Stav evropského azylového systému po nedávném rozhodnutí Evropského soudu pro lidská práva (rozprava) 
Předsedající
Dalším bodem je rozprava o stavu evropského azylového systému po nedávném rozhodnutí Evropského soudu pro lidská práva.
Cecilia Malmström
členka Komise. - Pane předsedající, Evropský soud pro lidská práva ve svém rozsudku ve věci M.S.S. proti Řecku a Belgii ze dne 21. ledna jednoznačně ukázal, že EU naléhavě potřebuje vytvořit společný evropský azylový systém a že musíme podpořit členské státy v plnění závazků spojených se zajišťováním odpovídající mezinárodní ochrany.
Komise vždy uváděla, že uplatňování acquis EU - a Dublinské nařízení představuje důležitou součást stávajícího acquis EU v oblasti azylové politiky - nikdy nezbavuje členské státy povinnosti zajistit ochranu základních práv. Evropský soudní dvůr ve svém rozsudku tuto zásadu připomíná.
Rozsudek se nedotkne základních zásad fungování dublinského systému, k nimž patří: vytvořit jednoznačný systém přidělování odpovědnosti za projednání žádosti konkrétnímu členskému státu, prověřovat žádosti o azyl, zajistit účinný přístup k postupům určování postavení uprchlíka a zabránit zneužívání azylového řízení formou podávání více žádostí.
Z hodnocení dublinského systému vypracovaného Komisí však vyplývá, že existuje prostor pro zlepšení. Už v roce 2008 navrhla Komise přezkum dublinského nařízení s cílem vyřešit uvedené nedostatky. Účelem tohoto návrhu bylo zvýšit standardy ochrany dotčených žadatelů o azyl a rovněž zlepšit úroveň účinnosti dublinského systému ve prospěch členských států.
Vítám rozhodnou podporu Evropského parlamentu návrhům Komise a vyzývám Radu a Evropský parlament, aby spolupracovaly na dosažení vyváženého kompromisu, jehož cílem bude zlepšení nařízení Dublin II.
Tento kompromis musí rovněž zahrnovat nouzový mechanismus, který by byl poslední možností pro zastavení přemísťování v případě výjimečně velkého tlaku na azylový systém. Nabízel by společné a ucelené řešení v případech, které jsou v současnosti řešeny podle volného uvážení, což by umožnilo vytvořit větší důvěru a zajistit skutečnou podporu mezi partnery v rámci tohoto nařízení.
Komise si je vědoma nedostatků v řeckém azylovém systému, který se potýká s výjimečným tlakem v důsledku vysokého počtu různých migračních toků na jeho území a kvůli absenci řádně fungujícího vnitrostátního azylového systému. Již jsme přijali opatření na jeho přezkum.
V listopadu roku 2009 zahájila Komise proti Řecku řízení pro nesplnění povinnosti, které vyvolalo znepokojení ohledně jednotlivých ustanovení právních předpisů EU. Řecko samo se zavázalo k reformě svého azylového systému na základě akčního plánu, jejž Komisi předložilo v srpnu loňského roku a který obsahuje okamžitá i dlouhodobá opatření. Od té doby došlo v Řecku k významnému pokroku v oblasti přijímání příslušných právních předpisů.
Komise se zároveň s členskými státy, úřadem Vysokého komisaře OSN pro uprchlíky UNHCR a agenturami EU podílí na rozsáhlých snahách pomoci Řecku. Tato podpora zahrnuje rozsáhlou finanční i praktickou pomoc při reformách vnitrostátního azylového systému, řízení hranic a navracení osob, účinnější využívání prostředků EU pro řízení migrace a rovněž lepší spolupráci se sousedními zeměmi, zejména s Tureckem.
Dovolte mi na závěr připomenout, že naše Unie je založena na hodnotách respektování lidské důstojnosti, svobody, demokracie, rovnosti, právního státu a dodržování základních práv. Azyl je jedním z lidských práv, které je Evropská unie povinná respektovat a prosazovat. Komise je pevně odhodlaná usilovat o vytvoření spravedlivého a účinného společného evropského azylového systému zaměřeného na ochranu. Je to nejlepší způsob, jak společně prosazovat lidská práva, která jsou jedním z důležitých pilířů v oblasti svobody, spravedlnosti a bezpečnosti.
Manfred Weber
Pane předsedající, paní komisařko Malmströmová, azylová politika představuje velmi aktuální problém, jak jsme se o tom mohli nedávno přesvědčit na Lampeduse či v Řecku. Je předmětem obav obyvatel Evropy. Měli bychom být hrdí na to, čeho jsme v Evropě dosáhli, včetně našich společných standardů, řádného zpracování žádostí o azyl a způsobu, jímž nakládáme s dětmi a rodinami. Na to všechno bychom měli být hrdí. Evropa je oblast, která nabízí pomoc a partnerství lidem vystaveným pronásledování na celém světě. Rozhodující však není, co napíšeme na papír v parlamentních výborech, v Komisi anebo v Radě, ale co se uskuteční v praxi. Evropský soud pro lidská práva nedávno odsoudil Belgii a Řecko za to, že neuplatňují anebo nedodržují stávající právní předpisy. Z toho je patrné, že proces vymáhání nefunguje.
Rád bych požádal Komisi, aby v plnění svých stávajících akčních plánů postupovala rychleji. V Evropské unii musíme být schopni rychleji přijímat a uplatňovat důležité normy. Konkrétně v případě Řecka bych rád upozornil, že máme hranici, která může být zajištěná z obou stran. Nejsem spokojený se způsobem, jakým v tomto ohledu jedná náš partner - Turecko. Podepsali jsme s Tureckem dohodu o zpětném přebírání osob, která od této země žádá mnohem méně, než kdyby byla jedním z členských států Evropské unie. Dle mého názoru bychom tedy měli očekávat, že Turecko v této oblasti vyvine mnohem větší úsilí.
Nikdo nezpochybňuje náš smysl pro solidaritu. Chceme poskytnout praktickou pomoc prostřednictvím Evropského fondu pro uprchlíky a agentury Frontex a to jak v případě Řecka, kde je pomoc už poskytována, tak na italské Lampeduse. Evropská solidarita není zpochybňována. Nyní je jí zapotřebí víc než kdy dříve.
Stavros Lambrinidis
Pane předsedající, jak ukazuje rozsudek soudu, jsme chyceni v pasti nařízení Dublin II. V důsledku nerovnoměrného rozdělení odpovědností se členské státy již několik let přou o to, kdo nese odpovědnost, a vzájemně si předávají stížnosti, a uprostřed těchto sporů jsou nešťastní uprchlíci.
90 % přistěhovalců a žadatelů o azyl v Evropě v poslední době přicestovalo přes Řecko. V současnosti se kvůli Alžírsku přesouvá tlak do Itálie. Jak dlouho budou některé strany předstírat, že se jedná o řecký, italský, maltský nebo kyperský problém? Naše hranice jsou evropskými hranicemi. Naše rozvojová politika, naše zahraniční politika - respektive jejich absence - jsou evropskými problémy.
Moje země v nedávné době přijala rozsáhlá opatření na zlepšení azylové situace s nemalou podporou ze strany Evropské komise. To však zjevně nestačí. Nové dublinské nařízení musí zastavit masové navracení uprchlíků do prvního členského státu. Mezi členskými státy musí být nastolena náležitá základní solidarita. K tomu vyzýváme Parlament. Nastal čas, aby někteří členové Rady skončili hru na Pontského Piláta a přestali si mýt ruce.
Cecilia Wikström
Pane předsedající, z rozsudku Evropského soudu pro lidská práva jednoznačně vyplývá, že Belgie a Řecko jednaly v rozporu s články 3 a 13 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod. Obě země byly shledány vinnými z nelidského a ponižujícího zacházení s jedním afghánským uprchlíkem, který byl přemístěn z Belgie do Řecka. Tento případ však bohužel není ojedinělý. Uvedený rozsudek Evropského soudu pro lidská práva je však precedentem, a je proto důležitý.
Jako zpravodajka pro přezkum nařízení Dublin II tento rozsudek vítám. Zcela jednoznačně, - jak to vyžaduje situace - ukazuje, že všechny členské státy musí přestat přemísťovat osoby do Řecka do doby, než se tamní situace změní. Pokud to myslíme s vytvořením společného azylového systému do roku 2012 vážně, musíme nastolit společnou odpovědnost a navzájem si pomáhat.
Ráda bych se Komise zeptala, zda tento rozsudek mění její názor na dublinský systém jako na základní kámen společného azylového systému, a ráda bych věděla, zda má Komise přístup ke statistickým údajům, o které členské státy opírají svá rozhodnutí o přemisťování. Do budoucna je třeba podobným případům zabránit.
Parlament má na dublinské nařízení jednoznačný názor a s netrpělivostí nyní očekáváme, kdy budou moci být zahájena jednání. K našim prioritám patří otázky zadržování, mechanismus solidarity, práva menšin a tvrdší ustanovení ohledně opravných prostředků. Těším se na vaši odpověď, paní komisařko Malmströmová, a na pokračování naší skvělé spolupráce.
Judith Sargentini
Pane předsedající, otázka zní, co uděláme nyní, když Evropský soud pro lidská práva (ECHR) prohlásil, že už nesmíme posílat žádné další žadatele o azyl zpátky do Řecka? Ministr spravedlnosti mé země, Nizozemska, předložil navrhované řešení. Uvedl: "Přijmeme okamžitá opatření s cílem pomoci Řecku důsledněji sledovat vlastní hranice, vytvořit vlastní azylový systém, a pak budeme moci posílat všechny žadatele o azyl v rámci dublinského systému zpátky do Řecka." To samozřejmě nepředstavuje žádné konečné řešení.
Všechny strany v této sněmovně napříč politickým spektrem totiž uvedly, že v rámci dublinského systému musí být přijata doložka o solidaritě. Pokud k tomu nedojde, budou jižní země nadále nuceny čelit většímu tlaku než moje země u Severního moře, u jejíchž břehů nepřistává příliš mnoho lodí s uprchlíky.
Z přílivu přistěhovalců na Lampedusu je patrné, paní komisařko, že i v případě, že budeme schopni důsledně monitorovat naše hranice, musíme být také připraveni na nepředvídané události. Souhlasíte se Skupinou Zelených/Evropské svobodné aliance, že dublinský systém je v troskách? A kdy se dočkáme podnětu ke změně dublinského systému? Souhlasíte s námi, že jak se do lesa volá, tak se z lesa ozývá a že severní země se nyní musejí projevit solidárně?
Ráda bych rovněž znala váš názor na rozsudek soudu ve Štrasburku z minulého týdne, ve kterém se uvádí, že počet případů podle článku 39, tj. žádostí o zrušení deportace, se v loňském roce zvýšil o 4 000 %, protože lidé chápou, že dublinský systém nefunguje.
Závěrem bych ráda uvedla, že ve sporu služby pro námořní podporu (MSS) a belgických orgánů dospěl soud k závěru, že v neprávu byly belgické orgány. Musejí zaplatit nejvyšší finanční náhrady. Právě tyto orgány zanedbávaly své povinnosti. Kdy můžeme očekávat změnu dublinského systému, díky níž tito lidé již nebudou muset snášet nelidské podmínky?
(Řečnice souhlasila s položením otázky "postupem modré karty" podle čl. 149 odst. 8 jednacího řádu.)
Barry Madlener
(NL) Pane předsedající, paní Sargentiniová, proč z vašich úst nezaznělo, že je to Turecko, které nejedná správně, když nejprve umožňuje všem těmto lidem vstup do Turecka? Proč z vašich úst nezaznělo, že příliš komplikovaný systém evropských právních předpisů v oblasti azylu je zneužíván tolika lidmi, obchodníky s lidmi a "zlatokopy", a to výhradně a jedině proto, že je tento systém příliš komplikovaný. Proč jste o tom nehovořila?
Judith Sargentini
(NL) Děkuji, pane předsedající, za příležitost odpovědět na tuto otázku.
Domnívám se, že bychom měli nejprve hledat trám ve vlastním oku. Evropa vnesla do svého azylového systému chaos. Dokud v tom budeme pokračovat, dokud nebudeme ochotní pomoci Řecku od náporu uchazečů o azyl - a to s konečnou platností - a dokud nebudeme ochotní zajistit jednotné postupy pro posuzování toho, kdo je a kdo není skutečně politický uprchlík, nebudeme moci přenášet vinu na nikoho jiného.
Souhlasím s vámi, pane Madlenere, že obchodníci s lidmi by měli být zatčeni a že Turecko by mělo vytvořit důstojný azylový systém, v jehož rámci budou uznáváni političtí uprchlíci, kteří nepocházejí z Evropské unie, ale z jiných zemí. Přesto bych však nejprve hledala trám ve vlastním oku a uklidila si před vlastním prahem.
Timothy Kirkhope
jménem skupiny ECR. - Pane předsedající, rád bych řekl paní komisařce, že zcela jednoznačně máme systém, který je poškozený. Je zřejmé, že evropské soudy a evropské právní předpisy se dostaly do rozporu. V této situaci už se nejedná o uplatňování právních předpisů, ale spíše o jejich nový výklad.
Jsem přesvědčen, že Evropská unie má nejlepší předpoklady k tomu, aby čelila výzvě přistěhovalectví vytvořením vyváženého systému, který nebude diktátorský, a to nikoli prostřednictvím harmonizovaných evropských právních předpisů nebo morálních výroků evropských soudů, ale prostřednictvím solidarity, spolupráce a dobré komunikace mezi evropskými sousedy.
Musíme dbát na to, aby břemeno, které odstraníme na jednom místě, nebylo pouze přesunuto jinam. Samozřejmě máme povinnosti vůči ostatním členským státům EU a vůči osobám, které hledají bezpečnější a svobodnější život; nedávný rozsudek však poukazuje na závažnější problém, jímž je vztah mezi evropskými soudy, evropskými zákonodárnými orgány a členskými státy a kontrolou vlastních hranic.
Paní komisařko, zajímalo by mě, jakým způsobem hodlá Komise tuto problematiku řešit z dlouhodobého hlediska. Mohla byste, prosím, ujistit tuto sněmovnu, že nepůjde pouze o vytváření dalších právních předpisů EU, které bezpochyby v budoucnu evropské soudy zruší, a raději nám řekněte, jakým způsobem můžeme účinně podpořit Řecko a další členské státy, na které v současnosti doléhá toto břemeno?
Cornelis de Jong
Pane předsedající, úvodem bych rád vyjádřil poděkování a podporu paní komisařce Malmströmové. Zcela správně vyzvala minulý týden členské státy, aby znovu podnikly kroky týkající se celého azylového balíku opatření. Popravdě, možností není mnoho.
Nejnověji tuto potřebu dokládá náhlý příliv tuniských uprchlíků. Největší problémy spojené se zajištěním řádného přijetí a dodržování azylových postupů má Itálie. Pokud budou ostatní členské státy nadále pouze přihlížet, je jen otázkou času, než Evropský soud pro lidská práva určí, že přemísťování žadatelů o azyl do Itálie musí být ukončeno, stejně jako to učinil v případě Řecka.
Je proto v zájmu nás všech, abychom v rámci dublinského systému vytvořili nouzové postupy, jak to ostatně navrhuje Komise, a abychom urychleně uzavřeli závazné dohody o přijímání a vytvořili vysoce kvalitní azylové postupy.
Byl bych rád, kdyby paní komisařka řekla, zda příslušní poslanci Evropského parlamentu mohou být nápomocni při přesvědčování členských států, aby přijaly toto velmi potřebné opatření. V každém případě může počítat s mým odhodláním.
Barry Madlener
(NL) Pane předsedající, Nizozemsko opět pomáhá Řecku z potíží! Nejprve museli nizozemští daňoví poplatníci zaplatit miliardy eur na pomoc této téměř bankrotující zemi a nyní jsme zatíženi dvěma tisíci žadatelů o azyl z Řecka, které nesmíme vrátit zpět.
Nizozemsko tyto žadatele o azyl nechce. Nizozemsko již trpělo dost a trpí nadále masivním přistěhovalectvím a neúspěšným multikulturním experimentem. Nizozemsko chce méně přistěhovalců bez budoucnosti a Evropa musí začít prosazovat mnohem přísnější přistěhovaleckou politiku, nebo se z Evropy stane Eurabia.
Řecko je však také obětí svého špatného souseda - Turecka. Řecko by mělo proto postavit zeď, která by bránila vstupu tureckým uprchlíkům a uprchlíkům, jimž Turecko umožňuje přechod přes své území. A pochopitelně bychom měli potrestat Turecko za to, že umožňuje nedovoleným přistěhovalcům průchod do Řecka.
Evropské právní předpisy v oblasti azylu by měly být mnohem přísnější. Buďme upřímní: 99 % uchazečů o azyl nejsou ve skutečnosti žádní uchazeči o azyl, ale zlatokopové zneužívající naše azylové zákony.
Georgios Papanikolaou
(EL) Pane předsedající, hodlám pokračovat v rozpravě s tímto předpokladem: jsme svědky nepokojů ve Středomoří a v arabských zemích. Víme, že řada občanů těchto zemí doufá, že v Evropě nalezne lepší úděl. Taková je skutečnost života a obávám se, že hypotéza, kterou hodlám rozvinout, se brzy stane další skutečností života.
Občané odchází z těchto třetích zemí do Evropy. Přicházejí na Lampedusu - byli jsme svědky problémů, které to způsobilo - nebo se snaží dostat do Řecka přes Turecko, přičemž využívají bezvízový styk, který má řada těchto zemí na základě dohod s Tureckem. Ostatní směřují na Maltu, někteří pravděpodobně do Portugalska nebo Španělska. Řada z nich pak žádá o azyl. Samozřejmě se zde opět uplatní zásady režimu Dublin II. Víme, že i když se někteří uchazeči o azyl v této věci odvolají, řada z nich, stejně jako tomu bylo doposud, bude odsouzena vnitrostátními soudy dříve, než bude moci vydat rozsudek evropský soud. Nenamlouvejme si, že tomu bude jinak.
Někteří budou následně zadrženi a nebude jim přiznáno právo na azyl. Zcela jistě je vám známo, že co se týče osob, které přišly přes Turecko a jež tam mají být v rámci režimu zpětného přebírání osob vráceny, na základě dohody, kterou Komise podle svého prohlášení právě uzavřela, budeme muset počkat dva roky, než se dohoda začne uplatňovat, k čemuž je třeba přičíst další tři roky přechodného období u občanů třetích zemí, což je celkem pět let. Jinými slovy, přistěhovalci zadržení v tomto období, vzhledem ke krizi, které čelíme, budou muset čekat až do roku 2016 nebo 2017, než je Turecko převezme zpět.
Dovolte mi říci, že za stávajícího řízení se obávám, že Evropa není v současnosti schopná tento úkol zvládnout.
Sylvie Guillaume
(FR) Pane předsedající, domnívám se, že je vždy prospěšné připomenout si některé závazky, zejména ten, který jsme přijali v říjnu 2008 prostřednictvím Evropského paktu o přistěhovalectví a azylu, v němž se uvádí, že je nejvyšší čas na přijetí nových iniciativ na dokončení zavedení společného evropského azylového systému, který by nabídl vyšší úroveň ochrany v rámci Evropské unie.
Více než dva roky po tomto příslibu leží návrhy Komise stále na jednacím stole. Nemohu si však odpustit, abych nepřipomněla, že tento evropský azylový systém a proces harmonizace se rodí poněkud obtížně.
Nedávné rozhodnutí Evropského soudu pro lidská práva představuje dle mého názoru důležitý mezník. Poukazuje samozřejmě na chyby řeckého azylového systému, rovněž ale vysílá silný signál v době, kdy Řecko zahajuje reformu svého azylového systému a zároveň přijímá další iniciativy.
Kromě této konkrétní situace však uvedené rozhodnutí zpochybňuje evropský azylový systém jako celek, zejména jednu z jeho hlavních složek - dublinské nařízení - a jeho hlavní premisu, rovnocennost vnitrostátních azylových systémů v rámci Unie. Toto rozhodnutí ukazuje, jak společný evropský azylový systém paradoxně vytváří určitý druh nespravedlnosti, a to jak pro uchazeče o azyl, tak pro členské státy.
Na základě tohoto rozhodnutí je nyní zapotřebí ihned přijmout jednoznačná opatření. Dokud nebude v Řecku zaveden funkční azylový systém, musí členské státy zastavit navracení uchazečů o azyl do Řecka a začít uplatňovat ustanovení tohoto nařízení o svrchovanosti, které jim umožňuje převzít odpovědnost za zkoumání žádostí.
Rozhodnutí Evropského soudu pro lidská práva (ECHR) rovněž vysílá určitý signál všem dotčeným stranám. Domnívám se, že toto rozhodnutí by mělo sloužit jako urychlující činitel v procesu harmonizace a přezkumu, zejména pokud jde o dublinské nařízení.
Především se samozřejmě jedná o mechanismus zastavení přemísťování, o němž jsem se zmínila a který navrhuje Komise. Rozhodnutí ECHR vrhá nové světlo na tento mechanismus a rovněž na solidaritu v rámci Evropy. Jak jsem uvedla, pozastavení přemisťování by mělo obnovit rozpravu o potřebě tohoto mechanismu za jednoznačně stanovených podmínek.
Za druhé, kromě tohoto mechanismu musí pozastavení rovněž během jednání sloužit jako nástroj - nebo alespoň doufám, že tomu tak bude - na podporu dalších pozměňovacích návrhů k nařízení, které k návrhu předkládá Komise, stejně jako např. pozměňovacích návrhů k zárukám v rámci tohoto nástroje.
Zastavení přemísťování Evropským soudem pro lidská práva by nám mělo dát možnost zamyslet se nad tím, v jak zranitelné situaci se žadatelé o azyl nacházejí. Je rovněž zapotřebí vytvořit odvolací mechanismus na zastavení přemísťování žadatelů o azyl, na něž se vztahuje rozhodnutí o přemístění vydané na základě dublinského nařízení.
Objevuje se před námi řada varovných světel; ukazují nám, že je čas, abychom reformovali toto nařízení a vytvořili skutečně společný azylový systém založený na solidaritě a odpovědnosti.
Nadja Hirsch
(DE) Pane předsedající, paní Malmströmová, hovoříme zde o rozsudku Evropského soudu pro lidská práva. Vztahuje se sice na Belgii, týká se však všech členských států Evropské unie. Německo se rovněž rozhodlo, že již nebude posílat žadatele o azyl zpátky do Řecka.
Jak zde uvedl jeden z kolegů, musíme si položit otázku, zda chceme kolem Evropy postavit zeď, nebo zda chceme zachovat a rozvíjet právo na azyl, což jako liberálka rozhodně podporuji. To však znamená, že musíme každému žadateli o azyl dát šanci na řádný proces. Musíme si uvědomit, že je nespravedlivé nechat jižní státy nést veškerou tíhu a je to rovněž projev nedostatku solidarity. V důsledku své zeměpisné polohy jsou tyto státy vystaveny stále rostoucímu přílivu uprchlíků. Na Lampeduse jde o důsledek současných událostí v Tunisku. Jedná se však o trvalý stav, se kterým si místní azylové orgány nedokážou poradit.
Nedávná liberalizace ve vztahu ke Kosovu rovněž způsobila před několika týdny značný příliv žadatelů o azyl do Německa. Také jsme čelili problémům a nejprve jsme nebyli schopni všechny žádosti řádně zpracovat. Pokud skutečně chceme zachovat toto právo na azyl, musíme restrukturalizovat systém s cílem zaručit, že bude v budoucnu zajišťovat větší solidaritu. Dublin II nemůže ve své současné podobě pokračovat.
Carmen Romero López
(ES) Pane předsedající, dámy a pánové, afghánský občan, na kterého se vztahuje rozsudek Evropského soudu pro lidská práva, nebyl přistěhovalec, nezneužíval systém a nebyl obětí obchodování s lidmi. Navíc se na něj nevztahovala Ženevská úmluva, protože nebyl pronásledovaný. Byl to žadatel o azyl, takže měl nárok na podpůrnou ochranu a mezinárodní ochranu. Tento rozsudek je proto důležitý vzhledem k precedentu, který vytvořil.
Kolik lidí může čekat na rozsudek o odvolání proti zamítnutí žádostí o azyl? Kolik lidí může žádat o náhradu v důsledku zpožděného řízení? Co by se stalo, kdyby Evropský soud pro lidská práva vynesl více než tisíc rozsudků proti členským státům? Co by se stalo s dobrým jménem Evropy?
Můžeme se ještě považovat za bojovníky za základní práva, pokud zacházíme s uchazeči o azyl, kteří prchají před válkou, hůř než se zločinci?
Paní komisařko, žadatelé o azyl mohou čekat na vyřízení azylového procesu v zadržovacích střediscích - pokud jsou uprchlíky nebo se jim dostává podpůrné ochrany - až sedm měsíců bez procedurálních práv. Je to humánní?
Soubor azylových opatření byl až příliš dlouho odkládán a společný azylový systém doposud neexistuje, pane Webere. Rovněž všechny členské státy doposud nemají stejné postupy. Vládne nedostatek solidarity, což je příčinou situace, v níž se právě nacházíme.
Tento afghánský občan byl odškodněn za nemajetkovou újmu, nikoli na základě dublinského nařízení, avšak jaké náhrady by mohli požadovat za nemajetkovou újmu ti, kteří utekli před válkami a po léta byli převáženi z tábora do tábora? Už máme dost řečí o zneužívání a obchodnících s lidmi. Není tomu tak, že chceme odvracet zrak a nepřiznat existenci situace, kterou se znovu a znovu snažíme popírat? Dublin lze vylepšit, je však třeba udělat mnohem víc. A je to naléhavé, paní komisařko.
Simon Busuttil
(MT) Pane předsedající, rozhodnutí Evropského soudu není ani tak odsouzení Belgie nebo Řecka jako rozsudkem proti dublinskému nařízení, protože to bylo právě dublinské nařízení, které umožnilo Belgii přemístění tohoto afghánského občana zpět do Řecka. To není spravedlivé. Není spravedlivé, aby hraniční státy nesly samy bez pomoci toto břemeno, protože upřímně řečeno hraniční státy tu nejsou na to, aby plnily funkci policie nebo hraniční stráže pro zbývající státy Evropské unie.
Proto v důsledku rozhodnutí Evropského soudního dvora je nyní zřejmé, že jestliže některá evropská země přemístí žadatele o azyl zpět do jiné evropské země, která je vystavená značnému tlaku, je to v rozporu s Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv.
Některé země jako například Německo a Spojené království si tuto skutečnost uvědomují a zastavily přemísťování. Potřebujeme však bezodkladně provést změnu dublinského nařízení.
Kyriakos Mavronikolas
(EL) Pane předsedající, důvodem, proč chci promluvit na dnešním zasedání je, že zde nebyla doposud zmíněna otázka Kypru a přistěhovalectví.
Kypr, malý stát s půlmilionem obyvatel, zažívá každodenně příliv přistěhovalců, kterých přechází přes zelenou hranici z okupovaných území 30 až 50 - při půlmilionu obyvatel.
Nemáme žádná zadržovací střediska pro žadatele o azyl. V důsledku toho je nemůžeme, pokud je jejich žádost zamítnuta, nakonec poslat zpět do země, odkud přišli. Tito přistěhovalci vstupují přes okupovaná území, většinou zničí své doklady a zůstávají na ostrově.
Gesine Meissner
(DE) Pane předsedající, paní komisařko Malmströmová, k vyřešení azylového problému rozhodně nepotřebujeme zdi. Byl přednesen návrh na postavení zdi, což je důvod, proč jsem se rozhodla vystoupit. Pokud někdo navrhuje něco podobného, naprosto nechápe evropské hodnoty.
Podle nás se jedná o otázku ochrany základních práv a lidských práv. Nemůžeme na adresu lidí, kteří uprchli ze své země a hledají v Evropě azyl, ať už z jakéhokoli důvodu, či na adresu lidí, kteří dobrovolně vstoupili na přeplněné lodě a riskují svůj život, říct: "pošleme je domů dříve, než k nám dorazí". Je třeba, aby procházeli řádně fungujícími a citlivými azylovými postupy. Nemůžeme nechat země jižní Evropy, kam tito lidé přicházejí, aby se s problémem vypořádaly samy. V tomto ohledu plně souhlasím se svou kolegyní paní Hirschovou.
Ještě v jednom ohledu by bylo chybou tvrdit, že chceme, aby tito lidé zůstali mimo Evropu a že je nechceme přijmout. V Evropě dochází k demografické změně a v budoucnu budeme muset integrovat i žadatele o azyl, kteří zde chtějí zůstat. Není to jen otázka humanitární, ale rovněž věc zdravého rozumu. Z tohoto důvodu musíme řešení uvedeného problému nalézt rychle.
Andreas Mölzer
(DE) Pane předsedající, podle rozsudku, který vynesl Evropský soud pro lidská práva, je azylový systém v Řecku nelidský. Důvodem je, že může trvat až pět let, než je vyneseno konečné rozhodnutí. Avšak postupy v celé Evropě trvají dlouho kvůli lžím, ničení a falšování dokladů, nedodržování rozhodnutí a z důvodu zneužívání a využívání azylového systému. To platí zejména v případech, kdy neexistují skutečné důvody k udělení azylu a kdy po dlouhotrvajícím procesu žadatelé najednou požadují právo pobytu z humanitárních důvodů.
Tváří v tvář selhávajícímu azylovému systému EU musíme být konečně upřímní a připustit, že EU nemůže přijímat ekonomické přistěhovalce z celého světa, zejména když současně vynakládá miliardy eur na rozvojovou pomoc a podporu demokracie v zemích, odkud tito lidé pocházejí.
Konečně potřebujeme jednoznačnou definici práva na azyl, jež úzce souvisí s Ženevskou úmluvou, abychom ukončili ekonomickou migraci. Musí rovněž zahrnovat povinnost ze strany žadatele o azyl spolupracovat při postupu. Tím se odstraní právní základ pro podvody z humanitárních důvodů.
Salvatore Iacolino
(IT) Pane předsedající, dámy a pánové, postupné rušení vízové povinnosti na straně jedné a nedávný nárůst migračních toků na straně druhé vyžaduje, aby Rada skutečně přiznala balíku opatření v oblasti azylu prioritu. Pokud by se této iniciativě dostalo podpory ze strany Komise, mohla by mít kladný dopad na regulaci složitého problému a na vytvoření jednotné strategie prosazující rozhodnutí, které zde dnes projednáváme, a zároveň by mohla vytvořit příležitost, jak zabránit přemísťování, o němž zde dnes jednáme.
Jsme samozřejmě zastánci ochrany lidských práv, i když ve spojení s důsledným ověřováním požadavků. Paní komisařko, vzhledem k tomu, že situace se stala neudržitelnou, musíme nyní začít hledat soubor pozitivních pravidel a jednoznačný regulační rámec. Je to důležité opatření a jsem si jist, že s Vaší pomocí je budeme moci poslat Radě k posouzení v rozumné době.
Nathalie Griesbeck
(FR) Pane předsedající, moje otázka bude velmi stručná, protože rozprava je velmi obsáhlá a mám pocit, že až na několik extrémních postojů sdílíme společný zájem.
Ráda bych položila paní komisařce otázku, jakým způsobem hodlá čelit podivné myšlence na zbudování zdi mezi Tureckem a Řeckem, třebaže je zdůvodňována silným tlakem, kterému tato země čelí, a to i přesto - jak někteří kolegové poslanci uvedli -, že podmínky těch, kteří skončí v zadržovacích střediscích, jsou velice nesnadné.
Třebaže členské státy mohou volně realizovat vlastní stavební projekty, i kdyby se mělo jednat o stavbu zdi a i kdyby mělo jít o nereálná řešení, zájem nás Evropanů je jednak periodický - o vývoj na ostrově Lampedusa či o rozhodnutí Evropského soudu pro lidská práva -, a jednak strukturální - zájem o situaci jižních států.
Nastal proto čas na přezkum dublinského nařízení, abychom tak mohli přijmout společnou odpovědnost za situaci v Evropě, projevit solidaritu a humanistický přístup. To dokážeme pouze vytvořením skutečně evropských azylových právních předpisů, což je úkol naléhavější než kdy dříve.
Sergio Paolo Francesco Silvestris
(IT) Pane předsedající, dámy a pánové, hodnoty, na nichž je Evropská unie založena - lidská práva a základní práva - nemohou být předmětem rozpravy. Rozsudek evropského soudu vyžaduje, abychom naléhavě přijali rychlá a účinná opatření. Tento rozsudek vyžaduje, abychom vytvořili, definovali a realizovali jednotnou strategii a společné závazky. Azylové postupy musí být vyřizovány okamžitě a co nejlépe.
Evropa však nemůže opustit tyto hraniční státy, které čelí naléhavé situaci v oblasti migrace, jež se netýká pouze jich, ale v širším slova smyslu celé Evropy. Hraniční státy nemohou samy nést veškerou odpovědnost za náklady na vyřizování žádostí o azyl a za související organizaci, které často vyžadují hodně času a dlouhé a pečlivé posouzení. Tyto dlouhé doby a pečlivé posouzení nesmí narušovat důstojnost přestěhovalců, která musí být v každém případě zachována.
Cecilia Malmström
členka Komise. - Pane předsedající, ráda bych poděkovala všem, kdo přispěli do rozpravy. Zmíněný rozsudek je velmi zajímavý, neruší však zcela dublinský systém v jeho stávající podobě. Ten víceméně funguje a bez ohledu na rozsudek zavazuje členské státy, aby zajišťovaly dodržování základních práv. Upozorňuje však na některé důležité problémy, a z toho důvodu potřebujeme reformu dublinské úmluvy a její zlepšení.
Z tohoto důvodu Komise navrhuje zlepšení a velmi ráda zjišťuji, že se tím zabýváte a že rovněž chápete potřebu určitého nouzového mechanismu v této oblasti. V této souvislosti máte naši plnou podporu.
Rovněž musíme urychlit naše úsilí o vytvoření společného azylového systému. Většina z vás s tím souhlasí a já jsem velmi vděčná za práci, kterou odvádíte. Nejlepší způsob, jak toho dosáhnout, je pokračovat v této práci, zveřejňovat zprávy a vybízet Radu, aby zahájila jednání.
Mezi členskými státy v současnosti existuje příliš mnoho rozdílů, což je neudržitelné. Ve společné Unii se společnými hodnotami a společným uplatňováním mezinárodních norem a úmluv nemohou existovat takové rozdíly, jako jsou dnes. S lidmi je třeba zacházet důstojně. Musíme zajistit ochranu pro nejvíce zranitelné. Potřebujeme účinné systémy, aby zadržování netrvalo celé měsíce a někdy i roky. Je to velmi bolestivé pro jednotlivce a rovněž značně nákladné pro společnost. To je třeba zlepšit. Opět vás mohu pouze vyzvat, abyste na tom vy i Rada nadále pracovali.
Pokud jde o Řecko, Komise se ze všech snaží pomoci. Řecká vláda postupuje v souladu se svým akčním plánem. Je to velmi ambiciózní plán, od začátku však je jasné, že se tento problém nevyřeší přes víkend. Jedná se o dlouholeté problémy. Naším úkolem je zajišťovat podporu a skutečnost, že na činnosti agentury Frontex se podílejí všechny členské státy, které rovněž poskytují různou formu pomoci - hospodářskou pomoc, technické odborné znalosti, tlumočníky, administrativní pomoc - je dokladem skutečné evropské solidarity.
Musíme pomoci Řecku, protože Řecko se nachází pod značným tlakem a protože se jedná i o evropský úkol. Hlavní odpovědnost samozřejmě nese Řecko. Řecko už vykonalo hodně, zatím to však nestačí. Nejsem přesvědčena, že postavení plotu nebo zdi je řešení, protože existují jiné mnohem důležitější reformy. Spolupracujeme s novým podpůrným úřadem pro otázky azylu EASO ve Vallettě a rovněž s úřadem UNHCR.
Turecko se v poslední době ukazuje jako konstruktivní a spolupracující partner. Po osmi letech jsme uzavřeli jednání o dohodě o zpětném přebírání osob. Doufám, že členské státy ji na příštím zasedání Rady příští týden přijmou.
Pokud jde o údaje, které požadovala paní Wikströmová, z údajů, které mám k dispozici, vyplývá, že v období 2009 až 2010 bylo podáno 16 328 žádostí o převzetí migrantů ze strany členských států určených Řecku. Z toho bylo 12 638 (77 %) přijato. Členské státy však uskutečnily pouze 2 251 těchto přemístění, což je necelých 14 %.
Ráda bych vám znovu poděkovala za podporu práci, kterou se snažíme vykonávat na balíčku azylových opatření. Již jednáme o legislativních aktech. Pracujme společně - Komise, Parlament a Rada -, abychom tuto práci dokončili co nejdříve, a konečně tak vytvořili společný evropský azylový systém.
Předsedající
Rozprava je ukončena.
