
Formanden.
   - Jeg erklærer Europa-Parlamentets session, der blev afbrudt den 7. juli 2005, for genoptaget.
Formanden.
   - Lad mig nu komme med en erklæring om de hændelser, der har fundet sted i løbet af sommeren.
Som De nok husker, blev vi den 7. juli, på det sidste af vores møder inden ferien, overrasket af de terrorangreb, der ramte London, og som krævede mange ofre, hvilket vi allerede frygtede på daværende tidspunkt. Terrortruslen hænger stadig over Europa, og det er et problem, som begivenhederne i juli og de, der fulgte efter, tvinger os til at ofre særlig opmærksomhed.
Men sommeren har også været kendetegnet af andre triste begivenheder, f.eks. den fortsatte terrorisme i Irak, frygtelige naturkatastrofer og ulykker, som har forvoldt sorg i mange familier rundt omkring i verden - især her i Europa og nu i særdeleshed i USA.
De skal vide, at jeg i løbet af sommeren på vegne af Europa-Parlamentet hver gang, der har fundet en af disse begivenheder sted, straks har givet udtryk for vores solidaritet og har rettet henvendelse til myndighederne i de lande, der er blevet ramt af disse dramatiske hændelser. Hver gang, det er sket, har vi ladet vores røst høre.
Jeg synes, at det er godt, at vi alle overordnet tilslutter os den smerte, som familierne til ofrene for disse begivenheder føler, folk som har mistet deres kære i de dødbringende konflikter, som kloden er ramt af. Jeg vil særlig nævne USA, som i dag lider under et drama af overraskende dimensioner, som bevæger hele verden. Det ser ud til, at antallet af ofre bliver meget højt, de evakuerede skal tælles i tusinder, og de økonomiske skader og skaderne på samfundsstrukturen er meget store.
I Irak dræber terrorismen hver eneste dag, dråbe for dråbe, mange mennesker. Der skal bare et rygte til, som vi så for et par uger siden, for at en bølge af panik på en bro i Baghdad koster tusindvis af mennesker livet.
Dramatiske ulykker med civile fly og helikoptere har betydet døden for mere end 400 mennesker i Indonesien, Grækenland, Venezuela, Peru og Østersøen, samt i Afghanistan, hvor der er omkommet tusindvis af europæiske soldater - denne gang spaniere, men det kunne have været et hvilket som helst europæisk land - efter en helikopterulykke.
Jeg synes, at det er på sin plads nu at minde om den afghanske præsident Kharzais ord, da han her i Parlamentet understregede den vigtige rolle, som styrkerne fra de europæiske lande spiller for forsvaret af menneskerettighederne og fredsbevarelsen i hans land.
Der er sket flere ting: Katastrofale oversvømmelser i Østrig, Tyskland, Bulgarien, Rumænien og Schweiz, som har kostet snesevis af menneskeliv og fordrevet hundredtusinder af indbyggere. Alvorlige økonomiske skader på grund af for meget regn i det halve af Europa og alvorlige økonomiske skader på grund af den frygtelige tørke, som den anden halvdel af Europa lider under, og som giver næring til de skovbrande, især i Portugal, Frankrig og Spanien, som har kostet snesevis af menneskeliv, herunder brandmænd og piloter, som deltager i kampen mod flammerne.
Det spor, som disse miljøskader på grund af for meget regn og i nogle tilfælde på grund af manglen på regn har efterladt, bliver meget svære at udviske, og vi bør huske på, at disse fænomeners voldsomhed er en følge af ubalancer, som EU har ofret stor opmærksomhed, og som vi skal blive ved med at ofre stor opmærksomhed.
Mine damer og herrer, EU har i forbindelse med de fleste af disse dramatiske begivenheder vist, at det er i stand til at mobilisere sig og handle hurtigt for at redde ofrene. Vores evne til forebyggelse og handling skal vi bruge til at fremme en solidarisk holdning. Europa-Parlamentet får lejlighed til at diskutere dette spørgsmål fra i dag af inden for rammerne af redegørelserne fra Kommissionen, der står på vores dagsorden, og i løbet af kort tid skal vi lovgive om en styrkelse af luftfartssikkerheden.
Denne korte gennemgang af de dramatiske begivenheder hen over sommeren, som nu går på hæld, giver mig lejlighed til, da vi nu er tilbage her, at bede Dem om at iagttage et minuts stilhed som udtryk for vores solidaritet med alle ofrene og overbringe dem vores mest dybtfølte medfølelse.
Formanden.
   - Det endelige forslag til dagsorden som opstillet af Formandskonferencen på mødet torsdag den 1. september i overensstemmelse med forretningsordenens artikel 130 og 131 er omdelt. Der foreligger ingen forslag til ændring vedrørende mandag og tirsdag. Derfor bliver dagsordenen for mandag og tirsdag den, De allerede kender.
Som følge af en drøftelse, der fandt sted på Formandskonferencen, har Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance anmodet om, at hr. Broks betænkning om Rådets forslag til afgørelse om indgåelse af tillægsprotokollen til aftalen om oprettelse af en associering mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet som følge af udvidelsen af Den Europæiske Union bliver tilføjet.
På grund af spørgsmålets kompleksitet mener jeg, at det er nødvendigt, at nogen forklarer anmodningen. Det ønsker fru Frassoni at gøre. 
Monica Frassoni (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, min gruppe anser det for nødvendigt at beholde dette punkt på dagsordenen, og vi støttede PPE-DE-Gruppens anmodning i den forbindelse. PPE-DE-Gruppen har dog skiftet mening, hvilket efter vores opfattelse ikke er sket af europæiske årsager, men på grund af en anden meget vigtig begivenhed i en af medlemsstaterne.
Vi mener ikke, at man behøver at frygte en debat om Tyrkiet, men at en sådan debat tværtimod er nødvendig, og at det er nødvendigt at holde protokolspørgsmålet adskilt fra det mere generelle spørgsmål, som vi skal drøfte på det andet septembermøde. Derved kan vi specifikt koncentrere os om Cypern-spørgsmålet, som Tyrkiet så afgjort har et ansvar for, men vi må ikke glemme, at Republikken Cypern også har et ansvar.
Vi betragter spørgsmålet som vigtigt, og det er lige så vigtigt, at Parlamentet kan diskutere, debattere og træffe beslutninger helt frit og uafhængigt af de andre institutioner som Rådet og Kommissionen. Vi skal nemlig huske, hr. formand, at vi allerede ved, hvilken beslutning Rådet vil træffe, eftersom det uformelle rådsmøde allerede har fundet sted. 
Martin Schulz (PSE ).
   - Hr. formand, sidste torsdag havde vi på gruppeformændenes konference lejlighed til at drøfte dette emne. Vi socialdemokrater, og så vidt jeg ved også de fleste andre grupper i Parlamentet, mener ikke, at det er formålstjenligt at gennemføre denne afstemning i indeværende uge. Det er der en række årsager til - bl.a. de løbende forhandlinger i Rådet (almindelige anliggender), og det gælder først og fremmest de åbne spørgsmål med hensyn til Cypern, hvilket taler for, at vi bør drøfte hele pakken på september II-mødet, dvs. accept af associeringsaftalen og alle andre dermed forbundne spørgsmål i Tyrkiet-politikken. Det skal ske sammen med Kommissionens forhandlingsmandat til den 3. oktober. Vi mener derfor, at fru Frassonis forslag skal forkastes. 
Elmar Brok (PPE-DE ),
   Hr. formand, som ordfører vil jeg bede om Deres støtte til, at vi beder Rådet informere os om, hvordan denne protokol skal implementeres set i lyset af Tyrkiets tillægserklæring til protokollen, og at vi gør dette, før der træffes andre beslutninger, og senest den 26. september.

- Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) har anmodet om, at forhandlingen af de politiske fangers situation i Syrien bliver erstattet af spørgsmålet om menneskerettighederne i Hviderusland. 
João de Deus Pinheiro (PPE-DE ).
   - Problemstillingen er for så vidt enkel. Udenrigsudvalget vedtager formodentlig allerede næste uge en betænkning om forholdet mellem EU og Syrien, og en beslutning adskilt fra denne betænkning virker derfor ikke som allermest hensigtsmæssig i dag.
Hvad angår Belarus derimod, var der i august flere medlemmer af Europa-Parlamentet, der ikke måtte komme ind i landet, og dét på et tidspunkt, hvor overgrebene mod de uafhængige medier, journalister, medlemmer af oppositionen og ngo'er er taget til i et forfærdende omfang. Desuden er adskillige modstandere af den belarussiske regering ligesom udenlandske journalister og ledere af den polske forening i Belarus blevet tilbageholdt.
Af alle disse grunde mener vi, at den uopsættelige debat om forholdet mellem EU og Syrien i stedet bør dreje sig om situationen i Belarus. 
Pasqualina Napoletano (PSE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg vil gerne understrege over for vores kolleger fra PPE-DE-Gruppen, at der er forskel på at stemme om en associeringsaftale og om en beslutning, der drejer sig om to specifikke tilfælde af krænkelse af menneskerettighederne i Syrien. Der er tale om to parlamentsmedlemmer, hvoraf det ene længe har sultestrejket. Vi står med andre ord over for en reel nødsituation.
Hvad situationen i Belarus angår, er vi enige, og vi giver alle udtryk for vores bekymring i den forbindelse. Jeg vil dog gerne minde om, at Parlamentet den 5. juli drøftede Kommissionens redegørelse, og den 10. marts i år vedtog vi en beslutning, der mere eller mindre handlede om de samme spørgsmål. Derfor mener jeg ikke, at Parlamentet bør lade sin myndighed komme til udtryk i gentagne beslutninger, men snarere i at sikre en ordentlig opfølgning på beslutningerne.
Til sidst vil jeg sige, at når det gælder sagen om de to parlamentsmedlemmer og ngo'erne, beder vi parlamentsformanden om at sende et brev. Hvad situationen i Belarus angår, beder vi om en ny forhandling - måske på et af de kommende plenarmøder - så vi kan lægge større pres på både Rådet og Kommissionen. Derfor er vi for dette spørgsmåls vedkommende enige i forslaget om at beholde punktet om situationen i Syrien blandt de uopsættelige spørgsmål på dagsordenen. 

Hans-Gert Poettering (PPE-DE ).
   - Hr. formand, afstemningen fandt sted, og resultatet er klart, hvilket vi naturligvis respekterer. Men jeg vil gerne gribe fat i det, som fru Napoletano sagde. Vi bør behandle dette emne på et af de næste møder - og jeg foreslår, at vi gør dette på september II-mødet - for Hviderusland er fortsat et vigtigt tema. I forbindelse med bestyrelsesmødet i vores gruppe havde vi netop besøg fra Hviderusland. Situationen er meget faretruende dér. Derfor beder jeg Dem allerede nu om at stemme for, at vi gennemfører forhandlinger herom på september II-mødet. Det er virkelig en opfordring lige fra hjertet til alle her i salen!
Formanden.
   - Tak, hr. Poettering. Jeg er sikker på, at formændene for de politiske grupper vil notere sig Deres anmodning og tage hensyn til den, når de fastsætter dagsordenen for den kommende mødeperiode.
Formanden.
   - Vi går nu over til dagsordenen og starter med anmodningerne om indlæg af et minuts varighed, som vi vil afvikle i overensstemmelse med den fremgangsmåde, jeg har meddelt Dem pr. brev, og som lidt efter lidt vil gøre det muligt for os at afvikle dette punkt mere velordnet. 
Zsolt László Becsey (PPE-DE ).
   - Efter nyheden om bombeattentatforsøget mod formanden for Unionen af ungarere i Vojvodina, József Kasza, besøgte jeg i sidste uge stedet, hvor attentatforsøget fandt sted. Jeg kunne personligt konstatere, at håndgranaten rent faktisk var tiltænkt József Kasza. Jeg kunne kun konkludere, der i Subotica, at rækken af angreb på nationale minoriteter i Serbien-Montenegros nordlige provins Vojvodina, lige på grænsen til EU, ikke var slut. Rent faktisk er situationen blevet forværret. I dokumenterede tilfælde af overtrædelser af minoritets- og menneskerettigheder som dette har Europa-Parlamentet pligt til at se på de faktiske omstændigheder og ikke på de selvretfærdige erklæringer, som fremsættes af de serbiske politikere, der er involveret i disse hændelser. Og denne tilgang er navnlig påkrævet i et land, som EU forbereder sig på at indlede optagelsesforhandlinger med i efteråret. 
Europa-Parlamentet har også en pligt til ved hjælp af sine budgetbeføjelser at anvende den fællesskabsstøtte, det yder til Serbien-Montenegro, som et instrument til beskyttelse af denne minoritet. Det er også Europa-Parlamentets pligt at gennemføre sine egne overvågningsaktiviteter på et mere regelmæssigt grundlag og på grundlag af disse gøre opmærksom på, hvad det er for et land, EU indgår tættere forbindelser med. Endelig har Europa-Parlamentet også pligt til ikke at glemme, at der ud over József Kasza er omkring 300.000 mennesker, der tilhører den ungarske minoritetsgruppe og andre minoritetsgrupper i Vojvodina, og som har behov for beskyttelse.
Csaba Sándor Tabajdi (PSE ).
   - På vegne af de ni officielle sprog i de 10 nye medlemsstater, vil jeg gerne gøre indsigelse, fordi der endnu en gang finder en forskelsbehandling sted af de nye medlemsstater. I juli i år offentliggjorde Det Europæiske Personaleudvælgelseskontor (EPSO) en udvælgelsesprøve, hvor kandidater fra alle 25 medlemsstater for første gang kunne deltage i prøven samtidig. Der skal ansættes 700 nye "embedsmænd", som de kaldes i EU's terminologi, men sprogkravene omfatter kun de 11 "gamle" officielle sprog. Dette betyder, at en nederlandsk person kan aflægge prøven på nederlandsk, mens ungarske, tjekkiske, slovakiske, slovenske, estiske, lettiske, litauiske og maltesiske ansøgere ikke kan aflægge prøven på deres modersmål, men skal aflægge den på et af de 11 "gamle" officielle sprog. Dette er en grov forskelsbehandling og i modstrid med EU's ånd. Hr. formand, jeg anmoder Dem - og jeg har også indgivet en skriftlig anmodning - om uden ophør at tage skridt til at få denne forskelsbehandling bragt til ophør. 
Marios Matsakis (ALDE ).
   - Hr. formand, flystyrtet den 14. august, der involverede et cypriotisk lavprisflyselskab, kostede 121 mennesker livet. I et lille land som Cypern har tabene af menneskeliv været overvældende, og jeg takker Dem, hr. formand, og alle mine kolleger for den medfølelse, De har udvist over for ofrenes familier.
Efterforskningen af de nøjagtige årsager til flystyrtet er endnu ikke afsluttet, men det fremgår angiveligt af de officielle rapporter, der er lækket, at vedvarende organisatoriske fejl og administrative mangler har betydet, at Cyperns civile luftfartstjeneste er ude af stand til at varetage sin funktion som luftfartssikkerhedstjeneste korrekt.
Selv om Cyperns regering har givet tilsagn om øjeblikkeligt at træffe korrigerende foranstaltninger, fremgår det nu, at Kommissionen har været bekendt med denne situation i nogen tid, men er gået meget stille med sin viden og har valgt at anlægge en langsommelig og forholdsvis ineffektiv kurs for at rette op på situationen. Andre medlemsstaters civile luftfartsmyndigheder har muligvis tilsvarende sikkerhedsrelaterede problemer, og der kan således være et akut behov for korrigerende foranstaltninger.
Jeg håber, at Kommissionen i sin redegørelse her i Parlamentet senere i aften klart og overbevisende vil tilkendegive, at den har til hensigt øjeblikkeligt at skærpe sit tilsyn med de civile luftfartsmyndigheder og sikre streng håndhævelse af gennemskuelighedsreglerne.
Pál Schmitt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, tak fordi De mindedes de seneste naturkatastrofer og andre katastrofer. Jeg vil her gerne nævne de oversvømmelser, der har ramt Centraleuropa. Mange tusinde mennesker har været berørt af floder, der går over deres bredder, og de enorme regnmængder i Tyskland, Schweiz, Østrig, Slovenien, Rumænien, Bulgarien og Ungarn. Situationen er uden tvivl værst i Rumænien: Efter oversvømmelserne i foråret har landet været ramt af katastrofale ødelæggelser i juli og august. Oversvømmelserne, der har ramt 34 amter og krævet mange liv, har efterladt 575 beboelser, hjem, adskillige hundreder af kilometer motorvej, 83 skoler, 29 børnehaver, hospitaler og kirker under vand. De økonomiske udgifter i forbindelse med skader forårsaget af de naturkatastrofer, der har ramt Rumænien, beløber sig til 1,5 milliarder euro.
På den ungarske delegations vegne er det vores moralske pligt at gøre brug af alle de redskaber, der står til vores rådighed, for at yde støtte til regionens indbyggere. Rumænien - det fattigste af de ramte lande - kan ikke betale de enorme udgifter til genopbygning med dets egne ressourcer. Det har derfor hurtigst muligt behov for bistand fra EU's solidaritetsfond for at kunne gennemføre redningsoperationer. Jeg anmoder venligst om Deres støtte i dette spørgsmål. 
Alyn Smith (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, på vegne af Edinburgh i Skotland anmoder jeg Dem indtrængende om sammen med Præsidiet at tage den fejlagtige beslutning om at afholde samlingen i Den Blandede Parlamentariske Forsamling AVS-EU i Strasbourg og ikke i Edinburgh op til fornyet overvejelse. Det er slemt nok, at vi er nødt til at komme til Strasbourg, men vi behøver ikke tvinge uskyldige udenforstående til det.
Edinburgh og Skotland var værter for G8-topmødet i år. Det Forenede Kongerige varetager i øjeblikket EU-formandskabet, og Skotland ønsker, at denne samling afholdes i Edinburgh. Edinburghs bud var bedre og billigere. Den skotske regering vil afsætte 100.000 skotske pund som bidrag til afholdelsen af denne begivenhed. Vi er vant til hver dag at tage imod hundredtusindvis af mennesker i Skotland med varm skotsk gæstfrihed. Vi ønsker, at denne samling afholdes i Edinburgh, og vi er rede til at yde vores til, at det bliver til noget. Jeg håber, at De og Præsidiet også vil gøre Deres hertil og tage beslutningen op til fornyet overvejelse.
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ).
   - Det er bekymringsvækkende og uacceptabelt, når kommissær Peter Mandelson i nylige udtalelser, der er som et ekko af de store distributørers og detailkæders interesser i EU, erklærer sig rede til at give adgang for tusindvis af kinesiske tekstilvarer, der i øjeblikket holdes tilbage i tolden, fordi de overskrider de mængder, som er fastsat i aftalen med Folkerepublikken Kina. Det er synd, at Kommissionen ikke har udvist samme engagement, når det gælder om at forsvare den europæiske tekstilindustri, ved f.eks. at tage beskyttelsesklausulerne i anvendelse, da den for nogle måneder siden stod over for en veritabel stormflod af importvarer, ligesom den i øvrigt stadig gør!
Den aktuelle situation har klart anskueliggjort, hvem det er, der i EU virkelig drager fordel af, at tekstilhandelen er blevet liberaliseret, nemlig de store importører og distributører, der øger deres profit til uanede højder.
Der står meget på spil, for det drejer sig om forsvare selve EU's tekstil- og beklædningsindustri og undgå, at mange tusind virksomheder og arbejdspladser ødelægges med de særdeles alvorlige økonomiske og sociale følger, som det vil få. 
Georgios Karatzaferis (IND/DEM ).
   - Hr. formand, der blev talt om protokollen lige før. Jeg er imidlertid ikke sikker på, at alle er helt klar over, hvordan det forholder sig med Tyrkiet og Cypern. Tyrkiet anerkender ikke Cypern.
Det er en direkte provokation af alle os til stede her. Alle os, der anerkender Cypern og har et ligeværdigt forhold til vores cypriotiske kolleger i Europa-Parlamentet. Når Tyrkiet kommer og siger "vi anerkender ikke cyprioterne", er det en fornærmelse af alle os, der anerkender cyprioterne.
Derfor må spørgsmålet undersøges til bunds, og vi må få landet til at indse, at det ikke kan opføre sig som Europas ballademager, før det overhovedet er kommet ind i Europa. Det er helt ubegribeligt. Forestil Dem, at Tyrkiet ikke anerkendte Spanien, Deres eget land, eller at det ikke anerkendte Tyskland eller Frankrig. Ville vi så overhovedet drøfte dette her? Man kan ikke diskriminere mellem små og store lande. Her er vi ligeværdige lande. Tyrkiet kan ikke komme her og spille fræk og udfordre demokratiet på denne provokerende måde.
Hvis Europa er baseret på noget, er det demokratiet og respekt for de øvrige befolkninger. Derfor kan Tyrkiet ikke brase ind og indtage stedet og derefter fornærme institutioner og værdier, som Europa har hårdt brug for. 
Koenraad Dillen (NI ).
   - Hr. formand, kære kolleger, den 3. oktober 2005 får EU mulighed for at rette op på den store fejl, man begik sidste år, og træffe afgørelse om alligevel ikke at indlede tiltrædelsesforhandlinger med Tyrkiet. Der anslås andre toner end sidste år i en række medlemsstater. Jeg tænker i den forbindelse især på den franske regering, nu hvor den fatale dato rykker nærmere. Tyrkiet har i det forgangne år med arrogance nægtet at yde selv den mindste indsats på menneskerettighedsområdet, hvilket vidner om, at Tyrkiet og tyrkisk kultur nu engang ikke lader sig forene med vores europæiske værdier - jeg vil som eksempel nævne spørgsmål som anerkendelse af folkemordet på armenierne og de skandaløse anklager, man for nylig har rettet mod den tyrkiske forfatter Orhan Pamuk i forbindelse med det kurdiske mindretals sproglige rettigheder.
Vi kan også nævne hele komedien om den såkaldte Ankara-protokol, hvor den tyrkiske regering vedholdende nægter at anerkende en anden EU-medlemsstat, nemlig Cypern.
Vores politikerkolleger Dominique de Villepin og Angela Merkel samt mange andre har fuldkommen ret i, at når dette er situationen, hører Tyrkiet ikke til her. Jeg håber således også, at Parlamentet vil sende et signal, som peger i den retning.
Gyula Hegyi (PSE ).
   - Hr. formand, i sin kommentar til mit indlæg vedrørende personer af ungarsk oprindelse med bopæl i Letland anklagede hr. Zīle fra Letland mig for at lyve for Parlamentet. Jeg har en anden politisk kultur og retter ikke sådanne anklager mod andre parlamentsmedlemmer. Jeg antager, at han blot er et uskyldigt offer for en misforståelse.
Efter hr. Zīles indlæg havde jeg mulighed for at tale med lederne af det ungarske mindretal i hans land. Jeg har forstået, at det er næsten umuligt for ungarere bosiddende i Letland at bestå de såkaldte statsborgerskabsprøver, selv om de har modtaget deres uddannelse i landet. Derimod har personer med en anden etnisk oprindelse - letter eller personer fra visse andre baltiske nationer - fri eller næste fri adgang til statsborgerskab. Det var det, jeg henviste til og betegnede som en uretfærdig politik.
Generelt set er enhver form for etnisk diskrimination i modstrid med Unionens grundlæggende demokratiske idealer, men i ungarernes tilfælde er der end ikke historiske argumenter for en sådan diskrimination.
Hannes Swoboda (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne helt og holdent tilslutte mig argumenterne om, at vi skal hjælpe Rumænien i denne vanskelige tid med at komme over følgerne af denne alvorlige naturkatastrofe. Men samtidig skal Rumænien forberede sig på EU-medlemskabet. I den forbindelse finder jeg det endnu mere betænkeligt, at den rumænske regering forsøger at afsætte formøndene for de to kamre i parlamentet og også formændene i de forskellige regionale parlamenter, selv om den indeværende lovgivningsperiode ikke er afsluttet.
Jeg mener, at Rumænien har vigtigere ting at tage sig til, og Rumænien skal også sørge for, at der hersker enighed i landet. Måske kan De, hr. formand, forhøre Dem hos Deres kolleger i Rumænien! Jeg vil frem for alt bede repræsentanterne fra de andre politiske partier om at gøre deres indflydelse gældende, således at man forsøger at løse disse ting i enighed og mellemstatslig fred og ikke kører frem mod oppositionspartierne på den måde. Rumænien har brug for politisk enighed for at kunne forberede sig godt på EU og på sit EU-medlemskab.
Carlos José Iturgaiz Angulo (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil gerne henlede Deres opmærksomhed på sagen om Francisco Larrañaga, der er spansk og EU-statsborger, og som er dømt til døden i Filippinerne. Desværre har det filippinske retsvæsen for et par uger siden bekræftet dødsdommen over denne borger, og uret er allerede begyndt at tælle ned. Vi ved, at retssagen var plaget af uregelmæssigheder, og at Paco Larrañaga reelt ikke fik et ordentligt forsvar, da flere vidner udtalte sig til hans fordel, fordi de havde set ham et andet sted den samme dag og på samme tidspunkt, som den forbrydelse, han er anklaget for, fandt sted. Men det grundlæggende er at redde hr. Larrañagas liv, og alle institutionerne bør bidrage efter fattig evne i forbindelse med dette rimelige krav.
Mine damer og herrer, de vil slå en EU-borger ihjel, og vi kan ikke forholde os passive over for en overtrædelse og tilsidesættelse af enhver borgers vigtigste menneskerettighed, dvs. livet. Derfor anmoder jeg Europa-Parlamentets formandskab om øjeblikkeligt at rette henvendelse til den filippinske regering og landets præsident og anmode om, at hun benåder Francisco Larrañaga, så denne spanske og europæiske borger ikke bliver henrettet. 
Formanden.
   - Mange tak, hr. Iturgaiz, fordi De har henledt formandskabets opmærksomhed på denne borgers situation. Vi vil indhente nærmere oplysninger i sagen, og hvis det viser sig nødvendigt, vil vi handle som foreslået af Dem. 
Charles Tannock (PPE-DE ).
   - Hr. formand, i sidste uge var det årsdagen for massakren i Beslan, som krævede 331 dødsofre, hvoraf 186 var børn. Den 25. august blev Shamil Basajev, der selv har påtaget sig ansvaret for denne forbrydelse, utroligt nok udnævnt til vicepremierminister for den såkaldte tjetjenske eksilregering. Denne mand er en eftersøgt krigsforbryder og har nære forbindelser til islamiske terrorgrupper som al-Qaeda. Den såkaldte udenrigsminister, en hr. Osman Ferzaouli, der opholder sig i Danmark som politisk flygtning, siger, at det vil medføre, at Shamil Basajev bliver mere ansvarlig i fremtiden.
Kulturministeren, Akhmed Zakajev, bor i min by, London, også som flygtning, og har tidligere nægtet at have forbindelser til Shamil Basajev. Rusland vil uden tvivl anklage EU for dobbeltmoral, når vi berettiget kræver, at de straffer dem, der har begået forbrydelserne i Tjetjenien, samtidig med at vi i EU huser individer, der støtter terroraktioner. Danmarks og Det Forenede Kongeriges regeringer bør fratage hr. Ferzaouli og hr. Zakajev deres flygtningestatus. 
David Martin (PSE ).
   - Hr. formand, den nedre del af Clyde på Skotlands vestkyst har en lang tradition for skibsbyggeri i verdensklasse. Sektoren har haft alvorlig tilbagegang de sidste 30 år. Nu er Ferguson's - et af de få skibsværfter, der er tilbage - truet på sin eksistens.
Hr. formand, som bekendt skal alle nye ordrer på skibe i EU i offentligt udbud. For nylig mistede Ferguson's til trods for et konkurrencedygtigt bud en kontrakt til en virksomhed ved navn Remontowa i Gdansk i Polen. Ferguson's mener, de mistede kontrakten på uretfærdige betingelser. Kommissionen har nu indledt undersøgelser vedrørende mistanke om statsstøtte til netop dette skibsværft.
Jeg tager dette emne op i dag, fordi der er offentliggjort udbud om to nye skibe, og det er vigtigt, at alle konkurrenter deltager på lige betingelser i de næste udbud.
Hr. formand, jeg anmoder Dem om sammen med mig at henstille, at Kommissionen snarest færdiggør sin undersøgelse, så vi kan få sikkerhed for, at udbudsproceduren finder sted mellem ligestillede parter, der byder på en kontrakt, og at den ene deltager ikke er handicappet i forhold til de øvrige. 
Claude Moraes (PSE ).
   - Hr. formand, jeg ønsker at henlede Europa-Parlamentets opmærksomhed på en omfattende arbejdsmarkedskonflikt i min valgkreds, London, som fik betydning for mange tusinde flypassagerer overalt i Europa - nemlig konflikten vedrørende de 670 ansatte i Gate Gourmet, som blev vilkårligt afskediget den 13. august uden nogen form for fratrædelsesgodtgørelse. Det førte til en omfattende strejke blandt de ansatte i British Airways og forårsagede væsentlige forsinkelser for mange passagerer.
Jeg besøgte disse arbejdstagere i sommerferien og ønsker at henlede Parlamentets opmærksomhed på de ringe ansættelsesvilkår, der gør sig gældende i visse af disse virksomheder, og behovet for en mindelig løsning. Arbejdstagerne ønsker blot genansættelse eller, hvis det ikke er muligt, fratrædelsesgodtgørelse.
Virksomheden bevæger sig i den rigtige retning, men vi bør sende et signal om, at vi overalt i EU ønsker retfærdige og ligelige arbejdsmarkedsforbindelser samt overholdelse af lovgivningen, således at driftsafbrydelser af denne art kan undgås, arbejdstagerne kan komme videre i deres liv, og mennesker med over 30 års ansættelse i sådanne virksomheder kan få en retfærdig behandling.
Bairbre de Brún (GUE/NGL ).
   - Hr. formand,
Den 28. juli traf IRA en historisk beslutning om at indstille sin væbnede kamp. Sinn Féin mener, at der nu er mulighed for at nå irske republikanske mål med fredelige og demokratiske midler. Dette modige initiativ fjernede alle resterende hindringer for en virkelig politisk bevægelse og en fælles fremtid. Nu er der ikke flere undskyldninger for dem, der har peget på IRA som den eneste hindring for fred.
Det Demokratiske Unionistparti er moralsk forpligtet til at indgå i et samarbejde med mit parti. Det har det hidtil nægtet. Den britiske regering har også en forpligtelse til at gennemføre de dele af langfredagsaftalen, den hidtil er løbet fra.
Ikke desto mindre har sommermånederne været præget af angreb på sårbare katolikkers og nationalisters hjem. Mursten, benzinbomber og pistolskud har været en fast bestanddel af hverdagen. Beboerne føler sig sårbare og magtesløse og er vrede over det nordirske politis passivitet og de unionistiske politiske repræsentanters relative tavshed. Alle, der er involveret i den irske fredsproces, står over for en kolossal opgave. 
Georgios Papastamkos (PPE-DE ).
   - Hr. formand, de seneste tragiske flyulykker i Europa og i resten af verden, hvis ofre De netop har beklaget, gør det mere end tvingende nødvendigt at redefinere grænserne mellem på den ene side kravet om at liberalisere og undgå konkurrenceforvridning inden for den civile luftfart i Europa og på den anden side det endnu vigtigere og legitime krav om at bevare et meget højt generelt sikkerhedsniveau.
EU er som minimum forpligtet til at tage lovmæssigt initiativ til at styrke lovrammen for harmonisering af de tekniske og administrative procedurer inden for civil luftfart.
Denne appel fra vores side bør imødekommes af Den Europæiske Luftfartssikkerhedsorganisation, og det samme bør de foranstaltninger, den har foreslået indtil nu eller agter at træffe.
Hvis man sammenligner legitime interesser som "liberalisering", "marked" og "flysikkerhed", vil vi opfordre til, at "flysikkerhed" sættes øverst. Dette bør være budskabet efter de tragiske flyulykker. 
James Hugh Allister (NI ).
   - Hr. formand, siden vores sidste møde har en af denne Unions medlemsstater, nemlig Irland, på skammelig vis taget imod tre dømte internationale terrorister. IRA-terroristerne Monaghan, Connolly og McCauley er blevet dømt for at træne FARC-guerillasoldater i Colombia. De stak af efter at være blevet løsladt mod kaution - efter forlydender til dels betalt af regeringen i Dublin - og kan nu som følge af en ussel aftale med IRA og til trods for Interpols efterlysning af de tre mænd bevæge sig frit og uforstyrret rund i Dublin.
Irland har til dato intet gjort for at efterleve sine internationale forpligtelser, men yder fortsat disse internationale terrorister fuld beskyttelse under fuldstændig foragt for de tilsagn om at bekæmpe den internationale terror, landet gav her i Parlamentet, da det varetog formandskabet for Rådet. Jeg fordømmer denne dobbeltmoral, jeg fordømmer dette hykleri, men frem for alt opfordrer jeg regeringen i Dublin til at bringe denne skamfulde situation til ophør og straks udlevere disse flygtede fanger.
Jörg Leichtfried (PSE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg vil godt benytte denne lejlighed til at gøre Parlamentet opmærksom på et bemærkelsesværdigt initiativ fra nogle europæiske unges side. Over 50 unge fra seks europæiske lande deltog i en workshop på en faghøjskole i min valgkreds, hvor de i et rollespil lavede deres eget Europa-Parlament med det formål at gøre EU mere attraktivt for borgerne. Resultatet var en resolution om udformningen af et borgernært Europa, som jeg vil give nogle eksempler på her.
Disse unge opfordrer Kommissionen til at informere Europas borgere grundigt om medlemsstaterne, den europæiske politik og de mangfoldige kulturelle forhold. De plæderer for en nedsættelse af farten i udvidelsesprocessen. De foreslår et forstærket samarbejde mellem EU og de nationale radiofonier med henblik på en intensivering af EU's informationsstrøm. De giver udtryk for den holdning, at EU's informationsmateriale også skal nå ud til borgerne i hverdagen og i det daglige rum, og de anser et altomfattende samarbejde mellem EU og de nationale uddannelsesinstitutioner for at være nødvendigt i forbindelse med formidlingen af kulturelle, historiske og politiske sammenhænge.
James Nicholson (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil i lighed med hr. Allister henlede Parlamentets opmærksomhed på, at vi i sommerens løb var vidner til, at det såkaldte Colombia-trekløver vendte tilbage til Dublin i Irland. Disse tre mænd er, som De måske ved, blevet dømt i Colombia for at have ydet bistand til FARC-terroristerne i landet. Disse mænd bør som led i bekæmpelsen af international terror sendes tilbage til Colombia og afslutte afsoningen af den dom, de oprindeligt er blevet idømt, og ikke som i dag kunne færdes frit og lade hånt om det internationale samfunds krav.
Vi kan ikke på den ene side tilslutte os bekæmpelsen af terror og på den anden side vende det blinde øje til det, der reelt finder sted i en af EU's medlemsstater. Vi bør klart gribe ind over for dette, og vores reaktion bør være meget ansvarsbevidst og effektiv.
Proinsias De Rossa (PSE ).
   - Hr. formand, lad mig erindre både hr. Allister og hr. Nicholson og i særdeleshed fru de Brún om, at retsstatsprincippet finder anvendelse i Irland, og at retfærdigheden vil ske fyldest i Irland, hvad angår den nævnte sag. Må jeg endvidere erindre fru de Brún om, at hun ikke har ret til at anvende begrebet , når hun henviser til IRA. er navnet på den irske hær og ikke en ulovlig irsk organisation kaldet IRA.
Når jeg tager ordet her i dag, er det for at ønske alle deltagere i velkommen til Europa-Parlamentet. Mange mennesker med handicap håber, at EU vil kunne hjælpe dem med at opnå fuld frihed og værdighed som europæiske borgere. Vi bør lytte til dem og handle, og især Kommissionen og Rådet bør høre godt efter og reagere effektivt på deres legitime krav.
Eftersom jeg ikke vil få mulighed herfor senere under forhandlingerne, ønsker jeg at give udtryk for min dybe sympati med alle i New Orleans og andre steder i USA, der har mistet familie eller venner såvel som materielle værdier som følge af den katastrofe, der fulgte efter orkanen . Politisk må vi tage ved lære heraf, men det må komme i anden række for Europa, der bør tilbyde al den hjælp, der er behov for, og al den hjælp, USA anmoder om, for at bistå de ramte.
Mairead McGuinness (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg ønsker at henlede Parlamentets opmærksomhed på et meget praktisk spørgsmål, der er af særlig betydning for irske kvægopdrættere, men som ligeledes er af central betydning for den seneste reform af den fælles landbrugspolitik.
I Irland har vi i løbet af sommermånederne været vidner til de direkte følger af importen af billigt brasiliansk oksekød. Som bekendt lovede kommissær Fischler landmændene mindre bureaukrati og bedre markedspriser. Men vi og landmændene overalt i Europa konstaterer, at priserne på deres produkter vil blive fastsat af de producenter, der har de laveste omkostninger uden for EU.
Vi har set, hvad der skete med tekstilindustrien i Europa. Skal vi opleve noget tilsvarende for EU's landbrug og fødevaresektor?
Eftersom vi nærmer os genoptagelsen af verdenshandelsforhandlingerne i november, anmoder jeg indtrængende Kommissionen om at sikre, at oksekød behandles som et følsomt produkt, og at vi ikke udrydder vores egne oksekødsproducenter på grund af billig import fra tredjelande. Jeg skal tilføje, at de bestemmelser, Europa opstiller for sine egne landmænd, er meget strenge og meget forskellige fra dem, der gælder for fødevareproducenter uden for Unionen, hvilket også bør tages i betragtning.
Jan Tadeusz Masiel (NI ).
   - Hr. formand, på belgisk fjernsyn hørte jeg i sommerferien medlemmer af Europa-Parlamentets Socialdemokratiske Gruppe rejse kritik af den støtte på 1 million euro, som Parlamentet har ydet til den internationale ungdomsdag, der afholdes i Køln.
Jeg vil gerne tilkendegive, at jeg er oprørt over denne krigserklæring mod Europas kristne fortid, nutid og fremtid. Det er ikke absolut nødvendigt, at Europa skal være kristent, og der er intet, der forhindrer det i at være verdsligt. Men hvis vi ikke respekterer den religion, som vi har haft i løbet af historien, og takket være hvilken Europa opstod, er der risiko for, at vores kontinent en dag bliver muslimsk. Forudsat at det ikke allerede er for sent, bør vi bestræbe os på at forhindre dette i at ske. 
Urszula Krupa (IND/DEM ).
   - Hr. formand, for anden gang på seks måneder vil jeg gerne over for Parlamentet protestere over fornærmelsen af katolikker. Jeg føler mig foranlediget hertil denne gang på grund af vanhelligelsen af et billede af Holy Mother of Częstochowa på en udstilling i Parlamentet i Bruxelles i anledning af 25-året for Solidaritet. Den Sorte Madonna fra Jasna Góra er den mest hellige genstand næst efter Gud for det polske folk, og som en digter har udtrykt det "selv de, der ikke tror på noget, tror på hende".
Jeg vil gerne minde Parlamentet om, at i henhold til konventionen om beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder har alle religionsfrihed. Konventionen gør religiøs tolerance obligatorisk og sikrer respekt for genstande, der tilbedes. Manglende overholdelse af dette princip er intet mindre end en fornærmelse af katolikker og af ikke-katolikker, der respekterer Our Lady the Queen of Poland, samt en overtrædelse af konventionen.
Jeg vil gerne gøre opmærksom på, at værdier baseret på kristendommen er et grundlæggende aspekt af europæisk kultur og en kulturarv, der er fælles for alle lande på vores kontinent. 
Bogdan Pęk (IND/DEM ).
   - Hr. formand, på vegne af alle dem, der er imod den europæiske forfatning, vil jeg gerne benytte denne lejlighed til at hilse Parlamentet velkommen til det første møde efter sommerferien. Jeg vil gerne orientere medlemmerne om, at høsten af champignoner og andre skovprodukter i Polen har været god til trods for krisen i EU. Vi klarer os rigtig godt, og antallet af modstandere af forfatningen stiger kraftigt.
Samtidig vil jeg gerne opfordre EU til at anvende de principper, det proklamerede, inden de nye medlemsstater tiltrådte, nemlig lighed, ærlighed og en retfærdig regnskabsopgørelse. 
Libor Rouček (PSE ).
   - Hr. formand, endnu tre lande har ratificeret den europæiske forfatning i løbet af sommeren, nemlig Cypern, Malta og Luxembourg, og ratificeringen i Luxembourg fandt sted på baggrund af en folkeafstemning. Jeg vil gerne give udtryk for, i hvor høj grad jeg hilser denne udvikling velkommen, en udvikling, der viser, at den europæiske forfatning langtfra er død, uanset hvad modstanderne, euroskeptikerne, måtte tro.
Jeg vil gerne opfordre de lande, der endnu ikke har ratificeret den europæiske forfatning - mit eget land, Den Tjekkiske Republik, er et af dem - til at bestræbe sig på at ratificere den i de kommende måneder. To tredjedele af befolkningen i Den Tjekkiske Republik vil gerne have mulighed for at give udtryk for deres holdning til den europæiske forfatning, og 49 % går fortsat ind for den. Samtidig indebærer ratificering en udfordring for Parlamentet, som må styrke dialogen med borgerne og intensivere debatten både om ratificering af den europæiske forfatning og naturligvis om EU's fremtid. 
Nirj Deva (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg er Dem taknemmelig for at have henledt Parlamentets opmærksomhed på katastrofen i Louisiana og New Orleans. Nogle af disse mennesker er af fransk eller spansk afstamning og er selvfølgelig amerikanske statsborgere.
Kommissionen kan yde ekstrem god rådgivning og bistand gennem ECHO. Verden over har ECHO spillet en fremtrædende rådgivende rolle i kriser af tilsvarende art - i forbindelse med flodbølgen i Indonesien og Sri Lanka såvel som i andre tilfælde såsom oversvømmelserne i Mozambique.
Jeg har drøftet dette spørgsmål med kommissær Michel og opfordrer Parlamentet til at anmode Kommissionen om at udsende et ECHO-mandskab, der kan delagtiggøre de amerikanske myndigheder på statsligt såvel som føderalt plan i vores erfaringer i disse spørgsmål. Det giver os en mulighed for at yde gengæld i forhold til det amerikanske folk. 
Ashley Mote (NI ).
   - Hr. formand, den 29. juli blev en strafferetlig tiltale mod filialer af UBS, Deutsche Bank, Citigroup og Morgan Stanley offentliggjort af anklagere i Milano, der efterforsker sammenbruddet inden for den italienske mejerigigant Parmalat. Inden for 48 timer faldt et tidligere medlem af Citibanks bestyrelse ud fra sin lejlighed i New York og døde, og tidligere formand for Den Europæiske Centralbank, Wim Duisenberg, blev fundet død i sin egen swimmingpool.
Hr. Duisenberg blev selvsagt støttet af Deutsche Bank i sin kamp for at opnå posten som formand for ECB. I betragtning af det overraskende sammentræf og det tidsmæssige sammenfald mellem disse to uventede dødsfald, kunne Parlamentet nok have forventet, at Europol og efterretningstjenesterne havde undersøgt omstændighederne lidt nærmere.
Bogusław Sonik (PPE-DE ).
   - Hr. formand, midt i august blev polske medlemmer af Europa-Parlamentet af grænsevagter forhindret i at rejse ind i Belarus. Jeg opfordrer hermed formanden til at indgive en officiel klage herover, da det indledende svar fra præsidentens formand var en afvisning af at kommentere det, han kaldte et privat spørgsmål, der kun vedrørte de polske medlemmer af Europa-Parlamentet. Jeg var blandt de fire medlemmer af Europa-Parlamentet, der blev forhindret i at rejse ind i Belarus i august, efter at vi var blevet nægtet indrejse i Cuba i maj. Både Fidel Castro og den belarussiske diktator, Alexander Lukasjenko, overtræder internationale normer. De to hovedstæder Havana og Minsk er symboler på overtrædelse af menneskerettighederne og på, at den offentlige opinion har fået mundkurv på.
Baggrunden for mit forsøg på at rejse til Belarus var hr. Lukasjenkos iværksættelse af en ny bølge af forfølgelser af de borgere, der har en anden mening end han selv. De sidste resterende uafhængige aviser er blevet lukket, adgang til internettet er blevet blokeret, og aktivister fra oppositionen er blevet tilbageholdt, arresteret og idømt straf. Den samme skæbne er overgået de demokratisk valgte ledere af sammenslutningen af polakker i Belarus, der var den sidste ngo, der ikke havde rettet sig ind efter diktatoren i Minsk.
Jeg opfordrer Parlamentets formand til at sikre, at EU's institutioner iværksætter foranstaltninger til støtte for aktivister, der er blevet forfulgt af hr. Lukasjenko. Der bør tages skridt til at lægge pres på hr. Lukasjenkos embedsmænd, og til at bakke op om uafhængige radiostationer og -programmer, der sender til Belarus fra nabolandene. Sådanne udsendelser vil være den eneste kilde til uafhængig information, som belarussere har adgang til. 
Milan Gaľa (PPE-DE ).
   - I verden af i dag bliver vi desværre vidner til forskellige naturkatastrofer såsom oversvømmelser og brande som følge af katastrofale tørker. 
Jeg siger måske ikke noget nyt her, men jeg føler, at vi hele tiden undervurderer den reelle trussel om en fugleinfluenzapandemi. Lederen af WHO's influenzaprogram, Klaus Stöhr, har på en tysk radiostation udtalt, at virusset vil sprede sig hurtigt, hvis det muterer. Stöhr sagde, at der var scenarier, hvor virusset kunne sprede sig til hele verden på tre til seks måneder. 
Sammen med mange af mine kolleger, der er til stede her i dag, mener jeg, at de forebyggelsesforanstaltninger, som de enkelte medlemsstater og EU som helhed har truffet, er utilstrækkelige, hvilket til dels kan skyldes manglen på økonomiske midler eller en uvilje mod at frigive sådanne midler. Efter min mening må vi udtænke et system for langt hurtigere frigivelse af penge fra Den Europæiske Solidaritetsfond til forebyggende foranstaltninger mod fugleinfluenza og til anskaffelse af antivirale lægemidler. 
Formanden.
   - Vi har hermed afsluttet dette punkt på dagsordenen. 

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om naturkatastrofer (brande og oversvømmelser.
Stavros Dimas,
    Hr. formand, mine damer og herrer, sommerens ekstreme vejrfænomener har ført ødelæggelser med sig i mange europæiske lande og i USA. Vi har også haft mange dødsofre i de ulykker, formanden omtalte før.
Også jeg vil, på alle kommissærernes vegne, udtrykke min beklagelse og medfølelse med ofrene for disse katastrofer og ulykker.
Den Iberiske Halvø blev ramt af den værste tørke i 60 år, som sammen med de høje temperaturer medførte, at der udbrød brande, som spredte sig i Sydeuropa. Samtidig med brandene blev Central- og Østeuropa ramt af oversvømmelser, mens orkanen Katrina ramte USA's sydstater.
Oversvømmelser og brande er noget, vi ser jævnligt i Europa. I år har følgerne været mere alvorlige, men det i sig selv, at de er opstået, er ikke overraskende. De politiske ledere er derfor nødt til at planlægge efter denne slags katastrofer ved at planlægge foranstaltninger, som kan fremme forebyggelse, hvor dette er muligt, og anvende alle de midler, de har til rådighed, for at imødegå kriserne på den mest effektive måde.
Fællesskabets civilbeskyttelsesordning blev vedtaget i 2001 for at gøre EU i stand til at gøre en effektiv og koordineret indsats ved større nødsituationer. Inden for denne ordning koordineres de hjælperessourcer, som medlemsstaterne råder over. Den er også en hjælp på den måde, at der afholdes beredskabsøvelser og udarbejdes hypotetiske scenarier og simulerede situationer for at finde frem til eventuelle mangler og problemer i medlemsstaternes civilbeskyttelsessystemer. Desuden fremmes samarbejdet og interoperabiliteten mellem medlemsstaternes katastrofeberedskaber.
Da ordningen blev aktiveret i Portugal, efter at regeringen havde anmodet om det, var EU i stand til på under 24 timer at organisere, at et antal brandslukningsfartøjer og helikoptere fra Frankrig, Italien, Spanien, Tyskland og Nederlandene blev sendt af sted og sat ind for at bistå det portugisiske brandslukningsmandskab, og ved hjælp af disse forstærkninger, og på grund af bedre vejrforhold, kom brandene under kontrol på få dage.
Herved fik man situationen under kontrol, og i dag kl. 12 var der kun fem brande, mens der var over 50 den 22. august.
Denne mekanisme blev også anvendt til at yde hjælp til Bulgarien og Rumænien, de to lande, som blev værst ramt af oversvømmelser. Mange medlemsstater har bistået ved at sende mandskab, pumper, desinfektionsmidler m.m. via EU's civilbeskyttelsesordning.
I disse dage leverer EU et væsentligt bidrag og er med i USA's indsats for at rette op på de tragiske ødelæggelser efter orkanen Katrina.
I går, søndag, modtog vi en officiel anmodning om hjælp fra USA, og vi mobiliserede straks civilbeskyttelsesordningen for at koordinere den bistand, som medlemsstaterne yder de ramte områder.
Den europæiske hjælpepakke består af bidrag fra medlemsstaterne, som varierer lige fra materialer til udstyr og udsendelse af eksperter og specialister. Ekspertteam og materiel er allerede ankommet til USA.
Fællesskabets civilbeskyttelsesordning er blevet et uundværligt redskab til koordinering af den europæiske bistand. Responsen på denne sommers begivenheder og på tsunamien omkring nytår har vist, at ordningen fungerer tilfredsstillende.
Der er dog mulighed for forbedringer, og derfor foreslog Kommissionen i april 2005 en række foranstaltninger for at forbedre EU's kapacitet med hensyn til respons på civilbeskyttelsesområdet. Blandt disse foranstaltninger er forslag til forbedring af transporten af bistanden og forslag om, at EU skal have mulighed for at leje specialudstyr fra tredjelande, f.eks. ekstra brandslukningsfly. Det er netop den slags foranstaltninger, som vil betyde en bedre beskyttelse af de europæiske borgere - og andre borgere - mod fremtidige katastrofer.
Pakken af foranstaltninger til styrkelse af civilbeskyttelse er nu til behandling i Rådet. Jeg er sikker på, at Europa-Parlamentet støtter vores forslag og står sammen med os i dette forsøg.
Civilbeskyttelse kan kun dække den første, akutte fase i en nødsituation. Der skal anvendes andre midler til at imødegå konsekvenserne af katastroferne og til at forebygge dem, sådan som hr. Pan Ouzký var inde på før. Kommissionen råder over nogle af disse midler, og jeg skal nævne nogle af dem.
Landbrugsudviklingsprogrammerne yder støtte til et bredt spektrum af aktiviteter inden for skovbrug og har midler til forebyggelse af brande og genplantning af skove, der har lidt skade. Forordningen om fokus på skove, , er det nyeste middel, vi har til rådighed til overvågning og gennemførelse af foranstaltninger til forebyggelse af skovbrande. De finansielle rammer for i perioden 2003-2006 er på 65 millioner euro, herunder 9 millioner euro til forebyggelse af brande.
Hvad oversvømmelser angår, har Kommissionen foreslået, at der udarbejdes og gennemføres et koordineret EU-handlingsprogram for håndtering af risikoen for oversvømmelser. Kommissionen har i denne forbindelse taget et politisk initiativ til gennemførelse af Rådets konklusioner fra december 2004.
EU's Solidaritetsfond kan tilbyde støtte til lande, der er ramt af større katastrofer, som en hjælp til genopbygningsarbejdet. Rumænien og Bulgarien har allerede anmodet Kommissionen om at mobilisere Solidaritetsfonden. Mine kolleger med ansvar for regionalpolitik, udvidelsen og landbrug er ved at behandle disse ansøgninger.
Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil afslutte med at sige, at jeg er sikker på, at Europa-Parlamentet vil støtte vores forslag og benytte lejligheden til at føre det løfte om solidaritet, det har givet, ud i praksis. Det er vores pligt over for alle, der er ramt af de seneste katastrofer. 
Gerardo Galeote Quecedo,
   Hr. formand, som miljøkommissæren har mindet om, har vi i denne sommer i EU været ofre for katastrofer, som skyldes ild og vand, og mens nogle regioner er alvorligt truet af den fortsatte ørkendannelse, frygter andre imidlertid oversvømmelserne. Det er et eksempel på den europæiske mangfoldighed og på nødvendigheden af at have forståelse for andres situation.
Brandene har i forskellige medlemsstater i det sydlige Europa forvoldt tab af snesevis af menneskeliv, evakuering af hele befolkninger og meget store skader på miljøet. Det er rigtigt, at vi befinder os i et tørkeår, men jeg synes, at det er uacceptabelt at læne sig tilbage og lade det bero på skæbnen. Vi har tværtimod en forpligtelse til at analysere de bagvedliggende årsager til de katastrofer, der gentager sig år efter år, og se på, hvad vi gør forkert, eller simpelthen på, hvad det er, vi ikke gør. Derfor foreslår Gruppen for Det Europæiske Folkeparti, at der bliver oprettet et midlertidigt udvalg i Europa-Parlamentet. Dette udvalg skulle vurdere konkrete foranstaltninger, som vi kunne vedtage på miljøområdet i EU som et supplement til dem, som medlemsstaterne iværksætter.
Ilden stopper ikke ved de nationale grænser, og derfor burde vi have en europæisk protokol til bekæmpelse af ildebrande. Vi burde som minimum overveje at oprette et særligt europæisk agentur, og hvorfor ikke, et grænseoverskridende specialkorps. Hr. kommissær, 24 timer er nogle gange for lang tid. Med al respekt for Den Europæiske Solidaritetsfonds rolle mener jeg, at vi ville begå en fejl, hvis vi begrænsede os til at bede om midler, hver gang vi har en brand. Vi skal gå længere endnu. Kommissionen har f.eks. med Rådets støtte afskaffet støtten til landmændene til oprettelse, renholdelse og overvågning af brandbælter, noget der måske kunne tages op til fornyet overvejelse.
Hr. formand, dette er nogle af de forslag, vi kunne vurdere i det midlertidige parlamentariske udvalg, som PPE-DE-Gruppen foreslår oprettet. 
Paulo Casaca,
   Hr. formand, jeg vil gerne først gøre formandens ord ved begyndelsen af denne debat til mine og også på vegne af hele Den Socialdemokratiske Gruppe udtrykke min solidaritet med ofrene for alle disse katastrofer.
For det andet vil jeg gerne takke alle de medlemer fra de mest forskellige steder i EU, der særlig over for os, de portugisiske socialdemokrater, har udtrykt deres solidaritet med de mennesker, som er ramt af den tørke og de skovbrande, der lige nu hærger den vestlige del af Den Iberiske Halvø, ikke mindst Portugal.
Jeg vil gerne fremhæve, at det, der er ved at ske med de portugisiske skove, i omfang ikke har paralleller nogen steder i verden, hverken i Amazonas-området eller noget som helst andet sted. Skovødelæggelsen har i de seneste årtier haft helt katastrofale dimensioner, og vi kan ikke tillade os at ignorere, hvor stor katastrofen reelt er.
Vi må sætte ind over for dette alvorlige spørgsmål, og vi må overveje alle de foranstaltninger, der kan træffes for at imødegå problemerne. Vi må gennemgå Solidaritetsfondens grundlag og finde ud af, hvorfor den ikke endnu har kunnet benyttes til f.eks. at yde støtte til de fly, der er brug for til at bekæmpe skovbrandene. Vi må se på landbruget, sådan som hr. Galeote Quecedo så udmærket har gjort opmærksom på, fordi denne katastrofe er led i en tørke af enorme dimensioner, og vi må se på skovpolitikken med henblik på at sikre skov, der er mere i samklang med de klimatiske forhold i halvøens vestlige del.
Vittorio Prodi,
    Hr. formand, kære kolleger, også jeg vil gerne give udtryk for min solidaritet med ofrene, selv om solidaritet alene ikke er nok - vi skal afgive et højtideligt løfte til ofrene om en overbevist, kraftig og beslutsom indsats for at forebygge sådanne hændelser.
Men lad os starte med at spørge os selv, hvorfor sådanne hændelser finder sted. Her er der ingen tvivl om, at den globale opvarmning spiller ind, eftersom den har forværret de ekstreme vejrfænomener, dvs. længere tørkeperioder, sådan som kommissær Dimas - som jeg gerne vil takke for hans tilstedeværelse - mindede om. Jeg vil også nævne, at regnbygernes intensitet er blevet større, hvilket er et andet fænomen, vi heller ikke kender fra tidligere.
Jeg vil minde om, at en lufttemperaturstigning på to grader, nemlig fra 20 til 22°C, gør indholdet af vanddamp i atmosfæren og dermed også energimængden i atmosfæren 12 % større, hvilket vi desværre også fik et bevis på med orkanen Katrina. Vi er nødt til at samle vores kræfter, så vi kan komme civilbefolkningen til undsætning. Dette er faktisk en opgave, der skal løses på EU-plan, og ikke blot de enkelte medlemsstaters opgave.
Vi skal styrke interventionsindsatsen efter katastrofen, men vi skal ikke også og ikke mindst - netop på grund af de ekstreme vejrfænomeners forværring - sørge for en global forebyggelsesplan, så vandløbene bevares, eftersom det er klart, at det er nødvendigt at foretage alle de indgreb, der er nødvendige i området. Denne bevarelse skal muliggøre en hydraulisk udnyttelse af vandløbene, skovfornyelse og genvinding af biomasse til energiformål. Der er med andre ord tale om et indgreb, der tager sigte på at implementere en systemorienteret arbejdsplan.
Det er dette spørgsmål, som jeg gerne vil understrege, og jeg har endnu ikke hørt dets betydning nævnt. Vi skal sørge for, at alt dette kan ske ved hjælp af egne ressourcer og udgøre en stor ressource for hele EU. Der er tale om en indsats, som skal øge vores vandsikkerhed, vores geologiske sikkerhed og vores brandsikkerhed, og som skal gøre det muligt at udnytte den energi, som kan indsamles i området. Det er en systematisk indsats, som jeg vil bede EU om at fremme til støtte for medlemsstaternes indsats. 
Claude Turmes,
   Hr. formand, jeg vil også gerne vise min og Verts/ALE-Gruppens respekt for de døde, sårede og andre nødlidende fra disse katastrofer, som vi betegner som naturkatastrofer, men som ofte er mindst delvist menneskeskabte. Og jeg mener, at især billederne fra USA, som vi har set i de seneste dage, viser, at vi politikere har et stort ansvar for at gøre alt, hvad der er os menneskeligt muligt, for at forhindre sådanne katastrofer og begrænse følgerne heraf.
Hr. Dimas, jeg har to eller tre konkrete spørgsmål til Dem. Det første vedrører oversvømmelsessikring. Vi hørte, specielt fra østrigsk side, klager over, at det grænseoverskridende samarbejde, f.eks. ved Donau, kan forbedres. Kunne De evt. sige noget mere og evt. noget mere specifikt om, hvilke instrumenter EU har på dette område?
Med hensyn til skovbrandene i Portugal er det andet år i træk, vi konfronteres med en så ekstrem situation. Kan De allerede på nuværende tidspunkt sige noget om erfaringerne med de foranstaltninger, som man gennemførte i de enkelte områder sidste år? Har disse foranstaltninger været effektive i år? Når vi nu taler om nye midler, skal vi naturligvis også vide, hvilke foranstaltninger der er effektive, og hvilke der ikke er det.
Jeg vil især godt gribe fat i hr. Prodis idé. Jeg er forbavset, hr. Dimas, over manglen på proaktiv tilgang til tingene i Deres tale. Klimaeksperter forudser ekstrem tørke i Sydeuropa. De forudser ligeledes oversvømmelser og ekstreme vejrfænomener i Centraleuropa, for slet ikke at nævne, at klimaforandringerne vil betyde kraftigere og mere ødelæggende orkaner og tyfoner. Klimaeksperterne har udgivet en hel række publikationer herom.
Jeg vil godt spørge Dem, hr. Dimas, om vi ikke omsider skal lade de mange fine ord om klimabeskyttelse følge af flere handlinger? Hvor langt er vi nået med Det Andet Europæiske Program for Klimaændringer, og hvordan vil De bringe mere liv ind i klimaforhandlingerne i Montreal her i efteråret og til vinter?
Hvis vi gennemfører klimabeskyttelsesforanstaltninger og organiserer dem på en intelligent måde, vil de selv samme foranstaltninger også reducere vores afhængighed af råolie og bidrage til at forbedre luftkvaliteten i vores byer. Måske skulle Kommissionen kaste lys over detaljerne i en sådan win-win-win-situation.
Pedro Guerreiro,
   Vi glæder os over, at denne debat er kommet på dagsordenen, sådan som vi foreslog det i begyndelsen af august.
Omkring 200.000 ha skov i Portugal og mere end 120.000 ha i Spanien er gået op i flammer som følge af en ekstrem tørke. Det har betydet tab af mange menneskeliv, ikke mindst brandfolk, ødelagte boliger og land- og industriejendomme, voldsomme skader på beskyttede områders økosystemer og store følelsesmæssige omkostninger, som intet eller ingen kan råde bod på. Vi vil derfor gerne udtrykke vores dybeste sorg og vores solidaritet med familierne til de omkomne og med befolkningen i de ramte områder samt vores beundring over den indsats, som brandfolk og andre borgere har ydet med at bekæmpe brandene.
På grund af situationens alvor må Kommissionen omgående styrke sit samarbejde med de nationale myndigheder om at bistå de ramte befolkninger, mindske følgerne af brande og oversvømmelser og i det hele taget alle de nationale initiativer om at yde offentlig støtte til at genoprette de ramte regioners produktivkraft, så der skabes beskæftigelse og kompenseres for de sociale omkostninger, som følger af de mistede arbejdspladser og indkomstkilder. Det kan især ske ved at tage Solidaritetsfonden i brug over for de ramte områder og lande, om nødvendigt ved en ændring af den. Ligeledes må Fællesskabets administrative procedurer forenkles, navnlig de, der angår nødvendig omprogrammering af strukturfondene og Samhørighedsfonden, og gennemførelsen må gøres mere fleksibel. Der må ydes støtte til skovrejsning i de ramte områder under hensyntagen til deres bioklimatiske og økologiske karakteristika, og til foranstaltninger, der forebygger skovbrande som f.eks. brandbælter, skovveje, adgangspunkter, vandtilførsel og skovopbygningsprogrammer. Der må ske tidligere udbetaling af visse former for direkte støtte under den fælles landbrugspolitik, så der tages højde for de vanskeligheder, som skovbrandene og tørken har medført for landbruget. Traktatens artikel 87, stk. 2, må straks bringes i anvendelse, så der kan bevilges passende finansiel bistand til alle de berørte sektorer. Endelig må der snarest muligt indføres en effektiv beskyttelsesordning, som skal beskytte landbrugerne over hele EU, men navnlig de små og mellemstore, mod risici og kriser som følge af tørke, skovbrande og oversvømmelser, herunder f.eks. en offentlig landbrugsforsikring finansieret af fællesskabsmidler, der kan sikre en mindsteindkomst i tilfælde af katastrofer af et omfang som dem, vi nu har set. 
Hans-Peter Martin (NI ).
   - Tak, hr. formand, hr. kommissær, jeg stammer selv fra Vorarlberg, som er et af de berørte områder. Det, der sker i Portugal og i det sydlige USA, berører mig dybt. Som engageret europæer burde man imidlertid kunne kigge endnu længere frem og ud over det, som kollegerne med rette var inde på.
Man burde egentlig kigge helt frem til 2050. Klimaforandringerne sker allerede, og det er ikke kun noget, som lederen af FN's Miljøprogram, Klaus Töpfer, siger, men det er også i overensstemmelse med de videnskabelige erfaringer. Er det ikke på tide, at der udarbejdes en masterplan hurtigt - ligesom den NASA allerede lancerede i forbindelse med de forestående klimaforandringer i 1980'erne - som meget detaljeret oplister, hvad vi formodentlig vil kunne regne med, og det gøres helt uden tabuer, selv uden tabuet om at skulle evakuere bestemte områder, som er beboet i dag? I Europa har vi ikke råd til at genopbygge alle de områder, som vi stadigvæk beskytter, hvert år eller hvert tredje år. Det er på høje tid, at vi virkelig kigger længere frem i tiden.
João de Deus Pinheiro (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne sige, at jeg tilslutter mig det, som formanden og Gerardo Galeote, Paulo Casaca og Pedro Guerreiro har sagt. De har klart beskrevet situationen, og jeg er grundlæggende enig med dem.
Jeg vil derfor, hr. kommissær, benytte anledningen til at henvende mig direkte til Dem. Ud over et humanitært og et teknisk spørgsmål er der også et politisk. Det politiske spørgsmål går på, om de europæiske institutioner - og særlig Kommissionen - evner at give et utvetydigt eksempel på, hvori det europæiske samarbejde kan bestå, og hvad den europæiske solidaritet kan betyde for de mange mennesker, der er ramt.
Jeg vil gerne sige Dem, at i det land, jeg kender bedst, Portugal, ville der nu ikke være noget bedre at gøre for Europa end at yde en hurtig og effektiv indsats for de ramte befolkninger, som er mange over hele landet. En indsats om et år, hvor teknisk god, hvor teknisk perfekt den end måtte blive, er værre end en indsats nu, der har politisk betydning.
Det er mit budskab. Jeg håber, at Kommissionen vil kunne yde denne indsats, og jeg håber, at Europa-Parlamentet i dets midlertidige udvalg vil lægge det nødvendige pres og give den nødvendige opbakning til, at det sker.
Rosa Miguélez Ramos (PSE ).
   - Hr. formand, der er allerede andre, der har nævnt det, men i sommeren 2005 har der faktisk været to naturfænomener, de ødelæggende skovbrande og de voldsomme oversvømmelser, som har forårsaget ødelæggelse og tragiske tab af menneskeliv på hele det europæiske kontinent: i medlemsstaterne, i nogle ansøgerlande og hos vores nærmeste naboer som f.eks. Schweiz.
Den Socialdemokratiske Gruppe vil gerne i sit beslutningsforslag udtrykke en dybfølt medfølelse med ofrene og stille sig solidarisk med deres familier og venner. I beslutningsforslaget konstaterer vi, at disse katastrofer ikke er en isoleret hændelse, men gentager sig år efter år, og disse gentagelser afslører strukturelle årsager, herunder klimaændringerne, men også andre dertil knyttede årsager som f.eks. landbruget og de forskellige former for landbrugspraksis.
I sit beslutningsforslag appellerer Den Socialdemokratiske Gruppe til den europæiske solidaritet, ikke kun ved hjælp af en umiddelbar økonomisk forpligtelse, hvor vi anmoder Kommissionen om at udnytte Solidaritetsfonden, men også ved hjælp af andre kort- og mellemsigtede foranstaltninger, f.eks. oprettelse af et europæisk civilforsvarskorps eller et europæisk tørkeobservatorium, eller, mine damer og herrer, udarbejdelse af en initiativbetænkning. Efter vores mening ville det være mere effektivt end et midlertidigt udvalg, og det ville besegle den forpligtelse, som Europa-Parlamentet også bør påtage sig, ikke kun ved at opfordre andre institutioner som f.eks. Kommissionen til at arbejde, men til selv at arbejde som lovgiver, i dette tilfælde via dets forskellige udvalg, der kunne arbejde sammen og udarbejde en initiativbetænkning om skovbrande og om de naturkatastrofer, der med jævne mellemrum hærger vores kontinent om sommeren.
Et europæisk tørkeobservatorium ville naturligvis, mine damer og herrer, være et værktøj, der ville fremme kendskabet til og reducere og følge op på de virkninger, som tørken har i Europa. 
Françoise Grossetête (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, Europa under vand, Europa under ild, det burde ikke være uundgåeligt, men det er desværre et tilbagevendende emne. Og hvert år er vi nødt til at tale om det.
Disse katastrofer betegnes med urette som naturkatastrofer. I virkeligheden ved vi, at brande næsten altid forårsages af mennesker, enten fordi de er kriminelle handlinger, eller fordi de skyldes forsømmelighed eller politiske valg, der har fået os til at forsømme hele områder. Stillet over for sådanne katastrofer, skal vi stå sammen og lade solidariteten vinde. Vi har brug for at organisere befolkningens sikkerhed i Europa ved at samle de menneskelige og materielle ressourcer, således at vi kan få en ægte europæisk gensidig hjælp. Hr. kommissær, De har stillet forslag i den forbindelse. Stillet over for omfanget af katastrofen i Portugal slog det mig, at der manglede ressourcer på stedet. Det forudsætter, at der udarbejdes en nøjagtig liste over den enkelte medlemsstats styrker, og det er Kommissionen, der skal tage initiativ til det. Vi vil støtte den på dette område.
Vi skal også udbedre, og til dette formål skal vi benytte strukturfondene og Samhørighedsfonden. Vi skal imidlertid anvende dem til at forebygge. I den forbindelse skal der iværksættes informationskampagner, hvor der opfordres til årvågenhed, og brandstifterne skal gøres opmærksom på de straffe, de kan idømmes, eller kampagnerne skal i givet fald styrkes. Hvad angår skovbrugspolitik og landbrugspolitik, skal vi erkende vores fejl og sætte spørgsmålstegn ved de beslutninger, der har ført til, at landområder forsømmes, og at kratskov breder sig, hvor det er umuligt for civilforsvarsstyrkerne at gribe effektivt ind. Vi skal også anvende plantearter bedre til at bekæmpe brande.
Oversvømmelserne i Centraleuropa og i alpeområdet er heller ikke uundgåelige. De skyldes ofte følgerne af klimaændringer og menneskelig aktivitet. Vi råder over instrumenter og en lang række foranstaltninger. Vi skal opfordre medlemsstaterne til at påtage sig deres del af aftalen og indføre nationale gennemførelsesforanstaltninger hurtigst muligt. Kommissionen skal også stille forslag inden 2012. Det er selvfølgelig først og fremmest menneskeliv, brandmænds og beredskabsstyrkers liv, der tæller for os, for ikke at tale om den økologiske katastrofe og nødvendigheden af at genoprette det naturlige miljø. Det er, når vi tænker på alle de direkte og indirekte ofre, at vi skal gribe ind. I min valgkreds i Alperne har der været oversvømmelser, og i Provence og på Korsika har der været brande. Derfor skal den europæiske solidaritet fungere som en overlevelsesrefleks.
Herbert Bösch (PSE ).
   - Hr. formand, vi udtrykte allerede vores solidaritet med ofrene for disse miljøkatastrofer. Det er dog mindst lige så vigtigt, at vi, efter at fjernsynskameraerne er slukket, stadigvæk sørger for, at der er solidaritet med de berørte mennesker inden for EU. Når mennesker skal bygge en eksistens op for tredje gang på seks år, som det til dels er tilfældet i min hjemregion, kan det ikke overraske en, hvis de er ekstremt fortvivlede. Jeg mener, at vores definition af Solidaritetsfonden er for snæver, når det ikke er muligt at gribe tilsvarende ind finansielt, selv om der f.eks. opstår tab som i min hjemregion, hvor en tredjedel af delstatsbudgettet - i ordets bogstavligste forstand - blev skyllet bort.
Hvad kan EU gøre ud over at omformulere kriterierne for Solidaritetsfonden? Efter min mening kan EU frem for alt minde medlemsstaterne om deres egne forpligtelser, hvilket blev nævnt tidligere: Der har allerede fundet klimaforandringer sted. Man skal huske på - det siger jeg som østriger - at der stadig mangler meget i mit hjemland, når det drejer sig om opfyldelsen af Kyoto-målene. Hr. kommissær, De kan da ikke bare lade stå til og sige, at De nok skal sørge for, at der er så mange fly som muligt til rådighed, når det reelt brænder. Vi skal handle, før det kommer så vidt.
I det grænseoverskridende arbejde - vi oplevede det netop i forbindelse med oversvømmelserne, da forskellige medlemsstater blev ramt af det samme uvejr - i Interreg-programmerne og i forskningsprojekterne bør vi først og fremmest prioritere de grænseoverskridende og præventive foranstaltninger. Vi har forhandlinger herom foran os, og jeg mener, at det er nødvendigt at tænke om her. Vi har nu en oplagt mulighed for at træffe passende mellemfristede foranstaltninger i forbindelse med det kommende forskningsrammeprogram og i forbindelse med de transeuropæiske netværk.
Markus Ferber (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, jeg vil godt starte med at takke alle de hjælpere, som opofrede sig i forbindelse med de forskellige katastrofer, som vi desværre skal forhandle om her i dag, og som bidrog til at dæmme op for skaderne ved at yde hurtigt hjælp dér, hvor det var nødvendigt.
Jeg kan kun være enig med mange af de forrige talere. Vi skal naturligvis forberede os på katastrofer, som tilsyneladende vil komme med stadigt kortere mellemrum. Jeg vil understrege eftertrykkeligt, hr. Dimas, at de programmer, som Kommissionen fremlagde, førte til, at der blev gennemført forebyggende foranstaltninger. Det kan jeg sige for min hjemregions vedkommende, som blev utrolig hårdt ramt af flodkatastrofen. Vi gennemførte en række beskyttelsesforanstaltninger imod oversvømmelser. Det førte til, at skaderne var betydeligt mindre end tidligere, selv om vandmængderne var betydeligt større end ved de seneste oversvømmelser. Dvs., at hjælpen virker, og at den også bruges til at forberede beskyttelsesforanstaltninger. Det er selvfølgelig meget beklageligt, at - hvilket også var tilfældet i min valgkreds - oversvømmelserne kom midt i en byggeforanstaltning, således at nogle ting, som var under konstruktion, ligeledes blev ødelagt, og at vandmasserne tog en helt anden retning, end de ville have taget, hvis infrastrukturforanstaltningen var blevet færdiggjort efter planen.
Jeg vil gerne appellere til Kommissionen om at gøre intensivt brug af Solidaritetsfonden. Der er stadigvæk tilsvarende midler til rådighed i 2005. Jeg håber, at de berørte medlemsstater hurtigt vil være i stand til at informere Bruxelles om deres skader, således at Kommissionen også vil kunne stille midler prompte til rådighed med henblik på en hurtig genopbygning af de offentlige institutioner - for det er det store problem i min valgkreds - og for at hjælpe med opbygningen af beskyttelsesforanstaltninger. Det vil være det rigtige svar herpå og bringe os tilbage på sporet.
Fausto Correia (PSE ).
   - Hr. formand, ærede medlemmer, den største portugisiske digter har defineret kærlighed som "ild, der brænder, men ikke ses".
Jeg skal dog berette om en anden slags ild, nemlig den, der brænder, men som også ses, og som medfører alt andet end netop kærlighed, fordi den spreder sorg, vidner om afmagt, vækker rædsel og angst, dræber mennesker, ødelægger naturen og undergraver tilliden til nutiden og håbet til fremtiden. Alt andet end kærlighed på grund af et umådeligt hav af aske og en mægtig sky af røg, der endnu hærger Portugal, og i særlig grad den centrale og nordlige del af landet.
Skovbrandene har allerede betydet en omfattende katastrofe, hvor mere end 240.000 ha er gået op i flammer! I går var motorvej 1, der forbinder Lissabon og Porto, lukket for trafik i flere timer på grund af en brand i nærheden af Fátima. På samme tid hærgede ilden distrikterne Aveiro, Bragança, Guarda, Leiria, Santarém og Viseu.
I mit eget distrikt, Coimbra, som er det hårdest ramte, har flammerne alene i kommunen Pampilhosa da Serra fortæret 32 km2, så der ikke er mere end 8 km2 skov tilbage. Der er tale om en kommune, der er blevet totalt udraderet og næsten er slettet af landkortet.
I byen Coimbra sprang ilden over Mondego-floden, trængte langt ind i beboede områder og ødelagde alt på sin vej. Flammerne tilbagelagde 20 km på tre timer. Ca. 80 % af statsskoven i Vale de Canas er blevet ødelagt. Andre af distriktets kommuner er også blevet brutalt ramt, f.eks. Miranda do Corvo, hvor jeg selv er borgmester, Penela, Poiares, Penacova og Soure.
I visse dele af Portugal står vi over for en egentlig katastrofesituation, som berører en stor del af befolkningen, og som bringer den økonomiske stabilitet i fare (skovene er af afgørende betydning for den lokale og regionale økonomi). Det er en situation, der utvetydigt modsvarer de særlige betingelser, som kommissær Danuta Hübner har nævnt som forudsætning for at mobilisere EU's Solidaritetsfond.
Tilsvarende forhold har Spanien, Frankrig og Grækenland oplevet i denne sommer, og også dér med ødelæggende følger. EU må prioritere bekæmpelse af katastrofer højt.
For igen at omtale Portugal kan jeg berette, at landet ud over skovbrande også lider under en tørke, der nu omfatter 100 % af den kontinentale del, hvor mere end 80 % er ramt af ekstrem tørke og ca. 20 % af alvorlig tørke. Det er forfærdeligt!
Hr. formand, ærede medlemmer, det Europa, som vi er i færd med at opbygge, er også - og frem for alt - et område for solidaritet. En solidaritet, der bør komme til udtryk, selv hvis lovens bogstav ikke fuldstændig modsvarer den barske virkelighed, som vi står over for. Der er altid mere liv, end lovgivningen kan dække.
Lad os udrydde kærlighedsløshed, sorg, afmagt, rædsel, angst, død og ødelæggelse af velstand. Lad os hejse tillidens banner - tillid til nutiden og håb til fremtiden.
Det er bydende nødvendigt at mindske de mangfoldige skader, som skovbrandene og tørken har forårsaget i Portugal. Portugiserne afventer tillidsfuldt en markant solidaritetstilkendegivelse fra de øvrige europæere, en solidaritet, som Fællesskabets institutioner skal føre ud i virkeligheden. Sådan - og kun sådan - får vi mere og bedre Europa. Sådan - og kun sådan - kan Europa nå sit mål. 
José Ribeiro e Castro (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, siden sidst i juli har jeg på nærmeste hold fulgt den frygtelig tragedie, som skovbrandene over hele Portugal udgør. Ikke blot resulterer de i altomfattende ødelæggelse, men de skaber også panik og tager liv. Allerede 18 mennesker er døde i Portugal, deriblandt Pedro Figueiredo, en modig brandmand fra Oliveira de Azeméis, som man ikke mere kan stemme på til lokalvalget i oktober, hvor han skulle stille op på grundlag af sin mangesidige indsats som engageret borger.
Truslen om omfattende skovbrande er ikke overstået, men er stadig akut. Så sent som i går aftes, da jeg tog fra det indre Portugal for at komme hertil, passerede jeg forbi den store brand ved Sardoal, som stadig er i gang. I år var man klar over, at det ville gå sådan, ikke blot ud fra de tidligere års erfaringer og de klimatiske forudsigelser, men fordi vores skove er ekstra sårbare på grund af tørken, som er endnu en plage, der nu i mange måneder har hærget mit land og dets landdistrikter.
I april stod det under Europa-Parlamentets debat og beslutning, som jeg var en af initiativtagerne til, allerede klart, at der forelå en reel risiko. Jeg blev derfor noget forbavset over den overraskelse, som de første reaktioner syntes at vise, og den tøven, der kunne spores fra medlemsstaternes side. Lige så forbavsende var den beslutning, som Det Europæiske Råd traf i juni om at afskaffe støtten til brandbælter. Det er i sig selv en fuldstændig forkert beslutning, men komplet absurd netop i år. Det tilbagevendende problem med skovbrande fører til, at de portugisiske landdistrikter præges af dyb pessimisme, fordi man føler, at situationen ikke er holdbar, og at det meget svært at stille noget op for at afhjælpe problemet. Vores skove er en af Portugals store rigdomme, og deres særlige sårbarhed har mange årsager, og vi må tage dem alle sammen i betragtning.
Jeg har derfor som partiformand foreslået en national plan til værn om skovene, og jeg har udtrykt det ønske, at vi i fællesskab arbejder for, at den gennemføres stædigt og målrettet, indtil vi opnår den nødvendige sikkerhed. Det er imidlertid vigtigt også at medtænke den europæiske dimension og grundene til, at der er brug for at styrke det europæiske engagement for at løse disse opgaver. Det forholder sig jo sådan, at en af årsagerne til, at de portugisiske skove er så sårbare, ligger i den fremskredne ørkendannelse, i den dybtgående og pludselige demografiske ændring i landdistrikterne og i den bratte opgivelse af landbrugsaktiviteter og århundredgamle metoder i store områder. Det er værd at erkende, at det er en anden side af den fælles landbrugspolitik, der aldrig har været udtænkt med henblik på Middelhavslandenes særlige forhold. Vi må derfor i stigende omfang appellere til den europæiske solidaritet, når vi skal løse de opgaver, som genopbygningen af vores skove indebærer. Den beslutning, som vi foreslår, er et skridt i den retning, som vi bør gå.
Europa-Parlamentet må også oprette et midlertidigt undersøgelsesudvalg, der kan uddybe vores viden om disse forhold. Jeg vil takke formanden for Kommissionen for den måde, som han i et brev har besvaret et brev, som jeg havde sendt ham, og hvor han forsikrer, at Kommissionen ikke vil undlade at komme mit land og de andre berørte lande til undsætning. Jeg beklager i den sammenhæng Rådets fravær, da det sender et meget negativt signal i den tragiske situation, som denne frygtelige katastrofe i vores Europa har betydet.
Ioannis Gklavakis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, naturkatastroferne forårsager megen smerte og ulykke, men de giver også EU mulighed for at vise solidaritet og sit menneskelige ansigt. De giver os mulighed for at vise, at vi er indstillet på at støtte hinanden i vanskelige tider.
Jeg vil gerne takke alle, der har talt, og især takke dem for den enighed, de gav udtryk for. Vi står også på deres side. Vi støtter både portugiserne i de brande, der har ramt dem, og befolkningen i Centraleuropa, der er ramt af oversvømmelser. Jeg vil dog gerne understrege en ting.
Der har tidligere været brande og oversvømmelser, og det vil der også være fremover. Imidlertid udtaler et flertal blandt videnskabsfolk med sikkerhed, at disse ekstreme vejrfænomener er blevet voldsommere i dag på grund af miljøødelæggelser og på grund af de menneskeskabte klimaændringer.
Lad os derfor benytte denne lejlighed til at ringe med alarmklokken og oplyse alle om de spørgsmål, der drejer sig om miljøbeskyttelse. Vi ved, at EU, med rette, lægger meget stor vægt på dette spørgsmål. Andre store industrimagter som f.eks. USA, Indien og Kina er også nødt til at indse, at det rammer os selv før eller senere, hvis vi ikke beskytter miljøet.
En anden ting, jeg vil understrege, er, at der ved den generelle træplantning, både før og efter brandene, fremover bør tages større hensyn til skoveksperternes råd, så vi planter flere træer, som ikke brænder så nemt.
Og en sidste ting, jeg gerne vil understrege - den forrige taler gjorde det samme - er, at vores bjerglandsbyer er blevet forladt i løbet af de seneste år, de seneste årtier. Når folk flytter fra skovene, er det ligesom når vagterne forlader hæren, som når grænsevagterne forlader posten. Vi er nødt til at tage vores landbrugspolitik op til revision, så bjergegnene ikke bliver lagt øde, så folk ikke flytter fra bjerglandsbyerne. 
László Surján (PPE-DE ).
   - Jeg har fulgt debatten nøje og med fornøjelse. Det er ikke emnet, der er fornøjeligt, men den holdning, som kommissæren og mine kolleger lægger for dagen i dette alvorlige spørgsmål. Årsagen til, at jeg har fulgt denne debat, er ikke blot, at den region, jeg repræsenterer - f.eks. landsbyen Már, der er et vigtigt område for produktion af Tokaj-vin - er et af de områder, der har lidt alvorlig skade, og at skaderne i Rumænien, der er naboland til mit hjemland, har nået et katastrofalt omfang. Årsagen er, at jeg føler, at vi her i EU må gøre lidt mere, end vi har gjort hidtil. 
Hvad angår omfanget af skaderne i Rumænien kan jeg fortælle om en landsby, der blev oversvømmet af en to meter høj bølge af vand under et 20 minutter langt skybrud. Jeg tror ikke, at der er behov for yderligere forklaring. I sådanne tilfælde er der behov for en øjeblikkelig nødhjælpsindsats. Hvis der fandtes en civil beskyttelsesstyrke, som kunne indsættes for at udføre nødhjælpsarbejde på europæisk plan, ville selv euroskeptiske borgere i EU erkende, at det arbejde, vi udfører sammen, er umagen værd. Nødhjælp efterfølges af genopbygning, og det kræver penge. Vi har midler til dette formål, men jeg er enig med de foregående talere, som har givet udtryk for, at vi sandsynligvis må tage forordningerne om, hvordan disse midler anvendes, op til fornyet behandling. Det er uacceptabelt, at det skal tage mere end et år for støtte at nå frem til modtagerne, eller endog at det skal tage næsten et år, som det er tilfældet nu i Slovakiet. 
Endelig har mange talere nævnt spørgsmålet om forebyggelse. Jeg mener, at EU's ressourcer hovedsageligt skal anvendes til dette formål, da det er her, de kan være mest effektive. Jeg er enig med f.eks. den foregående taler, der lagde stor vægt på, at situationen med hensyn til skovbrug skal tages op til fornyet behandling ud fra dette perspektiv. Dette skal imidlertid besluttes på grundlag af en gennemgribende analyse og ikke på grundlag af en lys idé fra medlemmer af Parlamentet. Derfor tilslutter jeg mig min gruppes forslag om, at der skal nedsættes et ad hoc-udvalg, som skal beskæftige sig med dette spørgsmål. 
Richard Seeber (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, jeg vil gerne udtrykke min solidaritet med alle ofrene og navnlig takke alle de mange frivillige hjælpere. Vi havde forfærdelige skovbrande i Sydeuropa og frygtelige oversvømmelser i USA, i Kina og specielt også i det europæiske alpeområde. Vorarlberg, Tyrol, Schweiz og store dele af Bayern blev hårdt ramt. Skaderne i min hjemregion, Tyrol, var massive.
Jeg vil godt anskueliggøre dette ved hjælp af nogle tal: Vi havde skader i en størrelsesorden af flere hundrede millioner euro på det offentlige vejnet, på drikkevandsforsyningen, på erhvervsvejene og på kommunikationsnetværket. I alt var der mere end 1.000 huse, som blev beskadiget, og mange mennesker mistede livsgrundlaget, da fabrikker og erhvervsejendomme blev ødelagt. Det er helt klart, at vi skal handle hurtigt nu, og at vi skal være grundige i vores undersøgelser af årsagerne hertil.
Kommissær Dimas belyste allerede et par foranstaltninger. Selv om de udgør et skridt i den rigtige retning, skal de dog følges af flere, især set i lyset af manglerne i det grænseoverskridende samarbejde. EU's solidaritetsfond vil også yde sit bidrag hertil, og vi bør tilpasse reglerne således, at vi kan reagere rigtigt på sådanne store regionale hændelser.
Vi skal imidlertid prioritere en grundig analyse højt. Vi må ikke glemme, at disse naturkatastrofer desværre er taget til i intensitet i den seneste tid, og at de forekommer stadigt hyppigere. Den større intensitet hænger sikkert også sammen med, at vi udnytter lukkede områder mere intensivt - især bjergområderne - og at der bygges i særligt sårbare områder. Her skal vi altså nøje undersøge, hvilke områder der egner sig til beboelse. Den større hyppighed hænger helt sikkert også sammen med den globale opvarmning, men måden at møde denne udfordring på er at fortsætte den forskning, som støttes af europæiske programmer, især med hensyn til at finde måder, hvorpå vi kan forhindre sådanne scenarier i at opstå.
Det er imidlertid vigtigt, at vi omsætter de opnåede resultater til praksis, og det betyder, at medlemsstaterne og regionerne skal tage deres forpligtelser alvorligt, hvis vi skal kunne forhindre sådanne skrækkelige hændelser i fremtiden.
Janusz Wojciechowski (PPE-DE ).
   - Hr. formand, de katastrofer, der har ramt nogle af EU's medlemsstater, har været en kilde til bekymring hos os alle. Jeg oplevede på nærmeste hånd brandene i Portugal og Spanien, mens de stadig rasede, og også de omfattende ødelæggelser, de medførte.
Vi kan ikke nægte lande, der er blevet ramt af ulykke i et så stort omfang, bistand, og derfor går jeg naturligvis ind for beslutningsforslaget. En mere generel betragtning trænger sig imidlertid på i denne forbindelse. Europa rammes af mange katastrofer, og antallet er stigende. Sådanne katastrofer omfatter brande i Sydeuropa og oversvømmelser i Centraleuropa. Mit land, Polen, rammes også hyppigt af oversvømmelser, hvoraf den værste fandt sted for otte år siden. Af andre katastrofer, der har ramt Europa, kan nævnes orkaner, hvilket var tilfældet i Slovakiet for ikke så længe siden, og endog jordskælv.
Vi må være bedre forberedt, for det første, så vi kan forhindre sådanne katastrofer, og for det andet, så vi kan yde hinanden bistand til at håndtere eftervirkningerne af katastrofen.
Jeg mener, at der er behov for en bred debat om, hvordan systemet til forebyggelse af katastrofer fungerer, og om bistand i tilfælde af sådanne katastrofer. Denne debat kunne også handle om de fælles foranstaltninger, vi kunne træffe for at forbedre systemet, og bør afvikles i en rolig atmosfære og ikke have forbindelse med nogen specifik begivenhed. Jeg foreslår, at en sådan debat gennemføres i en ikke så fjern fremtid, eller med andre ord i løbet af de kommende få måneder. Kommissionen bør også fremsætte detaljerede forslag for at sikre, at denne debat ikke blot gennemføres, når der er en brand, en oversvømmelse eller en anden katastrofe.
Katastrofer kender ikke til grænser. Vi må derfor handle i fællesskab for at udvikle grænseoverskridende katastrofeforebyggelsessystemer, og yde hinanden grænseoverskridende bistand til håndtering af eftervirkningerne. Vi må dog arbejde på en metodisk og organiseret måde. 

Oldřich Vlasák (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, vi har oplevet mange naturkatastrofer i Europa i de seneste få år. I min egenskab af borgmester i Hradec Králové havde jeg førstehåndserfaring med de oversvømmelser, der ramte Den Tjekkiske Republik, og som førte til, at vores byer blev oversvømmet, og mange mennesker blev hjemløse. Oversvømmelser resulterer alt for ofte i tab af menneskeliv og tab af ejendom i Centraleuropa, f.eks. i Østrig, Tyskland, Ungarn og Rumænien. Sydeuropa lider derimod under trykkende hedebølger og grusomme brande. Som vi hørte for kort tid siden, raser skovbrandene fortsat i Spanien og Portugal, og jeg oplevede selv de ødelæggelser, de medfører, under en rejse for at observere regionalvalgene i Portugals Algarve-region denne sommer. Vi må heller ikke glemme de orkaner, der efterlod et spor af ødelæggelser i de baltiske lande og Sverige i januar i år.
Mine damer og herrer, på et tidspunkt, hvor EU drøfter sin egen fremtid, findes der ikke nogen bedre måde for institutionerne til at vinde borgernes hjerte og hjerne end at lægge vægt på forebyggelse og på mobilisering af ægte bistand, samtidig med at virkningerne af naturkatastrofer af denne art nedbringes. Jeg husker levende de tjekkiske borgeres positive respons på den praktiske finansielle bistand, som EU ydede efter de oversvømmelser, der ramte vores land.
Det beslutningsforslag om frigivelse af lige under 6 millioner euro fra Solidaritetsfonden til afhjælpning af eftervirkningerne af den orkan, der ramte Slovakiet i november sidste år, der skal drøftes i morgen, vil også være et praktisk bidrag. Tilbage i januar gennemførte jeg indgående drøftelser i Bruxelles med repræsentanter for de lokale slovakiske myndigheder om muligheden for EU-støtte til de højstliggende regioner i Slovakiet, idet jeg havde organiseret mødet i min egenskab af medlem af Europa-Parlamentet og formand for sammenslutningen af byer og kommuner i Den Tjekkiske Republik for at informere repræsentanterne om de eksisterende muligheder og om den måde, hvorpå de europæiske institutioner arbejder. På dette tidspunkt anmodede Slovakiet også EU om hjælp til dækning af udgifterne til skaderne efter orkanen. Der er nu gået mere end syv måneder, siden denne anmodning blev fremsat, og alligevel venter de berørte områder stadig på pengene. Vi er langtfra tilfredse med disse forsinkelser, og det bør medlemmerne af Parlamentet heller ikke være. Vi håber derfor, at der snarest muligt vil blive vedtaget og gennemført en relevant beslutning, forhåbentlig før årsdagen for orkanens rasen gennem Tatra-bjergene. Vi bør ikke vige tilbage fra vores ansvar, og vi bør yde støtte til praktiske foranstaltninger. 
Véronique Mathieu (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil først give udtryk for min støtte til ofrene for de skovbrande, som i sommer har antændt visse områder i Sydeuropa. Desværre er problemet med skovbrande ikke et nyt fænomen. I mere end 13 år har der eksisteret en handlingsramme på EU-plan for forebyggelse af skovbrande og udbedring af skaderne, og i flere år har man nu beklaget de forfærdelige konsekvenser af brandene her i Parlamentet under det første møde efter ferien. Det er på høje tid at handle.
EU skal først og fremmest styrke det grænseoverskridende samarbejde. Medlemsstaterne anvender ofte materiel, som ikke er foreneligt. Det haster ligeledes med at foreslå EU-handlingsprogrammer til beskyttelse af befolkningen, som er deres navn værdige. Generelt skal EU uden at træde i medlemsstaternes sted give skove den status, som de fortjener både politisk og institutionelt.
Kommissionens forslag om en skovbrugsstrategi, som vi er ved at behandle, forekommer mig lidt spagt. Skove udgør 40 % af EU's areal. De genererer en økonomisk aktivitet og har miljømæssige og rekreative funktioner, som jeg ikke vil omtale her. De fortjener bedre end en mindre rolle mellem miljøet og landbruget. Derfor og for at være mere effektiv skal vi seriøst overveje at oprette et agentur for skove, og hvorfor ikke - det er ikke forbudt at drømme - et særligt generaldirektorat for skove. 
Albert Jan Maat (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil ligeledes give udtryk for min solidaritet som europæer med alle områder, der rammes af naturkatastrofer. Jeg vil imidlertid især opholde mig ved to aspekter af den europæiske politik, nemlig politikken for landdistrikterne og skovbrugspolitikken, og jeg vil gerne opfordre kommissæren til at undersøge, om vi kan udnytte disse politikker bedre til gavn for de regioner, som rammes af langvarig tørke eller andre klimakatastrofer.
Jeg vil især pege på Sydeuropa, Sydspanien og i særdeleshed Sydportugal og bestanden af korkeg. Situationen i de pågældende områder viser, at tørken udgør en reel trussel. Der er tale om en trussel, som ikke skyldes menneskers handlinger, men langvarig tørke med alle de konsekvenser, den har, såsom tørkestress, som påvirker træer, herunder korkeg. Vi må i den forbindelse undersøge, hvad vi kan gøre for også at give de berørte regeringer mulighed for at udnytte enten politikken for landdistrikterne eller skovbrugspolitikken til effektivt at bekæmpe især stresssygdomme, som rammer de pågældende træer. I øjeblikket sker det i for ringe udstrækning, og jeg er overbevist om, at det også vil indebære klimaændringer i det pågældende område, hvis der ikke hurtigt bliver truffet foranstaltninger.
Det samme gælder skovbrugspolitikken. Jeg er ordfører for skovbrugspolitikken i Budgetkontroludvalget, og det ville efter min opfattelse være ønskeligt, at denne politik i højere grad kunne udnyttes til bevarelse af traditionelt skovbrug og træsorter, som er hjemmehørende i en bestemt egn. De pågældende arter er ikke altid så vigtige i økonomisk henseende, men de er vigtige for at bevare områdets karakter og klima. På de områder kunne vi gøre meget, hvis vi satte ind over for de anførte problemer ved at anvende politikken for landdistrikterne og skovbrugspolitikken.
Jeg vil nævne et sidste punkt. Sydeuropa er ramt af tørke. I Nederlandene blev mange frugtavlere ramt i forbindelse med frostskader i februar. Det ville være ønskeligt, om De ville tage kontakt til Deres kollega med ansvar for landbrugsområdet for at undersøge, hvorvidt midler til udvikling af landdistrikterne kunne anvendes til godtgørelse af en ekstraordinær skade, der er forvoldt et givet år.
Med andre ord kan opfindsomhed, når det gælder anvendelsen af de til rådighed værende midler, undertiden give bedre resultater end krav om flere penge. 
Stavros Dimas,
    Hr. formand, i løbet af de sidste 100 år er temperaturen på Jorden steget med 0,6 °C, og i Europa i særdeleshed har vi haft en stigning på 0,9 ºC. Det er årsagen til, at flere medlemmer - hr. Maat, hr. Prodi, hr. Turmes m.fl. - har henvist til forbindelsen mellem klimaforandringer og de seneste fænomener og katastrofer. Med de seneste måneders mange tragiske naturkatastrofer er EU's civilbeskyttelsesberedskab blevet presset til det yderste. EU har ved hjælp af Kommissionens civilbeskyttelsesmekanisme opstillet felthospitaler og indsat efterforsknings- og redningsmandskaber og retslige eksperter som hjælp til at klare følgerne af den asiatiske tsunami. Pumper og lægeudstyr er blevet sendt til de oversvømmede områder i Rumænien og Bulgarien. Vandbombefly og specialhelikoptere er blevet sendt ud for at bekæmpe skovbrandene i Portugal. I dag ankom de første sendinger af EU's bistand til USA efter ødelæggelserne som følge af orkanen 
Det er i denne periode blevet bevist, at EU's system fungerer og fungerer rigtig godt. Ved at samle medlemsstaternes civilbeskyttelsesressourcer er vi i stand til at levere et fælles respons, der er mere effektivt, end det, de enkelte medlemsstater kan mønstre alene.
Et velkoordineret respons er altid det mest effektive. I et naturligt ønske om at vise solidaritet med ofrene for naturkatastrofer tilbyder mange nationer spontant deres hjælp, men uden en klar samordning er der fare for overlapning af bistanden, eller for, at den bistand, der ydes, ikke svarer til det ramte områdes reelle behov.
Kommissionens overvågnings- og informationscentre leverer en realtidstjeneste, hvor ressourcerne modsvarer behovene. I Rumænien og Bulgarien var krisen overstået den 24. august, hvor vi modtog besked om, at der ikke længere var behov for international bistand. Situationen kunne dog hurtigt forværres, og Kommissionen overvåger fortsat den generelle oversvømmelsessituation i Central- og Østeuropa.
Rumænien fik øjeblikkeligt tilbudt bistand fra Østrig, Belgien, Den Tjekkiske Republik, Tyskland, Spanien, Finland, Frankrig, Grækenland, Ungarn, Luxembourg, Malta, Italien, Portugal, Sverige, Slovenien, Slovakiet og Det Forenede Kongerige - næsten alle medlemsstater. Bistanden blev ydet i form af interventionsmandskab, højt specialiseret udstyr og finansiel støtte. Bulgarien fik øjeblikkeligt tilbud om bistand i form af højt specialiseret udstyr fra Østrig, Belgien, Den Tjekkiske Republik, Tyskland, Grækenland, Malta, Sverige og Slovakiet.
Portugal blev tilbudt bistand fra Frankrig, to vandbombefly fra Italien, et vandbombefly fra Tyskland såvel som tre Pumahelikoptere og fire andre helikoptere, og Spanien tilbød et vandbombefly ud over den bilaterale bistand. Nederlandene tilbød to helikoptere og Slovakiet en. Norge tilbød også bistand, men der var ikke brug for den, og den blev derfor ikke modtaget. I dag er der kun fem brande i Portugal. De hollandske helikoptere vender tilbage til Nederlandene i morgen. De tyske helikoptere er stadig i aktion i dag, men vil vende hjem i morgen.
Jeg vil gerne tage fru Grossetêtes bemærkning om brandstiftelse op. I Portugal var 98 % af brandene forårsaget af mennesker. 20 % skyldtes brandstiftelse og resten forsømmelse. Mange mennesker er blevet arresteret.
I USA er EU's mobilisering kun lige begyndt. Efter gårsdagens anmodning fra de amerikanske myndigheder er de første sendinger fra EU nået frem inden for 24 timer fra Italien og Tyskland. Det er vigtig at notere sig, at selv om vores civilbeskyttelsesmekanismes regler betyder, at den først kan sættes i gang, når der forelægger en formel anmodning, havde Kommissionens eksperter kontaktet deres amerikanske kolleger i sidste uge for at kortlægge, på hvilke områder EU kunne yde størst hjælp. Vi modtog anmodningen i går morges.
Det er for tidligt at danne sig et endegyldigt billede af situationen, men angiveligt har flere tusinde mennesker mistet livet. Ifølge FN forventes skadesomkostningerne at overstige december-tsunamiens flere gange. Selv om anmodningen om bistand først blev modtaget i går, har et stort antal stater allerede tilbudt hjælp bl.a. i form af lægehold, vandrensningsudstyr og store pumpeanlæg. Jeg ved, at andre medlemsstater er i færd med at forberede yderligere tilbud. Noget af bistanden er allerede på stedet, mens den resterende del stadig behandles af de amerikanske myndigheder eller er under vejs.
Den indsats, der er blevet ydet via civilbeskyttelsesmekanismen i forhold til dette års naturkatastrofer, er et klart eksempel på europæisk merværdi. Det er vigtigt, at alle medlemsstater kanaliserer deres bistand til USA via denne mekanisme, så vi undgår overlapning. Vi vil bruge Det Forenede Kongeriges formandskab som kontaktpunkt. Det har fungeret udmærket hidtil.
Hr. Pinheiro og flere andre har omhandlet spørgsmålet om eventuelle forbedringer af mekanismen. Den har fungeret udmærket hidtil, og medlemsstaternes bistand er blevet samordnet øjeblikkeligt. Der kan selvfølgelig altid foretages forbedringer. Og det er grunden til, at Kommissionen i april i år forelagde en række forslag, der reelt vil føre til oprettelsen af en europæisk civilbeskyttelsesstyrke mere eller mindre i tråd med bl.a. hr. Prodis forslag.
Efter at have hørt Deres kommentarer i dag, har jeg store tiltro til, at Parlamentet vil støtte disse forslag.
Endelig vil jeg på hele Kommissionens vegne udtrykke vores solidaritet og medfølelse med ofrene, der stadig lider under orkanen følger. Vi er rede til at yde enhver form for bistand, de måtte have brug for.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag kl. 12.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er indstilling ved andenbehandling (A6-0236/2005) fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om håndtering af affald fra udvindingsindustrien og om ændring af direktiv 2004/35/EF (16075/1/2004 - C6-0128/2005 - 2003/0107(COD)) (Ordfører: Sjöstedt).
Jonas Sjöstedt (GUE/NGL ),
   Hr. formand, kære kolleger, hr. kommissær, vi kender alle den alvorlige baggrund for det foreslåede direktiv om affald fra udvindingsindustrien. Det er stadig kun et par år siden, vi oplevede gigantiske ulykker med ødelagte tailingsdæmninger i Spanien og Rumænien. For Rumæniens vedkommende betød ulykken, at vigtige flodsystemer blev forgiftet med cyanid. Disse ulykker viser de enorme miljørisici og de internationale følger, der opstår, når mineaffald ikke håndteres korrekt. Dertil skal lægges en række mindre ulykker og en slags permanent miljøforgiftning fra gammelt historisk affald rundt omkring i vores natur, som ikke er blevet håndteret korrekt, og fra hvilket der udledes bl.a. tungmetaller i vandet.
EU har i dag ingen effektive regler for, hvordan miljøproblemerne skal håndteres. Affaldsreglerne er ikke tilpasset denne type affald. Med det foreslåede direktiv kan der blive truffet foranstaltninger herfor. Den cyanidmetode, som anvendes i Rumænien, forbydes i det foreslåede direktiv. Vi skal stille strenge krav til dæmningers sikkerhed og bæreevne. Vi skal kræve af mineselskaber, at de skal være seriøse, at de genetablerer landskabet, og at de også økonomisk set kan garantere, at landskabet genetableres efter minedrift.
Mange af de ændringsforslag, som Parlamentet vedtog ved førstebehandlingen, har Ministerrådet overtaget i den fælles holdning, hvilket naturligvis er udmærket. Andre vigtige forslag er dog blevet forkastet. Det er derfor vigtigt, at vi vedtager de ændringsforslag fra Miljøudvalget, som nu betyder, at vi forsøger at genskabe det, der blev vedtaget ved førstebehandlingen.
Jeg vil gerne give nogle eksempler på sådanne ændringer. Vi ønsker ikke alene, at der skal udarbejdes en fortegnelse over gammelt mineaffald, vi ønsker også, at der skal gøres noget ved det, hvilket i Parlamentets forslag betyder forpligtelser. Vi mener desuden, at de miljøproblemer, der opstår i tomme brud, skal dækkes af direktivet. I Rådets fælles holdning gøres der undtagelser for store affaldsgrupper fra væsentlige dele af direktivet, f.eks. den finansielle garanti. For at undgå dette må vi vedtage ændringsforslag 13. Det er vigtigt at huske, at affald, som ikke er farligt i kemisk forstand, også kan forårsage meget alvorlige miljøproblemer. Det gælder ligeledes inert affald.
Vi foreslår endvidere, at der indføres skærpelser med hensyn til undtagelser. Der skal ikke kunne bevilges længerevarende undtagelser, hvor affald kan blive deponeret. I stedet for skal der bygges rigtige affaldsanlæg. Sådanne længerevarende undtagelsesperioder indgår nu i Rådets holdning.
Dette er nogle eksempler på ændringsforslag, hvor vi i Parlamentet ønsker et betydeligt mere vidtrækkende, effektivt og progressivt direktiv end det, der er tilfældet med Rådets fælles holdning. Hvis man stemmer mod disse ændringsforslag, betyder det, at man sænker ambitionsniveauet på miljøområdet.
Et strengt og godt direktiv på dette område vil ikke alene gavne miljøet, det vil også gavne de bedste, de mest seriøse og de mest moderne og miljøbevidste mineselskaber. Det vil fremskynde forbedringer i branchen. Samtidig vil det være til skade for dem, der ikke påtager sig deres miljøansvar, hvilket er godt. Det vil gavne miljøteknologien og forskningen. Det kan betyde, at EU bliver førende i verden inden for minemiljøteknik, hvilket også er positivt og kan betyde, at vi kan hjælpe andre regioner i verden.
Med de forslag, som Parlamentets Miljøudvalg har stillet i min betænkning, har vi mulighed for at forhindre fremtidige alvorlige ulykker som f.eks. dem, vi har set i Spanien og Rumænien. Vi kan sørge for, at vi slipper for at se flere ulykker af den slags. Vi har mulighed for at reducere udledningen af gift i vores vand. Vi har desuden mulighed for at være konsekvente over for gamle miljøsyndere og få en bedre vandstatus. Lad os udnytte disse muligheder!
Sidst, men ikke mindst vil jeg gerne takke mine kolleger for et godt samarbejde. En række kolleger fra forskellige partigrupper har stillet ændringsforslag, som har forbedret betænkningen. Jeg vil også gerne takke skyggeordførerne, og jeg vil takke Kommissionen for et hidtil rigtig godt samarbejde.
Stavros Dimas,
    Hr. formand, jeg vil indlede med at takke Europa-Parlamentet og Miljøudvalget, og navnlig ordføreren, hr. Sjöstedt, der har forestået det store arbejde med udarbejdelsen af denne indstilling ved andenbehandling.
Med konsekvenserne af de alvorlige ulykker som følge af metalaffald i Aznalcollar i Spanien i 1998 og i Baia Mare i Rumænien i 2000 stadig frisk i erindringen tog Kommissionen med sit forslag til direktiv sigte på at fastsætte regler på EU-plan med det formål at minimere skadevirkningerne for sundhed og miljø af deponering af affald i damme og dynger, både under normale driftsomstændigheder og i tilfælde af uheld.
Sammen med det ændrede Seveso II-direktiv om kontrol med risikoen for større uheld i industrien og med et dokument om den bedste tilgængelige teknik vil forslaget til direktiv sikre en korrekt håndtering af affald fra udvindingsindustrien i hele EU.
Under førstebehandlingen accepterede Kommissionen 46 af Europa-Parlamentets 74 ændringsforslag, enten i deres helhed eller principielt, idet de betød en præcisering og forbedring af teksten, samtidig med at de er i overensstemmelse med opbygningen og indfaldsvinklen i Kommissionens oprindelige forslag. Der er nu indarbejdet 41 ændringsforslag i den fælles holdning, enten ordret eller indholdsmæssigt.
I Rådet er forslaget blevet behandlet under det irske og det nederlandske formandskab, og det stod pludselig klart, at et stort flertal af medlemsstaterne mente, at anvendelsesområdet for Kommissionens forslag var alt for ambitiøst og medførte udgifter, som de mente var uforholdsmæssigt store i forhold til eventuelle risici.
Kommissionen mener, at mange af de ændringer, der er optaget i den fælles holdning, forbedrer Kommissionens oprindelige forslag. Der er f.eks. sket en udvidelse af bestemmelserne om inert affald, procedurerne, når der skal gives tilladelser, er blevet mere detaljerede, der er flere henvisninger til EF-normer, især normer, der er fastsat ved vandrammedirektivet, kravene om affaldsanlæggenes stabilitet på lang sigt er blevet skærpet, og der er fastsat strengere grænseværdier for cyanidforbindelser, samtidig med at der stilles krav om fortegnelser over nedlagte affaldsanlæg.
Da Rådet har interesse i proportionalitetsprincippet, har det samtidig givet medlemsstaterne mulighed for at undtage ikke-farligt, ikke-inert affald fra visse af direktivets bestemmelser, navnlig forpligtelsen vedrørende finansiel sikkerhed.
Kommissionen ville foretrække det oprindelige forslag, som ikke gav mulighed for disse undtagelser, men har besluttet at støtte den fælles holdning ud fra følgende betragtninger:
For det første gives der ikke mulighed for en generel undtagelse fra direktivets grundlæggende bestemmelser, men de ansvarlige myndigheder i medlemsstaterne træffer afgørelse i hvert enkelt tilfælde.
For det andet gives der ingen undtagelser fra direktivets vigtigste sikkerhedsklausuler for miljøet, som drejer sig om sikker konstruktion af affaldsanlæg, deres funktion, lukning og tilsyn efter lukning.
Jeg vil dog gerne gøre opmærksom på, at Kommissionen er positivt indstillet og villig til at undersøge enhver anden mulighed for kompromis, der måtte være. Jeg håber, vi kan afslutte processen vedrørende dette forslag snarest muligt. Vi har brug for det nye direktiv til at sikre en miljømæssigt korrekt håndtering af affald fra udvindingsindustrien både i den daglige drift af affaldsanlæggene og i tilfælde af alvorlige ulykker. 
Christa Klaß,
   Hr. formand, hr. kommissær, i den fælles holdning, som ligger foran os, tages der hensyn til mange af de ændringsforslag, som Parlamentet vedtog under førstebehandlingen. Forbedringerne omfatter også definitionen på affald, som er blevet mere klar, og en mere præcis beskrivelse og regulering af de finansielle sikkerhedsydelser samt en fortegnelse over de nedlagte anlæg. Jeg støtter helt og holdent det, som hr. Sjöstedt sagde i sin tale. Vi ydede et godt stykke fælles arbejde her. Der er imidlertid et afgørende punkt, hvor vi i PPE-DE-Gruppen har en anden opfattelse, nemlig dér, hvor det handler om den forskellige vægtning af affaldstyperne. Vi skal tage højde for, at mineaffald har forskelligt farepotentiale. Da man netop gør dette i den fælles holdning, er det rigtigt, at medlemsstaterne skal kunne differentiere mellem farligt og ufarligt affald og reducere - eller ophæve - kravene til det ufarlige, ikke-inerte affald, såfremt dette ikke falder ind under kategori A, dvs. de meget nøjagtigt definerede farlige affaldstyper. Mineaffaldet spænder lige fra ufarlige stoffer såsom legesand, salt og muldjord til giftigt cyanidlud i malmminer.
Man kan ikke skære alt over en kam her. En for kraftig belastning af de små og mellemstore virksomheder, der arbejder i sten- og jordsektoren, kan - netop når det handler om det ufarlige, ikke-inerte affald - ikke forsvares. De påpegede det også, hr. kommissær, at man ikke kan sidestille et stenbrud eller en sand- eller grusgrav med et opbevaringssted til farligt affald. Her handler det nemlig udelukkende om at dække efterspørgslen efter byggematerialer.
Jeg opfordrer Dem til at stemme for ændringsforslaget til artikel 3, hvorefter kalkbrænding vil blive omfattet af dette direktiv. Folk er villige til at købe og anvende affaldsprodukter fra denne kalkbrænding, f.eks. kalkstøv. Disse affaldsprodukter er ikke farlige, og Direktivet om Deponering af Affald skal ikke gælde for dem, hvormed man undgår unødvendige deponeringsomkostninger. Vi skal bevare fokus i alt, hvad vi gør, nemlig sikkerheden for mennesker og miljø med så lidt bureaukrati og så få omkostninger som muligt. Det er formålet med dette.
Jutta D. Haug,
   Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, jeg vil gerne bruge mine tre minutter på at sige noget grundlæggende. Jeg agter ikke at komme nærmere end på de mange detaljer, som er uforståelige for mange her i Parlamentet, men som er en selvfølge for os, der er involveret i forhandlingerne. Jeg er sikker på, at der også vil være andre kolleger, som godt vil kommentere disse nærmere.
Direktivet om forvaltningen af affaldsprodukter fra den mineraludvindende industri er et stykke lovgivning, som store dele af den europæiske offentlighed ikke virker synderlig interesseret i. Det er i hvert fald tilfældet i mit hjemland. Men det forhindrer ikke de implicerede parter i at udøve energisk lobbyarbejde. Dette gælder både fagforeningerne og industrien samt deres forbund på den ene side og de forskellige miljø- og forbrugerorganisationer på den anden side. At de ikke altid ønsker det samme, men til dels det diamentralt modsatte, gjorde det ikke ligefrem nemmere at udarbejde beslutningsforslaget.
Ikke desto mindre mener jeg, at Miljøudvalget fremlagde et afbalanceret stykke lovgivning for plenarforsamlingen, som vi skal stemme om, især da dette direktiv har supplerende karakter. Affaldsrammedirektivet og Deponeringsdirektivet undtager stort set den mineraludvindende industri herfra, fordi denne industris affaldstyper ikke helt svarer til bestemmelserne heri. Store dele af disse affaldsprodukter udgør nemlig ikke noget miljøproblem. Men retssikkerhed er en nødvendighed, og det gælder ikke alene mennesker og miljø, men også for de handelsvirksomheder og virksomheder, som udvinder mineralske råstoffer, dvs. olie, kul, metal, ler, grus eller sand.
Socialdemokraterne i Parlamentet holder sig altid to ting for øje. For det første beskyttelsen af mennesker og miljø med en bæredygtig måde at drive virksomhed på, og for det andet de rigtige rammer og passende betingelser, som vores virksomheder behøver for at kunne drive virksomhed, således at der kan skabes arbejdspladser, som vi - se punkt 1 - vil undgå at skade. Disse to principper tages der absolut hensyn til i det foreliggende ændringsforslag. Vores ordfører udviser sund fornuft, og det vil jeg gerne takke ham for.
Chris Davies,
   Hr. formand, jeg glæder mig over Kommissionens forslag, der indebærer, at bedste praksis fra visse medlemsstater vil finde anvendelse på alle. Det er ganske rigtigt, at et imponerende antal af Parlamentets ændringer allerede er blevet godkendt, og jeg mener, vi bør lykønske ordføreren hermed.
Jeg beklager, at Rådet har indføjet en række smuthuller. Jeg foretrækker Kommissionens mere ambitiøse forslag. Nu må vi se, hvordan afstemningen går. Men selv om nogle af de mere kontroversielle ændringsforslag, der er stillet, bliver vedtaget, mener jeg, at Rådet og sektoren bør vide, at Parlamentets repræsentation i Forligsudvalget vil være positiv og pragmatisk. Det er ikke i nogens interesse at kræve foranstaltninger, der vil hindre denne sektor i at fungere effektivt og økonomisk forsvarligt.
Vi bør tage nogle af de bekymringer, der er kommet til udtryk, til efterretning, herunder behovet for en virkelig overgangsperiode, der kan afhjælpe nogle af problemerne i forbindelse med miner, der lukker tidligere for at undgå at skulle opfylde de forpligtelser, der indføres med direktivet. Men Rådet må forstå, at Parlamentet kræver, at der træffes rimelige foranstaltninger for at sikre, at det naturlige miljø beskyttes mod kommercielle interesser, der i modsat fald kunne fristes til kun at tænke på udbyttet på kort sigt. Som ordføreren og Kommissionen har påpeget det, bør fortidens synder undgås i fremtiden. 
Marie Anne Isler Béguin,
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance støtter ligeledes fuldt ud hr. Sjöstedts betænkning og lykønsker ham med hans arbejde.
Det er sandt, at på et tidspunkt, hvor det politiske Europa forsøger at finde sin identitet, kræver EU-borgerne, at EU bliver ved med at prioritere sundhedsmæssig sikkerhed og miljøbeskyttelse. Dette forslag til direktiv er et skridt i denne retning, og det tilfører ligeledes en juridisk præcisering.
Direktivet er berettiget på grund af den store mængde affald fra minedrift, hvor der som bekendt årligt produceres næsten en tredjedel af det affald, der frembringes i EU, hvoraf noget er giftigt, ja, endog meget giftigt. Hvis det behandles og opbevares forkert, kan det være en alvorlig trussel mod miljøet og personsikkerheden. Vi husker alle følgerne af ulykkerne i Baia Mare og Baia Borsa.
Direktivet skal også sikre, at de nye lande, der bliver medlem, har midler til at fjerne forureningen fra affald fra tidligere udvindinger. I øvrigt har de pågældende fabrikanter virksomheder over hele verden, og for at undgå nye katastrofer skal EU vise et godt eksempel og indføre driftsregler, der garanterer arbejdernes sikkerhed og en bedre miljøbeskyttelse.
Hvis De tillader, vil jeg nævne tre eksempler. Det første er europæiske selskabers drift af uranminer i Niger. Jeg ved noget om det, for det er franske selskaber. Spørgsmålet om forurenet affald er blevet rejst ved flere lejligheder, f.eks. under det irske formandskab, men vi har i dag endnu ikke fået svar. Det andet eksempel vedrører det meget omstridte spørgsmål om åbning af en guldmine i Rosia Montana i Rumænien, hvor der skal opføres en affaldsgrav til affald fra meget giftig udvinding med en 30 meter høj dæmning - hvad mener De! Det sidste eksempel er ødelæggelsen af koralrevet i Ny Caledonien, som vi er ansvarlig for på grund af udvindingsaffaldet fra nikkelminer. Hr. kommissær, det sidste eksempel viser, at det er nødvendigt at forbyde udledning af affald direkte i de kontinentale farvande, kystfarvande og marine farvande, selvfølgelig undtagen hvis det er i overensstemmelse med vand- og affaldsdirektiverne.
Af alle disse grunde støtter vi ordførerens arbejde, og vi håber, at De vil støtte disse ændringsforslag. 
Bairbre de Brún,
Hr. formand, selv om minedrift ikke er så udbredt i Irland i dag som tidligere, har nogle mineselskaber efterladt sig en arv, der fortsat forurener vores land og vores vand på grund af mangelfulde kontrolforanstaltninger. Et eksempel herpå er situationen i Tynagh Mines i Galway i det vestlige Irland, som siden lukningen i 1981 har udgjort en vedvarende miljørisiko.
I EU som helhed er der blevet produceret millioner tons affald ved minedrift, og mange områder er blevet efterladt i en sådan forfatning, at de udgør en alvorlig risiko. Det er derfor vigtigt, at vi ikke kun beskæftiger os med det affald, der produceres efter direktivets ikrafttræden, men også med gammelt affald fra anlæg, der nu er opgivet eller ikke er blevet lukket korrekt ned. Vi bør også forkaste den livslange undtagelse fra nogle af nøglebestemmelserne, som Rådet har indføjet for visse eksisterende anlæg.
Ordførerens forslag er, som en af mine kolleger allerede har påpeget det, meget afbalancerede og burde modtages med tilfredshed af de ansvarlige virksomheder inden for minesektoren såvel som af de mennesker, hvis tilværelse og eksistensgrundlag er blevet ødelagt på grund af uansvarlig minedrift. Jeg støtter hr. Sjöstedts udmærkede betænkning og takker ham for det arbejde, han har udført. 
Kathy Sinnott,
   Hr. formand, jeg hilser denne betænkning velkommen og opfordrer ordføreren til fortsat at kæmpe for et så stærkt direktiv som muligt.
I Irland som så mange andre steder kan vi ikke beskæftige os med problemer vedrørende forringet helbred eller rensning af miljøet uden at løse problemet med de gamle miner og det affald, der blev efterladt, da minerne blev lukket og mineselskaberne opløst.
I Silvermines i Tipperary forpester et 147 acres bredt og 40 fod højt plateau bestående af rødt giftigt affald området, og i tørt vejr kan støvet blæse ind over flere omkringliggende kommuner. Muddersøer opløser kviksølv, arsenik, cadmium, antimon og mange andre giftige metaller og leder dem via tilstødende vandløb direkte ud i Shannonfloden kun nogle meter fra det sted, hvor Limerick Citys vandforsyning henter sit vand. Dyrene og i særdeleshed menneskene i området lider af en utrolig og tragisk mængde sygdomme af den slags, der vidner om miljøbetingede skader på immunsystemet. Det er en byrde fra fortiden. Den pågældende virksomhed er væk, og nu skal der skal renses op efter den.
Et yderligere problem er, at en af de største virksomheder i den vestlige del af Irland er en virksomhed, der transporterer mineaffald til Irland. Den ligger på en ø og har sine egne kajer. Den importerer bauxit til produktion af aluminium. Den påstår, at det er risikofrit, men det skaber store røde affaldssøer. Denne virksomhed ønsker at udvide i år, næste år og året efter. Dyredødeligheden i området er så alarmerende, at den afstedkom en undersøgelse for nogle år siden, som påviste en dyredødelighed uden fortilfælde. Det var ikke ualmindeligt, at landmænd - og der er ikke tale om store bedrifter - havde mistet 150 dyr pr. bedrift i området omkring virksomheden. Der var desuden påfaldende mange dødsfald hos mennesker på grund af kræft og tilfælde af indlæringsvanskeligheder hos børn. Vi har brug for meget stærke ...
James Hugh Allister (NI ).
   - Hr. formand, ønsket om at opstille fælles standarder for alle er en af EU-lovgivningens forbandelser, og hvis Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed får sin vilje, vil vi med dette direktiv få endnu et klassik eksempel herpå.
Selv om ikke alle udvindingsvirksomheder har samme miljømæssige og sikkerhedsmæssige indvirkning, vil denne lovgivning, hvis det står til Miljøudvalget, betyde, at de alle ubegrundet underlægges samme begrænsninger. En lovgivning, der opfylder et behov, er én ting, men en lovgivning, der ikke er tilpasset behovene, vil uvægerligt blive undertrykkende og ødelæggende for konkurrenceevnen. Det er tilfældet her, idet ordføreren tilstræber, at alle anlæg - uanset størrelse, produkt og sammensætning - skal overholde alle artikler.
Der er ingen fornuftig begrundelse for, at åbne sand- og grusgrave skal underlægges samme lovgivningsmæssige krav som store underjordiske miner, der producerer farligt affald. Kravene til ufarligt eller inert affald bør forblive proportionelle og ikke som foreslået fra udvalget side i vid udstrækning være lige så strenge som for farligt affald under kategori A. Rammedirektivet om affald og direktivet om affaldsdeponering indeholder passende bestemmelser om ufarlige affaldsdepoter. Der er ingen overbevisende eller tvingende grund til at pålægge denne vigtige økonomiske sektor yderligere byrder.
Péter Olajos (PPE-DE ).
    Jeg ønsker først og fremmest at takke ordføreren, fordi han under andenbehandlingen forsatte kampen for en skærpet regulering, hvor der tages hensyn til menneskelige og miljømæssige værdier og interesser. Vi har desperat brug for dette direktiv, der dækker mineaffald indeholdende cyanid og tungmetaller og andet affald, der udgør en miljømæssig risiko, f.eks. på grund af dets fysiske omfang.
Vi må ikke glemme den katastrofe, af nogle blot benævnt "cyanidtsunamien", der indtraf i den rumænske by Baia Mare (Nagybánya) i 2000, eller forureningsulykken i Spanien i 1998. I begge disse tilfælde var der tale om udslip af store mængder af farlige stoffer i floder, hvilket forårsagede meget voldsom skade på det naturlige miljø, selv i nabolande.
Den påtænkte lovgivning har nogle meget gode kvaliteter. Der strammes op på tilladelsesprocedurerne, og der lægges større vægt på forebyggelse; operatører har pligt til at udarbejde en detaljeret affaldshåndteringsplan, og der bliver lettere adgang til oplysninger om mineaffald; anvendelsesområdet for finansielle garantier knyttet til denne form for operationer udvides, og mineselskaber forpligtes til at sikre, at der sker en fuldstændig rehabilitering og overvågning af de områder, hvor de har indstillet driften.
Personligt mener jeg imidlertid, at det vigtigste og mest fremsynede aspekt - i lyset af Rumæniens og Bulgariens forestående tiltrædelse og de omfattende mineprojekter, der for indeværende er under forberedelse eller undervejs, og som udgør en risiko for miljøet og for nabolande - er, at det nye direktiv også skal gennemføres i nye medlemsstater fra datoen for ikrafttræden. Af denne grund opfordrer jeg mine kolleger til at stemme for disse ændringsforslag om skærpede bestemmelser vedrørende miljøbeskyttelsesforanstaltninger, således at vi kommer et stort skridt videre i bestræbelserne på at bevare miljøet og undgå katastrofer. 
Gyula Hegyi (PSE ).
   - Hr. formand, for fem år siden var der et forfærdeligt tilfælde af cyanidforurening af floden Tisza forårsaget af en guldmine i Baia Mare i Rumænien. Inden da havde ordet miljøpolitik blot været et noget abstrakt begreb for mange almindelige mennesker i området på begge sider af floden - bønder, hyrder og fiskere. Efter den 30. januar 2000 forstod de, at miljøpolitik går ud på at forhindre forurening af denne art, hvor 100.000 m3 farligt slam slap ud i floden Tisza og ødelagde dens flora og fauna.
Jeg bryder mig ikke om tale om penge, når vi taler om naturens værdi, men Centeret for Miljødokumentation anslår den tabte indtægt for det kommercielle fiskeri og turismen til omkring 18 millioner euro alene i Ungarn, og heri er ikke indberegnet tab af naturarv eller miljøskader.
Det er grunden til, at jeg hilser denne betænkning velkommen. Hr. Sjöstedt har gjort et udmærket stykke arbejde. Ud over at skrive en god betænkning, tog han til Baia Mare i Rumænien, hvor han besøgte det forurenede område. Han mødte de mennesker, der lever, arbejder og lider i området, og resultaterne af hans besøg fremgår af betænkningen.
Denne lovgivning bør være streng og velintegreret i andre EU-politikker. Jeg har stillet tre ændringsforslag, som ordføreren og Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed tilsluttede sig, og som jeg håber også vil blive vedtaget her i plenarforsamlingen. Mit mål var at klarlægge direktivets bestemmelser ved at henvise til vandrammedirektivet og grundvandsdirektivet, at forhindre deponering af miljøskadeligt mineaffald i alle slags vandforekomster og sidst men ikke mindst at fremme forebyggelsen af affald som den primære affaldsforvaltningsmetode.
Jeg håber, at denne lovgivning vil give os 100 % garanti mod miner, der producerer cyanid eller andre forurenende stoffer i medlemsstaterne såvel som i ansøgerlandene.
Mojca Drčar Murko (ALDE ).
   - Direktivet vedrører først og fremmest miner, der skal nedlægges fremover, eller de forladte miner, der er blevet lukket ned uden overholdelse af hensigtsmæssige og passende procedurer.
Jeg vil gerne henlede opmærksomheden på et særligt problem, der er af stor betydning for en række lande. Dette vedrører miner, der allerede er blevet lukket ned, og som derfor ikke længere modtager mineaffald, samtidig med at der udføres rehabiliteringsarbejde på grundlag af gyldige europæiske tilladelser. Idet det tager lang tid at nedlægge miner, vil denne rehabilitering stadig være i gang, når dette direktiv træder i kraft. For at undgå en gentagelse af procedurer og forøgede udgifter til rehabilitering som følge af eventuelle krav om nye tilladelser vil det være fornuftigt at træffe særlige foranstaltninger i disse situationer i en overgangsperiode, forudsat at dette sker i fuld åbenhed.
Dette blev der taget højde for i artikel 24, stk. 3, i Rådets fælles holdning. Direktivets målsætning, der går ud på, at der fra tidspunktet for ikrafttræden ikke skal ske yderligere skade i forbindelse med nedlægningen af miner, vil ikke blive bragt i fare, hvis denne proces kan gennemføres uden hindringer i miner, hvor rehabiliteringsprocessen er næsten afsluttet. Jeg støtter denne del af den fælles holdning. 
Urszula Krupa (IND/DEM ).
   -  Hr. formand, det er sandt, at formålet med direktivet om håndtering af affald fra udvindingsindustrien er at forebygge og minimere skadelige virkninger af affald på miljøet eller folkesundheden. De aspekter i direktivforslaget, der vedrører miljøbeskyttelse, skal imidlertid bearbejdes yderligere. Direktivet er også irrationelt på visse punkter, og det vil skabe yderligere bureaukrati.
Historisk set har udvindingsindustrien i Polen været en grundpille i den indenlandske økonomi, og dette er også tilfældet i dag. Dette var baggrunden for, at Polen under førtiltrædelsesforhandlingerne insisterede på en lempelse af visse bestemmelser, hvori operatører af affaldsanlæg forpligtes til at skaffe finansielle garantier. Selv meget farlige industrielle sektorer opfylder ikke sådanne krav.
Efter forelæggelsen af direktivforslaget for Parlamentet vedtog Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed ændringsforslag, der gik imod tidligere afgørelser vedrørende direktivforslaget. Disse ændringsforslag er ekstremt ufordelagtige for den polske udvindingsindustri, idet de yderligere byrder, der pålægges, vil bevirke, at industrien ikke længere vil være konkurrencedygtig, samtidig med at der opstår en risiko for, at brunkulsindustrien bryder sammen. Dette vil true energiforsyningssikkerheden i Polen.
Direktivforslaget pålægger de enkelte industrielle virksomheder for stort et ansvar. Derudover sidestilles farligt affald med inert affald i direktivet. Slutresultatet vil være stærkt forøgede driftsomkostninger, og det vil blive nødvendigt at afsætte meget store beløb i de offentlige budgetter til at dække omkostningerne til udarbejdelse af fortegnelser over anlæg og til tilpasninger af disse. Derfor er det nødvendigt, at direktivet indeholder en angivelse af finansieringskilder. 
Leopold Józef Rutowicz (NI ).
   -  Hr. formand, en hensigtsmæssig håndtering af affald fra udvindingsindustrien er af meget stor betydning for miljøet. Dette er især tilfældet i områder med stor mineaktivitet, hvor det ikke er usædvanligt, at der har været udvundet forskellige råmaterialer i hundredvis af år. I mange tilfælde er de pågældende råmaterialer blevet udnyttet på uøkonomisk vis, idet både depoter og miljøet er blevet ødelagt, og idet man stort set ikke har taget affaldshåndteringen i betragtning.
Det forslag til direktiv, der drøftes her, og især de mange ændringsforslag, der er blevet stillet, løser ikke den nuværende situation. Ændringsforslagene er vilkårlige, og der tages ikke hensyn til situationen i de regioner, hvor aktiviteten er mest intensiv. Forslaget om udarbejdelse af fortegnelser over eksisterende affald og affald produceret under rutineoperationer vil udelukkende tjene til det formål at identificere krav til affaldshåndtering og tilknyttede tekniske muligheder. I lyset af EU-budgettets begrænsninger er det ikke realistisk at forvente, at der vil blive afsat mange EU-midler i forbindelse med gennemførelsen af direktivet. I det store og hele vil de regionale og nationale budgetter blive belastet i forbindelse med gennemførelsen af direktivet, idet de svagheder, der allerede er blevet kortlagt, skal afhjælpes. De nuværende ejere af affaldsanlæg vil også uforskyldt lide yderligere tab, og det bliver nødvendigt at bruge flere penge på garantier og lignende foranstaltninger. Dette vil betyde, at anlæg, der er i en økonomisk vanskelig situation, vil gå konkurs, og affaldet vil herefter blot blive ladt tilbage.
Jeg foreslår, at visse ændringsforslag ikke indarbejdes i direktivforslaget. Disse omfatter ændringsforslag, der understreger det åbenlyse, ændringsforslag med urealistiske tidsfrister, de mange ændringsforslag, der giver anledning til ubegrundede omkostningsstigninger, og ændringsforslag, der begrænser medlemsstaternes muligheder for at tilpasse kravene til regionale og nationale behov. 
Richard Seeber (PPE-DE ).
   - Hr. formand, dette direktivprojekt var hensigtsmæssigt og nødvendigt, og det blev alt i alt også hilst velkommen af erhvervslivet. Vi bør skabe fælles, retfærdige og forholdsmæssige bestemmelser uden huller for det europæiske erhvervsliv. Vi har også et acceptabelt kompromisforslag liggende foran os. Det var vores mål at forhindre ulykker og deraf resulterende skader for miljøet og den menneskelige sundhed, som opstår i forbindelse med behandling og bortskaffelse af affald fra den mineralolieudvindende industri, hvilket skulle ske ved at fastsætte minimumskrav til forbedring af administreringen af disse affaldsprodukter.
Affaldsprodukterne fra den mineraludvindende industri udgør ca. 400 millioner t på årsbasis. Det er 29 % af Fællesskabets samlede affaldsmængde. Naturligvis er forvaltningen heraf forbundet med risici. Vi kender alle til ulykkerne i Baia Mare, i Aberfan osv.
Det er et faktum, at økologisk hensigtsmæssige regler om affaldsforvaltning ikke alene reducerer affaldsmængderne, men der skabes også et incitament for virksomhederne til at investere i forskningen med hensyn til miljøspørgsmål i forbindelse med den mineraludvindende industri og således tilegne sig nyttig knowhow på verdensmarkedet. Der er mange eksempler på det, og jeg vil godt give et eksempel fra Østrig, hvor det lykkedes et østrigsk firma at undgå deponering af ca. 100.000 t mineralisk byggeaffald. Til trods herfor er der svage punkter, f.eks. manglen på klarhed om direktivets gyldighedsområde. Desværre kunne der ikke samles flertal for mit ændringsforslag.
Jeg vil imidlertid gerne præcisere, at der er behov for bestemmelser, som regulerer ikke-farligt affald eller inert affald, og at disse skal være forholdsmæssige. Derfor skal vi efter min mening forkaste ændringsforslagene 11, 13 og 47. Desuden skal vi stille alternative forslag til bestemmelser om ikke-farlige affaldsprodukter og inert affald og betragte disse begreber særskilt. Også en tidsmæssigt begrænset opbevaring af ikke-farligt affald eller inert affald bør være tilladt. 
James Nicholson (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg er meget glad for at få mulighed for at bidrage til debatten her i aften. Jeg er meget foruroliget over denne sag, fordi EU endnu en gang forsøger at indføre og implementere bestemmelser, der har til formål at sætte alle i samme bås. Det tror jeg ikke er muligt, og det er dér jeg har et problem. Vores direktiver bør ikke være så diktatoriske.
Som tidligere påpeget i debatten er ikke alle brud og udvindingsindustrier ens. Jeg betvivler ikke, at nogle af de meget store virksomheder vil være i stand til at klare dette og komme let over det, men de små iværksættere, der forsøger at udvikle små virksomheder og få dem op at stå, vil sandsynligvis blive ramt meget hårdt. Jeg har ingen indvendinger, hvad angår farligt affald, fordi det altid bør kontrolleres. Men det er de mindre virksomheder, hvor arbejdspladserne vil gå tabt, der kommer til at betale prisen.
Jeg mener dog heller ikke, vi bør indføre direktiver, der ikke implementeres på samme måde i de forskellige medlemsstater. Jeg har personligt erfaringer i denne henseende. Jeg kommer fra Nordirland, som er en del af Det Forenede Kongerige, hvor direktivet om olieaffald fortolkes anderledes end på den anden side af grænsen i Irland. I stenbrud, der ligger seks mil fra hinanden, det ene i Dundalk og det andet i Newry, implementeres et europæisk direktiv forskelligt af to forskellige medlemsstater. Olieaffald betragtes som farligt affald i Det Forenede Kongerige, mens dette ikke er tilfældet i Irland. Det tvinger stenbrudsejere til at flytte fra Nordirland til Irland for at kunne klare sig i konkurrencen.
Jeg mener ikke, vi bør lave EU-direktiver, der kan give anledning til forskellige fortolkninger. Det mener jeg også vil blive tilfældet med det her omhandlede, hvilket stenbrudsejerne ikke er glade for. 
Stavros Dimas,
    Hr. formand, jeg vil gerne takke talerne for deres meget konstruktive kommentarer og komme med nogle svar vedrørende affald fra forarbejdning af bauxit ved fremstilling af aluminium - et spørgsmål, der blev rejst tidligere. Dette affald er omfattet af direktivet, der vil sikre minimale konsekvenser, navnlig for vandet.
Hvad angår den sidste kommentar fra hr. Nicholson, der adskiller sig fra de øvrige taleres bemærkninger og drejer sig om gamle nedlagte anlæg, har Kommissionen og Rådet i den fælles holdning accepteret, at der udarbejdes en fortegnelse over disse. Det er dog bedst at overlade rehabiliteringen til medlemsstaterne, da vandrammedirektivet stadig gælder sideløbende hermed.
Og hvad angår mulighederne for undtagelser for ikke-inert affald, omfatter de ikke miljøhovedkravene, som fortsat gælder.
Vi har brug for det nye direktiv til at sikre en miljømæssigt korrekt håndtering af affald fra udvindingsindustrien både i den daglige drift af affaldsanlæggene og i tilfælde af alvorlige ulykker. Jeg håber, vi kan afslutte proceduren i forbindelse med dette forslag snarest muligt, så vi kan sikre den bedst mulige sundheds- og miljøbeskyttelse, som hr. Davies også var inde på, på en pragmatisk måde, der opfylder de forskellige involveredes krav.
Jeg kommer nu til ændringsforslagene: Ændringsforslagene om direktivets anvendelsesområde er særligt vigtige. Med ændringsforslag 2 og 13 fjernes undtagelserne for ikke-farligt, ikke-inert affald.
Kommissionen er af de årsager, jeg gjorde rede for i mit første indlæg, ikke i stand til at acceptere disse. Af de samme årsager kan Kommissionen heller ikke acceptere ændringsforslag 11, som udvider bestemmelserne om inert affald, og heller ikke ændringsforslag 15 om at slette de forskellige tidsmæssige begrænsninger for, at et område til deponering af affald kan betegnes et "affaldsanlæg".
Teksten i den fælles holdning afspejler allerede de relevante ændringsforslag, der fremkom ved førstebehandlingen, og sikrer desuden den nødvendige proportionalitet. Derfor kan vi heller ikke støtte ændringsforslag 47 om ændring af kriterierne for klassificering af anlæg i kategori A.
Hvad den finansielle sikkerhed angår, kan vi ikke acceptere ændringsforslag 37, hvor der kræves Kommissionens godkendelse af de relevante nationale procedurer, da dette betyder ekstra bureaukratiske formaliteter, uden at det tilføjer nogen merværdi.
Ændringsforslag 7, 38 og 39 kan heller ikke accepteres, da den oprindelige tekst angiver en praktisk metode til beregning af det krævede beløb.
Der er ændringsforslag, som specielt henviser til vandbeskyttelse. Kommissionen var af den opfattelse, at dette spørgsmål er tilstrækkeligt dækket af de relevante bestemmelser i direktivet, som supplerer de generelle bestemmelser i vandrammedirektivet, og af anden fællesskabslovgivning om vand, som allerede er i kraft.
Ikke desto mindre kan jeg gå ind for ændringsforslag 29, 30, 32 og 33, som præciserer de gældende forpligtelser og henviser direkte til EF-lovgivningen om vand.
Vi kan derimod ikke tilslutte os ændringsforslag 36, hvorved der indføres bestemmelser om tomme brud med det formål at forebygge vandforurening. Jeg forstår Parlamentets bekymring, men mener dog, at spørgsmålet er tilstrækkeligt dækket ind ved vandrammedirektivet.
På samme måde indføres der med ændringsforslag 42 krav, som skal gælde i den overgangsperiode, som fastsættes for eksisterende affaldsanlæg, navnlig med hensyn til efterlevelse af vandrammedirektivet. Af de samme årsager, som jeg gjorde rede for før, mener jeg ikke, dette er nødvendigt.
En anden af Parlamentets bekymringer har været fortidens store byrde, repræsenteret ved forurenende nedlagte affaldsanlæg. Selv om kravet om en fortegnelse over disse nedlagte anlæg nu indgår i den fælles holdning, er det mit indtryk - som jeg også sagde før - at de yderligere krav, der stilles med ændringsforslag 40 og det relaterede ændringsforslag 41, kan opfyldes mere effektivt i medlemsstaterne.
Af de øvrige ændringsforslag, som Parlamentet har stillet, er der flere, der kan accepteres. Ændringsforslag 10 kan være med til at fremme integreringen af miljøaspektet i andre politikker. Ændringsforslag 17, 18 og 21 angiver mere præcist indholdet af affaldshåndteringsplanerne. Ændringsforslag 27 henviser direkte til beskyttede områder. Kommissionen støtter disse ændringsforslag, som forfølger de samme mål som Kommissionens forslag.
Til sidst er det med stor glæde, jeg kan sige, at Kommissionen kan acceptere otte ændringsforslag i deres helhed og yderligere seks ændringsforslag delvist eller principielt. Jeg forelægger Parlamentets sekretariat den samlede liste over Kommissionens holdninger til ændringsforslagene(1).

Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen tirsdag kl. 12.00.
Kommissionen kan acceptere følgende ændringsforslag i deres fulde ordlyd: 14, 17, 18, 21, 29, 30, 32 og 33.
Følgende ændringsforslag kan accepteres delvist eller principielt: 4, 10, 12, 23, 27 og 39.
Kommissionen kan ikke acceptere følgende ændringsforslag: 1, 2, 3, 5, 6, 7, 8, 9, 11, 13, 15, 16, 19, 20, 22, 24, 25, 26, 28, 31, 34, 35, 36, 37, 38, 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47, 48, 49 og 50. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om dialog med kirkerne og de konfessionsløse organisationer.
Jacques Barrot,
    Fru formand, mine damer og herrer, jeg vil gøre rede for forslaget til erklæring om dialogen mellem Kommissionen og trossamfund.
I erklæring 11, der er vedføjet som bilag til Amsterdam-traktaten, slås det fast, at "Den Europæiske Union respekterer og anfægter ikke den status i henhold til national lovgivning, som kirker og religiøse sammenslutninger eller samfund har i medlemsstaterne." Den understreger også, at det er vigtigt at respektere filosofiske og konfessionsløse organisationers status. I fortsættelse af en tradition for uformelle udvekslinger, som længe har eksisteret, fører Kommissionen på baggrund heraf en dialog med alle kirker, religiøse samfund, filosofiske og konfessionsløse organisationer samt verdslige og humanistiske organisationer, der ønsker at deltage. Alle parter sætter pris på denne dialog, som hovedsageligt består i at udveksle oplysninger og synspunkter.
Kommissionen mener, at en sådan dialog hører til de normale forbindelser med aktørerne i medlemsstaternes civile samfund. Den gør opmærksom på, at forslaget til en forfatningstraktat indeholder bestemmelser, der yderligere uddyber forbindelserne mellem EU, kirkerne og de andre religiøse og filosofiske organisationer. Da disse bestemmelser imidlertid ikke er gældende, agter Kommissionen at anvende en fast praksis, der skal udvikles, samtidig med at dens forbindelser med det civile samfund styrkes. Kommissionen understreger, at denne dialog, som omfatter religioner, kirker, trossamfund og det civile samfund, føres på en sådan måde, at princippet om ligebehandling af alle aktører overholdes. Det betyder, at der i Kommissionen løbende afholdes møder, som er åbne for alle, med de angivne aktører.
Hvad særlig angår de bekymringer, som visse parlamentsmedlemmer har givet udtryk for i spørgsmål for nylig, for hvorfor en bestemt humanistisk organisation ikke var blevet indkaldt til et bestemt møde med formanden for Kommissionen, og det drejer sig om møder, som bliver afholdt ud over de normale møder, ønsker Kommissionen at præcisere, at invitationer til sådanne møder afhænger af, hvilke emner der tages op. Princippet om lige behandling betyder ikke, at alle aktører systematisk skal deltage i alle møder. Det står Kommissionen og formanden for Kommissionen frit i nødvendigt omfang at uddybe visse drøftelser med bestemte aktører.
Fru formand, formanden for Kommissionen har således holdt særlige møder med religiøse organisationer i foråret, og han agter selvfølgelig at afholde et særligt møde i efteråret med humanistiske organisationer. 
Alojz Peterle,
   Jeg glæder mig over kommissærens klare svar på Kommissionens vegne. Det glæder mig især, at Kommissionen tolker Amsterdam-traktatens erklæring nr. 11 som en tilskyndelse til dialog med kirkerne og de konfessionsløse organisationer og således ikke blot tolker erklæringen ud fra en snæver juridisk synsvinkel. Det er selvfølgelig ikke nødvendigt at forklare parlamentsmedlemmerne, at dialog ikke kan sidestilles med den fælles beslutningsproces. Jeg er også godt tilfreds med artikel 52 i den indtil videre ikke ratificerede traktat om en forfatning for Europa, hvor der udtrykkeligt tales om en dialog, som Unionen påtænker at opretholde åben, gennemsigtig og som en selvfølge.
I forbindelse med Det Europæiske Konvents arbejde opfordrede jeg også til en åben, rummelig og offentlig dialog, idet jeg mener, at en sådan dialog er både nødvendig og vigtig, idet den også medfører et tættere forhold til religiøse borgere eller borgere med andre overbevisninger, der gør sig overvejelser om en fælles fremtid i Europa.
Under alle omstændigheder ønsker jeg, at denne dialog vil bidrage til, at der på ansvarlig og uhindret vis knyttes nye bånd og fremlægges nye fremtidsrettede forslag, og at man i dialogen tager afstand fra den tillokkende, ideologiske intolerance, som vi har været vidner til ved flere lejligheder i den europæiske historie, og som vi selv i dag tydeligvis stadig er påvirket af til en vis grad.
I erklæringens og den indtil videre ikke ratificerede forfatningstraktats ånd forventer jeg, at Kommissionen fortsat følger spillets regler om gennemsigtighed og gennemsigtige procedurer, og at Kommission fortsat vil udvise rummelighed og forståelse for, at et bredt spektrum af deltagere skal inddrages i dialogen. Jeg er opmærksom på, at der er et stort antal gamle og nye religiøse og konfessionsløse organisationer, hvilket gør det vanskeligt for Kommissionen at træffe et valg, og et sådant valg kan vise sig at være umuligt at træffe, medmindre der også tages hensyn til, hvor mange deltagere, de enkelte organisationer har. I lyset af det drøftede spørgsmåls karakter forekommer det mig endvidere at være rimeligt, at Kommissionen udviser fleksibilitet i forbindelse med valg af deltagere i dialogen.
Jeg ønsker at tilføje, at Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater længe har været klar over betydningen af en dialog af denne karakter, og at de derfor har organiseret sådanne dialoger i en række år. Vi mener også, at denne dialog er blevet vigtigere i lyset af de nye udfordringer på europæisk og globalt plan. Her tænker jeg især på dialogen med islam, hvor man i særlig grad er opmærksom på, hvilken rolle religionen spiller for de mennesker, man er i dialog med. 
Proinsias De Rossa,
   Hr. formand, jeg må sige, at jeg er meget skuffet over Kommissionens redegørelse. Det er udemokratisk at begrænse Unionens dialog til et udvalgt antal trossamfund og udelukke sekulære organisationer, hvilket Kommissionen har gjort hidtil. Vi ønsker en garanti fra Kommissionens side for, at den dialog, den indgår i, vil blive afbalanceret og gennemskuelig. Jeg har noteret mig, at Kommissionen ikke har oplyst, hvilke emner der blev drøftet med de religiøse organisationer, den mødtes med i foråret, eller hvad den har til hensigt at drøfte med de humanistiske organisationer i efteråret.
Vi har brug for en garanti fra Kommissionens side for, at dette hemmelighedskræmmeri i forhold til magtfulde organisationer vil ophøre. Dagsordner og protokoller bør offentliggøres. Vi kan ikke acceptere hemmelige dialoger med magtfulde religiøse organisationer, hvoraf nogle ikke støtter den internationale demokratiske proces eller ikke stiller alle deres medlemmer lige.
Vi befinder os i en kritisk periode i Europas historie. Der hersker uvished overalt i verden, idet ikke-repræsentative grupper under religiøse påskud bruger terror til politiske formål. Det er derfor vigtigt at opretholde en dialog, men den bør være gennemskuelig. Vi må vide, hvad Kommissionen siger, og hvem dens samtalepartnere er.
Det bør også gøres klart, at Europas demokrati er baseret på princippet om, at denne Union og parlamenterne og tjenestemændene i hver enkelt medlemsstat er uafhængige af alle religiøse dogmer. Denne uafhængighed er det europæiske demokratis bedste forsvar og gælder selvsagt for alle religiøse trosretninger. Det er et princip, det har taget århundreder at etablere, og det må vi ikke fravige, hvis vi vil undgå en farlig regression i Europa. 
Graham Watson,
   Fru formand, jeg glæder mig over Kommissionens redegørelse. Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa modsatte sig en henvisning til en kristen arv i forordet til forfatningen, fordi Unionen også har en jødisk, muslimsk og sekulær arv. Vi er ikke imod artikel 52, som forpligter staten til at opretholde en dialog med de forskellige trossamfund. Cavours berømte maksime om en fri kirke i en fri stat bør danne grundlaget for forbindelserne mellem de to parter.
Og dog er det ikke kun på den anden side af Atlanten, vil kan konstatere en regression, idet forslag om konkordater med Pavestolen i visse medlemsstater viser, at adskillelsen af kirke og stat i Europa bør styrkes. Forbindelserne mellem kirke og stat bør tage udgangspunkt i gensidig respekt. Et problem i forbindelse med sekulære stater er, at respekten ofte er blevet afløst af ligegyldighed over for trossamfund og til tider endog foragt. Tro er en integrerende del af den menneskelige tilværelse. For mange borgere er tro en del af deres personlige udvikling, og myndighederne på EU-plan og nationalt plan bør værdsætte og respektere den enkeltes tro og tilkendegivelsen heraf i forskellige trossamfund. 
Jean Lambert,
   Fru formand, Kommissionen har kun ridset de mest grundlæggende træk op og ikke som forventet givet en betydeligt mere deltaljeret redegørelse for drøftelsernes indhold. Jeg tilslutter mig desuden flere andre taleres bemærkninger angående adskillelsen af kirke og stat, idet jeg ville ønske, at den fandt anvendelse i min egen medlemsstat.
Flere af os har stillet spørgsmål, fordi vi finder det foruroligende, når der f.eks. er penge involveret og udbetales penge til begivenheder afholdt af bestemte religiøse organisationer, uden at det klart fremgår, hvilke kriterier der ligger til grund for en sådan afgørelse, og om disse kriterier gælder for andre organisationer, uanset om de har et religiøst grundlag eller ej.
Der er ligeledes uklart, hvordan de forskellige organisationer tilkendegiver over for Kommissionen, at de er interesserede i at deltage i sådanne dialoger, og nøjagtigt hvilke kriterier Kommissionen har opstillet for inddragelsen af bestemte organisationer. Vi bør undgå at skabe ghettoer af bestemte organisationer i forhold til bestemte emner, men sikre os, at vi har en meget åben dialog om en bred vifte af spørgsmål.
Vi er mange, der også er interesserede i at vide, hvem der opstiller dagsordenen for denne høring. Der er mange politiske dagsordener i øjeblikket, f.eks. angående millenniummålene og ligestilling af mænd og kvinder. Det ville derfor være nyttigt at vide, hvordan dagsordenen fastsættes, hvem der indbydes og på hvilket grundlag. Jeg vil gentage min kollega hr. De Rossas ord om behovet for et offentligt mødereferat, hvilket vil mindske vores foruroligelse.
Bastiaan Belder,
   Fru formand, i denne debat er der tre principielle forhold, der lades ude af betragtning. For det første er kirkerne efter deres art offentligretlige og kan ikke sidestilles med private sammenslutninger. Derfor er gudstjenester offentlige, og alle har adgang hertil. Forholdet mellem stat og kirke har op igennem historien spillet en afgørende rolle for den vestlige forfatningsretlige udvikling. Det helt afgørende i den forbindelse er, at en god offentlig forvaltning forudsætter en grundfæstet offentlig moral. Procedurer alene gør det ikke. Accepterer man ikke denne grundbetragtning, anfægter man selve vores demokratiske samfund.
For det andet bør Kommissionen, når der indbydes til dialog, skelne mellem religion og ideologi. En religion er efter sin art transcendent, mens det modsatte gør sig gældende for en ideologi. Den er immanent. Den er religion uden Gud, kvasireligion, som er begrundet i og domineret af menneskeligt begær. Ideologi sætter ikke mennesker fri og fører til alle tænkelige former for slaveri.
Jeg opfordrer Kommissionen og mine kolleger i Den Liberale Gruppe og Den Socialdemokratiske Gruppe til ikke at sammenkæde disse meget forskellige begreber. Historien viser, at det fører til samfundsmæssige katastrofer.
Endelig for det tredje er der grund til at understrege, at gældende ret er erklæring 11 til Amsterdam-traktaten, som Kommissæren citerede for et øjeblik siden. De skulle vel ikke have glemt, kære kolleger, at forfatningstraktaten er fortid set i lyset af folkeafstemningerne i Frankrig og Nederlandene. 
Ryszard Czarnecki (NI ).
   -  Fru formand, Marx sagde engang, at religion er opium for folket. Der er gået 150 år siden dengang, og sådanne idiotiske udtalelser giver ikke længere mening. Kirker af alle trosretninger, herunder den katolske kirke, udgør en del af Europa. De er ikke kun en del af Europas historie, men også en del af tilværelsen i Europa i dag, eftersom borgerne i de enkelte europæiske lande formes af kirkerne. Lokalsamfundene og nationerne vil være de første, der får gavn af en dialog, eller endog et samarbejde, mellem kirkerne.
Fra mit eget land, Rusland, kan jeg fremkomme med mange positive eksempler på de tiltag, som den katolske kirke og andre kirker har iværksat. Der er fire kirker i nærheden af mit hjem i byen Wroclaw, nemlig en katolsk kirke, en ortodoks kirke, en protestantisk kirke og en jødisk synagoge. Alle disse forskellige trosretninger lever side om side i vores by og samarbejder med myndigheder i Wroclaw, et udmærket eksempel på et godt samarbejde.
I de seneste par dage har kirkerne i Amerika, og særligt i New Orleans, vist, at de kan udrette mere end den inkompetente statsadministration. 
Michael Cashman (PSE ).
   - Fru formand, lad mig først og fremmest påpege, at organiserede religioner kun har eksisteret i omring 2.000 år, og at vi risikerer at give dem en position, de ikke bør have. Selvfølgelig skal der være en dialog, men den bør finde sted på samme grundlag som med enhver ikke-statslig organisation. Vi bør sikre en fuldstændig adskillelse af religion og politik.
Religionerne har udrettet en del til borgenes fordel, men de har også modsat sig mange fremskridt. I mit hjemland har hvert eneste skridt i retning af en anerkendelse af kvinders rettigheder såvel som lesbiskes og homoseksuelle mænds rettigheder mødt modstand fra organiserede religioner. Den foregående taler henviste til slaveriet. Og det er rigtigt, at selv da vi forsøgte at ophæve slaveriet i USA, forsøgte religionerne at forhindre dette.
Vi bør derfor have en sådan dialog, en dialog, hvor vi kan fortælle dem, hvad vi - institutionerne - har til hensigt at foretage os, og hvor vi kan lytte til deres argumenter for, hvorfor vi bør ændre eller forandre noget. Men vi bør have mod til at gå forud for den offentlige mening og forud for de sektorer på det religiøse område, der måtte ønske at forhindre ethvert fremskridt.
Når disse møder finder sted, bør protokollerne, henstillingerne og deltagerlisterne være offentligt tilgængelige. Hvis det ikke er tilfældet, må jeg henvise medlemmerne til forordning (EF) nr. 1049/2001, som sikrer aktindsigt i dokumenter, som institutionerne og alle organer oprettet af institutionerne er i besiddelse af, har modtaget eller har udarbejdet. 
Sophia in 't Veld (ALDE ).
   - Hr. formand, jeg er bange for, at hr. Barrots redegørelse ikke har mindsket min foruroligelse. Ja, religionsfrihed er en grundlæggende rettighed i EU, men adskillelsen af kirke og stat er et af de grundlæggende principper i vores moderne samfund. I vores land, hr. Barrot, udgør princippet om en af republikkens hovedhjørnesten. Jeg skal i øvrigt erindre Dem om, at dette princip tillægges stor betydning i den debat om islam, der i øjeblikket finder sted i de fleste medlemsstater. Vi bør ikke være dobbeltmoralske, men opstille samme standarder for os selv.
De religiøse og konfessionsløse organisationer er en vigtig stemme i vores samfund, og det er følgelig passende, at EU indgår i en dialog med disse organisationer. Ikke desto mindre bør en sådan dialog opfylde de normale kriterier om gennemskuelighed, der gælder for alle EU-institutionernes aktiviteter. Og ærlig talt er lukkede møder med organisationer håndplukket af kommissionsformand Barroso hverken gennemskuelige eller afbalancerede.
Dialogen med kirkerne bør være gennemskuelig, hvilket flere medlemmer af Europa-Parlamentet har påpeget. Dagsordener og protokoller bør offentliggøres på internettet. Møderne bør være offentlige, der bør foreligge en officiel deltagerliste, og denne liste bør være afbalanceret, hvad angår de deltagende organisationer.
Dialogen bør afholdes på lige fod med dialogen med den øvrige del af det civile samfund, og jeg ville foretrække, at den udgjorde en integrerende del af denne dialog. Kan Kommissionen garantere, at den vil overholde disse principper? Hvis ikke, kan den så redegøre for, hvilke kriterier der ligger til grund for denne dialog og forelægge os dem skriftligt?
Endelig gav kommissionsformand Barroso tilsagn om at føre dialogen i EU-forfatningens ånd, selv om forfatningen endnu ikke er trådt i kraft. Til trods for dette tilsagn og i modsætning til sin forgænger, hr. Prodi, har han indkaldt til en række møder uden deltagelse af humanister - De henviste selv hertil, hr. Barrot, men synes øjensynligt ikke selv, det er et problem. Det synes jeg nu. Hr. Barroso har angiveligt afholdt flere møder med repræsentanter for Den Katolske Kirke og i særdeleshed Vatikanet og således givet en bestemt religion præferentiel status. Jeg er bange for, at Deres forklaring ikke er fyldestgørende. 
Véronique De Keyser (PSE ).
   - Fru formand, jeg er chokeret over Kommissionens tankeløshed i dialogen med kirkerne og de konfessionsløse organisationer. Først det første siger Kommissionen, at den har glemt løbende at inddrage Den Europæiske Humanistiske Sammenslutning i denne dialog, men den tillod sig i stedet at invitere Scientology Kirken, der er kategoriseret som sekt i flere europæiske lande. På grundlag af hvilke kriterier blev denne dialog etableret? Er sekter accepteret fra nu af? Hvilke emner diskuteres? Jeg forlanger fuldstændig gennemsigtighed i denne forbindelse. Og ud over spørgsmålet om dialogen er der nu finansieringen. Jeg vil vende tilbage til de internationale ungdomsdage. Dér tror jeg ikke mine egne øjne. Det er virkelig det seneste mirakel fra Johannes Paul II. Således ændres et nej under Parlamentets afstemning til finansiering af de internationale ungdomsdage til et ja efter et tvivlsomt juridisk kneb fra Kommissionen. Det slår brylluppet i 'Kana. Men hvem prøver man at narre? Først får jeg at vide, at "det skal De ikke bekymre Dem om, paven betaler selv sin rejse". Og derefter mere beroligende, "at EU ikke betaler for nadverbrødet, men kun for deltagernes mælk". Vi er altså blevet Vatikanets malkeko. Men på det mere alvorlige plan, fru formand, vil jeg over for Kommissionen med al den respekt, jeg har for de unge, der kom til Köln for at søge efter åndelighed og håb, understrege, at religion ikke har monopol på denne debat. Verdsligheden stiller sig selv nøjagtig de samme spørgsmål, det er vores civilisations spørgsmål. Derfor foreslår jeg, at budgettet for 2006 kommer til at omfatte finansiering af møder med temaet: "Verdslighed og humanisme inden for et net af europæiske byer".
Marco Pannella (ALDE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, det er nøjagtig 100 år siden formanden for Det Franske Råd, Emile Combe, foran nationalforsamlingen erklærede, at Vatikanet efter at have besat kirken, nu vil besætte staterne. Det er 100 år siden!
I dag er staten, bystaten Vatikanet, den religiøse, ja, faktisk statslige "organisation", som De giver fortrinsstilling i Deres dialoger. Det er netop denne stat, som gennem sine to sidste repræsentanter, den nuværende og hans forgænger, løbende har fornærmet de demokratiske parlamenter og selve demokratiet ved at hævde, at de, der lovgiver, som det civile samfund gør lige nu for at forsvare de grundlæggende rettigheder til liv, at de og alle vi andre er nazismens arvtagere. Den tavshed, som De modtager disse aktører med, er skændig. Jeg siger det ærligt. Hvis det er Europa, er det stadig Vatikanets Europa og ikke det Europa, der tilhører dem, der tror på frihed og religion. 
Jacques Barrot,
    Fru formand, jeg har lyttet opmærksomt til de forskellige indlæg.
Jeg vil først kort gøre opmærksom på, at der er offentliggjort en meddelelse på Kommissionens hjemmeside for at fortælle om dette møde, der fandt sted i foråret. Jeg vil også præcisere, at i henhold til forordning (EF) nr. 1049/2001 om adgang til dokumenter kan Kommissionen svare på enhver forespørgsel vedrørende deltagerlisten. Det var en praktisk bemærkning. De har ret i, at dialogen skal være gennemsigtig, og at alt selvfølgelig skal være klart for dem, som kunne stille sig selv spørgsmål.
Parlamentet understreger stærkt behovet for dialog, selvfølgelig på betingelse af, at en sådan dialog bliver afbalanceret og gennemsigtig. Jeg mener at kunne sige, at dette er kommissionsformandens hensigt. Der er ingen grund til, at dialogen skal vægtes til fordel for et bestemt samfund. Jeg kan bekræfte, at der til efteråret vil blive afholdt et særligt møde med konfessionsløse repræsentanter for det civile samfund, og særlig repræsentanter for den humanistiske bevægelse. Der er således et ønske om ligevægt.
Jeg er personligt fuldt og fast overbevist, ikke så meget på grund af visse udtalelser fra hr. Combes, men fra en politiker, som jeg har læst meget af og værdsat, nemlig Aristide Briand, som faktisk gav os en lov om adskillelse af kirken og staten, en lov, som han efter min mening fik vedtaget med meget stor respekt. Jeg tror, at det i nutidens civile samfund er nødvendigt, at regeringerne både nationalt og på EU-plan er i berøring med et civilt samfund, i hvilket der findes trosretninger, som ganske vist er forskellige, men som respekterer hinanden. Det giver mig også lejlighed til at sige, at fænomenet med sekter selvfølgelig skal bekæmpes med stor fasthed.
Dette er, hvad jeg ganske enkelt ville sige, idet jeg håber, at denne dialog kan uddybes med respekt for de betingelser, som De finder berettigede. 
Michael Cashman (PSE ).
   - Fru formand, kommissærens udtalelser angående forordning (EF) nr. 1049/2001 er ukorrekte. Og jeg udtaler mig som ordfører om den pågældende forordning. Ikke blot kan der kræves aktindsigt i deltagerlisten, men også i protokollerne, dagsordenerne, de trufne afgørelser og alt andet materiale, der indsamles eller drøftes. En begæring om aktindsigt i et dokument kan kun afvises i henhold til artikel 4 om undtagelser og artikel 9 om følsomme dokumenter. Jeg kan forsikre Europa-Parlamentet om, at det ikke kun er deltagerlisten, Parlamentet og offentligheden kan få aktindsigt i.
Jacques Barrot,
    Jeg støtter det, der lige er sagt. For Kommissionen drejer det sig ikke om at lege skjul på dette område. Enhver dialog, som pr. definition er en udveksling, skal offentliggøres for dem, der ønsker det. Det er i overensstemmelse med ånden i EU-institutionerne. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om luftfartssikkerhed. 
Jacques Barrot,
   Fru formand, mine damer og herrer, i løbet af august måned har seks større ulykker kastet en mørk skygge over den erhvervsmæssige luftfart over hele verden. Alle ulykker har berørt europæiske passagerer. I forbindelse med disse tragiske begivenheder vil jeg på hele Kommissionens vegne udtrykke min medfølelse med ofrenes familier og forsikre Dem om vores dybe sympati.
Kommissionen reagerede omgående på ulykkerne ved at øge kontakterne med de civile luftfartsmyndigheder i de berørte medlemsstater for at samle de relevante oplysninger. Kommissionen har sendt en gruppe eksperter til Cypern for på stedet at vurdere luftfartens situation og fastsætte de særlige behov og problemer. Kommissionen har medvirket til at få de administrerende direktører for den europæiske civile luftfart, der holdt møde i Rumænien den 27. august, til at vedtage et handlingsprogram. Ud over disse reaktioner skal vi imidlertid fortsat handle beslutsomt for at øge luftfartssikkerheden, styrke passagerernes tillid og også for at tage den hurtige stigning i lufttrafikken op.
Der skal træffes foranstaltninger på fællesskabsplan. Hovedformålet med et første forslag på transportområdet var at styrke luftfartssikkerheden. Kommissionen overvåger som traktaternes vogter strengt, om alle medlemsstaterne gennemfører den gældende fællesskabsret korrekt. Inden for denne ramme pålægger den Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur at udføre tilsyn med de ansvarlige nationale myndigheder. Det er vigtigt, at disse myndigheder omgående udfører de nødvendige kontroller og afsætter de nødvendige ressourcer hertil.
Jeg vil på nuværende tidspunkt opfordre til at gå videre med og styrke lovgivningsinitiativer. Vi skal forbedre gennemsigtigheden til gavn for passagererne, og derfor skal vi oprette en EU-sortliste, hvorpå alle selskaber med flyveforbud skal være opført. Med en sådan foranstaltning kan man informere offentligheden, men også undgå forskellige fremgangsmåder medlemsstaterne imellem. Forbudsforanstaltningerne skal gælde i hele EU og indføres på grundlag af fælles kriterier. Derfor skal Kommissionen være i stand til hurtigt at udvide forbudsforanstaltninger, der er indført nationalt, til hele EU. Alle EU-borgere skal have de samme garantier.
Forslaget til en forordning om luftfartselskabets identitet, der blev forelagt for Parlamentet i februar, gør det muligt hurtigt at træffe en sådan foranstaltning, og jeg vil lykønske fru De Veyrac, der er ordfører for Transport- og Turismeudvalget, og som tog initiativ til at supplere den tekst, Kommissionen har foreslået, og til hvilken Rådet har givet en principtilslutning. Takket være Transport- og Turismeudvalgets arbejde - jeg vil benytte lejligheden til også at takke formanden for udvalget, hr. Costa - kan vi få et meget mere fuldstændigt system til rådighed.
Det andet aspekt drejer sig om mekanismerne til kontrol af tredjelandes fly, som hurtigt skal styrkes. Inspektionerne på jorden skal være mere fuldstændige og bedre målrettede. Derfor stiller Kommissionen meget snart forslag om at overføre forvaltningen af sikkerhedskontrollen af udenlandske fly til Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur - det drejer sig om Safa-programmet - og om oprettelse af et tidligt varslingssystem mellem medlemsstaterne, Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur og Kommissionen.
For det tredje skal EU have en kohærent og ensartet samling regler, som omfatter alle sikkerhedsspørgsmål, og for at udarbejde og gennemføre disse regler skal den rolle, som Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur har, styrkes. I den forbindelse vil jeg til efteråret stille forslag til en ny forordning om udvidelse af Agenturets opgaver til tredjelandes luftfartsoperationer, pilotcertifikater og fly. Med en sådan udvidelse kan Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur gribe effektivt ind for at sikre overvågning af både europæiske og tredjelandes selskaber.
Fru formand, endelig vil jeg for det fjerde understrege, at styrkelsen af det europæiske luftfartssikkerhedssystem skal ledsages af aktioner vedrørende tredjelande og Organisationen for International Civil Luftfart (ICAO). De sikkerhedsstandarder, der gælder uden for EU, skal højnes. EU er villig til at videreføre sin tekniske bistand til udviklingslande og at spille en større rolle i ICAO. Så sent som i morges modtog jeg en minister fra en latinamerikansk regering, som jeg forklarede, at vi var til rådighed for de berørte lande for at hjælpe dem med at styrke det tekniske samarbejde på dette område. Jeg håber også, og jeg siger det til Parlamentet, at EU kan indtage en plads som sådan i ICAO for netop at spille en endnu mere afgørende rolle i forbindelse med at øge sikkerhedsniveauerne.
Mine damer og herrer, som konklusion kan jeg sige, at allerede inden de alvorlige ulykker i sommer havde EU gennem forslaget til forordning om passageroplysninger forudset, at det er nødvendigt at give passagerer mulighed for at få kendskab til luftfartselskabets identitet. Jeg håber, at hele teksten, som er blevet styrket af arbejdet i Parlamentets udvalg, hurtigt kan vedtages af Parlamentet og blive godkendt af medlemsstaterne. På den måde kan vi inden årets udgang få oprettet en sort liste på grundlag af kriterier, der er koordineret mellem alle medlemsstaterne. Vi tilbagelægger således en afgørende etape i forbedringen af luftfartssikkerheden. 
Christine De Veyrac,
   De tragiske begivenheder i sommer og det, der skete i morges, pålægger os, som De sagde, hr. kommissær, et egentligt ansvar for hurtigt at vedtage nye foranstaltninger til forbedring af flypassagerers sikkerhed og den information, de får. I modsætning til hvad de nylige ulykker giver grund til at tro, er luftfartssikkerheden ikke blevet forringet i årenes løb, og fly er stadigvæk langt den sikreste transportform i verden. Lad os være realistiske, der eksisterer ikke en nulrisiko.
Den store stigning i lufttrafikken kunne føre til en stigning i antallet af flyulykker og af døde. Visse eksperter forudsiger endog, at der inden 2020 i gennemsnit vil ske en ulykke om ugen. Det er ikke acceptabelt. Vi skal handle hurtigt og effektivt, og det er Parlamentets og EU's pligt at beskytte EU-borgernes sikkerhed bedst muligt. Derfor skal vi ligesom USA afhjælpe de nuværende mangler og oprette et europæisk system, der sideløbende med Organisationen for International Civil Luftfart (ICAO) gør mere for at styrke luftfartssikkerheden.
I det forslag til betænkning, som jeg forelagde for Transport- og Turismeudvalget i tirsdags, opfordrede jeg særlig til at oprette en sort liste på grundlag af objektive sikkerhedskriterier, der skulle gælde i hele EU. Den mest tilfredsstillende løsning for brugeren er kun at offentliggøre én EU-sort liste, som medlemsstaterne ajourfører, men som omfatter hele EU's luftrum uden at angive, hvilken medlemsstat der har truffet foranstaltningen. For at denne liste over sortlistede selskaber kan finde anvendelse i hele EU, skal der, som De sagde, hr. kommissær, udarbejdes kriterier for udfærdigelse af listen på fællesskabsniveau.
Disse fælles kriterier, der skal være baseret på objektive sikkerhedsbetragtninger, skal fastsættes af Kommissionen med bistand fra en gruppe af eksperter fra medlemsstaterne. Ethvert selskab, der er opført på den sorte liste, får flyveforbud i hele EU, for det er utænkeligt, at et selskab kan erklæres for mangelfuldt og lade det transportere passagerer. EU-borgerne skal garanteres det samme sikkerhedsniveau, uanset fra hvilken EU-lufthavn de rejser. Med det foreslåede system kan man styrke koordinationen mellem medlemsstaternes civile luftfartsmyndigheder og lade dem tage initiativ til sikkerhedsforanstaltninger.
Et andet aspekt i betænkningen er forpligtelsen til at informere passagererne om det pågældende luftfartselskabs identitet, og de får rettigheder i visse nærmere fastsatte tilfælde. I øvrigt er det hensigtsmæssigt hurtigt at give Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur (EASA) en ledende rolle i kontrollen af, om internationale luftfartsikkerhedsstandarder og EU-luftfartsikkerhedsstandarder bliver overholdt ved at lade det få ansvar for at udstede sikkerhedscertifikater til selskaber fra tredjelande. Derfor skal Kommissionen foreslå en udvidelse af agenturets ansvarsområder, og det glæder mig at høre Jacques Barrot meddele, at dette forslag bliver stillet i løbet af efteråret. EASA skal ligeledes have mulighed for at overvåge de nationale civile luftfartsmyndigheder, at foretage inspektioner og endog forvalte en europæisk database, som skal omfatte resultaterne af alle medlemsstaternes kontroller af luftfartøjerne.
Til sidst vil jeg sige, at det glæder mig, at det har været muligt at fremskynde afstemningen på plenarforsamlingen om denne betænkning, som oprindeligt skulle have fundet sted i januar, til november. Det betyder, hvis betænkningen forhåbentlig bliver vedtaget under førstebehandlingen, at Rådet (transport) vedtager forordningen på mødet den 5. december, dvs. inden årets udgang. 
Jörg Leichtfried,
   Fru formand, hr. kommissær, fru ordfører, kære kolleger, det er uomtvisteligt, at EU har opnået meget på flysikkerhedsområdet, men det er helt sikkert ikke nok. Alene i august skete der fem flyulykker, og september er næppe begyndt, før der skete noget igen. Dette viste på ny, hvor forfærdelig aktuel disse forhandlinger om Kommissionens forordningsforslag om information af flypassagerer er, men også, hvor tvingende nødvendigt det er med bestemmelser om mere sikkerhed i flytrafiksektoren.
Med henblik på at styrke sikkerheden gik ordføreren langt videre end kommisionsforslaget i sin betænkning om det drøftede forordningsforslag. Jeg vil derfor gerne ønske Dem ganske særligt tillykke med dette betænkningsudkast. Jeg hilser især kravet om en enkelt fælles liste på grundlag af fælles og harmoniserede kriterier velkommen samt det hermed forbundne krav om et flyveforbud for de flyselskaber, som befinder sig på denne liste. De flyselskaber, som ikke overholder de europæiske sikkerhedsstandarder, og som i mange tilfælde beskæftiger sig mere med at tjene penge end med luftfart, skal registreres, hænges ud i offentligheden og sanktioneres.
Her vil jeg godt nævne og hilse det seneste initiativ fra Frankrig og Belgien velkommen, hvor man offentliggør lister med flyselskaber, som hverken må flyve i fransk eller belgisk luftrum. Det viser os endnu en gang, hvor vigtigt harmoniserede kriterier og en fælles liste er. På den franske og belgiske liste forekommer det samme flyselskab f.eks. ikke én eneste gang. På baggrund af den kendsgerning, at europæiske borgere ikke kun rejser inden for EU, er det efter min mening uomgængeligt, at det skal være muligt at inkludere globale flyselskaber på denne liste, da informationsindholdet ellers ikke ville være rigtig effektiv. Passagererne skal informeres om, hvem der varetager transporten, og de skal have en bedre og lettere adgang til informationer om sikkerhedsmangler. Det siger sig selv, at der altid kun skal være én kontaktperson, som står til rådighed, og som er ansvarlig for passagerernes anliggender.
En forordning uden konsekvenser ville imidlertid være virkningsløs. Passagererne skal derfor have mulighed for at drage konsekvenserne heraf. En logisk konsekvens vil være en fortrydelsesret og refundering af billetprisen, men også udbetaling af kompensation. Men det skal også være muligt at gribe til mere drastiske foranstaltninger end flyveforbud. Man kunne således indføre sanktioner imod flyselskaber i form af eksempelvis forvaltningsstraffe, hvis de ikke lever op til deres informationspligt. Det glæder mig, at vi også kan regne med Kommissionens støtte hertil, og at alle her i Parlamentet anerkender, at denne forordning skal gennemføres så hurtigt som muligt.
Paolo Costa,
    Fru formand, kære kolleger, hr. kommissær, jeg har blot to tilføjelser til det, som fru De Veyrac sagde. Hun har på glimrende vis fremlagt sin betænkning i udvalget, og jeg håber, at den bliver vedtaget snarest muligt.
Inden vi gik ind i august måned, var vi formodentlig alle tilfredse med luftfartssikkerhedssituationen i verden og med EU's objektive evne til at være langt fremme på dette område i form af strengere regler end dem, som ICAO kræver på internationalt plan, det europæiske agenturs efterhånden fuldstændige overtagelse af spørgsmål i forbindelse med harmonisering og kontroller af fly og de mere eller mindre nært forestående planer om, at vi også skal beskæftige os med lufttransport- og besætningsorganisationerne.
Flyulykkerne i august 2005 krævede dog, at vi gjorde en hurtigere og mere ambitiøs indsats. Det er et tvingende nødvendigt krav, som vi ikke kan undlade at reagere på, eftersom antallet af ofre hele tiden stiger. Desuden er denne uheldige august måned endnu ikke til ende - tænk blot på den alvorlige flyulykke, der fandt sted i Indonesien i dag.
I betragtning af alt dette er det efter min mening nødvendigt at erkende, at luftfartssikkerhedsområdet - og ikke kun dette område - er af største vigtighed. Det er en målsætning, der skal forfølges uden for mange hindringer med hensyn til de nationale beføjelser, hvilket ikke længere giver nogen mening, og ved at overvinde den relative - og ligeledes meningsløse - langsomhed ved fastlæggelsen af målsætninger og procedurer.
Vi står i en situation, hvor lufttrafikken er i hastig stigning, og det reagerer man på med det udbud, der er til rådighed, idet man anvender en hvilken som helst flytype. Risiciene bliver dog stadig tydeligere. Vi skal handle hurtigt, og vi skal gøre en omfattende indsats. Jeg vil mene, at hvis der i denne debat om EU's fremtid er et kompetenceområde, som tilhører EU, og som helt klart hører til på fællesskabsplan, er det sikkerheden. Det er den vej, vi skal gå, så også medlemsstaterne forstår, at jo før de giver EU beføjelser på dette område, jo bedre er det for alle, og jo bedre en indsats kan vi gøre.
Hvad kan vi gøre nu? Vi kan gennemføre Kommissionens konkrete forslag om i informationsøjemed at underrette passagererne om de flytyper, der reelt anvendes. Dermed får de en yderligere oplysning.
Endelig vil jeg sige, at hvis det med denne betænkning lykkes os at indføre kontrolbestemmelser, som er ens for alle, sikkerhedsstandarder, som er ens for alle, og en sort liste - der er ens for alle - over dem, som ikke opfylder kravene, og som skal anvendes i hele EU efter objektive og gennemsigtige kriterier for opførelse og sletning fra listen, vil vi ændre det, der var et instrument til hjælp for forbrugerne, til et egentligt sikkerhedsinstrument. Vi ved godt, at det ikke er tilstrækkeligt, for Kommissionen skal samtidig gøre rede for den overordnede strategi, den agter at følge. Jeg er sikker på, at Parlamentet - og forhåbentlig også Rådet - vil følge denne strategi, så vi hurtigst muligt kan give de europæiske borgere de svar, de forventer. 
Eva Lichtenberger,
   Fru formand, kære kolleger, i kølvandet på de forfærdelige flyulykker, som vi især var ufrivillige tilskuere til i forrige måned, viste der sig gabende afgrunde, når der f.eks. blev rapporteret om kontrollerne, eller for få gennemførte kontroller eller om kontroller, som blev gennemført af uuddannet personale. Det vakte stor mistillid hos passagererne og i Europas befolkning med hensyn til kvaliteten af flyselskaberne. Denne mistillid, som desværre delvist er berettiget, skal nu elimineres, og det lader sig kun gøre med konsekvente, klare og hurtige foranstaltninger.
Kommissær Barrot sagde, at kontrollerne vil blive tjekket, og at vi også vil opstille fælles kriterier for sorte lister. Det glæder mig meget, og jeg anser dette for at være et helt centralt punkt. Jeg hører allerede forlydender fra medlemsstaterne om, at mange af dem ikke vil være parat til at acceptere fælles europæiske kriterier med den begrundelse, at disse som sædvanlig vil være svagere end de respektive nationale kriterier, og der således igen ville kunne agiteres imod EU og Unionens politik. Det skal vi forhindre med klare, stringente og forståelige kriterier. Det er et af de fundamentale krav i den sammenhæng. Vi skal opnå de højest mulige sikkerhedsstandarder. Det skylder vi passagererne, som stoler på os, og som også skal kunne stole på os.
I mine øjne er det en selvfølge, at tredjelande skal deltage heri. Jeg ved imidlertid godt, hvor vanskeligt det kan være. Det skal dog ikke alene ske på grund af den umiddelbare sikkerhed, men derimod også for at undgå, at der opstår en situation, hvor flyselskaberne opererer under bekvemmelighedsflag, hvilket desværre allerede til dels er sket inden for skibsfarten. Følgelig kan vi ikke tillade, at denne udvikling breder sig til luftfarten, og vi skal derfor gøre alt for at involvere flyselskaber fra tredjelande med henblik på at virke troværdige.
Markedet er blevet uigennemsigtigt for forbrugerne. Vi skal gøre det gennemsigtigt ved hjælp af fælles og klare lister. Vi skal informere forbrugerne om konsekvenserne heraf og udstyre dem med en annulleringsret, for kun på den måde vil flyselskaberne handle hurtigt og effektivt. Efter vores opfattelse står Unionens troværdighed på spil. Beskyttelsen af luftrummet og passagerne skal have allerhøjeste prioritet.
Kyriacos Triantaphyllides,
    Hvor er det tragisk og ironisk, fru formand og mine damer og herrer, at vi i dag taler om flysikkerhed, efter at der i går skete endnu en tragisk ulykke i Indonesien, der kostede mindst 140 mennesker livet.
I anledning af denne hændelse og den alvorlige ulykke, der skete i Grækenland den 14. august, med et fly tilhørende et privat selskab, hvor 121 medmennesker mistede livet alt for tidligt, vil jeg i dag gerne tale om det billede, som har tegnet sig inden for luftfartsbranchen i den seneste tid.
Siden starten af 2005 er der sket seks internationale ulykker, der har kostet næsten 625 mennesker livet. Alene i den sidste måned har 500 mennesker mistet livet i fire ulykker.
For nogle år siden mente den daværende kommissær for transport imidlertid, at luftfartsbranchen havde brug for stabilitet, og foreslog at reducere antallet af nationale luftfartsselskaber i EU. Her ligger desværre det største problem inden for branchen. Kommissionens ihærdige ønske om at liberalisere branchen har medført deregulering og uhæmmet konkurrence, og alt dette går ud over borgernes sikkerhed.
Den nye situation, der opstår med den private kapitals ukontrollerede adgang til markedet og det voldsomme fald i niveauet af de tjenester, der tilbydes, har forringet sikkerhedsniveauet, fordi det koster selskaberne penge.
Det, vi skal gøre, og som hører under vores ansvarsområde, er altså at ændre direktivet om lufttransport og de relevante forordninger, så man ikke sælger ud på sikkerhedsområdet af hensyn til selskabernes fortjeneste. 
Georgios Karatzaferis,
    Fru formand, hr. kommissær, jeg ankom en halv time efter flyulykken i Grammatiko. Som journalist og civilperson nåede jeg meget hurtigt frem. Det var et frygteligt syn. Man kan ikke forestille sig det syn, vi så. Lemlæstede, brændte børn, hele familier var udryddet, en familie mistede fem medlemmer.
Jeg skal overbringe Deres kondolencer. Men er kondolencer tilstrækkeligt? Vil familierne, hvoraf nogle er nære venner, ikke spørge mig, hvad EU har gjort for at forhindre ulykken? Hvilken kontrol I foretager? Hvorfor I ikke har gjort det, I siger, I vil gøre nu, nemlig lave sorte lister, sidste år eller forrige år eller for et halvt år siden?
Var vi nødt til at begræde 121 menneskers død midt i Europa, før I vågnede op? Ved I ikke, at der findes fupflyselskaber i Europa? Ved I ikke, under hvilke omstændigheder charterflyrejser bliver gennemført? Ved I ikke, at Tyrkiet krænker Athens FIR med krigsfly, og at man er i konstant fare, når man flyver dertil? Ved I ikke alt dette?
Alligevel lukker I de statsejede selskaber. Folk har tillid til Alitalia, Lufthansa og de store selskaber. Og nu lukker I Olympic Airways, fordi det angiveligt får støtte fra den græske stat og derfor ikke konkurrerer med fupselskaberne.
Men vi har tusindvis af øer, hvor mange af dem har lufthavne. Hvem skal flyve dertil om vinteren? Hvilket fly? I vil ikke give støtte til det fly, der skal flyve dertil, til de mennesker, som er afskåret fra forbindelser til hovedstaden. Det giver vi støtte til. Og netop fordi vi hjælper Olympic, lukker I selskabet og påtvinger os sådanne selskaber med instrukser om at slå flere mennesker ihjel.
Det er den tankegang, der hersker i EU.
Her vil vi gerne have nogle svar. Nu vil vi have nogle svar om flysikkerhed. I siger, I har sendt eksperter ud. Sendte I eksperter i flysikkerhed ud? Der var ikke nogen på ulykkesstedet. I siger, de tog til Cypern. Der kom ikke nogen. Og de, der kom, jeres egne folk fra jeres eget tilsyn, fortalte os, at de ikke kender ret meget til Piper og Cessna.
Hvem er så de eksperter? Nu skal sandheden frem. Vi er her for at beskytte Europas borgere mod ulykker og ikke for at holde mindehøjtideligheder bagefter. Det er en forbrydelse mod befolkningerne. 
Ioannis Kasoulides (PPE-DE ).
   - Fru formand, jeg tager ordet som medlem af Europa-Parlamentet fra Cypern, der blev ramt af den seneste flyulykke. Offentligheden i Cypern er dybt ramt og påvirket af den kendsgerning, at 121 personer har mistet livet, heriblandt mange børn, og hele familier er blevet udryddet.
Offentligheden i Cypern - og jeg tror det gælder hele resten af Europa - kræver, at man ikke begrænser de undersøgelser, der foretages for at finde frem til ulykkernes årsager. Der bør gøres en indsats for at placere ansvaret, hvor det hører til, under fuld åbenhed og uden lange tidsforsinkelser.
Hr. kommissær, jeg opfordrer Kommissionen til ikke at tøve med at afdække mangler og utilstrækkeligheder og ulovligt sløseri og heller ikke at tøve med at udstede de nødvendige anvisninger for at rette op på alle de dårlige tekster. Jeg glæder mig over Deres tilstedeværelse her i dag, som viser Deres engagement, og glæder mig ligeledes over de foranstaltninger, De har kundgjort.
Vi kan i EU indføre højere standarder og give kontrol og forebyggelse en stærkere rolle, samtidig med at vi, uden at gå imod liberalisering af luftrummet, tror, at denne liberalisering kræver ekstra kontrol fra de nationale civile luftfartsmyndigheders side, men også ekstra kontrol fra Kommissionens side af medlemsstaternes nationale civile luftfartsmyndigheder. 
Willi Piecyk (PSE ).
   - Fru formand, det er rigtigt, at august 2005 var en sort måned for den civile luftfart, og det er godt, at vi beskæftiger os med flysikkerheden igen. Som kommissæren sagde, skal Europa ikke starte med at genopfinde den dybe tallerken, hvilket de kolleger, som ikke fulgte forhandlingerne, skal have at vide. Det skal nødvendigvis siges, at Kommissionen allerede fremlagde den foreliggende forordning, før ulykkerne skete. Det er imidlertid åbenlyst, at det kun er talen, som har hans interesse, mens selve sagen kun har sekundær betydning.
Formålet med vores arbejde skal være at sikre EU-borgerne, især flypassagererne, enhver tænkelig form for sikkerhed. Omvendt betyder dette, at flyselskaber, som ikke tager emnet sikkerhed alvorligt, intet har at søge i det europæiske luftrum. Det er derfor vigtigt, at vi forhandler om den foreliggende forordning om flyselskaber så hurtigt og seriøst som muligt, hvilket ordføreren også forklarede. Det er aldeles glimrende forslag, og hvis vi alle forener kræfterne, vil vi virkelig meget hurtigt - under førstebehandlingen - kunne blive færdige med det. Vi etablerede Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur, der skal garantere et højt sikkerhedsniveau, men som også skal have beføjelser til fly fra tredjelande. Det er naturligvis nødvendigt med en liste over de sorte får, én sort liste - og ikke 25 lister, men derimod én liste med fælles kriterier.
Jeg har allerede et kriterium. I sidste uge skete der følgende: En pilot fra flyselskabet FlyAir vendte tilbage til Paris-Orly med en defekt maskine. Men i stedet for at rose piloten, fyrede flyselskabet ham. Det betyder, at vi allerede har en kandidat til den sorte liste, og jeg håber virkelig, at Kommissionen vil tage sig af denne sag.
Hr. kommissær, De bør have med i Deres overvejelser, at det måske ville være hensigtsmæssigt at tage lidt hårdere fat på billigflyselskaberne, også af sikkerhedsmæssige årsager, end det har været tilfældet tidligere. Ellers er vi sammen slået ind på den rette vej. 
Dirk Sterckx (ALDE ).
   - Fru formand, De har allerede vores støtte til den omhandlede europæiske liste og europæiske kriterier, således at De hurtigt kan gribe ind, hvis noget går galt. Men lad os prøve at se, hvilke forskrifter vi allerede har. Direktivet om kontrol med fly fra tredjelande er kun et år gammelt. Det blev vedtaget i 2004 og er endnu ikke trådt i kraft. Luftfartsagenturet har kun eksisteret i tre år. Og de forslag, De nu stiller, burde egentlig have været afklaret på daværende tidspunkt, hvor Kommissionen havde indarbejdet en række punkter i sine forslag. Mange af dem blev imidlertid forkastet, som oftest af medlemsstaterne. De vil således ikke møde modstand fra vores side, hvis De stiller krav om, at såvel agenturet som EU, og i særdeleshed Kommissionen, bør spille en større rolle.
Det er i øjeblikket ikke politisk korrekt at sige, at medlemsstaterne bør lade deres nationale strategi være underordnet Kommissionens og Det Europæiske Luftfartsagenturs koordination og kontrol. Af hensyn til borgernes interesser bør vi imidlertid vedblive med at påpege dette. Jeg tror ikke, De vil møde modstand fra Europa-Parlamentets side, hvad det synspunkt angår, men jeg håber, at medlemsstaterne denne gang vil være mere imødekommende. Jeg håber, at fru De Veyracs forslag bliver godkendt af Rådet inden udgangen af 2005, og at vi ikke endnu en gang skal vente i syv år, sådan som det var tilfældet med SAFA-direktivet, som blev fremlagt i 1997 og først blev godkendt i 2004. Det ønsker vi ikke gentaget! Det er påtrængende nødvendigt, at vi inden årets udgang får udarbejdet den sorte liste og alle kriterier. 
Roberto Musacchio (GUE/NGL ).
   - Fru formand, kære kolleger, sikkerhed er en vigtig del af den ret til bevægelighed, som vi skal sikre. Derfor har vi altid protesteret imod de liberalistiske politikker, som i de senere år i stadig større grad har gjort transport til en vare.
Disse politikkers konsekvenser for sikkerheden og for selve retten til bevægelighed bør i høj grad påpeges, og efter vores mening er de negative og bekymrende. At ændre retning betyder, at der i strategien skal være fokus på rettigheder og ikke blot på profit. Det er nødvendigt med regler, kontrol og investeringer.
Fundamental er også arbejdstagernes rolle i transportsektoren. Den kan vise sig at være af afgørende betydning, når det gælder om at sikre overholdelsen af passende standarder. Gode fagforeningsforbindelser er ikke blot uundværlige for overholdelsen af arbejdstagernes rettigheder, men også som sikkerhed for alle borgerne.
I den forbindelse vil jeg gerne gøre Parlamentet opmærksomt på et alvorligt forhold, nemlig den diskrimination, som luftfartsmedarbejdernes mest repræsentative fagforening i Italien er udsat for, eftersom Alitalias ledelse udelukker den fra at deltage i forhandlingerne. Det er endnu mere alvorligt, fordi der er tale om en virksomhed som Alitalia, der for os har en strategisk betydning, som vi gerne vil understrege.
Der er en grundlæggende regel, som bør slås fast, nemlig at kun et "godt" arbejde skaber en "god" og sikker transport. 
Etelka Barsi-Pataky (PPE-DE ).
   Begivenhederne har overvældet lovgiverne. Borgerne i Europa forventer med rette, at vi reagerer hurtigt og fleksibelt på de seneste begivenheder. Derfor støtter jeg forslaget om, at man opretter en fællesskabsliste, således at de europæiske borgere bliver gjort opmærksomme på luftfartsselskaber, der ikke opfylder sikkerhedskravene. Jeg støtter forslaget om, at en fællesskabsliste skal oprettes på grundlag af fælles kriterier. Jeg opfordrer kraftigt til, at denne lovgivning udformes og gennemføres så hurtigt som muligt.
Der er allerede blevet angivet en lang række grunde, og jeg vil gerne tilføje endnu en grund. I den seneste tid er et antal uofficielle lister f.eks. dukket op i et stort fransk dagblad og på internettet. Dette kan have konsekvenser, der er vanskelige at forudsige: Flypassagerernes tillid undermineres, og disse lister giver anledning til misfortolkninger og til misinformation. Det er sket, at navnene på en række godkendte, nationale flyvekontrolorganer og luftfartsselskaber, der garanterer ordentlige sikkerhedsstandarder, ligeledes er blevet optaget på den liste, der blev offentliggjort af dagbladet. Dette er en uacceptabel fremgangsmåde. Jeg opfordrer derfor kraftigt til, at lovgivningen træder i kraft umiddelbart efter vedtagelsen, og at der for overgangsperioden fremlægges forslag vedrørende de lister, som landene måtte have til hensigt at offentliggøre officielt på nationalt plan. Jeg glæder mig over Kommissionens forslag om at udvide Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagenturs kompetenceområde, og over at man ønsker at fremskynde lovgivningsprocessen. 
Marta Vincenzi (PSE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, kære kolleger, det var mig en fornøjelse at lytte til Dem, og jeg går ind for Deres forslag om at oprette en europæisk sort liste, ligesom jeg er enig i fru De Veyracs forslag, der i øjeblikket bliver drøftet i Transport- og Turismeudvalget.
Efter min mening er det væsentligt at fastlægge kontrolstandarder, og på det punkt skal vi gøre en kraftig indsats. Uden at gentage alt det, som de andre parlamentsmedlemmer allerede har sagt, vil jeg dog gerne tilføje, hr. kommissær, at jeg håber, at alt dette virkelig bliver en del af udsigterne til en bedre strategisk indfaldsvinkel, så Europa - også via luftfartssikkerheden - bliver en global aktør på den internationale scene.
Hvis man ser på hyppigheden af ulykker i de forskellige områder af verden, er det ikke tilfældigt, at selv om der stadig er meget, der skal gøres, er det USA, Europa, Japan og Australien, som fremviser de bedste resultater, mens Afrika, Latinamerika og Caribien tegner sig for de dårligste. Der er naturligvis tale om et problem med flyene, men også og ikke mindst med lufthavnene, eftersom flyenes resultater afhænger af ledelsens og de ansvarlige luftfartsmyndigheders holdning til sikkerheden. Et fly fra Den Persiske Golf eller Asien, som opererer i et relativt rigt brugerområde, sætter med andre ord større ressourcer af til sit eget luftfartsselskabs sikkerhed.
I en sådan situation mener jeg, at Europa bør være i stand til at forsvare sine egne luftfartsselskaber fra en stadig stærkere konkurrence og konkurrere på at højne sikkerhedsniveauet og ikke på at forringe det. 
Marie-Noëlle Lienemann (PSE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, da det blev besluttet at liberalisere lufttrafikken, var vi mange, der forudsagde det, der desværre sker i dag, nemlig at sikkerheden forringes, og at der opstår højrisikoselskaber, som er en slags modstykke til systemet med bekvemmelighedsflag på søtransportområdet.
Det haster under alle omstændigheder med at indføre regler, og det er desværre ikke første gang, at Parlamentet kræver det. Men medlemsstaterne har ofte vendt det døve øre til. Jeg vil fremhæve fire krav. Det første er regler for forbud mod højrisikofly og -selskaber og endog indførelse af forhåndstilladelser til at lette og lande i EU. Det andet krav er en styrkelse af kontrollernes antal og kvalitet. Det tredje er en forpligtelse til at informere brugerne og til gennemsigtighed. Og endelig det fjerde krav, som Kommissionen forhåbentlig tager med. Det drejer sig om bedre beskyttelse af ansatte, som modsætter sig deres selskabs risikable praksis, og som også skal have ret til at nægte at udføre deres arbejde.
Der har skullet adskillige tragedier til for at få medlemsstaterne til at offentliggøre sorte lister. Jeg tror, at alle her er enige om, at de sorte lister skal være europæiske, og at hver gang en medlemsstat beslutter at forbyde et luftfartsselskab, kan de andre medlemsstater automatisk håndhæve det samme forbud. Jeg mener imidlertid, at man skal gå længere og indføre et egentligt princip om tilladelse, med hvilket EU navnlig sammen med Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur kan slå fast, om selskabet og det anvendte fly er i overensstemmelse med EU's sikkerhedsregler eller ej. Jeg understreger dette punkt, for der er mange muligheder for at omgå det ved at skifte navn og status, også selv om der oprettes sorte lister.
Til sidst vil jeg fremhæve nødvendigheden af at mobilisere medlemsstaterne, for det er ofte Parlamentet og Kommissionen, som i fællesskab har forsøgt at forbedre situationen. Jeg håber, at de uacceptable og forfærdelige tragedier, som vi har været vidne til, må være en lærestreg for lederne i de europæiske lande. 
Inés Ayala Sender (PSE ).
   - Fru formand, jeg vil indlede med at give udtryk for vores dybtfølte kondolence og medfølelse med ofrenes familier og venner og særlig nævne Eva María Gonzalo Torrellas, der døde i den ulykke, der fandt sted i Peru den 23. august. Hun var en ung pige fra Tarazona i min region, der arbejdede i London, og som var taget på ferie i Peru.
Jeg vil også gerne give udtryk for fortvivlelsen over de ulykker, der har fundet sted i år, og som med et slag udraderer de fremragende resultater fra 2003 og 2004, og som, selv om de ikke dementerer den kendsgerning, at flysektoren er en af de sikreste, sætter alvorligt spørgsmålstegn ved og tvinger os til at finde ud af, hvordan vi kan pålægge et retsgrundlag og kontroller og grænser for globaliseringen, så den ikke bliver til en uigennemsigtig proces med voksende usikkerhed og frygt, halve sandheder og handels- og flagkrige. 
Det haster derfor med at sikre det, som mange af vores borgere har opfattet som en frydefuld erobring, nemlig folkeliggørelsen og demokratiseringen af muligheden for at rejse langt væk for at besøge deres kære, for at arbejde eller for at lære anderledes steder og kulturer, som beriger os, at kende. Derfor er det nødvendigt at arbejde hurtigt og effektivt, og i denne forbindelse hilser jeg med tilfredshed og håb de forbedringer, der foreslås i forordningen om information af passagererne. Derudover gentager vi også vores positive indstilling til fastsættelse af fælles kriterier for udarbejdelse af en europæisk sortliste med størst mulig gennemsigtighed og offentlighed, og som desuden er ensartet og tjener til at supplere ICAO's forbedringsforslag. Det gik meget godt i forbindelse med , inden for et andet aktionsområde, og endda i forbindelse med forbedringerne inden for ICAO, og derfor foreslår vi dette og håber, at Kommissionen også kan opnå dette for luftfartssikkerheden.
Men der er nogle vigtige spørgsmål. Når først vi har fastsat reglerne, skal vi anvende dem, og her åbner der sig nogle meget vigtige spørgsmål på det sociale område. Hvad vil der ske med uddannelsen af besætningen, der har vist sig at være afgørende for at undgå ofre i en ulykke som den i Toronto? Hvad sker der med den tillid og de garantier, vi skal give piloterne, der er de største sikkerhedseksperter, og som ofte bliver straffet af deres selskaber? Hvad sker der med de tekniske revisioner og inspektioner, som ofte ikke engang finder sted i vores medlemsstater, men i tredjelande, og selv når det gælder store nationale luftfartsselskaber?
Det er nødvendigt at få afklaret alt dette, så vores arbejde kan tjene som en hyldest til ofrene, og så denne slags ulykker ikke finder sted igen. 
Stavros Lambrinidis (PSE ).
   - Fru formand, vi kender stadig ikke de præcise årsager til de tragiske flyulykker, der er sket inden for de seneste måneder. Under alle omstændigheder skyldes de tilsyneladende ikke terrorhandlinger og terrorangreb, som vi i de seneste måneder har været fuldt optaget af at afværge. Tværtimod ser det ud, som om det er en dødelig kombination af menneskelige og mekaniske fejl, der har forårsaget disse ulykker.
Derfor vil jeg opfordre Kommissionen til øjeblikkeligt at udvide sin uafhængige undersøgelse til en undersøgelse af alle europæiske luftfartsselskaber inden for yderligere to områder.
For det første det meget alvorlige spørgsmål om den udvidelse af personalets arbejdstider, både personalet i luften og på jorden, som er sket de seneste år, og som med sikkerhed påvirker flysikkerheden.
For det andet forholdet mellem flyvetider og vedligeholdelsestider for de enkelte selskabers fly, og hvordan det har udviklet sig gennem de seneste år, da jeg også mistænker det for at gå ud over sikkerheden.
Hr. kommissær, mennesker kommer forud for fortjeneste. Selv om man i Europa desværre har tendens til at glemme dette på mange områder af hensyn til den frie konkurrence, er det på tide, at man bliver mindet om det i hvert fald på de områder, hvor der er menneskeliv på spil. Og vi må ikke vente med at handle, til tragedierne er sket. Vi skal handle, før de sker.
Jacques Barrot,
    Fru formand, tillad mig først at glæde mig over kvaliteten af denne forhandling og den måde, Parlamentet har stået sammen på. Det vil hjælpe os med at gøre hurtigere fremskridt i forbindelse med forbedringen af luftfartssikkerheden.
Vi har for øvrigt været fremsynede, da det var i februar, at jeg foreslog Kommissionen at vedtage dette forslag til forordning om passagerers rettigheder, som fastsatte, at medlemsstaterne skulle være forpligtet til at give alle tilgængelige oplysninger om tvivlsomme selskaber. Dette udgangspunkt blev i april fulgt op af en principaftale mellem medlemsstaterne. Men begivenhederne i sommer har vist, at det er nødvendigt at gå ud over det, som medlemsstaterne var blevet enige om. Jeg kontaktede selv medlemsstaterne med henblik på at udarbejde fælles kriterier, og jeg kunne endnu ikke overbevise dem helt. Jeg vil takke Parlamentets Transport- og Turismeudvalg, og særlig fru De Veyrac, for deres udmærkede arbejde. Vi kan nu forhåbentlig anvende kontrolstandarder, således at et forbud i en medlemsstat gælder for hele EU, og endog på kommissionsniveau om nødvendigt tilføje et mangelfuldt selskab til den sorte liste. Fru De Veyrac har også nævnt alle de oplysninger, som på EU-plan bliver meget mere betydningsfulde, og som vil gøre det muligt at handle meget mere effektivt.
Formanden for Transport- og Turismeudvalget, hr. Costa, som jeg også takker, har opfordret Kommissionen til at forklare sin helhedsstrategi. Jeg står til rådighed for udvalget for at forklare alle elementer i denne strategi såsom tredjelandes fly, den forordning, som De skal vedtage, Safa-direktivet, som skal gennemføres i national lovgivning senest i april 2006, og endelig det nye forslag til forordning, som jeg forelægger for Kommissionen sidst i september om at tilføre Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur yderligere beføjelser. Denne strategi skal beskrives så tydeligt som muligt, og jeg vil bestræbe mig på, at det sker. Det er ved hjælp af en helhedsstrategi, at vi opnår de nødvendige resultater, og - vil jeg gerne understrege - at vi kan lægge pres på alle luftfartsselskaber, således at de virkelig går med til at deltage i den øgede indsats for at gøre lufttrafikken mere sikker.
Særlig hr. Piecyk har fremhævet, at vi har talt om at lempe restriktionerne. Vi må imidlertid ikke glemme, at den øgede konkurrence har betydet et vist fald i priserne, hvilket har åbnet flytransporten for unge mennesker og for personer med beskedne midler. Flytransporten er blevet demokratiseret som følge af konkurrencen. Der kan imidlertid selvfølgelig kun være konkurrence på dette område, hvis der indføres strenge og klare regler. Jeg takker Parlamentet for dets bistand til, at denne forordning kan træde i kraft og blive mere konkret.
Hr. Sterckx nævnte også tredjelande. Hvorfor har det taget så lang tid? Medlemsstaterne har faktisk meget ofte klamret sig til deres nationale kompetencer og har haft svært ved at acceptere en vis overførsel af kompetencer til fællesskabsplan. Nu har vi draget lære af det, og Parlamentet og Kommissionen skal fremover kunne overbevise, gennemføre at overbevise medlemsstaterne om, at det er strengt nødvendigt med EU-kompetencer, ikke blot for at fratage dem nationale kompetencer, men for at kontrollere, at disse nationale kompetencer bliver udøvet med de nødvendige midler og den nødvendige beslutsomhed. Således kan vi oprette et europæisk luftfartssikkerhedsrum.
Nogle parlamentsmedlemmer har også nævnt problemet med personale. Det nye forslag til forordning, som jeg vil stille, kommer også til at omfatte bestemmelser, som giver Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur lov til at beskæftige sig med flybesætninger, piloter, uddannelse af piloter og flyplaner, således at man kan give besætningen både den nødvendige uddannelse og bemyndigelse til at justere flyplaner og undgå, at de anmodes om at gøre noget, der er lidt eller slet ikke foreneligt med sikkerheden.
Mine damer og herrer, det er det grundlag, som vi nu med det samme skal arbejde videre på, som mange har understreget, for vi kan ikke længere over for EU-borgerne udvise manglende beslutsomhed på dette område, hvilket ville være forkasteligt. Jeg takker oprigtigt alle medlemmer af Parlamentet, som har villet deltage i denne debat, og jeg ser allerede heri et forvarsel om en kvalitetslovgivning, som hurtigt burde kunne vedtages, således at vi er operationelle ved årets udgang. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A6-0212/2005) af Barsi-Pataky for Udvalget om Industri, Forskning og Energi om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om gennemførelse af etablerings- og ibrugtagningsfasen samt driftsfasen af det europæiske program for satellitbaseret radionavigation (KOM(2004)0477 - C6-0087/0156(COD)).
Jacques Barrot,
   Fru formand, mine damer og herrer, den 14. juli 2004 vedtog Kommissionen et forslag til forordning om gennemførelse af etablerings- og ibrugtagningsfasen samt driftsfasen af det europæiske program for satellitbaseret radionavigation. De skal drøfte dette forslag om lidt. Jeg vil takke Parlamentet for at have støttet Galileo-programmet fra begyndelsen. Jeg takker særlig fru Barsi-Pataky for hendes udmærkede betænkning og for også at have støttet Galileo-programmet med stor klogskab.
Vi vil i EU indføre det første satellitbaserede positionerings- og navigationssystem i verden til civile formål. Projektet indgår i EU's vækststrategi, som Det Europæiske Råd fastsatte i Lissabon i 2000. Det er virkelig det første store europæiske industri- og rumprojekt. Det er en teknologi, hvor udviklingen og anvendelsen sker hurtigt. Den kapacitet, der er udviklet som led i dette program, betyder også, at EU får en førende stilling, der gør det muligt at nyde godt af det, der tegner til at blive den store teknologiske revolution efter it- og telekommunikationsrevolutionen.
Programmets udviklingsfase forløber normalt. Den første forsøgssatellit skal opsendes i december 2005. Derefter følger konstruktionen og opsendelsen af de første fire satellitter i Galileo-konstellationen. Den nuværende udviklingsfase bliver efterfulgt af etablerings- og ibrugtagningsfasen og derefter driftsfasen. Systemet tages gradvist i brug mellem 2008 og 2010.
De institutionelle rammer for etablerings- og ibrugtagningsfasen samt driftsfasen er meget forskellige fra rammerne i udviklingsfasen. I disse to faser overlades konstruktionen og derefter forvaltningen af systemet til en privat koncessionshaver, der arbejder under kontrol af Tilsynsmyndigheden, der er et fællesskabsagentur oprettet ved Rådets forordning af 12. juli 2004, og som skal fungere som licensgivende myndighed. Koncessionsløsningen syntes at være den mest hensigtsmæssige måde at sikre, at programmet bliver vellykket inden for rammerne af et offentligt-privat partnerskab.
Formålet med det stillede forslag er at sikre fællesskabsfinansieringen af Galileo-programmet i etablerings- og ibrugtagningsfasen samt i driftsfasen. Ifølge forslaget skal EU afsætte et beløb på 1 milliard euro for den periode, som de nye finansielle overslag for 2007-2013 omfatter. Dette beløb overføres til Tilsynsmyndigheden, der anvender det i overensstemmelse med bestemmelserne i Rådets forordning af 12. juli 2004. I øvrigt forankrer forslaget programmet i en særlig retsakt, der er i overensstemmelse med det fremtidige europæiske rumprogram, og som i videst mulig udstrækning sikrer en sund økonomisk forvaltning.
Der skal oprettes en selvstændig budgetpost for programmets etablerings- og ibrugtagningsfase samt driftsfase af tre grunde. For det første har Galileo-programmet nu nået en moden fase. Det rækker langt ud over Kommissionens sektorpolitikker. For det andet pålægger aktiviteternes størrelse et krav om gennemsigtighed og budgetdisciplin samt omhyggeligt tilsyn. For det tredje skal de institutionelle rammer og budgetrammen være klar og sammenhængende i koncessionshaverens øjne, til hvem EU stiller lignende krav om gennemsigtighed og sammenhæng.
Jeg understreger, at finansieringen af Galileo-programmet via EU-budgettet bliver tidsbegrænset. De kommercielle indtægter fra driften af systemet skal på sigt sikre den økonomiske ligevægt. Jeg gør opmærksom på, at flere tredjelande, f.eks. Kina, Israel, Indien og Ukraine, planlægger at deltage i programmet. Jeg kan tilføje, at Kommissionen sørger for, at der i den fremtidige koncessionsaftale tages højde for godtgørelse af de offentlige midler, hvis koncessionshaverens overskud overstiger en bestemt grænse.
Til sidst vil jeg sige, at forslaget til forordning opfylder kravene til en hensigtsmæssig gennemførelse af programmets etablerings- og ibrugtagningsfase samt driftsfase, til sikring af en sund økonomisk forvaltning og behovet for et stort europæisk projekt, der har nået en moden fase.
Fru formand, mine damer og herrer, det er, hvad jeg ønskede at sige. Jeg håber meget, at Parlamentet vil følge i fru Barsi-Patakys spor og give os al den støtte, som dette store projekt kræver. Det vil uden tvivl tilføre EU mange teknologiske succeser og vil gøre det muligt at skabe mange job som følge af de mange anvendelsesmuligheder. 
Etelka Barsi-Pataky (PPE-DE ),
   Europa-Parlamentet har fulgt udviklingen af det satellitbaserede radionavigationssystem Galileo fra starten, og gennem dets involvering i lovgivningsprocessen har Parlamentet været med til at realisere det og give det form. På grundlag af Galileo-programmet vil der blive skabt en infrastruktur i EU, man med rette kan kalde et fuldt ud europæisk projekt. Denne nye, globale infrastruktur adskiller sig fra tidligere strukturer (GPS - og GLONASS-systemerne), idet det er blevet udviklet til civile og kommercielle (og ikke militære) formål, og således er blevet et fællesprojekt for alle de 25 medlemsstater.
Den påtænkte lovgivning vedrører finansieringen af etablerings- og ibrugtagningsfasen og den indledende driftsfase i perioden 2007-2013. Vi kunne selvfølgelig have optaget denne forordning på plenarmødets dagsorden, efter at der var opnået enighed om de finansielle overslag. Der er følgende årsager til, at vi ikke gjorde det. Galileo er et offentlig-privat partnerskabsprojekt med såvel fællesskabsfinansiering som privat finansiering og med en koncessionshaver. Forhandlingerne om koncessionsaftalen er blevet indledt, og jeg mente derfor, at Parlamentet burde træffe alle de afgørelser, som Parlamentet ønsker, at der tages hensyn til under forhandlingerne.
1. Det er vigtigt, at Parlamentet i sin udtalelse angiver, at Parlamentet støtter medtagelsen af et bidrag på 1 milliard euro som en særlig budgetpost i de finansielle overslag.
2. Fællesskabet vil ikke kun yde finansiel støtte til projektet, men vil også tillade, at koncessionshaveren beholder indtægterne fra licenserne og andre tilknyttede rettigheder.
3. Parlamentet henstiller, at Egnos-programmet, en forløber for Galileo-programmet, integreres hermed, således at det er kompatibelt med det amerikanske GPS-system (næsten et markedsføringsmæssigt tiltag).
4. Parlamentet forventer, at koncessionsaftalen vil indeholde en overskudsdelingsordning (selvfølgelig fra det tidspunkt, hvor projektet begynder at give afkast).
5. Eftersom det er et offentlig-privat partnerskabsprojekt, er Parlamentet indstillet på at stille finansielle garantier og at dele ansvaret, herunder erstatningsansvaret (men selvfølgelig først, efter at Parlamentet er blevet bekendt med koncessionsaftalens indhold og har haft mulighed for at drøfte spørgsmålet).
6. Af hensyn til programmets vellykkede gennemførelse forventer Parlamentet, at iværksætterne af Galileo-programmet overholder tidsfristerne. Parlamentet vil kontrollere og overvåge dette kontinuerligt i forbindelse med de årlige budgetdrøftelser.
7. Parlamentet støtter, at forskning i GNSS-systemet for satellitbaseret navigation inkluderes i det syvende rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling, og henstiller samtidig, at udviklingen af Galileo-brugerapplikationer inkluderes i rammeprogrammet for konkurrenceevne og innovation, især med inddragelse af små og mellemstore virksomheder.
8. Parlamentet glæder sig især over, at projektet gennemføres som et offentlig-privat partnerskabsprojekt. Idet dette er det første partnerskabsprojekt i EU, henstiller Parlamentet imidlertid, at det undtagelsesvist bør have observatørstatus i Tilsynsmyndighedens bestyrelse uden gennemførelsesopgaver. Denne henstilling blev også fremsat af Parlamentet i den forrige valgperiode, og jeg vil gerne understrege over for mine kolleger, at Kommissionen ikke er enig på dette punkt. Betænkningen blev også drøftet i Budgetudvalget og Transport- og Turismeudvalget. Deres holdninger er indarbejdet i betænkningen. Jeg vil gerne understrege, at jeg stiller et mundtligt ændringsforslag i morgen efter aftale med Budgetudvalget, og "skyggeordførerne" er allerede bekendt hermed. Dette ændringsforslag er af teknisk karakter og vedrører tilbagetrækningen af angivelsen af 2004 som referenceår.
Jeg ønsker at udtrykke min glæde over denne fremragende mulighed for samråd og samarbejde med Kommissionen. Afslutningsvis ønsker jeg at meddele Parlamentet, at Udvalget om Industri, Forskning og Energi har drøftet betænkningen flere gange, og at den blev vedtaget enstemmigt under udvalgets møde i juni. 
Den Dover (PPE-DE ),
   Fru formand, jeg har arbejdet i Budgetudvalget i mange år som Det Forenede Kongeriges Konservatives talsmand. Jeg er for nylig flyttet over i Udvalget om Industri, Forskning og Energi, og jeg har også været medlem af Transport- og Turismeudvalget i mange år. Så selv om jeg undskylder, at hr. Lewandowski ikke kan deltage i debatten, ønsker jeg at give forslaget vores fulde opbakning.
De første år var vi forbeholdne. Vi mente ikke, det amerikanske system havde brug for et europæisk alternativ. Men briterne og Det Konservative Parti er blevet omvendt. Jeg synes, at ordføreren og kommissæren har udvist en prisværdig konstruktiv holdning i denne sag, som er ekstremt vigtig på grund af den merværdi, Europa tilføjer. Vi har indtil nu gjort store fremskridt, og alle 25 lande bør trække på samme hammel, så projektet bliver en succes i fremtiden.
Jeg beundrer også de fortræffelige kontrolbestemmelser forordningsforslaget indeholder. Parlamentet og Rådet skal på alle stadier overbevises fuldt ud om, at det er de rigtige foranstaltninger, der træffes, og demokratisk kontrol og gennemskuelighed er tidens løsen.
Jeg finder det især positivt, at man inddrager de små og mellemstore virksomheder, fordi de betragter dette som en kolossal mulighed for at øge deres teknologiske viden i kommercielt øjemed og supplere det meget store teleselskab, der skal levere den overordnede supervision. Jeg tilslutter mig også den metode, de er udpeget efter. Den gav anledning til nogle uoverensstemmelser på daværende tidspunkt, men resultaterne har været positive.
Jeg håber, projektet bliver en succes. Jeg håber, at vi vil kunne sikre, at den demokratiske kontrol til stadighed indtager en fremtrædende plads, og at alle finansielle garantier fra Rådets eller Parlamentets side respekteres fuldt ud. 
Nikolaos Vakalis,
    Fru formand, jeg glæder mig også over Kommissionens forslag og fru Patakys betænkning. Jeg er desuden optimistisk og tror, at dette enestående europæiske projekt, der fører os hen imod de to næste faser af Galileo-programmet, vil kunne bringe hele det operationelle potentiale frem.
Jeg vil dog alligevel tillade mig at komme med en kritik. I vedtægten for det fælles Galileo-tiltag, som fortsætter frem til maj 2006, blev der indført en mulighed for, at virksomheder i den vestlige sektor kunne investere i dens kapital med 5 millioner euro for store virksomheder og 250.000 for små og mellemstore. 
Dette blev tilsyneladende vedtaget for at give den oprindelige politiske aftale mellem de to medlemmer af administrationen, Det Europæiske Fællesskab og Den Europæiske Rumorganisation, en slags virksomhedsform. En virksomhedsform, som angiveligt skulle kunne tiltrække privat kapital. Desværre er ingen virksomheder overhovedet gået ind i Galileos kapital. Dette var dog naturligt, og hvad der kunne ventes, da der ikke har været nogen incitamenter til en sådan deltagelse.
Således har vi tilsyneladende et problem, når vi går fra ord til handling med hensyn til samarbejde mellem den offentlige og private sektor. Jeg vil opfordre Parlamentet til at se nærmere på denne svaghed og kontrollere Kommissionen i denne henseende. 
Norbert Glante,
   Fru formand, hr. kommissær, kære kolleger, jeg vil naturligvis gerne rette en ganske særlig tak til min kollega, fru Barsi-Pataky, som jeg arbejdede rigtig godt sammen med. Jeg har haft kendskab til dette emne i flere år og har ofte beskæftiget mig med dette. Fru Barsi-Pataky tilegnede sig forbløffende hurtigt viden herom og havde et meget åbent og gennemsigtigt samarbejde med skyggeordføreren. Resultatet heraf var en ekstrem ensidig afstemning - uden modstemmer - i Industriudvalget. Denne afstemning viser imidlertid også, at Parlamentet stadig bakker op om projektet, selv om der er betænkeligheder her og der.
At købe et projekt, et apparat eller et system er en ting, men det er lige så vigtigt at kunne udvikle systemer selv og fremme sin egen teknologi. Det er efter min mening det vigtigste i dette projekt.
Det civile projekt i EU skal som sagt etableres i et offentligt-privat partnerskab, og ifølge eksperterne vil det betyde 150.000 nye arbejdspladser. Rent undtagelsesvis tror jeg faktisk på denne prognose. Det kan meget vel tænkes, at de har ret i deres prognose, hvis det lykkes os at få projektet op at køre relativt hurtigt, at generere applikationer og producere denne løsning i Europa i stedet for at importere den. Hvis forudsigelserne skal holde stik, skal vi simpelthen lykkes med det.
Europa har mulighed for at oprette dette projekt med de 3,5 milliarder, som for en tredjedels vedkommende skal komme fra de offentlige kasser og for totredjedeles vedkommende fra private investorer. Jeg tror på, at når først projekterne og koncessionsaftalerne foreligger, vil finansieringen også falde på plads. Det er selvfølgelig vigtigt, at vi stiller de offentlige midler til rådighed. Og det er efter min mening lidt af en fælde, for Rådet har indtil nu ikke kunnet blive enige om de finansielle overslag, og et punkt i de finansielle overslag er naturligvis også en milliard til det foreliggende projekt.
Vi har allerede lavet vores hjemmearbejde, men hvis det ikke lykkes for Rådet at stille disse midler til rådighed inden årets udgang og dermed sikre en finansiering heraf, vil koncessionsaftalen ikke kunne underskrives, og der vil således heller ikke kunne sendes nogen satellitter i kredsløb. Hvis der ikke sker noget inden december, har vi tabt frekvenserne.
Jeg mener, at vi ofte befandt os ved en skillevej i forbindelse med Galileo. Desværre var det altid Rådet, som bremsede udviklingen i et stykke tid. Jeg håber, at vi klarer skærerne i denne omgang. Min gruppe står fuldt og helt bag dette forslag og vil stemme for det. Jeg er bekendt med fru Barsi-Patakys mundtlige ændringsforslag. Jeg mæglede her og mener således godt, at jeg kan tilslutte mig disse forslag. Jeg håber meget, at Rådet ikke tænker så snævert som ternene er smalle på den skjorte, som jeg har på i dag. Jeg beklager, at jeg ikke havde mulighed for at skifte inden dagens forhandlinger. I morgen vil jeg iføre mig noget mere passende.
Jorgo Chatzimarkakis,
   Fru formand, hr. kommissær, der er ingen tvivl om, at Galileo-projektet har en ekstrem stor strategisk betydning, og at et offentligt-privat partnerskab af denne størrelsesorden er et enestående projekt for EU. Jeg er taknemmelig for ordførerens arbejde, og jeg vil godt takke hende på vegne af min gruppe. Specielt i et spørgsmål vil jeg godt give hende min uforbeholdne støtte, nemlig i det spørgsmål, hvor hun kræver, at Europa-Parlamentet får en plads i Administrationsrådet. Som budgetmyndighed bør vi rent faktisk informeres fuldt og helt om de finansielle aspekter af Galileo-projektet.
Der ligger meget praktiske overvejelser til grund for dette, for tredjelande havde nemlig købt en mindre andel. Jeg refererer især til Kina, som købte sig ind i vores projekt den 30. oktober 2003. I alt ville Kina investere 20 millioner i forbindelse med projektet til 3,5 milliarder. Man stillede 5 millioner i udsigt, men heraf blev der kun betalt to millioner. For 0,06 % af den samlede sum, en promille af summen, er Kina nu i besiddelse af hele den knowhow, som Galileo giver, og har fuld adgang hertil.
Jeg gennemførte mine egne undersøgelser i Oberpfaffenhofen og kunne konstatere, at vores knowhow og vores intellektuelle ejendom ikke er sikret. Hr. kommissær, jeg vil gerne bede Dem gøre alt, hvad der står i deres magt for ikke at sælge ud af vores teknologi til andre. Vi ønsker at have tredjelande med og erobre markeder, men vi skal også sørge for, at vi beskytter vores intellektuelle ejendom. Jeg vil især gerne henvise til et ændringsforslag, nemlig til ændringsforslag 22 fra fru Hall, hvor det handler om, at EU i forbindelse med kommercialiseringen, når det handler om fortjenester, også får sit bidrag tilbage, eller med andre ord, at der er en helt klar og entydig fordeling af overskuddene.
Disse forhandlinger havde - set i lyset af deres betydning - fortjent flere tilskuere og flere tilhørere. Det kan vi imidlertid ikke ændre på. Jeg ønsker ordføreren, fru Barsi-Pataky, al mulig held og lykke med at få betænkningen gennemført.
Vladimír Remek,
    Kommissær, mine damer og herrer, Galileo-programmet er både meget ambitiøst og yderst udfordrende rent videnskabeligt og teknisk, hvilket er årsagen til, at det er så dyrt. Ud over den store interesse, som programmet har vakt, har det derfor også givet anledning til forskellige holdninger og reaktioner. På den ene side er der dem, der mener, at projektet gør Europa mere konkurrencedygtigt i forhold til resten af verden, herunder USA. På de fleste andre områder halter vi bagud i forhold til USA, f.eks. inden for det videnskabelige og teknologiske område, men Galileo er bedre end det amerikanske system, eller med andre ord GPS, der oprindeligt blev udviklet som et militært system. Derudover er dette en lejlighed til at udvikle et projekt, der vil skabe tusindvis af nye, hårdt tiltrængte arbejdspladser for blot at nævne en af fordelene, og dette på et tidspunkt, hvor EU søger støtte i offentligheden, samtidig med at der pågår drøftelser om forfatningstraktatens fremtid.
På den anden side forstår jeg fuldt ud de bekymringer, der er kommet til udtryk, over de meget store økonomiske udgifter, der er knyttet til Galileo-programmet, og risikoen for, at pengene kunne gå til spilde. Det er ikke kun medlemmer af min egen gruppe, der har udtrykt bekymringer af denne art, og de er fuldt ud berettigede set i lyset af, at den daglige praksis i de enkelte medlemsstater byder på bekymrende eksempler på, at penge er blevet spildt på denne måde. Det er indlysende, at Europa-Parlamentet må sørge for, at Parlamentet får mulighed for og råder over instrumenter til overvågning, og at det skal sikres, at pengene bruges på en gennemskuelig og effektiv måde.
Der er også blevet sat spørgsmålstegn ved, om det er hensigtsmæssigt at udelukke Galileo-programmet fra bevillingsnedskæringer i lyset af de drøftelser, der pågår om lineære nedskæringer af EU-budgettet. Galileo-programmet er for øjeblikket ved at bevæge sig fra en vellykket udviklings- og forsøgsfase til gennemførelsesfasen. Hvis der gives efter for anmodninger om besparelser og foretages vilkårlige nedskæringer med henblik på at gennemføre besparelser for enhver pris, ville det være det samme som at forvente, at en løfteraket, der oprindeligt bestod af tre platforme, kan sende et objekt ud i rummet, selv om den ene platform fjernes. Det vil ende med, at vi sidder tomhændet tilbage.
En enkelt bemærkning her til sidst. Jeg er meget glad for, at de ansvarlige organer på dette område i Tjekkiet deler min opfattelse af Galileo-projektets fremtidige muligheder, nemlig at det skal anskues som et system, der kan bruges inden for en lang række områder til civile formål. Jeg er også meget glad for, at Tjekkiet ikke kun går ind for, at systemet udvikles, men at man også tager de relevante praktiske skridt til at gennemføre det. 
Nils Lundgren,
   Fru formand, ligesom EU's øvrige institutioner er Parlamentet altid parat til at arbejde med områder, som EU ikke skal beskæftige sig med. EU tager den nationale selvbestemmelse fra de europæiske borgere på område efter område. Aftenens forskellige forhandlinger er afslørende - ingen i Parlamentet synes at stille sig selv det spørgsmål, om det, vi drøfter, er en opgave for EU.
EU's politiske legitimitet svinder derfor dag for dag. Dette kommer måske til udtryk i opinionsmålinger, men sjældent i demokratiske valg. Den etablerede partistruktur giver ikke borgerne mulighed for at give udtryk for deres modstand mod magtforskydningen hen imod EU. Det er derfor kun ved folkeafstemninger, at denne folkelige modstand kommer til udtryk i den demokratiske proces. Det har vi set i Danmark, Irland og Sverige, og nu senest i Frankrig og Nederlandene.
Jeg har politisk mandat fra mine vælgere til at gå imod denne magtkoncentration hos EU, men ikke på områderne. Der er tilfælde, hvor jeg og dem, jeg repræsenterer, hilser tiltag på EU-plan velkommen. Galileo-projektet er et eksempel på et sådant område. Her er der tale om at opbygge en europæisk infrastruktur på et meget vigtigt højteknologisk område. De enkelte lande kan ikke klare denne opgave. Med Galileo gør vi Europa uafhængigt af et amerikansk system, som i urolige tider kan blive forstyrret og lukket ensidigt af USA af militære årsager. Jeg hilser derfor Galileo-projektet velkommen og anbefaler, at Parlamentet støtter forslaget om at gennemføre installations- og driftsfaserne. EU er for en gangs skyld på rette vej.
Lydia Schenardi (NI ).
   - Fru formand, når vi nu går ind i dette bemærkelsesværdige programs udviklingsfase samt etablerings- og ibrugtagningsfase, hvor den samlede ruminfrastruktur og jordbaserede infrastruktur bliver skabt, er der to punkter som efter vores mening stadig er uklare.
Med Galileo-programmet og i overensstemmelse med Lissabon-strategien er EU faktisk ved at skabe den første globale infrastruktur for satellitbaseret radionavigation og positionsbestemmelse i verden. Det vil gøre EU økonomisk og strategisk uafhængig af det amerikanske GPS-system. En sådan uafhængighed er imidlertid ikke perfekt, for den afslører en mangel med hensyn til politisk uafhængighed. Selv om formålet var at sikre personoplysninger og gøre indhentelsen af oplysninger mere pålidelig, tjener hensigten med dette projekt, som trods alt respekterer national suverænitet og strengt overholder subsidiaritetsprincippet, udelukkende civile formål. Europa er således stadig afhængig af det amerikanske militære system med hensyn til forsvarsmateriel, og der er reelt ingen garanti for, at denne tjeneste kan fortsætte i tilfælde af kriser såsom Golf-krigen.
Endvidere synes der ikke at være taget højde for risici i forbindelse med overførsel af teknologi via det internationale samarbejde uden for Europa. Hvad angår Kina, som er økonomisk partner i Galileo-programmet, kan vi ikke se bort fra den politiske oprindelse og de potentielt farlige militære interesser. Det er et område, hvor rumteknologien også kan anvendes til missiler. Det samme gælder de forskellige erhvervspraksisser, som kan være forkastelige eller endog uforenelige med europæiske interesser.
Vi opfordrer derfor Kommissionen til at stille et forslag, der skal have til formål at sikre uafhængigheden og handlingsmargenen i dette program for at gøre Europa reelt uafhængig og begrænse, ja, endog helt undgå risiciene ved overførsel af teknologi i tilfælde, der betragtes som potentielt farlige. 
Erna Hennicot-Schoepges (PPE-DE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, jeg vil starte med at takke ordføreren, fru Barsi Pataky, for at have gjort betænkningen færdig på rekordtid. Når vi tænker på, hvor lang tid det tog Rådet at nå til en beslutning - næsten 10 år - kan Parlamentet være stolt af, at det har indset den egentlige værdi af Galileo-projektet.
Det europæiske samarbejde med hensyn til satellitbaseret radionavigation er et innovativt fremtidsprojekt i betragtning af det offentlige-private partnerskab, der, efter hvad der siges, vil kunne skabe 150.000 nye job inden for de nye teknologier. Det er et fremtidsprojekt, der vil kunne vise, at de europæiske lande er i stand til at stimulere nye industriers vækst, skabe beskæftigelse og forbedre borgernes livskvalitet.
Ledelsesmetoderne i dette projekt rejser et vigtigt spørgsmål, og vi ønsker, at Parlamentet bliver informeret om de indledende resultater og driftsmetoderne. Hr. kommissær, ikke alle er overbevist om, at den valgte ledelsesmetode er den mest hensigtsmæssige. Hvad angår den langsommelighed, som Rådet (transport) har udvist, vil jeg foreslå, at Kommissionen nu iværksætter projekter, således at vi kan drage fordel af satellitbaseret navigation, ved at udarbejde alternative ruter til følsomme steder på motorveje for at forbedre borgernes mobilitet og udnytte dette nye instrument bedst muligt, lige så snart det er til rådighed for os.
Dette projekts betydning for jordbaseret forskning og overvågning skal opmuntre os til at udnytte det fuldt ud og fremme rumforskningsprojekter enten som led i det syvende rammeprogram eller inden for EASA. I den forbindelse kunne vi blive bedre informeret og koordinere aktiviteterne på dette område, hvis Parlamentet fik observatørstatus i bestyrelsen.
Endelig et sidste spørgsmål, hr. kommissær. Har vi de nødvendige menneskelige ressourcer til at gennemføre dette projekt? Er vi sikre på, at de 150.000 job bliver besat med kvalificerede personer, og hvad bliver de fremtidige behov? Hvordan skal unge mennesker forberede sig, således at de kan få adgang til disse job? 
Erik Meijer (GUE/NGL ).
   - Fru formand, i dag er vi i stand til at se på en skærm, hvor vi befinder os, og i hvilken retning vi bør bevæge os for at nå et givet bestemmelsessted. Det er en nyttig opfindelse, som forhåbentlig tjener til at fremme vores velfærd og ikke tjener krigsformål. Eksisterede der endnu ikke et sådant system, ville det være en god idé at undersøge på europæisk niveau, om noget sådant var teknisk muligt og kunne sættes i produktion. Der ville i så fald være god grund til ikke at overlade projektet til tilfældige opfindere og erhvervsdrivende, som ville ønske at tjene penge derpå, men at gøre en fælles indsats og anvende fællesskabsmidler hertil. Det er imidlertid for sent nu. Europa kan ikke længere komme først. Et sådant system eksisterer allerede og har erobret det europæiske marked udefra. Planerne i Galileo-regi føjer ikke meget andet til end ukontrolleret konkurrence med eksisterende systemer. Anvendelse af fællesskabsmidler betyder nu først og fremmest tilskud til virksomheder inden for elektronikbranchen og til luftfartsindustrien. Det kommer til at koste EU og medlemsstaterne stadig flere penge på bekostning af mere hensigtsmæssige formål. En del af min gruppe har derfor heller ikke på noget tidspunkt støttet dette projekt. 
Christine De Veyrac (PPE-DE ).
   - Fru formand, først vil jeg lykønske fru Barsi-Pataky med betænkningen og særlig med hendes forslag om at afsætte et omfattende EU-budget til Galileo-programmet, i fortsættelse af hvad kommissær Jacques Barrot gik ind for. Efter min mening er en ramme på 1 milliard euro for 2007-2013 berettiget af tre primære grunde. For det første er der udfordringernes art. Det drejer sig hverken mere eller mindre om at sikre Europas uafhængighed i rummet gennem dette program og samtidig tilbyde en lang række nye tjenester til erhvervsdrivende og privatpersoner. For det andet forpligter EU sig med Galileo fuldt ud til at finansiere fremtidige investeringer. For det tredje er denne vedvarende budgetforpligtelse berettiget på grund af det forventede afkast på investeringen. I henhold til forskellige vurderinger skulle Galileo være usædvanlig indbringende med en forventet cost-benefit-ratio på 4,6.
Af ovenstående grunde skal EU gøre en omfattende indsats for dette program, og jeg håber, at Rådet og særlig det britiske formandskab, der for et par måneder siden talte en del om fordelene ved fremtidig investering, vil fortsætte ad denne vej. Da det er meget sent, vil jeg ikke fortælle Dem om alle de fordele, der er reelle og vigtige, og som byen Toulouse kan bibringe som hovedkvarter for Galileo-koncessionen. 
Jacques Barrot,
    Fru formand, jeg vil fatte mig i korthed, selv om projektet er værd at drøfte yderligere.
Jeg vil takke Parlamentet for den støtte, som det giver dette storartede program. Det er sandt, at de økonomiske perspektiver skal drøftes, men jeg tror under alle omstændigheder, at vi skal prioritere den milliard, der er beregnet til Galileo-programmet. Programmet bekræfter, som fru De Veyrac lige har sagt, EU's ægte uafhængighed og vil muliggøre en række anvendelser. Disse anvendelser skal selvfølgelig være inden for rækkevidde af så mange som muligt og vil give små og mellemstore virksomheder mange nye muligheder. Der er ikke tvivl om, at vi skal koncentrere os om at skaffe de menneskelige ressourcer, der gør det muligt at udnytte de nye muligheder i dette program fuldt ud. Jeg forstår godt, at især Parlamentet ønsker at være tilknyttet dette program.
Endelig vil jeg takke fru Barsi-Pataky for hendes betænkning, som De har reageret på. Det er en omfattende betænkning af høj kvalitet. Jeg vil også takke Transport- og Turismeudvalget og Udvalget om Industri, Forskning og Energi for deres støtte til Kommissionens forslag.
Jeg støtter selvfølgelig Parlamentets interesse i at være fuldt ud ansvarlig for gennemførelsen af dette projekt, der bliver udviklet inden for rammerne af et offentligt-privat partnerskab, i hvilket virksomhederne kommer til at deltage fuldt ud. Det er lige blevet sagt, at ingen private virksomheder var involveret i etablerings- og ibrugtagningsfasen. Det er sandt, men i driftsfasen bliver det europæiske virksomheder, som på basis af synergi bliver bærende i dette projekt. Og det er det interessante i alt dette. Tilsynsmyndigheden sørger selvfølgelig for, at EU når sine mål.
Barsi-Pataky-betænkningen går i den retning, som Kommissionen ønsker. Kommissionen kan acceptere alle de ændringsforslag, som ordføreren har foreslået, undtagen ændringsforslag 13 og 25. Jeg vil ikke svare på alle de rejste punkter. De fleste ændringsforslag er en betydelig forbedring af teksten og er et positivt bidrag til programmet. I ændringsforslag 9, 10, 20 og 21 præciseres det, at budgetmyndigheden bliver anmodet om at give sin godkendelse, hvis de finansielle garantier eller forpligtelser i forbindelse med programmet overstiger den planlagte budgetramme. Jeg godkender det. Jeg vil også minde Dem om, at Kommissionen har lovet, at der i den fremtidige koncessionsaftale tages højde for godtgørelse af offentlige midler, hvis koncessionshaverens overskud overstiger en bestemt grænse. Den accepterer derfor ændringsforslag 11 og 22, i hvilke der foreslås en overskudsdelingsordning, og det angives, at Fællesskabets bidrag ikke automatisk tilbagebetales fuldt ud, men at tilbagebetalingen afhænger af koncessionshaverens overskud.
Hvad angår beløbet på 1 milliard euro, vil jeg understrege, at det er et resultat af en nøje vurdering af udgifterne til programmet og ønsket om at inddrage den private sektor stærkt økonomisk. Kommissionen accepterer imidlertid den vejledende angivelse af dette beløb i denne fase ved hjælp af ændringsforslag 19, mens drøftelserne af de nye finansielle overslag foregår.
Kommissionen kan derimod ikke godkende ændringsforslag 13 og 25, der giver Parlamentet observatørstatus i Tilsynsmyndighedens bestyrelse. Det ville være vanskeligt for Parlamentet, som er det primære budgetkontrolorgan for hele EU, både at udøve denne kontrol og være repræsenteret, selv om det kun er som observatør, i bestyrelsen for et organ, som det har til opgave at kontrollere. Jeg kan tilføje, at der for tiden ikke er præcedens for dette i andre EU-agenturer. De eksperter, som Parlamentet har udpeget inden for nogle af disse agenturer, er udelukkende ad hoc-eksperter, der er udnævnt på grund af deres kvalifikationer, og de repræsenterer ikke Parlamentet som institution. Parlamentet skal efter min mening bibeholde sin kontrolbeføjelse og må på ingen måde være bundet af sin tilstedeværelse selv som observatør i bestyrelsen. Jeg kan forsikre Dem om, at Kommissionen er opsat på at give Parlamentet alle de nødvendige oplysninger, herunder, som nogle har nævnt, om beskyttelse af EU-patenter og den mest følsomme teknologi.
Derfor håber jeg, at vi klart vil begrænse os til vores gensidige ansvar, og at Parlamentet fuldt ud påtager sig sit kontrolansvar. Derfor tror jeg, at det er hensigtsmæssigt ikke at bibeholde ændringsforslag 13 og 25. Jeg forstår udmærket ånden i dem, men den synes ikke at være i overensstemmelse med ånden i EU-institutionerne.
Til sidst vil jeg sige, at jeg glæder mig over Parlamentets arbejde. Jeg er overbevist om, at det sidste punkt, som er baseret på en almen interinstitutionel strategi, på ingen måde vil mindske betydningen af Parlamentets rolle og ikke vil hæmme den hurtige og positive udvikling i proceduren med fælles beslutningstagning.
Jeg takker Dem, fru formand, mine damer og herrer, for at være ophavsmænd til dette storartede projekt, som forhåbentlig giver den unge generation et meget positivt og dynamisk billede af Europa. Jeg takker Dem og håber, at Parlamentet vil støtte dette storartede projekt med et stort flertal. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen tirsdag kl. 12.00.
Patrick Louis (IND/DEM ),
    Jeg glæder mig over, at Transport- og Turismeudvalget enstemmigt støtter dette projekt. Det er vigtigt:
- af teknologiske grunde, da det er et innovativt projekt, og da det er en forbedring af garantien for tjenester, som leveres af det amerikanske GPS;
- af økonomiske grunde, da det er nødvendigt, at sektoren bevarer et passende aktivitetsniveau; der bliver skabt et stort antal direkte eller tilknyttede job;
- af strategiske grunde, da Galileo fremmer forsvarssystemernes uafhængighed;
- af politiske grunde, da projektet medvirker til at fastholde EU i dets formål.
EU har begrænset sig selv til at skabe betingelserne for, at de nødvendige nye aktiviteter kan opstå. Det ændringsforslag, i hvilket der kræves, at koncessionshaveren skal tilbagebetale investeringen, er et eksempel på denne ånd.
Nationernes selvstændighed styrkes. Det europæiske program for satellitbaseret radionavigation går i denne retning og giver det enkelte land mulighed for at få adgang til en teknologi, der ville være uopnåelig for det alene.
Dette samarbejde omfatter også lande uden for EU.
Konklusionen er, at dette projekt viser, at der ikke er brug for en forfatning til et ægte samarbejde. Det er et godt projekt. Jeg håber, at det snart bliver indarbejdet i budgetplanen. 

