Erklæringer fra formanden
Formanden
Jeg vil gerne fortælle fem nyheder her i mine indledende bemærkninger.
Først vil jeg gerne komme ind på situationen i Middelhavet, som jo ændrer sig hurtigt. Parlamentet var og er rede til at støtte de demokratiske forandringer, som er igangsat af borgerne selv - Europas naboer. I dagens forhandling om Tunesien vil vi drøfte et partnerland, som allerede har taget de første skridt på vejen til ægte demokrati. For blot kort tid siden mødtes jeg med Tunesiens udenrigsminister, og jeg var ledsaget af fem andre parlamentsmedlemmer.
Situationen i Egypten er anderledes, og det er mindre sikkert, hvilken retning forandringerne tager, men de er allerede uafvendelige. Disse forandringer må imidlertid ikke miste deres fremdrift. De to lande har én ting til fælles, nemlig at alle demokratiske kræfter må forenes i en fælles indsats for at fremtvinge politiske reformer og sidenhen økonomiske og sociale reformer. De skal også støbe fundamentet til frie og demokratiske valg, så befolkningens krav om demokrati kan imødekommes. Vi må også fortælle - og det vil vi gøre i denne mødeperiode, både i dag og i morgen i afstemningstiden - at demokrati i nabolandene er lige så vigtigt for EU som stabiliteten i disse lande. Det er ikke et spørgsmål om enten eller, men både og.
Det næste punkt er, at den 20. januar 2011 var 20-års-dagen for den blodige søndag i Letland, som dagen historisk er kommet til at hedde. Den dag angreb de prosovjetiske OMON-enheder de strategiske bygninger i den nyligt genopståede stats hovedstad. Syv personer mistede livet på barrikaderne under forsvaret af Letlands uafhængighed, og mange blev såret.
Den 29. januar 2011 efter en retssag, som var en fornærmelse mod internationale standarder, blev den nederlandske statsborger og derfor EU-borger Zahra Bahrami hængt i Iran. Jeg vil henvende mig til de iranske myndigheder for at få klarlagt de anklager, der er rettet mod fru Bahrami, og den uigennemsigtige retsprocedure. EU har den holdning, at dødsstraf aldrig kan anses for en retfærdig handling.
Den 26. januar 2011 blev borger- og menneskerettighedsforkæmperen David Kato myrdet i Uganda. Jeg vil henvende mig til de ugandiske myndigheder for at få oplyst, hvem der har begået denne forbrydelse. Vi beklager alle det forhold, at homoseksualitet fortsat anses for at være en kriminel handling i det land.
Endelig er der den nyhed, at jeg i forbindelse med dagens forhandling om forberedelserne til Rådets møde den 4. februar gerne vil informere Dem om, at formandskonferencen den 8. februar, det vil sige i næste uge, holder et møde, som er åbent for alle parlamentsmedlemmer. Det Europæiske Råds formand Herman Van Rompuy vil gæste dette særlige møde og præsentere konklusionerne fra fredagens topmøde i overensstemmelse med Lissabontraktaten, hvorefter formanden skal aflægge beretning for os om disse anliggender.
Michael Cashman
(EN) Hr. formand! Jeg håber, at De og Parlamentet vil vise mig overbærenhed og lade mig lykønske Dem med den udtalelse, De kom med, om David Kato, som blev myrdet i Uganda. Han var, som De sagde, menneskerettighedsforkæmper, og han forsvarede homo- og biseksuelle borgeres rettigheder.
Jeg ville blot gerne sige, at vi her i Parlamentet har vedtaget et beslutningsforslag om begivenhederne i Uganda. Det er afgørende, at vi støtter Ugandas civilsamfund og husker, at David var en kæmpe, der ragede højt op over dem, der prædikede had og diskrimination, og vi bør tænke på hans familie i denne sorgens stund.
Formanden
Tak.
