Az elsivatagosodás elleni harcról szóló egyezmény (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont az alábbiakra vonatkozó vita
az elsivatagosodás elleni küzdelemről szóló egyezmény részes felei által 2007. szeptember 3-tól 14-ig Madridban tartandó konferencia célkitűzéseiről Miroslav Ouzký által a Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottság részéről a Tanácshoz intézett szóbeli választ igénylő kérdés - B6-0140/2007), és
az elsivatagosodás elleni küzdelemről szóló egyezmény részes felei által 2007. szeptember 3-tól 14-ig Madridban tartandó konferencia célkitűzéseiről Miroslav Ouzký által a Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottság részéről a Bizottsághoz intézett szóbeli választ igénylő kérdés - B6-0312/2007).
Miroslav Ouzký  
szerző. - (CS) Elnök úr! Először is szeretnék elnézést kérni a tolmácsoktól, mivel nem készítettem semmit írásban és ezért nem tudtam előre odaadni nekik felszólalásom írásbeli szövegét. Azonban a tőlem telhető legtöbbet megteszem, hogy lassan és röviden beszéljek, mivel a kérdés, amellyel foglalkozni fogok, egyértelmű.
A Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottság elnökeként szeretném megdicsérni a portugál elnökséget, hogy programjának egyik legfőbb céljává tette az elsivatagosodás és vízhiány kérdését. Emiatt üdvözlöm különösen a korábban említett, közelgő konferenciát.
Jól tudják, hogy ez a Parlament és az egész EU is az előttünk álló időszak egyik legfőbb kihívásaként fogadta el az éghajlatváltozást és köztudott, hogy a vízhiány és az elsivatagosodás elhatalmasodása az éghajlatváltozás megfordíthatatlan következményei.
Azok közé tartozom, akiknek meggyőződése, hogy az éghajlatváltozás hatására kellene felkészülnünk, ahelyett, hogy kétségbeesetten próbálnánk feltartóztatni azt, mert az ebbe az irányba tett erőfeszítéseink valószínűleg kudarcot vallanak. Ma teljes bizonyossággal tudjuk, hogy Európának - különösen déli régióinak - meg kell majd birkóznia a vízhiánnyal és a talajdegradációval.
Az éghajlattal foglalkozó viták azt mondják, hogy az atmoszférában a vízveszteség további elsivatagosodást okoz, ami viszont a további éghajlat-felmelegedésért felelős. Nagyon nehéz lesz kitörni ebből az ördögi körből. A bizottságom részéről kérdésem a Bizottsághoz és a Tanácshoz a következő: milyen gyakorlati lépéseket tervez tenni a Bizottság és a Tanács? Egyértelmű ma már, hogy mi tehető tagállami szinten és mi tehető európai szinten?
Manuel Lobo Antunes
a Tanács soros elnöke. - (PT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, Ouzký úr! Először is szeretném megköszönni, hogy a portugál elnökségnek a környezetvédelemre - és különösen az aszállyal és az elsivatagosodással kapcsolatos kérdésekre - irányuló programját említette. Tényleg ez a portugál elnökség egyik prioritása, és szeretném hangsúlyozni az e területen a nemrégiben Portugáliában a környezetvédelmi miniszterek informális Tanácsán elért eredményeket.
Nem fogom felolvasni az Elnökségnek a témára vonatkozó következtetéseiben szereplő valamennyi érvet. Azonban igen érdekesnek tartom azokat, és ezért felhívnám figyelmüket az említett következtetésekre, különösen az aszállyal szembeni küzdelemre, valamint az aszály és a környezet közötti kapcsolatra, és azokra az intézkedésekre vonatkozóan, amelyeket ezen egyre súlyosbodó probléma kezelése érdekében megtehetnénk és meg is kellene tennünk.
Nagyobb részletességgel szeretném említeni az Egyesült Nemzetek elsivatagosodás elleni küzdelemről szóló egyezményében részes feleinek konferenciáját, amely szintén fontos jellemvonása ennek az ülésszaknak; az említett konferenciát - mint tudják - most tartják, szeptember 3-tól 14-ig Madridban.
A Tanács július 23-án hagyta jóvá az Európai Unió prioritásait meghatározó következtetéseket, azokat, amelyeket az EU-nak a részes felek említett konferenciáján fenn kell tartaniuk, amely konferencia a nyolcadik az egyezmény jóváhagyása óta. Jól tudják, hogy a Tanács támogatja az Egyesült Nemzetek Szervezete egyezménye végrehajtásának fokozásáról szóló, az ülésközi Kormányközi Munkacsoport által kidolgozott tízéves stratégiai tervnek és keretnek a felek nyolcadik konferenciája általi elfogadását, és alig várjuk, hogy azt végrehajtsák.
Tudjuk, hogy a civil társadalomnak fontos szerepet kell játszania ezzel összefüggésben - különösen helyi szinten - és ezt támogatjuk is; ezért ösztönöznünk kell valamennyi civil társadalmi szereplő nagyobb mértékű részvételét az ENSZ elsivatagosodás elleni küzdelemről szóló egyezményének végrehajtásában vagy annak folyamatában.
Azt is tudják, hogy a részes felek konferenciája a hangsúlyt a szegénység és az elsivatagosodás közötti kapcsolatra kívánja helyezni, hogy rámutasson arra, hogy az Egyezmény miként járulhatna hozzá a szegénység elleni küzdelemhez más fontos globális és a regionális szereplővel szorosan együttműködve. A Tanács úgy véli, hogy fontos konszenzusra jutni egy, az Egyezménynek a száraz területek megőrzésére, kezelésére és fenntartható használatára vonatkozó normákon alapuló, javított nyomon követési rendszeréről. Egy ilyen rendszerrel lehetséges lesz a múltbéli és jelenlegi előrehaladás mérése.
A Tudományos és Technológiai Bizottságnak alapvető szerepet kell játszania az Egyezmény ismeretalapjának javításában és annak lehetővé tételében, hogy szilárdabb alapokon lehessen intézkedéseket és határozatokat elfogadni. Az Európai Unió Tanácsa úgy véli, hogy az elsivatagosodással, éghajlatváltozással és a biodiverzitással kapcsolatos kihívások kiegészítik egymást, és azokat koordináltan, megfelelő politikákkal kell megközelíteni a szinergiák kialakítása és hatékonyabbá tételük érdekében. A Tanács továbbá úgy gondolja, hogy a többi létfontosságú tényező közé a következők tartoznak: megfelelő pénzügyi források rendelkezésre állása, az elsivatagosodás elleni küzdelem hatékony irányítása és finanszírozása, valamint az Egyezmény tevékeny és eredményes Titkársága.
Az aszály - az elsivatagosodáshoz hasonlóan - komoly aggályok forrása. A Tanácsnak szilárd meggyőződése, hogy ezek a fenyegetések - az aszály és az elsivatagosodás - hatékonyan csak szoros nemzetközi együttműködésen keresztül kezelhetők. Az Európai Unió ezért harmadik országokkal együttműködve követi az e területen meglévő célkitűzéseit. Ezzel kapcsolatban szeretném emlékeztetni Önöket arra, hogy az AKCS-EK Miniszteri Tanácsának idén május 25-én tartott éves ülésén elfogadtak egy, az aszályról és elsivatagosodásról szóló együttes nyilatkozatot.
Az AKCS-országok és az Európai Unió említett együttes nyilatkozata elismeri az ENSZ elsivatagosodás elleni küzdelemről szóló egyezményének jelentőségét a szegénység csökkentése és az ENSZ által kitűzött millenniumi fejlesztési célok követése szempontjából.
A nyilatkozat támogatja a tízéves stratégiai tervnek a részes felek konferenciája általi elfogadását is és arra ösztönöz valamennyi felet, hogy működjön együtt annak érdekében, hogy az ENSZ Egyezménye hatékonyabb lehessen. Ezért úgy gondoljuk, hogy igen fontos korlátozott számú prioritásnak tudományos adatok alapján történő meghatározása a végrehajtás tekintetében, valamint mutatók használata a megtett előrehaladás mérése érdekében.
Másfelől a civil társadalom nagyobb mértékű részvétele, valamint az összes szereplő közötti javított kommunikáció és tágabb párbeszéd szintén - és jelentősen - hozzá fog járulni az ENSZ elsivatagosodás elleni küzdelemről szóló egyezményének hatékonyságához.
Joaquín Almunia
Bizottság. - (ES) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Az Európai Közösség óriási jelentőséget tulajdonított az ENSZ elsivatagosodás elleni küzdelemről szóló egyezménye által a szegénység mérséklésében, 1994-ben történt aláírása óta játszott szerepnek. Az Egyezményt az éhség és a szegénység elleni küzdelem érdekében a fenntartható talajhasználat célkitűzése elérésének elsődleges segédeszközeként dolgozták ki.
A Bizottság még mindig úgy véli, hogy ez az Egyezmény kulcsszerepet játszik a szegénység és az elsivatagosodás elleni küzdelemben; az Egyezmény még mindig megfelelő hatáskörökkel és tapasztalattal rendelkező, egyedülálló fórum arra, hogy tanulságokat vonjunk le és új megközelítéseket alakítsunk ki a talajromlás kezelése tekintetében, valamint hogy az Egyezmény rengeteget ért már el, de - amint azt mindannyian tudjuk - még sok minden van hátra.
Az Egyezmény jelenlegi munkája az intézkedések végrehajtásával kapcsolatos kulcskérdésekre - mint például az együttműködés stratégiai keretén belül az integrációra és a koherenciára - összpontosít. Az érintett országoknak, valamint az adományozó országoknak biztosítaniuk kell, hogy az Egyezmény alakulása szorosan kapcsolódik más kulcsfontosságú fejlesztési kezdeményezésekhez és különösen azt kell biztosítaniuk, hogy az érintett országé a folyamat és azt maga működteti.
Az Európai Uniónak a Madridban megrendezendő konferencia tekintetében meghatározott célkitűzései tekintetében először is a Bizottság különösen örül annak, hogy négy európai parlamenti képviselő részt vesz a konferenciára kiküldött közösségi delegációban. Az Egyezmény most lép be a második évtizedébe és alkalmazkodnia kell annak érdekében, hogy reagálhasson az új kihívásokra és kihasználhassa az új lehetőségek nyújtotta előnyöket. Ez az Egyezményen keresztül megtett intézkedések felülvizsgálatát jelenti, a talajdegradáció és a szegénység elleni küzdelem mellett végzett munkák hatékonyságának és eredményességének maximalizálása érdekében.
Mindezt szem előtt tartva az EU madridi konferenciával kapcsolatos legfőbb célkitűzése az Egyezmény alkalmazásának javítására irányuló, tízéves stratégiai terv elfogadása, amelyet egy munkacsoport a felek 2005-ben tartott legutóbbi konferenciájának következtetéseivel összhangban dolgozott ki. Ez - az Európai Unió által erőteljesen támogatott - terv képviseli a felek közös, felülvizsgált elgondolását a következő tíz évben követendő stratégiai irányra vonatkozóan. Ha - reményeink szerint - ezt a közös elfogadást elfogadják, akkor annak alkalmazására hatékony keretet kell létrehoznunk, hogy maximalizáljuk az Egyezmény titkársága és más intézmények munkájának hatékonyságát.
Végül pedig ezt a reformcsomagot egy, valamennyi fél számára elfogadható realisztikus költségvetés fogja kísérni, amely megállapítja azokat a kiadásokat, amely összhangban vannak a tervezett tevékenységekkel, megfelel valamennyi szigorú normának és az egyértelműségnek. Júliusban - amint azt a Tanács soros elnöke mondta - az Általános Ügyek és Külkapcsolatok Tanácsa következtetéseiben elfogadta azt az általános megközelítést, amelyről beszélek.
Cristina Gutiérrez-Cortines
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - (ES) Elnök úr! Büszke vagyok arra, hogy a Parlamentben képesek voltunk egy, az ENSZ által szervezett és Madridban már zajló, következő egyezmény alkalmával benyújtandó állásfoglalást kidolgozni. Büszke vagyok arra is, hogy - amint azt az imént megtudtam - a spanyol parlament igen kivételes módon engedélyt adott számunkra és ezért köszönet a spanyol kongresszus elnökének, Marín úrnak; hangunk van és hallatni is fogjuk ezt a spanyol parlament plenáris ülésén.
Azonban igen szkeptikus vagyok az elsivatagosodás kérdésével kapcsolatban. Az Európai Bizottság saját dokumentumai is bizonyítják, hogy az elmúlt években adott támogatás és követett politika nem hozta a szükséges eredményeket. Hogy miért? Mert az elsivatagosodással kapcsolatos politika integrált rendszereket és valamennyi nézőpont elegyítését igényelné, a hatóságok pedig - sajnos - önállóan működnek: a mezőgazdaság nem működik együtt a környezettel, a vízügyi politika önállóan működik és az elsivatagosodással kapcsolatos problémák - például a földközi-tengeri térség esetében a megművelés nélküli, elhagyatott, óriási földterületek - pedig tényleg rendkívüliek.
Ugyanez az európai agrárpolitika okozza délen és Európa-szerte a földterületek elhagyását, a KAP pedig jelentős hatást fog gyakorolni az elsivatagosodásra. Nem említve például az éghajlatváltozást, amely olyan terület, ahol semmit nem tesznek a vízhiány problémájával és a gleccserek olvadásával kapcsolatban, amely már zajlik és amely mindenképpen hatni fog a talaj helyzetére.
Szeretném ezért az országok figyelmét felhívni arra, hogy észrevételek megtétele helyett inkább egyedi politikai intézkedéseket kellene tenniük és programokat kellene végrehajtaniuk, mivel ez tényleg olyan integrált projektek kérdése, amelyekben az államoknak kezelniük kell az integrált politikákat és az aktív politikákat. Szerintem mindent tudunk az elsivatagosodásról, de nagyon keveset teszünk.
Ezt az üzenetet visszük el, segítve Európát ezzel a közös politikával.
María Sornosa Martínez
a PSE képviselőcsoport nevében. - (ES) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim! Az ENSZ környezetvédelmi programja szerint az elsivatagosodás a Föld felszínének egynegyedét, valamint 250 millió embert és száz ország több mint egymilliárd lakosainak megélhetését fenyegeti a csökkent mezőgazdasági és állattartási termelékenység miatt.
A szegénység, politikai instabilitás, erdőirtás, a túlzott mértékű legeltetés és a rossz gyakorlatok mind olyan tényezők, amelyek csökkentik a föld termelékenységét. Ezért remélem, hogy Madridban az ENSZ elsivatagosodás elleni küzdelemről szóló egyezményének létrejötte óta eltelt több mint 13 év után a nemzetközi közösség megvitatja majd magának az Egyezménynek a reformját annak érdekében, hogy az tartalmazzon az e jelenség elleni küzdelmet hatékonyabbá tevő intézkedéseket is, különösen a jelenleg tárgyalt tízéves stratégiai terv-tervezetet is.
A talajerózió, az ellenőrizetlen városfejlesztés, a termékeny föld csökkenése, a tüzek, az erdőirtás és a vízforrások túlzott mértékű kiaknázása néhány olyan ok, amely magyarázattal szolgál nagy arányú kiszáradt, félig kiszáradt vagy száraz talaj elszegényedésére, és ezek az okok visznek minket könyörtelenül a bolygó egyre növekvő mértékű elsivatagosodása felé, amely minden lehetséges eszközzel meg kell próbálnunk megállítani.
Amint azt a felszólaló képviselők már mondták, arra is emlékeznünk kell, hogy az elsivatagosodás hozzájárul az éghajlatváltozáshoz, mivel az talajdegradációt és növényzetvesztést okoz, ami a kibocsátások növekedésével párosul, ezért igen hasznos lenne az újraerdősítési politikákat támogatni a kiszáradt területeken a feltételek helyreállítása és megváltoztatása érdekében.
Ami magát az Európai Uniót illeti, úgy gondolom, hogy létfontosságú egy európai aszálymegfigyelő központ sürgős létrehozása - ami olyasvalami, amit ebben a Parlamentben már jó néhányszor fontolgattunk - ismeretközpontként, csökkentve és nyomon követve annak borzalmas hatásait, különösen Dél-Európában. Sajnálatos módon Délkelet-Spanyolországban jól ismerjük ezt a problémát és ezért azt javaslom, hogy a megfigyelőközpontot - a környezetvédelmi miniszter, Cristina Narbona javaslatának megfelelően - az Európai Környezetvédelmi Ügynökség Földhasználattal Foglalkozó Témaközpontjában, Barcelonában kellene lehelyezni, vagy pedig a Valenciában lévő Környezetvédelmi Tanulmányok Mediterrán Központjában vagy az Elsivatagosodással Foglalkozó Kutatóközpontban kellene elhelyezni, amelyek több tudományágra kiterjedő munkájukat az elsivatagosodással kapcsolatos területekre összpontosították és amelyek széles körű nemzetközi tapasztalattal rendelkeznek.
Úgy gondolom, hogy a közösségi intézményeknek sürgősen nagyobb mértékben kell részt venniük az elsivatagosodás tárgyában, hogy így az Európai Unió lehessen az első ezen a területen ugyanúgy, ahogyan azt az éghajlatváltozás elleni küzdelemben teszi.
Azzal szeretném zárni, hogy az e probléma elleni küzdelem óriási kihívás, nemcsak környezeti szempontból, hanem az emberek és az emberi jogok szempontjából is: sokan hagyják el földeiket a főként az elsivatagosodás okozta éhség és szegénység miatt.
Satu Hassi
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (FI) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Köszönöm Ouzký úrnak és a többieknek az állásfoglalásra irányuló, kiváló indítványt.
Az ENSZ szerint az elsivatagosodás jelenleg 100-200 millió embert érint közvetlenül. Potenciális fenyegetést jelent több mint egymilliárd - sőt, akár kétmilliárd - ember számára. Itt nemcsak a Szahara terjeszkedéséről és más hasonló jelenségekről van szó. Az elsivatagosodás, a talaj termékeny rétegeinek és a növényzetnek az eltűnése a világon mindenütt zajlik a spanyolországi partoktól a kínai alföldekig. A bolygó szárazföldi területeinek csaknem egyharmada ki van téve az elsivatagosodás veszélyének. Már a szántóterület 40%-a van igen gyenge körülmények között. A helyzet Közép-Ázsiában a legrosszabb, ahol is a talaj háromnegyede nem termékeny.
Az éghajlatváltozás ront az elsivatagosodáson, noha azt eleddig főként a helyi tevékenységek - mint például a favágás, a nem megfelelő gazdálkodás, öntözés és szarvasmarha-tenyésztési módszerek - érintették. Míg az éghajlatváltozás ront az elsivatagosodáson, az elsivatagosodás súlyosbítja az éghajlatváltozást, mivel a talaj általi egyre kevesebb szénmegkötés valójában azt eredményezi, hogy a szén az atmoszférába kerül. Ördögi kört hozhatunk létre, hacsak nem cselekszünk bölcsen, következetesen és gyorsan.
Az elsivatagosodás elleni küzdelem az éhség megelőzését és ezen keresztül a konfliktusmegelőzést is jelenti. Tavaly júniusban az ENSZ figyelmeztetett, hogy a következő 10 évben az elsivatagosodás miatt 50 millió ember hagyhatja el otthonát, főleg Afrikának a Szaharától délre eső részén és Közép-Ázsiában. Ez azt is jelentené, hogy több ember próbál meg illegálisan belépni Európába.
A dárfúri válságot az első éghajlat-változási konfliktusként írták le. A vízhiány csupán az egyik aspektusa ennek a válságnak. Általánosságban elismert tény az, hogy az elnyújtott vízhiány és a talaj termelékenységének csökkentése hozzájárult az üzemanyag-konfliktushoz.
Amint azt az állásfoglalásban kimondták, befektetést kell eszközölni a fenntartható talajhasználatba. Az elsivatagosodás megelőzésére irányuló intézkedések sokkal olcsóbbak lesznek, mint annak következményei. Figyelmeztető példa erre - kis léptékben - a Húsvét-szigetek. Egykor virágzó kultúra volt ott, de amikor kivágták az erdőket, a talaj gyenge minőségűvé vált, a szigetek pedig száraz, füves területté váltak, a virágzó kultúra pedig rövid idő alatt összeomlott. Ha bölcsen, következetesen és eltökélten lépünk fel, akkor meg tudjuk akadályozni, hogy az egész emberiség erre a végzetre jusson.
Roberto Musacchio
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Az elsivatagosodásról tartott nyolcadik konferencia - egy olyan megfelelő fórum keretében, mint az ENSZ - rendkívül fontos lehetőség, de egyszersmind egy drámai helyzetre adott, egyedi válaszokat is követel.
Az éghajlatváltozás felgyorsítja azokat a folyamatokat, amelyek már zajlanak és amelyek olyan törékeny területeket érintenek, mint Afrika, de a mi kontinensünket sem kímélik. Az éhség és a betegségek, a bibliai méreteket öltő migráció és a tüzek jelentik jövőnket, de jelenünket is.
Ezért erőteljes és egyértelmű választásokat kell megtennünk. Az első természetesen a Kyotói Egyezmény végrehajtása és végre a Kyoto utáni megállapodás aláírása, amely olyan többoldalú megállapodás, amely referenciakerettel szolgál egy más jövő számára. További választásokra is szükség van, hogy alkalmazkodhassunk annak érdekében, hogy életeket óvhassunk meg. Van egy valódi tragédia: ez pedig a víz. A vízhez való hozzáférés jogát már most megtagadják és valószínű, hogy egyre több millió embertől fogják megtagadni.
Emiatt tiltakoznunk kell ezen - az élethez nélkülözhetetlen - erőforrás privatizálására irányuló folyamatok ellen. A vízhez való hozzáférést garantálni kell és annak az emberiséghez tartozó, valóban közös eszközzé kell válnia, garantálni kell azt többek között egy ünnepélyes ENSZ-nyilatkozattal, amely aztán lehetővé tenné az e jogot garantáló állami politikák életbe léptetését.
Az elsivatagosodás elleni küzdelemhez az éghajlattal kapcsolatos pénzügyi politikák folytatása is szükséges. Például elő kell mozdítani és ösztönözni kell valamennyi olyan helyes gyakorlatot, amely lehetővé teszi a CO2 mezőgazdaságon és erdészeten keresztüli megkötését. Ennek például a közös agrárpolitikában tett választások felülvizsgálatát is elő kell idéznie, amely választások ösztönözték az olyan termelőtevékenységek leválasztását, amelyek az elsivatagosodás és a tüzek veszélyét hordozzák magukban. Újból meg kell fontolni az olyan választásokat, mint amilyen a biomassza energia célú intenzív termelésére irányuló választás.
Európában is léteznie kell egy, a talajra, valamint a vízre és levegőre irányuló meghatározott, erőteljes politikának. Emiatt nem szabad akadályokat emelnünk, amint azt ebben a Parlamentben az Európai Néppárt egyik csoportja teszi, hanem üdvözölnünk kell a Bizottság által előterjesztett talajvédelmi keretirányelvet. A keretirányelv előírja, hogy a talajnak az éghajlatpolitika elválaszthatatlan részét kell képeznie. Az elsivatagosodásnak a politikahiány is az egyik oka. Helyes politikával kell az ellen küzdenünk.
Johannes Blokland
Elnök úr! Vannak az Európai Unióban olyan területek, amelyeket hosszan tartó aszálynak és pusztító hatásának esnek áldozatul minden évben vagy pár évente; jó dolog tehát, hogy ezt figyelembe vették a politika kialakításában. Az elsivatagosodásnak valójában két oka van: egy természetes és egy mesterséges. Az aszály olyan természetes ok, amely gyenge talajfeltételekhez vezethet, különösen ha az olyan mesterséges okokkal párosul, mint a mezőgazdasági földterületek, az erdők és a víz gyenge minőségű kezelése. Az elsivatagosodás veszélye azután könnyedén megnő különösen Európa földközi-tengeri régióiban. Most, hogy számos, éghajlattal foglakozó szakember a rendkívüli aszály megnövekedett veszélyével párosuló hőmérséklet-növekedést jelez, helyes, ha megelőző intézkedéseket teszünk az aszály hatásának - beleértve az elsivatagosodást is - korlátozása érdekében.
Véleményem szerint a politikának az elsivatagosodás természeti és mesterséges okaira is irányulnia kell. A természetes okok tekintetében fontos a rendelkezésre álló víz lehető leghatékonyabb felhasználása. A vizet - amennyiben lehetséges - meg kell őrizni, a talaj kiszáradását pedig meg kell előzni. Az utóbbi elérésének egyik módja a helyes erdőgazdálkodás biztosítása. A helyes vízgazdálkodás szintén fontos.
A vízre vonatkozóan meglévő jogszabályok itt is alkalmazhatók. Hazámban, Hollandiában létezik egy nemzeti koordinációs központ, amely akkor kezd el működni, amikor aszály fenyeget, és amely regionális szinten hajt végre intézkedéseket. A kereteket európai vagy ENSZ-szinten is meg lehet állapítani, a végrehajtásnak azonban elsődlegesen nemzeti és regionális szinten kell történnie.
Úgy gondolom, hogy egy másik hatékony lehetőség a problémák kezelésének megtanulása céljából formálódó, a problémás területek közötti önkéntes partnerségek. Ezek ölthetik mind politikai, mind pedig tudományos hozzájárulással bíró ismeretplatform formáját. Ilyen kezdeményezések már az árvízkockázatok értékeléséről és kezeléséről szóló irányelvvel kapcsolatban is már léteznek, és úgy tűnik, pozitív a hatásuk.
Roberta Alma Anastase
(RO) Elnök úr, hölgyeim és uraim! A globális felmelegedés olyan fenyegetés, amelynek hosszú távú hatásai pusztítóak. Idén nyáron megtapasztalhattuk a hőhullám hatásait Görögországban és más európai országokban, láthattunk árvizeket Nagy-Britanniában és rendkívüli aszályokat Romániában.
A globális felmelegedés hatásai egyre láthatóbbá válnak Romániában Dobrudzsában, a déli területen vagy a nyugati fövenyeken. A globális felmelegedés után Románia Spanyolországgal, Görögországgal és Olaszországgal együtt azon országok közé fog tartozni, amelyeket 2015-ig az éghajlatváltozás a leginkább érint. Románia területének csaknem egynegyede ki fog száradni a következő 20 évben és sok növényfaj tűnik majd el.
Az elsivatagosodás hatásai már láthatók. A romániai helyzet nem egyedi az Európai Unióban és emiatt kell együtt fellépnünk, a szolidaritás azon elve alapján, amelyre az európai projekt épül.
Az ENSZ elsivatagosodás elleni küzdelemről szóló egyezményének hatálybalépése után 10 évvel végzett értékelések azt jelzik, hogy az elsivatagosodással kapcsolatos tendenciák fokozódnak, az államok reakciója pedig hiányzik. Ha nem hoznak a negatív tényezők kiküszöbölésére irányuló intézkedéseket, az elsivatagosodás örökké jelen lesz, illetve a környezet helyreállításával kapcsolatos költségek aránytalanok lesznek.
Tisztelt kollegák! Az elsivatagosodás megelőzése könnyebb, mint annak megszüntetése. Az elsivatagosodás megelőzésével kapcsolatos megoldás lehet a hatékony növénygazdálkodás, az öntözőrendszerekre fordított nagyobb figyelem és a száraz területek lakosai számára munkahelyeknek a nem mezőgazdasági területeken való biztosítására irányuló stratégiák kidolgozása.
Az elsivatagosodás elleni küzdelemben tett erőfeszítések hatékonyságának biztosítása érdekében nemzeti, regionális és nemzetközi szintű, integrált fejlesztési rendszerekre van szükségünk. Mindeközben az Egyezmény végrehajtásának szorosan kapcsolódnia kell az éghajlatváltozás korlátozására irányuló erőfeszítésekhez.
Tekintettel a fent említett témákra szeretnék kérdezni valamit a Bizottságtól: a madridi konferencián be fog-e jelenteni a Bizottság egyfajta változást vagy a stratégia hangsúlyozását és fog-e új kötelezettségeket vállalni az EU nevében az Egyezmény vonatkozásában, tekintettel a legújabb országok általi csatlakozásra?
Edite Estrela
(PT) Az éghajlatváltozásról szóló zöld könyv felhívja a figyelmet az éghajlatváltozással súlyosbított természeti jelenségekre.
Az éghajlatváltozás várhatóan az esőzés csökkenéséhez, magasabb hőmérséklethez és a hőhullámok és aszályos időszakok gyakoribb előfordulásához vezet, amely megnövekedett elsivatagosodást eredményez. A többi természeti katasztrófától eltérően az aszály hatása nem az infrastruktúrákat, hanem a termelést és a környezetet, valamint a helyi emberek életét érinti.
Az aszály egyik súlyos következménye a lakosság ivóvízzel való ellátásának nehézsége. A tanulmányok szerint az aszály és az árvíz bármely más természeti katasztrófánál több embert öl meg. Ezen túlmenően évente 8 millió ember hal meg a nem biztonságos víz fogyasztásához kapcsolódó betegségektől, például vérhas, kolera és hastífusz miatt.
Az ivóvízhiány okozza a betegségek és az elhalálozások 80%-át a fejlődő országokban. Naponta több mint 4 500 gyermek hal meg a vízhiány okozta megbetegedésekben. Nem véletlenül szentelték a pár nappal ezelőtt a környezetvédelmi miniszterek Lisszabonban tartott informális ülését a vízhiány és az aszály problémájának, amelyek emellett a portugál elnökség környezetvédelmi programjának legnagyobb aggályait és prioritásait képezik, amint azt a külügyminiszter is már említette. Reménykedjünk abban, hogy a részes felek konferenciáján a megfelelő döntéseket hozzák az aszály és elsivatagosodás elleni küzdelem tekintetében és hogy az európai Intézmények is megteszik a magukét.
Zárásul szeretném összegezni azokat a javaslatokat, amelyeket a természeti katasztrófákról szóló jelentésemben terjesztettem elő, különösen pedig azokat amelyeket az Európai Parlament elfogadott: egy, az aszállyal és az elsivatagosodással foglalkozó európai megfigyelő központ létrehozása az információgyűjtés és a hatékonyabb reakció biztosítása érdekében; az aszállyal kapcsolatos kockázatkezelés területén megelőző intézkedések - beleértve az ennek eredményeként keletkező hatások minimálisra csökkentésére irányuló stratégiák - végrehajtása és azoknak a folyómeder-kezelési stratégiákba való beépítése.
Kyriacos Triantaphyllidis
(EL) Elnök úr! Az élet egyik apró iróniája, hogy erre a vitára épp az idén nyári dél-európai tragikus események után kerül sor. E katasztrófák sajnos óriási szerepet játszanak a táj megváltozásában és a jövőbeli környezeti problémák megteremtésében.
Az elsivatagosodás nem újkeletű probléma; évtizedek óta ismerjük. A múltban a termékeny talaj fokozatos romlása volt összetett folyamat. Ennek több oka van és az éghajlati eltérésektől függően eltérő mértékeket ölt.
Az elsivatagosodás például fokozhatja a nagyobb mértékű szárazság felé tartó, már meglévő általános éghajlati tendenciát, illetve a kezdetekkor egy, a helyi éghajlatban bekövetkezett változásból is következhet. Fontos hangsúlyozni, hogy egy, a közelben elhelyezkedő sivatag nem hat az elsivatagosodásra. Sajnos egy elsivatagosodóban lévő terület csak akkor kelti fel a nyilvánosság figyelmét, amikor már a folyamat jócskán zajlik.
Gyakran igen kevés olyan információ áll rendelkezésre, amely jelzi az ökoszisztéma korábbi állapotát vagy a romlás mértékét. Ezért különösen óvatosnak kell lennünk a tekintetben, hogy mit tegyünk a dél-európai kiégett földekkel: a közeljövőben fennáll az éghajlatváltozás veszélye, ami a már amúgy is sújtott régióban elsivatagosodáshoz vezethet.
A tudósok azt is éppen vizsgálják, hogy az elsivatagosodás állandó tényező-e a globális változás folyamatában, és hogy mikor és hogyan állítható meg vagy fordítható vissza az elsivatagosodás. Az Egyesült Nemzetek Nemzetközi Konferenciáján ez lesz az egyik vitatéma.
A meglévő vízi erőforrások hatékonyabb felhasználása és a szikesedés ellenőrzése hatékony eszközök a száraz talajjal rendelkező területek számára. A felszíni vízforrások - mint például az esővíz - felhasználásának is vannak módjai.
A tudomány mellett a politika is az elsivatagosodás elleni küzdelem hasznos eszközének tekinthető. Ha meg akarjuk állítani és vissza akarjuk fordítani a száraz és félig kopár talaj degradációját, akkor meg kell értenünk, hogy hogyan és miért érinti az éghajlatváltozás aránya, a népességnövekedés és az élelmiszertermelés ezeket a környezeteket.
A leghatékonyabb beavatkozásra csak a legjobb információ gondos felhasználásával kerülhet sor. E vita zárásaként az Európai Unió céljairól szóló állásfoglalást nyújtottak be az Egyesült Nemzetek Konferenciájának.
Hadd hangsúlyozzak két, általam igen fontosnak tartott tényt. Először is: végre itt az ideje annak, hogy az EU végre fellépjen, ha már "Európai Uniónak” akarja hívni magát; jogilag kötelező finanszírozást kell vállalni az elsivatagosodás elleni küzdelemre irányuló intézkedésekre. Másodsorban az EU nem rabolhatja ki X-et Y javára: nem állíthatja be magát a környezet védelmezőjeként, amikor kudarcot vallott a nem fenntartható módon kidöntött, illegális fa EU-ba való behozatalát megtiltó, kötelező jellegű általános rendeletek előmozdításában.
Valójában az elsivatagosodás nemcsak az Európai Uniót, hanem az egész bolygót érinti. Ha azután az EU érzékeltetni akarja jelenlétét, megfelelő lépéseket kell tennie és Madridba sem pusztán megfigyelőként kell mennie.
Manuel Lobo Antunes
a Tanács soros elnöke. - (PT) Egyfajta szomorúság tűnt fel számomra ebben a vitában, egyfajta megrökönyödés és talán egy kevés szkepticizmus is néhány képviselő részéről a tekintetben, hogy mostantól kezdve mit tehetünk az aszály és az elsivatagosodás elleni küzdelemben, tekintettel mindarra, amit mostanáig e területen tettünk.
Úgy gondolom azonban, hogy a szabályozási tényezők és az összefüggés 1994 óta - és különösen a legutóbbi időkben - jelentősen megváltoztak. Szerintem az éghajlatváltozással, az előttünk álló környezeti kihívásokkal és - különösen - az elsivatagosodás, az éghajlatváltozás és a vízhiány elleni küzdelemmel kapcsolatos kérdéseket tekintve általánosságban a kormányok, politikusok, a civil társadalom és a közvélemény körében megnövekedett tudatosság segíteni fog bennünket abban, hogy bizakodva, optimistán és megújult lendülettel haladjunk előre azon súlyos környezeti problémákkal szembeni küzdelemben, amelyekkel egyre inkább szembesülnünk kell.
Azért is van okunk a bizakodásra és az optimizmusra, mert látjuk, hogy az Európai Unió Tanácsa fontos - sőt, mondhatnám, rendkívül fontos - kötelezettségvállalásokat tesz, és nemzetközi szinten vezető szerepet vállal az éghajlatváltozás elleni küzdelemre irányuló intézkedések bejelentésével és annak javasolásával kapcsolatban, hogy ezek a teljes nemzetközi közösség által elérendő normákká, célokká váljanak.
Portugáliának - az Európai Unió elnökségeként -természetesen lényeges szerepet kell itt is játszania, mivel mi vezetjük az Európai Uniót a bali konferencián, amely - mint tudják - előkészíti azokat a döntéseket, amelyeket e területen a Kyoto utáni, 2012-t követő időszakban meg kell majd tennünk.
Úgy gondoljuk, hogy az elsivatagosodás elleni küzdelemről szóló egyezmény részes feleinek madridi konferenciája tényleges lehetőséget jelenthetne az 1994-ben tett kötelezettségvállalások megújítására és frissítésére. Reméljük. Három-négy olyan prioritásunk van, amelyeket szerintünk hasznos lenne elérni.
Először is, véleményünk szerint az Egyezmény részes feleinek javítaniuk kell belső koordinációjukat az elsivatagosodás elleni küzdelem tekintetében azzal, hogy e kérdés egészét tekintve integráltabb megközelítést alkalmaznak. Amint azt a tisztelt képviselő is említette, a különböző ágazatok miniszterei gyakran anélkül fogadnak el hazai intézkedéseket, hogy elérendő célkitűzésekben állapodtak volna meg korábban, így pedig a döntéshozatal felettébb ad hoc jellegű és véletlenszerű. Ezért nemzeti szinten az e területen feladatokkal rendelkező különfélem minisztériumok közötti koordinációnak hatékonyabbnak és eredményesebbnek kell lennie.
Itt a Parlamentben már említették és magam is mondtam első beszédemben, hogy igen fontos az, hogy a civil társadalom azt érezze, hogy még jobban részt vesz az elsivatagosodás elleni küzdelemhez szükséges intézkedések végrehajtásában. Sok probléma egyedi és helyhez kötött és mélyen hat a helyi lakosságra, e küzdelemben pedig fontos, hogy az elsivatagosodás elleni küzdelemhez szükséges politikákkal kapcsolatban legyen egyfajta "tulajdonlás” érzet vagy felvállalás.
Fokoznunk kell az Egyezményt végrehajtó intézményi mechanizmusokat is. Szerintünk az is fontos, hogy regionális és nemzetközi szinten fokozzuk az ilyenfajta együttműködést, valamint az elsivatagosodás elleni küzdelemre irányuló együttműködést. Az Egyezmény részes felei gyakran hajlanak arra, hogy saját problémáikat kizárólag nemzeti szempontból vizsgálják. Számunkra úgy tűnik, hogy ez egy olyan terület, ahol - az érintett problémák jellegéből fakadóan - különösen helyénvaló a regionális és a nemzetközi együttműködés.
Végül a költségvetés - a költségvetési előirányzatok - kérdése is szóba került. Ez fontos téma; természetesen elegendő pénzügyi forrást kell szétosztanunk, hogy lehetővé váljon e mechanizmusok számára az igények kielégítése.
Szóba került egy, az aszállyal foglalkozó európai megfigyelőközpont létrehozása. Valójában ez volt az egyik megvitatott és megtárgyalt kérdés a környezetvédelmi miniszterek portugáliai informális ülésén, és a vitából az a következtetés vonható le, hogy a miniszterek az aszállyal foglalkozó európai megfigyelőközpont létrehozását fontos intézkedésnek tartják mind a tekintetben, hogy felhívják a figyelmet az aszállyal kapcsolatos problémákra, mind pedig a tekintetben, hogy kiépítsenek egy, az azon intézkedésekhez szükséges modellt, amelyeket az aszály elleni küzdelem érdekében végre kell vagy végre lehetne hajtani. Ez tehát - mint mondtam - egy olyan intézkedés, amelyet a környezetvédelmi miniszterek érdeklődéssel és lelkesedéssel szemlélnek.
Csak remélhetjük, hogy a madridi konferencia elvárásainknak megfelelő eredményeket fog hozni.
Elnök
Hölgyeim és uraim! Ez igen érdekes vita volt, amellyel kapcsolatban szeretnék rámutatni, hogy öt nő és három férfi szólalt fel. Szerintem ez igen fontos és azt bizonyítja, hogy képviselőnő-társaink különösen érzékenyek egy ilyen alapvető kérdés iránt.
A vitát azzal zárom, hogy az eljárási szabályzat 108. cikkének (5) bekezdése alapján hét, állásfoglalásra irányuló indítványt kaptam.
A vitát lezárom.
A szavazásra holnap déli 12 órakor kerül sor.
(Az ülést 17.15-kor elnapolják a kérdések órájáig, majd 17.30-kor újból megnyitják.)
