Praeguse võlakriisi arengud ja ELi meetmed (arutelu)
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on nõukogu ja komisjoni avaldused praeguse võlakriisi arengute ja ELi meetmete kohta.
András Kármán
nõukogu eesistuja. - Lugupeetud juhataja, ma mõistan täielikult siin parlamendis valitsevat suurt huvi liidus ja väljaspool liitu võetud meetmete vastu, mille abil võidelda probleemidega, mis mõnel liikmesriigil on tekkinud seoses oma eelarvega.
Üleilmne finantskriis on kõigis meie riikides avaldanud märkimisväärset mõju nii tuludele kui ka kuludele, isegi kui selle mõju ulatus ja laad pole kõigil juhtudel olnud ühesugune ning eri liikmesriikide suutlikkus tagajärgedega toime tulla on väga erinev.
Esimese asjana tahaksin rõhutada, et eelkõige liikmesriigid ise on need, kes vastutavad oma riigi rahanduse jätkusuutlikkuse ja kindla aluse tagamise eest. Samamoodi peab igaüks neist kindlustama oma majanduse konkurentsivõime ja paindlikkuse. Muidugi ei tähenda see, nagu poleks riigi rahandus ja majanduse areng ühtlasi ühistes huvides.
Me oleme osa liidust ja meie majandussüsteemid on üksteisega seotud mitmel moel: ühtse turu kaudu ning paljudel juhtudel ka ühisraha ja sellega kaasneva tihedama majandusliku lõimumise kaudu. Üldisemalt öeldes on meil kõigil kohustus üksteisega solidaarsed olla. See on rajatud soovile kaitsta ja edendada laiemaid Euroopa Liidu huve. See tähendab, et me kõik tahame näha stabiilset ja tugevat majandust terves Euroopa Liidus, selle sees, aga eelkõige euroalal. Vajaduse korral peavad sellega kaasnema meetmed stabiilsuse tagamiseks üksikutes liikmesriikides.
Selleks on meie käsutuses palju vahendeid. Meil on koordineerimismehhanism, millega püütakse tagada asjakohase majandus- ja eelarvepoliitika saavutamine kõigis liikmesriikides. Seda on ajakohastatud ja tugevdatud ning mul on hea meel, et nõukogu ja parlamendi läbirääkimised edenevad hästi. Meil on juurdepääs ka Euroopa finantsstabiilsusmehhanismile, mis võib ELi tasandil abi pakkuda igale liikmesriigile nii euroalal kui ka väljaspool seda.
Peale selle, ja eriti euroala riikide jaoks, on loodud lisavahendeid ning neid täiendatakse pidevalt. Kreeka on saanud liikmesriikidelt koordineeritud kahepoolsete laenude paketi ja Rahvusvaheliselt Valuutafondilt laenu. Iirimaa on saanud kahepoolsetest laenudest koosneva paketi ning laene Euroopa finantsstabiilsusvahendi (EFSF) ja Rahvusvahelise Valuutafondi (IMF) kaudu. Ka Portugali jaoks on ettevalmistamisel abipakett, mida rahastatakse nii Euroopa kui ka IMFi vahenditest.
Euroala liikmesriikide ministrid viimistlevad praegu ka Euroopa stabiilsusmehhanismi tehnilisi üksikasju. See peaks alates 2013. aastast tööle hakkama alalise finantstoetusmehhanismina ja vahetama välja Euroopa finantsstabiilsusvahendi. Selles protsessis osalevad ka liikmesriigid, kes euroalasse ei kuulu.
Tahaksin nüüd põgusalt puudutada olukorda kolmes euroala riigis, mida olen juba nimetanud. Peaksin siiski ütlema, et algusest peale on paljusid nende liikmesriikidega seotud küsimusi arutatud väljaspool majandus- ja rahandusküsimuste nõukogu tavapärast tööd - see peegeldab nende kui euroala liikmete erijooni. Eurorühma president oskaks teile paljude nende punktide kohta minust paremini täiendavaid üksikasju jagada.
Kõigepealt Iirimaa. Pärast eelmise aasta detsembri kokkulepet 85 miljardi euro suuruse abiprogrammi võimaldamise kohta Iirimaale on Iiri ametiasutused teinud ära suure töö, et rakendada kohandamisprogrammi, millega finantsabi oli seotud. Uus valitsus on seda programmi pidevalt jälginud. Majandus- ja rahandusküsimuste nõukogu analüüsib, kuidas programmi nõudeid on esimeses kvartalis täidetud, oma istungil eeloleval teisipäeval, 17. mail. Ma ei oska selle arutelu kohta enne midagi öelda, kuid tõenäoliselt antakse üldine hinnang, et Iirimaa saavutused vastavad ootustele.
Mõned spetsiifilised probleemid on siiski alles. Iirimaal on eelkõige tarvis pidada kinni tugevast eelarve kohandamisest ning samuti tagada, et tema finantssektor oleks edaspidi kindlal alusel.
Teiseks Kreeka. Alates väga raskest olukorrast eelmisel aastal on Kreeka maha käinud pika tee ja tema jõupingutusi tuleks tunnustada. Ta on silmitsi seisnud heidutavate raskustega ning näidanud üles vankumatut pühendumust ja eesmärgiselgust. Kohandamisprogramm on üleüldiselt käimas. Viimases rakendamisaruandes, mille komisjon, IMF ja EKP märtsis ühiselt koostasid, jõuti järeldusele, et programmi eesmärkide täitmiseks on tehtud edusamme. Programmi keskmise tähtajaga eesmärkide saavutamiseks vajalikest reformidest on mõned juba läbi viidud. Aruandes piiritletakse ka järgmised valdkonnad, kus tuleb reformid läbi viia, et saavutada küllaldane alus eelarve jätkusuutlikkuse ja majanduse elavdamise tagamiseks. Komisjon, EKP ja IMF jälgivad kohandamisprogrammi rakendamise käiku ka edaspidi hoolikalt. Järgmine ülevaatamine on plaanis käesoleval kuul.
Kahepoolse laenu andmisel osalevad liikmesriigid leppisid märtsis kokku intressimäära alandamises 1% võrra ja laenutähtaja pikendamises. Ka see on positiivne sündmus. Selle kokkuleppe rakendamise tehnilisi üksikasju praegu veel arutatakse.
Lõpetuseks Portugal. Portugali ajutine valitsus teatas 6. aprillil oma kavatsusest paluda Euroopa Liidult finantsabi. See toimus pärast finantsturgude tugeva surve perioodi. Portugal elas läbi ka poliitilise ebakindluse aja, mis, nagu me teame, viis valitsuse ametist lahkumiseni 24. märtsil. Portugali parlament oli enne seda tagasi lükanud uue eelarvet käsitleva lepituspaketi, mille valitsus oli välja pakkunud. Läbirääkimised kolmiku ja Portugali ametivõimude vahel on nüüd lõpule jõudnud ja finantsabi andmisega seotud poliitilisi tingimusi käsitlev vastastikuse mõistmise memorandum kiidetakse heaks.
Rahalise abi suuruseks saab umbes 78 miljardit eurot ja see hõlmab kolme aasta pikkust perioodi. Vastavalt aprillis Budapestis toimunud majandus- ja rahandusküsimuste nõukogu mitteametlikul kohtumisel esitatud majandus- ja rahandusministrite soovitustele hõlmab programm reforme paljudes valdkondades, sealhulgas riigi rahanduses, töö- ja tooteturul ning finantssektoris. Peame selliseid meetmeid kasvupotentsiaali ja parema majandusstabiilsuse jaoks esmatähtsateks. Lõpliku finantspaketi kinnitamist oodatakse ka majandus- ja rahandusküsimuste nõukogu järgmise nädala istungilt.
See on ainult lühike ülevaade meetmetest, mis võetakse selleks, et vähendada üleilmse finantskriisi mõju Euroopa Liidule ja eriti neile kolmele liikmesriigile. Nagu ma alguses ütlesin, ei ole eesistujariik Ungari kõigisse üksikasjalikesse läbirääkimistesse otseselt kaasatud, sest mõned neist kuuluvad täpsemalt eurorühma töövaldkonda.
Eesistujariik on siiski võtnud kohustuse aidata omalt poolt tagada kõik vajalikud meetmed, mille abil praegusi probleeme lahendada. Me arvame, et ülimalt tähtis on hoogustada Euroopa pikaajalist konkurentsivõimet ja nõnda saavutada kaalukas roll, mida Euroopa tervikuna vajab.
Olli Rehn
komisjoni liige. - Lugupeetud juhataja! Euroopa majandusel on praegu kaks väljavaadet. Ühest küljest on reaalmajanduse elavnemine alanud ning muutub üha tugevamaks ja iseseisvamaks. Teisest küljest on see ebaühtlane ja me näeme ikka veel rahutust finantsturgudel, eriti riigivõlaturgudel.
ELi majanduspoliitika keskne ülesanne on nüüd aga riigivõlakriisi ohjeldada ja kaitsta sellega Euroopa reaalmajanduse jätkuvat elavnemist. Nüüd, mil Portugali jaoks mõeldud ELi-IMFi programm ootab järgmisel esmaspäeval toimuval eurorühma majandus- ja rahandusministrite istungil vastuvõtmist, alustame selle hädavajaliku pingutuse järgmist peatükki.
Eelmisel nädalal, pärast meie viljakaid läbirääkimisi valitsuse, opositsiooni, kodanikuühiskonna, tööturu osapoolte ja akadeemiliste ringkondadega, esitas Portugali valitsus majandusreformi programmi. Need läbirääkimised kajastuvad programmis. See Portugali programm väärib Euroopa Liidu ja Rahvusvahelise Valuutafondi toetust. Meie ühine 78 miljardi euro suurune abi näitab otsusekindlust aidata Portugali ja kaitsta Euroopa finantsstabiilsust.
See kohandamisprogramm on nõudlik, ent aus ja vajalik. See nõuab Portugali rahva suuri pingutusi. Selle koostamisel on pööratud suurt tähelepanu sotsiaalsele õiglusele ja haavatavate isikute kaitsmisele. Euroopa seisab Portugali kõrval selle riigi hüvanguks ja Euroopa majandusliku stabiilsuse hüvanguks.
Viimaseid sündmusi arvesse võttes oleks vale öelda, et võlakriis Euroopa majandust enam ei koorma. Sama vale oleks aga väita, et EL ei ole sellele kriisile kuidagi reageerinud. Mõelge vaid: kõigest aasta tagasi nõustusid euroala liikmesriigid andma Kreekale tingimusliku laenupaketi, et hoida ära meie finantssüsteemi kokkuvarisemine. Selle ühe aasta jooksul, eelmise aasta maist siiani, oleme loonud tõhusa stabiilsusmehhanismi, mis oli esialgu ajutine, aga 2013. aastal muutub alaliseks. Rakendame praegu väga süstemaatilist eelarve konsolideerimise programmi kõigis liikmesriikides ning nad on kohustunud läbi viima põhjalikud struktuurireformid majanduskasvu hoogustamiseks ja uute töökohtade loomiseks.
Oleme teie aktiivsel toetusel tegelnud süsteemsete nõrkustega ELi majanduse juhtimises, et valmistuda põhjalikuks muutuseks Euroopa Liidu poliitikamaastikul. Samuti oleme - taas teie toetusel - tegelnud vajakajäämistega oma lõimunud finantsturul, karmistades finantseeskirju ja rakendades uut järelevalvestruktuuri.
Praegusel otsustaval silmapilgul kaitsevad finantsstabiilsust ELi-IMFi stabiilsusmehhanismid, eriti meetmed, mida liikmesriigid - esmajoones ohualtid liikmesriigid - ise võtavad. Ometi väidavad mõned inimesed, et kriisiohjestrateegia on läbi kukkumas, eelkõige Kreeka puhul. Mina pole selle seisukohaga nõus. Meie strateegia esmane ja kõige tähtsam eesmärk on olnud ära hoida veel üht niisugust infarkti, mis järgnes Lehman Brothersi läbikukkumisele 2008. aasta septembris ning mis viis seejärel üleilmse finantskriisi ja majanduslanguseni. Me oleme sellega hakkama saanud ja selle kaudu turvanud reaalmajanduse jätkuvat elavnemist Euroopas.
Teiseks oleme suutnud laialdaselt ohjeldada muret riigivõlaturgudel ja piirata seda kolmele programmiga hõlmatud riigile. Nagu võlakirjade intressimäärade vahe järgi võib näha, on Hispaania tänu oma otsusekindlatele meetmetele eelarve, rahanduse ja struktuurireformide rindel neist riikidest praegu lahku löömas.
Kolmandaks on nii Kreeka kui ka Iirimaa programm ikka alles suhteliselt algusjärgus. Kreeka programmi on rakendatud ühe aasta jooksul ja samasugust programmi Iirimaal umbes viis kuud. Programmide kestus on kolm aastat. Mõlemad riigid üritavad täita väga põhjalikke programme eelarve konsolideerimiseks, struktuurireformiks ja rahanduse jaluletõstmiseks. Praegu viibivad meie hindajad Ateenas koos EKP ja IMFiga, et anda hinnang programmi rakendamisele ja valmistada ette ajakohastatud analüüs Kreeka võla jätkusuutlikkuse kohta. Töö viiakse lõpule järgmistel nädalatel ja see hõlbustab teadlike otsuste langetamist.
Samal ajal kui eelarvega seotud pingutused on viimasel aastal olnud enneolematud - üle 7% SKPst ehk 20 miljardit eurot -, on igal juhul selge, et Kreeka peab tõsiselt tugevdama majandusreformide rakendamist, saavutama läbimurde erastamisprogrammis ja seejärel tagama selle täieliku elluviimise.
Täiesti hädavajalik on see, et riigisisesed vaidlused otsekohe kõrvale jäetaks ja Kreeka taastumise huvides saavutataks kõigi parteide toetus. Ei maksa end petta arvamusega, et majandusreformi programmile võiks olla mingit tõelist alternatiivi. Seega paneb see tõeliselt proovile Kreeka poliitiliste jõudude, nii valitsuse kui ka opositsiooni usaldusväärsuse ja lõppkokkuvõttes ka Kreeka rahva tahte.
Kriisi praegune staadium on tihedalt läbipõimunud kombinatsioon riigivõlakriisist ja pangandussektori nõrkustest. Me ei lahenda üht, kui pole leidnud lahendust ka teisele. Peame lahendama need mõlemad kõrvuti. Seepärast tuleb pangandussektori lõplikuks kordaseadmiseks muuta turvaliseks krediidi andmine reaalmajandusele, ettevõtjatele, kodumajapidamistele ja eraisikutele. Korraldatakse panganduse stressitestimise uus voor. Tulemused aitavad viia läbi pangandussektori vajalikku restruktureerimist ja rekapitaliseerimist. Juba enne tulemuste avaldamist peavad liikmesriigid esitama strateegia oma ohusolevate institutsioonide restruktureerimise ja rekapitaliseerimise kohta. Need plaanid peavad valmima võimalikult kiiresti ja sisaldama üksikasjalikku ajakava.
Kokkuvõttes võib öelda, et Euroopa Liidu põhjalikud reformid finantsvaldkonna reguleerimise ja majanduse juhtimise valdkonnas muudavad tohutult Euroopa majandus- ja finantsarhitektuuri. Lähemas tulevikus paneb uus eeskirjade kogumik aluse stabiilsele jätkusuutlikule majanduskasvule ja uute töökohtade loomisele.
Seni peame aga jätkama tööd finantsstabiilsuse kindlustamisel ja kaitsma sellega Euroopa majanduse elavnemist, mis on võti jätkusuutliku majanduskasvu ja tööhõive suurendamise juurde. See nõuab ka edaspidi väga raskete otsuste vastuvõtmist Euroopa ja riikide tasandil. Olen kindel, et meil kõigil jätkub nende otsuste tegemiseks tarkust ja vaprust.
Corien Wortmann-Kool
Lugupeetud juhataja! Tahaksin tänada minister Kármánit ja volinik Rehni nende selgituste eest, arvestades, mida me oleme viimastel nädalatel näinud. Kui usaldus turu vastu on väike, võivad igal kahtlusevarjundil olla otsesed tagajärjed neile riikidele, kes on juba rasketesse oludesse sattunud, ning seega ka kogu euroalale. Kahjuks tuli see eelmisel nädalavahetusel ilmsiks ja siis eitati ajakirjanduses, nagu oleks mingeid salajasi nõupidamisi toimunud. See kahjustas kahekordselt juba niigi habrast usaldusväärsust. Loodan, et kõnealused osalised võtavad sellest kogemusest väga kiiresti õppust.
Lugupeetud juhataja! Lihtsad valikud ja valutud lahendused ei ole juba mõnda aega enam võimalikud olnud. Toetusmeetmed Kreekale, Iirimaale ja Portugalile peavad olema jõulised, et taastada finants- ja majandusstabiilsus. See pakett peab sillutama teed jätkusuutlikule riigi rahandusele ja majanduskasvule. Seepärast tahan nõukogu ja komisjoni kutsuda üles vaatama kaugemale nende riikide rahastamisvajadustest järgmise aasta jooksul, et suudaksime ära hoida samade probleemide esilekerkimise aasta pärast.
Austatud juhataja! On oluline, et juunis langetataks otsused kaugeleulatuva õigusaktide paketi kohta, mille eesmärk on tugevdada majanduse juhtimist Euroopas, et võita tagasi turgude usaldus, aga ka selleks, et kindlustada kõigi meie kodanike hüvanguks majanduskasv ja uute töökohtade loomine ning suurendada meie riikide ühtekuuluvust. Seepärast tahan kutsuda nõukogu üles toetama Euroopa Parlamendi püüdlust pakkuda suuremat vastutust ja rohkem avalikku arutelu siin parlamendis ning kaasata ulatuslikumalt riikide parlamente, samuti tegema lõpu nõukogus toimuvale lehmakauplemisele, kui komisjoni seisukoht pole talle meele järele. See pakett peab tugeva rahalise toetuse kõrval sisaldama ka tugevat majanduslikku toetust, kaasa arvatud Euroopa 2020. aasta strateegiat, millega tagada meie sotsiaalse turumajanduse kaitse kõigis 27 liikmesriigis. Seepärast pöördun teie poole palvega, et leiaksite järgmisel nädalal majandus- ja rahandusküsimuste nõukogus lahenduse.
(Sõnavõtja nõustus vastama sinise kaardi küsimusele kodukorra artikli 149 lõike 8 alusel.)
Barry Madlener
(NL) Lugupeetud juhataja! Mul on küsimus Corien Wortmann-Koolile. Kuidas saab olla, et teie kui Hollandist pärit parlamendiliige isegi ei maini skandaalset fakti, et eelmisel nädalal jäeti Hollandi rahandusminister tippkohtumisele kutsumata? Kuidas saab nii olla, et teie, Hollandist pärit parlamendiliige, isegi ei maini tõsiasja, et Holland maksab liiga palju, ja kuidas saab olla, et te reedate täielikult Hollandi maksumaksjate huvid, kallates miljardite väärtuses maksumaksjate raha põhjatusse auku?
Corien Wortmann-Kool
(NL) Lugupeetud juhataja! Ma olen selgelt välja öelnud, mida on tarvis usalduse taastamiseks teha. Barry Madleneri lihtsustatud lahendused võiksid pigem halvendada, mitte parandada nii Hollandi kodanike kui ka kõigi teiste meie liikmesriikide kodanike olukorda. Minu arvates on üpris murettekitav, et kolleeg Madlener sellest ikka veel aru ei saa.
Anni Podimata
Lugupeetud juhataja, austatud volinik! Arvestades, et üsna varsti möödub aasta Kreeka reformiprogrammi heakskiitmisest, aga Portugali programmist teatati alles eile, arvan, et meil on tähtis anda hinnang, kuhu oleme praeguseks jõudnud, mida on tehtud õigesti ning kus oleme teinud vigu ja eesmärgi silmist kaotanud. Seega on aasta hiljem lisaks Kreekale veel kaks euroala riiki, Iirimaa ja Portugal, abi otsides toetusmehhanismi poole pöördunud, sest ei suuda kindlustada vajalikku rahastamist turgudel. Iga riigi iseärasused ja eri probleemid peegelduvad kahtlemata erinevates reformiprogrammides, mis siiski tuginevad ühele põhilisele filosoofiale: rõhk on täielikult asetatud kiirele eelarvereformile.
Ent vaatamata sellele, mida esmase puudujäägi seitsmepunktilise vähendamise ja üldise puudujäägi viieprotsendilise vähendamisega on Kreeka puhul saavutatud, nagu te korduvalt rõhutasite, volinik, toob asjaolu, et langus oli 2010. aastal ennustatust sügavam, endaga kaasa riigi väiksemad tulud. Niisiis on see hinnangu andmiseks esimene andmepunkt, juhul kui nõustume, et programmide eesmärk on saada üle eelarve- ja majanduskriisist, mitte luua karistuskultuur, mis viib Euroopas euroskeptilisuseni. Teine andmepunkt hinnangu andmiseks on see, et tehtud jõupingutustest hoolimata turud ei reageeri. Euroopa Liidu otsused pole siiski mitte üksnes turgude veenmise mõttes ebaõnnestunud, vaid mõnel juhul on need olukorda lausa teravdanud, näiteks kuulus Deauville'i otsus eraisikute kaasamise kohta 2013. aastal loodavasse alalisse toetusmehhanismi. Järelikult võib eelarvereformide programmi vähimagi edu puhul tekkida oht, et selle pühib minema hirm, mida turud ja reitinguagentuurid endiselt, isegi praegu tunnevad. Oleme mõne viimase päevaga jõudnud oma ikka veel ringlevate restruktureerimise ja isegi pankroti ja/või mõne riigi euroalalt lahkumise stsenaariumidega punkti, kus hakkame arutama asju, mida oleksime alles hiljuti mõeldamatuiks pidanud.
Lugupeetud volinik, tundes teie ustavust Euroopale, arvan, et nõustute minuga, kui väidan, et lahendustest, mida me praegu selle kriisi ohjeldamise eesmärgil arutame, saab kahtlemata tähtis peatükk Euroopa ajaloos. Praegu loome tingimusi epiloogi kirjutamiseks. Ma usun ja loodan, et kõik me tunnetame praeguse hetke ajaloolisust ega kirjuta seda epiloogi Euroopa Liidu ning majandus- ja rahaliidu jaoks mustades värvides, vaid et sellest saab vapper ja otsustav samm, mis muudab Euroopa kokkuhoidvamaks, ühtsemaks ja isegi tugevamaks.
Carl Haglund
Lugupeetud juhataja! Kolleeg ütles just, et üks aasta on paras aeg, mille möödumisel teha tagasivaade, ja mina saan tuua uudiseid Soomest, kus tehakse täna õhtul loodetavasti teatavaks, et Soome parlament toetab Portugali päästepaketti. Loodan, et nii juhtubki, kuid meil pole veel põhjust käsi plaksutama hakata. Me võime loota, et nii juhtub, ja minu partei toetab seda kindlasti.
Teen lühikese ülevaate, mispärast me Soomes praegu kõhkleme, kas toetada Portugali või mitte. Üks põhjustest on see - ja siinkohal pöördun ma nõukogu poole, isegi teades, et eesistujariik Ungari pole ehk see, keda süüdistada, aga te võite hakata sõnumiviijaks -, et raskeid otsuseid on pidevalt langetatud väikeste osaliste otsustena, sest me ei suuda seda probleemi ühekorraga lahendada. Arvatavasti pole seda tõesti kerge teha ja ma mõistan, et lihtsat ja täielikku lahendust pole olemas, kuid asjaolu, et oleme pidevalt sunnitud langetama väikesi ja raskeid osalisi otsuseid, tähendab, et näiteks Soome parlamendi poliitiline kannatlikkus ja poliitiline tahe hakkab otsa lõppema. Kahjuks paistab see samamoodi olevat ka teiste riikide parlamentides. Selline asi teeb muret, kui võtta arvesse, et nähtavasti seisab meil ees veel päris mitu rasket otsust, sealhulgas olukorra kohta Kreekas, ning on oht, et leiame end ühel hetkel vastu seina surutuna. Sellepärast peaks nõukogu arvatavasti kaaluma kaugemale ulatuvat strateegiat kui see osaline strateegia, mida te praegu kohaldate. Kui te seda ei tee, ei pääsegi me praegusest olukorrast. Te vajate uut strateegiat, sest praegune strateegia ei toimi. Tänan teid.
Vicky Ford
fraktsiooni ECR nimel. - Lugupeetud juhataja! Riigivõlakriisi ei saa lahendada enne, kui pankadega on asjad korda saadud, aga pankadega ei saa asjad korda seni, kuni reguleerivate asutuste stressitestides keeldutakse tunnistamast, et riigivõlakriisid üldse olemas on. On tekkinud ka avalikkuse usalduskriis. Mõned riigid ostsid oma pangad ise välja Euroopa Liidu abikätt kasutamata, ja see läks maksumaksjatele kalliks maksma. Saan väga hästi aru, miks nende avalikkus nüüd küsib, mispärast nad peaksid sama tegema ka teistes riikides.
Eelmisel nädalal tehtud Portugali reformi ettepanekutes sisaldusid mõned positiivsed soovitused konkurentsivõime parandamiseks, kuid olukord Kreekas näib kohutav. Euroala juhid räägivad meile, et Kreeka võlgade restruktureerimist ei toimu, aga mis ajast ei ole maksetähtaja edasilükkamine restruktureerimine?
Kui avaliku sektori laenuandjad pikendavad oma tähtaegu, siis pole see lihtsalt lamamistoolide kohavahetus Titanicu tekil. See viib avaliku sektori laenuandjad alumistele tekkidele ja koos laevaga põhja, samas kui eralaenuandjad aidatakse päästepaatidesse.
Sven Giegold
Lugupeetud juhataja, austatud volinik Rehn! Kõigepealt tahaksin öelda, et kahtlemata muutub olukord halvemaks, nagu olete juba kirjeldanud. Euroalal laieneb lõhe, mis lahutab elavnemise märke ilmutavaid riike hoopis ebakindlamas olukorras olevatest riikidest. Ka nõrgemate riikide toetamise hind aina tõuseb.
Seda olukorda arvestades on mul teile kui majandus- ja rahandusküsimuste eest vastutavale volinikule mõni küsimus. Keskpankade vahelised kohustused, mis küünivad üle 400 miljardi euro, on koondatud Euroopa Keskpanga süsteemi TARGET2 kontodele. Selle põhjus on asjaolu, et kapitaliturg ei rahasta panku ikka veel piisavalt. Mida te arvate nendest planeerimatutest kohustustest eurosüsteemis?
Peamine probleem, mis takistab meil võlgade restruktureerimisel edu saavutamast, on see, et pangandussüsteemi, nagu Vicky Ford juba ütles, ei ole korralikult reformitud. Euroopa restruktureerimissüsteemi ettepanek on edasi lükkunud. Millal kavatseb komisjon selle ettepaneku esitada? Milline on teie kui majandus- ja rahandusküsimuste eest vastutava voliniku seisukoht selle edasilükkamise suhtes? Mida te asjade käigu kiirendamiseks teete?
Selgeks on saanud ka see, nagu meie Roheliste / Euroopa Vabaliidu fraktsioonis oleme juba pikka aega ennustanud, et Kreeka ja Portugali toetuseks võetud meetmetel pole mingit mõju enne, kui euroala makromajanduse tingimused paranevad. Need riigid on ikka veel neil lasuva kasvava intressikoorma all. Mõnes neist riikidest on kapitali eksport ja väljavool suurenemas. Ikka veel puudub nõudlus mõne nende riikide Euroopa partneri seas, eelkõige euroala tugevate riikide hulgas. Ka toorainete ja toiduainete hinnad tõusevad, vähemalt juhul, kui kõige hiljutisemaid kõikumisi mitte arvestada.
Tahaksin teada, milliseid meetmeid lisaks nende riikide väljaaitamisele ja rahalisele abile veel võetakse, et vähendada kõnealuste riikide maksukoormat, välisnõudeid ja intresse makromajanduslikust vaatenurgast. Kuidas on seda võimalik saavutada? Seepärast tahaksin teid julgustada esitama tugevat paketti, mis parandaks makromajanduslikku olukorda neis euroala riikides.
Lõpetuseks, need meetmed, mis minu arvates lähevad vastuollu Euroopa Liidu toimimise lepingu vaimsusega, on tabanud nõrgimaid riike, sealhulgas Kreekat, Portugali ja Hispaaniat, samal ajal kui tugevamad ja jõukamad riigid ei ole oma osa koormast veel kanda võtnud. Milliseid meetmeid te kavatsete võtta, et innustada jõukaid riike võtma enda kanda osa kriisi kuludest?
Ilda Figueiredo
Lugupeetud juhataja! Tahaksin väljendada sügavat nördimust ja lisada oma hääle protestidele, mis kõlavad Portugalis selle poliitika vastu, mis viis meid praeguse kriisini, ja eelkõige tõelise alistumis- ja agressioonipakti vastu, mille sundis Portugali rahvale peale ühendus, mida me tunneme kolmikuna: Rahvusvaheline Valuutafond (IMF), Euroopa Keskpank (EKP) ja Euroopa Komisjon. Neid organeid on süüdistatud selles, et nad panid toime välise sekkumise häbiväärse akti, millega ei austata isegi Portugali parlamendi õigusi ega ainupädevust ning ei võeta arvesse, et kohe on algamas parlamendivalimiste kampaania.
See on antisotsiaalne, tagurlik poliitika, mis ütleb lahti arengust ja mõistab Portugali töötajad töötusesse, vaesusesse, mahajäämusesse ja äärmisse sõltuvusse, tehes Portugalist kõigest Euroopa Liidu jõudude protektoraadi või asumaa. Kõik see toimub hoolimata juba olemas olevast teadmisest, et need meetmed olukorda ei lahenda, nagu Kreeka näide on juba tõestanud.
Isegi kui praeguses olukorras vaikitakse maha ELi poliitika tegelik vastutus - me räägime stabiilsuse ja kasvu pakti mõistusevastastest kriteeriumidest, tugeva euro poliitikast ning EKP suunistest ja normidest, milles ei austata nõrgema majandusega riikide eripära -, ei õigusta miski seda, et Portugali suhtes kohaldatakse paketti, millega karistatakse Portugali rahvast veel kord laenu eest, mis tuleb tagasi maksta kõrgema intressimääraga, kui EKP tavaliselt võtab. Vastupidi kõigile valimispropaganda-aegsetele solidaarsuskinnitustele on meil praegu hoopis sotsiaalse regressiooni ja kauakestva majanduslanguse poliitika.
Seda kõike kavatsetakse teha lihtsalt meeleheaks rahvusvahelistele pankadele ning käputäiele Portugali suurtele äriühingutele ja finantseerimisasutustele ning mõnedele oma tallalakkujatele. Sellepärast me kuulutamegi siin, et euroala ise on ohus, et Euroopa Liidu tulevikuks võib saada selle sissepoole suunatud plahvatus ja et on tarvis muuta poliitikat...
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Juhataja
Proua Figueiredo, kardan, et lülitasin teie mikrofoni välja. Vabandan selle pärast, kuid te läksite pikalt üle aja. Saate siiski võimaluse rääkida veel 30 sekundit, kui nõustute vastama Peter van Daleni sinise kaardi küsimusele.
Peter van Dalen
(NL) Aitäh, juhataja! Tahtsin proua Figueiredolt küsida, kas see, millega tema riik on nõustunud, on tõepoolest nii halb, ja kui ongi nii halb leida end tõelise korra alt, kus tuleb ümber struktureerida isegi kogu majandus, miks siis mitte üldse euroalalt lahkuda? Euro on tugev valuuta ja selleks peavad olema eeltingimused. Kui see teid nii ärritab, võiksite lihtsalt ära minna!
Ilda Figueiredo
(PT) Lugupeetud juhataja! Niisuguste küsimuste esitamine on lubamatu, samal ajal kui Euroopa liidrid pole suutnud õigel ajal tunnistada, et nemad oma poliitikaga vastutavad olukorra teravdamise eest Portugalis, millel, nagu hästi teada, oli habras majandus, kuid mis pidi end allutama tugeva euro poliitikale, mis teenib Saksamaa, Prantsusmaa ja teiste huve, kuid mitte Portugali või teiste nõrgema majandusega riikide huve.
Sellepärast võitlebki Portugali rahvas selle poliitika vastu, nagu ka Kreeka rahvas ja töötajad kõikjal Euroopas. See, mida me vajame, on teistsugune poliitika ka siin Euroopas.
Godfrey Bloom
fraktsiooni EFD nimel. - Lugupeetud juhataja! Mina olen sündinud beebibuumi ajal, kohe pärast sõda. Sellest ajast saadik on meil olnud arvatavasti maailma kõige pikem rahu- ja õitsenguperiood. Olen tagasihoidlikult natuke raha kõrvale pannud, et saaksin jätta midagi oma perekonnale, kui siit ilmast lahkun. Olen seda teinud peamiselt sellepärast, et ma pole kunagi kulutanud rohkem, kui olen teeninud. Olen olnud mõistlik ja parajalt kõvasti tööd teinud.
Mulle on alati paistnud, et see, kuidas riigid võlgadesse satuvad, tuleb poliitikutele täieliku üllatusena. Lubage mul seletada, sest ma ei usu, et te sellest tegelikult aru saate. See juhtub sellepärast, et poliitikud kulutavad pidevalt rohkem raha, kui nad suudavad maksudega koguda - rohkem raha, kui maksudega oleks isegi võimalik koguda -, ja kui aus olla, siis enamiku sellest raiskavad nad tegelikult ära. Põhjus, miks me räägime pankrotti läinud riikidest - ja nad on pankrotis -, on see, et nende naeruväärsed, mõttetud, käpardlikud poliitikud kulutavad pidevalt rohkem raha, kui suudavad hankida. Siis nad laenavad ja laenavad ja - mis veel hullem - nad hakkavad raha trükkima, sest poliitikutel ja nende keskpankadel on masinad, mis raha trükivad. Kui teete seda eraisikust kodanikuna, on see kriminaalkuritegu. Teie võite selle eest vangi minna, aga poliitikud ja nende keskpangad teevad seda kogu aeg.
Las ma teen teile selgeks, et need riigid on pankrotis. Nad on pankrotis omaenda rumalate juhtide ja poliitikute pärast. On ebamoraalne - ebamoraalne! - lasta ükskõik millise riigi tavalistel maksumaksjatel hakata maksma läbikukkunud poliitikute ja läbikukkunud pankade võlgu. Nad on maksejõuetud. Nad on pankrotis. Jumala pärast, tunnistagem seda ometi!
(Sõnavõtja nõustus vastama sinise kaardi küsimusele kodukorra artikli 149 lõike 8 alusel.)
Robert Goebbels
(FR) Lugupeetud juhataja! Tahaksin küsida, kas härra Bloom teab, et Hispaanial on väiksemad võlad kui Ühendkuningriigil, et Iirimaa oli enne panganduskriisi tublisti alla 60% künnist ja et Iirimaa, sattunud pankade päästmiseks võlgadesse, päästis põhimõtteliselt Briti pankade raha.
Godfrey Bloom
Täiesti õige. Ma ei püüdnudki öelda, et mu oma poliitikud olid vähem rumalad kui mõned muud. See on täitsa häbiasi ja meie oma riigi parlamendis ei toimunud isegi arutelu nende laostunud pankade tegeliku päästmise üle. Kui tahate investeerida oma laostunud pankadesse, siis tehke seda oma rahaga ja jätke rahule Yorkshire'i vanaduspensionärid, kes peavad hakkama saama 98 naelaga nädalas, te kaabakad!
Marine Le Pen
(FR) Lugupeetud juhataja! ELi-EKP-IMFi kolmik teatas 2010. aasta 9. mail, et nad on päästnud Kreeka täielikust pankrotist, laenates talle 110 miljardit eurot. Aasta hiljem vajus Kreeka majanduslangusesse. Valitsemissektori võlg lendas 150%ni SKPst ja kaheaastane intressimäär tõusis üle 25% aastas.
Kui Kreekal nüüd hing väljas on, siis sellepärast, et tema päästmiseks kasutatud meetod polnud just õige. Kuigi Kreeka majandus vajab nüüd langusest väljapääsemiseks nõrka valuutat, kavatseb kolmik talle peale suruda uut, isegi veel äärmuslikumat eelarvepoliitika karmistamise paketti.
See abinõu ei osutu homme tõhusamaks, kui oli eile. Praegu Kreeka suhtes kohaldatavad karistavad intressimäärad takistavad tegelikult selle erasektorit tegemast igasuguseid investeeringuid nii tootmisesse kui ka kinnisvarasse. Kreeka on muutumas kolmanda maailma riigiks, kes kaotab kõik tagasimaksmise lootused.
Eelmisel reedel kavandatud uus 60 miljardi euro suuruse päästepaketi kavand näitab, et aasta eest antud 110 miljardi euro suurust laenu tuleb juba kingituseks pidada. Kui kaua ja kui palju peaksid Euroopa maksumaksjad laskma raha danaiidide vaati voolata? Seda jätkata oleks enesetapjalik ja see viiks Euroopa killustumiseni.
Meil on kaks võimalikku lahendust: Kreeka võla restruktureerimine, millega kaasneb teiste nõrkade riikide valitsemissektori võla restruktureerimine ja mis viib lõppkokkuvõttes meie pangandussüsteemi kokkuvarisemiseni, või kooskõlastatud, ratsionaalne ja pragmaatiline väljumine euroalalt, mis võimaldab Kreekal hinge tagasi tõmmata.
Euroopa seisab ristteel. Kas euro päästmine on väärt seda ohvrit, mille Euroopa rahvad peavad tooma?
Diogo Feio
(PT) Lugupeetud juhataja! Riigivõlakriisid nõuavad Euroopalt reageerimist - reageerimist, milles arvestataks iga konkreetset olukorda, millega kaitstaks ja tugevdataks eurot ning kaitstaks liikmesriike. Sellepärast ongi terve see hulk majanduse juhtimise ettepanekuid, mida Euroopa Parlamendis parajasti arutatakse, eriti oluline.
Parlament on aidanud kaasa sellele, et astutaks positiivseid samme võla aruka haldamise poole. Ta on toetanud mõistlikku üleminekuperioodi, nõudnud, et vajalikke võlavähendusi ei tehtaks mitte igal aastal, vaid kolme aasta keskmise põhjal, kaitsnud eelarvedistsipliini vajalikkust, põhjendanud Euroopa Parlamendi aruteludel tarvidust majanduskasvu ja Euroopa poliitika läbipaistvuse suurendamise järele ning kinnitanud, et solidaarsus on vajalik. Just niisugune solidaarsus nagu praegu Portugalis.
Portugallasena tahaksin ma teile midagi öelda. Portugalil on 900 aasta pikkune ajalugu. Portugal on tubli. Portugal suudab distsipliini abil oma riigi rahanduse korda saada. Portugal suudab oma pangandussüsteemi reformida, ta suudab reformida oma tööturu, ta suudab oma maksusüsteemi konkurentsivõimelisemaks muuta ning ta suudab kasutada uuenduslikke meetmeid, et reformida oma tervishoiu- ja kohtusüsteem. Portugal suudab muuta oma avaliku teenistuse tõhusamaks ja kontrollitavamaks. Portugal suudab jõuda liberaliseeritud majanduseni, mis on edukas ja konkurentsivõimelisem.
Peamine on aga see, et Portugal suudab osaleda Euroopa projektis, ta suudab selles osaleda ja aidata lahendada kõik probleemid, mis võivad tulevikus esile kerkida. Just sel põhjusel ongi meil Euroopa Liidus väga hea olla ja me tahame aidata sel aina tugevamaks saada.
Robert Goebbels
(FR) Lugupeetud juhataja! Pidades silmas pööraseid kuulujutte ja spekulatiivseid rünnakuid mitme liikmesriigi vastu, lubage mul meelde tuletada mõnda fakti.
Euro on tugev valuuta. Kümne aasta jooksul on euro end maksma pannud teise enamkasutatava valuutana maailmas. Kolmkümmend protsenti rahvusvahelistest rahareservidest on nomineeritud eurodes. Rohkem kui kolmandik rahvusvahelistest eralaenudest on võetud eurodes. Euro ostujõud on 40% suurem kui dollaril, mis tähendab, et euroala liikmesriigid maksavad oma toorainete, eelkõige nafta eest vähem.
Euro on olemas, et kehtida veel pikka aega kõigis euroala liikmesriikides. Kogu lugupidamise juures Marine Le Pen'i vastu ütlen, et eurost loobumine ei tule lihtsalt kõne allagi. Iga liikmesriik, kes eurost loobub - nagu Marine Le Pen Prantsusmaale soovib -, saab näha, kuidas tema uus valuuta järsult devalveerub.
Islandi kriisi puhkemisel vähenes Islandi valuuta väärtus poole võrra. See valuuta 50% devalveerumine oli põhjus, miks inflatsioon hüppas Islandil viielt protsendilt neljateistkümnele. Ainus võimalus rahu turgudel taastada on lasta Kreekal, Iirimaal, Portugalil ja teistel restruktureerida oma võlg eurovõlakirjade emiteerimise kaudu, mida liit tagab mõistlike intressidega. Räägin praegu Tremonti ja Junckeri algatusest.
Tegelikult ongi eurovõlakirjad juba olemas. Euroopa Investeerimispank (EIP) võtab laene 27 liikmesriigi tagatisel. Eelmisel aastal teenis EIP 80 miljardit keskmise intressimääraga 3-3,5%. Need on just sellised määrad, mis võimaldaksid raskustesse sattunud liikmesriikidel kriisist välja tulla ja finantsstabiilsuse rajale tagasi pöörduda.
(Sõnavõtja nõustus vastama sinise kaardi küsimusele kodukorra artikli 149 lõike 8 alusel.)
Roger Helmer
Lugupeetud juhataja! Eelkõneleja ütles, et kui Kreeka lahkuks euroalalt, kukuks selle valuuta kokku, kuid sel juhul oleks ta maksejõuetu. Teame siiski suurepäraselt, et see toimub niikuinii, seega on Kreekal valida, kas muutuda maksejõuetuks euroalal, mis lihtsalt lükkab probleemi tulevikku, seniks kuni see tuleb uuesti meid kummitama, või muutuda maksejõuetuks väljaspool euroala, ja sel juhul saab ta oma probleemi lahendada. Niisiis tema lahendus ei toimi.
Robert Goebbels
(FR) Lugupeetud juhataja! Ma ei saanud Roger Helmerilt küsimust, vaid hoopis kaudse väite, ja härra Helmeril lihtsalt pole õigus.
Ütlen veel kord, et iga liikmesriik, kes euroalalt lahkub, näeb varsti oma uue valuuta järsku devalveerumist. Kordan oma näidet Islandi kohta, kes pole küll euroalal, kuid on kõik selle läbi teinud.
Olle Schmidt
(SV) Lugupeetud juhataja! Austatud volinik Rehn, te teete väga suurepärast tööd. Selle aasta jooksul olete välja tulnud terve hulga eri ettepanekutega, mis on olukorda parandanud, ja selle üle peaksime me kõik tunnustust avaldama.
Olen seda arutelu kuulates üllatunud. Arvasin, et see on Euroopa Parlament, mitte 27 eri liikmesriigi parlament. Siin on hirmutavat natsionalismi vaimu, mis ei aita meie probleeme lahendada. See on solidaarsuse küsimus.
(Kõneleja jätkab inglise keeles.)
(Pöördub Roger Helmeri poole, kes on väljendanud oma eriarvamust). Võite küll naerda, aga teil pole õigus. Päris kindlasti pole teil õigus, härra Helmer, sest asi on solidaarsuses. Euroopa - see on solidaarsus, ja me kõik oleme omavahel seotud. Isegi naelsterling mõjutab eurot. Ma olen jahmunud.
(SV) Oleme Rootsis juba kogenud, mis tähendab kõrvuni võlgades olla. Meie riik oli võlgades, rahvas oli võlgades, aga me saime sellega hakkama. Miks ei peaks meie sõbrad Kreekas, Portugalis ja Iirimaal suutma sellega hakkama saada? Kas me oleme seal Põhjamaades kuidagi erilised? Muidugi mitte. Praegu aga vajavad need riigid meie abi ja toetust. Kui me neile seda abi ja toetust ei anna, võib see saada ka meie enda languseks.
(Kõneleja jätkab inglise keeles.)
Euroopa on meie kõigi ühine saatus ja me peame seda mõistma - isegi teie, härra Helmer. Te olete osa Euroopast ja suudate teha veel rohkemgi.
(Vahelehüüe Roger Helmerilt: "Kindlasti mitte!”)
Lajos Bokros
Lugupeetud juhataja! Tähistame parajasti Kreeka väljaaitamise esimest aastapäeva, kuid siin pole midagi tähistada. Aasta hiljem oleme tagasi alguses. Selle asemel, et piina pikendada ja Kreeka majandusele veel suuremat koormat laduda, oleks olnud palju parem leppida paratamatusega ja turgude kohtuotsusega.
Pole mingit võimalust maksejõuetust vältida. Korrakohasel maksejõuetusel on vähemalt viis eelist. See jaotaks kaotuse Kreeka maksumaksjate ja välismaiste võlausaldajate vahel märksa õiglasemalt, peataks erasektori võla asendamise järjest suuremat osakaalu omandava riikliku võlaga, mis on pärit teistest riikidest, pakuks Kreekale rohkem majanduskasvu võimalusi, sest leevendaks raskusi võla teenindamisel, teeks Angela Merkelile palju hõlpsamaks maksejõuetust Bundestagile "maha müüa”, sest see tähendaks pigem Saksamaa kui Kreeka pankade toetamist, ning viimaks eraldaks võlakriisi konkurentsivõime kriisist ja päästaks euroala nakatumisest.
Tehke seda! Ärge visake head raha halva pärast minema.
Philippe Lamberts
(FR) Lugupeetud juhataja! Härra Bokros, kuna te selle küsimuse juba tõstatasite, siis ma jätkan. Minu arvates, härra Rehn, peaksime kuulama, mida siin räägitakse. Ma usun, et kui arvud pannakse kõrvuti, siis saab teha ainsa järelduse, et võla restruktureerimine Kreekas ja arvatavasti ka Iirimaal on vältimatu. Arvan, et kõik saavad sellest aru. See näib nii ilmselge, et võiks küsida, kuidas saab võimalik olla, et Euroopa Keskpank, komisjon ja nõukogu seda ei näe - kui nad just ei keeldu seda nägemast.
Teisisõnu on esimene võimalus see, et te otsustate ideoloogilistel põhjustel öelda, et maksejõuetus ei tule kõne allagi. See tähendab, et te eitate tegelikkust. Teisest küljest võiksite ehk öelda, et oleks parem aega võita, ja sel juhul pöördun ma teie poole väga tõsiselt, sest mida rohkem aega mööda läheb, seda piinarikkam ja kulukam oleks restruktureerimine. See läheks eriti kulukaks maksumaksjatele, sest mida rohkem aega möödub, seda suuremaks koormaks saab Kreeka valitsemissektori võlg avalik-õiguslikele ja pooleldi avalik-õiguslikele üksustele - pean silmas Euroopa Keskpanka ja Euroopa finantsstabiilsusvahendit (EFSF) - ja aina suuremal määral on see maksumaksja, kellel palutakse kõik kinni maksta.
Te teate, volinik Rehn, et viimastel päevadel on väga palju räägitud stressitestidest ja vastupidavusanalüüsidest. Neid on nimetatud seoses tuumaelektrijaamadega, neid on nimetatud seoses pankadega. Kuid need, kelle vastupidavus iga päev proovile pannakse, on meie kodanikud, eriti kõige ebasoodsamas olukorras olevad kodanikud, kes arvatavasti kannavad ebaproportsionaalselt suurt osa vastutuskoormast selle kriisi eest.
On selge, et sellepärast ei saa lihtsalt öelda, et selle kriisi eest vastutavad pangad või ettevõtted või poliitikud, nagu mõni tahaks meid lihtsakoeliselt uskuma panna. Mina arvan, et see on kollektiivne vastutus ja sellepärast võiks olla kasulik, kui igaüks annaks kriisi lahendamiseks oma õiglase panuse.
Tahaksin lõpetuseks rõhutada, et kuigi ma pole tihtipeale teiega nõus, peaksime lugu pidama tööst, mida olete viimasel ajal teinud. Olen kindel, et teie õhtud pole siiski liiga pikaks veninud, ja luban, et kui te ühel päeval väärikama elu juurde tagasi pöördute, on mul hea meel teid õhtusöögile kutsuda.
Nikolaos Chountis
(EL) Lugupeetud juhataja! Austatud volinik, tahaksin, et tunnistaksite ausalt, et kokkuhoiuprogramm, see memorandum, mida Kreekas religioosse pühendumisega järgiti, oli täielik läbikukkumine. Puudujääk on ennustatust suurem, võlg on kasvanud, tööpuudus on kasvanud, kokkuhoid on isegi veel karmim, ja kõige selle keskel näete teie, volinik, majanduse elavdamist ja südamerabanduse ärahoidmist, teie esindaja näeb aga eesmärke ja edusamme. Samal ajal kavatsetakse sama retsepti kasutada Iirimaa ja Portugali peal. See retsept oli täielik läbikukkumine.
Samas näitavad Euroopa viimase aja andmed, et Saksamaa majandus kasvab ja et ekspordinäitajad on suuremad kui kunagi varem pärast 1950ndaid. Arvan, et selline faktide kombinatsioon, selline ebavõrdsus ja sellised lahknevused, mis Euroopa Liidus ilmnevad ja toimivad, on probleem ja ka üks probleemi põhjustest. Kui see nii on, mida te siis veel ootate, et poliitikat muuta? Öelge meile, millest te räägite oma salajastel kohtumistel, sest hulk kuulujutte käib juba ringi. Kas kavatsete lõpuks oma hoiakut muuta ja probleeme lahendama asuda?
Barry Madlener
(NL) Lugupeetud juhataja! Tahaksin kõigepealt esitada küsimuse volinik Rehnile. Kuidas saab nii olla, härra Rehn, et Junckeri juhitud eurorühm tuli kokku ilma Hollandi rahandusministrita? Kuidas saab nii olla? See on täiesti skandaalne, et Hollandit, kes on üks suuremaid panustajaid kõigisse päästepakettidesse, isegi ei kutsutud kohtumisele, millest ma räägin. Härra Rehn, kas võiksite mulle praegu kinnitada, et midagi niisugust kindlasti rohkem ei kordu?
Mul on Euroopa Parlamendile öelda, et Kreeka peab kas euroalalt lahkuma või oma võlad restruktureerima. See on möödapääsmatu tegelikkus - küsimus on vaid "millal?”. Ma usun ja kardan, et see juhtub siis, kui kõik tagatised ja kogu raha on Kreekale ära antud. See on sajandi pettus! Härra Rehn, kas saate mulle praegu kindlalt lubada, et sellist olukorda, kus Kreeka refinantseerib kõigepealt oma võlad viimase piirini Hollandi maksumaksjate rahaga ja siis lahkub euroalalt ja jätab kõik võlad sinnapaika, kunagi ei juhtu? Me ei saa usaldada neid kreeklasi, neid Kreeka poliitikuid, kes Euroopa Komisjoniga käsikäes pettuse abil ja valeandmeid kasutades euroalale pugesid ja kes praegu paistavad eelkõige omaenda palkade tõstmisega hõivatud olevat. Selliseid poliitikuid ei tohiks me iialgi usaldada, nii et, härra Rehn, kuidas te kavatsete tagada, et Hollandi maksumaksjaid jälle kord hirmsasti ei tüssata?
(Sõnavõtja nõustus vastama sinise kaardi küsimusele kodukorra artikli 149 lõike 8 alusel.)
Robert Goebbels
(FR) Lugupeetud juhataja! Küsin viimast korda: kas Barry Madlener on Euroopa solidaarsuse ja Kreeka vastu väideldes teadlik sellest, et Holland on Saksamaa järel teine suurim Euroopa siseturust kasu saaja ja et tegelikult on iga teine Hollandi töökoht seotud kaupade ja teenuste ekspordiga Euroopa Liitu?
Niisiis, kas ta mitte ei vaidle vastu töökohtadele Hollandis?
Barry Madlener
(NL) Lugupeetud juhataja! Härra Goebbels, te peate teadma, et Holland on kõvasti tööd teinud ja suudab tänu oma tugevale positsioonile oma rahandust vee peal hoida. Kas teadsite, et Holland on nüüd juba aastaid olnud Euroopa Liidu suurim netorahastaja ja et kreeklased on aastaid olnud suurimad Hollandi raha saajad? Mis on selle tulemus? Tulemus on kriis Kreekas! See on Hollandi maksumaksjate raha väärkasutus. Häbiasi, et te pole sellest faktist aru saanud.
Danuta Maria Hübner
Lugupeetud juhataja! Meie kohus on otsida parimaid lahendusi kriisiga toimetulekuks ja selles on väärtuslikuks abiks õppimine. Mul on tunne, et oleme teada saanud, miks asjad viltu läksid ja mismoodi me sattusime sellesse raskesse olukorda, kus me praegu oleme, aga mul on ka tunne, et oleme nüüd vähem valmis tegelikkuse arengust õppust võtma. Seda silmas pidades tahaksin tõstatada kaks küsimust.
Esiteks võime liikmesriikide vahel näha väga suurt sarnasust seoses valitsemissektori võla ja puudujäägi suhtega, samal ajal kui nendessamades liikmesriikides on olulised erinevused riigivõla puhul makstud riskipreemiate vahel. Minu arvates on see selge tõestus, et peale riigivõla on nüüd mängu tulnud muudki tegurid ja need mõjutavad turgusid. Muu hulgas on turud koondanud tähelepanu välisvõlale või ülemäärasele maksebilansi tasakaalustamatusele ning see tähendab selgelt, et olukorrale reageerimiseks peame minema eelarve kohandamisest kaugemale.
Teine küsimus on seotud asjaoluga, et need riigid, mis on kriisist kõige rohkem kahjustatud, peavad toime tulema ühtaegu suurte riskipreemiate ja karmide kokkuhoiumeetmetega. Selline kahekordselt raske ülesanne muudab võla jätkusuutlikkuse saavutamise peaaegu võimatuks. Kui me keeldume võla restruktureerimisest, on meil tarvis saavutada parem tasakaal karistamise ja abi vahel ning kavandada abipaketid, mis aitaksid ära hoida riikide tõukamise veelgi sügavamale võlgadesse.
Edite Estrela
(PT) Lugupeetud juhataja! Euroopa on vajunud ennenägematusse kriisimülkasse, mis võib ähvardada euroala ja Euroopa projekti. See on euroala kriis, mille esimesed ohvrid on Kreeka, Iirimaa ja Portugal. Nende riigivõla ründamise eesmärk on nõrgendada ühisraha. Need, kes arvavad, et tegemist on kreeklaste, iirlaste ja portugallaste isikliku probleemiga, petavad ennast. See pole nii. Kui Euroopa Liit ei anna jõulist vastulööki, mis turud rahustaks, levib see surve ka teistesse liikmesriikidesse.
Portugalil pole mingeid probleeme oma riigi rahanduse jätkusuutlikkusega või riigipankade maksejõuetusega. Portugalil on tarvis jätkata juba alustatud struktuurireformidega, et suurendada tootlikkust ja edendada majanduskasvu. Nagu minevikuski, saab Portugali rahvas üle ka sellest raskusest ja toob hädavajalikud ohvrid, kuid siiski ainult hädavajalikud ohvrid.
Me ei suuda mõista, miks Euroopa Liit kavatseb kohaldada Portugalile kõrgemaid intressimäärasid kui Rahvusvaheline Valuutafond. Portugal peab maksma Euroopa Liidule umbes kolm miljardit eurot intresse aastas. Bloomidel ja Madleneritel siin parlamendis ja väljaspool seda pole muretsemiseks põhjust: maksumaksjad ei kannata. Küsimuse all on laen, mitte kingitus. See on laen, mis makstakse tervikuna tagasi, ja niisuguste intressidega, mis sarnanevad turuintressidele, mida Portugal maksis umbes kuu aja eest.
Üleilmastunud maailmas ei suuda ükski riik kõiki oma probleeme ise lahendada. Finantskriis on juba näidanud, et miski, mis juhtub teisel pool maailma, võib meid kõiki omas kodus vapustava jõuga tabada. Sellepärast vajamegi rohkem Euroopat ja paremat Euroopat - ühtsemat ja sihikindlamat Euroopat. Oleme kõik samas paadis ja kui see paat läheb põhja, ei pääse keegi.
(Sõnavõtja nõustus vastama sinise kaardi küsimusele kodukorra artikli 149 lõike 8 alusel.)
Liisa Jaakonsaari
(FI) Lugupeetud juhataja! Mul on portugallastele hea uudis. Vastavalt äsja saadud teabele on Soomes kokkuleppele jõutud ja komisjoni ettepanek Portugalile laenu anda vastu võetud, nii et Soome pole enam takistuseks.
Et ma pean ka küsimuse esitama, siis küsin kolleegilt järgmist: kas usute, et püksirihma pingutamine Portugalis laseb teil saavutada sellise majanduskasvu, mis võimaldab võlad tagasi maksta?
Edite Estrela
(PT) Lugupeetud juhataja! Tahaksin Soome rahvast ja parlamenti selle otsuse langetamise eest tänada. Selles on rohkelt niisugust ühtsuse ja solidaarsuse vaimu, mis sai võidu Euroopa Ühenduse loomisel.
Teie küsimusele vastan, et Portugali rahvas jälgib neid kokkuhoiumeetmeid ning kuigi see on karm ja koormav pakett, tahame teha kõik, et suurendada majanduskasvu, luua rohkem töökohti ja pääseda nendest raskustest.
Charles Goerens
(FR) Lugupeetud juhataja! Võlaprobleem on võtnud sellise ulatuse, mis ületab kaugelt üksnes eelarvelised mõõtmed. Tegelikult mõjutab valitsemissektori võla kriis poliitikat tervikuna - selle eelarvelist, majanduslikku, sotsiaalset, üleeuroopalist ja riiklikku mõõdet. Eelkõige oleme aga siiski sattunud poliitilisse kriisi.
Üks Soome partei, mille jaoks lahtiütlemine Portugalist on saanud lemmikratsuks, näitab ilmekalt, mil määral võlaprobleemi sügavus avalikkusele muret teeb. Tuleks siiski meelde tuletada, et põlissoomlaste partei retoorika, mida rakendati Portugalile appimineku vastu, ei saakski rohkem sarnaneda sellega, mida kasutasid Saksamaa poliitilised liidrid aasta tagasi, natuke enne seda, kui Kreekale abi anti.
Populistlikud loosungid, mis toovad valimistel märkimisväärset edu - täna Soomes, homme mõnes teises riigis -, on tegelikult lihtsalt väga lugupeetavate poliitiliste liidrite varem öeldud sõnade kordamine.
Poliitiline kese on seal, kus genereeritakse majandus- ja rahaliitu tükkideks käristavaid ideid.
Usun kindlalt, et raskustest saab üle vaid siis, kui tipp-poliitikud hakkavad aru saama, et nende roll on ennekõike pingeid rahustada, mitte leeke lõkkele puhuda.
Georgios Toussas
(EL) Lugupeetud juhataja! See, et majanduskriisi on põhjustanud võlad, on jultunud vale. Selle kriisi on põhjustanud kapitali ülemäärane kokkukuhjamine, kapitalistliku süsteemi kriis, mis näitab, et see on iganenud süsteem, mida sündmused on ootamatult tabanud. Kapitalismi kriis Kreekas, Iirimaal ja Portugalis üha süveneb ja kestab edasi. Võlg ja puudujääk nendes riikides ei ole riiklik omapära; need on tagajärg, mitte põhjus. Need kasvavad välja liigsest usaldusest suurte äriühingute vastu: subsiidiumid ja maksusoodustused monopolidele, NATO kulutused, tööstusliku tootmise ning mäetööstuse, tootmise, tekstiilitööstuse, laevaehituse ja -remonditööstuse hävitamine, põllumajandustootmise raske kahjustamine ning miljardite eurode andmine suurtele kontsernidele.
Peamine põhjus, miks Euroopa Liit, kodanlikud valitsused ja kapital töölisklassi sissetulekut ja õigusi ründavad - kusjuures selle põhiline relv on kokkulepe, mis puudutab eurot ja Euroopa stabiilsusmehhanismi, mida võiks nimetada ka kontrollitavaks pankrotiks -, ulatub kriisi ja võlgade kapitalistlikust juhtimisest kaugemale. Euroopa Liidu, kodanlike valitsuste ja kapitali strateegiline eesmärk ei ole mitte üksnes kriisikoorma nihutamine töötajate õlgedele, vaid tööjõu kärpimine miinimumini, et kaitsta monopoolsete kontsernide kasumimarginaale.
Praegu Kreekas toimuv ulatuslik üldstreik on jõuline sõnum võitlusest...
(Juhataja katkestas kõneleja.)
(Sõnavõtja nõustus vastama sinise kaardi küsimusele kodukorra artikli 149 lõike 8 alusel.)
Peter van Dalen
(NL) Lugupeetud juhataja, tänan teid siiralt vastutulelikkuse ja sallivuse eest. Mul on Georgios Toussasele küsimus. Ta teab täpselt, mismoodi seletada kõiki asju, mis on valed, mis ei ole selles süsteemis õiged, ja kõiki asju, mis Euroopas ja liikmesriikides toimuvas on läbinisti väärad. Ma küsin: mis on siis alternatiiv? Kas tahate tagasi minna kommunistlikku utoopiasse nagu Põhja-Korea, Kuuba ja teised diktatuuririigid? Kas lahendus on see, et peame tagasi pöörduma? Kas te seda tahategi?
Georgios Toussas
(EL) Saan aru, et olete võimetu esitama ettepanekuid, kuidas lahendada neid teravaid probleeme, millega seisavad silmitsi töötajad nii teie enda riigis kui ka ülejäänud 26s Euroopa Liidu liikmesriigis. Lubage mul teid teavitada, et enne Kreeka ühinemist Euroopa Liiduga väljendas Kreeka Kommunistlik Partei sellele vastuseisu ja rääkis Kreeka rahvale tagajärgedest. Kolmekümne aasta jooksul pärast Kreeka ühinemist Euroopa Liiduga, või kui teile rohkem meeldib, isegi alates 1957. aastast, mil see asutati ja muudeti Euroopa Söe- ja Teraseühendusest Euroopa Majandusühenduseks, oleme näinud ainult seda: kasum kapitalile, raskused töötajatele. Rahvas hakkab võitlema, et see vastuolu kaotada.
Andrew Henry William Brons
Lugupeetud juhataja! Euroala sunnib 17 eri majandussüsteemile peale ühisraha väärtuse ja ühtlustatud intressimäärad. Kui hättasattunud riigid oleksid jäänud euroalalt välja, oleks nende valuuta väärtus võinud langeda. See oleks kaasa toonud ekspordil põhineva kasvu, mida oleksid hõlbustanud nende oma keskpankade kehtestatud madalad intressimäärad. Käibeloleva raha liiga suur väärtus ja nüüd tõusvad intressimäärad on süvendanud seisakut, mille põhjustasid kahanev maksutulu, teenuste kärped ja suurenevad valitsemissektori võlad. Nende riikide huvides oleks euroalalt lahkuda, ent siis suurendaks nende valuuta väärtuse langus võlakoormat.
Euroalasse mitte kuuluv Ühendkuningriik peaks neist võlgadest mõjutamata jääma, kuid meie eelmine valitsus võttis Lissaboni lepingu erakorraliste sündmuste klausli kohaselt kümne miljardi naela suuruse võlakohustuse ning praegune valitsus kavatseb otsest ja kaudset laenude andmist jätkata. Kreeka ja Iirimaa jätavad lõpuks oma laenud tagasi maksmata ja me kõik oleme lihtsalt veel rohkem mõttetult raha kulutanud.
Paulo Rangel
(PT) Lugupeetud juhataja! Tahaksin alustuseks öelda, et loomulikult usun ma, et Portugali jaoks on saavutatud tasakaalustatud kokkulepe. Rahva jaoks on see kokkulepe väga ränk, kuid olemuslikult tugevdab see struktuurireforme, mille eesmärk on suurendada majanduskasvu ja konkurentsivõimet. Arvan, et see on väga hea.
Mina ei asu samasugusele seisukohale nagu teised siin, kes usuvad, et sellised riigid nagu Kreeka, Iirimaa ja Portugal on kõike õigesti teinud - et nad ei teinud ühtegi viga ega läinud milleski liiga kaugele, et nad tegid kõik õigesti ja vaid rahvusvaheline kriis oli see, mis probleemid tekitas. Ei, meie valitsused on teinud vigu ja järginud vale poliitikat, kuid see ei tähenda, nagu poleks nüüd Euroopa Liidu raames jäänud enam mingit võimalust õigele rajale tagasi pöörduda ja jälle õiges suunas minna.
Seepärast on tähtis pidada meeles, et tegelikult tuleb avalikku arvamust väljendavatele organisatsioonidele, kes on raskustesse sattunud riikide toetamise vastu, öelda, et nad mitte ei anna neile riikidele raha, vaid nad laenavad neile riikidele raha. Pealegi laenavad nad seda väga kõrgete intressimääradega, nii et tegelikult teevad nad tehingu, mis on nende eelarvele ja rahvale kasulik. Kuid tahaksin nüüd veel öelda, et ehk on käes aeg anda rahvusvahelistele turgudele ühine Euroopa vastus ning nõustuda eurovõlakirjadega ja võimalusega müüa neid esmasel turul.
Ehk on komisjonil endal, Euroopa finantsstabiilsusvahendil ja Rahvusvahelisel Valuutafondil aeg vaadata uuesti üle intressimäärad, et muuta nende määrade alandamisega võimalikuks jätkusuutlik majanduskasv neis riikides, mis on praegu raskustes.
(Sõnavõtja nõustus vastama sinise kaardi küsimusele kodukorra artikli 149 lõike 8 alusel.)
Sven Giegold
Lugupeetud juhataja! Tahaksin kõigepealt öelda, et mul on häbi kogu selle natsionalismi ja lühinägelikkuse pärast, mida selles arutelus on väljendatud. Härra Rangel, mul on teile küsimus. Kas te arvate, et intressimäära, mida te peate tulevase programmi kohaselt maksma hakkama, tuleks alandada? Kas nende intressimäärade alandamine aitaks teie kodumaad?
Paulo Rangel
(PT) Lugupeetud juhataja! Ma usun, et intressimäära ei tuleks alandada mitte ainult Portugali, vaid ka Iirimaa ja Kreeka jaoks. Minu arvates oleks ülimalt raske saavutada eesmärgid intressimäärasid alandamata, nagu me praegu tegelikult Kreeka puhul näemegi. Igal juhul arvan, et see on üks võimalus ja avatud uks.
Kui Portugal suudab esimeste kuude jooksul kokkuleppe tingimusi täpselt täita, siis arvan, et ta on saavutanud seisundi, mis võimaldab tal pöörduda Euroopa finantsstabiilsusvahendi ja Rahvusvahelise Valuutafondi poole ning paluda 6-9 kuu jooksul intressimäärad läbi vaadata. Arvan, et see oleks hea uudis Portugali rahvale, ja arvan, et see oleks hea uudis ka Euroopa Liidule.
Mairead McGuinness
Lugupeetud juhataja! Lisan arutelusse ka iirlaste hääle: ka mina olen pettunud natsionalismi ulatuse pärast siin saalis. See, et istungisaal on sel Euroopa jaoks ülimalt olulisel arutelul pooltühi, valmistab mulle pettumuse.
Intressimääradest: öelgem väga selgelt välja, et intressimäärad ei tohiks olla neile riikidele karistuseks. Need ei aita kaasa ei majanduse elavdamisele ega võla jätkusuutlikkusele. Kas võiksin oma allesjäänud 30 sekundi jooksul paluda komisjoni tegelda võla jätkusuutlikkuse probleemiga Iirimaa ja meie raskustes olevate kolleegide heaks?
Kas võiksin esitada küsimuse ka Euroopa Liidu poliitilise suutlikkuse kohta? Kõnelesin esmaspäeval Iiri parlamendis Dublinis solidaarsuse hääbumisest Euroopa Liidus. Ma ei tunne rõõmu, kui seda ütlen. Rääkisin sellest eraviisiliselt ka volinikule. See on reaalne ja tõsine probleem. Mõtlen hirmuga sellele, kui kunagi võiksid meid valitseda parem- või vasakäärmuslased. Jumala pärast, las keskparteid ühinevad.
Liisa Jaakonsaari
(FI) Lugupeetud juhataja! See arutelu on olnud kasulik. Olukord on kriisis olevate riikide jaoks väga raske, kuid sama raske on see ka Saksamaa, Austria ja Soome jaoks, sest nende riikide maksumaksjad on pidanud kannatama eelarvekärpeid ja elanud üle sügavaid kriise.
Küsimused on õigustatud ja sellepärast on väga tähtis, et Portugali probleemist tehtaks eeskuju, mismoodi kriisi saab kontrolli all hoida, sellega tegelda ja selle levikut vältida. Arvan, et Portugal peab nüüd kõigepealt tagama laenude tagasimaksmise oma vara müügiga, nagu juba öeldud. Ta peab läbirääkimisi pidama ka üksikute laenuandjatega, et leppida kokku konkreetsetes ettepanekutes ja ideedes, mismoodi see kriis seljatada.
Saksamaa, Austria ja Soome valijad ei kannata seda välja, kui tuleks näiteks veel Kreeka väljaaitamisi või kui see üritus läbi kukuks.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Lugupeetud juhataja! Portugal on veel üks riik, kes vajab eurovõlakirjade kaudu rahalist abi, ent olgem ausad ja tunnistagem, et selle kriisi liigitamine võlakriisiks või euro kriisiks on ülimalt eksitav.
See tekitab mulje, et euro on kriisis, kuna mõningad liikmesriigid ei suuda oma asju mõistlikult ajada ja on liiga palju võlgu võtnud. Iirimaa ja Portugal ajasid oma asju siiski distsiplineeritud moel, kuid sattusid kriisi, mida polnud ise tekitanud. Need olid viletsalt reguleeritud pangad, kes käitusid vastutustundetult. Niisuguste pankade kaitsmine paiskaski mõne euroala riigi finantsprobleemidesse. Tegelikult on see niisiis pigem Euroopa pangandussektori kriis.
Kui ausalt rääkida, siis eurovõlakirjadest või õigemini uuest vormist, mille need pärast 2013. aastat võtavad, jääb kindlasti väheseks. Euro kaitsmise hinda tuleks vähendada niimoodi, et sunnime kommertspankasid oma kaotusi tunnistama. Järgmiseks sammuks peaks siis saama finantssektori tõhus reguleerimine.
Peter van Dalen
(NL) Lugupeetud juhataja! Praegune suhtumine võlakriisi teravdab probleeme. Jah, Kreekale, Portugalile ja Iirimaale on pakutud võlakokkulepet, kuid nende võlad hoopis kasvavad, mitte ei kahane. Selline suhtumine on katastroof - see pakub võlakriisi lahenduseks veel suuremate võlgade võtmist. Lugupeetud juhataja! Euroopa peab loobuma pidamast võlgade kustutamist tabuteemaks. Me saame edasi minna siis, kui restruktureerime valitsemissektori võla ja kustutame võlad osaliselt ning samal ajal rakendame karmistatud stabiilsuse ja kasvu pakti nõudeid, sealhulgas automaatseid karistusi. Muidugi on see karm meetod, mille mõte on osa panku, pensioniasutusi ja võlakirjaomanikke välja praakida, kuid meil on tarvis see läbi teha. Ilma vaevata ei saa midagi. Valitsemissektori võlgade kustutamine koos rangete nõuete rakendamisega sillutab tee uude tulevikku. Kui me seda ei tee, saab olla ainult üks tulevik - niisugune, milles nõrgad riigid lahkuvad euroalalt.
Miguel Portas
(PT) Lugupeetud juhataja! Volinik Rehn, eelmisel kuul palus Portugali Vabariigi president komisjonilt rohkem kujutlusvõimet ja teie vastasite minu riigi presidendile koloonia valitseja ülbusega: "Portugaliga oleme niigi juba kujutlusvõimelised olnud.” Sellepärast tahangi teile praegu vastata. Euroopa Komisjon on olnud kujutlusvõimeline, sundides ühele riigile kolm nädalat enne valimisi peale kolmeaastase valitsemisprogrammi ja oma eelistatud valitsuse. Euroopa Komisjon on olnud kujutlusvõimeline, nõudes samalt riigilt 6% intressimäära ja tõugates selle järgmiseks kaheks aastaks majanduslangusesse.
Ainus koht, kus Euroopa Komisjonil pole kujutlusvõimet olnud, on nimelt seal, kus seda vaja oleks, sest meil kõigil on tarvis võlg restruktureerida, võla üle uuesti läbirääkimisi pidada ja laenuandjad lahenduse leidmisse kaasata. Palun, volinik, kuulake oma südametunnistust: pange amet maha ja Euroopa tänab teid selle eest.
Franz Obermayr
(DE) Lugupeetud juhataja! Erinevalt kolleegidest, kes läksid oma kõneajast üle, nii nagu on ületatud ka eelarvet, püüan mina teha lühidalt.
Paljude nutikate mõttekäikude ja vastuste seas on üks küsimus, mida ei ole küsitud. See on küsimus, mille võiksid esitada netorahastajatest liikmesriikide kodanikud. 50% maksumäär koos kõrge elatustaseme ja suurepäraste sotsiaalteenustega pole lihtsalt kokkusattumus. See tähendab, et kodanikud töötavad kõvasti ja teenivad palju.
Solidaarsus, millele täna on nii palju viidatud, hõlmab ka solidaarsust kodanikega meie oma kodumaal. Rootsist on juba räägitud. EL ei sekkunud seal rahalise toetusega. Selle asemel toimus restruktureerimine, sotsiaalteenustes tehti kärpeid ja avalikke teenuseid vähendati. Teisisõnu rakendati ranget eelarvepoliitikat. Peame seletama seda riikidele, kes on täna ilmselt meie arutelu teemaks. Ilma nende endi range eelarvepoliitikata ja suurte jõupingutusteta pööret ei toimu.
Olli Rehn
komisjoni liige. - Lugupeetud juhataja! Keskendun ainult ühele teemale, sest vajan oma viit minutit selle jaoks.
Viimaste nädalate jooksul ja ka täna siin Euroopa Parlamendis on palju hääli kostnud Kreeka võlgade restruktureerimise poolt. See näib väga lihtne ja kena. Pean siiski ütlema, et riigivõla restruktureerimise pooldajad paistavad eiravat võimalikku hukatuslikku mõju riigi enda ja terve euroala finantsstabiilsusele ning tagajärgi ja lahknevusi, mis tekiksid majanduskasvus ja tööhõives.
Mõelgem, millised tagajärjed võiksid võla restruktureerimisel olla. Muidugi räägime olukorrast, mis ei põhine faktidel, nagu teevad ka võla restruktureerimise pooldajad, kuid meil on piisavalt arusaamist finantsstabiilsust ja majandustegevust mõjutavate tegurite kanalitest, et visandada tõenäoline ja kõige võimalikum stsenaarium. Vägagi tõenäoliselt võiks minna nõnda.
Suure hoobi saaksid võlakirjaomanikud - s.t kodumajapidamised oma säästuinstrumentide, näiteks pensionisäästude kaudu, samuti sellised institutsioonilised investorid nagu pensionifondid ja kindlustusseltsid. Ka pangad kannaksid kulusid. Möödunudaastase pankade stressitestimise põhjal teame, et Kreeka pankadel on 48 miljardi euro eest valitsuse väärtpabereid, Kreeka riigi võlakirju. Mis juhtuks? Riigi väärtpaberite restruktureerimine võiks nende kapitalibaasi tõsiselt nõrgendada. Näiteks isegi 30% kärbe võiks tähendada, et suur osa pangandussüsteemist lõpetaks alakapitaliseerituna, 50% kärbe aga, mida paljud teist on kaitsnud, võiks kaasa tuua lihtsalt Kreeka pangandussüsteemi suure osa maksejõuetuks muutumise.
Seega võivad võla restruktureerimisel Kreekas olla tõsised tagajärjed Kreeka pangandussektori püsivusele, aga ka kõigile muudele pankadele, millel on tegemist Kreeka väärtpaberitega.
Ma ei armasta panku ega tee oma tööd esmajoones nende päästmiseks, kuid on fakt, et selline suur panganduskriis võiks viia ulatusliku laenukrahhini. See ei ole mingi teoreetiline oletus. See on vägagi tõenäoline tagajärg. Ulatuslik laenukrahh. Peale selle võib ülima tõenäosusega juhtuda, et Kreeka pankade käsutuses olev tagatiste fond krediidikvaliteedi hinnangu kaudu hävitatakse. See võib kokku variseda. Ulatuslik laenukrahh, võimalik massiline hoiuste väljavõtmine pankadest, hoiuste külmutamine ja/või kapitali kontroll võivad väga hästi olla osa tagajärgedest. Aga täiesti kindel on see, et Kreeka majanduslangus oleks ennenägematu.
Lubage mul meelde tuletada, et Argentina SKP vähenes viie aastaga peaaegu poole võrra. Kas see aitaks Kreekat või Euroopat? Ma kahtlen selles. Isegi nii tõsine kärbe kui 50% ei vähendaks võlamäära alla 100% SKPst, arvestades, et sellest kärpest jäeti välja rahvusvahelised laenuandjad, näiteks euroala liikmesriigid või Rahvusvaheline Valuutafond.
Kreekale jääb ikka veel suur eelarvepuudujääk, mida ta peab rahastama. Kes oleks valmis Kreekale laenu andma järgmisel hommikul pärast seda, kui ta on minema pühkinud 70% või 50% või 30% eelmiste võlausaldajate rahalisest rikkusest? Kes oleks järgmisel hommikul veel valmis Kreekale laenama?
Võla restruktureerimine võiks võtta Kreekalt väga pikaks ajaks finantsturgudele pääsemise võimaluse ning ELi/IMF programmi eesmärk on muidugi suhteliselt kiire tagasipöördumine turgudele, et rahastada Kreeka riigi võlakohustusi, nii et Euroopa maksumaksjad ei peaks selleks võlgasid tagama. Niisugune on selle tegevuse eesmärk.
Tuletagem meelde, et lõppkokkuvõttes eeldab riigi maksevõimelisus stabiliseerimist ja seejärel valitsemissektori võla suhte vähendamist - s.t esmase struktuurse ülejäägi ja võla stabiliseerimise tasandi saavutamist.
Kreeka elab ikka veel üle oma võimete. Keskne lahendus on see, et Kreeka peaks hakkama teenima rohkem, kui kulutab, ja suutma samal ajal maksta oma võlakoorma intresse.
Kreeka vajab esmast struktuurset ülejääki ja võla restruktureerimine seda väga põhimõttelist küsimust ei lahendaks. Sellepärast on kokkuvõttes Kreeka maksevõimelisuse põhitegurid oma olemuselt poliitilised ja ühiskondlikud - pidev karmus, millega hoida esmast ülejääki pikema aja vältel stabiilsena kõrgel tasemel, umbes 5% juures SKPst.
Meil on selle kohta näited olemas. Belgia tuli sellega 1990ndatel peaaegu kümne aastaga edukalt toime. Pealegi on kuus ELi liikmesriiki suutnud vähemalt neli aastat hoida esmast ülejääki üle 4% taseme, niisiis ei ole see võimatu. Muidugi on see väga keeruline, kuid seda on ennegi tehtud ja ka Kreekas on see võimalik, kui riigis leidub poliitilist tahet ja ühtsust. Kreeka jaoks on see ainus tee veel halvemate alternatiivide vältimiseks.
Seisame praegu Euroopa tuleviku jaoks tõesti otsustaval ristteel. Arutelu käib riigivõlakriisi üle. See mõjutab nii eurot kui ka Euroopa tulevikku. Teate seda väga hästi. Pean ütlema, et olen väga mures lõhede pärast riikide poliitilistes aruteludes, mida me oleme viimasel ajal kuulnud. Need lõhed on peegeldunud ka siin, Euroopa Parlamendis. Kesk- ja Põhja-Euroopas ilmneb hättasattunud riikide toetamisest rääkides poliitiline väsimus, Lõuna-Euroopas on tekkinud väsimus reformidest, mida tuleb vältimatult läbi viia. Peame ühiselt leidma energiat, et sellest väsimusest üle saada. Euroopa päästmiseks tuleb meil ehitada sillad üle nende lõhede ning me peame langetama vajalikud otsused, et hoida ära uut, veel hullemat kriisi, ja lasta kogu Euroopal toibuda sellest äärmiselt tõsisest finantskriisist, mida me viimastel aastatel oleme kogenud.
András Kármán
nõukogu eesistuja. - (HU) Lugupeetud juhataja, austatud parlamendiliikmed! Tahaksin lühidalt rääkida oma kahest mõttest. Kuigi pangandussüsteemi kriisil on kahtlemata märkimisväärne osa meie majanduse praegustes probleemides, oleks vale vaikida sellest, et enamik probleeme tekkis juba enne kriisi eelarvedistsipliini puudumise pärast paljudes riikides, majanduspoliitika pärast, mis ei tugevdanud konkurentsivõimet, ja Euroopa majanduspoliitika koordineerimatuse pärast.
Seepärast on selge, et on tarvis Euroopa kõikehõlmavat reageerimist ning selle kaks olulist elementi - mis on ka eesistujariigi Ungari prioriteedid - on Euroopa poolaasta ja majanduse juhtimise reformi rakendamine.
Mõlema prioriteedi elluviimisel on jõutud tähtsasse, otsustavasse staadiumi. Mis puutub Euroopa poolaastasse, siis oleme pühendunud selle õigeaegsele edukale lõpuleviimisele. Liikmesriikide stabiilsus- ja lähenemisprogramme, samuti riiklikke reformiprogramme kavatsetakse arutada majandus- ja rahandusküsimuste nõukogu juunikuisel istungil ja ma loodan, et need programmid tähendavad viimaks tegelikku läbimurret iga liikmesriigi eelarve- ja majanduspoliitikas.
Pingeline töö kuue ettepaneku paketiga jätkub kolmepoolselt. Sellega seoses teatab eesistujariik Ungari parlamendi ettepanekute kõige olulisematest punktidest järgmise nädala rahandusministrite kohtumisel ning sellel arutelul küsime nõukogult volitusi, et saavutada juba juunis seoses kuue seadusandliku ettepanekuga edukas ja võimalikult kiire kokkulepe.
Vastutustundlikku ja paindlikku suhtumist on vaja nii nõukogult kui ka parlamendilt ja ma usun kindlalt, et praeguses olukorras võiks kokkulepe kujutada endast tähelepanuväärselt positiivset sõnumit ka turgudele. Peale selle näitaks see Euroopa institutsioonide suutlikkust teha vastutustundlikult ja aega viitmata koostööd, kui Euroopa seda väga vajab.
Seoses Portugali programmi ja üldse kolme kohandamisprogrammiga tahaksin eelkõige väljendada heameelt parlamendis saavutatud kokkuleppe üle seoses finantspoliitikaga. Me kõik teame, et Euroopa finantsstabiilsusvahendi toimimise seisukohast on see ääretult oluline. Samal ajal tahaksin rõhutada, et kolmiku koostatud Portugali majanduspoliitika programmi puhul on samuti selge, et Kreeka, Iirimaa ja Portugali jaoks kavandatud programme kohandatakse iga riigi iseärasustega ja kindlasti ei järgi need ühtset valemit.
Kreeka puhul on rõhk eelarve kordaseadmisel. Iirimaa puhul saab põhiküsimuseks pidada pangandussüsteemi konsolideerimist. Aga Portugali puhul on kõige olulisem osa arvatavasti struktuurireformid ning tööturu ja kaubaturu reformid. Nagu me kõik teame, on Portugalis äärmiselt oluline suunata majandus keskpika perioodi jooksul kasvuteele ja tugevdada konkurentsivõimet.
Kuigi krediidikokkuleppeid puudutavate majanduspoliitika programmide rakendamine tähendab liikmesriikide jaoks tõsiseid jõupingutusi, usun, et see on ühtlasi võimalus tegelda pikaajaliste struktuuriprobleemidega ning leida neile lühikese aja jooksul lahendused ja vastused. Keskpika perioodi jooksul võiks see viia jätkusuutliku ja kiirema majanduskasvuni nendes riikides.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 149)
George Sabin Cutaş
Praegu, mil räägime, et Kreekal on vaja Euroopa Liidult teist korda laenu saada, elab euro läbi langust. Peame endalt küsima, kas olukord Kreekas ja teistes raskustesse sattunud Euroopa riikides pole mitte tagajärg finantsspekulantide tegevusele, mis põhineb taktikal "jaga ja valitse”. Alles hiljuti sai Portugalist kolmas riik, kes pidi Euroopa Liidult laenu küsima. Finantsspekulandid on unustanud probleemi pankadega, keda oli raske päästa, ja koondavad nüüd oma tähelepanu raskustesse sattunud Euroopa riikidele. Seetõttu on valitsemissektori võla madal krediidireiting muutnud võimatuks saada laenu, millega võlga tagasi maksta. Arvan, et oleks tarvis Euroopa reitinguagentuuri, mis ei seoks end finantsspekulatsioonidega. Teisest küljest aga on hädavajalik eurovõlakirjade emiteerimine, et näidata tahet euro päästa.
João Ferreira
Oma ulatuslikkuse ja kaasnevate kitsenduste tõttu on võlakirjade emiteerimine Portugali-taoliste riikide jaoks palju enamat kui tõeline probleem - see on keskne osis võimsas sotsiaalses, majanduslikus, poliitilises ja ideoloogilises rünnakus, mille tegelikud põhjused on varjatud. Selle rünnaku äsjaseim avaldus on Rahvusvahelisest Valuutafondist, Euroopa Komisjonist ja Euroopa Keskpangast koosneva kolmiku ebaseaduslik sissetung Portugali. See on riigi varade talumatu väljapressimine Portugali töötajatelt ja rahvalt finantskapitalistide taskusse. Seda väljapressimist vahendab Euroopa Liit - paljastades nii oma olemuse ja tegelikud eesmärgid -, kes loob institutsioonilised tingimused selle protsessi rakendamiseks ja süvendamiseks. Praegu toimuv väline sekkumine on selles suhtes väga paljastav. See hõlmab põhiosi antisotsiaalsetest meetmetest, mida on rakendatud teistes riikides, näiteks Kreekas ja Iirimaal, samuti meetmetest, mida sisaldab Euroopa suurjõudude kehtestatud laiendatud euroala pakt. Jõustudes raskendab see riikide olukorda, süvendab majanduslangust, töötust, vaesust, sotsiaalset ebavõrdsust ja riikide sõltuvust. Kui see on juba ellu viidud, hakkab see tõeline alistamisprogramm, nagu on näidanud olukord teistes riikides, teravdama tingimusi, mis arvatavasti selle sekkumise on ajendanud - teisisõnu raskusi toimetulekul valitsemissektori võla väljakannatamatute ja aina kasvavate kuludega.
Bruno Gollnisch
Riigivõlakriisi põhjus on spekuleerimine nende liikmesriikide võlgadega, kes tulid päästma pangandussektorit, mis vastutab praeguse sügava kriisi eest otseselt. Pangandussektor on mööda hiilinud kõigist oma kohustustest, eriti finantskohustustest, ja teenib nüüd rekordilisi kasumeid, samal ajal kui Euroopa maksumaksjatel ja töötajatel palutakse püksirihma pingutada. Mis puutub ülipühadesse turgudesse, siis nemad annavad nüüd tooni. Komisjonil ja valitsustel on üksainus kinnismõte: neid rahustada. Terve eelmine nädalavahetus oli täis valeteateid võla restruktureerimise ja Kreeka lahkumise kohta euroalalt. Kuulujutte levitavad need, kes on panustanud miljardeid maksejõuetusele, mida nad ise püüavad kõigepealt põhjustada. Näib, et võla restruktureerimine saaks katastroofiks - erainvestoritele. Samal ajal on teatatud, et näiteks Banque Nationale de Paris (BNP) kaotaks käesoleval aastal oodatavast kasumist palju vähem kui kuus miljardit eurot ning et nende pööraste intressimääradeta oleks Kreeka puudujääk 1,5% SKPst, mitte 8%. Spekulandid topivad end maksumaksjate raha täis ja on ilmselgelt otsustanud nad verest kuivaks imeda. On aeg, et me selle ohtliku tsirkuse lõpetaksime.
Angelika Werthmann
Meile kõigile on selge üks asi: majandus- ja finantskriisi mõju on ikka veel kõikjal tunda ja see põhjustab hulganisti probleeme. On ütlematagi selge, et EL peab kriisile reageerima. Mul on paar mõtet pankades tehtud stressitestide kohta. Kokku testiti 91 suuremat Euroopa panka ja seitse neist kukkusid läbi. Üks punkt väärib suurt kriitikat: riigi pankrotti mineku tagajärgi ei ole hinnatud. See on siiski üks võimalus, kui mõelda Kreekale, Iirimaale ja Portugalile. Viimastes stressitestides on keskendutud tuumkapitali adekvaatsuse määrale, kuid arvestada tuleks ka likviidsuskriteeriumi. On selge, et nõuetekohase läbipaistvuse saavutamiseks peab need tulemused avaldama.
