Ajakohastatud ILO konventsioonide ratifitseerimine ja rakendamine (arutelu)
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on suuliselt vastatav küsimus, mille esitasid komisjonile fraktsiooni S&D nimel Alejandro Cercas, fraktsiooni ALDE nimel Marian Harkin, fraktsiooni Verts/ALE nimel Jean Lambert ning fraktsiooni GUE/NGL nimel Gabriele Zimmer ja Ilda Figueiredo ajakohastatud ILO konventsioonide ratifitseerimise ja rakendamise kohta - B7-0228/2009).
Alejandro Cercas
Lugupeetud juhataja, head kolleegid, austatud komisjoniliikmed! Me kõik teame, et peame majandusliku üleilmastumise, rahvusvahelise finantskriisi ja kõikide tulevaste probleemidega tegelema üleilmsel tasandil. Me ei saa neid enam lahendada riiklikult ega isegi piirkondlikult. Sellepärast on koostöö Euroopa Liidu ja Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni (ILO) vahel saanud meie tegevuskava olulisimaks teemaks.
ILO kolme osalist kaasav tegutsemisviis sidususe ja ratsionaalsuse toomisel meie maailma on hindamatu. Meie väärtused on need, millele ILO rajati. ILO ja meie tegutseme sellise sotsiaalse mudeli nimel, milles austatakse inimväärikust, ja me arvame, et suudame koostööd teha. On selge, et Euroopal on ILOt vaja selle sotsiaalse mudeli säilitamiseks - me ei saaks seda teha ebaõiglases maailmas - ja et ILO annab meile võimaluse olla maailmatasandi otsustaja.
Euroopa Liit ja selle liikmesriigid väidavad, et teevad ILOga väga tihedat koostööd ning viivad ILO eestvedamisel ellu kõigi jaoks inimväärse töö tagamise programmi ja ülemaailmset tööhõivepakti. Ent lugupeetud komisjoniliikmed, meie sõnad ja teod ei lähe kokku. Sellepärast on ülimalt vajalik arutada täna õhtul ILO konventsioonide ratifitseerimist ja kiita homme heaks selleteemaline resolutsioon, et anda ILO-le ja ka meie enda kavale teatud tagatised.
Oma teatises uue sotsiaalmeetmete kava kohta pöördusite taas kord liikmesriikide poole, aga liikmesriigid ei reageerinud. Palusite neil need konventsioonid ratifitseerida ja rakendada, aga edutult. Nüüd näib, et peate kasutusele võtma karmimad abinõud. Pole mõtet öelda, et liikmesriigid on peamised ILO konventsioonid juba ratifitseerinud. ILO on ajakohastanud 70 konventsiooni ning kolmanda maailma riigid ja tärkava turumajandusega riigid liiguvad Euroopa Liidust kiiremini. Ülejäänud maailmal on seda raske mõista ning Euroopa kaotab tõsiseltvõetavuse ja jätab võimalused kasutamata.
Seetõttu, lugupeetud komisjoniliikmed, on mõneti häbiväärne, et Euroopa räägib inimväärse töö ja ILO poolt, aga jätab ratifitseerimata ILO konventsioonid ja rahuldub vaid jutuga.
Siin ongi küsimus. Niisiis tahavad homme kõik fraktsioonid siin istungisaalis, et te teeksite enamat ja annaksite välja teatise, milles nõuate liikmesriikidelt konventsioonide ratifitseerimist, et viia meie sõnad ja teod kooskõlla. Sellise kooskõla puudumine poliitikas on üks põhjusi, miks meie tõsiseltvõetavus kodanike seas väheneb ja miks Euroopa kaotab tõsiseltvõetavust ka ülejäänud maailma silmis.
Marian Harkin
küsimuse esitaja. - Lugupeetud juhataja! Mul on väga hea meel toetada üleskutset ELi liikmesriikidele ratifitseerida ja rakendada ILO ajakohastatud konventsioonid. Kindlasti tasub mainida, et kui ILO 1919. aastal pärast Esimese maailmasõja lõpetanud Versailles' lepingut loodi, pidi selles kajastuma arvamus, et kestev rahu kogu maailmas on saavutatav ainult siis, kui see põhineb sotsiaalsel õiglusel. Vahepealse 80 aasta jooksul on ILO kostnud kogu maailma inimeste inimväärse töökoha, elatusallika ja inimväärikuse vajaduse eest.
Täna palume kõikidel ELi liikmesriikidel ratifitseerida ja rakendada ILO ajakohastatud konventsioonid. Aga palujad ei ole ainult selle küsimuse esitajad, vaid ka paljud teised asutused ja organisatsioonid. Kui vaadata Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni tarnijate eetikakoodeksit, on näha, et suur osa sellest on koostatud ILO konventsioonide alusel, ning ÜRO ootab, et talle kaupu ja teenuseid pakkuvad tarnijad peaksid selle põhimõtetest kinni. Sellepärast tuleb need konventsioonid ratifitseerida ja rakendada kogu maailmas, nii et kõik tarnijad saavad neid järgida. Me ju saame sellega ELis hakkama.
Euroopa Komisjon ütleb oma teatises uue sotsiaalmeetmete kava kohta: "Komisjon kutsub ka kõiki liikmesriike olema teistele eeskujuks ning ratifitseerima ja rakendama ILO konventsioone, mille ILO on tunnistanud ajakohaseks.” Eelmise Euroopa Parlamendi koosseisu poolt selle aasta mais heaks kiidetud resolutsioonis uue sotsiaalmeetmete kava kohta väljendasime taas seisukohta, et tööõiguse kehtivate normide rakendamise ja nende täitmise tagamise tugevdamine liikmesriikide ja ühenduse õiguse ning ILO konventsioonide alusel peab ELi institutsioonide ja liikmesriikide jaoks olema esmatähtis. Seega tugevdame täna siin parlamendis neid nõudeid. Palume eesistujal olla selles küsimuses võimalikult nõudlik, liikmesriikidel võtta arvesse tugevaid sotsiaalseid argumente, et ratifitseerida ja rakendada need konventsioonid, ning komisjonil kaaluda liikmesriikidele soovituse andmist, et julgustada ajakohaseid konventsioone ratifitseerima.
Samuti arvame, et EL peab tagama Euroopa Liidu sise- ja välispoliitika sidususe. Kuuleme siin parlamendis sageli heade tavade levitamisest liikmesriikide vahel. Kindlasti on see suurepärane näide võimalusest, kus me saame luua endi seas hea tava, kui kõik liikmesriigid ratifitseerivad asjaomased konventsioonid, ning edendada heade tavade järgimist väljaspool liitu või kogu maailmas, kui - nagu komisjon ise ütleb - oleme eeskujuks ja ratifitseerime ajakohased konventsioonid. Tänaseks, 25. novembriks, on kogu maailmas ratifitseeritud 7650 ILO konventsiooni, neist 47 viimase 12 kuu jooksul. Me ootame Euroopalt eestvedajaks olemist Kopenhaageni kliimamuutuse konverentsil. Võiksime sama tublid olla kõigi ILO konventsioonide ratifitseerimisel.
Emilie Turunen
Lugupeetud juhataja! Tahaksin Roheliste / Euroopa Vabaliidu fraktsiooni nimel juhtida tähelepanu sellele, et meie arvates on ILO konventsioonide ratifitseerimise ja rakendamise otsuses sisalduvad sõnumid väga vajalikud ja ülimalt kiireloomulised. Miks? Kahel põhjusel. Esiteks sellepärast, et EL peaks olema inimväärse töö eest võitlemise eestvedaja. Peaksime heade töötingimuste ja inimväärse töö propageerimisel olema kogu maailmale teenäitaja.
Teiseks sellepärast, et nagu täna siin juba mainiti, on meie sõnade ja tegude vahele, ehk teisisõnu ELi-sisese ja välise reageeringu vahele tekkimas lõhe. Kui EL või selle liikmesriigid unustavad ajakohastatud konventsioonid ratifitseerimata ja rakendamata või ei taha seda teha, ei ole see halb mitte ainult Euroopa töötajatele. See on ka väga halb signaal ELi-välistele riikidele, kellelt me nõuame nendesamade konventsioonide rakendamist. Peame talitama oma sõnade järgi.
On väga oluline, et EL oleks maailma tasandil liider ja et me näitaksime, et oleme piirkond, kus suudetakse ühendada head töötingimused ja suur konkurentsivõime. ILO on rahvusvahelise tasandi õigusloomest rääkides meie maailmatasandi otsustaja. EL peab toetama ILOt kui institutsiooni ja võtma ILO konventsioone tõsiselt. Järelikult toetab roheliste fraktsioon igati selles otsuses sisalduvaid sõnumeid ja me palume ELi pädevatel organitel mõjutada liikmesriike, et nad suhtuksid sellesse sama tõsiselt nagu meie täna õhtul.
Ilda Figueiredo
Lugupeetud juhataja! Toetame üleskutset liikmesriikidele võtta arvesse tugevaid sotsiaalseid argumente, et ratifitseerida ja rakendada konventsioonid, mille ILO on liigitanud ajakohaseks.
Rahvusvaheline Tööorganisatsioon on alates 1919. aastast rakendanud ja arendanud rahvusvahelisi töönorme, mis hõlmavad paljusid valdkondi, sealhulgas tööelu, tööhõivet, sotsiaalkindlustust, sotsiaalpoliitikat ja kaasnevaid inimõigusi.
Sellepärast toetasime ühisresolutsiooni esialgset projekti. Kahjuks aga on teised allakirjutanud Euroopa Rahvapartei (kristlike demokraatide) fraktsiooni surve tõttu lubanud resolutsiooni tähtsust ja jõudu nõrgendada, lisades viite majanduskasvu ja tööhõivet käsitlevale Lissaboni strateegiale.
Ent nagu me kõik teame, esitas komisjon Euroopa Parlamendile just Lissaboni strateegia nimel mõned halvimad töö- ja sotsiaalsete õiguste vastased ettepanekud, milles rõhutati paindlikkust ja töö vähesemat reguleerimist.
Kes suudaks unustada ettepanekut muuta tööajadirektiivi, millega püüti töö väärtust vähendada ja muuta see veelgi ebakindlamaks, pikendada tööpäeva ning õõnestada kollektiivläbirääkimisi ja ametiühingute rolli - otse vastupidi ILO konventsioonides sätestatule?
Just konkreetselt selle kahetsusväärse viite tõttu Lissaboni strateegiale me seda resolutsiooni enam ei toeta.
Ent Euroopa Ühendatud Vasakpoolsete / Põhjamaade Roheliste Vasakpoolsete liitfraktsiooni nimel palume liikmesriikidel ratifitseerida ILO konventsioonid ja nõuame Euroopa Komisjonilt tungivalt, et ta arvestaks meie ettepanekutega.
Karel De Gucht
komisjoni liige. - Lugupeetud juhataja! Mõne viimase aasta jooksul on komisjon korduvalt rõhutanud tahet pidada kinni rahvusvaheliselt kokku lepitud inimväärse töö tegevuskavast, mis hõlmab ka ILO konventsioonide edendamist.
Komisjon on liikmesriike aktiivselt toetanud ja teinud tihedat koostööd ILOga, et võtta vastu kaugeleulatuvad õiguslikud normid, mis sobivad üleilmastunud majanduse ülesannetega ja aitavad kaasa ILO inimväärse töö tegevuskava elluviimisele. Nõukogu ja Euroopa Parlament on rõhutanud inimväärse töö tegevuskava ja komisjoni sellekohase tegevuse tähtsust.
ELi liikmesriigid on juba ratifitseerinud kõik ILO konventsioonid, mis hõlmavad peamisi töönorme, ja palju muid ILO konventsioone. Komisjon on uue sotsiaalmeetmete kava raames taas kinnitanud oma tahet järgida inimväärse töö tegevuskava. Eelkõige on komisjon kutsunud liikmesriike üles olema teistele eeskujuks ning ratifitseerima ja rakendama ILO konventsioonid, mille too on liigitanud ajakohaseks. Seda tehes rõhutab komisjon nii inimväärse töö tegevuskava sisest kui ka välist aspekti. Lisaks on komisjon seal, kus ILO konventsioonid on puudutanud ühenduse ainupädevust, andnud õigel ajal välja ettepanekud võtta vastu nõukogu otsused, mis annavad liikmesriikidele volituse asjaomased konventsioonid ratifitseerida, ning kutsunud üles neid norme, nimelt meretöönormide konventsiooni ja kalandustöö konventsiooni võimalikult kiiresti ratifitseerima.
Lõpetuseks ütlen, et 2008. aasta inimväärse töö aruandes on nõue jälgida ratifitseerimisprotsessiga seotud poliitikat. Selle analüüsi tulemused peaksid kajastuma inimväärse töö järelaruandes, mis tuleks avaldada 2011. aastal.
Csaba Őry
Kõigepealt tahaksin avaldada heameelt selle üle, et fraktsioonid on suutnud Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni muudetud konventsioonide ratifitseerimise ja rakendamise kohta koostatava resolutsiooni tekstis üksmeelele jõuda. Seega me ka toetame seda.
On ju hästi teada, et Rahvusvaheline Tööorganisatsioon on üks vanemaid rahvusvahelisi organisatsioone. See asutati 1919. aastal peamise eesmärgiga luua tööeeskirjad, mille alusel arendada töötingimusi ja probleemseid töökeskkondi, et võidelda ärakasutamise vastu. Seejärel laiendas organisatsioon oma tegevust ka sotsiaalpoliitikale ja tehnilise koostöö süsteemile.
Oleme Euroopa Rahvapartei (kristlike demokraatide) fraktsioonis arvamusel, et Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni väljatöötatud töönormid aitavad leevendada konkurentsi kahjulikku mõju rahvusvahelisel turul ja sellega tasakaalus suurendavad majanduskasvu saavutamise võimalusi. See on eriti tähtis ajal, mil me ehk juba väljume praegusest kriisist, ning kindlasti tugevdab nende normide legitiimsust asjaolu, et need on olnud kolmepoolse töö tulemus ja see on toimunud eraldi demokraatlikus koostöös valitsuste, tööandjate ja ametiühingutega. Seega on antud juhul tegu õiguste ja kohustustega töökohal ning neid hõlmava ulatusliku süsteemiga, mida riigid, kes konventsioone tunnistavad ja need ratifitseerivad, peavad järgima. Samas ei saa me eirata seda, et Euroopa Liit kui ühendus ei saa kokkuleppeid ratifitseerida. Seda saavad teha ainult liikmesriigid eraldi. Seega tekib igatahes küsimus, kas ühenduse pädevusala ja lähimuspõhimõtet on ikka õigesti kohaldatud. Sellepärast on dokumendis väga õigesti palve, et EL peaks täpselt määratlema, millised õigusvaldkonnad ja nendega seotud eeskirjad kuuluvad ühenduse pädevusse ja millised liikmesriikide omasse. See tähendab, et kui me saame arvestada lähimuspõhimõttega, siis toetame soovituse koostamist, et aidata kaasa konventsioonide võimalikult kiirele ratifitseerimisele.
Ole Christensen
Lugupeetud juhataja! Meil on ELis siseturg, millel saame üksteisele vabalt kaupu müüa. Tagame vaba konkurentsivabaduse ja kaupade odavuse. See kõik on hea, aga vaja on tegelda ka muude valdkondadega. Kogu ELis tuleb tagada töötajate põhiõiguste järgimine. ELi liikmesriigid ei tohi konkureerida halbades töötingimustes ja kõigi liikmesriikide tööjõule peab olema tagatud võrdse töö eest võrdne tasu. Ka streikimisõigus on põhiõigus.
Sellepärast peab ELi ja Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni - ILO - vahel olema tihe koostöö. Meil on mõned ühised väärtused ja me saame võtta ILO konventsioonid aluseks Euroopa sotsiaalse mudeli edasiarendamisele. Kahjuks ei ole see praegu võimalik, sest komisjon peab konventsioone siduvaks vaid siis, kui need on ratifitseerinud enam kui pooled liikmesriigid. Võiksime kõigepealt hoolitseda selle eest, et iga ELi liikmesriik ratifitseeriks ja rakendaks vähemalt need konventsioonid, mille ILO on liigitanud ajakohaseks. Meil pole vaja rohkem sõnu, meil on vaja tegutsemist. Kuidas muidu saame paluda teistel maailma riikidel need ILO konventsioonid ratifitseerida ja rakendada ning Maailma Kaubandusorganisatsioonil töötajate põhiõigused kõikidesse kaubanduslepingutesse lisada?
EL peab olema eestvedaja. Ainult siis võime öelda teistele riikidele, et nad kõik peavad need konventsioonid ratifitseerima ja rakendama. Peame ELis ja maailmas soosima inimväärset tööd, mis aitab praeguse üleilmse kriisiga kindlalt ja püsivalt toime tulla.
Elisabeth Schroedter
Lugupeetud juhataja! On tõsi, head kolleegid, et kriisi ajal kaitsevad üleilmsed miinimumnormid töötajaid ebainimlike töötingimuste eest. EL toetab alati Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni (ILO) põhinorme kihutuskõnedes ja suhtluses kolmandate riikidega. See on õige, sest need kaitsevad töötajaid diskrimineerimise ja sotsiaalse dumpingu eest.
Kahjuks ei lähe asjad Euroopa Liidus kihutuskõnedest kaugemale. ELi liikmesriigid ja EL ise eiravad ILO konventsioone. Nad ei ratifitseeri neid ja nad ei rakenda neid. See annab liikmesriikidele ja ELile võimaluse oma kohustustest kõrvale hiilida. Näiteks keelas Euroopa Kohus õiguse streikida ja komisjon plaksutas selle peale käsi. Näiteks kõikide võõrtöötajate õiguste kaitsmise konventsiooni on ratifitseerinud 27 liikmesriigist vaid kolm. See on häbiväärne ja selline olukord peab 90 aastat pärast ILO asutamist muutuma.
Elisabeth Morin-Chartier
(FR) Lugupeetud juhataja, volinik, head kolleegid! Kõigepealt tahaksin tänada kolleege Euroopa Rahvapartei (kristlike demokraatide) fraktsioonist ja teistest Euroopa Parlamendi fraktsioonidest, sest me kõik tahtsime selles inimväärse töö küsimuses vankrit ühes suunas vedada ja ühisresolutsiooni esitada, ning viimaste päevade läbirääkimised on olnud ülimalt edukad.
Rahvusvaheline Tööorganisatsioon on suutnud 1919. aastast saati pakkuda ja arendada rahvusvaheliste töönormide süsteemi, mis hõlmab paljusid valdkondi, sealhulgas tööelu, tööhõivet, sotsiaalpoliitikat ja inimõigusi. Me ei tohi seda unustada, eelkõige praegusel kriisiajal.
Sellepärast ongi väga tähtis, et ILO on need konventsioonid ajakohaseks liigitanud pärast tööandjate, töötajate ja valitsuste osalusel toimunud kolmepoolset protsessi. Sel põhjusel esitasime liikmesriikidele soovituse, millega julgustame neid ratifitseerima konventsioone, mille ILO on ajakohaseks liigitanud, ja palume neil aidata aktiivselt kaasa nende tulemuslikule rakendamisele - seda kõike sotsiaalse Euroopa väljakujunemise ja arengu nimel. Loodame, et see juhtub võimalikult ruttu. Hoiame nende konventsioonide kohaldamise tähtaegadest kinnipidamisel valvsalt silma peal, järgides samas muidugi lähimuspõhimõtet.
Euroopa Rahvapartei (kristlike demokraatide) fraktsioon jälgib eriti valvsalt nende konventsioonide kohaldamist liikmesriikides. Kaalul on ju võitlus ebaseadusliku töötamise vastu, ajakohane sotsiaalne progress ja maailmale teed näitava tõeliselt sotsiaalse Euroopa ülesehitamine. Me tõesti tahame sellele kaasa aidata.
Sylvana Rapti
(EL) Lugupeetud juhataja! Euroopa Liidu üks peamisi omadusi on see, kui oluliseks ta peab sotsiaalpoliitikat ja põhiõigusi. Teame väga hästi, et nende õiguste kohaldamine on Euroopa Liidu liikmesriigiks saamise eeldus. Samuti teame, et nende õiguste rikkumise korral on Euroopa Liidul kohustus kehtestada sanktsioonid.
Liidu asutamise ja tegutsemisega loodud õigused ulatuvad ka töökohale. See, kui tähtsaks peab Euroopa Liit tööga seotud õiguste kaitsmist, ei kajastu mitte ainult liidusisestes õigusaktides, vaid ka välispoliitikas. Me teame väga hästi, et lepingute sõlmimisel kolmandate riikidega on üks eeltingimusi peamiste tööga seotud õiguste austamine. Sellepärast peab liit paratamatult olema üks esimestest, kes toetab Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni (ILO) konventsioonide järjekindlat ajakohastamist.
ILO ajakohastas oma konventsioonid hiljuti pärast läbirääkimisi töötajate, tööandjate ja valitsustega. Kuigi liikmesriikide valitsused ja liit võtsid sellest ajakohastamisest osa, oleme paradoksi ees. Paradoks seisneb selles, et kuigi paljud Euroopa Liidu liikmesriigid on võtnud vastu ühtlustavad direktiivid, millega kehtestatakse ILO konventsioonides sisalduvatest eesrindlikumad tööga seotud õigused, alahinnatakse neis nimetatud konventsioonide riikliku ratifitseerimise küsimuse tähtsust.
Et mulje, mida see jätab kolmandatele riikidele, eelkõige arengumaadele, on moonutatud, oleks mõistlik, kui me muudaksime oma suhtumist ja need liikmesriigid, kes seda veel teinud ei ole, ratifitseeriksid vajalikud konventsioonid. Olgu, kuidas on, aga Euroopa Komisjon ei tohiks kõhelda olla ettenägelikum ja paluda liikmesriikidel sellistest kohustustest kinni pidada, et parandada liidu tõsiseltvõetavust inimväärsete töötingimuste edendamisega, eelkõige praeguses majanduskriisis.
Patrick Le Hyaric
(FR) Lugupeetud juhataja ja volinik! On selge, et peame rõhutama Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni konventsioonide rakendamise tähtsust, aga kahjuks kardan, et süsteem, millele me allume, nimelt konkurentsivabadus, muudab tööjõu turul kaubeldavaks kaubaks. See ohustab kõikjal tööseadustikke ja tööaja vähendamist, mida me kavandasime, ning tekitab väga laastavat survet tööjõukulude vähendamiseks.
Meil Prantsusmaal on näiteks kõik kuullaagrite tootjad tegevuse lõpetanud, et kolida Bulgaariasse, ja meie selle sektori töötajatel palutakse minna bulgaarlasi välja õpetama. Nii et on selgelt näha, kuidas selline surve tööjõukulude vähendamiseks viib tegevuse ümberkolimiseni ja sotsiaalsete õiguste nõrgenemiseni kõikjal. Järelikult peaksime looma sotsiaalseid õigusi ja sotsiaalset kaitset tugevdava ühtlustava süsteemi, et töötajate vahel ei oleks enam sellist metsikut konkurentsi, mille on tekitanud ettevõtted ja meie institutsioonid ise.
Samamoodi ei tohiks me liikuda selle poole, mida siin istungisaalis ja komisjonis nimetatakse turvaliseks paindlikkuseks, vaid vastupidi - töö ja tööhõivega seotud sotsiaalkindlustuse süsteemi poole, vajaduse korral koos koolitusperioodidega. See aitaks meil kriisist välja saada ja koolitada töötajaid, et aidata neil liikuda elukutsete poole, mida tuleb tuleviku jaoks välja mõelda.
Olle Ludvigsson
(SV) Lugupeetud juhataja! Nüüd, kui Lissaboni leping on vastu võetud ja ELi põhiõiguste harta on muutunud õiguslikult siduvaks, on meil uus võimalus tugevdada Euroopa koostöö sotsiaalset külge. Selleks peaksime suutma neid võimalusi ka praktiliselt ära kasutada. Hea oleks alustada sellega, et ELi liikmesriigid ratifitseerivad kõik ILO ajakohastatud konventsioonid nii kiiresti kui võimalik.
Sellel on ka üks väline aspekt. Kui EL tahab töö- ja elamistingimuste rahvusvahelises parandamises olla tõsiseltvõetav partner, peavad ka ELi liikmesriigid ILO konventsiooni vastu võtma. Kui me tahame mõjutada olukorda kolmandates riikides, peame kõigepealt ise eeskuju näitama. Sellepärast tahaksin paluda komisjonilt ja eesistujariigilt Rootsilt, et nad tegutseksid eesrindlikult ja annaksid endast parima, et kõik liikmesriigid võtaksid vastu kõik ILO ajakohastatud konventsioonid.
Isiklikult minu jaoks tekitab veidi kõhedust see, et meie riik Rootsi ei ole ratifitseerinud sellist põhikonventsiooni nagu konventsioon nr 94 riigihankelepingute kohta. Sellepärast tahaksin paluda eesistujariigil rakendada abinõusid ka riiklikul tasandil, et tagada selle ratifitseerimine. See koos põhiõiguste harta siduvaks muutumisega peaks vähendama ohtu, et Euroopa Kohus teeb veel mõne sellise otsuse nagu Rüfferti kohtuasjas. Me ei tohi lubada tekkida olukorral, kus ELi õigus on ILO konventsioonidega vastuolus.
Mairead McGuinness
Lugupeetud juhataja! Nagu kolleegid ütlesid, on ILO eksisteerinud kaua - alates 1919. aastast. See tähendab 90 tegevusaastat, aga ikka tegeldakse inimväärse töö tegevuskavaga. Nagu teisedki mainisid, on tähtis, et liikmesriigid ratifitseeriksid kõik konventsioonid, eriti majanduskriisi ajal, kui töötajatele avaldatakse survet. Ent minu arvates on sama oluline tunnustada siin arutelus ILO rolli arengumaades, selle sidemeid vabaühendustega ja selle paljusid programme, mis on suunatud eriti kõige kaitsetumatele - näiteks tema töö puudega inimestega, kellel poleks nende programmideta kunagi mingit võimalust -, samuti kahele väga olulisele valdkonnale, millest me siin parlamendis räägime - sunnitööle ja laste tööle. Nii et kui ootame ILO-lt arengumaades tublit tööd, mida ta ka teeb, on minu arvates vähim, mida Euroopa Liidu liikmesriigid saavad teha, olla eeskujuks ja ratifitseerida need konventsioonid täielikult.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Lugupeetud juhataja! Rahvusvaheline Tööorganisatsioon on paljude tegevusaastate jooksul võtnud vastu ja esitanud ELi liikmesriikidele ratifitseerimiseks hulga rahvusvahelisi konventsioone ja juhiseid tööhõive, ametiühinguvabaduse, sotsiaalpoliitika ja sotsiaalkindlustuse, samuti kollektiivsete töösuhete ja töötingimuste teemal. Liikmesriigid peaksid ratifitseerima ja kohaldama ILO konventsioonid, mida too peab praegu kehtivaks. Euroopa Liit peaks otsusekindlalt ja aktiivselt andma oma panuse äärmiselt olulisse küsimusse, milleks on töötajate õiguste kaitsmine üleilmastunud maailmas.
Tuleks rõhutada, et igal kodanikul on sõltumata taustast, usutunnistusest või rassist õigus parandada oma ainelist heaolu, õigus vaimsele arengule vabaduses ja õigus inimväärikusele, majanduslikule kindlustatusele ja võrdsetele võimalustele. Me peame meeles pidama, et vaesus on sõltumata oma asukohast tõsine oht meile kõigile.
Karel De Gucht
Lugupeetud juhataja, austatud parlamendiliikmed! Euroopa Parlamendis kõnelenute ja komisjoni arvamused ILO konventsioonide ratifitseerimise kasulikkuse ja vajaduse kohta on märkimisväärselt sarnased. Aga nagu Csaba Őry märkis, saab komisjon midagi tegema sundida vaid valdkondades, kus tal on ainupädevus, ja nagu mina ütlesin, on seda tehtud.
Mis puudutab ametiühingute rolli, siis Euroopa Kohus tunnistas oma hiljutises otsuses kollektiivmeetmete kasutamist põhiõigusena. Seda õigust võib siiski reguleerida ja see on kooskõlas teiste rahvusvaheliste dokumentidega. Sellegipoolest edastan teie mure sotsiaalpoliitika eest vastutavale kolleegile, et seda küsimust saaks põhjalikult uurida.
Juhataja
Mulle on kodukorra artikli 110 lõike 2 alusel esitatud kolm resolutsiooni ettepanekut.
Arutelu on lõppenud.
Hääletus toimub neljapäeval, 26. novembril 2009.
