Līgumu grozīšana - pārejas pasākumi attiecībā uz Eiropas Parlamenta sastāvu - Lēmums nesasaukt Konventu, lai grozītu Līgumus saistībā ar pārejas pasākumiem attiecībā uz Eiropas Parlamenta sastāvu (debates)
Priekšsēdētājs
Nākamais punkts ir kopīgās debates par šādiem jautājumiem:
Méndez de Vigo kunga Konstitucionālo jautājumu komitejas vārdā sagatavotais ziņojums par projektu protokolam, ar ko groza Protokolu Nr. 36 par pārejas noteikumiem attiecībā uz Eiropas Parlamenta sastāvu līdz 2009.-2014. gada sasaukuma beigām: Eiropas Parlamenta atzinums (ES līguma 48. panta 3. punkts) [17196/2009 - C7-0001/2010 - 2009/0813(NLE)], un
Méndez de Vigo kunga Konstitucionālo jautājumu komitejas vārdā sagatavotais ziņojums par ieteikumu par Eiropadomes priekšlikumu nesasaukt Konventu, lai grozītu Līgumu pārejas noteikumus attiecībā uz Eiropas Parlamenta sastāvu [17196/2009 - C7-0002/2010 - 2009/0814(NLE)].
Íñigo Méndez de Vigo
Priekšsēdētāja kungs, es vēlētos sākt savu runu, citējot Rilki: ”Herr, es ist Zeit. Der Sommer war sehr groß...”. Rilke bija mūsu nesen mirušā kolēģa Dimitris Tsatsos mīļākais dzejnieks. Pirms kāda laika, 1997. gada 19. novembrī, Dimitris Tsatsos un man bija tas gods iesniegt Eiropas Parlamentam ziņojumu par Amsterdamas līgumu.
Tieši šajā ziņojumā par Amsterdamas līgumu mēs izteicām priekšlikumu jebkādus grozījumus Līgumos vispirms apspriest Konventā.
Mēs to nosaucām par Kopienas metodi. Tieši šī metode, kas paredz Konventa sasaukšanu, tika izmantota, lai sagatavotu Pamattiesību hartu un, vissvarīgākais, Konstitucionālo līgumu.
Es vēlos pieminēt Dimitris Tsatsos jo īpaši šodien, kad mēs stāvam uz sliekšņa, lai veiktu pirmās reformas Lisabonas līgumā, kas saskaņā ar jaunāko analīzi ir tas Konstitucionālais līgums, par kuru mēs, priekšsēdētāja kungs, tik smagi cīnījāmies.
Šīs pirmās reformas, kas ietvers Lisabonas līguma Protokola (Nr. 36) grozīšanu, jāveic sakarā ar izveidojušos anomāliju, jo laikā, kad pagājušā gada jūnijā notika šī Parlamenta vēlēšanas, Lisabonas līgums mums visiem zināmu peripetiju dēļ nebija stājies spēkā.
Tādēļ pēdējās Parlamenta vēlēšanas tika organizētas saskaņā ar tajā brīdī spēkā esošo Nicas līgumu, un minētajā Nicas līgumā paredzētais deputātu skaits ir 736 pretstatā 751 deputātam, kā paredzēts Lisabonas līgumā.
Priekšsēdētāja kungs, lai situāciju sarežģītu vēl vairāk, 1976. gada aktā noteikts, ka Eiropas Parlamenta deputāta mandāts ilgst piecus gadus. Tas nozīmē, ka tagad mēs nevaram vienkārši pāriet uz Lisabonas līgumā paredzēto deputātu skaitu, t.i., 751, ņemot vērā, ka saskaņā ar Lisabonas līgumu viena valsts zaudēs trīs jau ievēlētus deputātus, kuri minētā iemesla dēļ nevar pamest Parlamentu šā sasaukuma laikā.
Priekšsēdētāja kungs, šis ir iemesls, kādēļ Protokols (Nr. 36) ir jāgroza, lai Lisabonas vienošanās varētu stāties spēkā, un kādēļ šā sasaukuma laikā, no 2009. līdz 2014. gadam, pēc Protokola (Nr. 36) grozījumu stāšanās spēkā šajā Parlamentā izņēmuma kārtā būs 754 deputāti.
Priekšsēdētāja kungs, šis ir iemesls, kādēļ Eiropadome nosūtīja jums vēstuli, lūdzot Parlamentu saskaņā ar ES līguma 48. panta 2. punktu sniegt savu atzinumu par diviem jautājumiem.
Pirmais jautājums ir par to, vai jāsasauc Konvents, lai sagatavotu Protokola (Nr. 36) grozījumus. Otrais jautājums ir par to, vai valstu un valdību vadītāji var sasaukt starpvaldību konferenci, lai grozītu Protokolu (Nr. 36).
Abi jautājumi ir savstarpēji saistīti, lai arī tie ir aplūkoti divos dažādos ziņojumos. Es sākšu ar starpvaldību konferences sasaukšanu. Kā jau teicu, runa ir par Lisabonas līguma īstenošanas politisko rezultātu un ārkārtas rakstura pagaidu risinājumu, kas darbosies tikai līdz šā sasaukuma beigām. Tādēļ šī starpvaldību konference apspriedīs vienīgi jautājumu, par kuru jau ir panākta vienošanās, proti, kā sadalīt šos 18 deputātus starp 12 valstīm.
Tātad debašu nebūs, priekšsēdētāja kungs. Es uzskatu, ka starpvaldību konferenci var sasaukt ļoti ātri un šī jautājuma nokārtošanai tai var pietikt ar vienu rītu, ņemot vērā, ka politiskais lēmums jau ir pieņemts.
Šī iemesla dēļ es aicināšu balsot par starpvaldību konferences sasaukšanu un saku, ka, pēc manām domām, nav nepieciešams sasaukt Konventu jautājumā, kas jau ir izlemts. Mēs atbalstām starpvaldību konferences sasaukšanu; mēs esam pret Konventa sasaukšanu.
Diego López Garrido
Priekšsēdētāja kungs, es vēlos izteikt savu prieku par to, ka Eiropas Parlaments ar mana dārgā kolēģa un drauga Íñigo Méndez de Vigo aizgādību piekrīt Eiropadomes viedoklim, uzskatot, ka nav nepieciešams sasaukt Konventu, lai īstenotu ierosinātās izmaiņas Lisabonas līguma Protokolā (Nr. 36), jo šīs izmaiņas ir nelielas, tomēr būtiskas, lai līdz nākamajām vēlēšanām nodrošinātu šajā zālē deputātu klātbūtni tādā skaitā, kādā tiem būtu jābūt, ja Lisabonas līgums būtu bijis spēkā.
Šis konkrētais gadījums ir diezgan paradoksāls, jo gan Méndez de Vigo kungs, gan es pats piedalījāmies Konventā, kas sagatavoja Konstitūciju Eiropai. Šajā gadījumā mērķis ir pacensties un izvairīties no šīs procedūras, jo mums jāapspriež ļoti nelielas, patiesībā tikai formālas izmaiņas Lisabonas līgumā.
Es priecājos, ka tad, ja Parlaments pieņems Méndez de Vigo kunga izvirzīto priekšlikumu, un pēc starpvaldību konferences un atbilstošo ratifikācijas procedūru pabeigšanas Eiropas Savienības dalībvalstu 27 parlamentos darbu pēc iespējas drīzāk uzsāks vēl 18 Eiropas Parlamenta deputāti no 12 valstīm - Apvienotās Karalistes, Slovēnijas, Polijas, Nīderlandes, Maltas, Latvijas, Itālijas, Bulgārijas, Zviedrijas, Francijas, Austrijas un Spānijas.
Tādējādi šo valstu pilsoņi iegūs vēl labāku pārstāvību Eiropas Parlamentā. Šī iemesla dēļ es priecājos, ka Méndez de Vigo kungs ir uzrakstījis šo ziņojumu un Konstitucionālo jautājumu komiteja ir to pieņēmusi viņa piedāvātajā formā. Es arī ceru, ka tas gūs plašu atbalstu šajā plenārsēdē un mēs pēc iespējas drīzāk redzēsim šeit, Parlamentā, trūkstošos 18 deputātus un ka to nodrošinās Lisabonas līgums.
Maroš Šefčovič
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētāja kungs, es vēlos pateikties Méndez de Vigo kungam par izcilo ziņojumu. Turklāt es ar prieku varu informēt Eiropas Parlamentu, ka Komisija ir pieņēmusi pozitīvu atzinumu par starpvaldību konferences sarīkošanu, lai apspriestu nepieciešamās izmaiņas Līgumā vēl 18 deputātu apstiprināšanai.
Eiropadome pēc Spānijas valdības priekšlikuma lūdza Komisiju sniegt atzinumu, un, tā kā Spānijas valdības priekšlikums atspoguļo jau iepriekš panākto politisko vienošanos bez vilcināšanās papildināt Eiropas Parlamentu ar 18 deputātiem, Komisija ir ieteikusi pēc iespējas drīzāk sarīkot starpvaldību konferenci.
Saskaņā ar Spānijas priekšlikumu Komisija savā atzinumā arī uzsvēra, ka starpvaldību konferencei jārisina vienīgi jautājums par papildu deputātiem. Es ļoti priecājos redzēt, ka Méndez de Vigo kunga ziņojums guva spēcīgu vairākuma atbalstu Konstitucionālo jautājumu komitejā, un mēs ceram, ka tas pats notiks arī Parlamenta rītdienas sēdē.
Es arī vēlos Komisijas vārdā izteikt cerības, ka starpvaldību konference, kas apspriedīs ierobežotās izmaiņas Līgumā, spēs ātri vienoties un dalībvalstu ratifikācija ļaus 18 papildu deputātiem saņemt mandātus pēc iespējas drīzāk.
Carlo Casini
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Es runāšu ļoti īsi, jo komiteja, ko es vadu, ir panākusi ļoti visaptverošu vienošanos, kas atbilst jau iepriekš teiktajam, tādēļ nav vajadzības stiept garumā šīs debates.
Problēma, kas ir radusies un tika apspriesta komitejā, ir saistīta galvenokārt ar šādiem aspektiem: gan 1976. gada Vēlēšanu aktā, gan Lisabonas līgumā noteikts, ka šī Parlamenta deputātus tiešās vēlēšanās ievēl dažādu valstu iedzīvotāji. Problēma rodas gadījumos, kad vēlēšanu sistēma, kas tika izmantota, lai ievēlētu šā sasaukuma Eiropas Parlamenta deputātus, nepieļauj tādu kandidātu iekļūšanu Parlamentā, kuri nesaņēma pietiekami daudz balsu, lai iegūtu vietu Parlamentā, tomēr balsu skaits ir pietiekams, lai viņi varētu kļūt par deputātiem vēlāk.
Dažas vēlēšanu sistēmas pieļauj šādu iespēju, bet citās tas, šķiet, nav iespējams. Tādēļ, ja vien mēs negribam būtiski novilcināt deputātu uzņemšanu Parlamentā, mums būtu izņēmuma kārtā jāpiemēro pagaidu sistēmas deputātu iecelšanai, kā to ir paredzējusi Padome.
Pēc ilgstošām diskusijām mana komiteja secināja, ka šī būtu taisnīga pieeja. Tādēļ mēs atbalstām iepriekš paustos viedokļus. Man jāsaka, ka es personīgi iesniedzu priekšlikumu grozījumiem par novērotāju iecelšanu uz pārejas periodu līdz jaunu deputātu ievēlēšanai šajā Parlamentā. Lai gan šie grozījumi joprojām tiek apspriesti, mums būs jābalso pret tiem, neskatoties uz to, ka es pats tos iesniedzu, jo kompromisa grozījumi nodrošinās ātru, tūlītēju deputātu uzņemšanu Parlamentā.
Ramón Jáuregui Atondo
Priekšsēdētāja kungs, vispirms es vēlos pateikt, ka lēmums, kas mums jāpieņem šajā jautājumā, nav viegls. Pirmkārt, mēs pārskatām Līgumu. Drīz pēc tā stāšanās spēkā mēs pirmo reizi ierosinām pārskatīt Līgumu. Tas nav nekāds nieks.
Otrkārt, mūs tomēr vada vēlme atjaunot un apstiprināt to 18 deputātu tiesības, kuriem būtu tiesības saņemt deputāta pilnvaras, ja Līgums būtu ticis apstiprināts pirms vēlēšanām, un dot viņiem iespēju realizēt šīs tiesības. Vēl jo vairāk, mēs ļaujam 12 valstīm, kurām ir tiesības pārkārtot savas pozīcijas šajā Parlamentā, jo tām ir vienošanās ar visu Eiropas Savienību par to pārstāvības paplašināšanu, realizēt šīs tiesības. Tas arī ir viss, par ko mums jālemj, bet tas ir svarīgs jautājums.
Taču pašā Līgumā ir noteikts, ka tā grozīšanai jāsasauc Konvents. Padome visnotaļ pamatoti vaicā mums, vai ir nepieciešams sasaukt Konventu, lai ratificētu vienošanos, kas ir panākta ar visām ES dalībvalstīm. Parlaments atbild, ka tas nav nepieciešams. Šajā gadījumā tas nav vajadzīgs.
Tādēļ Parlaments pilnvaro Padomi sasaukt starpvaldību konferenci un pārskatīt Līgumu, radot iespējamību, ka visas 27 valstis ratificēs grozījumus, un tādējādi ļaujot 18 deputātiem ierasties šeit un 12 iesaistītajām valstīm sasniegt pilna līmeņa pārstāvību Parlamentā.
Tas ir jautājums, kas mums ir jārisina, tomēr ir kāda problēma. Vispirms es gribētu atzīt, ka mums radās zināmas grūtības, lemjot par to, vai papildu deputātiem noteikti jābūt ievēlētiem tiešās vēlēšanās vai arī viņus var ievēlēt kādā citā veidā.
Es uzskatu, ka šī problēma, kas ir radusies un kuru ir reāli jāapspriež un jāizklāsta, ir tikusi apmierinoši atrisināta. Es vēlos pateikties ne tikai ziņojuma referentam Méndez de Vigo kungam, bet arī Duff kungam par to, ka mēs esam spējuši panākt vienošanos starp trim grupām, ko es uzskatu par ļoti svarīgu.
Mēs sakām: jā, lai Līgums tiek pārskatīts, taču bez Konventa, lai šīs tiesības uz apstiprinājumu jau varētu sākt realizēt. Tomēr vienlaikus Parlaments atgādinās valstu parlamentiem, ka tiem ir jānosūta deputāti, kas tika ievēlēti Eiropas Parlamentā tiešās vēlēšanās, un ka mēs šeit, Parlamentā, gatavojamies pārskatīt Eiropas vēlēšanu sistēmu, lai Eiropas vēlēšanu modeļa vajadzībām izveidotu vienotu pārnacionālu sistēmu deputātu ievēlēšanai.
Es priecājos, ka šie divi apsvērumi ir ļāvuši panākt līdzsvaru un šis jautājums var atkal tikt izskatīts.
Andrew Duff
ALDE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, protams, mums iesniegtais priekšlikums tika sagatavots pirms Līguma stāšanās spēkā. Ja šis priekšlikums būtu izteikts, kad Līgums jau būtu stājies spēkā, mēs to nebūtu pieņēmuši.
Parlaments nevar pieņemt Francijas vēlmi iecelt Parlamentā divus deputātus no Assemblée Nationale. Un ja mēs būtu vienojušies par to pēc Līguma stāšanās spēkā, - ja vien šis priekšlikums nebūtu iesniegts pirms tā stāšanās spēkā, - mēs arī būtu pārkāpuši Līgumu, jo šajā priekšlikumā nav ievērots degresīvās proporcionalitātes princips.
Mēs piekrītam pagaidu risinājumam, taču domstarpības ir diezgan sekmīgi atklājušas problēmas saistībā ar Parlamenta sastāvu un vēlēšanu procedūru. Es priecājos, ka visas mūsu grupas tagad ir vienojušās par nepieciešamību veikt būtiskas reformas vēlēšanu procedūrā un Parlaments drīz iesniegs priekšlikumus, kuru izskatīšanai būs jāsasauc starpvaldību konference, ko pilnībā un pienācīgi sagatavos Konvents, kurā piedalīsies valstu parlamenti, kas nodrošinās plašas konsultācijas un iesaistīs valstu politiskās partijas, lai laikus atrisinātu šo jautājumu pēc būtības līdz 2014. gadam.
Es esmu ārkārtīgi pateicīgs saviem kolēģiem un citu grupu koordinatoriem par konstruktīvajām sarunām, kas ir noslēgušās ar ciešu apņemšanos veikt Parlamenta vēlēšanu procedūru reformu.
Gerald Häfner
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Mums ir liela vienprātība šajā jautājumā. Mēs ar nepacietību gaidām Parlamenta paplašināšanu un 18 jauno deputātu ierašanos. Tagad mēs gribam radīt nosacījumus tam, lai viņi varētu nākt un strādāt kopā ar mums.
Ir tikai viena neliela atšķirība uzskatos, kas patiesībā ir ļoti liela, jo attiecas uz mūsu darba pamatiem, tai skaitā mūsu izpratni par demokrātijas principu un mūsu atzinīgo vērtējumu par šo Parlamentu. Tā attiecas uz jautājumu par to, kurš izlemj, kas kļūs par jaunajiem deputātiem. Mums tas nav otršķirīgs jautājums, tas ir nozīmīgs jautājums. Saskaņā ar Līgumu Eiropas Parlamenta deputātus "ievēl uz pieciem gadiem vispārējās tiešās vēlēšanās brīvā un aizklātā balsojumā.” Viņus ievēl pilsoņi. No 12 valstīm tā ir noticis 11 valstīs.
Viena valsts tagad apgalvo, ka tas nav iespējams un viņi atsūtīs mums deputātus, ko tās pilsoņi ir ievēlējuši pavisam citā amatā. Šāda attieksme pret Parlamentu vai pilsoņu tiesībām vēlēt un demokrātijas principu mums neliekas pieņemama.
Mēs varētu atteikties no Konventa sasaukšanas, ja tas būtu tikai tehnisks jautājums; citiem vārdiem, ja mēs būtu vienojušies par Līgumu ievērošanas principu. Taču šobrīd pastāv risks, ka Līgums var sabrukt. Atļaujiet mums uzstāt uz Konventa sasaukšanu, jo tā ir lieliska metode, kā ārpus valdību līmeņa panākt vienprātību Eiropā tieši šāda veida jautājumos.
Ashley Fox
ECR grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, es atzinīgi vērtēju šo ziņojumu un tā secinājumus par to, ka nav nepieciešams sasaukt Konstitucionālo konventu. Šāds Konvents tikai izšķiestu laiku un nodokļu maksātāju naudu. Mani vēlētāji nudien neatbalsta tāda Konventa rīkošanu, kas neapšaubāmi apspriestu turpmāku politisku integrāciju. Tik tiešām, Lielbritānijā valda viedoklis, ka politiskās savienības veidošanā jau ir aiziets par tālu.
Lai gan es atzinīgi vērtēju noteikumus, kas ļaus 18 papildu deputātiem ieņemt savas vietas Eiropas Parlamentā, es nedomāju, ka viņiem būtu jāpiešķir novērotāju statuss līdz brīdim, kamēr pārejas noteikumi stāsies spēkā. Šāda rīcība dos viņiem tiesības pieprasīt algas un izdevumu kompensācijas, pirms viņi vēl ir ieguvuši tiesības balsot, un es uzskatu, ka tas nav pareizi un šis ir principa jautājums.
Laikā, kad gandrīz visās dalībvalstīs tiek plānoti apjomīgi valsts izdevumu samazinājumi, šim Parlamentam būtu jārāda piemērs. Ar budžeta naudu mums vienmēr būtu jārīkojas taupīgi. Mana grupa balsos pret šo ziņojumu, jo tajā ir ignorēts šis svarīgais princips.
Søren Bo Søndergaard
Priekšsēdētāja kungs, mums ir domstarpības daudzos jautājumos, kas skar ES. Mums neapšaubāmi ir domstarpības arī daudzos jautājumos, kas skar Eiropas Parlamentu. Tomēr es uzskatu, ka pastāv liela vienprātība par to, ka leģitimitāti Eiropas Parlamentam piešķir fakts, ka to ievēl pilsoņi demokrātiskās un tiešās vēlēšanās. Bet šodien mēs apspriežam priekšlikumu, kas liek mums atskārst, ka tas var mainīties. Ir iesniegts priekšlikums, kura dēļ mēs varam nonākt situācijā, kad turpmākos piecus gadus lēmumus šajā Parlamentā pieņems cilvēki, kas ir nevis tikuši ievēlēti demokrātiskā ceļā, bet gan iecelti. Man liekas, ka tā ir ļoti negatīva tendence. Es arī uzskatu, ka tā ir ļoti nelabvēlīga tendence.
Tas, protams, ir pretrunā ar Līgumu, tādēļ mums būs jāpārskata Līgums. Taču tas ir arī pretrunā ar to, kā mēs rīkojamies praksē. Kad Rumānija un Bulgārija 2007. gadā pievienojās Eiropas Savienībai, vai mēs viņiem teicām, ka viņiem nav jārīko vēlēšanas? Vai mēs teicām, ka deputāti no šīm valstīm varētu divarpus gadus sēdēt Parlamentā bez vēlēšanu sarīkošanas? Nē, mēs likām viņiem sarīkot vēlēšanas, un tieši tāpat mums būtu jārīkojas attiecībā uz jaunajiem deputātiem. Tas būtu jādara arī tad, ja vēlēšanas būtu jāorganizē tikai vienā valstī, piemēram, Francijā.
Morten Messerschmidt
Priekšsēdētāja kungs, mēs šobrīd atrodamies diezgan dīvainā situācijā. Gadiem ilgi mēs esam dzirdējuši, ka Lisabonas līgums būs tas instruments, kas nodrošinās demokrātiju, pārredzamību un pilsoņu ietekmi uz likumdošanu Eiropas Savienība. Taču viena no pirmajām lietām, ko Eiropas Parlaments gatavojas darīt pēc tam, kad tas gadiem ilgi ir to stāstījis pilsoņiem, ir teikt "nē” tiešām vēlēšanām, "nē” Konventa rīkošanai un "nē” visiem tiem instrumentiem, ko mēs iepriekš minējām, lai pārliecinātu pilsoņus par šī Līguma nepieciešamību. Šī tiešām ir diezgan dīvaina situācija.
Protams, mūsu visloģiskākā rīcība būtu nopietni izturēties pret saviem solījumiem vēlētājiem, nopietni uztvert faktu, ka šajā Parlamentā būtu jāstrādā cilvēkiem, kas savus mandātus ir saņēmuši no tautas tiešās vēlēšanās, un nopietni uztvert to, ka ne jau valdības, bet gan vēlēti pārstāvji groza Līgumus. Abi šie pamatelementi un, starp citu, arī galvenie solījumi tiks iznīcināti, ja pieņemsim abus ziņojumus. Visa ideja, patiesībā visa argumentācija par labu Lisabonas līgumam - viss, kam bija jāpārliecina pilsoņus piešķirt ES vēl plašākas pilnvaras, - tieši tam mēs šobrīd pagriežam muguru, kad jau esam dabūjuši to, ko gribējām. Tādēļ man tāpat kā iepriekšējam runātājam ir jāsaka, ka mana grupa nevar atbalstīt šos ziņojumus.
Bruno Gollnisch
(FR) Priekšsēdētāja kungs, es uzreiz sākšu runāt par lietu. Méndez de Vigo kunga ziņojuma 2. punktā pamatoti uzsvērts, ka viens no Padomes priekšlikumiem ir pilnīgā pretrunā ar 1976. gada aktu. Tas attiecas uz Eiropas Parlamenta deputātu iecelšanu, ko veiktu valstu parlamenti, lai gan saskaņā ar1976. gada aktu šie deputāti jāievēl tiešās vispārējās vēlēšanās.
Visu cieņu referentam, tomēr man jāatzīst, ka diemžēl viņš nav pievērsis lielāku uzmanību šim jautājumam un nav 5. punktā paredzējis stingrāku un skaidrāku risinājumu, kas nepieļautu tik lielu kompromisu. Ievērot nosacījumu par vēlēšanām nemaz nav tik neiespējami. Ja dalībvalstis nevēlas rīkot papildvēlēšanas, tās varētu vienkārši ņemt par pamatu 2009. gadā notikušo vēlēšanu rezultātus un proporcionāli piemērot tos jaunajam Eiropas Parlamentu deputātu skaitam, kas tām ir tikko ticis piešķirts.
Jebkuri citi risinājumi ir nedemokrātiski, jo īpaši manā valstī - Francijā, kur valsts parlaments tiek iecelts neproporcionāli, neizmantojot proporcionalitātes principu. Faktiski tā būtu valdības veikta iecelšana, kas ir pretrunā ar Līgumu būtību.
Mario Mauro
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Joprojām nav skaidrs, kā Padome varēja tik vieglprātīgi attiekties pret šo jautājumu. Es ceru, ka šī nelaimīgā aizķeršanās neradīs turpmākas problēmas un nemazinās ticību mūsu iestādēm un mūsu projektam. Es jums minēšu konkrētu piemēru. Itālijai ir jāievēl viens Eiropas Parlamenta deputāts iespējamās papildvēlēšanās, bet vai mums būtu vairāk jāuztraucas par to, ka šajās vēlēšanās visdrīzāk piedalīsies ne vairāk kā 5 % no elektorāta, vai jāizmanto iepriekšējo, 2009. gada vēlēšanu rezultāti, lai apstiprinātu Eiropas Parlamenta deputāta ievēlēšanu, ja viņš jebkurā gadījumā ir ticis ievēlēts tiešās vispārējās vēlēšanās?
Mums nekādā gadījumā nevajadzētu situāciju padarīt vēl sliktāku. Nekad iepriekš Eiropai nav bijis tik svarīgi izvairīties no institucionāliem šķēršļiem un kavējumiem integrācijas procesā. Arī es vēlos uzsvērt, cik svarīgi ir tas, lai visi 18 deputāti sāktu strādāt Eiropas Parlamentā vienlaicīgi un netiktu izjaukts valstu pārstāvības trauslais līdzsvars Parlamentā. Es atkārtoju - šis jautājums ir nekavējoties jāatrisina. Tas būtu neiedomājami, ja jaunie deputāti netiktu ievēlēti Parlamentā līdz 2009.-2014. gada sasaukuma beigām.
Tādēļ mums steidzami jāpieņem minētais ieteikums un ziņojums, lai varētu veikt grozījumus Lisabonas līguma Protokolā Nr. 36 bez Konventa sasaukšanas, tomēr tieši sasaucot starpvaldību konferenci, kā to ierosinājis referents. Tik tiešām, mums jāizvēlas visātrākais ceļš, jo pagaidām mēs neko daudz nevaram apspriest. Tā vietā mums jāpāršķir jauna lappuse un ar jaunu sparu jāsāk konstruktīvs darbs, atstājot pagātnē šo diemžēl ļoti negatīvo epizodi.
Matthias Groote
(DE) Priekšsēdētājas kundze, vispirms es vēlētos pateikties referentam, Méndez de Vigo kungam. Es neredzu vajadzību sasaukt Konventu. Šis ir jautājums par vienu konkrētu aspektu, kas jāprecizē. Kopš 1979. gada Eiropas Parlaments ir ticis ievēlēts tiešās un aizklātās vēlēšanās, un tā tam būtu jānotiek arī turpmāk. Mēs un Padome rīkotos gudri, ja pēc iespējas ātrāk atrisinātu šo problēmu starpvaldību konferencē, jo 16 no 18 dalībvalstīm valda neziņa, un tas ir diezgan nepieļaujami. Tagad bumba atkal ir Padomes laukuma pusē. Es aicinātu Padomi nepiekāpties šajā jautājumā tikai tāpēc, ka viena dalībvalsts nav spējusi atrast skaidrus noteikumus, jo tā gaidīja, ka Lisabonas līgums stāsies spēkā agrāk. Es priecājos, ka mēs esam panākuši šī Līguma pieņemšanu, bet tagad mums ir jāpilda savi mājasdarbi.
I. Méndez de Vigo ziņojums ir labs pamats šī procesa stiprināšanai. Tomēr būtu labāk, ja Padome neļautos kārdinājumam piekrist, ka deputātus uz Eiropas Parlamentu nosūta valsts parlaments. Tas radītu precedentu, un es to nevēlos pieņemt. Tādēļ es pilnībā atbalstu referentu ar nosacījumu, ka uz Eiropas Parlamentu netiek sūtīti deputāti no valstu parlamentiem.
Sandrine Bélier
(FR) Priekšsēdētājas kundze, Francija ir vienīgā dalībvalsts, kas nerēķinājās ar Lisabonas līguma stāšanos spēkā un atsakās ņemt vērā 2009. gada jūnija Eiropas Parlamenta vēlēšanu rezultātus. Akceptējot trešo variantu - Francijas izņēmumu - iecelt divus jaunus Eiropas Parlamenta deputātus, mēs tiekam lūgti apstiprināt arī rīcību, ar kuru tiktu nopietni pārkāpti ES primārie tiesību akti, proti, Eiropas Parlamenta deputātu ievēlēšana tiešās vispārējās vēlēšanās, kas ir bijusi mūsu leģitimitātes pamatā jau 31 gadu.
Vai mēs piekritīsim Padomes lēmumam, pakļaujoties spiedienam no vienas dalībvalsts, kas izrāda zināmu necieņu pret Eiropas Savienību un Eiropas pilsoņiem? Mūsu Parlaments nedrīkst sankcionēt tik nopietnu Eiropas demokrātijas principa pārkāpumu. Mums jāatsakās apdraudēt mūsu leģitimitāti un ticību mums kā Eiropas sabiedrības vēlētiem pārstāvjiem. Tie ir Eiropas pilsoņi, kas izvēlas, kurš viņus pārstāvēs Eiropas Parlamentā, nevis dalībvalstu valdības.
Francijas izņēmums attaisno mūsu prasību Parlamentam iesaistīties, ja tiks sarīkots Konvents par Līgumu grozīšanu, un noraidīt starpvaldību konferences sasaukšanu.
Trevor Colman
Priekšsēdētājas kundze, Lisabonas līguma novēlota ratifikācija nozīmēja, ka amatā tika iecelti 736 Eiropas Parlamenta deputāti, nevis 751, kā tas tiek ierosināts tagad. Deputātu skaits tiks palielināts, sadalot 18 deputātu vietas starp 12 dalībvalstīm un atņemot trīs vietas Vācijai, taču tas nevar notikt, jo priekšlaicīgi pārtraukt triju Vācijas deputātu pilnvaras ir nelikumīgi.
Situāciju vēl vairāk sarežģī tas, ka Līgumā noteikts, ka kopējais Eiropas Parlamenta deputātu skaits nedrīkst pārsniegt 751. Lai uzņemtu 18 papildu deputātus, Vācijai nezaudējot trīs deputātu vietas, būtu jāgroza Lisabonas līguma Protokols Nr. 36. Šajā nolūkā būtu jāsasauc Konvents, kas sagatavotu priekšlikumus par vienošanos starp Dalībvalstīm, kas būtu jāiekļauj Līgumā, izdarot tajā grozījumus. Ja tas netiks izdarīts, ikviens lēmums, ko šis Parlaments pieņems 754 deputātu sastāvā, būs nelikumīgs, jo noteiktais limits - 751 deputāts - būs pārsniegts par trim deputātiem.
Parlamentam ir iesniegts priekšlikums atrisināt šo problēmu, sasaucot starpvaldību konferenci, tomēr tie ir būtiski grozījumi Lisabonas līgumā, ko jāratificē visās dalībvalstīs, paredzot iespēju atsevišķās valstīs rīkot referendumus. Es aicinu Eiropas Parlamentu balsot pret šo priekšlikumu.
Rafał Trzaskowski
Priekšsēdētājas kundze, es kategoriski nepiekrītu iepriekšējam runātājam. Parlamentam bija jāatbild uz jautājumu par to, vai mums būtu vai nebūtu jāsasauc Konvents, lai izlemtu attiecīgo jautājumu, un mēs esam pieņēmuši lēmumu to nesasaukt, taču rīkojāmies šādi, izrādot cieņu šim tiesību aktam - šim jaunajam tiesību aktam, kas patiesībā pastiprina visu mūsu pieņemto lēmumu leģitimitāti. Tas acīmredzami nerada precedentu nākotnei, jo visu patiesi svarīgo jautājumu izlemšanai saistībā ar izmaiņām Līgumā, piemēram, attiecībā uz vēlēšanu procedūru, būs jāsasauc Konvents.
Ļaujiet man izteikt pateicību Íñigo Méndez de Vigo un koordinatoriem par šī lēmuma pieņemšanu. Tas nebija viegli. Mums radās problēmas ar 18 papildu deputātu nosaukšanu, jo dažas dalībvalstis nemaz nebija izplānojušas procedūru, taču mēs nolēmām, ka pārstāvība ir vissvarīgākais aspekts, ka tas ir princips, kas mums ir jāievēro, un ka Parlamentā pēc iespējas ātrāk jānodrošina līdzsvarota pārstāvība. Tieši tāpēc mēs izvēlējāmies pragmatisku risinājumu, aicinot dalībvalstis pēc iespējas ātrāk pabeigt to vēlēšanu procedūras, protams, ar nosacījumu, ka visi deputāti, kas pievienosies mums Eiropas Parlamentā, būs ievēlēti tiešās vēlēšanās.
Sylvie Guillaume
(FR) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Jautājums par papildu Eiropas Parlamenta deputātu iecelšanu nav jauns. Atcerēsimies, ka mūsu kolēģi Severin kungs un Lamassoure kungs jau strādāja pie tā iepriekšējā sasaukuma laikā. Tad kā gan lai nebrīnās par to, ka viena valsts - Francija, ko es pārstāvu, nemaz nav gatavojusies divu jaunu Eiropas Parlamenta deputātu iecelšanai? Vai gan tā nevarēja pamatoti pieņemt, ka kādu dienu Lisabonas līgums tomēr stāsies spēkā un radīsies jautājums par jaunu deputātu iecelšanu? Ar ko gan ir izskaidrojama šāda netālredzība, šāda vieglprātīga attieksme?
Piedāvājot Francijai iespēju saskaņā ar Protokola Nr. 36 projektu iecelt Eiropas Parlamenta deputātus no valsts parlamenta un tādējādi ļaujot tai samērā lēti glābt savu reputāciju, mēs patiesībā riskējam pārkāpt pamatnoteikumu, kas paredz, ka Eiropas Parlamenta deputātus jāievēl tiešās vispārējās vēlēšanās. Tas ir pretrunā ar 1976. gada aktu par Eiropas Parlamenta deputātu ievēlēšanu tiešās vispārējās vēlēšanās un iedragās paša Eiropas Parlamenta leģitimitāti un ticību šai iestādei.
No otras puses, 11 citu dalībvalstu vēlētajiem pārstāvjiem, kas ir tikuši pienācīgi ievēlēti, nav jāmaksā par tik amatierisku attieksmi. Kas attiecas uz viņiem un viņu valstīm, šī situācija ir vienkārši pārāk ieilgusi, un būtu tikai pareizi, ja šie vēlētie pārstāvji varētu mums pievienoties un sākt darbu pēc iespējas drīzāk. Tādēļ mēs uzskatām, ka šis jautājums būtu jāatrisina, sarīkojot starpvaldību konferenci, kas varētu ātri apstiprināt šo deputātu iecelšanu.
Tomēr mums jāuzstāj, ka Francijai jāpilda savas saistības, kā to jau ir izdarījuši tās partneri Eiropā. Eiropas Parlamentā, kas pulcē Eiropas tautu pārstāvjus, šādi izņēmumi nav pieļaujami. Par spīti visam, šīs debates tomēr nāks par labu, jo tās skaidri parādīja nepieciešamību parūpēties par to, lai nākotnē tiktu izstrādāta vienota kārtība Eiropas Parlamenta deputātu ievēlēšanai tiešās vispārējās vēlēšanās. Savukārt lai veiktu šādas reformas, būs jāsasauc Konvents. Es atkārtoju: noteicošajai balsij Eiropas Parlamentā jāpieder pilsoņiem, nevis valdībām.
Zita Gurmai
Priekšsēdētājas kundze, es gribētu pateikties Íñigo Méndez de Vigo par lieliski padarītu darbu un izteikt pateicību par sadarbību arī visiem citiem deputātiem, kas piedalījās. Pēc daudzu gadu darba un nopietnām problēmām ar ratifikāciju Lisabonas līgums beidzot ir stājies spēkā. Tas nodrošina Eiropas Parlamenta lomas pastiprināšanu, kas bija tik ļoti nepieciešama.
Mums ir jāizturas pret šo iespēju nopietni un savā rīcībā jābalstās uz šīm īstenotajām institucionālajām reformām. Mums jākoncentrējas uz progresīvu lēmumu pieņemšanu visu Eiropas pilsoņu interesēs. Mums nebūtu jāvelta tik daudz laika administratīviem jautājumiem. Es esmu no tiem cilvēkiem, kas pieņem lēmumus ātri un efektīvi, bet tie ir labi lēmumi. Eiropas pilsoņi pamatoti sagaida, ka mēs veiksim savu darbu efektīvi un pārredzami.
Es pilnībā respektēju līdzsvaru un labu sadarbību starp Eiropas iestādēm, lai gan esmu pārliecināts, ka piedāvātais kompromiss atspoguļo dzīvotspējīgu risinājumu. Tādā veidā mēs varam veikt savu darbu daudz efektīvāk. Tādējādi mēs nostiprināsim Eiropas Parlamentu un izdarīsim lielu pakalpojumu Eiropas pilsoņiem.
Pēdējais, bet ne vismazsvarīgākais apsvērums ir tas, ka es personiski pazīstu dažus no saviem nākamajiem jau ievēlētajiem kolēģiem un, jo drīzāk viņi sāks strādāt, jo labāk. Es cieši ticu, ka viņu pieredze kļūs par mūsu iestāžu pievienoto vērtību.
Constance Le Grip
(FR) Priekšsēdētājas kundze, arī es gribēju sekot citu runātāju piemēram un pateikties mūsu kolēģim Méndez de Vigo kungam. Viņš ir paveicis lielisku darbu reizēm sakaitētos un vienmēr satraucošos apstākļos. Debates Konstitucionālo jautājumu komitejā turpinājās ilgi atbilstoši izaicinājumam un atbilstoši sasprindzinājumam un nozīmībai, ar kādu Eiropas Parlamenta deputāti, protams, un pilnīgi pamatoti, attiecas pret šo svarīgo jautājumu, kas tieši ietekmēs viņus pašus, proti, mūsu Parlamenta sastāvu un deputātu iecelšanas metodes.
Vēlreiz jāsaka, ka ziņotājs ir spējis apkopot dažkārt atšķirīgos viedokļus un pienesumus un sniegt to kopsavilkumu pēc manām domām ārkārtīgi līdzsvarotā tekstā. Es vēlētos par to izteikt viņam pateicību. Es uzskatu, ka ieteikumus, kas ir iekļauti šajos divos ziņojumos - gan tajā par starpvaldību konferences sasaukšanu, gan tajā par pārejas noteikumiem attiecībā uz mūsu Parlamenta sastāvu, - raksturo reālistiskums, pragmatisms un efektivitāte. Es uzskatu, ka šajā un arī citos jautājumos mums galvenajos vilcienos ir izdevies paveikt to, ko mūsu līdzpilsoņi sagaida no Eiropas.
Karin Kadenbach
(DE) Priekšsēdētājas kundze, arī es vēlētos sirsnīgi pateikties referentam un visiem ēnu referentiem. Kā Parlamentam mums šodien ir jāraida skaidrs signāls par to, cik ļoti mēs gaidām jaunos deputātus šeit, Parlamentā, un ka Padome tiešām ir bijusi nolaidīga. Parlamentā būtu vēlreiz jāuzsver, ka mums jāpaveic ļoti skaidrs uzdevums pēc iespējas ātrāk atrast risinājumu, lai brīvās vēlēšanās ievēlētie deputāti, faktiski 18 no viņiem, varētu sākt savu darbu pēc iespējas drīzāk.
Kā Parlamentam mums ir ne tikai ļoti vispārīgais uzdevums pēc iespējas labāk pārstāvēt iedzīvotājus, bet arī uzdevums pēc iespējas efektīvāk un lietderīgāk darboties komitejās, un, lai to paveiktu, mēs ceram izmantot arī to kolēģu pieredzi un zināšanas, kuri lielākoties jau ir tikuši pienācīgi ievēlēti brīvās vēlēšanās. Būdams austrietis, es ar nepacietību gaidu, kad šeit ieradīsies Joe Weidenholzer, un es ceru, ka mēs pēc iespējas drīzāk varēsim viņu sveikt šeit kā Eiropas Parlamenta deputātu.
Franz Obermayr
(DE) Priekšsēdētājas kundze, vēl nav īsti nožuvusi tinte uz neveiksmīgā Lisabonas līguma, kad jau ir ierosināti nākamie grozījumi, un haoss attiecībā uz jaunajiem deputātiem - ļaudis tos sauc par rēgu deputātiem - ir pilnīgs. Cita starpā, to, protams, ir izraisījušas mūsu atšķirīgās vēlēšanu sistēmas, radot problēmas saistībā ar demokrātiju. Piemēram, Francijā, kur kandidāti piedalās vēlēšanās reģionālā līmenī un nav nekādu sarakstu, nav lielu grūtību ļaut deputātiem pavirzīties augšup. Mums būtu skaidri jāizsaka atbalsts vēlēšanām, nevis parlamenta veiktai deputātu izvēlei.
Otrkārt, būtu arī ļoti loģiski - un tieši to pilsoņi sagaida -, ja mēs sniegtu konkrētu informāciju par deputātu darbu un ienākumiem novērošanas periodā. Šī "rēgu” situācija nekādā ziņā nestiprinās pilsoņu uzticību ES. Mums arī pēc iespējas drīzāk jāsniedz paskaidrojumi par to, kad jaunajiem deputātiem būtu jāierodas un kādam jābūt viņu statusam. Turklāt joprojām nav skaidrs, vai Lisabonas līgums tiks pārskatīts, kas būtu vēlami, un kāda ir situācija saistībā ar Horvātijas uzņemšanu. Pilsoņi gaida, ka Padome ātri atrisinās šo jautājumu.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Eiropas Parlamenta sastāvs ir mainījies saskaņā ar Lisabonas līguma noteikumiem. Lai gan tas stājās spēkā pirms sešiem mēnešiem, starpvaldību konference šo izmaiņu īstenošanai joprojām nav sasaukta. Dalībvalstīm jāratificē īpašs protokols par papildu Eiropas Parlamenta deputātu skaitu. Tas ir liels pasākums, tomēr tas nemaina faktu, ka Līgums jāīsteno pilnībā un bez kavēšanās. Es piekrītu nostājai, ko šajā jautājumā ir paudis referents.
Jāatceras, ka tās dalībvalstis, kuru valsts delegācijas ir palielinājušās saskaņā ar Līguma noteikumiem, ir ieinteresētas, lai to jaunie deputāti varētu sākt pārstāvēt savu elektorātu pēc iespējas drīzāk. Tas atbilst demokrātijas pamatprincipiem, kas kalpo par Eiropas Savienības pamatu. Ir svarīgi, lai visi papildu deputāti sāktu darbu Parlamentā vienlaicīgi un mūsu iestāde izvairītos no pārmetumiem par neatbilstošu darbību.
Milan Zver
(SL) Arī es gribētu pievienoties tiem deputātiem, kas vēlas uzsvērt, ka Eiropas Parlamentam jānodrošina pilnīga pārstāvība un pēc iespējas drīzāk jāsāk darboties pilnā deputātu sastāvā. Es uzskatu, ka mēs joprojām neesam pilnībā pārstāvēti, ņemot vērā grozījumus Lisabonas līgumā, kas ir mūsu konstitūcija. Es arī domāju, ka starpvaldību konference būtu pareizais virziens, kādā mums jārīkojas, un visātrākais veids, kādā mēs varēsim nostiprināt savu tiesisko pamatu un ļaut Eiropas Parlamentam panākt pilnīgu pārstāvību. Es vēlētos apsveikt referentu Méndez de Vigo kungu, kurš ir pētījis tiesiskos pamatus, un es uzskatu, ka tie ir patiešām labi izklāstīti šodienas rezolūcijā. Bez tam es pievienojos arī tiem deputātiem, kas ar nepacietību gaida, kad varēs sveikt jaunos Eiropas Parlamenta deputātus, jo es domāju, ka mums viņi ir nepieciešami. Bet tiem no jums, kas paši savās vēlēšanās, pēdējās Eiropas Parlamenta vēlēšanās neparedzēja, ka vajadzēs iecelt vai, pareizāk sakot, ievēlēt papildu deputātus, jums es saku, ka Parlaments nezaudēs savu leģitimitāti tikai tāpēc, ka divi deputāti nāks no valstu parlamentiem.
Seán Kelly
Priekšsēdētājas kundze, tāpat kā citi kolēģi, es uzskatu, ka cilvēkiem, kas ir ievēlēti Eiropas Parlamentā, ir tādas pašas tiesības ieņemt savas vietas kā tiem 736 deputātiem, kas ir stājušies amatā pēdējos 12 mēnešos. Tā ir īstermiņa problēma, kas prasa īstermiņa risinājumu, jo pēc četriem gadiem viss būs nokārtojies un darbs ritēs normāli.
Es arī uzskatu, ka nav pareizi vainot dalībvalstis par paredzamo pasākumu neveikšanu pirms 12 mēnešiem, jo pirms 12 mēnešiem bija liela iespējamība, ka Lisabonas līgums netiks ratificēts, un katrā ziņā tā uzskatīja daudzi cilvēki gan manā, gan citās valstīs. Bet tagad, kad viss ir ticis ratificēts, ir svarīgi ļaut ievēlētajiem cilvēkiem sākt strādāt, lai viņi varētu sniegt Parlamentam savu pienesumu un mēs varētu turpināt strādāt līdz nākamajām vēlēšanām pēc četriem gadiem, kad viss būs, kā mēdz teikt, "tip-top”.
Diego López Garrido
Priekšsēdētājas kundze, es tikai gribu piebilst, ka es piekrītu tiem godātajiem deputātiem, kuri savās runās uzsvēra, cik svarīgi ir nokārtot šo neatrisināto jautājumu attiecībā uz Lisabonas līgumu, proti, par 18 Eiropas Parlamenta deputātiem, kuriem vēl jāierodas Parlamentā, jo pēdējās vēlēšanas notika īsi pirms Lisabonas līguma stāšanās spēkā.
Tādēļ ir vērts grozīt Protokolu (Nr. 36). Es arī pilnībā piekrītu tiem, kas uzskata, ka to būtu jāpaveic, cik drīz vien iespējams, un pēc iespējas ātrāk jānovērš situācija, kad Parlamentā trūkst 18 deputātu, kas pārstāv 12 dalībvalstu pilsoņus. Tādēļ pēdējā analīzē es piekrītu Méndez de Vigo kungam, kurš ierosina, ka nav nepieciešams sasaukt Konventu, ka pēc iespējas drīzāk jāsasauc starpvaldību konference, ka 27 dalībvalstu parlamentiem jāratificē lēmums, cik drīz vien iespējams, un ka iznākumā 18 minētie deputāti ieradīsies Parlamentā, kur tiem būtu bijis jābūt jau kopš šī sasaukuma sākuma.
Maroš Šefčovič
Komisijas priekšsēdētāja vietnieks. - Priekšsēdētājas kundze, es uzskatu, ka šīs debates skaidri parādīja, ka mēs cenšamies atrisināt izņēmuma situāciju, ka mēs meklējam praktisku risinājumu un ka tas ir pagaidu risinājums. Tādēļ es ļoti atzinīgi vērtēju Méndez de Vigo kunga pragmatisko pieeju un, kā es saprotu no debatēm, tā arī gūst ļoti lielu atbalstu šeit plenārsēdē. Es domāju, ka ir ļoti skaidrs, ka mūsu kopīgais mērķis ir pēc iespējas drīzāk sagaidīt 18 jaunos deputātus.
Atgriežoties pie Komisijas nostājas, es domāju, ka mums tika uzdoti ļoti konkrēti jautājumi par to, kā šīs izmaiņas būtu jāīsteno un ar kādiem instrumentiem. Komisija ir ļoti skaidri piekritusi starpvaldību konferences rīkošanai, ņemot vērā apspriežamo izmaiņu apjomu un raksturu.
Runājot par kārtību, kādā tiks izraudzīti papildu deputāti, esmu pārliecināts, ka šis jautājums tiks apspriests starpvaldību konferencē, bet atļaujiet man piebilst: kad Eiropadome izskatīja šo jautājumu, man liekas, ka bija diezgan skaidrs, ka Padome centās panākt līdzsvaru - līdzsvaru starp dabisko vēlmi panākt, lai papildu deputāti tiktu izraudzīti veidā, kas būtu pēc iespējas tuvāk Eiropas Parlamenta vēlēšanām, un nepieciešamību respektēt valstu konstitucionālās normas; šī iemesla dēļ tika piedāvāti trīs varianti, kas atbilst pašreizējai reālajai situācijai, kura, protams, normalizēsies nākamajās vēlēšanās.
Noslēgumā atļaujiet man atzinīgi vērtēt iekšējās pārdomas Eiropas Parlamentā par iespējamām izmaiņām Eiropas Parlamenta vēlēšanās nākotnē, taču es uzskatu, ka šie ir divi dažādi jautājumi un tādiem tiem arī jāpaliek. Šodien mēs diskutējam par to, kā paplašināt Eiropas Parlamentu ar 18 papildu deputātiem. Nākamreiz mēs apspriedīsim iespējamās izmaiņas vēlēšanās.
Íñigo Méndez de Vigo
Priekšsēdētājas kundze, ja cilvēki ar tik dažādiem un krasi atšķirīgiem viedokļiem kā Mauro kungs, Gollnisch kungs un Colman kungs ir nonākuši pie secinājuma, ka vēlēšanu procedūrā un sistēmās deputātu ievēlēšanai Eiropas Parlamentā ir problēmas, tas nozīmē, ka mums ir vajadzīga vienota vēlēšanu procedūra.
Šāds mandāts bija paredzēts jau Romas Līgumos. Tādēļ mēs, koordinatori, - un es gribētu izmantot šo iespēju lai izteiktu viņiem visiem pateicību, jo īpaši Jáuregui kungam un Duff kungam - esam vienojušies par Grozījumu Nr. 2, kas tiks nodots balsošanai rīt. Es ceru, ka Parlaments atbalstīs šo grozījumu, it īpaši tādēļ, lai mēs varētu ātri atrisināt šo jautājumu par vienotu vēlēšanu procedūru Eiropas Parlamenta vēlēšanās. Man šķiet, ka tādā veidā mēs pieliktu punktu šim jautājumam.
Trzaskowski kungs savā runā norādīja uz nepieciešamās pārstāvības nodrošināšanu šajā Parlamentā, to uzsvēra arī vairums runātāju, tostarp Padomes priekšsēdētāja vietnieks M. Šefčovič un citi.
Es piekrītu. Mēs to esam pateikuši ziņojuma 1. punktā, norādot, ka 18 deputātiem jāsāk īstenot savas pilnvaras en bloc, lai nodrošinātu pienācīgo pārstāvību.
Lai šie deputāti varētu sākt darbu en bloc, lai tiktu īstenots tiesību akts, kas nodrošinās politisko taisnīgumu, proti, Lisabonas līgums, mums jābūt praktiskiem, jo ārkārtas rakstura pagaidu situācija, dāmas un kungi, prasa arī ārkārtas rakstura pagaidu risinājumus.
Tieši šī iemesla dēļ, un es to neslēpju, es neatbalstu iespēju uzņemt šajā Parlamentā deputātus, kas netika ievēlēti 2009. gadā, un, starp citu, es šo nostāju skaidri izteicu ziņojuma 2. punktā. Tomēr, ja man jāizvēlas starp to un 18 deputātu neuzņemšanu vai praktiska risinājuma atrašanu un 18 deputātu pievienošanos mums, kas nozīmē, ka mēs ievērosim Lisabonas līgumu, es aicinu Parlamentu, kā es jau aicināju to savā ziņojumā, izvēlēties šo risinājumu - pragmatisku pagaidu risinājumu, kuram, priekšsēdētājas kundze, pirmām kārtām jābūt taisnīgam risinājumam.
Es vēlos pateikties visiem par sadarbību un viņu interesanto pienesumu šim ziņojumam.
Priekšsēdētāja
Debates tiek slēgtas.
Balsošana notiks ceturtdien, 2010. gada 6. maijā, plkst. 11.00.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
John Attard-Montalto  
rakstiski. - Man neliekas taisnīgi, ka tās valstis, kurām ir piešķirtas papildu vietas Eiropas Parlamentā, vēl nav tajā pārstāvētas. Es runāju ne tikai Maltas vārdā, kurai ir tikusi piešķirta sestā deputāta vieta, bet arī par visām citām valstīm, kas atrodas tādā pašā situācijā. Nevar noliegt faktu, ka pastāv tiesiski un konstitucionāli ierobežojumi, kas jāpārvar, lai jaunie Eiropas Parlamenta deputāti varētu likumīgi stāties amatā. No otras puses, laiks, kas ir pagājis kopš Eiropas Parlamenta vēlēšanām 2009. gada jūnijā, liecina, ka ES ir kļuvusi par smagnēju organizāciju, kurai vajadzīgi mēneši, ja ne gadi, lai īstenotu dažus no nosacījumiem, kas iekļauti Lisabonas līgumā, kurš tika galīgi apstiprināts pirms nepilniem 6 mēnešiem. Papildus attiecīgo valstu nepilnīgai pārstāvībai ir vēl kāds aspekts, kam, manuprāt, būtu nekavējoties jāpievērš uzmanība. Es runāju par cilvēka faktoru. Astoņpadsmit nākamajiem deputātiem šis noteikti ir ļoti grūts dzīves posms, it īpaši no psiholoģiskā viedokļa. Esmu pārliecināts, ka starp mums nav neviena Eiropas Parlamenta deputāta, kurš neizprastu šo astoņpadsmit politiķu grūto stāvokli.
Krzysztof Lisek  
Pēc manām domām, Eiropas Parlamenta pienākums ir pēc iespējas ātrāk pieņemt lēmumu šajā jautājumā, lai mūsu nākamie kolēģi, kas ir tikuši ievēlēti demokrātiskās vēlēšanās, varētu stāties amatā. Tas ir ārkārtīgi svarīgi ne tikai viņu pašu labā, bet arī principa jautājums par cieņu pret lēmumiem, ko pieņēmuši viņu vēlētāji. Mēs nedrīkstam likt viņiem gaidīt vēl ilgāk.
Visi mūsu jaunie kolēģi būtu jāizraugās demokrātiskās vēlēšanās. Es apzinos, ka patlaban pastāv būtiskas atšķirības starp vēlēšanu noteikumiem dažādās dalībvalstīs. Tādēļ es vēlētos izteikt cerību, ka pašreizējā situācija motivēs mūs sākt dialogu par vēlēšanu procedūru saskaņošanu ES dalībvalstīs.
Indrek Tarand  
rakstiski. - Mēs vēlētos pateikties referentam par izcilu darbu. Tomēr mēs esam vīlušies par Francijas lēmumu mainīt Eiropas elektorāta sākotnējo gribu, ieceļot jaunus Eiropas Parlamenta deputātus no Nacionālās asamblejas. Ceterum censeo - Francija ir nolēmusi pārdot Krievijai "Mistral” klases karakuģi; mēs uzskatām, ka tā rūgti nožēlos savu rīcību.
