EU:s strategi för bättre marknadstillträde för europeiska företag (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Ignasi Guardans Cambó för utskottet för internationell handel om EU:s strategi för bättre marknadstillträde för europeiska företag.
Ignasi Guardans Cambó
föredragande. - (ES) Herr talman! Under diskussionerna om Lissabonstrategin och dess betydelse för tillväxten och konkurrenskraften i Europa fick frågan om den externa handeln tyvärr inte den uppmärksamhet den förtjänade, trots dess stora betydelse för konkurrenskraften, tillväxten och sysselsättningen inom EU. Vi har nu vidtagit åtgärder, och kommissionen har fått ordning på situationen och rättat till saker och ting och har klart och tydligt gjort den externa handeln och tillträdet till utländska marknader till ytterligare en pelare i den organisation som ska leda till tillväxt och välfärd inom EU.
Exporten av varor och tjänster är en grundläggande förutsättning för konkurrenskraften i våra ekonomier och därmed av betydelse för välståndet och sysselsättningen inom EU. De största exportsvårigheterna hänger framför allt samman med de icke-tariffära handelshindren snarare än de allmänt erkända tarifferna. Kommissionen har redan genomfört ett brett samråd och därmed avgett en avsiktsförklaring i anslutning till den mer övergripande strategin för ett globalt Europa, och vi stöder dessa avsikter. Betänkandet innefattar faktiskt också en stor del, eller i vilket fall några, av de svar vi fick under samrådet och som kommissionen då beslutade att inte ta med.
Globaliseringen är inte ett yttre hot som vi måste skydda oss mot. Den är enligt min uppfattning ett fantastiskt tillfälle att åstadkomma det vi inte kunde åstadkomma tidigare, och en större marknad är ett sätt att skapa välstånd, det vill säga sysselsättning och ett ökat välbefinnande för medborgarna. I betänkandet, och här riktar jag mig till en viss sektion av parlamentet, uppmanas klart och tydligt till marknadstillträde, till att främja marknadstillträdet, och till en strategi som innebär att de förhållanden som råder i de enskilda länderna kan och måste respekteras. Ett europeiskt ledarskap på detta område innebär att tillväxtekonomiernas berättigade oro ska beaktas och även fortsättningsvis måste beaktas.
En av världens mest öppna ekonomier, exempelvis den europeiska modellen, kan emellertid inte låta sig ryckas med av vissa dogmatiska uppfattningar. Varken export av varor och tjänster eller offentlig upphandling får utsättas för omotiverade hinder, och kommissionen både kan och måste göra mer på båda dessa områden. Den kan och måste förbättra sina instrument i Bryssel, inom EU:s ram, genom en bättre samordning med de handelsfrämjande organen i medlemsstaterna och regionerna och med de aktuella företagen. Det är i detta sammanhang som begreppet subsidiaritet i vidaste mening bör uppfattas. Det är här som kommissionen har en uppgift som inte kan övertas av något annat organ, en uppgift som inte innebär att någon knuffas undan utan att var och en av oss hjälps fram. Det innebär att det arbete samordnas som redan utförs av andra som kanske inte är lika effektiva som kommissionen.
I betänkandet framförs alltså ett antal väl definierade åsikter, av vilka en del är synnerligen specifika, som kommissionen kan förbättra inom ramen för sin strategi för marknadstillträde. Jag tänker inte läsa upp dem här, men de är ytterst detaljerade och tydliga och kan bedömas med lika stor tydlighet. Vi framför också en mycket uttrycklig begäran till kommissionen om särskilda åtgärder för att hävda och förstärka små och medelstora företags produktnärvaro på tredjeländernas marknader, eftersom det är dessa produkter som får svårigheter om de inte skyddas.
Kommissionen kan och måste även få till stånd en bättre samordning av de lokala resurserna utan att någon tar illa vid sig eller utestängs. Detta gäller alla stater, alla stödorgan för exportföretag och alla handelsdelegationer från en medlemsstat - EU:s handelsdelegationer kan nämligen utan att trampa någon på tårna förstärka sin närvaro i tredjeländer. Det finns inga ursäkter för att det brister i kommunikationen mellan vissa aktörer på den utländska handelsmarknaden, vilket alla som varit på plats känner till. Vi kan inte heller, när tillfälle bjuds, avhända oss möjligheten att införa en verkligt multilateral strategi som syftar till en förbättrad standardisering och avstå från behovet av att förbättra mekanismerna inom ramen för Världshandelsorganisationen (WTO). Allt detta kommer att visa sig ytterst värdefullt.
Jag anser därför att vi alla kan se positivt på att betänkandet förmodligen kommer att antas med stor majoritet. Jag vill särskilt tacka sekretariatet i utskottet för internationell handel, som var behjälpligt vid utformningen av betänkandet, liksom skuggföredragandena i de olika parlamentsgrupperna, som lade fram ändringsförslag och finslipade texten.
Detta är startsignalen för nya slagkraftiga politiska åtgärder. Det är inte endast ett pappersark som ska godkännas, ramas in och hängas upp på väggen. Detta är, som namnet antyder, inledningen till en strategi, och för en strategi krävs en hel rad åtgärder som måste genomföras, och vi måste vid ett senare tillfälle kunna be kommissionen att komma tillbaka till parlamentet och förklara för oss hur åtgärderna har genomförts.
Peter Mandelson
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Jag vill hjärtligt tacka föredraganden Ignasi Guardans Cambó och utskottet för internationell handel för det mycket konstruktiva betänkandet. Det är en bekräftelse på att vi har en gemensam vision både när det gäller betydelsen av en aktiv marknadstillträdesstrategi för europeiska företag och arbetstagare och i fråga om de principer som bör ligga till grund för strategin.
De mycket viktiga frågor som tas upp här - små och medelstora företag, hinder för tjänster och investeringar, offentlig upphandling och immateriella rättigheter - ligger även mig mycket varmt om hjärtat. Detta är samma budskap som rådet sände ut i juni förra året och därefter ännu en gång som svar på vår lägesrapport förra månaden. Vi har uppnått ett nytt och starkt samförstånd om vikten av detta arbete.
Kärnpunkten i den gobala europeiska strategi som vi införde 2006 var löftet att dels hålla våra egna europeiska marknader öppna, dels även omfördela våra resurser till att skapa nya arbetstillfällen för europeiska arbetstagare och företag på våra främsta handelspartners marknader. Vi kan i första hand åstadkomma detta genom ett förmånligt handelsavtal med WTO, men vi kan också göra det genom en ny generation frihandelsavtal. Detta innebär också att vi skärper vår inställning till handelshinder, särskilt icke-tariffära hinder som inte träder i funktion vid gränserna utan innanför gränserna. Europas arbetstagare och företag kan konkurrera i stort sett överallt om de ges en ärlig chans och får konkurrera på lika villkor. Vår uppgift är att stödja dem och tillhandahålla en plattform för detta, vilket innebär att vi ska rikta in oss på de hinder, villkor och diskriminerande regler och bestämmelser som sätter käppar i hjulet för dem och innebär att de förvägras en ärlig chans att konkurrera och bedriva handel.
Den verkligt svåra uppgiften under 2007 har bestått i att tillämpa denna politik i praktiken. Vi har framför allt riktat in oss på att förstärka våra lokala resurser på de viktigaste marknaderna genom att inrätta marknadstillträdesgrupper som sammanför företag, medlemsstater samt personal och experter från kommissionen. Det handlar om personer som verkligen har kunskap om marknaderna och en känsla för lokalpolitiska förhållanden samt en bestämd uppfattning om vad som kan och måste göras. Detta har gett goda resultat. Under de senaste sex månaderna har vi noterat viktiga framgångar i Sydamerika, Centralasien, Japan och Ryssland. Vi har också intensifierat samarbetet om marknadstillträdesfrågor med USA, vilket har varit avgörande för en del av dessa framgångar.
Vi har också inrättat ett Internetbaserat klagomålsregister för EU-företag samt månatliga rapporter i realtid om arbetet med marknadstillträdet. Min uppfattning skiljer sig därför något från påståendet i betänkandet att kommissionen inte har gjort tillräckligt för att tillvarata alla de möjligheter som partnerskapet erbjuder under igångsättningsskedet. Detta betyder i och för sig inte att jag anser att samarbetet fungerar perfekt eller att jag på något sätt slår mig för bröstet och påstår att inget kan göras annorlunda och till och med bättre än vad vi för tillfället gör.
Jag håller med om att den nya strategin är en dynamisk process som fordrar ständig vaksamhet och ett aldrig sviktande engagemang. Det fordrar uppriktigt sagt även ett antal mer framstående förespråkare såväl här i parlamentet som i medlemsstaterna, som lyfter fram vad vi gör och hur vi går tillväga för att nå målen - personer som tror på ekonomisk öppenhet och inte heller drar sig för att uttala sig för ömsesidigt marknadstillträde, särskilt bland de tillväxtekonomier vars egen tillväxt gynnas av att de har tillträde till våra marknader. Detta är både rättvist och korrekt och den princip för internationell handel som vi tror på - nämligen att så länge våra marknader förblir öppna för andra bör de gradvis öppna sina marknader för oss om principen för internationell handel ska tillgodoses fullt ut.
Jag instämmer i föredragandens uppmaning till samtliga intressenter att ta aktiv del i partnerskapet. Vi fortsätter att förbättra det lokala samarbetet med medlemsstaterna och industrin, men vi behöver dessutom insatser från experterna om vi ska kunna tillvarata alla möjligheter.
När det gäller resurser är jag tacksam över den ytterligare personal som budgetmyndigheterna har beviljat generaldirektoratet för handel. Vi kommer att fortsätta att kräva ökade resurser för de viktigaste marknaderna i Asien och exempelvis Brasilien. Under tiden har vi utökat den personal i Bryssel som sysslar med marknadstillträdesverksamhet.
Avslutningsvis noterar jag också er begäran om en årlig rapport från kommissionen. I samband med den regelbundna rapporteringen diskuterar jag gärna den årliga verksamhetsrapporten med parlamentet.
Jag vill därför än en gång varmt tacka föredraganden och parlamentet för deras engagemang i detta mycket viktiga arbete. Det är ett absolut krav att vi fortsätter att vara lika energiska och engagerade under 2008 och därefter. Att detta prioriteras är viktigt för mig och mina avdelningar. Det betyder mycket för företagen i Europa och för den sysselsättning som de kan skapa för arbetstagarna till följd av ett bättre marknadstillträde och den utökade världshandel som är kärnpunkten i den handelspolitiska strategin för ett globalt Europa.
(Applåder)
Silvia-Adriana Ţicău
föredragande för godkännandet från utskottet för industrifrågor, forskning och energi. - (RO) Herr talman, herr kommissionsledamot! EU:s strategi för marknadstillträde lades fram 1996. Kommissionen tog fram en kostnadsfri tjänst som innebär att europeiska exportörer får tillgång till ett elektroniskt, offentligt och ständigt aktuellt register över villkoren för marknadstillträde i omkring 100 länder.
Handeln i eurozonen noterade 2007 ett överskott på 28,3 miljarder euro jämfört med ett underskott på 9,3 miljarder euro 2006. EU:s 27 medlemsstater fick 2007 vidkännas ett underskott på 185,7 miljarder euro, vilket ska jämföras med ett underskott på 192,1 miljarder euro 2006. Åtgärder bör följaktligen vidtas på gemenskapsnivå i syfte att stärka konkurrenskraften i medlemsstaterna utanför eurozonen.
Vi anser att marknadstillträdet kommer att underlättas om EU:s principer och värderingar förmedlas till tredjeländer genom att vi verkar för öppna marknader, harmonisering av de sociala normerna och miljönormerna och skydd för de immateriella rättigheterna.
Investeringar i forskning, informations- och marknadsföringskampanjer för att sprida kunskap om de tjänster och den information som finns att tillgå, en förbättring av gemenskapens datorsystem för marknadstillträde, en sammankoppling av de speciella databaserna samt utbildning av experter som ska stödja de europeiska företagen bör ingå som en del i kommissionens partnerskap med medlemsstaterna och de europeiska företagen.
Corien Wortmann-Kool
för PPE-DE-gruppen. - (NL) Herr talman! Kommissionens nya strategi för marknadstillträde bör tveklöst resultera i att handelshindren i tredjeländer undanröjs. Den är följaktligen, som kommissionen konstaterar, ett viktigt komplement till WTO och frihandelsavtalen. Jag är mycket glad över det positiva betänkandet från parlamentet, och jag vill tacka föredraganden Ignasi Guardans Cambó som också lyckades lyfta fram de viktigaste prioriteringarna, nämligen ett bättre samarbete med europeiska företag och ökat stöd till små och medelstora företag. Detta gäller även hjälpcentralen inom kommissionen och lokalt i tredjeländer. Jag anser att det europeiska institutet i Kina för små och medelstora europeiska företag är ett utmärkt initiativ från kommissionen.
Det handlar om ömsesidighet. Vi öppnar vår marknad för tredjeländer, och följaktligen bör marknaderna i dessa tredjeländer, framför allt i tillväxtekonomierna Kina, Indien, Brasilien och Ryssland, öppnas för europeiska företag. Vi bör alltså framhålla detta i strategin för marknadstillträde och bilda marknadstillträdesgrupper som ska stödja europeiska företag i dessa länder. Detta innebär, som ni redan konstaterat, att vi måste ställa tillräckligt med personal till förfogande för detta, också vid de europeiska ambassaderna i dessa länder. Europeiska företag exporterar mest i världen, och vi tvingas ständigt kämpa mot protektionistiska åtgärder också i tredjeländer. Ange era prioriteringar för de viktiga områdena - tjänstesektorn, offentlig upphandling, investeringar, immateriella rättigheter och tullförfaranden.
Det gläder mig att ni har meddelat att ni kommer att avge en årlig rapport till oss, och det skulle vara bra med en årlig diskussion om aktuella prioriteringarna. Ni har här visat er goda vilja, vilket vi sätter stort värde på. Jag hoppas verkligen att ni också visar er goda vilja när det gäller att anta de handelspolitiska skyddsinstrumenten, samma goda vilja som ni har gett prov på i denna strategi.
Carlos Carnero González
för PSE-gruppen. - (ES) Herr talman! Låt mig först av allt gratulera föredraganden till detta arbete som innehåller viktiga förslag och analyser.
Europaparlamentet röstar inte om motiveringar, men om vi skulle göra det i det här fallet, så skulle jag rösta för, eftersom skälen verkligen motiverar de viktigaste förslagen till bestämmelser. Jag kan därför meddela att socialistgruppen stöder förslaget. Jag vädjar samtidigt till föredraganden att ta hänsyn till de viktiga ändringsförslag som jag lagt fram utifrån idealen i en vänsterinriktad grupp.
Europa är världens största exportör av varor och en ledande tjänsteleverantör. I en globaliserad värld har vi dessutom en legitim rätt att marknadsföra så många av våra varor och tjänster som möjligt, i det här fallet på marknaderna i tillväxtländerna. Och varför inte? Det är logiskt och naturligt, och det är detta som våra medborgare vill. Därför är förslagen som läggs fram i betänkandet och i kommissionens meddelande korrekta, i första hand förslaget att förhindra icke-tariffära handelshinder, ”en hydra” som föredraganden med all rätt kallar dem. En hydra som verkar bakom kulisserna och som inte bara hindrar europeiska produkter och tjänster från att nå marknaderna, utan som dessutom förhindrar en balanserad utveckling i de länderna och på de marknaderna.
Jag anser därför att det här betänkandet pekar ut rätt väg för att säkra Lissabonagendan och stärka vår sociala modell. Vi måste också se till att den här modellen kan få genomslag i de tillväxtländer som vi vill bedriva handel med. Jag hyser inget tvivel om att detta kommer att bli till förmån för såväl Europas arbetstagare som arbetstagarna i andra länder.
Vi lägger stor vikt vid arbetsförhållanden, säkerhet, miljöskydd och framför allt mänskliga rättigheter. Det är våra viktigaste ändringsförslag.
Jag måste upprepa min uppmaning till föredraganden att ta hänsyn till våra förslag. Hur kan vi uppnå dessa mål i praktiken? Vi uppnår dem genom ett mycket intensivare samarbete - jag vet inte om det kan kallas ”förstärkt” samarbete, eftersom det skapar oklarhet på grund av de institutionella reglerna i det nya fördraget - mellan EU, medlemsstaterna och företagen och i första hand stöd till de små och medelstora företagen. Med andra ord: gratulerar, och god kväll!
Cristiana Muscardini
för UEN-gruppen. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Vi är alla medvetna om hur känslig frågan är och hur mycket uppmärksamhet den får i våra respektive länder.
I UEN-gruppen är vi mycket nöjda med de förslag som lagts fram av Ignasi Guardans Cambó och det extra arbete som utförts av utskottet för internationell handel. Jag vill gratulera föredraganden till analysen och fokuseringen på Europa, och följaktligen till att han lyfter fram de svårigheter som ofta drabbar den europeiska industrin på internationella marknader på grund av onödiga handelshinder.
Att förbättra konkurrenskraften innebär att man gör det som krävs för att garantera att Lissabonstrategin blir en framgång. Om vi kan ge den europeiska industrin bättre tillgång till de internationella marknaderna kommer företagen att kunna växa, investera i know-how och skapa fler arbetstillfällen. Detta är vad många branscher i våra länder kräver av oss.
Det finns olika typer av hinder för den europeiska industrins tillträde till utländska marknader. Hindren utgörs av ett antal olika åtgärder, allt från förvirrade bestämmelser och åtgärder som försvårar investering eller marknadstillträde till illojala affärsrutiner, bristande respekt för immateriell äganderätt och omfattande förfalskningar som skadar de europeiska varorna, och på ett mer generellt plan allvarliga och systematiska kränkningar av WTO:s regler och andra regler som styr den internationella handeln.
Kommissionens meddelande har rätt inriktning och parlamentet vill stödja de initiativ som anges och som syftar till att förbättra tillträdet till utländska marknader. Häri ingår att skapa starkare strategiska partnerskap mellan kommissionen, som ska bibehålla sin samordningsroll, medlemsstaterna och Europeiska unionens företag. Målet är att stödja företagare och framför allt de små och medelstora företag som vill få kontakt med eller exportera till tredjeland.
Kommissionens delegationer i vissa nyckelländer behöver få en tydligare profil. Detta bör vara ett led i en bredare strategi som genomförs i samarbete med våra viktigaste handelspartner, till exempel USA, Japan och Kanada. De har samma problem som vi har internationellt, och skulle kunna förena sig med EU för att främja ett multilateralt avtal på detta område som stöder WTO-mekanismer som garanterar en snabbare respons på eventuella nya icke-tariffära handelshinder.
Multilaterala åtgärder är den effektivaste men också den svåraste typen av åtgärder på grund av det stora antalet berörda länder. Därför måste sådana åtgärder åtföljas av avtal som identifierar och löser problemen på grund av omotiverade hinder i tredjeland.
Carl Schlyter
för Verts/ALE-gruppen. - Herr talman! När man läser kommissionens meddelande, och i synnerhet parlamentets betänkande, kan man tro att stackars lilla EU är diskriminerat av onda utländska makter. Detta syns speciellt i punkt 4 i betänkandet som säger att vi uppmanar kommissionen att se till att våra handelsintressen försvaras mot tredjeländers lagvidriga eller orättvisa handelsförfaranden. Och vidare: ”EU bör agera snabbt och med fasthet när tredjeländer otillbörligt begränsar tillträde till sina marknader för EU-företag”.
Vi bör vara försiktiga med den typen av språk mot före detta kolonier. De kommer ihåg när Europa senast agerade med fasthet för att försvara sina intressen. Det språket kan skada oss mer än eventuella begränsningar av handeln.
Visst har kommissionen en poäng i att det finns tekniska handelshinder och orättvisa regler. Naturligtvis ska vi lugnt och resonerande diskutera detta med våra partners och lösa eventuella problem. Bjud då inte bara in företag utan även frivilligorganisationer, även från tredjeländer. Då kanske vi kan förstå orsaken bakom reglerna och förstå om de är rimliga eller inte.
Jag är orolig för tiopunktslistan. Restriktiva exportförfaranden för råvaror, tak för utländskt ägande i tjänstesektorn, hinder för utländska direktinvesteringar, statliga upphandlingsförfaranden och användningen av statligt stöd måste kunna betraktas som motiverade handelshinder som härrör ur en legitim lagstiftning och som är administrativa åtgärder från offentliga myndigheter. De kan inte tas bort utan offentliga samråd och överläggningar utan att stabiliteten i de länderna hotas.
Länder måste ha rätt att skydda hälsa och miljö och kunna ha en upphandling som bibehåller möjligheten för sina lokala företag att inte fullständigt slås ut av internationell konkurrens och skapa massarbetslöshet. Vi kan inte heller ställa orimliga krav på länder som knappt har resurser att skydda mänskliga rättigheter att de ska skydda våra immateriella rättigheter. Vi ska hellre fria än fälla.
Vi ska sätta åt de regler som syftar till att gynna utländskt verkande företag i deras länder och som agerar mot andra utländska aktörer. Det är där vi kan ta bort regler. Regler som är direkt eller indirekt avsedda att skydda befolkningen eller lokalt verkande företag måste vi kunna se mellan fingrarna med ibland. Vi har själva skyddat vår industri tills den var stark nog att konkurrera internationellt. Andra måste också kunna ha den möjligheten.
Christofer Fjellner
Att skapa marknadstillträde handlar om att avskaffa tullar och icke-tariffära handelshinder runt om i världen. Det är en enormt viktig prioritering för unionens handelspolitik. Det skapar inte bara affärsmöjligheter för europeiska företag utan även tillgång till bättre och billigare produkter i andra delar av världen. Det skapar välstånd runt om i världen.
Detta är även en fråga där jag upplever att vi är ovanligt eniga i Europaparlamentet. Det är glädjande i en tid då protektionismen är på global frammarsch. Därför tycker jag också att kommissionens meddelande och Ignasi Guardans Cambós betänkande är mer välkomna än någonsin. De är verkligen väldigt bra.
I denna diskussion skulle jag vilja peka på en annan fråga som vi inte får glömma bort - den andra sidan av öppenheten. Jag tycker att de hänger ihop. Europeiska företag behöver även öppenhet in i Europa för att kunna bli globalt konkurrenskraftiga och utnyttja det marknadstillträde som vi kan skapa i andra länder. I vår globaliserade värld med allt fler företag med globala försörjningskedjor kan egna tullar vara lika skadliga för våra framgångsrika företag som just de tullar vi bekämpar i andra länder.
Jag har ett konkret förslag till kommissionsledamoten, ett förslag som kanske kan hjälpa till en aning med att lösa denna fråga. När företag har problem med handeln inom EU anmäler de dem till Solvit som är ett jättebra verktyg för att öka rörligheten på den inre marknaden. Har företaget problem med att exportera till ett land utanför EU, så anmäler man det till databasen för marknadstillträde. Även det är väldigt viktigt. Båda dessa system ligger sedan till grund för förhandlingar om hur handeln kan underlättas. Förhoppningsvis kan man utveckla antingen databasen för marknadstillträde eller Solvit till att även ta hand om problem som importerande EU-företag kan råka ut för.
Om vi gör det kan vi fortsätta att driva på både oss själva och resten av världen i mer frihandelsvänlig riktning. Då kan vi visa att Europa leder arbetet med att öppna marknader, både borta och hemma.
Leopold Józef Rutowicz
(PL) Herr talman! Betänkandet av Ignasi Guardans Cambó tar upp samtliga berörda områden i arbetet på att stärka partnerskap som gör att europeiska exportörer får lättare tillträde till marknaderna i tredjeland.
Protektionistiska rutiner, illojal konkurrens och byråkratiska handelshinder begränsar ofta tillträdet till dessa marknader. Små och medelstora företag skapar flest arbetstillfällen i Europa, men de möter särskilda problem när de ska exportera. Deras möjligheter är begränsade på grund av bristen på resurser för forskning och ny teknik för att få fotfäste på dessa marknader och anpassa produkter och tjänster till kundernas behov.
I betänkandet understryks helt riktigt behovet av att europeiska statliga och diplomatiska organ ger de små och medelstora företagen ett meningsfullt stöd. Europeiska unionen bör öka sina logistiska insatser och erbjuda ett reellt stöd som gör det lättare för dessa företagare att bli aktiva på marknaderna i tredjeland.
Georgios Papastamkos
(EL) I likhet med er, herr kommissionsledamot, är vi särskilt oroade över bristen på symmetriska villkor för marknadstillträdet och den ojämlika behandlingen av europeiska produkter som många partner ställs inför.
Inom textil- och beklädnadsindustrin tillämpar till exempel EU i genomsnitt en tullsats på 9 procent, vilket är en av de lägsta i världen. Många av konkurrenterna tillämpar å andra sidan tullsatser som är upp till och över 30 procent, i kombination med en mängd olika icke-tariffära handelshinder.
Därför måste också tillväxtekonomierna i viss utsträckning acceptera principen om ömsesidighet för koncessioner, i linje med deras utvecklingsnivå och konkurrenskraften inom en viss given sektor. Skyddet av immateriella rättigheter och geografiska ursprungsbeteckningar på global nivå är fortfarande relativt otillräckligt. Detta upphäver de konkurrensfördelar som europeiska industri- och jordbruksprodukter har genom sitt höga förädlingsvärde.
Harmoniseringen av internationella regleringsmodeller och bestämmelser underlättar tillträdet på utländska marknader och får inte göra de europeiska bestämmelserna om miljöskydd, socialt skydd, folkhälsa och konsumentskydd mer flexibla.
Tvärtom: målet är konvergens, men uppåt. Särskilt viktigt är klassificeringen av importprodukter enligt relevanta specifikationer och krav samt sökandet efter framgångsrika metoder att tackla miljödumpning och social dumpning.
Låt mig slutligen understryka att de små och medelstora företagen måste stå i centrum för den nya strategin för marknadstillträde.
Jag gratulerar föredraganden, skuggföredraganden och kommissionsledamoten. Vi välkomnar kommissionens initiativ om en ny strategi för marknadstillträde.
Zuzana Roithová
(CS) Herr kommissionsledamot! Jag är också övertygad om att kommissionens delegationer och de nya marknadstillträdesgrupper som är verksamma i tredjeland måste få ett mycket tydligare mandat. Kommissionen bör enligt min åsikt omvärdera sina prioriteringar när det gäller fördelningen av mänskliga resurser i EU:s delegationer och öka antalet anställda i delegationerna, framför allt de som är verksamma i Kina, Indien, Ryssland och Brasilien. Medlemsstaterna bör spela en mer framträdande roll när det gäller att bidra med mänskliga och finansiella resurser till de delegationerna, i proportion till sina handelsintressen. Dessutom bör kommissionen och medlemsstaterna förstärka samarbetet med de europeiska handelskamrarna, företagsföreningarna och medlemsstaternas byråer i tredjeland. Detta är grundläggande för utbytet av information mellan delegationer, diplomatiska sändebud och europeiska företagsföreningar, och det skulle vara av särskild nytta för de små och medelstora företagen. Huvudsyftet med vår strategi måste emellertid vara ömsesidiga handelsrelationer, framför allt i till exempel Kina, och en striktare tillämpning av internationella handelsregler, snarare än att döma ut åtgärderna som protektionism.
Mairead McGuinness
(EN) Herr talman! Det var intressant att kommissionsledamoten var den enda som nämnde WTO-samtalen, Kanske är detta ett tillfälle att få mer information om de nya möjligheter på marknaderna hos våra viktigaste handelspartner som ett lyckat WTO-avtal skulle kunna ge oss. Men ni sa också, herr kommissionsledamot, att en ny generation av frihandelsavtal skulle kunna göra detta. Kastar ni redan in handduken i WTO? Kanske kunde ni ge oss lite aktuell information, för jag tror det är mycket viktigt för den här diskussionen.
Får jag också be er att förtydliga vissa frågor i anslutning till den nuvarande situationen på jordbruksfronten inom WTO? Det finns en viss oro för att EU ska göra ytterligare eftergifter om importtullar på känsliga produkter, och att vissa större tullhöjningar skulle vara en del av dagordningen, för vi har också frågan om vilka framsteg ni gör inom WTO när det gäller tillträdet för produkter och tjänster som inte hör till jordbruket. Jag tror vi behöver aktuell information, om ni kan ge oss det, som en del av denna diskussion.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
(PL) Herr talman! När jag nu tar till orda i den här diskussionen vill jag rikta uppmärksamheten på tre frågor. För det första är det viktigt för Europeiska unionen att inta en fast och tydlig hållning i alla situationer där exportintressen för en viss medlemsstat hotas på grund av illojala rutiner i tredjeland. I det sammanhanget bör vi applådera Europeiska unionens ståndpunkt när det gällde embargot som förhindrade polska kött- och jordbruksprodukter från att få tillträde till den ryska marknaden. Dessvärre tog vi ställning mot Ryssland först efter drygt ett års ryska restriktioner mot polsk export, och efter det att Polen använt sitt veto för att stoppa förberedelserna inför avtalet EU-Ryssland.
För det andra: arbetet på att öppna unionens marknader för varor och tjänster från tredjeland bör styras av ömsesidighetsprincipen. Unionen som helhet bör därför övervaka om exportörer från tredjeländer inkluderar utgifterna för att uppfylla miljöregler och bestämmelser om social trygghet för den anställda i sina respektive länder i sina tillverkningskostnader. Europeiska produkter kommer alltid att besegras av konkurrenterna på världsmarknaderna om de kostnaderna inte beaktas.
För det tredje måste vi vara mycket försiktiga när vi öppnar upp EU:s marknader för tillträde av jordbruksprodukter från tredjeländer. Om marknaden avregleras helt kommer många delar av det europeiska jordbruket helt enkelt att försvinna, vilket skulle äventyra Europas livsmedelssäkerhet.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Herr talman! Öppna ekonomier och marknader är inslag i den samtida marknadsekonomin, ekonomin under det 21:a århundradet. Det är första gången vi ser detta i den globala ekonomin. Men alla företag klarar inte av konkurrensen, framför allt inte om konkurrensen är illojal och domineras av de stora och starka.
Både stora och små företag kan importera, men de stora företagen har fler möjligheter att utveckla sin export. Det beror på att det krävs stora investeringar i reklam och logistiksystem när man ska in på nya marknader. Det verkar därför lämpligt att de små och medelstora företagen organiserar gemensamma åtgärder för att utveckla och främja export.
Ett visst mått av stöd och statliga bidrag för att främja företagens export borde tillåtas, framför allt på området know-how. På WTO-nivå bör man också försöka komma överens om att utveckla handeln mellan små och medelstora företag. Det är särskilt viktigt att få tillgång till information om företag som är aktiva på den globala marknaden. Handelns kvalitet bör förbättras och man bör prioritera att skapa lika möjligheter till marknadstillträde.
Peter Mandelson
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Jag vill tacka er och parlamentets ledamöter för en mycket konstruktiv och nyttig debatt om detta utmärkta betänkande. Jag är särskilt tacksam mot ledamoten som i sitt inlägg krävde en omvärdering av personaltilldelningen vid kommissionens delegationer i de viktigaste ekonomierna. Det var ett utmärkt förslag och ett förslag som jag inte kommer att tveka en sekund att föra vidare till mina kolleger. Jag skulle kunna redovisa detaljer om det lilla antalet anställda vid delegationerna som till exempel arbetar med handelsfrågor i Kina, jämfört med det betydligt större antalet anställda som arbetar med ett mycket begränsat utvecklingsstöd och samarbete i det landet, i förhållande till de miljarder som står på spel för Europa inom handeln. Men det gör jag inte - jag tänker helt enkelt ta till mig förslaget och föra det vidare.
Det stämmer verkligen inte att jag skulle förespråka frihandelsavtal på bekostnad av diskussioner om världshandeln. Alla som känner till den globala europeiska handelsstrategi som vi presenterade i november 2006 inser att min argumentation för djupgående, omfattande frihandelsavtal som verkligen bidrar till att öka den totala världshandeln, och inte bara avleda den, har varit en del av vår strategi, parallellt med vårt engagemang i WTO-samtalen - Doharundan. Jag kan försäkra den ärade ledamoten att jag fortsätter arbeta för att de förhandlingarna ska bli framgångsrika, snarare än ett misslyckande. Rykten om ytterligare oacceptabla eller olämpliga eftergifter på jordbruksområdet är ogrundade. De enda rykten jag har hört om sådana opåtalade medgivanden kom i själva verket från den irländske utrikesministern under dagens möte i rådet för allmänna frågor. Dessa rykten verkar cirkulera inom en mycket begränsad intressegrupp.
Faktum är att när det gäller jordbruket - och andra delar av Doha-samtalen - så kommer vi att gå fram så snabbt vi kan för att bidra till att samtalen om världshandel ska bli framgångsrika, men i slutändan måste detta ligga inom gränserna för det mandat vi har fått genom 2003 års reform av den gemensamma jordbrukspolitiken.
Det stämmer att två nya förhandlingstexter har lagts fram av ordförandena i de olika förhandlingsgrupperna under de senaste veckorna. När det gäller jordbruket har vi en text där vi inte är lika förtjusta i allting, men det finns inget som vi inte kan hantera i texten om jordbruket eller som tvingar oss att gå utöver vårt mandat.
När det gäller tillgången på andra marknader än jordbruket - industrivaror - är situationen enligt min mening inte lika tillfredsställande. Där har den nya text som ordföranden presenterade skapat större osäkerhet i förhandlingarna, snarare än en konkretare grund. Jag beklagar det, men återigen är detta något som vi måste arbeta med och förhandla oss igenom.
Dessa diskussioner skulle inte vara lika trevliga utan bidragen från Carl Schlyter. Alltid när han gör sina inlägg känner jag mig stärkt i mitt personliga engagemang för och min övertygelse om frihandelns fördelar. Hans inlägg stärker mig alltid i övertygelsen om att vi är på rätt väg. Det handlar inte om att vår stackars lilla europeiska union kämpar mot mäktiga jättar bland de framväxande ekonomierna, och inte heller om ett slags utbrott av aggressiv mobbning som har tagit över kommissionen på handelsområdet, där vi utan att samråda eller ta hänsyn försöker tvinga på andra våra intressen.
Faktum är att de av oss som tror på internationell handel strävar efter balans och försöker uppnå ömsesidighet, men vi försöker också uppnå ömsesidiga fördelar. När vi strävar efter öppningar i andras ekonomier så gör vi inte det enbart för att tillfredsställa oss själva eller tjäna våra egna intressen och behov. Vi bidrar också till välstånd och tillväxt i de ekonomier som vi försöker göra mer öppna.
Avregleringen av ekonomierna är naturligtvis något som måste ske gradvis. Det är en stegvis process, snarare än en big bang eller plötslig chock. Faktum är att tillväxtekonomierna tjänar mest på ökad öppenhet. Den skapar nyttig konkurrens som stimulerar till förnyelse och sporrar produktiviteten i de ekonomierna, den innebär lägre kostnader för insatsvarorna till den lokala industrin, den betyder billigare varor för konsumenterna i de framväxande ekonomierna, och den betyder att man tillför tillväxtekonomierna kapital, teknik, kreativitet och modern managementkultur.
Faktum är att processen att öppna och integrera den globala ekonomin säkrar tillväxten i och stärker tillväxtekonomierna och gör det möjligt för deras företag att växa, att skapa välbehövliga arbetstillfällen för arbetstagarna i de ekonomierna och produkter och tjänster för export så att de kan säkra en växande andel av den internationella handeln. Med andra ord leder öppningar till ytterligare öppningar - handel genererar handel. Vårt välstånd och våra möjligheter skapar möjligheter för dem som lever och arbetar i tillväxtekonomierna. Vi talar med andra ord om en god cirkel, och det är detta den strategi för marknadstillträde som vår föredragande har lagt fram ett så utmärkt betänkande om går ut på.
Avslutningsvis vill jag säga att när det gäller lokal upphandling är det verkligen viktigt att stödja och uppmuntra tillväxtekonomiernas och tillväxtländernas kapacitet att försörja sin egen upphandlingsmarknad. Men om det betyder högre kostnader för offentlig upphandling i de ekonomierna, om det innebär ineffektivitet, om det innebär bristande insyn, och i vissa fall till och med korruption i samband med den offentliga upphandlingen, vem betalar kostnaderna för det? Svaret är: lokalbefolkningen, de lokalt anställda och de lokala skattebetalarna i tillväxtekonomier och tillväxtländer som har svårt att bära de kostnaderna.
Därför är det viktigt att skapa öppenhet och insyn i tillväxtekonomiernas offentliga upphandlingspolitik och rutiner. Det handlar inte bara om att tillfredsställa behoven i ”stackars lilla” EU.
Ignasi Guardans Cambó
föredragande. - (EN) Herr talman! Det finns inte så mycket att tillägga. Låt mig för det första än en gång tacka alla dem som har berikat diskussionen genom sina bidrag, ändringsförslag och även de informella diskussioner vi har haft, inte bara i dag, utan hela tiden sedan diskussionen startade, och som har gett en slutlig text som inte är resultatet av en enda föredragandes arbete, utan där alla som deltagit har bidragit.
Vi var till största delen överens om diagnosen, och jag var förvånad över tonen i några av kommentarerna från det gröna hörnet i kammaren. Det skulle vara intressant att låta den kollega det gäller resa och se på resultaten och konsekvenserna av frihandel på plats och också resa och förklara för ett medelstort företag, till exempel i närheten av Barcelona där jag bor, att detta var en ”kolonial strategi”. Jag skulle kunna nämna så många företag som kämpar för att exportera, eftersom en stor del av deras verksamhet är exportberoende. Han kanske skulle vilja berätta för de anställda vid de fabrikerna att de bara beter sig som europeiska kolonisatörer som försöker utöka exportmarknadsandelen för de produkter de tillverkar. Men om Kina inför handelshinder som hindrar dem från att exportera vad de tillverkar, så är det deras jobb som är i farozonen.
Detta handlar inte bara om att tala vitt och brett om att stora europeiska företag skulle vara koloniala, det handlar om något betydligt verkligare. Även om alla har rätt att framställa saker och ting som de vill, så måste jag säga att idén att detta skulle vara ett ”kolonialistiskt” betänkande verkligen förvånade mig och till och med kan betraktas som komiskt av många av exportföretagen i mitt land.
Det står emellertid klart att vi i stort sett är överens om diagnosen, och som kommissionen har sagt så var detta något som startades av rådet, följdes upp av kommissionen och i dag får stöd av parlamentet, vilket naturligtvis lägger ett stort ansvar på era skuldror, herr kommissionsledamot, eftersom vi faktiskt har en gemensam strategi. Låt mig än en gång understryka att detta är en dynamisk process och en helt ny strategi, och vissa inslag är faktiskt nya och måste följas upp. Jag vill citera en punkt i betänkandet som underströks av vår kollega och som ni tyckte så mycket om: ”Europaparlamentet uppmanar kommissionen att göra omprioriteringar av hur de personalresurserna används vid EU:s delegationer så att det finns mer personal tillgänglig för att dra igång marknadstillträdesgrupper och se till att de fungerar väl”. Samma sak gäller också bland annat det betänkandet säger om små och medelstora företag. Det finns många nyheter i detta betänkande, och vi önskar er lycka till med genomförandet.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum på tisdag, 19 februari 2008.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Tokia Saïfi  
skriftlig. - (FR) Det europeiska näringslivets konkurrenskraft måste ha en central plats på EU:s dagordning, för det är det enda som gör att vi kan skapa kvalificerade arbeten, trygga Europas ekonomiska tillväxt, garantera det europeiska välfärdssystemets överlevnad och se till att EU kan förbli en viktig handelsmakt under 2000-talet.
För att se till att denna konkurrenskraft upprätthålls måste vi etablera villkor för marknadstillträde som är rimliga, rättvisa och ömsesidiga. Den europeiska marknaden är faktiskt en av de mest öppna och konkurrenskraftiga i världen, främst tack vare rätten till fri konkurrens, vilket garanterar öppen och rättvis handel inom EU.
Europeiska unionen står trots detta inför många kommersiella hinder när det handlar om utrikeshandel, eftersom det inte råder lika stor öppenhet och insyn på Europas viktigaste handelspartners marknader som på EU:s marknad. Vi måste därför agera snarast för att återinföra ömsesidiga villkor för marknadstillträde till tredjeländer, i synnerhet till tillväxtländer, och för att motarbeta restriktioner på handelsområdet. Vi måste agera snabbt och beslutsamt för att se till att våra små och medelstora företag har fullständigt och obegränsat tillträde till alla marknader, särskilt på området offentlig upphandling.
