Frihandelsavtal EU - Sydkorea (debatt)
Talmannen
Nästa punkt på dagordningen är debatten om den muntliga frågan till kommissionen av Daniel Caspary, Peter Šťastný, Paweł Zalewski, David Martin, Gianluca Susta, Kader Arif, Michael Theurer, Niccolò Rinaldi, Metin Kazak, Marielle De Sarnez and Jan Zahradil, för Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater) (PPE), gruppen Progressiva alliansen av socialdemokrater och demokrater i Europaparlamentet (S&D), gruppen Alliansen liberaler och demokrater för Europa (ALDE) och gruppen Europeiska konservativa och reformister (ECR), om frihandelsavtalet mellan EU och Sydkorea ( - B7-0001/2010).
Daniel Caspary
Fru talman, herr kommissionsledamot! Förhandlingarna om avtalet med Sydkorea är klara och dokumenten har undertecknats. Detta är mycket bra! Om vi emellertid ser till detaljerna i avtalet verkar det som att snabbheten gått före noggrannheten. Jag har fått intrycket att er föregångare ville att avtalet skulle undertecknas och vara klappat och klart till vilket pris som helst, så att hon åtminstone skulle ha kunnat uppvisa någon framgång under sin mandatperiod.
Vi känner till de många expertrapporter som framställdes innan förhandlingarna började och som tydligt angav avtalets många tänkbara fördelar för europeisk industri och för den europeiska ekonomin. Det är troligt att det blir en positiv påverkan på metallbearbetningssektorn, kemisk industri, läkemedels-, livsmedels- och serviceindustrierna. Alla dessa områden och flera andra hoppas att de ska dra stora fördelar av avtalet. De största protesterna kommer emellertid från bilindustrin. Det finns svårigheter med restitutionssystemet, med frågan om hur stort antal delar från utländska leverantörer som kan användas i bilar från Sydkorea och med frågan om miljönormer som fortfarande inte är löst.
Vi bör ta itu med detta och även under de kommande månaderna lösa många av de frågor vi fått kritik för genom att tillämpa skyddsmekanismerna och förordningen om skyddsåtgärder. Ledamöterna i denna kammare kan bara rösta för detta frihandelsavtal om vi har tagit itu med den berättigade oron från bilindustrin och kan införliva genuint effektiva lösningar i dessa skyddsmekanismer.
Texten om skyddsmekanismerna offentliggjordes på Internet i dag, men olyckligtvis har jag ännu inte haft en chans att läsa den. Jag skulle på min grupps vägnar vilja erbjuda er möjligheten att bli vår samarbetspartner för att upprätta en ändamålsenlig reglering på EU-nivå i syfte att se till att bilindustrins intressen beaktas i detta frihandelsavtal.
Gianluca Susta
frågeställare. - (IT) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Nya aktörer har kommit fram ur kulisserna och ut på världsscenen, och vissa av dem ansågs faktiskt vara utvecklingsländer för inte så länge sedan.
Detta måste leda till en förändring i vår inställning, kulturellt och på andra sätt, till den fria handeln och när det gäller de konkreta yttringarna av förhållandet mellan Europeiska unionen och dess största konkurrenter. Detta förhållande påverkas för närvarande av vissa magiska termer som ännu inte har kommit in i Europeiska kommissionens vokabulär. Dessa är ömsesidighet, europeiska intressen, kampen mot prisdumpning och kampen mot tullhinder.
Detta är bakgrunden till frihandelsavtalet med Korea, i vilket man för övrigt förväxlade två kommissionsledamöter - kommissionsledamoten med ansvar för den inre marknaden och kommissionsledamoten med ansvar för arbetsmarknaden - med vissa regeringar.
Vilka är egentligen fördelarna med denna bilaterala överenskommelse, när 50 procent av handeln mellan Europeiska unionen och Korea sker inom bilbranschen, när den bristande balansen mellan de 700 000 koreanska bilar som exporteras till oss och de 27 000 europeiska bilar som importeras av Korea är skriande uppenbar? Var finns det rimliga i att ge ett indirekt stöd på runt 1 600 euro för varje koreansk bil som säljs i Europa, när vissa europeiska regeringar finner det svårt att skapa drivkrafter för att köpa och sälja bilar för att stimulera konsumtionen? Hur kan vi också bortse från de allvarliga frågetecknen gällande textil- och elektronikindustrierna?
Vi kommer inte att nöja oss med att för femtioelfte gången få höra, herr kommissionsledamot, som Catherine Ashton sade innan er, att det finns fördelar för vår kemiska industri, läkemedelsindustrin eller jordbruks- och livsmedelsindustrin, för dessa är skandalöst obetydliga i jämförelse med konsekvenserna för textil- och elektronikbranscherna och framför allt för bilindustrin och området finansiella tjänster. Kan det vara så att Europa, till och med i den kris vi i dag befinner oss i, ännu en gång väljer det ekonomiska alternativet för sin utveckling?
Vi välkomnade alla det nya EU:s födelse i Lissabon med hoppfullhet. Men EU kan inte underlåta att ta ansvar för europeiska intressen i världen, särskilt inte i dag. Förenta staterna slår knut på sig självt för att försvara Boeing mot Airbus, och den argentinska regeringen hotar att expropriera Telecom.
I överenskommelsen med Korea legitimeras faktiskt s.k. pass-through-finansiering med Kina, något som hittills varit olagligt. Detta är den situation våra största företag tvingas arbeta i. Bakom dem finns hundratusentals arbetstagare, familjer som kan se sin framtid gå upp i rök, inte för att de producerar tjänster eller varor av undermålig kvalitet utan därför att undermåligt definierade intressen tillåts dominera över mer uppenbara och objektivt påvisbara intressen.
Vi förlitar oss på er lyhördhet, herr kommissionsledamot, och hoppas att ni kommer att undvika förhastade ratificeringar, som skulle kunna leda till oacceptabla beslut om en provisorisk tillämpning av överenskommelsens kommersiella sida i väntan på ratificeringen, eller i alla fall beslut som kommer att vara oacceptabla tills regleringen av den bilaterala skyddsklausulen har definierats tydligt. Antagandet av denna klausul är underställt det ordinarie lagstiftningsförfarande som ska ses som ett första steg mot en värdering av lämpligheten ...
(Talmannen avbröt talaren)
Michael Theurer
Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Med Lissabonfördraget inleds ett nytt kapitel i samarbetet mellan kommissionen, rådet och parlamentet. Rätten till medbeslutande för det europeiska parlament som har valts direkt av Europas medborgare ger oss möjlighet att återfå demokratin i besluten om handelspolitiken. Detta är rätt sak att göra, eftersom det får konsekvenser för anställda och konsumenter i medlemsstaterna.
En fri och rättvis handel är grunden för Europas välstånd. Vi måste därför bestämt göra motstånd mot alla protektionistiska tendenser. Frihandelsavtal som detta med Sydkorea kan vara ett viktigt sätt att stimulera handeln, tillväxten och sysselsättningen i världen. Det ligger dock i sakens natur med detta slags avtal att de beroende på hur de ser ut innebär större fördelar för vissa industrisektorer än för andra. Det är vår uppgift i parlamentet att noggrant ta ställning till inverkan på olika industrier och sektorer inom EU. För att kunna göra detta behöver vi få relevanta uppgifter och konsekvensbeskrivningar, och det är kommissionens uppgift att tillhandahålla dessa. Trots många förfrågningar från utskottet och i plenarmöten har vi ännu inte fått några uppgifter som vi anser vara tillfredsställande. Detta är skälet till att gruppen Alliansen liberaler och demokrater för Europa har gått samman med andra grupper för att ställa denna fråga.
Enligt den information vi har fått hittills innebär avtalet möjligheter för tjänstesektorn, verkstadsindustrin, tillverkningsindustrin, den kemiska industrin och jordbruksbranschen i den europeiska ekonomin. Det finns dock en oro för att avtalet kommer att få negativa konsekvenser för bilindustrin och textil- och elektroniksektorerna.
Frihandelsavtalet med Sydkorea är det enda avtal med ett utvecklat land som inte innehåller något förbud mot tullrestitutioner. Detta kan leda till ensidiga kostnadsfördelar för den sydkoreanska industrin. Som kommissionen har lovat oss vid flera tillfällen innehåller föreskrifterna om tullrestitutionen en skyddsklausul som tillåter ett åsidosättande om vissa villkor uppfylls. Det är dock mycket viktigt att vi förtydligar detta med tanke på de företag som berörs. Systemet måste gå att tillämpa i praktiken. Det får inte bli så att skyddsklausulerna är värdelösa för att företagen inte kan ge de bevis som behövs. Eftersom avtalet verkar innehålla ensidiga regleringar och blir normgivande för framtida avtal, till exempel med Indien eller med Sydostasiatiska nationers förbund, anser vi att ordalydelsen i skyddsklausulerna, i proceduren för att lösa tvister och i de andra regler som gäller tillämpningen av avtalet är av central betydelse.
Vi uppmanar därför kommissionen att lämna in frihandelsavtalet tillsammans med villkoren för dess tillämpning till parlamentet för godkännande. Vi vill ha ett snabbt beslut. Därför får ingen provisorisk version av avtalet tillåtas träda i kraft. Jag vet efter diskussioner med företag vilken stor inverkan tillämpningen har. Därför är min fråga till kommissionen följande: Kommer utvecklingen av den europeiska avdelningen för yttre åtgärder att leda till att den kommer att spela en mer betydande roll i handelspolitiken? Detta bör åtminstone enligt vår mening inkluderas.
Robert Sturdy
frågeställare. - Fru talman! Under ekonomiska nedgångar är det bara genom att öppna marknader och undanröja barriärer som vi kan återuppbygga vår industri, skapa arbetstillfällen och stimulera utvecklingen. Tack, herr kommissionsledamot, för era synpunkter under den föregående debatten.
EU-exportörer av konsumtionsvaror, elektronik, läkemedel, kemikalier och medicinsk utrustning representerar bara några av de sektorer som kommer att få enorma fördelar om icke-tariffära handelshinder tas bort. Förenkling av certifieringsprocedurer, insyn och förutsägbarhet när det gäller priser är sådant som kommer att innebära fördelar för konsumenten. På den koreanska konsumentmarknaden vill man å sin sida ha tillgång till typiskt europeiska jordbruksprodukter, t.ex. vin, sprit, kött och ost, som alla skyddas av ursprungsbeteckningar.
Det skulle dock vara fel att godkänna detta frihandelsavtal - som vi har hört många tala om - i det skick det är, och det finns många områden som kommissionen behöver förtydliga. Införlivandet av klausuler om tullrestitution har varit en viktig fråga för många av oss, som jag nämnde.
Ett frihandelsavtal måste bygga på principen om likvärdighet eller ömsesidig nytta, men den potentiella belastningen på europeiska biltillverkare är fortsatt oklar och är en källa till stor oro för oss. Kommissionen har försäkrat oss att Korea aktivt liberaliserar sina importbestämmelser. Den andel tullmedel som Korea kan återbetala enligt tullrestitutionen håller gradvis på att minskas. Förhandlarna är övertygade om att tullrestitutionens ekonomiska betydelse därför kommer att minska med tiden. Vilka bevis har kommissionen för att ge stöd åt detta argument? Kommer kommissionen om den ser sig själv upprepade gånger eller fortlöpande tillgripa denna skyddsmekanism att överväga att inleda omförhandlingar för att förlänga övergångsperioden?
Herr kommissionsledamot! Jag ser fram emot ett nära samarbete med er om det nya kommande avtalet.
Karel De Gucht
Fru talman! Jag vill tacka parlamentsledamöterna för deras muntliga fråga, som visar att det finns ett intresse inom Europaparlamentet för frihandelsavtalet mellan EU och Sydkorea.
Eftersom detta kommer att bli det första frihandelsavtal som Europaparlamentet tillfrågas om att formellt godkänna enligt Lissabonfördraget välkomnar jag verkligen detta tillfälle att svara på de många frågeställningar om frihandelsavtalet som togs upp i den muntliga frågan. Jag kanske inte kommer att kunna ge detaljerade svar på allt som togs upp i frågan, men jag tar gärna upp det i en eventuell följdfråga.
Avtalet mellan EU och Sydkorea är inte bara det första frihandelsavtal som förhandlats fram av EU med ett land i Asien, utan också ett av de mest ambitiösa och omfattande frihandelsavtal som någonsin förhandlats fram av Europeiska unionen. Efter mer än två års förhandlingar undertecknades frihandelsavtalet den 15 oktober förra året.
Under hela förhandlingsprocessen stod kommissionen i nära kontakt med parlamentet. Mot bakgrund av detta välkomnar kommissionen den resolution om Korea som röstades fram av parlamentet i december. Många av de frågor som togs upp i denna resolution har lösts i frihandelsavtalet.
Under hela processen pågick också en dialog med det civila samhället, och en långsiktig konsekvensbeskrivning gjordes för handeln. Frihandelsavtalet håller för närvarande på att översättas. Kommissionen räknar med att i slutet av mars för rådet kunna presentera besluten om att godkänna underskriften av frihandelsavtalet och att dessutom slutföra arbetet med avtalet. Målet är att skriva under avtalet i april.
Kommissionen håller för närvarande på att slutföra sin analys av om avtalet också ligger inom medlemsstaternas ansvarsområde. I så fall måste frihandelsavtalet ratificeras av alla medlemsstater innan det formellt träder i kraft. Eftersom denna process kan ta tid kan det bli nödvändigt för kommissionen att föreslå att avtalet tillämpas provisoriskt innan det träder i kraft. Beslutet om den provisoriska tillämpningen fattas av rådet efter förslag från kommissionen.
Kommissionen är väl medveten om önskemålet från parlamentet om att kunna ge sina synpunkter på frihandelsavtalet innan det tillämpas provisoriskt. Kommissionen kommer att fortsätta att försöka att tillsammans med rådet och parlamentet hitta bästa sättet att se till att detta sker på ett sätt som inte orsakar onödiga förseningar. Det är av största vikt att vi får avtalet att träda i kraft så snart som möjligt.
I fråga om förordningen om skyddsåtgärder tänker kommissionen presentera sitt förslag om en sådan förordning för rådet och Europaparlamentet under de kommande veckorna, och hoppas det kommer att bli möjligt att godkänna denna lagstiftning snabbt för att den ska kunna träda i kraft så snart som möjligt i förhållande till när frihandelsavtalet träder i kraft.
Frihandelsavtalets ekonomiska fördelar kommer till största delen EU till godo. Det kommer att befria EU:s exportörer av industri- och jordbruksprodukter från koreanska tullar, så att de slipper betala 1,6 miljarder euro per år i tullavgifter, varav hälften omedelbart från den dag då avtalet träder i kraft. Uppenbart är att de potentiella förtjänsterna genom dessa tullbesparingar är ännu större, eftersom handeln mellan EU och Korea förväntas öka i framtiden.
Enligt en undersökning kommer frihandelsavtalet att skapa en betydande mängd ny handel med varor och tjänster på 19,1 miljarder för EU jämfört med 12,8 miljarder för Korea. I de undersökningar som gjorts har man inte kunnat se några sektorer som skulle påverkas negativt av frihandelsavtalet, men om allvarliga skadeverkningar skulle uppstå eller riskera att uppstå skulle kommissionen inte tveka att aktivera de skyddsmekanismer som finns inskrivna i avtalet. Låt mig också påminna er om att vi om detta skulle behövas har möjlighet att använda de stödåtgärder som är tillgängliga genom Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter.
I fråga om immateriella rättigheter innehåller frihandelsavtalet ambitiösa åtaganden som går utöver WTO:s regler. Dessutom har kommissionen varit noga med att se till att inga delar av frihandelsavtalet står i motsättning mot EU:s lagstiftning.
När det gäller konsekvenserna för protokollet om kulturellt samarbete skulle frihandelsavtalet ange ett ramverk för att inleda en politisk dialog om samarbete och möjliggörandet av ett utbyte på området kulturella aktiviteter. Det är framför allt ett uttryck för EU:s engagemang för att aktivt arbeta för 2005 års Unescokonvention om skyddet för och främjandet av de kulturella uttryckens mångfald.
När det gäller ursprungsregler resulterade förhandlingarna med Sydkorea i ett antal ändringar som står i överensstämmelse med den pågående processen för att ändra sådana regler. Dessa ändringar innebär förenklingar, och är därmed ett svar på en specifik begäran från Europaparlamentet. Samtidigt har hårda regler upprätthållits för alla känsliga sektorer.
Kommissionen har ägnat särskild uppmärksamhet åt att skapa en ny möjlighet till marknadstillgång i Korea för frukt och grönsaker från Europa. För att uppmuntra Korea att öppna sin marknad har vi tagit bort Europeiska unionens införselpriser utom för de tre känsligaste produkterna: tomater, apelsiner och koreanska citrusfrukter.
Genom frihandelsavtalet öppnas naturligtvis också EU-marknaden för koreanska produkter. För att vår industri ska skyddas mot importökningar som orsakar eller riskerar att orsaka skador innehåller frihandelsavtalet en effektiv skyddsmekanism.
Denna skyddsklausul kan åberopas från och med det att frihandelsavtalet träder i kraft. Kommissionen kommer att övervaka EU-marknaden och den koreanska importen för att bedöma behovet av att åberopa skyddsklausulen, och kommer att vara beredd att använda den om villkoren för att göra detta uppfylls.
Samma sak gäller för den särskilda klausulen om tullrestitution, som kan åberopas på grundval av allmänt tillgänglig handelsstatistik för import till och export från Korea.
Jag känner till de farhågor som uttryckts, framför allt av bilindustrin inom EU, om villkoren för tullrestitution i frihandelsavtalet, men jag vill betona att tullrestitution är tillåten redan nu och används av exportörer både i Korea och inom EU. Inga nya fördelar uppstår alltså genom att den behålls i frihandelsavtalet. Den nuvarande ekonomiska effekten av tullrestitutionen är mycket liten, och motsvarar ungefär en åttondel av värdet av de koreanska tullkoncessionerna.
När det gäller bilar visar de undersökningar som gjorts att det genomsnittliga utländska innehållet i koreanska bilar är mellan 10 och 15 procent. Om det utländska innehållet skulle öka i betydande grad skulle det motverkas effektivt av den särskilda klausulen om tullrestitution.
Det kan inte uteslutas att tillämpningen av frihandelsavtalet kan ge upphov till olika synsätt och tolkningar hos respektive part. För hanteringen av sådana situationer innehåller frihandelsavtalet en tvistlösningsmekanism som kan tillämpas snabbt och effektivt. Kommissionen kommer noggrant att övervaka Koreas uppfyllande av sina åtaganden och kommer inte att tveka att åberopa förfaranden för tvistlösning om sådana är berättigade.
Frihandelsavtalet skulle också bryta ny mark när det gäller miljöskydd och respekten för arbetstagares rättigheter, eftersom det innehåller omfattande bestämmelser för många olika sociala och miljörelaterade standarder. Omfattningen av dessa bestämmelser är större än i något jämförbart avtal. För att dessa bestämmelser ska respekteras innehåller frihandelsavtalet ett starkt ramverk för övervakningen av deras genomförande, genom medverkan av civilsamhället, näringslivet, fackföreningar och icke-statliga organisationer.
Slutligen vill jag meddela att Korea och EU har diskuterat möjliga förändringar av schemat för tullavvecklingen. Dessa förändringar skulle bland annat innebära att produkter som klassificeras under tre och fem år skulle omfattas av fyraåriga respektive sexåriga tullreduktioner, så att tullen skulle avskaffas ett år senare än enligt det ursprungliga schemat.
Även om detta är en blygsam uppoffring i förhållande till våra offensiva intressen ansåg vi att en sådan justering skulle vara lämplig, med hänsyn till känsligheten inom vissa sektorer. Korea har sagt att man är beredd att gå med på dessa ändringar om de känsliga frågorna på båda sidor respekteras i lika grad.
Ivo Belet
Herr kommissionsledamot! Först av allt vill jag önska er lycka till i er nya roll. Vi befinner oss i ekonomiskt besvärliga tider, men vi vet att ni inte är rädd för dem.
I detta frihandelsavtal med Sydkorea finns det som ni säger utan tvekan mycket som är positivt för EU, men för vår biltillverkningsindustri är och förblir det ett katastrofalt avtal. Daniel Caspary påtalade också detta. Ta bara en titt på siffrorna, herr kommissionsledamot. För varje bil som vi exporterar till Sydkorea från Europa kommer det 15 från andra hållet. Vi har för närvarande en kvot på 15:1, och det beror främst på icke-tariffära handelshinder för handel i Sydkorea.
Det är inte heller någon tillfällighet att en tillverkare som General Motors återkallar sitt beslut att bygga sin nya, lilla SUV-modell i Europa, närmare bestämt på sin fabrik i Antwerpen, och i stället flyttar hela projektet till Sydkorea. Det kommande frihandelsavtalet med Sydkorea är den direkta orsaken till detta beslut. Jag anser inte, herr kommissionsledamot, att vi kan acceptera detta och bara sopa det under mattan genom att hävda att många andra sektorer i Europa kommer att få fördelar.
Jag anser att vi fortfarande har mycket tid på oss för att göra något åt den här situationen när det gäller vår bilindustri, och ni gjorde helt rätt i att hänvisa till säkerhetsklausulen. Jag godtar att sådana säkerhetsåtgärder finns, men det vi främst begär är att en grundläggande översyn görs av detta avtals inverkan på bilbranschen. Siffrorna och utvecklingen är alltför alarmerande. Under alla förhållanden är det så - och ni vet mer om detta än jag - att den amerikanska regeringen förhandlar med Sydkorea om att göra ändringar i ett liknande avtal som de har.
Glöm inte, herr De Gucht, att bilindustrin fortfarande är Europas viktigaste industrisektor. Vi talar om väldigt många jobb, som befinner sig under ett starkt hot just nu. Enligt min mening får vi inte tillåta att fler arbetstillfällen sätts på spel, och vi uppmanar er därför att införa ytterligare garantier i detta avtal.
David Martin
för S&D-gruppen. - (EN) Herr talman! Jag anser att detta koreanska frihandelsavtal är viktigt av tre skäl. För det första är det, som ni har påpekat, en överenskommelse som gynnar både den koreanska ekonomin och EU:s ekonomi. Den är till fördel för konsumenter och arbetstillfällen, och genom denna överenskommelse finns det också - som ni helt rätt påpekade - en möjlighet att öka våra handelsflöden med Korea med 19 miljarder.
För det andra, och mot bakgrund av den debatt vi just haft, utgör avtalet ett mycket gott exempel inom ramen för den nuvarande globala finanskrisen. Om två stora ekonomier som EU och Korea kan enas om ett frihandelsavtal, driver det också på andra parter. Exempelvis Japan har visat ett mycket större intresse för ekonomiska förbindelser med EU än vad landet gjorde för bara några år sedan, och det beror delvis på det koreanska avtalet.
Å andra sidan upptäcker nu plötsligt koreanerna att Förenta staterna återvänder och knackar på deras dörr, och vill att KorUS-avtalet ska komma igång igen.
Det tredje skälet - som förvisso är mer lokalt, men jag hoppas att kollegerna här i parlamentet har det i åtanke - är att detta är viktigt för parlamentet, för flera av de krav som vi fört fram i mitt betänkande har uppfyllts av kommissionen. Jag hinner inte gå igenom alla dessa men jag vill bara ge er några exempel.
För det första påpekas i betänkandet att vi är i behov av ett mycket bättre tillträde till den koreanska jordbruksmarknaden. De koreanska jordbrukstullarna kommer att sänkas med 75 procent under avtalets första sju år. Vi ville att våra geografiska beteckningar skulle skyddas, att vår whisky, vår champagne, våra viner, vår skinka osv. ska skyddas i Korea till följd av detta avtal. Som en av kollegerna påpekade är dessa beteckningar inte obetydliga. Skotsk whisky säljs redan för motsvarande 137 miljoner brittiska pund årligen till den koreanska marknaden så i och med detta avtal kan vi förvänta oss en väsentlig ökning.
Vi krävde att icke-tariffära handelshinder skulle åtgärdas, vilket särskilt kommer att gynna bilindustrin. Vi ville ha en förbättrad handel med miljövänliga varor. Inom ramen för detta avtal kommer våra miljövänliga varor och tjänster, efter tre år, att praktiskt taget ha ett tullfritt tillträde till den koreanska marknaden, samtidigt som deras miljövänliga varor och tjänster kommer att ha ett tullfritt tillträde till våra marknader.
Som parlament krävde vi förbättrade sociala och miljömässiga standarder. Korea har sedan förhandlingarna inletts undertecknat fyra ILO-konventioner, och ett forum för handel och hållbar utveckling kommer att etableras som ett resultat av avtalet. Detta kommer att göra det möjligt för det civila samhället i Korea att se till att ett utvidgat tillträde till marknaden åtföljs av förbättrade arbets- och miljönormer.
Allt detta har parlamentet efterfrågat. Det skulle vara löjligt och egensinnigt av oss att ta avstånd från dessa krav, när vi väl har uppnått dem.
Är detta ett fulländat avtal? Givetvis är det inte det. Finns det något i avtalet som jag inte skulle vilja se där? Givetvis finns det det, men förhandlingar innebär att man är tvungen att ge och ta. Är detta på det hela taget ett bra avtal för EU? Ja. Är det ett bra avtal för Korea? Ja. Är det, potentiellt sett, ett bra avtal för världsekonomin? Ja. Så vi bör inte vackla i denna fråga. Vi bör gå vidare och underteckna avtalet.
Niccolò Rinaldi
för ALDE-gruppen. - (IT) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Detta är en klassisk fråga där EU:s institutioner utnyttjar sitt renommé hos industriidkare, arbetstagare och europeiska konsumenter.
Ett frihandelsavtal är alltid positiva nyheter, en hörnsten för stabilitet och för världens framgång, och i än större utsträckning när avtalet utgör EU:s första framgångsrika bilaterala handelspolitik, efter år av besvikelser. Kanske har man emellertid, av just denna anledning, i viss mån skyndat sig att befästa avtalet. Det är nästan som om kommissionen varit frestad att sluta avtal till vilket pris som helst.
Även om WTO godtar tullrestitution, och trots att detta redan praktiseras, är det för oss i Alliansen liberaler och demokrater för Europa i själva verket ett exportstöd, och ett försvagande av ursprungsregeln är ett steg tillbaka i fråga om öppenhet. Dessa två principer kommer snart att utgöra ett prejudikat för våra handelspartner. Vi vet att kommissionen har varit hård i förhandlingarna, men som det koreanska ordspråket lyder: ”Även den bästa gör sina misstag”.
Vi får ofta höra att kommissionen håller på att förlora sin förmåga att skydda de befogade intressena hos producenter, arbetstagare och konsumenter, och något gick definitivt fel i kommissionens förbindelser med industrins båda sidor under den förhandling som ibland kritiserades för sin bristande öppenhet och insyn.
Varje EU-medborgare förväntar sig att vi alla, både kommissionen och parlamentet, ska uppvisa politisk känslighet. Den europeiska industrin går inte vidare bra, och det är meningslöst att vissa medlemsstater ska bevilja stöd till bilindustrin, vilket jag i förbigående motsätter mig fullständigt. Å andra sidan riskerar vi, i och med detta avtal, att införa stöd för koreansk export.
Vi vet alla att dessa avtal är komplicerade, och att det också finns flera fördelar som bör välkomnas, t.ex. avskaffandet av koreanska tullavgifter, erkännandet av europeiska certifieringar, nya möjligheter för europeiska tjänster och skydd av geografiska beteckningar. Delvis av denna anledning har jag ingen önskan att gå samma väg som Förenta staterna, där ett avtal med Korea har väntat på att ratificerats under åratal, och där en del till och med vill återuppta bilindustrins verksamhet.
Detta är kommissionens krav, nämligen att avtalets text måste utgöra en del av ett helhetspaket som består av tre dokument, dvs. frihandelsavtalet som överlämnas för ratificering, genomförandeåtgärder, i synnerhet med hänsyn till tullrestitution, samt förordningen om skyddsklausul. Om möjligt skulle jag också lägga till alternativet om tillträde till fonden för justering för globaliseringseffekter för de områden som kan komma att beröras av detta avtal.
Herr kommissionsledamot! Vi hoppas få se samtliga dokument tillsammans och vi anser framför allt att vi, inom ramen för det ordinarie lagstiftningsförfarande som inrättades i och med Lissabonfördraget, bör utesluta varje form av interimsavtal, vilket vi skulle motsätta oss eftersom vi vill arbeta tillsammans.
Yannick Jadot
för Verts/ALE-gruppen. - (FR) Herr talman! Som ni nämnde är detta avtal banbrytande. Det bryter nya vägar, men inte nödvändigtvis på det sätt som vi diskuterar. Kanske upptäcker vi, i själva verket för första gången, att förhandlingarna resulterat i att några förlorat, vilket man får godta, men detta sker inom ramen för handelsförhandlingar med tredjepart. Det sker inte inom ramen för Lissabonstrategin, och inte inom ramen för en industripolitik där man beslutat vem i EU som kommer att dra det kortaste strået i en öppen handelsförbindelse.
För det andra är avtalet också banbrytande på grund av att det i handelsförhandlingar vanligtvis är jordbrukssektorerna som motsätter sig och industrisektorerna som är tillfreds. I detta fall ser vi att det är det motsatta som gäller. För första gången är det bokstavligt talat de större industrisektorerna som klagar över de beslut som fattats av EU.
För det tredje är avtalet banbrytande eftersom ni hänvisar till en minskning med 1,6 miljarder euro i tullavgifter, som vi kommer att dra nytta av på den koreanska marknaden. Exakt vad innebär emellertid dessa siffror? Jag är vald företrädare för den västfranska regionen, och mer specifikt Bretagne. Om ni har besökt Bretagne, herr De Gucht, känner ni till att grönalgen och det förorenade grundvatten som är knutet till den intensiva svinuppfödningen utgör ett allvarligt problem i dessa dagar.
Nu får vi höra att vi kommer att tjäna en liten summa pengar på grisar genom att handla med Sydkorea. Verkligheten i den region jag företräder är att den intensiva svinuppfödningen leder till förlorade arbetstillfällen, ett förlorat mervärde, förlorad turism, och följaktligen är vi i min hemregion förlorarna i detta avtal. I er totala beräkning kanske människor vinner på detta avtal, men i en region som den jag företräder, är man förlorare.
Slutligen är avtalet återigen banbrytande eftersom man för första gången kommer att kräva ett miljömässigt undantag. Vi får ständigt höra att EU är en oomtvistad och obestridd ledare i kampen mot den globala klimatförändringen. Verkligheten är att vi är hänvisade till förhandlingar om undantag med Sydkorea i fråga om koldioxidutsläpp från bilar, till följd av att billobbyn har varit mycket mäktig i EU när det gällt att pressa tillbaka tidsfristen för införandet av begränsningar för koldioxidutsläpp, och därför är unionen nu tvungen att beviljas undantag utomlands.
Vi anser därför återigen att när det gäller en strategi för industrin, för våra företag och för valet av ekonomi är det mer sannolikt att EU kommer att lida av detta avtal än att utforma det. Ni har talat om Lissabonstrategin, miljövänlig ekonomi och innovationer. Jag kan inte se hur det ska kunna främjas inom ramen för detta avtal.
Slutligen är ert tillvägagångssätt när ni diskuterar ofta mycket balanserat, men så snart människor börjar tala om skatter, så plötsligt ... När det gäller den koldioxidskatt vid gränserna som nämndes under er utfrågning och nu Tobinskatten är jag övertygad, herr De Gucht, att före slutet av er mandatperiod kommer kommissionen att bli tvungen att säga sin mening rakt ut om Tobinskatten för det är numera ett viktigt redskap för att reglera finansmarknaderna.
James Nicholson
för ECR-gruppen. - (EN) Herr talman! För det första vill jag ta tillfället i akt och välkomna er, herr kommissionsledamot, till er nya befattning, och jag önskar er en mycket framgångsrik mandattid. Jag vill också ta tillfället i akt och säga att det är bra att vi har denna debatt här i kväll och talar öppet om vissa saker.
Sanningen är den att förhandlingarna har varit långa och utdragna, och jag välkomnar definitivt kommissionsledamotens uttalande om att han hoppas att snart kunna avsluta detta.
Ett undertecknande av detta avtal kommer att medföra väldiga fördelar för både EU och Korea. Jag känner till att det finns vissa farhågor och jag har också lyssnat till dem. Vi har hört dem här i kväll i fråga om bilindustrin. Men jag anser att om vi tänker vara beroende av bilindustrin - vi kommer att försvara den till fullo - då anser jag att vi väljer fel område för att göra detta, och vad beträffar mig själv skulle General Motors definitivt inte vara mitt viktigaste område.
Jag delar dessa farhågor, och jag delar en del av den verkliga oro som många människor känner, och jag förstår den. Men jag anser att möjligheterna uppväger denna oro, och jag anser också att om vi alltid ska agera förbehållsamt så kommer vi inte att uppnå någonting.
Så vi måste se möjligheterna och fånga dem, och inte fästa avseende vid det som är negativt. Vi får inte glömma att detta avtal också har ett politiskt innehåll, eftersom norr om Sydkorea finns en mycket aggressiv fiende, och jag anser att vi dessutom sänder ett budskap om vem det är vi stöder.
Vi måste således göra allt som står i vår makt för att bryta de hinder som finns i denna särskilda region. Avtalet kommer att visa att vi stöder utvecklingen.
Jag har haft möjligheten att åka dit, och jag vet att människor i det området är mycket benägna att gå framåt och följa med sin tid. Det finns ett uppenbart och synligt stöd mellan människor i nord och syd när man besöker ett område som Kaesong. Jag anser att detta är ett fantastiskt tillfälle för oss att gå vidare.
Jag vill bara fråga kommissionen, för det första, vad den har att säga om tillhandahållandet av tvistlösningsmekanismen och hur den kommer att fungera i praktiken? Mer specifikt, hur snabbt kommer vi att kunna använda denna mekanism i händelse av en allvarlig störning på marknaden?
João Ferreira
för GUE/NGL-gruppen. - (PT) Herr talman, herr kommissionsledamot! Vi har fördömt de katastrofala konsekvenser som avregleringen av den globala ekonomin medfört för flera ekonomiska sektorer, särskilt inom vissa medlemsstater och regioner där man är mest beroende av dessa sektorer. Det handlar om tillintetgörandet av produktiv verksamhet och förlorade arbetstillfällen, allvarliga följder för förmågan att skapa och sprida välstånd, ett ökat beroende av utländska marknader, en kronisk och växande handelsobalans; i korthet ett ekonomiskt och socialt sammanbrott.
Det handlar också om attackerna på arbetstagarnas rättigheter, social dumpning, ruineringen av miljontals små producenter och flera små och medelstora företag. Detta är konsekvenser av en successiv liberalisering av den internationella handeln, vilket liberaliseringens förespråkare inte kan ignorera. Jag erinrar om beklädnads- och textilindustrin, som är särskilt relevant för detta avtal. I en undersökning från generaldirektoratet för sysselsättning och Eurofund redogör man för scenarier som talar för en minskning med 20-25 procent av gemenskapens arbetstillfällen till 2020. Samtidigt erkänner man scenarier där 50 procent av arbetstillfällena inom denna sektor kommer att gå förlorade. Jag erinrar emellertid också om sektorer som t.ex. elektroniksektorn och underleverantörer inom bilindustrin, som redan nämnts här. Dessa anmärkningar ger upphov till frågor som förblir obesvarade.
Vilka åtgärder kommer att vidtas för att skydda dessa sektorer, och för att åstadkomma annat än att bara mildra effekterna av förlorade arbetstillfällen? Vilka försvarsmekanismer och garantier finns som skydd mot aggressiv export? När och hur kommer vi att kunna få metoder för att effektivt ta itu med företagens utlokaliseringar? Enligt förslaget från denna grupp ska budgeten för 2010 omfatta en ny budgetrubrik för åtgärder inom textil- och skoindustrin samt inrättande av ett gemenskapsprogram för sektorn. Vilka är huvudinslagen i detta program?
Herr kommissionsledamot! Rättvisa ekonomiska förbindelser måste upprättas omgående. Dessa måste tjäna folket och deras hemländer, snarare än vissa ekonomiska grupper eller de som finansierar EU. Att försvara varje lands rätt till en hållbar produktion har varit nödvändigt för framtiden, för den nya ekonomiska, sociala, energiinriktade och miljömässiga rationalitet som den nyliberala modellen inte bara har misslyckats med att åstadkomma utan också gjort till en omöjlighet.
Anna Rosbach
för EFD-gruppen. - (DA) Herr talman! Jag håller inte med föregående talare. Jag välkomnar i själva verket frihandelsavtalet med Sydkorea. Såvitt jag förstår ligger det i EU:s intresse att främja så nära förbindelser som möjligt mellan EU och Asiens demokratiska länder, däribland Sydkorea.
Under en lång tid har det varit en obalans i handeln mellan EU och Sydkorea till följd av protektionism, mellan EU med sin frihandel och Sydkorea med sin protektionism. För några decennier sedan var Sydkorea ett jordbrukssamhälle. Det har snabbt utvecklats till ett industrisamhälle, där 81 procent av befolkningen numera lever i städerna. Landet är nu världens elfte största ekonomi och EU:s fjärde största handelspartner.
Sydkorea är en viktig allierad i ett strategiskt betydelsefullt område. I prognoserna antas landet få en ännu mer dominerande position inom den högteknologiska sektorn inom loppet av en tioårsperiod.
Sydkorea är tvunget att konkurrera med den ekonomiska och militära jätten i norr, dvs. Kina, som samtidigt är landets viktigaste handelspartner. När det gäller konkurrensen har Kina nästan outtömliga resurser i form av billig arbetskraft. Följaktligen är Kina också landets största konkurrent inom handeln. Genom att införa kvalitetskrav på Sydkorea kan EU bidra till att göra landets varor bättre lämpade för export till Förenta staterna och EU - mycket bättre än varorna från Kina, och jag antar att vi alla är intresserade av att åstadkomma något sådant.
Detta frihandelsavtal kommer, som redan påpekats, att avlägsna tullar motsvarande 1,6 miljarder euro årligen. Detta kan vara mycket positivt generellt sett, men min fråga är om Sydkoreas handel och industri har avreglerats i tillräcklig utsträckning och om färdplanen för frihandelsavtalet kan infrias, med hänsyn till att Sydkorea fortfarande ger ett extraordinärt stöd till vissa industrier såsom läkemedelsindustrin och elektroniksektorn.
Peter Šťastný
(EN) Herr talman! Under de senaste månaderna har EU genomgått flera förändringar och övergångar. Vi har haft tre kommissionsledamöter med ansvar för internationell handel, två rådsordförandeskap samt Lissabonfördraget.
Under denna tid diskuterade jag med alla topptjänstemän om behovet av att finjustera frihandelsavtalet mellan Sydkorea och EU, för att få med oss de industrier som är djupt missnöjda, i synnerhet EU:s bilindustri.
De starkaste argumenten fanns i huvudsak på området för skyddsklausul om tullrestitution och icke-tariffära handelshinder. När den nya kommissionsledamoten, som svar på min fråga under utfrågningarna, konstaterade att klausulen om tullrestitution förtjänade att undersökas närmare kände jag mig optimistisk. Till och med Förenta staterna har skjutit upp sitt frihandelsavtal med Sydkorea till följd av delvis liknande invändningar från bilindustrin.
Detta är det första frihandelsavtalet av större betydelse. Detta är en mall. Vi måste göra den korrekt. Konkurrensvillkoren måste vara rättvisa för båda parter. Snälla ni, missförstå mig inte. Jag är en stark anhängare av frihandelsavtal. Jag inser att de har en positiv inverkan på BNP och sysselsättningen, men vi måste också förstå att när konkurrensfördelen är ensidig kommer vinsterna att minska, och i värsta fall kan de till och med bli negativa.
Arbetstagarna i EU förtjänar bättre än så. Kanske bör vi vända oss till vår transatlantiska partner och tillsammans kräva små justeringar som åtminstone delvis kunde tillfredsställa dessa jätteindustrier och få de nya frihandelsavtalen att fungera snarast möjligt. Det kommer alltid att finnas vissa inslag som är otillfredsställande, men på det hela taget måste frihandelsavtalen vara till fördel för medborgare på båda sidor. Det är mitt ansvar att övervaka situationen och se till att mina väljare, och EU:s medborgare, får ett rättvist avtal.
Kader Arif
(FR) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Redan i september diskuterade vi frihandelsavtalet mellan EU och Korea här i plenum. Redan då uttryckte några av oss farhågor om de negativa konsekvenserna av detta avtal, särskilt med avseende på bilindustrin. Vi trodde inte att händelserna skulle visa att vi så snabbt fick rätt.
Den 21 januari meddelade Opel att fabriken i Antwerpen skulle läggas ned, och att produktionen skulle utlokaliseras till Sydkorea. ska vi förmodas tro att detta beslut inte har något att göra med att man nyss förhandlat om frihandelsavtalet? Låt mig notera ett samband här. Under denna period av ekonomisk kris, då arbetstagarna varit de första som fått betala för finansiärernas misstag, är kommissionen förpliktad att mer än någonsin tidigare beakta vilka konsekvenser det förhandlade avtalet kommer att få för sysselsättningen.
Det är inte längre möjligt att ge ett förenklat svar till dessa arbetstagare, som kommer att ha mycket svårt att hitta ett nytt jobb, vilket vi är fullständigt medvetna om. Vi kan inte säga till dem att den internationella handeln är ett spel med vinnare och förlorare, och att det tyvärr är de som kommer att offras, vilket vi inte kan göra något åt.
Vi förväntar oss svar från er i dag, herr kommissionsledamot. Först och främst vill vi veta om ert generaldirektorat har utvärderat vilka följder avtalet kommer att få för sysselsättningen i EU, för jag måste säga er att det belopp som girigt har meddelats, dvs. den vinst på 19 miljarder euro som europeiska exportörer förväntas göra, inte övertygar oss. Var kommer dessa siffror ifrån? På vad slags undersökning grundar de sig? Om vi emellertid bortser från de förväntade positiva effekterna, har även de negativa effekterna beaktats?
Kommissionen har utarbetat en förordning om metoderna för att genomföra skyddsåtgärder inom ramen för detta avtal. Dessa metoder gäller i synnerhet klausulen om tullrestitution, en fördel som aldrig tidigare har beviljats, inte ens till våra handelspartner i utvecklingsländerna. De förslag som lagts fram omfattar komplicerade förfaranden för att mobilisera och genomföra skyddsklausuler.
Inte desto mindre känner jag tillförsikt eftersom parlamentet, för första gången någonsin, snart kommer att kunna yttra sig om denna text inom ramen för det ordinarie lagstiftningsförfarandet. Jag vill emellertid påpeka att EU:s sysselsättningsproblem inte kommer att lösas genom förmildrande åtgärder som vidtas från fall till fall. Därför efterlyser jag, tillsammans med min grupp, att man till sist ska utarbeta en verklig europeisk industripolitik, dvs. en politik som rymmer en genuin strategi för våra industriers framtid.
Inom ramen för finanskrisen och den intensifierade globala konkurrensen bör denna industripolitik samordnas effektivt med den gemensamma handelspolitiken så att våra frihandelsavtal inte leder till förlorade arbetstillfällen i EU.
En annan fråga som vi förväntar oss att ni förtydligar gäller det protokoll om kulturellt samarbete som finns med i avtalet. Flera medlemsstater har reagerat mycket skarpt på att förhandlingar inletts med Korea, ett land som inte har ratificerat Unescokonventionen om skydd för och främjande av mångfalden av kulturyttringar.
Jag fördömer själva principen om att inleda förhandlingar om denna fråga, och jag anser att kulturfrågor bör hanteras separat från handelsförhandlingar, och placeras i händerna på kommissionsledamoten med ansvar för kultur, för att undvika att denna fråga blir en förhandlingsfråga under samma rubrik som konventionella varor eller tjänster.
Avslutningsvis är ni, herr kommissionsledamot, medveten om hur viktigt det är för ledamöter av Europaparlamentet att få fullständig information om pågående förhandlingar, och att man görs delaktig i samtliga skeden, från och med den tidpunkt då förhandlingsmandatet definieras. Om vi bortser från våra olika tillvägagångssätt vill jag påpeka att ett bättre samråd med parlamentet under det förberedande skedet skulle ha gjort det lättare för oss att förstå den strategi man följt.
Därför litar jag på att jag kan räkna med ert och kommissionens stöd när det gäller att bistå oss i framtida arbeten, och att var och en agerar inom ramen för hans eller hennes ansvarsområde, men alltid till fördel för en handelspolitik som självklart ligger på en mer europeisk nivå, men som framför allt är rättvisare.
Talmannen
Tack, herr Arif, men tolkarna har fortfarande problem med att hänga med er. De signalerar till mig för att tala om att de inte hinner med. Det är för all del bra att hålla ett långt tal, mycket längre än talartiden tillåter, men faktum är att det inte tolkas.
Det är alltså bara ni själv och de fransktalande i kammaren som förstår vad ni säger.
Ramon Tremosa i Balcells
(EN) Herr talman! Förslaget om ett frihandelsavtal mellan EU och Sydkorea har av den katalanska och europeiska bilindustrin ansetts vara orättvist och obalanserat.
Bilindustrin och den europeiska textilindustrin har uttryckt oro i specifika frågor som t.ex. systemet med tullrestitution och skyddsklausulen. Även Europeiska fackliga samorganisationen har kritiserat detta frihandelsavtal. Sydkorea har ännu inte ratificerat någon av de grundläggande konventionerna från Internationella arbetsorganisationen. Sydkorea forstätter att motarbeta fackliga rättigheter.
Vidare är vi medvetna om att, inför detta frihandelsavtal med Sydkorea, fanns det en tydlig splittring mellan kommissionens ledamöter och även hos kommissionens tjänsteavdelningar, i synnerhet GD Skatter och tullar och GD Handel, i fråga om systemet med tullrestitution.
Enligt GD Skatter och tullar skapar systemet med tullrestitution ekonomisk snedvridning eftersom det egentligen är ett exportstöd. Detta bör skapa en tydlig konkurrensfördel för den koreanska industrin gentemot den europeiska industrin inom EU.
Samma koreanska organ för handel och investering har beräknat denna fördel till minst 1 300 euro per bil. Anser kommissionen att detta frihandelsavtal är ett avtal som medför rättvis handel? Kommer den nya kommissionen ge parlamentet en fullständig, uppdaterad konsekvensbeskrivning och analys av detta system med tullrestitution?
Paweł Zalewski
(PL) Herr talman! Vi diskuterar i dag ett mycket viktigt avtal som kommer att vara vägledande för avtal med andra länder i Fjärran Östern. Därför behövs noggrannt övervägande och analys. Vi får inte låta oss pressas att agera för snabbt. Jag är för fri konkurrens och jag tror att det utan tvekan stabiliserar den politiska situationen och den ekonomiska utvecklingen, men det måste vara en balanserad konkurrens. Konkurrensen måste ske på grundval av teknik eller tillverkningskostnad, inte instrument som tullrestitution, som ingår i avtalet och, helt ärligt, enbart gynnar en part.
Vi har ekonomisk kris, och vi måste vara särskilt uppmärksamma på situationen i Europa - vi måste ta särskilt ansvar för den europeiska industrins framtid. Det handlar inte bara om fordonsindustrin, utan även om elektronik- och textilindustrin. Flera branscher, däribland många polska branscher, har framfört klagomål över detta avtal. Jag är därför övertygad om att vad vi bör göra är följande. Först måste vi vara säkra på effekterna av avtalet. I det syftet bör vi även arbeta med de branscher som har uttryckt farhågor, och inte bara med de som tror sig vinna på avtalet. Jag förväntar mig att kommissionen gör en mycket omfattande analys av konsekvenserna av att genomföra detta avtal. För det andra måste vi titta mycket noga på skyddsåtgärderna och hur vi kan konstruera dem så att avtalet blir gynnsamt för båda sidor, och inte enbart för Sydkorea. För det tredje kan vi inte införa detta avtal provisoriskt innan parlamentet är säkert på att det verkligen gynnar alla länder inom EU och att det inte medför några oberättigade fördelar för den koreanska industrin.
Vital Moreira
(PT) Herr talman! Jag vill ställa två frågor till kommissionsledamoten med ansvar för handel om betydelsen av det här avtalet för EU:s handelspolitik. Sedan lanseringen av strategin för ett konkurrenskraftigt Europa i världen 2006 som syftade till att stärka den internationella handelns roll i EU:s ekonomiska strategi, är detta det första och enda frihandelsavtal som har förhandlats om, men ännu inte ratificerats, där handelspartnerskap har varit viktigt.
Hur ser kommissionen på sin egen roll och det magra resultat som uppnåtts mot bakgrund av syftet med strategin för ett konkurrenskraftigt EU i världen? Anser kommissionen då att trovärdigheten hos dess egen handelspolicy står på spel i det här avtalet och att denna trovärdighet också är beroende av att avtalet ratificeras och godkänns av parlamentet?
För det andra gäller detta avtal endast ett land, så det är ett bilateralt avtal. Vi vet att det ambitiösa multilaterala handelsavtalet inom ramen för Världshandelsorganisationen bara står och stampar utan några planer för den närmaste framtiden. De olika regionala överenskommelser som EU har föreslagit har misslyckats nästan överallt, eller har inga verkliga framtidsutsikter. Betyder det därmed att detta bilaterala avtal är ett bevis på att EU:s satsning på bilaterala och regionala avtal har misslyckats och att vi hädanefter kommer att vara dömda till bilateralism?
Pablo Zalba Bidegain
(ES) Herr talman! Herr kommissionsledamot! Åsikten inom Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater) är mycket tydlig vad gäller EU:s handelspolicy. Vi förespråkar fri handel och det är av största vikt att EU fortsätter att förhandla fram handelsavtal med andra länder eftersom de skapar ny möjligheter för europeiska företag, det vill säga nya jobb, vilket verkligen efterfrågas i den nuvarande ekonomiska krisen.
Jag tyckte mycket om era ord, herr kommissionsledamot, eftersom jag också anser att det är mycket viktigt att dessa avtal innehåller tillräckliga garantier så att vi undviker att underteckna klausuler som är obalanserade och orättvisa mot europeisk industri.
Avtalet med Sydkorea har lagts fram av kommissionen som det första i en ny generation av fler ambitiösa handelsavtal för EU. Därför är detta avtal så viktigt. Det handlar inte om huruvida det är ett litet land eller inte. Det handlar om att vi inte ska försvaga vår förhandlingskapacitet i framtida avtal med mycket större länder.
Därför är vi inte emot frihandelsavtalet med Sydkorea. Däremot vill vi att vissa stycken ska studeras noggrannare, eftersom vi anser att de skapar orättvisa konkurrensnackdelar för vissa europeiska branschsektorer och ger koreanska tillverkare en orättvis fördel.
Herr kommissionsledamot! Jag vill att ni förklarar för mig varför skyddsklausulen för tullrestitutionen träder i kraft om fem år. Senast jag talade med er, sade ni att anledningen var att tulltaxorna för fordon också skulle avvecklas efter fem år.
I avtalet fastställs att de ska avlägsna tulltaxorna för fordon som väger över fem ton efter fem år. För fordon som väger under fem ton, vilket omfattar alla standardfordon, kommer dock tulltaxan på tio procent avlägsnas om tre år. Vad är orsaken till denna tidsskillnad på två år?
Jag skulle också vilja få fler uppgifter om uppdateringar av den aspekt som ni nämnde. Vad är meningen med att rätta till dessa problem i efterhand när hela anledningen till att ha en skyddsklausul är att föregripa eventuella negativa konsekvenser?
Evelyn Regner
(DE) Herr talman! EU bör endast ingå frihandelsavtal med länder som visar full respekt för mänskliga rättigheter. För mig är det grundläggande att centrala arbetsnormer från Internationella arbetsorganisationen genomförs och framför allt efterlevs. Arbetsklausulerna i kontraktet är bra, men de går inte tillräckligt långt. Det har förekommit fall i Korea, särskilt under de senaste månaderna, där man har brutit mot grundläggande fackliga rättigheter, som t.ex. rätten till kollektivförhandlingar och organisationsfrihet. Under förhandlingsprocessen har de europeiska fackförbunden, och i synnerhet förbunden inom metallindustrin, uppmärksammat dessa fall, särskilt vad gäller de problem som väntas inom fordonssektorn.
Fallet med Opel i Antwerpen har nämnts flera gånger. Som nämnts förut har arbetet inte bara flyttats på grund av överkapacitet, som ledningen har hävdat upprepade gånger, utan främst för att kunna flytta produktionen till Sydkorea. Vem kommer att tjäna på detta? Är det möjligt att detta är en förhandseffekt av frihandelsavtalet?
En annan sektor med problem som inte har fått lika mycket uppmärksamhet är varvsindustrin. I sin tioårsplan, som ingår i en rättsakt som har antagits av staten, har Korea satt som mål att fler än nittio procent av de företag som levererar till den koreanska varvsindustrin ska vara baserade i Korea. Detta gör situationen för europeiska konkurrenter, och i synnerhet för anställda inom industrin, mycket svår.
(Fråga ställd i enlighet med artikel 149.8 i arbetsordningen.)
Daniel Caspary
(DE) Herr talman! Fru Regner! Tack för ordet. Ni hänvisade till situationen med Opel i Antwerpen. Jag vill fråga er om ni håller med mig om att Opel har haft allvarliga ekonomiska problem under flera månader, att företaget skulle kunna tillverka långt fler bilar än det gör i dag och att Opels svåra ekonomiska situation inte kan ha orsakats av ett frihandelsavtal som ännu inte har trätt i kraft.
Evelyn Regner
(DE) Herr talman! Naturligtvis är det sant att de har allvarliga ekonomiska problem. Det är utan tvekan så. Dock har företagsledningen, och särskilt Nick Reilly, brutit ett avtal om Delta-plattformen. Enligt detta avtal fick Opels anläggning i Antwerpen löfte om att stadsjeepar skulle tillverkas där. Dessa bilar tillverkas nu inte i Antwerpen utan i Sydkorea. Enligt min mening har man helt enkelt flyttat befintlig verksamhet från Opel i Antwerpen till Sydkorea.
Bernd Lange
(DE) Herr talman! Herr De Gucht! Jag har tre frågor till er. Min första fråga gäller behovet av rättvisa konkurrensvillkor. Anställdas rättigheter i Sydkorea är begränsade och det innebär orättvisa konkurrensvillkor, vilket inkluderar frågan om fackliga stridsåtgärder. Punkt 314 i Sydkoreas strafflag gäller brottet att ”störa driften”. Detta används för att förhindra strejker och begränsa fackliga rättigheter, t.ex. i fallet med Ssangyong. Jag vill också veta varför vi sluter frihandelsavtal med länder som Sydkorea och Colombia som har de största problemen med Internationella arbetsorganisationens normer. Därför är min första fråga följande: Hur föreslår ni att vi använder frihandelsavtalet för att se till att det inte förekommer orättvisa konkurrensvillkor i Sydkorea som orsakats av begränsningar av arbetstagarnas rättigheter?
Min andra fråga gäller problemen inom bilindustrin, som flera andra talare också har nämnt. Det är mycket viktigt i det här fallet att det finns vettiga skyddsklausuler. Allmänna skyddsklausuler finns redan för större störningar på marknaden och för systemet med tullrestitution. Jag förstår inte dessa helt och hållet. Herr De Gucht! Ni kanske kan förklara skyddsklausulerna för mig i enkla ordalag. Jag skulle framför allt vilja veta vem som kan utlösa dem och när.
Min tredje fråga gäller nya kontraktsgrunder för vårt samarbete som inleddes genom Lissabonfördraget. Detta inbegriper godkännande av skyddsklausuler och genomförande som en del av medbeslutandeprocessen. Kan ni garantera att frihandelsavtalet inte kommer att införas innan parlamentet har godkänt detta förfarande och endast efter det att parlamentet har utövat sina rättigheter och antagit skyddsklausulerna?
Kathleen Van Brempt
(NL) Herr kommissionsledamot! Jag är säker på att ni håller med mig om att frihandelsavtal inte sluts av ideologiska skäl, utan eftersom vi är mycket medvetna om den påverkan som de har på samhället, både socialt och ekonomiskt. Ni hänvisade själv till ett antal konsekvensbeskrivningar, men jag har inte läst någon konsekvensbeskrivning som har fastställt konsekvenserna, sektor för sektor, för arbetsmarknaden.
Många har redan talat om fordonssektorn. Men vi, både jag och min hemregion, men även er region, herr kommissionsledamot, har under tiden upptäckt vad konsekvenserna har blivit. Opels bilfabrik i Antwerpen lägger ned och fackförbunden där - och detta är människor som har arbetat med detta i åratal - är absolut övertygade att detta handelsavtal är en mycket viktig del av Opels mycket omtalade verksamhetsplan, en plan som vi helt enkelt inte får se och som är kärnan i beslutet att inte bygga stadsjeepar i Antwerpen.
Jag har två frågor till er om detta. Vet ni vad konsekvenserna av detta avtal kommer att bli för arbetsmarknadens olika ekonomiska sektorer? Om så inte är fallet, är ni beredd - och det vill jag att ni svarar på - att låta genomföra en konsekvensbedömning i det här läget för att försäkra att vi i parlamentet har den information vi behöver för att slutligen ge vårt samtycke? Min andra fråga är om ni i framtiden - detta är ju början på er mandatperiod - kommer att konsekvent genomföra den här typen av konsekvensbedömning på den sociala nivån?
Seán Kelly
(GA) Herr talman! Jag välkomnar detta handelsavtal mellan EU och Sydkorea.
(EN) Samtidigt som jag välkomnar detta vill jag säga att alla sådana här avtal har vinnare och förlorare. Olyckligtvis verkar nu biltillverkarna pekas ut som förlorarna, men jag vill hävda att efterfrågan på bilar troligtvis kommer att stiga minst fyrfaldigt under de närmaste 20 till 30 åren, och det kan innebära en möjlighet.
Den större frågan som kommissionsledamoten nämnde var en ökad handel om 19,1 miljarder euro för EU och 12,5 miljarder euro för Sydkorea, och det tycker jag är ganska mycket. Om det var tvärtom skulle vi ha skäl till oro. Vi ska inte heller underskatta den politiska betydelsen psykologiskt sett för Sydkorea i att en hand sträcks ut över oceanerna till Asien - något som är mycket viktigt för dem - och betydelsen för oss i att vi återupprättar vår plats i världen, som undergrävdes något i Köpenhamn.
Harlem Désir
(FR) Herr talman, herr kommissionsledamot! Detta avtal med Korea kommer att bli det första som verkligen genomför strategin för ett konkurrenskraftigt Europa i form av ett betydelsefullt avtal, och det bör därför vara särskilt föredömligt eftersom det kommer att bli vägledande.
Dock kan vi notera, för det första, att det finns problem med den information som ges till parlamentet, särskilt vad gäller skyddsklausulerna. Det finns också problem med den metod som används, eftersom vi redan har fått veta att det kan vara möjligt att genomföra tillfälliga bestämmelser eller att tillfälligt genomföra avtalet utan att ens vänta på parlamentets samtycke. Slutligen finns det problem med klarheten och tydligheten i handelsavtalet - detta togs upp av Niccolò Rinaldi - eftersom vi genom tullrestitutionen faktiskt kan få ett indirekt avtal med Kina. Jag anser att vi måste vara särskilt tydliga med dessa frihandelsavtal.
Dessutom finns det ett konsekvensproblem med syftet att utveckla sociala och miljömässiga normer. Vad det gäller uppfyllande av sociala normer är vi t.ex. långt ifrån vad Förenta staterna har förhandlat fram i sitt avtal med Korea.
Slutligen, ärligt talat, när man tittar på den ekonomiska situationen vi befinner oss i, med en bilindustri ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Niccolò Rinaldi
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill ställa ytterligare en fråga till kommissionsledamoten. Vi inser att vi inte har någon tydlig ram när det gäller förfarandet för godkännande i ett nationellt parlament, men vilken majoritet kommer att gälla vid rådets omröstning om detta avtal? Kommer det att vara kvalificerad majoritet eller konsensusbeslut som gäller? Detta är något som jag inte har förstått och jag tror att det är viktigt att förstå den här aspekten av den rättsliga grunden.
Jag vill även lägga till att jag har överraskats av tonen i den här debatten. Jag tycker att jag har hört många oroade röster och därför uppmanar jag kommissionen att arbeta tillsammans med oss. Herr kommissionsledamot, vi är säkra på att ni kommer att göra ett utmärkt arbete, men som ett annat koreanskt talesätt säger: ”fråga om vägen även när du redan känner till den”.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Herr talman! Frihandelsavtalet med Sydkorea verkar vara en bra utveckling. Ett avtal om ett frihandelsområde kommer att leda till betydande tillväxt genom ömsesidig handel. Tack vare avlägsnandet av Koreas importavgifter på omkring 1,6 miljarder euro och EU:s importavgifter på omkring 1,1 miljarder euro kommer vi att se en betydande liberalisering av handeln inom viktiga industrisektorer och tjänster. Detta gäller i första hand telekommunikation, miljöskydd, transport, ekonomi och juridiska tjänster. Dessutom kommer frihandelsavtalet att bidra till ökad öppenhet i frågan om skydd av immateriella rättigheter och offentlig upphandling. Tack vare avtalet kommer också Korea att följa EU:s certifikat och kvalitetsstandarder. Avtalet är särskilt viktigt i den nuvarande ekonomiska situationen eftersom det kommer att tillåta en snabbare utveckling i EU:s medlemsländer. Vi inser dock (...).
(Talmannen avbröt talaren.)
Karel De Gucht
Herr talman! Först vad gäller förfarandet - eftersom många frågor har handlat om det - är detta första gången som parlamentet måste ge sitt samtycke till själva avtalet och första gången som skyddsklausulerna måste antas genom medbeslutande. Detta tror jag får konsekvenser för förhållandet mellan rådet, kommissionen och parlamentet.
Skyddsklausulerna är ett förslag. Kommissionen antog sitt förslag i går och det kommer att läggas fram för rådet och parlamentet mycket snart. Det kommer då, självklart, bli ett medbeslutandeförfarande, så jag förstår inte alla frågor och uttryck för tvekan om skyddsklausulerna. Endast skyddsklausuler som ni ger samtycke till kommer att genomföras, eftersom det är ett medbeslutande: så enkelt är det. Så ni borde inte oroa er för det eller för parlamentets godkännande.
Det innebär förstås att det kommer att bli diskussion inom ert utskott. Jag sade redan under utfrågningen att jag inte tänker lägga fram något förslag till en tidig, provisorisk tillämpning om inte parlamentet har uttalat sig om avtalet, antingen som en formell ratificering av parlamentet eller genom något annat förfarande som vi kan fastställa mellan utskottet för internationell handel och kommissionen. Det är fortsatt öppet och kan diskuteras, men i alla händelser kommer parlamentet ha möjlighet att ge sin politiska bedömning av avtalet innan några förslag till tidig tillämpning läggs fram.
En annan fråga är om detta är ett blandat avtal eller ett avtal som bara gäller gemenskapens befogenheter. Rättstjänsten förbereder fortfarande ett yttrande i frågan, men vi kan inte utesluta möjligheten att vi i slutändan måste betrakta detta som ett blandat avtal, vilket medför att alla de nationella parlamenten måste ratificera det, vilket också - som svar på Niccolò Rinaldis fråga - kan få konsekvenser för omröstningen i rådet.
Då har frågan om förfarandet klarats av. Ni kommer att ha alla möjligheter att framföra era åsikter, och vi kommer noggrant respektera detta - om vi inte gjorde det tror jag nog att vi skulle få problem!
(NL) Jag ska nu ta upp frågan om Opel. Vad jag förstår är det inte bara i Belgien, utan även i andra medlemsstater, som frågan om Opel har kommit upp. Vad jag inte förstår är när människor säger: ”ser ni, det finns en direkt koppling mellan frihandelsavtalet med Sydkorea och planerna på att stänga Opel-anläggningar i Europa”.
Opel förvarnade i början på 2009 om att de planerade att minska sin kapacitet i Europa med 20 procent. Det stämmer att detta kan göras på ett sådant sätt att fabrikerna hålls öppna, men naturligtvis på villkoret att också Opel ser det som en möjlighet ur ett affärsperspektiv.
I det här fallet kom dock beslutet att verkligen tillverka stadsjeeparna i Sydkorea trots allt efter att man slutit avtalet med Magna, men innan förhandlingarna om frihandelsavtalet mellan EU och Sydkorea hade avslutats. Ivo Belets och Kathleen Van Brempts påståenden passar inte in i tidslinjen. Avtalet med Sydkorea slöts inte förrän efteråt.
Det är faktiskt möjligt att argumentera för att orsaksförhållandet var omvänt. Jag kan med andra ord tänka mig att vissa medlemsstater enbart gick med på ett frihandelsavtal med Sydkorea på villkoret att de visste vad som skulle hända med Opel. Jag tror att man måste komma fram till detta omvända orsaksförhållande om man tittar på i vilken ordning händelserna skedde i praktiken.
Jag vill förresten lägga till, som kommentar till Ivo Belet, att det finns ett litet matematiskt fel i den jämförelse han citerade, där han hävdade att Sydkorea exporterar 15 gånger fler bilar till Europa jämfört med vad Europa exporterar till Sydkorea. Detta kan kopplas till politik som jag var involverad i i Belgien. De aktuella sifforna är att 37 000 bilar exporteras till Sydkorea och runt 440 000 importeras därifrån.
Dessutom är ert resonemang felaktigt, eftersom ni antar att de två marknaderna har samma storlek. Om ni jämför de två marknaderna måste ni ta hänsyn till att den sydkoreanska marknaden, naturligtvis, är mycket mindre än den europeiska, och det innebär att ni jämför äpplen med päron.
Vad gäller marknadsetableringen skickar vi faktiskt samma procentandel från EU till Sydkorea som de skickar till oss: ungefär 3-4 procent. Det är den verkligt viktiga siffran.
Något som jag tycker är mycket viktigare för att bedöma marknadssituationen är att sydkoreanska tillverkare nyligen har öppnat stora fabriker i EU, nämligen i Tjeckien och i Slovakien. Dessa kommer att kunna tillverka runt en halv miljon bilar om året, så verkligheten är kanske att koreanska bilar som tillverkats i EU i framtiden kommer att bli de bilar som når marknaden här. Vad vi ser här är en tydlig omställning, och vad som verkligen händer på bilmarknaden i stort är att en omflyttning sker mot de ledande marknaderna där bilar i slutändan kan köpas och säljas.
Som en sista tanke kring den, i alla händelser, beklagansvärda situationen vid Opel - som det, enligt min åsikt, slutligen kommer att komma en lösning på - tror jag att vi inte ska glömma bort att tillverkarna följer konsumenterna, och inte tvärtom. Det är ett av de viktigaste orsakerna till specifika politiska beslut på en krympande europeisk bilmarknad, som också har ställts inför ett stort antal biltillverkare som befinner sig i en svår ekonomisk situation.
Jag ska kanske en sista gång kommentera spänningarna mellan bilaterala och multilaterala förhandlingar, en fråga som också Vital Moreira tog upp. Förhandlingar på grundval av Doharundan har skett sedan 2001, alltså under nio år, och det finns fortfarande ingen lösning på dödläget. Jag stöder multilateralism, och jag anser att vi behöver ett positivt slutförande av Doharundan, och särskilt behöver vi bevara de utvecklingselement som den innehåller. Jag tror på detta också för att dess multilaterala ramverk även ger den bästa rättssäkerheten för internationell handel. Jag tycker dock att medan vi väntar på att Doharundan slutförs - vilket jag hoppas kommer att ske under 2010 eller senast under början på 2011 - kan vi inte bara sitta passiva vad gäller den bilaterala handeln.
Något som jag tycker är mycket viktigt vad gäller bilaterala avtal är att vi bara sluter avtal som går längre än Doha, så att vi inte undergräver vad som beslutats i Doharundan, i den mån vi fastställer högre kriterier. Det förklarar också utarbetandet av frihandelsavtalet med Sydkorea. Det är enligt min åsikt inte utformat så att det undergräver multilateralismen. Om vi skulle undergräva det multilaterala inslaget, då skulle vi verkligen få det resultatet, men det är inte avsikten och kommer inte att vara avsikten i de förestående förhandlingarna.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Nästa sammanträde äger rum i morgon, torsdagen den 11 februari 2010, från kl. 9.00 till 13.00 och från 15.00 till 17.00.
Föredragningslistan finns offentliggjord i sammanträdesdokumenten som innehåller samma namn, och också på Europaparlamentets webbplats.
