Výsledky referenda v Irsku (rozprava)
Předseda
Dalším bodem jsou prohlášení Rady a Komise o výsledku referenda v Irsku.
Rád bych dnes ve sněmovně uvítal švédského premiéra, který zastupuje švédské předsednictví. Jsme velmi rádi, že jste zde s námi, ale vyskytl se formální problém. Je mi to velmi líto.
Pane předsedo Barroso, je skvělé, že v tento pro Evropskou unii tak významný okamžik jste zde s námi i vy. Děkuji vám.
Vidíte, jak je někdy obtížné projít všemi formalitami, ale my jsme velmi demokratická instituce, jak vidíte. Je nezbytné, aby vše probíhalo podle pravidel. Pak je vše v pořádku a můžeme se dohodnout.
Nyní postoupíme k hlavnímu bodu dnešního pořadu jednání. Je pro nás velmi důležité, že vás máme ve sněmovně při diskusi o tak významném tématu.
Fredrik Reinfeldt
úřadující předseda Rady. - Pane předsedo, jsem velmi vděčný, že zde dnes mohu být a že mám příležitost promluvit v Evropském parlamentu tak brzy po kladném výsledku referenda v Irsku. Vzdávám hold Brianu Cowenovi a jeho kolegům; také všem, kteří se podíleli na kampani, bez ohledu na jejich stranickou příslušnost nebo původ, kteří přispěli k tomuto úspěšnému výsledku, říkám: děkuji vám za veškeré vaše úsilí. Bylo to dobré rozhodnutí pro Irsko; je to dobré rozhodnutí pro Evropu.
Domnívám se, že můžeme říci, že Evropa naslouchala kritice; vím, že právní záruky, které Evropská rada poskytla, byly v kampani pro referendum rozhodující. Mohu také říci, že francouzské a české předsednictví vyvinula snahy, které byly klíčové pro nalezení cesty, jak vyhovět zájmům irských občanů. Myslím, že bychom měli také říci, že bylo velmi pozitivní, jak silná většina byla v referendu pro, přesvědčivá většina 67,1 %, při vysoké, 59% účasti. Takže to vše jsou pro Evropu velmi dobré zprávy.
A samozřejmě nemusím zde v Parlamentu vysvětlovat, jak je nutné uvést Lisabonskou smlouvu v účinnost. Díky ní budete demokratičtější, účinnější a transparentnější. Ve skutečnosti zvýší vliv EU v mezinárodní aréně a posílí nás v překonávání globálních problémů a já vím, že vy zde v Parlamentu také budete mít významnější úlohu v celkovém procesu rozhodování. Vítám tento vývoj. Proto je velmi důležité uvést Lisabonskou smlouvu v platnost.
Evropská rada si svorně přeje, aby Smlouva vstoupila v platnost do konce tohoto roku a konce švédského předsednictví. Pokud jde o počet zemí, které ji ratifikovaly - nyní je to 24 zemí s úplnou ratifikací -, zemí číslo 25 by mohlo, vzhledem k signálům, které nyní dostáváme od polského prezidenta, být Polsko. V neděli, když byl výsledek referenda v Irsku znám, jsem hovořil s premiérem Brianem Cowenem, který řekl, že budou potřebovat několik týdnů, aby zajistili úplnou ratifikaci, a tak můžeme říci, že zemí číslo 26 bude nakonec Irsko. Tím nám zbývá pouze Česká republika, abychom měli všech 27 ratifikací. Za tímto účelem se dnes zde v Bruselu konalo setkání všech tří institucí: předsednictví, předseda Komise Jose Manuel Barroso a předseda Evropského parlamentu Jerzy Buzek. Byl s námi také český premiér Jan Fischer a snažili jsme se tuto situaci posoudit. Možná víte, že se v České republice 17 senátorů obrátilo na Ústavní soud se stížností ohledně Lisabonské smlouvy, aby prověřil, zda je v souladu s českou ústavou. Jan Fischer nám řekl, že jde o nezávislý soud, který se nyní snaží rychle o této stížnosti rozhodnout. My dnes nemůžeme předvídat, kdy toto rozhodnutí vydají, a samozřejmě na něj čekáme. Doufáme, že to bude do týdne nebo několika týdnů. To je tedy dnešní zpráva z České republiky: nezávislý soud rozhodne do týdne, nebo to mohou být dva týdny, než se dozvíme, jak budou postupovat.
Jako předseda Evropské rady odpovídám za pokrok v činnosti Unie. Silně pociťuji, že nemáme času nazbyt. Proto jsem se rozhodl, že zatímco budeme čekat na vyjasnění situace v České republice, budeme zaprvé pokračovat v přípravách na vstup Lisabonské smlouvy v platnost a zadruhé, až bude jasné, kdy Lisabonská smlouva vstoupí v platnost, zahájím porady o nominacích na nového předsedu Evropské rady a vysokého představitele a generálního tajemníka Rady. Tyto přípravy nebudou jen záležitostí předsednictví: je to záležitost tří institucí zároveň. Proto říkám, že je velmi důležité, abychom během tohoto procesu úzce a konstruktivně spolupracovali s Komisí a Evropským parlamentem. Až se budeme snažit Lisabonskou smlouvu konečně zavést, znovu svou nabídku na spolupráci Parlamentu zopakuji.
Uvědomme si také, že navzdory těmto institucionálním záležitostem je toto švédské předsednictví - a tento podzim - samozřejmě velmi ovlivněno nutností pokročit v otázce změn klimatu, v otázce finanční krize, znepokojením v Evropě, že potřebujeme politiku pro vytváření pracovních míst - spoustou důležitých záležitostí, které je třeba vyřešit. Znamená to pro nás, že je třeba být aktivní, zavést Lisabonskou smlouvu, jak jsem právě řekl, a jako předsednictví být stále aktivními v těchto pro naše voliče velmi důležitých tématech.
Předseda
Pane premiére, děkuji vám za jasné sdělení týkající se událostí po irském hlasování a také za jasné sdělení o spolupráci mezi Evropským parlamentem a předsednictvím Evropské rady. Právě jsme zahájili diskuse s paní Malmströmovou, bývalou poslankyní Evropského parlamentu, na kterou si velmi dobře vzpomínáme. Velmi vám děkuji za váš návrh a za jasné sdělení.
José Manuel Barroso
předseda Komise. - Pane předsedo, irští občané učinili o uplynulém víkendu velmi důležité a historické rozhodnutí: velmi důležité rozhodnutí pro Irsko; velmi důležité rozhodnutí pro Evropu. Irští občané drtivou většinou uznali význam Lisabonské smlouvy, smlouvy, která nabízí demokratičtější a účinnější Evropu, smlouvy, která nám poskytuje správný základ pro vybudování úspěšné Evropské unie, jakou si naši občané přejí.
Smlouva má nyní demokratickou podporu všech 27 členských států. Všechny členské státy Evropské unie, v parlamentech nebo prostřednictvím všelidového hlasování, smlouvu schválily.
Je to nepochybně velký úspěch. Ukazuje, jak rozšířená Evropa dokáže sdílet vizi naší budoucnosti a odhodlání jít dopředu. Bylo to demokratické rozhodnutí. Nyní je třeba dokončit ratifikační postupy.
Jsem rád, že polský prezident Kaczyński podepíše velmi brzy. Jak mi vždy říkal, až Irové zvolí "ano", bude připraven podepsat. To je velmi dobrá zpráva.
Samozřejmě musíme počkat, jak proces dopadne v České republice. Musíme respektovat ústavní postupy této země, stejně jako jsme je respektovali v ostatních zemích, ale jakmile budou tyto postupy dokončeny, nevidím důvod, proč by nemohla být jednání rychle uzavřena.
Toto je důležité pro Evropu jako celek, ale obzvláště důležité je to pro Komisi. Chci, aby byla ustanovena nová Komise, a to v souladu s Lisabonskou smlouvou, a chci, aby byla ustanovena co nejrychleji. Dlouhé období s prozatímní Komisí není v ničím zájmu. Jsem připraven začít sestavovat příští Komisi, jakmile bude Rada definitivně připravena objasnit právní základ, a také jmenovat vysokého představitele, který se stane místopředsedou Komise.
Oceňuji veškeré úsilí, které vyvinulo švédské předsednictví, a konkrétně premiér Reinfeldt, aby všechny tyto postupy byly brzy dokončeny. Iniciativa, kterou premiér Reinfeldt dnes převzal na setkání se mnou a s vámi, pane předsedo Buzku, a na videokonferenci s premiérem Fischerem, byla velmi dobrá a prospěšná.
Také vím, že tento Parlament usilovně pracuje na propagaci Lisabonské smlouvy. Parlament a Komise pracují ruku v ruce a vysvětlují, proč je pro Evropu správnou smlouvou. Jsem hrdý na to, jakou úlohu hrála Komise v poskytování informací, které irští občané potřebovali, aby se mohli rozhodnout.
Nyní, když je zde reálná pravděpodobnost, že Lisabonská smlouva bude konečně ratifikována, můžeme se soustředit na provádění smlouvy. Rád bych využil této příležitosti a zdůraznil čtyři oblasti, na nichž již usilovně pracujeme, abychom zajistili, že jakmile smlouva vstoupí v platnost, budeme moci začít jednat.
Jednou z nejdůležitějších a nejsložitějších oblastí jsou inovace týkající se Evropské služby pro vnější činnost. Usilovně přemýšlíme o praktických způsobech, jak zajistit, aby Evropská služba pro vnější činnost byla skutečně úspěšná. Tato činnost se nyní zrychlí a, ve stejném duchu, v jakém právě hovořil švédský předseda, chci prohlásit, že Evropská komise je odhodlána spolupracovat s Parlamentem na dosažení tohoto cíle.
Vím, že zde v Parlamentu se tomuto tématu věnuje hlavně Elmar Brok. Domnívám se, že o něm povedete rozpravu na příštím plenárním zasedání. Je to skvělé načasování, protože krátce před tím se tatáž otázka bude probírat v Evropské radě. Myslím, že zpráva je vynikajícím základem pro diskuse mezi našimi orgány, a vítám silného ducha Společenství, který k této zprávě vedl. Právě takového ducha hodlám podporovat při přípravách na důležitou novinku, kterou je Evropská služba pro vnější činnost.
Dalším bodem je projednávání ve výborech. Je to významný aspekt způsobu fungování Evropské unie. Lisabonská smlouva zavádí nová pravidla, která do systému vnesou více logiky a transparentnosti. Je třeba, abychom přesně stanovili, jak má nový systém fungovat. Ale abych to řekl jasně: mnohá tato rozhodnutí mají velký politický význam a zaslouží si řádnou demokratickou kontrolu a skutečnou politickou odpovědnost. Proto je třeba, aby si Parlament udržel silnou pozici, jakou má dnes.
Další významnou demokratickou složkou jsou nové mechanismy, které národním parlamentům umožní přímo se vyjadřovat k zásadě subsidiarity. Je třeba, abychom tyto mechanismy zasadili do širších souvislostí skvělých vztahů s národními parlamenty, které v několika uplynulých letech Komise a samozřejmě i Evropský parlament vybudovaly.
Konečně bych rád zmínil evropskou občanskou iniciativu. Toto je jedna z nejvýraznějších novinek v demokratickém programu smlouvy a také novinkou, na které již Parlament podrobně pracuje. Margot Wallströmová vede naši snahu o vypracování zelené knihy, abychom co nejdříve zahájili konzultace, s cílem vložit tuto příležitost do rukou občanů do jednoho roku od vstupu v platnost.
Když jsem zde v Parlamentu hovořil minulý měsíc, uvedl jsem, co vnímám jako největší výzvy a velké příležitosti dnešní Evropy. S Lisabonskou smlouvou budeme mít ten správný odrazový můstek, který nám pomůže realizovat tyto cíle, a jsem si jist, že s tímto konstruktivním partnerstvím našich orgánů budeme úspěšní. Takový je závazek Evropské komise.
Předseda
Pane předsedo Barroso, děkuji vám za váš projev a za to, že jste připraven spolupracovat v provádění Lisabonské smlouvy.
Spolupráce mezi Parlamentem a Radou během videokonference s premiérem České republiky Janem Fischerem byla také skvělá, takže znovu děkuji panu premiérovi Fredriku Reinfeldtovi za zorganizování této videokonference.
Joseph Daul
Pane předsedo, dámy a pánové, svým upřímným a jasným "ano" minulý pátek řekli Irové "ano" nejen Lisabonské smlouvě; především řekli "ano" Evropě jako oblasti solidarity a společných hodnot. Vyjádřili svou hlubokou oddanost Evropě, která ovlivňuje globalizaci, aniž by jí trpěla, Evropě, která se svými partnery sdílí volbu společnosti a volbu sociálně tržního hospodářství.
Jménem skupiny PPE vyjadřuji radost z tohoto rozhodnutí, které ukazuje, že pokud je národ informován o tom, o co skutečně jde, například o to, patřit k Evropské unii, pak na položenou otázku odpoví a učiní tak s přesvědčením.
V pátek naši irští přátelé odpověděli na otázku, zda souhlasí s Lisabonskou smlouvou, a pokud nesouhlasí, zda jsou připraveni zpochybnit členství své země v Evropské unii. Na tuto otázku odpověděli jednoznačným a silným ano. To dokazuje jedinou věc: že Evropa je považována za ochranný prvek, za bezpečnou zónu stability, míru a právního řádu.
Jsem přesvědčen, že irská volba bude mít významný vliv na způsob, jakým budeme budovat Evropu, zejména v následujících měsících, protože dokazuje hlubokou oddanost našich občanů hodnotám, které Evropa představuje. Irské hlasování podporuje naše evropské jednání a zároveň nás spojuje. Podporuje nás, protože je to za dlouhou dobu poprvé, kdy evropský národ takto silně vyjádřil svou vůli účastnit se evropského dobrodružství navzdory - nebo spíše kvůli - krizi. Také nás spojuje, protože máme povinnost uspokojit potřebu solidarity, která je do velké míry příčinou irského "ano".
Přesně to znamená navrátit se k evropským orgánům, což nám Lisabonská smlouva umožní. Díky této smlouvě bude Evropa účinnější, neboť jednomyslné hlasování, které je často paralyzující, bude výjimečné a pravidlem bude hlasování většinové.
Zavedením stálého předsednictví Rady namísto současného střídavého smlouva umožní, aby byla Evropa lépe identifikovatelná, a také poskytne větší váhu vysokému představiteli pro zahraniční politiku. Evropa potřebuje jednotnou tvář, a to jak pro naše spoluobčany, tak pro naše mezinárodní partnery.
A konečně, Evropa bude díky Lisabonské smlouvě demokratičtější, neboť tento Parlament bude mít větší váhu a větší slovo v evropských záležitostech dostanou také národní parlamenty a občané. V pátek byli Irové posledním národem, který vyjádřil kladný názor na Lisabonskou smlouvu. Všechny ostatní národy tak již učinily, buď přímo, nebo prostřednictvím svých parlamentů, a to včetně Polska a České republiky.
Proto vyzývám prezidenty těchto dvou zemí, aby bez prodlení připojili ke smlouvě své formální podpisy, aby EU-27 mohla pokročit a nejpozději začátkem roku 2010 smlouvu provést.
Rád bych řekl zejména prezidentu Klausovi, že 67 % irských hlasů by mu mělo pomoci rozhodnout se pro podepsání smlouvy, až nastane čas. Jménem skupiny PPE ho vyzývám k odpovědnému chování a jsem si jist, že se tak zachová.
Nastal čas, aby Evropa odložila institucionální otázky stranou a věnovala se tomu, na čem 500 milionům Evropanů skutečně záleží: sociálně tržnímu hospodářství, energetice, klimatu a bezpečnosti.
Děkuji pánům Reinfeldtovi a Barrosovi za jejich návrhy. Můžete počítat s tím, že PPE se zasadí o to, aby práce rychle pokračovaly.
Martin Schulz
Pane předsedo, diskutujeme o výsledku tohoto referenda. Bylo řečeno mnohé o institucionálních aspektech a já nemám co dodat k tomu, co řekl premiér Reinfeldt. Domnívám se, že je dobré, že nehodlá jednat unáhleně a že řekl, že vyčkáváme, protože ještě nejsme v cíli; stále máme před sebou ještě závěrečné fáze tohoto ratifikačního procesu, a teprve pak budeme moci zodpovědět institucionální otázky.
Stejně jako my ostatní i vy, pane Barroso, jste byl velmi potěšen. Vaši radost muselo v neděli večer trochu zchladit, že 382 hlasů, které jste obdržel, zahrnovalo 55 hlasů od členů skupiny, jejímž cílem je zabránit tomu, aby Lisabonská smlouva vstoupila v platnost. Když se radujete z Lisabonu, musíte myslet na to, že vás podpořili lidé, kteří chtějí pravý opak toho, o co se snažíte. Přemýšlejte o tom a založme vaši většinu na proevropské většině v této sněmovně.
(Přerušování)
Když hovoříme o výsledku tohoto referenda, pane předsedo, jde však o něco docela jiného. Nejde o institucionální hry, které se nyní budou hrát. Nejde o to, jak se tvoří většiny v tomto Parlamentu, ale o něco mnohem zásadnějšího, o to, co musíme říci prezidentovi České republiky. 27 členských států Evropské unie má dohromady 500 milionů obyvatel. Čína má 1,3 miliardy obyvatel. Indie má 1,1 miliardy. Tyto dvě země dohromady tvoří třetinu světové populace! Tyto země nyní sedí u kulatého stolu při rozhovorech G20. Největší členský stát EU zahrnutý do G20 tam zastupuje ekonomický potenciál pouze 82 milionů lidí.
Máme dvě možnosti. Lisabonská smlouva nemá za cíl - jak tvrdí pan Klaus - učinit z Unie vlivnou sílu proti členským státům, ale něco naprosto jiného. Smlouva má z Unie učinit silného globálního partnera, aby posílila jednotlivé členské státy. To je jednoznačný cíl Lisabonské smlouvy. Tato smlouva naopak slouží zejména zájmům malých členských států EU. Země s 10 miliony obyvatel - vezměme například vaši zemi, pane Barroso - ve srovnání s Brazílií již Portugalsko nemá postavení, jako mělo v 19. století. Je jasné, že ve 21. století je silnější zemí Brazílie. Stejně jako všechny evropské státy i Portugalsko potřebuje Unii, abychom mohli být společně silní. Pokud jde o změny klimatu, finanční krizi, světovou kontrolu nemocí, pokud jde o boj proti hladomoru ve světě, zajištění míru, předcházení válkám kvůli zdrojům, pak Evropa může přetrvat jedině jako jednotný blok, a pokud se rozdělí na jednotlivé části, zhroutí se.
Proto otázka, kterou musíme položit prezidentu Klausovi, zní takto: při zvážení odpovědnosti, kterou na sebe bere, je možné, aby jedinec - který nesporně využívá svého ústavního práva, o tom není sporu - byl schopen unést tuto odpovědnost sám, když všechny ostatní vlády a parlamenty a nyní také 67 % obyvatel Irska, kteří řekli "ano", mají jiný názor?
Musíme panu Klausovi položit otázku. Je si plně vědom, že tento kontinent dospěl k zásadnímu bodu, jinými slovy, rozhoduje se, zda nás posílí jednota, nebo nás všechny oslabí rozdělení. Toto je zásadní otázka.
Takže ano, byl to dobrý den pro Evropu a den, kdy bude tato smlouva podepsána, bude ještě lepší. Pan Klaus by měl přijmout svou historickou odpovědnost a tuto smlouvu podepsat.
Guy Verhofstadt
jménem skupiny ALDE. - Pane předsedo, minulý pátek byl skutečně historickým krokem: 67 % hlasů. S dvoutřetinovou většinou můžete změnit všechny ústavy v Evropě; myslím, že dvoutřetinová většina je nezbytná také ve Švédsku.
Musíme poděkovat Brianu Cowenovi. Obzvláště děkuji také Patu Coxovi, který odvedl skvělou práci, a všem prolisabonským irským poslancům EP, protože vedli ohromnou kampaň ve prospěch smlouvy. Proto jsem šťastný. Důvodem je, že jsme celou tuto operaci začali v důsledku Smlouvy z Nice, s Laekenskou deklarací, a trvalo to osm let - a tak slibuji, pane předsedo, že celý tento proces nebudeme začínat znovu.
S irským "ano" již řekli Lisabonské smlouvě "ano" všichni občané Evropy, ať již v referendu, nebo prostřednictvím parlamentů. To byl také vzkaz euroskeptikům, kteří vždy říkali "ne - lidé jsou proti Evropě, proti evropským orgánům". Šedesát sedm procent irské populace: to, co jsme viděli v pátek, je jasný vzkaz euroskeptikům.
Musíme každého žádat, aby nesl svou odpovědnost, aby mohla Lisabonská smlouva vstoupit v platnost co nejrychleji. Nyní nastal čas tento proces konečně dovést do konce. S irským "ano" víme, že Lisabonská smlouva vstoupí v platnost; víme to, protože referendum bylo poslední překážkou. Nicméně nevíme, kdy v platnost vstoupí, a myslím, že právě o tomto problému bychom měli dnes odpoledne diskutovat. Co budeme dělat mezi tím?
Víme, že musíme čekat, dokud se nevyjádří Ústavní soud České republiky. Jak jste řekl včera v Le Monde, v nejhorším případě budeme čekat několik měsíců a já se domnívám, že nikdo v této sněmovně nemůže tolerovat skutečnost, že Unie bude v následujících měsících ochromena. Můžeme přijmout, že Komise se bude zabývat současnými záležitostmi, protože po 31. říjnu by se současnými záležitostmi zabývat měla. Potřebujeme jednat a potřebujeme jednat naléhavě. Proto vás, pane Reinfeldte, předsedo Rady, vyzývám k co možná nejrychlejšímu zahájení postupu jmenování Komise.
Před třemi týdny jsme předsedu Komise zvolili z toho důvodu, že současná krize nám nedovoluje odkládat rozhodnutí. Byl to váš argument. Stejný argument se tedy vztahuje na jmenování Komise. Není třeba čekat: zvolení nové Komise je možné i se současnou smlouvou, se současným statusem vysokého představitele, a až bude Lisabonská smlouva ratifikována, můžete hladce jmenovat vysokého představitele s jiným statusem a předsedu Rady. Skutečně není důvod otálet se jmenováním Komise.
To byl také cíl předsedy Komise, pokud jsem správně pochopil jeho projev před pár minutami. Obávám se, že vás slyším říkat "Ne, já čekám; čekám, protože chci celý balíček, celý balíček včetně předsedy Rady". Já říkám, že to není problém: připravte si svůj celý balíček. Připravte si jej teď a rozhodnutí o předsedovi Rady může být stejně politickým rozhodnutím, jako bylo vaše první rozhodnutí o panu Barrosovi. Představili jste ho jako kandidáta politického rozhodnutí, nikoli formálního rozhodnutí, protože jsme žádali o dodatečné formální schválení. Můžete udělat totéž s předsedou Rady a po ratifikaci smlouvy můžete celý balíček formálně schválit. Pak změníte status vysokého představitele: stane se místopředsedou Komise. Zároveň politické rozhodnutí o předsedovi Rady, které přijmete nyní, může být uvedeno do praxe; poté jej můžete formálně schválit.
Je to nejlepší způsob, nejlepší tlak, který můžete vyvinout na ty země, které musí podepsat: postupujte formálně, protože ony vědí, že chceme postupovat kupředu. A nebudeme muset čekat několik týdnů a měsíců. V každém případě, řekl jste, že není času nazbyt. Souhlasím s vámi: v současné hospodářské a finanční krizi není času nazbyt.
Sestavte nyní co nejrychleji Komisi. Přesvědčete své kolegy v Radě a rozhodněte o vysokém představiteli na základě současné smlouvy. Vyberte jednoho z kandidátů - vím, že je kandidátů dost - na předsedu Rady a navrhněte jej.
Daniel Cohn-Bendit
Pane předsedo, dámy a pánové, myslím, že bychom se měli z toho, co se stalo v Irsku, poučit.
Irové, jak řekl Guy Verhofstadt, dali 67 % kladných hlasů, což je velká většina, protože realita je přiměla prohlédnout. Především realita krize, v níž pocítili, že potřebují Evropu. Cítili však také to, že tato volba ve skutečnosti znamená - jak správně řekl Joseph Daul -, že buď řeknou ano, nebo započnou proces opouštění Unie. Je třeba chápat, že referenda v Evropě mají smysl, pouze pokud mají důsledky. Pokud je to hra, chvilkový rozmar, můžete říci ne, ale nic se nezmění. A tak reagujete podle své nálady.
Jsem přesvědčen, že je třeba, aby debata o Evropě pokračovala. Musíme dospět k evropskému referendu, kde všichni Evropané budou hlasovat na základě kvalifikované většiny a ti, kteří řeknou ne, budou muset říci, zda respektují výsledek hlasování a zůstávají v Unii, nebo vystupují. Pokud se Angličané domnívají, že je tato poznámka adresována jim, nemýlí se, protože je třeba, abychom jednou pro vždy dali sbohem Evropě, která může být obětí vydírání. Demokratický prostor nemůže existovat s vydíráním, a pokud tento problém nevyřešíme, domnívám se, že evropský demokratický prostor nebude fungovat.
Druhá věc, kterou je třeba správně chápat, je situace, v níž se nacházíme. Guy Verhofstadt řekl k tomuto tématu dvě nebo tři věci, ale děsí mě, že pro pana Barrosa probíhala veřejná diskuse. Nevyhráli jsme, prohráli jsme, takový je život, ale probíhala skutečná veřejná diskuse. Poté proběhla konfrontace a zvítězila většina.
Pane Schulzi, neměl byste vždy ukazovat prstem na druhé. Kdyby všichni socialisté hlasovali s námi proti panu Barrosovi, nebyla by žádná většina. To je také třeba říci; nemůžete říci jen jedno nebo druhé. Takový je život; tak to je. Ano, je to pravda, Martine, vy rád obviňujete druhé, ale občas by sociální demokraté měli převzít odpovědnost za své porážky, jinak nikdy nezvítězíme.
Rád bych nyní řekl něco o postupu a zde s vámi, pane Reinfeldte, nesouhlasím. Budeme mít předsedu Evropské rady. Nechci, aby to byl puč. Vy najednou, v poslední minutě, někoho navrhnete a během týdne bude přijato rozhodnutí. Domnívám se, že Evropa má právo na veřejnou diskusi, že všechny státy by měly mít právo vyjádřit názor na vaše návrhy. Ať jde o pana Blaira, pana Balkenendeho, pana Jean-Clauda Junckera nebo pana Guye Verhofstadta, myslím, že máme právo na veřejnou diskusi. O prezidentovi Evropy by neměly rozhodovat vlády za zavřenými dveřmi, v poslední minutě.
Říkám to proto, že každý ví, že veřejné mínění dnes není na straně pana Blaira, každý ví, že je nefér, aby Jean-Claude Juncker nedostal šanci jen proto, že paní Merkelová a pan Sarkozy jsou proti němu. To není veřejná demokratická diskuse. Je třeba říci vše na rovinu a pak rozhodnete. Totéž platí pro vysokého představitele. Vyložte své návrhy na stůl.
Chci vám říci jednu věc. V tomto případě má pan Barroso pravdu a pan Verhofstadt má pravdu. Přiměli jste nás volit pana Barrosa, když jste řekli, že je to naléhavé, a nyní budete mít ochromenou Komisi, která bude v provozu, dokud bude možné přijmout rozhodnutí. Vše záleží na Češích.
Nicméně je zde ještě jedna úvaha. Navrhli jsme prodloužení celé Komise, včetně pana Barrosa, přesně na tak dlouhou dobu, aby mohla vést jednání týkající se Kodaně po celou dobu. Domnívám se, že je nepřijatelné ihned nezapočít postup jmenování Komise předložením jmen. Pan Verhofstadt předložil dobrý návrh: pokud Češi neoznámí svůj postoj, pak nebudou mít žádného komisaře, protože podle Smlouvy z Nice bude nutné snížit počet komisařů. Pokud Češi oznámí svůj postoj před koncem, bude se postupovat podle Lisabonské smlouvy a oni budou mít komisaře. Je třeba říci vše na rovinu.
Závěrem bych jen rád řekl jednu věc. Po vstupu Lisabonské smlouvy v platnost bychom měli pokračovat v diskusi. Lisabonskou smlouvou příběh nekončí. Konstitucionalizace Evropy nemůže skončit Lisabonskou smlouvou. Pokud nebudeme mít odvahu pokračovat v této diskusi, až Lisabonská smlouva vstoupí v platnost, domnívám se, že propásneme důležitou schůzku s historií, evropskou schůzku.
Timothy Kirkhope
jménem skupiny ECR. - Pane předsedo, strávil jsem většinu své rané politické kariéry bojem proti nebezpečným jedincům, jako je pan Cohn-Bendit. Před chvilkou jsem byl skutečně zděšen, že s jednou nebo dvěma částečkami jeho řeči souhlasím, a zachránila mě jedině skutečnost, že při jeho závěrečných poznámkách jsem s ním mohl znovu naprosto nesouhlasit. Hovořím jako vůdce britských konzervativců v Evropském parlamentu a chci být ve svém postoji důsledný. Pro ty z nás, kteří podporují zásadu národních států, které v Evropě volně spolupracují, by úspěch Lisabonské smlouvy možná neměl být takovým důvodem k oslavě.
Tragédií naší Unie je, že podle informací Eurostatu ji mnozí lidé vnímají jako elitářský projekt, který vnucuje svou ideologii stále skeptičtější veřejnosti. Prohrajete jedno referendum, tak svoláte další, abyste získali výsledek, který chcete. Pokud se slovo "ústava" ukáže jako nepopulární a nepřijatelné, dá se mu čerstvý obal, aby mohla být minulá odmítnutí ignorována. Pokud se zdá, že slíbené referendum nevyhrajete, je bez zjevného ostychu zrušeno. Ve Spojeném království všechny politické strany včetně úřadující vlády slíbily britskému lidu, že budou brát ohled na jeho mínění ohledně budoucnosti Evropy. Socialisté a liberálové svůj slib porušili. Takové politické triky mohou zajistit krátkodobé výhody, ale měli bychom litovat skutečnosti, že důvěra evropských občanů v jejich politiky takovými cynickými machinacemi těžko posílí.
Skupina ECR chce Evropu postavenou na bezpečných základech podpory veřejnosti a demokratické oprávněnosti poskytované orgány jejích národních států. Ale Lisabonská smlouva je podle našeho názoru stále krokem špatným směrem. Otevřením dveří pro nadnárodní zahraniční a bezpečnostní politiku, zrušením práva veta členských států v politických oblastech klíčových pro naše státy se smlouva dramaticky přibližuje k superstátu, kterého se mnozí obávají. Evropské národy nechtějí Unii, v níž vládne stále užší centralizace, Unii, která posiluje svou moc na úkor svých členských států, Unii, která je vzdálená od jejich každodenních starostí. Chtějí však rozmanitou Evropu, Evropu, kde se mísí různé kultury a způsoby života, kde může být dosaženo přidané hodnoty. Chtějí reformovanou Unii, zodpovědnější, transparentnější, demokratičtější Unii, která dodá hodnotu penězům v oblastech, v nichž svěřila odpovědnost, Evropu bližší a více nakloněnou lidem.
Proto je Lisabonská smlouva promarněnou příležitostí. Účastnil jsem se konventu následujícím po vydání Laekenské deklarace, kterou jsem velmi podporoval, konventu, který navrhl původní text ústavy. Znám dobře podrobnosti, dobré stránky stejně jako špatné. Britští konzervativci jsou konzistentní. Jsme přesvědčeni, že výsledná podoba Smlouvy neposune věci směrem, který je v zájmu lidí. A my ve Skupině ECR budeme pokračovat v boji za naši vizi Evropské unie, vizi, která je v souladu s nadějemi a touhami obyvatel Evropy. Nadále se budeme zasazovat o Evropskou unii, která vyhovuje cílům budoucnosti, nikoli minulosti, a o Evropskou unii, která se bezpečně opírá o podporu svých obyvatel, a nejen o priority nějaké elity. To bychom všichni měli mít na paměti.
Lothar Bisky
Pane předsedo, dámy a pánové, má skupina vždy obhajovala povinná referenda o reformní smlouvě v celé Evropě. Voliči v Irsku byli jediní, kteří před rokem a půl dostali příležitost rozhodnout přímo. Pokud chceme, aby lidé rozhodovali, pak musíme přijmout výsledek, i když se nám nelíbí.
Irská vláda jednala proti zásadě demokracie a uspořádala druhé referendum, částečně v důsledku tlaku ze strany ostatních členských států. Nyní dostali výsledek, o jaký stáli. My levicoví politici uznáváme zásadu demokracie, ale naše znepokojení politickou orientací EU přetrvává. Počet záporných hlasů v Irsku naznačuje, že nejsme jediní, kdo je znepokojen.
Tři hlavní body naší kritiky jsou, zaprvé, že předchozí politika liberalizace finančních trhů, daňové soutěže, oddělení finanční politiky od hospodářské politiky a zrušení sociálního státu přispěly k hospodářské a finanční krizi. Výsledkem této politiky je prohloubení chudoby a nerovnosti v Evropě. Pokud jde o regulaci finančních trhů, kromě slibů se toho udělalo velmi málo. Naopak, zatímco nezaměstnanost se zvyšuje, velké banky znovu očekávají ohromné zisky. Lisabonská smlouva bude v této politice tržní ekonomiky s volnou hospodářskou soutěží pokračovat. To je něco, co nemůžeme podpořit.
My naopak žádáme naprosto odlišný přístup k překonávání sociálních problémů. Naším cílem je zavést doložku o sociálním růstu s minimálními mzdami platnou v celé EU - stejná odměna za stejnou práci na stejném místě. Musíme bojovat proti mzdovému dumpingu.
Druhým bodem naší kritiky je, že výzva, aby členské státy postupně zvyšovaly svůj vojenský potenciál, není v souladu s cíli levice, stejně jako zakotvení Evropské zbrojní agentury v primárním evropském právu. Nebudeme podporovat světové vojenské mise v zájmu prosazení našich vlastních zájmů. Takovou smlouvu nechceme; chceme raději smlouvu o odzbrojení, nikoli o zbrojení. Je paradoxní, že jsem z tohoto důvodu vnímán jako odpůrce Evropy. Každý v Evropě, kdo je pro zbrojení, je označován za přítele Evropy, zatímco každý v Evropě, kdo je pro odzbrojení, je označován za nepřítele Evropy. To je politická absurdita!
Takže, referendum v Irsku se uskutečnilo, a přestože nedopadlo přesně podle našich představ, budeme jako levice pokračovat ve snaze o dosažení lepší přímé demokracie v Evropě.
Nigel Farage
jménem skupiny EFD. - Pane předsedo, takže ono je to všechno strašně jednoduché, že? Máme jeden výsledek hlasování v Irsku proti smlouvě a jeden výsledek hlasování v Irsku pro smlouvu, takže máme-li nějakého sportovního ducha, měli bychom uspořádat třetí, rozhodující kolo; ale rozdíl je, že třetí referendum bychom měli udělat svobodné a spravedlivé. Protože právě to se v Irsku rozhodně nestalo! Ve skutečnosti doufám, že jste na sebe velmi hrdí, protože jste vzali nejmenšího chlapce na hřišti, postavili ho do kouta a pořádně ho zmlátili. Toto je vítězství šikanistů; je to vítězství velkých peněz a vítězství byrokratů. Celá ta věc byla výsměch!
(Přerušování)
Aha, takže vy tento výsledek respektujete, že? A minulý výsledek jste nerespektovali, že? Evropská komise do referenda nalila miliony liber z peněz daňových poplatníků - dobře, libry nebo eura, na tom nezáleží, i když v našem případě záleží, protože my stále máme libru, díky bohu! - nalili jste do toho miliony. Útrata za "ano" převýšila útratu za "ne" faktorem někde mezi 10:1 a 20:1. Irský Výbor pro referendum nedělal svou práci, neřekl irským občanům, že Lisabonská ústavní smlouva má nesmírný dopad na jejich vlastní ústavu; a co je možná vůbec nejhorší, irská Komise pro vysílání změnila pravidla, takže strana pro "ano" a strana pro "ne" nedostaly stejný vysílací prostor. Celá záležitost byla skandální. Ale za co vedli kampaň, za co jste všichni vedli kampaň, to bylo "Řekněte ano zaměstnanosti". O to šlo. Čerstvě z tisku, přátelé: Aer Lingus dnes propustil lidi a Intel, lidé, kteří vložili 400 000 EUR do kampaně za "ano", dnes propustil 300 lidí. Od neděle padlo tisíc pět set padesát pracovních míst; jediná pracovní místa, která zůstala díky kladnému výsledku hlasování zachována, byla místa politické třídy.
Obávám se, že už je konec. Obávám se, že období irské nezávislosti bude v její historii velmi krátké. Nemyslím si, že prezident Klaus zvládne vytrvat, doufám, že ano; je to skvělý a statečný muž. Ale zdá se, že zvítězila byrokracie nad demokracií členských států. Z historického hlediska se domnívám, že Británie je dnes velmi osamocena, možná tak, jako byla v roce 1940, ale...
(Smíšené reakce)
...existuje skutečná diskuse, dnes je zde skutečná diskuse. Jaký má smysl mít konzervativního premiéra, když se svrchovaným vládcem stane pan Blair? Jaký má smysl mít ministra zahraničí, máme-li ministra zahraničí EU s vlastní diplomacií? Jaký to má všechno smysl? Pokud jde o mě, toto irské referendum zahajuje skutečnou diskusi. Je konec předstírání: pokud chcete pro jednotlivé státy demokracii, nemůžete zůstat členem této Evropské unie, a my povedeme kampaň, aby Británie vystoupila a aby vystoupila co nejdříve.
Andrew Henry William Brons
Pane předsedo, včera jsem se zeptal paní Wallströmové, místopředsedkyně Komise, zda je Lisabonská smlouva v podstatě stejná jako ústavní smlouva, kterou nahrazuje. Řekla mi, že byly provedeny změny, které požadovala britská vláda, a že to byly změny týkající se jmen a symbolů. Nepoužila slovo "pouze", ale klidně jej použít mohla.
Ústavní smlouvu již odmítli voliči Francie a Nizozemska a Spojené království mělo mít své referendum. Nepochybně by skončilo odmítnutím. Je zjevné, že nahrazení Ústavní smlouvy evropskou reformní smlouvou bylo provedeno na žádost britské vlády, aby mohla porušit svůj slib o uspořádání referenda.
Obsah zůstane stejný, ale jména a symboly se změní jako součást naprosto nepravdivého tvrzení, že smlouvy jsou rozdílné, takže referendum nebude třeba. Jak si někdo může dovolit nazývat tento podvod a nečestné jednání demokracií?
Fredrik Reinfeldt
úřadující předseda Rady. - Pane předsedo, předně bych chtěl představitelům politických skupin poděkovat za jejich připomínky. Vidím, že mnozí z nich by tento proces rádi urychlili, a chápu to.
Myslím, že bychom si měli ujasnit, že se vydáváme na více méně neznámé území. Pokud se podíváte na právní základ, ve skutečnosti se předvídalo, že Lisabonská smlouva už bude od 1. ledna letošního roku v platnosti. My se nyní snažíme v nové situaci, která nastala kvůli situaci v Irsku, ale i v jiných zemích, jednat flexibilně.
Ve švédských diskusích často platí, že pokud vyjádříte svůj názor, dotknete se demokracie. To je dobré. A toho se také snažím dosáhnout zde. Pokud má nová smlouva vstoupit v platnost, je jasné, že musí být ratifikována 27 členskými státy. To je třeba zajistit a z tohoto důvodu jsem tak přesný a říkám, že jsme teď u čísla 24. Tři země se stále nepřipojily a nejdéle se bude zřejmě čekat na Českou republiku.
Jakmile smlouvu ratifikuje 27. země, půjdeme dál. Irsko ještě neratifikovalo. Před dokončením procesu je třeba ratifikace v parlamentu. Můžete říci, že to je jednoduchý proces, ale je třeba být důkladný, takže nikdy nevíte. Až budeme mít všech 27 zemí, pak bude soubor kompletní a my přejdeme k Lisabonské smlouvě.
Při tom je také velmi důležité říci, že všechny smlouvy, o nichž diskutujeme, byly uzavřeny s vyváženým zastoupením různých názorů, a je jasné, že já i ostatní zde přítomní se těmito smlouvami musíme řídit. Velice často se stává, že děláte něco jiného, co není v souladu se smlouvami. O to se zde během švédského předsednictví snažíme.
Proto vám říkám, že se budeme snažit na situaci, která v tuto chvíli ve skutečnosti spočívá v rukou Ústavního soudu v Praze v České republice, rychle reagovat. Až se vyjádří, zda se budou touto stížností zabývat či nikoli, pak švédské předsednictví bude pokračovat v tomto procesu. Toto je demokracie v praxi, protože se přesně řídíme smlouvami a odezvou z různých zemí.
Mým hlavním sdělením pro vás tedy je, že s touto jasnou většinou musíme mít Lisabonskou smlouvu co nejdříve, protože věříme, že nám zajistí lépe fungující Evropu, ale já hodlám odvést svou práci důsledně. Budu se držet smluv a také respektovat skutečnost, že než provedeme další krok, musí smlouvu ratifikovat všech 27 členských států.
Mnohokrát vám děkuji za vaše příspěvky a děkuji za podporu.
José Manuel Barroso
předseda Komise. - Pane předsedo, přednesu jen několik poznámek k připomínkám představitelů skupin a všem jim za jejich příspěvky děkuji. Tyto institucionální záležitosti přechodů mezi dvěma smlouvami jsou z právního a politického hlediska velmi náročné a vyžadují moudrý přístup ze strany všech orgánů. Samozřejmě bychom chtěli, aby nová smlouva byla schválena co možná nejdříve. Většina poslanců tohoto Parlamentu to chce, chtějí to všechny vlády a chce to rozhodně také Komise.
Faktem však je, jak právě poznamenal pan premiér, že smlouva nebude schválena před koncem mandátu této Komise. Mandát Komise trvá do konce tohoto měsíce, takže nevyhnutelně přijde období, kdy Komise bude Komisí "dočasnou". Proto se domnívám, že Parlament před časem přijal správné rozhodnutí, když již rozhodl o předsedovi Komise, protože to předsedovi Komise poskytuje pravomoc, politickou pravomoc, zastupovat Komisi ve velmi důležitých mezinárodních závazcích. Bylo to od Evropského parlamentu moudré rozhodnutí.
Důležitým bodem je nyní vědět, jak se vypořádat s tímto přechodem. Dnes jsme o tom diskutovali v Komisi a naším názorem v kolegiu je, že bychom měli, pokud možno, sestavit novou Komisi již podle Lisabonské smlouvy. Takový je náš názor, protože toto je smlouva, kterou chceme; toto je smlouva, která vám, Parlamentu, poskytuje více práv, pokud jde o samotné sestavení Komise. Například vysoký představitel bude místopředsedou Komise, takže vysokého představitele budete volit vy. To se nestane, pokud budeme provádět Smlouvu z Nice, takže se domníváme, že bychom měli, je-li to možné, sestavit novou Komisi podle lisabonských pravidel. Ale to je samozřejmě otázka moudrosti a také načasování. V minulosti, konkrétně, když jsem byl členem Komise poprvé, jsme také začínali s prodloužením mandátu předchozí Komise o tři týdny.
Takže otázka zní: Jak dlouho to bude trvat? A proto jsem velmi rychle prohlásil - a premiér Reinfeldt ví, co si o tom myslím -, že jedna věc je čekat několik týdnů a jiná věc je čekat a nevědět do kdy. Je to otázka posouzení, politického posouzení, a já doufám, že Evropská rada přijme správná rozhodnutí na základě informací, které dostaneme od našich českých partnerů. Tuto otázku je třeba rozhodnout v Evropské radě na konci tohoto měsíce.
Rozhodně nechceme mít - myslím, že to není v ničím zájmu - Komisi, která nemá plné právní pravomoci. Není to v zájmu Komise a jsem si jist, že to není ani v zájmu Evropského parlamentu. Proto jsem řekl, že jsem připraven: jsem připraven začít sestavovat novou Komisi, jakmile budeme mít právní jistotu a Evropská rada tento proces zahájí. K tomu potřebuji, aby Rada přijala některá rozhodnutí. Potřebuji, aby Evropská rada navrhla vysokého představitele, protože vysoký představitel musí být podle Lisabonské smlouvy schválen předsedou Komise a místopředsedou Komise.
Pokud jde o některé poznámky, chci zdůraznit jisté body a uklidnit některé poslance Parlamentu. Někteří z vás říkali, že bude existovat "prezident Evropy". Je mi líto: žádný "prezident Evropy" nebude. Pokud bude platit Lisabonská smlouva, bude existovat předseda Evropské rady: v tom je rozdíl. Existuje předseda Parlamentu, existuje předseda Komise a bude předseda Evropské rady. Je důležité tuto skutečnost zdůraznit, protože myslím, že někdy se objevují myšlenky o jistých institucionálních odchylkách, a já nebudu akceptovat, a Evropská komise nebude akceptovat, myšlenku, že předseda Evropské rady je prezidentem Evropy, protože tak to ve smlouvách není.
(Potlesk)
Není to ve smlouvách a my budeme muset smlouvy respektovat. Musíme respektovat orgány. Je zde předseda Evropského parlamentu; je zde předseda Komise. Bude-li Lisabon, bude předseda Evropské rady.
Je velmi důležité pochopit, že všechna naše rozhodnutí musí být přijata v rámci současných smluv. Proto jsem nyní přesvědčen, že jakmile Češi prošetří svou situaci, měli bychom se pohnout kupředu. Proto si myslím, že bychom měli pracovat na bodech, které jsem zmínil, od občanské iniciativy až po externí služby, v duchu spolupráce mezi všemi orgány, takže až budou rozhodnutí formálně přijata, budeme moci odhodlaně začít provádět vše, co Lisabonská smlouva naší Unii přináší, což je podle mého názoru větší zodpovědnost, více demokracie a větší účinnost.
Gay Mitchell
Pane předsedo, jako první Ir, který promluví v této rozpravě, bych rád poděkoval kolegům za jejich laskavá slova o irských voličích. Rovněž děkuji všem, kterým se zde již děkovalo. Rád bych upozornil, že dvěma osobám, které v této kampani za "ano" hrály výraznou roli a které nadřadily zájmy svých zemí nad politické zájmy své strany - panu Enda Kennyovi TD, vůdci strany Fine Gael, a panu Eamon Gilmorovi TD, vůdci Labouristické strany -, se poděkování nedostalo. Oni dva nezištně udělali více než kdokoli jiný, aby zajistili, že tato kampaˇm bude mít úspěch, a já chci, aby to zde bylo dnes zaznamenáno.
Proces hlasování o Lisabonské smlouvě v Irsku ukazuje, že když se snažíme lidi získat, jsou ochotni reagovat na vedení. Evropský projekt zůstává pro lidi v Evropě i jinde největší nadějí na pokojnou a úspěšnou budoucnost. Nemůžeme předpokládat, že lidé ocení jeho výhody. Když jim tyto výhody vysvětlujeme, musíme být co možná nejotevřenější a nejpřístupnější. Rozšíření Evropy projekt neotupilo. Spíše nám umožnilo sdílet jeho výhody s ostatními. V rozmanitosti je skutečně jednota.
Někteří lidé v Irsku pochybovali o obsahu smlouvy; jiní se obávali, že členské státy budou nuceny legalizovat potraty, znepokojovaly je otázky ohledně neutrality, ztráty komisaře a ohledně možnosti, že by země ztratila kontrolu nad vlastní politikou přímých daní. Irský parlament prostřednictvím zvláštního výboru na základě prvního referenda určil, co lidi znepokojuje, a vláda od našich partnerů v těchto záležitostech dostala záruky a zejména si vymínila změnu ve vztahu k budoucímu složení Komise.
To byla demokratická praxe na všech úrovních. Důvod, proč měl irský parlament právo a povinnost udělat, co udělal, je ten, že svrchovaný irský lid mu toto právo a povinnost svěřil. Z vysoké účasti a drtivé převahy kladných hlasů je zjevné, že se projevila demokratická vůle lidí.
Pane předsedo, souhlasím s tím, co jste řekl o obavách některých lidí. Dovolte, abych nyní zmínil jedno téma, o němž se domnívám, že je třeba jej zmínit. Někteří lidé v Irsku i jinde se domnívají, že z EU se stává nehostinné místo obzvláště pro křesťanství a pro náboženství obecně. Musím říci, že i já osobně jsem zažil neuctivé reakce od lidí, kteří sami sebe vnímají jako nezaujaté a liberální, ale mají-li se pokusit nahlížet věci z pohledu lidí, kteří mají náboženské vyznání, vůbec se tak nechovají. Já respektuji lidi, kteří jsou bez náboženského vyznání, ale plně očekávám, že mi tento respekt budou oplácet. A právě o to v celém projektu EU jde. Opakuji: jednota v rozmanitosti. Druhé irské referendum ukazuje, čeho se dá dosáhnout, když jsme skutečně přístupní. Směřuji tato slova k těm, kteří mají uši a poslouchají, a k budoucím generacím.
Přejděme nyní k ratifikaci a pak k plnění slibů, které Lisabon obsahuje - více demokracie a transparentnosti, jednotnější úloha ve světě, uplatňování stejně tolerantních a otevřených zásad v našich jednáních s ostatními regiony světa, zejména s nejchudšími státy, jaké musíme uplatňovat uvnitř EU.
Proinsias De Rossa
Pane předsedo, když jsme naposledy diskutovali o této otázce, předpovídal jsem, že irští voliči odmítnou politický cirkus, který tvoří Gerry Adams, Nigel Farage a Joe Higgins. Jsem rád, že jsem to nazval pravým jménem.
Je třeba říci, že nabubřelost Nigela Farage na chvíli irský národ rozveselila, ale jeho opovrhování irskou demokracií dnes samozřejmě vyzařovalo ze všech pórů jeho těla. Jeho manipulace s irskými voliči, aby přiměli Británii vystoupit z EU, podle mého názoru ukazuje na jeho chabé porozumění britské a irské historii.
Důležitější je, že irští voliči velkou většinou prohlásili, že naše budoucnost je v Evropě, že Evropa je pro Irsko dobrá a že Irsko může pozitivně přispět k rozvoji Unie. Doufám, že všechny členské státy brzy smlouvu ratifikují a že institucionální, demokratické a sociální reformy budou moci být prováděny bez dalšího odkladu. Svět potřebuje účinnější Unii, abychom mohli důrazně plnit cíle udržitelného rozvoje - z hlediska hospodářského, environmentálního a sociálního.
Chci vám ozřejmit, pane předsedo Barroso, i vám, pane úřadující předsedo, že Evropané žádají od Unie činy. Již je není třeba přesvědčovat, že pro problémy, kterým čelíme, potřebujeme domácí i globální řešení. Co ale chtějí vidět, to jsou činy, které začnou skutečně řešit krizi. Chtějí hmatatelné činy, nikoli rétorické.
Skutečně doufám, že budeme mít Komisi, která je způsobilá a schopná zbavit se zejména té mrtvé ekonomické ideologie, která nás v Evropě a samozřejmě i v celém zbytku světa přivedla na pokraj katastrofy. Musíme splnit cíl, který jsme vytyčili v Lisabonské smlouvě: sociálně tržní ekonomiku, která vytvoří pracovní místa, která bude zanmenat prosperitu a která zajistí slušný životní standard všem našim občanům.
Pat the Cope Gallagher
Pane předsedo, minulý týden irští občané, 619 000 vítězných hlasů, jasně vyjádřili důvěru projektu Evropské unie. Rád bych poděkoval ostatním 26 vládám v Evropě a politickým skupinám zde v Parlamentu, které s irskou vládou v uplynulých 15 měsících úzce spolupracovaly, aby připomínky irských občanů k Lisabonské smlouvě I byly zcela vyřešeny.
Bylo to vítězství pro irské občany, nikoli nutně pro vládu nebo politické strany. Irové jasně řekli, že irské území leží v srdci Evropské unie.
(GA) Politické strany, které souhlasily se smlouvou, tentokrát spolupracovaly více než během prvního referenda.
Občanské skupiny, jako je Ireland for Europe a We Belong sehrály stěžejní úlohu, aby veřejnosti dokázaly, že to není jen politický systém, kdo chce, aby lidé hlasovali v referendu kladně. Skupiny zemědělských podniků smlouvu silně podporovaly a byly v této kampani velmi aktivní.
Toto je hlavní změna od minulého referenda a bylo to patrné.
Právně závazné záruky pro Irsko v oblastech politiky daní, neutrality a sociálně etických záležitostí vyřešily hlavní obavy irských občanů. Doufám, že smlouva bude brzy ratifikována a jsem rád za zprávy z vaší země, pane předsedo.
Ale musím říci, že poznámky, které zde dnes pronesl pan Farage ze strany UKIP, byly pro irské občany urážející a pro nás nepřijatelné. Irové jsou inteligentní, bystří voliči a poznali rozdíl mezi minulou smlouvou a touto smlouvou, a to že protokoly obsahují právně závaznou dohodu. Pane Faragi, vás a vaše kolegy jistě potěší, že váš zásah do smlouvy znamenal další 3 nebo 4 % kladných hlasů. Takový respekt mají irští občané k vám a vaší skupině.
Ulrike Lunacek
(DE) Pane předsedo, dámy a pánové, i já jsem v sobotu cítila velkou radost a úlevu, že irští občané dvoutřetinovou většinou zvolili "ano", takže zjevně již nevěří mylným prohlášením a strašidelným příběhům například o minimální mzdě 1,84 EUR, a že řekli "ano" společné Evropě.
Konečně máme možnost společně pracovat na naší zahraniční politice, abychom dosáhli lepší prevence konfliktů, lepší ochrany lidských práv a větší demokracie ve všech státech světa, jinými slovy silněji cítit globální odpovědnost, kterou Evropská unie má. Aby však toto mohlo skutečně platit - někteří to již zmiňovali -, potřebujeme podporu všech evropských hlav států nebo vlád, aby přesvědčily prezidenta Klause k podepsání smlouvy. Mám na mysli všechny z nich. Dnes ráno mě rozhořčilo, když jsem slyšela, že jeden z předsedů vlád, konkrétně rakouský kancléř Werner Faymann, v rozhovoru prohlásil, že pokud prezident Klaus smlouvu nepodepíše, bude mít také Rakousko příležitost uspořádat další referendum. To ukazuje nedostatek odpovědnosti vůči evropské politice. V tomto ohledu bych požádala úřadujícího předsedu Rady, aby rakouskému předsedovi vlády vysvětlil, že je třeba, abychom převzali společnou evropskou odpovědnost. Požádala bych také sociálně demokratické poslance, aby tuto věc vysvětlili.
Je třeba, aby každý, kdo je pro společnou Evropu, vysvětlil prezidentu Klausovi, že i on musí smlouvu podepsat a že nepotřebujeme, aby cokoli podrývalo proces vedoucí k realizaci Lisabonské smlouvy. Takže nechytejme se něčeho jen proto, že to může být mezi lidmi populární. Považuji to za velmi nezodpovědné, pokud jde o evropskou politiku, a doufám, že rakouská hlava vlády toto své prohlášení odvolá.
Jan Zahradil
(CS) Dámy a pánové, není mým úmyslem se vměšovat do vnitřních záležitostí Irska a uznávám právo irské politické reprezentace nechat hlasovat o této smlouvě tolikrát, kolikrát uzná za vhodné, a samozřejmě respektuji výsledek toho referenda, stejně jako jsem respektoval výsledek loňského referenda, které dopadlo opačně. Nevím, který výsledek je hodnotnější nebo platnější, možná že by mi s tím mohli irští kolegové pomoci a poradit mi, nicméně jediné, co mohu hodnotit, je, jak to působí navenek a jak celá atmosféra okolo ratifikace Lisabonské smlouvy působí navenek, a bohužel musím říci, že ten dojem je otřesný. Já jsem žil prvních 26 let svého života v režimu, který nepřipouštěl svobodnou volbu, kde žádné svobodné volby nebyly možné a kde byl možný pouze jeden jediný výsledek. Já se velmi obávám, že mnozí v této místnosti i jinde v Evropské unii se domnívají, že jediný možný a myslitelný výsledek, pokud jde o ratifikaci Lisabonské smlouvy, byl a je "ano" a žádný jiný výsledek pro ně není přijatelný a není pro ně přípustný.
A já se ptám, proč je tolik povyku a tolik politického tlaku kolem Lisabonské smlouvy, když přece bez této smlouvy by se Evropská unie ani nerozpadla, ani nezhroutila, ale fungovala by dále na stávajícím smluvním základu. A odpovídám si, že v tomto případě jsme svědky úplně exemplárního příkladu realpolitik, mocenské politiky, kdy nejde o demokratičtější Evropu nebo lépe fungující či transparentnější Evropskou unii, ale jde o nové rozdělení mocenských poměrů v Evropské unii. Říkám to bez hořkosti, jsem v politice dost dlouho na to, abych věděl, co to je realpolitik, ale alespoň si tady nelžeme do kapsy.
Kdo vydělá na Lisabonské smlouvě? Bude to Evropská komise, takže se nedivím, že Evropské komise je jejím velkým zastáncem, bude to Evropský parlament, takže se nedivím, že mnozí v této místnosti jsou zastánci této smlouvy, a bude to několik silných států Evropské unie a budou to také federalisté ve všech frakcích, ať je to Evropská lidová strana nebo Strana evropských socialistů nebo Strana evropských liberálů. Nejvíc se ale obávám toho, že tento přístup, přístup ve stylu účel světí prostředky, se obrátí proti nám všem, že budeme svědky protireakce, která přijde v příštích letech, a že tento tlak na schválení Lisabonské smlouvy vyvolá protitlak v podobě nárůstu podpory pro skutečné antievropany, pro extremistické, xenofobní a antievropské síly, a že toto vítězství bude vítězstvím Pyrrhovým.
Zoltán Balczó
(HU) Rád bych svému kolegovi poslanci položil následující stručnou otázku: Domníváte se, že skutečnost, že irská vláda může svolat referendum, kolikrát chce, je součástí demokratického procesu? Jaký je pak váš názor na zprávu, že rakouský předseda vlády nyní přemýšlí o svolání prvního referenda? Přijímáte to také jako známku demokracie, nebo byste to nazval zneužíváním moci, jak to popsala diskutující před vámi? Mohl byste prosím odpovědět?
Jan Zahradil
(CS) Já tady nejsem od toho, abych hodnotil postupy irské vlády nebo rakouské vlády nebo jakékoli jiné vlády, neudělal jsem to, nedělám to a dělat to v žádném případě nebudu.
Bairbre de Brún
(GA) Pane předsedo, irští občané se vyjádřili. Já to akceptuji. Ti, kteří říkají, že tato volba byla "Ano" pro Evropu, tvrdí, že loňská volba byla "Ne" pro Evropu. Nebyla. Loni ani letos nešlo o podporu Irska pro Evropu.
Evropská komise se rozhodla utratit velkou část prostředků na propagandistickou kampaň o výhodách Evropské unie přímo před referendem. To přispělo k přesvědčení, že v hlasování šlo o "Ano" či "Ne" Evropě, a nikoli o "Ano" či "Ne" Lisabonské smlouvě. Domnívám se, že je to politováníhodné.
Každá osoba v tomto sále musí nyní čelit jasné těžké výzvě, to znamená uznat, že mnohé záležitosti, které vyšly najevo při kampani k referendu, musí být ještě vyřešeny. Lidé se obávají zejména o mzdy, o práva zaměstnanců a o veřejné služby, stejně jako o další nevyzbrojování a o hlas menších států.
Tentokrát bylo irským občanům řečeno, že pokud budou podruhé hlasovat pro "Ne", ocitne se Irsko osamoceno a bude muset čelit hospodářské krizi samo.
Lidé, kteří podporovali smlouvu jako smlouvu pro pracovní místa a investice, by nyní měli zajistit pracovní místa a obnovu.
Sliby, které byly dány, by neměly být po dosažení výsledku, který si irská vláda a vůdci EU přáli, zapomenuty.
Morten Messerschmidt
(DA) Pane předsedo, pokud se dá z irského referenda něco odvodit, pak je to skutečnost, že máte-li dostatečně velký nedostatek vyváženosti mezi tábory pro "ano" a pro "ne", pokud existuje dostatečně velký nedostatek vyváženosti v mediální prezentaci záležitosti a pokud můžete otázku opakovat, kolikrát je třeba, je zcela nepochybně možné dostat odpověď "ano". Pokud však některý z těchto předpokladů chybí, pak Evropany nepřimějete, aby obětovali více svrchovanosti ve prospěch institucí, v nichž se právě nacházíme. To je skutečnost, ze které musí vycházet postoje nás všech.
Dalším prvkem reality - který musí alespoň pro ty, kdo smlouvu podporují, být velmi nepříjemný - je metoda, jakou se smlouva realizuje, a to je jen jediná možná metoda, a to ještě v atmosféře strachu. V atmosféře strachu z nové situace vznikající ve Spojeném království, která povede k položení otázky britským obyvatelům. Musí být nepříjemné moci realizovat své vize jen v atmosféře strachu, že by obyvatelé další země mohli být požádáni o vyjádření svého názoru - že by demokracie mohla znovu promluvit.
Slyšeli jsme, že pan předseda řekl Parlamentu, že strana, která řekla "ne", bude respektována. Ovšem, ve vší upřímnosti, těžko lze nějaký respekt pro tuto stranu vypozorovat. Slyšeli jsme, že ze smlouvy budou odstraněny symboly - přesto je celý tento Parlament zakryt vlajkami. Slyšeli jsme, že ze smlouvy bude vyňata hymna - přesto se nový Parlament oslavoval za zvuků Beethovenovy 9. symfonie. Záruky, které dostali irští voliči nebo my skeptikové, nejsou příliš důvěryhodné. Rádi bychom jim věřili, ale máme k tomu velmi málo důvodů.
Proinsias De Rossa
Pane předsedo, vyzývám ty, kterým se nelíbí výsledek irského referenda, aby přestali zpochybňovat demokratické postupy v Irsku. Irsko je demokratický stát. Je to nezávislý demokratický stát. Parlament Irské republiky rozhodl o konání referenda; toto referendum se uskutečnilo. Podpořilo je 95 % volených zástupců v irském parlamentu. Takže prosím, můžete si kritizovat Evropskou unii, ale nemáte právo zpochybňovat demokracii v mém státě.
Předseda
Podle pravidla o "modré kartě" musíte přednést otázku, nikoli prohlášení. Znění tohoto pravidla je velmi striktní a je velmi důležité, aby bylo respektováno.
Morten Messerschmidt
(DA) Pane předsedo, demokracie podle mě znamená položit otázku a dostat na ni odpověď. Demokracie neznamená pokládání otázky tak dlouho, dokud nedostanete odpověď, kterou jste předem očekávali. Pokud se poslanci tohoto Parlamentu a členové Komise a Rady obyvatelstva neobávají, proč tedy pokusy zabránit konání referenda neuspěly pouze v jedné zemi? Vládám a institucím EU se podařilo zabránit konání referend v ostatních 26 členských státech. To není demokracie.
Francisco Sosa Wagner
(ES) Pane předsedo, tento Parlament je palácem fantazie, palácem snů.
Svou silnou volbou nám irský lid dodává elán a sílu pokračovat v úspěšném vedení a budování silné a hlavně federální Evropy.
Jedině tak si zasloužíme titul právoplatných dědiců otců Evropy, jejichž zásluhou zde dnes jsme.
Othmar Karas
(DE) Pane předsedo, dámy a pánové, většina je šťastná a pociťuje úlevu. Očekávám, že menšina výsledek přijme.
Většina v 27 národech a v Evropském parlamentu řekla opakovaně "ano" dalšímu rozvoji Evropské unie. Vidíme demokratickou většinu a blokující menšinu. Toto "ano" demokratické většiny bylo "ano" zdravého rozumu, "ano" pro demokratičtější, transparentnější Evropskou unii, která je blíže svým občanům, "ano" pozitivně proevropsky smýšlejících lidí a činitelů, "ano" pro posílení pozice Evropské unie ve světě a důležitý krok správným směrem.
Ještě je před námi dlouhá cesta, protože potřebujeme společnou zahraniční a bezpečnostní politiku, abychom mohli být globálním hráčem. Je třeba, abychom pokračovali v rozšiřování demokracie, například prostřednictvím povolení možnosti evropského referenda, jednotného evropského práva volit a mnoha jiných věcí. Čekají nás povinnosti a nesmíme ztrácet čas. Očekávám, že Komise urychlí reformu dokumentu a započne rozhovory s členskými státy ohledně komisařů. Očekávám, že Rada poskytne vysvětlení ohledně svého postoje k tomuto výsledku. Také očekávám, že my v Parlamentu zlepšíme svou komunikaci a dialog s občany a že je budeme lépe informovat.
Jasně jsme viděli, že čím lepší informovanost, komunikace a dialog, tím výraznější je většina. Politici, kteří nejsou přesvědčeni, že toho jsou schopni, nejsou na správném místě, stejně jako politici, kteří se schovávají za referenda, protože nechtějí před občany předstoupit sami a převzít odpovědnost. Čím více byla diskuse soustředěna na Evropu, tím výraznější byla většina. Říkáme "ne" nacionalizaci evropské politiky a "ne" národním referendům o evropských záležitostech, s výjimkou přistoupení země.
Hannes Swoboda
(DE) Pane předsedo, pan Zahradil se ptal, kdo z toho bude mít prospěch. Domnívá se, že to budeme my, poslanci Parlamentu. Může to tak být a není to tak špatné, pokud v parlamentní demokracii mají parlamenty - samozřejmě se to netýká jen Evropského parlamentu, ale také vnitrostátních parlamentů - do určité míry prospěch. Nicméně ve skutečnosti to prospěje občanům, pokud budeme schopni silněji a lépe zastupovat jejich zájmy.
Pan Schulz již poznamenal, že žijeme ve světě, který se mění, ve světě, kde je silná Čína, kde sílí Indie, Brazílie posiluje a Spojené státy americké jsou stále velmi silné.
Pokud se dnes podíváme na Washington, vidíme, že i nová administrativa se ptá Evropy na názor ohledně různých problémů, od Afghanistánu po jiné záležitosti. Máme v tomto ohledu jasné stanovisko a jasný jazyk? Pokud ne, nebudou nás brát vážně.
Rusko se vždy snaží poštvat členské státy EU proti sobě, protože to je pro naše partnery samozřejmě výhodnější. Každému, kdo ještě dnes bojuje proti této smlouvě v mylné představě, že je to smlouva, která posiluje vliv Evropské unie, bych řekl: ti, kteří bojují proti této smlouvě, ve skutečnosti posilují naše takzvané partnery nebo, chcete-li, naše protihráče.
Již to zde bylo řečeno, ano, stále je zde několik institucionálních otázek, které musíme vyřešit, zejména v souvislosti s útvarem pro vnější činnost. Nicméně nepokoušejme se nyní vést další institucionální diskuse. Naši občané chtějí jasnou a pevnou odpověď. Chtějí, abychom rozhodně promluvili k otázkám souvisejícím s ochranou klimatu, bezpečnostními záležitostmi, finanční regulací. V každém jednotlivém případě můžeme dokázat, že Lisabon přináší zlepšení. Naše argumenty však musí mít smysl, aby lidé neměli pocit, že Evropská unie se zajímá jen sama o sebe, ale aby viděli, že se stará o zájmy svých občanů.
Franz Obermayr
(DE) Pane předsedo, také já jsem měl otázku pro pana Karase, kterou bych stále položit. Budu ji směřovat k panu Swobodovi - protože paní Lunaceková již našeho pana kancléře Faymanna a jeho stranické kolegy kritizovala. Jaký je jeho postoj jako postoj jako sociálního demokrata k návrhu předsedy strany v jeho státě a federálního kancléře uspořádat v Rakousku referendum?
Hannes Swoboda
(DE) Pane předsedo, nemyslím si, že bychom zde měli vést rozpravu o vnitřních záležitostech Rakouska, ale jedna věc je zcela jasná - že ani v Rakousku nebude žádné referendum o Lisabonské smlouvě. To je naprosto jasné. Lisabonská smlouva byla ratifikována a musí co nejdříve vstoupit v platnost. To je můj, a náš, názor.
President
Děkuji vám za zodpovězení otázky, ale, kolegové, přečtu vám dotyčný článek, protože jej musíme mít na paměti.
"Předseda může udělit slovo poslancům, kteří zvednutím modré karty signalizují, že chtějí položit otázku, která nezabere více než půl minuty" - pouze otázku - "jinému poslanci během jeho řeči" - nikoli později - "pokud je předseda přesvědčen, že tím nedojde k narušení rozpravy, a pokud s tím řečník souhlasí."
Pokud se budou modré karty zvedat příliš často, neudělím vám slovo, protože to povede k narušení rozpravy. To musíte vzít na vědomí.
Zvedejte karty včas a pouze pro otázky, které zaberou půl minuty; odpovědi nesmí překročit jednu minutu. Taková jsou naše pravidla a my se jich musíme striktně držet.
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Pane předsedo, jedna věc zde dnes dosud nebyla řádně zmíněna, a to skutečnost, že pozitivní výsledek referenda v Irsku nebyl prvním pozitivním výsledkem referenda vztahující se ke konstitučnímu procesu, který zmínil pan Verhofstadt. Pozitivní výsledky měla i referenda v Lucembursku a ve Španělsku. Takže toto referendum v žádném případě nebylo první.
Vždy je zábavné poslouchat pana Farage. Dnes to však zábavné nebylo. Euroskeptikové žalostně prohráli. Šok z dvoutřetinové většiny je skutečně bolestný. Tentokrát nebylo nijak zábavné vás poslouchat. Bylo také zajímavé vidět, jak se pan Kirkhope kroutí ve svém křesle, protože konzervativci mají k této zvláštní straně v názorech na evropskou politiku velmi blízko. Pevně doufám, že se to jednou změní.
Viděli jsme, že v Irsku pro proces evropské integrace existuje demokratická podpora. Máve v Evropě dostatek demokracie? Je demokracie v Evropě dokonalá? V žádném případě, ale toto byl dobrý den pro demokracii v Evropě.
Nyní si někteří lidé stěžují, že Irsko bylo vystaveno tlaku. Pan de Rossa řekl dost jasně, že se Irsko nezávisle rozhodlo uspořádat další referendum. Vzpomeňme si, jak se Evropská unie pokoušela bojkotovat Rakousko, když se dostal k moci Jörg Haider. Prostě to nefungovalo. My nemůžeme na členské státy vyvíjet nátlak. Mají svrchované právo rozhodovat si o těchto věcech.
Jiní si stěžují, že Irsko řeklo "ano" jen kvůli krizi. Irsko během krize pocítilo evropskou solidaritu. To je pozitivní věc! Evropskou solidaritu očekáváme , i pokud se domácnosti v Bulharsku nebo Maďarsku ocitnou bez dodávky tepla, protože Rusko a Ukrajina se znovu hádají o plyn. Evropská solidarita je dobrá věc. Pokud toto je výsledek, myslím, že je to velmi dobrá věc.
Smlouva otevírá nové příležitosti. Je zde zahrnuto několik oblastí politiky - rozpočtová politika, politika v soudní sféře, ve vztahu k vnitřním záležitostem - ale pro mě je nejdůležitější zahraniční politika. Přestože pan Swoboda řekl, že bychom neměli vést institucionální rozpravy, je třeba, abychom vedli vážnou rozpravu o Evropské službě pro vnější činnost. Musíme mluvit jedním hlasem. Tento Parlament - a vysvětlím to Komisi, ale také Radě - chce silného vysokého představitele a účinný Evropský útvar pro vnější činnost. Chceme EÚVČ s širokou základnou, chceme, aby byl blízký Komisi, a chceme, aby měl přístup ke všem útvarům včetně útvaru sekretariátu Rady. To spolu s projednáváním Komisí bude rozhodující zkouškou. Bude to také rozhodující zkouška pro budoucnost evropské zahraniční politiky ve 21. století, abychom zajistili, že budeme schopni hovořit jedním hlasem.
Hélène Flautre
(FR) Pane předsedající, ratifikací Lisabonské smlouvy dojde k něčemu pro Evropský parlament velmi jednoduchému; budeme mít dalších 18 poslanců z 12 členských států Evropské unie.
Jsme opatrní, protože v březnu letošního roku Evropský parlament požádal všechny členské státy, aby předvídaly tento výsledek a oznámily, jako způsob jmenování, že volby 7. června budou demokratickým základem pro vyslání těchto dalších osmnácti poslanců EP.
Některé členské státy to učinily, jako Španělsko a vaše země, paní úřadující předsedkyně Rady. Jiné země, které však prohlašují, že jsou velmi spokojené, stejně jako já, s výsledkem irského referenda a těší se, až bude Lisabonská smlouva implementována, stále nesplnily svou povinnost, co se týče vlastní vůle, oznámit svůj způsob jmenování.
Můžeme počítat s tím, že vy, paní úřadující předsedkyně Rady, požádáte na zasedání Evropské rady 29. a 30. října každý členský stát, aby oznámil způsob jmenování těchto dodatečných poslanců EP podle Lisabonské smlouvy?
Druhá věc, která mě skutečně šokuje, je skutečnost, že každý hovoří o ohromných ambicích Lisabonské smlouvy, ale ona nám v souvislosti s jednou velmi jednoduchou věcí ukládá jistou povinnost: rovnost mezi muži a ženami. Toto je závazný cíl Listiny základních práv v rámci Lisabonské smlouvy. Mám za to, že na další dva posty, které mají být obsazeny, místo vysokého představitele a místopředsedy Komise a předsedy Rady, se počítá pouze s mužskými jmény.
Vaše země, Švédsko, je v této otázce velmi příkladnou zemí. Očekávám, že se tímto tématem budete zabývatvelmi vážně. Není možné, abychom měli na čtyřech hlavních odpovědných postech v Evropě pouze muže. Není to hodné Lisabonské smlouvy, není to hodné Evropy. Počítám, že zajistíte, aby rovnost mezi muži a ženami byla respektována i na této úrovni.
Peter van Dalen
(NL) Pane předsedající, jak jednou řekla nizozemská fotbalová legenda Johan Cruyff, všechny výhody mají své nevýhody. Výhoda Lisabonské smlouvy je, že dává členským státům větší slovo a vnitrostátním parlamentům větší vliv. Nevýhodou je, že přesouvá těžiště vlády spíše k Evropě. Pane předsedající, toto je nevýhoda, kterou nesmíme, obzvláště zde v Parlamentu, brát na lehkou váhu. Nakonec, v posledních 30 letech jsme v Evropě byli svědky, jak v Evropě moc narůstá nepřímo úměrně k účasti našich občanů na volbách do Evropského parlamentu. Přesouvání větší moci do Bruselu jde ruku v ruce s nižší účastí voličů v evropských volbách. Pokud Lisabonská smlouva vstoupí v platnost, musí Evropa přijmout toto ponaučení: nechejme Unii jednat pragmaticky a nechejme ji opakovaně prokázat svou přidanou hodnotu. Jedině pak můžeme získat podporu evropských voličů.
Joe Higgins
Pane předsedající, já jsem proti Lisabonské smlouvě z pohledu levice a socialistů a odmítám zasahování xenofobních a pravicových sil. Irské referendum nebylo vítězstvím demokracie. Irským občanům vyhrožovala velká koalice - politické vedení, velké podniky, většina kapitalistického tisku a Komise EU -, že pokud budou hlasovat pro "ne", budou ekonomicky izolováni, budou Evropskou unií potrestáni a že přijde boj o kapitál a investice, a bylo jim řečeno, že budou-li hlasovat pro "ano", přinese to zaměstnanost, investice a obnovu. Samé lži.
Pokrytectví irské vlády se ukázalo na skutečnosti, že požádala vedení Aer Lingus, aby odložilo ohlášení surového rušení 700 pracovních míst až do dnešního dne, po referendu. Komise EU neustále intervenovala: zasahovala do procesu. Ti tři předsedové zde nejsou, ale chtěl bych, aby je jejich zástupci požádali o reakci na následující skandál. Pan Tajani, komisař EU pro dopravu, strávil celý den na cestách po Irsku v letadle Ryanairu s prezidentem této nadnárodní společnosti při volební kampani za "ano". Tento komisař je odpovědný za řízení dopravy a má chránit zákazníky a pracovníky a je beznadějně zkompromitován svými styky s prezidentem jedné z největších společností poskytujících dopravní služby. Jaká je vaše odpověď na tuto skutečnost?
Konečně, spekuluje se o tom, že pan Tony Blair bude novým předsedou Rady EU. Řekněme to jasně. Pan Tony Blair je válečný zločinec. Za žádných okolností nesmí být -
(Předseda požádal řečníka, aby řeč ukončil, protože překročil svoji řečnickou dobu)
Nebylo nutné mě přerušovat, pane předsedající. Domnívám se, že jste zde jako předsedající, nikoli jako vážený člen.
Prohlášení, které jsem chtěl dokončit, je, že pan Blair nesmí být jmenován předsedou EU.
(Předsedající řečníka přerušil)
Předsedající
Vidím modrou kartu. Rád bych upozornil poslance zvedajícího kartu, že pokaždé, když zvedne kartu, znemožňuje promluvit poslanci, který je na řadě. Na schůzi předsednictva se pokusím toto nařízení změnit, protože nemůžeme dovolit, aby docházelo k situacím, kdy poslanci, jejichž jména jsou na seznamu řečníků, měli znemožněno vystoupit, protože ostatní poslanci přerušují jednání dotazy, což je v současné době zákonný postup.
Nessa Childers
Pane předsedající, ráda bych se zeptala pana Higginse, co by ho přimělo k podpoře smlouvy.
Joe Higgins
Pane předsedající, Lisabonská smlouva přináší zesílení neoliberálního hospodářského programu, který způsobil hospodářskou katastrofu v celé Evropě s 21 miliony nezaměstnaných, větší vyzbrojování a zesílení zbrojního průmyslu a větší tlak na privatizaci. V tomto smyslu není ve smlouvě nic, co by přesvědčený socialista mohl podpořit.
My podpoříme skutečné iniciativy, které budou zastávat práva pracujících v Evropě, ale když samotná Lisabonská smlouva i Listina základních svobod ve skutečnosti institucionalizují rozsudky Evropského soudního dvora, čímž přispívají ke zneužívání pracujících přistěhovalců dodavateli, kteří zásobují podniky na druhé straně hranic, jak toto můžeme podpořit?
Timo Soini
(FI) Pane předsedající, strávil jsem dětství a mládí v sousedství komunistické diktatury, Sovětského svazu, a strach byl všudypřítomný. Finsko, malá země, byla přímo tam. Nicméně my jsme to zvládli; byli jsme nezávislí. Nyní mě překvapuje, že v Evropské unii je povolen jen jediný konečný výsledek. Je možné vyjádřit názor, je možné dokonce nesouhlasit, dokonce euroskeptikové jsou povoleni, ale konečný výsledek musí být stejný.
Pokud vyhrajete nečestnými prostředky, už jste prohráli. Abych použil fotbalové přirovnání, vzpomeňme si na případ s rukou Diega Maradony. Kdo si pamatuje zápas mezi Argentinou a Anglií a jeho konečný výsledek? Byl vyhrán nečestnými prostředky, že? Podívejte se, kde je dnes Maradona, ten, který vyhrál nečestnými prostředky.
Konečně chci říci ke Švédsku, zemi, která drží předsednictví, že nadále respektujete rozhodnutí švédských občanů, kteří hlasovali proti euru. Nepřehodnotili jste tu záležitost znovu po roce nebo dvou, ani pěti. V tomto případě to ovšem bylo jen rok poté. Toto je demokracie EU a jednoho dne sklidí své zasloužené ovoce.
Liisa Jaakonsaari
(FI) Pane předsedo, i já jsem žila v malé zemi a stále žiji. Ráda bych se zeptala pana Soiniho, jestli nesouhlasí s tím, že toto je případ, kde Irsko ukázalo svou velkou sílu jako malá země, protože prakticky celou Evropu srazila na kolena. Tentokrát, po zdlouhavé diskusi, Irsko, malá země stejně jako Finsko, hledalo u Evropské unie ochranu a chce pomoci posílit EU. Nejsou zde Evropská unie a Lisabonská smlouva právě kvůli ochraně malých zemí?
Timo Soini
(FI) Pane předsedající, toto je pro malé země špatná dohoda. Oslabí hlas Irska, Dánska a Finska v Radě ministrů. Velké země získají na síle.
Miluji Irsko; byl jsem tam 20krát. V Irsku jsem se stal katolíkem. O to nejde. Jen mě mrzí, když vidím takový posun. Nejprve bylo 53 % proti a 47 % pro. Tentokrát byl výsledek 67 % pro a 33 % proti. Co se stalo a proč? Já trvám na tom, že to byl strach. Přeji Irsku a Irům mnoho úspěchů a Bůh jim žehnej.
(Liisa Jaakonsaari pronesla poznámku bez použití mikrofonu)
Csanád Szegedi
(HU) Dámy a pánové, nejprve bych rád poděkoval irským občanům, zejména každému z 600 000 statečných Irů, kteří odmítli diktátorskou Lisabonskou smlouvu a připojili se k bitvě za demokracii v Evropě. Každý, koho těší výsledek tohoto referenda, bude také potěšen smrtí demokracie a diktaturou globalismu. Evropští politici by neměli podporovat globalismus, ale měli by se zabývat skutečnými problémy: jak vymýtit nezaměstnanost, zastavit hromadnou imigraci a zrušit diskriminační a nehumánní Benešovy dekrety a slovenský jazykový zákon. Také vyzývám všechny kolegy poslance, aby podpořili touhy po autonomii největší menšiny bez volebního práva v Evropě, Maďarů žijících za hranicemi Maďarska. Zástupci strany Jobbik mohou podpořit jedině Evropskou unii založenou na národních tradicích. Děkuji vám.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Těší nás, že referendum, které se konalo v Irsku, potvrdilo výrazné vítězství příznivců Lisabonské smlouvy. Musíme blahopřát a zároveň poděkovat těm, kteří v Irsku vedli kampaň za "ano".
Toto hlasování vyjadřuje rozhodnutí občanů Irska pokračovat v procesu rozvoje Evropské unie. Umožnili nám představit si v budoucnu dobu, kdy Evropská unie bude promlouvat silným hlasem ve všech debatách s hlavními světovými mocnostmi. Tento hlas bude promlouvat jménem 27 nebo více členských států.
O tématu nové základní smlouvy se poprvé diskutovalo v roce 2002. Minulý pátek znamená konec procesu k přijetí nové smlouvy. Říkám, že znamená konec procesu proto, že věřím, že evropští občané vyslovili svůj názor, ať již přímo, nebo nepřímo. Polsko oznámilo, že smlouvu podepíše okamžitě. Zbývá ještě jedna osoba, která je přesvědčena, že ratifikaci této smlouvy je nutné blokovat, přestože parlament země, kterou on vede, ji ratifikoval. Doufám, že ten prezident vezme v úvahu přání občanů všech 27 členských států, včetně České republiky, a podepíše ratifikaci smlouvy.
Dámy a pánové, budoucí provádění smlouvy bude pro Evropský parlament znamenat nové povinnosti. Je třeba, aby Parlament provedl příslušné přípravy, aby mohl tyto povinnosti plnit co nejrychleji a nezpůsoboval zpoždění legislativního procesu. Jeden konkrétní příklad zde dnes máme v tom, že v souvislosti se zemětřesením v Itálii byly z pořadu jednání odstraněny dvě zprávy o Fondu solidarity. I dnešní problém s modrými kartami je toho příkladem.
Doufám, že administrativní útvary budou věnovat tomuto aspektu alespoň stejnou pozornost, jako věnovaly statutu poslanců.
Předsedající
Rád bych vám znovu vysvětlil, že zaprvé jednací řád říká, že předseda "může udělit slovo". Tudíž "může udělit slovo" znamená, že může rozhodnout, zda poslanci slovo udělí nebo neudělí. Tento předseda upřednostňuje udělování slova poslancům, kteří jsou na seznamu, před udělováním slova poslancům, kteří se přihlásí o řečnickou dobu a tím brání v řeči poslancům, kteří jsou na seznamu podle řečnické doby přidělené každé skupině. Zadruhé, jednací řád říká, že modrá karta by se měla zvedat během řeči poslance, kterému má být položena otázka, a nikoli poté.
Ramón Jáuregui Atondo
(ES) Pane předsedající, nejprve bych rád řekl, že jsem touto rozpravou zděšen, protože ze dne, který měl být pro Evropu dnem oslav, se stala rozprava, v níž jsme se dostali až ke zpochybňování způsobu, jakým předseda Parlamentu uvítal výsledky.
Zaznělo zde více než deset proslovů, které otevřeně kritizovaly nejen Evropu - což by mohlo být legitimní -, ale i demokratický výsledek referenda v Irsku.
Jsem přesvědčen, že přišel čas říci v této sněmovně, že zde, sídlí svrchovanost evropských občanů, devět z deseti zde zastupovaných občanů podporuje Evropu a že zásadní přesvědčení hlavních demokratických stran Evropy jsou pro Evropu. Dámy a pánové, také bych rád upozornil, že Lisabonská smlouva je nezbytným předpokladem pro posílení Evropy, pro zajištění jednotnější a silnější Evropy, ale to bohužel samo o sobě nestačí.
Rád bych vám všem řekl, že pokud před 60 lety zakladatelé zamýšleli, že Evropa by po válečné tragédii a následných pokusech vnutit ostatním politické přesvědčení nebo hegemonie měla tvořit společnou oblast míru, dnes má Evropa jiné odůvodnění. Dnes máme před sebou vedení světa, a buď na něj dosáhneme, nebo ne. Diskuse je jako ozvěna Shakespearových slov: být, či nebýt pro Evropu.
Před pár dny jsem měl možnost hovořit s lidmi, kteří byli v Pittsburghu, a jejich názor byl, že svět nesleduje Evropu, ale Asii. Evropa musí být jednotná a silná, aby byla skutečně přítomna u stolů světových vůdců. Pokud tam nebudeme, nebudeme mít význam, nebudeme mít žádný vliv. Proto je Lisabon cestou, ale je to cesta, kterou teprve budeme muset ujít.
Andrew Duff
Pane předsedající, upřímně, měli bychom poděkovat panu Farageovi za jeho příspěvek irské kampani. Jeho ojedinělý styl postkoloniálního hurávlastenectví nepochybně posloužil k získání několika irských republikánů pro "prosmluvní" věc.
Ještě podivnější je však skutečnost, že se kampaně naprosto neúčastnili britští konzervativci, kteří se schovávali za sukně Declana Ganleyho a prezidenta Klause. Pravdou je, že konzervativní strana je jako možná vládní strana jediná, která stále je proti tomuto velkému kvalitativnímu kroku vpřed, vstříc evropské integraci.
Posuďte absurditu jednání euroskeptiků, protože být proti Lisabonu znamená držet se současné Smlouvy z Nice a současné spíše neohrabané a neprůhledné - a příliš často neefektivní - Unie, které se nedaří reagovat na xpožadavky veřejnosti a na globální výzvy. Británie si zaslouží něco mnohem lepšího než konzervativní stranu a Evropa nepochybně potřebuje něco více.
Reinhard Bütikofer
(DE) Pane předsedající, stejně jako mnozí, kdo zde dnes již hovořili, jsem potěšen irským kladným hlasováním a rád bych blahopřál těm, kdo za to bojovali, zejména irským zeleným v Comhaontas Glas. Nicméně pokud je pravda, že je to den hodný oslavy, pak je to v každém případě těžce vybojovaný den. Nebylo by správné, kdybychom se nyní prostě spokojeně vrátili ke svým obvyklým zaběhnutým institucionálním procesům, jako by se vlastně nic moc nestalo.
Předseda Parlamentu se ve svém prvním prohlášení k tématu zmínil o skutečnosti, že bychom také měli pozorně naslouchat záporným hlasům. K tomu bych dodal, že bychom měli naslouchat také hlasům, které jsou sotva slyšitelné, těm, které při evropských volbách v červnu nepokládaly za nezbytné účastnit se voleb a hrát svou roli v podpoře tohoto procesu. Tím myslím, že musíme počítat se skutečností, že rozhodná cesta vpřed může být úspěšná, jedině pokud se budeme více snažit zapojit občany než doposud.
Nepochybně jsme ztratili čas. Ztratili jsme celá léta. Evropa se z mezinárodního hlediska opozdila. Stačí se podívat na setkání G20. Evropa ale bude dynamičtější, pouzepokud se více zapojí občané. Nedomnívám se, že na občany České republiky by měl být vyvíjen tlak kvůli rušivému postoji jejich prezidenta tím, že jim oznámíme, že pokud se vyskytne nějaká pochybnost, nebudou mít komisaře.
Je zde však něco, co je ještě důležitější, a to je skutečnost, že by bylo vážnou chybou rozhodnout se pro Tonyho Blaira nebo jiného možného kandidáta na úřad předsedy Rady za zavřenými dveřmi. Je třeba o této věci diskutovat otevřeně s evropskými občany. Navrhuji, abychom pro všechny kandidáty na tento úřad uspořádali v Parlamentu slyšení.
(Předsedající řečníka přerušil)
Ashley Fox
Pane předsedající, byl jsem v červnu zvolen, abych zastupoval jihovýchod Anglie a Gibraltar a během volební kampaně mě zarmoutilo, kolik jsem poznal lidí, kteří již nepodporují členství Británie v EU. Zarmoutilo mě to, protože jsem přesvědčen, že EU byl silou, která podporovala světové dobro. Prosazovala mír a usmiřování mezi obyvateli Evropy. Doufám, že v tom bude pokračovat. Jednotný trh podporuje obchod a prosperitu; přední světové společnosti, jako je Airbus v mém volebním obvodu, dokázaly, čeho můžeme dosáhnout, když spojíme své průmyslové zdroje.
Když jsem studoval, žil jsem rok ve Francii a vrátil jsem se jako frankofil. Chci, aby Británie měla vřelé a přátelské vztahy se všemi evropskými sousedy. Obávám se, že vydáme-li se na současný pochod směrem k politické unii bez podpory občanů Evropy, hrozí, že zničíme tu dobrou práci, kterou EU vykonala. Respektuji skutečnost, že irští občané nyní hlasovali ve prospěch Lisabonské smlouvy, přestože považuji za ostudné, že byli nuceni k uspořádání druhého hlasování zeměmi, které neměly ani jedno referendum. Obzvláště trestuhodné je jednání Gordona Browna. Jeho odkaz Británii nebude jen to, že nás nechal zbankrotovat, ale také že upřel britským občanům hlasování o tomto posledním přenesení moci z Westminsteru do Bruselu. Hrozí, že jeho porušení slibu uspořádat referendum zničí britskou podporu EU a já toho hluboce lituji. Nepochopím, proč se ti, kteří jsou pro politickou unii, zřejmě rozhodli postavit tuto strukturu na nejhorších možných základech. Copak nechápou, že politická unie vybudovaná bez podpory veřejnosti pravděpodobně skončí nezdarem?
Jiří Maštálka
(CS) Dámy a pánové, v tomto sále cítím z mnoha tváří a projevů uspokojení a někdy i radost z výsledku opakovaného irského referenda. Přestože ratifikační proces Lisabonské smlouvy ještě není dokončen, chtěl bych podotknout, že uspokojení a radost budeme moci pocítit teprve tehdy, pokud občané Evropského společenství potvrdí, například i v dalších volbách do Evropského parlamentu, že Lisabonská smlouva byla především v jejich prospěch, zlepšila sociální podmínky, snížila nebezpeční ozbrojených konfliktů a výrazně přispěla k moderní demokratické Evropě. Přiznávám, že výsledek opakovaného irského referenda pro mě nebyl překvapením. Všichni jsme byli svědky výrazného zájmu ze strany evropských struktur, který až hraničil s nátlakem na Irsko a který byl odpovídajícím způsobem podpořen i finančními prostředky.
Svým hlubokým přesvědčením jsem byl federalistou, a to ještě v době společného státu Čechů a Slováků. Federalistou v nejlepším slova smyslu jsem a zůstávám. Vadí mi ale - a nejsem sám - že o tak důležitém dokumentu nemohli občané Evropské unie rozhodnout referendem ve všech státech. Prosadit dokument, který především dává možnosti posílit úlohu finančních institucí bez ohledu na sociální Evropu, považuji za chybu. Opakované referendum v Irsku považuji za precedent, který je nebezpečný pro celé Evropské společenství. Čas bude naším soudcem a myslím, že ukáže, že výsledek druhého irského referenda je Pyrrhovým vítězstvím. Chtěl bych požádat, aby byl respektován ústavní pořádek České republiky a aby nebyl činěn nátlak na české orgány, a zejména na prezidenta, při rozhodování...
(Předseda řečníka přerušil)
Předsedající
Je mi líto, dámy a pánové, ale stejně jako jsou mimo provoz výtahy, nefunguje ani tlačítko, kterým předsedající přerušuje řečníka, který přesáhl řečnickou dobu a okrádá o čas své kolegy poslance, kteří jsou na seznamu řečníků. Přestaňte prosím hovořit, když vás o to požádám, jinak, protože my předsedající nemáme tlačítko pro přerušení mikrofonu, polovina poslanců, kteří jsou na seznamu řečníků v této nesmírně důležité rozpravě, nebude moci vystoupit, což se mi jeví jako velmi nesolidární.
Fiorello Provera
(IT) Pane předsedající, pokusím se dodržet svoji řečnickou dobu. Strana Lega Nord, kterou zastupuji, hlasovala v italském parlamentu pro smlouvu a já osobně jsem byl zpravodajem. Pokud jde o referendum, zcela jsme respektovali irský nesouhlas se smlouvou a stejně tak jsme respektovali její schválení 67 % voličů, což je vysoké číslo. Vůle lidí vyjádřená prostřednictvím referenda je přímá a jednoznačná.
Uvítal jsem dnešní řeč předsedy Parlamentu, když řekl, že bychom také měli naslouchat důvodům těch, kteří hlasovali záporně, a zejména se sami sebe zeptat, proč mnoho lidí vůbec nehlasovalo. Domnívám se, že to je inteligentní a vnímavá úvaha, protože evropská demokracie není budována na rozhodnutích shora, ale na politickém povědomí a růstu politického povědomí mezi evropskými občany.
Jsem přesvědčen, že občané chtějí větší demokracii...
(Předsedající řečníka přerušil)
Andreas Mölzer
(DE) Pane předsedající, ve všech rozpravách, které jsme za posledních několik let o Lisabonské smlouvě vedli, dokonce i její zastánci vždy říkali, že tato smlouva není tak dobrá, jak by mohla být, že má spoustu nedostatků a že to vlastně není úplně úspěšný kompromis.
Nyní jsou tito zastánci šťastní, protože smlouva je blízko implementaci a to je v pořádku. Nicméně když nyní slyšíme, jak tito zastánci říkají, že většina vyjádřila demokraticky svůj názor a menšina jej prostě bude muset přijmout, mají samozřejmě pravdu, ale čekal bych, že toto prohlášení uslyším také po prvním referendu v Irsku. Nakonec je jasná jedna věc: nevíme, zda tato smlouva bude pro Evropskou unii přínosem, nebo - jak jsem přesvědčen já - bude katastrofou. Jsem přesvědčen, že jejím výsledkem bude centralizovaný superstát.
Jedna věc je však jasná: tato Evropa bude dobrou Evropou, jedině pokud bude demokratická. Demokracie, v níž se hlasování uskutečňuje tak dlouho, dokud establishment nedostane výsledek, který si přeje, není demokracií. Proto doufám, že se nebudeme snažit vyvíjet nátlak na českého prezidenta, aby svou práci dokončil co nejrychleji.
(Předsedající řečníka přerušil)
Elmar Brok
(DE) Pane předsedající, pane úřadující předsedo Rady, pane místopředsedo Komise, je mi velmi líto, že ti, kdo během prvního referenda šířili při irské kampani lži, musí dnes uznat, že parlamenty 26 zemí smlouvu ratifikovaly, že Irsko smlouvu ratifikovalo v referendu a že dosud všechna rozhodnutí ústavních soudů ohledně Lisabonské smlouvy byla pozitivní. Před touto skutečností nemohou utéci.
Zadruhé, ve srovnání se Smlouvou z Nice je Lisabonská smlouva smlouvou parlamentů a občanů, takže je smlouvou pro větší demokracii.
Zatřetí, rád bych poděkoval irským poslancům, irským občanům a také vůdci jejich opozice, Endovi Kennymu, který by měl být zahrnut na zmíněný seznam.
Konečně bych rád řekl, že jsem přesvědčen, že proces ratifikace bude pokračovat, protože smlouvu ratifikovaly všechny parlamenty. Nemohu uvěřit, že by český prezident více lpěl na písemných žádostech vůdce opozice země, která již smlouvu ratifikovala, než na názorech vlastního parlamentu a vlastního ústavního soudu. To by bylo, jako kdyby vůdce francouzské opozice napsal britské královně a žádal ji, aby nepodepisovala zákon, který již prošel Dolní sněmovnou.
Poslední věc: paní Malmströmová, žádám vás, abyste brala vážně názory, které jsme vyjádřili včera ve výborech ohledně Evropského útvaru pro vnější činnost. Dokumenty, které jsem zatím...
(Předsedající řečníka přerušil)
Libor Rouček
(CS) Dámy a pánové, dovolte, abych i já nejprve popřál Irům, popřál irskému lidu k úspěšnému provedení referenda o Lisabonské smlouvě. Jasné irské "ano" je dobrou zprávou pro Irsko, dobrou zprávou pro celou Evropu. Evropská unie potřebuje po svém historickém rozšíření nový, posílený smluvní základ. Jen tak totiž bude Evropa schopna v období světové hospodářské krize i v době všestranné globální konkurence úspěšně čelit výzvám a nástrahám 21. století. Své "ano" Lisabonské smlouvě řekli i Češi. Český parlament, obě jeho komory, jasnou ústavní většinou Lisabonskou smlouvu podpořily.
Česká veřejnost Lisabonskou smlouvu schvaluje, stejně jako již předtím, v roce 2003, v referendu jasnou většinou schválila vstup do Evropské unie. Češi si jsou dobře vědomi, že desetimilionový národ, stejně jako celá Evropa, má svoji svobodu, nezávislost, bezpečnost, hospodářskou i sociální prosperitu zajištěnou pouze existencí demokratické, silné a výkonné Evropské unie. Česká republika je parlamentní demokracií. Pravomoci jejího prezidenta se odvíjejí od vůle parlamentu. Český prezident není absolutistický monarcha ani není v takovém postavení, jako byl nejvyšší představitel v politickém systému bývalého Sovětského svazu.
Chtěl bych proto vyzvat Václava Klause, aby respektoval vůli českého lidu a po vyjasnění situace v českém Ústavním soudu Lisabonskou smlouvu bezodkladně podepsal. Jsem přesvědčen, že zdržování a obstrukce nejsou důstojné roli a postavení českého prezidenta.
Olle Schmidt
(SV) Pane předsedající, pane ministře, pane komisaři, pro naprostou většinu proevropsky smýšlejících byl irský výsledek dobrou zprávou. Jak již zde mnozí uvedli, budeme nyní mít demokratičtější a otevřenější EU. Irští občané sehráli svou úlohu ve vyvádění EU z ústavní krize. Nyní je to na nás ostatních.
Domnívám se, že tentokrát několik bodů hrálo ve prospěch EU. Jste-li sami, když ve světě zuří bouře, nejste silní. Myslím, že na tom se všichni shodneme. Pochybnosti, které se smlouvou souvisely, byly odstraněny, ale já jsem také přesvědčen, že zde sehrál roli také starý, historický argument. Irsko nechce být spojováno s britským euroskepticismem. Dublin není Londýn!
Někteří lidé řekli, že referendum se nemůže konat vícekrát než jednou. To je jako říci, že se vícekrát než jednou nemohou konat volby. Pro většinu z nás je dobré, že lidé - a možná i někteří poslanci zde - mohou změnit názor, když se změní okolnosti. Právě proto máme demokracii a proto volíme několikrát.
Nyní je řada na Polsku a České republice, aby smlouvu ratifikovaly. Polsko by nemělo být problém. S prezidentem Klausem v Praze by to mohlo být složitější - zdá se, že je tvrdohlavý. Byl velmi upřímný, až jízlivý, když zde ve sněmovně na jaře vyjadřoval svou nedůvěru k Lisabonské smlouvě.
My nyní víme, že toto je ve Spojeném království velmi citlivá otázka. Pokud se v Londýně příští rok na jaře změní vláda - a je zde reálná šance, že se změní - a pokud bude český proces trvat déle nebo budou chtít referendum, je zde riziko, že EU bude čelit dalším problémům ohledně ratifikace této smlouvy.
Měl jsem v úmyslu oslovit švédského premiéra, ale on zde není. Má dobré vztahy s Davidem Cameronem. Doufám, že těchto vztahů využije k zajištění, abychom měli lepší rozpravu o EU, a to nejen v Evropě, ale také ve Spojeném království. Potřebujeme silnou...
(Předsedající řečníka přerušil)
Mirosław Piotrowski
(PL) Pane předsedající, dvojí referendum o Lisabonské smlouvě v Irsku vytvořilo nebezpečný precedens. Zdálo se, že pokud by Irsko dokument nepřijalo, muselo by hlasovat tak dlouho, až by bylo dosaženo požadovaného výsledku. Během kampaně byla použita celá řada nátlakových taktik, od výsad, jako byly záruky, že EU nebude zasahovat do vnitřní legislativy pro etiku, náboženství a ekonomiku, přes hrozby jako ztráta komisaře až po vydírání, že Irsko bude odsunuto a vyřazeno ze struktur EU.
Všechna tato opatření, ve spojení se strachem živeným krizí, vedla ke známému výsledku. S využitím ohromných finančních prostředků mnozí agitátoři za EU dokonce slibovali pracovní místa výměnou za přijetí smlouvy a nesoustředili se na hlavní problémy. Političtí komentátoři upozornili na nedemokratické metody a aroganci politické elity EU. Vzhledem k používání dvojího metru vyzývám k uspořádání třetího referenda v Irsku a k možnému novému hlasování o tomto dokumentu ve vnitrostátních parlamentech členských států EU.
Gerard Batten
Pane předsedající, řečník, který hovořil dříve, obvinil mého kolegu Nigela Farage z nerespektování irské demokracie. Rád bych je ujistil, že ji respektuje. Co však nerespektuje, to je neférový a neobjektivní způsob, jakým byla vedena kampaň. Jeho a naše strana respektují demokracii natolik, že bychom byli rádi, aby se referenda uskutečnila i v 26 zemích, kterým byla zatím upřena.
Další řečník řekl, že toto nebylo první kladné hlasování, které se konalo, a že i v Lucembursku a Španělsku zvítězily hlasy pro "ano", ale byla to určitě referenda o ústavě, a nikoli o Lisabonské smlouvě? Říká se, že Lisabon se od ústavy liší, tak která to je? Měli jsme v šesti zemích stejné referendum, nebo to byla čtyři referenda o ústavě a ve dvou zemích referenda o Lisabonu? Pokud je to první případ, pak je skóre 3:3. Je-li to druhý případ, pak je skóre 2:2 a 1:1. To není příliš přesvědčivá podpora pro Lisabonskou smlouvu.
(Předseda řečníka přerušil)
Martin Ehrenhauser
(DE) Pane předsedající, je ostudou demokracie, když zavedení politikové upírají svým občanům referendum ve svých členských státech, a přitom vyžadují dvě referenda v Irsku. Ostudné je také to, že tito politikové vyžadují, abychom přijali výsledek druhého referenda, když oni nepřijali výsledek toho prvního.
Bez ohledu na to, zda tato ústavu reformující Lisabonská smlouva vstoupí v platnost či nikoli, potřebujeme novou základní smlouvu. Tato nová základní smlouva by měla zahrnovat skutečné rozdělení moci, skutečně nezávislý soudní dvůr pro věci týkající se subsidiarity, úplné transparentnosti a hospodářství a zejména závazných referend. Takto ještě můžeme utéci z pasti Evropy a k tomu bychom měli upřít své snahy.
Mario Mauro
(IT) Pane předsedající, není o tom pochyb: pozitivní výsledek irského referenda o Lisabonské smlouvě je nesmírně pozitivním krokem pro obnovu Evropské unie a pro rozhodující politické a institucionální reformy, které smlouva stanoví. Potěšili mě občané Irska, kteří odpovědně zvolili "ano", čímž zabránili úplné paralýze evropského projektu. Doufám, že prezident Klaus a prezident Kaczyński o tom budou také přesvědčeni, zrovna tak jako se doufá, že irská ratifikace prostřednictvím referenda přispěje ke snahám umožnit vstoupení smlouvy v platnost dne 1. ledna 2010.
Kladný výsledek irského hlasování však ukazuje, že jednotná Evropa je jediným politicky věrohodným projektem, který může přinést užitek zemím a zejména občanům. Dnes není v Irsku nebo v jiném členském státě politik, který by dokázal navrhnout rozvojovou strategii pro svou zemi, pokud by opustila Evropskou unii nebo se na ní podílela nějakým omezenějším způsobem.
Nyní je třeba, abychom ze strany Komise jednali rychle a odvážněji, pomocí odvážných pilotních iniciativ na různých frontách; například s větší odvahou vydáli eurobondy, s větší odvahou postupovali ve společné správě otázek imigrace a s větší odvahou řešili energetické záležitosti. Především však musíme zohlednit závažné chyby, k nimž docházelo v nedávných letech. Úpadek politického projektu, který nazýváme "Evropská unie", může být připisován specifickému činiteli: stalo se to, když jsme trvali na tom, že tento projekt by se již neměl řídit přáními obyvatel, ale přáními byrokratů.
Proto, když říkám "s větší odvahou", hovořím především o větší odvaze na straně vedení Komise, abychom dokázali dosáhnout cílů, které jsme si sami stanovili.
Wojciech Michał Olejniczak
(PL) Pane předsedající, irští občané řekli "Ano" Evropské unii. Nyní přišel čas odstranit dvě největší překážky v Evropě, které již Irové vlastně zpochybnili. Prezidentům Polska a České republiky: dost bylo tohoto opovrhování Evropany! Neztrácejme čas, když ho máme tak málo a před sebou tolik práce. Chci apelovat na Donalda Tuska, polského premiéra, aby ze zřejmých důvodů přijal ve své zemi Listinu základních práv.
Dosud jsme my politici říkali, že nemáme dostatečné nástroje a právní předpisy, které by nám umožnily jednat. Nyní máme zde ve sněmovně před sebou velký úkol. Velmi brzy budeme mít k dispozici novou smlouvu a musíme dostat Evropskou unii na společnou a rychlou cestu ven z krize, abychom jednali jménem občanů a v zájmu posilování postavení EU ve světě. Musíme bojovat proti nerovným mzdám a za lepší a rovnoprávný přístup ke vzdělání, kultuře a zdravotní péči. Nové právní předpisy nám pomohou udržet v EU rozmanitost, ale musíme zavést větší rovnost, která dnes občanům EU tolik chybí. Naším cílem by navíc mělo být dokázat všem, kteří jsou proti Lisabonské smlouvě, že můžeme dělat i něco pro ně a že jejich "Ne" pro nás bylo a je větší motivací.
Dámy a pánové, je mi 35 let a očekávám v našem jednání větší dynamičnost. Očekávám, že budeme rychleji komunikovat s Evropskou komisí a Evropskou radou o procesních a personálních věcech a také o podstatných věcech. Budeme prezentovat velké evropské projekty. Také se ptám předsedy Evropského parlamentu, Konference předsedů a předsedů politických skupin: v jakém stadiu jsou naše přípravy? Budeme připraveni provádět Lisabonskou smlouvu, a pokud ano, tak kdy?
Riikka Manner
(FI) Pane předsedající, dámy a pánové, výsledek irského referenda byl jasný a byl vynikajícím signálem jak pro Evropu, tak pro Irsko. Irům je třeba k tomuto výsledku z mnoha různých důvodů blahopřát. Osobně jsem však zvláště potěšen tím, že irské referendum znovu vrátilo Evropskou unii a její budoucnost na titulní strany novin. Skutečná debata je třeba, protože pokusy o reálnou vizi budoucnosti EU byly v nedávných letech dost žalostné.
Také bychom neměli zapomínat, že Lisabonská smlouva je výsledkem úpravy předchozího návrhu ústavy EU. Pokud by Irové i tentokrát odmítli, museli bychom se vážně zamyslet a diskutovat o směru, jakým se jako Evropská unie ubíráme. Také bychom se museli zamyslet, jestli jsme v nedávných letech nepostupovali vpřed možná příliš rychle a s malou umírněností.
Podle mého názoru problémy, které vyvstaly během procesu ratifikace, jen dokazují, že Evropská unie je považována za něco jaksi vzdáleného a těžko kontrolovatelného. Abychom tento problém vyřešili, osobně doufám, že diskuse o budoucnosti EU neskončí jen tady a bude nadále transparentní, i když bude platit reformní smlouva.
Musíme vytvořit soudržnou Evropu a nesmíme ignorovat důvody, které vedly k tomu, že tato smlouva byla původně odmítnuta. Jsem přesvědčen, že v tomto smyslu je Lisabonská smlouva a její implementace je správnou cestouo a velkým krokem k demokratické Unii, k Unii, která projevuje větší solidaritu. Ovšem abychom toto dokázali, budeme muset pokračovat v otevřeném dialogu.
Také mě těší, že Lisabonská smlouva pomůže oživit spolupráci mezi vnitrostátními parlamenty a Bruselem. Nyní je čas přesunout svou pozornost z Irska na Českou republiku. Doufám, že Evropa nebude muset dále zadržovat dech. Je důležité, aby se Lisabonská smlouva rychle realizovala a abychom...
(Předsedající řečníka přerušil)
James Nicholson
Pane předsedající, je rozhodnuto. Jakkoli lituji, že první rozhodnutí nebylo respektováno, budeme muset počkat, co z tohoto rozhodnutí vyplyne. A nyní je na ostatních, aby rozhodli, a já doufám, že dostanou k tomuto rozhodování prostor. Jen doufám, že vysoké procento lidí, kteří v Irské republice hlasovali pro "ano", nezažije z dlouhodobého hlediska zklamání. Nic jiného k tomu říkat nechci.
Nyní leží velmi těžké břemeno odpovědnosti na ramenou těch, kteří si přejí ještě hlubší centralizaci procesu rozhodování zde v Bruselu. Radím jim, aby se nedostali tak daleko před lidi, že by lidé nevěděli, kam směřují nebo co je nakonec může čekat. Nejsem protievropského smýšlení, ale chci Evropu, která je spokojena sama se sebou a která je schopna dát těm, kteří nesouhlasí, právo navrhnout alternativní pohled, a to už se zde ve sněmovně vždy neděje.
Philip Claeys
(NL) Jakákoli euforie ohledně druhého referenda v Irsku naprosto není na místě. Vítězství tábora pro "ano" bylo ukradené vítězství, protože původní referendum bylo pořádáno zcela zákonným způsobem a v souladu s pravidly. Většina těch, kteří hlasovali pro "ne" v roce 2008, měla pochopitelně pocit, že oficiální Evropa nebude brát ohled na jejich verdikt, pokud se nebude hodit EU. Proto mnozí voliči zůstali doma. Demokracie EU je jednosměrná ulice. Nebyla zde žádná spravedlivá kampaň. Převaha tábora pro "ano" v médiích byla ještě posílena 16stránkovým svazkem Evropské komise ve všech nedělních novinách: to je nezákonné využívání peněz daňových poplatníků, které už musí skončit. Voliči byli zastrašováni. Hospodářská krize byla využita jako nástroj, jak lidi donutit, aby hlasovali pro "ano". Dámy a pánové z Evropské komise, mohu předpovědět, že vaše propagandistické triky se vám dříve či později vrátí.
Íñigo Méndez de Vigo
(ES) Pane předsedající, dámy a pánové, představme si, že dnes, až tato nekonečná rozprava skončí, vyjdeme ven a dole se setkáme s 27 kolegy poslanci a budeme muset jednomyslně rozhodnout, do které restaurace půjdeme. Když vyřešíme tento problém, tak si představte, že si všech 27 si bude muset vybrat stejné jídlo a že všech 27 z nás se bude muset rozhodnout, zda si dáme víno, nebo ne.
Pane předsedající, tato metafora, která pochází od člověka, který drží dietu, dobře ilustruje současnou situaci Evropské unie a to, co přináší Lisabonská smlouva: podle mého názoru je tím nejdůležitějším toto, tedy zrušení požadavku jednomyslnosti.
Pokud my všichni, kdo jsme zde hovořili, chceme, aby Evropská unie fungovala správně, byla účinná, nesla lidem přidanou hodnotu, pak to první, co je třeba udělat, je nahradit požadavek jednomyslnosti požadavkem superkvalifikované většiny. To je nejvýznamnější úspěch Lisabonské smlouvy.
Být proti Lisabonské smlouvě znamená nechtít, aby Evropa správně fungovala nebo neměla významnou úlohu ve světě.
Pane předsedající, nechápu, a je to pro mě politováníhodné, jak někteří kolegové poslanci, kteří do tohoto Parlamentu vstoupili dobrovolně, mohou mít větší důvěru v Radu ministrů než v Evropský parlament. Navíc jsou to lidé, kteří v Radě ministrů nikdy nebudou. Proč věří, že jejich zájmy lépe chrání Rada ministrů než tento Parlament, kde jsou přítomni a kde mohou hlasovat?
Pane předsedající, další věc, které nerozumím, je, proč jeden kolega poslanec řekl, že chtějí oddělit svou zemi - a to je legitimní názor - od Evropské unie. V tom případě, dámy a pánové, je nutné být pro Lisabonskou smlouvu, protože Lisabonská smlouva poprvé zakládá klauzuli o opuštění Unie. Popravdě řečeno, je třeba mít odvahu a ambice, abyste řekli svým občanům, že je nutné vystoupit z Evropské unie. To je také něco, co bych rád viděl.
Pane předsedající, abych to shrnul, věřím, že díky výsledku irského referenda se blížíme dokončení procesu.
Pane předsedající, rád bych řekl panu Roučkovi a panu Brokovi - které znepokojuje postoj prezidenta České republiky -, že nemám žádné pochybnosti. Nemám pochybnosti, protože osoba, která odmítla podepsat to, co bylo přijato sněmovnami, které ji zvolily, osoba, která by odmítla podepsat smlouvu, by byla jako královna Anglie, která by odmítla podepsat zákon z Westminsteru. To není možné. Také jsem si jist, že takový patriot, jako je pan Klaus, by nerad viděl svou zemi zachvácenou vnitřní ústavní krizí.
Pane předsedající, domnívám se tedy, že nastal čas spojit síly, abychom si uvědomili, že svět na nás Evropany nečeká a že se buď my Evropané musíme sjednotit a zastávat konstruktivní postoje ohledně problémů, které v této chvíli prožívají naši občané, nebo Evropa jako mocnost zmizí z mapy.
Pane předsedající, jsem přesvědčen, že právě to musíme nyní udělat, společně, jako Evropané a jako Parlament.
Glenis Willmott
Pane předsedající, nejprve bych ráda blahopřála kolegům z Irska k tak skvělému výsledků. V Británii máme stranu UKIP a konzervativce, kteří, jak budete všichni vědět, bojovali za hlasy pro "ne" v irském referendu. UKIP nám neustále říká, že bychom neměli zasahovat do vnitrostátních záležitostí, ale oni rozhodně zasahovali do hlasování v Irsku, o tom není pochyb. Ráda bych poděkovla Nigelu Farageovi. Domnívám se, že odvedl skvělou práci, protože mám za to, že tyto zásahy ve skutečnosti napomohly kampani pro "ano". Tomu se říká nechtěné důsledky, ale my jsme za jeho zásah vděční.
Na druhou stranu u konzervativců vládne naprostý zmatek. Mají neshody ohledně Evropy a to zastiňuje jejich konferenci, která se odehrává tento týden v Manchesteru. Postoj Davida Camerona k Lisabonské smlouvě je docela neudržitelný. Stále slibuje, že pokud vyhraje všeobecné volby a pokud smlouvu neratifikuje 27 členských států, uskuteční referendum. V nejlepším případě může být obviněn z váhavosti. V tom nejhorším může podle mého názoru být obviněn z neupřímnosti k britským občanům, protože nevím, jak toto hodlá udělat.
A právě když hlavní aktuální problémy vyžadují více spolupráce, nikoli méně, problémy jako změny klimatu, jak vyřešit finanční krizi a jak naložit s rostoucí nezaměstnaností, právě tehdy se konzervativci rozhodli, že Británie bude izolována a na okraji EU. Byli by raději, kdybychom dění jen pozorovali, než ovlivňovali.
A my jsme tento týden vyslechli, jaké mají plány: jak hodlají zredukovat veřejné služby a zvýšit věk odchodu do důchodu a jak pomohou bohatým tím, že sníží dědickou daň. Znovu kvůli Evropě bojují jako krysy v pytli, jak říkáme ve Spojeném království . Předstírají, že se změnili, ale zjevně to není pravda. Ne, jsou to stále ti stejní konzervativci, stále pomáhají několika privilegovaným na úkor mnoha jiných, stále upřednostňují dogma před zájmy britských občanů.
Občané Irska jasně zvolili demokratičtější a dynamičtější EU a EU je nyní lepší místo pro řešení skutečných problémů dneška. Britští konzervativci by nyní měli vyjít s pravdou ven a říci nám, zda hodlají riskovat budoucnost britských občanů se všemi vážnými důsledky pro zaměstnanost a prosperitu. Takže, pane Camerone, vyložte karty na stůl a řekněte nám pravdu.
Ryszard Czarnecki
(PL) Pane předsedající, paní Malmströmová, paní Wallströmová, místo používání vznešených slov - a já mám dojem, že v Evropském parlamentu je inflace vznešených slov - stojí za to zamyslet se nad tím, proč irští občané řekli "Ano", když loni řekli "Ne".
Domnívám se, že ti, kdo říkají, že to byla krize, co postrčilo Iry do náruče Lisabonské smlouvy, tuto záležitost velmi zjednodušují. Zdá se, že hlavním důvodem, proč Irové, obyvatelé Zeleného ostrova, podpořili smlouvu, je to, co si mezi tím v Evropské unii zajistili. Irsko zajistilo sobě a všem členským státům vlastního komisaře. Za to bychom měli Irsku poděkovat.
EU také přislíbila, že nebude zasahovat do irských daní, a to díky Dublinu. Snad je to definitivní konec německých a francouzských plánů na normalizování daní v EU.
Konečně, Brusel slíbil, že se nebude vměšovat do právních předpisů Irska v oblastech morálních a sociálních norem, včetně ochrany nenarozeného dítěte. Irská vláda a irský národ si zaslouží blahopřání k účinnému vyjednávání.
Mimochodem, je zábavné sledovat radost těch, které těší výsledek referenda v Irsku. V mnoha případech byli titíž lidé proti konání referend v jejich vlastních členských státech.
Diane Dodds
Jak jsem již řekla zde ve sněmovně při předchozí příležitosti, přicházím před vás jako člověk nadšený pro Evropu spolupracujících národů. Důsledně vystupuji proti federalismu Lisabonské smlouvy a postupování moci národních států. Výsledek druhého referenda o Lisabonské smlouvě v Irské republice neznamená pro Spojené království žádnou změnu. Dokument, který poškozoval britské národní zájmy 2. října 2009, je 2. října 2010 poškozuje stejně. Ratifikace v Polsku to nezmění; ratifikace v České republice to nezmění; datum všeobecných voleb ve Spojeném království to nezmění; a proto chci využít této příležitosti zde ve sněmovně a vyzvat k tomu, aby britští občané měli možnost referenda k plnému znění Lisabonské smlouvy, tak jak by jej měl mít každý evropský národ.
Paulo Rangel
(PT) Pane předsedající, dámy a pánové, jen bych rád vyjádřil potěšení nad výsledkem referenda v Irsku, a to nejen za Skupinu Evropské lidové strany (Křesťanských demokratů), jak již mnoho poslanců učinilo, ale hlavně jménem portugalských členů skupiny PPE.
Jsem přesvědčen, že se tím zjevně posilují vyhlídky na rozvoj a růst Evropské unie a připravuje se scéna na novou fázi. Samozřejmě bychom chtěli blahopřát všem, kteří se podíleli na Lisabonské smlouvě, zejména Komisi a zde přítomnému komisaři a také samozřejmě portugalskému předsednictví Evropské unie, které v této věci sehrálo velmi důležitou úlohu. Proto bych také chtěl říci, že jsme rádi, že to tak je a že navzdory všem těmto těžkostem a skutečnosti, že stále napjatě očekáváme postoj České republiky, budou portugalští občané velmi rádi, že jméno jejich hlavního města bude spojováno s rozhodujícím krokem v rozvoji Evropské unie. V tomto ohledu bych také rád řekl, že také vždy budeme moci počítat s další vlajkou, která také vždy bude vlajkou portugalských členů skupiny PPE, a to je vlajka vnitrostátních parlamentů.
Jsem přesvědčen, že Lisabonská smlouva je rozhodující krok směrem k zapojení vnitrostátních parlamentů do evropské demokracie. Proto jsem přesvědčen, že právě tento aspekt, který je nejdůležitějším aspektem demokracie, konkrétně zastupování, a nikoli, jak zde někdy slýcháme, referendum, je v demokracii nezbytný a zásadní, tedy zastupování a nikoli přímé hlasování. Lisabonská smlouva je také velkým krokem ke zvýšení účasti vnitrostátních zastupitelských demokracií v evropském procesu. Proto nás rozhodnutí irských občanů velmi těší.
Stéphane Le Foll
(FR) Pane předsedající, dámy a pánové, jistě budu opakovat věci, které již byly řečeny, a v každém případě vítám výsledek irského hlasování o Lisabonské smlouvě.
Jen bych rád upozornil poslance, kteří zbyli ve sněmovně, na důvody změny, protože jsme spokojeni s kladným výsledkem, ale loni byl záporný. Co se změnilo? Text? Samotný název? Kontext? Mnohé. A na tom záleží. Můžeme zde diskutovat o institucionálních otázkách. Občané očekávají od Evropy politické odpovědi.
To je podle mého názoru analýza, kterou je třeba u tohoto dvojího hlasování provést. Nebylo jen jedno hlasování, byla dvě. Nejprve bylo "ne" a potom bylo "ano. Irové řekli, že v době krize potřebují Evropu, a to je třeba velmi zdůraznit, protože žádají Evropu o ochranu a to je důležité
Zopakuji, co již řeklo mnoho poslanců. Domnívám se, že je třeba, abychom nyní postupovali rychle. A tak se obracíme na švédské předsednictví Rady a obracíme se na Komisi. Pokud chceme reagovat na požadavky občanů Irska, musíme dávat konkrétní odpovědi.
Ohledně hospodářské krize: je Evropa schopna stimulovat růst v evropském měřítku? Ohledně sociální krize: je Evropa schopna zavést politiku zaměstnanosti? Pro mě jsou tato témata jádrem diskuse a jsem spokojen s další věcí, kterou nám poskytuje Lisabonská smlouva, a to je, že Parlament bude mít rozšířenou pravomoc, a já se domnívám, že v politické diskusi může sehrát zásadní úlohu tím, že ukáže, že jsou zde různé možnosti a povede o nich diskusi.
Nyní však, pokud to má být demokratická diskuse a pokud má Evropa poskytovat odpovědi, potřebujeme rychle jmenovat Komisi a zajistit, aby Češi ratifikovali co nejrychleji, aby se Evropa mohla vrátit na cestu k růstu a naději.
Simon Busuttil
(MT) Já také vítám výsledek irského referenda. Dovolte mi jeden postřeh. Ti, kteří to sledují z domovů, si pravděpodobně pomyslí: "Jaký dopad bude mít tento výsledek pro mě?" Chci dát pár konkrétních příkladů, jak výsledek ovlivní občany, tím, že uvedu několik příkladů z mého oboru, kterým je spravedlnost a vnitřní věci.
Listina lidských práv je listina, na kterou bychom měli být hrdí, nejen jako občané našich jednotlivých zemí, ale jako občané Evropské unie. Naše občanská práva nás, občanů, budou touto smlouvou posílena. To zahrnuje oblasti jako je ochrana osobních údajů. Posílena bude i bezpečnost, protože Evropská unie hodlá díky smlouvě zesílit boj proti terorismu a kriminalitě. Budou upevněna naše zákonná práva, například v soudních případech týkajících se mezinárodní adopce nebo v otázkách výživného s mezinárodním dosahem. Navíc budou posíleny naše zájmy v obzvláště citlivé oblasti imigrace v rámci konceptu všeobecné solidarity.
To znamená, že smlouva ovlivní občany konkrétním způsobem. Proč to tak může být? Je to proto, že vláda svěří více pravomocí tomuto Parlamentu a Parlament jí ukáže, že s pravomocemi zachází odpovědně, i když rázně, a využívá je ku prospěchu občanů. S tím vším musíme jako zástupci občanů vždy zůstat na jejich straně.
Adrian Severin
Pane předsedající, přesvědčivé vítězství kladných hlasů v Irsku nebylo jen zásluhou lepšího porozumění Lisabonské smlouvě, ale také zásluhou pochopení skutečnosti, že skutečný respekt musí být vzájemný a soucitný. Naši irští spoluobčané si také uvědomili, že evropský vlak nečeká donekonečna na ty, kteří zmeškají svou schůzku s historií.
Český případ je jiný. Čeští občané dali řádně najevo svou podporu političtější a sociálnější, účinnější a demokratičtější Evropě. Také vláda podpořila ratifikaci smlouvy a parlament smlouvu ratifikoval. Není tedy na nás, abychom českým občanům prokázali respekt, ale je na prezidentovi České republiky, aby prokázal respekt svým občanům a jejich parlamentu.
Je důležité, abychom vyznačili správnou hranici mezi tím, co je právo, a tím, co je zneužívání, a postupovat tímto způsobem, abychom ukázali a dokázali, že pro nás končí právo tam, kde a když začíná zneužívání. Nemůžeme se nechat omezovat průtahy. Měli bychom uznat, že Lisabonská smlouva byla náležitě ratifikována všemi členskými státy, a zahájit zakládání institucí na jejím základě. Parlament by měl být do tohoto procesu plně zapojen.
Carlo Casini
(IT) Pane předsedající, bylo mi také řečeno, že mám tři minuty, ale budu se snažit vejít se do dvou minut. Rád bych se připojil ke kolegům poslancům a vyjádřil spokojenost. Domnívám se, že je čas uvést v platnost a implementovat Lisabonskou smlouvu, jakmile dojde k ratifikacím, což se, jak doufáme, brzy stane.
Výbor, kterému předsedám, již nějakou dobu dělá, co je v jeho silách, ale především je důležité, aby si Parlament byl vědom svých nových povinností: nesmí dopustit ztrátu žádného aspektu svých širších legislativních funkcí.
Rád bych však zdůraznil jednu otázku, která, myslím, zatím nebyla vznesena: bylo mnoho důvodů, proč Irové původně smlouvu odmítli, ale jedním z nich byl strach některých hlasujících, že evropský právní systém by mohl v Irsku poškodit některé základní hodnoty vztahující se k právu na život a k pojetí rodiny.
Tyto obavy byly utišeny prostřednictvím prohlášení přijatých Evropskými radami v prosinci 2008 a červnu 2009. Domnívám se, že toto není důležité jen pro Irsko, ale pro celou Evropu. Bylo vysvětleno, že acquis communautaire se netýká oblasti vztahující se k právu na život a k rodině. Vysvětlení neplatí jen pro Irsko, ale pro všechny členské státy. Ve skutečnosti nebylo třeba toto vysvětlovat, protože v různých rozsudcích týkajících se Francie, Spojeného království a Polska Evropský soud pro lidská práva již rozhodl, že v oblastech života, hodnoty života, úcty k životu a rodiny musí být umožněno členským státům, aby rozhodly podle své historie, tradice a kultury.
Nicméně irská pozornost k detailům si zasloužila formální vysvětlení tohoto bodu, který, jak jsem řekl, nyní platí pro celou Evropskou unii. Jsem přesvědčen, že je to dobrá věc, díky níž se dvojité referendum vyplatilo. My samozřejmě víme, že evropská kultura se skládá z mnoha kultur všech zemí, které ji tvoří, a všichni chceme, aby Evropa nebyla jen hospodářskou oblastí, ale také, a především, společenstvím hodnot. Proto se domnívám, že je správné, abychom Irsku ukázali naši spokojenost a projevili i naši vděčnost za vše, co poskytuje Evropě, pokud jde o jeho historii a ideály.
Evropa potřebovala Irsko, a to nejen z technických důvodů souvisejících s jejími mechanismy a organizační strukturou, ale také pro příspěvek Irska k tomu, co všichni hledáme: podstatě Evropy.
Edite Estrela
(PT) Kladný výsledek hlasování v Irsku je dobrou zprávou pro Evropu i pro mě osobně jako portugalského občana a oddaného proevropana. Představuje vítězství zdravého rozumu nad demagogií a manipulací. Irští občané jasně prohlásili, že věří evropskému projektu. Kladným výsledkem hlasování byla překonána hlavní překážka vstoupení Lisabonské smlouvy v platnost.
Prezident Klaus se nyní nemá na co vymlouvat a musí respektovat demokracii a parlament, který ho zvolil a který již Lisabonskou smlouvu schválil. Lisabonská smlouva znamená začátek nové éry. Evropská unie bude rozhodovat efektivněji a bude efektivnější ve svých zahraničních vztazích. Bude demokratičtější a transparentnější, blíže k veřejnosti a méně závislá na vládách. S novou smlouvou bude Evropská unie lépe vybavená pro boj proti změnám klimatu a pro řešení výzev globalizace.
Mairead McGuinness
Pane předsedající, toto je dlouhá rozprava, ale ne příliš dramatická. Umíte si představit, že kdyby vyhrálo "ne", tato sněmovna by se vzdouvala emocemi, a domnívám se, že skutečnost, že vyhrálo "ano" a my zde v Evropské unii jsme klidní, mluví za vše. Já samozřejmě spolu se svými kolegy ze strany Fine Gael zde v Parlamentu vítám výsledek referenda v Irsku. Pro dosažení tohoto kladného výsledku jsem velmi tvrdě pracoval a řekl bych, že irští občané se povznesli nad vnitrostátní problémy a jiné domácí záležitosti a zaměřili se na evropskou otázku, na Lisabonskou smlouvu, na minulost a náš svazek s Evropskou unií a v převážné většině řekli "ano" Evropské unii, a to je skvělý výsledek.
Na druhou stranu, komisařka Wallströmová, která byla tak laskavá a několikrát do Irska přijela, si jistě povšimla silných tendencí, které podle mého názoru existují ve všech členských státech, souvisejících s lidmi, kteří nejsou s podstatou Evropské unie spojeni. Domnívám se, že za to neseme vinu my všichni. Jsem přesvědčen, že nehovoříme dostatečně o projektu, o Evropské unii, o solidaritě, o tom, co to skutečně znamená; hovoříme spíše o tom, co můžeme dostat nebo co dáváme a co je špatného na některé směrnici nebo nařízení. Takže možná se potřebujeme ve své politice povznést nad některé z těchto záležitostí, protože když dojde na referendum, je třeba vysvětlovat lidem na ulicích a v obchodech a ve školách, co je Evropa, jak funguje, co dělám já, co dělá Komise, a to je skvělá činnost. Hovořit přímo s lidmi o Evropské unii je skutečně velmi působivá činnost. Lidé v Irsku ji nyní znají lépe, než ji znali při minulém referendu, protože jsme je tak dobře zapojili.
A tak bych vyzval nás všechny zde ve sněmovně, abychom se této činnosti věnovali více ve svých zemích a předcházeli kritice Evropské unie v oblastech, kde to není nutné. Rozhodně kritizujte tam, kde je třeba, a lidem, jako je Nigel Farage, kteří se obávají, aby Irové nebyli šikanováni, bych řekl: není snadné nás šikanovat. Nic takového se nestalo. Nikdy se to nestane. A mohu říci, pane komisaři, že pokud zde nebudu na konec této rozpravy, není to z nedostatku úcty k vám nebo předsedovi či předsednictví; je to kvůli jiným závazkům, ale děkuji vám všem za podporu v poslední době.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Dámy a pánové, jako poslanec EP z Maďarska, první země, která ratifikovala Lisabonskou smlouvu, výsledek irského referenda vítám. Nicméně byl bych rád, kdybychom se podívali za proces ratifikace a hovořili o tom, jak bychom měli provádět Lisabonskou smlouvu, která je velkým krokem k politické unii a vytvoření společenství hodnot. Velmi rozšíří sociální práva a ochrání je právně závazným vymáháním Listiny základních práv. Také učiní jazykovou a kulturní rozmanitost normou EU. Lisabonská smlouva má nicméně také nové nesmírně důležité ustanovení.
Poprvé v historii EU jsou zmiňována práva osob patřících k menšinám. Národnostní a etnické menšiny, stejně jako přistěhovalecké menšiny tvoří 15 % obyvatelstva EU. Nyní můžeme konečně začít s vytvářením struktury EU pro ochranu menšin. Děkuji vám za pozornost.
Lena Barbara Kolarska-Bobińska
(PL) Pane předsedající, přijetím Lisabonské smlouvy končí historický proces významného rozšíření Evropské unie o 10 nových členských států. Tento proces začal v 90. letech a končí dohodou o institucionálních změnách, která přizpůsobuje EU nové realitě.
Přijetí smlouvy znamená novou fázi a příležitost pro EU udělat krok vpřed. Instituce, které budeme moci založit, jsou jen příležitostí a záleží na nás, jak této šance dokážeme využít. Je to také vhodná chvíle ukázat těm občanům, kteří jsou k evropskému projektu skeptičtí, že EU je živá, mění se a především to, že reaguje na problémy lidí. Proto by se jako nejdůležitější jevilo navrhnout novou politiku, která reaguje na výzvy, jež nás čekají. Je zde však obava, že spíše převládne diskuse o formálních a personálních záležitostech: kdo by měl být vybrán na kterou pozici? Nesmíme dovolit, aby národní egoismus, který může v době krize zesílit, zničil příležitost, kterou nyní EU má. Zejména je třeba přesvědčit občany, že EU není jen elita s pracovními místy a nadměrnou byrokracií, ale že také představuje nové a účinnější způsoby řešení jejich problémů.
Alan Kelly
Pane předsedající, dnes zde stojím jako hrdý irský poslanec EP. Zajistit historický kladný výsledek hlasování stálo zástupce veřejné správy, sportovce, obchodní skupiny, zemědělce krev, pot a slzy. Jsem také hrdý, že minulý pátek jsem ve své domovské oblasti sledoval přesvědčivé vítězství, které prokázalo něco, v co jsem vždy věřil, že Irsko je velkým stoupencem Evropy, a my jsme plně odhodláni sehrát v budoucnu svou úlohu.
Nyní vím, že rarachové ze strany UKIP, kteří loni po prvním referendu navštívili sněmovnu, jsou pryč. Mnozí z vás se rádi dozvědí, že pevně věřím, že irští občané je odtud navždy vyhnali. Rozhodnutí o Lisabonské smlouvě bylo vítězstvím pravdy nad nesmírnými nepravdami a bájemi, které v některých případech šířili extremisté z tábora proti smlouvě, kteří se snažili využít upřímných obav lidí. Tito extremisté minulý pátek narazili na sobě rovného soupeře.
Je však třeba se poučit. Všichni z nás, kdo podporujeme progresivní politiku a progresivní Evropu, musíme společně poskytnout občanům větší podnět, aby se zapojili do našich evropských institucí. Nikdy je nesmíme považovat za jisté.
Damien Abad
(FR) Pane předsedající, dámy a pánové, irští občané schválením Lisabonské smlouvy velkou většinou jasně rozhodli, že chtějí být v srdci Evropy. Jako nejmladší z francouzských poslanců EP vítám tuto volbu, která nám umožní se konečně soustředit na konkrétní zájmy našich občanů.
Chtěl bych však přednést dvě poznámky. První je, že nikdo by neměl přehlížet skutečnost, že z Irů udělala euronadšence zejména krize a že irské "ano" tudíž znamená skutečnou potřebu Evropy, politické Evropy, která ochraňuje a navrhuje, potřebu Evropy, která je schopna reagovat na krizi a která zajišťuje, aby občané měli bezpečnost, kterou požadují.
Zadruhé, neúspěch prvního irského referenda by nám měl sloužit jako příklad a ponaučení. Nemůžeme být pokaždé, když chceme Evropu posunout vpřed, vydáni na milost a nemilost postupům, které nejsou vhodné pro Evropu 27 států. Při současném systému je někdy nakonec více v zájmu členského státu říci smlouvě ne než říci ano. Tento bonus záporného výsledku by nás měl přimět k zavedení reálného postupu na úrovni Společenství, který zabrání tomu, aby byly rozpravy vydírány jednotlivými národy.
Dnes je evropská dynamika znovu v pohybu a my poslanci EP konečně budeme moci řešit tak citlivé otázky jako je krize v mlékárenství nebo jako byla plynová krize loni v zimě. Dovolím si sněmovnu upozornit na to, co bude jedinou starostí v rozpočtu Společenství na rok 2010, konkrétně financování druhé fáze evropského plánu obnovy až do výše 2 miliard EUR. Patřím mezi ty, kdo si myslí, že bychom měli zajistit, aby tento plán nebyl financován pouze z částek přidělených na zemědělství, protože to by byl špatný signál pro naše zemědělce v kontextu této krize a také by to představovalo riziko do budoucnosti pro bezpečnost potravin a našich zemědělských pozemků.
Závěrem bych rád znovu poděkoval našim irským přátelům a zaslal jim své vřelé a srdečné gratulace k jejich jasné evropské volbě. Nyní vyzývám naše polské a české přátele, aby přijali opatření pro zajištění, že Evropa bude mít své nástroje, které jí umožní v příštích dekádách překonávat výzvy globalizace.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Pane předsedající, stručně, mám tři sdělení.
Zaprvé, stejně jako mnozí předchozí řečníci vítám přesvědčivé "ano" vyjádřené v irském referendu.
Zadruhé, jako předseda výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci bych zdůraznil význam pravděpodobnosti vstoupení Lisabonské smlouvy v platnost pro upevnění legitimity projektu evropské integrace, protože to souvisí s občanstvím, právy, svobodami a naší schopností společně bojovat proti organizovanému zločinu a terorismu a, v rámci Schengenské dohody s efektivitou v jednání o citlivých tématech, jako je azyl, imigrace, status cizinců a kontrola vnějších hranic EU.
Zatřetí bych rád upozornil, stejně jako předchozí mluvčí, že toto není konec příběhu. A to nejen proto, že Česká republika ještě smlouvu neratifikovala, ale proto, že se musíme poučit z potíží, které jsme zažili při snaze o ratifikaci Lisabonské smlouvy. Nebylo to snadné; proběhlo 10 let rozprav a po této zkušenosti již budeme mnohem náročnější, nejen sami na sebe, ale také při budoucích rozšiřováních, a to v požadavcích ohledně loajálnosti, spolupráce a přebírání odpovědnosti od všech, kteří podepíší nová pravidla, která budou v platnosti od doby, kdy vejde v platnost Lisabonská smlouva.
Anne Delvaux
(FR) Pane předsedající, několik dnů po referendu v Irsku, které přineslo kladný výsledek, skutečně cítím, že můžeme říci, že dnes jsme evropštější, než jsme byli dříve. Z toho se skutečně, upřímně a nenápadně raduji. Bohužel jsme však stále do značné míry závislí na rozhodnutí Ústavního soudu a na dobré vůli českého prezidenta.
Těm, kdo ve svých rukách drží budoucnost této smlouvy, která je klíčová pro Unii, pro naše instituce a pro 500 milionů Evropanů, které zastupujeme, musíme nyní vyslat jasný signál ohledně odpovědnosti. Nemůžeme již být rukojmími několika lidí, jejichž jediným cílem je bránit obecnému evropskému zájmu. Je-li legitimní, že někteří nechtějí pokračovat v cestě evropské integrace, je-li legitimní vyjadřovat pochybnosti, pak je legitimní také umožnit rozvoj těm, kdo chtějí větší evropskou integraci.
Postupy pro ratifikaci evropských smluv obecně příliš často připomínají ságy nebo Pyrrhova vítězství. Musíme snad být neustále nuceni vyvíjet takový tlak, abychom zajistili vstoupení smlouvy a jejích institucionálních reforem v platnost?
Musíme se z tohoto chaotického procesu ratifikace poučit a také, samozřejmě, z toho, že jsme vyjednávali o pořádání druhého referenda v Irsku, jako by snad bylo normální přimět hlasovat znovu obyvatelstvo, které učinilo svrchované rozhodnutí, a jako by snad bylo normální, aby se souhlas se smlouvou používal při vyjednávání jako páka. V sázce je institucionální soudržnost a rovnováha evropského projektu.
Ratifikace smlouvy je minimální požadavek, pokud jde o loajálnost a soudržnost od okamžiku, kdy se někdo rozhodne, že by jeho země měla přistoupit k Evropské unii. Chtěli jsme vyslat silný signál občanům zajištěním ratifikace smlouvy k evropským volbám v červnu 2009. Co si podle vás občané myslí dnes o Lisabonské smlouvě a také o naší vnitřní soudržnosti a naší legitimitě?
Zoran Thaler
(SL) Irské jednoznačné ano Lisabonské smlouvě je důležitým krokem k jednotné Evropě a je to též pro euroskeptiky tak trochu rána.
Toto rozhodnutí je o to důležitější, že jej učinili lidé, kteří hlasovali v referendu, a národ, který dostal rok na zvážení, zda by jeho původní ne přineslo Irsku nějaký skutečný prospěch.
Vedle České republiky bude nyní pozornost upřena na věrohodnost Spojeného království, členského státu EU, kde vůdce opozice, pan David Cameron, slíbil, že pokud vyhraje volby v roce 2010, uspořádá referendum o smlouvě. Tento slib dal bez ohledu na to, že obě sněmovny parlamentu Spojeného království Lisabonskou smlouvu ratifikovaly v polovině roku 2008.
Jak důvěryhodná pak budou rozhodnutí a mezinárodní závazky Spojeného království, jednoho z našich členských států, který již ratifikoval smlouvu, ale nyní, dva roky po jejich přijetí, hrozí zrušením svých rozhodnutí a závazků?
Enikő Győri
(HU) Dámy a pánové, když téměř 84 % občanů Maďarska na jaře 2003 hlasovalo pro vstup naší země do Evropské unie, připadalo jim, jako by se vraceli tam, kam patří, do společné rodiny evropských občanů, z níž byli vyloučeni komunistickou diktaturou trvající více než 40 let. Maďaři proto vnímali Evropskou unii nejen jako strukturu pro hospodářskou spolupráci založenou na nařízeních, ale také jako společenství fungující na základě hodnot. Těší nás, že Irsko schválilo Lisabonskou smlouvu, protože tento krok staví naše hodnoty na jejich oprávněné místo v zakládající smlouvě a tyto hodnoty rozhodně zahrnují také uznání práv lidí patřících k menšinám.
Proto, pane předsedající, jsem jako první zvedla modrou kartu, když pan Szegedi pronášel své poznámky. Chtěla jsem se ho zeptat, jestli Lisabonskou smlouvu četl, protože kdyby ji četl, pravděpodobně by znal článek o menšinách, který jsem právě zmínila. Občané Maďarska vědí, že jakmile smlouva vstoupí v platnost, bude EU citlivější k otázkám týkajícím se menšin, takže opatření podobná slovenskému jazykovému zákonu budou jednou pro vždy nepřijatelná. To znamená, že každý musí nejen dodržovat literu zákona, ale musí také respektovat postoj Evropské unie. Jinými slovy každý evropský občan sdílí odpovědnost za to, aby menšiny mohly svobodně používat svůj mateřský jazyk bez omezení a aby se cítily jako doma v zemi svého narození.
Pevně věřím, že Lisabonská smlouva také významně napomůže tomu, aby instituce EU lépe chápaly, že musíme také chránit své hodnoty v rámci EU a že musíme přijmout okamžitá opatření, pokud jsou narušovány. Kolegové poslanci ze skupin socialistů, liberálů a nezávislých skupin, my prostě nemůžeme měřit dvojitým metrem. Jinými slovy, hovoříme o hodnotách, pokud je to v našem zájmu, ale když se nám to nehodí, zapomínáme na ně. Evropská lidová strana (Křesťanských demokratů) nechce takovou Evropu.
Ivari Padar
(ET) Pane předsedající, minulý týden jsem byl v Irsku, kde jsem podporoval své přátele z irské labouristické strany. Jsem rád, že Irsko řeklo silné "ano", protože to je velmi důležité rozhodnutí jak pro Irsko, tak pro Evropskou unii. Jako zemědělec jsem obzvláště rád, že tentokrát irští zemědělci podpořili kampaň pro referendum hned od začátku. To bylo velmi dobré rozhodnutí, protože až smlouva vstoupí v platnost, Evropský parlament dostane v záležitostech týkajících se zemědělství stejnou pravomoc jako Rada, což se dotkne i postupu spolurozhodování ve společné zemědělské politice, a to je pro evropské zemědělce rozhodně dobrá zpráva.
Seán Kelly
(GA) Pane předsedající, rád bych řekl, že jsem hrdý na pozitivní výsledek hlasování irských občanů v referendu o Lisabonské smlouvě minulý pátek. Také jsem hrdý na živou rozpravu, která se zde dnes odehrává.
Lidé se ptají, proč Irsko změnilo názor. Byly zde zřejmě čtyři hlavní faktory. Jedním byla, myslím, skutečnost, že jsme dostali komisaře; tím druhým záruky; třetím to, že jsme vedli řádnou diskusi a lidé byli tentokrát řádně informováni. Dalším faktorem byla také hospodářská krize, ale klíčovým faktorem bylo to, že tentokrát byla mobilizována pozitivní kampaň, zatímco předtím nebyla. Občanské skupiny a politici se spojili, a, pokud si vzpomínám, tak poprvé politické strany - hlavní politické strany - odložily stranou své odlišnosti a vedly kampaň pro dobro Irska. Irští občané na to odpověděli.
Kampaň za negativní výsledek byla také dobře organizovaná a každý dostal slovo, včetně strany United Kingdom Independence Party, která zajistila, že tento dokument - Pravda o smlouvě: zastavte buldozer EU - byl v Irsku hojně rozšířen. Ovšem irští občané rozhodli, že mnohem raději budou cestovat ve vlaku EU než v buldozeru UKIP.
Minulý víkend byl triumfem pro komunikaci. Často slýcháte o komunikačním deficitu. Toto byl triumf pro komunikaci, a pokud budeme takto pokračovat, podaří se nám přiblížit Evropu lidem.
Nyní je na českém prezidentovi, aby podepsal dohodu a přivedl ji k životu, protože pokud to neudělá, bude to podle mého názoru největší diktátorský čin v historii světa a naprosté popření demokracie.
Velmi vám děkuji za podporu a těšíme se, že budeme pozitivními Evropany z Irska i ve vzdálené budoucnosti.
Jo Leinen
(DE) Pane předsedající, po osmi letech a mnoha rozpravách a vyjednáváních je zde reálná šance, že reformní smlouva vstoupí v platnost mimo jiné díky tvrdé práci mnoha lidí v této sněmovně, kteří se tomuto projektu věnovali od začátku do konce ve shromáždění a později na mezivládních konferencích.
Jsem přesvědčen, že Parlament sehrál ve vzniku této reformní smlouvy konstruktivní úlohu. Domnívám se, že pokud Ústavní soud v Praze v České republice vydá pozitivní rozhodnutí, nebude mít prezident Klaus již žádný právní základ pro další blokování EU. Ostatní ústavní orgány v České republice také naleznou způsoby, jak takovou nezákonnou blokádu překonat.
Nyní se dozvídáme, že ze Spojeného království přichází hrozba nového problému. Nicméně pokud by britská vláda povolila referendum, pak by to nebylo o Lisabonské smlouvě, ale o tom, zda jsou britští občané pro EU, nebo zda chtějí z Evropy vystoupit. Toto by muselo být předmětem referenda, nikoli smlouva, která již byla ratifikována. To by bylo naprosto nepřijatelné. Domnívám se, že je třeba, abychom se z toho vzali ponaučení, a to je, že naši občané potřebují více informací. Proto doufám, že v nové Komisi také budeme mít místopředsedu pro komunikaci a pro informace a možná i komisaře pro evropské občanství. To by byla odpověď na tyto spory o evropské politice.
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Pane předsedající, díky Lisabonské smlouvě se může Evropa věnovat výzvám, které daleko přesahují vnitřní problémy členských států. Bude na to Evropa připravená? To je stále těžké odhadnout. Jisté je, že v této záležitosti bude hodně záležet na občanech Evropy.
Nicméně vedle smlouvy musí EU mít také vůli jednat a musí se účastnit jednání na světové úrovni. Musí cítit odpovědnost za svět, za jeho stabilitu a rozvoj. Na tom závisí také vlastní bezpečnost a rozvoj EU. Musíme se vzepřít rozšířené metafoře Evropy jako bezpečné, prosperující a demokratické země, která ctí lidská práva, ale která je zaujata svými vlastními vnitřními událostmi a od světa se odvrací.
Lisabonská smlouva nás nutí, abychom měli lepší pochopení pro výzvy, které jsou před námi. Po irském "ano" nyní sjednocená Evropa hledí k Polsku a České republice. Nemám nejmenších pochyb, že Lisabonská smlouva brzy vstoupí v platnost. Zatímco budeme čekat na podpisy prezidenta Kaczyńského a prezidenta Klause, zamysleme se ale nad tím, jak probíhala diskuse během současné reformy a vyvoďme závěry z toho, co se stalo. Měli bychom se připravit na budoucnost. Měli bychom se připravit na další reformy, protože ten krásný plán, který vytváříme - Evropská unie - je myšlenka, která dosud není dokončena. Závěrem bych rád řekl ještě jednu věc - Irsko, děkuji.
Paolo De Castro
(IT) Pane předsedající, dámy a pánové, 2. říjen byl díky Irům, kteří hlasovali ve prospěch Lisabonské smlouvy, skvělým dnem pro Evropu. Zavedení spolurozhodování bude skutečnou demokratickou revolucí pro společnou zemědělskou politiku. Díky souhlasu Irů a kladným výsledkům hlasování ve vnitrostátních parlamentech včetně českého bude Parlament konečně mít stejné rozhodovací pravomoci jako Rada ministrů zemědělství.
Jakékoli zdržení by znamenalo problémy pro zemědělce ve všech členských státech. Ve skutečnosti zemědělské odvětví prochází jedním ze svých nejcitlivějších a nejobtížnějších období posledních let, kdy klesají ceny většiny výrobků, a nejen mléčných výrobků, jak tomu bylo v posledních několika dnech.
Protože čekáme na formální vstoupení smlouvy v platnost, očekáváme, že Rada a Komise, pane předsedající, bude ode dneška pečlivě zvažovat rozhodnutí přijatá Parlamentem - který byl demokraticky zvolen všemi evropskými občany - a to i v záležitostech týkajících se zemědělství, počínaje opatřeními pro řešení krize v odvětví mléka.
Petru Constantin Luhan
(RO) Pane předsedající, dámy a pánové, také mě těší, že Irové nakonec schválili Lisabonskou smlouvu, protože tento dokument vnímám jako důležitý pro evropskou integraci.
Potřebujeme novou smlouvu, která poskytne Evropské unii moderní nástroje a lepší pracovní metody, které nám umožní účinně zvládat výzvy moderního světa. Tato smlouva je především krokem vpřed, pokud jde o demokratizaci procesu rozhodování na úrovni EU, protože nám v Evropském parlamentu umožní být mezi prvními, kdo zažijí pozitivní výměny názorů poskytované v rámci této smlouvy.
Rozšíření procesu spolurozhodování postaví Evropský parlament na stejnou úroveň, jako je Rada, pokud jde o zákonodárnou moc pro 95 % právních předpisů Společenství. Například ve Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci, kterého jsem členem, rozšíříme proces spolurozhodování ze 40 na 80 oblastí odbornosti, čímž zvýšíme demokratickou legitimnost právních předpisů EU.
Domnívám se, že nový právní základ pomůže urychlit hospodářský rozvoj a uzpůsobit právní systémy členských států. Také pevně věřím, že toto opatření nám pak umožní snáze dosáhnout jednoho z hlavních cílů Evropské unie, což je vytvořit hospodářskou, sociální a územní soudržnost.
Očekávám s velkým zájmem dokončení ratifikačního procesu a nemohu se dočkat, až ji začneme implementovat.
José Manuel Fernandes
(PT) Dámy a pánové, vítám přesvědčivé "ano", které minulou neděli vyjádřili irští občané v referendu o Lisabonské smlouvě. Doufejme, že namáhavý proces ratifikace této smlouvy je konečně u konce.
Jsem si jist, že smlouvu ratifikuje i Česká republika. Podle mého názoru by bylo nepochopitelné a nepřijatelné, kdyby budoucnost Evropy měla být brzděna, kdyby měla být blokována osobním názorem, který se na nic neohlíží a je v rozporu s většinovým hlasem příslušného parlamentu. Všichni chceme, aby slepá ulička, v níž jsme se nacházeli téměř 10 let, konečně skončila.
Proto děkuji irským občanům, protože vůle, kterou projevili, nám dává naději na silnější, úspěšnější Evropu, která je více sjednocená a rozšířená, přičemž zavazuje všechny evropské instituce k takovému jednání, aby tuto vůli nezradily. Kromě toho tuto vůli sdílí velká většina evropských občanů.
Doufám, že si všichni zasloužíme Evropu, která je stále významnější a soudržnější a která podporuje demokratické hodnoty, sociální a základní práva a hospodářský růst v celém světě, a podporuje také ochranu životního prostředí.
Mário David
(PT) Pane předsedající, pane ministře, pane komisaři, dámy a pánové, rád bych několika slovy vyslovil chválu historickému a dalekosáhlému výsledku referenda v Irsku a zdůraznil rozhodující úlohu strany Fine Gael a jejího vůdce, příštího irského premiéra Endy Kennyho při v tomto procesu. Během tohoto procesu bylo velmi zřejmé, že je třeba Evropskou unii přiblížit jejím občanům. Právě hlavně tito občané, vlastně všichni z nás, těží ze všech opatření Unie. Je nezbytné, aby si byli všichni vědomi dopadu a přínosu, který má Evropa v našem každodenním životě.
Evropa je naším domovem. Co je dobré pro Evropu, to je dobré pro každý členský stát a pro jeho občany. To nepochybně platí také o Lisabonské smlouvě. Tato smlouva mnohem jasněji ukazuje, že lidé mohou být jak hrdými a loajálními občany svých států, tak rozhodnými stoupenci evropského projektu. Když Evropská unie dokončila nesmírně dlouhou diskuse o své organizaci a funkci, bude se moci mnohem více, a s novými a účinnějšími nástroji, soustředit na reálné problémy, kterým Evropané čelí: na konkurenceschopnost, růst a zaměstnanost.
Závěrem, pane předsedající, pane ministře, vyslovím doporučení pro budoucí generace. Vzhledem k nedostatku informací ohledně hodnot, pravomocí, cílů a pracovních postupů Evropské unie by měl Parlament navrhnout na konci povinné školní docházky v každém členském státě nový povinný systém evropských studií. Mladí Evropané se efektivně dozvědí o našich zásadách, kdo jsme, co děláme a kam chceme jít, a to objektivním, originálním a reálným způsobem.
Pokud si to v mládí osvojí, budou v životě chápat potenciál a nesmírnou užitečnost evropské identity, kterou vytvořil tento ojedinělý projekt dobrovolného sdílení suverenity v kontinentálním měřítku.
David Casa
(MT) Ano, toto rozhodně je historická chvíle, a to nejen proto, že Irové silnou většinou přijali smlouvu, ale také proto, že dnes Polsko oznámilo, že smlouvu ratifikuje.
Tato smlouva ušla velmi dlouhou cestu. Já jsem zde jen pět let, ale jsou zde delegáti, kteří se snaží dopracovat k tomuto historickému okamžiku již velmi dlouho. Mezi ně patří můj kolega Méndez de Vigo. Tato významná událost nyní nám jako politikům uloží větší odpovědnost, a to platí i pro prezidenta České republiky. Jeho osobní názor je důležitý; nicméně jedinec nemůže držet celou zemi a stejně tak celou Evropskou unii jako rukojmí kvůli svému osobnímu politickému názoru.
Jako politici musíme nést velkou odpovědnost. Musíme dávat odpovědi a musíme odpovídat jedině občanům Evropské unie, protože právě je nakonec zastupujeme. Evropa čelí těžkým výzvám v oblastech, jako je finanční krize, změny klimatu, problémy s imigrací a vytváření pracovních míst v Evropě. Z tohoto důvodu nesmí názor prezidenta České republiky zdržovat Evropu v úsilí k dosažení stanovených norem. Souhlasím s předřečníkem, který řekl, že je třeba jmenovat Komisi. Máme předsedu, a proto nechápu, proč bychom měli se sestavením Komise čekat na výrok Ústavního soudu České republiky. Je toho třeba vykonat mnoho a Komise se musí okamžitě dát do práce, aby zajistila, že to vykoná.
Iuliu Winkler
(HU) Přidávám se k mnoha kolegům poslancům, kteří již přede mnou přivítali rozhodnutí irských voličů přijmout Lisabonskou smlouvu. Nyní se můžeme optimisticky těšit na dokončení ratifikace. Je to však pouze první krok na cestě, na níž musíme podle mého názoru splnit tři cíle. Musíme prohloubit integraci nových členských států, musíme odstranit bariéry, které zapříčinily dvourychlostní vývoj Evropy, a musíme pokračovat v procesu rozšiřování EU směrem na Balkán.
Lisabonská smlouva je založena na evropské solidaritě a já doufám, že tato solidarita bude fungovat i v praxi a že nezůstane jen u ohlášení záměru na různých fórech evropských institucí. Domnívám se, že hospodářská krize také ukazuje, že solidarita je jediným způsobem, jak reagovat na výzvy, kterým čelíme, a že silná EU nám všem umožní být důležitými hráči na globální scéně.
Naše cesta byla tedy zatím dlouhá a náročná. Nemůžeme si dovolit oslabit základy evropské integrace. Pevně věřím, že realita ukáže euroskeptikům, že společně jsme silnější a že návratem ke geopolitické situaci počátku 20. století nemůžeme nic získat.
Diogo Feio
(PT) Pane předsedající, pane ministře, pane komisaři, doufám, že díky výsledku z minulého pátku Evropa může vystoupit z krize týkající se smluv a že tudíž bude možné mít stálý institucionální orgán vhodný pro organizaci sdružující 27 členských států, který se liší od toho, jež je založen na Smlouvě z Nice.
Pane předsedající, smlouva skutečně není umělecké dílo, právní dokument, který existuje jen proto, aby byl obdivován. Musí být užitečný a musí být účinný. Proto, jakkoli je z politické perspektivy důležité vést diskusi například o tom, kdo bude předsedou Rady, důležitější je, aby ratifikační proces skončil, aby smlouva mohla vstoupit v platnost, v neposlední řadě proto, že vzhledem k výsledku irského referenda je jasné, že Evropa nemůže být budována proti vůli lidí. Ať již prostřednictvím zástupců nebo referenda, toto sjednocování je skutečností.
Důležité také je upozornit, že záporný výsledek hlasování je stejně demokratický jako kladný výsledek. Někteří lidé si tuto věc zřejmě pletou. Doufám, že po ratifikaci v Irsku, České republice a Polsku může být potvrzeno de facto solidární postavení členských států. Také doufám, že se blížíme situaci, kdy je tento velký krok doprovázen modelem Schumanovy Evropy: Evropy budované po malých krocích, den po dni a, s největší důležitostí, s prosazováním evropských ideálů.
Csaba Sógor
(HU) Pane předsedající, úspěšný výsledek irského referenda je triumfem pro celý evropský koncept. Čemu za to vděčíme? Jedním důvodem je, že Irové dostali záruku. Jinými slovy, většina vzala v úvahu přání menšiny. Skutečná demokracie nespočívá jen v tom, že v hlasování zvítězí názor většiny, ale také v v tom, že se zohlední přání menšiny. Právě to by bylo také třeba k ochraně evropských menšin.
Druhým důvodem pro úspěšný výsledek je, že ti, kteří byli pro smlouvu, měli lepší kampaň než poprvé, když byla v referendu odmítnuta. Evropská unie je unie, která spíš říká "ano" než "ne". V neposlední řadě svou roli ve volebním úspěchu sehrála také hospodářská krize. Irsko by čekal stejný osud, jako potkal Island, který není součástí EU. Krize zdůrazňuje, že spolu jsme silnější a že spolupráce a solidarita jsou lepší než napjaté vztahy.
Ioan Mircea Paşcu
Pane předsedající, nové irské hlasování, při němž tentokrát byla Lisabonská smlouva schválena, je samozřejmě dobrou zprávou. Nicméně jsou zde nejméně dva body, které vyžadují naši opatrnost. Tím prvním je, že smlouva ještě musí být podepsána prezidentem Klausem, kterého jsme jen rozhořčili svou reakcí na jeho otevřený skepticismus a antievropanství, když loni v létě hovořil zde ve sněmovně. Jen bych si přál, abychom jednali chytřejším způsobem, než tehdy.
Druhým aspektem, kde je třeba opatrnosti, jsou vysoká očekávání, která upínáme k novému započetí integrace, včetně rozšiřování, až bude Lisabonská smlouva účinná. Pravdou je, že pokud zpomalujeme, není to kvůli nepřítomnosti Lisabonské smlouvy, to je pouze alibi, ale kvůli negativním dopadům současné krize, které podporují novou nacionalizaci některých politik Společenství a odstředivé tendence v rámci Unie. Tyto problémy od sebe musíme oddělit a důkladně se s nimi vypořádat, pokud chceme, aby Lisabonská smlouva splnila naše očekávání.
Íñigo Méndez de Vigo
(ES) Pane předsedající, jsem přesvědčen, že jedním ze závěrů této debaty je, že když se věci vysvětlí, když se s lidmi diskutuje, když existuje komunikace, když se dementují lži, pak lze dosáhnout větší účasti a podpory pro evropský projekt.
Proto se odvažuji, vedle toho, co již mnozí řečníci řekli, pozitivně a konstruktivně přispět a požádat Evropskou komisi, aby zvážila, zda by při sestavování nové Komise neměly být povinnosti komisaře pro lidská práva zahrnuty do širšího portfolia, jako je to v případě komisaře pro občanství, aby zahrnovaly komunikaci, která je nezbytně nutná, abychom byli schopni dobře komunikovat, dobře vysvětlovat a mohli započít skutečný dialog o evropském projektu.
John Bufton
Pane předsedající, výsledek víkendového referenda o Lisabonské smlouvě v Irsku je živoucím důkazem, že tento Parlament není demokratický, upřímný ani odpovědný. Ale komu na tom záleží? No, tak třeba mě na tom záleží Skutečnost, že Irové byli donuceni hlasovat dvakrát, dokazuje, že EU se stala diktaturou. Pokud hlasování nedopadne podle diktátorů EU, pak prostě hlasují znovu a znovu, dokud nedosáhnou požadovaného výsledku.
To není fér a podle mého názoru je to morálně špatné. Lisabonští fanatici zde v Parlamentu se nyní rozjedou plnou parou vpřed, aby vytvořili nový evropský superstát s 500 miliony obyvatel. Nespravedlivé je, že lidem v mé zemi, Spojeném království, bylo referendum slíbeno, ale bylo jim odepřeno. Je ironií, že podle Lisabonské smlouvy budeme mít prezidenta na plný úvazek. Je pravděpodobné, že jím bude Tony Blair. Nový prezident EU bude hlavou státu.
Nemůžete mít dvě hlavy státu, a protože EU má přednost před vnitrostátními orgány, prezident EU - možná Tony Blair - bude mít přednost před naší královnou. Lidé z mé země nepřijmou nějakého nezvoleného zkrachovalce nebo někoho takového, kdo měl mít přednost před naší královnou. Bůh ochraňuj naši královnu!
Corneliu Vadim Tudor
(RO) Jak dobře víte, kromě hospodářské a sociální krize Rumunsko právě prochází i nebývalou politickou krizí. V tuto chvíli jsou v plném proudu přípravy velkého volebního podvodu. Hovořím o rumunských prezidentských volbách, které se mají konat 22. listopadu. Všechny volby v Rumunsku byly zmanipulované, ale rozsah podvodu, který se chystá nyní, je neuvěřitelný.
Neobviňuji nikoho konkrétního, ale již byly vytvořeny a zdokonaleny mechanismy pro spáchání tohoto typu podvodu, který je naprosto ohavný. Patří mezi ně falešné průzkumy veřejného mínění, volební turistika, doplňkové seznamy, zrušení hlasů pro skutečné voliče a platné hlasy pro mrtvé lidi, obrovské sumy peněz a haldy spotřebního zboží jsou používány jako úplatky pro chudé, rodiče jsou přesvědčováni uplácením školních dětí, dějí se počítačové podvody a mnoho dalších nezákonných činů. Prosím, pomozte zachránit Rumunsko. Vysílám SOS jménem rumunských občanů.
Instituce Evropské unie, včetně Evropského parlamentu, mají morální povinnost pomoci členskému státu zachovat jeho civilizovanost. Nedovolte balkánské mafii zničit ušlechtilý projekt Evropské unie. Zvoním zde na poplach, protože instituce Evropské unie jsou pro rumunské občany poslední nadějí.
Zoltán Balczó
(HU) Ti, kdo podporují Lisabonskou smlouvu, neoslavují po kladném výsledku hlasování pouze vítězství, ale vítězství samotné demokracie. Nicméně skutečný výsledek je 3:1 ve prospěch oponentů smlouvy. Nezapomeňme, že lidé ve Francii i Nizozemsku řekli "ne" ústavní smlouvě, která obsahovala naprosto shodná ustanovení. Tehdy byla navržena tvůrčí, ale cynická myšlenka, že když občané Evropy tuto ústavu nepřijímají, nazveme ji Reformní smlouvou a političtí vůdci pro ni budou v různých parlamentech hlasovat. Bohužel, maďarský parlament byl první, který to udělal.
Uznávám, že mnozí lidé se domnívají, že Lisabonská smlouva je cestou ke štěstí pro evropské občany, ale to jim přesto nedává žádný právní základ, aby říkali, že právě to evropští občané chtěli.
Cristian Dan Preda
(RO) Chtěl jsem dostat slovo, jen abych připomněl panu Vadimu Tudorovi, že téma současné rozpravy je referendum v Irsku a že ta naprosto nepravdivá prohlášení, která pronesl, nemají s tímto tématem nic společného. Zároveň bych rád přivítal vítězství proevropského tábora v Irsku.
Cecilia Malmström
úřadující předsedkyně Rady. - Pane předsedající, vidím, že rozprava o irském referendu zde na zasedání stále žije a hodně se zde hovoří o demokracii. Je demokratické nechat Iry znovu hlasovat? Ano, je. Je to velmi demokratické. Pokud nasloucháte lidem, zeptáte se jich: Proč jste hlasovali pro "ne"? Naleznete důvody. Objasníte tyto věci tím, že dáte irským občanům právní záruky ohledně daní, neutrality, ohledně některých etických otázek a také ohledně záruky, že všechny členské státy včetně Irska budou mít, po vstoupení nové smlouvy v platnost, komisaře. S tímto objasněním máte nové referendum. Lidé odpověděli "ano" s dvoutřetinovou většinou a za vyšší účasti než minule. To je demokratické a domnívám se, že bychom se měli radovat a blahopřát irským obyvatelům.
Také vidím, že je zde výrazná domácí rozprava Spojeného království; bylo by lákavé se do ní zapojit, ale nezapojím se. Jen chci říci, že bez ohledu na to, kdo bude příští rok v Downing Street, Británie potřebuje Evropu a Evropa potřebuje Británii.
Také zde cítím jistou frustraci ohledně časového plánu. Chápu a sdílím ji, ale chci sněmovnu ujistit, že postupujeme tak rychle, jak můžeme. Máme záruky nebo přísliby, že polský prezident podepíše během několika dnů. Časový plán v Praze je stále trochu nejasný. Poletím tam dnes večer, pokud stihnu letadlo, a zítra se setkám s mnoha lidmi, abych si vytvořila jasnější představu o různých scénářích, různých časových plánech a abych zhodnotila situaci u Ústavního soudu. Smlouva je u Ústavního soudu, a dokud tam bude, prezident ji nemůže podepsat. Jsem poměrně optimistická: domnívám se, že to bude brzy hotovo, ale je třeba několik dnů počkat na toto vyjasnění.
Mezi tím předsednictví samozřejmě pracuje. Funguje mnoho pracovních skupin, abychom se připravili na plnou implementaci smlouvy. Probíhají diskuse s Evropským parlamentem, s Komisí, abychom vše připravili a aby smlouva mohla velmi rychle vstoupit v platnost.
Obdržela jsem otázku od paní Flautreové ohledně mimořádných poslanců EP; to je otázka, kterou budeme muset vyřešit, jakmile vstoupí smlouva v platnost, a já ji chci ujistit, pokud nyní poslouchá, že děláme, co je v našich silách, abychom zajistili provedení rozhodnutí co nejdříve. Chci poděkovat Parlamentu, že rozhodl udělit těmto poslancům EP pozorovatelský status, zatímco čekáme na vyřešení formalit po přijetí smlouvy. Paní Flautreová také jmenovala mnoho mužů, kteří jsou zmiňováni v souvislosti s vrcholnými místy, ale to jsou lidé jmenovaní v médiích, v tisku; Rada dosud neudala žádná konkrétní jména kandidátů. Budou. Ale všechna již zmíněná jména jsou zmiňována v médiích. Velmi bych uvítala, kdyby jeden z těchto vrcholných postů mohla zastávat žena. Nemohu vám zaručit, že s tím uspějeme, protože předsednictví musí vyslechnout všechny vlády a nalézt kandidáty, ohledně kterých se 27 členských států bude moci dosáhnout konsensu, ale já bych velmi vítala kandidaturu ženy; tím by Evropa byla mnohem reprezentativnější, než je dnes.
Také mám zde ve sněmovně velmi silný pocit, pane předsedající, že Evropa by se měla snažit být silnějším, větším hráčem ve světě a ukázat odhodlání, pokud jde o hospodářství, boj proti nezaměstnanosti, řešení výzev globalizace a klimatické otázky. To je třeba udělat. Lisabonská smlouva je pro to důležitým nástrojem; ale je také třeba, abychom šli dál nezávisle na tom, jakou máme smlouvu, abychom vykázali konkrétní výsledky. Jedině pokud dáme obyvatelům to, co od nás očekávají - a to platí pro Radu, Komisi i Evropský parlament -, pak získáme svoji legitimitu a důvěru našich občanů. Mohu vás ujistit, že předsednictví, s pomocí Evropského parlamentu, dělá, co je v jeho silách, aby posunulo proces ve všech těchto oblastech. Mnohokrát vám děkuji za zajímavou rozpravu, pane předsedající.
Margot Wallström
místopředsedkyně Komise. - Pane předsedající, byla to zajímavá rozprava, ve které se jistě do určité míry opakovaly diskuze, které již dříve proběhly v Irsku i jinde.
Ráda bych na začátek zmínila několik skutečností: Jsou to vlády členských států, které rozhodují o způsobu ratifikace. Neexistuje jediný způsob, kterým by instituce Evropské unie mohly přinutit členský stát k tomu, aby si vybral ratifikaci referendem nebo parlamentním hlasováním. Domnívám se, že je velmi důležité to říct. Je pozoruhodné, že ti, kteří nejhlasitěji prosazují nezávislost národních států, by zároveň chtěli uvalit referendum na všechny ostatní členské státy, což mi připadá podivné.
Nyní se Irsko rozhodlo uspořádat druhé referendum. Řekněme si to na rovinu, referendum s sebou vždy přináší politické riziko, ale byla to irská vláda, která se rozhodla pro jeho uspořádání. A proč tak učinila?
Shodou okolností není opakování referend nikterak neobvyklé: stalo se tak v minulosti v případě některých domácích otázek, v určitých členských státech je možné o vnitrostátních otázkách rozhodovat několikrát, takže si ohledně této procedury nic nenamlouvejme.
Domnívám se, že jsme vyslechli velmi dobrou analýzu i od samotných poslanců za Irsko, od pana Kellyho, Mary MacDonaldové, od pana De Rossy: poskytli nám vysvětlení, proč obyvatelé Irska změnili názor, proč se rozhodli hlasovat kladně, domnívám se, že se nám dostalo dobrých odpovědí.
Mám pocit, že někteří poslanci pohlížejí na demokracii velmi zvláštním způsobem, jako na cosi velmi statického a absolutního. Snad by raději zapomněli, že se zde hovoří o reformě. Tento proces byl zahájen před mnoha lety v Laekenu a jeho součástí je řada nejrůznějších demokratických orgánů a diskuzí, které se v průběhu let snažily nalézt cestu, jak společně přijímat rozhodnutí modernějším, demokratičtějším a účinnějším způsobem. Členské státy a jejich představitelé samozřejmě věnovali tomuto procesu spoustu času a energie, a proto se nejedná o proces statický: nelze ho porovnávat s fotbalovým zápasem. Je mi líto, ale nelze v něm počítat skóre stejně jako při fotbalovém zápase, protože si musíme i vzájemně naslouchat.
A k tomu došlo. Obavy obyvatel Irska byly vyslechnuty a byly vyslechnuty Iry samotnými, v Irsku. Proč musíme něco vysvětlovat? Sami Irové, jejich národní parlament, diskutovali v podvýboru o příčinách, které vedly k negativnímu hlasování v referendu - protože odmítnutí mnohé překvapilo. Proto se těmito příčinami zabývali.
Já jsem tam byla osobně. Byla jsem na módním veletrhu v Dublinu, byla jsem na rybím trhu v Corku, byla jsem na veřejném setkání v Donegalu a mnozí lidé tam nejdříve říkali: No, my jsme vlastně celý text Smlouvy nečetli, je to hodně složitý právnický text, takže je těžké porozumět, o čem vlastně je.
Někteří říkali, že měli obavy, že by mohla být pravda to, co říkalo na plakátech, tedy že EU stanoví minimální mzdu, která je 1,48 EUR: je to skutečně pravda? Nebo je pravda, že Evropská unie zavede odvody do evropské armády a s ní pošle do Afgánistánu mladé lidi: je snad tohle možné? Co to je za prohlášení? Mám jim věřit? Takže zde byla spousta strachu, spousta skutečných obav a hlavně, řekla bych, nedostatek informací a bylo třeba, aby se obavami lidí někdo skutečně zabýval.
To se tedy stalo. Zapojila se i občanská společnost, jak podle mého názoru dobře vysvětlil pan Kelly. Nestydím se za skutečnost, že jsme vypracovali občanské shrnutí Lisabonské smlouvy, které bylo otištěno ve významných periodikách - pokud mohu dodat, tak bez jakýchkoli připomínek - aby si občané sami mohli přečíst shrnutí celého obsahu Smlouvy ve srozumitelném jazyce, aby mohli sami posoudit, co obsahuje, co je pravda a co ne.
Domnívám se, že pomohly právní záruky, protože objasnily, že obyvatelé nemusejí mít obavy ohledně neutrality, potratů a dalších otázek. To se tedy objasnilo, dostali právní záruky a dostali komisaře - a já Irsku děkuji, protože to znamená, že ode dneška bude i švédský komisař, německý, řecký a tak dále, takže se domnívám, že za vyřešení této záležitosti musíme poděkovat Irům.
O těchto záležitostech pochopitelně nediskutujeme v politickém vakuu. Realita kolem nás rovněž ovlivňuje způsob našeho uvažování, na tom není nic špatného, ale domnívám se, že bychom v následné analýze měli vzít v úvahu faktor strachu na obou stranách, protože strach je velmi silná emoce a je možné jej zneužít. Domnívám se tedy, že diskuze, která bude v Irsku následovat, by se měla zaměřit i na to, jak zabránit využívání či zneužívání strachu. Skutečnost však ukázala, že Irové věří, že jejich místo je v srdci Evropy, že jim prospěje plná příslušnost k Evropě a nikoli neustálé zpochybňování, zda tomu tak je či nikoli.
Rovněž doufám, že Komise dokáže pokračovat ve své roli a poskytovat faktické, objektivní informace, ale diskuze neskončí, protože, mějte na paměti, pozitivní stránkou referenda je to, že se musíte zapojit do komunikace s občany. Musíte poskytovat informace, možnost diskuze a debaty. Jeho odvrácenou stranou je, že zároveň rozděluje obyvatelstvo. Musíte říct "ano" či "ne" a to také může zůstat v srdcích a myslích Irů zapsáno po dlouhou dobu. Máme povinnost, demokratický závazek, zabývat se vážně obavami těch, kteří se vyjádřili zamítavě, pokračovat v diskuzi a zajistit, aby se otázky EU staly integrální součástí běžné politické debaty, aby je od teď přejala občanská společnost v Irsku i ve zbytku Evropy. To je jedním z důvodů, proč volební účast nebyla vyšší: nejsou součástí každodenní politické diskuze v každém jednotlivém členském státu.
To se nyní stalo a já doufám, že ode dneška, a doufejme v rámci nové Lisabonské smlouvy, bude existovat komisař mající na starosti občanství a komunikaci.
Předsedající
Děkuji vám, paní komisařko, a děkuji vám všem, kteří jste se účastnili této velmi významné rozpravy o výsledku irského referenda.
Rozprava je ukončena.
Písemná prohlášení (Článek 149)
Elena Oana Antonescu  
písemně. - (RO) Irské hlasování představuje rozhodnou proevropskou volbu. Až vstoupí Lisabonská smlouva v platnost, odstraní patovou situaci, v níž se Evropa již několik let nachází.
Hodně se hovořilo o nedostatku demokracie, kterým Evropa trpí, a o propasti mezi Evropskou unií a jejími občany. Někteří poslanci rovněž hovořili a neschopnosti evropských institucí vypořádat se s faktickou nesourodostí Evropské unie, kterou vytváří 27 členských států, přičemž mnohé z nedávno přistoupivších zemí jsou na rozdílném stupni rozvoje a mají odlišný typ hospodářství.
Nedostatky institucionální struktury Společenství, potřeba zvýšit legitimnost EU v očích občanů a nutnost existence konkrétních nástrojů, které Evropské unii umožní chopit se globální zodpovědnosti v obtížném hospodářském klimatu, ospravedlňují odhodlání členských států podpořit posun směrem k demokratičtější Evropě.
Až Lisabonská smlouva vstoupí v platnost, připraví cestu reformě Evropské unie a umožní institucím podniknout konkrétní kroky. K vypořádání se s těmito výzvami je však zapotřebí politické vůle. Úspěšná realizace Lisabonské smlouvy bude proto hrát klíčovou roli.
Sebastian Valentin Bodu  
písemně. - (RO) Evropská unie se rychle blíží k okamžiku, kdy se uskuteční nejvýznamnější reforma od jejího vzniku: Lisabonská smlouva. Irsko Smlouvu schválilo šestnáct měsíců po svém hlasitém odmítnutí, které vyvolalo obavy u všech evropských vlád.
Evropská unie nyní vyčkává, až polský prezident urychleně ratifikuje Lisabonskou smlouvu, jak slíbil, a až Ústavní soud České republiky učiní to, co český prezident učinit odmítá. To Evropskou unii učiní pružnější a urychlí její činnost, ale to není vše. Lisabonská smlouva rovněž dodá novou energii snahám států, které se snaží stát členy Společenství. Západobalkánské státy irskou ratifikaci Smlouvy nadšeně přivítaly.
Až dojde ke zřízení a reformě jejích institucí, EU získá silnější hlas ve světě. Evropská unie už nebude pouhým společným trhem, ale rovněž mocností v oblasti mezinárodních vztahů. Sílu jí poskytuje 27 členských států, jejichž počet by se v nepříliš vzdálené budoucnosti mohl ještě zvýšit. Doufáme, že Lisabonská smlouva vstoupí v platnost v roce 2010. To by zároveň mohl být rok obnovy EU, která si ve své historii pro sebe vždy dokázala najít novou cestu.
Maria Da Graça Carvalho  
Výsledkem irského referenda o Lisabonské smlouvě je zásadní pokrok v evropské integraci a posílení role Evropy. Lisabonská smlouva umožňuje Evropské unii posílit roli Evropy v oblasti energetické politiky, boje proti klimatickým změnám, politiky v oblasti vědy a spolupráce s rozvojovými zeměmi.
Lisabonská smlouva stanovuje boj proti klimatickým změnám jako konkrétní cíl politiky ochrany životního prostředí EU, potvrzuje, že EU hraje v tomto boji na mezinárodní scéně vedoucí úlohu.
Poprvé bude zařazena kapitola týkající se energetiky, která pro evropskou politiku stanovuje cíl dosažení energetické bezpečnosti, podpoří snahu o efektivní využívání energie a využívání obnovitelných zdrojů energie.
Lisabonská smlouva pokládá základy pro vznik Evropského výzkumného prostoru, čímž posiluje evropské působení v oblasti, která má zásadní význam pro hospodářský růst a zaměstnanost.
Lisabonská smlouva též poprvé zavádí konkrétní právní základ pro poskytování humanitární pomoci a prohlašuje, že snížení a odstranění chudoby v rozvojových zemích je hlavním cílem politiky rozvojové spolupráce Evropské unie.
Joăo Ferreira  
písemně. - (PT) Výsledek druhého referenda o Lisabonské smlouvě, které se konalo v Irsku, nikterak nemění nedemokratickou povahu procesu, který od samého počátku nehleděl na vůli lidí. Nedovolíme, aby se zapomnělo na odmítnutí Ústavní smlouvy ze strany obyvatel Francie a Nizozemí ani na podvod, který představuje její přeměna v Lisabonskou smlouvu.
Ignorování irského zamítnutí v prvním referendu a následné nepřijatelné vydírání a vměšování se, které vyvrcholilo obrovskou kampaní, během níž se bezostyšně využívalo prostředků irského státu a Evropské unie, rovněž vstoupí do historie. Ani ratifikační proces ani obsah této Smlouvy neospravedlňují pokračování v politice, která je kořenem vážné hospodářské a sociální krize, kterou zakoušíme v EU a zejména v Portugalsku a která se Lisabonskou smlouvou jen zhorší.
My budeme s neochvějným odhodláním pokračovat v boji proti neoliberalismu, federalismu a militarismu uvnitř Evropské unie. S přesvědčením v srdci budeme bojovat za jinou Evropu, za Evropu pro pracující a za Evropu pro lidi, a proti znovu se vynořivšímu ohrožení sociálních a pracovních práv, demokracie, suverenity, míru a spolupráce, kterému nyní čelíme.
Bruno Gollnisch  
písemně. - (FR) Pane předsedající, dámy a pánové, komu se vysmíváme? Poněkud přehlíživé uspokojení, které se zde projevuje po vydolování irského souhlasu po měsících zastrašování, kampaní vyvolávajících pocit provinění, lží a polopravd, je hanbou demokracie a urážkou vůle lidí. V soudnictví je vynucené přiznání bezcenné: Totéž by mělo platit i pro tyto zmanipulované ratifikace, ve kterých je možná pouze jediná odpověď, kterou jsme ochotni získat tím, že občany necháme hlasovat znovu a znovu až do vyčerpání, pokud se ovšem nerozhodneme je obejít úplně pomocí parlamentního hlasování. Dnes zůstává Václav Klaus, prezident České republiky, jedinou osobou, která se snaží vzdorovat tomuto svobodu ničícímu textu Lisabonské smlouvy. Všichni evropští patrioti, všichni, kdo odmítají evropský superstát, všichni, kdo se domnívají, že lidé mají právo rozhodovat o své budoucnosti, mu dnes musí vyjádřit podporu a pomoci mu vzdorovat tlaku, kterému je vystaven a který v blízké budoucnosti ještě zesílí.
Lívia Járóka  
písemně. - (HU) Ráda bych využila této příležitosti a přivítala výsledek irského referenda, které dláždí cestu umožňující Lisabonské smlouvě vstoupit v platnost, a tím vytvořit Evropskou unii zasazující se ještě více o demokracii a solidaritu. Ráda bych poukázala na skutečnost, že Lisabonská smlouva na jedné straně poskytuje národním parlamentům větší vliv, ale na straně druhé je založena na Listině základních práv Evropské unie, čímž zachovává a konsoliduje závaznost tohoto dokumentu, který stanovuje lidská a menšinová práva. To má obzvláštní význam v Maďarsku, neboť zákaz diskriminace vůči osobám patřícím k národnostním menšinám, který je Listinou stanoven, představuje velice významné gesto z pohledu jak Maďarů žijících mimo Maďarsko, tak z pohledu menšin žijících v Maďarsku. Během současného hospodářského poklesu je třeba si uvědomit, že efektivní a účelná spolupráce v rámci Evropy může středně velkým zemím, jako je Irsko a Maďarsko, pomoci krizi překonat.
Rareş-Lucian Niculescu  
Až Lisabonská smlouva vstoupí v platnost, značně usnadní legislativní postupy. Nejvýznamnějším pokrokem v tomto směru bude zvýšení počtu oblastí, v nichž Rada EU bude přijímat rozhodnutí na základě kvalifikované většiny (nikoli jednomyslně), jakož i zvýšení počtu oblastí, v nichž bude Evropský parlament zastávat úlohu spoluzákonodárce spolu s Radou EU. Tyto nové rysy značně usnadní rozhodovací proces na úrovni EU, zejména v oblastech jako jsou strukturální fondy a Fond soudržnosti, jež mají nesmírný význam pro Rumunsko, které prostředky z těchto fondů potřebuje pro svůj další rozvoj. Rovněž vítám skutečnost, že se Evropskému parlamentu dostane větších pravomocí, například co se týče zemědělských fondů, což je oblast, která byla tvrdě zasažena hospodářskou krizí, jíž nyní procházíme, ale zároveň je to oblast, v níž je zapotřebí konkrétních opatření, která přinesou rychlé výsledky, aby došlo ke zlepšení života zemědělců a zajištění dodávek potravin pro naše občany.
Joanna Senyszyn
písemně. - (PL) Prezident Lech Kaczyński přes svůj veřejný slib dosud Lisabonskou smlouvu nepodepsal. Tato prodleva už trvá více než rok a půl. To je neopodstatněné, odsouzeníhodné a dokonce nezákonné.
1. dubna 2008 byl prezident polským parlamentem vyzván k ratifikaci Lisabonské smlouvy. Podle Ústavy Polské republiky má prezident povinnost podepsat. Nejde tu o problém jeho dobré vůle či osobních preferencí - jedná se o povinnost. Neplněním této povinnosti porušuje zákon. Tím, že podmiňuje podepsání Smlouvy souhlasem občanů jiného státu, postavil prezident Kaczyński Polsko do pozice státu, který není schopen učinit suverénní rozhodnutí, a urazil patriotické cítění Poláků. V Irsku zvítězili zastánci silné, sjednocené Evropské unie. V Polsku stojí prezident v cestě vítězství a v současnosti nemá ve společnosti téměř žádnou podporu.
Je možné, že zdržuje z osobních důvodů, z obavy, že ztratí hlasy nepružných protievropských voličů včetně těch, kteří jsou spojeni s rozhlasovou stanicí Radio Maryja? Pokud je tomu tak, pak nastal nejvyšší čas zahájit postup vedoucí k odvolání prezidenta. Podle Ústavy Polské republiky existují dva možné způsoby. Prostřednictvím státního soudu, nebo uplatněním článku 131, odstavce 2, pododstavce 4 Ústavy Polské republiky - "prohlášením Národního shromáždění o prezidentově trvalé neschopnosti vykonávat své povinnosti ze zdravotních důvodů". Obyvatelé Polska nechtějí bránit rozvoji Evropské unie. Naopak, chtějí v Evropě iniciovat prospěšné změny. Prezident Kaczyński nemá právo tomu bránit.
Czesław Adam Siekierski  
písemně. - (PL) Přestože Evropská unie a její instituce efektivně plní běžnou agendu bez Lisabonské smlouvy, její neschválení by vytvořilo obraz Společenství, které není schopno dosáhnout důležitých rozhodnutí a schválit je. Lisabonská smlouva zavádí nové zásady hlasování, v nichž je hlasovací síla státu jasně závislá na počtu obyvatel. V porovnání se současným systémem hlasování podle smlouvy z Nice dojde ke zvýhodnění velkých zemí, jako je Německo, zatímco středně velké státy, včetně Polska, ztratí. Podíl hlasů přidělených Polsku podle Niceské smlouvy byl velmi výhodný. Vznikly určité obavy týkající se rozdělení kompetencí kvůli založení nové instituce - předsedy Evropské rady, obecně známé jako prezident Evropské unie. Pamatujme však, že už máme předsedu Evropské komise a předsedu Parlamentu, je zde rovněž představitel země, která vede EU, tedy to, co se nazývá předsednictvím, k tomu navíc očekáváme jmenování vysokého představitele Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku. Kromě zavedení této pozice vysokého představitele, známé jako ministr zahraničních věcí EU, posiluje Lisabonská smlouva evropskou zahraniční politiku zavedením společné diplomacie. Navíc byla ustanovena možnost opustit EU, byla vytvořena Iniciativa evropských občanů a tato smlouva rovněž hovoří o potřebě vytvoření evropské energetické politiky, která má pro budoucnost Evropy velký význam. S nadějí očekáváme závěrečné ratifikace této smlouvy.
Silvia-Adriana Ţicău  
písemně. - (RO) Lisabonská smlouva umožní, aby vnitrostátní parlamenty umístily otázky vztahující se k Evropě na program vnitrostátní diskuse. V podstatě každý legislativní návrh pocházející z Evropské komise bude prozkoumán vnitrostátními parlamenty, aby se potvrdilo, že je v souladu s principem subsidiarity. Pokud třetina vnitrostátních parlamentů Komisi informuje, že došlo k porušení této zásady, pak má Komise povinnost svůj návrh přepracovat. Pokud polovina vnitrostátních parlamentů dospěje k názoru, že došlo k porušení principu subsidiarity, mají Evropský parlament a Rada povinnost vydat prohlášení, zda tato zásad byla dodržena či nikoli. Po přijetí jakékoli evropské legislativy mají vnitrostátní parlamenty právo do dvou měsíců od zveřejnění požádat Evropský soudní dvůr o její zrušení. Vzhledem k délce legislativního procesu na evropské úrovni umožní zařazení evropských témat na program vnitrostátních diskusí členským státům včas získat veškeré body a prováděcí instrukce, aby mohly vyvíjet své vlastní současně s evropskými. Lisabonská smlouva znovu potvrzuje, že hospodářství Evropské unie je sociálně-tržní a poskytuje EU nové pravomoci v oblastech, jako je boj proti změnám klimatu a energetická politika. Tyto pravomoci budou mít zvláštní význam zejména v souvislosti s energetickou závislosti EU na třetích zemích.
Rafał Kazimierz Trzaskowski  
písemně. - Irské schválení Lisabonské smlouvy představuje pro Evropu dobrou zprávu. Není pochyb, že Lisabonská smlouva Evropské unii prospěje tím, že zjednoduší rozhodovací proces a vytvoří lepší prostředí pro zvýšení jeho efektivity. Navzdory tomu, co tvrdí její kritici, Lisabonská smlouva nepřináší žádnou zásadní revoluci. Nikdy předtím však tolik nezáleželo na prováděcím procesu. Nástrahy se skrývají v podrobnostech. Svými inovacemi může Lisabonská smlouva například více zviditelnit EU na mezinárodní scéně. Mnohé ovšem závisí na konečném uspořádání, které rozhodne o povaze nových nástrojů, jakým je například Evropská služba pro vnější činnost. Proto je nutné, aby se Evropský parlament při každé příležitosti chopil své řádné role v procesu vytváření nového institucionálního uspořádání naplánovaného Lisabonskou smlouvou. Proces tím získá na transparentnosti, zvýší se jeho legitimita a podle mého názoru to přinese i lepší výsledky.
