Napanuorasta kerättävän veren kantasolut (keskustelu) 
Puhemies
(EN) Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma napanuorasta kerättävän veren kantasoluista.
John Dalli
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, viime vuosikymmenten aikana saavutetut tieteen edistysaskeleet ovat lisänneet napanuorasta kerättävän veren kantasolujen käyttöä lääkkeissä. Tällaisten kantasolujen käytöstä on saatu myönteisiä tuloksia leukemiasta ja muista verisairauksista kärsivien potilaiden hoidossa.
Tulevaisuudessa napanuorasta kerättävän veren kantasoluja voidaan ehkä käyttää myös muiden tautien ja varsinkin perinnöllisten sairauksien hoidossa. Myös aikuisen kantasolut tarjoavat lupaavia mahdollisuuksia. Näiden molempien kantasolutyyppien mahdolliset hyödyt on kuitenkin vielä tieteellisesti todistettava. Solujen ja muiden ihmisestä peräisin olevien aineiden siirtoihin liittyy tautien tarttumisriskejä, ja siksi EU:ssa on laadittu oikeudelliset puitteet, joilla varmistetaan ihmisten kudosten ja solujen laadukkuus ja turvallisuus koko unionissa.
Haluan kuitenkin tehdä selväksi yhden asian: jäsenvaltiot päättävät itse napanuorasta kerättävän veren kantasolujen käytöstä ja käyttötavoista. EU:lla ei ole toimivaltaa yhdenmukaistaa solujen käyttöä. Kudos- ja soludirektiivissä todetaan nimenomaan, että EU:n ei pidä sekaantua kansallisiin päätöksiin siitä, käytetäänkö jotain tiettyä ihmisen solutyyppiä vai ei. Jos jäsenvaltio kuitenkin päättää käyttää napanuoran verisoluja, sen on täytettävä direktiivin mukaiset laatu- ja turvallisuusvaatimukset, suojeltava kansanterveyttä ja taattava perusoikeuksien kunnioittaminen.
Olen kanssanne samaa mieltä siitä, että kansalaisille on tärkeää tarjota tarkkaa ja objektiivista tietoa napanuorasta kerättävän veren kantasolujen käytön eduista ja rajoituksista. Tällaisten tietojen tarjoaminen kuuluu jälleen jäsenvaltioiden toimivaltaan. Komissio kannustaa jäsenvaltioita ryhtymään tällaisiin toimiin, ja eräät jäsenvaltiot ovat jo näin tehneetkin.
Haluan lopuksi vakuuttaa teille, että komissio seuraa säännöllisesti kudos- ja soludirektiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä ja direktiivin täytäntöönpanoa. Komissio onkin antanut direktiivin soveltamisesta tiedonannon, joka lähetettiin parlamentille tammikuussa 2010.
Peter Liese
, PPE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, on hienoa havaita, että teillä on aikaa jopa näin myöhäisenä ajankohtana osallistua keskusteluun, jota parlamentissa käydään tästä tärkeästä aiheesta. Hyvät kuulijat, kantasolututkimus tarjoaa hienoja mahdollisuuksia potilaille, joille emme kykene tällä hetkellä tarjoamaan riittävästi apua. Tällä alalla tarvitaan vielä paljon perustutkimusta, ja moni asia on yhä epävarma, mutta aikuisten kantasolujen ja napanuoran verisolujen välityksellä voidaan kuitenkin auttaa tavalla tai toisella yli 70 sairaudesta kärsiviä potilaita.
Napanuoran verisoluja käytetään tällä hetkellä pääasiallisesti allogeenisissä siirteissä eli napanuoraverta voidaan käyttää avuksi esimerkiksi leukemiaa sairastaville lapsille - joista tämä veri ei ole peräisin. On kuitenkin olemassa myös autogeenisiä hoitomuotoja, ja niissä lapset, joista napanuoraveri kerätään, voivat joissakin tarkkaan rajatuissa tapauksissa hyötyä hoidosta jo tällä hetkellä. Mielestäni toimenpiteet onkin kohdistettava siten, että voimme toimivaltamme rajoissa tukea ennen kaikkea julkisia napanuoraveripankkeja. Voimme kannustaa mutta emme käskeä perustamaan niitä. Meidän ei kuitenkaan myöskään pidä kieltää autogeenisiä hoitoja ja niihin liittyviä toimenpiteitä. Vanhempien pitäisi pohjimmiltaan itse tehdä päätös hoidosta, mutta valtion pitäisi tiedottaa heille siihen liittyvistä mahdollisuuksista ja riskeistä.
Tarvitsemme selkeitä laatu- ja turvallisuusvaatimuksia. Meidän täytyy olla tässä yhteydessä jatkuvasti valppaina, jotta tarjolla ei olisi soluja, jotka ovat käyttöhetkellä käyttökelvottomia sen vuoksi, että ne eivät täytä laatu- ja turvallisuusvaatimuksia. Alan tutkimus on asetettava etusijalle, koska on selvää, että tämänlaatuinen tutkimus on hyvin lähellä potilaita. Meidän on lisäksi varmistettava, että vanhemmat voivat päättää, että napanuoraverta ei vain heitetä pois, koska se saattaa olla tulevaisuudessa arvokasta muille lapsille tai jopa heidän omalle lapselleen. Meidän on muistettava tämä, kun valmistaudumme toimimaan - kuten jo totesin - toimivaltamme rajoissa, mutta jo nyt meillä on tällä osa-alueella paljon toimintamahdollisuuksia.
Frédérique Ries
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, myös minä haluan kiittää asian muita valmistelijoita ja varsinkin äsken puhunutta Liesea sekä Peterleä tästä hyvin onnistuneesta aloitteesta, joka koskee napanuoraveren luovutusta eli elämän lahjoitusta. Napanuoraveri on 20 viime vuoden aikana mahdollistanut erityisen merkittäviä lääketieteen edistysaskelia, koska se sisältää runsaasti siirrettävissä olevia kantasoluja. Niillä hoidetaan nykyisin yli 80 sairautta ja erityisesti syöpiä - aivosyöpää, verisyöpää, leukemiaa ja imusolmukesyöpää - anemiaa, autoimmuunisairauksia ja joitakin harvinaisia sairauksia, ja luettelo kasvaa koko ajan.
Tästä huolimatta Euroopassa säilytetään vain yksi prosentti napanuoraverestä, joka on niin täynnä mahdollisuuksia ja lupauksia - vain yksi prosentti, vaikka synnytyksiä on vuosittain yli 15 miljoonaa. Maiden välillä on lisäksi suunnattomia eroja: Belgiassa 7 000 rekisteröityä luovutusta ja 7 000 Ranskassa, vaikka se on väkiluvultaan kuusi kertaa suurempi kuin pohjoinen naapurinsa.
Sen vuoksi kehottammekin komissiota käynnistämään, tietenkin yhdessä 27 jäsenvaltion kanssa - kuten komission jäsen jo mainitsikin - tuleville vanhemmille tarkoitetun tiedotuskampanjan, jotta luovutuksista tulee käytäntö, ellei jopa välttämättömyys. Valistuneet eurooppalaiset äidit haluavat varmastikin antaa elämän kahdesti.
Siksi minä ja me pidämme ensiarvoisen tärkeänä paitsi sitä, että täällä jo mainittu, vuoden 2004 direktiivi kudosten ja solujen laadusta - joka on toisen kysymyksemme aiheena - saatetaan yhdenmukaisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä, myös sitä, että EU kannustaa voimakkaasti jäsenvaltioita yksinkertaistamaan synnytyslaitostensa hyväksymismenettelyjä ja -järjestelmiä. Numerotiedot osoittavat, että vielä on aivan liian vähän synnytyslaitoksia, joilla on lupa säilyttää ja varastoida napanuoraverta. Emme voi enää sallia, että napanuoraverestä käytävä kiihkeä keskustelu - jota emme ole täällä ratkomassa - ja veren tarkoitukseen ja käyttöön liittyvä polemiikki - eli säilötäänkö veri julkisiin vai yksityisiin veripankkeihin - estäisivät meitä puhumasta tästä hoitomenetelmästä. Tähän on vedonnut myös professori Eliane Gluckman, joka on omistanut koko työuransa sille, että napanuoraveren luovutuksesta tulisi lahjoitus elämälle.
Margrete Auken
Arvoisa puhemies, olen tietenkin samaa mieltä niiden kanssa, jotka ovat korostaneet, miten tärkeää meidän on perustaa tällaisia napanuoraverestä kerättävän veren solupankkeja, joita käytetään niin tutkimus- kuin hoitotarkoituksiin. Tällaisia kantasoluja saadaan helposti käyttöön, jos joku on valmis tekemään työtä sen eteen, ja minun mielestäni tätä asiaa ei edes pitäisi käsitellä siirrännäiskysymyksenä. Meidän olisikin mielestäni yksinkertaisesti voitava ottaa talteen näitä soluja, ja vanhempien olisi voitava vastustaa toimenpidettä, mutta heidän ei pitäisi joutua antamaan siihen lupaa. Se on mielestäni toisarvoinen seikka.
Pidän kuitenkin tärkeänä, että - Liesen ja muiden korostamien turvallisuustoimenpiteiden lisäksi - muistamme, että meillä ei ole vielä paljoakaan tietoa tämän alan kehityksen tarjoamista mahdollisuuksista. Siksi tällaisten pankkien perustaminen on tärkeää. Katson ennen kaikkea, että kyseisten pankkien pitäisi olla julkisia, koska meidän pitäisi voida hyödyntää niitä kaikkia ihmisiä varten. Kaikkein suurin käyttöalue on muiden ihmisten hoitaminen. On kuitenkin myös tärkeää kiinnittää huomiota asiaan piileviin vaaroihin. Olemme jo havainneet tapauksia, joissa vanhempia houkutellaan maksamaan eräänlainen vakuus siitä, että veripankissa on heidän lastaan varten "varaosa". Tällaiset maksut ovat tarpeettomia.
Ihmiset tarvitsevat tällaista hoitoa lapsilleen todella harvoin, ja olenkin vakaasti sitä mieltä, että kyseisiä pankkeja olisi perustettava ensisijaisesti yleistä tutkimusta ja yleistä hoitoa varten. Tämä on otettava toimintamme lähtökohdaksi. Mielestäni on melkein vanhempien pettämistä, jos he uskovat voivansa investoida suuren määrän rahaa oman lapsensa suojelemiseen. Heidän pitäisi investoida napanuoravereen kaikkien ihmisten suojelemiseksi, ja toivon todellakin, että kykenemme tarjoamaan tämän mahdollisuuden laajemmalle ihmisjoukolle. On häpeä, että näinkin tärkeä aine, joka meillä on tällä hetkellä käytettävissämme, joutuu hukkaan vain sen vuoksi, että se jää liian vähälle huomiolle.
Marisa Matias
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, myös minä haluan todeta, että tämä aihe on mielestäni liian tärkeä, jotta voisimme jatkaa elämistä siinä valheessa, jossa Euroopassa ollaan eletty. Kyseessä on valhe tai katteeton lupaus - millä nimellä sitä nyt halutaan kutsua -, koska olemme varsinkin napanuorasta kerättävien kantasolujen osalta toimineet jatkuvasti harhaanjohtavan tiedon varassa.
Kuten kaikki tiedämme ja kuten täällä on jo todettukin, napanuoran kantasoluja otetaan talteen nipin napin yhden prosentin verran Euroopassa. Tiedämme kuitenkin myös, että ne tarjoavat ehkä loputtoman määrän mahdollisuuksia hoitaa eri sairauksia, joita on täällä jo mainittukin: syöpää, Alzheimerin tautia ja harvinaisia sairauksia. Mahdollisuudet ovat suunnattomat.
Olemme kuitenkin antaneet perustaa useita yksityisiä solupankkeja, ja vanhemmille on kerrottu, että he voivat tallettaa lapsensa syntymähetkellä hänen solujaan, joita voidaan käyttää tulevaisuudessa hänen mahdollisessa hoidossaan.
Meidän on mielestäni oltava paljon vastuullisempia, koska tämän lupauksen täyttämisestä ei ole kovinkaan suuria takeita, kuten tiedämme. Tämä vanhemmille myyty katteeton lupaus maksaa rahaa. Esimerkiksi Portugalissa tämä katteeton lupaus maksaa kolme ja puoli kertaa minimikuukausipalkan verran.
Ratkaisuna on selvästikin julkisten kantasolupankkien perustaminen, koska vain julkisten pankkien välityksellä voimme taata yhdenvertaisen käytön ja saatavuuden, tehokkaan lääketieteellisen hoidon ja lisää tutkimusta, joka on yhdenvertaista kaikille; ratkaisuna ei voi olla kantasolujen käsitteleminen eräänlaisena hyödykkeenä tai liiketoimintana, joka kylläkin laajentuu mutta on varattu vain harvoille etuoikeutetuille.
Olenkin sitä mieltä, että solidaarisuus, terve järki ja puolueeton tieto eivät ole pohjimmiltaan asioita, jotka voidaan luokitella ylimääräiseksi vaatimukseksi. Meillä ei ole valtaa antaa määräyksiä, mutta meillä on valtaa asioiden edistämiseen. Se on mahdollisuuksiemme rajoissa, ja näin meidän on mielestäni toimittava tasa-arvon nimissä.
Alojz Peterle.
(SL) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, on ilahduttavaa, että osoitatte mielenkiintoa kysymyksemme. Se, mitä olemme yhteistyöllämme saavuttamassa, on mielestäni läheisyys, läheisemmät suhteet kansalaisiimme.
Olin kerran vetyajoneuvojen hyväksymistä koskevan asian esittelijänä ja uskon, että napanuorasta kerättävän veren kantasolut ansaitsevat vähintäänkin yhtä suuren huomion. Totesitte itsekin olleenne myönteisesti vaikuttunut tästä asiasta, joka innostaa paitsi sairaita tai vanhempia, myös tutkijoita, jotka löytävät koko ajan uusia käyttöalueita.
Se, että kerroitte Euroopan komission kannustavan jäsenvaltioita ryhtymään tältä osin toimeen, on hyvin tärkeää. Vaikuttaa todellakin siltä, että siitä, mitä nykyisin pidetään lähinnä jätteenä, voisi myöhemmin tulla oman terveytemme tai jonkun toisen henkilön terveyden lähde.
Tässä yhteydessä tarvitaan mielestäni strategiaa. Meidän on tiedettävä, mitä oikein kannustamme, millaista tietoa vanhemmille ja muille ihmisille annamme ja tietenkin millaista tutkimusta meillä tehdään. Olen varma siitä, että meillä on tässä hieno tilaisuus osoittaa ihmisille, että olemme heidän puolellaan ja että tuemme oikeanlaista tapaa edetä asiassa.
Antonio Cancian
(IT) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, vaikka käsittelemmekin asiaa näin myöhään illalla, meillä on tässä mielestäni tärkeä väittely, joka on nostettava arvoonsa, koska napanuorasta kerättävän veren kantasolujen käyttö hoitotarkoitukseen on säilytettävä, ja meidän on kannustettava ja edistettävä kaikilla tasoilla - ja etenkin EU:n tasolla - aloitteita ja tiedotuskampanjoita, joiden tarkoituksena on laajentaa kantasolujen luovutusmahdollisuuksia.
Väititte juuri äsken, että kaikki tämä ei ole tehtävissä EU:n toimivallan rajoissa. Eikö näiden samaisten solujen luovuttamista, testausta, säilömistä ja jakelua koskevat laatu- ja turvallisuusvaatimukset voitaisi määritellä kuitenkin siinä yhteydessä, kun direktiivi 2004/23/EY saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä?
On joka tapauksessa varmistettava, että eri jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä sovelletaan EU:n eri maissa johdonmukaisesti, jotta voidaan taata, että kaikilla eurooppalaisilla potilailla ja vanhemmilla on samat oikeudet ja heihin sovelletaan samoja sääntöjä.
Erityisen tärkeää on, että napanuoraverta säilytetään jäsenvaltioiden ja EU:n julkisissa pankeissa, jotta sitä voidaan antaa tehokkaasti kaikille potilaille, jotka sitä todella tarvitsevat, ja jotta voidaan estää kuolemantapaukset ja yrittää taata samat oikeudet kaikille.
Seán Kelly
(EN) Arvoisa puhemies, sikiön kantasoluja koskeva tutkimus oli erittäin kiistanalainen kysymys Irlannissa viime vaalien aikana. Tämänkertaisissa vaaleissa lääketiedettä hädin tuskin mainitaan. Talous on mitä ilmeisimmin noussut keskeiseen asemaan, mutta myös lääketiede on edistynyt huomattavasti. Olemme hyvin onnellisessa asemassa, koska Euroopan unionin eri laitoksissa tehdään laadukasta lääketieteellistä tutkimusta, ja myös lääkärimme ovat laadukkaita.
Napanuorasta kerättävän veren kantasolut ovat yksi esimerkki, jossa on edistytty. Niitä koskevan tutkimuksen on sanottu tarjoavan mahdollisuuden auttaa 70-80 erilaisen sairauden hoidossa. Tämä on kannustamisen arvoinen asia, ja sen vuoksi onkin tärkeää, että tämäntyyppinen tutkimus ja mahdollisuus on saatavilla - eettiset rajoitteet tietenkin huomioon ottaen. Arvoisa komission jäsen, kuten huomautitte, sekä hoidon käyttö että varsinkin asianmukainen seuranta ovat paljolti riippuvaisia jäsenvaltioista itsestään.
Nicole Sinclaire
(EN) Arvoisa puhemies, kuten monet kollegoistani ovat jo huomauttaneet, tämä keskustelu on tavattoman tärkeä, ja aiheesta on keskusteltava paitsi Euroopan unionin tasolla tässä parlamentissa, myös mahdollisimman laajasti muualla. Tämä on asia, josta itse en ole vielä muodostanut näkemystä. Mielipiteeni vaihtelee: toisaalla on katolinen kasvatukseni ja toisaalla nykytiede ja siitä mahdollisesti saatava hyöty.
Siitä huolimatta aion luultavasti ensimmäistä kertaa elämässäni kehua komission jäsentä. Hän oli ehdottomasti oikeassa todetessaan, että tämä asia on jätettävä jäsenvaltioiden käsiin. Euroopan unionin sisällä esiintyviä kulttuurisia ja uskonnollisia eroja on kunnioitettava, eikä tätä asiaa pidä missään nimessä viedä jäsenvaltioiden käsistä.
Miroslav Mikolášik
(SK) Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa muutaman sana napanuoraveren keräämisestä ja säilyttämisestä, sillä napanuoraveressä on runsaasti kantasoluja. Keräämällä syntymähetkellä napanuoraverta, joka aiemmin yleensä heitettiin pois istukan mukana, voimme saada käyttöömme merkittävän erilaistumattomien kantasolujen lähteen ilman, että siitä aiheutuu kipua äidille tai lapselle, ja näitä soluja voidaan muunnella ja käyttää tuloksekkaasti milloin tahansa tulevaisuudessa leukemian ja ainakin 70 muun sairaudentilan hoidossa. Haluankin tiedustella, miksi Euroopassa kerätään syntymähetkellä vain prosentti kantasoluista, ja haluan tietenkin yhtyä komission jäsenen näkemykseen siitä, että asian sääntely on lähinnä jäsenvaltioiden asiana, vaikka komissio ja jäsenvaltiot voisivat varmasti auttaa parantamaan vanhemmille suunnattua tiedotusta kantasolujen hyvistä puolista, jotka käyvät ilmi kantasoluhoidon ja regeneratiivisen lääketieteen edistymisestä. Sanon tämän pitkälle kehitettyä terapiaa koskevan direktiivin aiempana esittelijänä.
Brian Crowley
(EN) Arvoisa puhemies, myös minä haluan kiittää komission jäsentä hänen panoksestaan tässä keskustelussa.
Esiin tuotujen huolenaiheiden vuoksi yhtenä ratkaisuna voisi olla, että veripankkien kansallista rekisteriä voitaisiin käyttää rekisteritoimistona, resurssina, jossa napanuorasta kerättäviä kantasoluja säilytetään tulevaa käyttöä varten. Näin voitaisiin ratkaista joitakin kollegoideni mainitsemia ongelmia ja vaikeuksia, jotka liittyvät säilytyksen kustannuksiin.
Lisäksi nykyisissä kansallisissa veripankeissa on jo käytössä järjestelmä, jonka avulla voidaan säännellä ja valvoa tarjonnan laatua. Tämä olisi hyvä keino päästä eroon joistakin vaikeuksista. Monien kollegoideni tavoin myös minä uskon, että kantasolujen käyttö tarjoaa huikeita mahdollisuuksia sairauksien tulevassa hoidossa.
Meidän ei kuitenkaan pidä herättää vääränlaisia toiveita, koska kuulemme aivan liian usein, että ihmisissä herätetään vääränlaisia toiveita paitsi kantasoluhoidossa, myös bioteknologiassa ja muilla osa-alueilla. Tarvitsemme tieteellisiä ydinarvoja ja keskeisintä tieteellistä tutkimusta voidaksemme varmistaa, että julkistetut tulokset todellakin lunastetaan.
John Dalli
Arvoisa puhemies, edistyminen kantasolujen käytössä hoitotarkoituksiin saa selvästikin yleisen hyväksynnän. Olemme samaa mieltä siitä, että tätä on kannustettava.
Parlamentin jäsenten esiin tuomat näkökohdat koskevat ensinnäkin tiedotusta ja toiseksi solujen säilyttämistä.
Tiedotuksessa on - meidän kaikkien mielestä - tärkeää, että vanhemmille ja suurelle yleisölle tarjotaan tarkkaa ja objektiivista tietoa napanuorasta kerättävän veren kantasolujen ja muidenkin kantasolujen käytön eduista ja rajoituksista. Tällaisen tiedon tarjoaminen kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan, ja niiden näkemykset ja politiikat ovatkin kantasolujen etujen ja rajoitusten ja solujen käyttötarkoitusten osalta toisinaan erilaisia. Monissa jäsenvaltioissa toteutetaan jo tiedotuskampanjoita ja muita tiedotustoimia. Komissio kannustaa jäsenvaltioita tällaisiin toimiin.
Solujen säilyttämisen osalta tiedossamme on jo yksityisiä yrityksiä, jotka tarjoavat vanhemmille napanuoran verisolujen säilytyspalveluja. Monet jäsenvaltiot ovat kuitenkin perustaneet julkisia napanuoraveripankkeja napanuoraveren pyyteettömän ja vapaaehtoisen luovutuksen perusteella.
Kudoksia ja soluja koskevassa EU:n lainsäädännössä säännellään kaikkia kudoslaitoksia, olivatpa ne sitten julkisia tai yksityisiä. Siinä säädetään vapaaehtoisen ja maksutta tapahtuvan luovutuksen, anonymiteetin, luovuttajan pyyteettömyyden sekä luovuttajan ja vastaanottajan välisen solidaarisuuden periaatteet. Etiikkaa käsittelevä eurooppalainen työryhmä suositteli vuonna 2004, että napanuoraverta säilytettäisiin julkisissa veripankeissa, jotta sitä olisi solidaarisesti tarjolla kaikille potilaille, jotka sitä tarvitsevat.
Puhemies
(EN) Keskustelu on päättynyt.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 149 artikla)
Elena Oana Antonescu
Napanuorasta kerättävän veren kantasolujen maailmanlaajuisten markkinoiden arvo oli noin 3,34 miljardia euroa vuonna 2010. Tulevaisuutta koskevat arviot, jotka perustuvat noin 27 prosentin vuotuiseen kasvuun lähivuosina, osoittavat, että arvo nousee 11 miljardiin euroon vuoteen 2015 mennessä. Kantasoluista näyttää tulleen lääketieteellisen tutkimuksen uusi "kultamaa", ja monilla tutkijoilla onkin kiire siirtyä tälle kapealle erikoisalalle ilman, että he varmistavat täyttävänsä kaikki tällaisilta menetelmiltä edellytetyt laatu- ja turvallisuusvaatimukset. Komission on mielestäni tehostettava toimiaan, joilla potilaille ja terveydenhuollon henkilöstölle tiedotetaan napanuoraverestä otettavien kantasolujen tuomista eduista. Sen on kuitenkin myös ryhdyttävä erityistoimiin varmistaakseen, että jäsenvaltiot noudattavat nyt ja vastaisuudessa ihmissolujen ja -kudosten luovuttamiselle, hankinnalle, testaukselle, käsittelylle, säilömiselle, säilytykselle ja jakelulle asetettuja vähimmäistason laatu- ja turvallisuusvaatimuksia.
Anna Záborská
Kuulimme komission jäseneltä Dallilta, että Euroopan komissio suhtautuu hyvin varovaisesti napanuoraverestä kerättäviä kantasoluja koskevaan tutkimukseen. Tämä ei ole mitenkään yllättävää. Komissio ehdotti seitsemännessä puiteohjelmassa suunnatonta tukipakettia kiistanalaiselle kantasolututkimukselle, ajoi sen läpi ja pelkää myöntää, että tämä tutkimus ei ole täyttänyt odotuksia. Lisäksi on käynyt selväksi, että syntymättömien lasten kehoista otetuilla kantasoluilla ei ylletty lähellekään samoja tuloksia kuin napanuorasta saaduilla verisoluilla tehdyllä tutkimuksella. Vielä aivan viimeaikoihin saakka napanuoraverta pidettiin biologisena jätteenä. Kun tuoreimmissa raporteissa kerrotaan onnistuneista kokeiluista ja jopa hoidoista, joissa käytetään napanuorasta kerättävän veren kantasoluja, miten komissio voi puolustaa moraalisesti tuomittavaa ihmisalkioiden tuottamista tutkimustarkoituksiin? Miksi komission jäsen Dalli ei ole myöskään esitellyt meille tänään konkreettista suunnitelmaa, jolla komissio aikoo lisätä syntymähetkellä kerättävän napanuoraveren prosenttiosuutta, vaan tuo sen sijaan julki merkityksettömän mielipiteen? Toivon tämän johtuvan siitä, että hänen henkilökuntansa tekee yhä kovasti töitä tällaisen suunnitelman laatimiseksi. Oletan, että komissio ehdottaa suunnitelmassa mekanismia, jolla vanhemmat vapautetaan napanuoraveren keräämistä ja sen jälkeistä säilytystä koskevasta maksutaakasta. Odotan myös, että suunnitelmaan sisältyy uudelleenarviointi kantasolututkimuksen painopisteistä.
