Anden revision af AVS-EF-partnerskabsaftalen (Cotonou-aftalen) (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Eva Joly om den anden revision af partnerskabsaftalen AVS-EF (Cotonou-aftalen).
Eva Joly
ordfører. - (FR) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Revisionen af Cotonou-aftalen giver os mulighed for at drage nytte af de kriser, vi oplever: den økonomiske og finansielle krise, den sociale krise, fødevarekrisen, klimaændringerne, energiudfordringerne og den stadige eksistens af ekstrem fattigdom.
Den dominerende økonomiske model er stadig modellen for det løsslupne frie marked, og vores livsstil har ikke kun vist sine begrænsninger, men har faktisk forårsaget disse multidimensionale kriser uden fortilfælde. Vi skal derfor radikalt revidere alle vores politikker.
Den betænkning, der i dag er blevet forelagt Dem og enstemmigt vedtaget af medlemmerne af Udviklingsudvalget, er efter min mening det første skridt på vej mod denne nødvendige revision.
Vi skal primært respektere kravet om sammenhæng. EU's handelspolitik, fiskeri og landbrug skal udformes på en sammenhængende måde og på en måde, som sikrer bæredygtig udvikling, og som bekæmper fattigdom og garanterer alle en anstændig levestandard og indkomst.
Jeg må desværre sige, at dette ikke er tilfældet i dag. Ved at gøre handel til et mål i sig selv og ikke til et middel til at støtte udviklingspolitikken ofrer EU befolkningerne i udviklingslandene til fordel for de multinationale selskaber. Forhandlingerne om de økonomiske partnerskabsaftaler forårsager derfor med rette kontroverser mellem AVS-landenes regeringer, sammenslutninger og civilsamfundet, der opfatter dem som en trussel mod deres økonomier.
Landbrug er et af mest problematiske områder og ignoreres stadig i tragisk grad i samarbejdet mellem EU og AVS-landene. Selv om landbrugsområder og denne sektor repræsenterer mere end 60 % af befolkningen og beskæftigelsen, er deres andel af de europæiske midler til AVS-lande næsten ikkeeksisterende.
Det skal ændres. Hvordan kan vi udrydde fattigdom, hvis vi ikke udpeger fødevaresuverænitet som en prioritet? Landbruget skal være hjertet i EU's udviklingspolitik. Det er ganske enkelt nødvendigt at hjælpe udviklingslandene og de lokale landbrugere med at sikre, at de har fødevaresuverænitet, fordi fødevaresuverænitet, ligesom den demokratiske legitimitet af disse landes regeringer, i dag trues af et nyt og særlig bekymrende fænomen, nemlig udenlandske investorers opkøb af landbrugsjord efter stigningen i fødevarepriser i 2007.
Kina, Saudi-Arabien og endda Qatar ejer nu tusindvis af hektarer i udviklingslande. EU og AVS-landene skal tage fat på dette problem, som sandsynligvis vil skabe voldelige konflikter og oprør som følge af sult, navnlig ved at gøre adgangen til naturlige ressourcer, som f.eks. jord og vand, til en af den lokale befolknings grundlæggende og ukrænkelige rettigheder.
Et andet problem, der er vigtigt for mig, er problemet med skattely. Følgerne af disse er slemme nok for industrilandene, men de er endnu værre for økonomierne og de politiske institutioner i udviklingslandene. De ulovlige finansielle strømme, som de tillader, svarer angiveligt til et beløb, der er så meget som 10 gange større end beløbet for den officielle udviklingsbistand.
Standsningen af denne blødning er et spørgsmål om sammenhæng og troværdighed. Et første skridt kunne være indførelse af bindende ordninger, som pålægger de multinationale selskaber automatisk at oplyse om deres overskud og de skatter og afgifter, de erlægger i alle de AVS-lande, hvor de er aktive. Det ville begrænse omfanget af misbrug og tab for udviklingslandene.
Endelig vil jeg benytte denne forhandling til endnu en gang at understrege det demokratiske underskud af denne revision, som parlamenterne ikke er blevet inddraget i. Den Blandede Parlamentariske Forsamling AVS-EU skal dog styrkes.
Jeg håber, at forhandlerne vil benytte den lejlighed, de gives, til at foretage de nødvendige ændringer af dette partnerskab og gøre det til en succes, som primært vil være til gavn for befolkningerne i AVS-landene.
Vital Moreira
ordfører for udtalelse fra Udvalget om International Handel. - (PT) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Udvalget om International Handel, som jeg har æren af at være formand for, har besluttet at tage stilling til den igangværende revision af Cotonou-aftalen af to grunde.
For det første er handel en afgørende del af forholdet mellem AVS-landene og EU. For det andet har Cotonou-aftalen resulteret i nye økonomiske partnerskabsaftaler, som grundlæggende er handelsaftaler.
Vi har derfor besluttet at deltage ved at fremlægge en betænkning, som jeg er ordfører for.
I denne betænkning udtrykker vi bekymring over to ting: for det første med hensyn til detaljerne i de økonomiske partnerskabsaftaler og de parlamentariske overvågningsinstitutioner, de har etableret, f.eks. Cariforum, og for det andet med hensyn til udnyttelsen af synergieffekterne, samtidig med at begge institutioners autonomi respekteres. Med andre ord respekt for synergieffekterne mellem Den Blandede Parlamentariske Forsamling, der er bindeled mellem EU og AVS-landene, og de nye interparlamentariske institutioner i forbindelse med de økonomiske partnerskabsaftaler.
Karel De Gucht
Hr. formand! Jeg sætter stor pris på Deres interesse for denne anden revision af Cotonou-aftalen. Det er også med stor interesse, at jeg har læst betænkningen fra Udviklingsudvalget, som giver en skarp analyse af de forhold, det drejer sig om. Vi prioriterer i hele processen at holde Parlamentet informeret, som vi har gjort det i de seneste måneder.
Der er kommet skred i forhandlingerne, og de er nu i den sidste fase. Det næste fælles ambassadørmøde vil vise værdien af disse drøftelser. Vi er på vej mod et ekstraordinært fælles ministermøde som afslutning på forhandlingerne i marts, som det er anført i Cotonou-aftalen.
Jeg vil nu komme med nogle betragtninger om betænkningen. Betænkningen har først og fremmest været medvirkende til at opretholde visse holdninger i EU. Blot for at nævne nogle af dem: Deres holdning til styrkelsen af de nationale AVS-parlamenter, til Den Internationale Straffedomstol og til andre menneskerettighedsspørgsmål bekræftede vores forhandlingsposition. Vi er ligeledes enig i den betydning, De tillægger klimaændringer og fødevaresikkerhed, og det vil blive afspejlet i det endelige resultat.
Jeg vil fokusere på fire punkter, og jeg vil starte med vigtigheden af den parlamentariske dimension i form af Den Blandede Parlamentariske Forsamling, som betænkningen tillægger stor betydning. Kommissionen ønsker at styrke den parlamentariske dimension i Cotonou-aftalen. Vores intention er derfor ikke at svække Den Blandede Parlamentariske Forsamling. Tværtimod skal Kommissionens forslag ses inden for den bredere ramme, hvor de parlamentariske overvågningsfunktioner styrkes navnlig med henblik på eksisterende og kommende økonomiske partnerskabsaftaler (ØPA'er) og programmer under Den Europæiske Udviklingsfond. Vi skal sikre maksimal synergi mellem de økonomiske partnerskabsaftaler og Cotonou-institutionerne, herunder mellem regionale møder under Den Blandede Parlamentariske Forsamling og de parlamentariske organer for de økonomiske partnerskabsaftaler. Inden for disse nye rammer ville det være fornuftigt at reducere omfanget af Den Blandede Parlamentariske Forsamlings plenarmøder. Kommissionen erkender dog, at det spørgsmål skal afgøres i samråd med de berørte partner, og er derfor villig til at genoverveje sin holdning. Samtidig ønsker vi at høre mere om, hvordan Parlamentet ser Den Blandede Parlamentariske Forsamlings rolle og funktionsmåde i et politisk og institutionelt miljø under forandring.
Indgåelsen af økonomiske partnerskabsaftaler kræver ikke kun, at der sikres synergi mellem dem og Cotonou-institutionerne, men kræver også en opdatering af Cotonou-handelsbestemmelserne, da Cotonou-handelssystemet i dag er forældet. Vi er blevet enige med AVS-partnerne om, at vi vil fortsætte forhandlingerne hen imod regionale europæiske partnerskabsaftaler. I den forbindelse vil jeg som kommissær for udvikling understrege, at det hverken er politisk ønskværdigt eller juridisk muligt at indføre unilaterale EU-handelsordninger, som f.eks. GSP eller GSP+, inden for rammerne af Cotonou, som det foreslås i udkastet til betænkningen, da disse afhænger af autonome EU-ordninger. I modsætning dertil glæder Kommissionen sig over opfordringen til, at Cotonou lægger større vægt på handels- og udviklingsforhold generelt og bistand til handel i særdeleshed.
I betænkningen udtrykker De bekymring over, at indgåelsen af økonomiske partnerskabsaftaler og stigende regionalisering kan underminere AVS-gruppens kohærens. Kommissionen mener, at regional differentiering inden for rammerne af Cotonou snarere er en mulighed end en trussel. Regional integration er afgørende for AVS-landenes udvikling, og vi skal tage højde for denne virkelighed i Cotonou, så vi bedre kan støtte deres egen indsats for at nå dette mål. Dette betyder på ingen måde, at AVS-gruppen splittes, og vores AVS-partnere er generelt enige i denne tilgang.
Jeg vil kort kommentere sektorpolitikker, som De understreger i Deres betænkning. Vi er helt enige i vigtigheden af klimaændringer og vedvarende energi, som allerede indgår i den nuværende revision. Vi vil ligeledes inkludere fødevaresikkerhed i den regionale dimension.
De understreger også vigtigheden af god regeringsførelse på skatteområdet. God regeringsførelse er et grundlæggende princip i Cotonou-aftalen. Med udgangspunkt i artikel 9 i Cotonou-aftalen er Kommissionen i gang med at udforme en ny politik om god regeringsførelse på skatteområdet inden for rammerne af udviklingssamarbejde. Vi søger også at behandle disse aspekter i den igangværende revision. Jeg kan derfor bekræfte, at vi er enige i Deres målsætning, som er at skabe retfærdige, effektive og vækststyrkende beskatningssystemer og skattemyndigheder samt styrke udviklingslandenes deltagelse i internationale skatteprocesser.
Endelig bemærker jeg, at De beklager, at Kommissionen ikke har inddraget et bredere udvalg af aktører inden iværksættelsen af revisionsprocessen - punkt 2 og 8. Jeg er helt enig i, at der vedrørende fremtiden for forbindelserne mellem AVS og EU efter 2020 er behov for en omfattende høringsproces, muligvis i form af en grønbog. Vi skal vurdere resultaterne af denne revision og udnytte de høstede erfaringer.
Cristian Dan Preda
Hr. formand! Jeg vil først og fremmest lykønske fru Joly med udformningen af denne betænkning. De emner, der er omhandlet i betænkningen, er særdeles vigtige for at sikre, at Cotonou-aftalen forbliver grundlaget for et solidt partnerskab med AVS-landene og et relevant instrument i arbejdet med de nye udfordringer, som disse lande står over for.
Forhandlingerne gennemføres i en atmosfære, der, som vi alle ved, er vanskelig og kompleks. På den ene side er AVS-landene dybt ramt både af den økonomiske og finansielle krise og af manglen på fødevaresikkerhed og konsekvenserne af klimaændringer. På den anden side står alle parterne i forhandlingerne over for en institutionel udfordring, der kræver, at tendenserne mod en regionalisering af forholdet mellem AVS-landene og EU afspejles på en passende måde. Vi skal fra i dag sikre, at den reviderede tekst indeholder alle de elementer, der er nødvendige for et samarbejde, som kan fremme effektiv udvikling og bidrage til opfyldelsen af millenniumudviklingsmålene i AVS-landene.
Jeg vil også understrege, at jeg har fremsat fem ændringsforslag på vegne af Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater). Jeg tror, at de vil sikre en mere nuanceret formulering af nogle af forslagene i betænkningen. Det er f.eks. vigtigt, at vi i punkt 29 insisterer på begrebet ejerskab i forbindelse med landbrugsjord.
Hvad angår spørgsmålet om etablering af en ordning, hvor multinationale selskaber forpligtes til at oplyse om deres overskud, skal den efter min mening etableres på internationalt plan. I punkt 25 er det vigtigt klart at henvise til håndteringen af problemet med fødevaresikkerhed på en ensartet måde som en del af EU's udviklingspolitik. Endelig afspejler synspunktet om tilbagetagelsesaftaler med tredjelande i punkt 31 ikke PPE-Gruppens holdning til dette spørgsmål.
Harlem Désir
for S&D-Gruppen. - (FR) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg vil også lykønske fru Joly med hendes arbejde, betænkningen og indsatsen for at tage bidragene fra Gruppen for Det Progressive Forbund af Socialdemokrater i Europa-Parlamentet i betragtning. Vi kan, selv om vi igen har fremsat ændringsforslag, se vores bidrag i det beslutningsforslag, hun har fremlagt.
For vores gruppe er partnerskabet mellem EU og AVS-landene en del af en historisk forpligtelse, som skal bevare sit specifikke kendetegn, der ikke må blive udvandet, heller ikke af behovet for at overholde visse regler, f.eks. WTO's regler. For os er det vigtigste, at dette partnerskab navnlig bevarer sammenhængen mellem alle EU's politikker - handelspolitik, budgetpolitik - og målsætninger på udviklingsområdet, men også med indsatsen for at fremme fred, sikkerhed, demokrati og menneskerettigheder i AVS-landene.
Det er ikke kun et spørgsmål om at pålægge en model, men at samarbejde med disse lande for at sikre deres udvikling, som skal være bæredygtig udvikling. I den henseende er det vigtigt, at denne revision sætter os i stand til at inddrage nye elementer fra de sidste fem år: kampen mod klimaændringer, teknologioverførsel, støtte til udvikling af vedvarende energi, kampen mod fødevarekriser og dermed støtte fokus på fødevaresuverænitet i vores landbrugssamarbejde, finansiel deregulering, god regeringsførelse på skatteområdet og kampen mod skattely. Vi kan se vores bidrag i alt dette.
Jeg vil fremhæve to punkter. Hvad angår handel, vil en række bestemmelser i Cotonou-aftalen blive overflødige med gennemførelsen af de økonomiske partnerskabsaftaler, men vi ønsker, at aftalen stadig nævner, at de handelsklausuler og handelsordninger, som AVS-landene nyder godt af, ikke må blive mindre gunstige end dem, som de tidligere nød godt af. Vi mener, at vi bør integrere GSP, de midlertidige økonomiske partnerskabsaftaler og alle disse bestemmelser i revisionen af Cotonou-aftalen.
Hvad angår migration - vores kolleger i gruppen understreger dette - er det efter vores mening vigtigt, at det faktisk nævnes, at migrationsaftalerne skal sikre migranternes rettigheder, og at vi ikke accepterer transitordninger til lande, der ikke garanterer respekt for menneskerettighederne.
Louis Michel
for ALDE-Gruppen. - (FR) Hr. formand, hr. kommissær! Jeg lykønsker også fru Joly med nøjagtigheden og målrettetheden i hendes betænkning og med den meget præcise analyse, den indeholder.
Den anden revision af Cotonou-aftalen skal forbedre Loméreglerne og samtidig konsolidere enheden, sammenhængen og solidariteten mellem AVS-landene. Denne aftale skal naturligvis garantere, at disse lande kan overtage kontrollen med deres udviklingspolitik.
Det skal derfor kræves, at parlamenterne i vores partnerlande programmerer, igen behandler og overvåger aftalen. Jeg ved, at det naturligvis er en udfordring, men vi skal yde en særlig indsats for at opmuntre disse parlamenter. Det er en forventning, som vi også skal give direkte udtryk for over for myndighederne i vores partnerlande. Visse regeringer er, som De ved, tilbageholdende, når det drejer sig om at opmuntre til parlamentarisk debat i deres lande.
Jeg opfordrer også navnlig til en styrkelse af den parlamentariske kontrol og Den Blandede Parlamentariske Forsamlings rolle, navnlig via indførelse af bestemmelser i Cotonou-aftalen, som vil give Den Blandede Parlamentariske Forsamling mulighed for at modtage nationale og regionale strategidokumenter med henblik på at drøfte dem. I fremtiden skal de nationale og regionale parlamenter også efter min mening høres mere systematisk om processen i forbindelse med udformning af nationale og regionale strategidokumenter.
Jeg vil sige et par ord om tilrettelæggelsen af Den Blandede Parlamentariske Forsamlings arbejde. Vi skal bevare to sessioner. Hvis vi reducerer dem til én session, sender vi et meget negativt budskab til vores partnere. Regionale møder skal måske tilrettelægges tættere på hinanden. Den 25. januar fremsætter jeg konkrete forslag i den henseende til Den Blandede Parlamentariske Forsamlings præsidium.
Af hensyn til sammenhængen og effektiviteten skal de parlamentariske organer, der er ansvarlige for overvågningen af økonomiske partnerskabsaftaler, bestå af medlemmer af Den Blandede Parlamentariske Forsamling, så deres udviklingsdimension bedre kan sikres. Endvidere glæder jeg mig over kommissærens bemærkninger, da han udtrykte sig lige så klart om denne erklæring som den næste kommissær for handel. Jeg tvivler ikke et sekund på kommissærens oprigtighed, når han siger, at han vil tilføre en udviklingsdimension til disse økonomiske partnerskabsaftaler.
Endelig skal revisionen af Cotonou-aftalen omhandle en stigning i bistanden og finansieringen til AVS-landene med henblik på at hjælpe dem med at iværksætte de nødvendige foranstaltninger for at bekæmpe klimaændringerne.
Nirj Deva
Hr. formand! Vi bliver ved og ved. Vi bliver ved med at tale om at afhjælpe fattigdom. Dette er den 10. version af Den Europæiske Udviklingsfond. Vi har pumpet omkring 350 mia. EUR i indsatsen for at afhjælpe fattigdom, men alligevel er fattigdommen steget.
Hvorfor har vi politikker og programmer i AVS-landene, som vi aldrig har haft i vores egen europæiske historie? Provinserne i Bruxelles eller Brabant er ikke blevet rigere eller har udryddet fattigdom ved at skabe det, som vi forsøger at gøre i AVS-landene. Vi har skabt velstand i Europa ved at skabe velstand. Hvordan skaber vi velstand i AVS-landene?
Fru Joly har meget interessant konstateret, at kapitalflugt finder sted. Hun siger, at otte gange det, vi tilfører disse lande, går ud igen. Hvorfor anvendes kapitalen ikke i disse lande? Hvorfor skaber vi ikke et grundlag, som sikrer, at kapitalen bliver i landene og bruges til at skabe job og velstand? Indtil vi har besvaret disse spørgsmål, spilder vi skatteydernes penge uden faktisk at redde ét eneste menneske fra fattigdom.
Gabriele Zimmer
Hr. formand! Min gruppe støtter fru Jolys betænkning. Vi opfordrer til, at bl.a. følgende problemer tages i betragtning: hensyntagen til konsekvenserne af klimaændringer og de nødvendige tilpasningsforanstaltninger for AVS-landene, AVS-landenes bekymring for, at EU's regionale forhandlinger med grupper af AVS-lande vil underminere solidariteten inden for AVS-gruppen, og muligheden for at støtte de nødvendige investeringer inden for offentlige tjenester og offentlige infrastrukturer med IB-kreditter på grundlag af Cotonou-aftalen. Samtidig er vi imod medtagelsen af kvoter for hjemsendelse af migranter fra EU til AVS-landene som en del af disse forhandlinger.
Den første revision af Cotonou-aftalen omhandlede den politiske dimension. Nu omhandler aftalen den parlamentariske dimension, og derfor er idéen om at indskrænke møderne i Den Blandede Parlamentariske Forsamling AVS-EU til én gang om året uforståelig.
Krisztina Morvai
- (HU) Hr. formand! Jeg blev chokeret, da jeg under en fødevarekonference så et skilt, der blev båret af den afrikanske delegation, med teksten: Afrika må ikke fodres. Vi bør indse, at Afrika ikke har brug for bistand, men selvbestemmelse over fødevarer. Det er interessant, at den afrikanske befolkning og de afrikanske landbrugere har samme interesse som Østeuropas efterkommunistiske landbrugere og befolkninger eller - for at sætte det endnu mere på spidsen - de franske landbrugere og den franske befolkning, nemlig de lokale landbrugeres behov for at kunne bestemme, hvad de vil producere, og hvordan de vil producere og sælge deres produkter på det lokale marked. Og den lokale befolknings interesse er at kunne spise lokalt producerede sunde og gode kvalitetsfødevarer. Idéerne om et liberaliseret globalt frit marked på den ene side og selvbestemmelse over fødevarer på den anden tilhører to forskellige begrebssystemer. Vi skal dog tydeligere støtte selvbestemmelsen over fødevarer.
Filip Kaczmarek
- (PL) Hr. formand, hr. kommissær! Den anden revision af Cotonou-aftalen kommer på et meget interessant tidspunkt, fordi den muliggør en analyse af aftalens bestemmelser i lyset af en virkelighed i drastisk forandring. Der er sket meget siden den sidste revision i 2005: kriser inden for økonomi, fødevarer, energi og finansiering og ændringer som følge af klimaforhandlinger og deres konsekvenser for udviklingslandene.
Noget, der må interessere medlemmerne af Parlamentet, er dog Den Blandede Parlamentariske Forsamlings rolle og de mulige forsøg på at begrænse dens mødehyppighed og rolle. Jeg glæder mig meget over kommissærens erklæring om, at Kommissionen ikke har sådanne intentioner. Dette er vigtigt, fordi hverken Parlamentet, Den Blandede Parlamentariske Forsamling eller parlamenterne i AVS-landene deltog i den beslutningsproces, der har ført til ændringerne i aftalen.
Et andet vigtigt spørgsmål er regionaliseringen af forbindelserne mellem EU og AVS-landene og navnlig karakteren af denne regionalisering. Jeg er ikke modstander af regionalisering, men jeg mener ikke, at regionale møder i Den Blandede Parlamentariske Forsamling må erstatte plenarmøder. Det ville i øvrigt være mere naturligt, hvis beslutninger om Den Blandede Parlamentariske Forsamlings strukturer og arbejdsmetoder blev truffet af forsamlingen selv og ikke af aftalens parter.
Jeg tilslutter mig betænkningens opfordring til en styrkelse af de nationale parlamenter. Hr. Michel talte om dette. I fremtiden ønsker vi, at alle repræsentanter for AVS-landene, der deltager i Den Blandede Parlamentariske Forsamlings arbejde, er medlemmer af deres eget parlament og ikke repræsentanter for deres regering.
Det er lige så vigtigt, at de nationale parlamenter i AVS-landene får mulighed for at spille en væsentlig rolle i samarbejdet om udvikling, i udformningen og gennemførelsen af programmer og i overvågningen og evalueringen af de gennemførte foranstaltninger. Dette forklarer nødvendigheden af adgang til strategiske dokumenter. Jeg er desuden naturligvis enig i, at funktioner ikke skal dubleres, og at komplementariteten og synergien mellem økonomiske partnerskabsaftaler og Den Blandede Parlamentariske Forsamling er meget vigtig.
Véronique De Keyser
- (FR) Hr. formand! Artikel 13 i Cotonou-aftalen er ikke blevet revideret siden 2000. Den vedrører et følsomt emne, nemlig dialogen mellem EU og AVS-landene om migration, retfærdig behandling af indvandrere, principperne om ikkeafvisning, de underliggende årsager til migration og endelig kampen mod ulovlig indvandring og tilbagetagelse, og det er disse to aspekter, som EU primært har koncentreret sig om.
Den brutale mangel på en fælles migrationspolitik, der lever op til de værdier, som Europa påstår at forsvare, risikerer i den planlagte revision af artikel 13 at styrke undertrykkelsen af og jagten på ulovlige indvandrere. Det tragiske eksempel fra den bilaterale aftale mellem Italien og Libyen, som har ført til en utålelig humanitær situation, har tilsyneladende ikke afskrækket dem, der ønsker at skærpe artikel 13 med det formål at styrke bestemmelsen om kampen mod ulovlig indvandring.
I nogle regioner - jeg tænker på Calabrien - drives der åben og direkte jagt på ulovlige indvandrere. I stedet for at handle på grundlag af den frygt, som den aktuelle krise har skabt, skal vi udpege den synergi, der skal skabes mellem indvandring og udvikling.
Hvis AVS-landene har brug for hjælp til at komme i gang økonomisk, har vi selv brug for indvandring til at modstå den aktuelle krise. Vi skal derfor koncentrere os om lovlig indvandring og mobilitet. Det er de eneste garantier mod den hadefulde atmosfære, der sniger sig ind i og slår rod i vores egne lande.
Niccolò Rinaldi
- (IT) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Som liberale demokrater ønsker vi at bruge revisionen af Cotonou-aftalen til at bekræfte en idé om modernitet, der også støttes af AVS-landene. Når jeg taler om modernitet, mener jeg først og fremmest indførelse af politikker, der understreger og tillader mere frihed.
Denne frihed skal først og fremmest være frihed fra bureaukrati, som bliver mere og mere omfattende i AVS-landene, og som er en konstant hindring for økonomisk vækst. Denne frihed skal primært bruges til at give studerende mulighed for at rejse til udlandet for at studere, og vi skal efter min mening benytte denne revision til at lancere et ambitiøst program for stipendier. Denne frihed skal bruges til at udbrede nye it-teknologier, så navnlig internettet kan blive et aktiv, der er så bredt tilgængeligt som muligt.
Endelig skal den tillade fri bevægelighed for arbejdstagere, så de alvorlige tilfælde af indgriben, som fru De Keyser henviste til i sine bemærkninger om bilaterale aftaler, løses. Cotonou, som er den direkte efterfølger af Lomé og Yaoundé, har en lang historie. En gang førte den an, og hvis den kan løse nye udfordringer, vil den igen få mulighed for at spille en afgørende rolle.
Mariya Nedelcheva
- (FR) Hr. formand, hr. kommissær! Jeg vil først og fremmest lykønske fru Joly med kvaliteten af hendes betænkning.
Revisionen af Cotonou-aftalen er bestemt en lejlighed til endelig at gøre stillingen op og på grundlag af de høstede erfaringer foreslå løsninger, som kan forbedre dens gennemførelse, funktionsmåde og indvirkning. I den henseende er det særdeles vigtigt, at vi klart identificerer prioriteterne.
Jeg vil fremhæve tre punkter. Vi skal for det første tydeligere beskrive indholdet af den politiske dialog. Vi må ikke miste konsolideringen af fred eller forebyggelsen og løsningen af konflikter af syne, men aktiveringen af eksisterende instrumenter og tilføjelsen af referencer til kampen mod handel med håndvåben og narkotika er udfordringer, der vil have en positiv indvirkning både politisk, økonomisk og socialt, når de er overvundet.
For det andet er indgåelsen af fleksible og afbalancerede økonomiske partnerskabsaftaler, der tager behørige hensyn til den regionale udvikling, særdeles vigtig. De centrale sektorer, herunder landbrug, vedvarende energi og beskæftigelsen af unge, skal i højere grad inddrages. Der kan foretages en realistisk justering gennem en regelmæssig dialog med de lokale befolkninger.
Endelig er den institutionelle ramme afgørende. Det er absolut afgørende, at vi sikrer bedre sammenhæng mellem aftalens forskellige søjler. En styrkelse af Den Blandede Parlamentariske Forsamlings og de nationale parlamenters beføjelser vil automatisk føre til bedre parlamentarisk kontrol og frem for alt langt bedre gennemsigtighed.
Endelig skal ethvert instrument, uanset om det er nyt eller revideret, bevare aftalens grundlæggende principper og ånd, og vi må under ingen omstændigheder glemme den centrale målsætning, som er bekæmpelsen af fattigdom, samtidig med at vi bidrager til bæredygtig udvikling og progressiv integration af AVS-landene i den globale økonomi.
Michael Cashman
- (EN) Hr. formand! Kortfattethed er kilden til klogskab. Tillykke, fru Joly, og tillykke, hr. kommissær! Hjertet i disse forhandlinger er for Parlamentet en styrkelse af princippet om de ufravigelige menneskerettighedsklausuler og sanktionerne i tilfælde af manglende overholdelse, bl.a. med hensyn til forskelsbehandling på grund af køn, racemæssig eller etnisk oprindelse, religion eller tro, handicap, alder, seksuel orientering og forskelsbehandling af hiv/aids-ramte.
Jeg har fået oplyst, at visse medlemsstater ikke ønsker dette ændringsforslag, men for Parlamentet er det afgørende. Menneskerettigheder udvandes, som De ved, alt for ofte, og denne udvanding er primært til fordel for partipolitikken. Forsvaret af grundlæggende rettigheder er EU's hjertesag, og det bør derfor være hjertet i og centrum for vores forbindelser med AVS-landene.
Det er sandsynligvis sidste gang, at De, hr. kommissær er i Parlamentet med Deres nuværende portefølje, så jeg vil gerne takke Dem varmt på Parlamentets vegne. De har ihærdigt forsvaret menneskerettighederne og EU's værdier, og jeg ønsker Dem held og lykke med Deres nye portefølje.
Maria Da Graça Carvalho
- (PT) Hr. formand! Denne reviderede version af Cotonou-aftalen omhandler centrale spørgsmål vedrørende bæredygtig udvikling og gradvis integration af AVS-landene i den globale økonomi. Spørgsmål, som f.eks. klimaændringer, energisikkerhed, uddannelse og undervisning, er afgørende for udviklingen i disse lande.
Samtidig kan den globale opvarmning repræsentere en mulighed. Omkostningerne til vedvarende energi, som disse lande har adgang til, er afgørende for deres økonomiske og sociale udvikling og tillader dem at bevæge sig mod afhængighed, hvad angår energi, så de kan modstå den globale krise.
Investering i uddannelse og undervisning er lige så vigtig for bekæmpelsen af fattigdom, arbejdsløshed, udvandring og hjerneflugt og vil hjælpe med at opbygge økonomien i disse lande.
Til sidst vil jeg fremhæve de små østater, der er særlig udsatte og sårbare. På den baggrund skal gennemførelsen af Cotonou-aftalen baseres på Mauritiusstrategien og Barbadoshandlingsprogrammet, som identificerer en række foranstaltninger, der kan hjælpe disse østater under udvikling med at opnå bæredygtig udvikling.
Diogo Feio
- (PT) Hr. formand! Parlamentet mødes i dag for at træffe en beslutning om den anden revision af Cotonou-aftalen.
Jeg vil dog påpege de vanskeligheder, som Haiti i øjeblikket er ramt af. Denne situation kræver international solidaritet, handling og opmærksomhed. Mine tanker går naturligvis til alle, der har mistet livet, og alle, der gennemlever en virkelig desperat situation.
Hvad angår det aktuelle emne, ved vi, at Cotonou søger at skabe en ramme for samarbejde, som vil være EU's og AVS-landenes fælles reaktion på globaliseringen, bidrage til fred og sikkerhed og skabe en demokratisk politisk atmosfære.
Revisionen i 2005 tog et par skridt i den rigtige retning. Der er stadig meget, der skal gøres. Den globale økonomiske og finansielle krise, klimaspørgsmål og de øgede omkostninger til fødevarer og energi er baggrunden for den nye reviderede version.
Jeg vil ikke længere stemme for, at EU skal opretholde - og om muligt forøge - niveauet af bistand til AVS-landene. Jeg er enig i argumentet om, at de nationale parlamenter i disse lande skal inddrages i revisionen af aftalen, både nu og i fremtiden, og jeg gentager behovet for at de inviteres hertil.
Mario Mauro
- (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Én af målsætningerne for den anden revision af partnerskabsaftalen skal bestemt være at fremme en kultur af ansvarlighed. Det vil blive meget vanskeligt at opnå dette uden hjælp fra civilsamfundets organisationer og ikkestatslige enheder og uden parlamenterne. Jeg tror faktisk ikke, det er muligt at have politikker, der til fulde opfylder de reelle behov for de involverede samfund.
Et andet vigtigt aspekt er humanitær bistand. Den bistand på 300 mia. USD, der er ydet i løbet af de seneste 40 år, har ikke haft nogen virkning i betragtning af, at væksten på det afrikanske kontinent i samme periode har været på mindre end 0,2 % om året.
Dette er et dommedagsscenarie, som det internationale samfund skal begynde at forstå. Det skal endelig håndtere problemet med udviklingslande som et problem, der virkelig er vores, som et problem, der berører os og dagligdagen i vores samfund, og som skal løses dag efter dag sammen med de lokale institutioner, der er på en endeløs søgen efter et svagt lysglimt af legitimitet.
Endelig vil jeg understrege, at investering i menneskelig kapital betyder, at vi skal forsøge at forstå, at den største ressource til genopretning er selve de mennesker, der gennemlever vanskelige situationer. Det er dem, der bærer ansvaret for at trække kontinentet væk fra afgrunden, og det er os, der skal åbne øjnene for de problemer, som landene med en klar målsætning har, nemlig det fælles bedste, som ikke kun vedrører AVS-landene, men også os selv og vores borgeres fremtid.
Vi skal se på mennesker i stedet for penge, på indhold i stedet for overskrifter. Det vil sætte os i stande til at udnytte vores strategier med maksimal virkning.
Zuzana Roithová
- (CS) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg har gentagne gange kritiseret, at de nationale parlamenter og ngo'erne i udviklingslandene ikke inddrages i beslutninger om udviklingsbistand, og at de ikke har adgang til strategiske dokumenter. Dette skal udbedres under den nye revision af Cotonou-aftalen. Den nye aftale skal også omhandle forpligtelser fra individuelle regeringer og parlamenter til at opbygge velfungerende beskatningssystemer i deres lande. Dette er vigtigt for begge parter til aftalen. Endelig skal AVS-landene have deres egne standarder for skatteforvaltning, dvs. planlagte skatteindtægter til deres egne udviklingsmål. Det vil til gengæld hjælpe EU i dets kamp mod misbrug af skattely, skatteunddragelse og ulovlig kapitalflugt.
Som næstformand for menneskerettigheder kræver jeg, at internationale traktater også indeholder menneskerettighedsbestemmelser, ikke kun for AVS-lande. Jeg beklager, at fru Jolys betænkning, en god betænkning i andre henseender, ikke indeholder et sådant krav. Jeg opfordrer indtrængende Kommissionen og det spanske formandskab til at udbedre dette.
Rareş-Lucian Niculescu
- (RO) Hr. formand! Den betænkning, som vi drøfter i dag, omhandler mange problemer i forbindelse med fødevaresikkerheden i AVS-landene. Vi kan efter min mening ikke drøfte dette emne uden også at tale om nogle af kendsgerningerne i det europæiske landbrug.
EU kan og bør endda spille rollen som regulator på de globale markeder. Hvis Europa reducerede sin landbrugsproduktion, ville stigningen i fødevareimport bidrage betydeligt til den globale stigning i fødevarepriserne. Derfor skal EU's fødevareproduktion fastholdes på et konstant niveau af hensyn til europæerne og af hensyn til borgerne fra AVS-landene og andre lande.
Disse aspekter vedrørende de fattigere landes fødevaresikkerhed hænger derfor efter min mening også nøje sammen med fremtiden for EU's fælles landbrugspolitik.
Isabelle Durant
- (FR) Hr. formand! Jeg vil også udtrykke min støtte til den særdeles gode betænkning fra min kollega fru Joly. Partnerskabet mellem AVS-landene og EU er mere nødvendigt end nogensinde før, og tragedien i Haiti viser det omfang, hvori dette partnerskab er uundværligt og bestemt skal styrkes.
Det er usædvanligt at drøfte alt dette med en kommissær, der i dag er ansvarlig for udvikling, men i morgen er ansvarlig for handel, og netop derfor har jeg tre forslag til kommissæren.
For det første skal vi, som andre har sagt før mig, fortsat afholde to årlige møder og ikke reducere dem til ét, hvad angår parlamentarisk kontrol og forsamlingen.
Hvorfor underlægges de økonomiske partnerskabsaftaler for det andet ikke parlamentarisk kontrol i forbindelse med AVS-lande i stedet for et strengt kommercielt system, så parlamenter også her kan inddrages og gøres ansvarlige for kontrollen med konsekvenserne af de økonomiske partnerskabsaftaler for befolkningerne og forsvaret af deres interesser inden for disse rammer?
João Ferreira
- (PT) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Revisionen af Cotonou-aftalen skal fremme en ændring i EU's politik for samarbejde og udviklingsbistand. Denne politik skal være rettet mod ægte samarbejde og solidaritet og skal hjælpe med at fremme AVS-landenes autonome og suveræne udvikling.
Der er et væld af ordninger, som i øjeblikket sikrer, at disse lande stadig er underlagt herredømme og underkastelse. Kvælende udlandsgæld, som er tilbagebetalt flere gange, og som alligevel stiger, spiller en centrale rolle i etableringen af denne form for forhold.
Pres fra EU for at gennemføre økonomiske partnerskabsaftaler - grundlæggende frihandelsaftaler - afspejler i dag Den Europæiske Udviklingsfonds prioriteter, som skal revideres, og er kendetegnende for den vej, der aktuelt følges. Dette er en vej, der søger at tvinge disse lande til at underkaste sig nye forhold baseret på afhængighed og multinationale selskabers interesser, som fører til et overforbrug af deres ressourcer til gavn for interesser, som deres borgere ikke deler.
Udviklingsbistand må ikke gøres betinget af gennemførelsen af økonomiske partnerskabsaftaler. AVS-landenes bekymringer og indvendinger skal respekteres sammen med de prioriteter, de fastlægger.
Franz Obermayr
- (DE) Hr. formand! Jeg vil gå direkte til sagen og sige det ligeud: Punkt 31 i dette forslag til anden revision af aftalen giver ingen mening. Jeg er også modstander af den form for stafetløb, som de forskellige tilbagetagelsesaftaler vedrørende migranter skaber, hvorved de pågældende mennesker sendes fra ét lande til det næste. I den henseende er der bestemt behov for en bedre regulering af sådanne massetilbagetagelsesaftaler på internationalt plan. Det er efter min mening dog endnu vigtigere, at en situation af denne art i det hele taget undgås. Idéen om at udstede cirkulære visa til mennesker fra AVS-landene er derfor den forkerte vej at gå. Lad os støtte selvhjælp. Lad os fremme selvforsyning. Lad os omdanne velgørenhedsmodtagere til producenter med en følelse af selvværd. Det ville helt sikkert sætte en stopper for den sociale udvandring og flugten fra social fattigdom.
Georgios Papanikolaou
- (EL) Hr. formand! I eftermiddag har vi gennemført en forhandling om den massive og frygtelige katastrofe i Haiti, og om hvordan Europa kan hjælpe ofrene. Denne forhandling bør minde os om - og det er grunden til, at jeg har bedt om ordet på dette møde - at vi skal se på aftaler med lande, der står over for alvorlige økonomiske problemer, og som er særlig udsatte for naturkatastrofer, hvilket tragedien på Haiti har bevist, med helt andre øjne end ved andre økonomiske aftaler, som EU indgår. Vi taler om lande, der ligger under for fattigdom, armod og sygdom. Vi taler om lande, hvor begrebet humanitær krise er nærmere reglen end undtagelsen.
Det er derfor vores ansvar, det er vores pligt, det er vores kald, det er hjørnestenen i EU at sætte menneskelivet over alt andet og alle tekniske økonomiske dimensioner derefter. Derfor skal alt, hvad vi har drøftet i dag - bureaukratiet og de tekniske problemer - løses så hurtigt som muligt.
Hans-Peter Martin
- (DE) Hr. formand! Når jeg tænker på de caribiske lande, ser jeg to billeder: den aktuelle alvorlige katastrofe i Haiti, og - når man har arbejdet i Parlamentet i mange år - medlemmerne af Parlamentet, der svælger i luksus under møderne i Den Blandede Parlamentariske Forsamling AVS-EU.
Efter denne lange forhandling, hvor der er sagt vigtige ting, vil det måske være muligt at udsende et meget konkret signal og i betragtning af situationen i Haiti klare sig uden det næste eller de næste par overdådige møder i Den Blandede Parlamentariske Forsamling i netop disse lande og bruge nettooverskuddet til gavn for de faktiske ofre. Det ville være en dråbe i havet, men den ville være symbolsk, og det ville vise, at der i praksis virkelig er mening bag de mange fine ord, der siges i Parlamentet.
Crescenzio Rivellini
- (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Den Blandede Parlamentariske Forsamling AVS-EU er særlig vigtig ved denne politiske skillevej, hvor globalisering mere eller mindre har opdelt verden i lande, der producerer produkter, og lande, der producerer idéer, hvilket har skabt en migration af både arbejdstagere og naturligvis varer.
Kernen i processen er Middelhavet, det sande omdrejningspunkt mellem Europa og AVS-landene. Cotonou-reglerne skal derfor tilpasses denne nye situation, og jeg foreslår - efter anmodning fra Italiens præsident, Giorgio Napolitano, der officielt støtter dette forslag - at der oprettes et decentralt kontor eller et fast årligt møde for Den Blandede Parlamentariske Forsamling i den mest multietniske europæiske by med tættest forbindelse til Middelhavet, som også ligger tæt på AVS-landene, nemlig Napoli.
Jeg gentager derfor - igen efter anmodning fra Italiens præsident - at dette forslag bør drøftes i nye aftaler. Det har endvidere den fordel, at det vil bringe Europa tættere på dets borgere og befolkningen i det sydlige Italien, der er Europas egentlige logistiske platform i forhold til Middelhavslandene.
Janusz Wojciechowski
- (PL) Hr. formand! Jeg beder om ordet efter at have hørt hr. Niculescus tale, og jeg støtter den tanke, han gav udtryk for - at vi i vores forbindelser med andre lande, herunder AVS-lande, ikke må tabe det europæiske samfunds fødevaresikkerhed af syne. Hvad angår AVS-landene, kan vi huske reformen af sukkermarkedet, som blev gennemført med det noble formål at ville støtte disse lande, men som i realiteten alvorligt forværrede situationen for EU's landbrugere og forbrugere, og som ikke var til stor gavn for AVS-landene. Vi skal altid huske fødevaresikkerhed og vores samfund, som har brug for denne sikkerhed.
Karel De Gucht
Hr. formand! Først og fremmest vil jeg med hensyn til GSP og GSP+ sige, at vi i princippet ikke har noget imod, at de inkluderes i Cotonou-aftalen, men vi skal forstå, at GSP og GSP+ er unilaterale, mens Cotonou er kontraktlig. Jeg mener derfor, det er meget vanskeligt at inkludere dem i Cotonou-aftalen, men måske vi kan finde formler, der gør forbindelsen mere kringlet.
(FR) Hvad angår parlamentarisk kontrol, har flere talere anmodet om, at praksissen med to årlige plenarmøder fastholdes. Kommissionen er parat til at genoverveje sin holdning i den henseende, men måske vi kunne blive enige om så vidt muligt at lade de regionale møder falde sammen med et eller to af plenarmøderne, da det forekommer mig, at alle Parlamentets møder sammen de andre institutioners møder skaber en frygtelig masse møder. Jeg er derfor i princippet enig i idéen om at have to plenarmøder, men lad os forsøge at lægge dem tættere på de regionale møder.
Flere talere nævnte også karakteren af de økonomiske partnerskabsaftaler. Dette er den betegnelse, vi blev enige om, men vi burde egentlig tale om udviklingsmæssige partnerskabsaftaler, og jeg tror også, at det ville gøre drøftelserne med AVS-landene nemmere. Dette ville også uden tvivl gøre forhandlingen lidt mere åben. Under alle omstændigheder vil jeg, hvis Parlamentet på et tidspunkt godkender en ny Kommission, som jeg er medlem af, gøre alt, hvad der er muligt, inden for mit område for at gennemføre disse aftaler og være til stede ved møderne i Den Blandede Parlamentariske Forsamling.
Der var nogle spørgsmål om skatteforhold. Jeg tror, jeg allerede har besvaret disse i min indledning, og jeg mener virkelig, at det er vigtigt, at dette bliver et centralt punkt i vores drøftelser med AVS-landene, men blandt os selv er vi, lad os være seriøse - og jeg ved, at det spanske formandskab også nærer en stor interesse for dette emne, også nødt til at have modet til at gribe ind over for vores selskaber i disse udviklingslande, hvis vi virkelig vil opnå noget. Problemet opstår ikke kun der. Problemet opstår navnlig - og jeg vil endda sige først og fremmest - i forholdet mellem Europa og dets egne selskaber og industrier i udviklingslandene. Det er en proces, som er undervejs, og jeg kan forstå, at det spanske formandskab vil tage initiativer på dette område.
Migration.
(EN) Hvad angår artikel 13, ønsker begge sider at opdatere migration. For artikel 13 har Kommissionen fremlagt et afbalanceret og sammenhængende forslag, der er baseret på de tre søjler for samarbejde inden for migration og udvikling, lovlig migration og ulovlig migration og tilbagetagelse. Der tages behørigt hensyn til de aspekter, der fremlægges i betænkningen. Alle områder fortjener lige stor opmærksomhed. Forhandlingerne er i gang, og vi er optimistiske med hensyn til at nå frem til en aftale, hvis balancen mellem de tre søjler bevares.
Hr. Cashman havde en bemærkning om diskrimination. Hr. Cashman er ikke til stede i øjeblikket, men han har efter min mening helt ret. Seksuel orientering var blandt de elementer, som Kommissionen foreslog, og vi tillægger det stor betydning, men De skal - ligesom Kommissionen - være opmærksom på, at homoseksualitet er forbudt ved lov i nogle AVS-lande. Vi har for nylig fremsendt erklæringer til den burundiske præsident og også til den ugandiske præsident, fordi de har indført diskriminerende love, men dette er et meget følsomt emne, og De vil på et bestemt tidspunkt være nødt til at forholde Dem til det. Enten fastholder De, at teksten skal være meget klar, og så vil vi sandsynligvis ikke opnå en aftale af den grund - det er den første mulighed - eller også skal vi have en tekst, der er mindre specifik. FN's tekst er mindre specifik, men omfatter også seksuel orientering. Det er naturligvis noget, der skal drøftes yderligere under forhandlingerne. Jeg tror, jeg har besvaret de fleste spørgsmål, selv om det betød, at jeg har talt for længe
Eva Joly
ordfører. - (FR) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Siden Cotonou-aftalernes ikrafttræden er fattigdommen ikke veget tilbage. Vores udviklingsmission er derfor mislykket. Noget skal ændres med denne anden revision.
Det glæder mig, at der er ganske bred enighed om de foranstaltninger, jeg foreslår, og én af de foranstaltninger, vi kan bruge til at udrydde fattigdom, er efter min mening bekæmpelse af skattely og udnyttelse af denne foranstaltning til at gøre, hvad vi kan. Inden for EU og AVS-regionen kan vi tvinge multinationale selskaber til at opgive, hvor meget de tjener, og hvor meget skat de betaler for hvert land.
Dette er også et internationalt krav. Der vil dog gå mange år, før dette krav opfyldes internationalt. Lad os derfor udnytte de muligheder, som vi har med denne aftale, til at indføre denne regel i Europa. Derfor beder jeg Dem forkaste ændringsforslaget til punkt 16 og i stedet bevare den oprindelige ordlyd, som opfordrer os til at bringe orden i eget hus.
I samme bane kan vi også tvinge vores egen investeringsbank til at iværksætte foranstaltninger over for skattely. Vi bør forbyde, at Den Europæiske Udviklingsfond investerer i selskaber, der ikke optjener overskud i de lande, de har aktiviteter i, men foretrækker at optjene overskud i skattely.
Det var tilfældet i Zambia, hvor et meget stort beløb - i størrelsesordenen 46 mio. USD, mener jeg - f.eks. blev investeret i minen i Mopani. Dette har ikke gjort noget for at forbedre livet for borgerne i Zambia. Det har i stedet forbedret livet for aktionærerne, der har fået gavn af denne støtte. Det er derfor fuldstændig undergravende. Det er inden for vores beføjelser. Vi kan ændre vores banks mandat. Lad os derfor gøre, hvad vi kan, og ikke udsætte noget til i morgen. Lad os handle i denne forbindelse.
Så er der de principper, som vi skal forblive helt tro over for, nemlig menneskerettigheder og migranters rettigheder. Jeg opfordrer Dem indtrængende til at fastholde min foreslåede formulering af artikel 31 og ikke give efter for protesterne mod bilaterale aftaler, der i realiteten repræsenterer en outsourcing af migrationsstrømme.
(Bifald)
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen onsdag den 20. januar 2010.
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
Corina Creţu  
Den anden revision af Cotonou-aftalen er en lejlighed til at vurdere områder, der stadig er åbne for forkerte eller ineffektive ændringer, og er også det tidspunkt, hvor aftalen kan tilpasses udviklingen i globaliseringsprocessen. Der er mange udfordringer, som skal overvindes, og som er udløst af økonomiske og sociale begivenheder, f.eks. den økonomiske og finansielle krise og væbnede konflikter, der er blevet udløst af den negative udvikling i befolkningens sundhed, hvilket understreges af stigningen i antallet af mennesker med smitsomme sygdomme (tuberkulose, aids eller malaria) og stigningen i antallet af ofre for vold eller naturkatastrofer. Der er også udfordringerne fra klimaændringer, som er vanskeligere at kontrollere, og alle disse udfordringer skaber et påtrængende behov for at gøre udviklingslandenes befolkninger mere modstandsdygtige over for systemiske sociale skævheder. Det kræver også, at tilbuddet om udviklingssamarbejde i højere grad fokuseres på centrale elementer i de offentlige sundheds- og uddannelsessystemer. Jeg mener derfor, det er afgørende at vi behandler disse spørgsmål med større klarhed ved at konsolidere overskrift I - Udviklingsstrategier - i aftalens del 3.
Martin Kastler  
Jeg stemmer for denne betænkning, da det efter min mening er vigtigt at uddybe samarbejdet mellem EU og AVS-landene inden for rammerne af partnerskabsaftaler. Når det er sagt, vil jeg fremhæve, at denne betænkning indeholder ordlyden "beskyttelse af seksuel og reproduktiv sundhed". Hvad ligger der bag denne formulering? Betyder det først og fremmest beskyttelse af menneskers fysiske og mentale sundhed inden for alle områder af menneskelig seksualitet og reproduktion ved f.eks. at bekæmpe seksuel vold og omskæring? Betyder det for det andet adgang til oplysninger om det, der nu kaldes familieplanlægning? Eller betyder det for det tredje abort? Tidligere har Kommissionen og Rådet som svar på medlemmernes spørgsmål præciseret, at "seksuel og reproduktiv sundhed" ikke omfatter abort. Det er præcis sådan, jeg ser det. Det er derfor vigtigt at slå fast, at "seksuel og reproduktiv sundhed" ikke vedrører abort, og jeg foreslår derfor en præcisering af aftalens tekst i den henseende.
Siiri Oviir  
skriftlig. - (ET) I dag gennemføres den anden revision af Cotonou-aftalen, som blev vedtaget i 2000, og formålet med denne revision er at indføre en række ændringer af aftalen, ændringer, som kan hjælpe os med at opfylde aftalens målsætninger, nemlig afskaffelse af fattigdom, økonomisk udvikling og gradvis integration af AVS-landene i den globale økonomi. Det skal bemærkes, at der siden den sidste revision af Cotonou-aftalen er sket meget nyt i den globale situation (f.eks. finanskrisen, klimaændringer, stigende fødevare- og energipriser osv.), alt sammen noget, der direkte berører AVS-landene. Jeg er helt enig med ordføreren i, at alle de begivenheder i den globale situation, der har fundet sted, kan gøre det vanskeligt at opfylde Cotonou-aftalens målsætning og millenniumudviklingsmålene inden 2015, hvis de ikke håndteres tilstrækkeligt i revisionen af aftalen. Som det er velkendt, er EU og AVS-landene i dag nået til enighed om områder og artikler, der skal revideres i Cotonou-aftalen, hvor der til dels tages højde for ovennævnte. Det betyder desværre og bekymrende nok, at Parlamentet, Den Blandede Parlamentariske Forsamling AVS-EU og parlamenterne i medlemsstaterne og AVS-landene ikke er blevet inddraget i beslutningsprocessen, hvilket i afgørende grad påvirker gennemsigtigheden og troværdigheden af aftalens revision. Jeg mener, at rollen for Parlamentet, Den Blandede Parlamentariske Forsamling AVS-EU og parlamenterne i medlemsstaterne og AVS-landene skal styrkes i forbindelse med revisionen af aftalen.
