Murettekitav olukord immigrantide kinnipidamiskeskustes, eriti Mayotte ja Lampedusa saartel (arutelu) 
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on nõukogu ja komisjoni seisukohad murettekitavast olukorrast immigrantide kinnipidamiskeskustes, eriti Mayotte ja Lampedusa saartel.
Alexandr Vondra
nõukogu ametisolev eesistuja - Härra juhataja, olen tänulik võimaluse eest kõneleda probleemist, mis puudutab Euroopa Liidu immigratsiooni- ja kinnipidamiskeskusi, millest olete esile tõstnud kaks, Mayotte ja Lampedusa. Olen väga teadlik teie suurest huvist nende keskuste vastu, teie paljudest külastustest ning muredest, mida olete väljendanud seoses mõningate asutuste tingimustega.
Alustan kahe peamise põhimõtte väljatoomisega, milleks on tänase arutelu kesksed küsimused, Esiteks on vajadus, seoses kolmandatest riikidest pärit rahvusvahelist kaitset vajavate isikutega, täita täielikult endale võetud kohustusi, mis on pühalikult kirjas mitmetes rahvusvahelistes instrumentides. Teiseks austame täiel määral inimõigusi ning migrantide ja nende pereliikmete väärikust.
Oleme kõik väga teadlikud survest, mis on põhjustatud migrantide sisserändest Euroopasse ning siit varjupaika otsivatest isikutest. See surve on eriti suur Liidu lõuna- ja idapiiridel.
Vastukaaluks oleme viimase 10 aasta jooksul välja töötanud tõhusa ELi varjupaiga ja migratsioonipoliitika. Samas on saabujate märkimisväärse kasvu tõttu tekkinud tungiv vajadus seda poliitikat kindlustada ja edasi arendada.
Peame seda tegema sisemiselt, et panna alus endi ühtsetele standarditele ja reeglitele varjupaiga ja migratsiooni valdkonnas, kuid peame suunama tegevusi ka väljapoole, partnerluses päritolu- ja transiitriikidega, et hallata migrantide vooge tõhusamalt.
Kõik pooled võivad sellisest lähenemist võita. ELi varjupaiga ja migratsioonipoliitika areng ja väljatöötamine sõltub ka teie panusest. Avaldan parlamendile positiivse panuse eest tänu ning olen kindel, et suudame konstruktiivselt tööd teha, et seda olulist poliitika valdkonda veelgi edasi arendada.
Tõstsite spetsiifilise küsimusena esile Mayotte ja Lampedusa saarte olukorra. Peaksime eristama kahte tüüpi migratsioonivooge nende kahe juhtumi puhul. Lampedusa ja Mayotte migratsioonivood on segunenud. Mõned kolmandate riikide kodanikud on palunud rahvusvahelist kaitset, teised kuuluvad kindlasti majandusmigrantide kategooriasse.
Esimese kategooriaga seoses - need, kes paluvad rahvusvahelist kaitset -, juhin teie tähelepanu miinimumstandardite olemasolule varjupaiga taotlejate kaitse valdkonnas, mis on kindlaks määratud direktiivis 2003/9/EÜ, mis võeti vastu 2003. aastal. See standard on juba liikmesriikide õigusse üle võetud ning komisjoni ülesanne on tagada, et direktiivi sätteid kohaldatakse õigesti ja täieulatuslikult.
2008. aasta detsembris esitas komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule ettepaneku seda direktiivi muuta ja uuendada. Kuna siinkohal kehtib kaasotsustusmenetlus, kaasatakse Euroopa Parlament igakülgselt uue ettepaneku aruteludesse. Nõukogu hakkab uut ettepanekut varsti arutama ning soovib innukalt teiega lähedast koostööd teha.
Austatud liikmed on kindlasti teadlikud, et Prantsuse ülemereterritooriumi Mayotte erilisuse tõttu seal ühenduse õigus ei kehti.
Rääkides teisest kategooriast, teistest kolmandate riikide isikutest, kes on liikmesriigi territooriumile ebaseaduslikult sisenenud, on liikmesriikide pädevatel asutustel õigus sellesse kategooriasse kuuluvaid isikuid kinni hoida enne tagasisaatmise otsuse vastuvõtmist ja/või eesmärgiga see otsus jõustada. Kinnipidamine võib olla ainuke valik juhtudel, kus on vajalik identifitseerida reisidokumentideta kolmandaid isikuid.
Praeguseni on kinnipidamisega seotud õigusaktid ja praktika liikmesriikides märkimisväärselt varieerunud. Hiljuti vastu võetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv ebaseaduslikult riigis viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmise ühiste nõuete ja korra kohta on juurutanud spetsiifilisi põhimõtteid ja kinnipidamisreegleid ning seeläbi kehtestab antud valdkonnas mingis ulatuses ühise juriidilise raamistiku.
Direktiiv ütleb selgesõnaliselt, et kinnipidamist eemaldamise eesmärgil võib rakendada ainult siis, kui leebemaid sunniabinõusid pole võimalik juhtumi korral rakendada ning ka siis on see võimalik ainult spetsiifiliselt ja väga piiratud põhjustel. Lisaks on direktiivis sätestatud, et kinnipidamine kestab võimalikult lühikest aega, selleks on vaja kirjalikku faktiliste ja seaduslike põhjendustega otsust ning see vaadatakse juriidilisest seisukohast lähtuvalt üle regulaarsete vaheaegade tagant. Samuti tuleks rõhutada, et direktiiv sätestab kinnipidamisele selged ülemised piirangud ning põhjused, millest lähtuvalt piiratud spetsiifilistel juhtudel on kinnipidamisperioodi võimalik pikendada, kuid mitte pikemaks kui maksimaalne periood.
Seoses kinnipidamise tingimustega sätestab direktiiv selgelt, et reeglina leiab kinnipidamine aset spetsialiseerunud kinnipidamisasutustes või igal juhul tavalistest vangidest eraldi ning et kinnipeetavatele, eriti haavatavas olukorras olijatele, sh alaealistele ja perekondadele, tagatakse nende õigused.
Mis puudutab ebaseaduslike immigrantide tagasisaatmist, siis hiljuti vastu võetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv ebaseaduslikult riigis viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmise ühiste nõuete ja korra kohta on juba jõus. Liikmesriigid peavad selle sätted nüüd oma riiklikku õigusse üle võtma ning tähtaeg on kaks aastat.
See üldine juriidiline raamistik rõhutab meie kindlat pühendumust kindlustamaks, et kolmandate riikide kodanikke, keda hoitakse kinni väljasaatmise eesmärgil, koheldakse inimlikul ja väärikal viisil ning nende põhiõigusi austatakse täielikult. See määratleb ka kõige värskemate õigusaktide alusel tagasisaatmise poliitika ühiselt kokkulepitud nõuded.
See raamistik pole ainult vastavuses põhimõtetega, mida ma rõhutasin oma sõnavõtu alguses, vaid tõepoolest annab neile seadusliku jõu. Meie varjupaiga ja migratsiooni poliitika pärineb seetõttu õigusriigist. See kindlustab inimõiguste ja iga inimese väärikuse austamise.
Jacques Barrot
Härra juhataja, nagu härra Vondra just juhtis tähelepanu, on meil praegu tõepoolest õiguslik raamistik, mis on hakanud kinnistuma. See on teinud oma olemasolu tuntavaks kõigepealt tagasisaatmisdirektiiviga, mis on esimene horisontaalne dokument tagasisaatmisstandardite ühtlustamiseks liikmesriikides. See toob ühenduse õigusse Euroopa inimõiguste konventsiooni kohaldatavad sätted ja selle rakendamine võimaldab ühenduse kontrollimehhanismide kasutamist ühenduse õigustikule vastavuse kontrollimiseks.
Kuid ma tean väga hästi, et mõned teist peavad seda direktiivi ebapiisavaks. Minu jaoks kujutab see siiski ühenduse kontrollivahendit, mida saab kasutada ühenduse õigustikule vastavuse kontrollimiseks. Loomulikult, selle rakendamise üle järelevalve teostamisega, ja lubagem mul teile meelde tuletada, et tähtaeg selle ülevõtmiseks on 24. detsember 2010, tagab komisjon peamiste põhimõtete range järgimise sisserändajate õiguste suhtes ja see hindab eelkõige kinnipidamise sätete mõju.
Ma olen ise öelnud, et ma teostan tihedat järelevalvet ülevõtmise üle tagamaks, et mitte ükski liikmesriik ei kasutaks seda ettekäändena nende poolt hetkel järgitavate kinnipidamisperioodide pikendamiseks. Teistelt liikmesriikidelt, kellel on piiramatu kinnipidamise aeg, eeldatakse direktiivis sätestatud tähtaegade järgimist.
Teine tekst, millele me rajame oma meetmed, on volinike 3. detsembril 2008 vastu võetud tekst varjupaigataotlejate majutustingimuste kohta. Ma loodan, härra Deprez, et kodanike õiguste, justiits- ja siseasjade komisjon vaatab selle teksti üle lähitulevikus, et me saaksime minna edasi selle uue varjupaigapoliitikaga.
Ma juhiksin tähelepanu, et see tekst sisaldab selgeid eeskirju kinnipidamise kohta täielikus vastavuses põhiõigustega ja piirab kinnipidamist erandjuhtudel. Me räägime siin loomulikult varjupaigataotlejatest. Teiseks, see arvestab rohkem kaitsetumate varjupaigataotlejate vajadustega ja teeb neile lihtsamaks tööturule juurdepääsu saamise. Meil on nüüd seega õiguslik raamistik ja see tuleb loomulikult kasutusele võtta.
Nüüd pöördun ma küsimuste juurde, mida parlament soovis tõstatada käesolevas arutelus. Komisjon on teadlik raskest olukorrast, millega Itaalia ametiasutused tegelevad, kus illegaalsete sisserändajate ja varjupaigataotlejate massid saabuvad riigi lõunarannikule, eelkõige Lampedusale. Tänaseks on Itaalia suutnud anda juurdepääsu oma territooriumile, päästes paljude sisserändajate elud, samal ajal võttes kasutusele protseduuri, mida saab kasutada varjupaigataotluste läbivaatamiseks asjakohastes tingimustes. Ka märgib komisjon, et Itaalia on tunnistanud rahvusvahelise kaitse vajadust kõikidest üksikjuhtumitest poolte korral, seega näidates, et nendes rännetes on varjupaigataotlejaid koos ebaseaduslike sisserändajatega.
Komisjon on mitu aastat otsinud rahalisi vahendeid mõne liikmesriigi, sealhulgas Itaalia toetamiseks. Seda teevad presiidiumi projekt ja Euroopa Pagulaste Fondi erakorralised meetmed. Lisaks kiitis komisjon mõned nädalad tagasi heaks erakorralise abi summas 7 miljonit eurot.
Kui Itaalia peab vajalikuks, on komisjon valmis läbi vaatama uue erakorralise abi taotluse 2009. aasta eelarvest, et parandada vastuvõtmisstruktuure Lampedusal, Sitsiilias ja maismaal, suurendades sellega Itaalia ametiasutuste suutlikkust vaadata läbi konkreetseid sisserändajate olukordi asjaomastes tingimustes. Ma lähen varsti Lampedusale, samuti Maltasse, et uurida olukorda kohapeal.
Ma olen samuti teadlik, et üks peamisi lahendusviise on kindla raamistiku kehtestamine koostööks Liibüaga, mis on peamine transiitriik rändeteedel Ida-Aafrikast. Ma loodan proua Ferrero-Waldneri jõupingutustele saavutada kiire tulemus toimuvates läbirääkimistes. See on tõepoolest üks peamine lahendusviis ja kui seda läbirääkimist ei viida lõpule, on väga raske astuda vastu kõikidele meie ees seisvatele probleemidele.
Nüüd räägin ma Mayotte'ist. Kuigi tagasisaatmisdirektiiv sisaldab erieeskirju kinnipidamise tingimuste kohta, rõhuasetusega alaealistel ja perekondadel, ei kehti need ühenduse eeskirjad hetkel Mayotte'i territooriumil. Euroopa Liit tunnistab Mayotte'i territooriumit Prantsusmaa osana, kuid sellel on ülemeremaa või -territooriumi, mitte äärepoolseima piirkonna staatus. Seetõttu ei kohaldu eraõigus, kuigi on tõsi, et Prantsusmaa peab võtma arvesse Euroopa Nõukogu märkusi ka taotlusi, ja ma usun, et Prantsuse ametiasutused otsivad hetkel muid vastuvõtutingimusi Mayotte'il. Seda silmas pidades on õige, et Euroopa õigus ei ole tegelikult kohaldatav, sest liidu õigus ei ole otseselt kohaldatav territooriumil, mis on äärepoolseim piirkond.
Need on märkused, mis ma soovisin teile esitada. Lubagem mul veel kord parlamendile öelda, et ebaseaduslike sisserändajate, eelkõige varjupaigataotlejate vastuvõtmise tingimused saavad minu täieliku tähelepanu ja nad on tõepoolest minu jaoks esmatähtsad. Just sel põhjusel teen ma neid visiite, et näha, kuidas asjad kohapeal toimivad.
Ma soovin igal juhul tänada parlamenti selle arutelu avamise eest.
Margie Sudre
Härra juhataja, volinik, härra Vondra, daamid ja härrad, meie parlament tunneb uhkust inimväärikuse austamise lakkamatu kaitsmise eest kõikides tingimustes, sealhulgas loomulikult tingimustes, milles ebaseaduslikke sisserändajaid hoitakse.
Ma keskendun administratiivsele kinnipidamiskeskusele Mayotte'il, mille probleemidega ma olen väga hästi kursis. Elatustaseme ning majandusliku ja sotsiaalse arengu erinevused selle India ookeani arhipelaagi saarte vahel võivad ajendada paljusid komoorlasi ületama seda 70 kilomeetrit, mis eraldavad neid Mayotte'ist, mis on Prantsusmaa departemang, nagu te, härra Barrot, ütlesite, ning ülemeremaa ja -territooriumina ei ole Euroopa territoorium.
Mayotte'i saarel ebaseaduslikult elavad inimesed moodustavad 30 % elanikkonnast. Jah, te kuulsite õigesti, ma ütlesin 30 % elanikkonnast. See on protsendimäär, mis on tundmatu meie Euroopa riikides, tänu jumalale. Sellel on ilmselt oluline mõju mayotte'laste ühiskonnale ja kujutab avalike infrastruktuuride ja teenuste, kuritegevuse ning ebaseadusliku töötamise probleemide allikat.
Prantsuse ametiasutused on väga hästi teadlikud neist probleemidest. Hiljuti lõpetati praeguse kinnipidamiskeskuse renoveerimistööd kinnipeetavate elutingimuste märkimisväärseks parandamiseks. Peale nende ajutiste meetmete on Prantsuse valitsus otsustanud ka ehitada sobivama mahutavusega uue kinnipidamiskeskuse, mis on kooskõlas riiklike standarditega. See peaks avatama juunis 2011.
Euroopa on just võtnud vastu ühiseeskirjad, seega saab ta võtta oma osa seaduslikust sisserändest maailmas, kuid me ei tohiks varjata asjaolu, et teatud piirkonnad puutuvad kokku äärmuslike olukordadega. Mayotte'i kinnipidamiskeskuse häbimärgistamine ei too kiiremat ega tõhusamat lahendust, kuna rände surve paneb saare sellise pinge alla.
Kuna Mayotte on tegemas ajaloolisi otsuseid oma tuleviku kohta, siis selleks, et saada Prantsuse ülemeredepartemanguks ja seejärel ühineda ühenduse territooriumiga, saades liidu äärepoolseima piirkonna staatuse, on mayotte'lastel meie arvates suurem vajadus meie abi kui kriitika järele.
Claudio Fava
Härra juhataja, daamid ja härrad, ebaseadusliku sisserände nurjamiseks tuleb olla lahkusetu. Sisserändajad tulevad, sest neil on lihtne siia saada ja mitte keegi ei saada neid ära, kuid just sel põhjusel oleme otsustanud muuta suhtumist - need on Itaalia siseministri hr Maroni sõnad. See tundub olevat poliitika paroodia, kuid samas on see Itaalia valitsuse poliitika. Mulle tundub olevat selge, et sellele poliitikale on loomupäraselt omane sügav põlgus selle suhtes, mida me siin arutame ja eeskirjade suhtes, mida Euroopa Liit meile esitab.
Täna me oleme rääkinud Guantánamo sulgemisest. Minu arvates peame rääkima kiiremas korras Lampedusa sulgemisest, ajutise peatumise ja abi keskusest Lampedusal, nagu seda on viimastel kuudel kirjeldatud, nimelt vabaõhuvanglast. Eesistujariik on õigesti tuletanud meelde õiguslikku raamistikku, millele on viidanud ka hr Barrot - sunni kasutamine ainult erandjuhtudel, kinnipidamine ainult absoluutselt selgetel alustel ja võimalikult lühikeseks ajaks - õiguslik raamistik, mida Lampedusal rikutakse sisuliselt ja vormiliselt iga päev.
Enamik neist, kes on Lampedusal, on varjupaigataotlejad. Nõukogu tuletas meelde miinimumstandardeid, mis on ette nähtud 2003. aastal vastu võetud direktiiviga varjupaigataotlejate kohta; neid eeskirju rikutakse sisuliselt ja vormiliselt. Meil on sageli 180-päevased kinnipidamised, sealhulgas neile, kes põgenevad poliitilise tagakiusamise või sõja eest. Kõik see kujutab loomulikult õigusliku barbarismi akte, mida aga mõõdetakse meile ajalehtede pakutavate numbritega. 1 200 inimest sai surma 2008. aastal, kui nad püüdsid ületada Vahemerd. Paljud neist, kel õnnestus ellu jääda, läbisid Lampedusa piinad.
Seetõttu, härra asepresident, kutsun ma teid üles külastama Lampedusat, sest te ise olete lubanud varsti sinna minna, ja (kui ma tohin soovitada) teatama viimasel hetkel, et te lähete Lampedusale. Vastasel juhul teevad nad teie jaoks keskuse väliselt korda nagu ballisaali ja lasevad teil ette kujutada, et see on see kinnipidamiskeskus, millest me täna õhtul räägime.
Jeanine Hennis-Plasschaert
Raportid meie välispiiridel puhkevatest tragöödiatest on päevselged. Hädaolukord on tõsine ja on seda mõnda aega olnud. Seda on ka nõukogu aeg-ajalt märkinud, kuid ainult paberil. Kogu lugupidamise juures, ametis olev eesistuja, me oleme loomulikult tänulikud teie panuse eest, kuid me oleme sellest juba rääkinud. Need on vaid tühipaljad sõnad ilma tegudeta. Võiks pidada peaaegu irooniliseks, et me hääletame ka Roure'i raporti üle sel nädalal. See aruanne sisaldab kõikidesse tulipunktidesse, sealhulgas Lampedusale, tehtud visiitide järgseid tähelepanekuid. Euroopa Liidu haare jääb lühikeseks ja seda mitte just natuke.
Mida me sooviksime teada, ametis olev eesistuja, on see, kas te olete võtnud vaevaks üldse lugeda meie vaheraporteid? Tampere, Haagi programm, Prantsuse sisserände- ja varjupaigapakt ja peagi Stockholmi programm: kõik need ilusad sõnad on teravas vastuolus tegelikkusega. See on kõigest hoolimata just see tegelikkus, mis näitab meile, et Euroopa Liidul on veel pikk tee käia, et tõusta oma ülesannete kõrgusele. Solidaarsuse puudumine on šokeeriv. Mitte keegi, mitte ükski isik selles parlamendis ei vihja, et see on lihtne ülesanne. Loomulikult on keeruline käsitleda adekvaatselt suurt sisserändajate ja varjupaigataotlejate lainet, kuid see ei ole mitte midagi uut.
Olemasolevate vahendite läbivaatamine on nüüd alanud, kuid mul on juba kahtlusi, kas see annab soovitud tulemusi. Kogemus on meile õpetanud, et nõukogul on kalduvus olulistel hetkedel kokkuleppest taganeda. Tõsiasi on see, et kuigi teoorias püüavad liikmesriigid saavutada ulatuslikku ühtlustamist, võtavad nad praktikas vastu otsuseid, millel on täpselt vastupidine mõju. Suurim ühisnimetaja näib siis järsku olevat minimaalne, selline on olnud minu kogemus viimasel viiel aastal. Ja see üsna kaugel jõustamisest.
Nagu ma täna varem juba ühes teises arutelus märkisin, peaks olema selge, et nii Euroopa Komisjonil kui ka Euroopa Parlamendil ei ole võlukepikesi, lõppude lõpuks peavad just nõukogu ja liikmesriigid võtma meetmeid selles valdkonnas.
Cristiana Muscardini
Härra juhataja, daamid ja härrad, ma tunnen kahetsust, et valimistega seotud põhjustel oli härra Fava sunnitud ütlema mitmeid asju, mis ei ole tõesed. Pärast valimiskampaaniat juhin ma tema tähelepanu nendele. Kuid ta tunneb niivõrd suurt huvi Lampedusa probleemi vastu, et ta on juba lahkunud täiskogult - täiskogult, mis peaks väljendama oma tänu lahke vastuvõtu eest, mida möödunud aastatel osutasid talle Lampedusa kodanikud.
Selle asemel peame rõhutama Euroopa Liidu viivitust ebaseadusliku sisserändega seotud mitmete probleemide lahendamisel ning toetuse ja abi jagamisel välispiiridega riskiriikidele. Mõned riigid ei ole näidanud lahket vastuvõttu, mida Itaalia osutas tuhandetele meeleheites, merre uppumisega riskeerivatele inimestele, inimkaubitsejate ja paljude mitte-Euroopa valitsuste tegevusetuse tõttu, kes ei ole järginud ega sõlminud kokkuleppeid ebaseadusliku sisserände kontrollimiseks. Me kutsume üles, et spetsiifiline rahaline abi läheks otse piiritsoonides elavatele inimestele, kes on geograafiliselt rohkem avatud ebaseaduslike sisserändajate saabumisele. Abi saaks anda ka vabade tsoonide loomisega, mis tooks kaasa vahendite investeerimise ja maksuvabastuse, mida ei võeta arvesse stabiilsuspakti kokkulepetes.
Monica Frassoni
Härra juhataja, daamid ja härrad, volinik, teie kõnedest on selge, et rahvusvahelist ja ühenduse õigust rikutakse Lampedusal igapäevaselt. Kuid kõik teie avaldused jäävad formaalseteks ja peegeldavad soovunelmaid, millele ei järgne tegu. Ma kardan, et see puudutab eriti teie avaldust, härra Vondra.
Ma kahtlen, kas Euroopa Liidul on mingeid vahendeid selle olukorra lõpetamiseks: esineb ebaseaduslikku kinnipidamist, ebanormaalsed kinnihoidmise tingimused on ilmselged ja on oht, et õigus varjupaigale niisama hästi kui kõrvaldatakse. Euroopa Liit on ainus organisatsioon, ja härra Barrot teab seda väga hästi, mis suudab aidata Itaalia ja teised riigid sellest olukorrast välja.
Just sel põhjusel, volinik, olen ma väga mures teadaande pärast, millega lubatakse Itaaliale tingimusteta uut rahasummat. Kuidas seda kulutatakse? Kas volinik on teadlik, et palju kritiseeritud romide järelevalve, teisisõnu kataloogimine, möödunud aastal sai rahalist toetust Euroopast? See on toodud teie pressiteadetes. Seega, millist usaldust me saame seda laadi tegevusest?
Giusto Catania
Härra juhataja, daamid ja härrad, eile andis härra Maroni teada, et tuleb olla lahkusetu ebaseaduslike sisserändajate suhtes, kuid härra Maroni on päevi ja kuid praktiseerinud lahkusetust sisserändajate suhtes, kelle olukord on ebakindel.
Ma ütlen seda Lampedusa hädaolukorra, nn Lampedusa hädaolukorra tõttu, mis on nüüdseks kestnud juba 10 aastat - seetõttu tundub mulle veidi pleonasmina nimetada seda hädaolukorraks -, mida soovis ja tegi Itaalia valitsus. Tegelikult langetas valitsus Maroni valimisega otsuse mitte lubada enam sisserändajatel Lampedusalt lahkuda. Ajutise peatumise keskusesse on suletud vähemalt 1 800 inimest, ilma et valitsus oleks korraldanud nende üleviimise. Neid hoitakse sellistes ebainimlikes ja alandavates tingimustes, et keskusest sai tõeline demokraatlik hädaolukord.
Nüüd ma usun, et see on tõeline Lampedusa hädaolukord, mis tähendab, et on vajadus kehtestada teatud juriidiline vaba tsoon, koht, kuhu sisserändajad võiksid siseneda ja kuhu neid võiks välja saata igat juhtumit eraldi uurimata. ÜRO pagulaste ülemvoliniku amet märgib, et vähemalt 75 % neist, kes saabuvad meritsi Itaaliasse ja saavad õiguse varjupaigale, taotlevad seda. Seega, kui Maroni praktikad ellu viidaks, ei oleks sisserändajatel tõenäoliselt õigust varjupaigale, sest nad saadetaks viivitamata Lampedusalt välja, kooskõlas Itaalia valitsuse soovidega.
Seega on tõeline hädaolukord ja selle põhjus on Itaalia valitsuse poliitika. Lampedusa elanikud on saanud sellest teada, proua Muscardini. Tõepoolest, nad on viinud läbi üldstreigi valitsuse, selle sisserändepoliitika vastu, et ei avataks selles kohas kohese väljasaatmise keskust - identifitseerimise ja väljasaatmise keskust. Nad on palunud ka Itaalia valitsusel muuta oma seisukohta ajutise peatumise keskuse osas.
On hea, et volinik Barrot läheb Lampedusale paari päeva pärast ja ma tunnustan seda. Ma koostasin toimiku ja saatsin selle härra Barrot'le. Mõne päeva pärast organiseerib ka minu fraktsioon delegatsiooni, kes külastab Lampedusat.
Johannes Blokland
See oli umbes kaks või kolm aastat tagasi, 2005. ja 2006. aastal, kui kodanike õiguste, justiits- ja siseasjade komisjon külastas mitmeid põgenikekeskusi. Pärast Lampedusat külastati ka selliseid kohti nagu Kanaari saared, Madalmaad ja Poola. Raportid nende visiitide kohta kutsusid esile ägedaid vaidlusi ja parlament nõudis tungivalt nõukogult ja komisjonilt meetmete võtmist.
Täna hommikul, kui nõukogu esindajat polnud, arutasime ettepanekut võidelda ebaseadusliku töötamisega. Tähtaeg, mille jooksul liikmesriigid peavad need direktiivid üle võtma, on kaks aastat. Sisserände küsimus on aga kiireloomuline ja kaheaastane tähtaeg on liiga pikk. Me oleme nüüdseks arutanud Lampedusa küsimust kolm aastat ja iga kord arutame meetmeid ebaseadusliku sisserände vastu võitlemiseks. Kuid pärast igat meedet on siiski ilmnenud, et pärast lühiajalist vähenemist sisserändajate arv suureneb. On šokeeriv, et vastuvõtu olukorda Lampedusal on vaja sel viisil uuesti arutada. Parlamendi raportid vastuvõtu olukorra kohta tunduvad olevat täielikult ebatõhusad. Seetõttu kutsun ma nõukogu eesistujariiki üles muutma selle prioriteediks.
Ma saan aru, et 2007. aastal saabus Lampedusale üle 12 000 sisserändaja ja see arv suurenes enam kui 30 000ni 2008. aastal. Kinnipidamiskeskus ei ole ehitatud, et tulla toime sellise mahutavusega. Me oleme teadnud seda kolm aastat. Vana NATO baas ehitatakse ümber, et majutada rohkem sisserändajaid, kuid see ei ole adekvaatne lahendus. Ma sooviksin kuulda nõukogult, mida nad teevad Itaalia algatuste toetamiseks paremate vastuvõtuehitiste osas. Kas seda võiks ehk Frontex teha ja kas teised liikmesriigid on valmis toetama Itaaliat rahaliselt ja seadmetega?
Eile õhtul kella kaheksastes uudistes said Madalmaad olla tunnistajaks sellele, milline on olukord Lampedusal, kuid nüüd on taas uks suletud nii ajakirjanikele kui ka valitsusvälistele organisatsioonidele. Ma kutsuksin Itaaliat üles olema avatud ja läbipaistev sisserändajatega ümberkäimise osas Lampedusal.
Koenraad Dillen
(NL) Kõik on aastaid olnud teadlikud Lampedusaga seotud probleemidest. Ümberpööratud laevad õnnetute varjupaigataotlejatega enne Euroopa rannikuid olid viimastel aastatel sagedane pilt. Kümned tuhanded inimesed püüavad jõuda Euroopasse, olles ahvatletud südametunnistuseta inimkaubitsejatest, kes on valmis suurte rahasummade eest tooma majandusliku õnne otsijaid Euroopasse.
Ma ei kavatse valida sõnu, kui ütlen, et Lampedusa täbar olukord on eelkõige Euroopa sisserändepoliitika läbikukkumise tulemus ja seda ei tohiks pidada Itaalia kohalike ametiasutuste või Lampedusa elanike süüks. Euroopa peaks julgema saata välja selgeid sõnumeid, sest meeleheitlikud ajad nõuavad meeleheitlikke meetmeid. Me peaksime suhtuma karmilt inimkaubitsejatesse ja nende karistused ei saa olla liiga rängad. See peaks käima käsikäes koos range varjupaigapoliitikaga, mis näitab ülejäänud maailmale, et Euroopal on oma piiride kaitsmise osas tõsi taga.
Euroopa peaks järgima Šveitsi näidet, kes karmistas kaks aastat tagasi sisserände ja varjupaiga taotlemise juriidilisi tingimusi. See on ainus võimalus saata inimkaubitsejatele ja majandusliku õnne otsijatele selge sõnum, et Euroopa on valmis kaitsma oma piire sotsiaalsete katastroofide ärahoidmiseks. Ainul sel juhul osutuks selline arutelu, nagu me täna peame, tulevikus ebavajalikuks.
Stefano Zappalà
(IT) Härra juhataja, daamid ja härrad, mitte miski sellel täiskogul ei üllata mind enam. Kuid kellelgi, kes kuulutas möödunud aasta juulis sama teemaga seoses, et tal on häbi olla Itaalia kodanik, ei oleks olnud muud valikut, kui esitada samad väited, mida härra Fava praegu. Mul on kahju, et ta ei ole praegu siin sellel täiskogul. Oleks huvitav teada, kui palju hääli ta saab ja kui paljusid valijaid ta esindab.
Sellest hoolimata, härra juhataja, on mõned inimesed öelnud antud juhtumi kohta asjatundmatuid ja rumalaid asju. Ma loodan ja usun, et volinik Barrot külastab tõepoolest varsti Maltat, Lampedusat jne ning saab aru, kui vale see on, et Euroopa Liidul puudub poliitika selles küsimuses, sest tõsi, härrased Barrot ja Vondra, on täpselt see: ühenduse poliitika puudub. Mis on selle tagajärg? Et mõnel rumalal asjatundmatul inimesel lubatakse rünnata seda, mis on tegelikult traagiline reaalsus, mida kogevad kodanikud, üksikisikud ja eelkõige riikide valitsused.
Minu arvates on oluline esitada teile mõned arvud. 2007. aastal saabus Lampedusale ligikaudu 11 000 sisserändajat. 2008. aastal saabus kolm korda rohkem, umbes 31 000. Ei ole tõsi, et varjupaigataotlejate arv vastas koguarvule; nad moodustasid umbes kümnendiku koguarvust. Kaks tuhat sisserändajat saabus vaid kolme päeva jooksul, 26.-28. detsembril, st Püha Stephen'i päeval ja vahetult pärast jõule. 76 taotlust vaadati läbi 3 päevaga. Neist 76 varjupaigataotlusest said 36 positiivse tulemuse, 3 lükati edasi ja ülejäänud... Ma olen peaaegu lõpetanud, härra juhataja. Pärast esitatud väiteid jääge rahulikuks. Seejärel proua Frassoni vastab, kui te soovite, kui teile tundub olevat õige ja mis tahes tingimustes; ei ole probleemi.
Mis aga loeb, on tegelikud faktid: Lampedusa ja Malta ning teised kannavad kohutavat koormat. Kodanikud on pahased Itaalia valitsuse peale. Nad on pahased, sest nad ei suuda enam ise seda olukorda taluda. Seega, parlament, selle asemel, et süüdistada seaduslikke asutusi, kes teevad niipalju, kui nad suudavad, peaksid selle asemel püüdma panna Euroopa Liidu täitma oma kohustusi.
Martine Roure
(FR) Härra juhataja, alates 2005. aastast oleme väga mures sisserändajate katastroofilise olukorra pärast Lampedusa saarel, kus sisserändajate arv ületab suurel määral selle tegeliku majutusvõimsuse.
Olukord on keeruline selle väikese saare jaoks, mis üksnes 2008. aastal pidi tulema toime ligi 31 700 sisserändaja saabumisega. Need massilised ränded on saadud viimastel aastatel kontrolli alla, sest need sisserändajad on saadetud muudesse keskustesse Itaalia maismaal.
Need üleviimised katkesid pärast siseministri tehtud otsust ja me näeme olukorra olulist halvenemist. Kuid presiidiumi projekt, mida juhivad ühiselt siseminister, põgenike ülemkomissar ja Itaalia Punane Rist ning osaliselt rahastab ühendus, on saanud eeskujuks sisserändajate vastuvõtmise heast juhtimisest. Otsus lõpetada üleviimised Itaaliasse loob reaalse probleemi varjupaiga protseduuridele juurdepääsu saamise osas.
Mis puudutab Mayotte'i, siis 2007. aastast oleme teadnud, et Pamandzi keskuse nimimahutavus on ületatud. Saadi teada, et sinna majutati 204 inimest, peamiselt alaealisi, samas kui maksimummahutavus on 60 inimest.
Praegused tingimused on katastroofilised: mehed magavad põrandal, ei jagata voodiriideid ega tualetitarbeid ning mehed, naised ja lapsed kasutavad samu tualettruume. Kinnipidamistingimused on alandavad ja teotavad inimväärikust.
Rände survet tuntakse tõepoolest tugevamalt nendel territooriumitel, kuid tuleb tagada iga isiku väärikus ja iga juhtumit tuleb uurida kooskõlas seadusega. Juba on märgitud, et meil on vältimatu vajadus tegeliku Euroopa varjupaiga- ja sisserändepoliitika ja liidu tasemel solidaarsuse järele.
Me oleme selle nõude esitanud Euroopa Parlamendile mitme aasta jooksul ja seetõttu esitame värske kaebuse nõukogule.
Roberta Angelilli
(IT) Härra juhataja, daamid ja härrad, volinik, te olete täiesti mõistlik inimene ja seetõttu kutsun ma teid üles, seda tehes seostan ma end teiste parlamendiliikmetega, minema Lampedusale ja ma palun teid, minema eelneva hoiatuseta, et te saaksite isiklikult veenduda, kui raske on hallata seda liiki erakorralist olukorda.
Selline on ainult mõne ruutkilomeetri suuruse saare olukord, kuhu on paljude aastate jooksul saabunud pidevalt tuhandeid ja tuhandeid inimesi- ning selle aja jooksul on vasak- ja parempoolsed valitsused tulnud ja läinud. Mõned neist inimestest surevad teekonna jooksul ebainimlike tingimuste tõttu, millesse nad on pannud südametunnistuseta inimkaubitsejad. Mida tuleks sel juhul teha: ignoreerida eeskirju? Selleks, et asuda võimaliku repatrieerimise juurde või kontrollida, kas neil on poliitilise põgeniku staatus või kas neile tuleb anda poliitiline varjupaik, tuleb need inimesed identifitseerida ja see võtab ilmselt aega. Küllalt siis demagoogitsemisest! Itaalia kannab väga rasket kohustust, mis on ebaproportsionaalne nii rahalise kui seadusandliku toetuse suhtes, mida Euroopa Liit annab.
Nils Lundgren
(SV) Kahjuks ei ole ühelgi riigil selles maailmas piiramatut sisserännet. Erinevate riikide vahelised erinevused on liiga suured ja sel põhjusel on meil probleemid, millest me praegu räägime. Need, kes tulevad tavaliselt, tutvustavad end varjupaigataotlejatena. Kui see juhtub, peame säilitama õigusriigi. Me peame kohtlema neid inimesi vabade kodanikena ja austusega. Me peame kaitsma nende inimõigusi sel ajal, mil me uurime küsimust, kas nad on varjupaigataotlejad või mitte. See, millest me praegu räägime, tundub mulle väga kummalisena.
Miks peaksid need, kes saabuvad Lampedusa saarele, olema sunnitud jääma sinna igaveseks? Nagu eelmine kõneleja ütles, kui inimesed voorivad näiteks väiksesse linna Lõuna-Rootsis, siis me ei eelda, et nad jäävad sinna. Nad paigutatakse ümber üle kogu riigi nende asja juriidilise läbivaatamise ajaks. Sama tuleb teha ka Itaalias.
Maddalena Calia
(IT) Härra juhataja, daamid ja härrad, võitlus ebaseadusliku sisserände vastu, arvestades selle ulatust ja tagajärgi, on probleem, mis tuleb lahendada ühenduse tasemel, sest ainult Euroopa Liidul on vajalik poliitiline võim tõhusate lahenduste leidmiseks ja nähtuse kontrollimiseks. Mitte ükski riik, mis tegutseb omaette, ei saavuta soovitud tulemusi.
Oodates, et Euroopa rakendaks oma strateegiaid, sunnib Itaalia valitsus tagant tööga nii Euroopa Ülemkogu 2008. aasta oktoobris vastu võetud Euroopa sisserände- ja varjupaigapaktiga kui ka 2008. aasta detsembri tagasisaatmisdirektiiviga seoses. See on tähtis töö nii riiklikul kui ka rahvusvahelisel tasemel.
Riiklikul tasemel on olnud palju kriitikat, minu arvates ebaõiglast, siseminister Maroni ettepaneku suhtes identifitseerimise ja väljasaatmise keskuse loomise kohta sellel saarel, konkreetsete juhtumite, otsese repatrieerimise poliitika kohta. See valik ei ohusta ebaseaduslike sisserändajate, põgenike ja varjupaigataotlejate põhiõigusi, nagu on väitnud mitmed isikud. Selle tõestamiseks toon ma välja vaid mõned arvnäitajad Lampedusa kohta, mis on juba esitatud: 76 taotlust vaadati läbi jaanuaris 2009; neist 36 rahuldati, kolm lükati edasi ja 37 lükati tagasi. Seevastu kõik varjupaigataotlejad viidi saarelt üle keskustesse Trapanis, Baris ja Crotones. Seega kõik need, kellel on selleks õigus, võetakse vastu.
Rahvusvahelisel tasemel ratifitseerib Itaalia parlament täna lepingu Liibüaga, mille artiklis 19 sätestatakse selgesõnaliselt, et tuleb kehtestada tõhusam kontrollisüsteem Liibüa maismaapiiride üle, et vältida ebaseaduslikku sisserännet. Peale selle, möödunud nädalal kohtusid ministrid Maroni ja Frattini Tuneesia ametiasutustega, et püüda sõlmida selle riigiga kokkulepe tagasivõtmise kohta, mis on oluline tingimus jätkusuutlikuks repatrieerimiseks. Mõte, mis tuleb omaks võtta siin parlamendis, nagu on ka asepresident Barrot öelnud, seisneb selles, et me peame olema kindlalt vastu ebaseaduslikule sisserändele, kuid samal ajal võtma rõõmuga vastu ja toetama neid, kes integreeruvad ja annavad oma panuse meie riikide sotsiaalsesse ja majanduslikku arengusse.
Wolfgang Kreissl-Dörfler
(DE) Härra juhataja, härra Barrot, mul on hea meel, et te tahate külastada Lampedusat, kuid ma soovitan, et te läheksite sinna varsti ja sellest ette teatamata, vastasel korral leiaksite eest vaid teeskluse. Meie külaskäigu ajal oli laager puhastatud ja kinnipeetavad asendatud marionettidega. Te peaksite minema ka kiiresti, enne kui Berlusconi ja Maroni muudavad Lampedusa Euroopa uueks Alcatraziks ja jätkavad seal kodanike vangistuses hoidmist.
Loomulikult peame meie Euroopa Liidus ilmutama solidaarsust. Me peame kehtestama põgenikele kvoodid, mida tuleb jagada erinevate liikmesriikide vahel ja mis samuti hõlmavad põgenikke, kes tulevad üle "rohelise piiri”. Nende arv on üsna märkimisväärne.
Mis toimub siin - ja me oleme külastanud paljusid laagreid - on kohutav ja täiesti ebainimlik. Berlusconi ütleb, et nad võivad kõik minna ja võtta klaasi õlut alati, kui nad seda soovivad. See näitab intelligentsi taset, mis sellel mehel on, teisisõnu - üldse ei ole. Ma tahan selle väga selgeks teha.
Just sellised inimesed nagu Maroni ütlevad, et me peame olema karmid ja rakendama täielikku seaduse jõudu, ning seejärel lähevad ja põlvitavad Vatikani treppidel pühapäeval ja väidavad, et nad on head katoliiklased. See kahepalgeline lähenemisviis ei ole enam aktsepteeritav. Me peame toetama teisi liikmesriike, nagu Malta, Kreeka ja Itaalia, kuid mitte neid silmakirjatsejaid. Me ei peaks neid aitama.
Mario Borghezio
(IT) Härra juhataja, daamid ja härrad, Euroopa peab otsustama, kas ta soovib reguleeritud sisserännet või invasiooni ja ebaseaduslike sisserändajate kriminaalset ekspluateerimist? Itaalia valitsus on teinud õige valiku: hoida kinni ebaseaduslikke sisserändajaid Lampedusal ja samal ajal rääkida läbi repatrieerimise lepingud riikidega, kust nad tulid.
Kuid see vajab vastavaid vahendeid ja Euroopa peab mitte ainult arutama, mitte ainult kritiseerima, mitte ainult vaatama probleemi läbi binokli. Euroopa peab tulema kindlasti Lampedusale ning aitama meie riiki ja teisi Maroni liini järgijaid selle probleemi osas. Täna läheb 120 ebaseaduslikku sisserändajat Lampedusalt Tuneesiasse tagasi, see on asi, mida ei ole teinud eelmised valitsused, sest sisserändajad oli vaja tagasi võtta - sellega nüristades nende ekspluataatorilike maffia kurjategijate hambaid, kes põhjustavad nende reiside toimumist ja seejärel kasutavad neid kuritegelikuks inimkaubanduseks.
Selline maffiavastane spetsialist nagu hr Fava peaks olema suuteline sellest aru saama, see ei ole keeruline, ka tema peaks sellest aru saama. Maroni liini toetavad Malta, Kreeka ja Küpros ning need, kes elavad meie riigi lõunapiiri lähedal. Kõik varjupaigataotlejad ja alaealised on juba viidud üle vastavatesse keskustesse. See mis on öeldud, on vale. Kui proua Roure kavatseb homme hommikul Lampedusale minna, ei leia ta eest mitte ühtegi alaealist, ja kui ta loeb Itaalia ajalehti, avastab ta, et see oli Maroni, kes paljastas elunditega kauplemise: lastel oli tavaks Lampedusalt kaduda, kui meil oli riigis vasakpoolne valitsus. Maroni paljastas selle. Kuid sõnum on selge: inimesed peavad sisenema Euroopasse ainult legaalselt, mitte maffia paatide ja kuritegelike inimkaubitsejate abiga.
Paul Rübig
(DE) Härra juhataja, volinik, daamid ja härrad, me peame seadma prioriteediks hoolitseva põgenike kohtlemise. Euroopas oleme kõik tuttavad koolikohustusega. Me peaksime alustama sellega, et võimaldame siia randunud inimestel saada sobiv haridus. Väga on vaja keeleõpet ja kutseõpet võimalusega õppida Euroopa kultuuri, nii et neis kinnipidamislaagrites veedetud aeg ei läheks raisku, kuid selle asemel me aitame inimestel end ise aidata. See peaks olema meie peamine eesmärk.
Võib-olla saame lisada eelarvesse ettevalmistava meetme, et võimaldada meil pakkuda nendele inimestele haridusvõimalusi. Nad on tulnud Euroopasse meeleheites ja me peaksime suutma anda neile põhiraamistiku, et võimaldada neil olla edukas oma kodumaal ning etendada aktiivset rolli demokraatia ja vabaduse edendamisel.
Simon Busuttil  
- (MT). Mul oli hea meel kuulda volinik Barrot'd ütlemas, et isegi tema kavatseb külastada Maltat ja ma kinnitan volinikule, et tal ei ole probleeme nende sisserändajate leidmisega Malta keskustes sel lihtsal põhjusel, et Malta ei saa lihtsalt võtta need sisserändajad ja paigutada või viia nad üle mõnda teise kohta, osaliselt just sel põhjusel on olukord minu koduriigis nii keeruline. Härra juhataja, möödunud pühapäeval randus meie rannikule paat 260 sisserändajaga. Et teha see volinikule arusaadavamaks: see võrdub 39 000 sisserändajaga, kes saabuvad Prantsusmaale või Itaaliasse ühe päevaga. Kui panna see selgemasse konteksti minister Vondra jaoks, siis võrdub see 7 000 sisserändajaga, kes saabuvad Tšehhi Vabariiki ühe päevaga. Need 2 000, kes saabusid Lampedusale jõulude ajal, ei ole mitte midagi võrreldes sellega! Seega, nii tundlikus asjas nagu see ei vajata mitte kriitikat riigi ametiasutuste suhtes, vaid solidaarsust, et lõpetada see ränne ja kergendada koormat. Tänan teid.
Roberto Fiore
(IT) Härra juhataja, daamid ja härrad, ma tahaksin teile meelde tuletada, mida Lampedusa elanikud soovivad. Hetkel nad protestivad ja peaaegu kõik neist marssisid hiljuti selle saare tänavatel, sest nad ei soovi ei ajutise peatumise keskust ega identifitseerimise ja väljasaatmise keskust, mis on viimane ettepanek. Viimati nimetatud keskus pidi loodama saarele, mis, tuletagem meelde, on üksteist kilomeetrit pikk ja kolm kilomeetrit lai: naeruväärne hulk ruumi, kui on tegemist tuhandete sisserändajatega, kes saabuvad sinna järgmise paari kuuga.
Hiljuti, kui ajutise peatumise keskusest põgenes äkki ja ootamatult 1 000 sisserändajat, olin ma saarel ning jälgisin seal elavate inimeste kohkumust ja hirmu ning ma enam ei soovi olla tunnistajaks sellisele asjale. See on saar, mis on elatunud kalapüügist ja turismist ning näeb pealt, kuidas pime sisserändepoliitika ta majanduse hävitab.
Reinhard Rack
(DE) Härra juhataja, ma olen kuulanud väga tähelepanelikult seda arutelu ja olen olnud siin algusest lõpuni, erinevalt paljudest fraktsioonide esindajatest.
Ma olen märganud ühte asja ja see seisneb selles, et üle poole aruteludest pühendati Itaalia sisepoliitikale. See on õigustatud mure, kuid ma teen ettepaneku, et see arutelu peaks toimuma peamiselt Roomas ja mitte siin, Euroopa Parlamendis. Me arutame siin Euroopa küsimust ja me peaksime lisama arutelusse ühe täiendava punkti. Peaaegu mitte ükski kõnedest ei ole viidanud asjaolule, et see küsimus ei puuduta mitte ainult põgenikke, varjupaigataotlejaid ja Euroopasse tulevaid majanduslikke sisserändajaid, vaid suurel määral tähendab see ka lõpuks organiseeritud kuritegevusele lõpu tegemist.
Mitte ükski Lampedusale või Maltale tulnud inimestest ei ole organiseerinud paati endale ise. Nad tulid, sest neid ahvatlesid organiseeritud kuritegevuse organisatsioonid ja nad on maksnud suure hulga raha.
Alexandr Vondra
ametis olev eesistuja. - Härra juhataja, ma soovin teid tänada väga konstruktiivse ja abistava arutelu eest. On asju, mida nõukogu saab teha; on muid asju, mida nõukogu ei ole kohustatud tegema või mis ei kuulu tema volituste hulka.
Lubagem mul alustada negatiivsega - piirangutega. Nagu on juba märgitud, ei kuulu nõukogu volituste hulka järelevalve liikmesriikidepoolse ühenduse õiguse rakendamise üle; see kuulub komisjoni volituste hulka, minu kolleeg Barrot rääkis sellest ja me kindlasti töötame tihedalt koos komisjoniga mitmete küsimuste osas.
Ka ei kuulu nõukogu volituste hulka liikmesriikide riiklike õigusnormide rakendamine. Käesoleva arutelu käigus on palju räägitud probleemiga kõige enam seotud riikidest: Itaaliast ja Prantsusmaast. Teiselt poolt on meil kindlasti tahe ja vahendid tegutsemiseks ning nõukogu tahab tulevikus tegutseda. Ma arvan, et me kõik nõustume - ma kuulasin teid hoolikalt, sest te kõnelesite täiendavast vajaduses täiustada ELi tegevust sisserände- ja varjupaigapoliitika valdkonnas -, et palju on tehtud eelmisel aastal, ja ma usun, et me oleme kõik tänulikud eesistujariigile Prantsusmaale algatuse eest Euroopa sisserände- ja varjupaigapakti edendamisel, mis eraldi nimetab mõningaid solidaarsuse meetmeid. Nüüd on aeg rakendada seda järk-järgult. Kindlasti on parlamendil koos nõukogu ja komisjoniga võimalus töötada selles vallas. Ma võin teile kinnitada, et nii praegune eesistujariik kui ka tulevane eesistujariik - kuna seda küsimust ei lahendata järgmise paari nädala jooksul - teevad tihedat tööd selles osas.
Siin on strateegilisi küsimusi. Ka on küsimusi, mis nõuavad kiiremaid reageeringuid, nagu humanitaarkriisi riski ja selle negatiivse mõju vähendamine. Ma olen pärit Tšehhi Vabariigist, mis ei ole meedia valgusvihus, kuid ka meil on olnud omad kogemused: pärast Tšehhoslovakkia jagunemist 1992. aastal toimus tohutu - sadade tuhandete - romide ränne Slovakkiast Tšehhi territooriumile. Võib-olla ei sarnanenud see olukorrale Maltas, kus minu arusaamise kohaselt on olukord eriti keeruline, kuid ma arvan, et ELis on kõikidel mõningane kogemus selles vallas ja kahtlemata tuleb meil koos töötada.
Jacques Barrot
Härra juhataja, nagu asepeaminister härra Vondra on öelnud, peab komisjon tagama eeskirjade rakendamise. Kuid härra Vondra, liikmesriigid peavad tegema ka koostööd ja ma arvan, et koos sisserände- ja varjupaigapakti ning meie eesistujariigi dünamismiga suudame koos teha head tööd.
Ma olen märganud parlamendiliikmete kärsitust käesoleva arutelu ajal, kuid tuleb öelda, et see pakt on alles rakendamise algusjärgus ja, nagu ma just ütlesin, õiguslik raamistik on alles kujunemas ning seda saab kasutada toena. Nüüd peame ilmselt seda kasutama selleks, et jõuda ühenduse varjupaigapoliitikani ja ühenduse sisserändepoliitikani.
Euroopa peab ilmutama suuremat solidaarsust. Ma kuulasin just härra Busuttilit ja on tõsi, et puutudes kokku sisserändajate ja varjupaigataotlejate rändega, leiavad sellised liikmesriigid nagu Malta end äärmiselt raskest olukorrast. Euroopa peab otsustama, millist solidaarsust on vaja. See on väga oluline.
Ma soovin ka öelda, et me püüame anda Euroopa Põgenikefondi kaudu nii palju abi, kui me suudame. Kuid ma siiski ütleksin proua Frassonile, et ilmselt on tegemist eksitusega, kuna Euroopa Tagasisaatmisfondi ei saa mitte ühelgi juhul kasutada romide registreerimiseks. See ei ole võimalik. See ei ole selle fondi eesmärk. Igal juhul, kui ma lähen Lampedusale ja Maltale, siis ma näen, kuidas kasutatakse rahalist abi, mida me anname liikmesriikidele.
Seetõttu ma ütlen teile, et me kavatseme pöörata nüüd väga palju tähelepanu sellele teemale. Meil on lõpuks tugev õiguslik raamistik, mis võimaldab meil seoses vastuvõtmistingimustega tegutseda palju rohkem kui varem. Samuti loodan ma, et ühtsem Euroopa võimaldab nende sisserändajate, eelkõige nende varjupaigataotlejate, kes väärivad meie täit tähelepanu, olukorra parandamist.
Ma sooviksin vastata proua Sudrele, kuna ta esitas väga hea selgituse äärmiselt murettekitava olukorra kohta Mayotte'il. See, mida ta ütles, on õige: Prantsuse ametiasutused on teavitanud meid, et uus keskus 140 kohaga avatakse 2010. aastal. Eelkõige peavad need samad ametiasutused praegu läbirääkimisi Komoori ametiasutustega, et sõlmida leping liikumise ja sisserände kohta, kuna tuleb pidevalt vähendada sisserände survet sellele saarele.
Üldiselt rääkides pean ma ütlema, et me vajame partnerluspoliitikat päritoluriikidega. Härra Vondra, see on tingimus, mille me peame täitma, kui me soovime mõnevõrra vähendada väga kõrget sisserände survet mõnele liikmesriigile, kellest mõne jaoks põhjustab see probleemi. Kuid ma arvan, et kui Euroopa Liit suudab olla väga ühtne, leiaksime vastuse sisserände voogude kooskõlastatuma juhtimise vajadusele. See tooks ilmselt kasu nendele meestele ja naistele, keda me ei tohiks mitte kunagi unustada ning kes on väga piinarikkas olukorras.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
