Förhandlingarna om förnyat partnerskapsavtal om fiske mellan Europeiska unionen och Mauretanien (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en debatt om en muntlig fråga till kommissionen från Carmen Fraga Estévez, för fiskeriutskottet, om förhandlingarna om förnyat partnerskapsavtal om fiske mellan Europeiska unionen och Mauretanien - B7-0018/2011).
Carmen Fraga Estévez
Herr talman! Protokollet till partnerskapsavtalet om fiske med Mauretanien löper ut den 31 juli 2012. Mot bakgrund av protokollets betydelse har kommissionen redan bett rådet om mandat för att återuppta avtalsförhandlingarna. Vi har fått veta att rådet för närvarande undersöker ett förslag till mandat och kommer att fatta beslut inom kort.
Vi har i kraft av artikel 218 i fördraget, som ger parlamentet särskilda befogenheter i det slutliga godkännandet av fiskeriavtal, redan uttalat våra intentioner att till fullo tillämpa de möjligheter som vi är beviljade genom fördraget och det interinstitutionella ramavtalet när det gäller att delta i utformandet av fiskeavtal, med rätt till fullständig information och på jämlik fot med rådet.
Vi anser att vi bör delta i processen från och med den tidpunkt då förhandlingsmandatet godkänns. Kommissionen för fiske har således beslutat att införa ett nytt förfarande från och med protokollet för Mauretanien, vilket innebär att vi lägger fram en muntlig fråga och får motta information om de kommande förhandlingarna från och med processens inledning. Förfarandet kommer också att göra det möjligt för oss att utarbeta ett förslag till resolution där vi fastställer våra intressen i det aktuella avtalet - i det här fallet Mauretanien - med en begäran om att de ska tas upp av förhandlarna och till sist bli en del av det slutliga protokollet.
Avtalet med Mauretanien är av stor betydelse både för själva landet och för EU. För Mauretanien motsvarar avtalet 29 procent av den nationella budgeten. För EU utgör avtalet ett av tre gemensamma avtal som fortfarande är i kraft, och som gör det möjligt för EU att tillämpa olika fiskemetoder på Mauretaniens vatten, varav samtliga är avgörande för EU:s leveranser av fisk.
Betydelsen av detta avtal och våra samlade erfarenheter har fått oss att lägga fram ett antal förslag som kommer att återspeglas i den gemensamma resolution som de politiska grupperna ska behandla under de kommande dagarna. Vi har också framfört ett antal frågor om det sätt på vilket det nuvarande protokollet fungerar. Dessa frågor omfattar följande:
För det första måste parlamentet förstå betydelsen av att säkra industrins stöd till de finansiella bidragen och att dessa används korrekt. Man bör också komma ihåg att både industrin och de mauretanska fiskemyndigheterna har ett behov av att gå vidare mot en avancerad, hållbar fiskeripolitik.
För det andra har den gemensamma vetenskapliga kommittén en viktig roll att spela. Man bör tillse att kommittén uppfyller sin roll på ett korrekt sätt, eftersom den utgör det organ som är ansvarigt för att utvärdera resurser och utfärda rekommendationer om populationers biologiska status, och följaktligen om de fiskemöjligheter som står till buds för de olika flottor som fiskar i Mauretaniens farvatten.
För det tredje krävs mer information om fångster som fiskas av tredjeländer i detta område, så att vi kan fastställa det verkliga fiskeöverskott som Mauretanien kan erbjuda EU. Samtidigt bör vi se till att de fiskemöjligheter som vi förhandlar om överensstämmer med flottornas faktiska behov. Därigenom kan man undvika frestelsen att betala för ”pappersfisk”.
För det fjärde, vad beträffar fiskeflottan, är det viktigt att man ingår överenskommelser om de tekniska åtgärderna för olika slags fiske samtidigt som man förhandlar om fiskemöjligheter. Detta skulle sätta stopp för det orimliga förfarandet att man betalar för resurser som är tekniskt omöjliga att fånga.
Slutligen behövs ett brådskande förtydligande av Mauretaniens tillämpning av protokollets övervakningsbestämmelser eftersom landet ger företräde åt metoder som inte omfattas av det satellitbaserade kontrollsystemet för fartyg, samt med tanke på dess varierande standarder i samband med kvarstad på fartyg. Det är viktigt att båda parter uppfyller de överenskomna villkor som gäller för att lösa tvister i samband med ett sådant beslagtagande, och dessa bör behållas i det nya protokollet.
Kommissionsledamot Maria Damanaki, av alla dessa orsaker uppmanar vi kommissionen att i sin roll som förhandlare ta hänsyn till dessa och andra frågor som kommer att utgöra en del av den gemensamma resolution som ska godkännas under nästa sammanträdesperiod, och som vår institution kommer att följa mycket noggrant.
Maria Damanaki
Herr talman! Jag vill tacka Carmen Fraga Estévez, ordförande för fiskeriutskottet, för den muntliga frågan och säga att jag är mycket glad över parlamentets medverkan i dessa förfaranden. Jag delar också på det hela taget hennes oro. Vi ska göra vårt bästa för att uppnå bästa resultat.
Låt mig få berätta lite för er om det nuvarande fiskeavtalet med Mauretanien. Avtalet syftar till att säkerställa att fiskebeståndet bevaras och utnyttjas på ett ansvarsfullt sätt. Vi vill också förebygga och bekämpa olagligt fiske samt främja utvecklingen av hamninfrastrukturen och skyddet av havsmiljön.
Genom avtalet har fiskemöjligheterna minskat och de avgifter som fartygsägarna ska betala för licenser och per ton fångad fisk har ökat väsentligt. Det finns fortfarande problem och vi undersöker hur vi ska kunna tackla dem på bästa möjliga sätt. I detta avseende instämmer jag med Carmen Fraga Estévez.
Avtalet med Mauretanien har blivit det viktigaste avtalet ur ekonomisk synpunkt - det är det viktigaste av våra avtal. Mot bakgrund av denna utveckling överväger kommissionen att införa ett starkt inslag av villkorlighet kopplat till sektorsstödet i det nya protokollet. Det kommer bland annat att ske genom frikoppling av betalningarna för rätten att fiska och betalningarna för sektorsstödet. Vi ska frikoppla detta. På så sätt kommer vi att kunna reagera mer effektivt på problem när det gäller genomförandet av sektorsstödet och samtidigt säkerställa betalningen för rätten att fiska och därmed EU-fartygens fiskeriverksamhet, för vi vill inte avbryta EU-fartygens fiskeriverksamhet.
När det gäller sektorsstödet var utnyttjandegraden mycket hög 2008 och 2009. Å andra sidan noterades 2010 en mycket låg genomförandenivå för sektorspolitiska medel för Mauretanien - endast 52 procent. Detta berodde framför allt på den höga kvarhållandegraden för relevanta medel från Mauretaniens finansministerium. Förra året beslutade kommissionen i samförstånd med Mauretanien att dela upp utbetalningen av sektorsstödet i två delar. Kommissionen höll också inne med 9 miljoner euro av totalt 18 miljoner euro - hälften av den totala summan - tills en högre utnyttjandegrad uppnåtts.
För att ta itu med alla dessa brister inrättades dessutom en ny mekanism, ett förvaltningskonto, som en tillfällig åtgärd. Förvaltningskontot kommer att införas under första halvåret 2011. Inrättandet av detta nya särskilda konto kommer att bidra till att garantera att de medel som anslagits går direkt till sektorsstödet. Detta är vad vi vill.
Det nya protokollet efter den 1 augusti 2012 kommer att ta hänsyn till den kommande förvaltningskontoreformen. I detta sammanhang ingår det i förhandlingsmandatet för första gången en klausul om ”mänskliga rättigheter och demokratiska principer”. Vi hoppas att rådet kommer att anta det nya mandatet nästa vecka. När det gäller kampen mot IUU-fisket har kommissionen sedan ikraftträdandet av vår nya förordning bedrivit ett nära samarbete med de mauretanska kontrollmyndigheterna. Vi försöker se till att ge ändamålsenlig information om bevarande- och förvaltningsföreskrifterna enligt förordningen.
Slutligen gör EU:s fiskerisektor investeringar i linje med handlingsplanen för Mauretanien. Denna plan syftar till att underlätta etablering av privata europeiska företag och gemensamma företag mellan mauretanska och europeiska aktörer samt fastställa de lämpligaste modellerna för partnerskap mellan offentliga och privata företag.
Alain Cadec
Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Enligt artikel 218.10 i Lissabonfördraget måste parlamentet nu ge sitt samtycke till internationella avtal som har förhandlats fram av kommissionen. Därför vill jag framhålla att parlamentet måste informeras i samtliga stadier av förhandlingarna om avtalet.
Protokollet till partnerskapsavtalet om fiske mellan EU och Mauretanien ska förnyas den 31 december 2012. EU:s finansiella bidrag enligt detta partnerskapsavtal om fiske är vårt största bidrag. Med en fångstvikt på 900 000 ton utgör detta avtal också den största fiskepotentialen. Bortsett från avtalet med Guinea-Bissau är detta avtal det enda som ger möjlighet till fiske av bläckfisk och kräftdjur.
Det finns emellertid fortfarande många problem med avtalet. Då jag nyligen besökte Mauretanien med fiskeriutskottet - vilket du också nämnde, Maria Damanaki - bekräftades min uppfattning i detta avseende. För det första saknas det infrastruktur, särskilt en hamn i Nouakchott, vilket påverkar utvecklingen av det lokala fisket och mer generellt EU:s investeringar. För det andra har de mauretanska myndigheterna utan berättigande stoppat och inspekterat en del europeiska fartyg. Härtill kommer att de mauretanska myndigheterna använder alternativ till det satellitbaserade fartygsövervakningssystem (VMS) som föreskrivs i avtalet, vilket försvårar fartygsägarnas arbete. Ägarna anser också att de privata avgifterna är för höga i förhållande till de faktiska fångstmöjligheter som de har tillgång till. De tekniska åtgärder som gäller europeiska fartygsägare måste också klargöras, eftersom de utsätts för diskriminerande behandling i förhållande till andra flottor som fiskar i Mauretaniens vatten.
Slutligen bör man inte underskatta det kinesiska inflytandet i den mauretanska fiskeindustrin, vilket utövas genom gemensamma företag under mauretansk flagg. Det behöver knappast påpekas att detta påverkar fisket eftersom Kina inte är underkastat några hälsokontroller eller ekonomiska eller sociala kontroller, för att inte tala om att detta fiske uttömmer fiskeresurserna i Mauretaniens vatten. Vi måste kunna beräkna omfattningen av denna fiskeriverksamhet och se till att den kontrolleras, för att bidra till utvecklingen av det lokala fisket och underlätta arbetet för de europeiska fartygsägarna. Jag anser att detta är nödvändigt. Jag vill påminna om att ledamöterna i fiskeriutskottet vill få del av den fullständiga versionen av efterhandsutvärderingen av avtalet så snabbt som möjligt samt delta vid mötena i den gemensamma kommittén, så att de kan bevaka genomförandet av avtalet.
Jag upprepar, herr talman, att vi har det utmärkt här i Strasbourg där parlamentet hör hemma.
Kriton Arsenis
för S&D-gruppen. - (EL) Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Socialdemokraternas initiativ till ett förslag till resolution om Mauretanien fyller ett tomrum. Enligt Lissabonfördraget har parlamentet en tydlig roll, en roll som innebär medbeslutande när det gäller EU-frågor. Parlamentet måste ratificera avtal och internationella avtal om fiske. Denna befogenhet som parlamentet har kan emellertid inte genomföras om vi inte får snabb och utförlig information, om vi inte får möjlighet att från början och hela tiden delta i förhandlingarna och om inte avtalen överlämnas till parlamentet innan deras tillämpningstid börjar.
Trots kommissionsledamotens ansträngningar, som vi är tacksamma för, finns det tyvärr ett enormt problem. Parlamentet uppmanas att ratificera avtal som trädde i kraft för ett år sedan, vi får ingen officiell information om framstegen i förhandlingarna och vi har nyligen haft svårt att få tillgång till konsekvensrapporter, lägesrapporter och genomföranderapporter för tidigare avtal.
Vi behöver ändra på en hel del i våra fiskeavtal. Vi måste fiska där det finns ett överskott av fisk, vi måste tillämpa försiktighetsprincipen, vi måste vidta praktiska åtgärder för att ta itu med olagligt och oreglerat fiske och avtalen måste i grund och botten främja tillväxt i de länder som ingår dem. Särskilt i Mauretanien finns det stora problem som beror på olagligt fiske och på missbruk av redskap. Parlamentets uppgift och insats är i själva verket att främja bättre avtal i allmänhet som, liksom när det gäller Mauretanien, måste tillämpas korrekt.
Carl Haglund
för ALDE-gruppen. - Herr talman! Tack till kommissionären för hennes introduktion.
Jag hör till dem som hade förmånen att besöka Mauretanien i slutet av förra året för att utvärdera hur det nuvarande avtalet har fungerat. Man måste ärligt säga att avtalet och dess tillämning lämnar ganska mycket att önska.
Framför allt är vår insikt om vart skattebetalarnas pengar går allt annat än god. Vi ska minnas att vi årligen sätter in ungefär 75 miljoner euro i detta avtal, vilket betyder att en fjärdedel av Mauretaniens statsbudget finansieras av våra fiskerigemenskapspengar. På det sättet är detta ett ganska betydande avtal, både för oss men också för landet ifråga.
Vi ska också minnas att EU-kommissionen själv så sent som 2007 föreslog att detta avtal borde läggas ned eftersom det inte gav det önskade mervärde för Europa som ett avtal borde ge. Synbarligen blåser det andra vindar och det kan hända att det finns en efterfrågan på ett avtal av det här slaget. Men i så fall bör vi börja fundera på hur dessa pengar används och vilket mervärde vi får.
Vi ska minnas att en del av detta avtal också stipulerar att pengarna ska användas till att befrämja det lokala fisket. Vi måste säga att erfarenheterna från vår resa ger vid handen att de lokala fiskarna inte har sett mycket av de ca 18 miljoner euro som årligen borde pumpas in i det lokala fisket av de pengar vi använder där nere. Också i den bemärkelsen kräver ett förnyat avtal ganska mycket utvärdering och också förnyelse.
Avslutningsvis har ju vi i Europaparlamentet, såsom här har sagts, numera har ett ansvar för dessa frågor eftersom vi ska ge vårt medgivande till alla dessa avtal. Det förpliktar oss också som beslutsfattare att sätta oss in i dessa frågor. Med den information vi har på hand just nu känns det lite svårt att ställa sig positiv till ett förnyande av ett sådant avtal, så här har vi ganska mycket att göra tillsammans med kommissionen med tanke på framtiden.
Isabella Lövin
för Verts/ALE-gruppen. - (EN) Herr talman! Jag vill för det första säga att jag är mycket glad över de mål som kommissionen redogör för i förslaget till förhandlingsriktlinjer.
En klausul om konsekvenser vid fall av kränkningar av mänskliga rättigheter och demokratiska principer - det är utmärkt.
Intensifiering av dialogen om sektorspolitiken för att främja genomförandet av ett ansvarsfullt fiske - det är också mycket nödvändigt. Tyvärr har vi i det befintliga avtalet sett att det nästan aldrig förhåller sig så.
Sedan har vi punkterna om att se till att EU-fartygen bara har tillgång till det överskott av fisk som inte används av de lokala fiskarna. Eftersom jag vet att bläckfisk har utsatts för ett allvarligt överfiske och att EU-trålare konkurrerar starkt med lokala trålare förväntar jag mig på denna punkt att detta fiske kommer att minska i det kommande avtalet.
När det gäller att ta hänsyn till den bästa vetenskapliga rådgivningen om fiskbeståndet så konstaterade FAO:s arbetsgrupp om liten pelagisk fisk utanför nordvästra Afrika 2010 att taggmakrill, spansk makrill, sardineller, sardiner, ansjovis och bongasill antingen var fullt utnyttjade eller överfiskade. När det gäller djuphavsfisk har biomassan minskat med 75 procent på den mauretanska kontinentalsockeln sedan 2007.
Kort sagt, vilket överskott på fisk förväntar sig kommissionen att hitta i Mauretanien?
Slutligen förväntar jag mig att EU fortfarande kommer att erbjuda Mauretanien sektorsstöd och partnerskap även om fiskemöjligheterna är minskade, av hänsyn till en konsekvent politik för utveckling. Vi får inte överfiska dessa vatten, bara betala och skrapa ihop den sista fisken och sedan ge oss av.
João Ferreira
Herr talman! EU har haft avtal om fiske med Mauretanien i över två decennier. I 15 år har dessa avtal innehållit särskilda samarbetsmål för en hållbar utveckling av fiskesektorn i Mauretanien.
Den fråga vi måste ställa oss i dag är vilka praktiska resultat avtalen har lett till. Fiskesektorn i Mauretanien befinner sig fortfarande på en mycket låg utvecklingsnivå. Modernisering och utveckling av småskaligt traditionellt kustfiske och industrier med anknytning till fiske, utveckling av hamninfrastruktur och bättre villkor för landning av fångster, utveckling av vattenbruksprojekt och bättre övervakning och tillsyn till havs - allt detta är mål där mycket små framsteg gjorts under de senaste två decennierna.
Allting eller nästan allting kan sammanfattas som överföring av pengar i utbyte mot rätten att utnyttja landets resurser, vilket alltså berövas det mervärde man skulle få om man själv utnyttjade resurserna och bearbetade och saluförde fisken från början. På detta sätt förlorar Mauretanien. Det förlorar när det gäller skapande av välfärd och sysselsättning, utveckling, självbestämmande, suveränitet och oberoende.
Det är särskilt obegripligt att det inte finns tillräckliga möjligheter för landning av fångster längs den över 600 km långa kusten i landets centrala och södra regioner. Det innebär att en väsentlig andel av den fisk som fångas i Mauretaniens kustvatten landas i hamnar i andra länder. Vi måste erkänna att EU:s samarbetspolitik har misslyckats på detta område. Om vi vill ha ett lojalt och nyttigt utvecklingssamarbete måste vi göra grundliga förändringar och involvera de mauretanska myndigheterna i diskussionen.
Maria do Céu Patrão Neves
(PT) Herr talman! Avtal om fiske med tredjeland bör garantera en rimlig balans mellan ekonomiska intressen och främjande av ett hållbart fiske. För att uppnå detta är det nödvändigt att EU genomför de sunda fiskemetoder som vi har tillämpat i våra egna vatten också utanför EU:s gränser, och därigenom bidrar till balansen i de marina ekosystemen på global nivå.
I detta sammanhang blir avtalet om fiske med Mauretanien av särskild betydelse. Att skapa arbetstillfällen, minska förekomsten av fattigdom och utveckla strukturer för att stödja sektorn är viktiga mål att uppnå. Det viktigaste av allt är emellertid att främja hållbart fiske genom att bekämpa olagligt, orapporterat och oreglerat fiske och på så sätt garantera att EU-marknaden har tillgång till fisk av hög kvalitet.
Det är inte tillräckligt att EU:s fiskefartyg inför metoder som gynnar miljön och de uppföranderegler som fastställts av FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation - det är avgörande att alla som samarbetar inom det område som omfattas av avtalet intar samma hållning. Därför måste Mauretanien snarast kräva att tredjeland med vilka de också upprättar partnerskapsavtal respekterar samma regler som följs av fartyg som seglar under EU-flagga. Om inte detta sker kommer våra fartygsägare att drabbas av orättvisa konkurrensnackdelar och målen att bevara och på ett hållbart sätt förvalta fiskeresurserna kommer att äventyras allvarligt.
Guido Milana
(IT) Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag anser att vi har två problem - ett som gäller metoden och ett annat som gäller det verkliga sakförhållandet.
Problemet när det gäller metoden är att vi använder ett knep, nämligen den muntliga frågan - som vi tackar Carmen Fraga Estévez för - för att tala om något som faktiskt borde vara en parlamentarisk rättighet efter Lissabonfördraget. Jag anser att denna metod måste upphöra. Vi får inte ta till en strategi för att genomföra ett vanligt lagstiftningsförfarande. Medbeslutande kommer till stånd när denna metod brukas under processens gång. I dag har vi denna debatt, den kommer att ta slut, arbetet med avtalet kommer att fortskrida och till slut kommer vi att säga ja eller nej. Denna metod måste ändras.
När det gäller sakfrågan vill jag emellertid, eftersom jag instämmer i mycket som andra ledamöter har sagt, bara framhålla betydelsen av att bedöma effekterna av fiskeavtal för att se till att de inte bara är handelsavtal som gör att vi kan köpa bläckfisk för en euro kilot i Mauretanien.
Man måste kunna bedöma hållbarheten, men framför allt inverkan på landets ekonomi, bedöma kvantitativa förändringar när det gäller sysselsättningssiffror, bedöma innovationsgraden när det gäller småskaligt fiske samt bedöma hur resurserna används. Det handlar helt enkelt inte bara om kommersiell handel utan om ett fiskeavtal med allt vad det innebär.
Josefa Andrés Barea
(ES) Herr talman! Avtalet med Mauretanien löper ut om ett år och vi håller redan på med förberedelser för ett nytt avtal. Jag anser att avtalet med Mauretanien är ett bra instrument. Det är ett utvecklingsinstrument för landet självt och för dess fiskeripolitik. Låt oss inte glömma att fisket utgör 29 procent av landet bruttonationalprodukt (BNP) och att det är landets enda utvecklingsmöjlighet.
Genom avtalet stärks det bilaterala samarbetet mellan EU och Mauretanien och det måste garantera ett hållbart fiske. Frågan om olagligt fiske har tagits upp, och den vetenskapliga kommitténs roll måste utan tvekan stärkas så att den kan tillhandahålla ytterligare sätt att fastställa tillgängliga fiskebestånd. Fisket måste likväl vara hållbart. En annan aspekt som måste garanteras är fartygens säkerhet.
Kommissionsledamot Maria Damanaki hänvisade också till den mauretanska regeringens inkompetens. Den måste utveckla sin administrativa struktur så att landet kan tillgodogöra sig de medel som EU tillhandahåller, vilket också är en insats.
Avtalen måste naturligtvis användas för att förmå den mauretanska regeringen att inkludera klausulerna om mänskliga rättigheter samt bidra till att demokratisera landet. Internationella fiskeavtal är också ett redskap för att införa demokrati och främja utvecklingen i de berörda länderna.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Herr talman, fru kommissionsledamot! Det är mycket goda nyheter att kommissionen har begärt mandat att inleda förhandlingar för att förnya protokollet till partnerskapsavtalet om fiske mellan EU och Mauretanien, vilket kommer att ersätta det nuvarande protokollet från och med den 31 juli 2012.
Mot bakgrund av Europaparlamentets nya befogenheter enligt Lissabonfördraget måste förhandlingarna bedrivas i en verklig samarbetsanda mellan institutionerna.
Genom det nya protokollet, som utgår från resurssituationen, måste man säkerställa långsiktig hållbarhet för EU-flottan i de mauretanska vattnen. Genom protokollet måste man se till att EU på ett rimligt sätt bidrar till en varaktig utveckling av den mauretanska fiskenäringen - vilket innebär att sträcka sig längre än till det rent ekonomiska området - och protokollet måste också bidra till att på ett effektivt sätt hävda internationell lag och respekten för mänskliga rättigheter.
För närvarande står EU-bidragen för en tredjedel av Mauretaniens nationella budget. Därför är det ytterst viktigt att avtalet tillämpas korrekt, att det uppmuntrar ett ansvarsfullt fiske till nytta för de folkgrupper som är beroende av fisket och att det bidrar till att bekämpa olagligt fiske genom att fortsätta att använda de kontroll- och övervakningssystem som finns för närvarande.
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Herr talman, fru kommissionsledamot! EU:s flotta har sedan lång tid tillbaka funnits i Mauretaniens vatten och som en följd härav har långsiktiga ekonomiska förbindelser redan etablerats mellan EU och Västafrika. Bland annat leder dessa förbindelser till att varaktig sysselsättning bevaras i Europa och i regionen. Genom att sådana förbindelser skapas förs den västafrikanska regionen väsentligt närmare EU:s normer också när det gäller förvaltningen av marina resurser.
Fiskeavtal med tredjeland, särskilt i det pelagiska segmentet av EU:s flotta, är av strategisk betydelse och inte bara för att upprätthålla själva flottan. Det innebär en källa till såväl råmaterial för livsmedelsberedningsindustrin som livsmedel för utvecklingsländerna, särskilt de i Västafrika. Avtalen kommer utan tvivel att gagna båda parter och att upprätthålla dem bör ligga i EU:s intresse. Att avtalen fortsätter, om än med respekt för och efterlevnad av de tekniska bestämmelserna i protokollen och insyn i förfarandena, är mycket viktigt för EU, Mauretanien och hela regionen.
Andreas Mölzer
(DE) Herr talman! En av anledningarna till att förnyelsen av partnerskapsavtalet om fiske med Mauretanien är särskilt viktigt är att detta avtal kommer att gälla ett särskilt känsligt område - Nordafrika - som just nu än en gång står i världspolitikens rampljus. Vi vet att fiskeavtal inte endast ska ge ekonomiska fördelar för dem som deltar utan också måste utgå från ekologiska principer. När fisket utgör en tredjedel av budgeten, som i Mauretaniens fall, är dess ekonomiska betydelse för landet mycket tydlig. Men å andra sidan är EU:s flotta också ett viktigt inslag i EU:s ekonomi.
Ekologiska principer är den ena sidan av myntet - den andra är att sådana avtal naturligtvis också bör användas för att stärka demokratiseringen och främja mänskliga rättigheter i ett land som under visa omständigheter skulle kunna stå inför samma problem som andra nordafrikanska länder. Vi måste därför särskilt uppmärksamma detta.
Maria Damanaki
Herr talman! Jag vill tacka alla ledamöterna för deras inlägg. Jag vill upprepa mycket tydligt att jag är oerhört glad över parlamentets medverkan i förhandlingarna om detta avtal och de andra avtalen.
Jag vill också påminna er om att vi har ett nytt ramavtal mellan kommissionen och parlamentet om de närmare detaljerna i denna medverkan. Vi måste respektera detta avtal. I anslutning till detta ramavtal finns jag här för att underlätta er medverkan och informationen till er på alla sätt jag kan. Om vi kan göra saker och ting bättre är jag beredd att samarbeta. Som ni redan har nämnt handlar detta om förfarandet och metoden.
När det gäller innehållet måste vi ta itu med denna fråga på ett mycket försiktigt och väl avvägt sätt på grund av den stora betydelse som detta land har och på grund av den utveckling som vi nu följer i området. Det behövs en balans mellan respekt för överskottet och resurserna där och också mellan detta och våra fartygs intressen. Vi vill göra det möjligt för EU:s fartyg att åka dit och garantera att de får konkurrera på lika villkor, för vi är inte de enda fartygen i dessa vatten. Många andra länder är inblandade i området och vi måste se till att garantera att EU-fartygen kan konkurrera på lika villkor.
Vi måste också göra en annan avvägning. Vi måste vara mycket försiktiga med hur vi använder skattebetalarnas pengar. Jag erkänner att vi måste göra mer för att se till att de pengar vi ger kommer de egentliga bidragstagarna till del. De har också stort inflytande. De är värda alla de förfaranden och alla de förbättringar som landet behöver.
Det är alltså så här som vi tar itu med denna mycket känsliga fråga. Jag instämmer också i att vi behöver mer vetenskaplig - och mer konkret - rådgivning och vi behöver fler konkreta uppgifter för att bedöma vår ställning där. Vi ska försöka få ett första förhandlingsmandat från rådet nästa vecka. Sedan kommer vi att - konkret och kontinuerligt - informera parlamentets fiskeriutskott om förhandlingarna.
Slutligen vill jag säga att detta avtal innebär att både vi och Mauretanien är vinnare, om ni tänker på att det nya protokollet kommer att innehålla en humanitär klausul och en klausul om mänskliga rättigheter.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum under nästa sammanträdesperiod.
