Lisabonas līgums (debates) 
Priekšsēdētājs
Nākamais jautājums ir R.Corbett kunga un Í. Méndez de Vigo kunga ziņojums par Lisabonas līgumu Konstitucionālo jautājumu komitejas vārdā.
Richard Corbett
referents. - Priekšsēdētāja kungs, Í. Méndez de Vigo kungam un man ir tas gods iepazīstināt Parlamentu ar šo ziņojumu Konstitucionālo jautājumu komitejas vārdā. Šis ir ziņojums, kurā mūsu komiteja nav tik daudz pievērsusies vēsturei par mūsu ceļu līdz šodienai, bet vienkāršai salīdzināšanai, vai šis jaunais Līgums uzlabo Eiropas Savienību salīdzinājumā ar spēkā esošajiem Līgumiem, vai Līgumi, kuros grozījumi izdarīti ar Lisabonas līguma starpniecību, padara Eiropas Savienību efektīvāku, demokrātiskāku un labāku saviem pilsoņiem. Tas ir tas, ko esam paveikuši, un mūsu secinājums ir skaidrs.
Vispirms, par demokrātisko atbildību: šajā Savienībā ir jābūt sistēmai, ar ko jebkuri tiesību akti nākotnē ir iepriekš jāizskata valstu parlamentos un pēc tam divkārt jāapstiprina - Ministru Padomei, kuras sastāvā ir ministri, kas atbildīgi tieši tiem pašiem valstu parlamentiem un Eiropas Parlamentam, ko pilsoņi ievēlējuši tiešās vēlēšanās viņu pārstāvēšanai Eiropas Savienības līmenī. Šis ir kontroles līmenis, kas nepastāv nevienā citā starptautiskā struktūrā. Jūs varat aplūkot PTO, Pasaules Banku, SVF, NATO - tajās nav nekā augstāka par viennācijas valsts līmeni, nav šīs obligātās parlamentārās kontroles, kādu mēs panāksim ar jauno Līgumu.
Jaunais Līgums uzlabo Eiropas Parlamenta pilnvaras vēl arī citā ziņā. Mēs ievēlēsim Komisijas priekšsēdētāju, un mums būs pilnīga kontrole pār Eiropas budžetu kopā ar Padomi, lauksaimniecības izdevumus vairs nenorobežojot no parlamentārās kontroles. Parlamentam būs tiesības apturēt Komisijas īstenotos pasākumus, ja mēs tiem nepiekritīsim. Parlamentam būs tiesības apturēt Komisijas pilnvaras, ja uzskatīsim, ka tas ir vajadzīgs. Redzu, ka komisārs jau ir satraukts, bet šis ir būtisks demokrātisks aizsardzības līdzeklis. Parlamentam būs arī tiesības izvirzīt priekšlikumus turpmākai Līguma pārskatīšanai, un tā tiesības ratificēt un apstiprināt starptautiskos nolīgumus ir paplašinātas. Šis Līgums noteikti būtiski veicina demokrātijas nostiprināšanos visā Eiropas Savienībā.
Otrkārt, šis Līgums uzlabo pilsoņu stāvokli Eiropas Savienībā. Protams, Pamattiesību harta visā Eiropas Savienībā garantē, ka Eiropas Savienības iestādes un Eiropas Savienības tiesību akti nevar aizskart cilvēktiesību pamatstandartus - Eiropas iestādēm ar tiem ir jārēķinās. Tā sniedz lielāku skaidrību pilsoņiem par Eiropas Savienības pilnvarām. Tā sniedz arī pienācīgas garantijas, lai mazinātu nepamatotas bailes no tā, ka mēs veidojam zināma veida centralizētu supervalsti Eiropas Savienībā.
Visbeidzot, Līgums Eiropas Savienību padarīs efektīvāku, spējīgāku darboties tajās politikas jomās, kurās mēs vēlamies darboties kopīgi Eiropas Savienības līmenī. Plašākai kvalificēta balsu vairākuma piemērošanai, Komisijas pārvaldes optimizācijai, ārējās pārstāvības posteņu apvienošanai vienotā Augstā pārstāvja postenī, Eiropadomes prezidentūras termiņa pagarināšanai un citiem pasākumiem ir jāuzlabo šo mehānismu spēja darboties efektīvi un līdz ar to jāuzlabo Savienības spēja dot savu ieguldījumu tajās politikas jomās, kurās mēs to vēlamies dot.
Patiesi, šie visi ir nopietni uzlabojumi. Protams, daži apraudās Konstitūcijai nodarītos zaudējumus - Konstitūcijas, ko visbeidzot ir ratificējušas lielākais vairums dalībvalstu. Pat tajās valstīs, kurās bija referendums, kopumā 26,6 miljoni cilvēku balsoja par un 23 miljoni pret. Pat manā valstī to pieņēma Pārstāvju palāta ar lielu balsu vairākumu - 215 balsīm. Tā bija daudzos aspektos atzīta Konstitūcija, taču bridža testā bija jāvinnē lielais šlems ar 27 "jā” un nevienu "nē”. Šis slieksnis ir ļoti augsts. Tam nebija iespējams pārkāpt. Tas arī ir iemesls, kādēļ no tā atteicās dalībvalstis, atgriežoties pie grozījumu izdarīšanas Līgumos, kuri mums bija iepriekš. Tomēr šo grozījumu saturs padarīs Eiropas Savienību demokrātiskāku, efektīvāku un labvēlīgāku tās pilsoņiem. Par to es izsaku atzinību Parlamentam.
(Aplausi)
Íñigo Méndez de Vigo
referents. - (ES) Priekšsēdētāja kungs, es arī vēlos pievienoties Jūsu izteiktajam apsveikumam Richard Corbett. Es domāju, ka Richard Corbett sadarbība ar Eiropas Tautas partijas (Kristīgo demokrātu) un Eiropas Demokrātu grupas biedru parāda, kas galu galā ir Eiropas Savienība: pat ja mums ir dažādas domas un jūtas, mēs spējam rīkoties kopīgi; mēs spējam panākt notikumu virzību, lai uzlabotu eiropiešu dzīvi. Tādēļ vēlos izteikt pateicību Richard Corbett par kopīgo darbu un sadarbību, kas vienmēr ir bijusi uzticama, un, vēlos uzsvērt, vienmēr bijusi vērsta uz kopīgu strādāšanu un radīšanu, nevis negatīvismu vai ārdīšanu.
Priekšsēdētāja kungs, pirms trim gadiem mēs ar Richard Corbett iepazīstinājām šo Parlamentu ar Konstitucionālo līgumu, un patlaban mēs esam Eiropas Parlamenta referenti par Lisabonas līgumu. Priekšsēdētāja kungs, ir skaidrs, ka dažiem no mums ir lielākas ieceres par tām, kādas atrodamas šajā Lisabonas līgumā, un es domāju, ka arī Parlamentam bija lielākas ieceres. Ir skaidrs arī tas, ka šī ir unikāla situācija. Ratifikācijas process nebija pavirzījies uz priekšu, tādēļ bija jāatrod politisks risinājums, un Lisabonas līgums ir politisks risinājums. Vēlreiz - šī ir Eiropa: tā cenšas panākt vienošanos, cenšas uzņemties saistības, lai atrastu risinājumu krīzes situācijās un pārvarētu smagas situācijas.
R. Corbett ir sniedzis ļoti labu izskaidrojumu, un tādēļ es pievienojos viņa vārdiem par Lisabonas līguma priekšrocībām, salīdzinot to ar patlaban spēkā esošajiem Līgumiem. Es vēlos pieminēt vienu lietu, ko Richard Corbett nepateica: Lisabonas līgums nav Konstitucionālais līgums. Mums nācās atstāt daudz ieceru ceļmalā, ko es nožēloju, tomēr es domāju, ka būtiskākie Konstitucionālā līguma elementi ir iekļauti Lisabonas līgumā. Lai gan tās ir dažādas lietas, mēs spējām saglabāt būtiskākos elementus.
Kas tad ir šie būtiskie elementi tādā gadījumā? Kādi ir mūsu kritēriji, lai noteiktu, kas ir būtisks? Būtiskie elementi ir tie, kuri dod iespēju Eiropas Savienībai kļūt demokrātiskākai, tie, kas dos iespēju Eiropas Savienībai kļūt efektīvākai, īsāk sakot, tie elementi, kas Eiropas Savienībai dos iespēju nodrošināt tās pilsoņiem lielāku pievienoto vērtību.
Priekšsēdētāja kungs, tas ir vienīgais, kam ir jāmotivē Eiropas Parlaments. Mēs esam Eiropas Savienības iedzīvotāju pārstāvji, un tam ir jābūt par mūsu rīcības atskaites punktu. Mēs dzīvojam Eiropas Savienībai ļoti nozīmīgā laikā. Mēs to redzējām vakar saistībā ar situāciju Kosovā.
Eiropas Savienībai ir jānodrošina to cerību piepildījums, ko tās iedzīvotāji ar mums saista. Eiropa nedrīkst piekopt "strausa” politiku. Eiropas vārdam ir jāizskan pasaulē, ES ir jābūt pārstāvētai un jārisina patlaban pastāvošās problēmas, vienalga, vai tās būtu klimata pārmaiņas, nelegālās imigrācijas apkarošana, vai arī kodolieroču izplatīšanās draudi. Mums ir jāstrādā, lai problēmas atrisinātu.
Lisabonas līgums - un šis, dāmas un kungi, ir galvenais jautājums - dod mums iespējas un spēku to darīt; acīmredzot, būtu jābūt politiskai gribai to darīt, un šajā Līgumā ir līdzekļi pastāvošās situācijas uzlabošanai.
Atļaujiet man kaut ko teikt par radīšanu, darīšanu kopīgiem spēkiem. Kā jau es sacīju iepriekš, šī ir Eiropas Savienība. Lisabonas līguma atbalstīšana nozīmē lietu darīšanu kopā, ejot pa vienu ceļu. Ir taisnība, kā jau teicu iepriekš, ka no vairākām lietām esam atteikušies. Paul Valéry, kurš bija izcils dzejnieks un droši vien tādēļ arī izcils eiropietis, teicis, ka dzeju nekad nevar nobeigt, tā paliek nepabeigta. Taisnība, ka vairākas lietas mēs esam atstājuši nepabeigtas, taču patiesība ir arī tā, ka nākotnē, ja mums būs vajadzība tām atgriezties, Eiropas Parlamentam šajā ziņā būs vadošā loma.
(Aplausi)
Janez Lenarčič
Padomes priekšsēdētājs. - Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, liels paldies Jums.
Prezidentvalsts vārdā vēlos izteikt atzinību par iespēju apspriest Lisabonas līgumu. Vispirms vēlos izteikt pateicību Eiropas Parlamentam par tā darbu un galvenokārt par Richard Corbett un Íńigo Méndez de Vigo sagatavoto ziņojumu.
Man iesākumā jāsaka, ka piekrītu jaunā Līguma daudzu elementu pozitīvajam novērtējumam. Faktiski jau kādu laiku Eiropas Savienība starptautiskajā arēnā ir saskārusies ar iekšējām un ārējām problēmām.
Tas ir iemesls, kādēļ mums, bez šaubām, ir vajadzīgas reformas. Lai uzlabotu Eiropas Savienības efektivitāti un tās demokrātisko leģitimitāti, dalībvalstu vadītāji pagājušā gada decembrī parakstīja Lisabonas līgumu.
Ir daudz runāts par priekšrocībām, ko dos Lisabonas līgums. Tādēļ vēlos pieminēt tikai galvenās. Pirmkārt, tas nodrošinās sekmīgāku darbību visās iestādēs, kas nodrošina 27 dalībvalstu darbību vai saikni starp tām. Tas uzlabos lēmumu pieņemšanas procedūru, efektivitāti un to vienkāršos. Tas palielinās darbību demokrātiskumu un pārredzamību un - kas ir ļoti svarīgi - samazinās atsvešinātību starp norisēm Eiropas Savienībā un tās pilsoņiem.
Mūsu kopējais mērķis ir Lisabonas līgumu piemērot no 2009. gada 1. janvāra. Lai to sasniegtu, galvenais uzdevums ir panākt, lai Lisabonas līgumu ratificētu visas dalībvalstis. Vēlos izmantot iespēju un apsveikt piecas dalībvalstis, kas to jau ir izdarījušas.
Prezidentvalsts apzinās, ka ratifikācijas procedūras ir tikai dalībvalstu kompetencē. Tomēr, es domāju, ka mēs drīkstam izteikt vēlēšanos, lai visas procedūras noritētu nekavēti, raiti un bez sarežģījumiem. Mēs esam pārliecināti par to, ka Lisabonas līgums ir labs instruments un lielisks dokuments, kas atvieglos to aktuālo problēmu risināšanu, ar ko patlaban saskaras Eiropas Savienība.
Lisabonas līguma pilnīgai ieviešanai un īstenošanai ir vajadzīgi atsevišķi priekšdarbi. Prezidentvalsts apzinās visas šīs problēmas un ar to saistīto vajadzību pēc vienotas sistēmas, kuras ietvaros varētu šos priekšdarbus veikt. Mēs esam nodibinājuši intensīvāku sadarbību ar nākamo prezidentvalsti (Franciju) un ar citām iestādēm. Prezidentvalsts nodrošinās, lai sagatavošanās darbi tiktu veikti visaugstākā politiskā līmeņa, proti, Eiropadomes uzraudzībā, kas cieši sekos notikumu attīstībai.
Vēlos uzsvērt, ka jaunais Līgums vairākos aspektos ir īstenojams tikai pēc Eiropas Komisijas ierosinājuma vai arī ciešā sadarbībā ar Eiropas Parlamentu. Prezidentvalsts apzinās šos aspektus, un visos gadījumos sagatavošanas darbus vadīs tā, lai tiktu iesaistītas visas ieinteresētās puses.
Vēlos nobeigt ar apgalvojumu, ka visi sagatavošanas darbos iesaistītie dalībnieki ir rīkojušies atbildīgi. Es ceru, ka šāds vadības stils turpināsies, jo tas ir labākais veids, kā sekmēt ratifikācijas procedūras un Lisabonas līguma īstenošanu.
Margot Wallström
Komisijas priekšsēdētāja vietniece. - Priekšsēdētāja kungs, vispirms vēlos izteikt atzinību par šo ziņojumu un sveikt abus referentus par ieguldīto darbu, lai ziņojums sasniegtu plenārsēdi. Protams, Komisija pilnībā piekrīt nostājai, ka Lisabonas līgums ir ļoti pozitīvs solis pretī Eiropas Savienības nākotnei. Kā mēs to jau esam dzirdējuši, tas veicinās mūsu virzību ceļā uz efektīvāku, demokrātiskāku un pārredzamāku Eiropas Savienību.
Politikā ir svarīgi rīkoties godīgi, jo tas dod mums demokrātisko leģitimitāti. Bet vienlīdz svarīgi ir rīkoties pareizi. Tādēļ politikas darba kārtībā mēs iekļaujam klimata pārmaiņas un enerģētiku, viesabonēšanas tarifus, rotaļlietu un pārtikas nekaitīgumu, transporta politiku un lauksaimniecības politiku, un tirdzniecību, kas, kā zināms, ir ārkārtīgi svarīgi jautājumi, un mēs negrasāmies spert nevienu soli, līdz jaunais Līgums stāsies spēkā. Bet, tajā pat laikā mums ir jāaplūko arī monētas otra puse - tas, kā mēs rīkojamies un kādas pārmaiņas mūsu rīcībā ieviesīs Līgums, kā mēs varam panākt efektivitāti lēmumu pieņemšanā un tālāk attīstīt politiskās darba kārtības jautājumus un Eiropas Savienības prioritātes.
Viens no šī Līguma pamatelementiem ir jautājums, kā tas stiprinās Eiropas Savienības demokrātisko leģitimitāti, izmainot Parlamenta lomu, nostiprinot koplēmuma procedūru, radot lielāku ietekmi uz budžeta jautājumiem un starptautisko nolīgumu slēgšanu, kā arī veidojot tiešu saikni starp Eiropas Savienības vēlēšanām un Komisijas priekšsēdētāja izvēli.
Tas arī sniegs iespēju ciešākai valstu parlamentu iesaistīšanai. Mums šajā ziņā jau ir ļoti pozitīva pieredze, iesaistot valstu parlamentus Eiropas Savienības politikas nostiprināšanā, kā arī pilsoņu tiešai līdzdalībai atsevišķos demokrātijas elementos.
Jūsu ziņojumā, protams, ir arī paustas zināmas bažas par atteikšanos no konstitucionālas pieejas un izvēles pasākumu paplašināšanu atsevišķām dalībvalstīm. Mēs visi zinām - un esmu to teikusi jau iepriekš - ka tā bija cena, ko maksājam, lai panāktu vienprātīgu vienošanos, un domāju, mēs visi zinām, ka nekas nav pilnīgs - pilnīgs nav pat jaunais Reformu līgums. Tas ir kompromiss, taču tas ir kaut kas tāds, par ko mēs esam spējuši vienoties.
Ratifikācija pašlaik notiek, taču, tā kā piecas dalībvalstis jau Līgumu ir apstiprinājušas un desmit citas ir iesākušas apstiprināšanas procedūru, ir skaidrs, ka uzsāktais ceļš vēl ir tāls, un process nav neatgriezenisks.
Šajā laikā mums ir jāsagatavo tās Līguma daļas, kuras, kā mēs ceram, stāsies spēkā nākamā gada sākumā, un Slovēnijas prezidentūra ir iepazīstinājusi ar jautājumu sarakstu, kas ir jāatrisina tā īstenošanai. Jau ir iesāktas iepriekšējas sarunas par vairākiem jautājumiem, un tās turpināsies nākamajos mēnešos. Daži no šiem jautājumiem ir saistīti ar Komisijas priekšlikumiem, piemēram, pilsoņu iniciatīva, kas ir svarīgs solis Eiropas Savienības saiknes izveidošanai ar tās pilsoņiem.
Es vēlos darīt visu iespējamo, lai nodrošinātu, ka Eiropas pilsoņi var šo jauno demokrātijas instrumentu izmantot pēc iespējas ātrāk pēc Līguma stāšanās spēkā. Ir nepieciešams, lai Komisijas priekšlikums būtu sagatavots laicīgi, un tikpat svarīgi ir to pilnībā apspriest pirms priekšlikuma pieņemšanas. Protams, mēs informēsim jūs par tālāko notikumu attīstību un ceram, ka šī jautājuma risināšanā strādāsim kopā.
Saziņa ar pilsoņiem ratifikācijas procesa laikā - neatkarīgi no izvēlētā ratifikācijas veida - arī ir būtiska, kā to jau norādīja Eiropadome jūnijā. Šajā nolūkā un arī atbilstoši tam, kā ieteikts jūsu ziņojumā, mēs cieši sadarbojamies ar valstu iestādēm un Eiropas Parlamenta birojiem.
Tādēļ vēlos pateikties par Jūsu ziņojumā izteikto aicinājumu uz ciešāku sadarbību ES iestāžu un valstu iestāžu starpā, lai skaidri un objektīvi informētu Eiropas pilsoņus par Līguma saturu. Tas pilnībā atbilst mūsu pieejai, un mēs ar prieku dalāmies ar Parlamentu un tā birojiem dalībvalstīs ar mūsu saziņas un informācijas materiāliem par Līgumu, un mums ir labas lietas, par ko pastāstīt. Līgumu, kas dos mums iespēju attīstīt politiku, kādu, kā ikreiz liecina aptauju rezultāti, vēlas mūsu pilsoņi: klimata pārmaiņas un enerģētika, migrācijas problēmas, darba vietu skaita palielināšana, vide, kā arī, protams, ES loma pasaules arēnā. Šīs ir tās tēmas, kas mums palīdzēs gan darīt godīgas lietas, gan arī darīt tās pareizi.
Andrew Duff
Ārlietu komitejas atzinuma sagatavotājs. - Priekšsēdētāja kungs, viena no raksturīgākajām Līguma iezīmēm būs tā, ka tas iezīmēs kopējās ārpolitikas un drošības politikas pilngadības sasniegšanu. Tas ierosina radikāli mainīt ES struktūru, jo īpaši paaugstinot Augsto pārstāvi par Komisijas priekšsēdētāja vietnieku un Padomes priekšsēdētāju ar viņam pakļautu trīspusējo diplomātu dienestu. Ir svarīgi, lai šī sistēma pienācīgi darbotos līdz ar Līguma stāšanos spēkā: kavēšanās un domstarpības par ieguvumu radīs neskaidrības trešajām valstīm un būs par iemeslu cinismam Eiropas sabiedriskajā domā.
Es cieši atbalstu Ārlietu komitejas atzinumu Parlamentam.
Thijs Berman
Priekšsēdētāja kungs, jaunais Līgums paver plašas iespējas attīstībai sadarbības jomā. Tas ir svarīgākais, jo jaunais Līgums pieprasa Komisijas rīcību attīstības sadarbības jomā papildus dalībvalstu iniciatīvām. Tas rada izdevību labākai koordinācijai Komisijas un dalībvalstu starpā ilgtermiņā - kas ir būtiski, un uz ko arī aicināja ļoti kritiskais ESAO AVK salīdzinošais pārskats.
Galvenā uzmanība tiek pievērsta nabadzības samazināšanai, kas ir labi. Izšķirošais teikums ir atrodams Nicas Līgumā: teikums, ar kuru Eiropas Attīstības fondu (EAF) nepārprotami izslēdz no Līguma darbības jomas - kas nozīmē to, ka EAF tagad var iekļaut ES budžetā. Tas ir ārkārtīgi nepieciešams, jo piešķir Eiropas Parlamentam pilnu demokrātisko kontroli beidzot arī pār ES attīstības pasākumu otru daļu, kas ir gan nepieciešami, gan noderīgi. Tomēr bez nepārtrauktas Eiropas Parlamenta kontroles nabadzības samazināšana nespēs ieņemt centrālo pozīciju ES ārpolitikā, jo īpaši bez atsevišķa Eiropas attīstības komisāra iecelšanas.
Carlos Carnero González
Starptautiskās tirdzniecības komitejas atzinuma sagatavotājs. - (ES) Priekšsēdētāja kungs, vispirms vēlos sveikt līdzreferentus par viņu veikto lielisko darbu un izteikt viņiem pateicību, jo, iespējams, ka viņiem ir izdevies panākt izņēmumu tajā, kas parasti notiek Parlamentā: viņiem izdevies iekļaut Starptautiskās tirdzniecības komitejas principiālos priekšlikumus par Lisabonas līguma izstrādāšanu.
Līgumā ir saglabāti Eiropas Savienības Konstitūcijas būtiskie elementi, un tas ir ļoti svarīgi, jo papildus jau atkārtoti izteiktajam apgalvojumam, ka Kopējā tirdzniecības politika atrodas vienīgi ES kompetencē un paplašina tās darbības jomu, tā arī ievieš Kopienas metodi lēmumu pieņemšanā par šo politiku, kas nozīmē lielāku demokrātiskumu un lielāku efektivitāti, kas galu galā ir galvenais vēstījums, kuru mums jānodod pilsoņiem ar Lisabonas līgumu.
Es biju Konventa loceklis. Es lepojos ar to, ka Lisabonas līgumā ir iekļauti mūsu izstrādātās Konstitūcijas būtiskie elementi, kurus tajā laikā atbalstīja valstu vairākums, bet, kā jau līdzreferents Í. Méndez de Vigo kungs teica, es arī vēlos teikt, ka šis nav ne ceļa gals, ne arī stāsta nobeigums. Tādēļ Starptautiskās tirdzniecības komiteja arī ir norādījusi atsevišķus jautājumus, kuri bija izlaisti.
Mums ir laba, reāla lieta - šis Līgums - un mums ir perspektīva, kura nākotnē būs vēl labāka, pateicoties tam, ko mēs vēl sasniegsim.
Costas Botopoulos
Budžeta komitejas atzinuma sagatavotājs. - (EL) Priekšsēdētāja kungs, man ir tas gods būt par Budžeta komitejas referentu jautājumos par pārmaiņām, kas tiek ieviestas budžeta jomā. Tas ir viens no vismazāk zināmajiem jautājumiem, taču es domāju, ka tas varētu būt viens no interesantākajiem un tipiskākajiem tajā kontekstā, kuru mēs šodien apspriežam, proti, galvenās izmaiņas, ko Lisabonas līgums ienesīs mūsu dzīvē.
Budžeta jomā Parlamenta loma ir līdzvērtīga Padomes lomai. Vairs netiek nodalīti obligātie un neobligātie izdevumi. Kopš šī brīža mēs lemjam par visu kā Parlaments, jo īpaši par Lauksaimniecības politiku, un tas ir ārkārtīgi svarīgi. Gaidāmas arī citas pārmaiņas. Vienas no pārmaiņām ir Parlamenta un Padomes lomas sadalē budžeta procedūrā. Par to varēs spriest nākotnē, mēs nevaram būt pārliecināti par rezultātu. Man šķiet, tas attiecas uz Lisabonas līgumu kopumā.
Lisabonas līgums ievieš tālejošu politisku pārmaiņu paketi, kas būs mūsu politikas darba kārtības pamats. Es domāju, ka jauna darba kārtība politikā ir tas, kas ES patlaban ir vajadzīgs.
Patlaban nebūtu pareizi sacīt, ka Lisabonas līgums ir ceļa galamērķis. Tieši pretēji, tas ir svarīgs posms, kas mums dod iespēju rīkoties labākos un veiksmīgākos apstākļos, kuros Parlamentam ir plašākas iespējas. Tas ir īpaši svarīgi, ja paturam prātā pieredzi, ko mums devusi Eiropas Konstitūcija. Izšķiroši svarīgs rezultāts līkumotajam ceļam uz Lisabonu ir tāds, ka Eiropa nekļuva noslēgtāka vai vērsta uz sevi; tā kļuva sociālāka. Rezultātā tagad ir vairāk sociālo klauzulu un plašākas tiesības. Ir veikts mēģinājums ar šo procedūru Eiropu padarīt atvērtāku ārpasaulei. Tā, manuprāt, ir vissvarīgākā mācība, tas ir iemesls, kādēļ vajadzētu ratificēt Lisabonas līgumu.
Ján Hudacký
Rūpniecības, pētniecības un enerģētikas komitejas atzinuma sagatavotājs - (SK) Jaunais Eiropas Līgums, lai gan nepilnīgs vairākos aspektos, ir svarīgs turpmākai un dziļākai dalībvalstu integrācijai, kā arī efektīvākai un elastīgākai struktūru un iestāžu darbībai gan atsevišķās ES dalībvalstīs, gan arī starp ES un pārējo pasauli.
Vienlaicīgi Līgums paver durvis uz turpmāku Eiropas Savienības paplašināšanos, iekļaujot tajā jaunas dalībvalstis, kas daudzu cilvēku sapni par kopējām Eiropas mājām var pārvēst par īstenību. Pamattiesību harta, kas ir kļuvusi par juridisku Līguma sastāvdaļu, protams, ir nozīmīga pati par sevi. Taču, tā kā tas nav pilnībā izskaidrots, tas var radīt iemeslu atsevišķu jautājumu izvirzīšanai par vispārīgajām cilvēktiesībām. Rūpniecības, pētniecības un enerģētikas komitejas viedoklis ir tāds, ka jaunais Līgums dod pietiekami plašu telpu kopējas politikas īstenošanai no vienas puses, bet, no otras, saskaņā ar subsidiaritātes principu nodrošina dalībvalstīm pietiekošu kompetenci realizēt pašām savu konkurences politiku un stratēģiju, piemēram, rūpniecības jomā.
Eiropas pētniecības telpa nostiprinās zinātnisko un tehnoloģiju platformu. Tas vienkāršos zinātnes atziņu un tehnoloģiju izplatīšanu un neierobežotu sadarbību starp zinātniekiem un pētniekiem, neatkarīgi no robežām. Attiecībā uz kosmosa izpētes programmām, mūs apmierina tas, ka Līgums piedāvā Eiropas kosmosa politikas platformu un nepārprotami nodrošina atbilstošu sadarbību ar Eiropas Kosmosa aģentūru.
Svarīgs Līguma panākums ir vienošanās par kopēju enerģētikas politiku, kurā uzsvērta iekšējā enerģētikas tirgus pilnveidošana, drošu piegāžu nodrošināšana, enerģijas izmantošanas efektivitāte un taupīšana, atjaunojamo enerģijas avotu attīstīšana un tīklu starpsavienojumu attīstīšana. Priekšrocība ir arī tas, ka atsevišķas dalībvalstis joprojām varēs pieņemt lēmumus par savu energoresursu dažādošanu. Turklāt, priecājos par iespēju pateikt, ka Līgumā iekļauts Euratom protokols, kas saglabā savu juridisko spēku: esmu pārliecināts, ka tas radīs apstākļus, kas vajadzīgi saprātīgai un drošai atomenerģētikas attīstībai.
Gérard Deprez
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komiteja izsaka savu atbalstu mūsu godājamo deputātu R. Corbett kunga un Í. Méndez de Vigo kunga ziņojumam. Mēs īpaši atzinīgi vērtējam to, ka ziņojums izceļ - tas ir skaidrs, bet ir vērts to pieminēt - ka visvairāk pārmaiņu Lisabonas līgums ievieš brīvības, drošības un tiesiskuma telpā , jo īpaši pārtraucot pīlāru darbību un piemērojot Kopienas metodi jautājumos, kas saistīti ar sadarbību krimināllietās, kā arī policijas sadarbību.
Tomēr, lai gan tas ir būtisks sasniegums, mūsu darbības jomā to joprojām pavada atturība, ko ir grūti pieņemt. Mūsu godājamajiem deputātiem vajadzētu zināt, ka saskaņā ar Lisabonas līgumu visi pasākumi, kurus varētu piemērot saskaņā ar trešo pīlāru līdz Līguma spēkā stāšanās brīdim, paliks Komisijas un arī Eiropas Kopienu tiesas kontrolē piecus gadus tādās jūtīgās jomās kā pamattiesības un pamatbrīvības.
Šo ierobežojošo noteikumu mēs uzskatām par grūti pieņemamu, priekšsēdētāja kungs, un šodien mēs apliecinām savu apņemšanos padarīt to par spēkā neesošu visos līdz pašreizējā Parlamenta sasaukuma beigām pieņemtajos aktos. Mēs ceram, ka sarunas, lai panāktu vienošanos par to, kā atrisināt šo sarežģījumu starp Eiropas Parlamenta, Komisijas un Padomes iestādēm, sāksies pēc iespējas drīzāk.
Joseph Daul
PPE-DE grupas vārdā. - (FR) Priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāj, Komisijas priekšsēdētāja vietniek, dāmas un kungi, tāpat kā visi pārējie, arī es vēlos izteikt mūsu pateicību un sveikt mūsu godājamos deputātus I. Méndez de Vigo un Richard Corbett par ziņojumu par Lisabonas līgumu un jo īpaši par lielisko darbu, ko viņi ir paveikuši. Tomēr kā draugs es varu viņiem pateikt, ka par to jau viņiem maksā.
Mūsu debates notiek laikā, kad piecas dalībvalstis jau ir ratificējušas šo Līgumu un Polija ir paziņojusi par gatavošanos ratifikācijas procesa uzsākšanai. Eiropas Tautas partijas (Kristīgo demokrātu) un Eiropas Demokrātu grupas vārdā, kā EPP-ED grupas loceklis, es vēlos atkārtot, cik šis Līgums ir nozīmīgs dinamikas atjaunošanai Eiropas Savienībā.
Pēc divus gadus ilgā strupceļa un iestāžu paustajām bažām Eiropas Savienība ir sagādājusi sev instrumentus, kas vajadzīgi tās efektīvai darbībai. EPP-ED grupas locekļi uzskata, ka šis Līgums padara ES demokrātiskāku, pārredzamāku un tādēļ arī ietekmīgāku gan tās iekšējā teritorijā, gan arī visā pasaulē.
Lisabonas līgums ir signāls par atgriešanos pie politikas Eiropā. Demokrātiskuma, skaidrības un pārredzamības palielināšanu un Eiropas Savienības efektivitātes nostiprināšanu mūsu referenti ir izcēluši kā lielāko ieguvumu, ko dos Lisabonas līgums. Demokrātiju nostiprina Eiropas Parlamenta - vienīgās institūcijas, kas ievēlēta tiešās, vispārējās vēlēšanās, - pilnvaru paplašināšana. Koplēmuma procedūra iegūst likuma spēku. Komisijas priekšsēdētāju ievēl Eiropas Parlaments. Valstu parlamentu loma tiks palielināta subsidiaritātes jautājumos. Mūsu grupa dedzīgi atbalsta iepriekš minēto. Eiropas Savienība turpmāk vairs nenorobežosies no debatēm dalībvalstīs. Tām vairs nebūs iegansta mūs kritizēt. Tagad pilsoņiem būs iniciatīvas tiesības. Savācot miljonu 27 dalībvalstu pilsoņu parakstu, tiem būs iespēja nepastarpināti aicināt Komisiju uz jaunu priekšlikumu iesniegšanu.
Turklāt, pilsoņu tiesības aizsargās Pamattiesību harta, kas ir Līgumā iestrādāts, saistošs dokuments ar juridisku spēku. Mēs esam ļoti lepni par šo sasniegumu. Padarot pieejamas sabiedrībai Padomes apspriedes par likumdošanu, Eiropas Savienība kļūs pārskatāmāka un, izskaidrojot Eiropas Savienības kompetenci, tās darbība kļūs saprotamāka.
Plašāka kvalificēta balsu vairākuma piemērošana Padomē samazinās institucionālā strupceļa risku un dos iespēju īstenot nepieciešamās kopīgās politikas. Turklāt, Eiropas Savienība apstiprinās savu politiskā partnera lomu starptautiskā mērogā. Savas kompetences robežās ES teiks savu vārdu un pieņems enerģētikas politikai, ārpolitikai, policijas un tiesu iestāžu sadarbībai un vides politikai nepieciešamos lēmumus.
Attiecībā uz enerģētiku Līgums izveido tiesisko pamatu Eiropas politikai energoapgādes un atjaunojamo energoresursu jomā. Ārpolitikas jomā ES visbeidzot pārstāvēs Savienības Augstais pārstāvis ārlietās un drošības politikas jautājumos. Saskarē ar mainīgo pasauli, ar daudzajām dažāda veida problēmām, Eiropas Savienībai ir jābūt līdzekļiem, ar ko apliecināt savu, kā nozīmīga partnera, lomu tās partneriem visā pasaulē.
Es jau norādīju, ka pirms neilga laika Vidējos Austrumos Eiropas Savienībai tika lūgts nevis tikai maksāt, bet gan izmantot visu savu politisko ietekmi, un līdzīgi būs arī attiecībā uz Kosovas un Balkānu jautājumu. Tiesu iestāžu un policijas sadarbības jomā ir būtiski, lai Eiropa veiktu stingrus, saskaņotus pasākumus, lai cīnītos pret kriminālnoziegumu globalizāciju un terorisma draudiem.
Lisabonas līgums ES rada vidi tālejošu reformu veikšanai, lai šo mērķi sasniegtu. Eiropas Savienībai kļūstot saprotamākai un vienotākai, tā būs spējīga izvirzīties par līderi pasaulē cīņā pret globālo sasilšanu. Tā arī sūtīs skaidru vēstījumu jaunattīstības valstīm, iedrošinot tās pieņemt patiesi ilgtspējīgu attīstības stratēģiju.
EPP-ED grupas locekļi patiesi tic, ka šajās jomās ir jāizstrādā Eiropas Savienības politika. Protams, daudzi no mums, kā to jau norādīja referents, nožēlo, ka konstitucionālajā pieejā bija jāatsakās no Eiropas simbolu pieminēšanas.
Patlaban liels uzdevums ir Līguma ratificēšana. EPP-ED grupas locekļu vārdā es aicinu dalībvalstis sekot Ungārijas, Slovēnijas, Rumānijas, Maltas un Francijas piemēram un ratificēt Lisabonas līgumu nekavējoties, lai tas varētu stāties spēkā ar 2009. gadu.
Pateicos par jūsu uzmanību un ceru, ka šodien Sociāldemokrātu grupas vadītājs Martin Schulz sekos manam piemēram.
(Aplausi)
Martin Schulz
PSE grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, lai izteiktu savas piebildes, es, protams, atturēšos no iespējas vēlreiz iedziļināties Corbett-Méndez de Vigo ziņojuma detaļās. Klātesošie komiteju referenti un līdzreferenti jau to ir pietiekami labi izdarījuši. Tādēļ starp savām piebildēm es atļaušos uzstādīt būtiskāku jautājumu, jautājumu par to, ka tādā dienā kā šī, kad Eiropas Parlaments sniedz savu atzinumu par nozīmīgākajiem sasniegumiem Eiropas vienotības vēsturē, mēs drīkstētu uz brīdi apstāties un atļauties pajautāt sev: kādēļ mēs to darām? Kāds ir šīs rīcības patiesais mērķis? Kādēļ mums ir vajadzīgs šis Līgums?
Šī kontinenta iedzīvotāju vēsturē 100 gadi ir īss laika sprīdis. Tomēr, raugoties 100 gadu senā pagātnē, 1908. gadā Turcijā valdīja sultāns. Krievijā valdīja cari. Šī pilsēta bija Vācijas Reiha sastāvdaļa, pār kuru valdīja Vilhelms II. Francijai bija milzīga koloniālā impērija, bet Lielbritānijai piederēja sava impērija. Pirms piecdesmit gadiem Ādolfa Hitlera nākšana pie varas, kura notika pirms 75 gadiem, jau bija 25 gadus sena pagātne. Šajā laikā Josifs Staļins pastrādāja savus nežēlīgos noziegumus, bija Aušvices notikumi, un pirms 50 gadiem Padomju Savienība Ņikitas Hruščova vadībā un Amerikas Savienotās Valstis Eizenhauera vadībā noslēdza pēckara Jaltas vienošanos. Pirms divdesmit pieciem gadiem Padomju Savienības spēks bija izsmelts, un pasaule, visdrīzāk, devās pa nepareizo ceļu - ciktāl tas bija saistīts ar ekonomiku - piekopjot reiganomiku.
Šodien mēs pat nespējam iedomāties, kas var notikt 25 gadu laikā. Viens ir skaidrs: vienīgā iespēja, ka valstis, kas valdīja pār pusi pasaules pirms 100 gadiem, - Francija un Lielbritānija - joprojām spēj nodrošināt savu ietekmi mūsdienu pasaulē un varbūt tām būs sava loma arī pēc 25 un 100 gadiem, nav vis pievilcīgu saukļu skandēšanā, bet gan mums ir jāuzdod jautājums: kā lai es nodrošinu, mazākā pasaulē ar ierobežotāku ietekmi - jo tajā ir daudz citu dalībnieku, piemēram, Ķīna, Indija un Latīņamerikas kontinents - kā lai es kā atbildīgs politiķis garantēju, ka šajā pasaules namā mani cilvēki un mana valsts spēs īstenot savu lomu globālajā demokrātijā, labklājībā un sociālajā stabilitātē?
Mēs nevaram turpināt rīkoties vieni paši. Mums tas ir jādara kopā - visiem eiropiešiem kopā par katru cenu. Iespējams, ka Amerikas Savienotās Valstis var izdzīvot pašas par sevi vispasaules konkurences cīņā.. Varbūt to spēs arī Ķīna un Indija - kaut gan Ķīna ar Indiju patlaban savā starpā slēdz tehnoloģiska rakstura sadarbības līgumus. Runājot par šo Līgumu, es ļoti vēlos vēlreiz runāt par to, kādēļ mēs nekad patiesi neapspriežam, ka Ķīnas un Indijas Rūpniecības un attīstības ministri ir tikušies pagājušajā gadā, lai noslēgtu sadarbības līgumu.
Divas valstis, kuru iedzīvotāji veido trešdaļu no pasaules iedzīvotāju kopskaita, slēdz sadarbības līgumu! Un ko darām mēs, eiropieši? Mēs atrodamies uz pareizā ceļa, lai gan ne pietiekami konsekventi un ne pilnā mērā, bet mēs esam uz pareizā ceļa, uz ceļa, ko raksturo vārdi: vienībā ir spēks! Jebkurš, kas ies vienatnē, ilgākā laika posmā būs zaudētājs. Ikviens, kurš kuģo pavadošo kuģu aizsargāts, ikviens, kurš savu kuģi droši vada komandā, ne obligāti aiz flagmaņa, bet noteikti kopā ar citiem kuģiem ar vienādiem nosacījumiem, uzvarēs - vienalga, vai mēs esam liela vai maza valsts, mums visiem šajā Savienībā nosacījumi ir vienādi. Tomēr, mēs apvienojam spēkus kopējā satvarā, kas dod iespēju mums sadarboties ekonomikas, sociālajā un demokrātijas jomā kā vienlīdzīgiem partneriem ar citiem pasaules reģioniem, lai aizsargātu cilvēktiesības un mieru pasaulē. Tas ir šā Līguma mērķis.
Tādēļ mēs, Parlamenta sociāldemokrāti, mēs, Parlamenta sociālisti, vēlamies atbalstīt Līgumu un mūsu referentu atzinumu par Līgumu ar pilnu pārliecību, jo mēs ticam, ka šis ceļš ir pareizs. Tiem, kuri pirms 100 gadiem sludināja, ka pasaule ir jāatjauno vācu stilā vai arī ka Pax Britannica jāieņem vadošā loma pasaulē, vai arī, ka Communauté Franēaise ir jāvalda Francijas pārspēkam, vai arī, , ka tajā laikā Maskavā dominējošā cara tētiņa ideoloģija nozīmē, ka viena persona ir jāgodā kā imperators un dievs; ka tiem, kas teica pasaulei, ka karogs, ap ko pulcēties, ir vissvarīgākā lieta, un nevis miera gaisotne,; tiem, kuri apgalvoja, ka nacionālismam un nacionālajam pārākumam būtu jānoved pie mērķa, tiem mēs varam sacīt vien to, ka vēsture 100 gadu garumā ir pierādījusi pretējo.
François Mitterrand bija taisnība, kad viņš šajā Parlamentā teica, ka nacionālisms galu galā vienmēr nozīmē vienu un to pašu: karu. Eiropas vēsturē ir acīmredzami pierādījumi tam, ka ultranacionālisms vienmēr nozīmē karu. Turpretim mēs teiksim: nacionālisms nekad nav nākotnes risinājums ! Solidaritāte nāciju starpā - tas ir risinājums nākotnei, un tas arī ir šī Līguma mērķis.
(Aplausi)
Andrew Duff
ALDE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, pasaule no Eiropas Savienības gaida, ka tā spēs stingrāk rīkoties pasaules mērogā.
Eiropas Savienībā daudzi cilvēki vēlas, lai pienāktu gals šķietami nebeidzamajiem strīdiem par mūsu pārvaldes sistēmu. Lai gan es pats esmu ar prieku piedalījies SVK un pirms tam Konventā, ceru, ka visu mūsu vārdā varu teikt, ka kopējais viedoklis ir, ka mums uz ilgāku laiku ir jāatliek malā visas strīdīgās problēmas. Neapšaubāmi, es ar nepacietību gaidu laiku, kad mēs varēsim savus spēkus koncentrēt uz Briselē un Strasbūrā aizsāktās politikas kvalitātes uzlabošanu. Šis laiks pienāks tad, kad spēkā stāsies Lisabonas līgums, jo tas veiksmīgi apvieno politikas pārmaiņas ar vēlamajām reformām saistībā ar pilnvarām, instrumentiem un procedūrām.
Ir kāds - noteikti arī šajā Palātā - kurš vēlētos noraidīt Līgumu un pagriezt laiku atpakaļ līdz Nicas Līgumam vai pat vēl tālāk, līdz 19. gadsimta domāšanas veidam. Šādi cilvēki diemžēl atrodas britu Konservatīvajā partijā, kas nepiedāvā kopīgu Eiropas risinājumu tām kopējām problēmām, ar ko saskaras eiropieši.
Es zinu, ka Apvienotā Karaliste ir dīvaini izolēta telpa, un ir taisnība, ka pat valdība ir pārāk iebiedēta, lai stātos pret nacionālistiem un ksenofobijai, un tā vietā iestājas par pašiznīcinošu atteikšanos no līdzdalības vienotās Eiropas galvenajās jomās, dažbrīd atbīdot Lielbritāniju uz nomali. Liberālo demokrātu grupa to nožēlo un cer sagaidīt laiku, kad AK atradīs ērtāku vietu spēcīgākā, vienotākā, demokrātiskākā un efektīvākā Eiropas Savienībā, ko sola šis lieliskais Līgums.
(Aplausi)
Brian Crowley
UEN grupas vārdā. Æ (GA) Priekšsēdētāja kungs, Eiropas Savienības vadītāji parakstīja Eiropas Savienības Reformu līgumu decembra beigās. Līgums nodrošina, ka nākamajos gados Eiropas Savienība darbosies efektīvāk.
Efektīvāka Eiropas Savienība nozīmē spēcīgāku Eiropas un Īrijas ekonomiku. Ikviena organizācija, kas darbojusies 50 gadu garumā, veic pārmaiņas, lai risinātu jaunos uzdevumus. Īrijas iedzīvotājiem ir labs iemesls balsot par labu šim Līgumam.
UEN grupas vārdā. - Ekonomiskie un finansiālie ieguvumi no iesaistīšanās Eiropas Savienībā ir acīmredzami jebkuram cilvēkam jebkurā dalībvalstī. Patiešām, kopējais tirgus ir viens no svarīgākajiem uzlabojumiem, ko mēs esam piedzīvojuši pēdējo 30 gadu laikā, attīstoties Eiropas Savienībai. Un, bez šaubām, jebkurai struktūrai, kas aizsākās ar sešām dalībvalstīm, ir vajadzīgas pārmaiņas, jo tā attīstās un aug.
Tāpēc es ticu, ka nākamajā referendumā par šo Līgumu Īrijas iedzīvotāji balsos par. Viņi balsos par, jo viņi ir piedzīvojuši milzīgus ārzemju tiešos ieguldījumus Īrijā. Viņi ir pieredzējuši milzīgu infrastruktūras attīstību un sociālo izaugsmi Īrijas salā. Viņi ir redzējuši milzīgu darbu miera veidošanā Īrijā, apvienojot pirms tam atdalītas kopienas daļas. Un tie, kas varētu rādīt ar pirkstu un teikt "Eiropai nav taisnības” vai "Eiropa ir slikta”, vai "skatieties, ko tā dara”, pilnībā ignorē acīmredzamos pierādījumus: sociālo attīstību, ekonomisko attīstību, kultūras attīstību. Patiesībā daudz cilvēku, runājot par Eiropas darbību pasaules mērogā, aizmirst, ka tikai 2006. gadā vien Eiropas Savienība ar tās 27 dalībvalstīm sniedza atbalstu jaunattīstības zemēm, kopumā 46 miljardus eiro apmērā - tā bija lielākā palīdzības sniedzēja jaunattīstības zemēm visā pasaulē.
Tādēļ esmu pārliecināts, ka Īrijas iedzīvotāji, kad viņiem tas tiks pienācīgi izklāstīts nākamajos mēnešos, garantēs, ka mēs šo Līgumu ratificēsim.
Johannes Voggenhuber
Verts/ALE grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, lai sasniegtu rezultātu, ko mēs šodien izvērtējam, vajadzēja astoņus gadus, divus Konventus, trīs Starpvaldību konferences un divus līguma projektus. Atļaujiet man šajā vietā, pēc šī ilgā laika posma izteikt pateicību par iespēju šo Parlamentu pārstāvēt abos Konventos un kopā ar Andrew Duff kā EP referentam būt klāt gan ES Pamattiesību hartas, gan Konstitūcijas apspriešanā. Tas bija lielākais gods manā politiskajā dzīvē. Liels paldies.
Līguma saturu un sasniegumus var aplūkot detalizēti, bet to nav maz! Ir likti pamati vēsturē pirmajam pārvalstiskajam Līgumam. Vismūsdienīgākais un plašākais pamattiesību kodekss ir kļuvis par Eiropas likumu. Sociālo mērķu un tiesību nostiprināšana iezīmē ceļu uz nākamo uzdevumu: Eiropas sociālās savienības radīšanu un veidošanu. Ar savu likumīgo statusu, Eiropas Savienība mainās no brīvi sadarbojošos valstu foruma par vēsturiski neatkarīgu dalībnieku. Ja mēs vēlamies gūt sekmes Līguma iedzīvināšanā, politiskajai savienībai ir jāpārtrauc būt par elites un valstu kanceleju projektu un jākļūst par res publica.
Tomēr es šodien neesmu pilnīgi pārliecināts, vai mēs apzināmies, ka mēs šo izvērtēšanu veicam ļoti sarežģītos un īpašos Eiropas vēstures apstākļos. Pēdējā Der Spiegel izdevumā es lasīju bijušā ASV valsts sekretāra Henry Kissinger izteikumus, kurš konstatēja: "Eiropieši nevēlas saprast”. Pat labi saprotot M. Schulz kunga sākotnēji instinktīvo galvas purināšanu, es vēlos šajā sakarībā citēt, ko teicis cilvēks no malas. Henry Kissinger raksturo nacionālās valsts izzušanu Eiropā kā galveno mūsdienu problēmu. Viņš raksta: "Problēma patlaban ir šāda: nacionālās valstis ir atteikušās ne tikai no savas suverenitātes daļas par labu Eiropas Savienībai, bet arī no savas nākotnes redzējuma. Viņu nākotne tagad ir saistīta ar Eiropas Savienību, un ES vēl nav ieguvusi redzējumu un uzticamību, kas salīdzināms ar nacionālu valsti. Tādēļ starp Eiropas pagātni un Eiropas nākotni pašlaik ir tukšums.”
Tas ir labākais šī Līguma raksturojums, kas mums šobrīd ir. Tas asi izgaismo to, ko valdības ir darījušas ar Konstitūcijas projektu, jo to piezīmes uz lappuses malām un pārmaiņas, ko nemitīgi esam veikuši ar šo priekšlikumu kopumu, lai aizsargātu savus sasniegumus, un pēc tam, aizspiežot degunus, mēģinātu paziņot par Eiropas gaisotnes un spēka zudumu, veidojot identitāti, radot uzticamību un panākot uzvaru pār saviem pilsoņiem. Spēja radīt jaunus aizsākumus, izveidot jaunas kārtības, nodrošināt jaunus risinājumus atkal un atkal, uzsākot ko jaunu ik dienas: tā ir Eiropa. Šo spēju krietni vājināja - es tagad būšu ļoti atklāts - valstu valdību un kanceleju reakcionārā attieksme, kurām pašapziņu piešķīra Eiropas Konstitūcijas valoda un ar to saistītās reformas.. Mēs nevarēsim izbēgt no šīs piesardzības, ņemot vērā patiesos Līguma sasniegumus. Neveiksmīgi mēģinot veidot Eiropas Savienības pilsoņus par tās augstāko varu, Parlamenta pirmais uzdevums nākotnē ir īstenot šīs Konstitūcijas garu, lai Eiropas Savienību pārvērstu par tās pilsoņu savienību, nevis valstu savienību, un atrast spēku Eiropas integrāciju pārveidot par res publica un parādīt Eiropas spēku, veidojot jaunu identitāti kopā ar tās pilsoņiem.
(Aplausi)
Mary Lou McDonald
GUE/NGL grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, Lisabonas līgums pilsoņu demokrātiskajai kontrolei būs pakļauts tikai Īrijā. Citās valstīs no referenduma nepārprotami ir bailes, un es jautāju sev, kādēļ. Kādēļ tā, ja mēs tik daudz runājam par demokrātiju? Kas baidās no pilsoņu gribas?
Šajā palātā mēs runājam par mieru un, neskatoties uz to, Lisabona uzliek mums saistības palielināt Eiropas Savienības militāros izdevumus un turpināt atbalstīt bruņojuma ražošanas nozari Eiropā. Uz ko mēs pastāvam, mēģinot pārspēt Amerikas Savienotās Valstis? Vai mēs patiešām ticam, ka tām līdzvērtīgas Eiropas izveidošana veicinās mieru visā pasaulē? Es tam neticu.
Mēs turpinām radīt mītus par ES vērtībām, sabiedriskajiem pakalpojumiem un darba ņēmēju tiesībām, taču visi pierādījumi būtībā runā tam pretim. Pajautājiet Vaksholmas iedzīvotājiem vai arī darbiniekiem uz Īrijas prāmjiem par ES apņemšanos aizstāvēt strādājošo tiesības.
Kādēļ ir tā, ka sevi apsveicam par to, ka esam nozīmīgi palīdzības sniedzēji attīstības valstīm un tajā pat laikā mēs izdomājam partnerības nolīgumus, kas liek nabadzīgām valstīm atvērt savus neaizsargātos tirgus Eiropas ekonomikas interesēm?
Kā var kāds no mums šeit klātesošajiem, kas tic demokrātijai, mieram un sabiedriskajiem pakalpojumiem, šodien atbalstīt Lisabonas līgumu? Šis Līgums nav reformu vai efektivitātes dēļ, tas ir tādēļ, lai tiktu iegūtas absolūtas pilnvaras demokrātijas sašaurināšanai, un tā paškoriģējošās klauzulas to pierāda, padarot nevajadzīgus citus pierādījumus. Šī ir privatizācijas turpināšanas harta. Tā nepiedāvā virzību vides jautājumos, tajā nav nekā jauna saistībā ar strādājošo tiesību aizsardzību, un tā dod ES varenajām iestādēm pilnu brīvību, turpinot Eiropas Savienības militarizāciju. Vai Eiropas pilsoņi atbalstītu šādu Līgumu? Es domāju, ka nē un, iespējams, ka tas arī ir iemesls, kādēļ viņiem tas netiek jautāts.
Būdama īriete un pārliecināta eiropiete, es vēlos, lai mana valsts būtu brīva tādu lēmumu pieņemšanā, kas vislabāk atbilst mūsu cilvēku interesēm. Es vēlos, lai visas dalībvalstis, gan lielas, gan mazas, šīs tiesības baudītu līdzvērtīgi. Kopīgi un demokrātiskā ceļā, mēs varam veikt pozitīvas pārmaiņas, kas dos labumu gan mūsu iedzīvotājiem, gan arī pasaulei. Mums ir vajadzīgas tādas Eiropas Savienības reformas, kas dos mums iespēju to visu sasniegt, iespēju izveidot Eiropu tādu, kādu to vēlas un ir pelnījuši mūsu cilvēki. Lisabonas līgums ir slikts darījums Īrijai, tas ir slikts darījums Eiropai un slikts darījums visai pasaulei.
Nigel Farage
IND/DEM grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, tas ar ko Eiropas Parlaments nodarbojas šodien, šīs debates un tām sekojošais balsojums, nav nekas cits, kā masveida krāpšanas izpausme. Vesela melu gūzma te tiek klāstīta, jo jūs nevēlaties, lai Eiropas pilsoņi piedalītos referendumā, kā jūs viņiem solījāt. Tā ir politiķu gribas uzspiešana pilsoņiem.
Mēs visi zinām patiesību, ka Lisabonas līgums ir tas pats, kas ES Konstitūcija, ar tieši tādām pat klāt nākušām kompetencēm un tādu pat samēru un iespējām veto jautājumā. Tas patiesībā visos aspektos ir tas pats, un tas ir Konstitucionālais līgums, jo tas piešķir Eiropas Savienībai pilnu juridiskās personas statusu, un, vēl jo ļaunāk, piešķir tai kompetenci pašai to nākotnē grozīt, vairs neatskaitoties nekādām starpvaldību konferencēm. Tas piešķir pilnvaras Eiropas Savienībai izdot tiesību aktus burtiski par katru atsevišķu mūsu dzīves jomu.
Man ir teikts, ka nav jāuztraucas, jo karogs un himna ir krituši. Labi, uzvilksim jaunu! Šeit mūsu priekšā ir dižens, liels karogs. Tās ir blēņas. Tas viss ir daļa no meliem. Patiesība ir tā, ka jūs esat pārāk lieli zaķpastalas, lai rīkotu referendumu. Jūs nevēlaties uzklausīt pilsoņus un patlaban jūs ķeraties pie totalitāriem līdzekļiem, lai šo Līgumu dabūtu cauri.
Mēs dzirdējām D. Cohn-Bendit kungu sakām, ka tie, kas pretojas šim Līgumam, ir garīgi slimi. Mēs dzirdējām M. Schulz kungu sakām, ka tie, kuri no mums iebildīs šīs ieceres nepatiesumam, uzvedas kā nacisti tālajos 1930-tajos gados. Labi, es domāju, ka parastie godīgie Eiropas pilsoņi paši sev noskaidros, kuri ir ekstrēmisti.
Man jāteic, ka es novēlu Īrijas pilsoņiem un arī tiem, kas tic demokrātijai, panākumus turpmāko mēnešu laikā. Es ceru, ka viņi pateiks skanīgu "nē”, un es ceru, ka Eiropas pilsoņu griba tiks uzklausīta, ne tikai jūsējā - politiķu - balss. Šodien jūs variet būt pašapmierināti, bet jūs arvien vairāk tiekat nicināti.
Jim Allister
Priekšsēdētāja kungs, es noraidu šo ziņojumu un noraidu Līgumu, ko tas atbalsta. Pirms referendumiem Francijā un Nīderlandē mēs šajā parlamentā dzirdējām daudz tukšu runu par pilsoņu gribu. Kādēļ? Tādēļ, ka savā iedomībā ES politiskā elite ticēja, ka pilsoņi būs iebaroti ar viņu propagandu par Konstitūciju. Pēkšņi, kad pilsoņi viņus pieķēra, viņi aizmuka ar astēm kājstarpēs un mūk joprojām, pārbijušies no tā, ka vēlētāji varētu viņus noraidīt vēlreiz.
Tas ir iemesls, kādēļ pēdējo trīs gadu laikā galvenā uzmanība tiek pievērsta starpvaldību sazvērestības izperēšanai, lai šo Konstitūciju iesmērētu Eiropas pilsoņiem, neiedrošinoties pajautāt viņu viedokli. Kas par iedomību, kas par varmācību: protams, īsti laikā, jo šīs Konstitūcijas uzdevums ir arvien lielāku valstu varas daļu nodot Briseles despotiem - tiem, kas patiesi ir pārāk lieli zaķpastalas, lai rīkotu referendumu.
József Szįjer
(HU) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, vai drīkstu iesākumā norādīt, ka jebkuram šajā Parlamentā ir nepieņemami pasludināt sevi par vienīgo, kas pārstāv pilsoņus, un par visiem citiem izteikties kā tikai par politiskās elites pārstāvjiem. Tā ir nepieņemama attieksme.
Šajā palātā mēs esam daudzi, un mēs pārstāvam daudzus Eiropas pilsoņus, kas uzskata, ka ir vajadzīga spēcīgāka Eiropas Savienība. Pēdējā laikā jaunās dalībvalstis ir sapratušas, ka ar Eiropas Savienību saistītā problēma ir nevis tā, ka Eiropas Savienība ierobežo viņu suverenitāti vai arī atņem mūsu iespējas, bet gan, ka tā nav pietiekami spējīga kopīgai rīcībai. Šis jaunais Līgums, Lisabonas līgums, radīs priekšnosacījumus tieši šim mērķim.
Protams, šeit atrodas arī daudzi no mums, kas nav pilnībā apmierināti ar to, kas ir saistīts ar Lisabonas līgumu. Tai pašā laikā mums jāsaka, ka tas laiks ir pienācis - pēc Lisabonas līguma ratificēšanas - laikmets, kurā mēs varam iesaistīt jauno Eiropu, šo jauno struktūru, kas tiek izveidota ar Lisabonas līgumu, laist darbā. Citiem vārdiem sakot, mums ir vajadzīga spēcīgāka Eiropa un mierīgs apvienošanās periods nākamajos gados.
Es esmu īpaši priecīgs, ka šis dokuments arī skaidri aizliedz diskrimināciju pret minoritātēm piederošajām personām. Eiropas Savienībā mēs ievērojami daudz runājam par vērtībām un par dažādību, bet minoritātēm piederošo personu aizsardzība līdz šim ir bijusi nestabila. Šī iespēja un ar to saistītās pārmaiņas paver Eiropai jaunus ceļus, pārvēršot realitātē ar šiem jautājumiem asociēto retoriku. Visbeidzot, mēs nevaram runāt par vērtībām un kopējiem principiem, ja mēs Eiropas sastāvdaļas - minoritātes un atsevišķas etniskās kopienas - atstājam procesa ārpusē.
Es atbalstu Līgumu un apsveicu referentus.
Hannes Swoboda
(DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, liela daļa par to, ko vēlas Eiropas pilsoņi, jau ir pateikta. Es varu, tāpat kā iepriekšējais runātājs, jautāt: vai jūs vēlaties spēcīgāku Eiropas Savienību. Kādēļ? Daži globalizāciju uzlūko kā lielisku iespēju un vēlas, lai Eiropa arī izmantotu šo iespēju. Daudz cilvēku - iespējams, lielāka daļa - globalizāciju uzlūko kā draudu. Viņi baidās un vēlas, lai Eiropa palīdzētu viņiem pārvarēt trūkumus.
Šajā gadījumā jautājums, protams, ir šāds: kas ir Reformu līgums - līgums, par kuru abi referenti ir sagatavojuši ļoti labu ziņojumu - ko tas dos? Atbilde ir skaidra: Reformu līgums nostiprina Eiropas Savienību, nekaitējot tās demokrātijai. Tieši pretēji: ir pārmēru liela demokrātija Eiropas Parlamentam, valstu parlamentiem, un tomēr šis Līgums Eiropas Savienībai dod iespēju rīkoties. Tas ir izšķiroši svarīgi. Tādēļ es uzskatu, ka daudzu pilsoņu nostāja patiesi tiek ievērota.
Kas mums tādēļ ir jādara attiecībā uz kopējo spēju rīkoties, kas atradīs izpausmi jo īpaši Augstā pārstāvja darbībā, kurš kopējās ārpolitikas un drošības politikas labā var izdarīt vairāk, nekā Komisijas priekšsēdētāja vietnieks? Kopā, piemēram, ar enerģētikas jautājumiem un ar papildu kompetenci enerģētikas jomā, ko Eiropas Savienībai piešķir šis Reformu līgums, mēs beidzot varētu izveidot likumīgu kompetentu enerģētikas jomas ārpolitiku, kas dotu mums labāku starta pozīciju attiecībā pret Krieviju un citām lielākajām valstīm - energoenerģijas ražotājām. Līdz ar kompetenci ārējās tirdzniecības jomā, mēs varam arī labāk pārstāvēt mūsu darba ņēmēju intereses un mūsu ekonomiku starptautiskās tirdzniecības attiecībās. Ar mūsu kompetenci vides jomā, mēs varam arī nodrošināt, ka mūsu emisiju tirdzniecība un citi mērķi vides jomā, ko vēlamies sasniegt, nenozīmē kaitējumu mūsu ekonomikai un mūsu darba ņēmējiem, bet, ka ar vidi saistītie jautājumi tiek labāk saprasti visā pasaulē.
Tas ir liels Reformu līguma nopelns - tādēļ es arī bez šaubām atbalstu referentu paveikto darbu - nodrošināt, lai Eiropas Savienība palielinātu savu rīcības spēju un vienlaicīgi kļūtu demokrātiskāka.
Bronisław Geremek
(PL) Priekšsēdētāja kungs, Lisabonas līguma pieņemšana Eiropas Savienības valstīs būs liels sasniegums Eiropas vēsturē un Eiropas Savienības vēsturē. Ziņojums, ar ko šodien mēs tikām iepazīstināti, ir devis Parlamentam iespēju skaidri paziņot, cik svarīgi ir pieņemt Lisabonas līgumu.
Es ceru, ka tas tiks ratificēts, tāpat kā tas tika parakstīts. Es priecājos, ka mana valsts, Polija, ir paziņojusi par Lisabonas līguma drīzu ratificēšanu. Es gribētu arī domāt, ka pastāv iekšēja vienotība starp ratificēto Līgumu un Pamattiesību hartu. Pamattiesību harta nosaka pamatvērtības, Eiropas Savienības ideoloģisko pamatu. Tādēļ būtu ar prātu neaptverami - es pat ietu tiktāl, ka nosauktu to par politisku šizofrēniju- šos abus aktus atdalīt. Šie divi akti ir savstarpēji cieši saistīti.
Es esmu pārliecināts, ka Lisabonas līgums dod iespēju Eiropas Savienībai kļūt vienotākai kā komandai. Ar to tiek izveidoti mehānismi. Šajā gadījumā Līgums nedod nelokāmi un nepārprotami definētu tiesisko pamatu. Tas izveido mehānismus, kas Eiropas Savienību tagad padarīs spējīgu nostiprināt tās integrāciju. Šis Līgums veido tādu nākotni, kurā Eiropas Savienībai būs politiska dimensija. Šis Līgums veido tādu nākotni, kurā Eiropas Savienība būs spējīga īstenot uz solidaritāti orientētu politiku. Tas veido apstākļus, lai daudzas Eiropas Savienības iestādes varētu strādāt kopā un, iespējams, ka vissvarīgākais ir tas, ka Līgums veido telpu pilsoņiem, ar to ikdienas rūpēm, ar viņu vēlēšanos piedalīties Eiropas Savienībā notiekošajos procesos.
Es domāju, ka, pateicoties šim Līgumam, tiek veidots Eiropas gars, kurš patiesībā dos iespēju arī atklāt Līguma būtību. Līguma formulējumi rada darba lauku, jo īpaši Parlamentam, bet arī visām pārējām iestādēm, lai nosauktu konkrētas lietas, kuras mums ir jārisina, jo Eiropas Savienības Prezidenta loma vai arī Parlamenta priekšsēdētāja, Ārlietu ministra, vai Augstā pārstāvja loma - viss būs atkarīgs no cilvēkiem un no sadarbības. Priekšsēdētāja kungs, es uzdrošināšos izteikt cerību, ka nākotnē visas šīs četras galvenās kompetences Eiropas Savienībā noteiks vēlēšanas. Es domāju, ka arī tagad Lisabonas līgums dos iespēju apvienot Komisijas priekšsēdētāja un Eiropas Savienības Prezidenta lomas. Šīs pārmaiņas Eiropas Savienību nostiprinās.
Bogdan Pęk
(PL) Priekšsēdētāja kungs, Eiropas integrācijas process pats par sevi nav nekas slikts, patiesībā gluži pretēji. Ja tas tiktu vadīts godprātīgi, saskaņā ar solidaritātes un patiesas demokrātijas paplašināšanas principu, tad tas tiktu arī vispārēji atzīts. Pagaidām gaisotne, ko rada šis veidojums un Eiropas Savienība, ir vispārēja liekulība. Nevar būt šaubas, ka šīs kvazi-eiropeiskās valsts izveidošana saskaņā ar Līgumā noteiktajiem principiem būtiski ierobežos patiesu demokrātiju, kas būs demokrātija tikai vārdos.
Pašā Parlamentā pastāv demokrātijas ierobežojumi vārda brīvībai Eiropas Parlamenta deputātu politiskās gribas izteikšanai un izpausmei. Eiropas iestādes un Eiropas birokrātija pārņem galvenās pilnvaras, un lielākā valsts nespēj par nelikumīgu padarīt skaidri fašistisku partiju, kas aicina mainīt Eiropas Savienības robežas.
Šodien jūs runājat par kopēju enerģētikas politiku. Kādēļ par rupju pārkāpumu šajā Parlamentā netiek uzskatīts tas, ka cauruļvadi, ko Vācija un Krievija vilks caur Baltijas jūru, neņemot vērā Poliju, Lietuvu un Igauniju, tādejādi dodot iespēju Krievijai pārtraukt energopiegādes šīm valstīm? Šī iemesla dēļ mums nav ticības jūsu labajiem nolūkiem. Nākotne balstās uz ticību, jo kaut ko izveidot var vienīgi pamatojoties uz patiesību.
Ian Hudghton
Priekšsēdētāja kungs, es pilnībā piekrītu, ka 27 valstu Eiropas Savienībai ir nepieciešams atjaunināt noteikumus un kārtību, kas bija spēkā Eiropas Savienībā, kurā bija 15 vai mazāk valstu. Es arī piekrītu, ka daudz kas no Lisabonas līguma satura, piemēram, Parlamenta pilnvaru palielināšana un Padomes lēmumu pieņemšanas procesa atvēršana, ir pozitīva un jēgpilna. Tomēr, iedziļinoties detaļās no Skotijas pārstāvja pozīcijām, esmu nopietni nobažījies par dažām nepilnībām, uz ko norādīja arī komisāre M. Wallström.
Vispirms, ir daudz jauna valstu parlamentu tiesībās iejaukties, taču tas, protams, neattiecas uz Skotijas parlamentu, kas nodevis varu citās rokās un patiesībā neattiecas arī uz citām tautām, kurām nav savas valsts.
Otrkārt, Līguma process nerisina jautājumu par vienotu Eiropas Parlamenta atrašanās vietu, atstājot mūs nenoteiktā situācijā, ceļojot starp Briseli un Strasbūru.
Treškārt, es nevaru atbalstīt kopējās zivsaimniecības politikas (KZP) iekļaušanu kā vienu no kopskaitā četrām Līgumā uzskaitītajām vienīgi Eiropas Savienības pārziņā esošajām kompetencēm. Baidos, ka tas varētu nopietni kavēt radikālās reformas un pārmaiņu ieviešanu zivsaimniecības pārvaldībā, nosakot nevajadzīgu un pārmērīgu KZP centralizāciju. Jo īpaši neatbilstoši tas ir laikā, kad Padome decembra beigās spēra izmēģinājuma soli decentralizācijas virzienā, atzīstot Skotijas ieviestos izvēles pasākumus un piešķirot tai zināmus vietējās kontroles elementus šim gadam.
Mana partija atbalstīja referendumu par Konstitūciju. Šis Līgums varbūt atšķiras juridiskā statusa ziņā, taču pēc būtības ir tas pats. Tādēļ SNP (Skotijas tautas partija) ir konsekventa, aizstāvot referendumu arī par šo Līgumu. Mēs nebaidāmies no sabiedrības debatēm par Eiropu. Tieši pretēji, jaunu attiecību veidošana starp Skotiju un Eiropas Savienību mūsu redzējumā ir galvenais. Es vēlos redzēt, ka Skotija iekļaujas Eiropas tautu saimē un ka tai ir konstruktīva loma lēmumu pieņemšanā kā dalībvalstij, nevis kā novērotājam no malas.
Sylvia-Yvonne Kaufmann
(DE) Priekšsēdētāja kungs, es atbalstu Eiropu un tādēļ, būdama kreiso spārna pārstāve, es atbalstu Lisabonas līgumu. Tomēr es nepiekrītu palielinātajam atbalstam militārajai jomai. Šodien es vēlētos atgādināt Parlamentam, ka Eiropas integrācijas padziļināšana, kas tiks panākta ar šo Līgumu, tika karsti apspriesta ar "eiroskeptiķiem” un jo īpaši ar nacionālā viedokļa aizstāvjiem. Sasniegto ir jānosargā, un es ceru, ka vispārējas Eiropas Savienības reformas patlaban var stāties spēkā.
Lisabonas līgums satur daudzus iepriekšējās Konstitūcijas uzlabojumus. Jo īpaši tas mudina Eiropas Savienību kļūt būtiski demokrātiskākai un ciešāk saistītai ar tās pilsoņiem. Eiropas Savienība var iegūt arī lielāku sociālo ievirzi. Manuprāt, Māstrihtas Līguma neoliberāļu cements ir visbeidzot sairis, nostiprinoties Līguma noteikumiem, piemēram, mērķim par pilnīgu nodarbinātību, kas balstīts uz ilgtspējīgas sociālās tirgus ekonomikas principiem, ar horizontālo sociālo klauzulu, saskaņā ar kuru visi tiesību akti nākotnē būs jāpārbauda, lai nodrošinātu sociālo mērķu un ar jauno Protokolu par vispārējās nozīmes pakalpojumiem saistīto noteikumu ievērošanu.
Lisabonas līgums dod iespēju paplašināt ekonomisko un monetāro savienību, to papildinot ar sociālo vienotību. Tādēļ neoliberāļu Zeitgeist Eiropā nākotnē ir jānovirza vēl tālāk uz aizmuguri. To virzītājiem nedrīkst izdoties ES padarīt par brīvās tirdzniecības zonu, kurā nepastāv sociālā atbildība. Ir jādara gals straujajai vēlmei samazināt nodokļus un darba algas dempingam, ar tā drausmīgajām sociālajām sekām, un visās dalībvalstīs ir jānosaka minimālā alga.
Jens-Peter Bonde
Priekšsēdētāja kungs, es joprojām esmu gatavs piedāvāt pudeli ļoti laba vīna jebkuram, kurš sniegs kaut vienu piemēru tam, ka kādu tiesību aktu var pieņemt saskaņā ar Konstitūciju, un nevis saskaņā ar Lisabonas līgumu. Es uzskatu, ka juridiskās saistības ir identiskas. Atšķirības ir vienīgi pasniegšanas veidā. N. Sarkozy mini-līgums patlaban būs aptuveni 3 000 lappuses, noraidīto Konstitūcijas 560 lappušu vietā.
Vairākumam ir tiesības atbalstīt Līgumu, bet jums nav tiesību noraidīt normālu parlamentāro uzraudzību pār šo Līgumu. Es esmu uzdevis vairāk par 700 nopietniem jautājumiem par dažādu pantu skaidrojumu. Jūs nezināt atbildes. Jūs nevarat paskaidrot, kādēļ tulkojumā dāņu valodā ir piemirsta jaunā "papildus pilsonība” vai arī kādēļ valstu valdībām ir atceltas tiesības izvirzīt savus komisārus.
Lielākais vairums no jums nav izlasījuši un nevar izlasīt Līgumu, jo jūs joprojām neesat saņēmuši pilnīgu Starpvaldību konferences apsvērumu konsolidēto versiju. Jūs pārredzamības vietā atbalstāt slepenību. Jūs atbalstāt parlamentārās demokrātijas sašaurināšanu tā vietā, lai iestātos par Parlamenta tiesībām pārstāvēt mūsu vēlētājus, to vārdā veikt rūpīgu uzraudzību un pusmiljona pilsoņu vārdā pārbaudīt izpildvaras darbību.
Andreas Mölzer
(DE) Priekšsēdētāja kungs, atkal un atkal mums tiek stāstīts, ka Lisabonas līgums padarīs Eiropas Savienību rīcībspējīgu. Mums saka, ka Līguma darbība būs efektīva un enerģiska. Kā viens no tiem, kas pret šo Līgumu ir noskaņoti ļoti kritiski, varu vienīgi cerēt mūsu bērnu un mazbērnu dēļ, ka tas ir taisnība, un, ja tā nav, ja šis Līgums mūs novedīs strupceļā, tad lai Dievs mums palīdz..
Viens ir skaidrs - šis Līgums, ko ES elite tagad bīda uz priekšu par katru cenu, ir neveiksmīgs tā vienkāršā iemesla dēļ, ka tas noniecina visu, ko vien ir iespējams noniecināt saistībā ar demokrātiju politikā. Valstu parlamenti, protams, tiks pastumti malā. Tautas nobalsošana Francijā un Nīderlandē, protams, tika klusi atgriezta atpakaļ, it kā tā nebūtu bijusi. Visticamāk, ka arī tad, ja Īrija nobalsos pret šo Līgumu, tiks atrasti veidi un līdzekļi, lai šo balsojumu neņemtu vērā. Es esmu pret šo Līgumu tādēļ, ka es esmu par Eiropu!
Timothy Kirkhope
Priekšsēdētāja kungs, šis ziņojums, atbalstot Lisabonas līgumu, skaidri paziņo, ka tas ir būtisks esošo Līgumu uzlabojums, apgalvo, ka ir vēlams, lai šo Lisabonas līgumu ratificētu visas dalībvalstis līdz šī gada beigām, un pretendē, ka tas nodrošinās noturīgu satvaru, dodot iespēju Eiropas Savienības attīstībai nākotnē.
Man jāteic, ka es kā britu konservatīvais, diemžēl, nespēju tam piekrist, bet es mēģināšu to darīt draudzīgā veidā, nevis no ekstrēmisma vai nihilisma pozīcijām, kā te, šķiet, izskanēja no citiem. Iesākumā es paskaidroju, ka šis Līgums vai Konstitūcija nav labākais ceļš Eiropai šobrīd. Konservatīvie atbalsta Eiropu, kas sastāv no neatkarīgām valstīm, kas kopīgi darbojas, lai risinātu globalizācijas uzliktos uzdevumus, nabadzības problēmu pasaulē un globālo sasilšanu, kā to jau iepriekš minēja citi runātāji. Šīs ir prioritātes, un tās ir jārisina sadarbojoties. Patiešām, mans kolēģis, AK ārlietu ministra biedrs William Hague debatēs Londonā teica: "konservatīvie ir spēcīgākie tādas Eiropas Savienības aizstāvji, kurā tautas kopā strādā, nostiprinot mūsu ekonomiku, aizstāv savus patērētājus un mūsu kopējās vērtības pārvērš efektīvā darbībā, risinot lielās problēmas, ar kurām pasaule saskaras šodien”.
Es neticu, ka tas, kas mums bija iepriekš, palīdzēs šī lielā uzdevuma atrisināšanā. Mūsu daiļrunīgajiem referentiem, kuri citē Šekspīru savai aizstāvībai, domāju, būtu arī jāpamana Karaļa Džona 5. cēliena 2. ainu, kurā lūdzējs saka: "Saskaņā ar vispārējiem godīgas spēles noteikumiem, ļaujiet man tikt audiencē”. Labi, droši vien AK premjeram tas ir jāievēro, un viņam pēc tam ir jāļauj pilsoņiem pateikt savu sakāmo šajā neapstrīdami svarīgajā lietā.
Magda Kósáné Kovács
(HU) Pateicos, priekšsēdētāja kungs. Richard Corbett un Ķńigo Méndez de Vigo ziņojums sniedz lielisku analīzi, un ilgtermiņā tas kļūs par atsauces dokumentu. Tas ir pelnījis atzinību un uzslavu.
Ungārija bija pirmā valsts, kas ratificēja Reformu līgumu. Tas ir zīmīgi, ka, ārkārtīgi sadrumstalotajā un nereti pretrunīgajā Ungārijas politiskajā arēnā, absolūtais vairākums balsoja par ratifikāciju. Valdīja vienprātība par Reformu līguma nepieciešamību, lai likvidētu plaisu, kas izveidojusies starp vecajām un jaunajām dalībvalstīm pēc to iestāšanās; vienprātība bija arī par vajadzību stiprināt vienotību Eiropas Savienībā un palielināt tās iestāžu un rīcības efektivitāti.
Tomēr mums Lisabonas līgums nav vienīgi Līgums, kas dod atbildes uz jautājumiem, kas izvirzījās sakarā ar paplašināšanos. Mums īpaši svarīgi ir noteikumi, kas šajā sarežģītajā interešu sistēmā nostiprina demokrātiju, piemēram, tie, kas paplašina Parlamenta likumdevēja pilnvaras un uzraudzības pilnvaras vai arī izmaiņas attiecībā uz lēmumu pieņemšanas procedūrām Padomē. Mēs esam pārliecināti, ka mazākās, nepieredzējušākās, nabadzīgākās un vēsturiski nelabvēlīgākās valstis gūs no tā labumu.
Ar vienkāršāku lēmumu pieņemšanas struktūru mēs varam panākt, ka tiks skaidri atsegtas intereses un ka kļūs pārskatāmāki politiskās vienošanās procesi. Mūsu nākotne ir atkarīga no sadarbības, un tās rezultātus un ieguvumus ir jābauda arī Eiropas pilsoņiem. Tie jābauda arī tiem, kuri, vienalga kādu iemeslu dēļ, ir kļuvuši piederīgi minoritātēm, tiem, kurus vēsture un kari ir padarījuši par minoritātēm. Lisabonas līgums dod viņiem jaunas iespējas un līdzekļus nacionālisma draudu apkarošanai.
Lisabonas līgums veido simbolisku saikni ar Lisabonas stratēģiju, jo Pamattiesību hartā starp cilvēku pamattiesībām ir iekļautas sociālās tiesības. Mēs arī esam pārliecināti par to, ka tas savstarpēji tuvinās Eiropas Savienības pilsoņus. Pateicos, priekšsēdētāja kungs.
Anneli Jäätteenmäki
(FI) Priekšsēdētāja kungs, ir svarīgi paaugstināt sadarbības pakāpi Eiropas līmenī. Cerams, ka mums būs jauni Līgumi, un tā mēs debates varēsim veltīt svarīgāko jautājumu apspriešanai.
Es vēlos pieminēt trīs lietas. Pirmkārt, Eiropas Parlamenta pilnvaras krasi paplašināsies, ja jaunais Līgums stāsies spēkā. Būs 40 jaunas politiskās darbības jomas. Tas nozīmē, ka mūsu parlamenta deputātu slodze būtiski palielināsies. Tas nozīmēs, ka Parlamenta darbs būs jāpārkārto, lai mēs varētu darboties efektīvāk, demokrātiskāk un atklātāk. Nākotnē Parlaments vairs nebūs apspriežu vieta, bet gan ļoti nozīmīga likumdevēja struktūra, kas ietekmēs Eiropas Savienības iedzīvotāju dzīvi. Tas prasīs atbildīgu Parlamentu; tas nozīmē, ka Parlamenta deputātiem būs jāsagatavojas, lai viņi labi pārzinātu plašo jautājumu loku, nevis, piemēram, vienkārši uzklausītu vienu vai divus lobijus.
Vēl es vēlos runāt par ārpolitiku. Šobrīd ir pēdējais laiks, kad domāt par jaunā Prezidenta, Augstā pārstāvja un Komisijas priekšsēdētāja pilnvarām un kompetenci ārpolitikas jautājumos. Pretējā gadījumā būs problēmas. Pretējā gadījumā pārējā pasaule nezinās, ko viņiem uzrunāt. Mēs visi zinām, ka šeit aiz kulisēm notiek nežēlīgas diskusijas par šo varas sadalījumu, taču šīs diskusijas varētu notikt atklāti. Turklāt, šīs debates par dažādo dalībnieku pilnvarām, manuprāt, ir daudz svarīgākas, nekā diskusijas par personālsastāvu. Tas patiešām ir svarīgi.
Visbeidzot es vēlos teikt ko citu par ārpolitiku. Pēc būtības tas, bez šaubām, ir starpvaldību jautājums, taču mēs vēlamies, lai ES būtu spējīga runāt vienotā balsī, un tādēļ noteikti būs vajadzīgas pārmaiņas dalībvalstu nostājā. ES Klimata pārmaiņu komiteja tikko apmeklēja Indiju, un mēs pieredzējām, ka turienes iedzīvotāji visai maz zina par ES un ka indiešiem tā ir visai nenozīmīga. Nozīmi viņi piešķirs prezidenta N. Sarkozy vai premjerministra G. Brown apmeklējumam. Turklāt, kad ES ārlietu ministri dodas ārvalstu vizītēs, viņu darba kārtība ir pilnībā vērsta uz savu valsti. Ja tiek pieminēta ES, tā ir neliela atkāpe, bet nekas vairāk. Ja tā turpināsies, mums noteikti būs ilgi jāgaida līdz ES kļūs par spēcīgu dalībnieku ārpolitikas jomā.
Roberts Zīle
(LV) Pateicos, priekšsēdētāja kungs. Varbūt tiem, kas vēlējās redzēt Konstitucionālā līguma ratifikāciju, Lisabonas līgums nav liels sasniegums, taču, bez šaubām, šis Līgums nav arī sasniegums eiroskeptiķiem, kas nevēlējās redzēt nekādus jaunus Līgumus Eiropas Savienībā. Tas nozīmē, ka šis ir klasisks politisks kompromiss un kā tāds tas arī būtu ratificējams visās ES dalībvalstīs. Protams, Eiropas Parlamentam ir paplašinājusies kompetence atbilstoši Lisabonas līgumam, un tas mums uzliek jaunus pienākumus. Un arī kopumā Eiropas institūcijām ir jāpierāda Eiropas pilsoņiem, ka viņi spēj ekonomiski jutīgajās jomās parādīt īstenu Eiropas solidaritāti, lai mums nesanāktu ar jauno enerģētikas solidaritātes klauzulu gluži tāpat kā ar brīvā tirgus principa ieviešanu Eiropas teritorijā ar Pakalpojumu direktīvu. Tā kā daudz kas ir mūsu rokās, es ļoti ceru, ka visu valstu pārstāvji gan Parlamentā, gan arī citās Eiropas institūcijās uztvers šo būtisko pierādījumu Eiropas pilsoņiem. Paldies.
Esko Seppänen
(FI) Priekšsēdētāja kungs, komisār, Ungārijas parlaments ratificēja Lisabonas līgumu, pirms Līgums tika tam oficiāli nosūtīts. Tādejādi, nezinot, kam tas piekrīt. Šajā jautājumā, kurā Eiropas Parlamentam nav juridiskas kompetences, mēs kļūstam par izsmiekla objektu, jo mums nav nevienas konsolidētās šī Līguma versijas, ko apspriest. Bez tās mums nav iespējams Līgumu izlasīt, tāpat kā šādas iespējas nav arī ES pilsoņiem.
Mūsu grupa neatzīst šo Līgumu. ES bruņosies un attīstīsies, kļūstot par militāru aliansi. Tā vairs neturpinās sociāli ievirzītās Eiropas tradīcijas un neiestāsies par kādu no ideālās demokrātijas veidiem. Saskaņā ar šo Līgumu dalībvalstu pienākums būs palielināt līdzekļus militārajiem mērķiem darbībai ārpus to teritorijas un to bijušajās kolonijās.
ES militārās darbības varēs veikt bez ANO pilnvarām, t. i., nelikumīgi, raugoties no starptautisko tiesību viedokļa. Nav panta, kas paredz obligātu ANO mandātu saskaņā ar Eiropas konvenciju. To bloķēja ES NATO valstis, kurām nav sveša iesaistīšanās nelikumīgās karadarbībās, tādās kā Irākā. ES arī izmanto NATO - padevīgu karaspēku miera uzturēšanai, kas patiesībā nozīmē karadarbību citās valstīs. Šos pašus līdzekļus ir izmantojuši arī NATO Ātrās reaģēšanas spēki. Lisabonas līgums ir pilnībā saskaņā ar NATO principiem un palīdzēs ES valkāt NATO cepuri.
Nav nepārprotami izskaidrots, ko nozīmē ES kolektīvā un militārā aizsardzība. Kad dalībvalstis nodos visus tām pieejamos līdzekļus, lai palīdzētu citām dalībvalstīm, visi tām pieejamie līdzekļi arī var kļūt par militārajiem. Ja tas notiks, un tas tiek gatavots, arī ES kļūs par militāro aliansi.
Kathy Sinnott
Priekšsēdētāja kungs, es iebilstu pret ziņojumu par Lisabonas līgumu, kas tiek steigā kārtots šajā Parlamentā, pirms deputāti ir saņēmuši Līgumu lasāmā kontekstuālā veidā.
Mēs esam iesnieguši grozījumus, kas, pasniegti šādā veidā, ir muļķības. Vai mēs balsotu par citiem ziņojumiem šajā Parlamentā, nebūdami redzējuši dokumentu? Vai mums būtu jāuzticas šim ziņojumam? Mūsu vēlētāji kā likumdevējus nav sūtījuši mūs uz Strasbūru rīkoties šādi.
Es esmu no Īrijas. Mums būs referendums. Tā kā jau ir izplatījušās ziņas, es saņemu jautājumus, lūgumus par Līgumu katru dienu. Kad man ir cilvēkiem jāstāsta, ka nav pieejamas lasāmas versijas, viņi ir skeptiski. Bet, ja es stāstu, ka tas notiek ar Starpvaldību konferences rīkojumu, viņi kļūst dusmīgi.
Es nešaubos, ka šī sajūta ir vēl spēcīgāka citiem neapmierinātiem Eiropas pilsoņiem, kuriem liegta iespēja piedalīties referendumā. Bet es varu tikai iztēloties, kā cilvēki reaģēs, uzzinot, ka viņu Eiropas parlamenta deputāti ir apstiprinājuši šo ziņojumu par Līgumu, kuru viņi nav lasījuši.
Es atklāšu jums kādu noslēpumu. Mūsu pilsoņi ir saprātīgi, apdomīgi un spēj lieliski īstenot savu demokrātisko lomu savas dzīves pārvaldībā. Un tas, ko mēs darām šodien un saistībā ar šo Lisabonas procesu, ir nodevība pret mūsu pilsoņiem, pret visīstākajiem pilsoņiem, kuru sadarbība un grūtais darbs ir vajadzīgs Eiropas ieceres turpināšanai.
Es jūs brīdinu: neesiet izbrīnīti, ja kādu dienu šie paši ilgi cietušie pilsoņi noraidīs šo sadarbību.
Ashley Mote
Priekšsēdētāja kungs, es vēlos jautāt, ja Lisabonas līgums ir tik noderīgs, kādēļ tas ir tik nepieņemams. Vai tas tādēļ, ka dalībvalstis no ES teorētiskajiem saimniekiem tiek pārvērstas par tās kalpiem? Vai tādēļ, ka tā pieņem likumus, nevis rada sistēmu likumu pieņemšanai? Vai tādēļ, ka tā nepiedāvā pilnvaru nodalīšanu nākamo likumdevēju kontrolei? Vai tādēļ, ka tā varu koncentrē pašmērķīgas birokrātijas rokās?
Tāpat kā pēdējais Līgums, šis dod Eiropas Parlamentam tiesības sagrābt lielāku varu, kam nav vajadzīga nekāda vienošanās nākotnē - tā ir cietsirdīga varas sagrābšana. Apvienotajā Karalistē šādas nedemokrātiskas pilnvaras ir nelikumīgas, jo neviens britu Parlaments nevar pieņemt lēmumu, kas ir saistošs tā varas pārņēmējiem. M. Wallström kundze teica, ka vārds "konstitūcija” tika ziedots, lai izvairītos no nepatikšanām ar britiem - cik patiesi! Mums būtu jāpazūd, paņemot līdz savus 2 miljonus eiro stundā, un bez mums būtu labāk.
Elmar Brok
(DE) Priekšsēdētāja kungs, priekšsēdētāja vietnieces kundze, Padomes priekšsēdētāj, es vairs nespēju saprast Apvienotās Karalistes Neatkarības partijas un citu partiju pārstāvju runas. Man tika mācīts, ka Vestminsteras parlamentārās demokrātijas sistēma ir izveidojusi pilnīgu demokrātisko leģitimitāti. Tas ir tas, kas šeit notiek. Mūs ir ievēlējuši vēlētāji, un mums ir jāpieņem lēmums tieši tāpat, kā to dara mūsu kolēģi valstu parlamentos, un mums ir pilnīgas demokrātiskas tiesības to darīt. Šeit notiekošais populisms ir parlamentāri demokrātiskās varas graušana, un jūs atbildēsiet par to.
(Aplausi)
Nākamais jautājums, ko es šeit vēlos pieminēt un par ko es pateicos R. Corbett kungam un Ķ. Méndez de Vigo kungam, ir tas, ka ir skaidrs, ka šis Līgums izbeidz neskaidrības par demokrātiju Eiropas Savienībā. Pilnīgas koplēmuma tiesības Eiropas Parlamentam, Eiropas Parlamenta ievēlēts Komisijas priekšsēdētājs, noteikums, ka starptautiskos nolīgumus ratificē Eiropas Parlaments, valstu parlamentu nostiprināšana - es nevēlos iedziļināties detaļās. Tas, ko mēs darām Eiropas Parlamentā, ir kas unikāls, jo mēs mūsu pilsoņu atšķirīgās intereses un jautājumus par viņu savstarpējām attiecībām vairs nerisinām ar tankiem un ieročiem, kā dažkārt ir bijis, bet gan sarunu un demokrātiska balsojuma veidā.
Tā ir patiesa un būtiska atšķirība, salīdzinot ar to, kas Eiropas vēsturē ir bijis līdz šim, un tas viss notiek, pamatojoties uz līdztiesību starp valstīm un ļaužu grupām. Mūsu rīcībai ir jāizriet no tā. Tā bija Rietumeiropas lielā veiksme 60gadu garumā, un, kopš Eiropas atkalapvienošanās 1990-tajos gados, liela daļa Eiropas šajā veiksmē dalījušās. Patlaban mēs vēlamies to visu nostiprināt, lai iekšējais miera process dotu mums labākas iespējas pieņemt lēmumus ar šī Līguma palīdzību un lai mēs varētu risināt nākotnes uzdevumus, un varētu pārvarēt energopiegāžu drošības, ārējās drošības politikas, terorisma un daudzas citas problēmas. Tā ir atbilde uz šiem izaicinājumiem. Méndez de Vigo kungs citēja Paul Valéry, un es vēlos citēt viņu vēlreiz: "Eiropa vai nu apvienosies, vai, bez šaubām, kļūs par Āzijas kontinenta piedēkli”. Šāda ir lietas būtība. Vai Eiropai ir iespēja izdzīvot, strādājot kopā, apvienojot spēkus un piešķirot tiem demokrātisku varu un vadību, vai arī mēs kā eiropieši no pasaules izzudīsim?
(Aplausi)
Enrique Barón Crespo
(ES) Priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāj, Komisijas priekšsēdētāja vietniece, dāmas un kungi, es vēlos apsveikt manu kolēģu R. Corbett kunga un Ķ. Méndez de Vigo kunga ziņojumu, jo šis ziņojums saskan ar Eiropas Parlamenta darbību kopš tās sākuma.
Esmu pārliecināts, ka tādi priekšsēdētāji kā Robert Schuman un Paul-Henri Spaak, vai arī Konrad Adenauer parakstītu Lisabonas līgumu galvenokārt tādēļ, ka virzība, kas tika noteikta Spinelli Līgumā 1980-to gadu vidū un deva iedvesmu attīstībai, savas aprises ieguva Konstitūcijā un tagad ir radījusi Lisabonas līgumu Eiropas Savienības atvērtā konstitucionālā procesā. Tādēļ es domāju, ka ziņojums aizstāv un ietver panākto virzību. Tomēr tai pašā laikā šis ir arī ziņojums, kurā ietverta daļa vēlmju apvienot Eiropas Savienību kā politisku un demokrātisku savienību.
Vēlos izteikt piezīmi sakarībā ar pieredzi, no kuras mums vajadzētu mācīties un jo īpaši attiecībā uz Konstitucionālā Līguma ratifikāciju. Esmu dzirdējis daudz runu par referendumiem no tiem, kuri pretojas mūsu virzībai. Es, protams, piedalījos referendumā, ko mēs rīkojām savā valstī, un mēs uzvarējām. Mums ir jāapgūst šāda lieta: to, ko mēs izlemjam kopīgi, nevar pakļaut mazākumam, vairākumu nevar turēt par ķīlnieku.
Mums ir jādomā kā demokrātiem par to, kā mums visiem kopā ratificēt to, ko mēs vēlamies. Mums visiem nav pieņemami būt atkarīgiem no neliela mazākuma rīcības, un es domāju, ka šī ir svarīga mācība nākotnei.
Priekšsēdētāja kungs, nobeigumā es vēlos piezīmēt: Eiropas Parlaments vienmēr ir bijis priekšpulks, bijis Eiropas avangardā. Tādēļ mums tagad ir jāķeras pie daudzu politisku lēmumu pieņemšanas, un šie lēmumi jāpieņem līdz nākamajām vēlēšanām, jo patiesība ir tāda, ka Līgumam ir jāstājas spēkā 2009. gada 1. janvārī. No demokrātijas viedokļa koplēmuma procedūra, Eiropas Parlamenta iecelšana un apstiprināšana ir liela lieta, kas joprojām ir darāma.
(Aplausi)
Marian Harkin
Priekšsēdētāja kungs, būdama viena no tikai 13 deputātiem šajā Parlamentā, kuram būs iespēja balsot par Lisabonas līgumu referendumā, esmu gandarīta tam izteikt savu atbalstu. Kā jebkurš dokuments, arī šis nav pilnīgs, kā to jau teica komisāre M. Wallström. Šis ir kompromiss, bet tā virzība ir pareiza.
Laika ierobežojuma dēļ komentēšu tikai vienu jautājumu. Līgumā ir saglabāts subsidiaritātes princips - princips, ka mēs pieņemam lēmumus tajā līmenī, kas ir vispiemērotākais to pieņemšanai.
Īrijā viens no argumentiem, ko izmanto "nē” balsojuma piekritēji, ir secinājums, ka Lisabonas līgums ir paškorektīvs Līgums, lai gan tā 48. panta 4. punkts pilnīgi skaidri paredz, ka jebkurš šī Līguma grozījums stājas spēkā tikai pēc tam, kad to ratificējušas visas dalībvalstis atbilstoši to konstitucionālajām prasībām. Tā ir subsidiaritātes būtība.
Tas, kas mani pārsteidz saistībā ar debatēm Parlamentā, - lai gan es domāju, ka tam nevajadzētu mani pārsteigt - ir tas, ka par dalībvalstu suverenitāti visskaļāk kliedz tie, kas, ar savām runām un draudiem dalībvalstīm pieprasot rīkot referendumu, mēģina noliegt šo valstu likumdošanu un suverenitāti, kas nosaka pretējo. Lisabonas līgums aizstāv dalībvalstu suverenitāti pieņemt šādus lēmumus, un tas ir tikai viens no ļoti daudzajiem iemesliem, kādēļ es to atbalstu.
Konrad Szymański
(PL) Priekšsēdētāja kungs, Lisabonas līgums bija ļoti sarežģīts kompromiss visām iesaistītajām pusēm, tādēļ mani pārsteidz, ka šajā ziņojumā ir lasāmi vārdi, ka tas nav nekas cits kā pamata sagatavošana kampaņai, kuras mērķis ir konstitucionēt ES.
Es drīzāk ierosinu vienoties par tādiem jautājumiem kā simboliskās atribūtikas iztrūkums, par kompromisiem saistībā ar balsošanas sistēmu Padomē vai arī saistībā ar vienošanos par atteikšanās/ izvēles tiesībām. Es ierosinātu arī vienoties par to, ka Konventa metode ir radījusi problēmas ES; problēmas, kas mums ir jāpārvar tradicionālo sarunu ceļā starp valdībām.
ES nav vajadzīgas ilgstošas diskusijas starp iestādēm, tai ir vajadzīga politiskā griba un kopēju un saprātīgu mērķu īstenošana.
Irena Belohorská
(SK) Dāmas un kungi, ir patīkami redzēt, ka Eiropas Parlaments aktīvi pārrauga un uzņemas iniciatīvu Lisabonas līguma ratifikācijas procesā. Es priecājos par to, ka man bija iespēja būt par Eiropas Konventa daļu un 18 mēnešus strādāt, veidojot Konstitucionālā Līguma projektu, neraugoties uz to, ka tas bija neveiksmīgs. Lisabonas līgums, kas ir tā turpinājums, ir politiskais kompromiss, un tas ir līdzsvarots un saprātīgs dokuments.
Papildus citām svarīgām reformām, šis dokuments arī paplašina koplēmuma procedūras piemērošanas jomu: mums, Eiropas Parlamentam, tas nozīmē, ka Parlaments kļūs spēcīgāks nekā jebkad agrāk, kopš tas tika izveidots. Es to atzinīgi vērtēju kā pierādījumu 21. gadsimta Eiropas modernizācijai un demokratizācijai. Dokuments vienlaicīgi arī piedāvā lielāku elastīgumu Eiropas Savienībai, kuras sastāvā patlaban ir 27 dalībvalstis. Atbilstoši tam mēs varam redzēt valstu parlamentu lielāku iesaistīšanos Eiropas Savienības dokumentu sagatavošanā. Šajā sakarā man ir jāizsaka nožēla par situāciju Slovākijā: šeit nebija problēmu saistībā ar Konstitucionālā līguma ratifikāciju, taču politisko spēļu rezultātā ir radušās atsevišķas problēmas saistībā ar šī Līguma ratifikāciju . Tomēr es ticu, ka arī Slovākijas politiķi sapratīs, cik šis dokuments ir svarīgs, un tā ratifikācija notiks bez aizķeršanās.
Ļaujiet man izteikt vēl vienu domu. Diskusijas šajā Parlamentā, priekšsēdētāja kungs, parāda atšķirības, kā tiek uztverta Eiropadome un Eiropas Parlaments. Tās parāda, ka komunikācija šajā jomā nav bijusi pārāk laba: patiesībā tiek apstrīdēti premjerministru, kas parakstīja Lisabonas līgumu, paraksti. Tā ir nopietna lieta.
Alexander Stubb
Priekšsēdētāja kungs, pirms maniem trim ierastajiem jautājumiem, par ko runāšu, es vēlos pieskarties jautājumam, par kuru runāja Nigel Farage no UKIP grupas. Viņš lietoja vārdu "zaķpastala”. Mēs droši vien varam sagaidīt, ka kaut kas notiks balsojuma laikā, un es vēlos teikt, ka jūs esat tie, kas jūs bijāt balsojuma laikā. Mēs redzēsim, kas ir UKIP.
Man ir trīs jautājumi. Pirmkārt, Eiropas Savienībā mēs nepārtraukti atrodamies pārmaiņu procesā. Mēs šeit izskatījām līdzīgu ziņojumu pirms diviem gadiem, un es patiesi vēlos sveikt referentus Richard Corbett un Ķńigo Méndez de Vigo par krietni paveikto darbu. Tas, kas notika 2005. gadā, bija neveiksme. Tas, ko mēs darām pēc tam, ir krīzes risināšana. Tā patiesi ir visa Eiropas būtība. Mums ir jāatrisina problēmas; mēs atrisinājām problēmu saistībā ar Līgumu, un, cerams, mēs tagad varam virzīties tālāk.
Mans otrs jautājums ir tāds, ka, manuprāt, Līgums, kas atrodas mūsu priekšā, ir nopietns Nicas Līguma uzlabojums. Tas ir uzlabojums efektivitātes ziņā: mēs iegūstam plašāku kvalificēta balsu vairākuma piemērošanu, mēs iegūstam juridiskas personas statusu, mēs iegūstam lielākas iespējas ārējo attiecību jomā un lielisku pamatu tieslietām un iekšlietām. Tas arī ir demokrātijas uzlabojums. Eiropas Parlaments paplašina pilnvaras, Pamattiesību harta tiek iekļauta Līgumā, un valstu parlamenti iegūst plašākas pilnvaras. Tātad, šis ir Nicas Līguma uzlabojums vairākās nozīmēs.
Mans trešais un pēdējais jautājums tomēr ir par to, ka patlaban pienācis brīdis, kad jāuzsāk kustība. Es apsveicu tās piecas valstis, kas Līgumu jau ir ratificējušas. Jo ātrāk mēs jautājumus saistībā ar šo Līgumu nokārtosim, jo mums visiem būs labāk, jo šis ir laiks, kad ir jāvirzās uz priekšu, jāpievēršas konkrētām problēmām, likumdošanai, pārdomātu Eiropas lēmumu pieņemšanai. Tomēr, to darot, mēs nedrīkstam aizmirst mūsu redzējumu. Šis redzējums ir vienota Eiropa, jo Eiropas Savienība ir vienīgā struktūra, kas mums ir devusi četras lietas. Šīs četras lietas ir miers, labklājība, stabilitāte un drošība.
Bernard Poignant
(FR) Priekšsēdētāja kungs, Līgumi ir kā dzemdības: dažos gadījumos ir vajadzīga epidurālā anestēzija, bet citos - ķeizargrieziens. Šis gadījums ietilpst otrajā kategorijā un izaugs kā brīnišķīgs bērns, jūs redzēsiet.
Lai to panāktu, mums bija divi mēģinājumi, bet tā jau ir pagātne. Tas nav perfekts, tas nav pilnīgs, bet tas ir labāks par neko. Vissvarīgākais, ka tas tuvina kontinenta atkalapvienošanos, kas aizsākās 1989. gada 9. novembrī. Savā ziņā tas arī izbeidz Otro Pasaules karu. Protams, to apsūdz izteikti liberālas Eiropas veidošanā. Tas varētu būt totalitārisms, ne mazāk! Es ceru, ka šis Līgums iezīmē nevis kāda perioda beigas, bet gan kāda perioda sākumu.
Patlaban es domāju par nākotni un apsveru, kas varētu būt Eiropas Prezidents, jo pasaule sekos līdzi, kurš tiks izraudzīts, un šis cilvēks veidos institūciju. Šim cilvēkam jau tagad es gribu teikt: "Nesēdiet savā birojā. Apmeklējiet visu Eiropu, ne tikai tās galvaspilsētas, bet katru Eiropas reģionu.” Es vēlos viņam vai viņai teikt: "Apmeklējiet pasauli. Apmeklējiet vietas, kur tiek ignorētas brīvības, kur tiek noraidītas cilvēktiesības un kur joprojām ir kari un konflikti. Parādiet, ka Eiropai ir vārds, seja, adrese un tālruņa numurs”. Es domāju, ka šim cilvēkam, neatkarīgi no tā, vai tas būs vīrietis vai sieviete, būs izšķiroša loma. Mēs redzēsim, ko izdarīs cilvēks, kas būs šajā amatā.
Uzaicinājums uz tikšanos būs jau 2014. gadā - pēc pieciem gadiem. Līgums būs vai nu noderīgs, pierādījis savu efektivitāti, un pilsoņi to atzīs par lietderīgu, vai arī priekšstats par Eiropu būs sabojāts. Tas ir iemesls, kādēļ nākamais Parlamenta sasaukums droši vien būs izšķirošs, ciktāl tas attiecas uz pilsoņu saistībām pret Eiropu.
Cristian Silviu Buşoi
(RO) Dāmas un kungi, iesākumā es vēlos sveikt referentus. Šis patiesi ir lielisks ziņojums.
Neskatoties uz atteikšanos no Eiropas Savienības simboliem un neskatoties uz visiem kompromisiem, ko panāca Eiropadome jūnija Starpvaldību konferencē, Lisabonas Reformu līgumā ir saglabāti svarīgākie iepriekšējā Konstitucionālajā Līgumā ietvertie jauninājumi, un tas ir patiešām liels solis Eiropas Savienības reformu virzienā. Visvairāk es priecājos par Eiropas Parlamenta un valstu parlamentu lomas palielināšanos Eiropas Savienības lēmumu pieņemšanā.
Mana valsts, Rumānija, bija viena no pirmajām, kas ratificēja Līgumu ar ļoti lielu parlamenta deputātu balsu vairākumu. Manuprāt, 10. secinājums ir vissvarīgākais secinājums ziņojumā. Arī tad, ja Līguma ratificēšana gandrīz visās dalībvalstīs, ar vienu izņēmumu, notiks parlamentos, es uzskatu, ka ir būtiski informēt iedzīvotājus visās Eiropas Savienības valstīs, lai varētu sekmīgi veikt iestāžu reformas.
Informēt pilsoņus par šo Līgumu ir Eiropas iestāžu uzdevums. Mūsu uzdevums ir panākt, lai katrs Eiropas Parlamenta deputāts dotos uz dalībvalstīm un izskaidrotu pilsoņiem, kurus mēs šeit pārstāvam, kādu labumu Lisabonas līgums nesīs Eiropas Savienības nākotnei.
Mirosław Mariusz Piotrowski
(PL) Priekšsēdētāja kungs, pēc diviem diskusiju gadiem par šo strīdīgo Līgumu, kas tika noraidīts Francijā un Holandē, mums ir izdevies panākt kompromisu un vienoties par tekstu, kura nolūks ir izglābt Eiropas cilvēkus. Ir tikai viena problēma: ikviens ir piekritis un daži jau ir pieņēmuši tekstu, kurš konsolidētā veidā vēl nepastāv. Referenti to faktiski ir atzinuši Parlamentam iesniegtā dokumenta 9. punktā.
Lisabonas līgums ir bijis pieejams tikai kā Līgumu grozījumu saraksts. Pat šī Parlamenta deputāti nav konsolidētu tekstu redzējuši, kur nu vēl dalībvalstu pilsoņi. Vai tādai būtu jāizskatās pasludinātajai ES un tās pilsoņu attiecību atjaunošanai - to pašu pilsoņu, kuriem ir ne vien liegtas tiesības piedalīties referendumā, bet arī liegta iespēja iepazīties ar tekstu, nerunājot par tā apspriešanu? Vai tas tā ir tikai tehnisku iemeslu dēļ, vai arī šī talantīgā darba autori atkal cenšas kaut ko noslēpt?
Konstitucionālā Līguma un Lisabonas līgumu ratifikācijas vēsture rāda, ka ES vadītāji izturas nicinoši pret Eiropas pilsoņiem un demokrātiskajām procedūrām. Šī iemesla dēļ ziņojumu ir jānoraida.
Reinhard Rack
(DE) Priekšsēdētāja kungs, Eirobarometrs vienmēr apliecina, ka aptuveni 30% Eiropas pilsoņu ir eiroskeptiķi un ir neapmierināti. Šie 30% ir ļoti interesanti. Tas īpaši attiecināms uz protesta grupām un citiem, kuriem pašiem nav savas politikas, bet kuri vēlas piederēt pie šiem 30%. Tas attiecināms uz tiem, kuriem nav savas atpazīstamas politikas; eiroskepticisms ir aizsegs, aiz kura paslēpties. Šiem 30% pievienojas arī tie, kuru politika nekad nav bijusi pieņemama pārējiem.
Eiroskepticisms ir ļoti ierasts ksenofobiķu maskēšanās veids. Tiek uzskatīts par pieņemamu izskatīties skeptiskam - vismaz šo 30% acīs. Aicinājumi uz referendumu mums jāskata šādā kontekstā. Iesaistītie nav patiesi norūpējušies par referendumiem; viņi nemēģina panākt plašāku demokrātiju; drīzāk viņu rūpes ir iejūgt šos 30% sava vezuma vilkšanai un izmantot tos saviem mērķiem.
Šie paši 30% eiro-skeptiķu tomēr piesaista vēl vienas ceturtdaļas interesi. Viņi pārstāv noteiktu plašsaziņas līdzekļu tirgus potenciālu. Protestus pret ES var labi pārdot - to mēs ik dienas redzam bulvāra presē. Manā valstī Austrijā pietiek uzmest skatienu virsrakstiem, lai saprastu, par ko ir runa. Tas nav par iecerēto milzu nodevību, un tas nav arī par ES "teātri”. Runa ir par to, lai nodrošinātu, ka šie 30% turpinās iegādāties avīzi katru dienu.
Kam būtu jānostājas pret tautas nobalsošanu? Nevienam nebūtu jānostājas pret tautas nobalsošanu, bet tādā gadījumā tās būtu jārīko daudz biežāk un par daudz plašāku jautājumu loku - pagaidām tā vēl nav bijis. Būtībā protesti kalpo tikai pašu laikrakstu spējai nodrošināt tirgus daļu, to spējai pakļaut sev pārējos, tie nekalpo demokrātijai. Tas patiesi tādā dienā kā šodien ir jāpasaka.
(Aplausi)
Genowefa Grabowska
(PL) Priekšsēdētāja kungs, es vēlos sveikt savus kolēģus par lielisko ziņojumu, un es vēlos jums šodien pavēstīt trīs jaunumus: divi ir lieliski, viens ir slikts. Pirmā labā ziņa ir šāda: Polija ratificē Lisabonas līgumu. Vakar Polijas valdība pieņēma likuma projektu par tā ratifikāciju, un 27. februārī to izskatīs Polijas valsts parlaments (Sejm) un Senāts. Vēlos uzsvērt, ka Līgumu Parlamentā atbalsta plašs vairākums.
Nākamā labā ziņa ir tā, ka Eiropas ieceres Polijas pilsoņi atbalsta īpaši spēcīgi. Saskaņā ar pēdējiem pētījumiem, 83% poļu ir apmierināti par līdzdalību ES. Ņemot vērā šo plašo atbalstu, manā valstī referendums varētu nebūt vajadzīgs. Lūdzu, atcerieties, ka mani godājamie kolēģi, kas šajā Parlamentā aicina rīkot referendumu, runā tikai paši savā vārdā.
Trešais jaunums ir slikts. Polija diemžēl ir atturīga pret Pamattiesību hartu, tādēļ poļi būs vienīgie eiropieši,, neskaitot britus, kas nebaudīs tās priekšrocības. Tādēļ es aicinu Padomi un prezidentvalsti Slovēniju sagatavot vienkāršotu izvēles pasākumu mehānismu, kas dotu iespēju Polijai un nākotnē, iespējams, arī Lielbritānijai, parakstīt Pamattiesību hartu.
Roger Helmer
Priekšsēdētāja kungs, vai drīkstu iesākumā atbildēt mūsu labajam kolēģim E. Barón Crespo kungam, kurš teica, ka mēs nevaram pieļaut, ka neliels mazākums nostājas ceļā Eiropas iecerēm.
Manā valstī aptauju rezultāti liecina, ka 75% britu vēlas referendumu un divas trešdaļas no viņiem balsotu pret. Ja E. Barón Crespo kungs to uzskata par nelielu mazākumu, tad varu teikt, ka tas nesakrīt ar manu viedokli par to, kas ir neliels mazākums.
Kā jau vairāki kolēģi ir norādījuši, mēs patlaban balsojam par kaut ko tādu, ko mēs nevaram izlasīt. Mums nav konsolidēta teksta. Tas ir pilnīgs skandāls!
Daudz cilvēku no Parlamenta otras puses mums stāsta, cik laba ir šī lieta. Es vēl un vēlreiz esmu dzirdējis, cik laba lieta tā ir. Ja šī lieta ir tik laba, tad kādēļ neiet ielās un nepamatot to cilvēkiem, kas piedalīsies referendumā? Kādēļ jūs baidāties?
Šodien Eiropas ieceres dēļ tiek noraidītas jebkuras prasības pēc demokrātiskās leģitimitātes. Šodien mēs balsosim par Konstitūciju, kas pārdēvēta par aktu un kurā ir izrādīts milzīgs nicinājums pret Eiropas pilsoņiem un demokrātijas vērtībām. 2005. gadā Francijā un Holandē vēlētāji neapstrīdami noraidīja šo Konstitūciju.
Mani izbrīna vāji slēptā Eiropas vadītāju nekaunība, kas ir nomainījuši "iepakojumu”, bet, nepakļaujoties sabiedrības nostājai, piedāvā to pašu saturu. Vairums Francijas un Nīderlandes Eiropas Parlamenta deputātu atbalstīs šo ziņojumu. Es nezinu, kā viņi spēs skatīties acīs saviem vēlētājiem. Es nezinu, kā viņi spēs naktī gulēt.
AK leiboristu valdība ir lauzusi savu svinīgo solījumu par referendumu, lai gan aptaujās, ko rīko kampaņas grupas, 80% vēlētāju saka "jā” referenduma rīkošanai.
Ar šādiem līdzekļiem, par spīti sabiedrības pretestībai, jūs ārdāt pašus pamatus Eiropai, kuru jūs mēģināt veidot. Mums ir jāieklausās savos pilsoņos. Viņi pieprasa referendumu.
Jens-Peter Bonde
Priekšsēdētāja kungs, R. Corbett kungs mums tā saukto "konsolidēto” Līguma versiju ir rādījis 10 reizes. Šī versija nav konsolidēta tādā veidā, lai būtu iespējams par to pieņemt lēmumu, jo tā parāda tekstu, kāds tas būtu tad, ja mēs Lisabonas līgumu būtu jau pieņēmuši. Konsolidēta versija ir tāda teksta redakcija, kurā no jauna iestrādātais teksts ir parādīts trekninātiem burtiem un teksts, kas tiks svītrots, slīpinātiem, tādejādi dodot iespēju to pienācīgi izskatīt.
Komisāre M. Wallström solīja mums šādu versiju...
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Rihards Pīks
(DE) Priekšsēdētāja kungs, Komisijas priekšsēdētāja vietnieces kundze, Padomes priekšsēdētāj, klausoties vairāku godājamo deputātu runas šodien, es izpratu veco Svēto Rakstu patiesību: kritizēt un nopelt ir vienkārši, taču būvēt māju, radīt templi ir ilgstošs un sarežģīts uzdevums. Man jāatgādina šī Līguma kritizētājiem, ka tā pamats - Lisabonas līgums, Konstitucionālais līgums - tika veidots visplašāk pārstāvētajā Eiropas demokrātiskajā forumā, piedaloties nevalstiskajām organizācijām un plašsaziņas līdzekļu klātbūtnē. Tādēļ es vēlētos šodien apsveikt savus kolēģus Ķ. Méndez de Vigo un R. Corbett, kuri ir sagatavojuši ziņojuma projektu, par ko mēs tagad balsosim. Patiesībā šis ziņojums ir ļoti labs kopsavilkums un J.-P. Bonde kungam ir taisnība, ka konsolidētā versija patlaban ir pieejama tikai angļu valodā. Līdz ar to es ierosinu pat izdot šo dokumentu kā brošūru, kā ļoti labu konspektu, jo ne visi izlasīs pilnu Līgumu. Un pieskaroties vēl pašām Līgumu pozīcijām - te runāja par daudzām labām lietām, arī kritizēja šo to. Man liekas, ka ļoti labi ir, ka formulēta ir kopējā ārējā un drošības politika, tāpat kopējās energopolitikas nepieciešamība. Tai pat laikā ir slikti, ka nav jaunu instrumentu šo politiku realizēšanai - ne Komisijai tādi ir doti, ne Parlamentam tādi ir doti. Ko tas nozīmē? Tas nozīmē, ka darbs vēl priekšā - ieviest šīs politikas, implementēt. Tātad faktiski ir izdarīta puse darba - izveidots pamats, bet otrs darbs, otra puse - ieviest dzīvē, vēl mums jādara. Es vēlu veiksmi mums visiem. Paldies.
Adrian Severin
Priekšsēdētāja kungs, Lisabonas līguma vērtības ir jau pieminētas, un ir raksturots, kā tās veicinās pilsoņu Savienības veidošanos. Ir uzsvērta arī vajadzība to steidzami ratificēt. Ļaujiet man piemetināt divus jautājumus.
Pirmkārt, tirgus ir globāls, organizētā noziedzība ir globāla, nabadzība ir globāla un emigrantu pieplūdums mums joprojām ir ikdienas realitāte. Apvienojoties automašīnu, datoru, aviokompānijām un tērauda kompānijām, veidojas jauni un atjaunoti globāli spēki. Neraugoties uz to, Eiropa paliek sadalīta. Notiekošā Kosovas sašķelšanās, kuru daži attēlo kā cīņu starp legālistiem un reālistiem, ir visbiežāk sastopamais un biedējošākais piemērs, kas pierāda, ka miers un likums Eiropā vēl nav drošībā.
Šajā kontekstā uzmācīgā ideja par izvēles un atteikšanās tiesībām nav līdzeklis valstu suverenitātes aizstāvēšanai pret tā saucamo Eiropas imperiālismu, tas ir līdzeklis, kā nolemt katru no mūsu dalībvalstīm neizbēgamai atpalicībai un, galu galā, nedrošībai.
Mans nākamais jautājums: no Līguma ir svītrotas atsauces uz simboliem, baidoties, ka Eiropas simboli aizēnos valstu simbolus. No otras puses, pilsoņu demokrātiskās līdzdalības trūkums valsts dzīvē ik dienas pierāda, ka mūsu valstiskie mīti ir pieklusuši. Eiropas Ogļu un tērauda kopiena bija spējīga mobilizēt pilsoņus ne tikai vēršoties pie viņu saprāta, bet arī iedvesmojot viņu sirdis' Šī iecere tika asociēta ar mītu.
Lisabonas līgums ir vēl viens lielisks plāns, bet tam trūkst dvēseles. Tas ne vien samazinās Eiropas Savienības spēju iedvesmot pilsoņus, bet arī spēju dalībvalstīm atjaunot savus nacionālos mītus.
Visbeidzot, es pilnībā atbalstu ziņojumā paustās domas un atzinīgi vērtēju referentus par viņu lielisko darbu. Es piekrītu viņu nostājai un domāju, ka viņi ir veikuši pamatīgu darbu. Tomēr, ceru, ka kādreiz varēsim saukt "Habemus tractatum rei publicae Europae”.
Jean-Luc Dehaene
(NL) Priekšsēdētāja kungs, kā jau Eiropas integrācijas aizsācēji to ir teikuši, integrāciju īsteno soli pa solim. Dažbrīd šie soļi ir sīki, dažbrīd - lieli. Referenti ir ļoti skaidri uzsvēruši, ka Lisabonas līgums ir svarīgs kvalitatīvs solis uz priekšu, varētu pat teikt - ievērojams solis - Eiropai. Tas ir salīdzināms ar Romas Līgumu, ar kuru mēs veidojām kopēju tirgu, vienotu Eiropas aktu par kopēju tirgu, un ar Līgumu par Eiropas Savienību (LES) ar monetāro savienību. LES bija arī pieticīgs solis virzībā uz politisku savienību.
Piešķirot Eiropas Savienībai juridiskās personas statusu un likvidējot pīlārus, Lisabonas līgums Eiropai piešķirs skaidru politisku dimensiju. Eiropai ir vajadzīgs Līgums, lai tā kļūtu par pasaules nozīmes dalībnieku globalizētajā pasaulē un tādejādi noteiktu standartus, kas šai globalizētajai pasaulei ir vajadzīgi. Turklāt, vispārēja koplēmuma procedūras piemērošana šajā politiskajā savienībā padarīs demokrātiskāku lēmumu pieņemšanu. Līgumu ir jāratificē, un tādēļ saskaņots teksts patiesi palīdzētu izveidot labāku izpratni par panākto attīstību.
Teksts ir viena lieta, bet ratifikācija ir cita un īstenošana ir vēl cita lieta: tas varētu būt vissvarīgākais mūsu uzdevums patlaban. Mēs ar prieku dzirdējām, ka arī prezidentvalsts un Komisija sāk domāt par tā īstenošanas darbu, jo ir iespējams to veikt vairākos veidos un, ja mēs neuzmanīsimies, mēs varam arī izvēlēties nepareizo. Tādēļ Parlamentam ir jārūpējas par tā īstenošanu, lai noteiktu skaidru virzienu, lai Līgums ieviestu patiesu virzību. Ir iespējams Līguma īstenošanu raustīt uz vairākām pusēm, un mēs patiesi to nevēlamies. Mēs vēlamies tādu notikumu attīstību, kas ir ietverta šajā Līgumā.
Edite Estrela
(PT) Apsveicu referentus R. Corbett kungu un I. Méndez de Vigo kungu par viņu lielisko darbu un sniegto sadarbības piemēru. Portugāles prezidentūrai bija vēsturiskais uzdevums piešķirtās pilnvaras transformēt Līgumā - Lisabonas līgumā, kas ratificējams Portugāles Parlamentā nākamā gada aprīlī. Jaunais Līgums nav līdzeklis visu Eiropas Savienības nedienu atrisināšanai, taču tam ir pievienotā vērtība attiecībā uz demokrātiju. Eiropas Parlamenta pilnvaras tiek paplašinātas, tāpat arī valstu Parlamentu pilnvaras, taču tiek nostiprināta arī līdzdalības demokrātija - jo īpaši pilsoņu iniciatīvas veidā, dodot iespēju miljonam pilsoņu ierosināt Komisijai uzsākt likumdošanas iniciatīvu konkrētā jomā; turklāt Pamattiesību harta kļūst juridiski saistoša.
Eiropas Savienība nav pilnīga, taču tai pasaulē ir neaizstājama loma. Mums ir vajadzīga tāda Eiropa, kas ir ciešāk iesaistīta un ietekmīgāka pasaules problēmu risināšanā, piemēram, klimata pārmaiņas, pārtikas nekaitīguma, enerģētikas politikas, starptautiskā terorisma, organizētās noziedzības, imigrācijas u. c. problēmu risināšanā. Visām 27 dalībvalstīm, kas 2007. gada 13. decembrī parakstīja Lisabonas līgumu, ir neatliekami jāķeras pie tā ratificēšanas. Tas ir izšķirošs solis, lai mēs iegūtu efektivitāti lēmumu pieņemšanā, ciešāku saikni ar pilsoņiem, varētu labāk risināt globalizācijas radītos uzdevumus un efektīvāk darboties ārējās attiecībās. Atļaujiet ikvienam no mums uzņemties savu atbildību, jo pasaule nestāv uz vietas.
Kamēr Eiropa ieturēja pārdomu pauzi un savu enerģiju šķieda, meklējot ceļus institucionālo problēmu atrisināšanai, jaunās ekonomikas valstis turpināja savu izaugsmi, izvērsās bruņoti konflikti, klimata pārmaiņas kļuva acīmredzamas, enerģētikas problēmas kļuva skaudrākas, un daudz cilvēku nomira pārtikas un medicīniskās palīdzības trūkuma dēļ. Tomēr ultranacionālistiskus uzskatus un eiroskepticismu Eiropa apturēt nevar - un tie netiks apturēti.
Georgios Papastamkos
(EL) Kā Starptautiskās tirdzniecības komitejas ēnu referents un kā Konstitucionālo jautājumu komitejas loceklis, ievadam es vēlos teikt, ka Lisabonas līgums vēsta par pāreju no konstitucionālā elitārisma uz Eiropas vienotības ieceres reformu. Kopējo Eiropas attīstību nodrošina konstitucionālais duālisms, proti, divi pārstrādāti Līgumi, kuriem ir vienlīdzīgs juridisks spēks.
Vienlaicīgi tomēr Eiropā parādās dažādi attīstības tempi. Citiem vārdiem sakot, Eiropas Savienība iegūst elastīgumu, bet zaudē stimulus panākt vienotību. Dalībvalstis atkal ir noteicējas pār dialektiskajām attiecībām starpvalstisko un valstisko elementu līdzsvarā. Arī parlamentārā sistēma veidojas pēdējā Eiropas kompromisa stiprināta, palielinoties gan Eiropas Parlamenta, gan arī valstu parlamentu lomai.
Dāmas un kungi, Eiropas apvienošanās procesam neapšaubāmi ir vajadzīgs paātrinājums. Pilsoņi meklē atbildes uz politiskās dinamikas uzdotajiem jautājumiem. Viņi ir ieinteresēti politikas gala rezultāta kvalitātē un ražīgumā. Viņi, vai nu tiešā vai netiešā veidā, demokrātiskā veidā leģitimē ES lēmumu pieņemšanas struktūras un gaida veiksmīgu rīcību. Ratifikācijas mēģinājuma veiksmīgs iznākums un, kas ir vissvarīgākais, pilnībā Eiropas pilsoņu labā īstenoto ieceru demokrātiskās leģitimitātes noturība ir atkarīga no detalizētas politiskās apspriešanās uzsākšanas ES par galvenajām politiskajām, ekonomiskajām un sociālajām pieejām, par Eiropas pilsoņu attiecībām ar ES un par ES stāvokli pasaulē.
Tādēļ noturīga, pārredzama un demokrātiska dialoga ar pilsonisko sabiedrību uzsākšanai nevar būt pamatotāka iemesla. Tam jāatspoguļo Eiropas apvienošanas dziļo politizāciju. Eiropas Parlamentam šajā politizācijas procesā ir galvenā loma. Apsveicu godājamos deputātus R. Corbett kungu un Ķ. Méndez de Vigo kungu par viņu auglīgo un radošo ieguldījumu.
Proinsias De Rossa
Priekšsēdētāja kungs, šis Līgums nav īpaši smalki izstrādāts. Tajā ir daudz "ja”, "bet” un "varbūt”, jo nav cita veida, kā sadalīt varu dažādo tautu saimē. Tomēr, par spīti "nē” atbalstītājiem, tas atbilst mūsu pilsoņu prasībām pēc plašākas demokrātijas un lielākām iespējām veikt tos uzdevumus, ko valstis nevar paveikt vienas pašas: miera uzturēšana, klimata pārmaiņas, migrācijas, finanšu un tirgus regulēšana, un, bez šaubām, darba tiesību regulēšana.
Šajā globālās nelīdzsvarotības laikā Eiropas Savienība tādām mazām dalībvalstīm kā Īrija ir daudz svarīgāka, nekā jebkad agrāk. Šodienas balsojums atkal parādīs tirgus fundamentālistu, galēji kreiso un galēji labējo dīvaino savienību pret šo Līgumu. Viens viņiem ir kopējs: karsta vēlēšanās neļaut pilsoņu demokrātijai pārkāpt valsts robežas. Multimiljonāri Murdochs Lielbritānijā un Ganleys Īrijā ciniski veic manipulācijas, izmantojot nacionālo šovinismu, mēģinot liegt eiropiešiem pārvarēt valstu robežas, lai uzņēmējdarbību noregulētu plašākas sabiedrības interesēs.
Citi, Sinn Féin un viņu sabiedrotie, netic pilsoņiem, ka viņi ir spējīgi izveidot atbildīgu un pārrobežu demokrātiju. Viņu virzītājspēks ir bailes, bailes no mūsu kaimiņiem, no demokrātiskiem parlamentiem, no valdībām un no globalizācijas. Viņi neizskaidro cik lielā mērā palielināta parlamentu vara nozīmē demokrātijas samazināšanu. Viņi maskējas, demonstrējot internacionālismu, bet viņi iebilst, ka kaimiņi viens otram palīdz krīžu un uzbrukumu gadījumos. Viņi noraida atbalstu saistošajiem Eiropas tiesību aktiem, kas aizsargā mūs un mūsu kaimiņus no klimata pārmaiņām, darba ņēmēju tiesību un tirgus izkropļošanas.
To ieroči, kuriem rīkoties liek bailes, ir lieli meli, kādus šodien daiļrunīgi demonstrēja M. McDonald kundze un K. Sinnott kundze. Viņi apnicīgi sagroza patiesību pēc sava prāta, apgalvojot, ka vairāk nekā 80% Eiropas pilsoņu ievēlēto pārstāvju grauj demokrātiju, un kārtējo reizi liedz pilsoņiem teikt savu vārdu par Eiropas celtniecību. Pirms balsošanas Īrijā visi šie lielie meli kļūs redzami savā patiesajā veidā: to partiju murgi, kuras nav neko mācījušās no savas vēstures un uzspiež Eiropas pilsoņiem tos atkārtoti. Esmu pārliecināts, ka Īrijas lēmums būs palikt Eiropas sirdī.
Avril Doyle
Priekšsēdētāja kungs, Īrija ir izvēlējusies ratificēt Lisabonas līgumu, rīkojot referendumu, jo attiecīgi tas tika uzskatīts par nepieciešamu saskaņā ar mūsu Konstitūciju, taču es pilnībā respektēju citu dalībvalstu lēmumus attiecībā uz viņu ratifikācijas procesa izvēli.
Vairākas lietas tiek nemitīgi atkārtotas. Lisabonas līgums atšķiras no tā priekšteča, nelaimīgi liktenīgā Konstitucionālā Līguma ar to, ka tas vairs nav vienots, konsolidēts teksts. Tas tikai groza pastāvošos Līgumu - Līgumu par Eiropas Savienību un Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu - Līgumus, kas paši ir pilnībā ratificēti. Turklāt Konstitūcijas nosaukums un simboli, kā arī atsauce uz ES karogu un himnu, ir atmesti.
Vairāk Eiropas būtībā nozīmē vairāk tā, kam Eiropa piešķir pievienoto vērtību mūsu pilsoņiem, jo skaidri nosakot Eiropas Savienības kompetences ierobežojumus, Reformu līgums vai Lisabonas līgums skaidri nosaka kompetences robežas arī Eiropas Savienībai un valstu parlamentiem, un, starp citu, dalībvalstīm dod lielāku subsidiaritāti, kas ir jautājums, ko bieži palaiž garām.
Reformu līgums dod iespēju panākt lielāku pēctecību Eiropas lēmumu pieņemšanā, jo īpaši ārpolitikas jomā, izveidojot jaunu Eiropadomes priekšsēdētāja posteni, priekšsēdētāju ieceļot uz diviem ar pus gadiem, šo termiņu vajadzības gadījumā vienreiz pagarinot. Tiks iecelts Augstais pārstāvis kopējās ārpolitikas un drošības politikas jautājumos, kurš strādās ne tikai Padomē, bet būs arī Komisijas priekšsēdētāja vietnieks. Taču šīs izmaiņas neaizstās valstu ārpolitiku. Turklāt tiks saglabāta pastāvošā kārtība, prezidentvalsti nomainot ik pēc sešiem mēnešiem, kā tas bija iepriekš. Tam dažkārt netiek pievērsta uzmanība vai tas tiek pārprasts.
Atšķirībā no citiem zināmajiem ES Līgumiem, Lisabonas līgums neveido jaunas nozīmīgas ES kompetences jomas. Tomēr tajā būs paredzēts jauns tiesiskais pamats attiecībā uz jautājumiem par patentiem, tūrismu, sportu, kosmosu, kā arī sadarbību pārvaldes jomā, nostiprināts tiesiskais pamats enerģētikas politikai un, kas ir vissvarīgāk, skaidri izteikta, jauna norāde par klimata pārmaiņu apkarošanu uz vides politikas tiesiskā pamata.
Visu šo iemeslu dēļ mēs ar kolēģiem Fine Gael atbalstīsim mūsu valdību. Visas Īrijas partijas, izņemot Sinn Féin, atbalstīs valdību un cītīgi strādās, lai šis Līgums tiktu ratificēts un lai tas gūtu atbalstu. Sinn Féin partija to nedarīs, jo viņi ir nobijušies no "Eiropas lielākas militarizācijas” - skan ironiski, atceroties šīs partijas īpašo vēsturi!
Kolēģi, lai gan jūsu labā griba un atbalsts tiek atzinīgi novērtēti, teikšu maiga rakstura brīdinājumu - lūdzu, nepadodaties kārdinājumam pozitīva referenduma iznākuma dēļ stāstīt Īrijas vēlētājiem, kā balsot. Un, Komisija, lūdzu, nemeklējiet strīdu ar Īriju par pārvaldes vai citiem jautājumiem, piemēram, REPS, ko "nē” balsojuma atbalstītāji ar nolūku vai savādāk var skaidrot nepareizi.
Mauro Zani
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, Lisabonas līgums izbeigs ieilgušo un bīstamo strupceļu. Mēs attopamies no krīzes ar stabilu un efektīvāku iestāžu struktūru, kura ir atvērta turpmākiem pilnveidojumiem. Mēs ieejam jaunā posmā, kurā, es ceru, varēs atjaunot virzību uz Eiropas Konstitūciju.
Tomēr šajā nolūkā ir jāpieliek īpašas pūles, lai veicinātu Eiropas pilsonību, kas balstās uz Pamattiesību hartu. Tie nav demogrāfiski aprēķini valsts vai starpvaldību loģikai, bet Eiropas pilsonība kā stūrakmens, uz kura celt Eiropas politikas nākotnes ēku. Šis arī ir vienīgais veids, kā piešķirt šim Līgumam dvēseli, par ko A. Severin kungs runāja pirms brīža.
Tādēļ, pirmkārt un galvenokārt, nākotne ir atkarīga no tā, kāda būs Parlamenta vienotība ar Eiropas pilsoņiem visā viņu tiesību un uzdevumu kopumā. Droši vien pirmā šīs vienotības pārbaude būs ES prezidenta izraudzīšana.
Jacek Protasiewicz
(PL) Priekšsēdētāja kungs, lūdzu jūsu atļauju iesākumā sveikt šī ziņojuma autorus, jo, pateicoties viņu darbam, šis teksts ir kļuvis ne vien par politisku dokumentu, bet arī par vērtīgu ceļvedi par šī Līguma būtību. Varētu gandrīz teikt, ka šis ir didaktisks materiāls studentiem Eiropas Savienībā un ārpus tās.
Sagatavojot savu ziņojumu, I. Méndez de Vigo kungs un R. Corbett kungs ir ne tikai izgaismojuši pozitīvās pārmaiņas, kas tiek ieviestas ar Lisabonas līgumu, bet arī atzinuši vājos punktus, kuri parādījās sarežģītajās starpvaldību sarunās. Šajā laikā Polija tika uzskatīta par vienu no valstīm, kas kavē Eiropas integrācijas procesa attīstību. Tomēr, pēc pēdējām vēlēšanām daudz kas ir mainījies. Jaunā valdība ir atvērtāka Eiropas sadarbībai un saprot, ka spēcīga ES ir mūsu valsts, Polijas, interesēs.
Tomēr ir jāatceras, ka daļai Polijas iedzīvotāju ir zināmas bailes no ES tiesību aktiem, kas likumu hierarhijā atrodas augstāk par civillikumu un jo īpaši par ģimenes un īpašuma tiesību aktiem. Mums ir vajadzīgs laiks un sadarbības pieredze Eiropas Savienībā, lai šīs bailes kliedētu un, iespējams, izdzēstu pavisam. Manas valsts valdība šī iemesla dēļ atturējās no Pamattiesību hartas parakstīšanas, jo īpaši tādēļ, ka pastāv nopietns risks, ka ratifikācijas process Polijā varētu tikt bloķēts, pieņemot pretēju lēmumu.
Esmu ļoti apmierināts par to, ka ziņojuma autori ir novērtējuši šos apstākļus un izlēmuši no sākotnējā teksta izņemt to valstu uzskaitījumu, kuru viedokli Eiropas Parlaments varētu vērtēt kritiski. Lisabonas līgums ir kompromisa rezultāts starp sapni par Eiropas federāciju un bailēm, kas patlaban valda ne vien jauno valstu pilsoņu prātos, bet arī valstīs, kas ir mūsu Kopienas dibinātājas. Nemitīgi paturot prātā neveiksmīgo Konstitucionālā līguma ratifikāciju, ir saprātīgāk spert mazākus, bet drošākus soļus, nekā mēģināt izdarīt lēcienus, kas vienmēr ir saistīti ar risku nokrist.
Mūsu pārmaiņu reālās izpausmes pienāks ļoti drīz. Tādēļ ir skaidrs, ka pēc dažiem gadiem mēs apspriedīsim jauno tekstu, jauno Līgumu, kurš būs piemērotāks realitātēm, kurām ir jāpiepildās. Mums ir svarīgi būt spējīgiem tās saskatīt laikus, un Eiropas Savienībai ir svarīgi saglabāt spēju pielāgoties jaunajiem uzdevumiem.
Maria da Assunção Esteves
(PT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, Lisabona un Roma ir sākumpunkts neierobežotam cilvēcīgumam. Sapnis par globālo taisnīgumu un kosmopolītiskiem likumiem ir Eiropas Savienības vēstures sirdī. Tas ir stāsts par to, kā morāle iesakņojās iestādēs un pārveidoja vecās politikas paradigmas. Metode, kurai sekoja, bija līdzdalība, piemērotais kritērijs bija pamatojums, noteiktais mērķis bija cieņa pret cilvēku, un tiesību suverēnajai varai bija priekšroka pār robežu suverenitāti; visi šie faktori kalpoja, lai Eiropa kļūtu par gaismas pili.
Šajā ceļā uz plaša mēroga demokrātiju Lisabonas līgums ir atdevis Eiropas Parlamenta tā parlamentāro būtību, apturējis valdību Eiropas leģislatīvo hegemoniju un izvirzījis priekšplānā jaunas vadošās figūras, lai pastiprinātu konkurences un politiskos komponentus un samazinātu birokrātiju. Tā ir tiesa, ka Eiropas Konstitūcija ar tās vienotības un kohēzijas potenciālu ir nākusi ar nokavēšanos, taču postnacionālā Eiropa top. Bābeles tornis, bez šaubām, tiks uzcelts.
Hartmut Nassauer
(DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, ja jūs sekojāt šī rīta debatēm, jūs būsiet pamanījuši, ka uz šo Līgumu tiek liktas lielas cerības. Pirmā no cerībām ir tā, ka tas tiks ratificēts un stāsies spēkā. Tad seko cerība, ka tas nostādīs Eiropas Savienību izdevīgākā pozīcijā tās uzdevumu īstenošanai pasaulē, pozīcijā, no kuras būs iespējams risināt globalizācijas sekas, un tā tālāk un tā joprojām.
Es vēlos izteiktās cerības papildināt ar vēl vienu: es ticu un ceru, ka Līgums piedāvā citas iespējas spert nākamos soļus saskaņas veidošanai starp Eiropas Savienību un tās pilsoņiem, jo plaisa starp Savienību un tās pilsoņiem pastāv. Šo plaisu labi parādīja referendumi Francijā un Nīderlandē, un šī plaisa ir jālikvidē.
Eiropas Savienībai ir vajadzīgs, lai pilsoņi apstiprinātu tās darbību, un jaunais Līgums te piedāvā labas iespējas. Tas valstu parlamentiem atļauj piedalīties tiesību aktu veidošanā. Subsidiaritāti tas attiecina arī uz valstu parlamentiem, turklāt, gluži taisnīgi. Tādēļ, tā kā pilsoņu apstiprinājums cita starpā ir atkarīgs arī no uzdevumu sadalījuma starp ES un dalībvalstīm, kas tagad ir skaidrāks, nekā bijis līdz šim, tas darbojas līdzsvarotākā veidā. Valstu parlamentiem te ir jādod savs ieguldījums.
Es mūs neredzu kā konkurentus valstu parlamentiem, bet domāju, ka mums ir jāsadarbojas. Es uzskatu, ka arī valstu parlamentiem ir šīs iespējas jāizmanto. Es vēlos tos atklāti aicināt to darīt. Es aizrautīgi vērošu, vai šis jaunais instruments subsidiaritātes uzraudzībai ir efektīvs.
Nākamais jautājums: ja mēs paskatāmies uz Eiropas Savienību no malas, mēs redzam reģionālās sadarbības piemēru veiksmīgam darbam komandā reģionālā līmenī, kuram pasaulē ir pielīdzināms tikai vēl viens piemērs, un tas ne tuvu nav tik veiksmīgs vai progresīvs kā ES piemērs: tās ir ASEAN dalībvalstis. Runājot par ASEAN valstīm, tās neizlaiž no redzes loka Eiropas Savienību, jo mēģina sadarboties, lai dotu ieguldījumu mieram un drošībai pasaulē.
Zita Pleštinská
(SK) Dāmas un kungi, tādēļ, ka Eiropas Savienībai ir vajadzīgs Reformu līgums, kas padarīs to efektīvāku un mūsdienīgāku, es balsošu par referentu Richard Corbett kunga un Ķńigo Méndez de Vigo kunga ziņojumu par Lisabonas līgumu.
Ļaujiet man sveikt tās piecas valstis, kas Lisabonas līgumu jau ir ratificējušas. Es esmu pārliecināta, ka Lisabonas līguma ratificēšanai briesmas nedraud arī Slovākijā. Pret to iebilst tikai viena partija Parlamentā; citādi Līgums tiek vispārēji atbalstīts, un neapstrīdams valsts Parlamenta deputātu vairākums balsos par to.
Patlaban pastāvošā Slovākijas opozīcija, kurai ir vislielākie nopelni saistībā ar Slovākijas iestāšanos Eiropas valstu saimē, atbalstīs Lisabonas līgumu, tiklīdz tādu Eiropas institūciju kā Freedom House, EDSO un Eiropas Žurnālistu federācijas kritizētā Slovākijas Preses likuma teksts tiks pārstrādāts saskaņā ar to ieteikumiem.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Kā Parlamenta deputāts, kas pārstāv Ungāriju, pirmo valsti, kas ratificēja Reformu līgumu, es labi apzinos, ka ar ratifikāciju vien ir par maz. Šajā palātā jau ir pieminēts, ka mums ir jāizskaidro cilvēkiem - Eiropas Savienības pilsoņiem - kādā veidā šis dokuments sniegs vairāk nekā valstu Konstitūcijas, jāizskaidro šī Reformu līguma pievienotā vērtība.
Eiropas politiķiem ir jādara zināms, ka premjerministri bieži vien pieļauj kļūdu, dēvējot to par institucionālo reformu. Tas ir kas daudz vairāk. Mēs tagad kļūstam par politisku savienību un patiesu interešu apvienību. Šajā interešu apvienībā mums ir jāizskaidro Eiropas pilsoņiem, kā Pamattiesību harta nodrošina pievienoto vērtību sociālo tiesību jomā.
Man ir īpaši jāpiemin, ka minoritātēm piederošo personu tiesības ilgstoši ir bijušas iekļautas astoņus tūkstošus lappušu apjoma acquis communautaire, jo katrs septītais pilsonis Eiropā, Eiropas Savienībā pieder kādai senai minoritātei. Šis ir liels Līguma panākums.
Andrew Duff
Priekšsēdētāja kungs, es vēlos kolēģiem, kuri iebilst pret Līgumu, lūgt rūpīgi izskaidrot, ko viņi domā, dēvējot to par "paškorektīvu” Līgumu. Vai viņi var man norādīt klauzulu, kas dod iespēju veikt šāda veida izmaiņas?
Es pats Līgumā tādu neatrodu. Patiesībā katras izmaiņas veikšanai ir vajadzīga visu premjerministru un valstu parlamentu piekrišana un svarīgiem jautājumiem, kas piešķir mums ES jaunas pilnvaras, ir paredzēta Konventa procedūra, Starpvaldību konference un oficiāla ratifikācija visās dalībvalstīs.
Mogens Camre
(DA) Priekšsēdētāja kungs, Lisabonas līgums, kā visiem zināms, ir Konstitucionālais līgums bez karoga un mūzikas. Tas patiesi ir dīvaini, ka par to šeit tiek runāts tik skarbi, jo Dānijā tas tā nenotiek. Dānijā valdība drīzāk saka, ka šajā Līgumā nav nekā nozīmīga, domājot, ka, tā rīkojoties, pilsoņi noticēs, ka viņiem nav jādod iespēja par to balsot. Taču saistībā ar šo Līgumu mēs esam liecinieki vistālejošākajai Eiropas Savienības attīstībai, kāda jebkad ir bijusi: plašākas pilnvaras, plašāka, nekā jebkad agrāk, politiskā arēna un lielāks Eiropas tautu kontroles zaudējums pār to, nekā jebkad iepriekš ir bijis. Tas ir neticami nesaprātīgi no ES veco valstu puses turēt mūs pārējos paklausībā, neprasot mūsu pilsoņu viedokli. Sekas tam būs negatīvas. Pilsoņi jūt, ka viņiem zūd kontrole, un viņi reaģēs pret to. Eiropas Savienība nav izveidota pie ES sarunu galda. Tā var attīstīties vienīgi atbilstoši cilvēku vēlmēm, un šobrīd Eiropas Savienībā tā netiek darīts. Tādēļ es esmu nolēmis balsot pret.
Miloslav Ransdorf
(CS) Ja Eiropas integrācijai ir jāturpinās, ir jāpadziļina un jānostiprina starptautisko tiesību akti. Šobrīd notiek pilnīgi pretējais.
Kosovas neatkarības atzīšana bija smags starptautisko tiesību pārkāpums, un šī starptautisko tiesību pārkāpuma pirmais upuris būs Eiropas integrācija un transatlantiskās attiecības. Es domāju, ka tas ir skaidri redzams. Etniskais princips tika noraidīts kā pamats robežu noteikšanai Bosnijas gadījumā, lai gan Kosovas gadījumā to uzskatīja par vienīgo kritēriju un pamatprincipu. Es uzskatu, ka nedrīkst rīkoties visatļauti un pārkāpt starptautiskās tiesības: tas atspoguļojas dokumentos, tādos kā Helsinku Nobeiguma akts, kuri ir zaudējuši savu uzticamību.
Roberta Alma Anastase
(RO) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, vēlos pievienoties kolēģiem, kuri atzinīgi novērtēja šī ziņojuma sagatavošanu un uzsvērt tā būtisko ieguldījumu Eiropas nākotnē.
Ir svarīgi, ka Lisabonas līgumā tiek pievērsta uzmanība pilsoņu lomai un iestāžu atbildībai. Tādēļ es domāju, ka ar šo ziņojumu Eiropas Parlaments apliecina, ka tas uzņemas jaunu lomu Eiropas Savienības darbībā. Tādēļ atkārtoti izsaku savu atbalstu visiem Līguma noteikumiem, kas paredz saskaņot parlamentu lomas gan valstu, gan Eiropas līmenī.
Otrkārt, es vēlos pieminēt izmaiņas, ko Lisabonas līgums ievieš Eiropas Savienības ārpolitikas jomā. To pārvēršana konkrētos faktos ir būtiska Eiropas rīcības saliedēšanai šajā virzienā. Tādēļ vissvarīgākais šajā ziņojumā ir aicinājums to ratificēt visām 27 dalībvalstīm. Izsaku savu gandarījumu par to, ka Rumānija ir ratificējusi Līgumu 2008. gada februārī, kļūstot par ceturto valsti, kas ir pierādījusi savus centienus virzībai uz Eiropu un nepārprotamu vēlēšanos sniegt savu ieguldījumu vēl lielākā labklājībā Eiropas Savienības nākotnē.
Miloš Koterec
(SK) Es vēlos pateikties referentiem par viņu lielisko darbu, kurā ir skaidri definēti visi jaunā Līguma pozitīvie aspekti, kā arī nepilnības. Kā teikts parunā, nekas nav pilnīgs. Bet, jebkurā gadījumā, būsim pateicīgi par kvalitatīvo Līgumu un par to, ka tas ataino Eiropas Savienības patieso realitāti, un par iespējām, kas tiek piedāvātas šajā Līgumā.
Kā referenti ir pamatoti norādījuši, šis Līgums nostiprina demokrātisko atbildību un lēmumu pieņemšanas pilnvaras un tādejādi palielina pilsoņu kontroli pār Eiropas Savienības norisēm. Tomēr šajā sakarībā es vēlos aicināt dalībvalstu valdības nodrošināt pilsoņiem patiesu vispārējo informāciju par Lisabonas līgumu, lai visi to izprastu un lai katrs spētu pieņemt apzinātus lēmumus, neatkarīgi no tā, vai viņš/ viņa atzīst šo tiesību aktu vai nē: tam ir jābūt likumam, kas attiecas uz visiem Eiropas (un ne tikai Eiropas) tiesību aktiem. Esmu pārliecināts, ka Eiropas Savienības pilsoņi, ja vien viņi būs labi informēti, sniegs Līgumam savu pilnīgu atbalstu.
Es vēlētos arī uzsvērt, ka šādam svarīgam dokumentam nevajadzētu kļūt par politisko spēļu objektu, kā tas ir Slovākijas gadījumā, kur opozīcija bloķē šī progresīvā un demokrātiskā dokumenta pieņemšanu.
Mairead McGuinness
Priekšsēdētāja kungs, es uzstājos šeit - es ceru - kā viena no vienkāršajiem un cienījamajiem Īrijas pilsoņiem, atsaucoties uz manu kolēģi, Eiropas Parlamenta deputātu N. Farage - kaut arī es domāju, ka viņš Palātu ir patlaban atstājis.
Es nebrīnos, ka vienkāršie, cienījamie Īrijas pilsoņi ir samulsuši, jo viņiem ir dīvaini "cīņu biedri” "nē” atbalstītāju pusē - M. McDonald kundze un N. Farage kungs. Tas sagrauj uzticību! Vai drīkstu īpaši Sinn Féin jautāt: vai viņi var neatzīt Eiropas Savienības lomu miera sasniegšanā Ziemeļīrijā? Tieši to stiprinās šis Līgums, nevis "militarizāciju”, kā viņi to dēvē.
Vai drīkstu par valstu parlamentu lomu teikt: atļaujiet valstu parlamentiem izmantot pilnvaras, kas ar šo Līgumu tiek viņiem piešķirtas, un atļaujiet vienkāršajiem, godājamajiem valstu pilsoņiem mudināt parlamentus šīs pilnvaras izmantot efektīvi.
A. D uff kungam: tie ir meli, kas Īrijā tiek izplatīti par "paškorektīvu” Līgumu: tas ir ļaunprātīgs izdomājums. Tā nav taisnība, un tā tas nav.
Visbeidzot, ļaujiet man teikt, ka, pretēji "nē” atbalstītāju, piemēram, M. McDonald kundzes un N. Farage kunga teiktajam, šis Līgums ir labs darījums Īrijai, labs darījums ES un labs darījums Eiropai, un es mudinu Īrijas pilsoņus balsojumā pateikt "jā”!
Marian Harkin
Priekšsēdētāja kungs, es nebiju paredzējusi, ka mani uzaicināsiet tik ātri. Es jau runāju, bet vēlos pieminēt vēl vienu jautājumu. Mēs esam uzklausījuši visus "nē” atbalstītājus, cilvēkus, kas mums stāsta, ka Lisabonas līgums turpinās Eiropas Savienības militarizāciju, ka tas izraisīs sociālo dempingu, ka tas mūs visus novedīs uz nepareiza ceļa. Labi, es nedzirdēju nelielu daļu diskusiju, bet es neesmu dzirdējusi nevienu komentāru par 49. pantu, kas paredz, ka, ja Lisabonas līgums tiek ratificēts, jebkura dalībvalsts var izstāties no Eiropas Savienības saskaņā ar tās konstitucionālajām prasībām.
Tas nozīmē, ka visi, kas uzskata, ka viņiem Eiropas Savienībā nebūtu jābūt, var mudināt savus pilsoņus izstāties no tās pēc Līguma ratificēšanas. Tādēļ to nevar izmantot par ieganstu, lai Līgums netiktu apstiprināts.
Colm Burke
Priekšsēdētāja kungs, "jā” Lisabonas līgumam nozīmē "jā” Pamattiesību hartai. Sākotnēji Eiropas Pamattiesību harta tika izstrādāta, lai nostiprinātu pamattiesību aizsardzību ES, ņemot vērā pārmaiņas sabiedrībā, sociālo attīstību, kā arī zinātnisko un tehnisko attīstību, šīs tiesības padarot pārredzamākas, apkopotas hartā.
Harta aptver tādas atšķirīgas jomas kā vecu ļaužu aprūpe, cilvēku ar īpašām vajadzībām aprūpe, privātās un ģimenes dzīves neaizskaramība, spīdzināšanas aizliegums un tiesības uz efektīvu tiesisko aizsardzību un taisnīgu tiesu. Šīs tiesības attiecas uz ES iestādēm un struktūrām, un dalībvalstīm tikai tad, ja tās īsteno Eiropas Savienības tiesību aktus. Harta, neparedzot jaunas pilnvaras ES, pilsoņiem atvieglo iespējas noskaidrot, kādas ir viņu tiesības un atbildība saskaņā ar Eiropas Savienības tiesību aktiem.
Harta bija tikai politiska deklarācija 2000. gadā, kad tā tika sākotnēji pieņemta. Ja Īrijas pilsoņi nobalsos par Lisabonas līgumu, viņi piešķirs arī juridiski saistoša līguma statusu Pamattiesību hartai, kas nāks par labu visiem Īrijas un ES pilsoņiem.
Bruno Gollnisch
(FR) Priekšsēdētāja kungs, es atzīmēšu godprātību, ar kādu jūs vadāt šīs debates.
Dāmas un kungi, es vēlos izvirzīt morālas dabas jautājumu, atsaucoties uz to cilvēku apgalvojumiem, kuri atbalsta Līguma ratificēšanu un mums apgalvo, ka Līgums ir tieši tas pats, kas Konstitūcija.
Tā tas ir, un Giscard d'Estaing kungs, būdams zinošs cilvēks, tieši tā arī pateica - tas ir tas pats, kas Konstitūcija, tikai citādi pasniegts. Tā tas ir gadījumā ar A. Merkel kundzi, kura teica tieši tos pašus vārdus - viņa runāja angliski: "Saglabāsim saturu un nomainīsim formulējumu”. Tā bija arī G. Amato kunga, bijušā Itālijas premjerministra, gadījumā, kurš teica, ka teksts ir padarīts nelasāms tādēļ, ka, ja tas būtu vienots teksts, katrs saprastu, ka tā ir Konstitūcija, un aicinātu rīkot referendumu par šo jautājumu. Tā tas ir arī gadījumā ar mūsu godājamo deputātu K. de Gucht kungu. Tā tas ir arī gadījumā ar Luksemburgas premjerministru, J.C. Juncker kungu.
Tādēļ es domāju, ka šī blēdība pret Eiropas pilsoņiem rada morāla rakstura problēmu.
Jan Zahradil
(CS) Eiropas Savienība nav valsts, un tādēļ tai nav vajadzīga konstitūcija. Kaut negribīgi, tam piekritīs pat Eiropas Konstitūcijas aizstāvji. Diemžēl, ne visi no viņiem ir pārvarējuši vilšanos, tādēļ šī ziņojuma 6. punktā ir izteikta nožēla par Līgumā ieviestajām pārmaiņām, salīdzinot ar Eiropas Konstitūcijas projektu.
Es uzskatu, ka tā ir rupja kļūda. Grūta ceļa rezultātā 27 dalībvalstis nonāca pie vienprātības. Atsevišķas valdības vēlējās izmaiņas Eiropas Konstitūcijas projektā, un tagad Ķ. de Vigo kunga un R. Corbett kunga ziņojumā viņi tiek netieši kritizēti par šādu pieeju. Manuprāt, ja Eiropas Parlaments nobalsos par šī ziņojuma 6. punktu, tādejādi tiks izrādīta nepārprotama nerēķināšanās ar panākto vienprātību 27 dalībvalstu starpā, un tam var būt tikai slikta ietekme uz kopējo lietu. Es noteikti nevaru šo punktu atbalstīt.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Priekšsēdētāja kungs, papildus sociālajai un ekonomiskajai kohēzijai, šis Līgums nosaka arī trešo mērķi, teritoriālo kohēziju, visai Eiropas Savienībai. Tā var veidoties attīstītākajos Eiropas Savienības reģionos, bet tajā pat laikā mēs aizstāvam nodarbinātības un ekonomiskās attīstības iespējas visā Eiropas Savienībā. Tas ir nozīmīgs pamats sociālajai un reģionālajai politikai. Būtiski, lai tas tiktu detalizēti izstrādāts šādā veidā un dotu iespējas nodot zināšanas par uzņēmējdarbību un par naudas līdzekļu un instrumentu izmantošanu - iedomājieties, piemēram, par struktūrfondiem. Tas ir jāatgādina Parlamentam, jo šis jautājums šī rīta diskusijās netika izvirzīts. Šādi mēs arī parādīsim Eiropas Savienības pilsoņiem, ka spējam piedāvāt jaunus risinājumus jaunajos apstākļos.
Luís Queiró
(PT) Manuprāt, šobrīd ir būtiski uzsvērt politiku raidīto signālu nozīmīgumu; mūsu uzdevums ir nodot atbilstošos signālus pilsoņiem. Vai tā vietā, lai šajā Parlamentā turpinātu diskusijas par atšķirībām starp Konstitucionālo Līgumu un Lisabonas līgumu vai arī par to, kā dalībvalstīm izturēties pret Lisabonas līguma ratificēšanu, mums drīzāk nevajadzētu apspriest, kas būs darāms pēc Līguma stāšanās spēkā, jo mēs ceram, ka tas stāsies spēkā? Mēs stāstījām saviem pilsoņiem, ka iestāžu reforma bija nepieciešama, lai mēs sasniegtu vairāk un labākus rezultātus. Šī reforma patlaban šeit tiek veikta.
Vai Eiropa gada laikā būs labāk sagatavota globalizācijas, enerģijas piegāžu neatkarības, demogrāfiskās krīzes, terorisma, finansiālās nestabilitātes un nodarbinātības izmaiņu problēmu risināšanai? Tam ir jānotiek. Vai Eiropas Parlaments būs enerģiskāks, lai uzņemtos aktīvu lomu šo reformu apstiprināšanai? Vēlreiz: tam ir jānotiek.
Šāds ir signāls, kas mums šodien ir jānodod; neīstenosim ķīniešu parunas vārdus, "kad gudrs vīrs rāda uz debesīm, muļķis skatās uz pirkstu”. Cerēsim uz nākotni, priekšsēdētāja kungs, un atzīsim, ka mūsu uzdevums ir to veidot.
Paul Rübig
(DE) Priekšsēdētāja kungs, komisār, dāmas un kungi, man būs interesanti izpētīt, komisār, kādā mērā ir atzīti dažādie Reformu līguma protokoli un teksti. Vai ir kāds kopsavilkums par to, kurus punktus sabiedrība vērtē īpaši atzinīgi un kuri ir problemātiskāki? Vai jums ir kāda tirgus pētījuma rezultāti, kas parāda, ko sabiedrība uzskata par trīs nozīmīgākajiem Reformu līguma mērķiem, lai mēs spētu ieraudzīt kādas ir 500 miljonu Eiropas Savienības pilsoņu intereses, kas parāda, ka šis Reformu līgums ir pilnīgi nepieciešams? Vai ir pieejams kāds kopsavilkums vai tirgus pētījums, kas parāda, cik lielā mērā pilsoņi ir informēti par šo Reformu līgumu gan kvantitatīvā, gan kvalitatīvā ziņā? Uz šī pamata varētu novērtēt, kāda nozīme šim reformu solim būs Eiropas Savienībā.
Ko jūs kā komisārs esat paredzējis darīt tuvākajā laikā, lai panāktu, ka šī informācija pilsoņiem ir pieejama saprotamākā veidā?
Piia-Noora Kauppi
Priekšsēdētāja kungs, ja Eiropas Savienība būtu automašīna, šis Līgums būtu jāuzskata par tās uzlabošanu, papildu aprīkošanu. Ir ļoti svarīgi, ka mums ir jaunas struktūras, jo īpaši ārpolitikas un drošības politikas jomā, un es piekrītu tiem, kuri uzsver labas kopējās ārpolitikas un drošības politikas nozīmi, taču ar labas struktūras izveidošanu vien ir par maz.
Ja mēs nespējam mūsu darbības saskaņot un ja mēs nespējam patiesi strādāt kopā un izstrādāt kopējus vēstījumus, ko sniegt H. Kissinger vai C. Rice, tad šādi vēstījumi nav nekā vērti. Mums ir jāpanāk, lai šīs debates kļūtu saturīgākas, un mums patiesi ir jāstrādā pie kopēju uzskatu veidošanas.
Patlaban mums ir perfekts transporta līdzeklis. Mums ir jāuzsāk brauciens noteiktā virzienā, un mums ir jāuzņemas sava loma pasaulē. Šis Līgums mums dod līdzekļus, ar ko to paveikt.
Pál Schmitt
(HU) Pateicos, priekšsēdētāja kungs. Būdams Eiropas Parlamenta deputāts, kas pārstāv vienu no jaunajām dalībvalstīm, vēlos izmantot iespēju izteikt atzinību par solidaritāti, ko Kopiena ir mums izrādījusi. Bez tās Austrumeiropas valstis nespētu atgūties no 40 Padomju Savienības okupācijas gadiem.
Lūdzu, atļaujiet iesākumā man kā Delegācijas ES un Horvātijas Apvienotajā parlamentārajā komitejā priekšsēdētājam teikt, ka šis Līgums dalībvalstu sadarbību padarīs ciešāku un efektīvāku un vienlaicīgi dos iespēju turpināt Eiropas Savienības paplašināšanos, iesaistot tās valstis, kas pieņem un atbalsta ES vērtību sistēmu.
Manuprāt, Līgums ir pozitīvs vēstījums Rietumbalkānu valstīm, kas jau ir iesākušas pievienošanās sarunas; tas mudinās šīs valstis paātrināt savu reformu gaitu, jo tas padara iestāšanos ES šīm valstīm sasniedzamāku un vienkāršāku.
Nobeigumā teikšu, ka viena no svarīgākajām un novatoriskajām šī Līguma sastāvdaļām manā izpratnē ir tā, ka Līgums nodrošina minoritāšu tiesības, pasludinot mazākumtautību un etnisko minoritāšu tiesību aizsardzību par Eiropas Savienības pamatprincipu. Paldies.
Gay Mitchell
Priekšsēdētāja kungs, cik man zināms, es esmu vienīgais deputāts, kurš ir vēlēšanu komisijas vadītājs, un tomēr es neuzskatu par savu pienākumu stāstīt Vācijas pilsoņiem, ka viņu lēmums ir nelikumīgāks par Īrijas lēmumu tā vienkāršā iemesla dēļ, ka mums būs referendums, taču viņiem nav Konstitūcijā noteikta iemesla rīkot referendumu.
Kāda veida referendumu vēlas tie, kas apgalvo, ka vēlas referendumu? Vai viņi vēlas tādu referendumu, kurā 50% vai vairāk vēlētāju no visas Eiropas Savienības pieņems šo lēmumu viņu vietā, šajā gadījumā lielām valstīm vai arī lielu un mazu valstu sajaukumam pieņemot lēmumu par visiem? Vai arī viņi uzskata, ka katrā dalībvalstī ir jābūt vairāk par 50%, šajā gadījumā ikvienai dalībvalstij piešķirot tiesības pieņemt lēmumu visu pārējo dalībvalstu vietā! Kur te ir saprātīgums?
Winston Churchill lietoja vārdkopu "terminoloģiskas neprecizitātes”. Es nekā citādi neraksturotu gļēvos cīnītājus par manām tiesībām, bet tie ir augstākajā mērā liekulīgi!
Janez Lenarčič
Padomes priekšsēdētājs. - Man bija liels prieks būt klāt šajās ārkārtīgi interesantajās un dinamiskajās debatēs. Atļaujiet man savas piebildes iedalīt trijās daļās.
Pirmā grupa attiecas uz sagatavošanas pasākumiem, kuri ir jāpabeidz, lai Lisabonas līgums, ja tas tiks pieņemts, tiktu pilnībā īstenots. Šādu pasākumu ir daudz. Ir jāsagatavojas Eiropadomes priekšsēdētāja vēlēšanām un Augstā pārstāvja ārpolitikas un drošības politikas jautājumos vēlēšanām, lai izveidotu kopējus ārējos dienestus un noorganizētu darbu tieslietu un iekšlietu jomā.
Šie pasākumi ir jāveic pacietīgi un ar atbildības sajūtu. Esmu pārliecināts, ka neviens nevēlētos radīt iespaidu, ka Eiropas Savienības un dalībvalstu iestādes cīnās katra par lielāko pīrāga daļu pirms pīrāgs vēl ir gatavs.
Tādēļ mums ir jāapzinās, ka, lai gan sagatavošanās pasākumi ir jānobeidz, tomēr pēdējais vārds saistībā ar Lisabonas līguma īstenošanu pieder dalībvalstīm, proti, valstu parlamentiem un - vienā gadījumā - vēlētājiem. Tas liek atcerēties dilemmu, kas šodien ir vairākkārt pieminēta un plaši apspriesta pēdējo piecu gadu laikā: referendums vai ratificēšana parlamentārā ceļā?
Es vēlos pateikties A. Doyle kundzei, G. Mitchell kungam un citiem, kas norādīja, ka dalībvalstu lēmums ir jārespektē. Sākumā es uzsvēru, ka lēmums par Lisabonas līguma ratifikācijas veidu ir vienīgi katras dalībvalsts suverēnā kompetence un atbildība.
Tomēr man jāpiemetina: nekas nepareizs nav ratifikācija parlamentārā ceļā. Pilnīgi nekas. Visas Eiropas Savienības dalībvalstis ir parlamentārās pārstāvības demokrātijas, un, galu galā, šī cienījamā kopsapulce, Eiropas Parlaments, ir varens demokrātiskas pārstāvniecības simbols.
Tagad dažus vārdus par ratifikācijas nozīmi. Manuprāt, Lisabonas līguma ratifikāciju ir jāaplūko ne tikai šodienas, bet arī vēsturiskajā kontekstā un ņemot vērā nākotni. Es vēlos piebilst M. Schulz kunga un citu teiktajam, proti, ka mums ir jāatceras, kas notika mūsu kontinentā pirms simts gadiem, pirms septiņdesmit pieciem gadiem, un, runājot par manu valsti, droši vien jāatceras arī, kas notika pirms divdesmit un vēl mazāk gadiem. Īsāk sakot, mūsu atmiņām par pagātni ir mums nemitīgi jāatgādina, ka Eiropas Savienība bija tā, kas deva nozīmīgu ieguldījumu mieram, stabilitātei un labklājībai mūsu kontinentā.
Tai pašā laikā mums jārēķinās ar nākotni. Mums ir jāsagatavojas to uzdevumu veikšanai, par kuriem jau tagad ir zināms, ka tie Eiropas Savienībai būs jāatrisina. Mūsu nelokāmais viedoklis ir, ka Lisabonas līgums ir solis pareizā virzienā, kas dod mums iespējas atrisināt uzdevumus, kas patlaban ir samanāmi pie horizonta.
Margot Wallström
Komisijas priekšsēdētāja vietniece. - Priekšsēdētāja kungs, šīs patiesi bija dzīvīgas un interesantas debates, un es vēlētos saistībā ar tām izteikt trīs piebildes.
Vispirms es runāšu par īstenošanu, jo vairāki no jums ir izvirzījuši konkrētus, specifiskus jautājumus saistībā ar īstenošanu un šīs īstenošanas uzraudzīšanu. Es vēlos arī ko teikt par šeit notikušajām demokrātijai veltītajām diskusijām un par saikni starp saziņu un debatēm.
Sākot ar G. Deprez kunga, J.L. Dehaene kunga, E. Barón Crespo kunga un A. Duff kunga jautājumiem, vairāki no jums jautāja, kas tagad notiek saistībā ar sagatavošanos jaunā Reformu līguma īstenošanai.
Es domāju, ka sagatavošanās jau notiek visās iestādēs, no kurām mēs sagaidām konkrētu rīcību, un kas no tām tiks prasīts - gadījumā, ja Komisija izvirzīs specifiskus tiesību aktu priekšlikumus - un ko tas nozīmēs starpiestāžu sadarbībai un praktiskajām sagatavošanās darbībām. Tas būs jādara, pilnībā respektējot patlaban notiekošo ratifikācijas procesu.
Mūsu pieeja Komisijā ir bijusi to veikt oficiāli pilnīgi korektā veidā un respektēt ratifikācijas procesus - nevis cerēt uz tiem, bet tos sagatavot. Es domāju, ka arī Padomei ir tāda pati pieeja, kur tika veikta uzskaite, un mēs, protams, uzskatām, ko Komisijai savus pienākumus ir jāveic tādā pašā veidā.
Mēs, protams, sadarbosimies ar Parlamentu un raudzīsim padarīt to, kas darāms, praktiskā ziņā. Ir labi, ka diskusijas attiecīgajās iestādēs jau notiek, lai nodrošinātu, ka viss ir gatavs un var tikt risināts formāli pilnīgi korektā veidā. Mēs, protams, gatavojamies uzsākt praktisko darbu.
Daudz ir runāts par demokrātiju, atgādinot, ko par to ir teicis jau pieminētais Čērčils: "demokrātija ir sliktākais pārvaldes veids, izņemot visus citus veidus, kas laiku pa laikam ir izmēģināti”.
Neatkarīgi no tā, kāda ratifikācijas metode ir izvēlēta - un par to izlemj attiecīgās valdības un katra dalībvalsts - Komisija to respektēs un uzskatīs par likumīgu arī ratifikāciju valstu parlamentos. Neatkarīgi no tā, kura metode ir izvēlēta, saziņai ar pilsoņiem ir jābūt.
Man jāinformē visus, kas ir pieprasījuši konsolidētu tekstu: no Padomes ir saņemta ziņa, ka šāds teksts tiks sagatavots, cerams, tas notiks pēc iespējas drīz, un pavasarī mums noteikti būs konsolidētais teksts no Padomes. Es zinu, ka šobrīd ir pieejams krietni daudz konsolidētā teksta dažādu valodu versijās. Es zinu, ka Lordu palāta ir sagatavojusi konsolidēto tekstu, es zinu, ka Francijas Senāts ir sagatavojis konsolidēto tekstu, es zinu, ka tāds ir atrodams arī Vācijā. Tas ir pieejams internetā.
Tas nozīmē, ka pieejamās informācijas trūkums nevar būt iegansts. Visi teksti ir pieejami, un ir pieejama arī informācija Komisijas tīmekļa vietnē, kurā sniegti jautājumi un atbildes, kā arī faktu materiāls par Līgumu attiecībā uz konkrētiem, būtiskiem jautājumiem.
Mūsu visu pienākums ir palīdzēt pilsoņiem iegūt piekļuvi viņiem vajadzīgajai informācijai par faktiem, kā arī atbildēt uz viņu konkrētajiem jautājumiem.
Atbildot P. Rübig kungam, no iepriekšējiem Eirobarometra aptauju rezultātiem mēs zinām, ka, pirmkārt un galvenokārt, pilsoņus interesē būtiski jautājumi, un organizatoriskie jautājumi viņus tik ļoti neinteresē. Bet es domāju, ka atsevišķas dalībvalstis arī veiks aptaujas, lai noskaidrotu savas valsts sabiedrības viedokli. Kas vēl notiks šajā sakarā, mēs uzzināsim vairāk nākamajos mēnešos. Komisija veiks vispārējus novērojumus, izmantojot Eirobarometru.
Lūdzu, norādiet pilsoņiem un visiem, kas ar jums sazinās, mūsu jauno tīmekļa vietni, kuras nosaukums ir "Debate Europe”. Mēs esam atjaunojuši "Debate Europe”, lai iekļautu tajā jauno Reformu līgumu. Sekojiet diskusijām un, lūdzu, mudiniet cilvēkus komentēt un piedalīties diskusijās internetā.
Ļaujiet man arī izteikt cerību, ka mēs šajā diskusijā varam iesaistīt arī jaunus cilvēkus un sievietes, jo sarunās par demokrātiju un pārstāvības demokrātiju mēs vēlamies redzēt piedalāmies arī vairāk sieviešu, cerams, arī kā mūsu iestāžu un Eiropas Savienības nākamās vadītājas.
Ja sievietes neredz, ka viņas ir pārstāvētas, viņas svārstīsies pirms sava atbalsta sniegšanas mūsu dažādajiem projektiem un lēmumiem. Tātad, arī šis ir demokrātijas pienākums un uzdevums mums visiem.
Visbeidzot H. Nassauer kungs izvirzīja ļoti svarīgu jautājumu par valstu parlamentiem un par to, kā mēs varam sekot līdzi šajā jomā un nodrošināt, ka darbojamies saskaņoti. Eiropas Parlamenta paplašinātā un nostiprinātā loma ir piemērota šī jautājuma nostiprināšanai valstu parlamentārajās procedūrās visās dalībvalstīs. Arī tas mums ir rūpīgi un pamatīgi jāsagatavo kopā ar valstu parlamentiem. Viņiem ir nozīmīga loma, un tai ir pilnībā jāsagatavojas.
Pateicos par šīm debatēm. Komisija cieši sadarbosies ar Parlamentu un Padomi, lai sagatavotos īstenošanai un noteikti pieliks visas pūles, lai nodrošinātu saziņu ar pilsoņiem un nodrošinātu viņiem piekļuvi informācijai un vajadzīgo diskusiju forumu diskusijām par Eiropas nākotni.
Richard Corbett
referents. - Priekšsēdētāja kungs, šajās diskusijās ir pierādījies, ka šajā Parlamentā ievēlētie 27 valstu pārstāvji šo Līgumu atbalsta ar ļoti lielu vairākumu. Katra partija, kas ir kādā no mūsu dalībvalstu valdībām, un gandrīz vai katra no lielākajām opozīcijas partijām dalībvalstīs - izņemot, protams, britu Konservatīvo partiju -Līgumu atbalsta.
Visas lielākās Kristīgo demokrātu partijas to atbalsta. To atbalsta visu mūsu valstu Sociāldemokrātiskās partijas. To atbalsta Liberāli demokrātiskās partijas visās mūsu valstīs, lielākā daļa Zaļo partiju un pat Konservatīvās partijas, protams, izņemot britu Konservatīvo partiju. Opozīcija pret Līgumu šajā Parlamentā nāk galvenokārt no labējiem un atsevišķas galēji kreisās partijas. Kaut arī tas ir dīvaini, pret šo Līgumu iebilst šī jaunā politiskā apvienība, kuru virza Sinn Féin un britu Konservatīvā partija.
Daži no viņiem šodien apgalvoja, ka šis Līgums tiek pieņemts, nenodrošinot mums piekļuvi dokumentiem, ka nav publicēta Līguma konsolidētā versija. Bet, kā es jau to norādīju vakar, vairākas dalībvalstis Līguma konsolidēto versiju ir publicējušas.
Tad viņi, līdzīgi J.P. Bonde kungam, sūdzas, ka tajās nav uzrādīti Līguma grozījumi, taču grozījumi, protams, ir pieejami kopš decembra visās valodās Oficiālajā Vēstnesī. Ir skaidrs, ka jebkurš Eiropas Parlamenta deputāts, kurš saka, ka viņš vai viņa nav varējis izlasīt šo tekstu, nedara darbu, par ko saņem atalgojumu. Tas ir vienkārši slinkums.
Otrkārt, daži no viņiem ir te nākuši un teikuši, ka Eiropas Parlamentam ir jāaicina rīkot referendums. Tas ir samērā uzjautrinoši, ka tie, kas iebilst pret Eiropas Parlamenta pilnvarām, kas ir pret to, lai Eiropas Savienība varētu noteikt dalībvalstīm, kā rīkoties, nāk un saka, ka mums būtu suverēnajām dalībvalstīm jānosaka viņu iekšējās procedūras starptautiska līguma ratificēšanai. Tā ir galēja liekulība.
Visbeidzot, es pamanīju, ka daudzi no viņiem ilgstoši nepiedalījās debatēs, jo viņi bija atstājuši Palātu, aizlaidušies kā zaķpastalas. Es domāju, ka tas ir ļoti simboliski. Viņi ir zaķpastalas, jo viņi šmauca prom no šīm diskusijām, un viņi baidījās no šīs demokrātiskās diskusijas iznākuma, no sprieduma, kas ir pārliecinoši labvēlīgs šim Līgumam: tas ir saprātīgs Līgums, kas uzlabos un padarīs demokrātiskāku Eiropas Savienību.
(Aplausi)
Íñigo Méndez de Vigo
referents. - (ES) Priekšsēdētāja kungs, šodien tika pieminēta Eiropas integrācija no vēsturiskā viedokļa.
Eiropas Savienība, ko mēs esam izveidojuši pēdējo 50 gadu laikā, ir diskusiju un dialogu Eiropa, tā ir Eiropa, kurā tiek respektēti pārējie, tā ir Eiropa, kas pielaiko citu apavus, lai spētu viņus saprast. Šo domu šodienas diskusijās uzsvēra lielākais šī Parlamenta vairākums.
Tomēr šajās diskusijās piedalījās arī cita Eiropa, priekšsēdētāja kungs, kuru es nosauktu par trīs "n” Eiropu: nesaticības, nosodīšanas un nicināšanas Eiropa. Kā demokrātiem, mums šāda Eiropa nepatīk, jo mēs uzskatām, ka diskusijas var notikt un ka tām būtu jānotiek, taču tajās nedrīkst paust nicinājumu.
Es domāju, priekšsēdētāja kungs, ka šodien tika pateikts daudz kas, no kā atsevišķas lietas bija pilnīgi nepareizas.
Īpaši es vēlos pieminēt vienu: teikt, ka Lisabonas līgumā ir iekļautas jaunas kvalificētā balsu vairākuma devas, ir patiesība, bet kādēļ gan neteikt, ka Lisabonas līgums nozīmē lielāku Eiropas Parlamenta līdzdalību? Kā var būt šī Parlamenta deputāts un nevēlēties lielāku līdzdalību politisku lēmumu, kas ietekmēs Eiropas pilsoņu dzīvi, pieņemšanā?
(Aplausi)
Es nobeigšu, priekšsēdētāja kungs, citējot Miguel de Cervantes, kurš vecumā un savas dzīves beigās teica, ka dažos gadījumos ir bijis jāizšķiras par labu ceļam vai iebraucamai vietai. Iebraucamajā vietā jūs paliekat uz vietas. Pa ceļu jūs virzāties uz priekšu.
Es ceru, priekšsēdētāja kungs, ka, tāpat kā mana politiskā grupa un pārējo deputātu grupu vairākums šajā Parlamentā, mēs balsosim par Lisabonas līgumu ar sirdi un ar prātu. Ļaujiet mums, tiem, kas vēlas stiprināt Eiropu, demokrātiski balsojot, demokrātiski to atzīt.
(Aplausi)
Priekšsēdētājs
Debates ir slēgtas.
Mums tagad ir jāpāriet pie balsošanas. Šis ir balsojuma pirmais jautājums, par kuru balsosim tūlīt.
Rakstiski paziņojumi (142. pants)
Bairbre de Brún  
rakstiski. - (GA) Ņemot vērā visu kopumā, ir jāsaka, ka Eiropas Savienība Īrijai ir noderīga.
Taču šis referendums ir par Lisabonas līgumu. Vai Eiropas Savienība ir vai nav bijusi Īrijai noderīga, šajā gadījumā nav svarīgi.
Lisabonas līgums piešķir īpašas pilnvaras tirdzniecības politikas jomā Eiropas iestādēm, tostarp, arī pilnvaras veikt sarunas par starptautiskajiem tirdzniecības nolīgumiem. Tas pilnvaro Komisiju uzsākt un vadīt sarunas, tostarp arī sarunas par starptautiskajiem tirdzniecības nolīgumiem, pirms atskaitīšanās Ministru Padomei. 10. panta a) punkts pilnvaro veikt "progresīvu starptautiskās tirdzniecības ierobežojumu atcelšanu”, un tas ir Komisijas vadošais princips saskarsmē ar valstīm, kuras nav dalībvalstis. Kopš 2006. gada ES ir mēģinājusi likvidēt "pārrobežu šķēršļus” attiecībās ar attīstības valstīm. Šķēršļus, piemēram, vides aizsardzības prasības, patērētāju aizsardzības prasības un veselības aizsardzības prasības neatkarīgi no sekām, ko izraisa šo prasību atcelšana. Ņemot vērā šos abus aspektus, ir labi pamanāms, ka tas ir būtisks solis atpakaļ ES pieejā nabadzības un nevienlīdzības problēmu risināšanā pasaulē.
Ilda Figueiredo  
rakstiski. - (PT) Tagad, kad notiek Lisabonas līguma ratifikācijas process, Eiropas Parlaments atkal pārkāpj savas pilnvaras, mēģinot ietekmēt sabiedrības viedokli ar ziņojumu, kas izsaka atbalstu Līgumam un piespiežot visas ES dalībvalstis Līgumu ratificēt pietiekami savlaicīgi, lai tas varētu stāties spēkā 2009. gada 1. janvārī. Tas ir tīrs politisks aprēķins, jo Parlamenta kompetence nesniedzas tik tālu, lai apstiprinātu Eiropas Līgumus. Šajā jomā kompetentas ir dalībvalstis: sākumā apstiprinot Starpvaldību konferencē un pēc tam - ratificējot katrā dalībvalstī saskaņā ar to pamattiesību aktiem.
Tā kā ES patlaban apiet referendumus, lai izvairītos no Līguma atkārtotas noraidīšanas, kā tas notika Francijā un Nīderlandē 2005. gadā, patiesībā referendums notiks tikai Īrijā.
Izvairīšanās no referendumiem, aizbildinoties ar visdažādākajiem iemesliem, liecina par bailēm no pilsoņu balsojuma Portugālē un citās ES valstīs. Šajās valstīs zina, ka Lisabonas līguma saturs ir tāds pats kā "Eiropas Konstitūcijas” saturs. Nosaukums ir izmainīts, lai apmuļķotu pilsoņus, kas rada patiesus politiskus draudus. Tādēļ mēs neatbalstām ziņojumu.
Katrin Saks  
rakstiski. - (ET) Būtiskākais jautājums Eiropas Savienībai ir Lisabonas līgums, jo Eiropas nākotne ir līdzsvarā, jo tas ir veids, kā Eiropa var iekļauties pasaulē, kas ar katru gadu mainās ātrāk un ātrāk par mums. Man ir trīs piezīmes:
1) Vispirms, atzinīgi novērtēt, ka Francija, kurā uzsākās krīze, kas pavadīja referenduma izraisīto šoku, bija pirmā "vecā” Eiropas valsts, kura ratificēja Līgumu, tādejādi tā parādīja piemēru citiem, ka Eiropas integrācijas process ir noteikti jāturpina.
2) Otrkārt, es ceru, ka ratifikācijas laikā dalībvalstis nesāks izmantot Līgumu kā līdzekli politikas īstenošanai, kā tas notika Slovākijā, kur opozīcija, lai gan tā atbalsta Līgumu, ratifikāciju padarīja atkarīgu no tā, vai valdošā partija atcels likuma projektu, kuram nepiekrita opozīcija. Svarīgākos ES jautājumus nedrīkst pakļaut vietējām problēmām!
3) Nobeigumā es vēlos izteikt cerību, ka Reformu līgums izbeigs aplamības, ko pauž daži Eiropas politiķi, ka mēs varam turpināt darboties ar vecajiem Līgumiem. Gluži otrādi, globalizācija pieprasa ne vien lielāku apņēmību ieceres pārvērst īstenībā, bet arī plašāku vienošanos par to, kā veidot Eiropas Savienības politiku un jaunus pamatdokumentus, lai sasniegtu šo mērķi.
