Euroopa Ombudsmani eriaruanne Euroopa Parlamendile seoses kaebuse 3453/2005/GG raames Euroopa Komisjonile esitatava soovituse projektiga (arutelu) 
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on petitsioonikomisjoni nimel Proinsias De Rossa esitatud raport, mis käsitleb Euroopa Parlamendile suunatud Euroopa Ombudsmani eriaruannet seoses kaebuse 3453/2005/GG raames Euroopa Komisjonile esitatava soovituse projektiga.
Proinsias De Rossa
raportöör. - Härra juhataja, mul on hea meel täna siin olla, kuigi oleksin soovinud olla siin veidi varem. Sellest hoolimata on tähtis, et seda raportit arutataks parlamendis.
See raport käsitleb komisjoni vastu esitatud kaebust haldusomavoli kohta. Asi on suunatud Euroopa Parlamendile Euroopa Ombudsmani eriaruandega. Eriaruande suunamine Euroopa Parlamendile on viimane sisuline samm, mida ombudsman saab kodaniku nimel astuda, et leida rahuldav lahendus. Seetõttu on tegu harvaesineva juhtumiga, mil sedalaadi raporteid siin arutatakse.
Minu raportis, mis on esitatud petitsioonikomisjoni nimel, kinnitatakse ombudsmani järeldust, et komisjonipoolne mitmeaastane põhjendamatu viivitus petitsiooni esitaja kaebuse läbivaatamisel kujutab endast haldusomavoli.
Rõhutaksin siinkohal, et see raport ei käsitle mitte Euroopa õiguse sisu, vaid viisi, kuidas komisjon jättis kaebuse läbi vaatamata, mistõttu tahan öelda, et ma ei nõustu selle raporti suhtes fraktsiooni GUE/NGL esitatud üheainsa muudatusettepanekuga, millega püütakse sisse viia õiguse endaga seotud tahke.
Komisjonile 2001. aastal esitatud algses kaebuses taotles kaebaja, Saksamaal töötav arst, et komisjon algataks Saksamaa vastu rikkumismenetluse, väites, et see riik rikub nõukogu direktiivi 93/104/EÜ, mida tuntakse laiemalt tööajadirektiivina. Asi on selles, et arstide ja haiglate tegevuse, eriti nende arstide valveaja osas võttis Saksamaa selle direktiivi üle viisil, mis oli vastuolus direktiivi sätetega. Kaebaja arvates oli tagajärjeks märkimisväärne oht nii töötajatele kui ka patsientidele.
Ombudsman leidis seoses selle kaebusega, et 15 kuud, mis komisjonil oli kulunud kaebuse menetlussevõtmiseks, kujutas endast haldusomavoli.
Vahepeal kehtestati uus Saksa õigusakt, millega püüti direktiiv õigesti üle võtta, ning komisjon teatas kaebajale, et ta vajab aega selle uue õigusakti uurimiseks, et hinnata selle kokkusobivust ühenduse õigusega ja seda, kas esitatud kaebus on selle õigusakti abil lahendatud.
Seejärel, 2004. aastal, teatas komisjon kaebajale, et ta on vastu võtnud uued ettepanekud algse direktiivi muutmiseks ja et ta vaatab kaebuse läbi lähtuvalt nendest ettepanekutest. Aasta hiljem, 2005. aastal, pidi kaebaja jällegi pöörduma ombudsmani poole, kuna komisjon eiras ombudsmani varasemaid järeldusi.
Kuna ettepanek koostati 2004. aastal, puuduvad tõendid, et komisjon on võtnud edasisi meetmeid arsti kaebuse läbivaatamiseks. Selle asemel, et teha üks kahest võimalikust otsusest - kas algatada ametlik rikkumismenetlus või asi lõpetada - hoidus komisjon igasugusest edasisest tegevusest oma teostatava uurimise osas. Tõepoolest, asjaolu, et direktiivi oli kavas muuta (mida muide ei ole ikka veel tehtud - ja praegu on aasta 2008), ei ole kaebusega mingil viisil seotud. Ühenduse õigus ei näe ette võimalust eirata kehtivaid õigusnorme ja kohtuotsuseid põhjusel, et kaalutakse ja võib-olla kehtestatakse uusi eeskirju.
Lisaks sellele palutakse minu raportis komisjonil esitada loend, kus on nimetatud liikmesriigid, kelle õigusnormid ei ole kooskõlas tööajadirektiivi kõikide sätetega, ja piiritletud meetmed, mida komisjon selles suhtes võtab. Selles kannustatakse komisjoni viivitamata tegutsema oma eesõiguste kohaselt kõikidel juhtudel ja kõikides liikmesriikides, kus kehtivate direktiivide rakendamise ülevõtmine või rakendamine ei ole kooskõlas seadusandliku võimu ja ka Euroopa Kohtu antud õigusnormidega. Ma soovitan parlamendil see raport vastu võtta.
Vladimír Špidla
komisjoni liige. - (CS) Daamid ja härrad, tänan teid, et võimaldate mul esitada oma seisukohti parlamendiliikme kõne ja üldisemalt arutlusel oleva asja kohta. Tööajadirektiiviga seonduv kaebus on seotud SIMAPi ja Jaegeri asjades Euroopa Kohtu tehtud otsustega, mis käsitlevad valves oldud tööaega, nagu juba öeldud. See on küsimus, mida direktiivis otseselt ei käsitleta. Lisaks sellele põhjustas kohtu tõlgendus paljude liikmesriikide sõnutsi suuri probleeme ja sellel oli laiaulatuslik mõju avalike tervishoiu- ja hädaabiteenuste rahastamisele ja korraldusele.
Püüdes lahendada nendest kohtuotsustest tingitud probleeme, teostas komisjon 2004. aastal ulatusliku nõupidamise. Komisjon jõudis järeldusele, et sobiv lahendus on pakkuda välja muudatus, mis selgitaks direktiivi kohaldamist valves oldud tööaja ja selle eest antava vaba aja vallas. See muudatusettepanek esitati komisjonile 2004. aastal. Pidades silmas nende küsimuste erakordset tähtsust avalikele tervishoiuteenustele, otsustas komisjon 2004. aastal, et ta ei algata õigusrikkumise menetlust juhtudel, mil väljapakutud muudatus muudaks õigusnorme. Komisjon möönab, et sel juhul kulus ebaharilikult palju aega, kuid ma olen seda põhjendanud.
Pidades silmas asjaolu, et kehtiv acquis jääb jõusse seni, kuni väljapakutud muudatus jõustub, jättis komisjon lahtiseks nii selle kaebuse kui ka muude sellekohaste kaebuste käsitlemise. Pealegi algatas ta põhjendatud juhtudel õigusrikkumise menetluse seoses kaebustega, mis käsitlesid tööajadirektiivi, kuid mida see muudatusettepanek ei puudutanud.
Komisjon jälgib ja analüüsib kõikides liikmesriikides ka hoolikalt sellest tulenevaid muudatusi siseriiklikes eeskirjades ning seadusandjate, siseriiklike kohtute ja töötajate ja tööandjate esindajate reaktsioone Euroopa Kohtu otsustele. See on väga tähtis, sest kõnealuses kaebuses sisalduvad küsimused, millele raportis viidatakse, on tegelikult päevakajalised rohkem kui ühes liikmesriigis.
Komisjon esitab parlamendile peagi, umbes kahe kuu pärast, üksikasjaliku aruande tööajadirektiivi rakendamise kohta, esitades ajakohast koondteavet acquis', sealhulgas SIMAPi ja Jaegeri kohtuotsuste täitmise kohta kõigis 27 liikmesriigis. Aruandes esitatakse ka reaktsioonid mitmele aruandes tehtud ettepanekule.
Mis puutub järeldustesse, mis käsitlevad õigusrikkumise menetluste teostamist üldiselt, siis on komisjon arvamusel, et pidades silmas kaebuse kindlat konteksti tööajadirektiivi tingimuste raames, mis on seotud muutustega valves veedetava tööajaga, siis ei ole asjakohane teha üldkehtivaid järeldusi komisjoni õigusrikkumise menetluste hariliku teostamise kohta. Üldjuhul on komisjonile laekunud kaebuste suhtes otsuste tegemiseks asjakohane üheaastane tähtaeg, kuid see ei ole selgesõnaliselt sätestatud üldpõhimõte, mis ei pruugi kehtida kõikidel juhtudel.
Alejandro Cercas
tööhõive- ja sotsiaalkomisjoni arvamuse koostaja. - (ES) Härra juhataja, volinik, ma räägin enda nimel, kuid samuti tööhõivekomisjoni 34 liikme nimel, kes hääletasid eelmise aasta mais omaalgatusliku raporti poolt, mille me koostasime selle arutelu kohta. Me kõik nõustume raportiga ning hindame kõrgelt härra De Rossa, keda me täielikult toetame, tehtut.
Soovime lühidalt öelda, et me ei muretse mitte ainult arstide valves veedetud aja ja tööajadirektiiviga seonduva pärast, vaid ka seepärast, et me oleme murettekitavas olukorras. Euroopa kodanikud ei saa vastust, kui nad paluvad komisjonilt teavet.
Teiseks, oleme mures, sest komisjon tundub olevat teadlik õigusloomelüngast direktiivide muutmise menetluste algatamisel.
Kuigi minu aeg on väga piiratud, pean volinikule ütlema, et olenemata sellest, mida meie või komisjon võib mõelda pretsedendiõigusest või kehtivast õigusest, on komisjonil kohustus rakendada asutamislepinguid ja liikuda edasi, ja et tal ei ole mingit õigust edasi lükata otsustamist ühegi sätte ega millegi muu üle, mis võib mõjutada ühenduse acquis'd.
Mairead McGuinness
fraktsiooni PPE-DE nimel. - Härra juhataja, tahaksin tänada härra De Rossat raporti eest.
Ma kuulasin väga hoolikalt komisjoni vastust ja sooviksin korrata, et see raport räägib sellest, kuidas komisjon käsitles kaebust. Kuigi teema oli ilmselgelt väga vastuoluline ja päevakajaline, siis tänaõhtusel arutelul on juttu sellest, kuidas komisjon käsitleb kaebusi. Me toetame ombudsmani järeldusi seoses ülemäärase viivitusega, nagu komisjon tunnistas täna õhtul siin saalis.
Lubage mul kaebuste kohta öelda vaid seda, et inimesed pöörduvad komisjoni poole, sest neil on probleem ja nad ootavad mingit vastust - ehk mitte küll kohest, kuid kindlasti mitte sellist, mille andmiseks kulub kuid ja aastaid.
Juhiksin teie tähelepanu Equitable Life'iga seotud juhtumile, mille osas meil olid mõned lõdvad eeskirjad ja mitte täit selgust, kuidas ühenduse õigust tegelikult rakendati - ja me oleme näinud selle kõnealuse juhtumi kohutavaid tagajärgi.
Samuti on hetkel lahendamata komisjonile esitatud kaebus Iiri planeerimisõiguse rakendamise kohta. Kuigi komisjon oli alguses väga aktiivne ja toetav, kardan ma, et nüüd on vaikus. Tahaksin näha mõningaid edusamme selles küsimuses.
Maria Matsouka
Härra juhataja, kuigi sel raportil puudub normatiivne sisu, on see eriti tähtis Euroopa õiguse tõlgendamise ja väljatöötamise seisukohast. Seepärast tänan ma ombudsmani selle eest, et ta algatas eriaruande koostamise, ning oma kolleegi härra De Rossat selle eest, et ta toetas seisukohta, et komisjoni kaalutlusõigus kaebuste käsitlemisel ei anna õigust omavolilisteks tõlgendusteks, eriti kodanike vastu.
Me tahaksime, et Euroopa kodanike usaldus liidu vastu põhineks nende õiguste kaitseks seaduste andmisel ja ennekõike nende õigel rakendamisel.
Komisjon peaks täitma oma rolli asutamislepingute kaitsjana ja mitte lubama nõukogu otsuste takistamist Euroopa õiguse läbivaatamisel, tõkestades seeläbi kehtivate õigusnormide rakendamist. Pealegi peaks ELi õigusel olema vahetu mõju alati, kui menetlused seda võimaldavad.
Komisjoni kohuseks on näidata liikmesriikide soovimatust või võimetust kohaldada Euroopa õigust. Seega ühelt poolt õpivad kodanikud kontrollima, millises ulatuses riigiasutused peavad kinni Euroopa õigusega seotud kohustustest ning teiselt poolt peavad valitsused lõppude lõpuks kõnealuste kohustuste täitmise eest vastust andma.
Marian Harkin
fraktsiooni ALDE nimel. - Härra juhataja, tahaksin tänada raportöör Proinsias De Rossat suurepärase raporti eest. Petitsioonikomisjoni liikmena pean alati meeles asjaolu, et paljude ELi kodanike jaoks oleme meie ELi pale. Pean "meie” all silmas nii petitsioonikomisjoni kui ka komisjoni, kes samuti kaebusi hindab. Kõnealuse juhtumi puhul eirati selgelt kaebajat ning ombudsmani otsuse alusel oli tegemist haldusomavoliga.
Mul on hea meel tõdeda, et raportöör ja petitsioonikomisjon nõustuvad ombudsmani seisukohaga. Euroopa kodanikel on õigus eeldada, et aluslepingute täitmise järelevalve eest vastutajana tagab komisjon Euroopa õiguse õigeaegse ja tõhusa rakendamise. Neil on õigus eeldada õigeaegset ja tulemuslikku vastust, ning kuigi komisjon võib teatud olukorras oma kaalutlusõiguse alusel toimida - näiteks otsustada, kas algatada rikkumismenetlus või mitte - puuduvad tal volitused, et jätta talle antud piisava aja jooksul otsus tegemata, mida aga kõnealuse juhtumi puhul tehti.
Võttes arvesse muudatusettepanekut 1, tuleb selle küsimusega tegeleda, kuid see peab toimuma kõnealusest raportist eraldi.
Lõpetuseks isiklik märkus petitsioonikomisjoni töö kohta: kaebuse esitamine on paljude kodanike jaoks ainus viis ELi asutustega suhtlemiseks. Seega on kõnealuse süsteemi tõhus ja läbipaistev toimimine väga oluline. Nii komisjon kui ka parlament on selle protsessi osa. Peame tagama, et komisjonil oleks tööülesannete tõhusaks ja õigeaegseks täitmiseks piisavalt vahendeid.
Kõnealuse küsimuse täielikuks mõistmiseks peame end panema kaebuse esitaja olukorda ning vaatlema seda tema seisukohast. Süsteemi käsitletakse üksikisiku või väikese rühma seisukohast. Kui süsteem ei anna tulemuslikku vastust, nähakse selles bürokraatia õudusunenägu, ning see võõrandab kaebuse esitaja ning arvatavasti ka kõik need, kellele probleemist räägitakse. Avalikkust ja ELi arvestades ei tohi me seda teha.
Marcin Libicki
fraktsiooni UEN nimel. - (PL) Härra juhataja, räägin täna kui fraktsiooni Liit Rahvusriikide Euroopa eest juhataja ning kui petitsioonikomisjoni esimees. Mul on hea meel, et kõik kõnealusel teemal eelpool kõnelenud isikud on petitsioonikomisjoni liikmed ning et seda on ka tänase istungi juhataja. Seega on kõnealused küsimused meile tuttavad.
Daamid ja härrad, tänase raporti, mille koostas Proinsias De Rossa ning keda ma soovin suurepärase töö puhul õnnitleda, põhjus on aruanne, mille on esitanud Euroopa ombudsman, kellega me kui Euroopa Parlamendi petitsioonikomisjon teeme alalist koostööd. Meie koostöö Euroopa ombudsmaniga on väga hea. Puutume ombudsmani tööga igapäevaselt kokku, kuna parlament on volitanud petitsioonikomisjoni temaga suhtlema.
Kõik, kes kõnealusel teemal sõna on võtnud, on teadlikud sellest, et menetluse pikkus on Euroopa asutuste ja seega loomulikult ka Euroopa kodanike jaoks õudusunenägu. Seetõttu peame Euroopa Komisjoni üles kutsuma tegemaks kõiki jõupingutusi selle nimel, et talle pandud kohustusi kiiremini täita.
Rõhutan Proinsias De Rossa raporti otsustavat küsimust, nimelt esimest lõiget, milles sätestatakse, et "Euroopa Parlament kinnitab Euroopa ombudsmani soovitust komisjonile.” Parlament kinnitab ombudsmani soovitust nagu tavaliselt, kuna enamasti peame tema nõudmisi ja väiteid põhjendatuks.
Elisabeth Schroedter
fraktsiooni Verts/ALE nimel. - (DE) Härra juhataja, daamid ja härrad, lubage mul kõigepealt pöörduda voliniku poole. Täna hommikul, volinik, püüdsite meid veenda, et komisjonil on Euroopa rahva jaoks varuks hea programm, mis kindlustaks neile head töökohad ning näitaks ELi sotsiaalset palet. Kuid kui asi jõuab tegudeni, ei täida komisjon oma kohustusi.
Kõnealune juhtum käsitleb ühe Saksa arsti esitatud kaebust ning selle vastuseks võetud meetmeid. Selles sooviti lihtsalt Euroopa Liidus töötundide osas kehtivate miinimumnõuete läbivaatamist. Komisjon ei suutnud isegi seda teha. Teie reaktsioon on kaugel sellest, mida võiks oodata aluslepingute täitmise järelevalve eest vastutajalt. Vaikite aastaid ning seejärel isegi muudate nõudeid leebemaks. Selles näeb avalikkus oma õiguste rikkumist. Kõnealuse vaikimise ja tööaja direktiivi muudatusettepanekutega olete tekitanud Euroopa Liidu projektile suuri kahjustusi. See tuleb selgelt välja öelda.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
(PL) Härra juhataja, kodanike esitatud kaebused on oluline teabeallikas ühenduse õiguse rikkumiste kohta. Kõnealune juhtum, mille lahendamine on veninud juba seitse aastat, on seotud Saksamaa valitsuse ebaõnnestumisega rakendada direktiivi tööaja korraldamise mõningate aspektide osas (pean silmas direktiivi 2003/88, millega kuulutati kehtetuks ja asendati direktiiv 93/104). Ombudsmani arvates on Euroopa Komisjoni tõhusa vastuse puudumise puhul tegemist haldusomavoliga.
Murettekitav on õigustamatu ja vahel aastatepikkune ajaperiood, mida komisjon vajab vastuse ettevalmistamiseks juhtumite puhul, mis on seotud liikmesriikide hooletuse ning Euroopa Kohtu otsuste mittetäitmisega. Niisugune toimimine õõnestab usaldust ühenduse õiguse järjekindla täitmise suhtes, seab kahtluse alla Euroopa Liidu eesmärgid ning vähendab kodanike usaldust ELi asutuste suhtes. Kodanike kaebuste läbivaatamine peab toimuma hea valitsemistava põhimõtete järgi. Kaebused peab tulemuslikult läbi vaatama võimalikult lühikese aja jooksul.
Ewa Tomaszewska
(PL) Härra juhataja, tööaja korraldamisega seotud kaebused on kiireloomulised küsimused. Mõelge, mis saab siis, kui arstide tööaja eeskirju eirataks: võib juhtuda, et kirurg peab 23-tunnise vahetuse järel veel keerulise operatsiooni tegema. Niisuguseid ameteid on palju, mille puhul ebaõige tööaja korraldamine võib elusid ohtu seada. Seetõttu on eriti tähtis, et kaebused vaadataks läbi mõistliku ajaperioodi jooksul.
Mairead McGuinness
Härra juhataja, mul on kaks tähelepanekut. Esiteks soovin kinnitada Marian Harkini väidet vahendite kohta. Võib-olla tekitavad vahendid komisjonile probleeme: sellisel juhul oleks sellest vaja teavitada.
Teiseks, peab olema väga tahtejõuline kodanik, kes jaksab tegeleda kõrvalejäetud kaebusega ning kardan, et paljudel pole lihtsalt aega, vahendeid ega võimalust süsteemi vastu võidelda. Kui palju kaebusi kõrvale lükatakse - ja kas selle kohta üldse arvet peetakse?
Vladimír Špidla
komisjoni liige. - (CS) Daamid ja härrad, soovin rõhutada vaid mõnda põhipunkti, millele tuleks veel tähelepanu pöörata.
Kõnealuse juhtumi puhul on tegemist ühe kaebusega. Kõnealune kaebus ei ole reegel, sest õigeaegne reageerimine kodanikualgatustele on põhiline ja üks kõige tähtsamaid kohustusi. Leian, et töökorra ulatuse lähemal uurimisel selgub, et komisjon tegutseb niisuguste juhtumite puhul täpselt.
Kõnealune juhtum oli erandlik, kuna selle tagajärjed oleksid võinud mõjutada mitmeid üksikuid liikmesriike tervikuna. Seetõttu kasutas komisjon 2004. aastal kaalutlusõigust ning menetles oma äranägemise järgi. Käesolevaks hetkeks on aeg selgelt näidanud, et see ei olnud parim otsus, kuid see on otsus, mis jäi komisjoni kaalutlusõiguse piiridesse.
Soovin mainida, et tööaja direktiivi mittejärgimisest tulenevate küsimustega seotud õigusrikkumisi vaadatakse läbi sobivas tempos, kuna, nagu ma olen juba varem öelnud, mis iganes tõsised argumendid otsuse tegemisel ka ei olnud, on aeg näidanud, et see ei olnud parim otsus.
Proinsias De Rossa
raportöör. - Härra juhataja, soovin tänada kõiki, kes täna õhtul kohale jäid ja arutelul osalesid ning volinikku arutelule antud vastuse eest. Tervitatav on tema kinnitus, et kõnealuse juhtumi puhul leidsid tõesti aset erakorralised viivitused ning arvatavasti pole viivitamine sobilik.
Sellele vaatamata on petitsioonikomisjon ja ombudsman eriarvamusel selle osas, kuidas komisjon tõlgendab õigust kaebusega mitte tegeleda, kui ta seda vajalikuks ei pea. Meie arvates ei saa kaalutlusõiguse all mõista kaheksa-aastast viivitust, aga just sellest käib praegu jutt.
Mul on hea meel, et volinik on teatanud, et aruanne avaldatakse kahe kuu jooksul, ning selles antakse ülevaade kõigi liikmesriikide vastavuse kohta direktiiviga, sh ka täna õhtul kõneaineks olnud kaebusega seoses.
Usun, et komisjoni varasem tegutsemine oleks kaasa toonud varasemad muudatused tööaja direktiivis ning oleks varem ennetanud riske, millega patsiendid ning loomulikult ka haiglates tervishoiuteenust pakkuvad arstid ja õed on pidanud kokku puutuma nende aastate jooksul, kui nad on olnud tööl ja valves kuni 100 tundi nädalas.
Leian, et arutelu kõnealusel teemal rõhutab praeguste õigusrikkumiste menetlemise nõrkusi ning poliitiliste ja vahenditega seotud asjaolude rolli tundlike teemade puhul, millega tuleks tegeleda seadusega kooskõlas, mitte poliitilise tundlikkuse alusel.
Lõpetuseks tuleb öelda, et tavaliselt jääb niisuguste kaebustega tegelemine ombudsmani ja asutuse, voliniku või tõepoolest nõukogu vahele, kelle vastu kaebus on esitatud. Väga harva tuleb sarnase küsimusega tegeleda täiskogul. Täiskogul palutakse harvadel juhtudel kinnitada ombudsmani otsust komisjoni vastu. On kahetsusväärne, et peame seda tegema, kuid nii see on.
Seetõttu soovin, et volinik mingil hetkel viitaks, möönaks ja tunnistaks, et ta on nõus sellega, et viivitus oli vastuvõetamatu; lisaks soovin kinnitust selle kohta, et teatud toiminguid tehakse edaspidi nagu kord ja kohus, et vältida kaebuste käsitlemisel sellises ulatuses venitamist.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Hääletamine toimub homme kell 11.00.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 142)
Anneli Jäätteenmäki  
kirjalikult. - (FI) Härra juhataja, lugesin ehmatusega Proinsias De Rossa raportit kaebuse kohta Saksamaa vastu seoses arstide tööaja korraldusega.
Euroopa Komisjoni näol on tegemist täiesti võimetu asutusega, kui esitatud kaebusega tegeletakse täiesti õigustamatu mitmeaastase viivitusega. Kõnealuse juhtumi puhul on tegemist komisjoni rahuliku kaalutlusvabaduse kuritarvitamisega, mida ta naudib kohustuste tõlgendamisel. Tundub, et kaalutlusvabaduse kohaldamise asemel on komisjon täiesti omavoliliselt tegutsenud.
On aeg, et komisjon astuks ette ning ütleks, kuidas ta kavatseb tulevikus kaebustega tegeleda, et see oleks võimalikult kiire ja tõhus.
Aitäh!
