2010 zpráva z roku 2010 o pokroku Turecka (rozprava) 
Předsedající
Dalším bodem jsou prohlášení Rady a Komise ke zprávě z roku 2010 o pokroku Turecka.
Enikő Győri
Paní předsedající, dámy a pánové, v první řadě bych chtěla říci, že mě z vaší strany velmi těší takový zájem o problematiku rozšíření. Členské státy i kandidátské země se potýkají se značnými problémy, avšak jsem přesvědčena, že proces rozšiřování musí nepřetržitě pokračovat a důsledně se řídit dosaženými výsledky. Chceme-li toho dosáhnout, obě strany si musí zachovat své nasazení. Vím o činnostech Evropského parlamentu, a proto je mi jasné, že právě zde jsou si všichni zúčastnění vědomi důležitosti našich vztahů s Tureckem.
Ty jsou dlouhodobé a udělením statusu kandidátské země se ještě prohloubily. Turecko má zároveň významné regionální postavení a klíčovou roli v řadě významných oblastí, jako je energetická a regionální bezpečnost a podpora dialogu mezi civilizacemi. Navíc se nyní v naší bezprostřední blízkosti odehrávají dramatické události na mezinárodní úrovni, které význam Turecka v uvedených oblastech ještě umocňují. Přístupová jednání s touto zemí postupují v souladu s příslušnými závěry Evropské rady a Rady a stejně tak s rámcem pro vyjednávání. Jednání jsou nyní v pokročilém stadiu, a tudíž jsou stále složitější, avšak maďarské předsednictví je odhodláno pokročit ve všech kapitolách, kde to bude možné. Pracuje se na tom již nyní, s hlavním zaměřením na osmou kapitolu, na politiku hospodářské soutěže.
Věřím, že naši turečtí partneři budou pokračovat ve svém úsilí a že se brzy dočkáme jeho výsledků. V prosinci loňského roku přijala Rada své závěry, v nichž uvítala stálé nasazení Turecka v procesu vyjednávání a rovněž jeho program politických reforem. Balíček ústavních reforem, jejž Turecko přijalo v roce 2010, je dalším významným krokem správným směrem, neboť zahrnuje několik priorit přístupového partnerství v oblasti soudnictví, základních práv a veřejné správy. V tuto chvíli je nejdůležitějším úkolem zajistit, aby reformy probíhaly v souladu s evropskými normami a na základě konzultací, jichž se zúčastní co nejširší spektrum subjektů, tedy všechny politické strany a organizace občanské společnosti.
Zcela jednoznačně je nadále velmi důležité pokračovat v práci na politických kritériích. V mnoha oblastech je nutné vynaložit značné úsilí, což zdůraznily Rada ve svých závěrech ze dne 14. prosince 2010, Evropský parlament ve svém návrhu usnesení a Komise ve své zprávě z roku 2010 o pokroku.
Chtěla bych zdůraznit několik oblastí. Turecko musí nadále zlepšovat dodržování základních práv a svobod, zejména svobody projevu a svobody vyznání, a to jak v právních předpisech, tak v praxi. Rovněž bude třeba dalšího úsilí o to, aby byla v úplné míře splněna kodaňská kritéria mimo jiné v následujících oblastech: vlastnická práva, práva odborů, práva příslušníků menšin, práva žen a dětí, boj proti diskriminaci, rovnost žen a mužů a boj proti mučení a nelidskému zacházení.
Co se týče svobody projevu, k oblastem, které vzbuzují obavy, patří omezování svobody tisku, nedostatečná ochrana práv novinářů a časté a rozsáhlé zákazy webových stránek - Evropský parlament na ně poukazuje ve svém návrhu usnesení. Dovolte mi, abych se nyní zmínila o událostech několika uplynulých dnů. Dne 3. března turecká policie zatkla řadu novinářů. Tento případ musíme bedlivě sledovat a musíme tureckým orgánům neustále připomínat, že je nezbytné ustavičně prosazovat práva a svobody.
Co se týče svobody vyznání, má-li jí Turecko dosáhnout, musí k tomu zajistit právní i praktické podmínky. K zajištění náboženského pluralismu v souladu s evropskými normami je třeba nalézt komplexní právní řešení. Předsednictví je obdobně znepokojeno vysokým počtem zpráv o mučení a nelidském zacházení, především o zneužívání páchaném mimo oficiální vězeňská zařízení. Má-li se zabránit porušování lidských práv, je nutné sledovat důsledné dodržování zákona o rozsahu činností a pravomocí policie v pozměněném znění z roku 2007. V tomto ohledu je zásadním krokem potvrzení Opčního protokolu k Úmluvě OSN proti mučení a boj proti beztrestnosti, jak to Evropský parlament zdůraznil ve svém návrhu usnesení.
Co se týče vztahu Turecka ke Kurdům a situace na jihovýchodě země, doufáme, že další pokračování procesu demokratického uvolnění brzy přinese kýžené výsledky a nakonec povede k hospodářskému, sociálnímu a kulturnímu rozvoji regionu. Ráda bych rovněž připomněla, že Rada důrazně odsuzuje teroristické činy spáchané na území Turecka. Je rovněž třeba zdůraznit, že Strana kurdských pracujících je stále na seznamu teroristických skupin.
Nyní přejdu ke vztahům Turecka a EU a s hlubokým politováním musím konstatovat, že Turecko přes opakované výzvy nadále odmítá splnit závazky o úplném a bezpodmínečném uplatnění dodatkového protokolu k Dohodě o přidružení mezi Tureckem a ES. To je zcela klíčové, a tudíž Rada zachovává opatření z roku 2006, která, jak všichni víme, mají na druhou stranu jednoznačné důsledky pro rychlost přístupových jednání.
Rada nadále pozorně sleduje každý další úspěch a hodnotí jej. K žádnému pokroku nedošlo ani v otázce vztahů mezi Tureckem a Kyprem, které by se měly vrátit do normálu. Rada očekává, že Turecko aktivně podpoří probíhající jednání pod záštitou Organizace spojených národů, jehož cílem je spravedlivé, komplexní a proveditelné řešení kyperské otázky, v souladu s příslušnými rezolucemi Rady bezpečnosti OSN a s principy, na nichž je EU založena. K ucelenému řešení je skutečně nezbytné, aby Turecko prokázalo své odhodlání a do procesu samo přispělo.
Navíc bych chtěla zdůraznit, že se Turecko musí jednoznačně zavázat k udržování dobrých sousedských vztahů a k úsilí o mírová urovnání sporů. Co se týče nedovoleného přistěhovalectví, Turecko v této oblasti představuje hlavní zemi původu do EU i hlavní tranzitní zemi, a proto jsme uvítali skutečnost, že byla uzavřena jednání o dohodě o zpětném přebírání osob mezi EU a Tureckem. Rada se těší, až bude dohoda podepsána a následně úspěšně uplatňována, a doufá, že k tomu dojde co nejdříve. Jsme si dobře vědomi toho, že jednání byla uzavřena na posledním zasedání Rady ve složení pro spravedlnost a vnitřní věci, a nyní očekáváme, že Turecko dohodu podepíše. Do té doby Rada opět zdůrazňuje povinnost bezpodmínečného a řádného provádění stávajících dvoustranných dohod o zpětném přebírání osob.
Co se týče celní unie mezi EU a Tureckem, chtěla bych poznamenat, že je na čase, aby Turecko konečně splnilo velké množství závazků, jimiž se doposud nezačalo zabývat. Patří k nim technické a administrativní překážky obchodu, požadavky na registraci, dovozní licence, státní podpory, dodržování práv duševního vlastnictví a další diskriminující postupy a předpisy. Všechny tyto otázky je třeba bezodkladně vyřešit. Turecko musí dále odstranit veškerá omezení, která mají dopad obchod a dopravu mezi členskými státy EU a Tureckem. Děkuji vám za trpělivost a ráda zodpovím jakékoli otázky.
Štefan Füle
člen Komise. - Paní předsedající, rád bych poděkoval Parlamentu, a zejména paní Oomen-Ruijtenové za její zprávu o Turecku. Tato rozprava a vaše usnesení přicházejí v době, která je pro vztahy mezi EU a Tureckem důležitá, a návrh usnesení podtrhuje řadu otázek, jež mají pro Komisi velký význam.
Komise je nadále odhodlána pokračovat v procesu přistoupení Turecka. Proces rozšíření v zemi podporuje politické a hospodářské reformy. Vztah mezi EU a Tureckem je pevný. Turecko potřebuje Evropskou unii a ta potřebuje Turecko - tato rovnováha se nezměnila. Evropská unie je pro Turecko a klíčovým hráčem a zůstane jím i nadále.
Tento vztah je založen na rozsáhlé hospodářské integraci: 40 % zahraničního obchodu Turecka se uskutečňuje v EU a 80 % přímých zahraničních investic v Turecku pochází z EU. Evropská unie účinně přispívá k modernizaci Turecka skrze přenos technologií, jeho zapojení do vzdělávacích a výzkumných programů EU a předvstupní finanční podporu.
Nicméně nyní došlo ke zpomalení jednání o přistoupení. Kromě toho kapitoly, které by Turecko mohlo za současných podmínek otevřít, vyžadují zásadní reformy a změny. V souvislosti s tím o to více vítám nedávno dosažený pokrok, zejména co se týče kapitoly týkající se hospodářské soutěže. Jsem přesvědčen, že tuto kapitolu budeme moci brzy otevřít, za předpokladu, že Turecko splní poslední zbývající podmínky.
Kyperská otázka samozřejmě jednání zdržuje. Kroky směřující k provádění dodatkového protokolu k ankarské dohodě nebo kladný přístup k jednání o urovnání konfliktu pozitivně ovlivní jednání o přistoupení.
Nyní bych přešel k reformám v Turecku. Jako krok správným směrem jsem uvítal ústavní reformu provedenou v minulém roce a následné legislativní změny. Mít správné zákony je důležité. Avšak pouze objektivní a nestranné provádění nových zákonů ústavním reformám zajistí úspěch. Turecko by mělo pokračovat v ústavní reformě. Tento proces by měl být co nejrozsáhlejší a nejtransparentnější a měly by se na něm podílet politické strany, občanská společnost, nevládní organizace a široká veřejnost.
Komise se znepokojením sleduje nedávné zásahy proti novinářům. Nezávislost a svoboda tisku mají pro demokracii zásadní význam. Již ve své zprávě z roku 2010 o pokroku Komise poukázala na vysoký počet soudních procesů s novináři a zdůraznila, že na sdělovací prostředky je vyvíjen nepřiměřený tlak a že tyto skutečnosti podkopávají dodržování těchto základních práv v praxi. Svoboda tisku znamená, že nesouhlasné a opoziční názory mají být nejen slyšet, ale, což je ještě důležitější, mají být tolerovány. Svoboda tisku znamená zajistit existenci veřejného prostoru pro svobodnou diskusi, včetně internetu. Návrh usnesení Evropského parlamentu tyto skutečnosti správně zdůrazňuje.
Pokud jde o právo na svobodu vyznání, vítáme iniciativy ve prospěch nemuslimských náboženských komunit, které se nyní v Turecku objevují. Je však třeba nadále vyvíjet systematické úsilí o řešení otázky nemuslimů a alevitů.
Nyní bych přešel k otázce migrace. Rada před dvěma týdny schválila dohodu o zpětném přebírání osob mezi EU a Tureckem. Tato dohoda je pro členské státy EU výhodná, neboť Turecko je důležitou tranzitní zemí pro migrační toky do EU. Tento vývoj také poprvé otevírá nové konkrétní perspektivy pro další spolupráci s Tureckem v oblasti vízové a migrační politiky, která by mohla zlepšit mobilitu a rozšířit kontakty mezi našimi občany a podniky.
Turecko a Evropská unie mají na úzké spolupráci v této oblasti společný zájem. Pro rozšíření možností tureckých občanů, podnikatelů a studentů v oblasti cestování do Evropy existuje řada dobrých důvodů: lepší obeznámení se s evropskými norami, upevnění obchodních vztahů mezi EU a Tureckem, což bude ku prospěchu evropských i tureckých podniků, a celková podpora tolik potřebné spolupráci s Tureckem. Vážená paní předsedající, ujišťuji vás, že Evropský parlament se bude řádně podílet na dialogu o dohodě o zpětném přebírání osob a o vízech, zcela v souladu s požadavky Smlouvy.
Rovněž je nutné zasazovat vztahy s Tureckem do širšího kontextu. Aktivní zahraniční politika Turecka může mít pro Evropskou unii značný potenciál, za předpokladu, že bude rozvíjen v rámci procesu přistoupení Turecka k EU. Evropská unie je připravena posílit stávající dialog s Tureckem o otázkách zahraniční politiky, na nichž máme společný zájem.
Hovoříme-li dnes o Turecku, nemůžeme opomíjet významné události v jeho širším okolí. Události v Tunisku a Egyptě poukázaly na stabilitu, prosperitu a demokratičnost Turecka. Občané těchto zemí pohlížejí na Turecko stejně jako na Evropskou unii, tj. jako na příklad hodný následování. Sledují, jak Turecko obhajuje normy a hodnoty, o něž nyní bojují ve svých zemích a které jsou spojeny s Evropou.
Aby bylo jasno: Turecko sice jde ostatním příkladem, avšak samo má stále co dohánět. Mnoho těchto výzev do budoucna uvádíte ve své zprávě. Pro Turecko je to příležitost, aby se ještě více přiblížilo úplnému splnění politických kritérií Evropské unie. Vláda má velmi důležitý úkol, totiž stávající výsadní postavení obhájit a zároveň jít příkladem a jednat jak ve prospěch svých občanů, tak regionu jako celku.
Ria Oomen-Ruijten
jménem skupiny PPE. - ( NL) Paní předsedající, paní Győriová, pane komisaři, dámy a pánové, tato rozprava a zpráva o Turecku přichází tři měsíce před parlamentními volbami v Turecku. Více než v předchozích letech jsem si tedy dala záležet na tom, aby zpráva byla napsána velmi objektivním a konstruktivním způsobem. Dokazuje to 22 kompromisních pozměňovacích návrhů předložených při hlasování ve výboru pro zahraniční věci. Na základě událostí uplynulého roku jako Evropský parlament chceme nastavit své priority, priority pro nový turecký parlament a pro příští vládu. Těchto priorit je dle mého názoru šest.
Za prvé, na vládě a na opozici spočívá velká odpovědnost nalézt kompromis a shodu ohledně provádění dalších reforem. Opozice a rovněž vláda daly najevo, že chtějí provést úplnou reformu ústavy, a já očekávám, že k tomu skutečně dojde.
Za druhé, systém kontrol a vyváženosti je základem každého demokratického systému. Další kroky je třeba učinit s cílem posílit nezávislé a nestranné soudnictví, kontrolní úlohu parlamentu a zejména svobodu tisku a svobodu projevu. Ze jmenovaných oblastí mám největší obavy o svobodu tisku, ale k tomu se ještě vrátím.
Za třetí, práva menšin. Blahopřeji Turecku k symbolickým krokům, které učinilo, a k tomu, že vláda výslovně žádá o zahájení dialogu. Pouze dialog však nestačí. Lidé na jihovýchodě země, alevité a křesťanské menšiny očekávají něco konkrétního. Zejména prohlášení o klášteře Mor Gabriel je dokladem toho, že je stále třeba vykonat mnoho práce, a já se obávám, že bude-li tento případ opět přednesen před Soudní dvůr, bude to turecké vládě jen na škodu. A právě z toho důvodu je nutné zasadit se o demokratické otevření.
Za čtvrté, práva žen. V uplynulém roce bylo učiněno mnoho, avšak zákony samy o sobě nestačí. Navštívila jsem ubytovací zařízení pro ženy. Hovořila jsem se zástupci ženských organizací. Je jasné, že turecká vláda a parlament vynaložily značné úsilí na národní a místní úrovni, zdá se však, že jakmile dojde na policii a soudy, proces se začne zadrhávat. To se musí změnit. Zákony jsou sice skvělé, ale velmi důležité je rovněž jejich prosazování. Dnes, v den stého výročí Mezinárodního dne žen, bych chtěla opět vyzvat k lepšímu zastoupení žen v tureckém parlamentu. V nadcházejících volbách se v tomto ohledu musí mnoho změnit.
Za páté, Ankarský protokol má dle mého názoru zásadní význam. Odpovědnost v tomto ohledu nese Turecko. A právě z toho důvodu se jednání o jednotlivých kapitolách octla na mrtvém bodě: dovolte, abych to zopakovala.
Za šesté, zahraniční politika. My Evropané se přikláníme k tomu, že Turecko má ve svém regionu hrát aktivní roli. S tím vědomím bych zdůraznila, že v tomto ohledu bude Turecko moci sehrát důležitou přemosťující úlohu pouze tehdy, zakotví-li pilíře tohoto mostu pevně i na evropské straně Bosporu. V souvislosti s tím bude paní Ashtonová muset usilovat o velmi aktivní spolupráci s Tureckem, více, než tomu bylo doposud. A mimochodem, tyto priority nejsou jen moje. O všem, co jsem se uvedla, se již hovoří v turecké společnosti. Nyní je na politicích, aby tuto debatu proměnili v konsensus a kompromis.
Stručně zmíním další dvě oblasti, které vzbuzují obavy. Jsme znepokojeni oznámením Kurdské strany pracujících, že chce ukončit příměří. Pan komisař o tom hovořil. Svoboda tisku: minulý pátek mi přišel otevřený dopis. Dovolte mi jednou ještě říci, že každý, kdo omezuje svobodu projevu v dané zemi, napadá samotnou kulturu této země. Svobodný a tolerantní dialog má v každé zemi klíčový význam.
Richard Howitt
jménem skupiny S&D. Paní předsedající, význam neustávajícího upevňování demokracie a dodržování lidských práv v Turecku, které by mělo vést k úplnému členství v naší Evropské unii, stále narůstá, neboť nyní se arabské země a země Blízkého východu přímo za hranicemi Evropy ocitají v krizi. Měli bychom uvítat skutečnost, že proces reforem v Turecku znovu nabral obrátek, uznat nesrovnalosti v referendu, které proběhlo v září loňského roku, a žádat, aby se reformy staly prostorem pro důkladnou ústavní reformu, již budou v budoucnu moci podpořit všechny strany.
V tomto ohledu zcela podporuji práci komisaře Füleho a jeho slova, v nichž dnes odpoledne nekompromisně obhajoval svobodu projevu, především z toho důvodu, že mně a několika dalším evropským zástupcům nebylo dovoleno zúčastnit se v postavení právních pozorovatelů soudního přelíčení se zástupci Demokratické konfederace Kurdistánu (KCK) u soudu v Diyarbakiru. Rovněž však vyzývám komisaře, aby pokročil v otázce víz, především pro podnikatele, a aby dohlédl na to, že Turecko splní své sliby ohledně návrhu zákona o odborech.
Naše skupina socialistů a demokratů se domnívá, že přístupová jednání jsou v ohrožení, ne tím, že by mělo dojít k vlakovému neštěstí, ale smrtí uškrcením. Již po osm měsíců nebyla otevřena žádná nová kapitola, což je nejdelší prodleva od otevření první kapitoly. Zítra budeme hlasovat o otevření kapitol o základních právech, soudnictví a o společné zahraniční a bezpečnostní politice, ne proto, že bychom v těchto oblastech chtěli polevit, ale proto, že chceme být silní. Nechceme povolit tlak na všech frontách, s cílem dosáhnout usmíření na ostrově Kypr.
Turecko potřebuje, aby jeho proces reforem i jednán o členství v Evropské unii nabrala rychlost.
Alexander Graf Lambsdorff
Paní předsedající, pan Füle právě zcela jasně prohlásil, že Turecko a Evropská unie jeden druhého potřebují. Jsme významnými sousedy, jsme spojenci v rámci NATO a v členských státech Evropské unie pobývá řada lidí tureckého původu. Musíme si navzájem projevovat úctu. Velmi podporuji usnadnění vízového styku pro podnikatele a studenty, jak jste o tom hovořil. Rovněž se stavím ve prospěch hlubší integrace Turecka do struktury společné bezpečnostní a obranné politiky. Chtěl bych, aby blokáda Kypru v této oblasti skončila. Stačí jediný pohled do severní Afriky a jednoznačně zjistíme, že Turecko je pro řadu zemí v tomto regionu vzorem. To je velmi dobře.
Podíváme-li se však na proces přistoupení, zjistíme, že mnohé kapitoly jsou zcela zablokovány. Otevřít nové kapitoly je nesmírně těžké. Zbývají pouze tři kapitoly a kapitola týkající se hospodářské soutěže by měla být otevřena každou chvíli. Co se stane, až zahájíme jednání o posledních kapitolách? Co když si Turecko a Evropská unie již nebudou mít co říct? To se samozřejmě nesmí stát! Proto musíme velice pečlivě zvážit, jak máme pokročit v procesu přistoupení a zda jsme schopni nadále používat stávající postup, jehož součástí jsou usnesení, v nichž se Parlament vyjadřuje k pokroku Komise.
Naše zpráva z roku 2010 byla velmi kritická, ale zároveň rovněž konstruktivní. Zabývá se základními právy, která by měla být samozřejmostí, zejména pro liberály: svoboda tisku, svoboda slova, projevu a shromažďování, studentské demonstrace, práva odborů a svoboda náboženství. Roky vyzýváme ke zlepšením v oblasti svobody vyznání, avšak dosud bylo dosaženo jen zanedbatelného pokroku. Zatčení Ahmeta Sika a Nedima Senera a zásahy do působení politických nadací v Turecku vzbuzují velké obavy. Touto oblastí se zabývá první kodaňské kritérium. Tato otázka je klíčová, jelikož se jedná kritérium politické. Pokud Turecko nebude schopno pokročit v otázce své vnitřní demokratické ústavy, domnívám se, že v některých oblastech se budeme i nadále potýkat se závažnými problémy, bez ohledu na bezvýchodnou situaci v Radě.
Z diplomatického hlediska Turecko potřebujeme a ono potřebuje nás. Z hlediska demokracie má Turecko ještě co dohánět.
Hélène Flautre
Paní předsedající, ráda bych této příležitosti využila a poděkovala paní Oomen-Ruijtenové za její práci, za poskytnutí přesné a podrobné dokumentace a za vypracování zprávy v nejlepší možné víře s cílem vyslat jednoznačné politické sdělení, obzvláště v této době, kdy v Turecku mají zanedlouho proběhnout parlamentní volby. Její práci zcela podporuji.
Tato zpráva - na rozdíl od vás, pane ministře, což je však pochopitelné - klade důraz na svobodu projevu a svobodu sdělovacích prostředků. To je, bohužel, zjevně velice nutné, jak nám to připomínají nejnovější události, jako nedávné zatčení novinářů Nedima Senera a Ahmeta Sika v souvislosti s vyšetřováním případů Ergenekon a Sledgehammer. Na toto téma jsem předložila pozměňovací návrh a chtěla bych vás vyzvat, abyste tuto práci podpořili, a umožnili tak Parlamentu s nejvyšší možnou ostražitostí tuto klíčovou otázku svobody tisku sledovat, neboť ta má vliv i na nezávislost soudnictví a na vytváření nové ústavy.
Nicméně bych vám chtěla položit následující politickou otázku: zjistíme-li zaškrcení ochromení přistoupení a zablokování v kapitolách, které mají rozhodující dopad na možný pokrok v otázkách základních svobod, nezávislosti soudnictví a utváření nové ústavy, není to snad tak, že naše rozhodnutí a rozhodnutí Rady uložit trest ve formě uzavření kapitol a nemožnosti otevřít nové či uzavřít stávající kapitoly, je nyní naprosto kontraproduktivní?
Skutečně nemá smysl, aby se Evropská unie zbavila jedné z hlavních pák, jimiž může Turecko donutit k činům, - jednání, a to zejména o kapitolách 22, 23 a 24 - a já bych chtěla požádat Radu, aby se touto situací ještě jednou zabývala, protože současná situace samozřejmě vypadá, jako by se proces přistoupení stal rukojmím těchto sankcí, které však v konečném důsledku mohou mít vliv pouze v případě, že proces přistoupení bude i nadále aktuální. Nyní je všem jasné, že tomu tak není. Ocitli jsme se tedy v mimořádně nepříjemné politické situaci, a to v době, kdy na Turecko pohlíží všechny země na jih od Středozemního moře jako na zdroj inspirace pro přechod k demokracii.
Nevyzývám k tomu, abychom rozhodli o přistoupení Turecka. Žádám o to, aby rozhodnutí, která přijímáme na všech úrovních, odpovídala tomu, že náš proces jednání je spolehlivý, důvěryhodný, seriózní a věrný našim hodnotám. Dnes to tedy skutečně není jisté.
Geoffrey Van Orden
jménem skupiny ECR. - Paní předsedající, uvědomuji si, že na otázku přistoupení Turecka existují různé názory jak mezi politickými skupinami tohoto parlamentu, tak v rámci nich, moji vlastní skupinu nevyjímaje. Můj osobní pohled je takový, že jsem vždy turecké snahy o evropské nasměrování velmi podporoval. Samozřejmě mám určité obavy, řekl bych však, že vzhledem k bouřlivým událostem, jichž jsme nyní svědky v severní Africe a na Blízkém východě, a v souvislosti s trvající hrozbou islámského terorismu nikdy nebylo důležitější, abychom Turecku vyslali pozitivní signál, že jej rádi uvítáme v klubu evropských demokracií.
Chtěl bych požádat naše kyperské Řeky a především naše řecké přátele, aby opustili své jednostranné chápání kyperského problému, zaujali objektivnější postoj a usilovali o komplexní řešení s tureckou stranou, než bude příliš pozdě. Kritizujeme Turecko kvůli tomu, že dosud neprovedlo dodatkový protokol - dnes to tu opět zaznělo z úst úřadující předsedkyně Rady - nikdo se však nezmiňuje o neprovedení rozhodnutí Rady EU ze dne 26. dubna 2004.
Turecko je klíčovým členem Severoatlantické aliance, demokracií s klíčovou úlohou propojovat západ a východ a zároveň zemí, která se rychle mění a jejíž tempo růstu ji řadí ke světové špičce. Začněme tedy jednat! Ať Turecko v této fázi neztratíme!
Takis Hadjigeorgiou
Paní předsedající, zdržím se komentáře k argumentům pana Van Ordena, v prvé řadě abych neplýtval svým vyhrazeným časem, a zadruhé proto, že ve své zmínce o Kypru - a ne poprvé - zaměnil pachatele s obětí. Přistoupení Turecka k EU podporujeme za předpokladu, že to je vůle jeho lidu a že splní všechna přístupová kritéria.
Má-li k tomu dojít, Turecko musí nalézt skutečné politické řešení kurdské otázky, propustit stovky kurdských starostů a radních držených v tureckých vězeních, usilovat o vytvoření právního státu, uznat genocidu v Arménii a vyřešit problémy s Řeckem, především v Egejském moři.
Na Kypru se Turecko musí přestat schovávat za to, co se stalo v roce 2004. Máme již rok 2011. Turecko musí neprodleně předat město Famagusta jeho původním obyvatelům - hovořím zde o evropském městě, které má dlouhou evropskou historií sahající několik tisíc let zpět, o městě, které je již téměř čtyři desítky let ponecháno svému osudu - a okamžitě začít stahovat svá okupační vojska z Kypru.
Na závěr bych vám chtěl připomenout protesty kyperských Turků, kteří, pane Van Ordene, vyzývají Turecko, aby jim dalo možnost rozhodovat o svých vlastních záležitostech. Místo toho pan Eroglu vyzval k tomu, aby byli demonstranti postaveni před soud. Turecko musí respektovat přání kyperských Turků, povolit provedení sčítání lidu na okupovaných územích, skoncovat s kolonizačním úsilím a umožnit, aby se názvy měst a vesnic znovu objevily na mapě tak, jak tomu bylo po tisíce let.
Nikolaos Salavrakos
Paní předsedající, blahopřeji paní Oomen-Ruijtenové k tomu, jaký dokument nám předložila - poskytuje nám v něm vyvážený a přesný popis situace v Turecku. Obzvláště si cením postoje pana Füleho. Poselství zprávy paní Oomen-Ruijtenové vyznívá jednoznačně v tom smyslu, že chce-li Turecko přistoupit k Evropské unii, musí v úplné míře splnit své závazky vůči Evropské unii. Pokud k Evropské unii přistoupit nechce, mělo by nám to říci, neboť u země takových rozměrů nejsem zastáncem toho, abychom chodili kolem horké kaše a stále se vyjadřovali pouze diplomaticky. Evropa má vůči Turecku jednoznačný postoj, avšak Turecko jedná zcela rozporuplně. Vypadá to jakoby mezi politickým vedením a vojenským režimem byl nějaký problém. V jednu chvíli prokazuje dobré úmysly vůči svým sousedům a o chvíli později brázdí Egejským mořem křížem krážem a vysílá turecká letadla a lodě, jež každodenně porušují řecké pozemní a vzdušné hranice.
Respektujeme Turecko a turecký národ, máme však pocit, že je nejvyšší čas, aby se Turecko začalo ke svým sousedům chovat ohleduplně a začalo respektovat evropské myšlenky vyjádřené v Římské smlouvě.
Barry Madlener
(NL) Paní předsedající, my zde sice hovoříme o Turecku, nicméně premiér Erdoğan by raději založil turecko-arabskou unii. Turecko je blízkým přítelem diktátora Ahmadínežáda. Již nechce být sekulární zemí. Turecko nadále okupuje severní Kypr a přestalo mít přátelský postoj vůči Izraeli. Namísto toho zvolilo Muslimské bratrstvo hnutí Hamás. Turecko se v rostoucí míře zaměřuje na islámský svět.
Dámy a pánové, kdy konečně zastavíme tuto blamáž? Evropa nechce Turecko a nechce ani islám. Vyjádřil se tak pan Sarkozy. Vyjádřila se tak paní Merkelová, která rovněž uvedla, že ani většina evropských občanů nechce, aby se Turecko stalo členem Evropské unie. Po celá léta se Turecko nechalo ponižovat výměnou za peníze z Evropské unie a za příslib členství v EU. Nicméně pro zpátečnickou islámskou kulturu není v Evropě místo. Pane premiére Erdoğane, jste opravdový muž nebo servilní zbabělec? Jak dlouho ještě budete ponižovat svůj turecký lid? Zachovejte se čestně a přestaňte s tím.
Ioannis Kasoulides
Paní předsedající, poslanci tohoto Parlamentu, kteří podporují přistoupení Turecka k Evropské unii, nebo alespoň někteří z nich, cítí povinnost podporovat pozměňovací návrhy namířené proti Kypru. Turecku pomalu dochází kapitoly a hrozí, že proces přistoupení uvázne. Jednání o čtrnácti kapitolách bylo zmrazeno, jelikož Turecko tvrdošíjně odmítá rozšíření Ankarského protokolu.
Přinese-li nynější jednání o řešení okupace Kypru úspěšný výsledek, automaticky budeme mít k dispozici 14 kapitol. Ban Ki-moon vyzval všechny zapojené mezinárodní subjekty, aby své úsilí zaměřily na urovnání sporu. Hlasování ve prospěch pozměňovacích návrhů, jako je návrh ze dne 26. dubna o přímém obchodu v rozděleném Kypru, který bude mimochodem ve sjednoceném Kypru zbytečný, jen podporuje nekompromisnost, laxní přístup k nalézání řešení a prodlužuje zmrazení kapitol. Zaměření se na Kypr Turecko nikam nedovede.
Raimon Obiols
(ES) Paní předsedající, dle mého názoru zítra jasně vyjde najevo, že skupina Progresivní aliance socialistů a demokratů v Evropském parlamentu usilovala o co nejširší shodu v Parlamentu, protože bychom si přáli, aby ve všech orgánech Unie převládal jednotný přístup.
Po celá léta přinášel tento vyjednávací proces užitek v tom, že podporoval politické a hospodářské reformy v Turecku: v tomto procesu jsou rozporuplné stránky, neúspěchy i kroky kupředu, celkově však byl užitečný. Nyní by mohl nastat okamžik pravdy, na což poukazují i změny, k nimž nyní dochází v oblasti Středozemního moře.
Pan komisař Füle nedávno vystoupil ve Výboru pro zahraniční věci a vyzval k novému realismu, takovému, který se varuje čistě krátkodobých vizí. Právě tento nový realismus nyní potřebujeme v procesu vyjednávání s Tureckem: dodržovat maximální opatrnost, ale zároveň zachovat odhodlání a závažnost, které jsou nezbytné, nechceme-li ztratit rychlost a důvěryhodnost, a vzdát se přemíry náznaků; a jednoznačně dát najevo, že dohody a závazky musí být dodržovány. To vyžaduje pevný postoj všech zúčastněných.
Doufejme, že v příští zprávě zjistíme, že v procesu vyjednávání byl učiněn další krok vpřed.
Graham Watson
Paní předsedající, v islámských zemích nyní probíhá něco podobného, jako když turecký lid v roce 1950 vytlačil diktaturu ve své zemi, založenou na vládě jedné strany. Egypt, stejně jako Turecko, ještě musí přijít na to, že svrhnout hluboce zakořeněný stát je mnohem těžší, a z toho důvodu má případ Ergenekon a další podobná vyšetřování takový význam.
Liberálové v této sněmovně přejí panu Erdoğanovi a jeho vládě mnoho úspěchů při vytváření skutečné demokracie a při začleňování do našeho klubu demokratických národů. Celní unie je obrovským úspěchem a členství Turecka v Evropské unii může stejně úspěšné.
S politováním sledujeme pozastavení procesu přistoupení, přičemž Turecko samozřejmě musí nést svou část viny, avšak zlé úmysly některých členských států - které odhalil sever WikiLeaks - jsou ostudou celé Unie. Co se týče Turecka, pan Sarkozy již nezastupuje Evropu o nic více než Unii pro Středomoří. Jeho návštěva v Ankaře byla naprosto pobuřující a je škoda, že se němečtí křesťanští demokraté neřídí radou Maxe Fischera, aby se podívali do zrcadla, protože dnešní AKP je zrcadlovým obrazem německé CDU v letech 1950 - ne křesťanských demokratů, ale islámských demokratů - což je bezpochybně důvod, proč komisař tvrdí, že chápe frustrace Turecka a sdílí je.
Zpráva je velmi upřímná - pro některé možná až příliš. Turecko ještě musí hodně dokázat, avšak nepřivítáme-li islámské demokracie, jako je Turecko a Indonésie, a nezačneme-li s nimi spolupracovat, o mnoho přijdeme.
Paweł Robert Kowal
(PL) Paní předsedající, rád bych paní zpravodajce poblahopřál k zajímavé a vyvážené zprávě, ačkoli o některých záležitostech mám jisté pochybnosti. Pochybuji například o tom, zda by měl být důraz kladen na širší zapojení Turecka na jižním Kavkazu.
V této oblasti je nutné uplatňovat obzvláště opatrné a vyvážené politiky. Je však třeba říci, že tím nejdůležitějším je změna přístupu ke snahám Turecka. Na vše, co vyplývá z provádění dohody o přidružení, která je dobrou předzvěstí rozšíření spolupráce mezi Tureckem a Evropskou unií, bychom měli pohlížet s nadějí, že je to příležitost pro budoucnost, a že dveře do Evropy jsou otevřené i pro Turecko.
To by mělo dnes v této sněmovně jednoznačně zaznít, zejména kvůli našim očekáváním, že se konzultace o událostech v severní Africe a spolupráce v těchto záležitostech může prokázat jako klíčová součást dobré spolupráce s Tureckem. Naším dnešním základním cílem tudíž je ukázat hodnotu Turecka jako partnera EU v energetických otázkách a jako politického partnera EU v budoucnosti.
Charalampos Angourakis
(EL) Paní předsedající, hospodářský pokles se ještě prohloubil, což dalo imperialistickým centrům nový impuls k boji o kontrolu nad trhy, zdroji energie a nad prostředky, jimiž je přepravována.
Události v Libyi a nedávné objevení ložiska ropy ve Středozemním moři spolu s třenicemi, které to vyvolalo, jsou toho důkazem. NATO a Evropská unie v této oblasti zároveň zintenzivňují své zásahy. Na druhou stranu se Turecko se snaží upevnit své strategické postavení v oblasti, v níž vzkvétají konflikty, a stupňuje se hnutí odporu. Tento účel byl splněn v nedávné reformě ústavy, kterou Evropská unie a Spojené státy s takovým nadšením uvítali. Turecko však současně nadále pokračuje v okupaci severního Kypru, přestupcích v Egejském moři a v nehorázném pohrdání základními lidskými právy a demokratickými svobodami. Pracujícím v Turecku je jasné, že od Evropské unie nemohou získat nic pozitivního, jelikož v Unii jsou lidem a pracovníkům upírána základní práva a protože Evropská unie stejně jako v minulosti stále podporuje řadu reakčních režimů v této oblasti.
Lorenzo Fontana
- (IT) Paní předsedající, dámy a pánové, rozumím-li tomu dobře, pokud by otázka Turecka byla čistě ekonomická, asi by to nebyl takový problém. Situace je však vážná, protože je jasné, že tato otázka nemá pouze ekonomický rozměr.
Především bychom chtěli poukázat na oblast náboženské tolerance, která v Turecku bohužel neexistuje, nejen proto, že bychom mohli hovořit o vraždách některých kněží, včetně italských, jako byl Monsignor Luigi Padovese a Don Andrea Santoro, ale také proto, že zástupci Turecka na nedávném zasedání Rady Evropy bohužel hlasovali proti návrhu dokumentu, který odsuzoval útoky na křesťany po celém světě.
Pro nás je to naprosto šokující a podivujeme se nad tím, jak můžeme přijmout zemi, která náboženskou svobodu nepovažuje za základní hodnotu. Také si lámeme hlavu nad tím, jak pan Babacan, zástupce pana Erdoğana, mohl říci, že Evropská unie je "křesťanský klub". A co čekal? Kromě toho, nedochází mu snad, že problém možná není v tomto "evropském křesťanském klubu", ale v nedostatku náboženských práv v Turecku?
Andreas Mölzer
Paní předsedající, pane Füle, jedno turecké přísloví praví: "Člověka poznáte po jeho skutcích. Slova nemají valný význam." Nicméně ti, kteří Turecko stále podporují, se nechali oklamat pozitivními avšak prázdnými slovy. Zpráva o pokroku z roku 2010 je ve skutečnosti zpráva o selhání. Dokládá, že Turecko je cokoli jen ne připraveno na přistoupení k Evropě. Základní práva tam často existují jen na papíře a svoboda projevu je podrobována značným omezením. Nedávné zatčení dvou novinářů to jen potvrzuje. V diskriminaci etnických a náboženských menšin, jako jsou Kurdové a křesťané, nedošlo k sebemenším změnám. Premiér Erdoğan pokrytecky obviňuje evropské státy z islamofobie, navzdory skutečnosti, že u nás mohou muslimové svobodně vyznávat své náboženství, což pro křesťany v Turecku neplatí. Spor o pozemky, na nichž stojí klášter Mor Gabriel, je toho dalším dokladem. Vláda pana Erdoğana sice tvrdí opak, avšak jednoznačně prosazuje proces stále hlubší islamizace. O tom víme velmi dobře.
Z nedávného průzkumu vyplývá, jak Turci skutečně na EU pohlíží. Ke vstupu do EU se sice staví příznivě, zároveň však k Evropanům přistupují s velkou nedůvěrou. Jednání o přistoupení bychom měli co nejdříve přerušit.
Elmar Brok
(DE) Paní předsedající, paní Győri, pane Füle, ve svém historickém srovnání jste se, pane Watsone, nemohl mýlit více. Neměl byste srovnávat Stranu spravedlnosti a rozvoje (AKP) se stranou, která na konci nacistické éry Německu navrátila demokratickou vládu a právní stát. To je skutečně děsivé, zejména z toho důvodu, že zmíněná německá strana v padesátých letech spolupracovala s liberály a vytvořila s nimi koalici.
Jsem zastáncem pevných vztahů mezi Tureckem a Evropskou unií. Turecko pro nás má strategický význam, ale ne za každou cenu. Za prvé, nemůžeme zrušit podmínky pro přistoupení, k nimž patří svoboda projevu, nezávislé soudnictví, práva menšin a svoboda vyznání. Jednoznačně to vyplývá ze zprávy Komise a rovněž ze zprávy paní Oomen- Ruijtenové. Za druhé, nesmíme ohrozit integrační kapacitu Evropské unie. Musíme nalézt další metody. Za třetí, je povinností Turecka zajistit, aby tomuto procesu nestálo nic v cestě a aby konečně splnilo sliby, které učinilo například v rámci Ankarského protokolu.
Turecko je nyní v postavení, kdy musí dokázat, že začlenění do Evropské unie je pro něj možné. Nicméně pokud pan Erdoğan ve svém projevu v Německu prohlásil, že Turci, kteří mají německou státní příslušnost, by měli být na prvním místě zavázáni Turecku, máme s integrací vážný problém. Je to vyjádření určitého způsobu myšlení a rovněž způsobu, jímž toho má být dosaženo.
Proto jsem toho názoru, že Turecko ještě není připraveno. Vyzvali jsme však Turecko, aby s námi konstruktivně spolupracovalo v rámci dohody Berlín Plus a v dalších oblastech s cílem navázat užší vztahy. Příklad kláštera Mor Gabriel tvoří součást tohoto problému.
(Řečník souhlasil s položením otázky postupem modré karty podle čl. 149 odst. 8 jednacího řádu.)
Graham Watson
(DE) Paní předsedající, v jižním Španělsku žijí přibližně dva až tři miliony Němců, pane Broku. Jak by tito lidé reagovali v případě, že by španělská vláda požadovala, aby se jejich děti učily španělsky, ještě než se začnou učit německy nebo anglicky? Byli by samozřejmě proti. Nelze jen tak stanovit, že v Německu se lidé musí nejdříve učit německy. Samozřejmě by se měli naučit oba jazyky, ale Německo má před sebou ještě dlouhou cestu k vytvoření skutečné integrační politiky.
Elmar Brok
(DE) Paní předsedající, pane Watsone, pro lidi, kteří žijí v Německu, a mají v úmyslu se vrátit do své vlasti, bude jejich rodný jazyk zcela jistě zároveň jejich prvním jazykem. Avšak ti, kteří usilují o německé občanství a chtějí v Německu zůstat trvale, se musí nejprve naučit německy, aby mohli být úspěšní ve škole, získali vzdělání, díky tomu si vybudovali úspěšnou kariéru a začlenili se do společnosti. V tomto případě má otázka jazyka přednost. Musíme rozlišovat mezi lidmi, kteří odcházejí do zahraničí v zimě na dovolenou, a těmi, kteří se hodlají trvale usadit v jiné zemi. A právě tento rozdíl se dotýká integrace. Nemůžete srovnávat lidi, kteří jedou na Mallorcu na dovolenou, s těmi, kteří chtějí získat občanství jiné země a usadit se tam.
Maria Eleni Koppa
(EL) Paní předsedající, pane komisaři, proces přistoupení Turecka k Evropské unii má nadále strategický význam, a to jak pro Evropu, tak pro samotné Turecko. Tento proces je měřítkem důvěryhodnosti Evropy a vůle Turecka k provedení nezbytných demokratických reforem. Údajné záměry vlády uskutečnit demokratické změny jsou však v rozporu s jejími činy. V uplynulých dnech s obavami sledujeme opakované zatýkání novinářů. Dne 20. února byl zatčen novinář Nedim Sener, známý svým kritickým přístupem k postupu policie při vyšetřování vraždy arménského novináře Hranta Dinka, a s ním šest jeho kolegů. Všichni byli uvězněni na základě obvinění z příslušnosti k teroristické organizaci, čímž se počet novinářů držených ve vězeních rozrostl na více než sto. Vypadá to, že skutečným přečinem v těchto případech je jejich kritický přístup k vládě premiéra Erdoğana, a ne trestná činnost.
Unie podpořila úsilí vlády o odstranění tohoto parastátu. Nelze to však zneužít jako alibi pro omezování osobních svobod, zejména svobody přesvědčení. Vyzývám komisaře Füleho, aby nám sdělil, jak Komise hodlá na tyto události reagovat.
Andrew Duff
Paní předsedající, s velkým politováním sleduji pozastavení procesu přistoupení Turecka. Turecko není schopno dosáhnout pokroku, jejž bychom si přáli, otázka Kypru je nadále neřešitelná, Francie a Německo se nesmiřitelně staví proti členství Turecka a v této sněmovně převládají vůči Turecku značné předsudky.
Ocitli jsme se v nedozírné strategické krizi. Evropa ztrácí Turecko a Turecko ztrácí Evropu. Nyní musíme udělat jediné - věnovat rok 2011 utváření nového opravdového partnerství, které bude založeno na radikálním přehodnocení skutečných zájmů obou stran.
Evžen Tošenovský
(CS) Pane předsedající, zpráva o pokroku Turecka za rok 2010 určitě patří k těm komplikovanějším, které zde projednáváme. Přes všechnu složitost bychom se neměli nechat ovlivňovat historicky vzniklými předsudky. Události v Turecku v poslední době jsou bezesporu záležitostmi, které jsou nepřijatelné v pojetí evropských demokratických principů. O to více bychom měli zesílit jednání s představiteli Turecka. Geopolitický význam Turecka pro složitý region Středního východu je pro Evropu zásadní. Samozřejmě nemůže být tato pozice zneužívána. Pokud však povedeme otevřený a zásadový dialog s představiteli Turecka, může to být právě cesta k zlepšení chápání demokratických pravidel. Ekonomický rozvoj Turecka v posledních letech je skutečně obdivuhodný a jeho průmysl se stává v mnoha oblastech významným partnerem evropských firem. Je proto důležité, aby tyto hospodářské vztahy odpovídaly i politickým vztahům Evropské unie s jasným výhledem do budoucna. Pokud Turecko má skutečně zájem o vstup do Evropské unie, tak nemůže činit kroky, jako jsme zažili v poslední době. Z mnoha důvodů velmi podporuji další proces přibližování Turecka Evropské unii.
Philip Claeys
(NL) Paní předsedající, hovoříme-li o jednání s Tureckem, musíme přestat používat pojem "zpráva o pokroku". Toto označení je chybné, jelikož, co se týče splnění podmínek pro vstup do EU, Turecko nedosáhlo žádného zásadního pokroku.
Úplně jsme se zasekli kvůli kyperské otázce, protože Turci odmítají dostát svým závazkům a dosud neukončili nelegální vojenskou okupaci severní části ostrova. Ani v oblasti demokratických práv jsme žádný pokrok nezaznamenali. Lidé jsou vystaveni pronásledování kvůli tomu, že vyjádřili svůj názor, dochází k blokování webových stránek a křesťanům a další nemuslimům je všemi možnými způsoby podstatně ztěžován život. Kdykoli se poslanci znovu a znovu na tento stav ptají, Komise odpovídá, že situaci v Turecku pozorně a se znepokojením sleduje. Nicméně doposud neučinila žádné konkrétní kroky a jednání se nadále nekonečně vlečou.
Mnoho zastánců přistoupení Turecka k EU již začalo v soukromých rozhovorech, v rámci Komise, v rámci svých členských států a v rámci Parlamentu jako veřejné tajemství přiznávat, že tento nápad je naprosté fiasko. Přestaňme tedy oklamávat sami sebe, přestaňme oklamávat veřejnost v Evropě i v Turecku a jednání s Tureckem konečně zastavme.
Elisabeth Jeggle
(DE) Paní předsedající, dámy a pánové, souhlasím s pravdivým a tudíž kritickým hodnocením jednání o přistoupení Turecka k EU, které nám tato zpráva o pokroku předkládá. Od zahájení jednání padla řada slibů, nicméně konkrétních úspěchů bylo dosaženo velmi málo. Turecko je země s výraznou islámskou orientací, a tudíž všechny křesťanské a další nemuslimské náboženské komunity v této zemi musí mít zaručena stejná práva, tedy svobodu praktikovat své náboženství, aniž by byly vystaveny diskriminaci. To je pro mě osobně naprosto zásadní. Turecko se musí zavázat k úplnému oddělení státu od náboženství a začít přijímat neislámská náboženství. Tento problém dokládá například případ kláštera Mor Gabriel.
Chtěla bych členským státům Evropské unie připomenout, že jsou povinny v rámci veškerých jednání s Tureckem tuto zem důrazně vyzývat k dodržování všeobecných lidských práv a zejména svobody náboženského vyznání.
Wolfgang Kreissl-Dörfler
(DE) Paní předsedající, dámy a pánové, pravdou zůstává, že s Tureckem jednáme o přistoupení k EU, nikoli o jiných tématech, a já se ke vstupu Turecka do EU stavím pozitivně. Vítám reformy, které turecká vláda v průběhu uplynulého roku provedla. Turecko však musí konečně splnit své závazky a provést Ankarský protokol, aby proces jednání mohl pokročit. Musí přestat házet vinu za to, že jednání uvázla na mrtvém bodě, na EU nebo na Kypr, což je, pane Erdoğane, vaším oblíbeným zvykem.
Turecko musí konečně přestat s neustálým zatýkáním novinářů, kteří se o režimu vyjadřují kriticky. Ahmet Şık, Nedim Şener a další potřebují ochranu před libovůlí soudního systému. K otevření kapitoly 23 je třeba splnit jen několik požadavků. Pane Erdoğane, musíte se v tomto ohledu zcela jednoznačně vyjádřit a ne vystupovat proti integraci svých krajanů či šířit svůj panturecký pohled na svět, jako jste to učinil v Düsseldorfu. Právě to od vás očekáváme. Samozřejmě rovněž EU musí k úspěchu jednání přispět a ukázat, že je připravena přijímat nové členy. Obě strany mají domácí úkol. Jedna věc je však zcela jasná. Míč je na vaší straně a nyní je řada na vás, vy musíte přijmout opatření.
Metin Kazak
Paní předsedající, jsem si vědom toho, že tato zpráva je velmi kontroverzní a že, chceme-li v této sněmovně dosáhnout kompromisu, může to někdy být velmi obtížné, avšak i přesto bychom měli usilovat o to, aby naše rozpravy byly vyvážené a věcné.
Za prvé, mějme na paměti, že Ankarskou dohodou byly stanoveny čtyři svobody pohybu a byla vytvořena celní unie mezi Tureckem a EU. Dále, několik rozsudků Evropského soudního dvora a stávající vízové ​​režimy ostatních kandidátských států dokládají, že uvolnění vízového režimu tureckým občanům, především podnikatelům a studentům, by mělo mít v této zprávě jasnou podporu.
Za druhé, situace na Kypru je stále zablokovaná a měli bychom vyzvat k novým impulsům. Budeme-li řádně uplatňovat rozhodnutí Rady ze dne 26. dubna 2004, bude to pro Turecko zásadní podnět k provádění dohody o přidružení mezi ES a Tureckem. Znamenalo by to hospodářské a politické přínosy pro obě strany, všichni obyvatelé na ostrově by mohli svobodně obchodovat a odstranil by se tím nynější evropský dvojí metr. Je na čase, aby Evropský parlament dokázal, že je schopen něco změnit.
Peter van Dalen
(NL) Paní předsedající, přistoupení Turecka k Evropě by byl jedou z největších chyb v historii. Připojila by se k nám země o 80 milionech obyvatelů a činila by si nároky na evropský rozpočet, na evropské rozhodování a na naši zahraniční politiku. Kam by to vedlo, můžeme předvídat ze vztahů Turecka s hnutím Hamás, hnutím Hizballáh a s Íránem.
Přistoupení Turecka by rovněž mělo škodlivý dopad na integraci. Toho jsme svědky již nyní. Premiér Erdoğan nedávno vyzval turecké migranty žijící v Německu k tomu, aby se první řadě učili turecky. Mně však připadá logické, abyste se, pokud trvale pobýváte v Německu, nejdříve naučili německy.
Program pana Erdoğana je programem islámské strany a zde by byla rovněž v případě přistoupení Turecka narušena rovnováha. Najednou bychom tu měli miliony lidí, kteří bohužel nejsou obeznámeni se židovsko-křesťanskými základy Evropy a chtěli by je změnit. Zajistěme tedy, aby zpráva o pokroku z roku 2010 byla zprávou poslední. Zastavme tato nesmyslná jednání! Privilegované partnerství - to je nejlépe formulované řešení.
Emine Bozkurt
(NL) Paní předsedající, pokroku a vzájemné důvěry lze dosáhnout pouze tehdy, když Turecko i Evropská unie dodrží své závazky. Otevření nových kapitol jednání přinese právě tu novou dynamiku, které bychom chtěli v oblasti lidských práv a spravedlnosti dosáhnout.
Hlavní obavou je svoboda tisku. Ochrana této svobody, která si prošla i velmi náročnými obdobími, je velmi cenná. V demokracii mají sdělovací prostředky důležitou úlohu dohlížitelů nad těmi, kteří jsou u moci. Samotné Turecko má samozřejmě velký úkol provést právní předpisy EU, nicméně i Evropa má své povinnosti, jako například dodržet závazky dohody o přidružení týkající se volného pohybu osob a splnit závěry Rady z dubna roku 2004 ohledně Kypru.
Konečně, u příležitosti stého výročí Mezinárodního dne žen, bych chtěla vyjádřit několik myšlenek k právům žen v Turecku. Z hlediska právních předpisů se řada věcí zlepšila, vyzývám však tureckou vládu, aby učinila vše co je v jejich silách k zajištění řádného uplatňování těchto předpisů, a - s ohledem na nadcházející volby - aby reagovala na výzvu Evropského parlamentu k zavedení kvót, jejichž prostřednictvím bude navýšen počet žen na zastupitelských místech.
Konrad Szymański
(PL) Paní předsedající, dle mého názoru je zřejmé, že Turecko skýtá obrovské potenciální přínosy z hlediska naší politiky v tomto regionu, a to co se týče Kavkazu i Blízkého východu. Nová a neobvykle aktivní politika Turecka v tomto regionu samozřejmě vzbuzuje otázky, zda se bude jednat o tureckou politiku pod evropskou vlajkou, nebo to bude ve skutečnosti evropská politika uplatňována pomocí Turecka. Ať tak či onak, obě možnosti mají svou hodnotu.
Můj dojem je takový, že tato spolupráce by se měla co nejdříve odrazit od mnohem pragmatičtějšího základu a že zdlouhavá jednání o členství pouze naprosto zbytečně způsobují frustraci na obou stranách. Jednání se z různých důvodů nesmírně protahují a vyhlídky na jejich úspěšné dokončení v tuto chvíli nejsou nijak příznivé. Chtěl bych dnes vyjádřit svůj dík za zprávu, již nám předložila paní Oomen-Ruijtenová a která je jako obvykle velmi vyvážená. Především jsem velmi vděčný za to, že zpráva velmi dobře pojednává o otázkách náboženské svobody křesťanů v Turecku. Tato otázka i nadále představuje velký problém, počínaje právní subjektivitou křesťanské komunity, přes navrácení majetku až po možnosti vzdělávání duchovních. Na to bychom neměli zapomínat.
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Paní předsedající, chtěl bych začít poděkováním paní Oomen-Ruijtenové, která opět vypracovala velmi ucelenou zprávu o pokroku Turecka. Každý rok Evropská komise přijímá "balíček rozšíření" a následně my předkládáme zprávu, v níž hodnotíme pokrok, jehož jednotlivé kandidátské země za uplynulých 12 měsíců na základě tohoto balíčku dosáhly na cestě k přistoupení k Evropské unii. Z hodnocení Komise vyplývá, že Turecko dostatečně splňuje politická kritéria. Díky nedávným ústavním reformám vznikly příležitosti ke zlepšením v řadě oblastí - například v soudnictví a v dodržování základních práv. Balíček změn, které měly být provedeny v turecké ústavě, byl v uplynulém roce schválen referendem a je krokem správným směrem, nicméně před vypracováním a přijetím reforem neproběhly konzultace s politickými stranami a s občanskou společností. Je třeba jednoznačně uvítat skutečnost, že reforma pokládá základ pro jmenování veřejného ochránce práv a pro založení národní instituce pro lidská práva.
Nyní bude klíčové zajistit, aby byly tyto nové návrhy provedeny transparentně a na základě demokratických postupů v souladu s evropskými normami. Vztahy Turecka k jeho sousedům bohužel na průběh jednání stále vrhají temný stín. Věřím tomu, že pokud Turecko prokáže dobrou vůli, vytvoří příznivé podmínky pro probíhající jednání o Kypru, tato jednání podpoří a konkrétními způsoby přispěje ke komplexnímu vyřešení tohoto problému, dostane se mu mnohem lepšího přijetí na evropské i mezinárodní scéně. Děkuji.
Kyriakos Mavronikolas
(EL) Paní předsedající, chtěl bych hovořit zejména o kyperské otázce, tak jak ji představila paní Oomen-Ruijtenová ve svém návrhu usnesení. Další rok je za námi a kolonizace stále pokračuje, na Kypru je stále přítomná okupační armáda a nejen to, již asi měsíc sledujeme protesty kyperských Turků proti přítomnosti tureckých jednotek na ostrově a proti nynější hospodářské situaci v obsazené oblasti, jejíž příčinou je právě přítomnost turecké okupační armády.
Jak na to reagoval turecký premiér? Turecký premiér uvedl, že přítomnost okupační armády na Kypru nemá být ku prospěchu kyperských Turků, ale má sloužit strategickým zájmům Turecka.
Kvůli morálním hodnotám a zásadám Evropské unie nemůžeme připustit, aby byl Kypr obětován na oltáři pokroku Turecka k přistoupení k EU, a musím zopakovat to, co zde připomněl náš socialistický kolega - a běhá mi toho mráz o zádech -, totiž že v této situaci není útočníkem Kypr, naopak, Kypr byl napaden tureckým vojskem. Na to nesmíme zapomenout.
(Potlesk)
James Elles
Paní předsedající, chtěl bych se připojit k těm, kteří paní zpravodajce blahopřáli k velmi ucelené a vyvážené zprávě, avšak stejně tak se připojuji ke kolegům, kteří se již zmínili o tom, že zde lze sotva hovořit o zprávě o pokroku: měli bychom ji spíše nazvat zprávou o současném stavu.
Opraveno. Bod 40 pojednává o životním prostředí. Popsanou tematikou se zabývá bod následující.
Dtto. Opraveno na bod 48.
Jedná se o velmi krátký výčet úspěchů v hlavních projednávaných oblastech a paní zpravodajka tuto skutečnost podtrhuje tím, že v bodě 41 podrobně pojednává o nezbytnosti stáhnout turecké jednotky z Kypru, v bodě 48 stejně jako další řečníci ve svých dnešních projevech i ona vyjadřuje politování nad tím, že Turecko neuplatňuje dodatkový protokol, a rovněž se zmiňuje o tom, že výhrady Turecka blokují strategickou spolupráci NATO-EU nad rámec ustanovení dohod "Berlín plus", o čemž dnes nikdo nehovořil.
Z mého pohledu je velmi důležité, aby to Unie u některých problematických otázek nevzdala a aby neotvírala další kapitoly jednání, dokud si nebudeme jisti, že Turecko je v této diskusi ochotným partnerem. Nebo se nakonec, když se ohlédneme za celým tímto procesem, zamyslíme nad tím, zda je na obou stranách vůle ve vedení k dokončení tohoto projektu, nebo zda to je pouze nápad ze dvacátého století, který ve století jedenadvacátém vůbec nedává smysl.
Georgios Koumoutsakos
(EL) Paní předsedající, pane ministře, pane komisaři, Turecko je velká země a má strategický význam, je však připraveno na Evropu? Ne, ještě není. Je Evropa připravená na Turecko? Ne, ještě není. Vzdalo se Turecko svého úsilí o přistoupení? Ne, ještě ne. Tři otázky a tři odpovědi, pane komisaři, které realisticky vymezují kritický bod, jehož Turecko nyní na své cestě k přistoupení k EU dosáhlo. Tyto otázky rovněž shrnují složité vztahy mezi Tureckem a Evropou. Z historických, politických a kulturních důvodů se tyto vztahy vždy pohybovaly mezi důvěrou a podezřením a mezi přitažlivostí a odporem. Politickým ztělesněním této reality je zdlouhavá a strastiplná cesta Turecka k přistoupení k EU.
Turecko sice dosahuje pozoruhodného pokroku, avšak stále nám dává důvod k obavám v oblasti lidských práv. Handrkuje se o jakýkoli drobný závazek vůči Evropské unii. Odmítá uvést do pořádku své vztahy s členským státem EU, s Kyperskou republikou; dalšímu členskému státu EU, Řecku, nadále hrozí vyhlášením války a odmítá uznat Úmluvu OSN o mořském právu a dodržovat její ustanovení.
Nestoudnost tureckých vedoucích představitelů nedávno dokonce kyperské Turky rozlítila. Co se týče Evropy, ta o přistoupení neustále vysílá nejednoznačná poselství, což situaci nijak nepomáhá. Potřebujeme tedy zaujmout jednoznačnější postoj. Turecko může k přistoupení dospět pouze a jedině tehdy, pokud v plné míře splní závazky, které učinilo - to je jediný spravedlivý postoj. Chceme-li však být spravedliví, musíme být vůči Turecku přísní.
Na závěr paní Oomen-Ruijtenové blahopřeji k její zprávě - budu hlasovat v její prospěch a vyzývám své kolegy, aby učinili totéž.
Michael Cashman
Paní předsedající, jsem hrdý na to, že zde mohu stát a uvítat pokrok, jehož Turecko dosáhlo na cestě k přistoupení k EU. Již dlouho jsem zastáncem přistoupení Turecka k EU. Je to v zájmu EU a stejně tak je to v zájmu Turecka. Můžeme zaujmout úzký populistický přístup, nebo se chopit vedení s jednoznačnou vizí do budoucna. Ta spočívá v tom, že musíme Turecko dostat do EU, tedy tam, kam patří.
Sice jsme zaznamenali jistý pozitivní vývoj, avšak stejně tak je stále nutné řadu věcí učinit. Předložím několik konstruktivních návrhů. Je třeba odvést více práce v oblasti boje proti diskriminaci a v podpoře rovnosti osob bez ohledu na pohlaví, rasový či etnický původ, náboženství, víru, věk a na sexuální orientaci. To by měl zaručovat zákon. Žádám tedy turecké orgány, aby do návrhu zákona o boji proti diskriminaci a nerovnosti opět začlenily zmínku o sexuální orientaci.
Čas běží. O tomto problému bych mohl mluvit dlouho. Stojí za to připomenout, že Turecko je moderní, sekulární zemí a že v Turecku bylo ženám přiznáno volební právo dlouho předtím, než se tak stalo v některých částech EU - na to bychom neměli zapomínat, kdykoli se ohlížíme zpět do stoleté historie feminismu.
Miroslav Mikolášik
(SK) Paní předsedající, zdá se, že transformace Turecka na demokracii, která by byla skutečně pluralitní a vycházela z ochrany lidských práv a základních svobod, je neustálou výzvou.
Srovnáme-li nynější situaci s uplynulým rokem, v provádění reforem a v plnění kodaňských kritérií Turecko nedosáhlo žádného významného pokroku, přičemž obě zmíněné oblasti činnosti jsou nezbytným předpokladem pro členství v EU. Nedostatky nadále přetrvávají, především v soudnictví, kde stále není zaručeno právo na spravedlivý a rychlý proces, dále v oblasti práv menšin a práv žen, v otázkách svobody vyznání, projevu a sdělovacích prostředků a v boji proti korupci. Nejzřetelnější je nedostatek náboženské svobody.
Turecko musí zdokonalit koordinaci své zahraniční politiky se zahraniční politikou EU, a doložit tak, že s EU sdílí společné hodnoty a zájmy. Konkrétně by se to mohlo projevit například v tom, že Turecko podpoří úsilí EU, jímž chce Íránu zabránit v získání jaderných zbraní, a že podepíše statut Mezinárodního trestního soudu, což neustále očividně odkládá. Stejně tak očekávám, že Turecko zaujme mnohem aktivnější roli v řešení kyperské otázky - jak slovensky říkáme - stažením svých ozbrojených sil z tohoto okupovaného území.
Franz Obermayr
(DE) Paní předsedající, mnohokrát děkuji za to, že jste mi dala příležitost položit otázku. Tato příležitost však bohužel přišla trochu pozdě. Jak jste si všimla, pan Cashman již tuto sněmovnu opustil. Mám několik důležitých otázek, které jsem chtěl panu Cashmanovi položit. Chtěl bych vás požádat, abyste zajistila, že využije-li některý poslanec či poslankyně této sněmovny možnost položit otázku postupem modré karty, dostane okamžitě slovo. Neboť v opačném případě může řečník, kterému má být otázka položena, ze sněmovny odejít, což se právě stalo. Doufám však, že snad dostanu šanci ujmout se slova v rámci postupu zvednuté ruky - a rád bych vám za to předem poděkoval.
Eleni Theocharous
(EL) Paní předsedající, pane ministře, pane komisaři, jak paní Oomen-Ruijtenová ve své zprávě zcela správně uvádí, Turecko nemůže vstoupit do Evropské unie, dokud nebude vyřešena kyperská otázka, dokud nebude ukončena okupace, dokud nebude z Kypru staženo turecké vojsko; Turecko samo utahuje smyčku kolem svého procesu přistoupení. Z toho důvodu, pane komisaři, by měl každý, kdo chce pomoci Turecku, nejdříve naslouchat slovům kyperských Turků, kteří v současné době protestují, ne kvůli přímému obchodu nebo kvůli jeho přenesení, jak tu dnes zaznělo v rozhodnutí ze dne 26. dubna, ale za to, aby byl Kypr osvobozen od okupantů a aby oni osobně mohli být osvobozeni a zachráněni. Pane komisaři, nedomnívám se, že by Turecko na své cestě k EU mělo právo zničit Kypr, a každý, kdo chce Turecku pomoci, si nesmí na Kypru chladit žáhu. To je naprosto základní podmínka, kterou všichni musíme dodržet, jelikož nebude-li kyperská otázka vyřešena spravedlivě, bude to mít pro Evropskou unii katastrofální důsledky.
Mario Mauro
(IT) Paní předsedající, dámy a pánové, musím připustit, že excelentní, vynikající práce paní Oomen-Ruijtenové nás uvádí do rozpravy, kterou, stejně jako kdykoli hovoříme o Turecku, doprovází notná dávka pokrytectví.
Toto pokrytectví se nám nedaří překonat a možná bychom si s ním poradili lépe, kdybychom se zamysleli nad několika obecnými skutečnostmi. Za prvé si musíme přiznat, že co se týče zavedení skutečné strategie ve vztazích k zemím na jižním pobřeží Středozemního moře, zcela jsme selhali, nebo jsme se snad nikdy ani nesnažili. Turecko s tím úzce souvisí.
Před několika dny jsme uspořádali misi do Tuniska a jediná islamistická strana Al Nahda nám zcela upřímně vysvětlila, že čerpají inspiraci ze Strany spravedlnosti a rozvoje Recepa Tayyipa Erdoğana, a tak lze do jisté míry říci, že lidé k Turecku vzhlíží s cílem hledět směrem k Evropě, není jim však jasné, zda opačná strana, Evropa, je ochotna to vzít v úvahu.
Musíme si položit otázku, jak bychom se měli k Turecku zachovat: vyplatí se nám naprostá upřímnost a měli bychom se co nejrychleji zaměřit na různé podoby privilegovaného partnerství, které by zahrnulo celou oblast Středomoří, nebo nám stojí za to nadále hrát o čas, neustále naše rozhodnutí odkládat na neurčito a ve výsledku docílit toho, že nás Turci sami hrdě a s konečnou platností odmítnou, čímž by se situace ve Středomoří ještě více zkomplikovala?
Domnívám se, že my bychom měli být v pozici těch, co rozhodují, ne těch, co jen čekají na rozhodnutí ostatních. Máme konkrétní povinnosti a musíme se jich v celém rozsahu zhostit. Musíme mít odvahu říci "ano" nebo "ne", jedině pak budeme moci docílit toho, že tato situace přinese pozitivní výsledek.
Andrey Kovatchev
(BG) Paní předsedající, blahopřeji paní Oomen-Ruijtenové k výborné práci, kterou odvedla. Turecko považujeme za důležitého euroatlantického partnera. Z toho důvodu jsem si jist, že i přes naše rozpory se všichni můžeme shodnout na tom, že potřebujeme reformované, demokratické, sekulární a evropské Turecko.
Mě osobně hluboce znepokojuje riziko, že by domácí a zahraniční politika Turecka mohla nabrat islámský směr. Může nám být jasné, že část politické reprezentace Turecka zcela zjevně nemá sebemenší vůli dodržovat zásadu striktního oddělení náboženství od politiky, jak ji prosazoval Mustafa Kemal Atatürk.
Evropa musí Turecku pomoci překonat vnitřní rozdělení v turecké společnosti, k čemuž patří zlepšení postavení menšin a vztahů k jeho sousedům. Samozřejmě nesmíme přikládat vinu pouze Turecku. I jeho sousední země by měly v tomto ohledu přijmout určitá opatření.
Očekávám, že budeme jako partneři spolupracovat na všech společných oblastech veřejného zájmu, především tedy co se týče spolupráce v rámci NATO a energetické infrastruktury. Konečně pevně věřím tomu, že Turecko co nejdříve podepíše očekávanou dohodu o zpětném přebírání osob mezi EU a Tureckem, a to bez zbytečného prodlení a bez dalších dodatečných podmínek.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Paní předsedající, pokud by Turecko přistoupilo k EU, přineslo by to rozsáhlé hospodářské, politické a kulturní důsledky, jichž se EU dosud při žádném rozšíření nenadála. V porovnání s evropskou kulturou, tradicí a hodnotami sice nalezneme mnoho rozdílů, avšak Turecko nelze nazvat fundamentalistickou zemí a náboženství je v něm považováno za svobodný projev každého jednotlivce.
Turecku nemůžeme upřít snahu o splnění kritérií pro vstup do EU, ačkoli by samozřejmě bylo žádoucí, aby byla přijata intenzivnější opatření, která by pomohla urovnat spory mezi kyperskými Turky a Řeky. Vyřešení kyperské otázky by následně mohlo rovněž vnést větší stabilitu, prosperitu a bezpečnost do východního Středomoří a mohlo by do určité míry pomoci urychlit přístupový proces Turecka k EU.
Závěrem bych chtěla říci ještě jednu věc. Jsme tu, dámy a pánové, stejně jako naši kolegové v Komisi a Radě, abychom se chovali čestně, a prohlašujeme-li, že Turecko postupně plní kritéria, pak nesmíme předem hovořit o jakémsi privilegovaném partnerství. Nebo by možná bylo lepší přímo říci, že Turecko, přestože splní veškerá kritéria, nikdy úplného členství v EU nedosáhne. Dle mého názoru by to bylo z naší strany nejupřímnější.
Jelko Kacin
(SL) Paní předsedající, paní Győriová, pane komisaři, dramatické a hluboké politické změny, jichž jsme byli svědky, nám připomínají, že zatímco v arabském světě probíhá proces demokratizace, nám stále více dochází nestabilita našich dodávek energie a naše energetická závislost.
Turecko je pro nás nejcennějším, nejjednoznačnějším a nejpřesvědčivějším příkladem fungující demokracie v arabském světě a samozřejmě je rovněž příkladem prosperující ekonomiky. Nicméně Evropská unie i Turecko jsou stále drženi jako rukojmí nedořešené situace na Kypru. Některé důležité kapitoly jsou pro Turecko nadále zablokované. V dnešní den musíme zdůraznit, že je nesmírně nutné co nejdříve otevřít kapitolu o energetice, a rovněž musíme vyslat jasný signál našim kyperským přátelům v Nikósii, že otevření této kapitoly je v našem zájmu a rovněž v zájmu Kypru i Turecka. Zablokování této kapitoly uškodí Kypru, Turecku a celé Evropské unii a bude mít zhoubný dopad na stabilitu v regionu a na stabilitu na světových trzích.
Kromě toho, podaří-li se nám tuto kapitolu otevřít ještě v letošním roce, mohli bychom tím vlastními činy dokázat, že v Evropské unii umíme jít za svým cílem, máme určité schopnosti a dokážeme efektivně rozpoznávat problémy a úskalí minulosti i budoucnosti. Pokud v odblokování této kapitoly neuspějeme, budeme i nadále jen bezmocní a nečinní přihlížející.
Charles Tannock
Paní předsedající, úsilí Turecka o přistoupení k EU i nadále ochabuje. Jedním z důvodů je samozřejmě nedodržení dodatkových protokolů k Ankarské dohodě, neuznání Kypru a jeho trvající okupace.
Skutečnost, že turecká vláda odmítá otevřít své přístavy a svá letiště pro obchod z Kyperské republiky, je nepřijatelná, chtěl se bych však rovněž zmínit o tom, že by Turecko mohlo zaujmout konstruktivnější přístup k Arménii, své sousední zemi, včetně opětovného otevření společné hranice a přiznání úmyslného masového zabíjení Arménů v roce 1915. Kromě toho je tu špatně maskovaná politická podpora Turecka vůči Íránu, která může ohrozit úsilí EU o to, aby se islámské teokracii v Teheránu nepodařilo vyrobit jadernou bombu, a to je velmi politováníhodné.
Stejně tak jsem znepokojen rostoucím nepřátelstvím Turecka vůči Izraeli, našemu spojenci, které dokládá příhoda s flotilou mířící do pásma Gazy a oficiálně zveřejněné závěry Turecka. Turecko bez jakéhokoli zjevného důvodu zavřelo řecký pravoslavný klášter na ostrově Halki, odmítá své rozhodnutí změnit a popírá plná práva jeho starodávné syrské křesťanské komunity. Nemohu pochybovat o tom, že chce-li Turecko dosáhnout dalšího pokroku směrem k Evropské unii a k jejím hodnotám, musí nyní své úsilí zdvojnásobit.
Kyriacos Triantaphyllides
(EL) Paní předsedající, ze všech problémů, s nimiž se Turecko potýká na cestě k přistoupení a jež ve své zprávě popsala paní Oomen-Ruijtenová, které tímto děkuji, mohu například jmenovat kurdskou otázku, arménskou otázku, svobodu tisku či potřebu dodržovat práva žen, avšak kyperský problém je nejpalčivější.
Kandidátská země nesmí okupovat část území Evropské unie. Chce-li Turecko pokračovat na své cestě k přistoupení, musí stáhnout své vojenské jednotky z Kypru a ukončit okupaci kyperských Řeků a kyperských Turků.
Jaroslav Paška
(SK) Paní předsedající, chtěl bych na úvod ocenit úsilí turecké správy o přiblížení své politické struktury evropskému hodnotovému systému. Na druhou stranu nelze ignorovat přetrvávající problémy v oblasti dodržování lidských práv, především práv menšin a práv žen a potlačování svobody vyznání.
Jako nejzávažnější problém se však jeví skutečnost, že Turecko stále okupuje téměř 50 % území jednoho z našich členských států - Kypru. EU má tedy nepřímý podíl na vojenském konfliktu s Tureckem. Tento konflikt mnohým obyvatelům Kypru vzal jejich domov a zatím neexistuje žádná naděje na vyřešení tohoto stavu bezpráví.
Domnívám se proto, že v dialogu mezi Bruselem a Istanbulem je nutná větší otevřenost, aby naši turečtí přátelé mohli pochopit, že cesta do EU vede pouze skrze kritéria, která nelze obejít. Pokud však našim tureckým přátelům připadá, že nejsou připraveni náročná kritéria Evropské unie splnit, bylo by správné to čestně přiznat a pro naše společné soužití nabídnout smysluplnou alternativu.
Andrew Henry William Brons
Paní předsedající, zpráva je spíše věnována velmi zdrženlivým vyjádřením. Píše se v ní, že je třeba vyvinout značné úsilí v oblasti základních práv. Spisovatel Orhan Pamuk unikl stíhání za heretické pojetí turecké historie jen proto, že se proslavil na mezinárodní scéně. Tento zákon stále platí. Mohla by EU tolerovat potlačování heretických akademických názorů ve svém členském státě?
Dále se ve zprávě uvádí, že nebylo dosaženo žádného pokroku co se týče uvedení vztahů s Kyprem do normálu. Jednoduše řečeno to znamená, že Turecko stále za použití ozbrojených sil okupuje severní část této země, zabavuje majetek kyperských Řeků, znesvěcuje jejich bohoslužebná a pohřební místa a dopouští se rabování. Dokud Turecko bezpodmínečně nestáhne své ozbrojené síly, nevrátí zabavený majetek a nenapraví napáchané škody, neměli bychom s Tureckem udržovat žádné vztahy, natož s ním jednat o jeho členství v EU.
Štefan Füle
člen Komise. - Paní předsedající, tato rozprava byla skutečně přínosná a na dobré úrovni a objevila se v ní řada stanovisek a názorů.
Nicméně, jak mnozí z vás zdůraznili, pokud Turecko opravdu splní všechny důležité podmínky pro přistoupení a my i nadále zachováme své odhodlání a budeme to myslet vážně, budeme se moci vyhnout většině frustrací, o nichž se někteří z vás zmínili, a pokročíme kupředu.
Rovněž souhlasím s těmi, kteří zcela jednoznačně vyjádřili, že novým impulsem pro jednání o přistoupení by bylo dosažení pokroku v otázce podepsání dodatkového protokolu, Ankarské dohody a jednání o uceleném řešení situace na Kypru.
Stejně tak souhlasím s těmi, kteří poukázali na to, že pravidla hry by se v průběhu hry neměla měnit. Dovolte mi však, abych se vyjádřil naprosto jasně. Co se mě týče, nejedná se o hru, ale o závažný proces. Pevně věřím tomu, že na konci tohoto procesu bude většině občanů Evropské unie a Turecka jasné, jaké jsou výhody nového a moderního Turecka, které se stane členem Evropské unie.
Má druhá poznámka spočívá v tom, že zpráva o pokroku z tohoto roku je opravdu značně vyvážená. Velmi jsem ocenil, že se zpravodajce z velké části podařilo zohlednit potřebu vidět věci v širších souvislostech, což se projevilo i v dnešní rozpravě, a že sněmovně nepředložila pouhý seznam událostí a problémů.
Ve své třetí poznámce bych chtěl vyjádřit svůj souhlas s těmi, kteří zcela jasně hovořili o tom, že klíč k otevření řady kapitol mají v rukou naši turečtí partneři.
Patřím k těm, kteří by velmi rádi zahájili jednání kapitolách, jako je kapitola 15 o energii a především kapitola 23 o soudnictví a základních právech. Je to velmi důležité, především kapitola 23. Myslím si, že by bylo v zájmu Turecka i Evropské unie, abychom se v těchto důležitých otázkách zasadili o vedení záznamů.
Zaznělo tu, že bylo zmrazeno 14 kapitol kvůli Ankarskému protokolu. Dovolte mi jednu osobní poznámku. Dle mého názoru existuje rozdíl mezi kapitolami, které byly zmrazeny jednostranně, a těmi, jejichž zmrazení doporučila Komise z toho důvodu, že Turecko nedodržuje své závazky v oblasti celní unie, a jež následně odsouhlasily členské státy na základě konsensu. Kapitoly 23 a 15 patří k těm, které jsou zmrazeny jednostranně.
Jako poslední bod mi dovolte zmínit se o otázce, jíž se v těchto dnech do značné míry zaobíráme, a to je stav svobody sdělovacích prostředků v Turecku. Minulý čtvrtek jsem se vydal jednoznačné prohlášení, abych měl naprostou jistotu, že se našim tureckým kolegům dostane poselství o tom, že turecké zákony dostatečně nezaručují svobodu projevu tak, ji stanoví Evropská úmluva o lidských právech a Evropský soud pro lidská práva, a abych jasně vyjádřil, že Turecko bezodkladně potřebuje změnit svůj právní rámec a zlepšit praktické uplatňování svobody sdělovacích prostředků, a to významným způsobem.
Obdobným způsobem jsem o tomto tématu hovořil minulý pátek s panem Davutoğlu, tureckým ministrem zahraničních věcí. Dovolte mi však přidat následující komentář. Dle mého názoru je důležité, abychom se nevyhýbali kritickým poznámkám v oblastech, kde narážíme na problémy. Stejně tak je však důležité pomoci Turecku v tom, aby jeho právní předpisy měly podobu a řád, který bude odpovídat výše uvedené Úmluvě.
Uvažuji nad tím, jak do tohoto procesu zapojit Radu Evropy a Organizaci pro hospodářskou spolupráci a rozvoj, a nadále budu tuto sněmovnu informovat o výsledcích těchto konzultací a o směru, jímž doporučuji, abychom se vydali.
Enikő Győri
úřadující předsedkyně Rady. - (HU) Paní předsedající, pane komisaři, dámy a pánové, velmi vám děkuji za tuto výbornou rozpravu. Na téma připravenosti Turecka a celého procesu přistoupení vůbec tu padla řada argumentů, pro i proti. Je to dokladem složitosti současné situace a toho, jak obtížný byl úkol paní Oomen-Ruijtenové. Dle mého názoru odvedla výbornou práci a vypracovala zprávu, která velmi dobře odráží, jak obtížné je posoudit stav připravenosti Turecka.
Existuje však několik bodů, na nichž se shodneme, a domnívám se, že se to v této rozpravě projevilo. Připadá mi, že tato shoda panuje nejen zde mezi politickými skupinami, ale rovněž mezi Komisí a Radou. Prvním z těchto bodů je skutečnost, že potřebujeme evropské Turecko a že je v našem zájmu tomuto procesu napomoci. Hovoříme zde o strategickém partnerovi. Nevím jak dostatečně zdůraznit, jak důležité je mít v Evropě jednu zemi třeba s malou rozlohou, která bude naším přítelem. Rovněž není pochyb o tom, že tento proces je založen na plnění podmínek, že Turecko musí dostát svým povinnostem, a to všem, k nimž se zavázala, a že, chceme-li zajistit, aby jednání mohla pokročit, musí dodržovat stanovená kritéria a očekávání. Dále není pochyb o tom, že Turecko musí usilovat o dobré sousedské vztahy. To nelze v žádných přístupových jednání opomenout.
Byli jsme svědky rozpravy o tom, jak velkého pokroku bylo dosaženo a kolik úkolů Turecko již splnilo. Domnívám se, že nemůžeme přehlížet úspěchy ústavní reformy a ani skutečnost, že například co se týče menšin, i tam lze konstatovat jistý, byť jen částečný úspěch. Nikdo nezapochyboval o tom, že před sebou máme ještě velmi dlouhou cestu. Stačí se dotknout problematiky svobody sdělovacích prostředků, postavení žen a fungování soudního systému. Zvažujeme-li, jak můžeme do přístupových jednání vrátit život, měli bychom přezkoumat rozsah našich činností. Jak uvedl pan komisař Füle, máme 13 kapitol, které nadále zůstávají otevřené, a podařilo se nám uzavřít pouze jednu, zatímco 16 dalších bylo zmrazeno a nelze v nich jakkoli pokročit. Vlastně můžeme pracovat na třech kapitolách, konkrétně kapitolách o hospodářské soutěži, veřejných zakázkách a o sociální politice a zaměstnanosti. Z těchto tří je nejlépe připravena kapitola o hospodářské soutěži, a rovněž v průběhu belgického předsednictví byla odvedena spousta práce, abychom tuto kapitolu mohli otevřít, a Komise velmi intenzivně pracuje s naší maximální podporou, aby tato kapitola byla otevřena alespoň v době trvání maďarského předsednictví. Opět platí, že k tomuto účelu musí Turecko splnit velké množství podmínek. Pevně věřím, že v tomto ohledu dojde k pokroku a skutečně si nepřeji, aby se s námi po celé měsíce táhlo, že stále nejsme schopni otevřít další kapitolu.
Mnozí z vás se ptali nebo naznačovali, že by uvítali pokrok v otázce víz. Budu upřímná. Maďarské předsednictví by Komisi vyzvalo k zahájení dialogu na toto téma, nicméně všem je nám známo, že situace na zasedání Rady nebyla v tomto ohledu zcela jednotná a že některé členské státy vyjádřily jisté pochybnosti. Domnívám se, a se mnou maďarské předsednictví, že zahájení dialogu by bylo v našem zájmu. Ozvalo se několik hlasů o svobodě vyznání a o pronásledování křesťanů. Rada již dostala svůj díl kritiky za to, že se tímto problémem nezabývala. Ten sice spadá do kompetencí Lady Ashtonové coby předsedkyně Rady pro zahraniční věci, dovolte mi však říci, že se tato otázka v lednu objevila na pořadu jednání Rady ve složení pro zahraniční věci. V té době sice nedošlo ke shodě a na únorovém zasedání Rady ve složení pro zahraniční věci nebylo přijato usnesení, které odsuzovalo pronásledování veškerých náboženských menšin, konkrétně těch křesťanských, a tak se Rada v důsledku k této záležitosti nevyjádřila.
Nakonec mi dovolte, abych nám všem položila jednu otázku, neboť jsme se všichni vyjadřovali k tomu, co všechno Turecko udělalo, zda je to dostačující a jestli správně pracuje na svém budoucím přistoupení. Zamysleme se však také nad tím vším, co záleží na nás. A máme-li být upřímní, zjistíme, že Evropa právě neprochází obdobím, kdy by do sebe ochotně začleňovala další země či komunity. Sledujeme sice dění v severní Africe, ale podíváme-li se na to, co se děje v Evropské unii nebo ještě více v našem bezprostředním okolí, zjistíme, že Turecko je jednou z pěti kandidátských zemí a že máme ještě další čtyři. Do jaké míry můžeme tyto procesy přistoupení podpořit? Nakolik jsme připraveni dokončit přístupová jednání s Chorvatskem? Nakolik jsme připraveni přijmout Rumunsko a Bulharsko do schengenského prostoru? Nakolik jsme připraveni změnit úděl evropské komunity s nelehkým osudem, Romů? Začleňování je aktuální téma v nejrůznějších souvislostech.
Evropa se nyní poněkud zahleděla do sebe. Následující bych chtěla říci s co největší otevřeností. Jsme z rozšiřování unavení. Musíme se vypořádat s veřejným míněním na vlastní půdě, s tím, do jaké míry jsme v těchto otázkách otevření. Domnívám se, že možná bychom měli uvažovat v poněkud delším časovém horizontu. Vezmeme-li v úvahu dlouhodobé zájmy Evropské unie, tedy zachovat si atraktivitu pro občany EU i pro naše nejbližší sousedy, ať už je to Turecko nebo všechny další země severní Afriky, myslím si, že budeme potřebovat Evropu více otevřít v nás samotných, samozřejmě s tím, že v žádném případě nemůžeme všechny přijímat bezpodmínečně a že nesmíme slevit na tom, co očekáváme od všech kandidátských zemí. Pro Evropskou unii by dle mého názoru bylo velmi závažné, kdyby o ni Turecko ztratilo zájem.
Ria Oomen-Ruijten
Paní předsedající, nejprve bych chtěla ještě jednou říci, že já i všichni další autoři jsme zprávu vypracovali poměrně pečlivě. Chtěla bych učinit následující procesní námitku: Chtěla bych své kolegy požádat, aby nepředkládali nové pozměňovací návrhy, protože chceme-li na toto téma vést jednotnou debatu, chceme-li dosáhnout závažného závazku celého plenárního zasedání...
(Předsedající řečnici přerušila.)
Předsedající
Obdržela jsem jeden návrh usnesení předložený v souladu s čl. 110 odst. 2 jednacího řádu.
Rozprava je ukončena.
Hlasování se bude konat ve středu 9. března 2011.
Písemná prohlášení (článek 149)
Cristian Silviu Buşoi
Vítám kroky, které Turecko doposud učinilo, ale chci zdůraznit, že musí pokročit mnohem více. V oblastech, jako je svoboda tisku, postavení žen v turecké společnosti, dialog mezi politickými stranami a především uznání Kypru, který je členským státem EU, je nutné přijmout speciální opatření. Konflikt v této otázce vrhá nepřekonatelný stín na jednání o přistoupení Turecka k EU. Z toho důvodu musí Turecko prokázat skutečné odhodlání pro vyřešení tohoto sporu.
Dle mého názoru však jednání o přistoupení Turecka musí nadále pokračovat, vzhledem k tomu, že tuto zemi povzbuzují k reformám a že Turecko je vzorem pro arabské země. Turecko by pomohlo šířit stabilitu v nestabilních regionech za jeho východními a jižními hranicemi.
Rovněž je třeba zmínit, jak je Turecko pro Evropskou unii důležité, jelikož má klíčové postavení v odvětví energetiky. Začlenění Turecka do EU může přinést prospěch oběma stranám, v krátkodobém i střednědobém horizontu, a především v horizontu dlouhodobém.
Ioan Enciu
Chtěl bych uvítat skutečnost, že Turecko v souvislosti s přistoupením k Evropské unii dosáhlo významného pokroku. Dle mého názoru tato země prokázala své naprosté odhodlání ke splnění veškerých kritérií k tomu, aby se stala plnohodnotným členem EU, a naším úkolem je toto úsilí podpořit. Mnoho mých kolegů se v průběhu dnešní rozpravy zmínilo o oblasti o základních práv. Chtěl bych se však zeptat, z jakého důvodu zpráva nevyzývá Radu k zahájení jednání o kapitole spravedlnosti a základních právech. Rada tuto kapitolu blokuje, přestože se jedná o nejdůležitější kapitolu z hlediska dodržení evropských demokratických norem ze strany Turecka. Kolegyně a kolegové, zítra musíme hlasovat pro pozměňovací návrh, který žádá o otevření této kapitoly. V opačném případě by Evropský parlament Turecku vyslal negativní signál, což by nepříznivě ovlivnilo naši důvěryhodnost.
Jaromír Kohlíček
Již jen dva roky nás dělí od významného výročí. Letos je tomu totiž 48 let od doby, kdy se Turecko stalo kandidátskou zemí pro vstup do EU. Za tu dobu se nesporně odehrálo mnohé. Ekonomický rozvoj země spolu s otevřením trhu zemí EU sehrály jistě svoji roli. Problémem země ale stále zůstává řada prvků, které byly založeny již při vzniku moderního tureckého státu. Smlouva z roku 1924 jasně deklaruje, že občané vyznávající islám jsou Turci, občané jiného vyznání jsou víry řeckokatolické. Jiné národnosti tato smlouva nezná. To, co bylo progresivní v roce 1924, tedy uznání toho, že někdo může být jiného vyznání než muslimského, má v dnešní době zcela jiné konotace. Deklarace jiné než turecké národnosti není v Turecku nijak jednoduchou záležitostí, ať už se jedná o Kurdy, Čerkesy nebo jiné národnosti, které evidentně v Turecku celá léta žijí, ale jejich uznání včetně prosazení jejich národnostních práv v reálném životě bude ještě dlouho trvat. Klíčovými momenty současné problematické situace při vyjednávání je neřešení okupace Kypru, nečinnost ve věci rezoluce OSN o Famagustě a neplnění "úkolů" z minulých zpráv. Snížení role armády je pozitivní, ale pouze v případě, že u moci budou sekulární síly. Jinak může ohrožovat stabilitu celého regionu.
Cristian Dan Preda
Cením si úsilí, jež má kolegyně, Ria Oomen-Ruijtenová vložila do přípravy této zprávy, vyhrazuji si však právo nesouhlasit se vším, co obsahuje. Za prvé se domnívám, že o kapitolách, u nichž již byly dokončeny technické přípravy, by měla být zahájena přístupová jednání. Mám pro to jednoduchý důvod. Mohlo by nám to umožnit zahájit dialog, který by Turecko přiměl k přijetí acquis communautaire. Musíme sice uznat, že Turecko pokročilo v plnění technických kritérií pro zahájení jednání o hospodářské soutěži, ale rovněž je třeba orgánům v Ankaře dát najevo, že v této oblasti je třeba vynaložit další úsilí. Rovněž si myslím, že zahájení jednání o kapitole o spravedlnosti a základních právech může vytvořit ideální základ pro podporu dalšího pokroku Turecka v uskutečňování reforem v této oblasti, což je dle mého názoru naším společným cílem. Rovněž jsem toho názoru, že bychom měli požádat Radu, aby zintenzívnila dialog s Tureckem o zahraniční politice, především v souvislosti s nedávnými událostmi v severní Africe, jelikož tato země může plnit úlohu našeho spojence, který bude v tomto regionu podporovat demokratizaci a rozvoj.
Czesław Adam Siekierski
Každoročně se tu koná rozprava na téma členství Turecka v EU. Obecně platí, že pokaždé hovoříme stejných problémech - Turecko sice dosáhne určitého pokroku směrem k harmonizaci s požadavky EU, míra tohoto pokroku však nikdy není natolik uspokojivá, abychom mohli jasně určit přibližné datum přistoupení nebo se vyjádřit k tomu, zda tato země vlastně vůbec někdy k EU přistoupí. Změny, které již proběhly, jsou sice prospěšné, avšak EU není schopna k přistoupení Turecka zaujmout jednoznačný postoj, což je pro turecké orgány a pro občany této země frustrující. Samozřejmě nemůžeme vyžadovat, aby členské státy zaujaly totožný pohled na věc, ale kvůli naší nerozhodnosti začíná EU ztrácet důvěryhodnost. Mezi tureckými občany klesá podpora členství v EU. Turecko se rovněž může od západu odvrátit a začít hledat nové spojence, což by pro Evropu byl nepříznivý vývoj. Turecko je naším strategickým partnerem v hospodářské, regionální a energetické oblasti, představuje významnou vojenskou sílu a má klíčové postavení na Blízkém východě. Problematické oblasti jsou stále stejné - lidská práva a občanské svobody, práva žen a národnostních menšin, právní stát, reforma soudnictví, korupce, svoboda tisku a svoboda projevu - a stále ještě do značné míry zaostávají za evropskými standardy, a to navzdory vynaloženému úsilí. Možné urychlení vyjednávacího procesu závisí na tom, jak rychle a jak efektivně je Turecko schopno plnit podmínky, které jsme mu uložili, a na tom, jakou podobu členství EU této zemi navrhne.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
Nemůže být pochyb o tom, že členství Turecka v Evropské unii je velmi problematická otázka a mnoho se staví v jeho prospěch a stejně tak se mnoho staví proti. Nicméně rovněž nemůže být pochyb o tom, že jako součást procesu poevropštění Turecka již proběhla řada demokratických reforem, a díky tomu byl dne 3. října 2005 odsouhlasen rámec pro jednání o přistoupení Turecka. Zahájení jednání lze považovat za úspěch nejen pro Turecko, ale i pro Evropu, neboť hlavním motivem Turecka k uskutečňování reforem jsou jeho evropské ambice. Je nutné uznat, že Turecko dosud dosáhlo významného pokroku, nelze však opomenout skutečnost, že existuje mnoho problémů, které stojí v cestě jeho začlenění do EU. Patří k nim především ústavní reforma, svoboda tisku, práva žen a ochrana národnostních menšin. Moderní demokratický stát musí být založen na principu dělby moci, na rovnováze mezi výkonnými, zákonodárnými a soudními orgány, na dodržování lidských práv a základních svobod, a především na svobodě projevu a na právním rámci, který zaručuje práva žen a rovnost žen a mužů. Uvítala jsem skutečnost, že turecká vláda a opozice vyjádřily svoji vůli k provádění reforem, které by Turecko měly proměnit v plnohodnotnou pluralitní demokracii, a doufám, že do celého ústavního procesu budou zahrnuty všechny politické strany a vrstvy společnosti.
Zbigniew Ziobro
Turecko má v oblasti Kavkazu a Blízkého východu strategickou úlohu a funguje tam jako stabilizační síla. Rovněž je nezbytnou součástí plánu pro diverzifikaci dodávek paliva do EU. Politiky Ankary mohou posloužit jako vzor pro arabské země v regionu. Evropská unie by proto měla k budování pozitivních vztahů s Tureckem nadále zaujímat aktivní přístup, mimo jiné tím, že navýší finanční prostředky na společné strategické investice do energetiky, jako je plynovod Nabucco, a skrze rozsáhlejší podporu rozvoje obchodních vztahů. Brusel musí prokázat, že uznává pokrok, jehož Ankara v uplynulých letech dosáhla směrem k začlenění do Evropské unie. Avšak v mnoha oblastech je stále nutné, aby EU na Turecko vyvíjela tlak, a je zcela vyloučeno, aby jednání jakkoli pokračovala, aniž by tyto oblasti byly vyřešeny. Stačí se zmínit o usmíření na Kypru a sjednocení tohoto ostrova, přijetí odpovědnosti za arménskou genocidu a o dalším rozvoji demokratického systému.
