva: darykite tai su tais, kurie nori tai daryti! Dėl kitų nesijaudinkite, jie prisijungs prie mūsų, kai tai supras ateityje. Įsipareigojimai buvo duoti po cunamio ir šiandien vis dar nieko nepadaryta.
Nesakau to neapgalvotai; Komisijos neveikimas yra nusikalstamas. Ponia C. Ashton, kodėl Europa pasmerkta kartoti savo klaidas? Ponia C. Ashton, niekas neabejoja jūsų gera valia, tačiau praneškite šiandien čia apie šių Europos koordinavimo pajėgų sukūrimą. Parlamentas klausys jūsų. Jeigu jums reikia paramos, mes esame čia, kad padėtume jums. Tačiau pasigailėkite mūsų ir nustokite kalbėti mums apie koordinavimą; padarykite, kad šis koordinavimas atsirastų! Nelaukite, kol įvyks kita nelaimė!
Michael Cashman
Pone pirmininke, turiu pasakyti, kad čia esama žmonių, kurie dirba, ir esama žmonių, kurie kalba. Dėl to noriu pasveikinti Tarybą, Komisiją ir vyriausiąją įgaliotinę dėl veiksmų, kurių jie ėmėsi. Nelaimės negalėjome numatyti. Žvelgiame į kažką, ko negalėjome įsivaizduoti.
Sėdėjau čia ir klausiausi pigių politinių replikų, išsakomų dėl vyriausiosios įgaliotinės, valstybių narių ir Komisijos, leidžiant suprasti, kad būtent dėl to, kad Amerikos pagalbos ranka gelbėja kažką iš griuvėsių ir gelbsti gyvybę, jūs turėtumėte nustumti tą ranką šalin ir pasakyti "ne" kolonializmui ir kad tam tikru būdu užsipuldami patį Haitį, pagerinate jame kenčiančių žmonių gyvenimus. Gėda.
Užtikrinkime koordinavimą. Perduokime koordinavimą amerikiečiams - jeigu tai gelbsti gyvybes, o tai gelbsti gyvybes. Pamirškime politinę retoriką.
Sveikinimai įsipareigojus skirti šią pinigų sumą. Sveikinu jus, ponia baroniene C. Ashton, kad jūs nevaidinate prieš publiką ir nenaudojate oro erdvės nuvykti į Haitį tik tam, kad į jį nuvyktumėte ir pasirodytumėte, kad jūs jame esate. Ką tai reiškia? Tai visiškai nieko nereiškia. Užuot piktindamiesi tais žmonėmis, kurie nori gelbėti, koordinuokime veiksmus su amerikiečiais. Spirkime Jungtinėms Tautoms į sėdynę taip, kad jos suteiktų pagalbą, ir nustokime svaidytis pigiomis politinėmis replikomis.
(Plojimai)
Róża, Gräfin von Thun Und Hohenstein
(PL) Pone pirmininke, norėčiau pritarti P. Juvino nuomonei - humanitarinpagalba yra menkai koordinuojama. Noriu kalbėti ne vien tik apie humanitarinę pagalbą, tačiau taip pat apie tai, kas vadinama technine, struktūrine arba vystymosi pagalba. Katastrofos nebuvo galima numatyti, tačiau žinojome, kokia siaubinga Haičio valstybės padėtis, o ją dar pablogino šalį ištikusi nelaimė. Ilgą laiką žinojome, kokios blogos sąlygos yra Haityje ir kaip prastai veikia jo struktūros. Taip pat žinome, kad jeigu jos būtų veikusios geriau ir, jeigu prieš įvykstant žemės drebėjimui būtume suorganizavę pagalbos teikimą ir techninį bendradarbiavimą su Haičiu geresniu būdu, šios struktūros būtų veikusios geriau ir dėl to jos būtų leidusios geriau panaudoti mūsų pagalbą dabar ir būtų išgelbėjusios daugybę tūkstančių žmonių - tačiau taip neatsitiko.
Ar C. Ashton, kaip vyriausioji įgaliotinir Tarybos narė, ketina imtis konkrečių veiksmų konkrečiu laiku, kad būtų koordinuojamas įvairių Europos šalių techninis bendradarbiavimas, kad trečiosios šalys, kurioms suteikiame pagalbą, panaudotų ją tinkamai? Ar ketiname kaip nors keistis gerąja patirtimi tarp didelę patirtį turinčių šalių, kuriose techninis bendradarbiavimas veikia labai gerai, ir šalių, kurios tik pradeda naudoti šį techninį bendradarbiavimą? Ar gera, bendra, stipri Europos politika taps tikrove, kuria iš tikrųjų pasinaudos trečiosios šalys, kad neteiksime humanitarinės pagalbos aklai ir paskubomis, kai netikėtai šimtai tūkstančių žmonių atsiduria tragiškoje padėtyje?
David-Maria Sassoli
(IT) Pone pirmininke, vyriausioji įgaliotine, ponios ir ponai, Haitį sukrėtusi dideltragedija reikalauja skubios reakcijos, ir daug pagalbos ir gelbėjimo veiksmų jau atliekama atskirų valstybių narių iniciatyva, net jeigu tarp Europos šalių esama stiprios konkurencijos.
Naujoji Europa kartu su savo vyriausiąja įgaliotine turi būti pajėgi suteikti pagalbą kenčiantiems žmonėms. Be to, žemės drebėjimas sukrėtskurdžiausią Vakarų pusrutulio valstybę, kurioje 80 proc. gyventojų gyvena žemiau skurdo ribos ir 54 proc. - visiškame skurde.
Tačiau be šios kritiškos padėties yra ir kita - su vaikais susijusi kritiška padėtis, silpniausia gyventojų, kurie liko be šeimų, apsaugos ir valstybės, grandis. Dėl to norėčiau paprašyti, kad Sąjungos vyriausioji įgaliotinužsienio reikalams ištirtų veiksmus, kuriais ketinama leisti, kad Haičio vaikus, nesulaukusius 10 metų, paimtų ir prižiūrėtų Europos šalys.
Ponia C. Ashton, Europa juos gali paimti ir pasiūlyti jiems tinkamas gyvenimo sąlygas; kalbu apie ribotą laikotarpį - tol, kol jiems bus sudarytos tinkamos sąlygos grįžti į savo šalį. Visa tai galima suorganizuoti, visa tai neturėtų sukelti didelių sunkumų Europos šalims ir tai būtų sąžiningas būdas patenkinti solidarumo poreikį, taip pat išvengti spekuliatyvių ir neteisėtų veiksmų, kurie atliekami vaikų sąskaita. Kalbame apie vaikus - pačius brangiausius išteklius, kuriuos Haityje turėtume apsaugoti.
Laima Liucija Andrikien
Pone pirmininke, neseniai sulaukėme daugybės nusiskundimų dėl to, kad į Haičio krizę reagavome neveiksmingai ir lėtai.
Dauguma nurodo augantį nesaugumą, didėjančią neviltį tarp tų, kurie išgyveno žemės drebėjimą, ir pasibaisėtiną maisto ir drabužių trūkumą.
Tiesa ta, kad šios problemos egzistuoja ir turime jas kuo greičiau išspręsti. Tačiau turime pagirti įvairių tarptautinių subjektų - nuo vyriausybių iki pilietinės visuomenės organizacijų ir atskirų asmenų pasaulyje - dalyvavimą.
Europos Sąjunga iš tikrųjų yra tarp tų, kurie išreišksavo nuoširdų solidarumą su Haičio žmonėmis. Vėlgi dauguma kritikavo tariamai lėtą ES reakciją į krizę netgi šiandien, tačiau ES nėra vien tik Briuselyje priimami sprendimai. Nacionalinės vyriausybės jau išsiunttūkstančius vyrų ir moterų, kad jie padėtų Haičio žmonėms ir skyrmilijonus eurų pagalbai.
ES vaidmuo turėtų būti sutelktas labiau į vidutinės ir ilgalaikės plėtros pagalbą ir nukreiptas į Haičio miestų ir kaimų, jų infrastruktūros, mokyklų ir ligoninių atstatymą.
ES iš tikrųjų gali būti forumu, skėčiu, po kuriuo Europos vidutinės trukmės ir ilgalaikpagalba gali būti skirstoma ir koordinuojama.
Naujausias Komisijos ir valstybių narių pasižadėjimas skirti beveik 500 mln. EUR iš tikrųjų yra didelis ir svarbus žingsnis šia linkme ir mes visi turėtume jam pritarti.
Enrique Guerrero Salom
(ES) Pirmiausia norėčiau išreikšti savo užuojautą ir solidarumą su Haičio žmonėmis, kurie taip sunkiai nukentėjo nuo šios katastrofos.
Europos Sąjunga nėra karinjėga ir mes taip pat nenorime ja būti. Tačiau esame pasaulingalia dėl savo socialinio modelio. Taip pat esame galia, kurios nuomonės reikia paisyti dėl mūsų vystomojo bendradarbiavimo ir humanitarinės paramos, ir mes tuo didžiuojamės.
Šiandien Haitis arba bent jau šią šalį nuniokojusi katastrofa kelia iššūkį Lisabonos sutartimi sukurtoms naujoms institucijoms. Dabar laikas humanitarinei pagalbai, tačiau netrukus ateis laikas atstatyti, skatinti vystymąsi ir teikti paramą valdymui ir institucijoms. Pateisindami Haičio žmonių lūkesčius, turime veikti vieningai. Turime reaguoti sujungdami vyriausiojo įgaliotinio ir už vystymąsi ir humanitarinę pagalbą atsakingų Komisijos narių funkcijas.
Kodėl? Kodėl turėtume visi veikti kartu? Tam, kad veiksmingiau koordinuotume šalių teikiamą pagalbą, užtikrintume, kad mūsų pagalbos teikimas bus veiksmingesnis, kalbėtume Europos balsu taip, kad jis būtų atpažįstamas pasaulyje, ir pateisintume lūkesčius, kurių pasaulis tikisi iš mūsų tokiais atvejais: padėti sprendžiant šią humanitarinę krizę ir skatinti vystymąsi. Tai, kas šiandien vyksta Haityje, galėtų būti kita katastrofa rytoj ir galėtų paveikti bet kurią pasaulio dalį kitą dieną.
Jim Higgins
Pone pirmininke, viena iš skurdžiausių pasaulio šalių, nuniokota per penkiolika sekundžių, yra blogos vyriausybės, diktatūros ir korupcijos auka. Penkiasdešimt tūkstančių žmonių žuvo, tūkstančiai vis dar dingę be žinios ir trys milijonai liko be pastogės.
Jungtinių Valstijų reakcija buvo pagirtina, Jungtinių Tautų - šiek tiek mažiau, tačiau turiu sutikti su viskuo, kas buvo pasakyta. Mes neužsiimame politika šiuo atveju, pone M. Cashmanai - mūsų reakcija buvo mažiau negu tinkama. Likome Jungtinių Valstijų užnugaryje.
Logistiniai sunkumai bus įveikti - švarus vanduo, vaistai, maistas ir pastog- visa tai bus tinkamai išspręsta. Tačiau Haičiui, kad atsigautų po šios nelaimės, reikia visiškai veikiančios demokratijos ir ekonomikos, kuri gali patenkinti jo žmonių poreikius. Haičio atgaivinimas turi būti vertinamas metais, o ne tik savaitėmis ar mėnesiais po krizės.
Kaip jau buvo minėta daugelį kartų, ši nelaimdings iš televizijos ekranų. Per kitas dvi ar tris savaites ši naujiena taps nebe tokia svarbi ir tuomet ji išnyks. Būtent čia slypi tikrasis iššūkis, nes 2008 m. Haitis nukentėjo nuo dviejų niokojančių uraganų. Po savęs jie paliko skurdą ir sielvartą. Tuo metu pasaulio lyderiai prižadėjo 600 mln. EUR. Faktiškai buvo skirta tik 40 mln. EUR.
Mums reikia, kad Haitis atgimtų, atgytų, pakiltų ir vystytųsi. Tam turi būti vadovaujama ir tai turi būti valdoma tinkamu būdu, tačiau, be viso to, šioje veikloje turi būti nustatyta aiški ir tikroviška strategija, kuri paverstų Haiti išdidžia, nepriklausoma ir demokratine valstybe, kokia jis turėtų būti, tačiau Haitis nėra ir iki šiol nebuvo tokia valstybė, o tai jį privedprie dabartinės katastrofos.
Roberto Gualtieri
(IT) Pone pirmininke, ponios ir ponai, precedento neturinti humanitarinnelaimHaityje mus labai sujaudino, ir Europos Sąjunga turi pareigą kiek galima geriau prisidėti prie tarptautinės bendruomenės pastangų visomis turimomis priemonėmis.
Atsižvelgiant į finansinius išteklius, per paskutines dienas ir valandas buvo padaryta akivaizdi pažanga. Daugiau apmąstymų nusipelno kiti Europos reagavimo į krizę aspektai, tačiau turėtume vengti rūpintis savo įvaizdžiu ir vietoj to sutelkti dėmesį į esmę, kaip teisingai pasakvyriausioji įgaliotinė.
Dabar paaiškėjusi MINUSTAH misijos vaidmens svarba atsižvelgiant į civilinę saugą ir apsaugą aplenkBSGP (angl. CSDP) misiją, tačiau ES koordinavimo vaidmuo remiant Jungtines Tautas išlieka esminis.
Šiuo atžvilgiu norėčiau priminti P. Juvinui, kad šis koordinavimas egzistuoja ir kad Stebėsenos ir informacijos centras atlieka šią funkciją civilinės saugos srityje, o Situacijų centras atlieka šią funkciją saugumo srityje ir tikimasi, kad atlikus šį darbą bus dislokuotos Europos žandarmerijos pajėgos, kaip to aiškiai reikalavo Jungtinės Tautos.
Iš vyriausiosios įgaliotinės ir Komisijos naudinga suprasti tai, kaip Stebėsenos ir informacijos centras ir Situacijų centras praktiškai reaguoja, susidurdami su tokiomis sunkiomis užduotimis ir išbandymais, kaip veikia jų koordinavimo mechanizmai ir ar jų priemonės ir ištekliai yra tinkami.
Tai taip pat mums padės vėliau, kai turėsime apsvarstyti šių priemonių ir konsulinės apsaugos gebėjimų tinkamumą, tačiau šioms diskusijoms dabar ne pats tinkamiausias laikas. Dabar laikas veiksmams ir įsipareigojimams, ir mes visiškai pritariame vyriausiosios įgaliotinės veiksmams.
Milan Zver
(SL) Aš taip pat norėčiau išreikšti užuojautą dėl įvykių Haityje, taip pat pasveikinti Europos Komisiją ir Europos institucijas už jų gana tinkamą reakciją.
Nepaisant to, man, kaip ir kai kuriems kolegoms nariams, įdomu, ar mūsų reakcija buvo pakankamai greita. Tai galbūt būtų geras sumanymas, jeigu Komisijos pirmininko pavaduotoja C. Ashton asmeniškai aplankytų tragedijos vietą, nes tai galėtų pasirodyti esą svarbu dėl keleto priežasčių.
Nesutinku su tais, kurie teigia, kad kareivių ir kitų įstatymų vykdomosios valdžios darbuotojų buvimas gali pranašauti kolonistinės mūsų pozicijos dėl Haičio pradžią. Mano nuomone, tokios kalbos nėra nei teisingos, nei tinkamos.
Tačiau svarbu yra tai, kad kitoje tarptautinėje konferencijoje dėl Haičio priimtume ilgalaikes priemones dėl valstybės institucijų atkūrimo, kad sudarytume galimybes joms vėl dirbti. Šiuo atveju visų pirma turiu omenyje sveikatos apsaugos ir švietimo politiką. Tik tokio pobūdžio politika ir tik vystymasis šiose srityse ir institucijose gali sukurti stabilią Haičio valstybę, kokia ji buvo iki šiol.
María Muñiz De Urquiza
(ES) Pone pirmininke, norėčiau pabrėžti Europos Sąjungos lyderystės svarbą: ne vien tik skubios būtinosios humanitarinės pagalbos teikimo, bet ir ilgalaikio bendradarbiavimo atstatant šalį atžvilgiu. Turime dirbti kartu su vietos valdžios institucijomis ir Haičio vyriausybe, nes valstybjau yra gana pažeidžiama, be mūsų ji tampa dar silpnesnė, kai tarptautinės organizacijos užima jos valdžios institucijų vietą. Taip pat turime dirbti kartu su jos vietos nevyriausybinėmis organizacijomis.
Norėčiau atkreipti dėmesį į greitą Tarybai pirmininkaujančios Ispanijos reakciją, koordinuojant pagalbos teikimą ir suteikiant Europos Sąjungai galimybę pasinaudoti Ispanijos valstybės ir regiono pagalbos ištekliais, nes ji yra svarbiausia Europos pagalbos teikėja ne tik Lotynų Amerikoje, bet ypač Haityje.
Marielle De Sarnez
(FR) Pone pirmininke, ponia C. Ashton, politika pirmiausia yra simboliai ir dėl to, manau, jūs turėtumėte būti ne čia, o Haityje; dėl to, manau, jūs turėtumėte keliauti ne į Jungtines Valstijas, o į Haitį.
Jaučiu ir tai sakau su dideliu liūdesiu, kad jūs neįvertinote įvykio, šios baisios tragedijos, svarbos ir širdies gilumoje, kai mes apie visa tai kalbame, niekada nebuvo jaučiamas toks Europos trūkumas. Esame didžiausi pagalbos teikėjai, tačiau mūsų nėra.
Mano antroji nuojauta yra ta, kad kuo daugiau įsteigiame pareigybių, tuo daugiau sukuriame funkcijų ir pareigų, tuo mažiau esame ir tai turėtų mus paraginti užduoti sau keletą klausimų. Kiek turi įvykti nelaimių, kad Europos Sąjungos lyderiai galiausiai įvertintų savo atsakomybę? M. Barnier pranešimas buvo pateiktas 2006 m. Ko laukiame, kad galėtume jį patvirtinti? Ko laukiame, kad galėtume jį taikyti?
James Nicholson
Pone pirmininke, manau, kad visos mūsų mintys buvo išsakytos ir jos turi būti skirtos tiems, kurie neteko gyvybės - Jungtinių Tautų žmonėms, Haičio žmonėms ir žmonėms, kurie kenčia ir vis dar yra gyvi.
Mums reikia gerų, tvirtai koordinuojamų pastangų ir niekas, visiškai niekas neturėtų joms užkirsti kelio. Ar galiu pasakyti, kad pritariu Europos įsipareigojimui Haičio žmonėms. Tikiuosi, kad laikysimės šio įsipareigojimo, nes buvau sujaudintas, ir tai yra visiška tiesa, to, kas atsitiks, kai po dviejų savaičių jie nebedomins žiniasklaidos ir naujienų agentūrų? Ką tuomet darys tie žmonės?
Taip, būtinybatstatyti Haitį trumpalaikiu ir ilgalaikiu požiūriu yra akivaizdi, tačiau dabar svarbiausia paskirstyti pagalbą įvykio vietoje kenčiantiems žmonėms, kurie patiria skausmą. Turiu pasakyti, kad visiškai sutinku su M. Cashmano anksčiau išsakytais komentarais. Tai per daug svarbu, kad svaidytume politines replikas.
Luis Yáñez-Barnuevo García
(ES) Leiskite, prašau, per kelias sekundes iš pradžių pasveikinti vyriausiąją įgaliotinę, Tarybą, Komisiją ir rotacijos principu Europos Sąjungai pirmininkaujančias valstybes nares už spartą, koordinavimą ir pastangas, kurias jos parodnuo pat pradžių.
Galbūt jos nesidžiaugdideliu žiniasklaidos dėmesiu, kurį paskatino 10 000 JAV jūrų pėstininkų atvykimas į salą, tačiau, mano nuomone, viskas vyko labai greitai ir veiksmingai, nes šiuo klausimu turiu daug patirties. Tik norėčiau paminėti vieną dalyką, apie kurį nebuvo užsiminta šiose diskusijose: 50 proc. Išgyvenusiųjų, ištrauktų iš griuvėsių per pirmąsias 78 valandas, buvo išgelbėti Europos ir valstybių narių gelbėjimo grupių.
Frédérique Ries
(FR) Pone pirmininke, kaip jau minėjo E. Joly, esama aplinkybių, kurioms susidarius žodžiai ir skaičiai praranda prasmę ir tampa absurdiški - du milijonai pabėgėlių, kaip jau girdėjome, galbūt daugiau, daugiau nei 200 000 mirčių, šalis, kuri buvo nuniokota, sostinė, kuri buvo beveik ištrinta iš žemėlapio.
Dabar svarbiausia atkasti paskutinius išgyvenusius -jeigu tokių dar yra, palaidoti mirusiuosius, pamaitinti gyvuosius, paskirstyti vandenį, gydyti, operuoti ir atstatyti. Kiekviena šalis išvyko greitai, labai greitai su savo ištekliais, įranga, šunimis, žmonėmis ir dosnumu. Tai didžiulės, nuostabios pastangos, tačiau tai nacionalinės pastangos.
Europa neabejotinai turi įgauti pagreitį ir įgyvendinti šį sumanymą, kurį kai kurie iš mūsų, mūsų dauguma gynEuropos Parlamente ir kitur keletą metų, t. y. Europos civilinės intervencijos įstaigą, žaliuosius arba baltuosius - spalva nėra svarbi - šalmus, žmones, išteklius ir bendras strategijas.
G. Verhofstadto 2003 m. pradėtos EU-FAST iniciatyvos arba M. Barnier'io 2006 m. pradėtos EuropeAid iniciatyvos - autorystvisiškai nesvarbi - idėja - sudaryti galimybes veikti greitai, būti kartu pasirengus.
Liisa Jaakonsaari
(FI) Pone pirmininke, man keista, kad žmonės čia kalbėjo apie pastebimumą ir abejojo dėl Jungtinių Amerikos Valstijų motyvų, nes pagalba dabar yra būtina. Manau, kad ypač tragiška, kad dabar tarp griuvėsių yra žmonių, kurie vis dar gali būti išgelbėti. Visa, ką galėtume padaryti siekdami pagerinti padėtį, turėtume padaryti.
Kai prieš kiek laiko krizės valdymo pajėgos buvo įkurtos tam, kad paremtų Europos užsienio ir saugumo politiką, kaip to priežastis, bent jau Suomijoje, man buvo nurodyta, kad šios pajėgos taip pat reikalingos gaivalinių nelaimių atveju ir kad jos galėtų suteikti pagalbą, kai tokios katastrofos įvyksta bet kur, žinoma, įskaitant Europą. Tačiau dabar krizės valdymo pajėgos faktiškai neturi ką veikti skirtingose Europos vietose, kuriose jos turi bazes. Jos neturi ką veikti. Laimė, Europoje nėra krizių ir dėl to jos neturi ką veikti. Kas trukdo šias krizių valdymo pajėgas panaudoti krizėms, tokioms kaip ši, jeigu prašoma suteikti pagalbą?
Zigmantas Balčytis
(LT) Iš tikrųjų šiandien po Lisabonos sutarties kaip tik nelemtai atsitiko turbūt pati didžiausia nelaimė, ir reikia suprasti aukščiausiojo, arba vyriausiojo, įgaliotinio padėtį, kada pačioje kadencijos pradžioje reikia spręsti gana sudėtingą uždavinį, netgi, sakyčiau, niekada iki tol nespręstą uždavinį. Taip, iš tikrųjų šiandien mes matome tam tikrų trūkumų, kad ateityje reikėtų geriau parengtų Europos Sąjungos jungtinių pajėgų, kurios gebėtų dalyvauti gelbėjimo operacijose, ir manau, kad šiandien būtų pats didžiausias indėlis, jei tie pinigai, kurie šiandien buvo paminėti, kuo greičiau pasiektų Haičio Respubliką, kad jie kuo greičiau būtų išleisti į apyvartą ir išleisti pačiai infrastruktūrai atstatyti, net kaip ir minėjo Haičio prezidentas, kad tai būtų skirta galbūt ir tiems negeriems židiniams pašalinti, kurie šiandien guli gatvėse.
Catherine Ashton
Komisijos pirmininko pavaduotoja-Sąjungos vyriausioji įgaliotinužsienio reikalams ir saugumo politikai. - Pone pirmininke, kaip jau minėjau, atėjau į šiuos rūmus norėdama išgirsti nuomones. Sutinku ir suprantu susierzinimą, kurį jaučia garbingieji nariai, dėl klausimų, kuriuos būtų galima išspręsti geriau.
Nariai uždavklausimus apie pastebimumą ir koordinavimą. Nėra abejonių, kad dėl to, kad Amerika yra arčiau, dėl to, kad ji yra pajėgi taip greitai mobilizuotis, kaip ji tai padardabar, vaizdai, kuriuos matysite televizoriaus ekrane, bus apie juos. Faktas, kad mes dirbome labai glaudžiai ir bendradarbiaudami su Jungtinėmis Valstijomis, taip pat yra svarbi dalis to, ką darome dabar ir darysime ateityje.
Taip pat nėra abejonių dėl to - kadangi buvau pažadinta naktį, kad man būtų pranešta apie žemės drebėjimą, - kad mes mobilizavome savo žmones taip greitai, kaip tik galėjome. Reagavimo tikslais buvo mobilizuota dvidešimt viena valstybnarė. Darbą atlikome kartu su Taryba ir Komisija, kurios pirmą kartą bendradarbiavo ir, galėčiau pasakyti, praėjo tik aštuonios dienos nuo to, kai buvau prieš jus per klausymą.
Dvidešimt viena valstybnarsu vienuolika paieškos ir gelbėjimo grupių, penkiomis lauko ligoninėmis, šešiais pirminės sveikatos priežiūros postais, keturiasdešimčia medikų grupių, šešiais vandens gryninimo padaliniais; pristatėme tai taip greitai, kaip galėjome, ir dėkoju valstybėms narėms už darbą, kurį jos daro. Taip pat dėkoju pareigūnams, kurie dirbo ir toliau dirba dieną ir naktį, kad sujungtų šias pastangas.
Labai anksti pateikiau klausimą įvykio vietoje esančioms Jungtinėms Tautoms ir Generaliniam Sekretoriui Ban Ki-moonui - kur galėčiau būti naudingiausia? Nebuvo jokių abejonių, kad negalėčiau niekuo prisidėti įvykio vietoje ir tik užimčiau vertingą erdvę, kai lėktuvai suka ratus virš oro uosto negalėdami nusileisti dėl dabartinės oro uosto padėties. Nesu gydytoja. Nesu ugniagesė. Mano vaidmuo buvo įdiegti koordinavimą, kalbėti su "Haičio draugų" grupe, koordinuoti veiksmus su Jungtinėmis Valstijomis siekiant užtikrinti, kad dėtume didžiausias pastangas įvykio vietoje.
Taip pat reiškiu padėką, kaip padargarbingieji nariai, įvykio vietoje esančioms nevyriausybinėms organizacijoms ir žmonėms. Haityje įvykusi niokojanti nelaimturėjo milžinišką poveikį Jungtinėms Tautoms, kurios prarado daugybę savo vadovaujančio personalo narių, ir nevyriausybinėms organizacijoms, kurios negalėjo reaguoti taip greitai, kaip norėtų, paprasčiausiai dėl to, kad žuvo jų žmonės.
Tai labai apsunkino padėtį, jūs ir mes matėme žmones, kuriems reikalinga pagalba, ieškančius šios pagalbos. Pagalbos teikimas tokiomis aplinkybėmis buvo neįtikėtinai sudėtingas ir vėlgi pasikartosiu - žmonės nenuilsdami dirbo, kad ją suteiktų. Dabar darosi lengviau, pagalba suteikiama, tačiau net ir akimirkai įvertinkite, kokios sudėtingos sąlygos buvo įvykio vietoje.
Ar tai gerai suveikė? Taip. Ar aš patenkinta? Ne. Kadangi pradėsiu dirbti šį darbą pirmosiomis savaitėmis, sakau jums aiškiai: girdžiu, ką jūs sakote. Girdžiu susierzinimą. Aš jį suprantu. Jūs esate teisūs kritikuodami mane, kad tai nėra taip gerai, kaip gali būti ateityje. Jūs esate teisūs. Tai turėtų ir turi būti vis geriau ir geriau.
Ką turiu padaryti - tai suprasti, kas įvyko ir išmokti to pamokas dabar, siekdama užtikrinti, kad ateityje darytume daugiau dirbdami išvien, tačiau neturiu, ką prikišti dėl milžiniško darbo, kuris buvo padarytas ir yra daromas kas valandą ir kas dieną.
Kalbėdami apie ilgalaikę perspektyvą garbingieji nariai yra visiškai teisūs. Kai nebeliks filmavimo kamerų, turime būti ten. Turime ten būti fiziškai, turime būti dėl paramos, kurią galime suteikti. Sutinku, kas skolos klausimai turi būti aptariami ateityje vyksiančiose diskusijose. Sutinku, kad tai, kas daroma, turi būti daroma kartu su Haičio žmonėmis ir tinkamai juos gerbiant. Sutinku, kad svarbu atstatyti infrastruktūrą, ir sutinku, kad turime užtikrinti, jog būtų pripažintas Jungtinių Tautų vaidmuo, ir užtikrinti, kad jos galėtų jį tinkamai atlikti.
Būtent dėl to vykstu ne tik į Jungtines Valstijas susitikti su JAV valstybės sekretore H. Clinton, tačiau taip pat į Jungtines Tautas kalbėti su Generaliniu Sekretoriumi ir pagrindiniais žmonėmis apie tai, ką galime dabar padaryti, kad ateityje dirbtume išvien, nes tai, kaip jūs sakote, bus labai svarbu.
Baigdama norėčiau aptarti tikrąją padėtį. Nariai minėjo, kad tai yra šalis, kurioje daugiau nei 70 proc. žmonių jau gyvena žemiau skurdo ribos. Labai svarbu, kaip minėjo garbingieji nariai, kad vaikais, ypač našlaičiais, būtų tinkamai pasirūpinta, o nelaimpareikalaus paramos artimiausiais metais.
Leiskite tik šiek tiek užsiminti apie dabartinę infrastruktūros būklę. Ligoninėms, elektros tiekimui, komunikacijoms, vandens tiekimui, jūrų uostams ir oro uostams buvo padaryta didelžala. Pagrindiniai valstybiniai pastatai, prezidento rūmai, parlamentas, Finansų, Teisingumo, Planavimo ir teisingumo ir Vidaus reikalų ministerijų pastatai yra visiškai sunaikinti. Dauguma aukštų vyriausybės pareigūnų dingę be žinios. Haičio vyriausybneatlieka funkcijų. Tai, kaip jūs sakėte, jau yra viena iš skurdžiausių valstybių pasaulyje, ir kadangi turime atstatyti tą infrastruktūrą, pritariu jūsų įsipareigojimui užtikrinti tai, ką mes darome.
(Plojimai)
Karel De Gucht
Pone pirmininke, pirmiausia norėčiau pasakyti P. Le Hyaricui, kuris ragina maisto perteklių laivais pergabenti į Haitį, kad tai nėra Europos Sąjungos požiūris dėl paprastos priežasties, kadangi Komisija pirmenybę teikia šiems produktams pirkti regione. Pažiūrėsime, ar galime juos pirkti regione, užuot transportavę savo perteklių į Haitį.
- Antra, atsižvelgiant į koordinavimo, civilinės saugos ir kitus klausimus, leiskite paminėti tris dalykus.
Pirma, civilinsauga yra valstybių narių kompetencija ir visos koordinavimo iniciatyvos turi būti kuriamos šiuo pagrindu. Tai taip pat buvo pasiūlyta M. Barnier ataskaitoje, tačiau iki šiol nepasiekėme susitarimo. Tai yra valstybių narių o ne Komisijos kompetencija.
Antra, atsižvelgiant į civilinę saugą ir koordinavimą, nuo 2004 m. cunamio ES civilinės saugos koordinavimas tapo geresnis ir gerokai veiksmingesnis. Virtualios tikrovės pratybomis, žinoma, niekada negalima pakankamai patikrinti mūsų bendradarbiavimo veiksmingumo, kaip tai, deja, atsitinka ištikus tikroms nelaimėms. Šios krizės metu ES nepriklausančios valstybės ragina Stebėsenos ir informacijos centrą stebėti, kaip jos gali prisidėti prie pagalbos pastangų naudojant ES priemones.
Trečia, nepamirškime, kad antrojoje Ch. M. Barroso Komisijoje humanitarinpagalba ir civilinsauga buvo patikėtos vienam Komisijos nariui, o tai, manau, yra labai vertingas pokytis. Be to, dabar taip pat turime vyriausiąjį įgaliotinį, kuris atliks dvejopą vaidmenį. Ką matėme anksčiau koordinavimo srityje, yra tai, kad jo netrūksta, pvz., Komisijos viduje - aš užsiminsiu apie tai netrukus - tačiau kartais jo trūksta tarp Europos institucijų ir valstybių narių bei tarp Europos Komisijos ir Tarybos. Pagrindinšio dvejopo vaidmens mintis buvo ta, kad Taryba ir Komisija galėtų geriau dirbti kartu ir, manau, tai buvo įrodyta per šią krizę, kai dvejopas vaidmuo faktiškai suteikpranašumą.
Galiausiai taip pat norėčiau pasakyti, kad esu šiek tiek nuliūdęs dėl kai kurių narių teiginių. Žinoma, būdamas Komisijos nariu, negaliu liūdėti, turiu tik į tai atkreipti dėmesį, tačiau tai nesuteikia pakankamai dėmesio visiems mūsų žmonėms, kurie dirbo įvykio vietoje ir Briuselyje, iš pat pradžių, dieną ir naktį, nesiskųsdami, neprašydami jokios kompensacijos. Jie dirbo labai sunkiai ir per keletą valandų jie jau dirbo įvykio vietoje, nors jų pastatai taip pat buvo stipriai suniokoti.
Todėl prašau suprasti, kad tai yra nenuspėjama masinnelaimė, į kurią galima reaguoti tik tada, kai ji įvyksta ir per kurią turime parodyti, kad galime į ją reaguoti per labai trumpą laikotarpį. Manau, kad Komisija tai rodo. Manau, kad valstybės narės greitai ir dideliu mastu parėmmūsų veiksmus ir manau, kad turėtume ne taip kritiškai vertinti tas tarnybas.
Pirmininkas
Diskusijos baigtos.
Balsavimas vyks per vasario mėn. mėnesinę sesiją.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnis)
Maria Da Graça Carvalho  
Norėčiau išreikšti savo solidarumą su Haičio žmonėmis, nukentėjusiais per sausio 12 d. įvykusį žemės drebėjimą, ir palankiai vertinu ES pagalbos įsipareigojimus. Europos Sąjunga yra didžiausia humanitarinės ir vystymosi pagalbos teikėja pasaulyje. Praėjus kelioms valandoms po katastrofos, ES suteik3 mln. EUR pagalbą pradinėms pagalbos operacijoms. 134 mln. EUR suma buvo skirta išankstinėms atstatymo ir rekonstrukcijos pastangoms. 200 mln. EUR buvo atidėti ilgalaikiam atstatymui, pridedant dar 92 mln. EUR, kuriuos suteikskirtingos ES valstybės. Šios sumos, kurios iš viso sudaro 429 mln. EUR, gali būti vėliau padidintos, atsižvelgiant į poreikių įvertinimą. Norėčiau pasveikinti Europos Komisiją už pagalbos koordinavimą, tačiau esu nusivylusi, kad Europos Sąjunga nebuvo pakankamai pastebima įvykio vietoje. Tai daro žalą ES įvaizdžiui tarptautinės viešosios nuomonės erdvėje ir parodo kontrastą su JAV įvaizdžiu, kuri prisidėjo skirdama 91,6 mln. EUR. Šios krizės metu susidūrėme su aiškiu medicinos pagalbos poreikiu, todėl raginu padidinti gydytojų ir sveikatos priežiūros techninių darbuotojų kvotas, taip pat logistinę paramą.
Gaston Franco  
Mane stebina Sąjungos vyriausiosios įgaliotinės užsienio reikalams ir saugumo politikai nebuvimas gaivalinės nelaimės nusiaubtame Haityje. Nepaisant Lisabonos sutarties įsigaliojimo, Europos Sąjunga vis dar turi sunkumų rodydama savo veidą tarptautinėje arenoje ir tai labiausiai liūdina. Man atrodo, kad Europos reagavimo į krizes sistema yra pernelyg fragmentiška, sudėtinga ir nepakankamai sėkminga. Kalbant apie Haičio atstatymą (kuriam skirta 100 mln. EUR) ir šalies rekonstrukciją (200 mln. EUR), kas faktiškai bus finansuojama iš Europos plėtros fondo ir stabilumo priemonės? Be to, norėdama atsakyti į Jungtinių Tautų prašymą suteikti logistinę ir saugumo paramą, Europos Sąjunga, mano nuomone, turi gebėti panaudoti visas Lisabonos sutartyje nustatytas priemones, įskaitant karines pajėgas. Raginu kuo greičiau įkurti Europos civilinės saugos pajėgas, kaip siūlM. Barnier 2006 m., siekiant, kad ES reakcija būtų planuota, visiškai koordinuota ir veiksminga. Naujausi H. Van Rompuy'aus pareiškimai yra teisingi. Jis pasisakuž skubias humanitarinės pagalbos reagavimo pajėgas. Koks bus tikslus šio projekto pobūdis ir kada jis išvys dienos šviesą?
Filip Kaczmarek  
Ponios ir ponai, žinios, kurios mus pasiekia iš Haičio, yra šokiruojančios. Tai viena iš baisiausių katastrofų, apie kurias teko girdėti. Tačiau jau galime daryti kai kurias išvadas, kurios gali būti naudingos ateityje. Aiškiai galime pastebėti, kad mechanizmai, kuriais koordinuojamas humanitarinės pagalbos teikimas, nėra geriausi. Pagalba Haičio žmonėms galėjo būti teikiama veiksmingiau, jeigu humanitarinės pagalbos teikėjai būtų galėję naudoti geresnes priemones savo darbui koordinuoti. Bendradarbiavimo pagerinimas nėra tik Europos Sąjungos reikalas, nes pažanga šioje srityje reikalauja konstruktyvios analizės ir visų didžiausių pagalbos teikėjų veiksmų. Tokiomis aplinkybėmis, kokios šiandien yra susidariusios Haityje, svarbu yra greitis, proporcingumas ir lankstumas. Šiandien nėra tinkamas laikas diskutuoti, pvz., kas turėtų kontroliuoti Haičio oro uostus. Tai, žinoma, svarbu, tačiau sprendimai dėl konkrečių būdų naudojimo turėtų būti priimami kitu laiku. Dabar turime daryti viską, kas įmanoma, siekdami svarbiausio tikslo - išgelbėti žmonių gyvybę.
Alan Kelly  
raštu. - Neseniai įvykęs žemės drebėjimas Haityje parodo mums visiems, koks trapus gali būti gyvenimas šioje žemėje. Mus visus sukrėtpaskutinėmis dienomis žiniasklaidoje pasirodę vaizdai ir istorijos. Pasaulio bendruomenės reakcija į šią gaivalinę nelaimę buvo nuostabi ir dėkoju visiems, kurie padeda teikti pagalbą arba skiria pinigų gelbėjimo operacijoms iš namų. Haičiui prireiks kelių kartų, kad atsigautų po to, kas, tikėkimės, vyksta kartą per gyvenimą. Svarbu, kad šie rūmai parodytų solidarumą su šiais žmonėmis. Norėčiau tikėtis, kad Europos Sąjunga galės atlikti lyderės vaidmenį suteikdama šiems žmonėms tikėjimą geresne ateitimi. Būtinąją trumpalaikę pagalbą turėtų paremti ilgesnės trukmės pagalba, kuri padėtų ateities kartoms atsigauti po šios pačios baisiausios nelaimės. Tai, kaip šių rūmų nariai iš visų frakcijų reagavo iki šiol, suteikia didžiausią pasitikėjimą. Tikiuosi toliau tęsti darbą su kolegomis, kad padaryčiau viską, ką galiu, Haičio žmonių naudai. ES turi siekti būti geriausiu pavyzdžiu, visada norinti ištiesti pagalbos ranką tiems, kurie yra mažiau privilegijuoti nei mes.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska  
Pone pirmininke, tragiška informacija apie niokojantį žemės drebėjimą Haityje pasiekia mus kiekvieną dieną. Iš šių naujienų visiškai aišku, kad Haitis, paskendęs visiškame chaose ir paliktas be paramos, nesusidoroja su šios baisios tragedijos padariniais. Visa tarptautinbendruomenė, įskaitant Europos Sąjungą, turi pareigą suteikti humanitarinę pagalbą šios nelaimės aukoms, kurios neteko būtiniausių dalykų. Dėl to norėčiau primygtinai prašyti atitinkamų Europos Sąjungos struktūrų, kad jos imtųsi skubių ir veiksmingų veiksmų siekdamos kuo greičiau suteikti būtinąją pagalbą ir paramą kovojant su žemės drebėjimo Haityje padariniais.
