Puhemiehen julkilausuma
Puhemies. -
Ennen kuin menemme tämän aamun keskustelun varsinaiseen aiheeseen haluaisin antaa neuvoston puheenjohtajan läsnä ollessa lyhyen julkilausuman useiden viime päivien vakavista tapahtumista Lähi-idässä.
Olemme seuranneet kasvavan epäuskon vallassa väkivaltaa ja molemminpuolisia raakuuksia, jotka ovat saavuttaneet uudet kauhun huiput viime päivinä. Sotilaalliset operaatiot ovat nyt sellaisella tasolla, jollaisesta ei ole ollut tietoa kahden vuosikymmenen ajan. Tuo alue, ja erityisesti Israel ja palestiinalaisalueet, näyttää etenevän pelottavasti ja väistämättä kohti täyttä sotaa.
Meillä parlamentin jäsenillä on velvollisuus tehdä kaikki voitavamme tässä leviävässä tragediassa estääksemme pyhien paikkojen muuttumisen taistelukentiksi. Meidän on tuettava aktiivisesti Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston eilen illalla tekemää yksimielistä pyyntöä välittömästä aselevosta. EU:n korkea edustaja tietää, että parlamentti tukee häntä täysin hänen ponnisteluissaan rauhan ja aselevon puolesta.
Haluaisin myös käyttää hyväkseni tämänaamuisen tilaisuuden ja kertoa julkisesti parlamenttimme syvästä velasta Euroopan unionin erikoislähettiläälle Miguel Angel Moratinosille hänen henkilökohtaisesta rohkeudestaan ja horjumattomasta sitoumuksestaan. Hän ei välttämättä ole kiitollinen sanoessani tämän, mutta minulla oli mahdollisuus puhua eilen pitkään hänen kanssaan hänen diplomaattisista ponnisteluistaan meidän puolestamme keskustelukanavien pitämiseksi avoinna kaikkien osapuolten kanssa. Hän on yksi Euroopan tuntemattomista sankareista.

Haluan vannoa Euroopan parlamentille, että ryhdyn parlamentin puolesta mihin tahansa toimenpiteisiin, joilla on mahdollista edistää rauhaa ja yrittää saada uhkaava tilanne tuolla alueella laukeamaan. Olen kutsunut Shimon Peresin ja Jasser Arafatin puhumaan Euroopan parlamentille. Esitin kutsun kannustaakseni heitä pyrkimään väkivallan hirvittävän kierteen katkaisemiseen. Toivon, että he voivat ottaa tämän tarjouksen vastaan. Toivottaisimme heidät tervetulleeksi vaikeimpien aikojen rauhan puolustajina.
Minä otan avoimesti vastaan ehdotuksen matkustaa Ramallahiin Israelin parlamentin (knesset) edustajan Avraham Burgin kanssa ja tavata siellä Abu Alan palestiinalaisten lakiasäätävässä neuvostossa, jos olot tämän sallivat, ja toimin yhteistyössä Javier Solanan ja puheenjohtajavaltio Espanjan kanssa.
Koska täysimittaisen sodan uhka häämöttää, meidän on tehtävä kaikkemme. Parlamentin nimissä, ihmisyyden vuoksi, haluaisin tehdä tänä aamuna seuraavan tärkeän vetoomuksen: tehkää loppu väkivaltaisuuksista, aloittakaa neuvottelut ja antakaa rauhalle mahdollisuus.
(Voimakkaita suosionosoituksia)

Wurtz (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää teitä julkilausumastanne. Velvollisuutenne on toimia, kuten juuri teitte. Ryhmäni oli eilen illalla kutsunut tänne palestiinalaisen ja israelilaisen merkkihenkilön, ja he kuvailivat meille jälleen miehitettyä Ramallahia. He kuvailivat meille leirien pommituksia samoin kuin Jerusalemin terrori-iskujen kauheuksia. He kuvailivat meille pimeyteen vajonnutta Ramallahin kaupunkia, jota pommitettiin samaan aikaan kun presidentti Arafat tapasi erityisedustaja Moratinosin. Pommit putosivat vain metrien päähän heidän tapaamispaikastaan.
Muistutitte osuvasti päätöksestämme kutsua presidentti Arafat ja ulkoministeri Shimon Peres. Teitte mielestäni oikein, kun muistutitte tästä ja kutsuittekin heidät. Parlamentti on myös päättänyt lähettää paikan päälle korkean tason valtuuskunnan.
Ehdotan, että panemme päätöksen täytäntöön ja että valtuuskunnasta tehdään korkeatasoinen, eli siihen otetaan esimerkiksi ryhmien puheenjohtajat ja mahdollisesti jopa parlamentin puhemies.

Barón Crespo (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan tukea sosialistiryhmän puolesta äskeistä julkilausumaanne ja myös ilmaista tukemme Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvostossa hyväksytylle päätöslauselmalle, joka on historiallinen asiakirja, sillä siinä mainitaan ensimmäistä kertaa nimenomaisesti palestiinalaisvaltion tunnustamisen tarve, jota myös Euroopan unioni on korostanut.
Haluaisin korostaa, että toivonpilkahduksen löytäminen Lähi-idän konfliktiin edellyttää, että YK, Euroopan unioni, Yhdysvallat ja Venäjä toimivat yksissä tuumin. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, mielestäni meidän on korostettava tällaista viestiä, koska olisi niin ikään tärkeää, että ministerineuvosto toimisi tässä asiassa yksimielisesti ja tukisi Lähi-idässä olevan edustajamme toimia. Koska parlamentti ilmaisi mielipiteensä helmikuun täysistunnossa ylivoimaisella ääntenenemmistöllä hyväksymässään päätöslauselmassa, mielestäni myös neuvoston olisi löydettävä yhteinen linja, jotta se voisi päättäväisesti tukea edistymistä ja rikkoa tämän murheellisen noidankehän.
Arvoisa puhemies, muuten olen sitä mieltä, että ehdottamanne aloitteet, jotka sisältyivät jo päätöslauselmaamme, ilmentävät yhteistä tahtoamme.
Poettering (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, meidänkin ryhmämme kiittää teitä julkilausumastanne, ja olemme tukenanne Lähi-idän rauhansopimukseen tai siihen pyrkimiseen liittyvissä asioissa. Tämä ei ole nyt keskustelu Lähi-idän tilanteesta, koska me aiomme keskustella laajentumisesta, mutta olemme hyvin vakuuttuneita siitä, että onnistumme maailmanlaajuisen terrorismin vastaisessa taistelussa vain, jos me, Yhdysvallat ja Euroopan unioni, tuemme molemmat Palestiinan ja Israelin välistä rauhanprosessia yhtä päättäväisesti, samalla tavalla, ja läntiseltä puoleltamme voisi tässä suhteessa tulla enemmänkin merkkejä. Kiitän teitä sydämellisesti aloitteestanne.
Cohn-Bendit (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluan vain kiittää teitä puheenvuorostanne, ja toivon, että jos Ramallahiin ja Jerusalemiin lähetetään valtuuskunta, se tapaisi toimielinten edustajien lisäksi joitakin Palestiinan ja Israelin kansalaisyhteiskuntien edustajia, sillä uskon, että Lähi-itään saadaan rauha vain kansalaisyhteiskuntien tuella.

Riis-Jørgensen (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluan ELDR-ryhmän puolesta kiittää teitä tästä tuesta ja siitä, mitä sanoitte tänään. Tilanne on hirvittävä, sillä tällä alueella saa joka päivä surmansa ihmisiä - lapsia, nuoria, vanhuksia, viattomia ihmisiä. Myös meidän pitää tukea teitä kaikin mahdollisin tavoin ja kehottaa parlamenttina muitakin osapuolia tekemään jotain. Minusta on kuitenkin tärkeää, että me kansan valitsemina otamme tämän tehtävän vastaan ja ilmaisemme näinä päivinä tuntemaamme myötätuntoa ja kauhistusta.

Puhemies. -
Kiitän kollegojani julkilausumani ja mahdollisien tulevien aloitteiden tukemisesta.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission lausunnot laajentumisesta, ja olemme erittäin tyytyväisiä, että neuvoston puheenjohtaja Piqué I Camps johtaa tätä keskustelua tänään.

Piqué
. (ES) Arvoisa puhemies, ennen kuin aloitan aiheesta, jonka takia olemme kokoontuneet tänne tänään, nimittäin laajentumisesta, haluaisin esittää muutaman huomion Lähi-idän tilanteesta, jos arvoisa puhemies vain sallii sen. Ensiksi haluaisin yhtyä antamaanne julkilausumaan, joka on mielestäni moitteeton ja josta olen täysin samaa mieltä.
Olemme jo kauan toteuttaneet erittäin aktiivisia poliittisia ja diplomaattisia toimia löytääksemme ulospääsyn nykyisestä väkivallan kierteestä ja Lähi-idän alueen tämänhetkisestä tilanteesta.
Kuten tiedetään, Euroopan unionilla ja neuvostolla on yhteinen vakaumus, jonka uskoakseni me kaikki jaamme ja jonka mukaan konfliktiin ei ole sotilaallista ratkaisua; ei siis ole olemassa muuta vaihtoehtoa kuin rauhanprosessi, jonka ehdottomana edellytyksenä on kahden valtion rauhanomainen rinnakkaiselo alueella: Israelin valtion, jolla on kansainvälisesti tunnustetut rajat ja oikeus tuntea olonsa turvalliseksi, ja sellaisen palestiinalaisvaltion, joka olisi kaikin tavoin ja erityisesti poliittisesti, sosiaalisesti ja alueellisesti elinkelpoinen.
Toisaalta tällä hetkellä on tärkeintä, että pyrimme saamaan aikaan tulitauon, joten haluaisin tässä yhteydessä tukea - kuten on luonnollista - Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmaa ja korostaa neuvoston puolesta, että tulitauko on saatava aikaan välittömästi ja että meidän on samanaikaisesti tehtävä yhteistyötä turvallisuuskysymyksissä sekä sellaisissa kysymyksissä, joilla prosessiin voidaan palauttaa poliittinen näkökulma. Ilman poliittista näkökulmaa ratkaisua on mahdotonta löytää, ja prosessiin on sisällytettävä myös tarvittava taloudellinen näkökulma, kun otetaan huomioon palestiinalaisalueiden järkyttävät elinolot ja kauhea tilanne tällä hetkellä.
On tehtävä paljon asioita ja käsiteltävä monia aloitteita ja ideoita. Haluan tukea Saudi-Arabian kruununprinssin aloitetta, joka voi mielestäni olla hyvä lähtökohta työn jatkamiselle ja jonka takana koko Arabiliiton olisi erittäin hyvä seistä huippukokouksessa, jonka kyseinen järjestö pitää Beirutissa tämän kuun lopussa saadakseen rauhanprosessin uudelleen käyntiin. Haluan sanoa vielä muutakin: erittäin tärkeää - kuten turvallisuusneuvoston päätöslauselmassa todetaan ja kuten jotkut tämänpäiväiset puhujat ovat sanoneet - ja melkeinpä välttämätöntä tässä on kansainvälinen yhteistyö.
Me kaikki olemme vakuuttuneita, ettei konfliktia luultavasti pystytä ratkaisemaan ilman Yhdysvaltojen panosta, mutta olemme niin ikään vakuuttuneita, ettei ratkaisua voida löytää pelkästään Yhdysvaltojen panoksella. Ottaisin Euroopan unionin, Yhdysvaltojen, Venäjän ja Yhdistyneiden Kansakuntien mukaan yhteistyöhön arabimaat (erityisesti tietyt valtiot mutta yleisesti ottaen arabimaat Arabiliiton kautta), jotta saisimme osapuolet lopultakin ymmärtämään, että on välttämätöntä katkaista toimien ja vastatoimien kierre, joka ei johda mihinkään; me kaikki nimittäin tiedämme, mihin tällainen prosessi loppujen lopuksi johtaa, sillä kaikki tappaminen ja kärsimys käy yhä järjettömämmäksi.
Olen siis sitä mieltä, että meidän on jatkettava tähän suuntaan, ja kiitän suuresti sanoistanne ja parlamentin tuesta sekä takaan teille, että jatkamme tämänsuuntaista työtä. Laadimme parhaillaan mahdollisimman suorasanaista, voimakasta ja täsmällistä julkilausumaa Barcelonassa huomenna pidettävälle Eurooppa-neuvostolle. Toivon, että muutkin kansainväliset toimijat voisivat yhtyä tähän julkilausumaan ja että sen avulla voitaisiin saavuttaa kovasti kaivattu ja toisinaan vielä kovin kaukaiselta tuntuva rauha.

Jos sallitte, arvoisa puhemies, siirtyisin nyt aiheeseen, jota olemme kokoontuneet tänne tänään käsittelemään ja joka liittyy Euroopan unionin laajentumisprosessiin.
Kuten tiedetään, unionin tuleva laajentuminen on yksi tärkeimmistä strategisista haasteista, joita Euroopan unionilla on ollut perustamisestaan lähtien. Puheenjohtajavaltio Espanjalle laajentuminen on, kuten tiedetään, yksi tärkeimmistä painopisteistä. Jo Nizzassa korostettiin laajentumishankkeen poliittista ensisijaisuutta ja laadittiin suunnitelma, jossa vahvistetaan tehtävämme täksi puolivuotiskaudeksi.
Lisäksi Göteborgissa asetettiin selkeä aikataulu. Sen mukaan neuvottelut on saatava päätökseen vuoden 2002 lopussa kaikkien niiden maiden kanssa, joiden valmistelut on saatu päätökseen. Laekenissa otettiin uusi askel, koska siellä vahvistettiin neuvottelujen viimeisen vaiheen parametrit - siellä myös sanottiin, että jos nykyinen tahti jatkuu, ehkä jopa 10 maan valmistelut on saatu päätökseen - eli ne parametrit, joissa neuvottelut voidaan ja täytyy käydä, jotta ne tuottaisivat tulosta: yhtäältä nykyisen yhteisön säännöstön noudattaminen ja toisaalta Berliinin rahoituskehyksen noudattaminen.
Haluan korostaa, että laajentuminen on suuri haaste, koska Euroopan unionin jäseniksi otetaan maita, joista monet - tarkoitan nyt erityisesti Itä-Euroopan maita - olivat vielä 15 vuotta sitten totalitaarisia diktatuureja ja suunnitelmatalouksia ja jotka yleisesti ottaen kuuluivat Atlantin liiton vastaiseen sotilasliittoon. Kyse on siis ainoastaan 15 vuoden takaisista tapahtumista.
Kyseisten maiden muutokset ovat siis niin syvälle ulottuvia ja ne ovat tapahtuneet niin lyhyessä ajassa, että tulevalla laajentumisella on aivan oma erityisluonteensa, joka kaikista näistä syistä erottaa sen selvästi aiemmista laajentumisista.
Unionin neuvoston puheenjohtajavaltion päätavoitteena tällä puolivuotiskaudella (tämä tavoite asetettiin meille suunnitelmassa) on saada aikaan yhteisiä kantoja niissä luvuissa, jotka on käsiteltävä puheenjohtajakaudellamme ja jotka ovat jo viimeiset jäljellä olevat luvut: tarkoitan yhteisen maatalouspolitiikan talousarvioon ja rahoitukseen liittyviä näkökohtia, aluepolitiikkaa eli rakennerahastoja ja koheesiorahastoa, rahoitukseen ja talousarvioon liittyviä näkökohtia ja säännöksiä sekä lopuksi toimielimiin liittyvää lukua.
Kyse on luonnollisestikin erittäin monimutkaisista ja vaikeista luvuista, joiden osuus yhteisön talousarviosta on noin 80 prosenttia, ja tämä tieto kuvastaakin hyvin meidän kaikkien edessä olevan haasteen suuruutta. Pyrimme kaikin tavoin saavuttamaan tämän tavoitteen, koska olemme tietoisia esimerkiksi siitä, että kaikenlainen viivästyminen voi vaarantaa koko laajentumishankkeen.
Keskustelu luvuista on aloitettu siten, että komissio on esittänyt (oletan, että näitä seikkoja täsmennetään myöhemmin) tiedonannon laajentumisen rahoituskehyksestä sekä joitakin horisontaalisia asiakirjoja niin aluepolitiikasta kuin maataloudestakin.
Neuvostossa käytävän sisäisen keskustelun jälkeen - olemme jo käyneet ensimmäiset erittäin tiiviit ja vakavat keskustelut - komissio on sitoutunut tekemään meille ehdotuksia yhteiseksi kannaksi mahdollisesti maaliskuun aikana tai tarvittaessa huhtikuun alkupäivinä keskustelujen tulosten perusteella.Minun on sanottava, että neuvoston puheenjohtajavaltion arvio näistä asiakirjoista on myönteinen, sillä ne tarjoavat mielestämme vakaan ja oikeudenmukaisen perustan neuvotteluille. Niiden sisältö on järkevä, tasapainoinen sekä yhteisön säännöstön ja Berliinin rahoitusnäkymien ylärajojen mukainen, kuten sovimme Laekenin Eurooppa-neuvostossa. Olemme nyt kriittisessä vaiheessa, joten meidän on pyrittävä siihen, että yhteisten politiikkojen mahdolliset uudistuspyrkimykset eivät häiritsisi liittymisneuvotteluja tai osuisi päällekkäin niiden kanssa ja tällöin väistämättä viivästyttäisi niitä.
Neuvoston puheenjohtajavaltio on täysin sitoutunut onnistumaan tässä tehtävässä, vaikka se onkin täysin tietoinen siitä, että kyse on neuvottelujen monimutkaisimmista ja arkaluonteisimmista luvuista, kuten olen jo sanonut. Kyse ei ole siitä, että vastustaisimme tärkeimpien menopolitiikkojen uudistusprosessien aloittamista sopivana ajankohtana, vaan korostamme, että nämä uudistusprosessit on sovitettava jo vahvistettuun aikatauluun ja että niiden on edettävä laajentumisneuvotteluista erillään.
Neuvoston puheenjohtajavaltio tietää saavansa hankkeen edistämisessä jäsenvaltioiden laajan tuen, sillä kaikki jäsenvaltiot tiedostavat hankkeen merkityksen. Neuvoston puheenjohtajavaltio toivoo myös komissiolta tehokasta yhteistyötä; esitettyään aluepolitiikkaa, maataloutta ja laajentumisen rahoituskehystä koskevat horisontaaliset asiakirjat sekä tunnusteltuaan 15 jäsenvaltiossa vallitsevia mielipiteitä komissio antaa lähipäivinä neuvoston käsiteltäväksi - kuten olen jo maininnut - yhteistä kantaa koskevia ehdotuksia, jotka voidaan hyväksyä 15 jäsenvaltiossa ja joista voidaan neuvotella ehdokasvaltioissa. Minun on sanottava, että komissio tekee erinomaista työtä, samoin kuin etenkin laajentumisesta vastaava komission jäsen, joka on läsnä täällä tänään ja jolle haluankin lausua kiitokset hänen työstään.
Neuvoston puheenjohtajavaltio toivoo saavansa tukea myös ehdokasvaltioilta, joilta vaaditaan neuvottelupöydässä realismia niiden merkittävien ponnistelujen lisäksi, jotka koskevat yhteisön säännöstön omaksumista ja käytännön soveltamista.
Suuntaa antava keskustelu, jota on jo käyty neuvoston eri kokoonpanoissa, kuten yleisten asioiden neuvostossa, maatalousministerien neuvostossa ja Ecofin-neuvostossa, osoitti meille, että jäsenvaltioilla on luonnollisestikin erilaisia näkemyksiä ja mielipiteitä. Olen kuitenkin vakuuttunut, että sitä mukaa kuin etenemme keskusteluissa, saamme aikaan johdonmukaisia ja yhteisvastuullisia kantoja, jotka voidaan hyväksyä ehdokasvaltioissa, koska meidän on lopulta löydettävä sellainen ratkaisu, jossa on tasapainotettu oikeudenmukaisesti erilaiset välttämättömät asiat: ensimmäinen asia on laajentumisen poliittinen ensisijaisuus; toinen asia on neuvottelujen logiikka, toisin sanoen yhteisön säännöstön siirtäminen osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sen käytännön soveltaminen, sillä yhteinen säännöstö on yhteinen, eivätkä erilaiset järjestelmät ole mahdollisia.
Kuten olemme sanoneet, lisäksi on noudatettava Berliinissä vahvistettuja talousarvion enimmäismääriä. Lopuksi on reagoitava ja annettava hyvä vastaus ehdokasvaltioiden kohtuullisiin odotuksiin.
Luotan täysin siihen, että pystymme keskenämme pääsemään sopimukseen huolimatta näihin arkaluonteisiin neuvottelulukuihin liittyvistä nykyisistä vaikeuksista.
Hyväksymme siis yhteisiä kantoja luvuista, joilla on rahoitusvaikutusta, ja pyrimme sulkemaan väliaikaisesti ne luvut, joita ei niihin liittyvien erityisten vaikeuksien takia pystytty taannoin sulkemaan, ja lisäksi ehdotamme monenlaisia toimenpiteitä prosessin helpottamiseksi.
Yhtäältä aloitamme työt liittymisasiakirjaa ja kaikkia liiteasiakirjoja laativassa komiteassa. Komitea aloittaa työskentelyn välittömästi ja tekee tiivistä yhteistyötä ehdokasvaltioiden kanssa.
Toisaalta komissio esittelee meille tällä puolivuotiskaudella toimintasuunnitelman kolmannen kriteerin eli niin sanotun Madridin kriteerin täyttämisestä, yhteisön säännöstön käytännön soveltamisesta kussakin ehdokasvaltiossa; tällä osa-alueella on keskeinen merkitys viimeisessä neuvotteluvaiheessa, ja sitä tarkastellaan Sevillan Eurooppa-neuvostossa ensi kesäkuussa.
Lisäksi olemme asettaneet Espanjan puheenjohtajuuskaudella tavoitteeksi kaikkien keskeneräisten lukujen avaamisen Bulgarian ja mahdollisesti myös Romanian kanssa. Tarvitsemme tähän luonnollisestikin kaikki tarvittavat tiedot, jotka neuvoston on saatava komissiolta ja kyseisiltä mailta. Bulgaria ja Romania ovat epäilemättä toteuttaneet huomattavia ponnisteluja, jotka tunnustettiin Laekenissa ja joita minulla on ilo korostaa parlamentissa; on erittäin tärkeää, että annamme vastedeskin näille maille erittäin myönteisiä viestejä siitä, että olemme sitoutuneet ottamaan ne mahdollisimman pian mukaan laajentumisprosessiin.
Haluaisin myös tehdä sivuhuomautuksen Kyproksen tapauksesta. Saaren jälleenyhdistyminen ei ole jäsenyyden edellytys, mutta on selvää, että ratkaisun löytäminen nykytilanteeseen helpottaa sitä huomattavasti. Joka tapauksessa puheenjohtajavaltio Espanja antaa kaiken tukensa Yhdistyneiden Kansakuntien pyrkimyksille asiassa, ja luotamme siihen, että laajentumisen mahdollisuus toimii kimmokkeena saaren kahtiajaon lopettamiselle.
Lopuksi puheenjohtajavaltio edistää Laekenin päätelmien mukaisesti Turkin liittymistä edeltävää strategiaa, jotta se merkitsisi uutta vaihetta maan valmiudessa soveltaa yhteisön säännöstöä ja sen edistymisessä Kööpenhaminan poliittisten kriteerien noudattamisessa ja jotta sen liittymisprosessissa voitaisiin asettaa uusia tavoitteita.
Meidän on tällä puolivuotiskaudella hoidettava koko joukko sitoumuksia ja tehtäviä, jotta voimme varmistaa neuvotteluprosessin jatkuvan etenemisen. On toimittava niin, että vuoden lopussa pidettävässä Kööpenhaminan Eurooppa-neuvostossa voitaisiin päättää neuvottelut kaikkien niiden ehdokasvaltioiden kanssa, joiden valmistelut on todellakin saatu päätökseen.
Olemme vakuuttuneita, että laajentumisen on pakko onnistua. Meillä on moraalinen velvollisuus pitää Prahaa, Budapestia tai Ljubljanaa yhtä eurooppalaisina kuin Madridia, Barcelonaa, Berliiniä tai Roomaa, mutta lisäksi laajentumisen epäonnistumisella olisi erittäin suuri hinta Euroopan unionin nykyisille jäsenvaltioille ja niille maille, joita ei oteta jäseniksi. Minulla on Espanjan ulkoasiainministerinä ilo todeta, että eurobarometrien mukaan maani kuuluu niiden maiden kärkipäähän, joiden kansalaiset kannattavat voimakkaimmin laajentumista, ja Espanjan hallitus yhtyy ilman muuta täysin kansalaistensa toiveeseen.
Poliittiset suhdanteet joissakin jäsenvaltioissa, joissa - kuten tiedetään - pidetään lähiaikoina vaalit, tai syyskuun 11. päivän traagiset tapahtumat eivät missään tapauksessa saa vaikuttaa laajentumisprosessiin, eivätkä ne missään nimessä heikennä haluamme edistyä muun muassa niissä tavoitteissa, joita olemme itsellemme asettaneet Nizzassa, Göteborgissa ja Laekenissa.

Verheugen
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää teitä sydämellisesti komission puolesta Lähi-idän tilannetta koskevasta julkilausumastanne ja tehdä selväksi, että komissio yhtyy täysin teidän julkilausumanne, neuvoston puheenjohtajan julkilausuman ja ryhmien puheenjohtajien julkilausuman sisältöön.
Mielestäni nyt on ilmaistava Euroopan unionin kaikkien poliittisten elinten poliittinen yhtenäisyys ja yhteinen luja tahto, jonka mukaan Lähi-idän väkivaltaisuudet on saatava loppumaan ja järjen on annettava voittaa.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, siirryn nyt keskustelunaiheeseemme: vuosi 2002 on ratkaiseva vuosi laajentumisen kannalta. Göteborgin ja Laekenin Eurooppa-neuvostot ja Euroopan parlamentin vastaavat päätökset ovat luoneet sellaisen poliittisen tilanteen ja sellaisia odotuksia, että prosessia ei voi nyt enää hidastaa. Kaikenlainen viivytystaktiikka aiheuttaisi nyt hallitsemattomia ja vaarallisia seuraamuksia ja johtaisi siihen, että jo saavutettu poliittinen ja taloudellinen vakaus koko Itämeren ja Mustanmeren välisellä alueella voisi vaarantua.
Siksi tavoitteenamme pysyy kaikkien riittävän hyvin valmistautuneiden ehdokasvaltioiden ottaminen jäseniksi ennen vuoden 2004 Euroopan parlamentin vaaleja. Kaikki näyttääkin hyvältä. Neuvottelut etenevät suunnitelmien mukaisesti. Olemme hyvin aikataulussa. Puheenjohtajavaltio Espanjan kanssa tehdyn erinomaisen yhteistyön ansiosta suhtaudun luottavaisesti siihen, että onnistumme Espanjan puheenjohtajakauden aikana päättämään kaikkien neuvoteltavana olevien lukujen käsittelyn, rahoituspakettia ja toimielimiä koskevia lukuja lukuun ottamatta, niiden 10 valtion kanssa, jotka nimettiin Laekenin Eurooppa-neuvostossa mahdollisiksi jäseniksi vuonna 2004.
Kuten neuvottelusuunnitelmassa ennakoidaan, komissio esittää lähiviikkoina ehdotukset maataloutta, aluepolitiikkaa, talousarviota ja toimielimiä koskeviin lukuihin liittyvistä yhteisistä kannoista. Lisäksi tarkoituksenamme on aloittaa Bulgarian ja Romanian kanssa tänä vuonna kaikkien jäljellä olevien lukujen käsittely ja esittää näille maille kehittyneempää liittymisstrategiaa.
Haluaisin käsitellä nyt muutamaa poliittista kysymystä, jotka ovat viime viikkoina, osittain viime päivinä, osoittautuneet mahdollisiksi ongelmiksi ja esteiksi. Aluksi otan esiin Bene?in säädökset. Komission käsityksen mukaan kyse ei ole vain oikeudellisesta ongelmasta vaan ensi sijassa poliittis-moraalisesta kysymyksestä, jonka ratkaisuun komissio ja monet muut sivumennen sanoen jo vuosia ovat pyrkineet hyvin monissa luottamuksellisissa keskusteluissa. Komission käsityksen mukaan ne Bene?in säädökset, jotka koskevat omaisuuden pakkolunastusta, ovat ristiriidassa sekä T?ekin nykyisen oikeusjärjestyksen että unionin oikeusjärjestyksen kanssa. Siksi ne ovat vanhentuneita eikä niillä ole enää oikeusvaikutusta. Siksi meidän tulisi ponnistella yhdessä sen puolesta, että tässä asiassa palattaisiin takaisin asialinjalle eikä laajentumisprosessiin sotkettaisi asioita, jotka kuuluvat menneisyyteen.
Kyse on oltava sellaisen yhteisymmärryksen aikaansaamisesta, joka tarjoaa kaikille osallisille mahdollisuuden luoda toisiinsa vakaat ja kestävät suhteet hyvien naapuruussuhteiden hengessä ja kehittää yhdessä Euroopan tulevaisuutta. Euroopan unionissa tapahtuvan yhteiselämän kannalta tärkeä kysymys on tietysti se, onko T?ekin oikeuskäytännön mukainen omaisuuden palautus syrjivää. Olen pannut tyytyväisenä merkille, että T?ekin hallituskin tutkii tätä asiaa. Lisäksi olen iloinen, että Euroopan parlamentti on pyytänyt siitä puolueetonta lausuntoa. Komissiokin tutkii parhaillaan vielä kerran tämän asian kaikki oikeudelliset näkökohdat.
Voin kuitenkin ilmoittaa teille jo nyt, että T?ekin hallitus on jo ilmoittanut komissiolle olevansa valmis pyytämään T?ekin lainsäätäjää muuttamaan T?ekin oikeustilaa, jos käy ilmi, että nykyinen oikeuskäytäntö on unionin oikeuden vastainen.
Toinen asia, johon meidän on kiinnitettävä tänä vuonna erityistä huomiota, on Kaliningradin alueen tulevaisuus. Kaliningrad jää Puolan ja Liettuan liittymisprosessin päätyttyä Euroopan unionin keskellä olevaksi Venäjän saarekkeeksi. Venäjän hallitus on ottanut esiin joukon kysymyksiä, jotka liittyvät alueelle pääsyyn, rajat ylittävään liikenteeseen ja energiahuoltoon. Luulen, että näitä asioita on tarkasteltava koko Itämeren alueen kehitystä koskevassa laajemmassa yhteydessä. Kyse on paljon muustakin kuin läpikulkujärjestelyistä sopimisesta ja paljon muustakin kuin viisumikysymysten ratkaisemisesta. Läpikulkujärjestelyihin ja viisumikysymykseen etsimme ratkaisun nykyisen Schengenin säännöstön puitteissa.
Komissio on esittänyt käsityksensä asioiden kokonaistilasta jo viime vuonna ja korostanut keskusteluvalmiuttaan. Euroopan unionin ja Venäjän on nyt jatkettava keskusteluja määrätietoisesti nykyisten elinten välillä. Haluaisin kuitenkin korostaa, että emme voi käydä laajentumisprosessin yhteydessä Venäjän kanssa erillisiä neuvotteluja Kaliningradin tilanteesta. Emme voi käydä neuvotteluja kolmansien osapuolten oikeuksista emmekä varsinkaan tehdä kolmansia osapuolia koskevia sopimuksia.
Ratkaisevaa on, miten Kaliningradin alue onnistutaan ottamaan mukaan Itämeren alueen kehitykseen. Todelliseksi ongelmaksi muodostuu yhtäältä Puolan ja Liettuan ja toisaalta Kaliningradin välille kasvavat sosioekonomiset erot, jos emme onnistu löytämään ratkaisua Kaliningradin ottamiseksi mukaan alueen voimistuvaan taloudelliseen kehitykseen. Meidän on poistettava nämä erot, jotta laajentumisen aiheuttama kasvusysäys ei synnytä sosiaalisia ja poliittisia jännitteitä Itämeren alueen tähän osaan, sillä varsinaisen uhan muodostaa juuri se, että kehityserot johtavat sosiaalisiin ja poliittisiin jännitteisiin, jotka voisivat purkautua.
Sallikaa minun sanoa vielä muutama sana Kyproksesta: minulla oli viime viikolla tilaisuus käydä Kyproksessa useita poliittisia keskusteluja, erityisesti molempien yhteisöjen johtajien Kleridisin ja Denktashin kanssa. Palasin Kyproksesta rohkaistuneena. Sain sen vaikutelman, että molemmat pääneuvottelijat pyrkivät Kyproksen kysymyksen ratkaisemiseksi nyt käytävissä suorissa neuvotteluissa kestävään poliittiseen ratkaisuun päättäväisesti, vakaasti ja innostuneesti. Läpimurtoa ei ole vielä saatu aikaan, konkreettisia sopimuksia ei ole tehty, mutta saatoin todeta, että osapuolet olivat lähentyneet toisiaan tavalla, jota ei vielä suhteellisen vähän aikaa sitten olisi pidetty mahdollisena. Siksi haluan vielä rohkaista molempia osapuolia jatkamaan keskusteluja rakentavasti ja käyttämään hyväkseen tätä tilaisuutta saada aikaan yksimielisyys kestävästä ja pitkäaikaisesta rauhansopimuksesta, ennen kuin jäsenyysneuvottelut on saatettu loppuun.
Erityisen iloinen olen siitä, että molemmat sekä Kleridis että Denktash vakuuttivat minulle pitävänsä kiinni tavoitteesta, jonka mukaan poliittisen yksimielisyyden periaatteista sovitaan kesäkuuhun mennessä. Komissio jatkaa edelleen tiivistä yhteydenpitoaan Yhdistyneisiin Kansakuntiin taatakseen, että poliittinen ratkaisu on yhdenmukainen Euroopan unionin oikeuden kanssa. Meidän mielestämme on tietysti välttämätöntä, että Kypros on kansainvälisen oikeuden subjektina kansainvälisesti toimintakykyinen, puhuu yhdellä äänellä Euroopan unionin toimielimissä ja voi panna täytäntöön ja toteuttaa omassa maassaan sen, mihin se sitoutuu kansainvälisesti.
Komissio esitteli ehdotuksensa laajentumisen yhteiseksi rahoituskehykseksi 30. tammikuuta. Tavoitteenamme on yhdenmukaisuuden takaaminen maatalouspolitiikkaa, rakennepolitiikkaa ja talousarviota koskevissa neuvotteluissa. Lisäksi haluamme saada laajentumisen aikaan ehdoilla, jotka kaikki osapuolet voivat hyväksyä. Toisen luokan jäsenyyttä ei saa olla eikä tule olemaan. Laajentumisen rahoituksen on kuitenkin oltava vakaata ja pitkälläkin aikavälillä arvioitavissa. Komissio nojautuu seuraaviin periaatteisiin, kun yhteistä neuvottelutaktiikkaa valmistellaan lähiviikkoina: ensinnäkin pelisäännöt ovat olleet selvät siitä lähtien, kun Agenda 2000:ta koskevat päätökset tehtiin vuonna 1999 Berliinissä. Berliinissä vahvistettuja yleisiä rajoja ei ylitetä edes siinä tapauksessa, että ottaisimme nyt peräti 10 uutta jäsenvaltiota, vaikka Berliinin päätelmissä uusia jäsenvaltioita oletettiin tulevan kuusi.
Toiseksi uusien jäsenvaltioiden on tarkoitus osallistua periaatteessa kaikkiin yhteisiin politiikan alueisiin, joissakin tapauksissa vasta sovittujen siirtymäaikojen jälkeen, jolloin on huomattava, että siirtymäaikoja ovat halunneet sekä ehdokasvaltiot että joissakin tapauksissa me.
Kolmanneksi uusien jäsenvaltioiden ei pidä olla liittymisen jälkeen taloudellisesti huonommassa asemassa kuin sitä ennen. On itsestään selvää, ettemme voi sallia köyhimpien jäsenvaltioiden, joita meillä silloin on, maksavan jäsenyytensä ensimmäisinä vuosina rikkaammille maille; uusille jäsenille heti alusta alkaen lankeavaa nettomaksaja-asemaa ei siis voida missään tapauksessa hyväksyä.
Neljänneksi ehdotuksemme eivät missään tapauksessa ennakoi tulevia yhteisön politiikkoja. Sama pätee maatalouspolitiikkaan. Siksi komission ehdotukset eivät ennakoi millään tavalla vuonna 2006 alkavia seuraavia rahoitusnäkymiä. Kuten tiedätte, pakettimme on ennen kaikkea rakennetukipaketti, koska sillä alalla vallitsee suurin tarve. Minun on ehkä syytä mainita luvut vielä kerran. Pelkät rakenne- ja koheesiotoimet ja maaseudun kehittämistoimet muodostavat 76 prosenttia kokonaissummasta. Näiden maiden kehittämiseen tarkoitetut suorat investoinnit muodostavat 76 prosenttia rahoituspaketista. Ehdotamme lisää määrärahoja ainoastaan koheesiorahastoon, mutta ei rakennerahastoon. Näin saamme painopisteen siirtymään ympäristö- ja liikenneinfrastruktuurihankkeisiin, joissa tarvekin on suurin ja joihin ehdokasvaltiot ovat neuvotteluissa antaneet sitoumuksia, joiden täyttämisessä meidän on autettava niitä.
Komission mielestä on erityisesti asetettava painopiste maaseudun kehittämiseen. Maaseudun rakennetoimia on edistettävä aktiivisesti, ja mahdollisuus rakenneuudistukseen on käytettävä hyväksi. Berliinissä ei esitetty konkreettisia laskelmia vuoteen 2006 mennessä tarvittavasta maanviljelijöiden suorasta tulotuesta, mikä on oikein. Minun on kuitenkin viitattava siihen, että komissio on Agenda 2000:een liittyvissä muistioissa viitannut kolmessa kohdassa samansisältöisesti siihen, että yhteisön säännöstö on yhtenäinen, että kahta maatalouspoliittista järjestelmää ei voida pitkällä aikavälillä ylläpitää rinnakkain ja että suora tulotuki kuuluu yhteisön säännöstöön. Siksi meidän on käsiteltävä tätä aihetta neuvotteluissa.
Liittymisensä jälkeen uudet jäsenvaltiot suorittavat maksuosuuksia talousarvioon täydessä laajuudessa, kun taas eräät rakenne- ja maatalouspoliittiset toimet vaikuttavat talousarvioon vasta tietyllä viiveellä. Siksi komissio aikoo aikaisempien laajentumisten tapaan mahdollistaa pitkälti kertakaikkisen talousarvion tasoittamisen. Siitä voidaan tietysti tehdä konkreettisia päätöksiä vasta aivan neuvottelujen loppuvaiheessa.
Komission mielestä olemme saaneet aikaan poliittisesti ja sisällöllisesti tasapainoisen kokonaisuuden. Lähestymistapa toimii. Neuvottelut etenevät nopeasti. Seuraava vaihe on määritelty selkeästi. Sevillan Eurooppa-neuvostoon asti on kyse EU:n yhteisen neuvotteluaseman suunnittelemisesta maatalouspolitiikassa, rakennepolitiikassa, talousarviota koskevissa luvuissa ja toimielimiä koskevissa luvuissa, ja neuvoston tähänastisten keskustelujen perusteella suhtaudun luottavaisesti siihen, että onnistumme siinä.
Lisäksi komissio esittelee Sevillan Eurooppa-neuvostolle kertomuksen ehdokasvaltioiden hallinnollisten valmiuksien parantamiseen tähtäävien toimintasuunnitelmien toteuttamisesta. Lokakuun lopussa Eurooppa-neuvosto käsittelee Tanskan puheenjohtajakaudella vuoden 2002 määräaikaiskertomukset ja komission konkreettiset suositukset. Nämä komission lokakuussa 2002 antamat konkreettiset suositukset koskevat sitä, jonka avulla ehdokasvaltioiden kanssa voidaan virallisesti päättää neuvottelut Kööpenhaminan Eurooppa-neuvostossa vuoden lopussa. Samalla voidaan aloittaa neuvottelujen loppuvaihe. Prosessin menestyksellinen päättäminen vaatii tiiviin yhteistyön jatkamista Euroopan parlamentin kanssa ja parlamentin poliittista tukea.
Poettering (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Euroopan kansanpuolueen ja Euroopan demokraattien ryhmä tukee sekä neuvoston puheenjohtajan että komission jäsen Verheugenin yleisiä päämääriä. Kun komission jäsen totesi lopuksi, että Euroopan parlamentin tuki on välttämätöntä, hän oli aivan oikeassa. Mekin toivomme, että koko tämä käynnissä oleva prosessi johtaa sellaiseen tulokseen, että sekä neuvosto, komissio että Euroopan parlamentti voivat sanoa olevansa tyytyväisiä lopputulokseen ja kannattavansa neuvottelutulosta.
Neuvoston puheenjohtaja korosti, samoin kuin komission jäsen Verheugen, taas ajoitusta. Meidän ryhmämmehän ehdotti aikanaan, että neuvottelut on käytävä niin, että ensimmäiset unioniin haluavat valtiot voivat osallistua vuoden 2004 Euroopan parlamentin vaaleihin. Sen tähden neuvottelut on saatava päätökseen vuoden loppuun mennessä, viimeistään vuoden 2003 alussa. Toivon, että valmiita ollaan Tanskan puheenjohtajakaudella, sillä neuvottelujen päättäminen silloin sulkisi samalla kauniisti Kööpenhaminan kriteerien vahvistamisesta kymmenen vuotta sitten aloitetun ympyrän. Espanjan puheenjohtajakausi tällä tärkeällä hetkellä on sekin kaunis symboli, sillä se on eteläinen maa, joka korostaa myös Keski- ja Itä-Euroopan merkitystä. Ilmaisemme näin myös sitä yhteistä poliittista tahtoamme, että Euroopan unionin laajentumisessa on tietysti kyse myös Kyproksesta ja Maltasta, mutta pääasiassa Keski- ja Itä-Euroopan valtioista ei ole kyse vain joidenkin Euroopan unionin valtioiden eduista, vaan yhteisestä edustamme, Euroopan unionin jäsenvaltioiden yhteisestä edusta.
Työtä on tietysti vielä runsaasti, sen me tiedämme kaikki. Emme saa myöskään antaa millekään maalle takuita ja luvata, että se pääsee joka tapauksessa jäseneksi, vaan jokaisen maan on ponnisteltava, jotta pääsemme lopulta tyydyttäviin tuloksiin.
Me tiedämme, että monissa luvuissa riittää vielä neuvoteltavaa. Me toivomme, että pääsemme hyviin tuloksiin. Me toteamme kuitenkin myös, että Agenda 2000 tarjoaa Euroopan unionin maanviljelijöille luottamuksensuojan en ole maatalousasiantuntija, mutta haluan korostaa tätä omasta puolestanikin , eikä komission jäsen Fischlerin myöhemmin esittelemässä väliaikatilanteessa ole tarkoitus liittää yhteen asioita, joilla ei ole oikeastaan mitään tekemistä laajentumisen kanssa, vaan me haluamme antaa maanviljelijöillemme luottamuksensuojan.
Arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, täällä on puhuttu Kaliningradista. Arvoisa komission jäsen Verheugen, teitte aivan oikein mainitessanne asian. Keskustelin hiljattain Pillaun pormestarin kanssa, siis Kaliningradin oblastin länsiosassa, ja siellä ollaan erittäin kiinnostuneita siitä, että päästäisiin suoraan yhteyteen Brysselin komission kanssa ja ettei kaikkea määrättäisi Moskovassa, sillä sinne on pitkä matka. Voimme kenties vakuuttaa venäläisille keskustelukumppaneillemme, että Kaliningradin, entisen Königsbergin, ja Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden välillä on suoria yhteyksiä.
Haluaisin mainita vielä Ukrainankin. Me tiedämme, että Ukrainan länsiosa oli aiemmin Puolan itäosa. Niin hyvin kuin meidän tietysti on taattava rajojen turvallisuus ja meidän on ponnisteltava kaikkemme sen eteen, etteivät mafia ja huume- ja väkivaltarikollisuus pääse leviämään Puolan itärajan yli Euroopan unioniin , meidän on kuitenkin samanaikaisesti oltava joustavia, jotta niillä ihmisillä, joilla on yhteyksiä rajan yli, jotka elävät Länsi-Ukrainassa ja ovat puolalaista syntyperää, on mahdollisuus luontevasti kohdata puolalaisia, jotta sinne ei synny uutta rautaista esirippua ihmisten välille. Minusta se on erittäin tärkeää Ukrainan-suhteillemme.
Meillä on yhteinen tehtävä neuvostolla, komissiolla ja parlamentilla: meidän on tehtävä vielä paljon vakuuttaaksemme ehdokasvaltioiden ja Euroopan unionin kansalaiset siitä, että Keski- ja Itä-Euroopan valtioiden ja Maltan ja Kyproksen jäsenyys tarjoaa Euroopan unionille ja erityisesti Keski- ja Itä-Euroopan valtioille valtavat mahdollisuudet lisätä mantereemme vakautta. Se tarjoaa myös taloudellisen mahdollisuuden, sillä Keski- ja Itä-Euroopan valtioiden ja Euroopan unionin välinen kauppa on nyt jo lähes yhtä laaja-alaista kuin Yhdysvaltojen kanssa käytävä kauppa. Se saa aikaan aktiivisuutta, josta on etua meille kaikille.
Kun laajentumisesta puhuessamme ajattelemme erityisesti itää, on varsinkin tällaisina aikoina hyvin tärkeää ajatella etelääkin, Välimeren aluetta arvoisa puhemies, siksi vielä sydämellinen kiitos Lähi-idän aloitteestanne. Itälaajentuminen ja suhteemme Välimeren maihin, arabimaihin ja islamilaiseen maailmaan ovat yhtä tärkeitä. Jos Euroopan unioni toimii päättäväisesti, rohkeasti ja tulevaisuuteen suuntautuen, voimme mielestäni tehdä rauhantyötä ympäristössämme sekä Euroopan unionin itä- että eteläpuolella ja vakauttaa sitä. Se on mielestäni neuvoston, komission ja parlamentin yhteinen tehtävä. Jos teemme sen yhdessä, tuemme tietysti täysin komissiota ja neuvostoa!
Schulz (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, komission jäsen Verheugen puhui aivan aiheellisesti siitä, että olemme palautumattoman prosessin loppuvaiheessa. Laajentumista ei voi enää pysäyttää, ja se, joka haluaa viivästyttää sitä, tekee suuren virheen ja toimii historian vastaisesti. Parlamentissa ei luullakseni kukaan halua pysäyttää sitä.
Tämä palautumaton prosessi velvoittaa kuitenkin kumpaakin osapuolta. Olemme keskustelleet ehdokkaista, tehtävistä, jotka ehdokasvaltioiden on hoidettava. Niistä on esitetty monta oikeaa huomiota. Meidän on kuitenkin tarkasteltava kriittisesti myös itseämme ja kysyttävä itseltämme, miten meillä menee tässä loppuvaiheessa. Onko Euroopan unionilla itsellään vielä puutteita laajentumisensa edellä ja onko tehtäviä vielä hoitamatta? Tässä yhteydessä haluan puhua kahdesta asiasta, jotka liittyvät kuluneen puolentoista vuoden aikana käytyyn keskusteluun, ja edessämme olevasta ajasta.
Nizzan Eurooppa-neuvoston jälkeen kaikki silloisen puheenjohtajavaltion edustajat ja komission edustajat sanoivat, että Nizzan jälkeen unioni on laajentumiskykyinen, ja jopa parlamentissa oli kollegoja, jotka korostivat sitä voimakkaasti. Euroopan parlamentin enemmistö oli kuitenkin sitä mieltä, että niin ei ollut. Parlamentti teki aloitteen Nizzan jälkeisestä prosessista, kuten sitä silloin kutsuttiin, joka päättyi luojan kiitos siihen, että kutsuttiin koolle valmistelukunta, jonka on nyt saatava poistettua puutteet, joita meillä on laajentumisessa erityisesti toimielimiä koskevissa asioissa.
Nizzassa vahvistettiin nimittäin sopimus, jossa erityisesti päätöksentekomekanismin yksinkertaistaminen, neuvoston uudistaminen, komission rakenteellinen uudistaminen ja demokratisoiminen jäivät liian vähälle. Nizzassa vahvistettiin päinvastoin enemmistöpäätösten aikaansaamiseksi mekanismi, joka pikemminkin monimutkaisti kuin yksinkertaisti päätöksentekoa. Jos laajentuminen tapahtuu näiden rakenteiden vallitessa, sitä ei voi pysäyttää arvoisa komission jäsen Verheugen, siinä olette oikeassa ja se on välttämätöntä ja historiallisesti oikein. Se johtaisi kuitenkin Euroopan unionin vaaralliseen liikkumattomuuteen ja liikkumattomuus puolestaan siihen, että kansalaiset suhtautuisivat Euroopan unioniin entistä kielteisemmin. Siksi valmistelukunnan tehtävällä ja laajentumisella on yhteys. Valmistelukunnan on tehtävä Euroopan unionista todella valmis laajentumiseen.
Te viittasitte siihen, että Euroopan parlamentin on tuettava sitä. Euroopan parlamentti on tärkeä kumppani kahdesta syystä. Olemme tärkeä kumppani, koska pidämme huolen, että tarvittavat demokratisoivat uudistukset Euroopan unionissa todella tapahtuvat ennen liittymistä, siis ennen Euroopan parlamentin vaaleja. Lisäksi pidämme huolen, että suoriudumme toisena budjettivallan käyttäjänä siedettävästi taloudellisista vaatimuksista.
Kuten komission jäsen Verheugen oikein totesi, ylärajat ovat selvät, mutta ylärajojen alapuolella on edelleen ratkaistavana vaikeita ongelmia. Ne eivät johdu sivumennen sanoen vain laajentumisesta ja sen rahoituksesta, vaan myös päätöksistä, jotka aiheuttavat Euroopan unionille ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla menoja, joihin on myös löydettävä määrärahat talousarviosta ja joista seuraa siirtoja.
Tämä merkitsee, että Euroopan parlamentin on kahtena seuraavana vuonna tuotava selvästi esiin, että olemme neuvoston ja komission kumppaneita laajentumispolitiikassa. Olemme kumppani, joka tukee, mutta olemme myös kumppani, joka seuraa komissiota ja neuvostoa kriittisesti prosessin demokraattisuuteen, uudistamiseen ja rahoitukseen liittyvissä asioissa.
Watson (ELDR).
Arvoisa puhemies, komission jäsen on esittänyt pääpiirteittäin unionin laajentumisen tuomat suuret haasteet, kuten Kaliningradin, Bene?in hallituksen säädösten ja Kyproksen ongelmat, ja hän on puhunut paljon myös laajentumisen kustannuksista, mikä on ollut varsin hyödyllistä. Olen kuitenkin erittäin tyytyväinen, että neuvoston puheenjohtaja kiinnitti huomiota niihin kustannuksiin, jotka syntyisivät, ellei unioni laajentuisi. Ne ovat huomattavasti suuremmat kuin laajentumisen kustannukset. Kuten neuvoston puheenjohtaja sanoi, voi olla totta, että meistä tuntuu, että ehdokasvaltiot ovat odottaneet unioniin liittymistä "vain" 15 vuotta. Kuitenkin ehdokasvaltioille 15 vuotta on yli puolet pitempi aika kuin kymmenen vuotta, aika, jonka Espanja odotti pääsyä unioniimme. Uskon, että velvollisuutemme on tehdä kaikkemme laajentumisprosessin nopeuttamiseksi. Prosessin ensimmäinen askel on puheenjohtajavaltion käsissä tällä viikolla, kun neuvosto kokoontuu Barcelonassa.
Arvoisa puhemies, olette korostanut, että velvollisuutemme on yhdistää jälleen jaettu maanosamme. Meidän on toivotettava tervetulleeksi ne valtiot, jotka haluavat tulla joukkoomme, heti kun ne ovat valmiita siihen. Tämä ei ole kuitenkaan ensisijaisesti talouskysymys: laajentumisella voidaan saavuttaa valtavaa taloudellista hyötyä - tässä Barcelona tulee kuvaan mukaan - meillä on oltava rohkeutta suorittaa itse ne vaikeat talousuudistukset, joita oikeutetusti odotamme ehdokasvaltioilta. Tämä merkitsee, että Barcelonassa on sovittava tärkeistä talousuudistuksista, löydettävä tie yhteisen maatalouspolitiikan uudistamista kohti ja siirryttävä kohti toimielintemme uudistamista.
Valtionpäämiehet ja pääministerit eivät saa tärvellä mahdollisuutta tehdä todellista talousuudistusta Barcelonassa. Meidän on avattava kaasu- ja sähkömarkkinat - sekä tukkukauppa- että kotimarkkinat - viimeistään vuoteen 2005 mennessä. Meidän on sitouduttava uudelleen rahoituspalvelujen toimintasuunnitelmassa oleviin lainsäädäntöhankkeisiin ja avaamaan keskustelut neuvostossa. Meidän on myös pidettävä huoli julkisten hankintojen ja Euroopan patentin edistymisestä.
Jos aiomme saavuttaa tavoitteemme pysyä rahoitusnäkymien puitteissa, laajentumisen on merkittävä yhteisen maatalouspolitiikan uudistamista. Ylituotantoa ja jätettä, jotka ovat luonteenomaisia yhteiselle maatalouspolitiikalle, sekä tehoviljelymenetelmien huolestuttavia vaikutuksia kansanterveyteen on käsiteltävä, kun siirrymme kohti nykyaikaista maaseudun kehittämispolitiikkaa, jossa murretaan yhteys tuotantoon ja luodaan ympäristön kannalta kestävä ja maanviljelijöitämme tukeva politiikka.
Toive laajentumisesta edellyttää myös, että valmistelukunta menestyy. Toimielimemme ja päätöksentekomenettelymme ovat kuin meillä olisi Trabant silloin, kun tarvitsisimme Mercedestä. Meidän tulee suunnitella 2000-luvun unionia varten perustuslaillinen sopimus, jossa mennään Nizzan sopimusta pitemmälle, joka perustuu yhteisiin oikeuksiin ja arvoihin, vastaa kansalaistemme oikeutettuihin huolenaiheisiin ja jossa yhdistyvät vastuu, demokratia ja tehokkuus. Tätä varten tarvitaan ennen kaikkea jäsenvaltioiden vastuullista asennetta. Rahoituskurin kannalta ei ole hyvä, jos Italian valtiovarainministeri kyseenalaistaa laajentumisen talouden. 25:n tai 27 jäsenvaltion yhteisö tarvitsisi komission, jolla on vahva toimeenpanovalta. Tämän vuoksi on tuhoisaa, jos erään suuren jäsenvaltion pääministeri syyttää komissiota ennakkoluuloista hänen valtiotaan kohtaan, halusta tuhota erään hänen teollisuustuottajansa kulttuuri ja hänen valtionsa erottamisesta muista jäsenvaltioista.
Jos vaadimme vastuullista asennetta Keski- ja Itä-Euroopan mailta, meidänkin asenteemme on oltava vastuullisempi. Toivon, että kun siirrymme myöhemmin tänä vuonna kohti Tanskan puheenjohtajuuskautta ja laajentumista koskevia historiallisia päätöksiä, näemme vastuullisen, yhtenäisen ja määrätietoisen Länsi-Euroopan toivottavan nämä uudet demokratiat tervetulleeksi demokraattiseen joukkoon.
Schroedter (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, minun on sanottava, että nyt on havaittavissa hämmästyttävä muutos. Tähän asti olemme kehittäneet Euroopan unionin laajentumiselle yhä uusia mahtipontisia nimiä vuosisadan hanke Euroopassa, mantereen rauhanhanke , mutta muutama viikko sitten niiden seuraan on saatu uusi nimi, nimittäin säästökassa nimeltä laajentuminen.
EU:n 15 valtiovarainministeriä säästävät tässä vuosisadan hankkeessa sujuvasti 18 miljardia euroa Berliinin Eurooppa-neuvoston rahoituspäätöksiin verrattuna! Ei siksi, että Berliinin rahoituspäätös olisi ollut liian kallis, että arvio olisi osunut liian ylös. Päinvastoin, silloinkin arvosteltiin jo sitä, ettei se varmaan riitä laajentumiseen. Nettomaksajien pelossa ollaan kuitenkin sanottu: onhan meillä vielä varaukset; ne voidaan ottaa käyttöön. Nyt tehdään kuitenkin päinvastoin; komission mottona on jo viikkoja ollut: laajentuminen ei saa maksaa mitään. Minusta maailma käännetään siinä ylösalaisin, sillä rauhanhanke maksaa aina. Emme voi synnyttää kahden luokan Eurooppaa, sillä se aiheuttaa sosiaalisia jännitteitä, muuttoliikettä ja jälkeenjääneisyyttä kehityksessä.
Siksi me vihreät vaadimme rahoitusehdotusten uudistamista. Ei pidä paikkaansa, että maaseutu ja rakennerahastot saisivat enemmän kuin aiemmin. Juuri niihin kohtiin tehdään selviä vähennyksiä Berliinin ennakkoarvioon verrattuna. Oikeastaan olisi välttämätöntä, että ne 15 miljardia, jotka on tarkoitus ovelasti palauttaa EU:n 15 jäsenvaltion valtiovarainministereille vuosina 2002 ja 2003, käytettäisiin laajentumiseen. Minusta siirtymäajatkin voisivat päättyä viimeistään jo vuonna 2007. Komissio on nimittäin tehnyt varovaisen ehdotuksen ja todistanut köyhyytensä, kun se pyrkii viivästyttämään asteittaista sisällyttämistä vielä vuodesta 2007. Se tarkoittaa nimittäin, ettei maatalouspolitiikkaa uudisteta, ja se tarkoittaa, että halutaan viivästyttää puolivälin arviointia, joka edellyttää, että Euroopan unioni tekee kotitehtävänsä. Me emme hyväksy sitä. Meidän on harjoitettava maatalouspolitiikkaa, jossa tuki on sidottu ekologisiin ja sosiaalisiin kriteereihin ja jossa rahoitetaan vain sellaisia hankkeita, joissa toimitaan uudistusten mukaisesti. Ehdokasvaltioiden on vain oltava uudistuksen tasavertaisia jäseniä!
Komissio torjuu edelleen tärkeän ehdotuksen, jonka Euroopan parlamentti on tehnyt, nimittäin maatalousuudistuksen aloittamisesta siellä nyt maaseudun vahvistamiseksi yhdessä sikäläisen väestön kanssa. Minusta komissio ei saa enää toimia arkaillen, sillä on oltava rohkeutta uudistukseen, sillä on oltava rohkeutta sanoa, että laajentuminen maksaa, sillä siinä on tarkoitus onnistua.
Frahm (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, tanskalaisena toivon tietysti, että pystytään toimimaan niin, että pääsemme "Kööpenhaminasta Kööpenhaminaan" ja voimme kirjoittaa lopulliset allekirjoitukset syksyllä Kööpenhaminassa. Mutta demokraattina ja internationalistina minua saattaa hyvinkin alkaa epäilyttää, pääsemmekö niin pitkälle. Minusta näyttää, että tiellä on vielä monta estettä, joista jotkin on jo mainittu, mutta joitakin kannattaa vielä mainita.
Olemme kuulleet kehityksestä, jota on tapahtunut muurin murtumisesta tähän päivään asti. Täällä on mainittu Itä- ja Keski-Euroopan maita, jotka ovat lähteneet liikkeelle suunnitelmataloudesta ja militarisoinnista. Aivan, mutta mihin ne ovat tulleet, mikäli se ei ole suunnitelmatalous ja militarisointi. Kävimme äskettäin ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnassa keskustelua transatlanttisista yhteyksistä, ja kaikki paneeliin osallistujat olivat sitä mieltä, että eurooppalaisten maiden pitää valmistautua nostamaan puolustusbudjettinsa kolmeen, viiteen prosenttiin bruttokansantuotteesta jo pelkästään siksi, että EU:n sotilaalliseen kapasiteettiin kohdistuvat odotukset pystytään täyttämään. Mitä se merkitsee jäsenyyttä hakeneille valtioille ja niiden taloudelle?
Pelkään, että kun Itä- ja Keski-Euroopan maiden asukkaat ymmärtävät, millaisia ehtoja tarjoamme, he haluavat äänestää kielteisesti lopullisessa kansanäänestyksessä, ja se olisi minusta katastrofi. En siis ole tyytyväinen siihen talouspakettiin, joka laadittiin laajentumista varten. En ole tyytyväinen, että se ei saa maksaa mitään. En ole tyytyväinen, että ehdokasvaltioille on määrätty kymmenen vuoden ylimenokausi, ennen kuin ne saavat kokonaan osallistua talousalueeseen, jos me samalla asetamme ehtoja ylimenokaudelle. Ja jos me samalla kiellämme, että työvoiman vapaa liikkuvuus koskee ehdokasvaltioita samalla tavalla kuin muita. Kun tämä kirkastuu ihmisille, jotka aikanaan äänestävät ehdokasvaltioiden liittymisestä unioniin, niin pelkäänpä, että meille tulee ongelmia. Sen takia haluan pyytää, että viimeisessä vaiheessa nähdään vielä vaivaa ja muutetaan tätä kohtaa, jonka mukaan laajentuminen ei saa maksaa mitään. Yhdyn täysin siihen, mitä jäsen Schröeder Verts/ALE-ryhmästä sanoi; tässä on kysymys luultavasti kaikkein suurimmasta rauhanhankkeesta meidän koko elinaikanamme. Eikö se tosiaankaan saa maksaa mitään? Olemmeko todella niin pikkumaisia tässä yhteistyössä, että se, mikä on meidän elinaikamme suurin rauhanprojekti, ei saa maksaa mitään? Haluan mielelläni osallistua kampanjointiin sen puolesta, että rikkaat jäsenvaltiot rahoittavat sitä, ja tämä koskee siis myös omaa maatani. Tanskan pitää luonnollisesti olla valmis rahoittamaan. Jos sanomme, että laajentuminen ei saa maksaa mitään, niin se merkitsee itse asiassa sitä, että emme halua käynnistää tätä jättiläisprojektia koko sydämestämme.

Collins (UEN).
Arvoisa puhemies, EU:n valmistelukunta aloittaa toimintansa erittäin tärkeällä hetkellä Euroopan unionin historiassa. Laekenin julistuksessa selvennettiin sekä Euroopan unionin 45 viime vuoden saavutusten laajuus että sen nyt kohtaamien haasteiden mittakaava.
Tänään täällä käytävä keskustelu liittyy Euroopan unionin laajentumiseen. Euroopan unionin jäsenyyttä hakevien ehdokasvaltioiden innokkuus ja päättäväisyys ovat selvimmät todisteet siitä, että Euroopan unioni on valtava menestystarina. Pidän ehdokasvaltioiden parlamenttien edustajien osallistumista valmistelukunnan toimintaan erittäin myönteisenä ja odotan kiinnostuneena heidän valmistelukunnan työskentelyyn tuomia uusia oivalluksia.
Toimielinten uudistaminen kuuluu erottamattomasti yhteen Euroopan unionin laajentumisen kanssa. Asetuksia ja direktiivejä, jotka hyväksytään kolmen päätöksentekomenettelyn kautta Euroopan unionissa, täytyy tehostaa ja yksinkertaistaa.
Eurooppa-neuvoston kokouksessa Göteborgissa päätettiin, että ehdokasvaltiot, jotka ovat valmiita liittymään Euroopan unioniin voivat käydä liittymisneuvottelut loppuun tämän vuoden loppuun mennessä. Tavoite ottaa uusia jäsenvaltioita Euroopan unioniin vuoteen 2004 mennessä on yhä hyvin kunnianhimoinen, mutta se ei ole toiveuni. Unionin laajentuminen on ensimmäinen kaikkien Euroopan unionin keskeisimpien lainsäätäjien politiikan ensisijaisista tavoitteista.
Päättäväisyytemme ja rohkeutemme laajentumisneuvotteluissa täytyy vastata ehdokasvaltioiden päättäväisyyttä ja rohkeutta, jota ne osoittavat hyväksymällä laaja-alaisia uusia lakeja valmistautuessaan liittymään Euroopan unioniin varsinaisina jäseninä.
Espanjan puheenjohtajuuskaudella käsitellään nyt vaikeimpia laajentumisneuvotteluja, jotka koskevat maatalous-, rakennerahasto- ja budjettiasioita. Luotan siihen, että molemmat osapuolet voivat sopia näistä neuvotteluluvuista ja tulla lopputulokseen, joka on - ja jonka täytyy olla - reilu ja tasapainoinen.
Ehdokasvaltiot ovat edistyneet merkittävästi Kööpenhaminan kriteerien täyttämisessä sekä unionin lainsäädännön saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöä että Euroopan unionin asetuksien ja direktiivien hyväksymisessä, jotka kattavat monia taloudellisia ja sosiaalisia alueita. Ehdokasvaltioiden merkittävät edistykset Euroopan unionin lainsäädännön hyväksymisessä ovat todellakin varmistaneet, että laajentumisneuvottelut voivat edetä nopeammin.
Ehdokasvaltioissa on edistytty epäilemättä merkittävästi julkisen hallinnon riippumattomuuden, avoimuuden ja tehokkuuden lisäämisessä sekä valtioiden oikeusjärjestelmien parantamisessa. Tehokas julkinen hallinto ei ole välttämätön ainoastaan Euroopan unionin lakien täydellistä hyväksymistä varten, vaan se myös varmistaa, että yhteisön taloudellisia varoja käytetään tehokkaasti.
Tämä vuosi on epäilemättä ratkaiseva laajentumisprosessille ja Euroopan unionin tulevaisuudelle. Tämä toimielin työskentelee läheisesti Espanjan ja Tanskan kanssa niiden ollessa puheenjohtajavaltioina varmistaakseen, että laajentumisneuvottelut onnistuvat. Meidän on osoitettava samaa päättäväisyyttä kuin menneisyydessä löytääksemme rakentavia ratkaisuja. Uskon, että parlamentilla on hyvää tahtoa ja päättäväisyyttä toimia juuri näin.

Bonde (EDD).
Arvoisa puhemies, haluan varoittaa meitä kohtelemasta uusia ehdokasvaltioita toisen luokan jäseninä.
Kansalliset parlamentit kohtasivat valmistelukunnassa ja nimittivät kaksi edustajaa puheenjohtajistoon, ilman että ehdokasvaltioiden edustajia oli lainkaan kutsuttu. Jätin 25. helmikuuta ehdotuksen siitä, että ehdokasvaltiot voisivat itsekin valita kaksi edustajaa puheenjohtajistoon. Ehdotusta ei jaettu eikä käsitelty. Puheenjohtajisto on pitänyt ensimmäiset kokouksensa ilman uusien valtioiden edustajia. Niille pitäisi tietysti myöntää täysin samat oikeudet ja myös oikeus saada tulkkaus omalla kielellä.
Viikonloppuna valtioiden päämiehet kokoontuvat Barcelonassa. Suuret maat hyökkäävät vaihtuvaan puheenjohtajuuteen sisältyvää tasa-arvoisuutta vastaan. Tähän hyökkäykseen sisältyy se vaara, että suurten maiden edustajat alkavat johtaa EU:ta valtioiden välisesti ja toimivat siten ylikansallisesti pienempiin maihin nähden. Samalla tavalla tarkastelen myös Solanan alustusta huippukokousta varten. Tällaista näkökantaa tulevat todennäköisesti kritisoimaan muutkin kuin unionin arvostelijat. Ehdotukset ovat myös ehdokasvaltioille merkki siitä, että ne voivat kyllä tulla mukaan mutta eivät tasa-arvoisina.
Myös komission maataloutta koskevassa pelinavauksessa jäsenet jaetaan kahteen luokkaan. Olisi ollut viisaampaa ja halvempaa purkaa hintatuki EU:sta ennen laajentumista ja antaa ehdokasvaltioille ja omille maanmiehillemme korvausta.
On väärin ja erittäin vahingollista lähettää signaali erilaisesta kohtelusta. Sama koskee Nizzan huippukokouksen päätöstä antaa T?ekin tasavallalle ja Unkarille Euroopan parlamenttiin kaksi paikkaa vähemmän kuin asukasmäärältään pienemmille EU:n jäsenvaltioille. Haluan vielä kerran kehottaa komissiota julkistamaan niin kutsutut arviointikertomukset. Niissä käsitellään sitä, miten pitkällä ehdokasvaltiot ovat yhteisön lainsäädännön toteuttamisessa. Sellainen tieto kuuluu kansalaisille - sekä meillä että ehdokasvaltioissa. Tässä diskriminoidaan kaikkia kansalaisia. Lainsäädäntöä koskevat neuvottelut pitää käydä täysin avoimesti, kuten ne käydään kaikissa parlamenteissa, ja ehdokasvaltioiden kansalaisten pitää myös voida seurata omien lakiensa muuttamista. Solanan uusi alustus olisi pitänyt esittää meille suoraan, kuten minä pyysin, sen sijaan että nyt siitä saadaan tietää vuotojen ansiosta. Tällaisesta salailusta pitää tehdä loppu ja komissio pitää lähettää yhteisön tuomioistuimeen, jos se ei toimita arviointikertomuksia.

Suominen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtaja, komission jäsen, viittaan ryhmämme puheenjohtajan yleispuheenvuoroon ja tartun muutamaan, ehkäpä vain pieneen, yksityiskohtaan. Vaikka suhtautumisen kaikkiin hakijamaihin on oltava tasapuolista, tämä ei saa merkitä sitä, että ei ollenkaan oteta huomioon niiden erilaisia ratkaisuja ennen jäsenyysneuvotteluja tai niiden luonnonvaroista tai historiasta johtuvia erityisolosuhteita. Viittaan lähinnä Suomea lähellä olevan Viron tilanteeseen.
On kohtuutonta, että unioni vaatii maan palavaan kiveen perustuvaa ja vapaassa kilpailussa kilpailukyvytöntä sähköenergian tuotantoa nopeassa tahdissa vapaan kilpailun kohteeksi, samalla kun Ranska ja osittain myös Saksa yhä edelleen jarruttavat viidenkymmenen vuoden jälkeen omien energiamarkkinoittensa vapauttamista. Vielä Viro ei onnekseen edes ole eurooppalaisessa sähköverkossa. Toinen erikoisuus koskee Viron maitokiintiöitä, joiden perustason unioni haluaa määrittää viime vuosikymmenen alun tasolle, jolloin Viro - oikein tai väärin - ajoi alas tuotantonsa, ja niin nykyiset tuotantomäärät - erittäin tärkeät maataloudesta yhä riippuvaiselle Viron maaseudulle - eivät mahdu kiintiön puitteisiin. Tällaisten ratkaisujen sisältö määrittelee kuitenkin maatalousväestön sekä Itä-Viron väestön suhtautumisen EU-jäsenyyteen kansanäänestyksessä.
Kaliningrad nousee aina keskeisesti esiin puhuttaessa laajenemisesta, pohjoisesta ulottuvuudesta ja suhteestamme Venäjään. Olen ehdottomasti Venäjä-yhteistyön voimakas kannattaja, mutta olen hyvin tyytyväinen, kun komission jäsen Verheugen muistutti Kaliningradin olevan Venäjän osa, josta ei laajenemisen yhteydessä voi käydä erityisneuvotteluja. Venäjä on myös ensisijaisesti vastuussa yhteistyöehdotuksista ja osallisuudesta rahoitukseen. Kaliningrad ei myöskään ole - tätä haluan painottaa - keskeinen osa pohjoisen ulottuvuuden ongelmia ja mahdollisuuksia, ne ovat muualla: ne ovat Muurmanskissa, Pietarin alueella, Suomen rajan läheisyydessä.

Lalumière (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, haluan tässä laajentumisesta käytävässä keskustelussa korostaa erästä näkökohtaa, joka ei varsinaisesti kuulu itse neuvotteluihin, mutta jolla on suuri merkitys laajentumisen onnistumiselle. Haluan puhua ehdokasvaltioiden päättäjien toisinaan - ja mielestäni liian usein - esittämistä poliittisista julistuksista, joissa korostetaan kahdenvälisiä konflikteja sellaisten Keski-Euroopan naapurimaiden välillä, jotka haluavat nyt liittyä Euroopan unioniin.
Mieleeni tulevat esimerkiksi teidänkin, arvoisa komission jäsen, esiin tuomat Unkarin pääministerin hiljattain Bene?in säädöksistä esittämät vihamieliset julistukset, joihin Slovakian ja T?ekin pääministerit sekä T?ekin parlamentin puhemies esittivät kiivaat vastaväitteet. Kiistan seurauksena jouduttiin lykkäämään Visegradin huippukokousta, jossa neljän valtion - Puolan, Unkarin, T?ekin tasavallan ja Slovakian - oli tarkoitus sovittaa yhteen kantojaan neuvottelujen viimeistä vaihetta varten, mikä olisikin ollut erittäin hyödyllistä.
En ota nyt kantaa Bene?in säädösten taustaan. Sitä paitsi te teitte sen itse erittäin hyvin, arvoisa komission jäsen. Pidän kuitenkin hyvin valitettavana molemminpuolisen epäluulon ilmapiiriä, jota tämä kiista kuvastaa. Lisäksi ehdokasvaltioiden joidenkin johtajien ja yleisen mielipiteen parissa itsepintaisesti säilyvät liian voimakkaat kansallismieliset suuntaukset ovat huolestuttavia. Lukuisia sorron vuosia seuraava voimakas vapauden ja itsenäisyyden jano on toki ymmärrettävä. Tutustuin itse läheisesti näihin maihin pian kommunismin ja Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen, joten uskon tuntevani ja ymmärtäväni melko hyvin niissä esiintyvät voimakkaat tunteet ja reaktiot. Mutta, luoja paratkoon, Euroopan unioniin liittyminen ei edellytä menneisyyden unohtamista vaan sen jättämistä taakseen. Olen usein pahoitellut, ettei liittymisneuvotteluissa ole käsitelty kuin Kööpenhaminan kriteerejä, eli kriteerejä, jotka ovat kylläkin objektiivisia mutta pääasiallisesti materiaalisia. Poliittisilla kriteereillä psykologisesta näkökulmasta - mielialoilla, ajatustavoilla, taka-ajatuksilla - joita on tietenkin vaikea mitata, ei ole mitään osuutta, ja olettekin muistuttanut tästä useasti, arvoisa komission jäsen. Sanon kuitenkin kaikella ystävyydellä, tuntien suurta ystävyyttä ehdokasvaltioita kohtaan: niiden liittymisen Euroopan unioniin, jota toivomme, valmistelemme ja odotamme, on tapahduttava luottamuksen hengessä ja erittäin voimakkaassa halussa elää yhdessä, eikä se saa tapahtua epäluottamuksen tai jopa epäluulon ilmapiirissä.

Dybkjær (ELDR).
Arvoisa puhemies, myös minä haluan kiittää neuvostoa ja komissiota niiden tekemästä työstä ja toivon, että neuvottelut onnistutaan saattamaan Kööpenhaminassa päätökseen huolimatta poliittisista "esteistä", joita kyllä varmasti tullaan näkemään.
Sitten pääsemme kuitenkin seuraavaan vaiheeseen eli siihen tukeen, jota tämä hanke saa kansalaisilta kansanäänestyksessä. Tässä yhteydessä haluan ottaa esiin yhden näkökohdan, joka kattaa puolet väestöstä, nimittäin naiset. Kuten komission jäsenetkin ovat vakuuttaneet meille, niin ei ole epäilystäkään siitä, että yhteisön säännöstö kyllä pannaan täytäntöön. Mutta se, että jokin asia on mahdollista, ei vielä tarkoita, että se myös toteutetaan, ja tosiasiahan on, että naisten tilanne ehdokasvaltioissa ei ole parantunut muurin murtumisen jälkeen. Sen takia kysyn, sisältyykö komission ja neuvoston työhön mitään, mikä tarjoaa mahdollisuuksia naisten aseman parantamiseen kyseisissä maissa? Jos ei, niin se voi tietää ongelmia kansanäänestyksissä, naisten edustuksessa parlamenttivaaleissa ja naisten edustuksessa julkisessa hallinnossa. Joten haluan pyytää komissiota ja neuvostoa vastaamaan kysymykseen, onko kyseisten maiden naisia ajatellen tehty erityisiä aloitteita.

Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, olen puolueeni ja ryhmäni tavoin sitä mieltä, että itälaajentuminen on peruuttamaton. Emme kuitenkaan saa tämän historiallisiin syihin perustuvan päätöksen takia unohtaa, että se myös sitoo meitä. Täällä mainittiin äsken Königsberg, joka kuuluu nykyisin Venäjälle mutta joka oli itse Immanuel Kantin, yhden nykyaikaisen Euroopan innoittajan, isänmaa, ja meidän on muistettava, että Ukraina on yhtä eurooppalainen kuin Puola. Itse asiassa historiallinen Galitsia on jaettu Ukrainan ja Puolan kesken ja sen pääkaupunki on Krakovassa.
Emme myöskään saa unohtaa, että jos Turkki otetaan jäseneksi, Euroopan rajat ovat Aasiassa. Emme siis saa tämän päätöksen takia unohtaa prosessiin mahdollisesti liittyviä poliittisia ongelmia ja epävarmuustekijöitä, koska unionissa olisi 500 miljoonaa asukasta ja 28 jäsenvaltiota, jos mukaan ei oteta Balkanin maita. Tämä edellyttää unionin toimielimiltä monimuotoisuuden kunnioittamista ja vahvuutta, ja tarkemmin sanottuna meidän on pohdittava, millaisen perustuslain haluamme.
Joku sanoi taloudellisista epävarmuustekijöistä, että unionin talousarvio voitaisiin vuoden 2006 jälkeen säilyttää 1,27 prosentilla BKT:stä. Tämä tuntuu minusta mahdottomalta, jos haluamme säilyttää rakennerahastot ja yhteisön politiikat ja erityisesti työllisyyspolitiikan. Meidän tarvitsee vain ajatella Saksassa saatuja kokemuksia: mittavista ponnisteluista huolimatta lännen ja idän välistä eroa ei ole vielä onnistuttu kuromaan umpeen.
Meidän on otettava huomioon myös ympäristöön ja liikenteeseen liittyvät seikat sekä parlamenttiin vaikuttavat seikat. Emme tiedä, onko Nizzan sopimus voimassa silloin, kun unioniin liittyy uusia jäseniä, mutta sen mukaan parlamentissa on 732 jäsentä. Mitä laajentumiselle käy ja liittyykö unioniin kymmenen uutta maata vai ei? Näitä epävarmuustekijöitä on mielestäni analysoitava perinpohjaisesti.
Lopuksi katson, että itälaajentumisen on saatava meidät pohtimaan, millaisen Euroopan haluamme maailmaan. Entistä monimuotoisemman Euroopan on oltava rauhaan ja yhteisvastuullisuuteen perustuva maailmanmahti. Se ei voi olla perusluonteeltaan sotilasmahti niin kuin Yhdysvallat.
Mielestäni näitä kysymyksiä on pohdittava parlamentissa, jottemme takertuisi pelkästään pieniin ongelmiin, sillä ongelmat ovat suuria ja niitä on paljon.

Modrow (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, unioni on laajentunut jo moneen kertaan 50-vuotisen historiansa aikana. Milloinkaan ei eriarvoisuus ole ollut niin suurta kuin nyt. Uusien jäsenten ottaminen ei oikeastaan tapahdu tasa-arvoisuuden ja solidaarisuuden muodostamalta johdonmukaiselta perustalta. T?ekin tasavallasta käytävä keskustelu tuntuu minusta sietämättömältä. Se, joka haluaa tutkia niin sanotut Bene?in säädökset ja tehdä omaisuutta koskevia kysymyksiä, ei saa jättää huomiotta Saksan yhdistymisessä sovelletun kaksi-plus-neljä-prosessin kansainoikeudellista luonnetta. Sen, joka haluaa saada puolelleen Venäjän, missä yhteydessä tahansa, ei pidä toimia väärin Kaliningradin yhteydessä.
Liittymisprosessia pidetään Brysselissä yksikaistaisena tienä; kollega Schulz puhui siitä. Ehdokasvaltioilta vaaditaan ehdotonta velvollisuuksien ja etukäteissuoritusten täyttämistä, mutta meille liittymisten pitäisi tulla mahdollisimman halvaksi. Markkinoiden avaaminen on jo nyt hyvää liiketoimintaa konserneille, pankeille ja vakuutusyhtiöille. Muiden valtioiden, myös Espanjan, tukeminen liittymisen yhteydessä sujui todistettavasti huomattavasti paremmin. Keski- ja Itä-Euroopan ehdokasvaltioiden bruttokansantuote on keskimäärin alle puolet Euroopan unionin bruttokansantuotteesta, Baltian kolmen maan vain kolmasosa siitä. Näiden valtioiden tuotannon taso on nykyään vielä osittain alle vuoden 1990 tason. Se tarkoittaa, että liittymistä edeltävät toimet eivät ole olleet kovin hyviä.
Rakenne- ja koheesiopolitiikkaa on uudistettava, ja uudistamisen on taattava, että vähemmän kehittyneitä alueita sekä nykyisissä että tulevissa jäsenvaltioissa tuetaan riittävästi yleisesti ja erityisesti raja-alueilla. Me tarvitsemme siis lähestymistapoja, joilla ehdokasvaltioiden kansalaiset saadaan todella vakuuttuneiksi, että unioniin liittyminen on heille oikea ja hyödyllinen askel.

Mussa (UEN).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin kiinnittää huomionne erääseen seikkaan, jota ei mielestäni todellakaan pidä sivuuttaa ja joka liittyy läheisesti unionin laajentumiseen: kyse on ihmisten terveyden suojelusta, joka on aina ollut kaikkien Euroopan unionin maiden kehitysyhteistyöpolitiikkojen ensisijaisena tavoitteena.
Amsterdamin sopimuksessa nimittäin määrätään, että kaikkien yhteisön politiikkojen ja toimintojen määrittelyssä ja toteuttamisessa varmistetaan ihmisten terveyden korkeatasoinen suojelu. Tässä tarkoituksessa työskentelemme parhaillaan, jotta kansalaisten terveyden suojelu voidaan varmistaa yhteisen ja tehokkaan terveysjärjestelmän ja tasokkaiden laatustandardien avulla, kuten on ehdotettu kansanterveyttä koskevassa yhteisön toimintaohjelmassa 2001-2006.
Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi on näin ollen kehitettävä erityisiä menettelyjä, joilla voidaan varmistaa unionin jäsenvaltioiden terveysjärjestelmien ammattitaidon ja tieteellisen tutkimuksen jatkuva kehittäminen, ja koska ehdokasvaltioiden nykyiset terveysjärjestelmät ja myös terveyspolitiikat ovat nykyään selkeästi kehittymättömämpiä kuin Euroopan unionin järjestelmät, olisi mielestäni syytä kiireesti arvioida jäsenvaltioissa suoritettavien tutkimusten tai simulaation avulla unionin laajentumisen mahdollisia seurauksia kansanterveyteen.
Olisi myös syytä tutkia, miten yhteisön terveyssäännöstö on käytännössä otettu vastaan Keski- ja Itä-Euroopan maissa, ja on välttämätöntä ottaa huomioon sellaiset valvontatoimenpiteet, joilla pyritään estämään, ettei ehdokasvaltioiden liittyminen unioniin laske unionin maiden kansanterveyden osalta terveyshuollon laatustandardeja, kun otetaan huomioon, että lääkäri- ja sairaanhoitohenkilöstöstä on jo ennestään huomattava pula.

Krarup (EDD).
Arvoisa puhemies, tässä keskustelussa on yksi hallitseva sanoma, nimittäin se, että Euroopan unionin jäsenyys tuo jäsenvaltioille ja koko unionille suurimman mahdollisen poliittisen onnen. Toivoisin, että tämä olettamus olisi oikea, mutta olen valitettavasti täysin vakuuttunut, että sanoma unionihankkeesta paljastuu jättiläismäiseksi ja kauhistuttavaksi illuusioksi. Toiveajattelu kahlitsee jo itsessään vaatimattoman realismin. Täällä on tuotu esiin monia ongelmia, mutta ne eivät ole ratkaisevan tärkeitä. Täällä on mainittu Bene?in säädöksiin liittyvät poliittisesti tulehtuneet ongelmat, Kyproksen kysymys, talous siihen liittyvine vielä ratkaisemattomine maatalous- ja rakennerahasto-ongelmineen ja niin edelleen - ja lisäksi talousarvioproblematiikka ja pelko siitä, että jäsenvaltioista, ehdokasvaltioista, tulee toisen luokan jäseniä.
Kuitenkin suurimmat, perustavaa laatua olevat ongelmat eivät ole luonteeltaan poliittisia tai taloudellisia. Suurin ongelma on se, että itäisissä ehdokasvaltioissa käynnistetty prosessi sisältää valtavan muodonmuutoksen. Siinä luodaan oikeudelliset puitteet muodonmuutosprosessille, jonka ulottuvuudet ovat historialliset. Nämä oikeudelliset ongelmat voivat olla jo ihan tarpeeksi hankalia, mutta niiden taakse kätkeytyy lisäksi demokraattisia ongelmia. Kööpenhaminan viimeisessä kriteerissä asetetaan lähtökohdaksi, että luodaan julkinen hallinto, joka tehokkaasti ja virheettömästi hallitsee, käyttää ja toteuttaa yhteisön lainsäädäntöä. Tämänhetkisissä kertomuksissa ei esitetä mitään tietoja tästä jättiläismäisestä ongelmasta. Vaikka saataisiinkin luoduksi tehokas juristikunta, joka kykenee toteuttamaan muodonmuutoksen, niin onko se demokraattisesti kompromettoivaa, sillä miten väestö saadaan mukaan tähän prosessiin? Totuuden hetki lähestyy.

Oostlander (PPE-DE).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja ja arvoisa komission jäsen, puheenvuoronne ovat luonnollisesti koskettaneet myös minua, erityisesti ajatus siitä, että olemme nyt tiellä kohti eurooppalaisen oikeusjärjestyksen laajentumista useampiin maihin, jotta syntyy myös vastuunsa tuntevien valtioiden eurooppalainen rauha. Tämä on eurooppalaista tyyliä edustava rauha. Luotan myös kovasti komission jäsenen politiikkaan neuvotteluissa. Hänen lähtökohtanaan pitämät periaatteet ovat samat kuin minulla. Minusta on myös hienoa, että hän jatkaa painostusta viime hetkeen saakka, siis lokakuuhun saakka, ja että etukäteen ei sanota, että kymmenen maata liittyy joka tapauksessa jäseneksi. Tämä asia riippuu aina ehdoista.
Haluan esittää erityisen kysymyksen laajentumisen kustannuksista. Jotkut muut kollegat puhuivat jo tästä. Olemme olleet ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan puitteissa yhteydessä komission jäseneen tästä asiasta. Uskon täysin komission jäsentä hänen todetessaan laajentumisen kustannuksista, että kustannukset eivät itse asiassa ylitä meille osoitettuja määrärahoja. Olemme tehneet leikkauksia, jotta laajentumisesta tulee mahdollista talousarvion puitteissa. Kuulemme kuitenkin kaikenlaisia muita ääniä eri jäsenvaltioista, kun joillakin on intressejä tehdä tästä asiasta suuri numero. Kuulin juuri, kuinka joku jo mainitsi Italian, ja minun on mainittava myös kotimaani ja oma hallitukseni, joka sanoo, että lisäkustannukset voivat olla valtavat. Eurooppalaisista asioista vastaava valtiosihteeri sanoi arvoituksellisesti, että laajentuminen voi maksaa Alankomaille nollasta yhteen miljardia. Tämä viittaa siihen, että hänellä on omatunto ja että hän on lisäksi kampanjajohtaja. Arvoisa komission jäsen, mielestäni olisi erityisen hienoa, jos tehtäisiin vielä arvovaltainen analyysi laskelmista, joita jäsenvaltioissa tehdään ja joissa päädytään aivan erilaisiin tuloksiin kuin komission laskelmissa. Tämä voi toki tapahtua puolueettomalla tavalla, ja mielestäni on tärkeää myös kansalaistemme kannalta, että tiedetään, mikä on totuus ja mikä on oikein ja mitkä ovat epäoikeutettuja painajaisia. Tähän liittyy luonnollisesti se, että ongelmamme syntyvät sen myötä, että emme ole itse uudistaneet ajoissa omaa maatalouspolitiikkaamme. Emme yksinkertaisesti ole tehneet kotitehtäviämme mutta annamme kyllä muille maille kotitehtäviä, jotka ne tekevät, ja samalla sitten valitamme. Arvoisa puhemies, minun täytyy myös sanoa, että olen erityisen iloinen komission jäsenen Bene?in säädöksiä koskevista lausunnoista. Me kaikki toimimme hyvin tiiviisti tämän asian parissa, ja havaitsen myös, että Alankomaissa järjestöt esittävät esimerkiksi Puolaa koskevia vaatimuksia. Minusta olisi hyvin tärkeää, että komissio ja neuvosto tekisivät selväksi, mitkä vaatimukset ovat realistisia esitettäväksi Kööpenhaminan huippukokouksessa ja mitkä eivät. Mielestäni olisi erityisen tärkeää, että tämä asia olisi selvä, jotta kansalaistemme myönteinen asenne laajentumista kohtaan myös pysyisi ennallaan.

Swoboda (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, olen erittäin kiitollinen, että molemmat esittelijät viittasivat sekä suureen visioon että vielä ratkaisematta oleviin ongelmiin. Vielä on nimittäin jäljellä muutama kompastuskivi, joka meidän on poistettava, ja siihen emme saa apua kaikilta tahoilta jäsenvaltioissa ja ehdokasvaltioissa, mihin viitattiin jo.
Yksi tällainen kompastuskivi on varmasti keskustelu Bene?in säädöksistä. Näiden säädösten historiallinen arviointi on varmasti vaihtelevaa. Nykyhetken kannalta - ja sitä koskevasta lausumasta olen erittäin kiitollinen komission jäsenelle - merkityksellistä on kuitenkin vain se, aiheuttavatko ne nyt edelleen syrjintää, siis sisältävätkö oikeusjärjestelmät sellaisia yhteisön säännöstön kanssa ristiriidassa olevia määräyksiä, jotka vaikuttavat edelleen. Sellaiset määräykset ja vaikutukset on saatava poistettua; olen erittäin iloinen, että T?ekin ja Slovakian hallituksetkin ovat nyt yhtä mieltä siitä. Bene?in säädösten uudistaminen tai vahvistaminen EU:n perussopimuksissa ei auta meitä rakentamaan uutta Eurooppaa. Sen sijasta, että sekaannumme nationalistisiin sissisotiin, meidän olisi pidettävä mielessämme visio suuresta Euroopasta.
Vuosien 2004 ja 2005 laajentumiskierros herättää suurta tyydytystä monissa ehdokasvaltioissa. Niissä valtioissa, jotka jäävät ulkopuolelle, ollaan kuitenkin pettyneitä. On harkittava, riittääkö näille maille suurempi taloudellinen tuki uudistusten toteuttamiseksi vai olisiko niille ilmoitettava lisäksi realistinen, korostan sanaa realistinen, mahdollinen liittymispäivämäärä, joka toteutuisi, jos niiden edistyminen sitä edellyttäisi. Uhkana on, että niiden, erityisesti Romanian ja Bulgarian, liittymistä voidaan lykätä. Samanaikaisesti on pohdittava, otetaanko ehdokasvaltioiden joukkoon uusia maita, jolloin ajattelen tällä hetkellä vain Kroatiaa.
Turkin kohdalla puolestaan on harkittava, miten vastataan sen toiveisiin, joita se esittää korvaukseksi tällä hetkellä tosin melko näkymättömästä avustaan Kyproksen kysymyksessä. Tässäkin asiassa on oltava selvää, että Turkin kanssa käynnistettävien neuvottelujen aloituspäivää ei voida vahvistaa Kööpenhaminan poliittisten kriteerien täyttämisestä riippumatta. Kun otetaan huomioon, että tulevan Euroopan rajat hahmottuvat koko ajan selkeämmin, meidän on mielestäni alettava vähitellen pohtia, miten ne valtiot, jotka jäävät mielestäni Euroopan unionin ulkopuolelle, kuten Venäjä tai Välimeren alueen useat valtiot, sidotaan poliittisesti ja organisatorisesti entistä tiiviimmin Euroopan unioniin. Euroopassahan on unioniin kuuluvien valtioiden lisäksi muitakin valtioita, joiden kanssa meidän on saatava aikaan uusi kestävä ja läheinen yhteistyö, jos haluamme säilyttää voimakkaan Euroopan unionin.
Malmström (ELDR).
Arvoisa puhemies, kun marraskuun 9. päivänä vuonna 1989 seisoimme television edessä ja näimme demokratiasta päihtyneiden ihmisten hyppäävän yli Berliinin muurin, tunsimme kaikki historian lehtien havinaa. Jo samana yönä alkoi laajentumisprosessi tai Euroopan jälleenyhdistymisprosessi, kuten liberaaliryhmä mieluummin sanoo.
Nyt olemme luomassa yhdistynyttä Eurooppaa, koko mantereen EU:ta. Se, jos mikä, on historiallinen sensaatio.
Meidän on nyt tehtävä muutakin kuin puhuttava, ja silloin vastaan tulevat kovat tosiseikat: raha, maatalous ja vanhat rajakonfliktit. Kuka sanoi, että tämä olisi helppoa? Kuka luuli, ettei se maksaisi mitään? Kuka luuli, ettei meidän tarvitsisi tehdä uhrauksia? Tietenkin laajentumisella on hintansa, mutta se on sen arvoista.
Vielä on tietenkin paljon asioita, jotka pitää ratkaista, mutta emme saa antaa yksityiskohtien häiritä liikaa. Vuosi 2002 on erittäin tärkeä laajentumisen kannalta, mutta se on myös vaalivuosi kuudessa jäsenvaltiossa ja kolmessa ehdokasvaltiossa. Eurooppa-kysymykset tulevat esille, mutta on olemassa erittäin suuri vaara, että sisäpoliittiset näkökohdat jättävät Eurooppa-kysymykset ja laajentumisen varjoonsa. Siksi komissiolta vaaditaan voimakasta eurooppalaista johtajuutta ja toimintaa tämän prosessin viemisessä eteenpäin näinä ratkaisevina kuukausina. Vuosi 2002 ei saa mennä hukkaan. Laajentumista ei saa lykätä.

Nassauer (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komission jäsen Verheugenin Bene?in säädöksiin liittyvät lausumat, joihin yhdyn, kuvastavat huomattavaa muutosta komission kannassa. Arvoisa komission jäsen, monissa aloitteissa on katsottu näiden asioiden olevan aina kahdenvälisiä asioita, joita ei saa liittää laajentumisneuvottelujen yhteyteen; olen erittäin iloinen, että olette luopuneet tästä ilmeisen kestämättömästä kannasta, ja kiitän teitä siitä. Siihen vaikutti ilmeisesti myös pääministeri Zemanin aloittama julkinen keskustelu, joka on nyt kiihtynyt sellaiseksi, sekin on nyt syytä mainita pidän näitä hänen tähän mennessä kammottavimpina puheinaan , että hän neuvoi israelilaisia kohtelemaan palestiinalaisia samalla tavalla kuin t?ekit kohtelivat unkarilaisia ja sudeettisaksalaisia toisen maailmansodan jälkeen. Tällainen asennoituminen ei kuulu ainakaan Euroopan unioniin. Arvoisa komission jäsen Verheugen, siksi olen erittäin iloinen, että asetitte tämän keskustelun yhteyteen unionin oikeusjärjestyksen kanssa, havaitsitte säädöksen sisältävän myös poliittisia ja moraalisia piirteitä, jotka ovat ristiriidassa EU:n oikeusjärjestyksen kanssa ja jotka todella ovat vanhentuneita sen tähden, ettei niillä voi olla tulevaisuudessa oikeusvaikutusta EU:ssa, ja että totesitte nyt olevan kyse siitä, että huolehditaan hyvien naapuruussuhteiden hengessä, ettei niistä muodostu laajentumisen esteitä.
Siksi esiin nousee asioita, jotka on selvitettävä. Jos ne ovat niin joutavia kuin T?ekin hallituskin väittää, miksi niitä ei selvitetä yksiselitteisesti? Jos ne eivät ole joutavia ja muodostavat edelleen oikeuskäytännön, mistä on valitettavasti saatu useita viitteitä, miten ne voidaan saattaa sopusointuun unionin oikeusjärjestyksen kanssa? Tärkein kysymys on kuitenkin, kuinka T?ekin hallitus voi hyväksyä ylilyönnit ja kokonaisten kansanryhmien karkottamisen, siis jotain sellaista, jonka me olemme valitettavasti joutuneet tuntemaan etnisinä puhdistuksina.
Siksi on erittäin myönteistä, että ulkoasioiden valiokunta aikoo teettää asiantuntijatutkimuksia, sillä nämä asiat koskevat sekä Euroopan unionin identiteettiä että sen perustavia aatteita. Nämä asiat on selvitettävä, ennen kuin voimme päättää laajentumisen onnistuneesti.
Walter (PSE)
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan unionin laajentuminen on ponnistus. Se on ponnistus tämän mantereen 500 miljoonalle ihmiselle. Se on ponnistus unionin 15 jäsenvaltion ja jäseneksi haluavien valtioiden 500 miljoonalle ihmiselle. Arvoisa komission jäsen Verheugen, se ei kuitenkaan ole jotain, joka meidän on pakko tehdä nyt, kuten te sanoitte, jota emme voi enää välttää, vaan se on ponnistus, jonka me haluamme tehdä, koska haluamme luoda tulevasta Euroopasta solidaarisen yhteisön, jossa tulevat sukupolvet voivat työskennellä rauhassa keskenään ja taloudellisesti menestyksellisesti vakaalla sosiaalisella pohjalla ja ekologisesti mahdollisimman hyvissä oloissa.
Tämän ponnistuksen on oltava meille jonkin arvoinen, ei ainoastaan henkilökohtaisesti, ei ainoastaan poliitikoille, eikä ainoastaan kansalaisten tuen saamiseksi, vaan konkreettisina lukuina, joilla hanketta on ruokittava; tämä tarkoittaa, että meidän on tietysti mietittävä sitäkin, miten voimme esitellä myös taloudellisesti yksittäiset vaiheet, jotka on toteutettava, eikä siihen liity vain kansalaisten pelkoja, vaan se on tärkeä asia. Budjettivallan käyttäjänä olen tietysti erittäin kiinnostunut siitä.
Olemme nyt kuulleet, että kykenemme hoitamaan kaiken Berliinissä vuonna 1999 vahvistettujen rahoitusnäkymien mukaisesti. Komission esittämät määrärahat riittävät tosiaan vuoteen 2006 asti. Näihin valtaviin lukusarjoihin sisältyy tietysti joitakin sellaisia asioita, joista meidän on keskusteltava. Komission jäsen Verheugen mainitsi yhden niistä. On kohtuutonta, että uudet jäsenvaltiot voivat olla alusta alkaen nettomaksajia. Maita, joiden bruttokansantuotteen on vahvistettu olevan vain 50 prosenttia nykyisten jäsenvaltioiden bruttokansantuotteesta, ei voida vaatia aloittamaan nettomaksajina, vieläpä sen vuoksi, että maksuosuuksien suorittamisen on tapahduttava heti, mutta palautukset suoritettaisiin vasta viiveellä.
Rahoitusnäkymissä on kuvattu liittymistä edeltävää tukea. Liittymistä edeltävässä tuessa on lähdetty siitä, että unioniin liittyy uusia jäseniä jo vuodesta 2002 alkaen. Niitä ei ole kuitenkaan vielä tullut. Joka vuodeksi varatut kolme miljardia jäävät kuitenkin ennalleen. Jos vuonna 2004 sitten liittyy todella kymmenen maata, jäljelle jäävät kolme miljardia käytettäisiin kahteen maahan, nimittäin Bulgariaan ja Romaniaan. Meidän on puhuttava siitä, miten todella on tarkoitus menetellä.
Lopuksi on mietittävä sitäkin, miten toimitaan vuoden 2006 jälkeen. Ei voida vain sanoa, että näkymät ulottuvat vuoteen 2006 ja sen jälkeen jatketaan siitä. Te sanoitte, että rakennerahastojen ja maatalouspolitiikan välinen suhde on 75:25. Nykyisessä talousarviossa suhde on 45:35, maatalouspolitiikan eduksi. Niin nopeasti emme voi suhdetta muuttaa, että se täsmäisi ajankohtana, jonka mainitsitte. Tämä tarkoittaa, että meidän on keskusteltava perusteellisesti siitä, miten jatkossa toimitaan. Me seuraamme talousarviota rakentavasti, mutta kriittisesti.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, te johdattelitte meidät aamulla aiheeseen. Esitän teille pyynnön kaikella kunnioituksella teitä ja virkaanne kohtaan. Ette maininnut puheessanne Euroopan parlamenttia kertaakaan laajentumisneuvottelujen yhtenä osapuolena. Olemme neuvoston tavoin budjettilainsäätäjä. Olisi hienoa, jos ottaisitte meidät toimissanne vastaavasti huomioon.
Caveri (ELDR).
Arvoisa puhemies, ehdokasvaltioilta on pyydetty melko paljon, niille on esitetty kokonainen sarja kriteerejä, mutta meidän on välillä hyvä pohtia omia velvollisuuksiamme, ja haluaisin mainita niistä kolme.
Meidän on ensinnäkin tehtävä yleiselle mielipiteelle selväksi, mitä tässä on panoksena. Tästä on mielestäni maissamme tiedotettu liian vähän. Toiseksi on mietittävä uudelleen koheesiopolitiikkaa ottaen huomioon komission toisessa kertomuksessaan esittämät asiat. Yksi asia on kuitenkin asetettava painopisteeseen: laajentumisen kustannusten hallinta. Lopuksi on pohdittava federalismin ja demokratian ongelmaa Euroopassa laajentumisen näkökulmasta. Tämä kuuluu tietenkin nyt valmistelukunnan tehtäviin. Keskeisimpänä ongelmana on kuitenkin yhä, että Eurooppaan tarvitaan enemmän demokratiaa.

Papayannakis (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, kuuntelin tarkkaan niin neuvoston puheenjohtajan kuin komission jäsenenkin puheenvuoroja. Esittäisin kaksi kysymystä: en vieläkään ymmärtänyt, mitkä ovat Bulgariaa ja Romaniaa koskevat suunnitelmanne. Käsittääkseni nyt pyritään ottamaan askel eteenpäin, mutta en ole ymmärtänyt, miten se tehdään. En myöskään ole alkuunkaan ymmärtänyt, mitä tulevaisuuden tavoitteita on asetettu muulle Balkanin alueelle. Unionin tähänastisilla päätöksillä luodaan Euroopan sydämeen mustaa aukkoa.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, toinen kysymykseni on seuraava: Olen optimistinen ja uskon, että ensimmäiset liittymissopimukset allekirjoitetaan pian. Onko otettu huomioon, että ehdokasvaltioiden - jotka silloin ovat jo unionin jäseniä - on opittava työskentelemään Euroopan parlamentissa? Näiden maiden parlamenttien edustajien on siis aiemman käytännön mukaisesti työskenneltävä Euroopan parlamentissa, Strasbourgissa ja Brysselissä siihen asti, kunnes Euroopan parlamentin vaalit toimitetaan. Onko nämä järjestelyt - joihin sisältyy myös käytännön aputoimia - ennakoitu budjetissa? Näihin tarpeellisiin toimiin pitäisi mielestäni ryhtyä, sillä näin ehdokasvaltioille voitaisiin jo nyt antaa myönteinen signaali.

Raschhofer (NI)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ulkoasioiden valiokunta on antanut tehtäväksi oikeudellisen lausunnon antamisen Bene?in säädöksistä. Olen siitä erittäin iloinen. Mielestäni ne eivät ole vain kahdenvälinen ongelma, sillä niitä sovelletaan edelleen oikeuskäytännössä, ja siksi herää kysymys, ovatko ne yhteensopivia Amsterdamin sopimuksen 6 artiklan kanssa. Määräaikaiskertomuksissa ei valitettavasti ole vielä mainittu niitä sanallakaan.
Komission jäsen Verheugen oli sitä mieltä, että Bene?in säädökset eivät ole vain oikeudellinen vaan myös poliittis-moraalinen ongelma. Äskettäisten Balkanin sotien etnisillä puhdistuksilla ja karkotuksilla oli epäilemättä eurooppalainen ulottuvuus. Bene?in säädösten sisältö oli aivan sama. Kansalaisoikeusjuristi Felix Ermacora päätyi jo vuonna 1992 Bene?in säädöksiä koskeneessa oikeudellisessa lausunnossaan siihen tulokseen, että ne olivat kansainvälisen oikeuden vastaisia. Tämä viittaa siihen, että ne voivat olla yhteensopimattomia myös EU:n oikeuden kanssa. Odotan lausuntoa ja komission ja neuvoston reaktiota todella jännittyneenä.

Garriga Polledo (PPE-DE).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, laajentumisen kaltainen historiallisesti kauaskantoinen tapahtuma on mahdollinen vain, jos saadaan aikaan erittäin laaja sopimus. Haluan korostaa täällä, että on välttämätöntä saada aikaan rahoitussopimus.
Euroopan unioni on viime vuosina noudattanut monivuotista sopimusta, jota täsmennetään niin sanotuissa rahoitusnäkymissä ja jonka ansiosta on saatu aikaan kaksi keskeistä asiaa: toimielinten välinen rauha - joka on välttämätön vuotuista talousarviota laadittaessa - ja monivuotinen rahoitusohjelma, joka on erittäin hyödyllinen väline talousarviopolitiikassa.
Me kaikki parlamentin jäsenet muistamme, miten vaikeaa Berliinissä oli vuonna 1999 päästä sopimukseen nykyisistä rahoitusnäkymistä, jotka ovat voimassa vuoteen 2006 asti, ja me kaikki tiedämme, miten suuriin vaikeuksiin joudumme, kun neuvottelemme aikanaan uusista rahoitusnäkymistä vuoteen 2013 asti parlamentin uusien toimijoiden kanssa ja neuvoston uusien jäsenvaltioiden kanssa; nämä kaksi budjettivallan käyttäjää ovat tuolloin aivan uudenlaisessa tilanteessa.
Uudessa rahoitussopimuksessa on muiden muuttujien lisäksi otettava huomioon jo uudistetun yhteisen maatalouspolitiikan vaikutus, reaalikonvergenssi nykyisillä tavoitteen 1 alueilla - joilla näkyy tilastovaikutus - ja uusien jäsenvaltioiden sopeutumiskyky; lisäksi tarvitaan omia varoja ja niiden ylärajaa - yläraja on nykyisin 1,24 prosenttia - koskeva uusi päätös, joka on ratifioitava jäsenvaltioissa.
Sanoisin lopuksi, että neuvotteluja uusista rahoitusnäkymistä ei kenties pitäisi aloittaa niin kauan kuin täydellisen yksimielisyyden löytyminen kaikkien osapuolten kesken on epävarmaa. Jos laajentuminen voitaisiin toteuttaa nykyisessä rahoituskehyksessä, meidän olisi luultavasti jatkettava sen voimassaoloa, kunnes meillä on kokonaisarvio uudesta rahoitustilanteesta.

Kreissl-Dörfler (PSE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, maataloutta koskevasta luvusta parhaillaan käytävät neuvottelut ovat epäilemättä yhdet vaikeimmista laajentumisprosessin yhteydessä. Siksi haluaisin heti aluksi mainita erään asian. Yhteisen maatalouspolitiikan uudistamista ja uusien maiden liittymistä ei saa kytkeä toisiinsa, vaikka jotkut mielellään näkisivätkin niin tapahtuvan. Ne on erotettava toisistaan, mikä ei kuitenkaan merkitse sitä, etteikö molempien osapuolten olisi täytettävä erinäisiä vaatimuksia ja määräyksiä. Ensinnäkin on taattava yhteisön säännöstön täydellinen saattaminen osaksi omaa lainsäädäntöä, erityisesti eläinlääkintä- ja kasvinsuojelualalla, elintarviketurvallisuuden laatustandardeissa sekä eläintensuojelun määräysten noudattamisessa. Ei ole epäilystäkään siitä, että monilla aloilla tarvitaan yksittäisiä, ajallisesti rajallisia siirtymäjärjestelyjä. Lisäksi liittymistä edeltäväksi tueksi suunniteltua Sapard-ohjelmaa on lopultakin alettava soveltaa täydessä laajuudessaan, sillä tähän saakka se ei ole toiminut tyydyttävästi. Tuemme myös komission ehdotuksia suorien tukien maksamisesta uusille jäsenille niiden liittymisen jälkeen aluksi vaiheittain ja tuotannosta riippumattomina pinta-alatukina sekä ehdotuksia tuotannosta riippumattomien maaseudun kehittämisohjelmien määrärahojen selvästä lisäämisestä, jotta muun muassa näissä maissa, esimerkiksi Puolassa, ei esiintyisi sosiaalista hylkäämistä. Maatalous ja maaseudun kehitys ovat näissä maissa edelleen hyvin tärkeitä asioita ja pysyvät sellaisina pitkään. Eikä muuten vain siellä! Koko EU:ssa on otettava tuen perustaksi monimuotoinen maatalous kaikissa muodoissaan ja kehitettävä siten edelleen toista pilaria, eikä vain WTO-neuvottelujen vuoksi.
Haluaisin vielä kerran tehdä selväksi, että solidaarisuutta, joka yhteisössämme vallitsee ja joka on sille tunnusomaista, ei saa nakertaa tai poistaa. Tämä ei kuitenkaan merkitse sitä, että yhteistä maatalouspolitiikkaa ei pitäisi uudistaa, sekä meillä että ehdokasvaltioissa, toteutuupa laajentuminen tai ei. Jos joku maanviljelijäjäsenistä uskoo, ettei YMP:aa tarvitse uudistaa, hän kiihdyttää asenteellaan vain maalaismaisen maatalouden katoamista, jonka säilyttämistä hän aina niin äänekkäästi vaatii.
Neuvoston puheenjohtajavaltiolle: monille saattaa nyt valjeta, että vuoden 1999 Agenda 2000 -neuvotteluissa olisi kannattanut monesti ajatella hieman vähemmän kansalliselta ja hieman enemmän eurooppalaiselta kannalta. Sukutilojahan ei nimittäin enää ole eikä saa olla, vai mitä, arvoisa neuvoston puheenjohtaja? Parlamentti haluaa laajentumista ja Euroopan jälleenyhdistymistä, ja olen varma, ettei se epäonnistu maataloutta koskevien neuvottelulukujen vuoksi; komission jäsen Fischler ja Günter Verheugen huolehtivat siitä.
Böge (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, heti puheenvuoroni aluksi haluaisin muistuttaa, että toimielinten välisen sopimuksen 25 artiklan mukaan Euroopan parlamentin on hyväksyttävä kunkin maan liittymissopimus samoin kuin vastaavat määrärahojen siirrot siten, että parlamentin jäsenten ehdoton enemmistö ja kolme neljäsosaa annetuista äänistä on sillä kannalla, ja siksi on hyvä, että sekä komissio että neuvosto ottavat parlamentin alusta alkaen mukaan neuvotteluihin.
Mistä nyt on kyse? Kyse on ensinnäkin puolivälin arvioinnin laatimisesta, kuten Berliinissä Saksan puheenjohtajakaudella päätettiin. Toiseksi yhteisön politiikkojen kehittämisestä vuoden 2006 jälkeiseksi ajaksi, unohtamatta itälaajentumisen ja maailmankaupan neuvottelukierroksen ajallista rinnakkaisuutta, ja korostan: liika kunnianhimoisuus vaarantaa laajentumisaikataulun. Haluan sanoa selvästi myös sen, että minusta komission uusia, esimerkiksi maatalouspolitiikkaa koskevia ehdotuksia voidaan puolustaa talousarvion kannalta.
Lisäksi on kyse varmasti siitäkin, että rakennepolitiikkojen alalla puhutaan siitä, kuinka pystymme kehittämään rakennerahastoja koskevia sopeutussuunnitelmia. Yhdyn täysin kollega Walterin mielipiteisiin. Meidän on puhuttava siitäkin, milloin otamme käyttöön koheesiorahastoja koskevat erikoisjärjestelyt. Säilyvätkö ne vuoteen 2006 asti vai vielä sen jälkeenkin? Pikkuasiat tuottavat tässä vielä hieman ongelmia. Älkäämme kuvitelko mitään; meidän on kysyttävä sitäkin, onko liittymistä edeltävän tuen tähänastinen puutteellinen täytäntöönpano täytäntöönpanovalmiuksien ja ehdokasvaltioiden liittymisvalmiuden testi vai olemmeko itse tehneet asiat niin monimutkaisiksi, että kukaan ei enää hallitse niitä.
Siksi toivon, että valmistelukunta saa aikaan päteviä tuloksia toimielinten toimintakyvyn ja toimivallan tarvittavan keskittämisen kannalta, ja lisään vielä, että epäilen, onko toimintakyvystä ja kielijärjestelyistä keskusteluissa nyt aikaansaatu ratkaisu todella lopullinen. Ottakaamme huomioon erityisesti yksi asia: meidän on saatava aikaan ratkaisuja, joiden tueksi voidaan saada enemmistö, joita tukevat parlamentin ryhmien lisäksi sekä EU:n uusien että vanhojen jäsenvaltioiden kansalaiset. Meidän olisi ryhdyttävä yhdessä työhön sitä ajatellen!
Podestà (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, on todettu, että tämä on väistämätön ja peruuttamaton prosessi, jota on kuitenkin hallittava. Meidän on annettava tunnustus tämän maan ponnisteluille, mutta samaan aikaan meidän on myös pohdittava tämänkaltaisen prosessin eräitä hankalampia kysymyksiä. Kuten on jo todettu, Bulgaria ja Romania ovat maita, jotka ovat jääneet jälkeen ja kuuluvat alueeseen - Balkanin alueeseen -, joka jo sinänsä on historiallisesti kriittinen alue, se meidän on syytä muistaa, alue, joka on aiheuttanut tuhoa viime vuosisadalla. Arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, mitä te aiotte tehdä jouduttaaksenne prosessia Balkanin alueen liittämiseksi ja lähentämiseksi unioniin?
Toisen kysymys, jonka haluaisin nostaa esiin, koskee suhteita Välimeren maihin. Istuntosalissa vallitsee ristiriitaisia näkemyksiä: toisaalta kaksi tuntia sitten me kaikki kiittelimme aloitetta, jonka puhemiehemme oli meille esittänyt ja jonka tarkoituksena on kiinnittää eri tavoin, aktiivisemmin, huomiota Palestiinan rauhanprosessiin; toisaalta taas Barcelonan jälkeen Välimeren-politiikat ovat käytännöllisesti katsoen kuihtuneet pois. Miten voidaan ajatella tehokkaan vuoropuhelun käymistä, jos ei ole valmiuksia ymmärtää, että rauhaa voidaan edistää myös konkreettisen tuen avulla?
Seuraavaksi puhun eräästä yleistä mielipidettä koskevasta asiasta. Olen mielissäni kuultuani, että aiotaan laatia maatalouspolitiikkaa ja rakennerahastojen politiikkaa koskeva yhtenäinen paketti. Yleisessä mielipiteessä laajentumiseen suhtaudutaan eri tavoin etenkin unionin maissa. Jotkut suhtautuvat tähän toki herkemmin kuin toiset, mutta kaiken kaikkiaan eroja on kaikissa jäsenvaltioissa. Tämän vuoksi vastausten antaminen on mielestäni tärkeää.
Viimeinen kysymys koskee kieliä. Tässä yhdyn kollega Bögen äskeisiin sanoihin. Minusta monikielisyyden periaate on säilytettävä. Laajentumisen jatkuessa otamme vastaan historiallisen haasteen, jossa emme tietenkään halua epäonnistua, mutta toisaalta meidän on toimittava myös siten, etteivät kulttuuriemme ja kansojemme identiteetit katoa.

Stenzel (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin valmistellun puheenvuoroni aluksi kiittää komission jäsen Verheugenia, että hän käsitteli Bene?in säädöksiä ja teki näin ollen jotain sellaista, jonka Euroopan parlamentti on tehnyt selväksi jo useissa päätöslauselmissa, nimittäin viittasi siihen, että asialla on eurooppalainen ulottuvuuskin. Arvoisa komission jäsen, te viittasitte oikeutetusti siihen, että siihen liittyy sekä oikeudellisia ongelmia että poliittisia ja moraalisia ongelmia, joilla on merkitystä yhdentymisprosessissa. Samalla ilmaisen suuren iloni, että rohkaisitte T?ekin hallitusta ja kansalaisia tuen teitä siinä tekemään kaikkensa syrjinnän poistamiseksi mikäli jotkin näistä Bene?in säädöksistä aiheuttavat edelleen oikeudellista syrjintää ja samalla myös niiden esteiden poistamiseksi, joita syrjintä saattaisi muodostaa laajentumisen tielle. Olen erittäin pahoillani, että eräät parlamentin jäsenet huomauttivat laajentumisen olevan välttämätöntä. Ikään kuin meidän olisi nyt tehtävä kaikkemme tämän prosessin viemiseksi eteenpäin, koska sitä ei voida kuitenkaan pysäyttää! Tätä prosessia ei vain voida pysäyttää, vaan se on lisäksi erittäin toivottava, ja erittäin hartaasti toivottava!
Nimenomaan Keski- ja Itä-Euroopan maihin sekä Pohjoismaihin laajentumisen ansiosta voitamme Jaltan konferenssin jäljiltä vallinneet historialliset rasitteet, voitamme itse asiassa Euroopan jaon ja hyödymme kaikki, erityisesti Itävallan ja Saksan kaltaiset maat, jotka hyötyvät suoraan aivan lähellään olevista kasvavista markkinoista!
Korakas (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, tarkasteltaessa Euroopan unionin 45:tä toimintavuotta vahvistuu Kreikan kommunistisen puolueen (KKE) näkemys siitä, ettei unionia perustettu palvelemaan kansojen etuja, kuten jotkut väittävät, vaan suurpääoman. Työntekijöiden oikeuksia on Euroopan unionissa varsinkin kymmenen viime vuoden aikana supistettu ja jopa lakkautettu.
Tämä kehitys heijastuu työmarkkinaosapuolten välisissä suhteissa, eläketurvakysymyksissä sekä demokraattisten vapauksien ja palkkojen kehityksessä. Työttömyys, köyhyys ja sorto ovat lisääntyneet. Keskisuuret yritykset maaseudulla ja kaupungeissa ovat joutuneet ahtaalle. Suurten taloudellisten etupiirien yhä mielivaltaisemmaksi kehittyvän vallan pönkittämistä jatketaan. Nyt ollaan rakentamassa unionia, joka ei asetu vastustamaan USA:n barbarismia, vaan noudattaa samanlaista, koko maapalloa uhkaavaa, vaarallista ja järjetöntä politiikkaa kuin USA tai jopa kilpailee tässä sen kanssa.
Ehdokasvaltioiden kansoille elintärkeissä kysymyksissä ei siis ole odotettavissa edistystä. Ehdokasvaltiot ovat jo liittymisneuvotteluvaiheessa saaneet esimakua jäsenyyden mukanaan tuomista tuhoisista seurauksista. Niiltä vaaditaan rakennemuutoksia, ulkomainen pääoma kahmii valtion omaisuutta, merkittäviä yhteiskunnallisia saavutuksia mitätöidään, ja Euroopan unionin yhteistyökumppaneiksi valitsemia paikallisia, kansaa riistäviä - usein mafian johtamia - voimia tuetaan.
Solidaarisena ehdokasvaltioiden kansoille Kreikan kommunistinen puolue kehottaakin niitä vastustamaan liittymisprosessia. Palestiinan kansaa kohtaan suunnattujen vääryyksien lopettamiseksi esittäisin myös tänään, että Euroopan unioni lopettaisi Israelin rikollisen hallinnon rahoittamisen ja maan asevoimien tukemisen.

Piqué
. (ES) Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia kaikille puheenvuoroja käyttäneille parlamentin jäsenille. Kuuntelin heitä erittäin tarkkaavaisena. Minulla ei valitettavasti ole aikaa vastata heille erikseen, vaikka olisin halunnut tehdä niin. Olen sitä mieltä, että tästä ajatusten ja näkemysten vaihdosta on ollut valtavasti hyötyä kaikille ja että se on osoitus täydestä yhteistyöstä Euroopan unionin eri toimielinten ja erityisesti neuvoston, parlamentin ja komission välillä. Haluaisin kuitenkin esittää joitakin yleisiä huomioita, jotka ovat mielestäni olennaisia.
Uskon, että laajentumista koskevalla suurella historiallisella hankkeella on takanaan ehdottoman enemmistön selkeä ja miltei rikkumaton tuki. Lisäksi tiedostetaan selvästi, että meidän on noudatettava asettamaamme aikataulua, jotta monet nykyisistä ehdokasvaltioista voisivat osallistua seuraaviin Euroopan parlamentin vaaleihin vuonna 2004.
Täällä on viitattu laajentumisen historialliseen ulottuvuuteen, ja tämä pitää täysin paikkansa. Laajentuminen on poliittinen hanke, mutta se on myös historiallinen hanke, jonka tavoitteena on Euroopan lopullinen jälleenyhdistyminen kylmän sodan ja kauhun tasapainon synnyttämän kahtiajaon jälkeen - sen jälkeen, kun Eurooppa jakautui vastapooleihin. On kuitenkin totta, ettemme luultavasti voi tämän laajentumisen perusteella sanoa, että saisimme Euroopan rakentamisen maantieteellisesti päätökseen.
Me kaikki puhumme korkeintaan 10 maasta - ja palaan tähän kohta - joissa neuvottelut voitaisiin saada päätökseen vuoden 2002 lopussa. Teemme työtä koko ajan; jäljellä on vielä monia vaikeuksia ja esteitä; jotkut parlamentin jäsenet ottivat esille Bulgarian, Romanian, Turkin, Balkanin maat ja Ukrainan.
Haluan sanoa, että kun arvostelemme kärkevästi Euroopan nykyistä rakentamisprosessia, unohdamme usein, että Euroopan rakentamisen ja unionin koko poliittisen hankkeen historia on suuri menestystarina, jossa lähdettiin liikkeelle kuudesta jäsenvaltiosta, mutta nykyisin jäsenvaltioita on 15; lähiaikoina jäsenvaltioita saattaa olla 25 ja myöhemmin 27 tai 28 tai tulevaisuudessa kenties vielä enemmän.
Kukaan ei halua olla mukana epäonnistumisessa tai joukkueessa, joka ei toimi hyvin, vaan yleensä kaikki haluavat - kuten tässä tapauksessa - olla mukana toimivassa ja menestyvässä joukkueessa.
Mainitsen esimerkkinä sekä itäiset että Balkanin maat. Voin siis puhua myös Bulgariasta ja Romaniasta. Sanoin puheenvuorossani, että - komission jäsen Verheugen vahvisti tämän - meidän on lähetettävä Bulgarialle ja Romanialle erittäin voimakkaita, vakavia ja myönteisiä viestejä, jotta voisimme lähikuukausina avata niiden kanssa kaikki neuvotteluluvut ja näin jouduttaa mahdollisimman paljon niiden liittymisneuvotteluja. Unionin mahdollinen jäsenyys on näille maille erityisen tärkeä, kuten se oli aikanaan myös omalle maalleni.
Espanjalle Eurooppa on aina edustanut vapautta, demokratian vakiinnuttamista, sosiaalista oikeudenmukaisuutta, uudenaikaistamista ja talouskehitystä. Se edustaa samaa myös näille maille, ja niillä on täsmälleen sama oikeus kuin meilläkin aikoinaan saada mahdollisuus liittyä Euroopan unioniin. Voimme hieman tuonnempana esittää tämän näkemyksen myös läntisistä Balkanin maista.
Mitä me sitten tarjoamme näille maille? Tarjoamme niille yhdentymisen mahdollisuuden. Tarjoamme niille mahdollisuuden jatkaa demokratian vakiinnuttamista ja sisäisiä uudistuksia, sillä Euroopan yhdentymisen mahdollisuudelle ei ole vaihtoehtoa.
Tällä tavoin pystymme parhaiten estämään vastakkainasettelut ja sellaisen sotatilanteen, jollaisen nämä maat ovat varsin vähän aikaa sitten joutuneet kokemaan. Tästä syystä Euroopan unioni on tekemässä vakaussopimuksen puitteissa assosiaatio- ja vakaussopimuksia usean maan kanssa. Maat etenevät eri tahtiin, mutta selkeänä tavoitteenamme on, että ne kaikki voisivat jossakin vaiheessa toivoa pääsevänsä Euroopan unionin ehdokasvaltioiksi.
Tällaista hanketta olemme toteuttamassa, ja tästä syystä on tärkeää, että teemme nyt asiat hyvin. Meidän on oltava vakavia, kurinalaisia, tarkkoja ja realistisia. Kuuntelin erittäin kiinnostuneena, kun muutamat parlamentin jäsenet puhuivat rahoitusnäkymien muuttamisesta ja sanoivat, ettei laajentumista voida toteuttaa ilmaiseksi. Sitä ei tosiaankaan toteuteta ilmaiseksi, vaan - päinvastoin - se sisällytetään hyväksymiimme rahoitusnäkymiin.
Kuulin myös joitakin puheenvuoroja, joissa sanottiin, että meidän on ajateltava yhteisten politiikkojen uudistuksia. Niitä on toki ajateltava, mutta jos jonkun mielestä - ja haluan sanoa tämän selkeästi ja suoraan - rahoitusnäkymistä ja yhteisten politiikkojen uudistuksista käytävät keskustelut on sotkettava liittymisneuvotteluihin, hänen on hyvä tietää, että tällöin ei pystytä noudattamaan laajentumisen aikataulua. Jos jonkun mielestä unionin on laajennuttava ja meidän on pysyttävä asettamassamme aikataulussa, hänen on hyvä tietää, että joko me toimimme tällä tavoin tai sitten emme onnistu tässä. Luulen, että tästä vallitsee yksimielisyys neuvoston ja komission välillä ja toivottavasti myös parlamentissa. Vain, jos meillä on laaja yksimielisyys, voimme tehdä niin kuin kansalaiset vaativat.
Haluan lopuksi esittää huomion, joka niin ikään on mielestäni olennainen. Laajentuminen on Euroopan unionin selkeä poliittinen tahto. Poliittinen tahto ei kuitenkaan tarkoita, että olisimme vielä tehneet poliittista päätöstä neuvottelujen saattamisesta päätökseen 10 ehdokasvaltion kanssa ennen vuoden loppua.
Poliittinen tahto on välttämätön, mutta se ei yksin riitä, vaan meidän on edettävä neuvotteluissa ja ehdokasvaltioiden on osoitettava hallinnolliset, oikeudelliset ja myös poliittiset valmiutensa siirtää yhteisön säännöstö osaksi lainsäädäntöään; lisäksi meidän kaikkien on oltava vakuuttuneita, että ne kykenevät noudattamaan yhteisön säännöstöä, koska muuten asiat eivät suju nykyisissä jäsenvaltioissa eivätkä ehdokasvaltioissa. Me kaikki olemme sitoutuneet siihen, että asiat sujuisivat.
Toivon Euroopan unionin lisäksi myös ehdokasvaltioilta selkeää poliittista tahtoa täyttää velvollisuutensa, jotta voisimme aikanaan tehdä poliittisen päätöksen neuvottelujen saattamisesta päätökseen ensin 10 maan ja tulevaisuudessa vielä useamman maan kanssa.

Verheugen
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin kiittää parlamenttia sydämellisesti siitä laajasta tuesta, jonka se antoi puheenjohtajavaltio Espanjalle ja komissiolle laajentumisprosessissa, ja minusta on erittäin tärkeää, että tämä yhtenäisyys säilyy ja tämä yhteistyö jatkuu.
Haluaisin esittää muutaman lyhyen huomautuksen: ensinnäkin minusta vaikuttaa, että on tarpeen viitata vielä kerran selvästi siihen, että emme saa luoda uusia laajentumisehtoja, vaikka meidän onkin edistettävä Euroopan unionin politiikkojen ja rakenteen uudistamista. Niin hyvin kuin ymmärränkin, että laajentumista käytetään perusteena uudistusten edistämiseksi, yhtä hyvin varoitan kytkemästä niitä millään tavalla toisiinsa, koska ehdokasvaltioissa se voidaan ymmärtää vain lisäesteeksi ja sen epäilyksen vahvistamiseksi joka kaikesta huolimatta on olemassa että siirrämme aina maalia kauemmaksi, kun ehdokasvaltiot lähestyvät sitä. Se ei käy päinsä!
En myöskään lainkaan ymmärrä, mikä esimerkiksi valmistelukunnassa on ongelmana. Miksi nykyiset ehdokasvaltiot eivät voisi uusina jäseninä jo vaikuttaa tasaveroisesti ja täydellisesti valmistelukunnan päätöksiin? Jos joku kuvittelee, etteivät ne voi, hän erehtyy.
Sallikaa minun varoittaa painokkaasti siitä käsityksestä, että meidän on nyt nopeasti vietävä pöytähopeamme ja posliinimme turvaan, ennen kuin idän likaiset lapset tulevat. Se, joka näkee laajentumisen tällaisena, ei käsitä ongelman historiallista ulottuvuutta!
Toinen huomautukseni koskee taloutta. Budjettivallan käyttäjät voivat puolestani kehottaa komissiota noudattamaan tavoitteita. Jos siis haluatte, että käytämme enemmän rahaa, olkaa niin hyviä ja sopikaa neuvoston kanssa, että käytettävissä on enemmän rahaa. Niin kauan kuin niin ei ole, komissio noudattaa sovittuja tavoitteita, jotka olemme saaneet neuvostolta ja parlamentilta. Ja minä väitän, että se riittää. Olisi aivan järjetöntä antaa huomattavasti enemmän rahaa, koska olemme jo päätyneet sille rajalle, josta voimme vielä olla vastuussa, kun otetaan huomioon ehdokasvaltioiden vastaanottokyky. Se ei yksinkertaisesti ole totta, että niitä kohdeltaisiin huonommin kuin nykyisiä jäsenvaltioita. Bruttokansantuotteella mitattuna tulevat jäsenet saavat huomattavasti enemmän tukea kuin nykyiset koheesiomaat.
Se kuva, että mittaamme nyt kahdenlaisilla mittareilla, on oikea vain siltä osin, että ehdokasvaltioita suositaan tietyllä tavalla. Missään tapauksessa niitä ei ainakaan syrjitä.
Viimeisen huomautukseni kohdistan jäsen Oostlanderille. On tehty tusinoittain sellaisia tutkimuksia, jollaiset tunnetaan Alankomaissakin, joiden mukaan laajentumisen kustannukset ovat itse asiassa paljon suuremmat kuin meille väitetään. Näillä tutkimuksilla, myös alankomaisilla, on yksi yhteinen piirre; niissä lähdetään sellaisista poliittisista oletuksista, jotka eivät toteudu. Niissä lähdetään esimerkiksi sellaisista neuvottelutuloksista, joita ei ole saatu eikä saada aikaan. Tietysti, jos neuvottelisimme sellaisen tuloksen, että uusien jäsenvaltioiden on saatettava koko yhteisön ympäristölainsäädäntö osaksi lainsäädäntöään vuoteen 2005 mennessä, se maksaa 130 miljardia euroa, ja silloin näiden 130 miljardin euron on löydyttävä. Mutta niinhän me emme neuvottele. Me neuvottelemme niin, että toimimme taloudellisten mahdollisuuksiemme mukaisesti, emmekä me anna taloudellisia sitoumuksia, jotka jatkuvat vuoden 2006 jälkeen. Minun ei tarvinne selittää Euroopan parlamentille, että niin ei voi toimia, että syntyisi taloudellisia sitoumuksia, joita parlamentti ja budjettivallan käyttäjä eivät ole hyväksyneet. Te ette milloinkaan hyväksyisi sellaista laajentumissopimusta, joka sisältäisi taloudellisia riskejä. Laajentuminen ei aiheuta taloudellista riskiä. Minulla on oletukseni siitä, mistä syistä joissakin jäsenvaltioissa on käynnistetty keskustelut tietyistä papereista. Roolini Euroopan komission jäsenenä ei valitettavasti salli minun ilmaista, mitä mieltä olen siitä.
Viittaus siihen, että Euroopan unionin talousarvio ei sallisi veronkorotuksia eikä velkoja, ettemme voisi todella enää suunnitella, kun uudet jäsenvaltiot ovat käytettävissämme, tämä viittaus saattaa olla oikeutettu, ja asia lienee tuttu Euroopan unionin kaikkien jäsenvaltioiden valtiovarainministereille.
Bene?in säädöksistä käydyn keskustelun tulkitsin rohkaisuksi jatkaa komission varovaista menettelytapaa. Pyydän kaikkia niitä, jotka haluavat osallistua tähän keskusteluun, osoittamaan mahdollisimman suurta herkkyyttä ja varovaisuutta. Kaikki viime aikojen kovaääniset mielipiteet eivät ole auttaneet meitä lähestymään tavoitettamme. Yhdyn kaikkiin niihin, jotka sanovat, että ennen kuin teemme päätöksiä, meidän on neuvottelukohteiden lisäksi ratkaistava muitakin kysymyksiä ja ongelmia, koska emme halua raahata menneisyyden rasituksia yhteiseen eurooppalaiseen tulevaisuuteemme.
Puhemies. -
Keskustelu on päättynyt.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat transatlanttisten suhteiden tilasta ja tulevaisuudennäkymistä, mukaan luettuna teräkseen sovellettava tuontivero.

Piqué
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan ensiksi lausua kiitokseni siitä, että parlamentti antoi minulle mahdollisuuden käyttää neuvoston puheenvuoron transatlanttisten suhteiden nykytilanteesta. Mielestäni tämä kertoo siitä, miten tärkeinä parlamentti pitää Euroopan unionin ulkosuhteita, ja ajankohta on sitä paitsi otollinen viime kuukausien tapahtumien takia ja ennen piakkoin pidettävää Euroopan unionin ja Yhdysvaltain huippukokousta, joka on ensimmäinen laatuaan syyskuun 11. päivän jälkeen.
Euroopan unionin ja Yhdysvaltain kumppanuudella on aivan epäilemättä historiallinen ulottuvuus. En käytä tätä sanaa kuvaamaan ainoastaan suhteen kestoa vaan osoittamaan kuvainnollisesti sen merkittävyyttä ja ainutlaatuisuutta. Euroopan unionin ja Yhdysvaltain suhde perustuu vahvoihin ja kestäviin siteisiin niiden kansojen ja johtajien välillä, ja se nojautuu ihmisoikeuksien, yksilönvapauden ja oikeusvaltion kunnioittamisen, demokraattisen hallintomuodon ja vapaiden markkinoiden kaltaisiin perusarvoihin. Kokemus on osoittanut runsain mitoin, että kun Euroopan unioni ja Yhdysvallat toimivat yksissä tuumin, voimme omalta osaltamme ratkaisevasti toteuttaa maailmassa myönteisten muutosten dynamiikkaa edistämällä demokraattisten hallintojen juurtumista, lisäämällä kaupankäynti- ja investointimahdollisuuksia, vähentämällä köyhyyttä vähäosaisissa yhteiskunnissa tai kannustamalla ympäristönsuojeluun maailmanlaajuisesti.
Poliittisten ja taloudellisten siteidemme ohella syyskuun 11. päivän tapahtumat muistuttavat meitä päivittäin siitä, miten tärkeinä me eurooppalaiset ja pohjoisamerikkalaiset pidämme vapauden, demokratian ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen periaatteita, jotka ovat muovanneet suhteitamme.
Haluaisin johdannoksi palauttaa mieliinne sanat, joilla puheenjohtajavaltio Espanja kuvasi painopistealueitaan kuluvaksi puolivuotiskaudeksi transatlanttisten suhteiden osalta, ja lainaan nyt työohjelmaamme: "Syyskuun 11. päivän tapahtumat ovat selvästi entisestään vahvistaneet käsitystä siitä, että Euroopan yhdentymishanketta ei voida erottaa transatlanttisista suhteista. Nuorille eurooppalaisille sukupolville on kerrottava, että tuntemamme vauras rauhanajan Eurooppa on olemassa muun muassa sen ansiosta, että monet pohjoisamerikkalaiset suhtautuivat avokätisesti ja solidaarisesti Eurooppaan silloin, kun se - ei niin kovinkaan kauan sitten - oli enää pelkkä taistelukenttä ja tuhottu manner. Nyt on meidän vuoromme osoittaa solidaarisuutta. Espanja aikoo puheenjohtajakaudellaan määrätietoisesti tukea tätä solidaarisuutta."
Ennen kuin New Yorkiin ja Washingtoniin 11. syyskuuta tehdyistä kauheista iskuista oli ehtinyt kulua vuorokauttakaan, Euroopan unioni oli ilmaissut täyden myötätuntonsa Yhdysvaltain hallitusta ja kansaa kohtaan. Syyskuun 20. päivänä Euroopan unioni ja Yhdysvallat sitoutuivat työskentelemään yhdessä laajassa liittoutumassa terrorismin vitsausta vastaan. Näin ne vahvistivat yhteisen sitoumuksensa johtaa uudenlaista maailmanlaajuista yhteistyötä, jonka tavoitteena on terrorismi-ilmiön sekä sen johtajien, verkostojen ja järjestöjen eliminoiminen.
Tällainen päättäväisyys kertoo, miten vahvoja ovat transatlanttiset suhteet, yhteiset arvot sekä päättäväisyys vastata yhdessä fanaattisuuden ja suvaitsemattomuuden haasteisiin. Olemme Yhdysvaltojen tavoin sitoutuneet kansalaistemme turvallisuuteen ja hyvinvointiin, emmekä tingi pyrkimyksistä suojella yhteiskuntiamme terrorismin uhalta. Aiomme erityisesti varjella yksilönvapauden ja laillisuuden jatkuvaa ja tunnollista kunnioittamista.
Puheenjohtajavaltion mielestä on ensisijaista edistyä Euroopan unionin ja Yhdysvaltain yhteistyössä, joka koskee terrorismin vastaista taistelua, erityisesti ennen Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen ministerikokousta, joka pidetään Madridissa 10. huhtikuuta, sekä ennen Euroopan unionin ja Yhdysvaltain huippukokousta, joka järjestetään Washingtonissa 2. toukokuuta. Voimme olla tyytyväisiä niihin ponnisteluihin, joita tässä asiassa on viime kuukausina toteutettu yhdessä yhdysvaltalaisten kumppaniemme kanssa, mutta tyytyväisyys tähänastisista saavutuksista ei saisi peittää alleen vielä jäljellä olevaa työsarkaa.
Santiago de Compostelassa 14. helmikuuta pidetyn oikeus- ja sisäasioiden neuvoston jälkeen päästiin yksimielisyyteen siitä, että puheenjohtajavaltion olisi pyydettävä neuvostolta neuvotteluvaltuutus luovuttamista koskevan sopimuksen ja oikeudellista yhteistyötä rikosasioissa koskevan sopimuksen tekemiseksi Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 24 ja 38 artiklan mukaisesti.
Puheenjohtajavaltio haluaa antaa neuvostolle ehdotuksen valtuutukseksi siten, että neuvosto voisi ottaa siihen kantaa 25. huhtikuuta. Tiedostamme, että valtuutuksen on oltava selkeä ja joustava sekä tuotava lisäarvoa nykytilanteeseen verrattuna, ja siinä on ilman muuta noudatettava jäsenvaltioiden valtiosäännöissä asetettuja rajoja ja eurooppalaisille arvoille ominaisia oikeussuojakeinoja.
Kansainväliset asiat ovat yhtäältä toinen keskeinen osa transatlanttiseen vuoropuheluun kuuluvassa tietojen ja näkemysten vaihdossa. YUTP:hen liittyvässä vuoropuhelussa pyritään sovittamaan yhteen kantoja tällaisissa olennaisissa asioissa - mukaan luettuna turvallisuus- ja puolustuspolitiikka - ja löytämään toimivia ratkaisuja kansainvälisiin konflikteihin. Olemme esimerkiksi analysoineet ja analysoimme joka päivä muiden kysymysten ohella ja eri tasoilla Afganistanin ja Lähi-idän konflikteja.
Euroopan unioni ja Yhdysvallat ovat 50 viime vuoden aikana olleet mukana luomassa ja kehittämässä normeja ja instituutioita, joiden tehtävänä on edistää rauhaa ja vaurautta erilaisissa kansainvälisissä yhteyksissä, kuten Yhdistyneissä Kansakunnissa, NATOssa, Kansainvälisessä valuuttarahastossa, Maailmanpankissa ja Maailman kauppajärjestössä; Euroopan ja Yhdysvaltain välinen side on kahden sukupolven ajan taannut rauhan mantereellamme, ja nyt, kun Eurooppa on lähempänä kuin koskaan toivomaansa jälleenyhdistymistä, meidän on säilytettävä yhteisymmärrys Yhdysvaltojen kanssa ja lisättävä sitä uudistamalla sitoumuksemme, jonka mukaan reagoimme yhdessä nykyhetken vaatimuksiin ja haasteisiin.
Arvoisa puhemies, toisaalta Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välillä on yksi maailman monimutkaisimmista, vauraimmista ja monipuolisimmista talous- ja kauppasuhteista. Niiden päivittäinen kauppavaihto on miltei 1,2 miljardia euroa eli noin 37 prosenttia maailman tavarakaupasta ja 45 prosenttia palvelukaupasta. Euroopan unionin Yhdysvaltoihin tekemien suorien investointien arvo on nykyisin suurin piirtein 675 000 miljoonaa euroa. Kolme miljoonaa työpaikkaa Yhdysvalloissa on suoraan riippuvaisia näistä investoinneista, ja joka 12. yhdysvaltalainen työntekijä saa palkkansa eurooppalaiselta yritykseltä. On tärkeää painottaa, että valtaosa kauppavaihdosta ja investoinneista liikkuu avoimesti ja esteettömästi ja että silloin, kun näin ei ole, kuuleminen ja vuoropuhelu ovat mielestämme sopivia keinoja erimielisyyksiemme ratkaisemisessa, ja pyrimme jatkuvasti - tämä ei toisinaan ole suinkaan helppoa - löytämään ongelmiin käytännöllisiä, nopeita ja tasapainoisia ratkaisuja.
Dohassa viime marraskuussa pidetyssä WTO:n ministerikokouksessa tehty päätös, joka koski neuvottelujen aloittamista uudesta monenvälisestä kauppakierroksesta, on selkeä esimerkki Euroopan unionin ja Yhdysvaltain välisen koordinaation suotuisista vaikutuksista, kun siinä kyetään unohtamaan erilaiset tavoitteet ja edut yhteisen, suuremman edun nimissä. Emme kuitenkaan saa ihmetellä, että monimutkaiset talous- ja kauppasuhteet synnyttävät mielipide-eroja ja kiistoja, joilla on vain rajallinen vaikutus suhteessa vaihdon kokonaismäärään mutta jotka saavat toisinaan suuren merkityksen. Kiistat nousevat joskus etualalle ja jättävät leimansa poliittisten päättäjien keskuudessa ja myös tiedotusvälineissä käytäviin keskusteluihin. Sen sijaan vain harvat muistavat, että olemme kyenneet tekemään kompromisseja ja ratkaisemaan aiempia kiistoja. Haluaisin mainita esimerkkinä banaanikiistan, joka kesti kauan, kunnes siihen jonkin aikaa sitten löydettiin ratkaisu.
Tästä syystä yhtenä tavoitteenamme on löytää uusi myönteinen lähestymistapa, jolla voidaan edistää ja kehittää kahdenvälistä kauppaa. Tällainen myönteinen ulottuvuus jää aivan liian usein etualalle nousseiden kiistojen varjoon.
Puheenjohtajavaltio tähdentää, että kauppasuhteiden vielä käyttämättä olevia mahdollisuuksia on hyödynnettävä, jotta voidaan unohtaa kriisien ja vastakkainasettelujen dynamiikka ja muuttaa se yhteistyön dynamiikaksi. Olen vakuuttunut, että pystymme näin ratkaisemaan keskeneräiset kiistat, kuten Foreign Sales Corporation -kiistan tai geneettisesti muunnettuihin organismeihin liittyvän kiistan tai terästuotteiden kauppaan liittyvän uusimman kiistan.
Minun on tässä yhteydessä erityisesti mainittava tämä kiista, joka on seurausta Yhdysvaltojen 5. maaliskuuta tekemästä päätöksestä, jonka mukaan se ryhtyy suojatoimiin tiettyjen terästuotteiden tuontia vastaan. Tapauskohtaisesti jopa 30 prosentin tuontitullien soveltaminen on huolestuttava osoitus Yhdysvaltain pyrkimyksestä yksipuolisiin protektionistisiin toimiin, joilla mitätöidään Euroopan unionin ja muiden tuottajamaiden Pariisissa OECD:n puitteissa toteuttamat ponnistelut. Tämä on erittäin valitettava ennakkotapaus ajankohtana, joka ratkaisee uuden monenvälisen kauppakierroksen kohtalon. Kaikki jäsenvaltiot ja neuvosto tukevat komission toteuttamia toimenpiteitä ja erityisesti komission jäsen Lamyn harjoittamaa politiikkaa.
Haluaisin vakuuttaa teille, että puheenjohtajavaltio pitää tätä asiaa tärkeänä ja seuraa sen tulevaa kehitystä tiiviisti yhdessä komission ja jäsenvaltioiden kanssa ja että se ryhtyy päättäväisesti aiheellisiin toimiin kaikissa asianmukaisissa elimissä unionin etujen turvaamiseksi.
Arvoisa puhemies, on ymmärrettävää, että eurooppalaisilla ja yhdysvaltalaisilla on toisinaan eriäviä näkemyksiä suurista kansainvälisistä asioista, mutta emme silti saa jarruttaa yhteistyöpyrkimyksiämme, ja annan teille erään mielestäni selkeän esimerkin: Monterreyn konferenssi. Olemme päässeet Euroopan unionin ja Yhdysvaltain kesken sopimukseen, johon ovat yhtyneet kaikki maailman maat. Mielestäni tämä on hyvä ennakkotapaus ja kannustin Johannesburgia ajatellen. Samaa ei kuitenkaan voida sanoa ympäristökysymyksistä, joissa Euroopan unioni otti juuri merkittävän askeleen ratifioimalla Kioton pöytäkirjan muutama päivä sitten pidetyssä ympäristöministerien neuvostossa, kun taas Yhdysvallat näyttää loittonevan tästä tavoitteesta presidentti Bushin äskettäin julkistamassa ohjelmassa. Silti myös tässä asiassa, jossa kannat näyttävät olevan hyvin etäällä toisistaan, puheenjohtajavaltio pyrkii olemaan sillanrakentajana, sillä järjestämme lähiviikkoina Göteborgin transatlanttisessa huippukokouksessa perustetun työryhmän korkean tason kokouksen.
Arvoisa puhemies, päätän tähän. Osapuolten mahdollisuuksia vaikuttaa myönteisesti ja suotuisasti toistensa toimiin ei missään nimessä ole syytä väheksyä, ja Euroopan unionin, joka on yhä enemmän unioni ja yhä enemmän eurooppalainen, on otettava tästä täysi vastuu Yhdysvaltain ystävänä ja liittolaisena. Tästä syystä puheenjohtajavaltio pyrkii kaikin tavoin kehittämään täysipainoisesti suhteitamme Yhdysvaltoihin, eikä se tingi jäsenvaltioiden ja komission yhteisistä pyrkimyksistä, jotta Washingtonissa 2. toukokuuta pidettävä huippukokous vastaisi kummankin osapuolen sille asettamia odotuksia. Tältä osin panos, jonka Euroopan parlamentti antaa tämänpäiväisessä istunnossaan, on äärimmäisen tärkeä, ja kiitän teitä siitä etukäteen.

Lamy
. (FR) Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtaja esitti juuri yleisluonteisia huomioita transatlanttisten suhteiden tilasta. Hän puhui kauppasuhteistamme ja lopetti terästä koskevaan ongelmaan. Etenen itse päinvastaisessa suunnassa, en suinkaan vastavetona - päinvastoin, yhteistyö neuvoston kanssa sujuu mielestäni erittäin hyvin - vaan siksi, että komissio on luonnollisesti kiinnostuneempi ajankohtaisista asioista.
Aloitetaan siis teräksestä. Kuten kaikki tiedätte, näimme viime viikolla viimeisimmän terästeollisuuden protektionismin purkauksen, tämän Yhdysvaltojen kauppapolitiikan kroonisen taudin, joka on täysin ristiriidassa presidentti Bushin hallituksen vapaakauppaa puoltavien puheiden kanssa. Yhdysvallat toteutti jälleen kerran jotain, mitä voisi kutsua vuorottaiseksi vapaakaupaksi: yhtenä päivänä se on voimassa, seuraavana ei. No, 6. maaliskuuta se ei ollut voimassa.
Presidentti Bushin ilmoittamat terästä koskevat toimenpiteet ovat luonteeltaan selkeästi poliittisia. Niillä ei ole sen enempää oikeudellista kuin taloudellistakaan pohjaa, ja me eurooppalaiset, jotka jouduimme 1980- ja 1990-luvuilla maksamaan rakenneuudistuksen yhteiskunnallisesti ja rahallisesti kalliin hinnan, tiedämme, että se oli välttämätöntä tilanteeseen sopeutumiseksi ja kilpailukyvyn kasvattamiseksi. Yhdysvallat päätti edetä päinvastaisella tavalla: sen sijaan, että siellä käsiteltäisiin terästeollisuuden perusongelmia - ja ne ovat merkittäviä - näiden ongelmien raskas taakka siirretään muun maailman kannettavaksi.
Tiedämme sangen hyvin, ettei tuontia voi syyttää kaikista Yhdysvaltojen teräsyhtiöiden ongelmista, vaikka maailmassa onkin vielä liikakapasiteettia.
Päätösten tarkoituksena on tosiasiassa siirtää Yhdysvaltojen terästeollisuuden mukautuksen taakka muulle maailmalle ja etenkin meille. Olemme todennäköisesti näiden toimenpiteiden ensisijainen uhri, kun otetaan huomioon vientivirtamme ja Yhdysvaltoihin viemiemme tuotteiden laatu. Tämä on ensimmäinen, suora vaikutus. Meitä uhkaa toinenkin, epäsuora ja todennäköisesti laajuudeltaan merkittävämpi vaikutus, sillä on vaarana, että nämä toimenpiteet tuovat Euroopan markkinoille suuren osan terästuotteista, jotka eivät enää pääse Yhdysvaltojen markkinoille.
Unioni ryhtyy tällä alalla kaikkiin mahdollisiin toimenpiteisiin suojellakseen teollisuuttaan ja työpaikkojaan. Toisin kuin Yhdysvallat, aiomme yksinkertaisesti noudattaa tiukasti tekemiämme kansainvälisiä sitoumuksia.
Viemme asian tietenkin WTO:hon, jotta Yhdysvaltojen toimenpiteet tuomittaisiin. Emme tee sitä yksin: kyse ei ole Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välisestä kiistasta vaan paljon laajemmasta kiistasta, sillä nämä toimenpiteet sotkevat teräsmarkkinat koko maailmassa.
Päätös on räikeässä ristiriidassa WTO:n suojalausekkeen kanssa, jossa tällaiset toimenpiteet sallitaan vain siinä tapauksessa, että tuonti kasvaa merkittävästi ja nopeasti. Näin ei tässä tapauksessa ole.
Aiomme myös vaatia Yhdysvalloilta korvaavia toimenpiteitä, jotka vastaavat yhdysvaltalaisten päättämistä toimenpiteistä kärsineen eurooppalaisen viennin tasoa. Yhdysvaltojen vastauksen mukaan harkitsemme, olisiko Yhdysvalloille myöntämiemme tariffimyönnytysten keskeyttäminen suotavaa tai mahdollista.
Meidän on lopuksi - ja tämä on kaikkein tärkeintä - suojeltava omia markkinoitamme terästuotteiden virtojen kääntymiseltä, kun ne eivät enää pääse Yhdysvaltoihin, kuten jo mainitsinkin.
Olemme käynnistäneet kaikki menettelyt tätä varten, ja aiomme ryhtyä toimenpiteisiin vastataksemme tuontivirran aiheuttamiin riskeihin. Olemme jo muutama viikko sitten ottaneet käyttöön tuonnin ennakkovalvontajärjestelmän. Olemme siis valmiita. Olimme ryhtyneet tarvittaviin varotoimiin. Toteutamme nämä toimenpiteet täysin WTO:n sääntöjen mukaisesti. Emme sulje markkinoitamme teräksen tuonnilta. Haluamme vain varmistaa, ettei Eurooppaan tuoda kaikkia alunperin Yhdysvaltoihin tarkoitettuja terästuotteita, ja huolehdimme siitä, että omat toimenpiteemme tulevat voimaan samaan aikaan, kun Yhdysvallat alkaa rajoittaa pääsyä markkinoilleen.
Miksi pitäisi noudattaa sääntöjä, kun yhdysvaltalaiset ovat selvästi päättäneet olla välittämättä niistä tässä tapauksessa? Koska maailmanmarkkinat eivät ole mielestämme mikään Villi länsi, jossa jokainen voi tehdä, mitä haluaa. On olemassa sääntöjä ja kurinalaisuutta, jotka tässä kuten muissakin tapauksissa takaavat monenvälisen järjestelmän toiminnan, ja olemme neuvoston ja parlamentin tavoin sitä mieltä, että unionin keskipitkän ja pitkän aikavälin edun mukaista on varmistaa kurinalaisen monenvälisen järjestelmän toiminta. Meillä on Euroopassa saneerattu, tuottava, voimakas ja kilpailukykyinen terästeollisuus. Selkeiden pelisääntöjen noudattaminen on siis meidän etumme mukaista.
Unioniin on siis kohdistettu epäoikeudenmukaisia ja perusteettomia toimenpiteitä. Komissio on tiiviissä yhteistyössä kaikkien osapuolien - neuvoston, parlamentin, teollisuuden ja metallialan ammattijärjestöjen - kanssa päättänyt iskeä voimakkaasti takaisin käyttäen kaikkia mahdollisia keinoja. Aiomme suojella yrityksiämme ja työpaikkojamme mahdollisesti erittäin tuhoisilta epäsuorilta vaikutuksilta, ja aiomme tuoda äänekkäästi esiin kantamme, jonka mukaan Yhdysvaltojen päätös on vahingollinen Yhdysvaltojen taloudelle, meidän terästeollisuudellemme ja maailmankaupalle.
Emme saa kuitenkaan antaa viimeaikaisten tapahtumien hämärtää kauppasuhteidemme laajempaa kokonaisuutta. Neuvoston puheenjohtajan tavoin katson, että kauppasuhteemme ovat yleisesti ottaen hyvät ja niiden osuus kaupankäynnin volyymista ja kahdenvälisistä investoinneista on suurin koko maailmankaupassa. Muistutan vielä, että nämä kauppakiistat, jotka pääsevät toisinaan lehtien otsikoihin, eivät koske kuin rajallista osaa kaupankäynnistämme. Meillä on Yhdysvaltojen kanssa myönteisempikin työohjelma niin monenvälisellä kuin kahdenväliselläkin tasolla.
Käsittelen ensin nopeasti monenvälisen tason. Dohassa tuli mielestäni selkeästi ilmi, kuten neuvoston puheenjohtaja Piqué mainitsi, että kun Yhdysvallat ja Eurooppa työskentelevät rinnakkain lukuisien, jollei aivan kaikkien, asioiden parissa, ne päätyvät erittäin lupaaviin monenvälisiin päätöksiin, joista on esimerkkinä Dohassa päätetty neuvottelukierroksen käynnistäminen.
Käsittelen perusteellisemmin kahdenvälisiä suhteita. Meillä on todellakin yhä kahdenvälisiä painopistealueita transatlanttisessa talouskumppanuudessa, ja olemme yhä sitä mieltä, että meidän on työskenneltävä yhdessä myönteisten toimenpiteiden parissa kahdenvälisen kaupan alalla. Tämä ei ole aina helppoa. Meidän on oltava pitkäjänteisiä ja pohdittava keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä vastavuoroista tunnustamista, sääntely-yhteistyötä, elintarviketurvaa ja tietosuojaa. Olemme saavuttaneet usealla alalla tuloksia, vaikka tiedotusvälineet eivät aina innostukaan kaikista näistä aiheista. Meidän on mietittävä aloitteita, joilla voisi olla parempi uutisarvo tai poliittinen näkyvyys, jotta voisimme uudistaa transatlanttisen työohjelman, jota osa teistä pitää nyt liian kaavamaisena ellei jopa täysin aikansa eläneenä. Olemme halukkaita pohtimaan näitä asioita. Meillä on omat ajatuksemme. Neuvottelemme esimerkiksi mahdollisesta transatlanttisesta sopimuksesta lentoliikenteen alalla - odotamme mielenkiinnolla yhteisöjen tuomioistuimen tuomiota -, yhteistyöstä teollis- ja tekijänoikeuksien alalla sekä pidemmälle menevästä sääntöjen yhdenmukaistamisesta kirjanpidon, rahoituksen ja vakuutusten alalla. Lisäksi seuraavaa transatlanttista huippukokousta ajatellen olemme käynnistäneet pohdinnan tätä alaa koskevien aloitteiden tekemisestä. Olen itse tällaisten aloitteiden puolella.
Meidän on kuitenkin selvitettävä muita kiistoja kuin nämä, jotka koskevat terästä, ja niitä on jonkin verran. Kysymystä hormonien avulla tuotetusta naudanlihasta ei ole vielä täysin ratkaistu, vaikka asiasta onkin käynnistetty lupaavia neuvotteluja. Kysymys klementiineistä on yhä avoin samoin kuin kysymys Yhdysvaltojen viennille myöntämistä verovapauksista ja Foreign sales corporations -järjestelmästä, joka on tietenkin merkittävä kiistanaihe. Politiikkamme näissä asioissa on selkeä: kansainvälisiä sääntöjä on noudatettava. Tämä koskee meitä samalla tavalla kuin Yhdysvaltojakin, ja Yhdysvallat on jo sitoutunut noudattamaan viennille myönnettäviin verohelpotuksiin liittyviä sääntöjä. Turvaudumme kaikkiin käytössämme oleviin keinoihin varmistaaksemme, että se myös tekee niin.
Puhun lopuksi transatlanttisten suhteiden yleisestä tilanteesta, jota neuvoston puheenjohtaja käsitteli jo syvällisesti. Syyskuun 11. päivän tapahtumat herättivät todellakin hieman toivoa siitä, että Yhdysvallat ottaisi diplomatiassaan ja kansainvälisessä asenteessaan paremmin huomioon muun maailman. On kai pakko todeta, ettei näin ole käynyt ja että syyskuun 11. päivää edeltäneet lievät itsekkäät suuntaukset - rikollisuuden vastainen kansainvälinen sopimus, ABM-sopimus, Kioton sopimus - eivät ole kadonneet, päinvastoin. Komissio katsoo, että viimeaikaisten tapahtumien vaatimat muutokset edellyttävät enemmän kuin koskaan vahvoja monenvälisiä elimiä ja kansainvälisen oikeuden soveltamista.
Tämä on viesti, jonka pyrimme tapaamisissa välittämään yhdysvaltalaisille osapuolille. Meidän on vastattava yhdessä haasteisiin, ylilyönteihin, mahdollisuuksiin ja riskeihin, joita globalisaatio tuo mukanaan, ja meidän on kehitettävä yhdessä yhteistyötä maailmassa, joka on yhä voimakkaammassa vuorovaikutussuhteessa. Seuraava tärkeä merkkipaalu on 2. toukokuuta järjestettävä transatlanttinen huippukokous. Pyrimme tuolloin vaivoja säästelemättä käynnistämään uudelleen Yhdysvaltojen kanssa yhteistyön huumeiden torjunnan ja oikeudellisen yhteistyön alalla, ja miksei myös Johannesburgin huippukokouksen valmistelujen alalla, jossa maailma tarvitsee mielestäni Yhdysvaltojen ja Euroopan panosta.

Elles (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää neuvoston puheenjohtajaa ja komission jäsentä heidän tämänaamuisista kommenteistaan. Uskon, että olemme saavuttaneet yhden transatlanttisten suhteiden kehityksen kriittisistä vaiheista maailmanlaajuisesti.
Ensinnäkin suhteita kokonaisvaltaisesti tarkasteltaessa on varsin selvää - kuten kaksi puhujaamme on sanonut - että syyskuun 11. päivän 2001 jälkeen olemme havainneet yhdysvaltalaisten muuttaneen merkittävästi näkemystään omasta paikastaan maailmassa. Näemme Yhdysvallat hyökkäyksen kohteena. Parlamentti tunnusti tämän 12. syyskuuta, mutta emme ehkä nyt kuuden kuukauden kuluttua käsitä sitä.
Toiseksi on olemassa vaara, että suhteemme turvallisuuspuoli purkautuu, eikä NATOn pohjana olevaa poliittista yksimielisyyttä voida pitää itsestään selvänä alueen ulkopuolisissa toimissa. Havaitsemme, kuinka sotilaallinen kuilu kasvaa ja NATOn operaatioiden laajentamisessa voi olla myös vaikeuksia.
Kolmanneksi vuoden 1995 uuden transatlanttisen toimintaohjelman mukanaan tuoma vahva sysäys eteenpäin näyttää nyt olevan uhanalainen poliittisen vision puuttuessa ja ehkä myös siksi, että monet keskusteluihin osallistuneet osapuolet ovat turhautuneita tulosten puuttumiseen.
Teräs on erityistapaus, ja sen kannalta pidän komission jäsenen kommentteja Yhdysvaltojen päätöksen valitettavuudesta erittäin myönteisenä. Komission tulisi ryhtyä toimiin hyvityksen saamiseksi ja etsiä lailliset keinot ryhtyä vastatoimiin. Haluaisin myös lisätä, että olisi aivan hyödytöntä, jos Yhdysvallat yhdistäisivät teräksestä käytävän kiistan laajempaan kokonaisuuteen eli maailmantalouden ongelmiin, kuten Yhdysvaltojen kauppa- ja teollisuusministeriön edustaja Grant Aldonas on ehdottanut. Se ei varmasti ole oikea lähestymistapa.
Neljänneksi tulen siihen, mitä voisimme tehdä tämänhetkisessä tilanteessa. Tullien käyttöönotto vastatoimena olisi todella houkuttelevaa. Kuitenkin, kuten The Times -lehdessä kirjoitettiin Bushin viisauden puutetta käsittelevässä artikkelissa 7. maaliskuuta, tullimuurit merkitsisivät oman maalin tekemistä. Ne olisivat vain yhdysvaltalaisten turha yritys suojella tuhoon tuomittuja työpaikkoja teräsalalla. Sen vuoksi meidän tulisi varmastikin pyrkiä laajempaan transatlanttiseen kumppanuuteen, jossa Euroopan ja Amerikan roolit määriteltäisiin, ja rakentaa yhdessä yhteisten etujen luomalle pohjalle. NATOn osalta tämä merkitsee sen varmistamista, että voimme siirtää NATOn maailmanlaajuisempiin tehtäviin. Sitä paitsi 2. toukokuuta pidettävässä EU:n ja Yhdysvaltojen huippukokouksessa, jossa päivitetään uutta transatlanttista toimintaohjelmaa vastaamaan uusiin haasteisiin, on varmistettava poliittisten ryhmien asianmukainen sitoutuneisuus.
Lopuksi: johtajuuden tarjoaminen on teidän tehtävänne. Meidän on oltava lujia ja ryhdyttävä tarpeellisiin toimenpiteisiin omien etujemme suojelemiseksi terästä koskevassa kiistassa, mutta ajateltava myös laajempaa yhteyttä ja muodostettava mielikuva siitä, millaista transatlanttisen kumppanuuden pitäisi olla 2000-luvulla.
Barón Crespo (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, transatlanttisissa suhteissa on mielestäni lähdettävä liikkeelle nykyisistä puitteista eli Espanjan puheenjohtajakaudella joulukuussa 1995 annetusta Madridin julistuksesta. En muista, että neuvoston puheenjohtaja olisi maininnut julistusta, jossa määritellään yhteistyömme puitteet; en tiedä, johtuiko tämä siitä, että julistuksen hyväksyi sosialistihallitus, mutta joka tapauksessa suosittelen teitä ottamaan sen huomioon toukokuussa, koska Espanja oli tuolloin unionin puheenjohtajavaltio; jäsen Elles tuskin kiistää sanojani, sillä työskentelimme aikanaan yhdessä sen hyväksi, että Espanjan hallitus edistäisi neuvostossa tätä tärkeää julistusta.
Haluan sanoa neuvoston puheenjohtajalle, että julistus on mielestäni saatettava ajan tasalle, ja tähän on useita syitä. Ensiksi on muistettava syyskuun 11. päivän jälkeinen todellisuus; olemme ilmaisseet myötätuntomme Yhdysvaltoja kohtaan ja ryhtyneet toimenpiteisiin, sillä mielestämme olemme - ja tämä on sanottava suoraan - tässä taistelussa, kuten muissakin taisteluissa, liittolaisia. Meidän on kuitenkin tehtävä yhteistyötä tasavertaisina, ja myös yhdysvaltalaisten liittolaistemme - muutamat unionin ministerit ovat sanoneet näin - täytyy ymmärtää, että olemme tasavertaisia ja että nöyristelyyn ei ole syytä; toisin sanoen emme voi automaattisesti noudattaa yksipuolisia päätöksiä. Tämä pätee moneen asiaan. Meidän on toimittava yhdessä Lähi-idässä, Afganistanissa ja Balkanilla; on siis syytä toivoa, että Yhdysvallat tarkistaa kantaansa Kioton pöytäkirjasta ja erityisesti Bushin hallinnon huolestuttavista kannanotoista.
Kun on kyse terästä koskevasta konkreettisesta kysymyksestä, jota komission jäsen Lamy tarkasteli lähemmin, meidän on mielestämme toimittava järkähtämättä ja kannatamme kostotoimenpiteitä. Emme esimerkiksi ymmärrä, miksi Yhdysvaltojen kauppaedustaja Zoellick kehittelee kansainvälistä salaliittoteoriaa väittämällä, että teräksen tuonti on hyökkäys Yhdysvaltoja vastaan. Euroopan unionin historia sai alkunsa hiili- ja teräsyhteisöstä, mutta siinä toteutettiin rakennemuutos. Ymmärrän, että presidentti Bush haluaa voittaa vaalit, mutta Yhdysvaltain on toteutettava terästeollisuuden rakennemuutos, joka vaatii uhrauksia, mutta meidän ei pitäisi joutua maksamaan sitä. Meidän on sanottava tämä suoraan Yhdysvalloille, ja lisäksi on sellaisia ehdotuksia kuin kahden prosentin lisämaksu teollisuuden rakennemuutokseen; meidän ei todellakaan pitäisi maksaa sitä, kun parlamentti joutuu jatkuvasti käsittelemään banaanisodan, hormonien ja GMO:iden kaltaisia kysymyksiä ja kun maahani sovelletaan yhä uusia kostotoimenpiteitä.
Yhdysvaltalaisten ystäviemme ja liittolaistemme on ymmärrettävä, ettei näin voida menetellä, ja pyydämme tästä syystä, että komissio pysyisi mahdollisimman lujana ja yrittäisi puhua heille järkeä.

Clegg (ELDR).
Arvoisa puhemies, viimeviikkoinen ilmoitus oli paha asia. Grant Aldonasin ja muiden Yhdysvaltojen virkamiesten kommentit, joiden mukaan protektionismi voidaan jotenkin oikeuttaa laajempien makrotaloudellisten tekijöiden korjaamisella, on mahdollisesti vielä huonompi. Se näyttää todeksi vaarallisen ja taloudellisesti sivistymättömän filosofian, jota on torjuttava voimakkaasti. Kysymys kuuluukin: kuinka torjumme sen?
Ensinnäkin meidän on varmistettava, että lujitamme ystävyyttämme niiden liittolaisten kanssa, joiden kanssa haluamme toimia yhdessä Yhdysvaltojen yksipuolista toimintaa vastaan. Ja jos ryhmälläni on yksi taktinen huolenaihe suojatoimenpiteiden käyttämisestä Yhdysvalloista Eurooppaan suuntautuvaa teräksen tuontia vastaan, se on se, että suojatoimenpiteet voisivat itse asiassa vieraannuttaa Venäjän, Intian ja Brasilian kaltaiset maat, joiden kanssa meidän on toimittava yhteistyössä Maailman kauppajärjestössä (WTO) ja Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestössä (OECD) vastatessamme tähän yhdysvaltalaisten toimenpiteeseen. Sen vuoksi pyydämmekin komissiota ja tietenkin myös neuvostoa yrittämään kiireellisesti neuvotella vapaaehtoisia vientirajoituksia koskevista kahdenvälisistä sopimuksista näiden valtioiden kanssa, jotta voidaan välttää teräksen suuntautuminen Yhdysvalloista Eurooppaan jo alusta lähtien. Ellemme pääse sopimukseen, on olemassa ilmeinen vaara, että päädymme riitelemään juuri niiden kanssa, joiden kanssa meidän pitäisi liittoutua vastustamaan Yhdysvaltojen käyttäytymistä.
Toiseksikin älkäämme olko liian herkkiä; tämä päätös tehtiin Yhdysvaltojen sisäistä poliittisista syistä. Se peruutetaan tai sitä rajoitetaan vain, jos sisäiset poliittiset paineet vaativat sitä. Jotta niin kävisi, meidän täytyy uhata tavalla, joka tuntuu Yhdysvaltojen sisäisessä politiikassa. Ja sopivasti, vaikkakin hienostumattomasti, voimmekin uhata niillä keinoilla, joita voimme käyttää ulkomaankaupan yhteistyökiistan yhteydessä. Tietenkään emme halua sotkea näitä asioita muodollisesti, mutta älkäämme olko naiiveja. Ulkomaankaupan yhteistyökiista antaa meille parhaat keinot tuottaa Yhdysvalloille kansallista painetta, mikä on aivan välttämätöntä Yhdysvaltojen asenteen muuttamiselle ja kansainvälisen laillisuusperiaatteen osoittamiselle George Bushin taloudellisen viidakon lain periaatetta tärkeämpänä.
Lagendijk (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, tämänpäiväinen keskustelumme täällä transatlanttisista suhteista liittyy luonnollisesti täysin syyskuun 11. päivän tapahtumiin. Ei saa kuitenkaan olla mitään väärinkäsitystä siitä, että syyskuun 11. päivä on kiihdyttänyt jo paljon pitempään jatkunutta prosessia, nimittäin uuden suhteen löytämistä EU:n ja Yhdysvaltojen välille. Tässä asiassa on rooli monilla rakenteellisilla syillä. Euroopan unionin rooli talouden supervaltana on vahvistunut ja kasvanut ja kylmä sota on päättänyt, minkä seurauksena Yhdysvaltojen rooli Euroopassa on muuttunut. EU ei ole enää Yhdysvaltojen pikkuveli, joka kulkee ylpeänä Yhdysvaltojen varjossa, eikä EU toivoakseni ole nuori aikuinen, joka haluaa tehdä tarkalleen sitä, mitä suuri esikuva on aina tähän saakka tehnyt. EU:n on täytettävä itsevarmasti oma roolinsa. EU ei saa pelätä mielipide-eroja, ja EU:n on uskallettava näyttää, jos se on eri mieltä Yhdysvaltojen kanssa. Ennen kaikkea EU:n ei kuitenkaan pidä yrittää matkia Yhdysvaltoja. Sallinette minun antaa tästä kaksi esimerkkiä.
Puolustusbudjettia on korotettu valtavalla summalla, joka on paljon suurempi kuin Ranskan ja Britannian budjetit yhteensä. Tarkoittaako tämä nyt, että myös Euroopan unionin olisi korotettava valtavasti puolustusbudjettiaan? Mielestäni ei, koska ei ole mitään järkeä yrittää täyttää syntynyttä kuilua ajatuksella, että olisimme silloin uskottava yhteistyökumppani. Euroopan unionin tehtävänä on itse tarkastella sotilaallisten keinojen uskottavampaa yhdistelmää ja ennen kaikkea asioita, joissa Euroopan unioni on hyvä, kuten konfliktien ehkäisyä, kriisinhallintaa ja kansallista eheyttämistä. Ajatelkaa Makedoniaa ja Afganistania.
Lainaan vapaasti Yhdysvaltojen presidentti Rooseveltia ja haluan hänen sanoillaan sanoa, että "sallikaa meidän puhua lempeästi ja antakaa heidän uhkailla voimakeinoilla". Kuitenkin myös aseiden kantamisella on rajansa, arvoisa puhemies, ja nämä rajat on ylitetty nyt vuotaneissa Yhdysvaltojen suunnitelmissa ydinaseiden käytöstä.
Ei voi olla niin, että Yhdysvallat ei vähennä ja supista ydinaseiden roolia, kuten haluaisimme, vaan antaa niille uuden roolin uudessa strategiassa, alentaa käyttökynnystä ja hämärtää rajaa ydinaseiden ja tavanomaisten aseiden välillä. Tämä on sellainen kehityskulku, josta Euroopan unionin on uskallettava sanoa olevansa eri mieltä. Ydinaseiden ja tavanomaisten aseiden välisen rajan hämärtäminen on vaarallista, ja me kaikki tiedämme, että ydinaseilla uhkaaminen ainoastaan vaikeuttaisi ratkaisujen löytämistä esimerkiksi Irakissa ja Iranissa. Ei ole mitään järkeä uhata niillä, ja meidän on uskallettava sanoa se. Vielä tiukemmin sanottuna, mielestäni tämän olisi oltava kehotus Ranskan ja Britannian hallituksille, että ne nyt lopultakin tekisivät selväksi, mitä haluavat ydinaseilta. Ryhmäni mielestä vastaus on selkeä: ydinaseille ei ole varattu minkäänlaista osuutta Euroopan tulevassa turvallisuuspolitiikassa.
Sitten viimeisenä esimerkkinä Lähi-itä. Luonnollisesti on parempi pitää käynnissä diplomaattista hyökkäystä yhdysvaltalaisten kanssa. Niin meidän on myös tehtävä, mutta emme voi istua odottamassa Yhdysvaltoja. Euroopan unioni voi diplomatian lisäksi ottaa myös ennen kaikkea taloudellisen roolinsa. Siten meillä on ainutlaatuinen mahdollisuus painostaa molempia osapuolia, ja meillä on lisäksi velvollisuus noudattaa uskottavasti omaa ihmisoikeuspolitiikkaamme.
Arvoisa puhemies, Euroopan unioni on taloudellinen supervalta, joka yrittää löytää tiensä maailmassa. Se onnistuu, jos puhumme yhdellä suulla. Se onnistuu, jos emme kavahda toisten supervaltojen avointa arvostelua. Ennen kaikkea se onnistuu, jos emme yritä matkia Yhdysvaltoja. Euroopan unioni ei ole sotilaallinen supervalta, joka voi omasta aloitteestaan ajaa tahtonsa läpi koko maailmassa, eikä meidän pidä myöskään haluta olla sellainen. EU ei ole myöskään naiivi mesenaatti, joka sitten maksaa laskut, kun Yhdysvallat on tehnyt likaisen työn. Luonnollisesti Yhdysvaltojen on kyettävä säilyttämään rauha omalla takapihallaan myös sotilaallisin keinoin. Lisäksi meidän on tehtävä ennen kaikkea sitä, missä olemme hyviä: puhua, puhua ja vielä kerran puhua, tehdä kompromisseja ja lopuksi maksaa. EU tarvitsee Yhdysvaltoja, kun asiat riistäytyvät käsistä, mutta Yhdysvallat tarvitsee EU:ta huolehtiakseen siitä, että asiat eivät riistäydy liiaksi käsistä.
Brie (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, moneen kohtaan neuvoston puheenjohtajan puheessa on helppo yhtyä, erityisesti strategisesti myönteisen suhteen tarpeeseen Yhdysvaltojen kanssa. Olen kuitenkin kiitollinen erityisesti kollega Lagendijkille, että hän mainitsi niin selkeästi myös vaikeat asiat. Minusta ei ole järkevää sotkea ongelmia nykyisiin Yhdysvaltojen suhteisiin ystävää kohtaan tunnetun pelokkuuden vuoksi. Mielestäni olisi tarpeellista, tai oikeastaan tahtoisin käyttää superlatiivia mitä tarpeellisinta, keskustella hyvin avoimesti transatlanttisista suhteista. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, siinä tulee juuri esiin ero, siinä, mitä ei sanottu, mitä te ette käsitellyt. Meillä ei ole nyt ilmeisesti rohkeutta tunnustaa itsellemme, että Euroopan unionin rooli kansainvälisissä suhteissa on uhattuna. Meillä ei ole rohkeutta tunnustaa itsellemme, että unioni eroaa Yhdysvalloista. Meillä ei ole rohkeutta tunnustaa itsellemme, että yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta voidaan nyt tuskin puhua. Teräsalan lisäksi muuallakin on käynnissä tuhoisaa kehitystä.
Olen suorastaan iloinen, että edes Euroopan talouselämä tunnustaa erojen olemassaolon eikä vain vaadi rajoittamatonta tukea. ABM-sopimus on irtisanottu, ja lisäksi annetaan yksipuolisia julkilausumia, jotka ovat selvästi sopimusten vastaisia. Tällaisten tapausten ongelmana on aina, että ne kuulevat, joilla on kuulokkeet, kun taas ne, jotka seisovat ja keskustelevat keskenään, eivät kuule mitään.
Yhdysvallat on antanut yksipuolisen julkilausuman ydinsulkusopimuksesta. Biologisten aseiden kieltosopimuksen valvonta on estetty. Yhdysvallat on purkanut kemiallisten aseiden kieltosopimuksen valvontajärjestelmän. Olemme saaneet ilmoituksen avaruusaseita koskevan sopimuksen irtisanomisesta. Kansainvälistä humanitaarista oikeutta on loukattu, Kioton sopimusta ei noudateta, kansainvälisen rikostuomioistuimen perussääntöä ei ratifioida. En halua luetella näitä kielteisenä kuvana, mutta on toki ilmeistä, että ero Eurooppaan on erittäin suuri, ja ydinaseista kerrotusta voin vain olla yhtä mieltä kollega Joost Lagendijkin kanssa. Olen varma, että sekä Yhdysvaltojen että todennäköisesti Venäjän suunnitelmissa on vielä kammottavampia esityksiä, mutta niiden julkistamisen tavoitteena on ilmeisesti nöyryyttää Venäjää, joka juuri hiljattain tuki Yhdysvaltoja niin kerkeästi.
Vetoan sen puolesta, että Euroopan unioni vastaa tähän kehitykseen aidolla monenkeskisyydellä sekä vahvistamalla YK:ta, että se käyttää mahdollisuutensa siviilivaltana, valtana, joka harjoittaa ennalta ehkäisevää konfliktien ratkaisemista, ja että se todella kehittää yhteisen ulkopolitiikan. Sen tärkein edellytys olisi, että kaikista yhteisistä piirteistä huolimatta saisimme Euroopan unionin politiikan näkymättömissä olevasta osasta esiin juuri nämä erot.

Belder (EDD).
Elämme nyt kriittistä hetkeä transatlanttisissa suhteissa. Ne ovat hyvin jännittyneet puoli vuotta sitten Yhdysvalloissa tapahtuneiden suorien terrori-iskujen jälkeen. Tärkeimpänä syynä tähän on myöhempi kehitys kansainvälisessä terrorismin vastaisessa yhteenliittymässä. Presidentti Bush varoittaa islamilaisen Al Qaida -terroristiverkoston lisäksi mahdollisia terroristivaltioita sotilaallisista toimista. Tätä voimakasta lähestymistapaa varten Yhdysvaltojen valtionpäämies vetoaa kiireellisesti kaikkiin liittolaisiin. Juuri tämä vetoomus herättää hyvin ristiriitaisia tunteita eurooppalaisessa osapuolessa. Pian kuuluu jälleen eurooppalainen perusmoite ajalta ennen syyskuun 11. päivää 2001: yhdysvaltalaista yksipuolisuutta.
Tämä usein kuultu eurooppalainen moite Washingtonin suuntaan juontaa kuitenkin juurensa omasta perustavaa laatua olevasta heikkoudesta. Tuoreet analyysit osoittavat nimittäin selvästi, että sotilasteknologinen kuilu transatlanttisten liittolaisten välillä syvenee huolestuttavasti. Eurooppalaiset Nato-maat antavat yhä vähemmän painoa sotilaallisille asioille. Tämä epätasainen tilanne Naton sisällä vaikuttaa varmasti kannustavasti yhdysvaltalaisten yksipuolisuuteen turvallisuuden alalla. Ajatelkaa Afganistanin taistelun näyttämöä.
Arvoisa puhemies, jos Eurooppa haluaa olla kansainvälisesti mukana ja jos se ei halua vaarantaa omaa turvallisuuttaan, silloin uskottava eurooppalainen osallistuminen puolustukseen Natossa sekä johdonmukainen ja realistinen euro-atlanttinen turvallisuuskonsepti ovat nyt enemmän kuin välttämättömiä asioita. Alas kansainvälinen marginalisoituminen ja Euroopan eristäytyminen!
Mitä tulee Yhdysvaltojen ja EU:n välillä puhjenneeseen teräskriisiin, tälle hillittömän yhdysvaltalaisen protektionismin ja yksipuolisuuden malliesimerkille kaupan alalla ei ole esitettävissä mitään järkevää perustelua. Oman terästeollisuuden heikkouden sälyttäminen muiden maiden niskoille käyttämällä 30 prosentin suuruista tuontitullia kolmen vuoden ajan aiheuttaa vielä lisää jännitystä transatlanttisissa suhteissa. Lisäksi tämä Yhdysvaltojen hallituksen yksipuolinen toimenpide vaarantaa WTO:n uuden kauppaneuvottelukierroksen. Lisäksi toimenpide vaikuttaa kielteisesti Yhdysvaltojen talouteen: maan terästeollisuudessa säilyy kyllä 9 000 työpaikkaa, mutta sitä vastoin muilla talouden aloilla menetetään mahdollisesti 75 000 työpaikkaa teräksen korkeamman hinnan vuoksi.
Arvoisa puhemies, kuinka sitten tästä eteenpäin? Yhdysvaltojen ja EU:n välinen kauppasota alkaisi varmasti pahimmassa ajateltavissa olevassa poliittisessa tilanteessa. Olisi ilman muuta parasta yrittää sovitella riitaa WTO:n puitteissa esimerkiksi siten, että EU pyrkisi vakavasti liennyttämään ja vahvistamaan transatlanttisia suhteita.

Puhemies. -
Keskustelua lykätään.
Keskustelu jatkuu klo 15.00 komission jäsen Solbesin lausunnolla.
Banotti (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, pyydän työjärjestyspuheenvuoroa. Haluaisin sanoa, että tiedätte ehkä parlamentin koko sähköpostijärjestelmän olevan käytännössä kaatunut. Tämä johtuu suoraan erään saksalaisen tohtori Rathin anteeksiantamattomasta roskapostin lähettämisestä meidän järjestelmäämme. Hän tuntuu olevan erittäin kiinnostunut vitamiinihoidosta, josta äänestämme tänä aamuna.
Olen vastustanut parlamentissa monesti järjestelmäämme tunkeutumista tällä tavoin. Sitä ei voida hyväksyä missään nimessä, se on sopimatonta ja aiheuttaa vakavia ongelmia parlamentin jäsenille. Haluaisin vakuuttaa parlamentin jäsenille, että teemme parhaamme ryhtyäksemme toimenpiteisiin tässä asiassa. Haluaisin myös vakuuttaa toistamiseen, että jäsenillä on oikeus pyytää suodattimen asentamista järjestelmäänsä, jos tällaiset sähköpostiviestit häiritsevät heitä. Suodattimen avulla häiritsevät viestit poistetaan. Kuitenkin kaikkialla läsnä oleva tohtori Rath - missä ikinä hän onkin ja minä epäilen, että hän on täällä parlamentissa - on huolellisesti muuttanut viestiä säännöllisesti sen tultua järjestelmäämme, minkä vuoksi teknisten yksikköjemme on vaikea estää näiden sähköpostiviestien tuleminen. Olisimme estäneet niiden tulemisen, jos olisimme voineet tehdä niin. Kuitenkin jokainen yksittäinen jäsen voi pyytää suodattimen asentamista koneelleen. Suodattimella näiden täysin kielteisesti vaikuttavien sähköpostiviestien saapuminen estetään.
Cashman (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin tehdä korjauksen jäsen Banottin puheenvuoroon, koska käsittelemme roskapostin lähettämistä ja ei-toivottuja kaupallisia sähköpostiviestejä myöhemmässä täysistunnossa. Se, minkä kohteeksi olemme joutuneet, ei ole roskapostia. Roskapostilla ei ole kohdetta. Tässä erityistapauksessa me olemme aivan selvästi kohteita.

McKenna (Verts/ALE).
Haluaisin sanoa koko roskapostin lähettämistä koskevasta asiasta, että jokainen parlamentin jäsen on hyvin turhautunut meneillä olevaan kampanjaan. Mutta olen puhunut Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa olevien järjestöjen kanssa tänä aamuna ja ne ovat aivan yhtä turhautuneita tähän kuin mekin. Voin olla vainoharhainen, mutta pohdin, onko teollisuus tämän yrityksen takana, jolla yritetään saada parlamentin jäsenet reagoimaan. Selvästi kuitenkin ne järjestöt, joiden kanssa teen yhteistyötä, ovat yrittäneet epätoivoisen uutterasti tehdä lopun sähköpostijärjestelmiämme rasittavasta kampanjasta.

Puhemies. -
Annamme kvestorien päättää, mihin jatkotoimenpiteisiin olisi ryhdyttävä.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana äänestys.
Yksinkertaistettu menettely: 
Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi yhteisestä hankintasanastosta (CPV) (KOM(2001) 449 - C5-0376/2001 - 2001/0179(COD)) 
(Parlamentti hyväksyi komission ehdotuksen.)

Jim Fitzsimonsin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö komission tiedonannosta: Puhdasta ilmaa Eurooppaan -ohjelma: Kohti ilmanlaadun teemakohtaista strategiaa (KOM(2001) 245 - C5-0598/2001 - 2001/2249 (COS)) (A5-0055/2002) 
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi direktiivin 97/67/EY muuttamisesta yhteisön postipalvelujen kilpailulle avaamisen jatkamiseksi (14091/1/2001 - C5-0642/2001 - 2000/0139(COD)) (A5-0058/2002) (Esittelijä: Markus Ferber) 
Ennen äänestyksiä:

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, komission kanta tarkistuksiin on seuraava: komissio voi hyväksyä kaikki toisessa käsittelyssä yhteiseen kantaan esitetyt kompromissitarkistukset, eli tarkistukset 1, 2 ja 3. Toisaalta komissio ei voi hyväksyä muita tarkistuksia, jotka poikkeavat laajalti kannatetusta yhteisestä kannasta.

Puhemies. -
Minulla on ilo ilmoittaa parlamentille, että virallisilla lehtereillä on Kanadan senaatin maatalous- ja metsävaliokunnan valtuuskunta. Heitä johtaa senaattori Leonard Gustaffson.
He ovat käyneet maataloutta koskevia neuvotteluja Brysselissä ja Strasbourgissa. Toivotamme heidät tervetulleeksi tänne. Arvostamme hyvin läheisiä yhteyksiä kanadalaisten kumppaniemme kanssa.

Puhemies. -
Jatkamme nyt äänestyksiä.
Cecilia Malmströmin laatima perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietintö Euroopan komission lainsäädäntö- ja työohjelmasta (Euroopan parlamentin työjärjestyksen 57 artiklan muuttaminen) (2001/2110(REG)) (A5-0046/2002) 
Ennen äänestyksiä:

Wuermeling (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olemme nyt kannattaneet tarvittavalla enemmistöllä työjärjestyksen kuutta muutosta; nyt meidän on äänestettävä päätöksestä, jonka ensimmäisessä kohdassa todetaan, että nämä muutokset kohdistuvat työjärjestykseen. Tämä olisi eräänlainen lopullinen äänestys, jota minun mielestäni ei kuitenkaan työjärjestyksen 180 artiklan 2 kohdan mukaan tarvittaisi. Siksi pyydän teitä olemaan äänestämättä 1 kohdasta. Sillä tavalla pääsemme toisestakin ongelmasta: 1 kohta olisi hyväksyttävä 314 äänellä, kun taas 2 kohta olisi hyväksyttävä yksinkertaisella enemmistöllä.

Puhemies. -
Jäsen Corbett, ymmärtääkseni te tiedätte jotain työjärjestyksestä.

Corbett (PSE).
Arvoisa puhemies, mielestäni jäsen Wuermeling on oikeassa.

Puhemies. -
Käytäntönä on, että äänestämme päätösehdotuksesta, mutta olemme yhtä mieltä jäsen Wuermelingin ja jäsen Corbettin kanssa, että heidän huomionsa ovat hyviä. Pyydänkin, että työjärjestystä käsittelevä valiokunta tutkisi tätä asiaa. Vain yksi korjaus: koska tämä on nyt päätösehdotus, määräenemmistöä ei vaadita. Äänestämme nyt yksinkertaisella enemmistöllä.

Corbett (PSE).
Viittaan äänestykseen jäsen Ellesin tekemästä tarkistuksesta. Äänestystä ei toimitettu, koska siinä vaadittiin määräenemmistöä.

Puhemies. -
Se on päätösehdotuksessa, joten kyseessä ei ole parlamentin työjärjestyksen muuttaminen, eikä määräenemmistöä siten vaadita. Mutta annamme valiokuntanne tarkastella sitä. Voitte kertoa minulle kuuden kuukauden kuluttua, olinko oikeassa vai väärässä.
(Parlamentti hyväksyi päätöksen.)

Työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi terveyttä ja turvallisuutta koskevista vähimmäisvaatimuksista työntekijöiden suojelemiseksi altistumiselta fysikaalisista tekijöistä (melu) aiheutuville riskeille (seitsemästoista direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi) (10479/1/2001 - C5-0546/2001 - 1992/0449A(COD)) (A5-0038/2002) (Esittelijä: Helle Thorning-Schmidt) 
Ennen äänestyksiä:

Lamy
. (FR) Arvoisa puhemies, komissio hyväksyy tästä mietinnöstä täysin tarkistukset 1, 2, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 14, 17, 18, 20 ja 22. Nämä tarkistukset todellakin parantavat mielestämme tekstin laatua tai selkeyttävät sen sisältöä.
Hyväksymme osittain tarkistukset 4, 15, 16 ja 19, ja hylkäämme tarkistukset 3, 5, 13, 21, 23 ja 25.

Thorning-Schmidt (PSE)
. (DA) Arvoisa puhemies, tämä on työjärjestyspuheenvuoro. Kun eilen keskustelimme tästä kysymyksestä, kysyin puhemieheltä, voisimmeko käydä keskustelua toisella tavalla ja kenties saada keskustelusta elävämmän siten, että minä puhuisin neljä minuuttia ja päättäisin myöhemmin keskustelun puheaikaani kuuluvalla yhdellä minuutilla. Puhemies oli hyvin ystävällinen ja sanoi, että voimme hyvin tehdä niin, ja se sujui oikein hienosti.
Arvoisa puhemies, haluaisin pyytää teitä antamaan istuntopalvelujaostolle ohjeet siitä, että kysymyksessä on todella menettelytapa, jota voidaan käyttää täällä parlamentissa ja että puhemiehistö tukee sitä, jotta keskusteluista saataisiin elävämpiä. Kun kysyin istuntopalvelujaostolta, voitaisiinko näin tehdä, minulle vastattiin itseasiassa, että sillä tavalla ei voida käydä keskustelua. Haluan siis pyytää teitä, arvoisa puhemies, antamaan istuntopalvelujaostolle ohjeet siitä, että kyseessä on menettelytapa, jota täällä parlamentissa voidaan soveltaa. Sen ansiosta keskusteluista tulee elävämpiä, eikä työjärjestys sisällä minkäänlaista estettä tällaisen menettelytavan käytölle.

Puhemies. -
En voi käsitellä tätä asiaa nyt. Puhemies ja ryhmien puheenjohtajat ovat aloittaneet keskustelun siitä, kuinka voisimme tehdä täysistunnoista mielenkiintoisempia. Kysymys kuuluisi ottaa esille sen keskustelun yhteydessä. Lisäksi, kuten kaikki parlamentin jäsenet tietävät, jäsen Corbett on laatinut erinomaisen mietinnön parlamentin työskentelytapojen tehostamisesta. Myös kyseistä asiaa käsitellään jäsen Corbettin laatimassa mietinnössä.
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.)

Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi ravintolisiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (12394/2/2001 - C5-0640/2001 - 2000/0080(COD)) (A5-0044/2002) (Esittelijä: Emilia Franziska Müller) 
Ennen äänestyksiä:

Jackson (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron tämän mietinnön parlamenttiin tuovan valiokunnan puheenjohtajana ja erityisesti mietinnön esittelijän puolesta. Parlamentin jäsenet ovat tietoisia asian herättämästä suuresta julkisesta mielenkiinnosta ja lobbauksesta, jonka kohteeksi olemme kaikki joutuneet. En vastusta lobbausta - vireän parlamentin tulisi pitää kaikista suunnista tulevaa lobbausta myönteisenä.

Kuitenkin juuri tätä direktiiviä koskeva tilanne on epätavallinen ja vakava. Ensinnäkin mietinnön esittelijä Müller, joka on tehnyt työnsä hyvin urheasti, on joutunut sellaisen häirinnän ja uhkailun kohteeksi, jota ei voida hyväksyä. Hänen motiiveistaan on levitetty valheita. Toiseksi kyseiset ihmiset, joita saksalainen tohtori Rath johtaa, ovat harjoittaneet petosta parlamenttia kohtaan. He pääsivät valiokunnan kokoukseen, jossa jäsen Müllerin mietintö hyväksyttiin, esiintyen uutisryhmänä ja käyttivät materiaalia tehdäkseen videon, jossa tehdään pilaa ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnasta ja sen mietinnön esittelijästä.
Arvoisa puhemies, pyydän teitä pohtimaan, mitä tämän asian osalta voidaan tehdä. Haluaisin pyytää puheenjohtajavaltiota löytämään keinot käsitellä näin kohtuuttomia, petollisia ja epäoikeudenmukaisia menetelmiä.
(Voimakkaita suosionosoituksia)
On totta, että tässä tapauksessa heidän vaikutuksensa on ollut pikemminkin haitallinen kuin hyödyllinen, kuten jäsen McKenna sanoi. Lisäksi on sanottava, että tätä direktiiviä vastaan on olemassa täysin päteviä perusteita, mutta parlamenttina meidän täytyy päättää sopivista menettelytavoista suojellaksemme itseämme tulevaisuudessa. Joissakin kansallisissa kansanedustuslaitoksissa vastaavassa tapauksessa kyseinen henkilö kutsuttaisiin varmasti kansanedustuslaitoksen eteen, häntä nuhdeltaisiin ja pyydettäisiin esittämään anteeksipyyntö. Me voisimme harkita tämän toteuttamista.
(Suosionosoituksia)
Koska kuitenkin nykyään on olemassa sähköiset keinot hukuttaa meidät lobbaukseen, meidän on tehtävä jotakin. Pyydänkin parlamentin puhemiestä ottamaan tämän huomioon hyvin kiireellisesti.
(Suosionosoituksia)

Puhemies. -
Haluaisin selventää, että jäsen Jackson puhui valiokunnan puheenjohtajana ja puolusti valiokuntansa esittelijää, mikä on aivan oikein. En halua käydä täysimittaista keskustelua tästä asiasta.
Jäsen Banotti sanoi jo aiemmin, että kvestorit aikovat ottaa asiasta selvää. Sen vuoksi en usko, että meidän on tarpeen keskustella asiasta enemmän tällä hetkellä. Jos jotkut haluavat esittää huomioita tästä aiheesta, heidän tulisi välittää ne jäsen Banottille, joka pitää huolen siitä, että ne huomioidaan, kun kvestorit selvittävät tätä asiaa.

(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.)
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi neuvoston direktiivin 90/425/ETY ja neuvoston direktiivin 92/118/ETY muuttamisesta eläimistä saatavien sivutuotteiden terveysvaatimusten osalta (10407/1/2001 - C5-0588/2001 - 2000/0230(COD)) (A5-0042/2002) (Esittelijä: Marit Paulsen)
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi.)
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi muiden kuin ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläimistä saatavien sivutuotteiden terveyssäännöistä (10408/1/2001 - C5-0589/2001 - 2000/0259(COD)) (A5-0043/2002) (Esittelijä: Marit Paulsen) 
Ennen äänestyksiä:

Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ympäristövaliokunnan enemmistön hyväksymissä tarkistuksissa 1 ja 10 on kyse ruokajätteen kieltämisestä ja hävittämisestä ja käytöstä.
Esittelijä on nyt esittänyt kompromissitarkistuksen 25; tarkistukset ovat kuitenkin samanlaiset yhtä kohtaa lukuun ottamatta. Ne sisältävät erilaiset määräajat. Ympäristövaliokunnan hyväksymissä tarkistuksissa määräaika on 30. kesäkuuta 2002. Paulsenin esittämässä tarkistuksessa 25 määräaika on ennen tämän asetuksen voimaantuloa". Haluaisin esittää suullisena tarkistuksena, että myös molempiin ympäristövaliokunnan hyväksymiin tarkistuksiin sisällytetään määräajaksi "ennen tämän asetuksen voimaantuloa" ja että äänestämme sen mukaisesti.
Komissio sanoi eilen, ettei se hyväksy tarkistuksia 1, 10 eikä 25. Joudumme siis joka tapauksessa neuvottelemaan, ja siksi on tärkeää, että äänestämme näistä kaikista kolmesta tarkistuksesta tässä muodossa. Vaikka tätä ja sanon tämän saman tien, ettei minun tarvitse pyytää uutta puheenvuoroa suullista tarkistusta vastustettaisiin riittävällä enemmistöllä, me voimme siitä huolimatta tuoda nämä tarkistukset äänestykseen, koska määräaika ei ole komissiota sitova. Sillä on aloiteoikeus, ja se voi joka tapauksessa päättää asiasta. Se on suositus, ja jos se ei nyt mene lävitse, kannatan silti kaikkien kolmen tarkistuksen hyväksymistä.

Paulsen (ELDR)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, asia ei ole niin yksinkertainen, että tarkistukset 1 ja 10 ja toisaalta tarkistus 25 olisivat jollakin tavalla identtisiä.
Tarkistusten 1 ja 10 suullinen tarkistus ei ole mikään toimituksellinen muutos, vaan se horjuttaisi koko selvityksen perusperiaatteita ja tekisi sovitteluratkaisun saavuttamisen äärimmäisen vaikeaksi.
En voi hyväksyä tätä suullista tarkistusta. Pyydän kollegoita äänestämään tarkistuksen 25 puolesta, jonka avulla on mahdollista ratkaista sekä Saksan että Ison-Britannian kotitalousjätteeseen ja käytettyyn kotitalousöljyyn liittyvät erityisongelmat. En siis hyväksy suullista tarkistusta.

Puhemies. -
Tunnette työjärjestyksen. Jos 12 jäsentä nousee seisomaan ja vastustaa suullista tarkistusta, sitä ei oteta huomioon. Nyt 12 jäsentä on noussut seisomaan.
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.)

Claude Turmesin ja Bernhard Rapkayn laatima t eollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö e hdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi sähkön ja maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä annettujen direktiivien 96/92/EY ja 98/30/EY muuttamisesta (KOM(2001) 125 - C5-0184/2001 - 2001/0077(COD)) (A5-0077/2002) 
Ennen tarkistuksesta 72 toimitettua äänestystä:

Turmes (Verts/ALE)
. (EN) Arvoisa puhemies, olemme juuri äänestäneet tarkistusta 71 vastaan. Tarkistusta 72 tarkastellessa huomaa, että siinä yritetään lisätä lause, jolla se liitetään 17 artiklan 2 kohdan a alakohtaan. Koska tämä artikla on nyt poistettu, ehdotan, että liitämme kyseisen tarkistuksen 16 artiklan 2 kohtaan.

Adam (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää suullisen tarkistuksen tekemistä valitettavan kirjoitusvirheen korjaamiseksi. Esitän viimeisen lauseen korjaamista siten, että se kuuluisi: "riippumattomia muista toimista, jotka eivät liity siirtoverkkoon". Olen varma, että esittelijä ymmärtää tämän, mutta pyydän parlamentilta anteeksi alkuperäistä kirjoitusvirhettä.

Rapkay (PSE)
Arvoisa puhemies, olemme nyt tietysti tehneet joitakin sellaisia sähköä koskevia päätöksiä, joiden kanssa on oltava tarkkana, etteivät ne ole liikaa ristiriidassa kaasualan kanssa. Siksi pyytäisin teitä kuuntelemaan minua kolmessa kohdassa: ensinnäkin nyt heti yhtenä ryhmänä äänestyksen yhteydessä, myöhemmin tarkistuksen 162 yhteydessä ja sitten vielä tarkistusten 149 ja 184 yhteydessä. Huomautukset eivät koske sisältöä vaan mukautuksia.
Jos voin nyt ilmaista kantani ensimmäiseen ryhmään: torjuimme juuri nimenhuutoäänestyksessä liberaalien tarkistuksen 173. Siinä on ongelmana, että emme saaneet valiokunnassa aikaan päätöstä tästä asiasta, sähköstä, mutta kaasusta kyllä. Nyt liberaaliryhmä pyrki soveltamaan kaasulle löydettyä ratkaisua myös sähköön. Me torjuimme sen. Nyt meillä on kuitenkin tarkistus 147, joka kuuluu tähän ryhmään, juuri se sama kohta, jonka sisällön torjuimme juuri sähkön yhteydessä. Kaasun yhteydessä kannatamme ratkaisua, jota emme halua soveltaa sähkön yhteydessä, markkinoiden avaamista valiokunnassa ehdottamallamme tavalla. Haluamme kuitenkin avata kaasumarkkinat aina hieman myöhemmin kuin sähkömarkkinat. Tässä kohdassa rikomme järjestelmän. Tarkoitan sitä, että analogisesti ajatellen meidän pitäisi torjua tarkistus 147, en vain tiedä, miten me sen käytännössä teemme, koska se sisältyy äänestysluettelossa ryhmään. Arvoisa puhemies, teidän on siksi päätettävä, äänestetäänkö tarkistuksesta 147 erikseen; silloin sekin pitäisi torjua analogisesti juuri tapahtuneen äänestyksen kanssa. Toivon, että asia jäi riittävän epäselväksi!
Puhemies. -
Ihailen ponnistelujanne parlamentin työn järkeistämiseksi, vaikkei työjärjestyksessä sanotakaan, että meidän tulisi toimia rationaalisesti.
Ennen tarkistuksesta 136 toimitettua äänestystä:

Rapkay (PSE)
Arvoisa puhemies, tällä kertaa asia on siis hieman yksinkertaisempi kuin äsken. Nyt on kyse vain pienestä järjestämisestä. Ensinnäkin: me haluamme tarkistuksella 162, joka on PSE:n ja PPE:n yhteinen tarkistus, tehdä sähköä koskevan päätöslauselman yhdenmukaiseksi nyt äänestyksen kohteena olevan kaasua koskevan päätöslauselman kanssa. Sanamuoto on täsmälleen sama kuin se, josta päätimme aiemmin sähkön yhteydessä. Äänestysluettelon logiikan mukaan se tarkoittaa kuitenkin sitä, että meidän on ensin äänestettävä valiokunnan tarkistusta vastaan ja sitten tarkistuksen 162 puolesta. Tarkistukseen on kuitenkin livahtanut virhe. Päätimme tästä juuri sähkön yhteydessä, 8 artiklan 5 kohta. Tarkistuksessa 162 lukee nyt myös 8 artiklan 5 kohta. Kaasun yhteydessä se ei olekaan 8 artiklan 5 kohta, vaan 7 a artiklan 1 kohta, ja siksi se on tietysti lisättävä sinne; se on vain tekninen mukautus.
Puhemies. -
Teknisten yksikköjen edustajat kertovat, että he olivat jo huomanneet kyseisen muutoksen ja että tekninen muutos on jo tehty. Esittelijä suosittelee, että hylkäätte tarkistuksen 136 ja hyväksytte tarkistuksen 162. Tietenkin parlamentti voi tehdä, mitä se haluaa.
Ennen tarkistuksesta 149 toimitettua äänestystä:

Rapkay (PSE)
Arvoisa puhemies, kyse on taas mukautuksesta, joka on kuitenkin tällä kertaa hieman monimutkaisempi kuin edellinen.

Oikeastaan teidän ei tarvitse kuunnella ollenkaan, teette vain niin kuin minä ehdotan, silloin kaikki on aivan yksinkertaista.
(Naurua)
Mutta leikki sikseen. Äänestimme juuri vastaavasta sähköä koskeneesta osasta. Se löytyy valiokunnan tarkistuksesta. Euroopan kansanpuolueen tarkistuksella pyritään poistamaan kaasualaa koskevan 14 artiklan ja 22 artiklan välinen ristiriita, ja aivan syystä, sitä on korostettava, jotta saataisiin aikaan tarkkuutta. Jos nyt kuitenkin äänestämme vain PPE:n tarkistuksesta, tekstistä katoaisi ainoastaan sähköalaa koskeva olennainen näkökohta. Toisaalta, jos äänestäisimme äänestysluettelon mukaisesti, nimittäin niin, että jos hyväksymme tarkistuksen 149, tarkistus 184 on turha ja päädymme taas epäjohdonmukaisuuteen muiden artiklojen kanssa. Siksi teen seuraavan ehdotuksen, josta olen sopinut aloitteentekijän kanssa, joka vahvistakoon sen: äänestämme siis aluksi valiokunnan tarkistuksesta 149, sitten PPE peruuttaa tarkistuksensa lukuun ottamatta sitä kohtaa, joka poistaa epäjohdonmukaisuuden. Sitten se lisätään tarkistukseen 149. Näin poistamme epäjohdonmukaisuuden sähkön ja kaasun väliltä ja kaasun osalta.
(Suosionosoituksia)

Turmes (Verts/ALE)
. (EN) Jotta asia ei olisi liian yksinkertainen kollegoilleni: tämä ei ole aivan oikein, koska jos äänestämme PPE-ryhmän esittämän tarkistuksen puolesta, sähkön ja kaasun sääntelijää käsittelevän 22 artiklan sanamuoto muuttuu. Jätän asian yleiskokouksen näkemyksen varaan, mutta henkilökohtaisesti äänestän tätä vastaan ollakseni johdonmukainen 22 artiklan kanssa. Ellemme ratkaise tätä asiaa nyt, ratkaisemme sen toisessa käsittelyssä.

Jarzembowski (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, meille on sattunut kaksi pientä toimituksellista virhettä. Toinen niistä sisältyy tarkistukseen 48. Siinä pitäisi olla monikko "toimivaltaiset viranomaiset"; neuvosto ja parlamentti olivat siitä yksimielisiä. Kyse on vain virheestä tarkistuksen muotoilussa. Toinen pieni virhe on päässyt tarkistukseen 52. Sen kirjallisesta versiosta on pudonnut pois kaksi sanaa. Tarkistus 52 vastaa kuitenkin ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan toiveita. Siksi pyydän teitä hyväksymään molemmat suulliset tarkistukset ja äänestämään vastaavasti.
Puhemies. -
Ellei vastalauseita ole, otamme Georg Jarzembowskin suulliset tarkistukset huomioon äänestyksessä.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Ole Andreasenin laatima kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan mietintö komission tiedonannosta Euroopan unionin tiedotus- ja viestintäpolitiikan uudesta yhteistyökehyksestä (KOM(2001) 354 - C5-0465/ 2001/2192(COS)) (A5-0051/2002)
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
María Izquierdo Rojon laatima naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan mietintö naisista ja fundamentalismista (2000/2174(INI)) (A5-0365/2001) 
Ennen tarkistuksesta 21 toimitettua äänestystä:

Van der Laan (ELDR).
Arvoisa puhemies, hollanninkielisessä versiossa on ongelma, ja olen ymmärtänyt, että se esiintyy myös joissakin muissa kieliversioissa. Tässä on kysymys sanasta "identiteetti", joka on väärin. Sen pitää olla "identifioituminen". Emme halua, että uskonnollisia ja poliittisia symboleja aletaan käyttää passeissa ja henkilökorteissa. Siitä on kysymys.

Puhemies. -
Olette oikeassa. Hollanninkielistä tekstiä on muutettava siten, että se vastaa muunkielisiä tekstejä. Teknisten yksikköjen edustajat kertoivat, että he olivat jo tietoisia tästä, joten tekninen oikaisu on tehty.
Ennen tarkistuksesta 29 toimitettua äänestystä:

Izquierdo Rojo (PSE)
. (ES) Arvoisa puhemies, haluaisimme ehdottaa kompromissitarkistusta. Haluamme tietää, hyväksyisikö GUE/NGL-ryhmä, että sen tarkistuksen 29 loppuun lisättäisiin sanat "myös fundamentalismista johtuvat", jolloin tarkistus kuuluisi seuraavasti: "Pyytää, että komissio ja neuvosto toteuttaessaan assosiaatio- ja muiden sopimusten ihmisoikeussäännöksiin perustuvia pakotteita ottavat huomioon myös fundamentalismista johtuvat naisten oikeuksien loukkaukset."
Kompromissitarkistus olisi lisäys aiempaan tarkistukseen. Arvoisa puhemies, sanoisin vielä, että jos tästä tulee kieliongelmia, haluaisin, että viitekohdaksi otettaisiin espanjankielinen versio.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, luovun kaikista tämänpäiväisistä suullisista äänestysselityksistä töiden pitkittymisen vuoksi.

Puhemies. -
Olette hyvin ystävällinen. Olette jälleen kuunnellut äitiänne.

Raschhofer (NI)
Arvoisa puhemies, neuvoston yhteinen kanta postipalvelujen vapauttamisesta takaa postipalvelujen markkinoiden valvotun vapauttamisen Euroopassa. Suunnitelluista päivämääristä ja painorajoista on pidettävä kiinni: ne sallivat postipalvelualan vaiheittaisen ja valvotun vapauttamisen kaikkine oikeudenmukaisesta kilpailusta seuraavine etuineen. Vapauttamisen on tapahduttava valvotusti ja palvelujen varmuus ja sosiaaliset näkökohdat huomioiden, kuten aina, kun vapautetaan yleishyödyllisiä palveluja.
Siksi on ilahduttavaa, että valiokunnassa saatiin aikaan kompromissi direktiivin soveltamisesta määräajoin annettavista kertomuksista tulevan kehityksen tiedonlähteenä. Politiikassa on lisäksi joka tapauksessa otettava huomioon vapauttamisprosessin taloudelliset, sosiaaliset ja alueelliset seuraukset. On kuitenkin kyseenalaista, voiko direktiivin todellisena tehtävänä olla suositusten antaminen toimivaltaisille työmarkkinajärjestöille, kuten eräässä tarkistuksessa muun muassa vaadittiin.

Dehousse (PSE).
Arvoisa puhemies, kollegoideni ja minun mielestä postiala on kaikista vapauttamisen syövereihin syöksyneistä aloista tärkein ja kaltoin kohdelluin.
Ensin komissio sitten ministerineuvosto unohtavat tai aliarvioivat järjestelmällisesti, että väestölle tarjoamansa palvelun lisäksi ja rinnalla postit täyttävät kaikissa EU:n jäsenvaltioissa ja alueilla merkittävän yhteiskunnallisen tehtävän. Palvelun vapauttamisen tekosyyllä viedään väestöltä ja ennen kaikkea huono-osaisimmilta yhteiskunnallinen tuki, joka on kuitenkin olennaisen tärkeä.
Parlamentti oli jo hylännyt ensimmäiset sille esitetyt ehdotukset. Niihin, joista tänään äänestettiin, oli tehty parannuksia, mutta ne eivät poista yhteiskunnallista uhkaa, päinvastoin on entistäkin selkeämpää, ettei mitään ole suunniteltu sen enempää yleispalvelun rahoittamiseksi kuin epätasa-arvojen korjaamiseksi. Raskauttava asianhaara: ehdotettujen toimenpiteiden aiheuttamat lukuisat työpaikkojen menetykset pahentavat väkivaltaa, josta eurooppalaiset yhteiskunnat kärsivät jo nyt voimakkaasti.
Näissä olosuhteissa kollegani ja minä kannatimme kaikkia rakentavia tarkistuksia riippumatta siitä, kuka ne oli esittänyt, ja me aiomme seurata tilannetta valppaammin kuin koskaan.

Berthu (NI)
. (FR) Postipalvelujen kilpailulle avaamisesta annettujen eurooppalaisten direktiivien historia on hyvä esimerkki komission menettelytavasta: voimaotteista peittelyyn, se käyttää viisaasti kaikkia aseita, joita sille on perustamissopimuksessa annettu, kuten yksinoikeutta aloitteisiin, saadakseen oman kantansa hyväksytyksi ja nujertaakseen vähitellen vastustajansa - tässä tapauksessa Euroopan parlamentin, joka olisi tässäkin ollut pikemminkin maltillisuuden puolella.
Vielä valitettavammaksi asian tekee nyt kuten usein muulloinkin se, että komission kanta on pohjimmiltaan täysin yksipuolinen ja kiistanalainen. Se ei ole todistanut, että postijakelun täydellinen avaaminen kilpailulle olisi kokonaisuudessaan kannattavaa esimerkiksi Ranskassa. Komissio kuitenkin johtaa meitä tosiasiallisesti kohti tätä päämäärää. Mutta millä oikeudella? Vaikka voidaankin puolustaa sitä, että komissio haluaa huolehtia maiden välisestä postin jakelusta, maiden sisäisen postin jakelun on mielestämme kuuluttava kunkin valtion vastuulle.
Komissio ei kuitenkaan tee tällaista erottelua. Komission jäsen Bolkestein selitti juuri parlamentille, että meidän on "edettävä kohti sisämarkkinoiden toteutumista postipalvelujen alalla". Eikö näitä sisämarkkinoita sitten ole vielä olemassa? Onko mahdotonta lähettää Ranskasta kirje Tanskaan tai Englantiin hyvissä olosuhteissa? Tämä on aivan naurettavaa. Sisämarkkinat ovat jo olemassa, ja komission jäsen Bolkestein vain paljastaa, että komission todellinen päämäärä on aivan toinen, se on yhdistäminen, jota emme tarvitse lainkaan.
Asia tuo esiin toisen yleisluonteisen kysymyksen: kuinka sovitetaan yhteen komission valtuudet kilpailun alalla (ne ovat tällä hetkellä suunnattoman suuret) ja jäsenvaltioiden valtuudet kansallisten julkisten palvelujen järjestämisen alalla? Meidän mielestämme epäselvissä tapauksissa viimeisen sanan on oltava jäsenvaltiolla edellyttäen tietenkin, että sillä on tukenaan selkeä kansan tahto. Komission ei saa antaa luoda ja vahvistaa käsitystä sen joka paikkaan ulottuvista valtuuksista kilpailulle avaamisen alalla.
Tästä syystä Euroopan tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan pitäisi ottaa tämä tärkeä kysymys työohjelmaansa.

Bordes ja Laguiller (GUE/NGL)
. (FR) Äänestimme GUE-ryhmän esittämän tarkistuksen puolesta, koska siinä hylätään kokonaisuudessaan neuvoston ehdotus postipalvelujen avaamisesta kilpailulle. Emme tehneet näin vain tuomitaksemme neuvoston asenteen, kun se kieltäytyi ottamasta huomioon Euroopan parlamentin laimeat tarkistukset. Parlamentin ehdottamien tarkistusten tai lievennysten kanssakin hanke olisi mahdoton hyväksyä.
Hylkäämme kokonaisuuden, sillä vastustamme jyrkästi kaikkea postipalvelujen yksityistämistä samoin kuin koko ajatusta näiden palvelujen tuottavuudesta.
Hylkäämällä neuvoston tekstin hylkäämme koko kansallisten hallitusten ja eurooppalaisten toimielinten ajaman julkisten palvelujen purkamispolitiikan, joka on taantumuksellinen ja vahingollinen niin postin käyttäjille kuin alan työntekijöillekin.
Kieltäydyimme osallistumasta tarkistuksista käytyyn äänestykseen, koska sen enempää ehdotettua tekstiä kuin koko menettelytapaakaan ei voida tarkistaa tai parantaa.

Caudron (PSE)
. (FR) Postialan (kuten usean muunkin alan, esimerkiksi energia-alan) yleispalvelun määrittelemiseksi ja varmistamiseksi viime vuosina otetut askelet ovat selkeästi olleet merkittäviä edistysaskelia, joita tuskin pystyimme kuvittelemaan ja toivomaan 1990-luvun alussa.
Olen siis tyytyväinen tähän edistykseen, joka takaa kunnolla yleispalvelujen saatavuuden ja laadun, yleispalvelujen kattaman tuotteiden vähimmäistarjonnan sekä yleispalvelujen mukautuvaisuuden teknisiin innovaatioihin.
Julkisten palvelujen ja markkinoiden välisestä tasapainosta, postiverkoston säilymisestä kaupungeissamme ja kylissämme sekä sovellettavista hinnoista on kuitenkin yhä epävarmuutta, epäselvyyttä ja huolta. Siksi allekirjoitin tarkistukset, joiden mukaan komission olisi säännöllisesti tiedotettava Euroopan parlamentille sisämarkkinoiden kehittymisestä. Samasta syystä allekirjoitin vihreiden kanssa tarkistuksen, jossa vahvistetaan, kuten ensimmäisessä käsittelyssä, painorajaksi 150 grammaa (ja asetetaan ehtoja hinnoille).
Pidän valitettavana, että tämä tarkistus, joka "takasi muualla annetut takuut", hylättiin. Meidän on nyt seurattava tinkimättömän valppaasti näiden tekstien soveltamista.

Darras (PSE)
. (FR) Haluan aivan ensimmäiseksi kiittää aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokuntamme esittelijää, Markus Ferberiä, ja koko valiokuntaa heidän tekemästään työstä.
Esittelijä Ferberin esittämä kompromissitarkistus on epätyydyttävä, jopa kelvoton.
Se on epätyydyttävä, sillä tarkistuksessa vaaditaan yksipuolista arviointia yksin komissiolta eikä monipuolista arviointia kaikilta toimijoilta, kuten olin toivonut.
Se on kelvoton, sillä kun parlamentin alkuperäinen ehdotus paino- ja hintarajan laskemisesta 150 grammaan ja nelinkertaiseen perusmaksuun vapauttamisen seuraavassa vaiheessa hylätään, ei sosiaalisen yhteenkuuluvuuden korkean tason säilymistä voida mitenkään taata.
Se on kelvoton myös siksi, ettei tarkistuksessa suostuta tuomaan esiin kysymystä uusien palvelun tarjoajien pääsystä verkkoihin.
Lopuksi se on kelvoton, koska tarkistuksessa ei suostuta käsittelemään yleispalvelun rahoituksen ongelmaa, vaikka kysymys rahoituksesta jos mikään on perusteltu: meillä on todellakin oikeus tietää, kuinka yleispalvelu tullaan rahoittamaan eli miten yleispalvelu voidaan itsessään taata.
Äänestän kuitenkin yhteisen kannan puolesta paremman puutteessa, sillä jos tekstiä yritetään vielä tarkistaa, saattaa yhteinen kanta romuttua. Tällöin on vaarana, ettei postipalveluista anneta mitään direktiiviä ja että ala vapautuu täydellisesti kahden vuoden kuluessa.
Äänestän siis yhteisen kannan puolesta enemmän huolesta turvallisuuden puolesta kuin innostuksesta tekstiä kohtaan, joka on mielestäni aivan liian kyynisellä tavalla vapaamielinen.

Krivine ja Vachetta (GUE/NGL)
. (FR) Ensimmäisen käsittelyn yhteydessä 14. joulukuuta 2000 toimitetussa äänestyksessä meitä oli kourallinen parlamentin jäseniä, jotka vastustivat "postipalvelujen asteittaista ja hallittua" vapauttamista. Yritimme vakuuttaa niitä, jotka julkisten palvelujen kannattajina selittivät meille, että olennaisin oli säilytetty. He eivät ottaneet huomioon komission ja hallitusten vakaata tahtoa vapauttaa ja sen jälkeen yksityistää kaikki julkiset palvelut. Mikään kompromissi ei päde sen enempää vapauttamisen määräaikoihin kuin laajuuteenkaan. Tästä syystä äänestimme yhteisen kannan hylkäämisen puolesta, ja jatkamme postin julkisten palvelujen puolustamista. Tämä on ainoa kanta, joka takaa korkean laadun säilymisen käyttäjille ja vapaan pääsyn kaikille, etenkin maaseudun ja työläiskaupunginosien asukkaille. Tämä on ainoa kanta, joka säilyttää työpaikat: hyväksymällä uuden direktiivin parlamentin jäsenet avaavat tien 450 000 tämän alan työpaikan lakkauttamiselle Euroopassa, ja niistä 50 000 sijaitsee Ranskassa. Perustarpeidemme ja -oikeuksiemme kaupittelun liberaalin opin vastustamiseksi on tullut aika koota väestöt, työntekijät ja heidän järjestönsä vaatimaan Euroopan tasolla koordinoitua ja väestöjen valvonnassa olevaa julkista postipalvelua.

De La Perriere (NI)
. (FR) Kompromissi, joka saavutettiin 15. lokakuuta 2001 pidetyssä neuvoston kokouksessa jäsenvaltioiden postipalvelujen avaamisesta kilpailulle ja jota tuki muun muassa Ranskan sosialistinen hallitus, on mielestämme rakennettu sarjalle epäselvyyksiä, jotka saattavat kätkeä useita uhkia.
Ranskan poikkeusaseman ja ennaltavarautumisen periaatteen nimissä ja kansalaisten tasavertaisuuden säilyttämiseksi en kannattanut tätä puolivillaista kompromissia, joka on pelkästään avoin valtakirja komissiolle purkaa Ranskan postipalvelu vuoteen 2006 mennessä.
Talous ei saa olla Euroopan politiikan ainoa ohjenuora.
Ranska on valinnut korkeatasoisen, koko maan kattavan, kaikkien käytettävissä olevan ja yhtenäisesti hinnoitellun postin. Se on meidän käsityksemme julkisista palveluista. Haluamme säilyttää järjestelmämme hinnalla millä hyvänsä.
Haluaisin meidän vahvistavan, että kun kaikki julkiset palvelut kuuluvat kunkin jäsenvaltion toimivaltaan, nämä valtiot saavat itse päättää sitä tavasta, jolla ne järjestävät postipalvelunsa.

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) Julkiset palvelut - kuten posti, julkinen liikenne, energiahuolto ja juomavesihuolto - ovat hyvistä syistä olleet jo yli vuosisadan ajan suurimmaksi osaksi valtion monopoli. On kysymys välttämättömistä palveluista, joissa kilpailu estäisi sen, että kaikki voisivat käyttää niitä jatkuvasti kohtuulliseen hintaan. Joku saattaisi odottaa, että poliittisen ja taloudellisen yhdentymisen kannattajat pyrkivät kaikkien jäsenvaltioiden valtiollisten postien fuusioon ja yhtenäisiin eurooppalaisiin postimerkkeihin. Tämän sijasta uusliberalistisessa vaiheessa käytetään eri postiyritysten rinnakkaisuutta, jotta ne voisivat kilpailla keskenään ja jotta lisäksi mahdollistettaisiin pääsy markkinoille yhdysvaltalaisille tai australialaisille yrityksille tai uusille yrityksille, jotka tarjoavat huonompia palveluja käyttäen halvempia hintoja ja huonompia työoloja. Yritysostojen ja konkurssien jälkeen 20 vuoden kuluttua johdossa on kolme maailmanlaajuista konsernia, ja painostaminen henkilöstön, ympäristön ja kuluttajien suojelemiseksi osoittautuu mahdottomaksi. EP hylkäsi ensimmäisessä käsittelyssä kilpailujärjestelmässä jaettavan postin painorajan alentamisen edelleen alle 150 grammaan sekä siirtymisen aikanaan vielä pitemmälle meneviin vapauttamisen muotoihin. Koska uhkana on, että Euroopan komissio soveltaa muita sääntöjä, jotka antavat vielä heikommat takeet yleispalvelusta, Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä vielä hyväksyy hylätyt suunnitelmat vuosia kestäneen vastarinnan jälkeen. Pidän tätä hyväksymistä tarpeettomana ja haitallisena ja äänestän hylkäämisen puolesta.

Souchet (NI)
. (FR) Jokaisen jäsenvaltion on saatava päättää täydellisesti julkisten palvelujensa järjestämisestä. On yksin jäsenvaltion tehtävä määritellä palvelun järjestämisen alat ja yksityiskohdat. Vastatakseen täydellisesti väestön tarpeisiin sen on toki varmistettava, ettei näitä palveluja voida halvaannuttaa ajamalla yksinomaan ammattikuntien etuja. On kuitenkin mahdotonta hyväksyä, että laajentamalla sille kilpailun alalla myönnettyjen valtuuksien käsitettä komissio ottaa itselleen oikeuden määritellä millaisista julkisista palveluista kansa saa nauttia.
Vastustamme Monnet'n menetelmän soveltamista tänä päivänä postipalveluihin ja huomenna muihin julkisiin palveluihin. Monnet'n menetelmä tarkoittaa, että kaikki sääntely puretaan asteittain ilman, että teetetään ennalta mitään kunnollista tutkimusta tällaisen politiikan seurauksista. Jos vain sisämarkkinat kehittyvät, komissio on valmis ottamaan riskin postipalvelujen yhteiskunnallisen tehtävän sivuuttamisesta, alueemme palvelun kattavuuden huonontumisesta, palvelujen laadun laskemisesta ja hintojen huomattavasta kohoamisesta. Vaikutustutkimus tehdään kuten aina vasta sitten, kun peli on pelattu eikä paluuta enää ole.
Vastustamme tätä "tapahtuneen tosiasian" -logiikkaa, ja siksi äänestimme Ferberin mietintöä vastaan samoin kuin neuvoston ja komission yhteistä kantaa vastaan, josta panen merkille, että yksi Ranskan hallituksen puolueista tukee sitä voimakkaasti, kun taas kaksi muuta vastustaa sitä kiihkeästi?
Berthu (NI)
. (FR) Malmströmin mietintö komission vuotuisen työohjelman esittämisestä Euroopan parlamentille vaikuttaa ensi näkemältä myönteiseltä: siinä murretaan todellakin vaivihkaa komission kollegion aloitemonopoli ja paljastetaan sen yksipuolinen ja demokratian vastainen luonne.
Toisaalta mietinnössä kuitenkin sivuutetaan pääasia: siinä ei sanota mitään neuvoston oikeudesta hyväksyä tämä sama työohjelma.
Malmströmin mietinnössä osoitetaan ensin, että sitä mukaa kuin Euroopan parlamentti voimistuu, komission aloitemonopoli häiritsee sitä yhä enemmän. Siksi parlamentti yrittää ajaa omia prioriteettejaan. Tämä pyrkimys kiristikin jonkin verran välejä viime joulukuussa, kun komissio esitteli ohjelmansa vuodeksi 2002.
Äsken hyväksytyssä komission ja Euroopan parlamentin välisessä sopimuksessa vahvistetaan vuoden N työohjelman yhteiselle laatimiselle takarajaksi vuosi N-1. Tämä on hyvä aloite. Siitä herää kuitenkin toinen kysymys: milloin on vastaava takaraja vuoropuhelulle neuvoston kanssa?
Tällaisen takarajan tarpeellisuutta puoltaa kolme syytä: 1) neuvosto on Euroopan toimielimistä se, jonka demokraattiset juuret ulottuvat syvimmälle, sillä se nojautuu kansallisiin parlamentteihin; 2) toisin kuin Euroopan parlamentilla neuvostolla on jo Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 4 artiklan nojalla teoriassa mahdollisuus vaikuttaa komission työhön ja ohjata sitä; 3) neuvostolla on kokonaiskuva Euroopassa SEU:n kolmen pilarin tasolla tehtävästä työstä, jäsenvaltioiden aloitteet hallitustenvälisessä työssä mukaan luettuina.
Kun tätä kohtaa ei ole selvennetty, Malmströmin mietintö vaikuttaa lähinnä kahden vanhan liittolaisen, komission ja Euroopan parlamentin, vehkeilyltä neuvoston olennaisten oikeuksien polkemiseksi.

MacCormick (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, olen pahoillani, kun vien aikaanne. Olette minun laillani tietoinen Daily Record -sanomalehden käymästä kampanjasta Skotlannissa. Tämän kampanjan aikana sanottiin muutamia erittäin epäoikeudenmukaisia asioita kollegastamme Thorning-Schmidtistä, jonka arvokkaan mietinnön hyväksyimme tänään. Pahoittelen noita asioita. On kuitenkin niin, että tällä arvokkaalla mietinnöllä, joka suojelee työntekijöitä melulta työpaikalla, voisi olla tahattomia sivuvaikutuksia musiikkialaan. Olen hyvin iloinen, että tarkistuksia 23 ja 25 korjattiin, ja siten pelastettiin mm. säkkipilliorkesterien maailma. Luullakseni olen ainoa säkkipillinsoittaja parlamentissa, joten olen erityisen tyytyväinen tähän! Mutta haluan kertoa jäsen Thorning-Schmidtille, että hänen skotlantilaiset kollegansa pahoittelevat sitä tapaa, jolla lehdistömme epäoikeudenmukaisesti häpäisi hänet julkisuudessa.

Puhemies. -
Odotamme innokkaasti kuulevamme säkkipillinsoittoa seuraavilla Robert Burns -illallisilla.

Alavanos (GUE/NGL)
. (EL) Yhteisön lainsäädäntöaloitteet terveyttä ja turvallisuutta koskevista vähimmäisvaatimuksista työntekijöiden suojelemiseksi altistumiselta melulle ovat edenneet myönteiseen suuntaan. Muutamissa jäsenvaltioissa - kuten Kreikassa, jossa alkeellisimpiakaan työturvallisuustoimia ei käytetä - tilanne on tässä asiassa täysin hallitsematon.
Tästä syystä on tärkeää:
soveltaa alhaisia altistuksen toiminta-arvoja (83 db).
että vastuu toimenpiteiden täytäntöönpanosta on työnantajalla eikä työntekijöillä, ja sen vuoksi kuulosuojainten vaimentavaa vaikutusta ei pidä ottaa huomioon.
että melualtistumisen tasoa arvioitaessa sovelletaan yhden työpäivän eikä viikon pituista ajanjaksoa, jotta se aika, jona työntekijät saattavat altistua raja-arvot ylittävälle melulle, ei pitkittyisi.
Edellä esitetyt kannat sisältyvät Euroopan parlamentin jättämiin tarkistuksiin - siksi kannatinkin niitä - mutta neuvoston yhteisessä kannassa niitä ei tueta.
Lopuksi korostan, että on tärkeää kehittää asianmukainen valvontakoneisto, jotta nämä toimenpiteet eivät jäisi pelkän puheen tasolle.

Crowley (UEN)
. (EN) Työskentely sen puolesta, että kaikkien työntekijöiden työympäristö olisi turvallisempi, on aina ollut ryhmäni kannan mukaista ja olemme tukeneet realistisia aloitteita tämän tavoitteen saavuttamiseksi menneisyydessä.
Meillä, kuten monilla muillakin jäsenillä, oli useita huolenaiheita tämän mietinnön sisällöstä, erityisesti monitahoisista vaatimuksista työnantajalle ja kyseenalaisista melutasoista. Tämän vuoksi emme voineet tukea useita esitettyjä tarkistuksia ja olimme pettyneitä siihen, että monia tarkistuksia tuettiin.
Olimme erittäin tyytyväisiä, että musiikkialan poissulkeva tarkistus hyväksyttiin. Tämä on varsin myönteistä, koska minusta ja monesta muusta parlamentin jäsenestä tuntui, ettei tämä ollut oikea paikka käsitellä hyvin erikoistunutta toimialaa.
Meidän on myös pidettävä myönteisenä neuvoston halukkuutta hyväksyä monia parlamentin ehdottamia tarkistuksia ensimmäisessä käsittelyssään, ja toivomme, että parlamentin osoittamaan hyväntahtoisuuteen vastataan tulevaisuudessa.
Itse en osallistunut äänestykseen, koska minulla oli niin vakavia epäilyksiä mietinnön sisällöstä ja useista tarkistuksista, ja koska olen entinen muusikko, mielestäni ei olisi ollut oikein äänestää.
Yleisesti ottaen ryhmäni on tyytyväinen tulokseen ja toivoo, että uusi realistinen ote jatkuu tässä asiassa.

Titley (PSE)
. (EN) Tuen koko sydämestäni sosialistikollegani esittelemää mietintöä neuvoston työntekijöiden melulle altistumista koskevan yhteisen kannan tiukentamiseksi. Yhtäkään työntekijää ei pitäisi altistaa niin kovalle melulle, etteivät he voi keskustella, koska ihmisillä on vain kaksi korvaa ja niiden suojeleminen on erittäin tärkeää. Lisäksi on parempi, että meluhäiriöitä ja vahinkoja vastustavat toimet ovat pikemminkin ennalta ehkäiseviä kuin parantavia ja että velvollisuus tällä alalla on yhteisön eikä yksilön vastuulla.
Jotta tämä direktiivi olisi niin tehokas kuin mahdollista, meidän tulisi työskennellä nykyisillä välineillä ja välttää päällekkäisyyttä. Sen vuoksi Euroopan työturvallisuus- ja työterveysvirastoa pitäisi käyttää täydellä teholla. Tämä helpottaa ja edistää parhaiden käytäntöjen vaihtoa hyväksyttävien melutasojen osalta. Lisäksi on loogista, että tämän direktiivin täytyy olla laaja-alainen ja kattaa yrittäjinä toimivat työnantajat ja -tekijät, koska he muodostavat merkittävän osan nykypäivän työvoimasta.

Ebner (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, äänestin Müllerin mietinnön puolesta, ja sanon tämän suurella vakaumuksella. Tuen Müllerin ajamaa asiaa ja toivon, että sekä kollega Jacksonin parlamentille esittämät pyynnöt että hänen äänestysselityksensä sekä kollega, kvestori Banottin antamat lupaukset ratkaista tämä sekä parlamentin töiden että mielestäni koko demokratian ja parlamentissa käytävien keskustelujen sujumisen kannalta tuomittava ja uskomaton epäkohta selvitetään mahdollisimman pian, jotta tämänkaltaiset välikohtaukset - joissa esitettiin jopa tappouhkauksia - eivät vastedes toistuisi ja jotta syylliset voitaisiin siten paljastaa tarkoituksenmukaisesti näiden tapausten toistumisen estämiseksi. Luotan kollega Banottin aktiivisuuteen.

McKenna (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, olen pahoillani tänään toimitetun äänestyksen takia. Se on ankara isku ihmisten oikeudelle valita vaihtoehtoisia lääketieteen muotoja, oikeudelle yrittää välttää riippuvaisuutta lääketeollisuudesta ja sen tuotteista. Eilen illalla komission jäsen Byrne kielsi, että lääketeollisuudella olisi mitään tekemistä tämän kanssa. Ihmettelen kuitenkin, miksi sen edustajat ovat niin kiinnostuneita tämän läpiviemisestä, ellei heillä ole mitään tekemistä asian kanssa. Komission jäsen yritti selvästi antaa vaikutelman, että tämän asian vastustajat olivat vain ravintolisiä tuottavan teollisuuden puolestapuhujia. Näin ei kuitenkaan ole. Me kannatamme selvästi ihmisten oikeutta valita. Tänään se oikeus on poistettu heiltä.
Jotkut parlamentin jäsenet valitsivat naurettavan lähestymistavan ja sanoivat, että minun pitäisi suositella ihmisille appelsiinien ja kasvisten syönnin lisäämistä. Käytetään esimerkkinä raskaana olevia naisia. Heidän tulisi syödä paljon parsakaalia saadakseen tarvitsemansa määrän foolihappoa, joten sellainen argumentti on naurettava. Tämän päivän tapahtumat ovat pelanneet suoraan lääketeollisuuden pussiin. Se saa nyt enemmän asiakkaita, koska useammat ihmiset sairastuvat.
Päätös on myös hyökkäys yksittäisten jäsenvaltioiden politiikkoja kohtaan. Jos jäsenvaltioissa ei ole sallivaa politiikkaa, niiden tulisi muuttaa sitä eikä pakottaa meitä muita heikentämään vaatimuksiamme heidän vaatimustensa tasolle.

Banotti (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kannatin tarkistuksia jäsen Müllerin laatimaan mietintöön, vaikka joka solullani halusin antaa kovan iskun tohtori Rathille - kirjoitetaanko se r-a-t (rotta) - ja hänen kätyreilleen, jotka eivät ole piirittäneet parlamenttia vain muutaman viime kuukauden, vaan viimeisen vuoden ajan. Yhtyisin myös jäsen McKennan puheenvuoroon ja sanoisin, että vitamiinit - joita en sairaanhoitajana henkilökohtaisesti pidä ravintolisinä - ovat vapaasti kaupan maassani ja etten ole vielä koskaan kuullut kenenkään saaneen C-vitamiinin tai minkään muunkaan vitamiinin yliannostusta.
Sen vuoksi - valitettavasti, koska olisin tehnyt mitä tahansa vesittääkseni tohtori Rathin päämäärän - äänestin tarkistusten puolesta, joita ei valitettavasti hyväksytty. Olen samaa mieltä jäsen McKennan kanssa siitä, että tähän mennessä näiden tuotteiden - joita, kuten jo aiemmin sanoin, en pidä ravintolisinä - vapaa myynti ei ole aiheuttanut mitään ongelmia enkä näe mitään syytä puuttua niiden myyntiin.

Thors (ELDR).
Arvoisa puhemies, saanko vain sanoa, että koko tästä direktiivistä käytävä keskustelu osoittaa, että lakeja ja sääntöjä on tarpeen selventää kiireellisesti? On olemassa suuri väärinkäsitys siitä, kuinka 4 artiklan viittaukset liitteisiin ja muihin asioihin tulisi tulkita. Kehotan meitä kaikkia tukemaan parempaa lainsäädäntöä.

Borghezio (NI).
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti äänesti niitä Euroopan kansalaisten oikeuksia vastaan, joiden mukaan he voisivat täysin rajoituksitta käyttää sellaisia luonnonmukaisia lääkkeitä, joilla ei ole minkäänlaisia sivuvaikutuksia. Meidät Euroopan parlamentin jäsenet on yritetty saada unohtamaan yksinkertainen totuus eli se, ettei kukaan ole koskaan, niin kauan kuin ihminen kykenee muistamaan, kuollut vitamiinien syöntiin, kun taas samaa ei voida varmastikaan todeta monikansallisten lääkeyritysten kehittyneissä laboratorioissa valmistetuista tuotteista, kuten Lipobayn tapaus osoittaa. Kymmeniä tuhansia syöpäsairaita hoidetaan tehokkaasti vitamiinihoidoin yhdistettynä luonnonaineisiin, aminohapoista lysiiniin ja proliiniin.
Tämä direktiivi on kuitenkin ristiriidassa Euroopan kuluttajien perusoikeuksien yhteisten intressien kanssa, koska sillä pyritään tukemaan monikansallisten lääkeyritysten vaikutusvaltaisen painostusryhmän vaatimuksia. Monikansallisten lääkeyritysten toiseksi tärkeimmän yrityksen hallintoneuvoston jäsen komission jäsen Bolkestein ei turhaan ole Euroopan komissiossa. Kukaan ei ole tohtinut sanoa, etteikö tämä direktiivi voisi yhdellä iskulla lyödä kuoliaaksi ravintolisiä valmistavia pieniä ja keskisuuria terveitä yrityksiä ja tehdä lopun 400 miljoonan eurooppalaisen mahdollisuudesta valita vapaasti hoitomuotonsa.

Bordes ja Laguiller (GUE/NGL)
. (FR) Kannatamme kaikkea kansallisten lainsäädäntöjen lähentämistä etenkin tällä alalla, jos se parantaa kuluttajien asemaa. Esittelijä ja enemmistö tarkistusten laatijoista ei kuitenkaan ole ottanut tätä lähtökohtaa: heitä kiinnostaa ensisijaisesti ellei yksinomaan ravintolisiä valmistavien kapitalististen konsernien edut. Asia on niin ilmeinen, että esimerkiksi alan työnantajajärjestö Ranskassa lähetti kaikille Euroopan parlamentin jäsenille faksin, jonka alkusanat ovat avoimen kyyniset, sillä niissä todetaan: "Ranskan ravintolisien alan ammattilaiset kiittävät ennalta edustajiaan Euroopan parlamentissa äänestämisestä direktiivin puolesta."
Äänestäköön vain näiden ihmisten edustajat tämän mietinnön ja direktiivin puolesta! Me äänestimme vain yhden tarkistuksen puolesta: sen, jossa hylätään koko teksti.

Grossetête (PPE-DE)
. (FR) Lukuisat eurooppalaiset syövät vitamiineja ja kivennäisaineita.
Kuluttajien edun mukaisessa eurooppalaisessa politiikassa on näin ollen ehkäistävä näiden aineiden virheellistä käyttöä ja valvottava kuluttajille tarjottavien tuotteiden laatua.
Tämä suositus vastaa näihin toiveisiin, muun muassa esittämällä asianmukaiset eurooppalaiset oikeudelliset puitteet, jotka eivät haittaa näiden tuotteiden vapaata liikkuvuutta mutta takaavat kuluttajille paremman terveyden suojan sekä kunnollisen ja asianmukaisen tiedotuksen saatavilla olevista tuotteista.
Yksi näiden tuotteiden turvallisuutta koskevista olennaisista seikoista on niiden sisältämien kivennäisaineiden enimmäispitoisuus. Näin ollen ravintolisien sisältämien vitamiinien ja kivennäisaineiden hyväksyttyjen enimmäismäärien vahvistaminen on tärkeää näiden tuotteiden oikean käytön kannalta. Tieteellisissä lausunnoissa on todellakin todettu, että joidenkin vitamiinien ja kivennäisaineiden liiallisella nauttimisella voi olla epätoivottuja tai jopa haitallisia vaikutuksia.
Lisäksi on hyvä jättää rajaamatta näiden aineiden luetteloa, sillä siihen saatetaan vielä lisätä muita tuotteita, joilla on ravinnollisia tai fysiologisia vaikutuksia. Toivon, että komissio esittää Euroopan parlamentille ja neuvostolle tällä alalla saatavan kokemuksen perusteella lisäehdotuksia, jotka sisältävät asianmukaisia oikeudellisia toimenpiteitä muille ravintoaineille ja aineksille, joilla saattaa olla samanlaisia vaikutuksia kuin ravintolisillä.

Hortefeux (PPE-DE)
. (FR) Äänestin Emilia Franziska Müllerin mietinnön puolesta, ja haluan korostaa esittelijämme tekemän työn korkeaa laatua.
Olen iloinen, että parlamentti ottaa vihdoinkin kantaa näin tärkeään aiheeseen. Nyt on tärkeää huolehtia siitä, etteivät kyseiset tuotteet aiheuta mitään vaaraa terveydelle, ja varmistaa merkintä, josta eurooppalaiset kuluttajat saavat selkeää, oikeaa ja asianmukaista tietoa tuotteista.
On hyvä vahvistaa vitamiineille ja kivennäisaineille vähimmäismäärä, joka tuotteiden on sisällettävä, jotta taataan, että näitä aineita on ravintolisissä riittävästi tuotteen ilmoitettua tarkoitusta varten.
Kun enimmäis- ja vähimmäismäärien vahvistamista säätelevistä periaatteista on sovittu, tarkkojen rajojen määritteleminen kullekin ravintoaineelle elintarvikealan tiedekomitean antaman lausunnon perusteella on vain tekninen kysymys.
On muistettava, että joidenkin vitamiinien ja kivennäisaineiden liiallisella nauttimisella voi olla epätoivottuja tai haitallisia vaikutuksia. Siksi näiden tuotteiden turvallisuus on taattava muun muassa merkinnällä, jossa on tarkat ohjeet tuotteen käytöstä ja etenkin määrästä, jonka sitä voi nauttia.
Eurooppalaiset kuluttajat voivat täten valita rauhassa vitamiineja ja kivennäisaineita siitä laajasta valikoimasta, joka näitä tuotteita on nykyään markkinoilla, eikä heidän tarvitse miettiä jatkuvasti niiden terveydelle haitallisia vaikutuksia.

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) Kuluneen vuoden aikana kaikkia EP:n jäseniä on pommitettu sähköpostiviesteillä ravintolisistä ja vitamiinivalmisteista. Tässä ovat taustalla sekä tieteellinen teoria että taloudelliset intressit. Aiemmin ydinaseiden vastustuksestaan tunnetuksi tulleen Linus Paulingin teoria on kiinnostava. Mathias Rathin, joka lähetettiin Alankomaista asiakkaiden luokse Saksaan, missä hänen tuotteensa ovat kiellettyjä, taloudelliset intressit eivät sitä vastoin voi olla syy lainsäädännön muuttamiseen. Näihin ravintolisiin on pädettävä sama kuin muihin kiisteltyihin tuotteisiin, joita kansalaiset kuluttavat odottaen niiden vaikuttavan suotuisasti terveyteensä. Jos viranomaiset puuttuvat asiaan, sen on tapahduttava ainoastaan kansalaisten suojelemiseksi vahingoilta. Päättymättömiä keskusteluja, tieteellistä epävarmuutta ja jatkuvia mielipide-eroja aineiden tehokkuudesta ei voida lopettaa käyttämällä lainsäädäntöä, joka julistaa etukäteen puoskaroinniksi kaiken, mikä poikkeaa vakiintuneesta lääketieteellisestä tiedosta. Voin todeta, että monet käyttävät näitä tuotteita ja että he pitävät mitä tahansa kieltoa byrokraattisten viranomaisten hyödyttömänä holhouksena. Näissä olosuhteissa EU:n on rajoituttava haitallisten aineiden torjuntaan. Koska EU voi jättää mahdolliset muut toimenpiteet jäsenvaltioiden lainsäätäjille, jotka voivat ottaa paremmin ja nopeammin huomioon muutokset yleisessä mielipiteessä, äänestän hylkäämisen puolesta.

Sacrédeus (PPE-DE)
. (SV) Olen äänestänyt mietintöä vastaan. Käsitykseni mukaan siitä puuttuu oikeusperusta, varsinkin kun EU:lla ei ole lainsäädäntöoikeutta kansanterveysalalla. Ravintolisiin liittyviä kysymyksiä on käsiteltävä kansallisessa lainsäädännössä eikä Euroopan unionissa.
EU ei myöskään ole tehnyt mitään aloitetta säädellä lainsäädäntöä sellaisella erittäin vakavan väärinkäytön alueella kuin alkoholi- ja huumeasioissa. Sen yrittäminen terveysravintoalalla, mikä vaikuttaa ihmisten itsehoitoon vitamiinilisien kautta, herättää joukon perustavia kysymyksiä.
Kenen etu on kyseessä? Miksi juuri tällä alueella? Miten tämä vaikuttaa tavalliseen kansalaiseen? Keitä elinkeinonharjoittajia tämä suosii, keitä taas haittaa?
Nämä kysymykset vaativat vastauksia, joita ei ole annettu tyydyttävällä tavalla.

Ebner (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, haluaisin selittää, että äänestin Paulsenin mietinnön puolesta ja ennen kaikkea myös tarkistuksen 10 puolesta. Olen periaatteessa sitä mieltä, että meidän on noudatettava puhtausmääräyksiä erittäin tarkasti ja tiukasti ja nostettava vaatimuksetkin sopivan korkealle. On kuitenkin järjetöntä, että hyötyjätteet - ja ruokajätteet ovat hyötyjätteitä - hävitetään järjettömästi ja että hävittämisestä syntyy lisäksi kustannuksia kansalaisille, jos meillä on mahdollisuus käyttää niitä hyödyllisemmälläkin tavalla. Olen iloinen, että Euroopan parlamentti on lähtenyt mukaan sille tielle, vaikkakin puolinaisesti. Toivon, että saamme menettelyn jatkuessa komissionkin hyväksymään ehdotuksemme siitä, että hyötyjätteitä ei hävitetä umpimähkään, mihin liittyy myös kustannuksia, vaan että ne voidaan kierrättää ja käyttää hyväksi.

Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, kiitoksia siitä, että tarjositte mahdollisuuden esittää ja vielä perustellakin suullisen tarkistuksen. Vaadittavat 314 ääntä jäivät kuitenkin valitettavasti saamatta. Se on harmillista tarkistuksen kannalta, mutta ei muuta sitä, että parlamentti on nyt vaatinut kompromissitarkistuksessa 25, että komission on tehtävä lainsäädäntöehdotus. Tällöin olemme mukana yhteispäätösmenettelyssä ja säädämme asiasta asetuksella. Pyydän niitä valtioita, jotka ovat tähän asti kannattaneet vain kieltoa, huolehtimaan kuitenkin myös siitä, että nämä aineet, jotka ovat vaarallisia, jollei niitä käsitellä oikein, hävitetään asianmukaisesti. Odotan, että komissio hoitaa valvontatehtävänsä tänä siirtymäaikana siihen asti, kunnes saamme asetuksen, jossa säädetään kaikesta, jotta emme joudu enää uudelleen kokemaan katastrofeja suu- ja sorkkatauti, sikarutto joita käsittelemättömät ruokajätteet voivat aiheuttaa.
Grossetête (PPE-DE)
. (FR) Olen aina asettanut kuluttajien terveyden ja suojelun etusijalle.
Haluan esittää kaksi olennaista huomiota asioista, joita puolustin valiokunnassa.
Euroopan unionin päätösten on oltava johdonmukaisia. Siksi on tehokkuuden takia vältettävä antamasta useaa asetusta samoista aiheista. Asetuksessa (EY) N:o 999/2001 vahvistetaan jo tiettyjen tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden ehkäisyä, valvontaa ja hävittämistä koskevat säännöt, ja siinä säädetään märehtijöiden teurastamoista tai leikkaamoista, joissa märehtijöiden liha leikataan luuttomaksi, peräisin oleville eläimistä saataville sivutuotteille tiukat ja valvotut terveyssäännöt. Johdonmukaisuutta ja kunnollista soveltamista ajatellen on siis turhaa lisätä nämä laitokset toisen samaa asiaa ajavan asetuksen soveltamisalaan.
Euroopan unionin on myös tehtävä soveltamiskelpoisia päätöksiä. Tiedämme kuitenkin, että käsittely- ja tuhoamiskapasiteetit (polttaminen tai käsittely kaatopaikoilla) eivät salli liian lyhyellä aikavälillä toteutettavien toimenpiteiden soveltamista yhteisön alueella, silloin kun ne kohdistuvat jätteisiin, joita tuottavat teurastamojen puhdistamot, jotka ovat usein yhteisiä puhdistamoja, olivatpa ne sitten luokiteltuja luokkaan 1 tai 2. Nämä puutteet ilmenivät muun muassa, kun kiellettiin eläinperäisten jauhojen käyttäminen eläinten ruokinnassa, mikä pakotti jäsenvaltiot varastoimaan merkittäviä määriä näitä jauhoja, ennen kuin ne päästiin polttamaan. Tuhottavien tai käsiteltävien tuotteiden määrän kasvattaminen miljoonilla tonneilla pahentaisi varastointiongelmaa, kun niitä ei voida käsitellä tai tuhota saman tien. Tiedämme kuitenkin, että varastoinnista voi aiheutua vaaraa terveydelle tai ympäristölle. On siis laadittava asianmukainen aikataulu, joka mahdollistaa järkevän, varman ja ympäristöä kunnioittavan hallinnoinnin yhteisön tasolla.

Hyland (UEN)
. (EN) Haluaisin kiittää esittelijä Paulsenia hänen työstään tämän tärkeän mietinnön parissa. BSE-taudin viime vuosina aiheuttama kriisi ei enää koskaan saa uhata eurooppalaisia kuluttajia, maanviljelijöitä ja naudanlihateollisuutta. Mielestäni komissio ansaitsee suuren tunnustuksen, sillä se esitti järjestelmällisesti joukon lainsäädäntöehdotuksia, joiden tavoitteena on käsitellä kaikkia alkuperäiseen kriisiin liittyviä kysymyksiä.
Komissio ja jäsenvaltiot ovat täydessä yhteistyössä maatalousväestön ja naudanlihateollisuuden kanssa toteuttaneet tarvittavat toimet taatakseen maanviljelyn ja elintarviketuotannon käytäntöjen turvallisuuden sekä turvalliset tuotteet eurooppalaisille kuluttajille ja välttämättömille vientimarkkinoillemme. Meidän on edelleen oltava tietoisia, että monet toteutetut toimet ja toimenpiteet ovat vaatineet suuria uhrauksia.
Tämän nimenomaisen ehdotuksen tavoitteena on vahvistaa yhtenäinen oikeudellinen kehys eläinten sivutuotteiden käsittelyolojen selkeyttämiseksi. Tärkeintä on, että ainoita eläinten rehuun ja siten myös ravintoketjuun päätyviä sivutuotteita ovat ne, jotka sopisivat käytettäviksi myös suoraan ihmisravinnoksi. Toisin sanoen, jos lusikallista jotakin ainetta ei voi laittaa iltakaakaonsa joukkoon, sitä ei pitäisi myöskään syöttää sioille.
Koska olen parlamentin jäsen, joka edustaa suurelta osin maaseudulta peräisin olevaa valitsijakuntaa ja koska olen kotoisin Irlannista, joka on jäsenvaltioista kaikkein eniten riippuvainen maataloudesta, tuen täysin tämän ehdotuksen tiukkaa kantaa. Olen vahvasti sitä mieltä, että ruokajätteen syöttäminen sioille tulisi kieltää kokonaan. Tiedämme, millaista vahinkoa höllemmästä toimintatavasta seuraa. Olen myös vakaasti sitä mieltä, että uudelleen hyödynnettävän kasviöljyn käyttö ruokintatarkoituksiin on kiellettävä.
Esittelijä on myös tehnyt ansiokkaan ehdotuksen kotitalouksien ruokajätteiden jättämisestä näiden asetusten säännösten ulkopuolelle muun muassa kuljetuksen ja tunnistamisen osalta sekä niiden sisällyttämisestä kansallisiin sääntöihin ja jätteitä koskevaan puitedirektiiviin.
Uskon, että kysymystä teurastamojen jätevesistä on tarkasteltava uudelleen, sillä kyse on valtavasta määrästä hävitettävää ainesta. "Liejun" määritteleminen liitteessä auttaisi selkeyttämään tilannetta.
Lopuksi haluan vakuuttaa komission jäsenelle, että hänellä on parlamentin täysi tuki tällä elintarviketurvallisuuden tärkeällä alalla. Siksi haluaisin kehottaa häntä painostamaan neuvostoa hieman, jotta se tekisi lopullisen päätöksen välttämättömän elintarviketurvallisuusviranomaisen sijainnista. Eurooppalaisten kuluttajien ja ravintoketjun yhtenäisyyden suojelu ovat parlamentin jäsenten keskeisiä huolenaiheita.

Bordes ja Laguiller (GUE/NGL)
. (FR) Sähkön rajat ylittävää kauppaa koskevassa mietinnössä pyritään siinä kannatetun yhtenäismarkkinoiden toteutumisen nojalla ennen kaikkea sähkömarkkinoiden avaamiseen kilpailulle ja siten, vaikka tätä ei suoraan myönnetäkään, yksityistämiseen. Tämä tarkoittaa yli 300 miljoonan eurooppalaisen sähkön toimituksen jättämistä suurten yksityisten konsernien etujen armoille. Esittelijä, jota tämä ei miellytä mutta joka kuitenkin toimii täysin tämän menettelyn logiikan mukaisesti, suosittelee, että kansallisten verkkojen yksityisille avaamisesta aiheutuvat kustannukset siirretään kuluttajille kaikkialla Euroopan unionissa.
Vastustamme jyrkästi sähkön tuotannon ja toimituksen yksityistämistä, samoin kuin vastustamme kaikkea julkisten palvelujen yksityistämistä, jota valtiot ja EU:n toimielimet tavoittelevat, sillä se on väistämättä asianmukaisten alojen työntekijöiden ja kaikkien kuluttajien etujen vastaista.
Vastustamme julkisten palvelujen purkamisen politiikkaa, jonka ainoana tavoitteena on tyydyttää kapitalistien voitonnälkää, tulipa tämä sitten avoimesti ilmi kuten Mombaurin mietinnössä tai peiteltiinpä tätä - huonosti - ympäristönäkökohdilla kuten Turmesin ja Rapkayn mietinnössä. Äänestimme näin ollen näitä kahta mietintöä vastaan.

Caudron (PSE)
. (FR) Energia ei ole samanlainen kauppatavara kuin muut! Kuinka monta kertaa olen sanonut ja toistanut tämän?
On otettava huomioon toimitusvarmuus ja sen edellyttämien investointien suuruus.
Kaavoituksessa on otettava huomioon tarpeellinen julkinen palvelu ja sen tärkeys.
Kaikesta tästä huolimatta Euroopan komissio on Lissabonin Eurooppa-neuvoston sekä kaasun ja sähkön sisämarkkinoiden pikaisen toteuttamisen pyynnön johdosta esittänyt tiedonannon, asetusehdotuksen ja direktiiviehdotuksen, joilla pyritään nopeuttamaan kaasu- ja sähkömarkkinoiden vapauttamista siten, että markkinat olisivat täysin avoimet vuonna 2005.
Tukholman huippukokouksessa kaikki jäsenvaltiot paitsi Ranska, joka vastustaa jyrkästi tätä määräaikaa, hyväksyivät tämän nopeuttamisen.
Komissio haluaa nopeuttaa sähköalan vapauttamista siten, että kaikki muut kuin kotitaloudet voivat valita vapaasti sähköntoimittajansa 1.1.2003 mennessä ja että kaikilla kuluttajilla on tämä mahdollisuus viimeistään vuoden 2005 tammikuun alussa.
Kaasualan määräajat ovat muille kuin kotitalouksille 1.1.2004 ja kaikille kuluttajille vuoden 2005 tammikuun alku.
Tämä on täysin vastuutonta ja sietämätöntä.
Tämä on irvikuva yltiöliberaalista Euroopasta, jota vastaan taistelen.
Euroopan parlamentin ja Euroopan voimasuhteet huomioon ottaen taistelu on vaikea.
Tästä syystä kannatin jäsen P. Herzogin ja jäsen G. Savaryn kanssa kompromissitarkistusta kilpailulle avaamisen päivämääriä ja ehtoja koskevan 19 artiklan muuttamiseksi painottaen kotitalouksien yhdenmukaisen hinnoittelun takaavien tasoitusten tarvetta.
Tästä syystä äänestin lopullisessa äänestyksessä mietintöä vastaan.
Ranskan pitäisi tukea tätä kantaa Barcelonan Eurooppa-neuvostossa.

Lulling (PPE-DE)
. (DE) Aluksi haluan todeta, että valiokunnassa ei saatu enemmistöä mietinnön sille osalle, joka liittyi direktiiviin sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä, josta oli vastuussa esittelijä Turmes.
Jos nyt käsiteltävänä olevan Rapkayn ja Turmesin mietinnön sijasta olisi syntynyt Turmesin mietintö, se ei olisi edennyt tähän täysistuntoon asti.
Olemme tietysti yksimielisiä sähkö- ja kaasumarkkinoiden vapauttamisen kolmesta suuresta tavoitteesta, joiden kohdalla viestimme Barcelonan Eurooppa-neuvostolle on selvä ja kiistaton:
1) me haluamme varmistaa, että kuluttajat voivat valita vapaasti toimittajansa,
2) me haluamme taata, että kaikki toimittajat pääsevät oikeudenmukaisesti ja avoimesti kaikkiin verkkoihin,
3) me haluamme, että kaikissa jäsenvaltioissa on sitova järjestelmä, joka varmistaa 2 kohdassa mainitun tavoitteen toteutumisen.
Esittelijä Turmes oli kuitenkin sitä mieltä, että hänen oli kirjoitettava mietinnön sähkömarkkinoita koskevaan osaan koko ideologiansa ja kaikki vihreiden siihen liittyvät toiveet, joilla ei ollut mitään tekemistä varsinaisen aiheen kanssa. Hänen kirjoituksensa sivuuttaa siis tältä osin varsinaisen aiheen. Äänestin kollegoideni tavoin päätöslauselman näitä kohtia vastaan. Koska tämä on parlamentin ja neuvoston yhteispäätösmenettely, esittelijä Turmes ei edistänyt punavihreiden toiveiden luettelollaan asiaa, josta nyt on kyse, eli EU:n sähkömarkkinoiden järkevää ja tasapainoista vapauttamista.
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan nojalla lyhennetty äänestysselitys.)

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) Vaatimus kaasun ja sähkön kansainvälisestä kaupasta johtaa ongelmien lisääntymiseen ympäristön ja kuluttajansuojan alalla sekä hintojen vakaudessa. Syvennyn tähän asiaan enemmän Mombaurin mietinnön yhteydessä. Kuten eilen kävi PPE/DE-ryhmän puheenvuoron käyttäjän pettymykseksi ilmi, esittelijät Turmes ja Rapkay tekevät ehdotuksia Mombaurin mietinnön seurausten lievittämiseksi. Heidän pyrkimyksensä ovat miellyttäviä mutta vaikeita toteuttaa, koska niissä yritetään yhdistää kaksi ristiriitaista tavoitetta. He hyväksyvät markkinavoimien painottamisen lisäämisen, jolloin on kysymys kasvusta ja voitosta, ja yrittävät kuitenkin suojella ympäristöä ja kuluttajia. Kannatan mielelläni heidän yritystään, että käyttäjille tulevissa laskuissa ja tiedotusmateriaalissa eriteltäisiin sähkön alkuperä prosenttiosuuksittain ja ilmoitettaisiin seuraukset kasvihuonekaasujen ja ydinjätteiden syntymisen kannalta ja että tätä sovellettaisiin myös maahantuotuun energiaan. Tämä koskee myös taloudellisia toimenpiteitä lämmön- ja sähkön yhteistuotantoon ja tuulivoimaloihin investoimisen edistämiseksi. Olen vähemmän tyytyväinen siihen, että painotetaan myös biokaasujen vapauttamiseen pyrkimistä ja että kannetaan huolta siitä, että ympäristövelvoitteet eivät rajoita yritysten välistä kilpailua, vaikka tässä on ehkä kysymys myönnytyksestä teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan enemmistölle. Vaikka en hyväksy tilannetta, jossa tämä ehdotus tehdään, kannatan tätä ehdotusta paremman puutteessa poiketen siten ryhmäni kannasta.

Titley (PSE)
. (EN) Kannatan toimia Euroopan energiamarkkinoiden uudelleen järjestämiseksi. Se tekee markkinoista avoimemmat ja kaikille helpommin saavutettavat. Mikäli lopullisessa direktiivissä on mukana monia teollisuusasioita käsittelevän valiokunnan laatimia hyödyllisiä tarkistusehdotuksia, eurooppalaisten energiankuluttajien toimintaedellytykset ovat paljon suotuisammat kuin nykyisin. Laskuissa on enemmän perustietoa ja kuluttajille tiedotetaan paremmin, mistä he todella maksavat. Vielä merkittävämpää eurooppalaisten kuluttajien kannalta on ehdotettu syrjimätön pääsy eri kilpailijoiden verkkoihin. Taloudelliset perusnäkökohdat osoittavat, että kilpailun lisääntymisen verkkojen välillä pitäisi johtaa lopulliseen hintojenlaskuun. Tämä on hyvä uutinen joillekin kuluttajille, jotka ovat joutuneet maksamaan nykyisessä järjestelmässä liikaa. Tämä on hyvä uutinen myös pienille energiayhtiöille, joiden lisälaajentumisen korkeat markkinoille pääsyn kustannukset ovat estäneet. Kaasu ja sähkö ovat välttämättömiä perustarpeita, eivät ylellisyystarvikkeita. Tämä direktiivi on suuri saavutus useimmille eurooppalaisille kuluttajille ja joillekin energiantuottajille.

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) Aiemmin meillä oli pienimuotoista sähköntuotantoa ja -jakelua, joka oli toteutettu kunnittain tai lääneittäin kyseiseltä alueelta valittujen poliittisten edustajien vastuulla. Nyt olemme siirtymässä tuotantoon ja jakeluun, josta huolehtivat kansainväliset konsernit, joihin demokratialla ei ole mitään vaikusta. Tämän tilanteen haitat ovat samalla tulleet täysin ilmi Yhdysvalloissa erityisesti sähkönjakelun katkeillessa Kaliforniassa ja Enron-yhtiön mennessä konkurssiin. Näemme kuitenkin jo Euroopassakin kielteisiä seurauksia. Alankomaalaiset energiayritykset, jotka jokin aika sitten olivat kuntien ja läänien omistuksessa, ovat investoineet runsaasti puhtaaseen sähköntuotantoon. Nyt tämä puhdas tuotanto katsotaan liian kalliiksi, ja rajat ylittävän siirtoverkon kautta tuodaan likaista sähköä, joka on tuotettu kivihiilellä, ruskohiilellä tai ydinvoimalla. Siirtoverkko on aikoinaan rakennettu sitä varten, että ihmiset voisivat auttaa toisiaan katastrofitapauksissa ja sähkönkulutuksen huippujen esiintyessä, mutta nyt sen kapasiteettia käytetään täysin kansainväliseen kauppaan. Siksi en hyväksy rajat ylittävää sähkön kauppaa koskevan Mombaurin mietinnön päämäärää, vaikkakin esittelijä Turmesin ja esittelijä Rapkayn ehdotuksissa kiinnitetään enemmän huomiota kasvihuonekaasujen ja ydinjätteen seuraamiseen, tuulivoimaloiden käytön ja yhdistetyn lämmön- ja sähköntuotannon edistämiseen sekä kuluttajien suojeluun. Nämä päämäärät eivät vaikuta olevan loppujen lopuksi yhteen sovitettavissa, joten äänestän vastaan.

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) Lentoasemat on sijoitettu tiheästi asutuille alueille, ja ne houkuttelevat vielä lisää talouskasvua, minkä myötä yhä useammat ihmiset tulevat asumaan niiden läheisyyteen. Lentomelusta on siten tullut vitsaus yhä suuremmalle osalle ihmisistä. Mitä enemmän tietty alue on tehnyt kuljetustarpeistaan lentoliikenteestä riippuvaisia, sitä enemmän esiintyy epäterveellisiä haittoja. Ainoat keinot torjua näitä haittoja ovat lentoliikenteen rajoittaminen pitkän matkan lentoihin, lentoasemien ja asuinalueiden välisten etäisyyksien pidentäminen, talouskasvun tai maailmankaupan pitäminen vähemmän ensisijaisena sekä meluisien lentokoneiden kieltäminen. Meluhaitoista ajatellaan selvästi toisin Amerikassa ja kolmannessa maailmassa. Kolmas maailma on liian köyhä kiinnittääkseen huomiota tällaisiin asioihin, ja rikkaassa Amerikassa ovat liikevoitot tärkeämpiä kuin kaikki muut näkökohdat. Jos haluaa todella rajoittaa meluhaittoja Euroopassa, silloin ei saa tyytyä Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön (ICAO:n) puitteissa hiljattain saavutettuun maailmanlaajuiseen sopimukseen vaan on tarvittaessa itse asetettava tiukempia normeja. Ehdotus tätä varten 1. huhtikuuta voimaan astuvaksi aiotun melunvaimennussarjoja koskevan asetuksen kumoamisesta on tarkoitettu ennen kaikkea kauppasodan välttämiseksi Amerikan kanssa. Olen lausunnon valmistelija Bloklandin kanssa samaa mieltä siitä, että tässä ehdotuksessa ei mennä tarpeeksi pitkälle ja että se sallii liian pitkäaikaiset poikkeukset, ja äänestän vastaan.

Titley (PSE)
. (EN) Kannatan täysin tätä mietintöä, joka on laadittu komission tiedonannosta EU:n ja sen kansalaisten välisen tiedonvaihdon parantamiseksi. EU:n vastaiset kampanjat sellaisissa valtioissa kuin Irlanti ovat selvästi osoittaneet, että myönteistä tiedotusstrategiaa tarvitaan. Lisäksi mietinnössä hahmotellut käytännön toimintaohjeet osoittavat, että EU aikoo tosissaan tulla lähemmäksi EU:n kansalaisia ja vastustaa sitä yleistä käsitystä, että EU:ta johtaa elitistinen virkamieskunta. Keskittymällä ihmisten jokapäiväistä elämää koskettaviin kysymyksiin kuten elintarviketurvallisuuteen, euroon sekä oikeus- ja sisäasioihin varmistetaan, että ihmiset sitoutuvat täysin Euroopasta käytävään keskusteluun. On myös oleellista keskittyä tiedonvaihdon hajauttamiseen. EU:ssa on hyvin erilaisia alueita ja paikalliset viranomaiset ovat perillä alueellisista tarpeista sekä paikallisesti tärkeistä kysymyksistä. Heillä on selkeästi parhaat mahdollisuudet levittää tietoa EU:sta. Myös paikallistelevision osallistuminen on erittäin tärkeää.
Vaatimukset Internetin käytön lisäämisestä tiedotuskampanjassa varmistavat sekä kampanjan tehokkuuden että kestävyyden ympäristön kannalta. Koska Euroopan parlamentti on EU:n toimielimistä lähimpänä Euroopan kansalaisia, olisi järkevää, että tiedotuskampanja keskittyisi sen ympärille.

Smet (PPE-DE).
Olen ryhmäni nimissä samaa mieltä syistä, miksi olemme äänestäneet vastaan. Ensimmäinen syy on mietinnön laatu. Mietintö on hyvin sekava. Siitä on hyvin vaikea löytää punaista lankaa. Toinen syy on se, että uskonto, fundamentalismi ja ihmisoikeuksien loukkaukset asetetaan samalle viivalle, mitä meidän on mahdotonta hyväksyä. Kolmas syy on se, että Euroopan unionille annetaan joitakin tehtäviä, jotka eivät kuulu sille. Esimerkkejä tästä ovat vapaan yliopiston perustaminen naisille jne. Emme itse asiassa halua erillistä naisten yliopistoa vaan haluamme yhteisiä yliopistoja. Näistä syistä olemme äänestäneet mietintöä vastaan.

Raschhofer (NI)
Arvoisa puhemies, äänestin käsiteltävänä olevaa mietintöä vastaan, koska se pettää odotukset, joita sen otsikko oikeastaan herättää. Pääpaino on uskonnollisessa fundamentalismissa, muut ilmenemismuodot mainitaan vain lyhyesti. Vaikka tämä ilmenemismuoto on tärkein ja omaa luokkaansa, hedelmällisen keskustelun kannalta on välttämätöntä tuntea ongelman muodostava fundamentalismi kokonaisuudessaan. Fundamentalismi aiheuttaa lieveilmiöitä, joiden ihmisvihamielisyyttä voi tuskin enää ylittää, kun otetaan huomioon syyskuun 11. päivän tapahtumat. Jos tilanne halutaan ymmärtää oikein, ei voida kuitenkaan rajoittua vain uskonnollisten näkökohtien tarkasteluun. Samalla tavoin kuin fundamentaalisen maailmanjärjestyksen riivaamia ihmisiä löytyy kaikista asemista, myös ajatusmaailma ulottuu yhteiskunnan kaikkiin kerroksiin.
Tämän havainnon loogisena seurauksena voi siis olla vain koko asiakokonaisuuden tutkiminen yhteen ilmenemismuotoon keskittymisen sijasta, vaikka sillä olisikin eniten kannattajia.

Goodwill (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, äänestyksen aikana eräs hollantilaisista kollegoistani huomautti, että osassa hollanninkielistä mietintöä ei ollut mitään järkeä. Minun oli vaikea löytää englanninkielisestä mietinnöstä mitään järkevää! Mietintö on asettanut poliittisen hienotunteisuuden aivan uudelle tasolle. On vastoin tarkoitusta lähestyä niinkin tärkeää kysymystä kuin uskonnollista fundamentalismia sellaisella poliittisesti fundamentalistisella nuhdesaarnalla, jollainen tämä mietintö suurelta osin oli.
Suhtaudun erityisen kriittisesti 29 kohtaan myös tarkistettuna, sillä siinä pidetään kirkon ja valtion erottamista hyväksyttävimpänä hallitusmuotona. Tiedättehän toki, hyvä puhemies, että teidän maastanne poiketen minun maassani valtion päämies on myös valtionkirkon pää. Tällainen järjestelmä toimii erittäin hyvin. Toivon, ettei parlamentti vaadi kuningatarta luopumaan kruunusta, jotta voisimme ehkä valita puheenjohtaja Kinnockin hänen tilalleen!

Berthu (NI)
. (FR) Izquierdo Rojon naisia ja fundamentalismia koskeva mietintö, joka hyväksyttiin juuri heikolla enemmistöllä vastustuksestamme huolimatta, on osoitus alun perin hyvästä ajatuksesta, joka on vääristynyt täydellisesti keskustelujen myötä.
Alun perin tarkoituksena oli tehdä selväksi, että naisten oikeuksia on kunnioitettava tinkimättömästi kaikkien jäsenvaltioiden alueella nyt, kun voimakkaat ja väestöön sulautumattomat siirtolaisvirrat pyrkivät juurruttamaan alueellemme näkemyksiä, jotka alentavat naista tai vastaavat jopa julmaa kidutusta, kuten klitoriksen poisto.
Euroopan parlamentti ei valitettavasti lopulta suostunut nimeämään kärsimyksemme lähdettä - väestöön sulautumatonta siirtolaisuutta, joka on usein peräisin islamilaisen kulttuurin maista. Näin ollen parlamentti piiloutui mitäänsanomattomien julistusten taakse, tai mikä on vielä pahempaa, esitti yleisluonteisia tuomioita, jotka vaikuttavat koskevan kaikkia eurooppalaisia ilman mitään erottelua ja syyllistävät perusteettomasti jokaisen.
Tämä koskee myös itse "fundamentalismin" käsitettä: siinä sekoitetaan huolettomasti yksilön yhteiskunnan ytimeen asettavan uskonnon, kristinuskon, ja yksilön yhteisölle alistavan uskonnon, islamin uskon, jyrkät käytännöt. Kyse ei kuitenkaan ole samasta asiasta.
Kaiken kukkuraksi Euroopan parlamentti suosittelee, että seuraavissa Amsterdamin sopimuksen mukaisissa turvapaikkaa koskevissa direktiiveissä sallittaisiin sellaisten naisten vastaanottaminen eri puolilta maailmaa, jotka "kärsivät fundamentalistien vainoista". Johdonmukaisuuden nimissä olisi pitänyt samalla pyytää talousarviota koskevan vakauttamissopimuksen kumoamista!

Bordes ja Laguiller (GUE/NGL)
. (FR) Mietinnön ansioksi voidaan lukea, että siinä tuodaan esiin yksi vastenmielisimmistä naisten alistamisen muodoista maailmassa ja tuomitaan uskonnolliset ääriliikkeet ja niitä tukevat hallitukset. Äänestimme ongelman esittävien kohtien ja maista, joissa vallitsee raakalaismainen naisviha, pakenemaan joutuvien naisten asioita edistävien toimenpiteiden puolesta. Pitäydyimme kuitenkin äänestämästä koko tekstistä.
Vaikka tekstissä arvostellaan syystäkin ääri-islamilaisuutta, siinä käsitellään huomattavasti pinnallisemmin niitä ääriliikkeitä, muun muassa katolisuuden sisällä, joista naiset kärsivät jopa Euroopan unionin jäsenvaltioissa kuten Irlannissa ja Portugalissa tai joissakin Saksan osavaltioissa.
Raskauden keskeytyksen, eli oikeuden määrätä omasta kehostaan, kieltäminen naisilta on misogyyninen ja sortava asenne.
Euroopan unionin antamat naisvihan ja islamilaisten hallitusjärjestelmien vastaiset hyväntahtoiset päätöslauselmat olisivat uskottavampia, jos EU aloittaisi siivoamalla oman pihansa kieltämällä jäsenvaltioiltaan naisia syrjivät käytännöt. EU:n toimielimet ovat hallitusten tuella ottaneet itselleen oikeuden sallia niin taantumuksellisen käytännön kuin naisten yötyön. Miksi ne kieltäytyvät määräämästä Euroopan alueelle perusoikeutta, joka on naisten oikeus määrätä itsestään, oikeus raskauden keskeytykseen mukaan luettuna?

Caudron (PSE)
. (FR) Haluan onnitella lämpimästi jäsen Izquierdo Rojoa erinomaisesta valiokunta-aloitteisesta mietinnöstä, joka on jatkoa 23. tammikuuta 2001 järjestetylle naista ja fundamentalismia koskeneelle kuulemistilaisuudelle. Kaikki ovat yhtä mieltä siitä, että fundamentalismilla voi olla useat kasvot. Se voi olla uskonnollista, poliittista tai ideologista. Liian harvoin tuodaan esiin, että naiset ovat sen ensimmäisiä uhreja ja usein täydellisen välinpitämättömyyden vallitessa!
Vaikka Euroopan unionin pitääkin tuomita tämä ilmiö EU:n ulkopuolisissa maissa, se ei saa ryhtyä antamaan oppitunteja, sillä se kohtaa saman ilmiön omalla alueellaan. Tästä todistaa Euroopan parlamentin jäsenten saama sähköpostiviestien ryöppy, jossa kehotettiin hylkäämään tämä mietintö, jota pidettiin "uhkana naisten arvokkuudelle ja kaikkien ihmisten oikeudelle elää luonnolliseen kuolemaan asti".
Kannatan sitä vastoin mietinnössä esitettyä pyyntöä edistää naisten yhtäläisiä oikeuksia, etenkin oikeutta päättää kehostaan, perheen perustamisen ajankohdasta, elämäntavastaan ja henkilökohtaisista suhteistaan. Mielestäni on aivan yhtä olennaista, että jäsenvaltiot hyväksyvät lainsäädännön, joka kieltää kaikki naisten fyysisen ja henkisen koskemattomuuden ja terveyden vaarantavat käytännöt, kuten klitoriksen poiston.
Kuinka voisimme olla ottamatta puheeksi inhimillistä kurjuutta, johon talebanit syöksivät 11 miljoonaa afganistanilaista naista vuonna 1996? Burkhansa vankeina, vailla opetusta ja terveydenhuoltoa, julkisten ruumiinrangaistusten uhreina he "selviävät hengissä epäinhimillisissä oloissa". Meidän on painostettava uutta hallitusta, jotta Afganistanissa meneillään oleva poliittinen muutos ilmenisi naisten olojen tosiasiallisena paranemisena.
Naisten oikeuksien tunnustamisen edistämisen pitäisi olla olennainen osa Euroopan unionin ulkopolitiikkaa. Viittaan Meda- ja Lomé-politiikkojen täytäntöönpanoon. Ihmisoikeuslauseke jää liian usein kuolleeksi kirjaimeksi, jotta ei vaarannettaisi milloin mitäkin talous- tai kauppasopimusta.
Esittelijä osoittaa meille useita tapoja, joilla voimme torjua fundamentalismia. Haluan ennen kaikkea korostaa sekularismia eli julkisten asioiden hoidon selkeää erottamista uskonnosta. Tämä on perusperiaate! Lisäksi poliittisen elämän nykyaikaistamisessa on naiset asetettava julkisten asioiden hoidossa heille lain mukaan kuuluvaan asemaan.

Ferrer, Concepció (PPE-DE). -
Ihmiselle kuuluvien ja hänen peruuttamattomasta ihmisarvostaan johtuvien oikeuksien ja perusvapauksien rikkomista ei voida millään tavalla perustella. Tästä syystä vastustan fundamentalismia, joka ilmentää sellaista ajattelutapaa, jossa ihmisiltä - niin miehiltä kuin naisiltakin - riistetään vapaus ja oikeus valita oma tiensä; mielestäni Euroopan unionin on puolustettava ja edistettävä kaikin käytettävissään olevin keinoin ihmisoikeuksien kunnioittamista siellä, missä ihmisoikeuksia poljetaan.
En kuitenkaan voi hyväksyä, että Izquierdon mietinnössä tuomitaan epäsuorasti uskonnolliset arvot ja uskonasiat fundamentalismin tuomitsemisen varjolla, eikä tämä koske ainoastaan kristinuskoa. On eri asia noudattaa ihmisoikeuksia kunnioittavia uskonnollisia periaatteita kuin pakottaa noudattamaan sellaisia käyttäytymismalleja, joihin liittyy ihmisarvon kieltäminen ja ihmisoikeuksien loukkaaminen. On eri asia puolustaa kirkon ja valtion erottamista toisistaan - kannatan tätä täysin, koska se on demokraattisen järjestelmän perusta - kuin evätä maallistumisen verukkeella oikeus kirkon ja uskonnollisten yhteisöjen ilmaisunvapauteen, toisin sanoen niiden oikeus tulkita oman ajattelutapansa mukaisesti kansalaisten elämään vaikuttavia julkisen ja poliittisen elämän tosiasioita.
Hyväksyessään tänään tämän mietinnön Euroopan parlamentti on tehnyt karhunpalveluksen niille vapauksille, joita haluamme edistää, sillä fundamentalismin tuomitsemisen jälkeen meidät halutaan itse asiassa pakottaa omaksumaan uudenlainen fundamentalismin muoto: maallinen fundamentalismi, joka on yhtä tuomittava kuin mikä tahansa muu fundamentalismin muoto, sillä niissä kaikissa ihmiseltä viedään vapaus valita oma elämäntapansa. Tästä syystä äänestin mietintöä vastaan.

Gill (PSE)
. (EN) En hyväksynyt tarkistuksia ja äänestin lopullista mietintöä vastaan, koska olen kovasti huolissani tämän mietinnön tasapuolisuuden puutteesta. Mietintöön kätkeytyy länsimaisia kulttuuriarvoja, joissa oletetaan islamin vastustavan naisten oikeuksia. Kyseenalaistaisin parlamentin näkemyksen, joka sillä on ollut tätä mietintöä laatiessaan ja esittäessään samalla arvioita muista kulttuureista ja niiden arvoista. Mielestäni mietintö perustuu ulkopuoliseen näkemykseen, jonka kokemus islamilaisesta elämäntyylistä on erittäin kapea ja rajoittunut.
Kannatan voimakkaasti naisten yhtäläisiä mahdollisuuksia kaikkialla. Mielestäni on kuitenkin ratkaisevaa, että naiset eri puolilla maailmaa saavat muodostaa vapaudesta oman käsityksensä, jossa otetaan huomioon erilaisten kulttuurien vaihtelevuus ja niiden sisältämät arvot.

Gollnisch (NI)
. (FR) Kansallisrintamaan kuuluvat Euroopan parlamentin jäsenet äänestävät Izquierdo Rojon mietintöä vastaan.
Siinä on toki hyviäkin asioita, kuten se, ettei fundamentalismia torjuta vastakkaisella fundamentalismilla (johdanto-osan perustelukappale M). Siinä on kuitenkin myös huonoja ja erittäin huonoja asioita.
Ensinnäkin on hämmästyttävää huomata, että tämä alun perin islamin uskolle ja naisille omistettu mietintö on nimetty uudelleen. Varmaankin, jotta kukaan ei järkyttyisi, ja tietenkin kunnioituksesta pyhää "poliittista korrektiutta" kohtaan! Jotta meitä syyllistettäisiin vielä hieman lisää, johdanto-osan perustelukappaleessa A muistutetaan, että "fundamentalismi-käsitteen alkuperä on 1920-luvun Yhdysvalloissa, jossa sillä viitattiin ennen kaikkea kristilliseen liikkeeseen". Afganistanin 11 miljoonaa naista, joilta evättiin pääsy kaikkiin julkisiin tiloihin, mahdollisuus opetukseen, ammatin harjoittamiseen, terveydenhoitoon, joita hakattiin ja pahoinpideltiin vuosien ajan talebanien fundamentalistisen hallinnon alla, ovatkin tästä sitten todisteena!
Parlamentti ottaa tässä mietinnössä teologin aseman. Mutta millä oikeudella? Millä valtuuksilla? Kuinka se voi asettaa samaan riviin uskonnon ja fundamentalismin, henkisen ja ajallisen? Mietinnössä uskonto yhdistetään järjestelmällisesti fundamentalismiin ja täysin tosiasioista piittaamatta.
Mietintö on todellisuudessa yhdistelmä yleisesti hyväksyttyjä ajatuksia, jotka kaikki johtavat samaan tulokseen: arvot käännetään päälaelleen ja edistetään rappiota. Mitä voisi sanoa esimerkiksi 33 kohdasta, jossa kristillisten kirkkojen johtajia kehotetaan hyväksymään lesbolaisuus? Mietintö on myös jälleen kerran astinlauta Brysselin siirtolaisuutta suosivalle politiikalle. Jonkin kummallisen kikkailun kautta onnistutaan 18, 19, 21 ja 24 kohdassa pyytämään fundamentalismin torjunnan nimissä lisää joustoa turvapaikkojen myöntämiseen näille naisille ja ennalta ehkäisevän politiikan puitteissa varmistamaan EU:n alueella oleskelevien siirtolaisten, pakolaisten ja vähemmistöjen nopea sopeutuminen yhteiskuntaan.
Näistä ja useista muista syistä tätä mietintöä ei pidä hyväksyä emmekä saa antaa parlamentin korvata tulevaisuudessa uskonnollista fundamentalismia, sillä tekosyyllä, että se taistelee sitä vastaan, toisella kenties vielä mielivaltaisemmalla fundamentalismilla, jonka taustalla ovat satunnaiset ja enemmistön kannan vastaiset vakaumukset.

Klaß (PPE-DE)
. (DE) Aiheen käsittely on tarpeellista ja sitä on periaatteessa syytä tukea, koska monet naiset kärsivät fundamentalistisesta syrjinnästä. Käsiteltävänä olevassa mietinnössä ei kuitenkaan ymmärretä ongelmaa oikein vaan synnytetään sellainen mielikuva, että fundamentalismi olisi vain tiettyjen uskontojen ominaisuus. Poliittista, yhteiskunnallista ja ideologista fundamentalismia, joka kohdistuu naisiin ja jolla on tuhoisa vaikutus heidän elämänlaatunsa, ei ole otettu huomioon. Käsitteen tällainen kaventaminen on kristillis-eettisen arvojärjestelmän vastaista. Tällaisen yksipuolisesti uskonnonvastaisesti motivoidun lähestymistavan vuoksi mietinnössä ei onnistuta käsittelemään tärkeää aihetta "naiset ja fundamentalismi" asianmukaisella tavalla. Mietintö on epätasapainoinen, ristiriitainen ja ylimalkainen ja heikentää siksi naisten syrjinnän torjumisen vaikutusta. Uskonvapaus ja syrjinnältä suojelu ovat perusoikeuksien huomiota herättäviä osia, eikä niitä saa asettaa vastakkain. Siksi äänestin mietintöä vastaan.

Lulling (PPE-DE)
. (FR) Kun naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunta sai luvan laatia valiokunta-aloitteisen mietinnön naisista ja fundamentalismista, saatoimme toivoa, ettei mietinnössä tyydyttäisi arvostelemaan jälleen kerran sitä, että miljoonilta naisilta maailmassa evätään perustavat ihmis- ja kansalaisoikeudet, minkä kaikki tietävät.
Toivoimme, että mietintö auttaisi muuttamaan asioita oikeaan suuntaan kaikissa asioissa, joissa se on tarpeellista. Esittelijämme ja hänen joukkonsa jättivät valitettavasti käyttämättä tätä hyvää tilaisuutta, mitä kuvaa sekin, että mietintö hyväksyttiin naisten ja tasa-arvoasioiden valiokunnassa vain 15 äänellä 7:ää vastaan, ja kansalaisoikeuksien ja -vapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan lausunnon puolesta äänesti 18 ja 11 pitäytyi äänestämästä.
Molemmat naispuoliset esittelijät kuuluvat parlamentin sosiaalidemokraattiseen ryhmään. Naisten ja tasa-arvoasioiden valiokunnan esittelijän yhteistyöhaluttomuus ja jopa kieltäytyminen kuulemasta järkipuhetta ja olla sekoittamatta asioita aiheuttavat sen, etten voi äänestää mietinnön puolesta, muun muassa siksi, että siinä syytetään ilman erottelua kaikkia uskontoja paheksuttavan fundamentalismin harjoittamisesta, ja ennen kaikkea siksi, että siinä halutaan hyödyntää päätöslauselmaa Euroopan unionin turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan yksityiskohtaiseen määrittelyyn.
Tätä emme voi sallia, ja pidän valitettavana, että pitäytymällä itsepintaisesti tässä mietinnön sävyssä esittelijä teki fundamentalismista kärsiville naisille ja sitä kautta parlamentille tällaisen karhunpalveluksen.

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) Kaikki ihmiset ovat tasa-arvoisia, mutta aina on ihmisiä, joilla on intressejä kiistää se. Orjuus, rasismi, siirtomaasodat, lapsityö, työläisten nälkäpalkat, raaka-aineiden liian alhaiset hinnat ja yhtäläisten oikeuksien epääminen naisilta ovat tulos siitä. Säilyttääkseen asemansa jotkut etuoikeutetut tarttuvat Raamatun tai Koraanin sanoihin, joiden pitäisi oikeuttaa heidän väärinkäytöksensä. Eri Euroopan maissa naiset saivat vasta viime vuosisadan aikana samat oikeudet kuin miehillä on, kuten äänioikeuden, oikeuden työhön, oikeuden samaan palkkaan, pääsyn johtaviin asemiin, oikeuden purkaa epäonnistunut avioliitto sekä oikeudenmukaisen perintöoikeuden. Vieläkin on puolustuskannalla olevia miehiä, jotka vastustavat tätä. Uutta on se, että maahanmuuton myötä on lisääntynyt sellaisten miesten määrä, jotka tulevat kulttuureista, joissa torjutaan naisen ja miehen tasa-arvo. Osa heistä pitää tyttärensä kotona, naittaa heidät ja rankaisee tyttäriään, jos he etsivät itsenäisesti kontakteja poikiin. Kannatan täysin naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan ehdotusta, että lähtökohtana ei pidettäisi alkuperämaan perhelainsäädäntöä, että ei tuettaisi valtioita, jotka syrjivät naisia, ja että myös sukupuolensa vuoksi vainotut naiset otettaisiin pakolaisoikeuden piiriin.

Sacrédeus ja Wijkman (PPE-DE)
. (SV) Naisia ja fundamentalismia käsittelevässä mietinnössä otetaan esiin monia tärkeitä kysymyksiä. On kiistämätöntä, että suuressa osassa maailmaa naisilla ei ole mitään oikeuksia ja että heitä sorretaan. Viittaan tässä siihen, mitä me kutsumme uskonnolliseksi, poliittiseksi tai ideologiseksi fundamentalismiksi.
Kristillisdemokraatteina torjumme voimakkaasti tällaiset ihmisoikeuksien loukkaukset ja tuomitsemme sen tavan, jolla naisia kohdeltu ja edelleen kohdellaan ja josta esimerkki on talebanhallinnon alla ollut Afganistan.
Mietintö sisältää kuitenkin niin perustavia puutteita, ettemme loppujen lopuksi voineet tukea sitä. Siinä ei ole esimerkiksi minkäänlaista fundamentalismin määritelmää. Vaikka tietyiltä osin voidaankin käsittää sillä tarkoitettavan väkivaltaisia ja sortavia hallituksia tai uskonnollisia uskonsuuntia, ei mietinnössä onnistuta tekemään eroa sen, mitä siinä tapauksessa kutsutaan fundamentalismiksi, ja uskontoon ja uskonnollisiin instituutioihin liittyvän yleisen asenteen välillä.
Mietinnössä tuodaan useissa kohdin esille se, että uskonto on henkilökohtainen asia, ja pidetään "valitettavana, että kirkot ja uskonnolliset yhteisöt sekaantuvat valtioiden julkiseen ja poliittiseen toimintaan". Uskomme elinvoimaiseen kansalaisyhteiskuntaan, johon kuuluvat myös kirkot, emmekä halua ottaa keneltäkään pois oikeutta osallistua julkiseen keskusteluun.

Uca (GUE/NGL)
. (DE) Pidätyin äänestämästä tästä mietinnöstä. On tärkeää, että naisten oikeudet taataan. Fundamentalismia esiintyy kaikilla yhteiskunnan alueilla eikä vain islamin piirissä, kuten mietinnössä jatkuvasti esitetään. Mietintö on yksipuolinen ja tuomitsee vain joitakin sellaisia valtioita, joissa ei tunnusteta naisten oikeuksia.

Puhemies. -
Äänestysselitykset päättyivät.
(Istunto keskeytettiin klo 13.58, ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana keskustelun jatkaminen neuvoston ja komission lausumista, jotka koskevat transatlanttisia suhteita, mukaan lukien teräkseen sovellettava tuontivero.

Souchet (NI).
Lähes päivälleen puoli vuotta syyskuun 11. päivän tapahtumien jälkeen on äärimmäisen hämmästyttävää huomata, että Euroopan unionin puheenjohtajavaltion esittämässä transatlanttisten suhteiden tilannekatsauksessa on käsitelty vain melko suppeasti näistä tapahtumista saatavia opetuksia. Olisi voinut luulla, että syyskuun 11. päivän murhenäytelmä olisi saanut Euroopan maat pohtimaan syvällisesti syitä, joiden takia muslimiterroristien kansainvälinen verkosto valitsi juuri Euroopan tukikohdaksi, josta se iski Yhdysvaltoihin. Mitä erityisiä etuja maamme tarjoavat, ja miten ne voitaisiin poistaa? Mitä johtopäätöksiä voidaan vetää siitä, että terroristiverkostot hyödyntävät turvapaikkamenettelyjä?
Poliisimme ovat toki tehneet hienoa työtä tiiviissä yhteistyössä yhdysvaltalaisten virkaveljiensä kanssa. Heidän tutkimuksissaan on paljastunut, kuinka laajalti terroristit ovat levittäytyneet maihimme. Sen sijaan syyskuun 11. päivän tapahtumien merkityksen analyysissa on merkittävä ero Atlantin rannikoiden välillä: yksille se oli onnettomuus, toisille se paljasti uuden, hyperterrorismin hallitseman maailmantilanteen syvällisen luonteen. Neuvoston tiedonanto heijastaa tätä eroa. Yhteisen uhkan ja sen laajuuden kohtaamiseen tarvittavien tehokkaiden toimenpiteiden toteuttaminen ei ole keskeisessä asemassa ja toimenpiteet vaikuttavat erittäin vähäpätöisiltä. Tiedonannossa mainitaan vain epämääräinen neuvotteluvaltuutus vastavuoroista oikeudellista avunantoa koskevan yleissopimuksen neuvottelemiseksi ties milloin. Arvoisa puhemies, tämä on kummallinen ja vaarallinen ero, josta saattaa olla vakavaa vahinkoa transatlanttisille suhteille ja meidän omalle turvallisuudellemme.

Van Velzen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja arvoisat kollegat, on erityisen ikävää, että kun alamme keskustella Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välisistä transatlanttisista suhteista, puhumme myös loppujen lopuksi terässodasta. Tämä on erityisen ikävää, koska pidämme lähtökohtana sitä, että presidentti Bushin pitäisi toki olla yksi suurista markkinatalouden uranuurtajista ja että hän ei suinkaan ole yksi protektionististen toimenpiteiden uranuurtajista. Vaalien vuoksi olisi luonnollisesti hyvin ymmärrettävissä, että hän ryhtyy näihin toimenpiteisiin, mutta kun ajatellaan hänen vakaumustaan toimia vapaakaupan hyväksi, tämä on luonnollisesti käsittämätön asenne, ja meidän on myös tuomittava se vakavasti.
Tämä on sitäkin ikävämpää, koska aloitimme hiljattain Dohassa neljännen ministerikokouksen maailmankauppaneuvottelujen puitteissa, ja sitten tulee tällainen toimenpide. Eikä tässä ole vielä kaikki, arvoisa puhemies, sillä mikäli olen oikein ymmärtänyt, Yhdysvallat haluaa toimia tämänsuuntaisesti jopa maataloustuotteiden kohdalla.
Arvoisa puhemies, kuljemme siten täysin väärään suuntaan. Jos nyt pitäydyn teräksessä, viittaan kotimaahani Alankomaihin, joka esimerkiksi on teidän maanne lailla ponnistelut hyvin voimakkaasti terästeollisuuden uudelleen järjestelemiseksi. Se on maksanut suoranaisesti ja epäsuorasti tuhansia työpaikkoja teidän maassanne ja meidän maassamme. Tämä tarkoittaa, että meidän olisi maksettava hinta siitä, että uudelleenjärjestelyt ovat puutteellisia Yhdysvalloissa. Mielestäni Euroopan unioni on tehnyt todella hyviä ehdotuksia siitä, että tarkasteltaisiin, voitaisiinko perustaa jonkinlainen rahasto myös Yhdysvaltojen terästeollisuuden uudelleenjärjestelyn avustamiseksi. Näitä ehdotuksia ei nyt luonnollisestikaan käsitellä, mikä tarkoittaa, että emme pääse eteenpäin ja että Amerikan suuret teräskustannukset - ne eivät johdu ainoastaan kalliista dollarista vaan luonnollisesti myös terästeollisuuden sosiaaliturva- ja eläkejärjestelmistä - ja tämäntyyppiset ongelmat tosiasiallisesti sälytetään meidän niskoillemme.
Arvoisa puhemies, mielestäni Barcelonan huippukokousta on käytettävä hyväksi myös diplomaattisen hyökkäyksen käynnistämiseksi niiden tavanomaisten toimenpiteiden lisäksi, joihin teidän, arvoisa komission jäsen Lamy, on ryhdyttävä tietenkin uhkaamalla Yhdysvaltoja vastatoimilla. On kuitenkin kysymys siitä, että meidän on myös käynnistettävä Barcelonassa diplomaattinen hyökkäys tehdäksemme Yhdysvalloille selväksi, että tämäntyyppiset protektionistiset toimenpiteet johtavat ainoastaan vapaakaupan valtavaan vääristymiseen ja siten myös valtaviin häiriöihin luotaessa uusia työpaikkoja. Tämä on juuri päinvastainen signaali kuin millaista tarvitsemme: me kaikki haluamme luoda lisää työpaikkoja maailmanlaajuisesti. Nyt tapahtuu juuri päinvastaista. Arvoisa puhemies, vetoan siten kiireellisesti komissioon ja neuvostoon - olen iloinen siitä, että neuvoston edustaja on nyt läsnä - että Barcelonassa joka tapauksessa huolehdittaisiin siitä, että aloitteita tehdään.

Van den Berg (PSE).
Arvoisa puhemies, sosialistit ovat aina olleet mukana maailmanrauhaa edistävässä liikkeessä. Kylmän sodan jälkeen he puolustivat monenkeskisiä sopimuksia, joiden olisi supistettava asejärjestelmät ja erityiset ydinaseet määrällisesti ja laadullisesti mahdollisimman matalalle tasolle. Eurooppa valitsi, että se käyttää rauhan tuottamia osinkoja rikkaiden ja köyhien välisen kuilun poistamiseen. Joudumme nykyisessä monijakoisessa maailmassa kohtaamaan toista sataa alueellista konfliktia, joissa tulee pääasiassa siviiliuhreja, ja usein vielä rahoitettua laitonta asekauppaa sekä luonnon raaka-aineiden kauppaa, kuten öljy- ja timanttikauppaa. Voimamme on ollut ja on edelleen konfliktien ehkäisyssä. Valtiot rappeutuvat Afrikassa, ja sotapäälliköt toimivat hyvin ovelasti kansainvälisten terroristiverkostojen kanssa. Silloin ainoana vastauksena on kaikkien kansainvälisessä oikeusjärjestyksessä mukana olevien maiden tiivis yhteistyö. Euroopan on oltava monenkeskisesti toimivan Yhdysvaltojen riippumaton, kriittinen mutta päättäväinen kumppani. Tätä taustaa vasten Yhdysvaltojen yksipuolista politiikkaa on arvosteltava, kuten komission jäsen Patten ja korkea edustaja Solana ovat oikeutetusti tehneet, ja samalla yhteisiä toimia on tuettava. Lähi-idän kannalta on hyvin tärkeää saada aikaan välittömästi yhteinen hanke - tämä sanottiin tänä aamuna - ja tämä Euroopan unionin ja YK:n hanke on hyvin kiireellinen. Siksi haluamme asettaa painopisteeksi kansainvälisten terroristiverkostojen vastaisen taistelun ja myös Irakin tilanteen, mutta silloin on toimittava YK:n kautta eikä yksipuolisesti. Me painotamme, että tämä kaikki ei sovi vanhanaikaiseen Amerikan vastaisuuteen vaan että tämä perustuu sen tunnustamiseen, että kaikki hyvää tahtovat ihmiset tarvitsevat toisiaan. Kukaan ei voi yksin säännellä maailmaa, arvoisa puhemies. Erityisesti Los Angeles Times -sanomalehdessä esitetyt huhut siitä, että Pentagon suunnittelee ydinaseiden käyttämistä seitsemää valtiota, joiden joukossa ovat Venäjä ja Kiina, vastaan saavat meidät hyvin huolestuneiksi. Tämä on vastoin kansainvälisiä sopimuksia, joilla pyritään saamaan kaikki maat sitoutumaan ydinaseiden rajoittamiseen tietoisina siitä, että voimme jo nyt tappaa toisemme moneen kertaan tällä potentiaalilla. Pyydämme komissiota ja neuvostoa pikaisesti osoittamaan voimakasta vastarintaa uuden ja vaarallisen ydinasekilvan valmistelua kohtaan. Uskomme yhä, että turvallisuuden kannalta on parasta poistaa rikkaiden ja köyhien välinen kuilu, minkä myötä haluamme luoda maailman, joka toimii yhteisenä paikkana kaikille hyvää tahtoville ihmisille kansainvälistä terrorismia vastaan. Näkisimme mielellämme tämän aloitteen tulevan Euroopalta ja Yhdysvalloilta myös konkreettisesti Monterreyn kokouksessa siten, että täytetään 0,7 prosentin osuus.

De Clercq (ELDR).
Euroopan ja Yhdysvaltojen väliset transatlanttiset suhteet joutuvat uudelleen kovien paineiden alaisiksi. Eurooppa ja Yhdysvallat käyttävät yhä uhkaavampaa kieltä keskenään erilaisista asioista. Presidentti Bush käynnisti vielä viime viikolla uuden kauppasodan teräksen tuonnin hillitsemiseksi tuontitulleilla. Euroopan unioni valitti oikeutetusti Maailman kauppajärjestölle näistä hyvin ankarista toimenpiteistä. Vaikka kauppariitamme Yhdysvaltojen kanssa edustavat ainoastaan 1-2 prosenttia kauppa- ja investointivirroistamme, ne voivat aiheuttaa paljon vahinkoa keskinäiselle suhteellemme. Kauppariidat pääsevät aina lehtien etusivuille ja vaarantavat poliittisen suhteen, joka on tällä hetkellä jo hyvin herkkä. Jokainen uusi kauppariita on liikaa. On siis pikaisesti ponnisteltava enemmän mahdollisten konfliktien ratkaisemiseksi aikaisessa vaiheessa. Transatlanttiset suhteet tarvitsevat pikaisesti uuden myönteisen sysäyksen kaikkien meidän eduksi.

Lucas (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, vihreät ovat jo yli kymmenen vuoden ajan pyrkineet paljastamaan vapaakauppateorian keskeisiä myyttejä. Nyt tiedämme varmasti sen, mitä olemme aina epäilleet - Yhdysvaltojen ja sen suurimpien yhtiöiden kauniit puheet olivat vain teeskentelyä. Yhdysvaltojen suojatullit eivät suinkaan ole keskeinen osa kehitystoimia, joilla autetaan köyhempiä valtioita pois köyhyydestä, vaan ne paljastavat, miten maa käyttää hyväkseen kaupan sääntöjä päästäkseen muiden markkinoille suojellen samalla kansallisen teollisuutensa etuja. Yhdysvallat on selvästi sitä mieltä, että vapaakaupalla ajetaan pelkästään supervallan etuja, mikä hyödyttää Yhdysvaltojen vientiä, mutta ei niinkään sen kotimaisia tuotannonaloja.
Verratkaapa tätä niihin suorasanaisiin läksytyksiin, joita Yhdysvallat piti kehitysmaille WTO:n kokouksessa Dohassa vakuuttaakseen, että markkinansa vapauttamalla ne saisivat automaattisesti osansa maailmanlaajuistumisen hyödyistä. Köyhyyden poistamisen ja kestävän kehityksen piti seurata itsestään selvästi, mutta köyhemmät maat ovat tienneet jo pitkään, että todellisuus on usein kaukana tästä.
Kenties ainoa hyvä asia, joka voisi seurata presidentti Bushin yksipuolisesta teräksen tuontiveron käyttöönotosta, olisi kipeästi kaivattu vakava keskustelu vapaakauppamallin puutteista ja heikkouksista. Yhä useammat vastustavat sitä maailmanlaajuista eriarvoisuutta, joka saa alkunsa mallin diktatorisesta määräyksestä, että kaikkien maiden on asetettava kansainvälinen kilpailukyky muiden kansallisten kysymysten edelle. Vastareaktiot vaihtelevat Intian maanviljelijöiden vaatimuksesta nostaa tulleja heidän suojelemisekseen halvoilta tuontielintarvikkeilta aina terästeollisuuden työntekijöiden näkemykseen siitä, että he eivät edelleenkään kykene kilpailemaan Romanian teräksenviennin kanssa. Tämän näkemyksen jakavat myös täyden rakenneuudistuksen läpikäyneet Yhdistyneen kuningaskunnan terästeollisuuden työntekijät.
EU voisi kuitenkin harkita joitakin vastatoimia, joilla saataisiin Yhdysvallat ymmärtämään, mistä on kyse. Haluaisin tietää neuvoston ja komission näkemyksen niistä. Koska Yhdysvallat on esimerkiksi kieltäytynyt panemasta täytäntöön Kioton pöytäkirjaa siksi, että sen katsotaan vaikuttavan Yhdysvaltojen yritystoimintaan, EU:n olisi kannettava energiaveroa kaikista Yhdysvalloissa valmistetuista tuotteista. Voisimme myös harkita kaikkien Yhdysvalloissa tuotettujen muuntogeenisten elintarvikkeiden tuonnin täydellistä kieltämistä, koska Yhdysvaltojen vapaakaupan sääntöjen perusteella käyttämä painostus on estänyt EU:n ministereitä ottamasta huomioon kansalaisten mielipidettä kieltämällä tällaisten elintarvikkeiden myynnin EU:ssa. EU:n olisi jo aikoja sitten pitänyt lopettaa Bushin hämääminen.

Boudjenah (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, transatlanttisten suhteiden tilaa on tietenkin tarkasteltu tämänhetkisen tilanteen valossa.
Puhutaanpa ensin päätöksestä asettaa teräksen tuonnille jopa 30 prosentin vero ja määrätä sille kiintiöitä. Unioni, joka on suurin viejä Yhdysvaltoihin, kärsii tästä kaikkein eniten. Eurooppalaisen teräksen tuonti ei kuitenkaan ole syynä Yhdysvaltojen terästeollisuuden ongelmiin, sillä se on laskenut 33 prosenttia vuodesta 1998.
Hormonien avulla tuotettua lihaa ja muuntogeenisiä organismeja koskevien kiistojen lisäksi tällä asialla tulee olemaan vakavia taloudellisia ja yhteiskunnallisia seurauksia Euroopan terästeollisuudelle. Kuten komission jäsen Lamy ilmoitti, komission olisi hyvä valittaa tästä WTO:hon, mutta olisi myös hyvä kohdistaa välittömästi vastatoimia Yhdysvaltojen vientiin.
Tämä Bushin hallinnon uusi päätös todistaa Yhdysvaltojen hallituksen vakaasta aikomuksesta soveltaa yksipuolista lähestymistapaa useilla aloilla: kaupan, talouden, mutta myös kulttuurin alalla ja sotilasalalla, ja näistä viimeinen on kaikista huolestuttavin. New York Times -lehti on juuri julkistanut Pentagonin salaisen suunnitelman Irakia, Irania, Libyaa, Syyriaa, Pohjois-Koreaa, mutta myös Venäjää ja Kiinaa vastaan. Ydinaseita voitaisiin käyttää hyökkäykseen esimerkiksi arabimaiden ja Israelin välisen konfliktin yhteydessä.
Kuten John Isaac, yhdysvaltalaisen ammattijärjestömaailman merkkihenkilö, sanoi, tohtori Outolempi elää yhä Pentagonissa. Terrorismin torjuntaan verhoutuva Yhdysvaltojen suurvallan harhautuminen pysyvän sodan ajatusmalliin on äärimmäisen vaarallinen koko maailmalle.
Yhdysvallat määrittelee tehtävänsä maailmassa yhden ainoan pakkomielteen ympärille: oman turvallisuutensa. Yhdysvallat ei saa kuitenkaan olla aina ainoa, joka määrää maailman menosta. Kuinka voisimme olla huolestumatta varaulkoministeri John Boltonin sanoista, kun hän tokaisi aseistariisuntakonferenssissa: "Politiikkamme on yksinkertaisesti turvata Yhdysvaltojen edut. Yhdysvallat vastaa uhkaan kaikilla käytössään olevilla menetelmillä."
Nämä suuntaviivat, jotka johtavat sotilasmenojen lisäämiseen 15 prosentilla, eli kaikkien OECD-maiden yhteen lasketun julkisen kehitysavun tasolle, sekä ohjuspuolustusjärjestelmän kehittämiseen, saattavat johtaa uuteen kilpavarusteluun. Terrorismia torjutaan päinvastoin perehtymällä sitä ruokkivaan kasvualustaan ja etsimällä todellisia ratkaisuja.
Yhdysvallat jumiuttaa maailman muuttamisen oikeudenmukaisemmaksi kieltäytymällä ratifioimasta useita kansainvälisiä yleissopimuksia. Viittaan yleissopimuksiin lasten oikeuksista, aseistariisunnasta, biologisista aseista, kansainvälisestä rikostuomioistuimesta ja ilmastonmuutoksista sekä Kioton sopimukseen, puhumattakaan Yhdysvaltojen liian puolueellisesta asenteesta Lähi-idän konfliktissa.
Valtion rikoksesta, eli kuolemantuomiosta, ei voi myöskään vaieta, kun siihen syyllistyy suurvalta, joka haluaa määrätä maailmaan oman järjestyksensä ja arvonsa. Tätä arvoa me emme halua. Monet, myös yhdysvaltalaiset, torjuvat tämän maailmankuvan ja toivovat yhteisvastuullista maailmanlaajuista kehitystä. Tämä on yksi Porto Alegren Maailman sosiaalifoorumin sanomista: Euroopan on vastattava voimakkaisiin odotuksiin, jotka siihen kohdistetaan tämän asian edistämiseksi.

Schwaiger (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, transatlanttisiin kauppasuhteisiin on kohdistunut viime vuosina jatkuvia rasitteita. Olemme ratkaisseet useita kauppakiistoja molempia osapuolia tyydyttävällä ja ammattimaisella tavalla, mutta vain, koska olemme WTO:n yhteydessä sitoutuneet vapaan ja oikeudenmukaisen maailmankaupan sääntöihin ja koska WTO on ainoa kansainvälinen järjestö, jolla on käytössään riitojenratkaisujärjestelmä, joka sisältää myös seuraamuksia.
Yhdysvallat lipeää nyt kuitenkin teräksen tuonnille määräämillään rangaistustulleilla yhteiseltä perustalta, jolla olemme WTO:n yhteydessä tähän asti toimineet. Varsinkaan me eurooppalaiset emme voi ymmärtää näitä toimia, koska ne kohdistuvat ensi sijassa meidän terästuotteisiimme. Rangaistustullit koskevat lähes puolta Euroopan teräksen viennistä Yhdysvaltoihin. Lisäksi on otettava huomioon, että me eurooppalaiset kärsimme kauppavirtojen siirtymisen vuoksi Yhdysvaltojen toimista kaksinkertaisesti. Me emme ole valmiita siihen. Me emme tue Yhdysvaltojen peliä, jossa se asettaa omien työntekijöidensä edut meidän työntekijöidemme etuja vastaan.
Euroopan terästeollisuus on toteuttanut viime vuosina onnistuneen rakenneuudistuksen, mutta siinä menetettiin valtavasti työpaikkoja ja se oli erittäin tuskallista. Yhdysvalloille on oltava selvää, ettei ole sen etujen mukaista murentaa luottamusta monenkeskiseen järjestelmään ja WTO:n puolueettomaan riitojenratkaisujärjestelmään Dohan neuvottelukierroksen alla. Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen kahdenvälisissä suhteissa meidän on osoitettava yhdysvaltalaisille kumppaneillemme Euroopan unionin päättäväisyys, se, ettemme hyväksy tätä vakavaa epäoikeudenmukaista puuttumista vapaaseen maailmankauppaan, vaan meidän on viitattava myös välineisiin, joita EU:lla on nykytilanteessa käytettävissään.
Miksi komissio ei harkitse Yhdysvaltojen vienninedistämispaneelin päätöksen jälkeen käytettävissään olevan välineen käyttöä, siis vastatoimia? Mielestäni nyt olisi välttämätöntä tehdä se selväksi myös Yhdysvalloille.

McNally (PSE).
Arvoisa puhemies, ilmiselvästi järjenvastaiselle käytökselle löytyy yleensä selitys. Presidentti Bushin päätös määrätä teräkselle tuontivero on järjenvastainen. Tuontivero rikkoo häpeämättömästi maailmankaupan sääntöjä. Tuonnissa ei ole tapahtunut yhtäkkistä suurta kasvua. Yhdysvaltojen terästeollisuus on ollut kilpailukyvytöntä ja suurissa vaikeuksissa pitemmän aikaa, eikä suinkaan muuttunut sellaiseksi yllättäen. Tuontivero ei ratkaise Yhdysvaltojen terästeollisuuden ongelmia, vaan vahingoittaa suuresti Yhdysvaltojen liittolaisia. Se hävittää Yhdysvaltojen muiden alojen työpaikkoja ja vahingoittaa maailman kauppasuhteita.
Miksi presidentti Bush tekisi tämän järjettömän päätöksen tästä kaikesta tietoisena? Me tiedämme miksi. Hän haluaa ostaa terästä tuottavien alueiden äänet ensi marraskuussa ja yrittää niin epätoivoisesti, että uhraa mielihyvin kansainvälisen uskottavuutensa. Meidän EU:ssa ja muualla maailmassa on tarkoitus kärsiä seuraukset puhumattakaan välillisistä vahingoista. Tätä emme voi hyväksyä. Emme tue terästeollisuutta, emmekä myy terästä polkuhintaan. Jouduimme kokemaan hirvittäviä aikoja saadaksemme terästeollisuutemme kilpailukykyiseksi. Markkinamme ovat avoimet. Tälle harkitulle hyökkäykselle Euroopan terästeollisuuden työntekijöiden toimeentuloa vastaan ei ole mitään perusteita.
Muistakaa, että kyseessä on presidentti, joka luulee voivansa hankkia maailman johtajuuden. Hän saattaa olla maailmanlaajuinen johtaja, kun kyseessä on sotilasmahti, mutta kun pitäisi kunnioittaa kansalaisoikeuksia ja muita, hän on maailmanlaajuinen typerys. Komission on pantava vastaan. Teillä on meidän tukemme ja keinot varmistaa, että voitte toimia sekä lainmukaisesti että tehokkaasti. Antakaa mennä!

Nicholson of Winterbourne (ELDR).
Arvoisa puhemies, olen tyrmistynyt Yhdysvaltojen taistelusta teräksen vapaita markkinoita vastaan, varsinkin kun vapakauppa on ollut Yhdysvaltojen tuntomerkki 1700-luvulta lähtien. Olen kauhuissani, että tämä heikentää samalla elintärkeää transatlanttista liittoa, joka on tällä hetkellä maailman tärkein rauhan takaaja, ja antaa maailman miljardille köyhimmälle ihmiselle ainutlaatuiset mahdollisuudet hyvinvointiin.
Koska Euroopan unionilla ja Yhdysvalloilla on kuitenkin olennaisen tärkeitä yhteisiä arvoja, en voi uskoa, että Yhdysvallat aikoo vakavissaan jatkaa tätä tuhoisaa toimintatapaa. Siksi pidänkin tätä pelkästään poliittisena toimenpiteenä. Presidentti Bush lepyttää kansallisia ja erityisetuja ajavia painostusryhmiä. Meidän on pysyttävä lujina, niin onnistumme. Olemme hyvällä asialla ja perusteemme ovat oikeat. Tuen vakaasti komissiota ja ministerineuvostoa ja uskon, että EU:n tuella ja painostuksella Maailman kauppajärjestö toimii oikein ja hylkää Yhdysvaltojen kannan ja että presidentti Bush suhtautuu tähän myönteisesti.

Morillon (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, syyskuun 11. päivän tapahtumien olisi pitänyt niiden herättämän myötätunnon ja synnyttämän solidaarisuuden kautta tiivistää transatlanttisia suhteita. Nämä suhteet vaikuttavat nyt kuitenkin väljentyneen. NATO, joka oli päättänyt soveltaa ensimmäisen kerran peruskirjansa 5 artiklaa, on ajautunut kriisiin, koska Yhdysvallat ei kääntynyt sen puoleen Afganistanin sodassa.
Natossa ihmetellään tätä yksipuolisuutta, ja jotkut sen sisällä näkevät tässä todisteen yhdysvaltalaisten välinpitämättömyydestä eurooppalaisia liittolaisiaan kohtaan. Yhdyn tähän analyysiin ja jaan sen aiheuttaman turhautumisen, mutten jaa siitä yleisesti vedettyjä johtopäätöksiä.
Olen aina kannattanut ajatusta, että kansainvälisen yhteisön pitäisi alueellistaa kriisien ehkäisyä ja torjuntaa. Balkanin kriisin alkuaikoina saadut kokemukset osoittivat todellakin, että sillä, että sotilaita tuli kaikista maailmankolkista aina Vancouverista Vladivostokiin ja Moskovasta Buenos Airesiin, ja että heidät sitten lähetettiin Balkanille, saattoi olla suurta symbolista arvoa, mutta se ei tuottanut tehokkaasti tuloksia. Jotta voidaan osallistua tehokkaasti rauhan ylläpitämiseen ja palauttamiseen jossain päin maailmaa, on kriisiin ajautuneen maan kulttuuri ja historia tunnettava kunnolla.
Tämän takia kansainvälinen yhteisö on edistänyt esimerkiksi Afrikan sisäisten rauhanturvajoukkojen perustamista. Tämän takia yhdysvaltalaiset päättivät tukeutua toimissaan Kabulissa talebanien raakalaismaista diktatuuria vastustaneisiin afganistanilaisiin joukkoihin.
Kuten sanoin jo vuonna 1993 Brysselissä, NATOn ensisijainen tehtävä on toimillaan turvata ja luoda Euroopassa ja sen lähialueilla, etenkin Välimeren alueella ja Lähi-idässä, rauhan ja vakauden alue.
Pidän oikeutettuna, että vauraudestamme tietoisina yhdysvaltalaiset pyytävät meitä tässä liitossa osallistumaan entistä enemmän Euroopan puolustamiseen, joka on tähän saakka ollut lähes yksinomaan heidän harteillaan. Eurooppalaisten on mielestäni valmistauduttava asettumaan jonain päivänä johtoasemaan, jonka yhdysvaltalaiset ovat valmiita luovuttamaan sille vähitellen. EU:n hallitusten on kuitenkin tahdottava tätä ja tarjottava siihen välineet. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, uskotteko, että ne ovat viimeinkin valmiita tähän?

Mann, Erika (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja ja arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, sallikaa minun tarttua muutamiin aamulla lausuttuihin sanoihin. Minusta transatlanttiset suhteet joutuvat säännöllisesti koetukselle. Nyt käsiteltävänä oleva asia, kiista, ei ole uusi. Teräs on vanha aihe. Kuten monet kollegat ovat esittäneet, meidän olisi vastattava yhtä kovin ottein. Meidän on kuitenkin käytettävä järkeä, viisautta ja kaukokatseisuutta.
Neuvoston puheenjohtaja viittasi siihen, että suhteemme ovat historialliset, että meillä on monia yhteisiä arvoja, että meidän on kuitenkin siirryttävä kriisien dynamiikasta enemmän yhteistyön dynamiikan suuntaan. Kannatan ehdottomasti sitä. Se tarkoittaa tosin tietysti myös, että neuvoston on tehtävä uusia aloitteita. Espanja oli puheenjohtajavaltiona, kun perustettiin uusi Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen suhteiden asialista, new transatlantic agenda. Mielestäni puheenjohtajavaltio Espanjan olisi tehtävä analyysi ja katsaus ja esitettävä seuraavassa Eurooppa-neuvostossa uusia ehdotuksia. Kysyisin teiltä, mitä olette tähän mennessä tehnyt tämän asian hyväksi, ja minkälaisia ehdotuksia puheenjohtajavaltio Espanja aikoo tehdä?
Me tarvitsemme päivityksen. Kollegani James Elles sanoi aamulla niin. Euroopan unioni tarvitsee strategian, joka ulottuu vallitsevaa tilannetta pitemmälle. Komission ehdotus on hyvä, mutta riittämätön, eikä se sisällä kaikkia tekijöitä. Varsinkaan se ei sisällä riittävän selkeää Euroopan unionin strategiaa. Komission jäsen Lamy puhui tänään siitä, että hän tutkii joitakin aloja. Hän mainitsi muun muassa henkisen omaisuuden ja tilintarkastuksen. Teen sitä koskevia ehdotuksia omassa mietinnössäni, jonka laadin teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan puolesta ulkoasioiden valiokunnan kollega James Ellesin kanssa.
On nimittäin mielenkiintoista, että tulette näkemään, että taloudelliset suhteet ovat erittäin läheiset ja että voimme monilla aloilla puhua jo transatlanttisista markkinoista. Se ei tietenkään tarkoita, että kauppakiistoja haluttaisiin kaunistella, päinvastoin. Pieni valtuuskuntamme matkustaa maanantaiksi Toledoon. Yhdysvallat ja WTO ovat esityslistalla. Olisitteko niin kiltti ja kertoisitte vielä lyhyesti, miten me menettelemme tässä kokouksessa?

Plooij-van Gorsel (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat ja arvoisa neuvoston puheenjohtaja, mitä Yhdysvalloissa oikein on tapahtunut siitä lähtien, kun presidentti Bush on tullut valtaan? Hän ilmoittaa tylysti yksipuolisista toimenpiteistä, jotka ovat epäsuotuisia transatlanttisten suhteiden kannalta, jotka eivät ole WTO-sopimusten mukaisia ja jotka johtavat protektionismin aaltoon maailmassa.
Teräkselle asetettu 30 prosentin tuontitulli on suunnattu nimenomaan Euroopan unionia vastaan, ja se on todella epäoikeudenmukainen. Eikö Euroopan terästeollisuus olekin suorittanut viime vuosina hyvin menestyksekkään uudelleenjärjestelyn? Meillä ei ole nyt liikakapasiteettia. Yhdysvaltojen tuontirajoituksen vuoksi teräksen hinta nousee, minkä jälkeen Yhdysvaltojen terästeollisuuden välttämätön uudelleenjärjestely voidaan rahoittaa. Arvoisat kollegat, seurauksena Euroopassa on tuonnin lisääntyminen markkinoillemme kohdistuvan polkumyynnin myötä, eli teräksen hinta laskee, mistä koituu kaikenlaisia seurauksia erityisesti työllisyydelle. Corus-yritys Alankomaissa ja Englannissa joutuu kärsimään erittäin pahasti, koska tämä viimeisin tulevaisuudenkuva vie meiltä melkoisesti työpaikkoja.
Kysyn Euroopan unionilta sekä erityisesti arvoisalta komission jäseneltä Lamylta ja neuvoston puheenjohtajalta, mitä he aikovat tehdä tälle asialle?

Atkins (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, toimin Yhdistyneen kuningaskunnan terästeollisuudesta vastaavana ministerinä vuosina 1987-1989. Olin vastuussa ylimiehitetystä ja kilpailukyvyttömästä teollisuudesta, joka oli täynnä vanhanaikaisia käytäntöjä ja menossa kohti tuhoa. Kun terästeollisuus yksityistettiin, sen alalla koettiin vaikeita aikoja, kun menetettiin tehtaita ja työpaikkoja, ja moraali oli todella alhaalla. Se oli kuitenkin kestettävä edes jonkinlaisen tulevaisuuden varmistamiseksi. Emme halua tämän toistuvan siksi, että Yhdysvaltojen kaltainen ulkopuolinen taho on ilmiselvästi rikkonut WTO:n sääntöjä. Sitäkin suuremmalla syyllä, että Yhdysvaltojen itsensä olisi uudistettava vanhoja tehtaita sekä tehostettava työllisyys- ja eläkekäytäntöjä parantaakseen omaa teollisuuttaan, mutta ei Euroopan teollisuuden kustannuksella.
Mielestäni on vähintäänkin häiritsevää, että Romania on yksi niistä maista, jotka ovat saaneet Yhdysvalloilta erivapauden. Romaniassa sijaitsee Sidex, jolla on läheiset yhteydet Lakshmi Mittalin hallitsemaan yritykseen, Ispatiin. Se antoi Tony Blairille ja Labour-puolueelle 125 000 puntaa näiden parlamenttivaalikampanjaa varten ja yritti sitten enemmän kuin kukaan muu saada presidentti Bushin määräämään 30 prosentin tuontiveron, jolla suojeltaisiin hänen Yhdysvaltojen ja Romanian terästeollisuutensa etuja, todennäköisesti tuhoisin seurauksin Yhdistyneen kuningaskunnan tehtaiden ja työpaikkojen kannalta. Kenen puolella Tonyn kaveri oikein on? Ei ainakaan Yhdistyneen kuningaskunnan ja Euroopan työntekijöiden, sillä Mittal saa sopimuksestaan arviolta miljardi dollaria. Tuo 125 000 punnan lahja oli todellinen varkaus - halpa ja kyyninen sijoitus, joka kirjaimellisesti tuottaa tulosta.
Siksi vastauksemme ei olekaan Labour-hallitus, vaan komissio. Meidän on tuettava komission jäsentä hänen päättäväisissä pyrkimyksissään protestoida ja tarpeen vaatiessa maksaa takaisin samalla mitalla, mutta harkitusti. OECD:n neuvottelujen on jatkuttava ja niiden on tuotettava tulosta. Ehkäpä tarvitsemme Pennsylvaniasta, Ohiosta ja Länsi-Virginiasta tulevia tuotteita vastaan suunnattuja toimia.

Westendorp y Cabeza (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, transatlanttiset suhteet ovat erittäin tärkeä asia: ne olivat paitsi edellisen myös nykyisen Espanjan puheenjohtajuuskauden painopistealue, joten meidän on pyrittävä kaikin keinoin suojelemaan niitä.
Transatlanttiset suhteet ovat kahden kauppa, niin kuin suhteet yleensä, mutta olemme panneet merkille, että Bushin hallinnolla on voimakas taipumus sooloiluun; toisin sanoen se soveltaa Frank Sinatran I'll do it my way -periaatetta sekä politiikassa - aikaa on vain kaksi minuuttia, joten en ehdi käsitellä tätä lähemmin - että kaupassa.
Suhteet eivät koskaan ole joutuneet koetukselle kaupan takia - kauppakiistat olivat mielestämme poikkeus ja kaupan tuomat hyödyt sääntö - mutta Yhdysvallat on nyt mennyt liian pitkälle sekä teräsasiassa että eräässä harvemmin mainitussa asiassa eli klementiiniasiassa. Nämä asiat ovat erilaisia: klementiiniasia vaikuttaa vain yhteen maahan ja siellä erityisesti siihen alueeseen, jolta komission jäsen Solbes on kotoisin, mutta teräsasia vaikuttaa meihin kaikkiin. Kummassakin asiassa WTO:n sääntöjä rikotaan perusteettomasti, ja samalla Yhdysvallat rankaisee itse itseään.
Meidän on puututtava sekä välillisiin vahinkoihin - uskon, että kaupan vinoutumista koskeviin toimenpiteisiin voidaan ryhtyä - että välittömiin vahinkoihin. Mahdollisuuksia on monia: yksi mahdollisuus on toimia WTO:ssa, mutta se vie aikaa ja pitkällä aikavälillä me kaikki olemme mennyttä; voimme myös harjoittaa laissez faire -politiikkaa eli olla tekemättä mitään, koska terästuotteita tuovan jalostusteollisuuden kilpailukyky heikkenee, jolloin se voidaan korvata: mutta mielestäni meidän on toimittava välittömästi. Tilapäiset toimenpiteet ovat mahdollisia Foreign Sales Corporation -kiistaa käsitelleen paneelin tuomion perusteella, joten mielestäni meidän on toimittava välittömästi.

García-Margallo y Marfil (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Julius Caesarilla on tunnettu sanonta, joka kuuluu seuraavasti: "Hyvä tai paha ei ole tähdissä, Brutukseni, vaan meissä, jotka elämme tähtien alla."
Sanonta on mielestäni erityisen osuva juuri nyt, koska ongelman vakavuus ei niinkään piile Yhdysvaltain protektionistisissa toimenpiteissä vaan siinä, miten Euroopan unionin on reagoitava tällaisiin kaupallisiin hyökkäyksiin; teräs ja klementiinit - joihin hyvä ystäväni Westendorp viittasi - eivät ole yksittäisiä tapauksia, vaan niillä on edeltäjänsä ja seuraajansa.
Istuntosalissa on mainittu hormoneilla käsitellyn lihan tuontikielto, banaanisota, WTO:n riidanratkaisupaneelin laittomiksi julistamat tuontituet, komission jäsen Montin keskustelut kilpailupolitiikan soveltamisesta ja tietyistä fuusioista sekä tietyille yhdysvaltalaisille tuotteille annetut tuet.
Tässä viha-rakkaussuhteessa en ole niinkään huolestunut menneistä vaan kiistojen tulevasta merkityksestä, sillä republikaanihallinto on lankeamassa protektionismin kiusaukseen, ja tämä näkyy tällä hetkellä kahdessa asiassa: teräsasiassa, jota on jo käsitelty riittävästi - yhdyn täysin puoluetoverini Atkinsin sanoihin - ja klementiiniasiassa, jonka kollegani Westendorp mainitsi. Kuten parlamentti tietää, viimeksi mainitussa kiistassa Yhdysvallat päätti yksipuolisesti sulkea rajat 30. marraskuuta.
Espanjan hallitus ja edustamani parlamentaarinen ryhmä toivat nämä tapaukset komission tietoon 12. joulukuuta, ja komissio ryhtyi toimiin välittömästi. Kiitän komissiota sen nopeudesta. Lisäksi Espanjan hallitus pyysi 14. helmikuuta, että WTO:ssa pantaisiin vireille menettely, ellei vuoropuhelu tuottaisi tulosta.
Pyydän nyt, että sama tehokkuus, jota halutaan osoittaa teräsasiassa, näkyisi myös klementiiniasiassa, joka on teräsasiaakin verisempi kiista, koska teräsasiassa kyse on mielestäni vilpillisistä ja täysin laittomista tulleista ja klementiiniasiassa vieläkin rajummasta toimenpiteestä: rajojen sulkemisesta. Asia on todellakin vietävä WTO:hon, joka kuitenkin pystyy ratkaisemaan kiistan vasta, kun monta klementiinien markkinointivuotta on kulunut; tästä syystä vaadin välittömästi korvauksia ja hyvityksiä.
Yhdysvallat on pakotettava istuutumaan neuvottelupöytään, jotta teräs- ja klementiiniasioihin saataisiin ratkaisu, ja käyttöön on otettava voimatoimet, joihin hyvä ystäväni ja maanmieheni Carlos Westendorp viittasi.

Désir (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, syyskuun 11. päivän jälkeen Yhdysvallat vaikutti haluavan käynnistää laajan kansainvälisen yhteistyöpolitiikan. Se maksoi myöhässä olleet maksunsa YK:lle ja neuvotteli eurooppalaisten ja useiden muiden kanssa. Valtion tilaa koskeneen puheen jälkeen Yhdysvallat on kuitenkin noudattanut täydellisen yksipuolisuuden kovaa linjaa. Käänne vaikuttaa voivan johtaa Yhdysvallat vakavasti harhaan, jos katsotaan Pentagonin raporttia ydinaseiden käyttöä koskevan politiikan tarkistuksesta, jonka mukaan niitä voitaisiin käyttää Venäjää, Kiinaa ja useita muita maita vastaan. Tämä luo vaikean ja huolestuttavan ympäristön transatlanttisille suhteille, kun siihen lisätään vielä terästä koskevat päätökset. Tällä hetkellä on tärkeää, että Eurooppa esiintyy tärkeänä kumppanina, jolle ystävyys ja solidaarisuus edellyttävät vastavuoroisuutta. Tämä on tärkeää Euroopan ja Yhdysvaltojen välisten suhteiden tasapainolle mutta vielä tärkeämpää tämä on koko maailman tasapainolle. Euroopan on tehtävä selväksi, ettei epävakauteen, vaaroihin ja nykymaailman epätasapainoon voida vastata heiluttamalla isoa pamppua, että myös rauhan taistelu on osattava voittaa, että tänä päivänä on käytettävä yhtä paljon voimia kehityserojen vähentämiseen ja jännitepesäkkeiden, kuten Lähi-idän, rauhoittamiseen kuin terrorismin torjuntaan.
Teräksen alalla Euroopan on oltava tiukkana. On hyvä muistuttaa, kuten komission jäsen Lamy teki, että monenvälisiä sääntöjä on noudatettava. Ei pidä myöskään epäröidä vaatia muita noudattamaan niitä, kun WTO ratkaisee kiistan Euroopan hyväksi. Viittaan tietenkin Foreign Sales Corporation -järjestelmään. Haluankin kysyä komissiolta, aikooko se soveltaa kaupallisia vastatoimia, joita WTO sallii meidän toteuttaa, kun otetaan huomioon päätökset, joita Yhdysvallat on juuri tehnyt teräksen alalla, ja kauppasopimusten rikkomukset, joihin se on jo syyllistynyt vientitukien alalla.

Cushnahan (PPE-DE).
Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen suhteet liittyvät erottamattomasti toisiinsa. Meillä on kummankin menneisyyteen perustuvat vahvat siteet ja monia yhteisiä arvoja. Pitkäaikaisen transatlanttisen suhteemme vahvistaminen hyödyttää molempia. Tämän suhteen on kuitenkin perustuttava tasa-arvoon ja molemminpuoliseen kunnioitukseen.
Kun Yhdysvallat tarvitsi apua syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen, Eurooppa vastasi tarjoamalla runsaasti tukea ja solidaarisuutta, kuten kuuluukin. Valitettavasti Yhdysvaltojen ulkopolitiikka ei tarjonnut vastapalvelukseksi samanlaista solidaarisuutta ja yhteistyötä. Ennen syyskuun 11. päivää niitä ei ollut Kioton kysymyksessä. Niitä ei myöskään ole, kun on kyse yhteisestä toimintalinjasta Lähi-idän kysymyksessä, joka on tämän hetken vakavin poliittinen ongelma, ja jossa Yhdysvallat on valitettavasti omaksunut jyrkän linjan. Niistä luovuttiin myös, kun Yhdysvallat päätti äskettäin määrätä teräkselle tuontiveron.
Lisäksi Yhdysvaltojen palaaminen yksipuolisuuteen, joka ilmenee hyvin selvästi sen aikomuksesta laajentaa terrorismin vastaista taistelua Irakiin, osoittaa sen katsovan ylen asemaamme ulkopoliittisissa kysymyksissä. Vaikuttaa, että Yhdysvalloille transatlanttinen suhde on vain väline, jota käytetään silloin kun sopii, mutta josta ei välitetä silloin kun Yhdysvaltojen politiikka ja edut ovat etusijalla.
Kaikki nämä kokemukset - varsinkin viime aikoina saadut - korostavat miten tärkeää EU:n on vahvistaa ulkopoliittista asemaansa sekä puolustuksen että sotilaallisten voimavarojen osalta, jotta transatlanttisessa suhteessamme voidaan saavuttaa todellinen tasapaino.

Evans, Jonathan (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Eurooppa-neuvosto kokoontuu tällä viikolla Barcelonassa tavoitteenaan kehittää Lissabonin prosessia. Tuossa kokouksessa aiomme vaatia lisää sääntelyn purkamiseen liittyviä toimia, joilla lisätään vapautta ja varmistetaan työmarkkinoiden joustojen toteutuminen. Osa meistä on Euroopan parlamenttiin tulostaan saakka ollut sitä mieltä, että täällä kyllä puhutaan paljon vapaakaupasta, mutta että Euroopassa jäsenvaltiot käyttävät myös erittäin paljon protektionismia.
Koko eurooppalainen ohjelma yhtenäisen kilpailupolitiikan edistämiseksi ja valtiontukien poistamiseksi tähtää vapaakaupan varmistamiseen. Näissä oloissa ne meistä, jotka pitävät itseään Yhdysvaltojen parhaina ystävinä, ovat hyvin pettyneitä Yhdysvaltojen presidentin toimintaan. Voidaan jopa sanoa, että tunnemme itsemme tavallaan petetyiksi.
Tämä ei liity siihen tukeen, jota annoimme Yhdysvalloille syyskuun 11. päivän tapahtumien takia. Syyskuun 11. päivän tapahtumat olivat niin hirvittäviä, ettei niitä pitäisi liittää yhteenkään toisella politiikan alalla tehtyyn sopimukseen. Mutta meille, jotka olemme pitäneet Yhdysvaltoja esimerkkinä sääntelemättömästä ja vapaasta taloudesta on ollut ankara isku nähdä, miten presidentti Bush on oman terästeollisuutensa ongelmien edessä lähtenyt puolustamaan protektionismia. Vielä pahempaa oli tänään lukea Financial Times -lehdestä Yhdysvaltojen kaupallisen edustajan Robert Zillickin puolustus näille toimille. Olen pahoillani Zillickin puolesta, jota me puolestaan pidämme Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivipuolueen ystävänä, sillä minun on pakko sanoa, että artikkeli tuhoaa kaiken uskottavuuden, joka hänellä oli kauppakysymyksiä koskevassa keskustelussa.
Tätä keskustelua seuraavien Yhdysvaltojen edustajien on hyvä tietää - vaikka olemmekin saattaneet kuulla tavanomaisia epäilyjä amerikkalaisvastaisuudesta - että ne meistä, jotka ovat Yhdysvaltojen ystäviä, tuntevat itsensä pahasti petetyiksi.

Corbey (PSE).
Transatlanttissa suhteissa ollaan nyt myrskyisillä vesillä. Euroopan unioni on vaikeuksissa yhdysvaltalaisten osoittaessa mahtiaan. Teräskriisi on ennen kaikkea poliittinen asia. Presidentti Bush tietää, että hänen äänestäjänsä tukevat häntä kotimaassaan. Ulkomaailmalta ei juurikaan odotettu vastatoimia ja poliittista reaktiota, mikä antoi liikkumavaraa työttömyyden sälyttämiseksi ulkomaailman niskoille. Euroopan unioni etsii nyt huokaisten apua laillisuudesta. Meidän on hyödynnettävä WTO:n kaikkia mahdollisuuksia ja keinoja parhaalla mahdollisella tavalla. Vastatoimemme on oltava vakuuttava. Sekään ei kuitenkaan herätä paljoakaan luottamusta siihen, että asiat sujuisivat hyvin lyhyellä aikavälillä. Laivamme pitäisi olla tarpeeksi suuri selvitäkseen huonolla säällä. Tarvitsemme kuitenkin myös hyvää kapteenia. Poliittinen kriisi vaatii poliittista vastausta, ja meidän on tarkasteltava tätä asiaa.
Samalla pyydän komissiota ja erityisesti arvoisaa komission jäsentä Liikasta ryhtymään tätä varten sisäisesti poliittisiin toimiin. Meidän on rakennettava kunnollinen laiva. Meillä on vielä tuskin lainkaan teräspolitiikkaa. Olemme valtamerellä ilman pelastusveneitä työntekijöille. Meidän on opittava tästä teräskriisistä ainakin se, että eurooppalaisen teräspolitiikan maine on palautettava.

Bowe (PSE).
Arvoisa puhemies, me kaikki tuomitsemme Yhdysvaltojen hallituksen toimet, joilla se on määrännyt Yhdysvaltoihin tuotaville terästuotteille epäoikeudenmukaisen, laittoman ja täysin epäreilun tuontiveron. Me kaikki tiedämme, että tuontivero on asetettu ainoastaan lyhytaikaisen poliittisen hyödyn saavuttamiseksi, mikä jo itsessään on valitettavaa. Meidän on kuitenkin myös yhteisvoimin ryhdyttävä selkeisiin, päättäväisiin ja vakavasti otettaviin toimiin. Meidän on osoitettava, että olemme tosissamme.
Komission on nyt toimittava nopeasti WTO:ssa tämän tuontiveron kumoamiseksi. Meidän on otettava käyttöön suojatoimenpiteet estääksemme halpojen tuontitavaroiden tulvaa vahingoittamasta omaa teollisuuttamme. Toimenpiteet on pantava täytäntöön kaikkien EU:n ulkopuolisten teräksen lähteiden osalta kiintiöinä, jotka perustuvat vuoden 1998 tuonnin tasoon, mikäli haluamme asianmukaisesti suojella omaa teollisuuttamme.
Näissä oloissa en kehota vastaamaan tuleen tulella. Sen sijaan meidän on kaadettava iso ämpärillinen kylmää, johdonmukaista tervettä järkeä ja kansainvälistä lainsäädäntöä Yhdysvaltojen hallituksen niskaan, jotta se tulisi järkiinsä.

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, kuuntelin neuvoston puheenjohtajana erittäin tarkkaavaisena kaikki keskustelussa käytetyt puheenvuorot ja panin merkille kaikki esille tuodut näkemykset.
Ulkoasiainministeri, joka käytti ensimmäisen puheenvuoron neuvoston puheenjohtajana, totesi jo, että kauppapolitiikka on yhteinen politiikan ala ja että Euroopan komissio voi täysin itsenäisesti ja sille kuuluvan toimivallan nojalla tehdä tarvittavat päätökset. Uskon tältä osin, että komissio on Euroopan unionin puolesta omaksunut teräsasiassa järkähtämättömän kannan, jonka unionin ministerineuvosto ilmaisi julkisesti ja johon se yhtyi yksimielisesti viime maanantaina.
Mielestäni meidän on siis luotettava siihen, että komissio kykenee - kuten jo sanoin - hoitamaan asian, tekemään asiaankuuluvia vastaväitteitä, vaatimaan niin ikään tarvittavia korvauksia ja soveltamaan vastatoimia Maailman kauppajärjestön sääntöjen puitteissa. Neuvoston puheenjohtajavaltio katsoo, että meidän on vaadittava Yhdysvaltoja noudattamaan niitä sääntöjä, joita Maailman kauppajärjestön perustajat ovat meille kaikille asettaneet. Tästä syystä on erittäin tärkeää, että Euroopan unioni näyttää esimerkkiä siinä, että noudatamme ensimmäisinä paitsi Maailman kauppajärjestön menettelyjä myös sen sääntöjä.
Täällä on mainittu myös klementiiniasia, joka on toinen keskeneräinen kauppakiista Yhdysvaltojen kanssa. Tästä neuvoston puheenjohtaja voi sanoa vain, että asianomaisen jäsenvaltion - tässä tapauksessa Espanjan - on esitettävä vastaväitteensä 133 artiklan komitealle ja että komissio menettelee komitean päätöksen mukaisesti. Kaikki näyttäisi viittaavan siihen, että toimenpiteet eivät ole oikeassa suhteessa niin sanotun hedelmäkärpäsen aiheuttamaan oletettuun uhkaan, jolla Yhdysvallat on perustellut klementiinien tuontikieltoa. Näitä asioita arvioidaan 133 artiklan komiteassa, jonka alaan ne kuuluvat ja jolta komissio saa aikanaan toimintavaltuudet.
Täällä on tuotu esille näkemyksiä, joiden mukaan Yhdysvalloilla on valitettava taipumus yksipuolisuuteen paitsi kauppapolitiikassa myös monissa yleisissä poliittisissa asioissa, ja puheenjohtajavaltio voi vain yhtyä moniin täällä käytettyihin ilmauksiin. Uskonkin, että Euroopan unionin ja Yhdysvaltain seuraava huippukokous, joka pidetään 2. toukokuuta Washingtonissa, on neuvoston puheenjohtajavaltiolle ja komission puheenjohtajalle hyvä tilaisuus muistuttaa Yhdysvaltain presidentille, että transatlanttisessa julistuksessa - joka allekirjoitettiin vuonna 1995, kuten täällä on muistutettu - velvoitetaan osapuolia työskentelemään yhteistyöhengessä, etsimään niitä yhdistäviä eikä erottavia tekijöitä ja - Yhdysvaltain ja Euroopan välisten tiiviiden suhteiden pitkien perinteiden mukaisesti tämä vastaa kummankin osapuolen etuja - löytämään yhtymäkohtia eikä kiistanaiheita. On selvää, ettei yhtymäkohtien löytämistä suinkaan edistetä sellaisilla kannoilla, jotka erottavat Yhdysvallat paitsi Euroopan unionista myös muun maailman yleisestä mielipiteestä.
Keskustelu on mielestäni ollut erittäin antoisa, ja pohdimme monia täällä kuulemiamme mielipiteitä valmistellessamme seuraavaa transatlanttista huippukokousta; haluan kiittää teitä, arvoisa puhemies, ja parlamenttia kaikista keskustelussa esitetyistä ajatuksista.

Solbes
. (ES) Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi korostaa, että komissionkin mielestä suhteet Yhdysvaltoihin ovat olennainen asia, mutta tämä ei missään tapauksessa saa estää meitä päättäväisesti ryhtymästä toimiin, joita tarvitaan unionin etujen puolustamiseksi.
Tämänpäiväinen keskustelu kääntyi Yhdysvaltain ja Euroopan unionin nykyisiin kiistoihin ja erityisesti teräskiistaan, vaikka siinä viitattiin välillä muihinkin aiheisiin. Meidän on nyt päätettävä, mitä teemme. Jotkut teistä sanoivat, että paras keino on yhdistää teräskiista Yhdysvaltojen muihin kauppakiistoihin unionin kanssa. Kun vahvuutenamme on monenvälisyyden puolustaminen, on kohtuullista, että hyökkäämme monenvälisyyden torjumista vastaan soveltamalla monenvälisiä sääntöjä. Mielestämme se ei ole hyvä ratkaisu, eikä se palvele parhaiten unionin etuja pitkällä aikavälillä.
Jotkut teistä esittivät sellaista mahdollisuutta, että yhdistäisimme teräsasian muihin asioihin; täällä puhuttiin esimerkiksi Foreign Sales Corporation -kiistasta tai hormoniasiasta. Kysymme jälleen, onko pakettiratkaisujen etsiminen poliittisen keskustelun perusteella keino, jota meidän pitää käyttää.
Yhdysvaltoja koskeva voimakas kantamme perustuu siihen, että monenvälisesti tehtyjä sopimuksia on mielestämme noudatettava. Tätä tietä meidän on edettävä; tästä syystä päätämme aivan epäilemättä ensiksi soveltaa kaikkia Maailman kauppajärjestön nykyisiä menettelyjä; tarkoitamme kaikilla menettelyillä paitsi niitä menettelyjä, joiden soveltaminen vie aikaa, myös tarvittavia vastatoimenpiteitä Maailman kauppajärjestön sääntöjen puitteissa. Saatamme toki joutua soveltamaan myös erityisiä suojalausekkeita, mutta niiden vaikutukset kehitysmaihin - palaan tähän vielä - pyritään minimoimaan, sillä emme halua suojalausekkeiden avulla sulkea markkinoitamme vaan säilyttää perinteiset kauppasuhteet tavarantoimittajiimme.
On selvää, että joidenkin teistä esittämä mahdollisuus rajoittavista vapaaehtoisista sopimuksista, joilla vähennetään vientiä, ei ole Maailman kauppajärjestön sääntöjen mukainen.
Klementiiniasiasta - neuvoston puheenjohtaja viittasi jo tähän aiheeseen - sanon ainoastaan, että neuvottelemme parhaillaan Yhdysvaltojen kanssa, jotta löytäisimme ongelmaan ratkaisun ennen seuraavaa satokautta. On selvää, että olemme myös tässä tapauksessa, kuten aiemmassa tapauksessa, valmiita käyttämään kaikkia Maailman kauppajärjestössä vahvistettuja laillisia keinoja.
Komissio on pannut tyytyväisenä merkille, että unionin toimielimet ovat laajalti yksimielisiä siitä, että monenväliset instituutiot on saatava toimiviksi ja että maailmanlaajuistumisen haasteisiin on vastattava siten, että yritämme yhdysvaltalaisten keskustelukumppaniemme kanssa löytää parhaan mahdollisen ratkaisun ja estää, että vaihtoehdoksi valitaan yksipuolisuus.
Pascal Lamy totesi jo tänä aamuna - ja kannatan häntä -, että olisi tärkeää päästä sopimukseen - kuten olemme täällä nähneet - kaikkien niiden välillä, jotka kannattavat uutta myönteistä sysäystä transatlanttisissa suhteissa. Tämä ei tarkoita, ettemme pyrkisi puuttumaan nykyisiin ongelmiin kaikin käytettävissämme olevin toimenpitein ja keinoin.
Kuten tiedätte, tarkastelemme ja kehittelemme parhaillaan erilaisia vaihtoehtoja, ja mikä tahansa uusi panos parlamentilta olisi erittäin tervetullut.
Haluaisin lopuksi kiittää teitä siitä, että olette antaneet selkeän tuen komission järkähtämättömälle kannalle. Toivomme, että päätöslauselmassa, josta äänestätte, vahvistetaan Euroopan unionin asemia tässä kaikkien kannalta keskeisessä aiheessa.

Puhemies. -
Olen vastaanottanut kuusi työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana:
Bouwmanin laatima työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan suullinen kysymys neuvostolle henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskevan asetuksen (ETY) N:o 1408/71 uudistamisesta ja sen laajentamisesta koskemaan laillisesti Euroopan unionin alueella asuvia kolmansien maiden kansalaisia (B5-0010/02)
ja
Bouwmanin laatima työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan suullinen kysymys komissiolle henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskevan asetuksen (ETY) N:o 1408/71 uudistamisesta ja sen laajentamisesta koskemaan laillisesti Euroopan unionin alueella asuvia kolmansien maiden kansalaisia (B5-0011/02).

Lambert (Verts/ALE)
. (EN) Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin pahoitella valiokuntamme puheenjohtajan Bouwmanin poissaoloa, sillä hän on tällä viikolla valitettavasti sairas. Koska toimin parlamentin esittelijänä tässä kysymyksessä, sen esitteleminen jää minun tehtäväkseni.
Parlamentti on jo pitkään ollut tietoinen niistä ongelmista, jotka koskevat oikeusperustaa kolmansien maiden kansalaisten sisällyttämiseksi Euroopan unionin kansalaisten kanssa tasavertaisina ehdotukseen asetuksen (ETY) N:o 1408/71 uudistamisen yksinkertaistamisesta. Kuten parlamentin jäsenet tietävät, tällä asetuksella pyritään yhteensovittamaan jäsenvaltioiden sosiaaliturvajärjestelmiä usean valtion alueella liikkuvia ja työskenteleviä henkilöitä ajatellen.
Jotkin epäilykset, joita olen kuullut tuotavan julki tämän asetuksen soveltamisalan laajentamisesta koskemaan kolmansien maiden kansalaisia, ovat toisinaan pikemminkin lähempänä muukalaisvihaa kuin järkevää ajattelua. Olette selvillä siitä, että parlamentin oikeudellisten yksiköiden laatiman oikeudellisen lausunnon mukaan Amsterdamin sopimuksen 42 ja 308 artikla muodostivat komission alkuperäisen ehdotuksen mukaisesti sopivan oikeusperustan tälle laajentamiselle ja koko asetukselle. Euroopan parlamentti oli samaa mieltä samoin kuin jäsenvaltioiden enemmistö, ja tuo oikeusperusta edellytti Euroopan unionissa laillisesti asuvien kolmansien maiden kansalaisten yhdenmukaista kohtelua sekä parlamentin ottamista täysimääräisesti mukaan yhteispäätösmenettelyn kautta.
Lisäksi oikeusperustan yhdenvertaisuus vaikutti monille meistä olevan voimakas viesti siitä, että kolmansien maiden kansalaisten osallisuus Euroopan unionin elämään tunnustettiin ja että kaksiosainen tavoite prosessin yksinkertaistamisesta ja luonnollisesta oikeudesta todella saavutettiin. Minulle tuo yhdenvertaisuus oli selkeä viesti osallisuutta edistävästä Euroopasta. Minä ja moni muu emme pysty Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asiassa Khalil antamaa tuomiota lukiessamme ymmärtämään, miksi tämän pitäisi olennaisesti muuttaa oikeudellista perustaa, jonka pohjalta neuvosto ja komissio nyt ehdottavat asetuksen soveltamisalan laajentamista.
Sen mukaan kuin oikeudelliset asiantuntijat ovat minulle selittäneet, asia Khalil koskee jo asetuksen (ETY) N:o 1408/71 piiriin kuuluvia ihmisiä, joten heidän tulisi voida asua laillisesti toisessa jäsenvaltiossa ja siis ylittää rajoja. Tämä tuomio koskee heitä, koska he ovat kansalaisuutta vailla olevia henkilöitä, joilla on yhtäläinen oikeus sosiaaliturvaan kuin sen jäsenvaltion kansalaisilla, jossa he nykyään asuvat kansainvälisten aiemmin tehtyjen sopimusten perusteella. Heidän sisällyttämisensä asetukseen ei kuitenkaan anna oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen. Asetus ei myönnä oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen. Se säilyttää joitakin liikkuvien henkilöiden oikeuksia yhteensovittamalla sosiaaliturvajärjestelmiä.
Neuvoston viime joulukuussa laatima lausunto ja komission uusi ehdotus eivät selitä oikeusperustan muuttumista. Se ainoastaan todetaan niissä. Parlamentti etsii kuitenkin nyt selitystä. Mikä erityisesti asiassa Khalil annetussa tuomiossa on saanut neuvoston tekemään sen päätelmän, että 63 artiklan 4 kohta on oikea perusta, kun tämä ei aikaisemmin ollut enemmistön mielipide? Eikö Euroopan ihmisoikeustuomioistuimessa käsitelty asia Gaygusuz vastaan Itävalta, jonka mukaan kansallisuus ei ole este kansalaisten yhdenmukaiselle kohtelulle sosiaaliturvan alalla, ole saanut aikaan päätelmää yhdenmukaisesta kohtelusta asetuksen ja siten myös vastaavan oikeusperustan kannalta? Entä miksi Euroopan parlamentin ei pitäisi olla mukana tällä alalla, joka vaikuttaa suoraan niin monien elämään? Tämän vuoksi haluamme myös selkeyttää ehdokasvaltioiden työntekijöiden tilannetta niiden siirtymäkausien aikana, jolloin heillä ei ole oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen.
Neuvosto ja komissio ovat tietoisia myös siitä, että parlamentti on huolissaan rajatyöntekijöiden monimutkaisesta tilanteesta. Puheenjohtajana toimiva Belgia on esittänyt lukuisia tätä alaa koskevia ehdotuksia, mutta tällä hetkellä vallitsee ainoastaan vähäinen yksimielisyys, kuten sairaanhoitoa koskevasta parametrista 8 ilmenee. Mitkä siis ovat mahdollisuudet lisäparannuksiin tämän työntekijäryhmän kohdalla? Lisäksi pyydämme komission näkemystä useista kysymyksistä, joihin myös neuvosto vaikuttaa suhtautuvan epäilevästi komission näkemykseen. Haluaisimme myös tietää, käsittelevätkö neuvosto ja komissio verotus- ja sosiaaliturvajärjestelmien välisten yhteyksien lisääntymistä joko asetuksen yhteydessä tai muutoin.
Olemme kaikki hyvin selvillä, että neuvosto ja komissio haluavat lisätä työvoiman liikkuvuutta. Parlamentin vetoomusvaliokunnan jäsenenä tiedän myös, että monien muissa jäsenvaltioissa työskentelevien mielestä heidän tilannettaan vaikeuttavat sekä tehokkaan tiedotuksen puute että poikkeukset yhteensovittamisjärjestelmässä.
Monet meistä ovat huolissaan siitä, että neuvosto vaikuttaa haluttomalta helpottamaan vapaata liikkuvuutta käytännössä. Tiedämme, että kyseessä on monimutkainen hallinnollinen kysymys, mutta se, että monet yksityiskohdat, jotka liittyvät siihen, että tietyt edut ja monimutkaiset säännöt jätetään pois, vain vaikuttavat esteiltä. Toisinaan vaikuttaa, että Euroopan unionissa on helpompi liikuttaa paikasta toiseen kuulalaakereita kuin ihmisiä.

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, komissio antoi neuvostolle 6. helmikuuta 2002 ehdotuksen asetukseksi, jolla asetuksen (ETY) N:o 1408/71 säännökset ulotetaan koskemaan kolmansien maiden kansalaisia, jotka eivät pelkästään kansallisuutensa takia kuulu niiden soveltamisalaan. Ehdotuksen oikeusperusta on EY:n perustamissopimuksen 63 artiklan 4 kohta.
Neuvostokin on ollut sitä mieltä, että oikeusperustana voidaan pitää 63 artiklan 4 kohtaa, kuten komissio ehdotti. Mainitussa 63 artiklan 4 kohdassa säädetään, että neuvosto toteuttaa toimenpiteet niiden oikeuksien ja edellytysten määrittelemiseksi, joiden mukaisesti jäsenvaltiossa laillisesti oleskelevat kolmansien maiden kansalaiset saavat oleskella muissa jäsenvaltioissa.
Neuvosto on katsonut, että EY:n perustamissopimuksen 42 artikla sellaisena kuin sitä tulkitaan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä - erityisesti asiassa Khalil C-95/99 annetussa tuomiossa - ei ole asianmukainen oikeusperusta soveltamisalan laajentamiseen. Arvoisa puhemies, asiassa Khalil annetusta tuomiosta ilmenee, että yhteisöjen tuomioistuin ei ole moittinut valtiottomien henkilöiden ja pakolaisten sisällyttämistä asetuksen (ETY) N:o 1408/71 soveltamisalaan EY:n perustamissopimuksen 51 artiklan - josta on tullut 42 artikla - perusteella siltä osin kuin kyseessä on rajoitettu henkilöryhmä, jonka osalta jäsenvaltiot ovat tehneet kansainvälisiä sitoumuksia. Itse asiassa yhteisöjen tuomioistuin on katsonut seuraavaa: "Neuvostoa ei voi arvostella siitä, että se on ETY:n perustamissopimuksen 51 artiklassa sille annettua toimivaltaa käyttäessään ajatellut myös jäsenvaltioiden alueella asuvia valtiottomia henkilöitä ja pakolaisia ottaakseen huomioon jäsenvaltioiden edellä mainitut kansainväliset sitoumukset."
Kuten julkisasiamies korostaa ratkaisuehdotuksensa 59 kohdassa, jos yhteensovittaminen olisi tehty jättämällä valtiottomat henkilöt ja pakolaiset sen ulkopuolelle, jäsenvaltioiden olisi kansainvälisten velvollisuuksiensa noudattamisen varmistamiseksi pitänyt ottaa käyttöön toinen yhteensovittamisjärjestelmä vain tätä hyvin rajoitettua henkilöryhmää varten.
Näin ollen neuvosto katsoo, että päätöksen tekemisessä on sovellettava EY:n perustamissopimuksessa määrättyä menettelyä. Jos oikeusperustaksi, jonka nojalla yhteensovittaminen ulotetaan kolmansien maiden kansalaisiin, valitaan 63 artiklan 4 kohta, neuvoston on lausuttava mielipiteensä 67 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
Neuvosto on tehnyt rajatyöntekijöille sairaus- ja työttömyysetuuksia koskevan periaatesopimuksen, jonka mukaan eläkkeellä olevien entisten rajatyöntekijöiden tilannetta on tarkasteltava. Nykyisen asetuksen säännösten mukaan rajatyöntekijä voi saada sairausetuuksia toimivaltaisen valtion alueella, mutta hän ei voi enää eläkkeellä käyttää tätä oikeutta. Jatkuvuuden takia ja siksi, että rajatyöntekijää voitaisiin jatkossakin kohdella samalla tavalla, tämän olisi edelleen voitava saada sairausetuuksia sen valtion alueella, jolla hän on työskennellyt.
Lopuksi sanoisin työttömästä henkilöstä, joka on viimeisellä työskentelykaudellaan asunut muun jäsenvaltion kuin toimivaltaisen valtion alueella, että päätavoitteena on saada hänet sijoittumaan mahdollisimman hyvin työmarkkinoille. Lisäksi on taattava työttömän sosiaalinen suojelu siten, että otetaan huomioon rahoitukseen liittyvät näkökohdat, sekä varmistettava tehokas valvonta.
Verotuksen ja sosiaaliturvan suhdetta koskeva kysymys kuuluu pääasiassa jäsenvaltioiden eikä unionin toimivaltaan.
On syytä korostaa, että yleisellä tasolla vuoden 2002 työllisyyden suuntaviivoissa kiinnitetään huomiota tarpeeseen mukauttaa verotus- ja korvausrakenteita siten, että ne eivät vaikuta kielteisesti erityisesti naisten osallistumiseen työelämään.
Ehdokasvaltioiden kansalaiset, joista tulee yhteisön kansalaisia maansa EU-jäsenyyden myötä, kuuluvat jäsenyyden perusteella asetuksen (ETY) N:o 1408/71 soveltamisalaan. Periaatteeseen tehtävät mahdolliset poikkeukset, jotka voitaisiin toteuttaa esimerkiksi siirtymäkausien avulla, määritellään liittymissopimuksissa, joista neuvotellaan parhaillaan.

Solbes
. (ES) Arvoisa puhemies, vastaisin jäsen Bouwmanin suullisessa kysymyksessä esitettyihin epäilyihin komission puolesta ja haluaisin korostaa seuraavaa: ensiksi olemme oikeusperustasta samaa mieltä neuvoston puheenjohtajan kanssa; mielestämme asianmukainen oikeusperusta on EY:n perustamissopimuksen 63 artiklan 4 kohta. Sen sisältöä ei tarvitse toistaa, sillä puheenjohtaja on jo lukenut sen ääneen. Katsomme, että asiassa Khalil viime lokakuussa annetun tuomion mukaan 51 artikla (nykyinen 42 artikla) ei ole asianmukainen oikeusperusta ja että vuonna 1997 ehdotetun päätöksen oikeusperustaa on harkittava uudelleen. Amsterdamin sopimuksen voimaantulon ja IV osaston uusien määräysten perusteella katsomme, että asianmukainen oikeusperusta on EY:n perustamissopimuksen 63 artiklan 4 kohta, kun otetaan huomioon myös, että perustamissopimuksen 308 artiklaa voidaan soveltaa vain, jos muuta oikeusperustaa ei ole.
Parlamentin jäsen tiedustelee myös komission mielipidettä tietyistä neuvoston ehdottamista parametreista, tarkemmin sanottuna parametreista 6, 10 ja 11, jotka koskevat maiden välisiä sopimuksia, työttömyysetuuksia ja perhe-etuuksia.
Komissio katsoo ensimmäisestä kohdasta, että parametri 6 voidaan hyväksyä, koska tällainen mahdollisuus on otettu huomioon jo nykyisessä asetuksessa. Komissio pitää myönteisenä, että ehdotetussa asetuksessa - toisin kuin nykyisessä asetuksessa - vahvistetaan tällaisten sopimusten kriteerit erityisesti asianomaiselle henkilölle suotuisimmissa tapauksissa.
Toiseksi komissio pahoittelee vähäistä edistymistä työttömyysetuuksien alalla parametrissa 10; se ei merkitse olennaista muutosta nykyisiin säännöksiin verrattuna, koska siinä ei esitetä minkäänlaista konkreettista ratkaisua rajatyöntekijöiden tilanteeseen.
Perhe-etuuksia koskeva parametri 11 ei tarkalleen ottaen vastaa komission ehdotusta, mutta komission mielestä on joka tapauksessa myönteistä, että siinä ehdotetaan mahdollisimman suuren etuuksien määrän takaamista edunsaajalle. Parametri parantaa eläkeläisten ja orpojen tilannetta asetukseen verrattuna, koska näitä henkilöitä koskevat samaan perhe-etuuksien ryhmään sovellettavat säännökset kuin palkattuja työntekijöitä ja itsenäisiä ammatinharjoittajia.
Yksi kysymys käsitteli verotuksen ja sosiaaliturvan suhdetta. Pitää paikkansa, että asetus (ETY) N:o 1408/71 koskee sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista jäsenvaltioissa. Verotusjärjestelmien yhteensovittamiseksi ei ole olemassa nimenomaisia säännöksiä, vaan kysymys on suurelta osin ratkaistu kaksinkertaista verotusta koskevilla kahdenvälisillä sopimuksilla, joita lähes kaikki jäsenvaltiot ovat tehneet. Sopimukset noudattavat OECD:n mallia, mikä tarkoittaa, että useimmissa tapauksissa palkkatyöstä saatavia tuloja (ja myös itsenäisen ammatinharjoittajan tuloja) verotetaan ainoastaan joko siinä maassa, jossa toimintaa harjoitetaan, tai asuinpaikan valtiossa. Jos tuloja verotetaan siinä jäsenvaltiossa, jossa toimintaa harjoitetaan, kyseinen maa on toimivaltainen niin verotuksen kuin sosiaaliturvankin alalla.
Yhteisöjen tuomioistuin vahvisti, että yhteisön tason yhdenmukaistamisen puuttuessa jäsenvaltiot ovat toimivaltaisia määrittämään verotustoimivallan jakoperusteet kaksinkertaisen verotuksen poistamiseksi, mutta tällöin niiden on ilman muuta kunnioitettava yhteisön lainsäädännön periaatteita ja muun muassa kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kiellon periaatetta.
Viimeiset huomioni koskevat laajentumista. Ensinnäkin, kuten neuvoston puheenjohtaja sanoi, neuvottelut ehdokasvaltioiden kanssa asetuksesta (ETY) N:o 1408/71 ja erityisesti 2 lukua koskevasta osasta on tällä erää saatu päätökseen kaikkien maiden kanssa Viroa lukuun ottamatta, ja 2 lukuun sisältyy myös sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittaminen. Neuvottelut ovat kuitenkin vielä kesken liitteiden osalta. Asia on uskottu siirtotyöläisten sosiaaliturvan hallintotoimikunnalle, joka esittelee lähiaikoina neuvoston työryhmille asiaa koskevien keskustelujensa tulokset, joita ehdokasvaltiot ovat pyytäneet sisällytettäviksi liitteisiin.
Sanoisin lopuksi, että asetusta (ETY) N:o 1481/71 sovelletaan ehdokasvaltioiden kansalaisiin heti, kun kyseiset maat liittyvät Euroopan unioniin, sillä sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamiselle ei ole ehdotettu minkäänlaista siirtymäkautta.

Oomen-Ruijten (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tässä on kyse suuttumuksen ja pettymyksen yhdistelmästä. Miksi, arvoisa puhemies? Koska en saa neuvostolta enkä komissiolta edes vastauksen alkua. Meillä on näillä sisämarkkinoilla tavaroiden, henkilöiden ja palvelujen vapaa liikkuvuus. Sanon myös, että henkilöiden, ja tämä on erityisesti raja-alueilla merkittävä ongelma. Saamani vastaukset eivät kuitenkaan ole kunnollisia.
Tarkastellessani aluetta, jolta olen itse kotoisin, havaitsen, että työmarkkinat eivät voi enää toimia siellä, jos emme saa ihmisiä myös ulkomailta. Meidän on luonnollisesti tehtävä näiden ihmisten saapumisesta miellyttävää. Tämä tarkoittaa ennen kaikkea sitä, että on huolehdittava siitä, että tietyssä jäsenvaltiossa työskentelevät henkilöt maksavat samalla tavalla työpaikassaan sekä veroja että sosiaaliturvamaksuja. Haluaisin siis tietää, olisiko mahdollista laatia asetuksen 1408 kaltainen asetus, joka koskisi rajatyöntekijöiden verotusta. Tämä oli ensimmäinen kysymykseni.
Arvoisa puhemies, sitten toinen kysymys. Puhun nyt neuvostolle ja tarkastelen sitä, mitä te niin hienosti nimitätte "neuvoston parametreiksi". Minusta on muuten hyvin ikävää, että täällä ei ole läsnä se komission jäsen, joka on oikeasti vastuussa tästä asiasta ja joka myös tietää, kuinka kauan tämä asia on jo laahannut paikallaan. Tarkastellessani näitä neuvoston parametrejä - arvoisa neuvoston puheenjohtaja de Miguel, arvostan teitä suuresti - voin todeta, että se, mitä olette kirjoittanut näissä neuvoston parametreissä, on täysin päinvastaista kuin se, mitä meille on ilmoitettu EY:n tuomioistuimen hiljattain antamassa tuomiossa. Minua myös ihmetyttää, että ajatteletteko todellakin, että voitte saada läpi tämän asian, jonka käsittelyssä myös parlamentti on yhteispäätösmenettelyn puitteissa mukana Amsterdamin huippukokouksesta lähtien. Teidän mainitsemanne asiat, kuten sairaskorvaukset ja lapsilisä - kuulen tämän saman arvoisalta komission jäseneltä - ovat täysin päinvastaisia kuin se, mitä on ilmoitettu. Arvoisa puhemies, kaikella kunnioituksella arvoisaa jäsen Lambertia kohtaan, hän puhui hyvin myös kolmansien maiden ongelmasta, ja olen hänen kanssaan samaa mieltä, mutta tähän asiaan on tultava muutos.

Weiler (PSE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olemme esittäneet nämä kysymykset ensinnäkin siksi, että saisimme selvyyttä asiaan ja toiseksi siksi, että asia lähtisi etenemään. Selvyyttä, koska komission jäsen Solbesin ja neuvoston edustajan puheenvuorotkaan eivät antaneet meille parlamentin jäsenille selvyyttä mikä on käynyt nyt selvästi ilmi miksi oikeusperustaksi vaihdettiin 63 artiklan 4 alakohta. Asia vain todettiin, mutta sille ei annettu selitystä.
Olemme suhtautuneet neuvostoon vakavasti Tampereen Eurooppa-neuvoston jälkeen sen ilmoitettua silloin, että kolmansien maiden kansalaisille eli kansalaisille, jotka työskentelevät ja elävät EU:ssa, jotka oleskelevat täällä laillisesti eivätkä ole 15 jäsenvaltion kansalaisia, olisi saatava samat puitteet kuin EU:n kansalaisille.
Euroopan unionin toimielimet halusivat lisää selvyyttä ja avoimuutta, eikä vasta valmistelukunnan jälkeen. Nämä uudet ehdotukset aiheuttavat kuitenkin entistä enemmän hämmennystä, sillä jos joudumme käyttämään kahta erilaista oikeusperustaa, se on erittäin hämmentävää. Lisäksi se on ärsyttävää, koska ehdotukset sulkevat pois yhteispäätösmenettelyn parlamentin kanssa. Kuinka lyhytnäköinen komission strategia onkaan! Te tiedätte, että me olemme tähän asti olleet aina teidän puolellanne, nykyaikaistamisessa, muutoksissa, Euroopan työllisten ja työntekijöiden asemaa parannettaessa. Jos jätätte nyt parlamentin ulkopuolelle, se ei ole mielestäni vain lyhytnäköistä, vaan jopa vaarallinen strategia. Iso-Britannia, Irlanti ja Tanska voivat nimittäin vaatia jättäytymistä asetuksen N:o 1408 soveltamisen ulkopuolelle, ja se olisi todella kohtalokasta, koska kukaan parlamentissa ei voi toivoa uusia ulkopuolelle jättäytymisiä sosiaalipolitiikassa. Se merkitsisi sosiaalipolitiikan pirstoutumista eikä varmasti lisäisi tai herättäisi työntekijöiden luottamusta, jota toimielimiä kohtaan oikeastaan pitäisi tuntea. Olemme toki kaikki iloisia, ettei Iso-Britannia jättäydy enää sosiaalipolitiikan ulkopuolelle. Haluammeko kenties ottaa järjestelyn uudelleen käyttöön?
Kysymystemme toinen syy oli tietysti uudistussuunnitelmien saaminen käyntiin. Muistan, että direktiiviä luvattiin uudistaa jo vuonna 1992 Edinburgissa. Pankaa merkille, nykyaikaistaa. Voisin kenties muistuttaa kuulijoita vielä siitä, että asetus N:o 1408 ei tarkoita sosiaalijärjestelmien yhdenmukaistamista vaan koordinointia, eräänlaisia puitteita, jotta kansalaisia rohkaistaisiin ja tuettaisiin käyttämään liikkumismahdollisuuksiaan Euroopassa. Neuvosto ja komissio kehottavat joka toinen viikko nuoria, työntekijöitä ja kansalaisia käyttämään liikkuvuutta. Puitteet, nyt lainaan, muodostuvat erittäin monimutkaisista ja laajoista oikeussäännöksistä. Saksassa me sanoisimme, että ne ovat asiaan vihkiytyneillekin seitsemän sinetin takana.
Käsiteltävänämme olevat 12 parametria, eivät tarkoita laadullista parannusta, jonka oikeastaan olemme luvanneet itsellemme. Yhdyn tietysti kollegoideni Lambertin ja Oomen-Ruijtenin kritiikkiin, mutta myös siihen kritiikkiin, jonka te, arvoisa komission jäsen Solbes, esititte komission puolesta.
Jäin vielä kaipaamaan aikataulua. Olimme odottaneet, että puheenjohtajavaltio Espanja esittäisi kunnollisen, järkevän ja tehokkaan ehdotuksen kesäkuun loppuun mennessä.

Jensen (ELDR).
Arvoisa puhemies, yhdyn komission ja neuvoston tulkintaan sopimuksista, tietenkin meidän pitää käyttää 63 artiklaa oikeusperustana kolmansien maiden kansalaisten vapaan liikkuvuuden turvaamiseksi. Olen myös aiemmin puoltanut sitä, että oikeusperusta ei ehkä ole tärkein seikka juuri nyt, sillä on kysymys näiden kansalaisten oikeuksien turvaamisesta. Mutta olen sitä mieltä, että pitemmällä aikavälillä parlamentin pitää saada tällä alueella myös suoraa vaikutusvaltaa. Se edellyttää sopimusten muuttamista, ja minun pitää häveten ilmoittaa, että oma maani Tanska, sille myönnetyn varauman perusteella, vastusti Nizzan sopimusta koskevissa neuvotteluissa sitä, että saisimme vaikutusvaltaa tässä asiassa. Olen aivan samaa mieltä jäsen Weilerin kanssa, että meidän pitää päästä pois tilanteesta, jossa joillakin mailla on varauma harjoittaa sellaista politiikkaa. Meidän pitää kaikkien vetää yhtä köyttä.

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, voin vain sanoa, että olen pannut huolellisesti merkille parlamentin jäsenten tässä keskustelussa esittämät huomiot ja että puheenjohtajavaltio luonnollisestikin tarkastelee asiaa.

Solbes
Arvoisa puhemies, pyrin vastaamaan hyvin lyhyesti joihinkin esitettyihin kysymyksiin.
Ensimmäinen kysymys koski verotus- ja sosiaaliturvajärjestelmää. Verotusjärjestelmä kuuluu jäsenvaltioiden vastuualueeseen, ja se määräytyy asuinpaikan mukaan. Asia on siis näin, ja tästä syystä kohtelu on erilaista eri jäsenvaltioissa. Sosiaaliturvajärjestelmää säännellään yhteisön tasolla asetuksella (ETY) N:o 1408/71, ja se määräytyy työskentelypaikan mukaan. Verotusta ei ole yhdenmukaistettu, joten tästä syystä sovelletaan aiemmin mainitsemaani järjestelmää ja otetaan huomioon lähinnä OECD:n sopimukset.
Toiseksi kysyttiin, mikä on sosiaaliturvaa koskeva tavoitteemme. Tavoitteemme on luonnollisesti soveltaa samaa sosiaaliturvajärjestelmää ja samoja oikeuksia kaikkiin unionin kansalaisiin mutta myös kaikkiin unionissa laillisesti oleskeleviin henkilöihin.
Kun on kyse siitä ongelmasta, että Irlanti ja Yhdistynyt kuningaskunta jättäytyisivät ehdotuksen ulkopuolelle, on totta, että tähän ehdotetaan uutta oikeusperustaa. Irlanti on jo ilmoittanut, että se tulee mukaan. Yhdistyneessä kuningaskunnassa asia on vielä avoin ja ratkeaa vasta toukokuun alkupäivinä, johon mennessä päätös on määrä tehdä.
Lopuksi sanoisin uuden tekstin ominaisuuksista, että sitä on pyritty uudenaikaistamaan ja sen määritelmistä on pyritty tekemään entistä yksinkertaisempia ja ymmärrettävämpiä nykyisen oikeusjärjestelmän käyttäjille. Uuteen tekstiin pyritään sisällyttämään sekä yhteisöjen tuomioistuimen antamien tuomioiden seuraukset että asetukseen vuodesta 1971 lähtien tehdyt muutokset.
On totta, että oikeusperustasta käydään keskustelua, mutta katsomme, että ehdotettu oikeusperusta on nykyisen järjestelmän mukaisesti ilman muuta asianmukainen, eikä komission aikomuksena ole missään nimessä ollut puuttua parlamentin oikeuksiin.

Puhemies. -
Keskustelu on päättynyt.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Bruno Trentinin talous- ja raha-asioiden valiokunnan puolesta laatima mietintö (A5-0062/2002) Euroopan unionin taloudellinen tilanne - alustava kertomus komission suosituksesta talouspolitiikan yleisiksi suuntaviivoiksi (2002/2014(INI)).

Trentin (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, talouskasvu näyttää olevan hienoisessa nousussa, vaikka tuohon nousuun menevästä ajasta ja sen pysyvyydestä on vielä epävarmuutta niin jäsenvaltioissa kuin Euroopassa. Nousu näyttää kuitenkin vaihtelevan voimakkaasti alojen välillä ja kietoutuvan yhteen sellaisten rakenneuudistus- ja uudistusprosessien kanssa, joita on kenties tuettu voimakkaasti julkisin investoinnein ja tuomittavien protektionistisin toimin, kuten teräsalalla on tehty Yhdysvalloissa.
Euroopan unioni on joka tapauksessa joutunut kohtaamaan ongelman, miten välttää, ettei taantuman näin ristiriitainen ja eritasoinen voittaminen satu Euroopan ja unionin hallitusten opportunistisen käytöksen vuoksi samaan aikaan kuin sellaisen innovatiivisuutta ja kilpailukykyä koskevan eron kasvu - ei siis lasku -, joka vahingoittaa jo nyt Eurooppaa Yhdysvaltoihin nähden.
Tämän vuoksi esittelemässäni mietinnössä korostetaan tarvetta omaksua kiireesti - toivoakseni Barcelonan huippukokouksessa - proaktiivinen politiikka ja etenkin Lissabonin suosituksia noudattaen sellainen politiikkojen yhdistelmä (policy mix), jonka avulla Nizzassa hyväksytty sosiaalinen toimintaohjelma voidaan sisällyttää olennaiseksi osaksi koordinoitua talous- ja sosiaalipolitiikkaa, jossa keskitytään saavuttamaan työikäisen väestön osuuden lisäämistä ja täystyöllisyyttä koskeva tavoite.
Tämä vaatimus tuntuu sitäkin tiukemmalta, kun otetaan huomioon tarve noudattaa vakaussopimuksen velvollisuuksia ja etenkin sitä, ettei budjettivaje ylittäisi kolmea prosenttia bruttokansantuotteesta, mikä jättäisi suhteellisen niukasti varoja käytettäväksi yksittäisten jäsenvaltioiden antisykliseen talouspolitiikkaan. Tämän vuoksi korostamme, ettei tarkoitus ole myöntää lisää valtaa Brysselille vaan pikemminkin tehdä hyvin selektiivisiä valintoja ja koordinoida jäsenvaltioiden toimia siten, että julkisissa toimissa ja yksityisissä investoinneissa saavutetaan Euroopassa myönteinen kriittinen massa ja synergia.
Kyse on siis valinnoista. Tuemme mietinnössä esitettyä tarvetta suosia investointipolitiikan elvyttämistä sekä veropaineiden eriyttämätöntä keventämistä, jos työn kustannuksia verotetaan lisää.
Julkisissa ja yksityisissä investoinneissa vaadimme Lissabonin strategian noudattamista, jossa etenkin tietyt maat ovat osoittaneet olevan kovasti myöhässä, mikä on huolestuttavaa. Tämä tarkoittaa, että yhteisön varoja ja kansallisia investointeja ohjataan ensisijaisesti strategisiin aloihin, kuten tutkimukseen ja innovaatioon, elinikäiseen koulutukseen työmarkkinoiden rakenneuudistuksen kiinteänä ja erottamattomana osana sekä infrastruktuurien ja palvelujen eurooppalaisen verkoston perustamiseen televiestinnästä alkaen.
On myös entistä paremmin sovitettava yhteen yhteisön hankkeita hallitusten talous- ja sosiaalipolitiikan suuntaviivojen kanssa, ja tämä on tehtävä oikeaan aikaan, eli tässä tapauksessa kesällä, jotta voidaan vaikuttaa kansallisten parlamenttien päätöksiin; parlamenteille on tiedotettava oikeaan aikaan Euroopan parlamentin asiasta vastaavien valiokuntien aloitteista, joihin ne on otettava myös mukaan.
On paitsi toivottava niin myös edistettävä koordinaatiota esimerkiksi ehdottamalla - kuten toimeenpanosta vastaava komissio on tehnyt - hallitustenvälistä avointa yhteistyötä yhteisten tutkimushankkeiden, innovaatioiden, elinikäisen koulutuksen ja ikääntynyttä väestöä koskevan aktiivisen politiikan parissa, sillä viimeksi mainittu on sellaisen sosiaaliturvajärjestelmien uudistuksen edellytys, joka ei vahingoita työntekijöiden eläkekohtelua.
Myös sosiaalinen vuoropuhelu on sisällytettävä tähän politiikkojen yhdistelmään lähtien tarpeesta vahvistaa ammatillisen jatkokoulutuksen suuntaviivat ja rahoitustavat. Työmarkkinaosapuolten osallistuminen nykyisen hyvinvointivaltion määrittämiseen siten, että sillä on kestävän kehityksen kannalta ratkaiseva merkitys täystyöllisyyteen pyrittäessä, on yksi Euroopan sosiaalisen mallin peruspiirteistä.
Tämän vuoksi meidän on torjuttava Barcelonassa kaikki työehtosopimusneuvottelujen heikentämispyrkimykset ja poistettava perusoikeuskirjasta suurin osa tällaisesta sisällöstä.

Radwan (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, aluksi haluaisin kiittää sydämellisesti esittelijää hyvästä yhteistyöstä. Esittäisin kuitenkin vielä muutaman täydentävän sanan mietinnöstä. Lissabonissahan ilmoitettiin tärkeilevästi, että meistä tulee maailman paras.
Nyt on nähtävissä, että se ei tapahdukaan niin nopeasti kuin monet ovat toivoneet. Nyt voidaan miettiä myös, oliko tavoite liian kunnianhimoinen. Ehkä meidän olisi oltava rehellisiä ja haudattava koko tavoite. Moni asia sysätään nyt syyskuun 11. päivän syyksi ja väitetään, että oikeastaan se johtuu Yhdysvaltojen talouden taantumasta. Syyskuun 11. päivän traagiset tapahtumat aiheuttivat varmasti kielteisen vaikutuksen, mutta Euroopan kielteinen taloudellinen kehitys oli alkanut jo aiemmin. Erityisesti Saksan näkökulmasta olisi muistettava, että Saksa on Euroopan unionin suurin kansantalous ja että niillä mailla, joilla on paljon läheisemmät taloudelliset suhteet Yhdysvaltoihin, kuten Alankomailla ja Isolla-Britannialla, on paljon vähemmän ongelmia kuin meillä. Siitä kurssista meidän olisi poikettava. Pelkään kuitenkin, että Barcelonan Eurooppa-neuvostossa julistetaan taas suuria tavoitteita, mutta ei tehdä kotitehtäviä. Eurooppa ei saa itse asiassa herättää odotuksia, joiden toteuttaminen ei ole Euroopan unionin toimivallassa, vaan jäsenvaltioiden olisi jokaisen huippukokouksen jälkeen suhtauduttava vakavasti niihin asioihin, joista siellä tiedotettiin, ja unionin olisi tehtävä kotitehtävänsä, esimerkiksi toteutettava työmarkkinoiden joustavuuden lisääminen tai vastaava verouudistus.
Varoitan myös puhumasta koordinoinnista jatkuvasti Euroopan tasolla: Euroopan tason koordinointi saattaa näennäisesti siirtää toimivaltoja tälle tasolle. Tällä alueella ei kuitenkaan voida saada aikaan uudistuksia. Euroopan tasolla tarvitaan pieniä ja keskisuuria yrityksiä tukevia toimia. Pk-yritykset luovat tulevat työpaikat. Me lähdemme siitä, että tulevaisuudessa yhdeksän kymmenestä työpaikasta luodaan yrityksissä, joissa on alle tuhat työntekijää: niille on luotava puitteet, jotta pk-yrityksiä ei ylikuormiteta byrokratialla ja Brysselin monimutkaisilla säännöksillä ja jotta kansallisvaltioissa säilytetään jatkossakin vastaavat starttirahoitukset. Lopulta on kuitenkin myös tärkeää, että ilmaisemme nyt selkeästi kantamme. Sen osoittaa myös ennakkovaroituksesta käyty keskustelu. Haluaisin kiittää nimenomaan komissiota ja komission jäsen Solbesia, että he painottivat sitä, että 3 prosentin rajaa on noudatettava tiukasti. Viime kuukausien keskustelut eivät ole vahingoittaneet vain vakaus- ja kasvusopimukseen nojaavia markkinoita, vaan myös Euroopan mainetta ja Euroopan kansantalouden mainetta sekä euroa. Meidän on lopetettava tällaiset keskustelut ja uskottava omiin taloudellisiin kykyihimme. Me emme saa sanoa, että yhdysvaltalaisten on saatava talous elpymään, jotta Euroopankin talous elpyy, vaan meidän on saatava taloutemme elpymään omin voimin ja itseemme uskoen.
Lopuksi vielä muutama sana. Kuulin juuri, kun joku mainitsi "valtion interventioiden koordinoinnin". Voin vain varoittaa siitä! Parasta sosiaalipolitiikkaa on hyvä talouspolitiikka.
Santos (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tämä valiokunta-aloitteinen mietintö on tietysti erinomaisen ansiokas siinä, että se asettaa Euroopan parlamentin seuraaviksi vuosiksi keskelle Euroopan unionin talouspolitiikan yleisistä suuntaviivoista käytävää keskustelua.
Ottaen lähtökohdakseen tarkoin säädetyn ja oikean diagnoosin esittelijä luettelee järkeen käyvästi Euroopan nykyisen taantuman todelliset syyt ja määrittelee johdonmukaisesti taudille asiaankuuluvan hoidon. Politiikasta puhuessaan hän tietenkin korostaa, kuinka Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien on omaksuttava ehdottomasti aktiivinen osa ja säänneltävä talouspolitiikan suurten valintojen määrittelyä. Seuraavaksi hän julkisesta rahoituksesta puhuessaan osoittaa, kuinka välttämätön on vakaa viitekehys vakuuttamalla lujasti, että on ehdottoman tarpeellista täyttää vakaus- ja kasvusopimuksen lopullinen tavoite eli korkeintaan kolmeen prosenttiin jäävä (julkisen talouden) vaje.
Silti hän myöntää riittävän joustavuuden tarpeen ja jopa suosittelee noudattamaan sitä, koska sitä tarvitaan julkisten politiikkojen käytössä talouden uudelleenkäynnistämisen välineenä, mutta hän ei tee vuoden 2004 nollavajeen tavoitteesta nykyiseen todellisuuteen verrattuna suhteetonta tavoitetta. Rakenteista puhuessaan hän myös esittää ja kannattaa käyttöön otettavaksi välineitä, joilla parannetaan yleistä talouden ilmapiiriä, etenkin ammattikoulutuksen, julkisten palvelujen saatavuuden, tietoyhteiskunnan kehittämisen tai työmarkkinoille sopeutumisen kannalta. Lopuksi hän omaksuu Lissabonin ylimääräisen huippukokouksen tavoitteen ja seuraa tätä tavoitetta Barcelonan ylimääräisessä huippukokouksessa.

Gasòliba i Böhm (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, haluan ensiksi ilmaista liberaaliryhmän puolesta tukemme kollega Trentinin mietinnölle. Se on ollut hyvin viimeistelty ja asianmukaisesti laadittu mietintö, jossa on haettu yksimielisyyttä. Olemme kyenneet tekemään yhteistyötä, ja lopputulos kertoo, miten paljon olemme ponnistelleet valiokunnassa mietintöä laatiessamme.
Mietintö ei olisi voinut tulla otollisempaan aikaan: ylihuomenna pidetään Barcelonassa Eurooppa-neuvoston kokous, jossa käsitellään nimenomaan suoritettavaa tilinpäätöstä ja Lissabonin prosessissa tehtäviä sitoumuksia sekä useita sellaisia kysymyksiä, joita liberaaliryhmä on aina korostanut ja jotka komission jäsen Solbes tuntee varsin hyvin, joten niitä on turha toistaa: suojelluimpien alojen vapauttamisen tarve, markkinoiden avaaminen, koulutuksen ja ammatillisen koulutuksen korostaminen, tieteellisen tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen määrärahojen lisääminen - toisin sanoen Lissabonin tavoitteiden saavuttaminen. Toivomme, että Barcelonan kokouksessa tapahtuu selvää edistymistä.
Haluaisin muistuttaa, että Trentinin mietinnössä ei nimenomaisesti tarkastella sosiaalista ulottuvuutta, joka niin ikään kuuluu Lissabonin tavoitteisiin ja jota ei valitettavasti haluta ottaa huomioon, ja tästä syystä katson, että mielenilmaukset pääoman Eurooppaa vastaan - juuri tätä Eurooppaa vastaan, jota olemme rakentamassa ja joka on jo todellisuutta - eivät ole perusteltuja.

Mayol i Raynal (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, EU:n neuvoston puheenjohtaja Aznar tiivisti osuvasti Euroopan taloushallinnon avainsanat. Kuten hän sanoi, unionin kolme nisää ovat vapauttaminen, yksityistäminen ja kilpailu.
Nämä nisät - suokaa anteeksi - sisältävät myrkytettyä maitoa. Täten jokseenkin moitteettomasti toimineiden julkisten palvelujen purkaminen johtaa erilaisiin yhteiskunnallisiin katastrofeihin ja häiriöihin: junaliikenne Isossa-Britanniassa, posti ja terveydenhuolto Ranskassa, sähkö Kataloniassa.
Lissabonissa puhuttiin, että unionista tehtäisiin vuoteen 2010 mennessä maailman kilpailukykyisin talous. Mihin hintaan? Kaikkien sodalla kaikkia vastaan. Olemme kaukana onnen tavoittelusta, jota 1700-luvun lopun selvänäköisimmät poliitikot pitivät ihmisten luovuttamattomana oikeutena. Saamme kaikille pysyvän stressin, yleisen epävarmuuden työpaikoista, useiden ihmisten syrjäytymisen, lopulta kenties samanlaisen murhenäytelmän kuin Argentiinassa. Biarritzissa, Göteborgissa, Nizzassa ja Laekenissa kansalaisyhteiskunta osoitti mieltään tällaista harhautumista vastaan. Huomenna kotikaupungissani Barcelonassa se saattaa osoittaa uudelleen mieltään. Tätä ääntä on mielestäni kuultava, ja Trentinin mietinnössä sitä ei tältä näkökannalta kuunnella riittävästi.

Herzog (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää Bruno Trentiniä korkealaatuisesta työstä ja tarkasta kuuntelusta. Hän korostaa diagnoosissaan, ettei Eurooppa ole syklisesti riippuvainen Yhdysvalloista, että Atlantin rannikoiden välinen kuilu uhkaa syventyä tutkimuksen ja teknologian innovaatioiden alalla, kun unioni jää yhä enemmän jälkeen julkisissa ja yksityisissä investoinneissa. Mitä sitten pitäisi tehdä? Valiokuntamme halusi pitäytyä kansallisten politiikkojen koordinoinnissa, jonka se yhdistää vakaussopimuksen sitovaan luonteeseen. Mutta kuinka voisimme olla huomaamatta tämän koordinoinnin tulosten äärimmäistä heikkoutta? Kuinka voisimme olla huomaamatta, että vaikka sopimuksessa vahvistetaan jäsenvaltioille hyödyllinen alijäämää koskeva kurinalaisuus, siinä ei määritellä mitenkään politiikkoja, joilla voidaan toteuttaa Lissabonissa vahvistetut kehitystavoitteet? Verokilpailun kiristyminen taas pakottaa supistamaan julkisia menoja, vaikka ne olisivat tarpeellisia. Kuinka voisimme vielä olla huomaamatta, että jäsenvaltiot epäävät unionilta talousarviovälineet ja veropoliittiset välineet, joilla voitaisiin tukea investointi- ja kehityspolitiikkaa?
Tästä syystä, toisin kuin jäsen Radwan ja toisin kuin mietinnössä esitetään, emme voi mielestäni pitäytyä nykyisten perussopimusten rajoissa. Meidän on jätettävä koordinointivaihe ja pyrittävä laajentamaan toimivaltaamme. Suuria suuntaviivoja ja vakaussopimusta on tarkistettava, jos haluamme todellista yhteistyötä, ja meidän on vaadittava unionille talousarviovälineitä ja veropoliittisia välineitä, joita ilman se ei pysty toteuttamaan todellista talouspolitiikkaa.
Parlamentin pitäisi näin ollen tarttua tarjolla olevaan tilaisuuteen tehdä historiallinen aloite ja laatia ehdotuksia valmistelukunnalle. Olisi katkera pettymys ja mielestäni myös vakava poliittinen virhe, jos valmistelukunta ei pyrkisi vahvistamaan talousliittoa ja sen talouspoliittista voimaa nyt, kun suuri epävarmuus uhkaa yhteisön kehitystä ja yhtenäisyyttä.

Nobilia (UEN).
Arvoisa puhemies, kollega Trentinin mietinnössä käsitellään hyvin selkeästi unionin tulevaisuuden kannalta tärkeitä aiheita, ja hän tekee sen yhdistämällä sopivasti taloudelliset ja sosiaaliset suuntaviivat keskenään, jotta voidaan huomioida se, että ne voidaan ottaa mukaan päätöksentekoon ja että osallistumista voidaan kannustaa, ja jotta sosiaaliturva voidaan säilyttää myös investoinneissa.
Eräs kohta monien joukossa kuitenkin vaikuttaa merkitykselliseltä: se koskee tarvetta olla odottamatta Yhdysvaltojen talouden elpymisen vaikutuksia, ja niiden eri perusteluiden joukossa, joilla tälle väittämälle pyritään saada hyväksyntä, on se, ettemme pohjimmiltamme usko Yhdysvaltojen talouden elpymisen hyödyllisyyteen. Työttömyyssuuntauksen kääntyminen ja Nasdaqin myönteinen kehitys ovat itse asiassa ristiriidassa öljynhintojen voimakkaan nousun kanssa, ja tuo nousu johtuu kenties öljyntuottajamaissa puhaltavista sodan tuulista.
Jokaisella näistä näkökohdista erikseen voidaan perustella käsiteltävänä olevan mietinnön väitteitä, mutta niillä voidaan perustella myös niiden täysin eurooppalaista luonnetta koskevaa vaatimusta ja vakaussopimuksen säilyttämistä, koska eräs toinen Yhdysvalloissa hämmennystä herättävä asia on paradoksaalista kyllä käyttöpääoman nousu, joka on kenties haluttu inflatorinen piristysruiske suurten toteutettujen julkisten investointien tasoittamiseksi. Tämä viimeksi mainittu asia on näkökohta, jota Eurooppa ei voi sallia, koska talouksia on 15, ja ne ovat usein täysin erilaisia keskenään.
Unioni haluaa toki mahdollisimman pian saavuttaa tehokkaan ja avoimen koordinaation - paitsi talouspolitiikassa myös sosiaalipolitiikassa - pohtimalla yhteisesti verotuspolitiikkoja sekä varoittamalla, että ilman jatkuvaa ja konkreettista alhaaltapäin tapahtuvaa osallistumista yleishyödyllinen talouskasvu ei ole mahdollista. Paikallisten yhteisöjen entistä suuremman osallistumisen vaatimus on selkeä, kuten meille osoitti toinen koheesiota koskeva mietintö, mutta laajentumista ajatellen myös yhteisön tuen entistä suurempi hyödynnettävyys tai ainakin sitä koskevan tiedottamisen parantaminen on tarpeen, jos kerran pitää paikkansa, kuten pitää, että esimerkiksi Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahasto EMOTR on rekisteröinyt tuen huomattavaa käyttämättä jättämistä etenkin jäsenvaltioissa. Samalla tavoin Keski- ja Itä-Euroopan mailta vaaditaan tulevien toimien ja niitä koskevien tapojen toivotun avoimuuden ohella solidaarisuutta laajentumista edeltävien varojen käytön valvonnassa siten, että otetaan huomioon, että näissä maissa, joilla on edelleen kesken omien varojen järjestelmän toteuttaminen, ei ole vielä olemassa riittävää rahoitusta yhteisrahoituksen tukemiseksi.
On itse asiassa hämmästyttävää, miten vaikeaa on jopa tieteellisesti todistaa, kuten unioni vaatii, ympäristökohteiden sisällyttäminen Natura 2000 -luetteloon ennen Euroopan laajuisten verkkojen toteuttamista. Tässä viimeksi mainitussa asiassa Keski- ja Itä-Euroopan maiden entistä suurempi ja parempi osallistuminen yhteisön suuntaviivoihin ja ohjelmiin olisi toivottavaa, ja sama voidaan todeta myös liikennepolitiikan kohdalla siten, että nuo maat kiinnittävät huomiota myös yhteisön kulkukäytäviin.
Jos tähän lopuksi on jotakin todettava, haluan sanoa, että jos taloudelliset ja sosiaaliset suuntaviivat ovat hyvin tärkeitä, niin yhtä tärkeää on niiden yhdenmukainen ja integroitu toteuttaminen sellaisen näkemyksen myötä, jossa siirrytään uusilta, läheisiltä äärialueilta.
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies. -
Olen pahoillani, joudun nyt valitettavasti keskeyttämään teidät. Te käytitte 22 sekuntia yli 3 minuutin. Olkaa hyvä ja noudattakaa puheaikoja.

Blokland (EDD).
Vaikuttaa siltä, että Eurooppa ei ole oikein tyytyväinen uusimpaan "peliinsä", nimittäin euroon. Uudet politiikan alueet joutuvat sallimaan yhteisön toimielinten sekaantumisen asioihin, tai Bryssel ottaa ne itselleen. Ajattelen tässä erityisesti työllisyyttä, joka on nyt Brysselin byrokratian valokeilassa.
Trentinin mietinnössä mainitaan esimerkillisesti kansallisia politiikan aloja, kuten koulutus ja työtä koskevat järjestelyt. Tässä mietinnössä ollaan käsiteltävinään talouden tilaa, mutta siinä juuri määrätään normatiivisesti, että jäsenvaltioiden on edistettävä työllisyyttä opetuksen ja joustavan työn avulla.
Hienoilla virkkeillä tehdään selväksi, että työllisyyden edistämistä on säädeltävä Brysselistä käsin. Koulutus, tieteellinen tutkimus ja työpolitiikka mainitaan osa-alueina, joilla Euroopalla on oltava koordinoiva rooli Lissabonin tavoitteiden toteuttamiseksi. Kuinka Euroopan on sitten tehtävä tämä, ja voiko Eurooppa toteuttaa politiikkaa näillä osa-alueilla? Sitten vielä ehkä tärkein kysymys: haluammeko oikeastaan, että Eurooppa lausuu mielipiteitään näistä asioista?
Koulutuspolitiikka ja politiikka, joka koskee kansalaisten työprosessiin osallistumisen sallimista, kuuluvat jäsenvaltioille. Siellä tiedetään, minkälaista koulutusta ja mitä työhön liittyviä toimenpiteitä tarvitaan, jotta kaikkien asian osaavien annettaisiin olla mukana työssä ja hoitotyössä. Juuri jäsenvaltioissa, missä viranomaiset ja kansalainen ovat lähempänä toisiaan, on mahdollista antaa kansalaisten toiveiden tulla julki. Mielestäni tällaiset asiat eivät kuulu Euroopan talouden tilaa koskevaan mietintöön.
On selvää, että kannatan täysin tavoitteita, jotka tähtäävät työllisyyden edistämiseen, hyvään koulutukseen ja oikeudenmukaiseen sosiaalijärjestelmään. Olen kuitenkin vahvasti vakuuttunut siitä, että näillä politiikan osa-alueilla Euroopan unionin tehtävänä ei ole vaikuttaa aktiivisesti politiikan toteuttamiseen. Siksi parlamentti osoittaisi viisautta toimiessaan pidättyvästi.

Berthu (NI).
Arvoisa puhemies, puoli vuotta syyskuun 11. päivän terrori-iskujen jälkeen Yhdysvallat palaa talouskasvuun ja työpaikkojen lisääntymiseen, kun taas Eurooppa kulkee jälkijunassa epävarmojen tilanteiden ja ristiriitaisten merkkien vaivaamana. Tässä yhteydessä olisi voinut kuvitella, että Trentinin mietinnössä, jossa valmistellaan talouspolitiikan suuria suuntaviivoja vuodeksi 2003, olisi esitetty erittäin voimakkaita uudistuksia, joilla taloudelle voitaisiin antaa ?okkihoitoa.
Näin ei kuitenkaan ole. Siinä on vain tuttuja uudistusehdotuksia, kuten jatkuva koulutus, tutkimuksen vahvistaminen, rahoituspalvelumarkkinoiden toteuttaminen tai markkinoiden avaaminen energian ja liikenteen alalla, jotka eivät tuota mitään välittömiä tuloksia. Siinä on myös perinteinen pyyntö lisätä talousarvioiden koordinointia Euroopassa siten, että sillä olisi "myönteisiä yhteisvaikutuksia", vaikka käytännössä se saattaisi hyvinkin lisätä jäykkyyttä.
Me haluamme ennen kaikkea käyttää tätä tilaisuutta pyytääksemme pakollisten maksujen voimakasta alentamista, sillä maissa joissa kasvu on heikkoa, tämä on kaikkein suurin ongelma. Tämä aihe tule väistämättä esiin etenkin Ranskan vaalitaistelussa. Verotus ei tietenkään kuulu suoraan EU:n toimivaltaan. Komission jäsen Solbesin ranskalaisessa päivälehdessä eilen esittämä sopimaton huomio, jonka mukaan yhden ehdokkaan veronalennuslupauksien tukena ei ollut vastaavia menojen alennuksia, onkin täten erittäin valitettava.
Tämä oli halpa ja aiheeton veto ensinnäkin siksi, ettei ehdokkaidemme suunnitelmia ole vielä täysin selvennetty, ja toiseksi, koska komission jäsen Solbes ei ole Euroopan olemattoman taloushallinnon johtaja. Antakoon hän ranskalaisten itse päättää!

Karas (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin aluksi kiittää talous- ja raha-asioiden valiokunnan ilmapiiriä, koska tämä mietintö ja seuraavat mietinnöt ennen kaikkea rahoituspalvelualan lainsäädäntömietinnöt vaativat hyvää yhteistyökykyä ja niitä pidetään Euroopan unionin moottoreina, kun unionia pyritään vahvistamaan. Siksi Trentinin mietintökin on mielestäni yhteydessä jo käsiteltyyn 11. syyskuuta tehtyjen iskujen taloudellisia vaikutuksia koskeneeseen mietintöön. Mehän keskustelimme niistä valiokunnassa aina yhdessä. Minun ei tarvitse toistaa sitä.
Kannatan Lissabonin tavoitteita. Ne ovat kunnianhimoiset. Me tarvitsemme kunnianhimoisia tavoitteita, sillä jos olemme itsetyytyväisiä, emme saavuta mitään. Me saavutamme nämä tavoitteet kuitenkin vain, jos teemme kotitehtävämme. Tämä ei koske vain Euroopan parlamenttia, vaan ennen kaikkea neuvostoa ja jäsenvaltioiden hallituksia. Talouskasvun hidastuminen on saatava loppumaan. Se todetaan mietinnössäkin. Hidastumisen lopettaminen edellyttää kuitenkin toimia eikä pelkkää odottamista, ja se edellyttää meidän tietävän, että meidän on tehtävä itse monia asioita eikä vain odotettava Yhdysvaltojen talouden elpymistä. Meidän on nimittäin päästävä irti riippuvuudestamme Yhdysvaltojen suhdanteisiin.
Mielestäni se tarkoittaa, että meillä on oltava toimivat sisämarkkinat eli että meidän on tehtävä kaikkemme sen hyväksi, että direktiivit pannaan täytäntöön ajoissa, että sisämarkkinoiden esteet poistetaan ja että sisämarkkinoita aletaan erilaisten toimivaltasuhteiden ansiosta koordinoida entistä paremmin, jotta saamme poistettua kilpailun vääristymät. Tavoitteenamme ovat rahoituspalvelujen toimintasuunnitelma, rakenteelliset uudistukset, vakaussopimuksen noudattaminen ja sosiaalisen markkinatalouden toteuttaminen.

Markov (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, haluaisin jatkaa siitä, mihin jäsen Karas lopetti, nimittäin yhtäläisistä kilpailumahdollisuuksista. Meillä on tosiaan sisämarkkinat, mutta näillä sisämarkkinoilla vallitsee oikeastaan jokaisessa 15 jäsenvaltiossa omat puitteensa. Siksi meillä ei ole yhtäläisiä kilpailumahdollisuuksia. Meillä ei ole yhtäläisiä kilpailumahdollisuuksia suuryritysten ja pienten ja keskisuurten yritysten välillä, koska esimerkiksi verotus on aivan erilaista, eikä yhtäläisiä mahdollisuuksia maailmanlaajuisesti toimivien ja paikallisesti toimivien yritysten välillä. Kun tutkitaan, minkälaisia jäsenvaltioiden verojärjestelmät ovat ja miten markkinoille pääsy on varmistettu, havaitaan, ettei meillä ole yhtäläisiä kilpailumahdollisuuksia.
Kun puhumme siitä, että haluamme maailman dynaamisimmaksi talousalueeksi, se tarkoittaa, että meidän on parannettava taloudellista kilpailukykyämme. Se tarkoittaa yksinkertaisesti ilmaistuna sitä, että me joko rationalisoimme, mikä on yritystaloudellisesti kannattavaa muttei kansantaloudellisesti kannattavaa, koska silloin tietysti vapautuu työvoimaa. Tai sitten lisäämme liikevaihtoa. Jos haluamme lisätä liikevaihtoa, tarvitsemme markkinoita. Markkinat tarvitsevat ostajia. Ostajilla on oltava rahaa. Se tarkoittaa, että meidän on lisättävä kysyntää. Kysynnän on synnyttävä julkisten investointien avulla ja yksityisten investointien avulla; ihmisten on siis saatava riittävästi tuloja ansiotoiminnastaan, jotta he ylipäänsä kykenisivät ostamaan tarjolla olevia tuotteita. Kaikkein parhainkaan, laadullisesti parhain, kestävin, halvin tuote ei hyödytä mitään, jos ei ole ostajia, jotka voivat ostaa sen.
Siksi uskon, että jatkuvasti esitetty vastakohtaisuus talouspolitiikan ja sosiaalipolitiikan välillä ei voi pitää paikkansa. Jäsen Radwan, te sanoitte parhaan talouspolitiikan olevan aina myös parasta sosiaalipolitiikkaa. Kääntäisin asian mielelläni myös toisinpäin: hyvä sosiaalipolitiikka on myös hyvää talouspolitiikkaa. Tällöin päädymme nimittäin yhteiseen nimittäjään. Siksi investoinnit kuuluvat asiaan. Koulutus ei ole mielestäni kulutusta, vaan investointi tulevaisuuteen, koska meidän on kehitettävä uusia tuotteita. Siihen tarvitaan ammattitaitoista työvoimaa. Se tarkoittaa, että tämäkin asia on liitettävä investointitoiminnan yhteyteen.

Langen (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, kommunisti Markov ei ole keksinyt uusia ajatuksia! Me keskustelemme nyt Trentinin mietinnöstä, jonka hyväksyimme valiokunnassa yksimielisesti ja jossa on tarkoitus esittää talouspolitiikan yleiset suuntaviivat päätöksentekoprosessia varten, jossa on seuraavana vuorossa komissio.
Parlamentti haluaa vaikuttaa tässä koordinointi- ja mielipiteenmuodostusjärjestelmässä suhteellisen aikaisin, esittämättä laajaa luetteloa. Kyse ei ole myöskään vain itsensä työllistämisestä, vaan EY:n perustamissopimuksen 4 artiklassa nimenomaan määrätään yhteisestä talouspolitiikasta, koordinoidusta talous- ja finanssipolitiikasta. Jäsen Markov, siinä määrätään myös mallista: "?. jota harjoitetaan vapaaseen kilpailuun perustuvan avoimen markkinatalouden periaatteen mukaisesti." Se on periaatteemme, ja siksi ei siksi, että ryhmämme haluaa, vaan koska se on komission ohjelman mukaista etusijalla ovat sisämarkkinoiden täytäntöönpano, valtion tarjoamien palvelujen vapauttamisen jatkaminen, se tosiseikka, että meidän on saatava itsemme kuntoon maailmanlaajuista kilpailua varten, se tosiseikka, että esteet jäsenvaltioissa on poistettava ja että meidän on ryhdyttävä uudistuksiin. Tähän liittyy kysymys, johon kollega Radwan viittasi: minkälainen on komission toimivalta ja minkälainen jäsenvaltioiden? Milloin sovelletaan toissijaisuusperiaatetta ja milloin toimimme me? Siihen voin todeta vain: yhdentekevää, mitä komissio esitti ja parlamentti päätti, neuvosto, siis 15 hallituksen yhteenliittymä, oli aiemmin pikemminkin tämän Euroopan välttämättömän kehityksen jarru kuin moottori, joka on käteisen euron käyttöönoton jälkeen tietysti entistä tärkeämpää.
Siksi tässä keskustelussa ja parlamentin päätöksessä on järkeä vain, jos konkreettisesti vaadimme jäsenvaltioita noudattamaan sitoumuksiaan ja olemaan jäämättä ulkopuolelle. Tämä tarkoittaa, että suurissa jäsenvaltioissa, joissa uudistustarve on erityisen suuri, on ryhdyttävä kansallisiin uudistuksiin.

Schmid, Herman (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää jäsen Trentiniä hänen mielenkiintoisesta mietinnöstään. Tulkitsen mietintöä niin, että vaikka siinä selvästi tunnustetaankin vakauspolitiikka, niin sille ominaisinta on kuitenkin pyrkimys löytää ratkaisuja, avata mahdollisuuksia, helpottaa sääntöjä ja saada aikaan suurempi toimintavapaus. Olen myös sitä mieltä, että sosialidemokraattisten jäsenten tarkistukset edistävät sitä suuntausta eli suuntausta kohti hiukan suuremman tilan luomista kasvulle ja uudistumiselle.
Tämä on myönteistä. Olen nimittäin sitä mieltä, että Euroopan taloudessa, jota edelleen leimaa suuri työttömyys, kasvavat sosiaaliset ongelmat ja lama sellaisilla tärkeillä aloilla kuin koulutus ja tutkimus, tarvitaan enemmän kasvua, dynamiikkaa ja uudistumista.
Euroopan unionissa käytävä talouspoliittinen keskustelu koskee suurelta osin sääntöjä, valvontaa, kieltoja, koordinaatiota, kuria ja sentyyppisiä asioita. Itse asiassa se ei kuulosta ollenkaan siltä, että keskustelisimme vapaasta markkinataloudesta, vaan melko byrokraattisesta ja raskaasta taloudesta.
Uskon, että sen sijaan pitäisi panostaa voimakkaasti talouden elvyttämiseen ja julkisiin koulutukseen ja tutkimukseen kohdistuviin investointeihin, joita todellakin tarvitaan, jos haluamme toteuttaa Lissabonissa sovitut tavoitteet.
On myös tehtävä valtavasti parannuksia ympäristöön. Kuten jäsen Markov korosti, on parannettava ostovoimaa niin, että luodaan kysyntää, jotta yritykset uskaltavat alkaa uudelleen investoida, jolloin voimme panostaa laatuun ja toimiin, joiden avulla voimme saavuttaa Lissabonin kunnianhimoiset tavoitteet.
En kuitenkaan näe, että näin olisi tehty. Sen sijaan näen jotain, joka muistuttaa pakkopaitaa, jota leimaa vakaus, säännöt ja kuri. Se ei riitä.

Andria (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Trentinin mietintö asettaa varmasti peruskiven talouspolitiikkaa koskeville suurille tulevaisuuden valinnoille. Ehdotusten on kuitenkin oltava entistä selkeämpiä ja yksityiskohtaisempia, etteivät ne jäisi vain periaatteellisiksi lupauksiksi, vaan jotta ne voitaisiin toteuttaa nopeasti.
Johtavan eurooppalaisen luokan tehtävänä on oltava sosiaali- ja markkinatalousmallin toteuttaminen, sen päivittäminen ja uudistaminen vahvistamalla sosiaalista tehtävää. Yleisluonteisten tukien myöntäminen innovaatioiden, ammatillisen koulutuksen ja joustojen hyväksi vain tullakseen kiistetyiksi jonakin ratkaisevana hetkenä, on paitsi julkea teko myös varmasti vahingollista koko työväenluokan kannalta.
Jotta tästä välivaiheesta voitaisiin nyt päästä pois, on verrattava kastien ja ammattikuntien intressejä, koska ne eivät ole yhteensopivia modernin uudistuksen kanssa. Sen sijasta, että ammattiliitot marssisivat kadulle - tai lähinnä usuttavat työntekijät sinne -, niiden olisi syytä pohtia, mitä työntekijöiden taskuun on jäänyt vuosina 1992-2000, kun otetaan huomioon yritysten varmasti huomattava tuottavuus.
Työllisyyden suunnanmuutosta koskeva ehdotus perustuu uudenmalliseen työehtosopimuskäytäntöön ja todelliseen ja joustavaan korvaukseen. Uusi sopimusjärjestelmä voisi olla alueellinen, jonkinlainen keskitie keskittämisen ja yritysten työehtosopimusten välillä, kun tavoitteena on vahvistaa yritysten joustavaa korvaustasoa siellä, missä syntyy tuottavuutta ja missä yksittäisten ihmisten panosta arvostetaan.
Suuria voittoja voidaan saada aikaiseksi yritysten profit sharing -ohjelmilla, joissa edellytetään normaalien yritystoimintojen hankintaa suurten voittojen tiettyyn prosentuaaliseen kiintiöön saakka. On osoittautunut, että hyvin suuria voittoja tuottavat yritykset hyödyntävät myös voitonjakojärjestelmää (sharing) varmistaakseen parhaille alaisilleen korvauksen tehokkuudesta. Yhdysvalloissa niillä yrityksillä, jotka soveltavat tällaista profit sharing -järjestelmää, on yleensä muita korkeampi palkka- ja tuottavuustaso. Profit sharing -järjestelmää soveltavissa yrityksissä toimivien työntekijöiden palkat ovat kasvussa, kun taas niissä yrityksissä toimivien työntekijöiden palkat ovat tuntuvasti laskeneet, joissa tuosta järjestelmästä on luovuttu.

Solbes
. (ES) Arvoisa puhemies, pyrin kommentoimaan pikaisesti valtaosaa esille otetuista aiheista, mutta ensiksi kiitän esittelijä Trentiniä hänen mietinnöstään. Se on hyvä panos talouspolitiikan yleisiin suuntaviivoihin, joista aiomme keskustella, ja mielestäni mietinnössä, niin kuin pääasiallisissa pyrkimyksissämmekin, keskitytään kahteen tavoitteeseen: lyhyen aikavälin tavoitteeseen - miten voimme vahvistaa talouden orastavaa elpymistä ja muuttaa sen kestäväksi kasvuksi Euroopassa - ja toiseen tavoitteeseen - miten voimme ratkaista kasvumahdollisuuksiin liittyvät ongelmamme ja edistyä Lissabonin tavoitteissa - joka on erityisen houkutteleva aihe juuri nyt Barcelonan huippukokouksen kynnyksellä.
Olen samaa mieltä siitä joidenkin jäsenten esittämästä näkemyksestä, että vaikeutemme eivät alkaneet syyskuun 11. päivän tapahtumista. Talouskasvu oli jo hidastunut, ja olen samaa mieltä siitäkin näkemyksestä, että Yhdysvaltain talouden kehitys on vaikuttanut meihin enemmän kuin ensin uskoimme, mutta mielestäni meidän on tunnustettava, että talouspoliittiset toimet unionissa ovat tänä aikana olleet asianmukaisia. Rahapolitiikasta vastaavat viranomaiset ovat hyödyntäneet hintavakauden riskin vähenemistä laskemalla korkoja, ja talouspolitiikassa on tuettu toimintaa käyttämällä automaattisia vakauttajia ja toteuttamalla veronalennuksia.
En ole samaa mieltä siitä näkemyksestä, että politiikkamme olisi kärjistänyt suhdannevaihtelua. Meidän tarvitsee vain katsoa automaattisten vakauttajien prosentuaalista vaikutusta Euroopassa.
Olemme jo saaneet hyviä tuloksia makrotalouspolitiikan hyvän hoidon ansiosta. Minusta nyt voidaan jo sanoa, että talouskasvun hidastuminen on tasoittunut vuoden viimeisellä neljänneksellä ja että tärkeimmät indikaattorit kertovat elpymisen alkaneen. Laadimme parhaillaan ennusteita vuodeksi 2002, ja voin jo todeta, että ennusteidemme mukaan kasvu voimistuu vuoden aikana ja lähestyy potentiaalista kasvua tai saattaa jopa ylittää sen vuoden lopussa.
Olemme kuitenkin kiinnostuneita erityisesti kahdesta asiasta: ensimmäinen asia on palkkakehitys, joka on ollut erittäin suotuisaa tällä kaudella - niin hintavakauden kuin työpaikkojen syntymisenkin kannalta - ja jonka toivomme jatkuvan samaan tapaan.
Toiseksi on hyödynnettävä elpymistä talousarvion vakauttamisessa. Tämä on mielestämme keskeinen seikka. Viime kuukausien vaikeudet ovat pääasiassa johtuneet siitä, ettemme ole saaneet aikaan tasapainoista tai ylijäämäistä talousarviota taloudellisen toimintaympäristön parannuttua. Tältä osin sanoistani - joihin joku puhujista viittasi - ei ole syytä päätellä, että halusin osallistua sisäpoliittiseen keskusteluun, vaan halusin yksinkertaisesti muistuttaa asiasta, jonka olen sanonut monta kertaa: jos haluamme selviytyä talousarviovelvoitteistamme, veronalennukset edellyttävät ylijäämäistä talousarviota tai ne on kompensoitava vähentämällä menoja. Olen sanonut ainoastaan tämän, olen sanonut sen monta kertaa, ja toistan sen vielä, mutta se ei ole mielestäni ainoa talousarviositoumustemme mukainen asia.
Mitä meidän on tehtävä pitkällä aikavälillä? Meidän on aivan epäilemättä lisättävä kasvumahdollisuuksiamme eli pantava täytäntöön Lissabonin sitoumukset. Löydämme nämä tavoitteet myös talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista.
Miten voimme lisätä kasvumahdollisuuksiamme? Kertomuksessa, jonka komissio toimitti Lissaboniin, toimme jo esille joitakin mielestämme keskeisiä haasteita. On totta, että Lissabonin ohjelma kestää kymmenen vuotta. Tarkastelemme parhaillaan, mitä meidän on tehtävä seuraavan vuoden aikana, ja tätä varten on määriteltävä keskeisiä painopisteitä etenkin työmarkkinoilla. Esittelijä Trentin viittasi tähän aiheeseen, ja hän korostaa jo päätöslauselmaesityksessään jatkuvan koulutuksen, liikkuvuuden, joustavuuden ja turvallisuuden merkitystä sekä välillisten työvoimakustannusten merkitystä etenkin asteikon häntäpäässä.
Olen täysin samaa mieltä kaikista näistä näkemyksistä. Haluaisin kuitenkin mainita vielä yhden asian. Mielestäni meidän on ajateltava myös, että työstä on saatava asianmukainen korvaus; meillä on oltava järjestelmä, jossa kannustetaan työntekoon, joten meidän on uudenaikaistettava verotusjärjestelmiä ja myös sosiaaliturvajärjestelmiä sekä työsuojalainsäädäntöä työllisyyden edistämiseksi. Mielestäni meidän on vältettävä työttömyysloukku, joka aivan epäilemättä vaikuttaa kielteisesti tilanteeseemme.
Työn turvallisuuden on perustuttava koulutukseen ja pätevyyteen, ja tämä on kaikkien kannalta keskeinen aktiivinen seikka. Työn turvallisuus, joka perustuu täysin ja ainoastaan jäykkään työsuojalainsäädäntöön, voi lyhyellä aikavälillä tuoda hyötyä, mutta on selvää, että se jarruttaa uudenaikaistamista ja taloudellista tehokkuutta.
Kuten päätöslauselmassa korostetaan, työllisyyden ongelmana eivät ole ainoastaan palkkakustannukset vaan myös palkkarakenteet, jotka on mukautettu tuottavuuseroihin kullakin toiminnan alalla.
Kertomuksessamme viitataan myös tavaroihin ja palveluihin, ja myös parlamentin päätöslauselmassa korostetaan liikenneinfrastruktuurien ja palvelujen integroitujen verkkojen merkitystä ja voimakkaan kilpailupolitiikan tarvetta sekä ehdotetaan, että kuluttajalla pitäisi olla mahdollisuus valita palveluverkkonsa.
Komissio on täysin samaa mieltä näistä näkemyksistä, ja toteamme myös, että meidän on lisättävä investointeja ensisijaisiin infrastruktuurihankkeisiin, sillä mielestämme kasvumahdollisuuksien lisääminen edellyttää tätä pitkällä aikavälillä.
Toteamme tuoreessa kertomuksessamme, joka koskee vuoden 2001 talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen täytäntöönpanoa, että yhteysverkkoja tarvitsevilla alueilla yksittäisillä yrityksillä on yhä hyvin suuria markkinaosuuksia, mikä viittaa siihen, että markkinoiden avaamisessa ei ole edistytty toivotulla tavalla. Tästä syystä on entisestään vahvistettava kilpailua, mikä hyödyttäisi lopulta kansalaisia.
On vielä yksi asia, joka on erityisen tärkeä ja jonka esittelijä Trentin ja muutkin puhujat ottivat esille: tietotalouteen on kiinnitettävä entistä enemmän huomiota.
Päätöslauselmanne mukaan T & K -toimien merkitystä on korostettava. On totta, että T & K -toimet ovat olennainen tekijä tuottavuuden ja kilpailukyvyn kestävässä kasvussa, joka taas on välttämätöntä, jos haluamme saavuttaa Lissabonin tavoitteen ja tehdä taloudestamme maailman kilpailukykyisimmän. On totta, että T & K -toimissa on edistytty, mutta on aivan yhtä totta, että määrärahat ovat lisääntyneet pääasiassa julkisella sektorilla, vaikka tällaisiin toimiin tehtävien investointien erot ovat suurimmillaan yksityisellä sektorilla. Tähän seikkaan on aivan epäilemättä syytä kiinnittää huomiota. Toivon, että Lissabonin perusteella asiaan saataisiin parannus, ja meidän on yritettävä parantaa tilannetta, ja mielestäni meidän olisi edistyttävä myös yhteisöpatentissa, joka on keskeinen teknisten innovaatioiden kannalta.
Esittelijä Trentin viittasi muihin seikkoihin, jotka liittyvät kansallisten parlamenttien osallistumiseen. Komission mielestä mikään ei olisi ilahduttavampaa kuin se, että kansalliset parlamentit olisivat entistä enemmän mukana tällaisessa keskustelussa, ja parlamentilla ja erityisesti talous- ja raha-asioiden valiokunnalla on aiemmin ollut tärkeä rooli tällaisten epäilemättä erittäin hyödyllisten aloitteiden edistämisessä.
Sanoisin lopuksi, että komission mielestä talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa, jotka ovat suuntaviivojen perusasiakirja, on edelleen noudatettava Lissabonin sopimusta, ja tältä kannalta on aivan välttämätöntä ottaa huomioon se panos, jonka Euroopan parlamentti voi antaa suuntaviivojen parantamiseksi. Parlamentilla on Lissabonin perusteella käytävien keskustelujen ohella keskeinen panos, kun laadimme asiakirjaamme, joka esitetään - kuten tapana on - huhtikuussa ja josta keskustellaan sitä seuraavina kuukausina.

Puhemies. -
Arvoisa komission jäsen Solbes, paljon kiitoksia!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu kolmesta mietinnöstä:
Lipietzin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0060/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi finanssiryhmittymään kuuluvien luottolaitosten, vakuutusyritysten ja sijoituspalveluyritysten lisävalvonnasta ja neuvoston direktiivien 73/239/ETY, 79/267/ETY, 92/49/ETY, 92/96/ETY, 93/6/ETY ja 93/22/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 98/78/EY ja 2000/12/EY muuttamisesta [KOM(2001) 213 - C5-0159/2001 - 2001/0095(COD)];
Goebbelsin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0069/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi sisäpiirikaupoista ja markkinoiden manipuloinnista (markkinoiden väärinkäyttö [KOM(2001) 281 - C5-0262/2001 - 2001/0118(COD)];
Huhnen laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0072/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi arvopapereiden yleisölle tarjoamisen tai kaupankäynnin kohteeksi ottamisen yhteydessä julkistettavasta esitteestä [KOM(2001) 280 - C5-0263/2001 - 2001/0117(COD)].

Lipietz (Verts/ALE)
. (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, talous- ja raha-asioiden valiokunta on nyt käsitellyt yhdeksän kuukautta Euroopan komission direktiiviehdotusta tästä äärimmäisen teknisestä mutta polttavan ajankohtaisesta aiheesta.
Jo viime keväänä E-talouden kuplan puhkeaminen muistutti meille, että pankki-ala on hyvin riskialtis. Syksyllä syyskuun 11. päivän terrori-iskut yhdessä teollisuuden aiheuttamien onnettomuuksien ja kasvihuoneilmiöön liittyvien luonnonmullistusten kanssa muistuttivat meille, että myös vakuutusala on hyvin riskialtis. Se tulee olemaan sitä aina vain enemmän.
Euroopan unioni kuten muukin maailma on jo vuosien ajan laatinut näille aloille toiminnan vakautta ja toimivaltaisten viranomaisten valvontaa koskevia normeja. Työ on nyt täydennettävä niin pankki- kuin vakuutusalalla toimivien finanssiryhmittymien osalta. Tämä on erityisen kiireistä Euroopassa, joka on pankki- ja vakuutusalan yhteistoiminnan uranuurtajamanner. Entistäkin kiireisemmäksi asian tekee se, että henkivakuutusten ja erilaisten rahastomuotoisten eläkesäästöjen kehitys aiheuttaa yhteiskunnallemme suuria riskejä. Mitä tapahtuisi, jos tulevien eläkkeiden pitkäaikaiset säästöt menetettäisiin riskisijoitusten romahtaessa? Juuri tämä halutaan estää käsiteltävänä olevalla direktiivillä. Sen nopealla hyväksymisellä pyritään tekemään Euroopasta maailman turvallisin rahoitustoiminnan alue, mikä parantaisi ratkaisevasti sen kilpailukykyä luokituslaitosten maantieteellisen tekijän kautta.
En salaa, että keskustelujen alussa jotkut kollegat olivat vastahakoisia määräämään rahoitusalalle uusia toiminnan vakautta koskevia velvoitteita. Pohdittiin, oliko Euroopan viisasta vahvistaa omat sääntönsä ennen aihetta koskevien Baselin neuvottelujen päättymistä vuonna 2004. Eräs tapahtuma sai kuitenkin vastahakoisuuden väistymään: Enron-konsernin konkurssi Yhdysvalloissa, joka johtui puutteista vakavaraisuussääntöjen noudattamisessa ja aukoista valvonnassa.
Hyväksymällä tämän direktiivin Euroopasta tulisi eräänlainen "Enron-varma" manner. Tämä sai viimeisetkin vastustajat vaikenemaan. Direktiiviä tarvitaan todellakin kiireisesti. Sen soveltamisaloja sen enempää kuin viranomaisten valvottavana olevien vakavaraisuussääntöjen tiukkuutta ja avoimuutta ei saa lieventää.
Tapahtumarikkaiden yhdeksän kuukauden aikana valiokuntamme tapasi alan edustajia ja otti laajalti huomioon ne heidän huomioistaan, jotka olivat terveen järjen ja yleisen edun mukaisia. Viittaan erityisesti kahdenlaisiin tarkistuksiin: niihin, jotka liittyvät kirjanpitomenettelyn valintaan ja valvojien koordinaattorin nimittämiseen, ja niihin, jotka liittyvät omia varoja koskevien vaatimusten lieventämiseen sellaisten ryhmien osalta, jotka eivät ole vielä ryhmittymiä.
Tein koko työni ajan yhteistyötä komission ja ensin neuvoston puheenjohtajavaltion Belgian, sen jälkeen puheenjohtajavaltio Espanjan kanssa. Haluan lämpimästi kiittää molempia toimielimiä. Todistimme, että nämä kolme unionin toimielintä pystyvät etenemään yhdessä erittäin nopeasti, kun Euroopan unionin etu ja yleinen etu vaativat sitä.
Tällä hetkellä, eli klo 17.15, olen saanut valmiiksi kourallisen kompromissitarkistuksia, joissa yhdistyy suuri osa viime viikolla esitetyistä tarkistuksista. Niissä on mielestäni päästy yksimielisyyteen ryhmien enemmistön kesken, ja ne ennakoivat pitkälti tarpeellista kompromissia neuvoston kanssa.
Uskon, että parlamentti voi hyväksyä jo huomenna lähes yksimielisen tekstin, joka on hyvin lähellä tekstiä, jonka neuvosto hyväksyy. Näissä olosuhteissa uskon, että voimme jo yhden käsittelyn, tai pitäisikö sanoa puolentoista käsittelyn, jälkeen ratifioida tämän direktiivin, ja olisin siitä hyvin iloinen. Estäisimme uusien tapaus Enronien ilmenemisen Euroopassa, ja saisimme samalla lainsäädännön, jonka avulla voimme syventää Baselin neuvotteluja ehdottamalla koko maailmalle sääntöjä, jotka Eurooppa on vahvistanut itselleen, ja keräämällä välittömästi voitot rahoitustoimintamme entistä paremmasta luokituksesta.

Goebbels (PSE)
. (FR) Arvoisa puhemies, on usein sanottu, että euron käyttöönotto antaa uutta vauhtia laajamittaisille uudistuksille Euroopassa. Tämä pitää erityisesti paikkansa rahoitusmarkkinoiden yhteydessä, jotka ovat yhä erittäin suljetut.
Komission mukaan laajojen rahoitusmarkkinoiden luomisen pitäisi laskea kaikkien talousalan toimijoiden rahoituskustannuksia. Rahoitusmarkkinat ovat kuitenkin yhä haavoittuvat, ja siksi on luotava näiden suurten markkinoiden perustamisen rinnalla sääntelyelimiä, joilla on laajat valtuudet toimia ei niinkään jatkuvasti vaan silloin, kun jotkin toimijat ovat rikkoneet terveen järjen mukaisia sääntöjä. Näitä periaatteita sovelletaan markkinoiden väärinkäyttöä koskevassa direktiiviehdotuksessa.
Tehdään yksi asia selväksi: komission teksti on hyvä. Siinä käsitellään jämerästi avainongelmia. Eurooppa ei pysty nykyään rankaisemaan tehokkaasti sisäpiirikaupoista ja markkinoiden manipuloinnista. Näihin rikoksiin suhtauduttiin pitkään varsin välinpitämättömästi. Sisäpiirikauppojen tekeminen tai markkinoiden manipuloiminen ovat kuitenkin rikoksia. Niihin syyllistyvä henkilö varastaa kaikilta muilta markkinoiden toimijoilta. Kun sisäpiirikauppojen tekijät rikastuvat muutamassa minuutissa, kustannukset lankeavat piensijoittajille ja alan rehellisille ammattilaisille. Komission ehdotus tuli tarpeeseen syyskuun 11. päivän iskujen taustaa vasten. Terroristiryhmät voivat hyödyntää pörssikauppojen nimettömyyttä rahoittaakseen toimintaansa kauhealla tavalla, ja siksi Euroopan on vastattava uhkaan myös rahoitusalalla.
Arvoisa puhemies, haluaisin nyt kommentoida lyhyesti direktiivin tärkeimpiä tavoitteita. Selkeyttämällä sekundaarilainsäädäntöä vältytään antamasta sille avointa valtakirjaa. Emme voi sallia epämääräisiä määritelmiä etenkään markkinoiden manipuloinnille. Täten tarkensimme näitä määritelmiä säilyttäen kuitenkin mahdollisuuden täydentää niitä, jotta voidaan ottaa huomioon markkinoiden mielikuvituksellisuus. Uskomme löytäneemme hyvän tasapainon tarkkuuden ja joustavuuden välillä. Direktiivin kattamat rahoitustuotteet on kirjattu tekstiin samalla, kun on säilytetty mahdollisuus ottaa huomioon rahoitusalan innovaatiot.
Markkinoiden osapuolet esittivät myös oikeutettuja huolia hyväksyttyjen käytäntöjen jatkumisesta markkinoilla. Parlamentti luottaa tässä yhteydessä niin sanottuihin Lamfalussyn menettelyihin kaikkia tyydyttävän sekundaarilainsäädännön aikaansaamiseksi. Halusimme rakentavassa hengessä viedä pitemmälle komission tutkimia vaihtoehtoja. Ennalta ehkäiseviä toimenpiteitä on kehitettävä. Luottamuksellisen tiedon vilpillisen käytön riski kasvaa, jos tietoa levitetään huonosti. Tästä syystä tarvitaan enemmän avoimuutta. Ensinnäkin liikkeeseenlaskijoiden on esitettävä sisäpiiritiedot Internet-sivuillaan. Toiseksi rahoitusvälineiden liikkeeseenlaskusta vastaavien johtohenkilöiden on julkistettava kaikki tekemänsä liiketoimet. Tiedot liiketoimista on välitettävä nopeasti, jotta ne voidaan ottaa huomioon markkinoilla.
Tämän käytännöllisen ajatustavan mukaisesti tarkistimme joitakin komission ehdottamia säännöksiä. Täten rahoitusalan välittäjien velvollisuus kieltäytyä epäilyttävistä toimeksiannoista ei vaikuttanut kovin realistiselta. Kuinka välittäjä voisi tehdä tällaisen päätöksen muutamassa sekunnissa, kun lainsäätäjien epäiltyjä henkilöitä koskevat tutkimukset voivat kestää kuukausia?
Saman ajatustavan mukaan yhden viranomaisen periaate ei saa sulkea ulkopuolelle tiettyä joustavuutta. Tämä yksi ainoa viranomainen voi näin ollen siirtää osan toimivallastaan muille viranomaisille tai pörsseille. Vastuu on kuitenkin yhä viime kädessä sillä.
Kiinnitimme huomiota myös direktiivin täytäntöönpanon ehtoihin. Nykyiset menettelyt ovat räikeän tehottomia. Vuosina 1995-2000 langetettiin Euroopan talousalueen 17 maassa vain 13 rikosoikeudellista seuraamusta. Toissijaisuusperiaate estää meitä yhdenmukaistamasta rikosoikeudellisia ja hallinnollisia seuraamuksia kautta Euroopan. Asetamme hallinnolliset seuraamukset etusijalle. Pyydämme komissiota laatimaan suuntaa-antavan luettelon hallinnollisista toimenpiteistä ja seuraamuksista.
Halusin kiinnittää huomiota myös lainsäätäjän käyttöön annettaviin rahoitusalan välineisiin. Nämä välineet ovat Euroopassa liian usein aivan mitättömiä. Yhdysvalloissa keskustellaan tapaus Enronin seurauksena rahoitustarkastusviranomaisen (Securities and Exchange Commission, SEC) käytössä olevien rahoitusalan välineiden vahvistamisesta. Kuinka moni kuitenkaan tietää, että SEC:n budjetti on lähes 50 kertaa suurempi kuin Saksan lainsäätäjän?
Lopuksi halusin myös vahvistaa rajat ylittävää yhteistyötä ehdottamalla sellaisen elimen perustamista, jolla olisi välimiesoikeudet. Lainsäätäjän, jonka tiedonsaantipyyntö torjutaan, on voitava pyytää välimiesmenettelyä. Vaikka lainsäätäjälle onkin annettava todelliset valtuudet, hän ei saa käyttää niitä ilman mitään harkintakykyä. Lainsäätäjän on voitava hyödyntää markkinoiden osapuolien asiantuntemusta. Ehdotamme, että jokaisen kansallisen lainsäätäjän tueksi perustetaan neuvoa-antava komitea.
Lopuksi haluan muistuttaa, ettei rahoitusmarkkinoiden nykyaikaistaminen edellytä ainoastaan toiminnan tehostamista vaan myös sen tasapuolistamista. Rahoitusmarkkinat kärsivät samoista vaivoista Atlantin molemmilla puolilla: kaikkialla esiintyvät eturistiriidat, kirjanpitojärjestelmien avoimuuden puute, taseen ulkopuolisten liiketoimien ja johdannaistuotteiden valvonnan heikkous. Rahoitusjärjestelmien nykyaikaistaminen edellyttää kaikkien osallistumista. Aikaansa seuraavan parlamentin on käytävä vuoropuhelua kaikkien asianosaisten kanssa ja kuunneltava kaikkia eturyhmiä. Nämä viimeksi mainitut eivät kuitenkaan aja aina yleistä etua.
Arvoisa puhemies, uskon, että ehdotettu teksti on yleisen edun mukainen samalla, kun siinä otetaan huomioon rahoitusmaailman oikeutetut edut. Haluaisin vastata joillekin aktivisteille FSA:n (Financial Services Authority, Ison-Britannian rahoitustarkastusviranomainen) johtajan, Sir Howard Daviesin, sanoin: "Some well paid lawyers are talking high priced, high-octane nonsense." (Jotkut hyvin maksetut juristit puhuvat kallista ja korkeaoktaanista hölynpölyä.) Tämä koskee myös joitakin komission juristeja, jotka haluavat tehdä itsestään korvaamattomia luomalla jatkuvasti uusia ongelmia. Arvoisa puhemies, vetoan komission jäsen Bolkesteiniin, että hän säilyttäisi toimielintemme välisen hauraan poliittisen sopimuksen tässä asiassa.

Huhne (ELDR)
. (EN) Arvoisa puhemies, tämä on merkittävä välitavoite yhtenäismarkkinoiden muodostamisessa. Keskustelemme tänään kahdesta direktiiviluonnoksesta, joista toinen on esitedirektiivi. Sen osalta minulla on kunnia toimia parlamentin esittelijänä, jolla on paroni Lamfalussyn "viisaiden ryhmän" ehdottamat siirretyt valtuudet. Toivomme kaikki kovasti, että tämä uusi tapa käsitellä varainhoitoasetuksia osoittautuisi kertamuutokseksi muodostettaessa yhtenäismarkkinoita, joiden perustana on ollut euron luominen ja sen onnistunut käyttöönotto.
Esitedirektiivi on suunniteltu vahvistamaan perussäännöt, joiden mukaan osakkeiden, joukkovelkakirjojen tai muiden arvopapereiden liikkeeseenlaskija voi tavoittaa sijoittajia kaikista 15 jäsenvaltiosta. Nykyään yhtiön on haettava 15 viranomaislupaa 15:lle vaaditut tiedot sisältävälle asiakirjakokonaisuudelle. Tässä ei ole järkeä. Se merkitsee erillisiä markkinoita uusien liikkeeseenlaskujen yhteydessä, korkeampia sääntelykustannuksia, korkeampia yrityspääoman kustannuksia ja pienempiä mahdollisuuksia sijoittajille. Siksi uskonkin, että yhtenäinen esitejärjestelmä tuo etuja kaikille, lisää valinnanvapautta ja kasvattaa sijoittajien tuottoja. Lisäksi se alentaa pääomakustannuksia ja tuo yhtiöille rahoitusmahdollisuuksia. Yhtenäismarkkinoista hyötyvät kaikki, eikä toisen voitto ole toisen tappio.
Laadittaessa EU:n laajuista esitettä koskevia edellytyksiä on tärkeää löytää tasapaino yrityspääoman kustannusten alentamisen ja sijoittajien suojelun välillä. Mahdollisten voittojen tulisi riittää molempien varmistamiseen, ja tämän tasapainon olemme yrittäneet löytää valiokunnassa. Olen erityisen kiitollinen kollegoilleni, varjoesittelijöinä toimineille Piia-Noora Kaupille ja Harald Ettlille sekä heidän ryhmilleen avusta ja yhteistyöstä. Yritimme selvittää tätä ehdotusta perusteellisissa kuulemistilaisuuksissa ymmärtääksemme siihen liittyviä kysymyksiä ja toivon, että olemme parlamentin kanssa suuressa määrin yksimielisiä useista keskeisistä ongelmista ja niiden ratkaisemisesta.
Olimme kaikki yhtä mieltä siitä, että haluamme esimerkiksi vapauttaa ammattimaiset euro-obligaatiomarkkinat esitettä koskevasta vaatimuksesta, mutta luonnollisesti edellytämme sen säilyttämistä, mikäli liikkeeseenlaskija haluaa houkutella piensijoittajia. Näistä laajoista puitteista ollaan parlamentissa yksimielisiä. On sovittava myös siitä, onko meillä oltava vähimmäisyksikkö jokaista vapautettua 50 000:n vai 100 000 euron arvoista euro-obligaatiota kohden. Toivon teidän olevan yhtä mieltä siitä, että 50 000 euroa riittää sulkemaan ulkopuolelle piensijoittajat, sillä suurempi summa osoittautuu hankalaksi jopa ammattimaisille sijoittajille, jotka ovat tottuneet käymään kauppaa 10 000 euron yksiköillä.
Toisessa keskeisessä tarkistuskokonaisuudessa käsitellään sitä, onko yhtiöiden ajantasaistettava esitteensä vuosittain. Mikäli ne eivät enää laske liikkeeseen joukkovelkakirjoja tai osakkeita, niiden ei tarvitse tehdä sitä. Valiokunta kannatti yleisesti EU:n sääntelyviranomaisten eli Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien yhteistyöjärjestön Fescon ja nyt Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien sääntelyviranomaisten komitean CESR:n näkemystä. Lisäksi sen mielestä on järkevää, että vuosittainen ajantasaistaminen on vapaaehtoista, mikäli joukkovelkakirjojen tai osakkeiden liikkeeseenlaskija haluaa aloittaa liikkeeseenlaskun uudelleen. Tämä ei myöskään ole direktiivi, jolla puututaan markkinoilla kauppaa käyvien yritysten yleisiin tiedonantovaatimuksiin. Käsittelemme tämän alan neuvotteluja aikanaan.
Olen myös mielelläni tukenut sosialistiryhmän esittämää tarkistusta, jonka mukaan pienehköt yhtiöt voivat niin halutessaan ajantasaistaa esitteensä toimittamalla viranomaisille vuosikertomuksensa.
Olemme myös yleisesti pyrkineet saamaan komission, jonka neuvonantajana toimii arvopaperikomitea, ottamaan huomioon erilaiset arvopaperit ja liikkeeseenlaskijat, pienyritykset mukaan luettuina. Sen vuoksi tiedonantovaatimukset suunnitellaan erityisolojen mukaisiksi. Tästä on olemassa toinenkin kompromissitarkistus, jonka perusteella kansallinen viranomainen voisi haluttaessa vapauttaa EU:n vaatimuksista sellaiset yhtiöt, joiden markkina-arvo on alle 350 miljoonaa euroa, kunhan ne eivät markkinoi kyseisen jäsenvaltion ulkopuolella. Summa saattaa tuntua suurelta, mutta haluaisin ainoastaan kiinnittää huomiota siihen, että on olemassa lukuisia noteerattuja yhtiöitä, jotka nykyisin täyttävät pienen ja keskisuuren yrityksen määritelmän ja joita tämä koskisi. Esimerkiksi British Technology Group työllistää ainoastaan 182 ihmistä ja sen liikevaihto on 22 miljoonaa euroa ja tase 32 miljoonaa euroa. Se on pk-yritys, mutta sen markkina-arvo on nykyisin 1,6 miljardia euroa. Pienillä yhtiöillä voi olla valtava arvo, ja sen varmistamiseksi riittää, että yrityksessä on yksi tai kaksi Nobel-tutkijaa. Mielestäni on sijoittajia suojaavana toimenpiteenä parempi sisällyttää nämä yritykset soveltamisalaan.
Selitän vielä lopuksi, miksi mielestäni on tärkeää, että liikkeeseenlaskija valitsee sääntelyviranomaisen. Haluamme sääntelyviranomaisten tekevän yhteistyötä, mikä onkin lisääntynyt. Haluamme myös kannustaa heitä siihen. Antamalla liikkeeseenlaskijoiden valita sääntelyviranomaisensa - kuten ne nytkin suurelta osin tekevät - esimerkiksi kaikkien arvopapereiden paitsi kotimarkkinoiden osakkeiden osalta, varmistamme yhteistyön edistymisen ja luomme asteittain yhtenäisen koko unionin laajuisen sääntelyviranomaisen perustan.

Lehne (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, olen markkinoiden väärinkäyttöä koskevaan direktiiviin liittyvän oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan lausunnon valmistelija. Olemme pyrkineet keskusteluissamme tietysti pitämään huolta pääasiassa siitä, että tuloksena oleva direktiivi on oikeudellisesti pätevä. Suurimpana ongelmana oli komitologia. Alkuperäisessä direktiiviluonnoksessa markkinoiden väärinkäyttö määriteltiin erittäin yleisesti ja yksityiskohdat, varsinaiset määritelmät, siirrettiin liitteeseen ja komitologiamenettelyn kohteiksi. Meidän mielestämme rikosoikeudesta ja nyt on kyse rikosoikeudesta voi päättää vain itse lainsäätäjä, eikä silloin voida turvautua komitologiamenettelyyn.
Siksi olemme ensinnäkin erittäin kiitollisia, että sekä talous- ja raha-asioiden valiokunnan esittelijä että koko valiokunta mukauttivat mietintöä myös oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan haluamaan suuntaan.
Toinen oikeudellinen näkökohta, josta meistä pitkälti on kyse, on se, että olemme tosin ymmärtäneet, että komissio on pyrkinyt löytämään syyllisyyteen perustuvan lähestymistavan sijasta seuraukseen perustuvan lähestymistavan, mutta mielestämme ongelmana on se, ja kyseessä on yleinen oikeusperiaate, että ilman syyllisyyttä ei voida langettaa rangaistusseuraamuksia. Jos niin tehtäisiin, rikottaisiin kaikkia perusoikeusmääräyksiä, jotka ovat kehittyneet jäsenvaltioidemme perinteisissä oikeusjärjestyksissä, sekä niitä säännöksiä, jotka on vahvistettu Nizzan perusoikeuskirjassa. Aivan ilman syyllisyyttä ei siis voida määrätä seuraamuksia!
Olemme käsitelleet myös syyllisyysastetta. Meidän mielestämme markkinoiden väärinkäyttö on rikkomus, joka on hyvin samanlainen kuin muutkin omaisuusrikokset, esimerkiksi petos. Huolimatonta petosta tai huolimatonta varkautta ei kuitenkaan ole. Sellaista voi tehdä vain tahallisesti, siis tietoisesti. Tästä syystä oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan yhtenä toiveena oli, että periaatteessa vaaditaan myös tahallisuutta.
Olemme erittäin kiitollisia esittelijälle, että hän on kompromissiratkaisuna valmis yhdistämään nämä oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan pohdiskelut omaan lähestymistapaansa. Lopuksi haluamme vain osoittaa vetoomuksen neuvostolle, jotta se ottaisi päätöstä tehdessään huomioon perusoikeuksien kunnioittamisen. Tämä vetoomus kohdistuu hyvästä syystä erityisesti valtiovarainministereille, jotka ovat vastuussa siitä!
Radwan (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, parhaimmat kiitokset esittelijälle ja erityisesti komissiolle. Sisällytimme von Wogaun komitologiamietintöön myös markkinaosapuolet, ja nyt sillä alueella, jolla minä olin finanssiryhmittymiä käsittelevänä varjoesittelijänä, toimittiin jo etukäteen erittäin hyvässä yhteistyössä komission, neuvoston, markkinaosapuolten ja parlamentin kesken. Tämä on oikeastaan vetoomus komissiolle, että se jatkaisi näitä hyviä kokemuksia tuottanutta yhteistyötä markkinaosapuolten, parlamentin ja komission välillä, jotta jo etukäteen saataisiin raivattua tieltä ärtymystä herättävät seikat ja mahdolliset väärät tulkinnat. Me onnistuimme siinä suhteellisen hyvin, ja näin voimme mielestäni tulevaisuudessakin toimia yhteistyössä markkinaehtojen mukaisesti.
Täällä puhutaan jatkuvasti siitä, että on kyse teknisestä mietinnöstä, joka on erittäin monimutkainen. Sillä on lopulta myös suuri vaikutus. Noudatan tietysti puhemiehen toivetta siitä, että esitän asiani lyhyesti, mutta haluaisin silti käsitellä vielä yhtä tai kahta seikkaa, erityisesti moneen kertaan mainittua Enronin konkurssia. Mielestäni meidän on suhtauduttava Enronin konkurssiin vakavasti, ja meidän on tehtävä parlamentissa oikeat päätelmät. Yhtenä päätelmänä voisi olla esimerkiksi se, miten kohtelemme Euroopassa tulevaisuudessa tilintarkastustoimistoja ja konsulttiyhtiöitä. Tällä alalla on lopulta kyse myös siitä, että otamme huomioon kehityksen, nimittäin sen, että finanssiryhmittymiä syntyy yhä lisää, että ne toimivat kansainvälisesti, ovat seurausta yhteisestä keskustelufoorumista, johon liittyy lisäksi Baselin II -sopimus. Euroopan parlamentin tehtävänä on pitää huolta, että kansalaisia suojellaan, että yrityksemme säilyttävät kilpailukykynsä tässä maailmanlaajuisessa kilpailussa. Meidän on tehtävä vaadittavat korjaukset. Mielestäni käsittelimme niitä parlamentissa maltillisesti keskustellen, poistimme useita ongelmia, ja tämä voi olla hyvä esimerkki siitä, miten käsittelemme näitä asioita.

Randzio-Plath (PSE)
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella sydämellisesti kolmea esittelijäämme, ja mielestäni tämän yhteistyön tulisi olla komissiolle ja neuvostollekin esimerkki tulevien neuvottelujen menettelytavasta. Mielestäni on erittäin tärkeää, että komissio ja neuvosto pyrkivät vahvistamaan Euroopan parlamentin toimintakykyä tällä alueella, niin kuin Lamfalussyn raportissa ehdotettiin, niin että voimme käyttää demokraattisia oikeuksiamme seurantakomiteassa asianmukaisesti ja täysin puolueettomasti.
Näillä kolmella direktiivillä, joista tänään keskustellaan ja huomenna äänestetään, halutaan poistaa Euroopan rahoitusmarkkinoiden hajautuneisuus, lisätä niiden houkuttelevuutta ja kilpailukykyä sekä parantaa niiden vakautta ja kuluttajansuojaa. Markkinoillepääsyn esteiden ja byrokraattisten määräysten poistaminen, vanhentuneiden ja jäykkien valvontarakenteiden vaihtaminen joustaviin ja markkinaehtojen mukaisiin valvontamääräyksiin ja välineisiin ovat yhdentyneiden rahoitusmarkkinoiden luomisen ja eurooppalaisten rahoituspalvelujen tarjoajien kilpailukyvyn turvaamisen välttämättömiä edellytyksiä.
Ne eivät saa kuitenkaan johtaa rahoitusmarkkinoiden vakauden vaarantumiseen ja kuluttajien oikeuksien huonontumiseen rajat ylittävissä liiketoimissa. Meidän olisi tehtävä täydellisestä avoimuudesta ja tiukasta sääntely- ja valvontamekanismista sekä asianmukaisista seuraamuksista Euroopan rahoitusmarkkinoiden laadullinen tunnusmerkki. Monien yksityisten sijoittajien luottamus tämäntyyppiseen säästämiseen on lisäksi palautettava, varsinkin rahastointiin perustuvan täydentävän eläkevakuutusjärjestelmän rakentamiseksi. Siihen ei tarvita ilmoituksia hyvästä käytöksestä, vaan selkeitä, sitovia ja seuraamuksin varustettuja määräyksiä.
Tämä pätee myös finanssiryhmittymiä koskevaan direktiiviin. Se edistää varmasti ratkaisevasti integroitumista. Jos haluamme säilyttää kilpailukykymme globaalistuvilla ja kansainvälistyvillä rahoitusmarkkinoilla, eurooppalaisten rahoitusyritysten on asemoitava itsensä uudelleen markkinoilla, ja yrityskaappausten ja fuusioiden kasvava määrä tässä yhteydessä osoittaa, että prosessi on käynnissä. Tämä rakenteellisten parannusten tekeminen kansainvälisten kilpailukykyisten yritysten luomiseksi on varmasti toivottavaa. Se ei saa kuitenkaan johtaa siihen, että tällaiset finanssiryhmät ja -ryhmittymät välttyvät valvonnalta, joka on tähän asti järjestetty kansallisesti ja useimmissa jäsenvaltioissa jopa alakohtaisesti.
Tapaus Enron on osoittanut monimutkaisten ja riittämättömästi valvottujen finanssiryhmittymien yleisen riskipotentiaalin. Käsiteltävänä olevalla direktiivillä luodaan valvontaviranomaisten yhteistyön tärkeä yhtenäinen eurooppalainen oikeusperusta ja estetään riskipääoman moninkertainen käyttö ryhmän sisällä.
Liiallisen hallinnollisen kuormituksen välttämiseksi vaadimme oikeutetusti, että finanssiryhmittymien ja -ryhmien valvonnan toimivalta siirretään yhdelle valvontaviranomaiselle, joka on määrättävä laissa vahvistettujen kriteerien nojalla. Tällöin on myös erityisen tärkeää, että olemme onneksi onnistuneet löytämään direktiivin voimassaoloalueeseen ja vakavaraisuuspääoman kaksinkertaiseen hyväksikäyttöön kompromissiratkaisun, jota minunkin ryhmäni täysin kannattaa.

Riis-Jørgensen (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluan keskittyä ensisijaisesti ehdotukseen finanssiryhmittymien lisävalvonnasta, jonka parissa olen tehnyt paljon työtä ELDR-ryhmän varjoesittelijänä. Aivan ensimmäiseksi haluan kiittää esittelijä Lipietziä siitä valtavasta työstä, jonka hän on tehnyt tämän direktiiviehdotuksen saattamiseksi parlamentin käsittelyyn. Lisäksi haluan kiittää jäsen Radwania ja jäsen Villiersia, joiden kanssa olen ollut hyvin tiiviissä yhteydessä työskentelymme aikana huomista äänestystä ajatellen. Lopuksi haluan kiittää painokkaasti komission jäsen Bolkesteinia hänen työstään todellisten sisämarkkinoiden luomiseksi rahoituspalvelujen alalle.
Olemme talous- ja raha-asioiden valiokunnassa, komission osallistuessa siihen aktiivisesti, löytäneet useimmissa kohdissa yhteisiä ratkaisuja eri tahoilla nousseisiin ongelmiin. Konkreettisen ehdotuksen tausta on, että haluamme turvata vakaat rahoitusmarkkinat Euroopassa. Haluamme välttää Enronin tapaiset skandaalit. Sääntelyä ei kuitenkaan saa olla enempää kuin on välttämätöntä. Sen takia on tärkeintä varmistaa tehokas valvonta, jotta finanssiryhmittymiä voidaan estää käyttämästä samaa pääomaa lujittuakseen monessa eri paikassa. Haluan ilmaista tukeni suullisille tarkistuksille, jotka jäsen Radwan esittää tarkistusehdotuksille 44, 46 ja 48 huomisia äänestyksiä varten. Ymmärrän, että myös komissio voi hyväksyä esitetyt tarkistukset. Minulle niiden hyväksyminen huomenna on jälleen todistus siitä, että Euroopan parlamentti pystyy tarvittaessa ottamaan vastuuta. Kannatan ehdottomasti sitä, että emme anna asioiden venyä, jos ratkaisut vain ovat mahdollisia. Parlamentti on löytänyt sellaisia ratkaisuja, joten loppu kuuluu neuvostolle.

Puhemies. -
Paljon kiitoksia, jäsen Riis-Jørgensen. Minun on valitettavasti ilmoitettava parlamentin jäsenille ja komission jäsen Bolkesteinille, että keskustelu keskeytetään ja sitä jatketaan klo 21.00.
Jäsen García-Margallo, myös teidän on palattava asiaan klo 21.00; olen pahoillani, mutta meidän on noudatettava esityslistaa.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana kyselytunti.
Käsittelemme neuvostolle osoitettuja kysymyksiä (B5-0008/2002).
Kuten tapana on, paikalla on neuvoston puheenjohtaja de Miguel, jota kiitämme läsnäolosta.

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, T?et?enian tilanne on edelleen erittäin huolestuttava Euroopan unionin mielestä. T?et?eniassa toimivan Etyjin avustusryhmän, Euroopan neuvoston parlamentaarisen edustajakokouksen ja kahden kansalaisjärjestön (Memorial ja Lääkärit ilman rajoja) viimeaikaiset raportit osoittavat, että tilanne tässä Venäjän osassa on edelleen hälyttävä.
Näiden ja muidenkin raporttien perusteella Euroopan unioni on ottanut asian puheeksi Venäjän viranomaisten kanssa kaikessa poliittisessa vuoropuhelussa viime aikoina, ja näin tehdään vastedeskin. Tämä ei ole yllätys, sillä Euroopan unioni on toistuvasti ottanut selkeästi kantaa kaikkiin ihmisoikeusloukkauksiin sekä pakolaisten ja kotiseudultaan siirtymään joutuneiden henkilöiden tilanteeseen T?et?eniassa.
Unionilla on johdonmukaisesti ollut sellainen periaatteellinen kanta, että kaikissa mahdollisissa yhteyksissä ja myös asianmukaisissa kansainvälisissä järjestöissä Venäjälle tehdään erittäin selväksi, että niin kauan kuin sekasortoinen tilanne T?et?eniassa jatkuu, unioni jatkaa aktiivista painostusta, jotta tilanteeseen saataisiin muutos. Mielestäni olisi kuitenkin harhaanjohtavaa sanoa, ettei koko viime vuonna ole tapahtunut mitään. Kysymyksessä viitataan Euroopan neuvoston parlamentaarisen edustajakokouksen päätöslauselmaan 1270, jossa todetaan, että jonkin verran edistymistä on tapahtunut - vaikka edistyminen onkin ollut turhauttavan hidasta - siltä osin, että Venäjän federaation tavassa käsitellä konfliktia on havaittu myönteisiä muutoksia.
Muutoksesta ovat osoituksena presidentti Putinin lausunnot, joiden mukaan Venäjän asevoimien jäsenet, jotka eivät kunnioita ihmisoikeuksia, viedään oikeuden eteen ja tuomitaan. Unioni on tyytyväinen tähän lausuntoon ja toivoo, että Venäjän viranomaiset täyttävät sitoumuksensa ja estävät uudet ihmisoikeusrikkomukset.
Aina on pidetty selvänä, että oikeusvaltiossa on taisteltava terrorismia ja ääriajattelua vastaan siten, että ihmisoikeuksia kunnioitetaan täysimääräisesti. Summittainen voimankäyttö voi vain kärjistää tilannetta pitkällä aikavälillä. Samalla on edelleenkin erittäin tärkeää säilyttää vakaus alueella.
Neuvosto on ehdottomasti samaa mieltä siitä, että T?et?enian konfliktiin on olemassa ainoastaan poliittinen ratkaisu. Se ymmärtää, että Venäjän viranomaiset ovat pyrkineet pääsemään sopimukseen presidentti Maskhadovin edustajien kanssa, mutta valitettavasti ponnistelut eivät ole tuottaneet tulosta.
Euroopan unioni ei jätä käyttämättä yhtään tilaisuutta puhua poliittisen ratkaisun puolesta, ja Etyjillä on puolestaan edelleen tärkeä tehtävä paikan päällä olevassa avustusryhmässä.
Toimittajien turvallisuus ja riippumattomuus ovat erittäin tärkeitä asioita Euroopan unionille, joka on äskettäin ottanut jälleen kantaa tiedotusvälineiden tilanteeseen Venäjällä.
Lisäksi unioni on pyrkinyt erittäin aktiivisesti edistämään kansainvälisten humanitaaristen järjestöjen läsnäoloa T?et?eniassa, ja se on Euroopan yhteisön humanitaarisen avun toimiston (ECHO) kautta osallistunut suoraan humanitaarisen avun antamiseen ja ollut yksi tärkeimmistä auttajista T?et?enian konfliktin alkamisesta lähtien.
Unioni on käsitellyt turvallisuusongelmaa säännöllisesti Venäjän viranomaisten kanssa; vähän aikaa sitten eräs komission virkamies matkusti T?et?eniaan arvioimaan nykytilannetta itse paikalla, ja unionin troikka suunnittelee uutta vierailua alueelle ulkomaanedustuston päällikön tasolla.
Lopuksi sanoisin ihmisoikeuksia rikkoneiden henkilöiden oikeudenkäynneistä, että Euroopan unioni muistuttaa, että Haagin ihmisoikeustuomioistuin on jo tarkastellut useita tapauksia. Tuomioistuin vahvistaa lähikuukausina päivämäärän, johon mennessä se päättää, otetaanko jotkin näistä tapauksista tutkittaviksi. Euroopan unioni pyrkii luonnollisesti seuraamaan tiiviisti kaikkea tätä.

Staes (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, kiitokset arvoisalle neuvoston puheenjohtajalle hyvin laajasta vastauksesta. Olen iloinen siitä, että hän itse sanoo T?et?enian tilanteen olevan vieläkin järkyttävä.
Panen merkille neuvoston ilmoituksen siitä, että se keskustelee edelleen T?et?enian tilanteesta aina tavatessaan Venäjän viranomaisia. Kiitän arvoisaa neuvoston puheenjohtajaa erityisesti myös arviosta, jonka hän antoi kaikista ihmisoikeuksien loukkauksista, ja siitä, että hän vaatii nyt ja vastaisuudessa muutoksia. Kiitän arvoisaa neuvoston puheenjohtajaa myös siitä, että hän vahvistaa uudelleen kannan, jonka mukaan T?et?enian konflikti voidaan saada päättymään ainoastaan poliittisen ratkaisun avulla. Hän sanoo myös, että Euroopan unioni tarttuu kaikkiin mahdollisuuksiin tähän poliittiseen ratkaisuun pääsemiseksi, ja hän viittaa mielestäni oikeutetusti Venäjän viranomaisten ja T?et?enian presidentti Maskhadovin välisiin kontakteihin. On selvää, että nämä keskustelut ansaitsevat kannustusta, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, mutta tuotatte minulle pienen pettymyksen hyvin diplomaattisella kielenkäytöllänne. On selvää, että yhteydenpitoa Venäjän viranomaisiin lisätään tulevien viikkojen aikana. Venäjän pääministeri tulee Brysseliin, ja toukokuun lopussa järjestetään EU:n huippukokous. Haluaisin kysyä teiltä, millaisia konkreettisia aloitteita teette tänään esittämänne hienon aiejulistuksen toteuttamiseksi myös todellisuudessa. Tämä on konkreettinen, täydentävä kysymykseni. Kiitokset teille vastauksestanne.

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, neuvosto ja komissio valmistelevat aktiivisesti Euroopan unionin ja Venäjän huippukokousta, joka pidetään Moskovassa 28. toukokuuta, ja pyrimme kahdenvälisen vuoropuhelun yhteydessä ottamaan esille kaikki T?et?enian tilannetta koskevat kysymykset.

Dupuis (NI).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, T?et?enian toista sotaa on jatkunut nyt 30 kuukautta. Komission jäsen Poul Nielson ei ole vielä käynyt T?et?eniassa. Kysyisin siis, milloin neuvoston mielestä tällaisessa humanitaarisessa, kiireisessä asiassa komission jäsen Poul Nielsonin pitäisi viimeistään käydä T?et?eniassa? Kolmen, neljän vai viiden vuoden kuluessa? Toinen kysymykseni on seuraava: presidentti Putin on nimennyt neuvottelijan, ja presidentti Maskhadov on nimennyt neuvottelijan. Olisiko neuvoston puheenjohtajavaltio valmis ottamaan vastaan nämä kaksi neuvottelijaa, jotka molemmat osapuolet ovat tunnustaneet ja jotka ovat näin ollen täysvaltaisia neuvottelijoita? Olisiko neuvosto valmis tapaamaan heidät?

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, en pysty vastaamaan tähän kysymykseen.

Posselt (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, T?et?enian tilanne näyttää kärjistyvän Saksan puheenjohtajakauden jälkeen. Sanomalehdissämme on laajoja kuvauksia, joiden mukaan T?et?eniassa toimii venäläisten sotilaiden muodostamia kuolemanpartioita ja joiden mukaan yksi kylä olisi kääntynyt YK:n puoleen, koska se on tutkittu niin sanottujen puhdistusten vuoksi yhteensä 33 kertaa. Pyydän teitä huolehtimaan, että T?et?eniaan lähetetään EU:n valtuuskunta tutkimaan paikan päällä sitä, millainen tilanne todella on, sillä lehtimiehet pääsevät sinne enää vain upseerien seurassa. Vaikka T?et?enia on hyvin esillä Eurooppa-neuvostossa, EU ei ole vielä ole ollut siellä läsnä. Siksi esitän kysymyksen: voitteko kuvitella, että sinne lähetettäisiin EU:n valtuuskunta?

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, mahdollinen valtuuskunnan lähettäminen on asia, josta on joka tapauksessa sovittava Venäjän kanssa, sillä Venäjä on itsenäinen valtio. Unionilla ei ole minkäänlaista oikeutta puuttua Venäjän federaation kaltaisen itsenäisen valtion sisäisiin asioihin. Jos pääsisimme Venäjän kanssa sopimukseen valtuuskunnan lähettämisestä, voisimme erittäin mielellämme tehdä siellä yhteistyötä, mutta toistaiseksi tehtävä kuuluu yksinomaan monenvälisille elimille, toisin sanoen Euroopan neuvostolle ja Etyjille.

Puhemies. -
Jäsen Dupuis haluaa työjärjestyspuheenvuoron. Jäsen Dupuis, neuvoston puheenjohtajalla on oikeus antaa teille tällainen vastaus. Vastaus ei tyydyttänyt teitä, mutta älkäämme väitelkö siitä nyt, vaan esittäkää kysymyksenne mahdollisimman lyhyesti.

Dupuis (NI).
neuvoston puheenjohtaja Ramón de Miguel voi mielestäni sanoa, että hän ottaa asian puheeksi neuvostossa ja antaa myöhemmin yksityiskohtaisemman vastauksen kuin minkä hän nyt pystyy antamaan. Mielestäni ei kuitenkaan ole pelin hengen mukaista, että hän vain sanoo, ettei hän pysty vastaamaan. Hän voi mielestäni välittää puheenjohtajavaltiolle ja neuvostolle hänelle esitetyt kysymykset, ja hän voi todeta niistä joistakin, ettei hän pysty antamaan vastausta. Neuvoston kuuluu mielestäni kuitenkin yleisesti ottaen vastata kaikkiin sille esitettyihin kysymyksiin.

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, voin kyllä vastata kysymykseen. Katson, että jo itsessään ja siksi, että neuvosto kunnioittaa parlamentin jäseniä, kaikki parlamentin istuntosalissa kyselytunnilla esitettävät kysymykset esitetään neuvostolle, ei puheenjohtajalle, ja että puheenjohtaja näin ollen välittää kysymykset neuvostolle, ainakin periaatteessa. Tästä syystä sanoin teille, etten voi vastata kysymykseen, koska en ole vielä kuullut neuvostoa, mutta neuvoston kuuleminen on itsestään selvää, va de soi; toivon, että jäsen Dupuis ymmärtää tämän omalla kielellään.

Puhemies. -
Kysymykset nro 2 ja 3 käsitellään yhdessä, koska niiden aiheet ovat samankaltaiset. Kysymys nro 2 Alexandros Alavanos (H-0063/02):

Aihe: Puheenjohtajavaltio Espanjan globalisaation vastustajiin suuntaamat toimet
Saamieni tietojen mukaan Espanjan hallitus kokoaa erityisiä nopean toiminnan poliisijoukkoja estämään globalisaatiota vastustavien liikkeiden mielenosoituksia, joita on suunniteltu Espanjan eri kaupunkeihin maan puheenjohtajakauden aikana. Samaan aikaan kerätään vastaaviin mielenosoituksiin muissa Euroopan kaupungeissa osallistuneiden henkilöiden tietoja. Näitä tietoja kerätään yhteistyössä monien jäsenvaltioiden poliisivoimien kanssa, ja Espanjan turvallisuuspalvelu on jo kuukausien ajan seurannut globalisaatiota vastustavien järjestöjen verkkosivuja.
Voiko neuvosto vahvistaa edellä mainitut tiedot? Voiko neuvosto taata, että Euroopan unionin kansalaisten henkilötietoja suojellaan ja että poliittisten kantojen ilmaisunvapautta ei estetä Euroopan unionissa?  Kysymys nro 3 Mihail Papayannakis 3 (H-0108/02):

Aihe: Puheenjohtajavaltio Espanjan kanta mielenosoituksiin
Neuvoston terrorismia käsittelevälle työryhmälle lähettämässään tiedonannossa (29.1.2002) puheenjohtajavaltio Espanja ehdottaa neuvoston päätöksen perusteella standardisoidun asiakirjan luomista EU:n huippukokousten ja muiden kansainvälisten tai yhteisön elinten kokoonkutsumien kokousten aikana ilmenevää terroritoimintaa koskevien tietojen vaihtamiseksi. Tällaista toimintaa harjoittavat järjestöt, jotka itsessään ovat laillisia, mutta tiedonannon laatijoiden arvioiden mukaan ryhtyvät muuhun kuin ennalta ilmoittamaansa toimintaan avustaen siten välillisesti terroristijärjestöjä saavuttamaan päämääränsä. He katsovat, että tällainen "avustaminen" muodostaa vakavan uhan, joka todennäköisesti kasvaa huomattavasti lähitulevaisuudessa. Tiedonannon mukaan puheenjohtajavaltion ehdotus on erittäin hyödyllinen väline, jonka avulla voidaan ehkäistä ja tarvittaessa tukahduttaa väkivaltaisten "nuorten radikaali toiminta" suurissa kaupunkikeskuksissa. Kun otetaan huomioon, että tällaiset "analyysit" ja ehdotukset ovat vähintäänkin kyseenalaisia ja täysin ilmaisun- ja kokoontumisvapauden perusoikeuksien vastaisia, voiko neuvosto ottaa virallisesti kantaa tähän kysymykseen?

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, neuvosto haluaisi kiinnittää huomion suulliseen kysymykseen H-0967/01 antamaansa vastaukseen, jossa se muistuttaa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 33 artiklasta, jossa sanotaan seuraavaa: "Tämän osaston (VI osasto, Määräykset poliisiyhteistyöstä ja oikeudellisesta yhteistyöstä rikosasioissa) määräyksillä ei rajoiteta niitä velvollisuuksia, joita jäsenvaltioilla on yleisen järjestyksen ylläpitämiseksi sekä sisäisen turvallisuuden suojaamiseksi."
Kun kyse on tietosuojasta, kaikki unionin jäsenvaltiot ovat ratifioineet vuonna 1981 tehdyn Euroopan neuvoston yleissopimuksen yksilöiden suojelusta henkilötietojen automaattisessa tietojenkäsittelyssä.
Neuvoston ja jäsenvaltioiden hallitusten edustajien 13. heinäkuuta 2001 hyväksymissä päätelmissä, jotka koskivat Eurooppa-neuvoston kokousten ja muiden vastaavien tilaisuuksien turvallisuutta, palautettiin mieliin Euroopan unionin tavoite, jonka mukaan unionia pidetään yllä ja kehitetään vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvana alueena. Tällaisella alueella kansalaisilla on oltava oikeus ilmaista vapaasti mielipiteensä ja kokoontua rauhanomaisesti, kuten Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksessa määrätään, ja käyttää näitä oikeuksia olosuhteissa, joissa heidän oma turvallisuutensa tai muiden kansalaisten tai omaisuuden turvallisuus ei ole uhattuna.
Samoissa päätelmissä korostettiin, että on tärkeää käydä rakentavaa vuoropuhelua yleisten mielenosoitusten järjestäjien ja isäntämaan viranomaisten välillä sekä pitää yllä tiiviitä kansainvälisiä yhteyksiä erityisesti poliisi- ja tulliviranomaisten kesken sen varmistamiseksi, että tällaisia laillisia mielenosoituksia ei hyödynnetä tai käytetä väärin yksin tai yhdessä toteutettaviin väkivallantekoihin.
Sanon jäsen Papayannakisille, että valmistelevat tahot, jotka tutkivat kysymyksenne, kokoontuivat tammi- ja helmikuussa ja työskentelivät perustamissopimuksen edellyttämällä tavalla, toisin sanoen ihmisoikeuksia ja perusvapauksia kunnioittaen. Puheenjohtajavaltio Espanjan toimivaltaan kuuluu antaa teille aiheelliseksi katsomansa vastaus.

Alavanos (GUE/NGL).
Kiitos vastauksesta. Kertoisin, että kollega Papayannakis osallistuu valtuuskuntien puheenjohtajakokoukseen, eikä sen vuoksi ole paikalla. Neuvoston puheenjohtaja pyrki antamaan hyvin yleisluonteisen vastauksen, joka sisälsi muutamia mielenkiintoisia ajatuksia, kuten sopimukset henkilötietojen suojelusta.
Berlusconin linja on aiheuttanut monia ongelmia. Euroopan unionin kansalaisten perusoikeuksia loukataan, eikä kreikkalaisille ja muista maista saapuneille kansalaisille annettu lupaa astua Italian maaperälle. Kysyisin, kumpaa linjaa puheenjohtajavaltio Espanja käytännössä valmistelee, Berlusconin linjaa vai Porto Alegressa viitoitettua linjaa? Porto Alegressahan pyrittiin luomaan puitteet sille, että mielenosoittajat voisivat laillisin ja rauhanomaisin keinoin ilmaista vaatimuksiaan. Tämän vuoksi kysyisin, mitä sanottavaa neuvostolla on yhteydenpidosta mielenosoitusten järjestäjien kanssa jne.

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, ensiksi torjun kaikenlaiset vertailut, joita äsken puhunut parlamentin jäsen teki Italian pääministeri Berlusconin hallituksen ja Espanjan pääministeri Aznarin hallituksen välillä.
Kukin hallitus hoitaa tehtävänsä toimivaltansa mukaisesti, ja vakuutan teille, että Espanjan hallitus hoitaa sille unionin neuvoston puheenjohtajana annetut tehtävät vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta täysimääräisesti kunnioittaen sekä puheenjohtajuuden mukanaan tuomia velvoitteita noudattaen.
Joka tapauksessa voin vakuuttaa teille, ettei meillä ole mitään aikomusta rajoittaa yhtä perustamissopimuksessa määrättyä perusoikeutta (kansalaisten vapaata liikkuvuutta), mutta minun on ilmoitettava teille, että Espanjan hallitus on valmis toteuttamaan kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta ne henkilöt eivät pääsisi tavoitteeseensa Barcelonassa, jotka haluavat käyttää väärin rauhanomaisia mielenosoituksia tekemällä niistä taistelutantereen sekä väkivallan, omaisuuden tuhoamisen ja ihmisiin ja esineisiin kohdistuvan hyökkäyksen välineen.

Rübig (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, me kaikki tiedämme, että tällaisten kokousten yhteydessä esiintyvät häiriöt johtuvat ensi sijassa tiedon puutteesta. Siksi Euroopan parlamentti on tehnyt aloitteen parlamentaarisen kokouksen toteuttamisesta WTO:ssa, jotta kansalaisjärjestöt ja asiasta kiinnostuneet ryhmät saataisiin tulevaisuudessa mukaan keskusteluun ja edistettäisiin kansalaisten kanssa parlamentaarisella tasolla käytävää keskustelua. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin kysyä teiltä nyt: mitä aloitteita puheenjohtajavaltio Espanja aikoo tehdä tämän aloitteen toteuttamiseksi mahdollisimman nopeasti?

De Miguel
. (ES) Haluan sanoa parlamentin jäsenelle, että esille tuodut ongelmat eivät johdu vuoropuhelun puutteesta.
Unionin neuvosto on eri yhteyksissä ilmaissut olevansa valmis vuoropuheluun. Espanjan hallitus käy parhaillaan vuoropuhelua kaikkien niiden järjestöjen kanssa, jotka haluavat ilmaista mielipiteensä rauhanomaisesti Barcelonassa, ja kaikilla niillä, jotka ilmaisevat mielipiteensä rauhanomaisesti, on oikeus tulla kuulluksi ja ilmaista mielipiteensä, sillä se on jokaisen Euroopan kansalaisen peruuttamaton oikeus.
En kuitenkaan ole sitä mieltä, että nämä rauhanomaisesti mielipiteensä ilmaisevat henkilöt tarvitsisivat vuoropuhelufoorumeja, koska foorumit ovat jo olemassa. Joka tapauksessa parlamentin jäsenen aloite on hyvä. Jos olisi olemassa parlamentaarinen edustajakokous ja jos tarjottaisiin uusi vuoropuhelun mahdollisuus, tämä voisi kenties synnyttää uusia foorumeja, mutta foorumeja lisäämällä ei mielestäni voida ratkaista tällaisten julkisten mielenosoitusten pahinta ongelmaa eli sitä, että niitä käyttävät väärin sellaiset väkivaltaiset ryhmät ja ääriliikkeet, joilla ei ole aikomustakaan vuoropuheluun vaan jotka haluavat ainoastaan käyttää tilaisuutta sekasorron ja väkivallan kylvämiseen.

Puhemies. -
Kysymys nro 4 Camilo Nogueira Román (H-0066/02):

Aihe: Puheenjohtajavaltio Espanjan oletettu kanta unionin senaatin perustamiseen alueiden komitean pohjalta
Espanjan kansallisuudet ja alueet pyrkivät Belgian, Saksan, Itävallan ja Yhdistyneen kuningaskunnan esimerkin mukaisesti saamaan edustajansa ministerineuvostojen kokouksiin. Espanjan hallituksen kansliaministeri Juan José Lucas ilmoitti äskettäin, että tällaiseen edustukseen sopiva paikka on alueiden komitea ja ehdottaa neuvoa-antavan toimielimen muuttamista EU:n senaatiksi.
Voiko neuvoston puheenjohtajavaltio selittää kansliaministeri Lucasin ehdotuksen sisältöä?

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, neuvosto muistuttaa parlamentin jäsenelle, että sen asiana ei ole kommentoida jonkun ministerin esittämiä näkemyksiä. Lisäksi se korostaa, että kysymys ei kuulu sen toimivaltaan vaan hallitustenvälisen konferenssin toimivaltaan; hallitustenvälisessä konferenssissa valmistellaan parhaillaan Laekenin Eurooppa-neuvostossa 14. ja 15. joulukuuta 2001 perustetun valtuuskunnan työtä.
Lopuksi neuvosto haluaa kehottaa parlamentin jäsentä tutustumaan vastaukseen, jonka se antoi helmikuun täysistunnon kyselytunnilla Rosa Miguélez Ramosin kysymykseen, joka koski jäsenvaltioiden edustusta neuvostossa.

Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Espanjan valtion hallituksen pääministeri torjuu mielivaltaisesti ja historian kehityssuuntien vastaisesti sen mahdollisuuden, että valtioiden sisäiset kansallisuudet ja alueet olisivat edustettuina unionissa, varsinkin ministerineuvostossa, ja hän haluaa samalla sulkea silmänsä siltä, että Saksa, Belgia, Iso-Britannia ja Itävalta jo toteuttavat tätä mahdollisuutta käytännössä. Tässä tarkoituksessa hän pyrkii nojautumaan ehdottoman hallintovallan käsitteeseen, joka on vastakohta itse asiassa myös Euroopan unionin perusperiaatteena olevalle jaetulle hallintovallalle.
Hulluudessaan he sekä yrittävät - kuten teki pääministerin kansliaministeri Lucas, pääministerille hyvin läheinen ministeri - rajoittaa nämä sisäiset ryhmät pitämään hallussaan vain neuvoa-antavaa osaa poliittisesti hyödyttömässä alueiden komiteassa että unionin todellisuuden unohtaen haluavat tehdä tästä toimielimestä eräänlaisen senaatin, ja joutuvat näin jopa ristiriitaan esimerkiksi Saksan liittokanslerin Gerhard Schröderin ehdotusten kanssa: hän haluaa varata tämän senaatin tehtävän itse neuvostolle. He eivät voisi menetellä kehnommin. Juuri tästä syystä kysyn neuvoston puheenjohtajalta, miksi Espanjan valtion hallitus tahtoo pitää välttämättä yllä unionin sisällä näin ajastaan jälkeenjäänyttä hallintovallan käsitettä?

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, katson jo vastanneeni tähän kysymykseen.

Ortuondo Larrea (Verts/ALE).
Arvoisa valtiosihteeri, viittasitte vastaukseen, jonka annoitte täällä täysistunnossa jäsen Miguélez Ramosille; minäkin käytin tuolloin puheenvuoron mainitusta kysymyksestä, mutta en saanut samaa vastausta. Haluan kysyä teiltä ensiksi, voitteko lähettää minulle kopion jäsen Miguélez Ramosille antamastanne vastauksesta.
Toiseksi haluan teidän kertovan, pitääkö paikkansa vai ei, että Euroopan unionista tehdyn sopimuksen mukaan aluehallitusten ministerit voivat osallistua Eurooppa-neuvostojen kokouksiin.

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, jäsen Miguélez Ramosille antamani vastauksen osalta kehotan parlamentin jäsentä tutustumaan parlamentin istuntojen sanatarkkoihin istuntoselostuksiin, jotka ovat julkisia, joten uskoisin, että hänen on helpompi saada ne käsiinsä kuin minun.
Voin sanoa teille toisesta kysymyksestä, että sopimuksen mukaan jäsenvaltiot voivat itse päättää, ketkä ovat sen edustajia neuvostossa. Tämä on sisäinen kysymys; kukin maa päättää, mitä se haluaa tehdä ja kenet se haluaa lähettää.

Puhemies. -
Pyydätte työjärjestyspuheenvuoroja. Minun on muistutettava teille, ettemme aio aloittaa täällä keskustelua kysymyksen perimmäisestä olemuksesta ja että teidän on todella käytettävä työjärjestyspuheenvuoro. Miksi haluatte työjärjestyspuheenvuoron? Jäsen Ortuondolla on ensiksi työjärjestyspuheenvuoro.

Ortuondo Larrea (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluaisin vain tähdentää, että kyselytunnilla, jolla jäsen Ramos esitti mainitun kysymyksen, minäkin esitin kysymyksen, mutta en saanut siihen vastausta; toisin sanoen minun ei tarvitse lukea istuntojen sanatarkkoja istuntoselostuksia, koska minulla on mielestäni oikeus saada vastaus, sillä minä esitin kysymyksen.

Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, kysyn, onko minullakin oikeus saada vastaus neuvostolta, kuten erään aikaisemman kysymyksen kohdalla tapahtui, voinko tehdä kysymyksen entisessä muodossa ja saada silti asiallisen vastauksen?

Puhemies. -
Istunnon puhemiehenä ymmärrän asian niin, että neuvoston puheenjohtaja on palauttanut mieliin vastauksen, jonka hän taannoin - pari viikkoa tai ehkäpä kuukausi sitten - antoi samoihin kysymyksiin; neuvoston puheenjohtaja saa vastata kysymyksiin mielensä mukaan, ja te voitte sen jälkeen olla vastauksesta haluamaanne mieltä.

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, kysymyksessä viitataan kahteen tosiasiaan: toimintaohjelmaan ja maailmanlaajuiseen rahastoon.
Toimintaohjelman osalta neuvosto ensiksi muistuttaa parlamentin jäsenelle, että 14. toukokuuta 2001 hyväksymässään päätöslauselmassa, jonka aiheena oli "Toimintaohjelma: HI-viruksen ja AIDSin, malarian ja tuberkuloosin vastainen nopeutettu toiminta köyhyyden vähentämisessä" (asiakirja 8495/01), neuvosto toi esille toimia, joita se pitää olennaisina näiden tautien torjumisessa.
Toimiin kuuluu ensiksi lääkkeiden saatavuus kohtuuhintaan ja erityisesti TRIPS-sopimuksen joustava soveltaminen teollis- ja tekijänoikeuksissa, jolloin tietyissä poikkeusolosuhteissa, kuten kansanterveyden suojelemiseksi, voidaan muun muassa pakollisten lisenssien myöntämisessä soveltaa harkintaa.
Toiseksi on vahvistettava ja lisättävä tutkimus- ja kehitystyöhön myönnettäviä määrärahoja. On erityisen tärkeää paitsi vahvistaa kehitysmaiden valmiuksia myös tukea kannustimin tiettyjen maailmanlaajuisten julkisten hyödykkeiden, kuten uusien hoitojen ja rokotteiden, kehittämistä.
Toimiin sisältyy myös osallistuminen maailmanlaajuisiin kumppanuuksiin. Tavoitteena on vahvistaa jäsenvaltioiden yhteistyötä WHO:n, YK:n hiv/AIDS-ohjelman (UNAIDS), Maailmanpankin sekä muiden julkisen ja yksityisen sektorin kansainvälisten toimijoiden, kuten Global Alliance for Vaccines and Immunisationin (GAVI), kanssa.
Neuvosto haluaa korostaa, että mainittu päätöslauselma esiteltiin New Yorkissa 25.-27. kesäkuuta 2001 pidetyssä Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen 26. erityisistunnossa, jonka päätösasiakirjan laatimiseen Euroopan unioni aktiivisesti osallistui.
Kun on kyse AIDSin sekä tuberkuloosin ja malarian torjuntaan liittyvästä maailmanlaajuisesta rahastosta, neuvosto muistuttaa parlamentin jäsenelle Euroopan parlamentin ja neuvoston 19 päivänä joulukuuta 2001 tekemästä päätöksestä, joka koskee HI-viruksen ja AIDSin sekä tuberkuloosin ja malarian torjuntaan liittyvään maailmanlaajuiseen rahastoon suoritettavaa yhteisön rahoitusosuutta. Päätöksessä todetaan, että komissio suorittaa maailmanlaajuiseen rahastoon 60 miljoonan euron rahoitusosuuden vuodelle 2001 ja että rahoitusosuus suoritetaan maailmanlaajuiseen rahastoon komission ja maailmanlaajuisen rahaston varainhoitajan välillä tehtävän rahoitussopimuksen mukaisesti. Päätöksessä niin ikään säädetään, että vuonna 2002 komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle ensimmäisen kertomuksen maailmanlaajuisen rahaston hallinnosta ja työtavoista.
Tulevista rahoitusosuuksista neuvosto odottaa, että komissio tekee sille ehdotuksia nykyisten asetusten muuttamisesta. Näihin kuuluvat erityisesti HI-virusta/AIDSia koskevista toimista kehitysmaissa 24 päivänä maaliskuuta 1997 annettu asetus, jonka olisi sisällettävä myös toimet sukupuolisuuteen ja suvun jatkamiseen liittyvän terveydenhoidon (Reproductive health) alalla, sekä kehitysmaiden väestöpolitiikoille ja -ohjelmille annettavasta avusta 22 päivänä heinäkuuta 1997 annettu asetus.
Rahaston tähänastisten toimien osalta neuvosto haluaa ilmoittaa parlamentin jäsenelle, että Genevessä 29. tammikuuta 2002 kokoontunut rahaston hallinnosta vastaava johtokunta hyväksyi ensimmäisen ehdotuspyynnön epidemioista kärsineiden maiden yhdistyksille annettavasta rahoituksesta. Rahasto myöntää huhtikuussa ensimmäiset avustuksensa. Rahaston johtokunnan toinen kokous on määrä pitää New Yorkissa huhtikuun lopussa.
Neuvosto kehottaa parlamentin jäsentä ottamaan suoraan yhteyttä komissioon, joka on edustettuna maailmanlaajuisen rahaston johtokunnassa, ja pyytämään siltä tarkempia tietoja toimista.

Sauquillo Pérez del Arco (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää neuvoston puheenjohtajaa niistä perusteellisista tiedoista, jotka hän minulle tänään antoi. Todellakin parlamentti ja erityisesti kehitysyhteistyövaliokunta - kun otetaan huomioon AIDS-tartuntojen nykytilanne Afrikan mantereella ja lähinnä sen keskiosassa (esimerkiksi Ugandassa, Burundissa ja Ruandassa) - haluavat tietää, miten neuvosto ja tietysti myös komissio aikovat valvoa 120 miljoonan euron rahastoa, jonka hyväksyimme parlamentissa. Kuten jo sanoitte, rahastoon on jo annettu 60 miljoonaa euroa ja ensimmäinen kertomus annetaan lähiaikoina eli huhtikuussa, joten seuraamme tiiviisti valvontaa huhtikuusta lähtien.

Puhemies. -
Kysymys nro 7 Josu Ortuondo Larrea (H-0076/02):

Aihe: Puheenjohtajavaltio Espanjan käyttämät kielet
Vuoden 2002 alusta Espanja on ollut vastuussa Euroopan unionin neuvoston kiertävästä puheenjohtajuudesta. Edellisen kauden puheenjohtajuudesta vastasi Belgia, jonka hallituksen havaittiin käyttävän sekä Euroopan parlamentissa että verkkosivuillaan toistuvasti eri alueidensa kaikkia virallisia kieliä.
Espanjan perustuslain mukaisesti itsehallintoyhteisöjen säädöksillä katalaanille, galegolle ja baskille on annettu virallinen asema. Voisiko neuvoston puheenjohtajavaltio ilmoittaa, miksi se ei kuitenkaan käytä edellä mainittuja kieliä - kuten Belgia käytti omia virallisia kieliään - missään tilaisuuksissa Euroopan parlamentissa, jossa tosin ei ole tulkkejakaan? Miksi kieliä ei käytetä edes puheenjohtajavaltion verkkosivuilla?

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtajavaltio haluaa muistuttaa parlamentin jäsenelle, että EY:n perustamissopimuksen 290 artiklan mukaan neuvosto vahvistaa yksimielisesti yhteisön toimielimissä käytettäviä kieliä koskevan sääntelyn.
Neuvoston kanta tähän asiaan on vahvistettu vuonna 1958 annetussa asetuksessa N:o 1, jota on sittemmin muutettu uusien jäsenvaltioiden liittyessä yhteisöön ja jonka mukaan Euroopan unionissa on nykyisin 11 virallista työkieltä.
Espanjan perustuslain mukaisesti virallisiksi julistettujen kielten käyttö neuvoston puheenjohtajavaltion verkkosivuilla ei ole unionin neuvostolle kuuluva asia.

Ortuondo Larrea (Verts/ALE).
Arvoisa valtiosihteeri, mielestäni tällä kysymyksellä on avoimesti demokraattinen ja kulttuurinen ulottuvuus. Euroopassa on yli 100 kansaa ja yli 100 erilaista kieltä. Vuosi 2001 julistettiin Euroopan unionissa kansainväliseksi kielten teemavuodeksi.
Sanoin, että tällä kysymyksellä on demokraattinen ulottuvuus, koska pyrimme Espanjan valtiossa vuonna 2001 järjestämään kulttuuritapahtumia suojellaksemme ja edistääksemme Espanjan valtion sisällä käytettäviä luonnollisia kieliä, joihin kuuluvat kastilian kielen lisäksi asturian kieli, katalaani, galegon kieli, baski ja monet muut kielet, joilla on luonnollinen oikeus olemassaoloon.
Espanjan valtion hallitus ei sallinut, että mitään näistä kielistä edistetään, vaalitaan tai tuetaan. Haluaisin kysyä teiltä seuraavaa: miksi suhtaudutte näin pidättyväisesti ja epädemokraattisesti asiaan, joka kuuluu olennaisesti Euroopan ja myös Espanjan valtion kulttuuriseen monimuotoisuuteen ja rikkauteen?

De Miguel
. (ES) Hyvä parlamentin jäsen, pelkäänpä, että olette valinnut väärän foorumin. Mielestäni parlamentaarisen ryhmänne kannattaisi pikemminkin esittää tämä kysymys Espanjan parlamentin täysistunnossa. Toistan, että unionin neuvosto ei ota kantaa aiheeseen. Koska siis olen täällä Euroopan parlamentissa unionin neuvoston enkä Espanjan hallituksen edustajana, en voi vastata kysymykseenne.

Puhemies. -
Siirrymme seuraavaan kysymykseen. Tiedätte, että jotkut parlamentin jäsenet, myös puhemies, osallistuisivat mielellään tähän keskusteluun; mutta istunnon puhemiehelle se on mahdotonta, vaikka täällä mainittiin asturian kieli, jota käytetään juuri sillä alueella, jolla olen syntynyt.

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, Euroopan unioni on järjestelmällisesti asettanut etusijalle ihmisoikeudet ja vähemmistöjen suojelun suhteissaan ehdokasvaltioihin.
Tämä kysymys on keskeisellä sijalla kunkin maan liittymistä edeltävässä strategiassa Kööpenhaminan Eurooppa-neuvostossa vuonna 1993 vahvistettujen poliittisten kriteerien mukaisesti.
Romanian tapauksessa yksi liittymistä edeltävän strategian erityisalueista on lastenhuolto. Komission vuonna 2000 antamassa määräaikaiskertomuksessa, joka koski Romanian edistymistä liittymisen valmisteluissa, komissio ilmaisi huolensa maiden välisiä adoptioita koskevasta lainsäädännöstä ja käytännöistä, jotka sallivat muiden näkökohtien kuin alaikäisen ensisijaisen edun vaikuttaa adoptiopäätöksiin. Tämän ja muiden huolestuttavien seikkojen perusteella Romanian hallitus päätti keskeyttää kansainväliset adoptiot. Romanian liittymistä valmistelevan kumppanuuden ensisijaiset tavoitteet ja välitavoitteet saatettiin ajan tasalle päätöksessä, jonka neuvosto teki 28. tammikuuta 2002 ja jonka mukaan kansainvälisiä adoptioita on lykättävä siihen asti, kunnes on annettu uusi lainsäädäntö, joka on lasten etujen ja Romanian kansainvälisten velvoitteiden mukainen, ja kunnes hallinnon kyky panna täytäntöön uusi lainsäädäntö on varmistettu. Sen lisäksi, että Romanian hallitus lykkäsi adoptioita, se ryhtyi toimenpiteisiin joulukuussa 2001 päättääkseen adoptiomenettelyt niissä tapauksissa, jotka olivat jo tuomioistuinkäsittelyssä, kun kansainväliset adoptiot päätettiin keskeyttää. Neuvoston puheenjohtajavaltio katsoo, että niiden lasten adoptiot, joiden osalta adoptiomenettelyt on jo aloitettu jäsenvaltioissa kaikin oikeudellisin takein, olisi saatava päätökseen kohtuullisessa ajassa.
Hyvä parlamentin jäsen, Euroopan unioni seuraa erittäin tiiviisti Romanian tilannetta tässä asiassa etenkin Eurooppa-sopimuksen yhteydessä perustetuissa elimissä, kuten assosiaationeuvostossa ja assosiaatiokomiteassa.

Gil-Robles Gil-Delgado (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää neuvoston puheenjohtajaa paitsi hänen ytimekkäästä vastauksestaan myös siitä, että niin Belgian kuin Espanjankin puheenjohtajakaudella on pyritty ratkaisemaan "kohtuullisessa ajassa" - käytän omia sanojanne - nämä kaksi ongelmaa: ensiksi Romanian adoptiojärjestelmä, josta tehdään kansainvälisten sopimusten mukainen, ja toiseksi niiden perheiden ongelmat, joissa Romanian tuolloisen lainsäädännön mukaiset adoptiomenettelyt ovat keskeytyneet.
Esitän seuraavan lisäkysymyksen: onko neuvosto edelleen halukas käyttämään vaikutusvaltaansa - en halua käyttää tämän voimakkaampia sanoja - Romanian viranomaisiin, jotta asiassa edistyttäisiin nopeasti, sillä tähän asti asiassa ei ole edistytty huolimatta kaikista niistä lupauksista, jotka koskevat uuden lainsäädännön täytäntöönpanoa ja keskeneräisten asioiden ratkaisemista?

De Miguel
. (ES) Vastaukseni on kyllä, hyvä parlamentin jäsen; eilen pidettiin assosiaationeuvoston kokous, johon osallistuivat Romanian edustajat sekä Espanjan ulkoasiainministeri ja neuvoston puheenjohtaja ja jossa aihetta käsiteltiin suoraan Romanian ulkoasiainministerin Geoanan kanssa, ja saimme takeet siitä, että Romaniassa pyritään kaikin tavoin löytämään ratkaisu kaikkiin niihin adoptiomenettelyihin, jotka - kuten parlamentin jäsen mainitsi - aloitettiin vanhan lainsäädännön voimassaoloaikana ja jotka ovat pysähdyksissä.
Kyse on aloitettujen menettelyjen jatkamisesta, odotusten täyttämisestä niissä monissa perheissä, joissa menettely oli jo aloitettu, ja ilman muuta myös uuden järjestelmän käyttöönotosta uuden lainsäädännön mukana. Sanoimme tämän eilen Romanian valtuuskunnalle ja saimme takeet siitä, että Romaniassa pyritään täyttämään Euroopan unionin toiveet tässä asiassa.

Puhemies. -
Minun on ilmoitettava parlamentin jäsenille ja erityisesti jäsen Ortuondolle, joka pyytää puheenvuoroa, että työjärjestyksen liitteen II "43 artiklassa tarkoitetun kyselytunnin järjestäminen" 4 kohdassa, joka koskee lisäkysymyksiä, sanotaan seuraavaa: "Jäsen voi esittää kysymystä koskevan lisäkysymyksen. Jäsen voi kuitenkin esittää yhteensä korkeintaan yhden lisäkysymyksen neuvostolle ja kaksi lisäkysymystä komissiolle." Koska tänään on neuvoston kyselytunti, olette käyttänyt kysymyskiintiönne, jäsen Ortuondo. Jos kuitenkin kyse on työjärjestyspuheenvuorosta, mikään - minua lukuun ottamatta - ei voi estää teitä puhumasta. Jos kyse on työjärjestyspuheenvuorosta, teillä on puheenvuoro, mutta ette voi enää tänään esittää lisäkysymyksiä.

Ortuondo Larrea (Verts/ALE).
Hyvä on, käytän siis työjärjestyspuheenvuoron, koska mikäli ymmärsin asian oikein, sanoitte juuri, että jäsen voi esittää kysymystä koskevan lisäkysymyksen.

Puhemies. -
Ei. Ymmärsitte asian väärin tai selitin asian huonosti, mutta luin teille otteen työjärjestyksestä.

Ortuondo Larrea (Verts/ALE).
Olen siis varmaankin ymmärtänyt asian väärin, joten jätän asian tähän.
Paljon kiitoksia, arvoisa puhemies.

Puhemies. -
Komission kyselytunnilla jäsen voi esittää kaksi lisäkysymystä omien kysymystensä lisäksi ja neuvoston kyselytunnilla yhden lisäkysymyksen. Ymmärrän, ettei työjärjestystä lueta kirjain kirjaimelta, enkä suinkaan paheksu sitä; mutta tästä syystä muistutan teille siitä.

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, parlamentin jäsenet Carnero ja Cerdeira ansaitsevat kaiken kunnioitukseni, mutta haluaisin sanoa, että neuvosto ei voi vastata kysymykseenne kahdesta syystä: ensinnäkin siksi, että neuvostolla ei ole tapana kommentoida lehtiartikkeleita, ja toiseksi siksi, että aihe ei kuulu neuvoston toimivaltaan.

Cerdeira Morterero (PSE).
Arvoisa puhemies, voinko päätellä neuvoston puheenjohtaja de Miguelin vastauksesta, että neuvosto katsoo, että sen toimivaltaan ei kuulu ehdottaa aloitteita sellaista syrjintää vastaan, jota Euroopan kansalaiset kokevat sukupuolisen suuntautumisensa takia, ja että neuvosto näin ollen katsoo, että sen toimivaltaan ei kuulu Amsterdamin sopimuksen 13 artiklan, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 21 artiklan tai edes syrjinnän torjumista koskevan yhteisön toimintaohjelman perustamisesta 27 päivänä marraskuuta 2000 tehdyn neuvoston päätöksen soveltaminen käytännössä?
Muistutan teille, että valitettavasti monet Euroopan kansalaiset kääntyvät päivittäin parlamentin puoleen ja kertovat kokemastaan syrjinnästä, jonka ainoana syynä on heidän sukupuolinen suuntautumisensa, ja tämä huolestuttaa minua ilman muuta parlamentin jäsenenä, joten katsoin, että asia kuuluu neuvoston toimivaltaan riippumatta tänään mainitsemamme tapauksen konkreettisista yksityiskohdista.

De Miguel
. (ES) Paljon kiitoksia, jäsen Cerdeira; halusin sanoa teille, että nimenomaisesti mainitsemanne aihe kuuluu uskonnon alaan, joka on katolisen kirkon asia, eikä se siis kuulu neuvoston toimivaltaan. Kysymyksessä mainitsemaanne henkilöön ei kohdistu minkäänlaista syrjintää, ainoastaan kurinpitotoimia, joita katolinen kirkko soveltaa pappiin, jolla on tietynlainen suuntautuminen.
Näin ollen aihe kuuluu yksinomaan katolisen uskonnon alaan, johon neuvosto ei halua ottaa kantaa.

Carnero González (PSE).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, demokraattisessa järjestelmässä, joka on luonteenomainen Euroopan unionille ja omalle maalleni, yksikään tunnustuksellinen tai maallinen instituutio ei ole niiden normien ja perusarvojen yläpuolella, joilla taataan kansalaisten päivittäinen rinnakkaiselo.
Tästä syystä olen sitä mieltä, että asia kuuluu neuvoston toimivaltaan ja että neuvoston olisi kerrottava, mitä toimenpiteitä aiotaan toteuttaa ja ollaan toteuttamassa, jotta tuhannet Euroopan unionin kansalaiset eivät joutuisi syrjityiksi eikä heitä pidettäisi sairaina siksi, että he käyttävät peruuttamatonta oikeuttaan valita sukupuolinen suuntautumisensa. Minusta neuvostolla on toimivaltaa ilmaista asianmukaisten kanavien kautta, että kaikkien instituutioiden on noudatettava määräyksiä ja säännöksiä, jotka - kuten kollega Cerdeira sanoi - sisältyvät perustamissopimukseen ja perusoikeuskirjaan; neuvosto on aivan äskettäin laatinut kyseisen perusoikeuskirjan ja antanut siitä julistuksen.

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, ihmisen kunnioitusta ja kaikenlaisen syrjinnän kieltoa koskevat perusperiaatteet velvoittavat luonnollisestikin kaikkia Euroopan yhteiskunnan elimiä. Olen kuitenkin sitä mieltä, että mainitsemanne tapaus liittyy katolisen kirkon sisäiseen kurinpitoon, johon neuvosto - toistan - ei halua puuttua, koska sillä ei ole siihen toimivaltaa.

Cashman (PSE).
Arvoisa puhemies, ensinnäkin neuvosto tuntuu väittävän, ettei sillä ole toimivaltaa yksilöllisten oikeuksien alalla. Onko neuvosto siis epäpätevä? Haluaisin vastauksen.
Lisäksi, hyväksyykö puheenjohtajisto, että jäsenvaltioilla on velvollisuus tuomita tällainen syrjintä, koska ne ovat allekirjoittaneet työllisyyttä koskevan puitedirektiivin. Siinä kielletään muun muassa sukupuoleen perustuva syrjintä, ja se on saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä vuoteen 2003 mennessä.
Lopuksi, toimiiko puheenjohtajisto periaatteen vuoksi ja tuomitsee tällaisen syrjinnän yleisesti? Tällainen syrjintä turmelee sekä sen harjoittajat että ne, jotka suvaitsevat sitä joko vaikenemalla tai olemalla puuttumatta asioihin.

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, ei. Neuvostolla ei ole aikomusta ryhtyä minkäänlaisiin toimiin tässä asiassa.

Puhemies. -
Kysymys nro 11 María Izquierdo Rojo (H-0084/02):

Aihe: Espanjan puheenjohtajakausi ja suhteet Marokkoon
Miten Espanja aikoo edistää puheenjohtajakaudellaan suhteita Marokkoon?

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, puheenjohtajavaltio Espanja on tyytyväinen Euroopan unionin ja Marokon suhteiden myönteiseen tilaan, ja se on valmis kehittämään suhteita useilla tasoilla: ensiksi assosiaatiosopimuksen - joka tuli voimaan 1. maaliskuuta ja jossa määrätään tiiviistä yhteistyöstä useilla alueilla - täytäntöönpano, vapaakauppa-alueen luominen ja poliittisen vuoropuhelun aloittaminen ovat erityisen tärkeitä osatekijöitä yleisten suhteiden kehittämisessä kyseisen maan kanssa.
Sopimuksen monissa luvuissa on edistytty, ja erityisaloilla on perustettu työryhmiä.
Assosiaationeuvoston toinen kokous, joka pidetään Rabatissa tänään 13. maaliskuuta 2002, tarjoaa erinomaisen tilaisuuden sopimuksen täytäntöönpanotyön analysoimiseen ja tulevan työn hahmottamiseen. Tässä yhteydessä puheenjohtajavaltio ottaa esille myös erilaisia poliittisia aiheita, kuten ihmisoikeustilanteen Marokossa ja Länsi-Saharassa. Kokous antaa mahdollisuuden analysoida myös niitä keinoja ja tapoja, joilla Euroopan unionin ja Marokon suhteita voidaan tiivistää samalla, kun valmistelemme Euroopan unionin ja Marokon assosiaationeuvoston kolmatta kokousta, joka periaatteessa on pidettävä Tanskan puheenjohtajakaudella vuoden 2002 jälkipuoliskolla, sillä edellinen kokous järjestettiin lokakuussa 2001.
Toisaalta maatalousneuvotteluissa, joita komissio käy Marokon kanssa ja jotka aloitettiin tammikuussa, on tavoitteena vapauttaa mahdollisimman paljon unionin ja Marokon maatalouskauppaa. Assosiaatiosopimuksen mukaisesti neuvotteluja jatketaan rinnatusten assosiaatiokomitean kanssa 14. maaliskuuta, ja periaatteessa ne saadaan päätökseen viimeistään vuoden 2002 lopussa.
Puheenjohtajavaltio puolestaan tukee edelleen Marokon alueellisia ja osa-alueellisia yhteistyöpyrkimyksiä sekä Maghrebin arabiunionia ja Agadirin prosessia. Viimeksi mainittu koskee vapaakauppa-alueen perustamista ensin Marokon, Egyptin, Jordanian ja Tunisian välillä, vaikka siihen voivatkin liittyä myös muut alueen maat, jotka ovat tehneet assosiaatiosopimuksen Euroopan unionin kanssa.
Lopuksi puheenjohtajavaltio jatkaa vuoropuhelua ja yhteistyötä Marokon kanssa maahanmuuttopolitiikassa, myös laittoman maahanmuuton alalla, jotta voitaisiin muun muassa panna yhteisesti täytäntöön neuvoston lokakuussa 1999 hyväksymä Marokkoa koskeva toimintasuunnitelma. Suunnitelma koskee sosioekonomista kehitystä, jäsenvaltioissa laillisesti oleskelevien Marokon kansalaisten sopeuttamista, maahanmuuttovirtojen hallintaa ja turvapaikkaoikeuden kunnioittamista. Parhaillaan käynnistetään hankkeita, jotka koskevat sosioekonomisen alan yhteistä kehittämistä, marokkolaisyhteisöjen elin- ja työoloja Euroopan unionissa, rajatarkastusten hallintaa sekä laittoman maahanmuuton torjunnan tukemista.
Rabatissa pidettiin eilen sosiaaliasioita ja maahanmuuttoa käsittelevän ryhmän kokous; kuluvalla puolivuotiskaudella toteutetaan kuulemisia Euroopan unionin ja Marokon takaisinottosopimusta koskevia neuvotteluja ajatellen.
Kun on kyse erityisesti kalataloudesta, neuvosto tiedostaa, miten tärkeitä Marokon kuningaskunnan ja Euroopan unionin suhteet ovat aina olleet tällä alalla. Puheenjohtajavaltio pyrkii vaivoja säästelemättä pitämään yllä tiiviitä suhteita osapuolten välisen antoisan yhteistyön puitteissa.

Izquierdo Rojo (PSE).
Arvoisa puhemies, itse asiassa vastasitte kysymykseen lukemalla ääneen kokousluettelon, mutta sillä ei mielestäni ole poliittista mielenkiintoa ja se on erittäin harhaanjohtava, sillä teiltä kysyttiin, miten puheenjohtajavaltio Espanja aikoo edistää suhteita Marokkoon. Arvoisa puhemies, ette sanonut mitään kouriintuntuvaa. Tällainen kokousmuotti soveltuisi moniin maihin.
Pyydän, ettette lukisi vastaukseksi kokousluetteloa. Kertokaa minulle, mitä tavoitteita ja painopistealueita puheenjohtajavaltio Espanjalla on suhteissa Marokkoon. Kertokaa minulle jotakin ymmärrettävää, kuten tavoite tai painopistealue, ei kokousluetteloa, joka valitettavasti taitaa aina olla samanlaista sanahelinää.

De Miguel
. (ES) Olen pahoillani, että parlamentin jäsen painoi mieleensä ainoastaan kokousten päivämäärät eikä niiden sisältöä, mutta toistan sen hänelle. Nimenomaan eilen 12. maaliskuuta, tänään 13. maaliskuuta ja huomenna 14. maaliskuuta puheenjohtajavaltion ohjelmassa on kolme kokousta, joissa käsitellään Marokon ja Euroopan unionin suhteiden kolmea suurta painopistealuetta.
Eilen maahanmuuttokomitea kokoontui keskustelemaan kaikkein tärkeimmästä aiheesta eli Marokosta Euroopan unioniin kohdistuvien maahanmuuttovirtojen tilanteesta ja marokkolaisten maahanmuuttajien tilanteesta Euroopassa sekä auttamaan Marokkoa tämän erittäin vakavan maahanmuutto-ongelman ratkaisemisessa.
Tänään assosiaatiokomitea kokoontuu käsittelemään kaikkia Marokon kanssa tehtävään yhteistyöhön - niin taloudelliseen kuin myös poliittiseen yhteistyöhön - liittyviä poliittisia aiheita ja kaikkia hankkeita, jotka liittyvät assosiaatioon sekä assosiaatio- ja yhteistyösopimukseen, joka on Euroopan unionin ja Marokon suhteiden tärkein väline.
Huomenna Brysselissä kokoontuu komitea, joka tarkastelee unioniin suuntautuvaa Marokon maataloustuotteiden tuontia; Marokon ensisijaisena tavoitteena on voida tuoda Euroopan unioniin maataloustuotteitaan.
Arvoisa puhemies, jos tämä on parlamentin jäsenen mielestä vähän, minulla ei ole enää mitään sanottavaa.

Puhemies. -
Kysymys nro 12 Jonas Sjöstedt (H-0085/02):

Aihe: EU:n maataloustuotteiden vientituet
EU käyttää vuosittain lähes viisi miljardia euroa omien maataloustuotteidensa viennin tukemiseen. Nämä vientituet vahingoittavat vakavasti muiden maiden ja ennen kaikkea kehitysmaiden mahdollisuuksia päästä maataloustuotteiden vientimarkkinoille. Tilintarkastustuomioistuin on sitä paitsi huomauttanut, että näitä menoja ei valvota tyydyttävällä tavalla. WTO:ssa EU:n vientituet ovat saaneet osakseen ankaraa kritiikkiä ja pyrkimys vientitukien poistamiseen sisältyy WTO:n Quatarissa pitämän kokouksen päätelmiin. Mitä suunnitelmia EU:lla on vientitukien vähentämiseksi/poistamiseksi tulevien vuosien aikana?

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, neuvosto kiinnittää parlamentin jäsenen huomion siihen, että kauppasuhteissamme kehitysmaiden kanssa on syytä muistaa, että Euroopan unioni on maailman toiseksi suurin maataloustuotteiden viejä ja suurin tuoja ja että se on erityisesti maailman suurin kehitysmaista peräisin olevien maataloustuotteiden tuoja.
Euroopan unioni tuo kehitysmaista jo yksin enemmän maataloustuotteita kuin Yhdysvallat, Kanada, Japani, Australia ja Uusi-Seelanti yhteensä. Vuosina 1997-1999 Euroopan unioni toi kehitysmaista vuosittain yli 35 miljardin euron arvosta maataloustuotteita, ja tuontitulli oli useimmissa tapauksissa nolla tai muutamissa poikkeustapauksissa erittäin alhainen.
Itse asiassa unioni harjoittaa erittäin aktiivista politiikkaa kehitysmaiden hyväksi, ja sillä on erityisesti kaksi ohjelmaa, joilla edistetään kehitysmaista unioniin tapahtuvaa tuontia. Toinen on yleinen tullietuusjärjestelmä ja toinen erittäin tunnettu Kaikkea muuta paitsi aseita -aloite.
Neuvosto muistuttaa, että lisäksi Maailman kauppajärjestössä - joka koostuu 144 jäsenmaasta, joista suurin osa on kehitysmaita - tehtiin vuonna 1994 Marrakechin sopimusten nojalla maataloussopimus, jonka tarkoituksena on muun muassa vähentää tukia, jotka vääristävät kilpailua maailmanmarkkinoilla.
Äskettäin eli marraskuussa 2001 Dohan julistuksessa aloitetussa kehitysyhteistyökierroksessa asetettiin tavoitteeksi, että kaupan vääristymiä vähennetään entisestään ja että samalla kehitysmaita autetaan hyötymään entistä tasapuolisemmin maailman kauppavaihdosta.
Unioni on uusissa kauppaneuvotteluissa sitoutunut edistämään tasapainoisen ja kaikkia osapuolia hyödyttävän monenvälisen sopimuksen aikaansaamista 1. tammikuuta 2005 mennessä. Yhteisön kannan mukaisesti on vähennettävä entisestään vientitukia, kuten vientiluottoja, joita annetaan valtiollisille liikeyrityksille tai muille vientimonopoleille, jotka käyttävät yhtä markkina-aluetta toisen tukemiseen; tai jopa tiettyjä elintarvikealan käytäntöjä, joiden todellisena tavoitteena on poistaa ylijäämiä, avata markkinoita tai estää kilpailua markkinoilla.
Neuvosto ei ole vielä saanut ehdotuksia komissiolta, jolla - kuten parlamentti tietää - on yksinoikeus kauppapolitiikkaan, mutta kun se saa ehdotuksia, se tarkastelee niitä mainitsemieni suuntaviivojen mukaisesti; toisaalta komissio on suuntaviivoista samaa mieltä. Ei siis ole olemassa vaaraa, että neuvoston ja komission välille syntyisi ongelmia siitä tavoitteesta, että kehitysmaille on annettava mahdollisimman hyvät etuudet, jotta ne voisivat viedä tuotteitaan unionin markkinoille.

Sjöstedt (GUE/NGL). -
Kiitän neuvoston puheenjohtajaa laajasta vastauksesta. Olen sitä mieltä, että nämä suuret vientituet ovat pohjimmiltaan epäsolidaarisia ja rikkovat maataloustuotteiden markkinoita suurissa osissa kolmatta maailmaa. Oikeudenmukaista kauppapolitiikkaa voidaan alkaa toteuttaa vasta, kun tuet on lopetettu.
Minulla on kaksi lisäkysymystä. Ensimmäinen koskee vientitukeen liittyvää laajaa petostoimintaa, josta esimerkiksi tilintarkastustuomioistuin on huomauttanut. Mitä toimenpiteitä on olemassa petoksiin puuttumiseksi?
Toinen lisäkysymys kuuluu: voinko puheenjohtajavaltion selvityksen perusteella luottaa siihen, että puheenjohtajavaltio Espanja tukee vientitukien voimakkaita vähennyksiä, kun komissio on esittänyt ehdotuksensa?

De Miguel
. (ES) Olen sitä mieltä, että Euroopan unionissa - sekä komissiossa ja OLAFissa että Euroopan parlamentissa - unionin kaikkien menojen valvonnalla on riittävät välineet petosten torjuntaan, ja uskoisin ilman muuta, että petoksiin suhtaudutaan tulevaisuudessa yhtä ankarasti ja tiukasti kuin aikaisemminkin.
Vientitukien poistamisesta en voi vastata teille puheenjohtajana, koska neuvostolla on siihen vastaus. Voin sanoa teille, että Espanja vastustaa vientitukia, mutta neuvoston puheenjohtajavaltion on luonnollisestikin pohdittava, mikä on koko neuvoston kanta; en voi vielä tässä vaiheessa ennakoida neuvoston kantaa, koska emme ole vielä saaneet ehdotusta komissiolta ja koska jäsenvaltiot eivät vielä ole ottaneet asiaan kantaa.

Patakis (GUE/NGL).
Nykyisiä GATT-sopimuksiin perustuvia maatalouden tukijärjestelmiä pyritään muuttamaan, mikä haittaisi maataloustuotteiden myyntiä ja heikentäisi pienten ja keskisuurten maatilojen viljelijöiden toimeentuloa. Tässä yhteydessä pitää korostaa sitä merkille pantavaa seikkaa, että 20 prosenttia viljelijöistä saa 80 prosenttia maataloustuista ja että MacSharryn mietinnön mukaan Euroopan unionin maataloustuotteiden tarpeen kattamiseksi olisi jo ajat sitten pitänyt korottaa viljelijöille myönnettyjä tukia, varsinkin Etelä-Euroopan jäsenvaltioissa. Euroopan unioni on tässä suhteessa alijäämäinen ja yli 70 prosenttia sen puuvillasta, tupakasta, öljystä, hedelmistä ja vihanneksista ja niin edelleen. tuodaan unionin ulkopuolelta. Nämä tuotteet ovat myös korkealaatuisia, ja näin ne edistävät Euroopan unionin kuluttajien hyvinvointia.
Neuvosto ei antanut kysymykseen selkeää vastausta, eikä se ole - kuten juuri mainittiin - vielä ottanut kantaa kysymykseen. Siksi kysynkin neuvostolta, hyväksyykö se joka tapauksessa Qatarissa pidetyn kokouksen päätelmien mukaisen tukien poistamisen. Jos näin on, kysyisin myös, onko neuvosto ottanut huomioon, että Kreikassa ja muissa Etelä-Euroopan jäsenvaltioissa nämä päätökset merkitsisivät maatalouden näivettymistä kaikkine seurauksineen. Seurauksena olisi, että pienten ja keskisuurten maatilojen toimeentulo äkillisesti loppuisi, työttömyys kasvaisi ja ympäristö kärsisi.

De Miguel
. (ES) Neuvoston puheenjohtajan on hyvin vaikea ennakoida, millainen keskustelu (ilman muuta yksi unionin kiihkeimmistä keskusteluista lähikuukausina) syntyy - ei enempää eikä vähempää - yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksesta, koska uudistuksessa ovat keskeisellä sijalla nimenomaan maataloustuet.
Pyytäisin, että parlamentin jäsenellä olisi kärsivällisyyttä odottaa heinäkuuhun, jolloin komissio tekee ehdotuksensa yhteisen maatalouspolitiikan keskipitkän aikavälin tarkastelusta rahoitusnäkymien ja Berliinissä vuonna 2000 tehdyn sopimuksen mukaisesti. Tuolloin komissio on tehnyt ehdotuksensa ja keskustelu aloitetaan neuvostossa, eikä minulla ole pienintäkään epäilystä, että Euroopan parlamentti tarkastelee viipymättä kaikkia esille tuotuja ongelmia ja on omasta puolestaan mukana yhteisen maatalouspolitiikan suuressa uudistuksessa. Näin ollen nykyisellä tai tulevalla puheenjohtajavaltiolla on monta tilaisuutta reagoida asiaan.
Valitan, etten toistaiseksi voi kertoa teille mitään, koska mitään ei ole nyt valmisteilla.

Puhemies. -
Muistutan parlamentin jäsenille, että kyselytunnit on tarkoitettu konkreettisten kysymysten esittämiseen, ei yleiseen keskusteluun. Yleiset keskustelut käydään muuna ajankohtana ja muulla tavoin, ja niihin varataan enemmän aikaa. Kyselytunnilla on vain minuutti aikaa kysymiseen ja minuutti vastaamiseen. En tarkoita tässä ketään yksittäistä parlamentin jäsentä, eikä kenenkään pidä luulla, että tarkoitan häntä, vaan tämä on yleinen muistutus kaikille.

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, vastaus kuuluu seuraavasti. Ecofin-neuvosto käsitteli 12. helmikuuta 2002 Saksan ja Portugalin esittämiä ajan tasalle saatettuja vakausohjelmia. Neuvosto käsitteli samalla komission suosituksia, joiden mukaan kyseisille jäsenvaltioille lähetettäisiin ennakkovaroitus - tämä on kuuluisa varhaisvaroitusmekanismi - niin, että ne voisivat estää liiallisen julkistalouden alijäämän.
Kun komission suosituksissa oli tuotu esille huoli liiallisesta alijäämästä, sekä Saksan hallitus että Portugalin hallitus sitoutuivat siihen, että niiden julkistalouden alijäämä ei ylittäisi vuonna 2002 viitearvoa eli kolmea prosenttia BKT:stä. Ne sitoutuivat myös valvomaan huolellisesti talousarvion kehittymistä vuonna 2002 ja välttämään kaikkia toimenpiteitä, jotka saattaisivat lisätä budjettialijäämää, ja ne sitoutuivat luonnollisesti toteuttamaan kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta niiden julkistalouden tila olisi viimeistään vuonna 2004 lähes tasapainoinen Saksan tapauksessa tai tasapainotettu Portugalin tapauksessa.
Neuvosto ja komissio ovat katsoneet, että Saksan ja Portugalin hallitusten sitoumukset olivat vastaus komission suosituksissa esille tuotuun huoleen, jonka takia niitä haluttiin varoittaa pikaisesti. Näin ollen neuvosto torjui komission suositukset ja päätti menettelyn. Neuvoston perustelut esitettiin kahdessa julkilausumassa, jotka koskivat kyseisten jäsenvaltioiden talousarviotilannetta ja jotka myös julkaistiin.

Sacrédeus (PPE-DE).
Kiitän puheenjohtajavaltio Espanjaa vastauksesta! Minulla on joitakin lisäkysymyksiä:
Onko puheenjohtajavaltion mielestä myönteistä, että komissio ja neuvosto ovat päätyneet eri johtopäätöksiin Portugalin ja Saksan budjettialijäämästä? Onko jotenkin ansiokasta, että on tehty erilaiset arvioinnit?
Mitä mieltä puheenjohtajavaltio Espanja on siitä varoituksesta, joka muutama vuosi sitten annettiin Irlannille maassa tehtyjen veronalennusten takia, joiden tarkoituksena oli se, että maan hallitus voisi lunastaa vaalilupauksensa? Oliko se aiheellinen varoitus, kun muistetaan, kuinka Portugalia ja Saksaa kohdellaan?
Millaisena pidätte vakaussopimuksen uskottavuutta, kun tiedetään, että euro on heikentynyt erityisesti suhteessa dollariin euron pudottua 1,30:sta 0,90:een?
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kysyisin lopuksi, uskotteko, että tästä päätöksestä tulee ennakkotapaus?

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, ensiksikään neuvoston päätös ei missään nimessä ole ennakkotapaus. Neuvosto ei olisi voinut tehdä ennakkopäätöstä omin tiedoin ja voimin. Tämä on tärkeää. Neuvosto tekee päätöksiä vain silloin, kun se uskoo, että ne hyödyttävät unionia ja sen jäsenvaltioita.
Komission ja neuvoston oletetusta erimielisyydestä haluan sanoa vain, että komissio täytti täysin sille perussopimuksissa asetetun velvollisuuden, jonka mukaan sen on valvottava vakaussopimusta ja ehdotettava neuvostolle varhaisvaroitusmekanismin aktivoimista, ja että neuvosto täytti sille kuuluvan velvollisuuden, kun se komission antaman huomautuksen jälkeen yksimielisesti totesi, että sen oli tehtävä tällainen päätös saatuaan asianomaisilta jäsenvaltioilta selkeät takeet ja selkeät sitoumukset.
Pyysitte minua vertaamaan Irlannista tehtyä päätöstä sekä Saksasta ja Portugalista tehtyä päätöstä. Irlannin tapauksessa neuvosto teki asianmukaiseksi katsomansa päätöksen - uskoisin, että se otti huomioon erityiset näkökohdat - ja Portugalin ja Saksan tapauksessa se teki toisenlaisen päätöksen, jonka se niin ikään katsoi asianmukaiseksi. Toisin sanoen neuvostolla on täysi harkintavalta tehdä suosituksia maille, jotka voivat olla vaarassa rikkoa vakaussopimusta, ja neuvosto päättää kustakin tapauksesta kulloistenkin asianhaarojen mukaan, eikä Irlannin tapaus ollut samanlainen kuin Portugalin tai Saksan tapaus. Portugalin ja Saksan tapauksessa saatiin takeet, joista kaikki neuvoston jäsenet olivat yksimielisiä, joten neuvosto päätti asiasta itsenäisesti toimivaltansa ja tehtäviensä mukaisesti.

Puhemies. -
Minun on sanottava teille, että useat jäsenet ovat halunneet esittää lisäkysymyksen, mutta voin antaa puheenvuoron enää kahdelle jäsenelle siinä järjestyksessä, jossa he ovat pyytäneet puheenvuoroa. Annan puheenvuoron ensin jäsen Tannockille ja sitten jäsen Fatuzzolle.

Tannock (PPE-DE).
Kaikille sama rahapolitiikka ja yhtenäisvaluutta aiheuttavat väistämättä ulkomaisten suorien sijoitusten virtaamisen jäsenvaltioon, jossa on alhaisin tulo- ja yhteisöverokanta. Kuinka kauan kestää, ennen kuin Euroopan unionissa vaaditaan todellista verotuksen yhdenmukaistamista? Entä kuinka kauan kestää, ennen kuin EU:n nykyinen talousarvio, joka on enimmillään 1,27 prosenttia jäsenvaltioiden bruttokansantuotteesta, katsotaan riittämättömäksi yhtenäisvaluutta-alueen vakiinnuttamiseen? Tämä pätee varsinkin tulevan, oletettavasti vuoteen 2004 mennessä alkavan laajentumisohjelman jälkeen ja varsinkin, jos jossakin jäsenvaltioista tapahtuu epäsymmetrinen sokki, jolloin jonkin EU:n keskeisistä rahastoista on päästettävä se pinteestä.

Puhemies. -
Tiedätte, että lisäkysymysten on oltava mahdollisimman konkreettisia. Niiden on ilman muuta liityttävä esittämiinne kysymyksiin, mutta neuvoston puheenjohtaja voi harkintansa mukaan vastata kysymyksiin yhdessä.

De Miguel
. (ES) On selvää, että verotuksen yhdenmukaistaminen niin euroalueella kuin myös koko unionissa - tämä nimittäin koskee myös teidän kotimaatanne - on unionin yhtenä pyrkimyksenä, mutta uskon, että tiedätte, että tästä asiasta on päätettävä yksimielisesti ja että siinä edistytään, vaikka edistyminen onkin hidasta; Ecofin-neuvosto aikoo siis jatkaa työtä verotuksen yhdenmukaistamiseksi unionissa, ja toivon, että yhdenmukaistaminen koituisi paitsi euroalueen myös koko unionin hyödyksi.

Fatuzzo (PPE-DE).
Pitääkö neuvoston puheenjohtajan mielestä paikkansa, että Italian pääministeri Berlusconi ja Italian valtiovarainministeri Tremonti ovat todenneet, että vuonna 2001, jolloin he tulivat hallitukseen edellisten, keskustaoikeistolaisten hallitusten jälkeen, he havaitsivat 8 550 miljoonan euron aukon talousarviossa, joka on saattanut kätkeytyä edellisten hallitusten aikaiseen talousarvioon ja tulla esiin nykyisen hallituksen tarkastusten jälkeen? Pitääkö tämä paikkansa? Tiedättekö tästä jotakin?

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, asia ei kuulu neuvoston puheenjohtajavaltion toimivaltaan, joten en voi vastata kysymykseen.

Puhemies. -
Esitämme neuvoston puheenjohtajalle viimeisen kysymyksen, koska hänen on ehdottomasti pakko lähteä klo 19, jottei hän myöhästyisi lentokoneesta.

Puhemies. -
Kysymys nro 14 Raimon Obiols i Germà (H-0090/02):

Aihe: Barcelonan prosessin tulevaisuudennäkymät
Neuvoston puheenjohtajan edustaja määritteli 24. tammikuuta 2002 pidetyssä ulkoasiainvaliokunnan kokouksessa Barcelonan prosessin tilanteen huolestuttavaksi sekä taloudellisesta että poliittisesta näkökulmasta.
Viime päivinä on saatu tietää myös Ranskan ulkoministerin Hubert Védrinen 31. tammikuuta 2002 Euro-Välimeri-tutkimuskomission vuosittaisessa kokouksessa antamista lausunnoista. Hän katsoi, että Barcelonan prosessiin kohdistuu valtavaa sosiopoliittista jarrutusta ja että kenties koko prosessi oli alusta asti hieman utopistinen ja liian yleisluontoinen.
Katsooko neuvoston puheenjohtaja, että Barcelonan prosessissa on madallettava odotuksia ja poliittista tahtoa vai pitäisikö päinvastoin asettaa Euro-Välimeri-kumppanuus poliittisesti aivan etusijalle erityisesti syyskuun 11. päivän tapahtumien jälkeen?
Voiko neuvoston puheenjohtaja antaa ennakkotietoja konkreettisista ehdotuksista, joita se aikoo esittää seuraavassa Euro-Välimeri-kokouksessa Valenciassa?
Mitä järjestelmiä ja toimielimiä neuvoston puheenjohtajan mielestä pitäisi vahvistaa tai perustaa yhteisen päätöksenteon aikaansaamiseksi Välimeren kumppanimaiden kanssa?
Mitä mieltä neuvoston puheenjohtajavaltio on ajatuksesta edistää Euro-Välimeri-prosessia tiiviimmän yhteistyön avulla?

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, puheenjohtajavaltio on alusta lähtien tukenut Barcelonan prosessin kehittämispyrkimyksiä. Uudessa kansainvälisessä tilanteessa syyskuun 11. päivän tapahtumien jälkeen Gentissä 19. ja 20. lokakuuta viime vuonna pidetty Eurooppa-neuvosto katsoi, että on välttämätöntä edistää tasa-arvoisuuteen perustuvaa vuoropuhelua yhteiskuntiemme sekä arabimaiden ja islamilaisen maailman välillä erityisesti Barcelonan prosessin puitteissa. Tähän seikkaan kiinnitetään siis erityistä huomiota.
Kun otetaan edellä sanottu huomioon, Barcelonan prosessin toimien tehostaminen on puheenjohtajavaltio Espanjalle ensisijainen tavoite, jonka se aikoo menestyksekkäästi toteuttaa Valenciassa 22. ja 23. huhtikuuta pidettävässä ulkoasiainministerien Euro-Välimeri-kokouksessa. Kokousta varten Maghreb-maihin lähetettiin 18.-22. helmikuuta valtuuskunta, jonka tavoitteena oli valmistella kokousta, ja tällä hetkellä lähes kaikki valmistelut on jo saatu kaikissa suurissa poliittisissa, taloudellisissa ja sosiokulttuurisissa kysymyksissä siihen pisteeseen, että Valencian ministerikokouksessa voidaan saada aikaan konkreettisia sopimuksia. Haluaisin myös sanoa teille, että tähän mennessä lähes kaikki Barcelonan prosessin maat ovat yksimielisesti varmistaneet läsnäolonsa Valencian kokouksessa.
Luulen, että Lähi-idän rauhanprosessin nykyisessä vaikeassa tilanteessa jo se tosiseikka, että kaikki valtuuskunnat ovat ilmoittaneet haluavansa osallistua Valencian kokoukseen, kertoo yhteistyöhengestä ja halusta toimia Barcelonan prosessin puitteissa huolimatta niistä vaikeuksista, joita arabeilla ja Israelin valtiolla on Lähi-idän rauhanprosessissa.

Obiols i Germà (PSE).
Arvoisa puhemies, en haluaisi, että neuvoston puheenjohtaja myöhästyisi lentokoneesta puheenvuoroni takia. Näin ollen haluaisin vastauksenne perusteella muotoilla kysymykseni uudelleen kahdeksi erittäin konkreettiseksi kysymykseksi. Ensimmäinen kysymys koskee puheenjohtajavaltion ehdotusta Euro-Välimeri-kehityspankista. Pystyykö puheenjohtajavaltio takaamaan ehdotuksen menestymisen vai onko meidän tyytyminen pelkkiin budjettikohtiin tai lupaukseen Meda-ohjelmien optimaalisesta käytöstä?
Toinen kysymys, joka niin ikään on hyvin konkreettinen, ei koske enää Välimeren alueen kolmansien maiden läsnäoloa vaan unionin jäsenvaltioiden ulkoministereiden läsnäoloa Valenciassa. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, pystyttekö estämään skandaalin, jonka koimme viimeksi pidetyssä Euro-Välimeri-konferenssissa, johon osallistui ainoastaan neljä unionin jäsenvaltioiden 15 ulkoministeristä?

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi pyytää anteeksi, sillä minun on todellakin ehdittävä lentokoneeseen, mutta työjärjestyksen mukaan neuvoston kyselytunti loppuu tasan klo 19. Jatkaisin mielelläni pitempäänkin, mutta en valitettavasti voi; joka tapauksessa haluan sanoa, että puheenjohtajavaltio on työjärjestyksen mukaan paikalla viimeiseen minuuttiin asti.
Vastaan kuitenkin hyvin mielelläni jäsen Obiolsin kysymykseen, koska hänen kaksi kysymystään ovat mielestäni erittäin aiheellisia: varsinkin - meidän häpeäksemme - toinen kysymys.
Toivomme hartaasti, että Välimeren alueen assosioituneiden maiden, arabimaiden ja Israelin ministerit osallistuisivat kokoukseen, ja parlamentin jäsen muistutti meille viimevuotisesta hämmingistä, sillä tuolloin kokoukseen osallistui ainoastaan neljä Euroopan unionin 15 jäsenvaltion ministeristä.
Jäsen Obiols voi vain kuvitella, missä määrin tämä asia aikanaan huolestutti Espanjaa, sillä Espanja oli yksi niistä maista, joilla oli kokouksessa ministeritason edustus, ja miten paljon se huolestuttaa Espanjaa puheenjohtajavaltiona; tästä syystä olemme ottaneet yhteyttä kaikkiin ministereihin ja heille on toistettu eri yhteyksissä, että tällaisessa tärkeässä ministerikokouksessa, jossa tarkistetaan Barcelonan prosessia, unionin ulkoasiainministerien fyysinen läsnäolo on aivan välttämätöntä.
Olemme saaneet kaikilta Euroopan unionin mailta takeet siitä, että he tulevat Valenciaan. Toivon, että kun minä kerron tai ulkoministeri Piqué kertoo kokouksen tuloksista joko ensimmäisessä tai sitä seuraavassa istunnossa kokouksen jälkeen, voimme sanoa, että osallistumisprosentti oli merkittävä, koska muuten meillä olisi aihetta itsetutkisteluun. Euroopan parlamentin olisi tuolloin kiinnitettävä Euroopan unionin hallitusten huomio asiaan.
En pysty tällä hetkellä kertomaan teille lopullista ratkaisua Välimeren alueen kehityspankista. Voin kylläkin sanoa teille, että unionin puheenjohtajavaltio on käsitellyt asiaa erittäin aktiivisesti viime aikoina, varsinkin Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja Aznar, joka on käynyt korkeimmalla tasolla pääomaneuvotteluja ja pyrkinyt löytämään tyydyttävän ratkaisun.
Kaikki näyttää viittaavan siihen, että Barcelonassa voitaisiin päästä sopimukseen sellaisesta ratkaisusta, että - kuten jo alussa sanottiin - Euroopan investointipankille (EIP) perustettaisiin haaraliike, joka kuitenkin olisi itsenäinen ja joka lisäksi kehittyisi vähitellen siten, että sillä olisi aluksi tietty muoto ja tietyt toimivaltuudet, joita lisättäisiin ajan mittaan; toisin sanoen sitä kehitettäisiin vähitellen niin, että siitä tulisi lopulta kunnianhimoisempi taho kuin se alun perin voisi olla. Suoraan sanottuna uskon, että löydämme hyvin todennäköisesti asiaan ratkaisun Barcelonassa, sillä esittelisimme sen mielellämme juuri tässä Barcelonan prosessia käsittelevässä Valencian ministerikokouksessa.

Puhemies. -
Neuvoston puheenjohtaja on aina hoitanut velvollisuutensa, ja hän varoitti minua tänään, että hänen velvollisuutensa päättyy tänään pakottavista syistä klo 19. Useat jäsenet ovat peruuttaneet puheenvuoronsa, mutta täällä on yksi työjärjestyspuheenvuoro; sanon neuvoston puheenjohtajalle, että hän voi aivan rauhassa lähteä. Minä hoidan työjärjestyspuheenvuoron.
Jäsen MacCormickilla on työjärjestyspuheenvuoro.

MacCormick (Verts/ALE).
Lyhyesti sanoen, tänään esityslistalla ollutta kysymystäni on käsitellyt de Miguel erittäin kohteliaassa, avuliaassa ja ystävällisessä kirjeessä, jonka sain tänä iltapäivänä. Haluaisin kiittää häntä siitä suuresti ja kertoa, kuinka paljon päämieheni arvostaa tätä seikkaa.

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, olin luonnollisesti saanut jäsen MacCormickin kirjallisen kysymyksen, johon aioin vastata, mutta koska olin saanut häneltä myös kirjeen, halusin antaa hänelle kirjallisen ja mahdollisimman tyhjentävän vastauksen, jonka hän sai tänään. Kirjallinen vastaukseni on ilman muuta selvästi laajempi kuin vastaus, jonka olisin voinut antaa hänelle suullisesti. Kiitän jäsen MacCormickia, että hän arvosti sitä ja kiitti minua siitä.

Puhemies. -
Onnittelen neuvoston puheenjohtajaa ja jäsen MacCormickia heidän erinomaisista ja sujuvista suhteistaan. En osannut odottaa näin rakentavaa työjärjestyspuheenvuoroa.
Toivotan teille hyvää matkaa, neuvoston puheenjohtaja.
Myös jäsen Ripoll haluaisin puhua aiheesta, mutta oletan, että hän peruuttaa kysymyksensä aikataulun vuoksi. Haluatteko sanoa jotakin?

Ripoll y Martínez de Bedoya (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan vain sanoa, että olen kiitollinen siitä, että jäsen MacCormick sai vastauksen, mutta minusta olisi ollut hyvä, että ennen kysymyksen esittämistä - kun otetaan huomioon, millaisia vahinkoja tällaiset perättömät väitteet aiheuttavat Baleaarien kaltaiselle merkittävälle matkakohteelle Euroopassa - meillä olisi ollut tilaisuus esittää kysymys, sillä jäsen MacCormickin edustama henkilö halusi mielestäni vain korvauksia; koska matkasta vastannut brittiyhtiö ei maksanut korvauksia, kyseinen henkilö halusi Espanjan valtion maksavan ne, vaikka se vahingoittaa Espanjan mainetta, mikä ei mielestäni ole paikallaan.

Puhemies. -
Emme aikataulun vuoksi voi jatkaa aiheesta pitempään, kuten ymmärtänette; mutta te varmastikin selvitätte asian erittäin hyvin Baleaarien yleiselle mielipiteelle.
Valitan, ettei meillä ole enempää aikaa, mutta asia todellakin on näin.
Neuvostolle osoitetuille kysymyksille varattu aika on lopussa. Näin ollen kysymyksiin nro 15-33 vastataan kirjallisesti

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana kolmea talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintöä koskevan yhteiskeskustelun jatkaminen:
Lipietzin laatima mietintö (A5-0060/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi finanssiryhmittymään kuuluvien luottolaitosten, vakuutusyritysten ja sijoituspalveluyritysten lisävalvonnasta (KOM(2001) 213 - C5-0159/2001 - 2001/0095(COD)) 
Goebbelsin laatima mietintö (A5-0069/2002) sisäpiirikaupoista ja markkinoiden manipuloinnista (markkinoiden väärinkäyttö) (KOM(2001) 281 - C5-0262/2001 - 2001/0118(COD))
Huhnen laatima mietintö (A5-0072/2002) arvopapereiden yleisölle tarjoamisen tai kaupankäynnin kohteeksi ottamisen yhteydessä julkistettavasta esitteestä (KOM(2001) 280 - C5-0263/2001 - 2001/0117(COD)).

Della Vedova (NI).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, mietinnöt, joita tänään käsittelemme, osoittavat, että läpinäkyvyyden ja rahoitusmarkkinoiden mahdollisen korkean avoimuuden (disclosure) takaamisen pyhä tavoite voi olla ristiriidassa muiden yhtä tärkeiden vaatimusten, kuten esimerkiksi sen vaatimuksen kanssa, ettei pieniä yrityksiä kuormiteta liikaa kalliilla byrokratialla.
Esittelijät ja talous- ja raha-asioiden valiokunta ovat tehneet mielestäni hyvää työtä ja tuoneet lisää tasapainoa panoksena olevien eri vaatimusten välille, joten parlamentin on nähdäkseni hyväksyttävä valiokunnassa laajalla enemmistöllä hyväksytyt ehdotukset.
Puhun nyt kahdesta aiheesta: olen sitä mieltä ensimmäisestä, kiireellisestä aiheesta eli sellaisen niin sanotun yhtenäisen esitteen luomisesta, joka on omiaan alentamaan pääoman hankinnan kustannuksia Euroopan unionissa, että esittelijä Huhnen ja valiokunnan hyväksymä alustus on täysin hyväksyttävissä; toisesta aiheesta eli jäsenvalioille myönnetystä mahdollisuudesta vapauttaa direktiivistä johtuvista velvollisuuksista yritykset, joiden markkina-arvo on alle 350 miljoonan euron kynnyksen, kuten esittelijä Huhne on ehdottanut, olen sitä mieltä, että tiedottamisen avoimuus on sovitettavissa yhteen pienten yritysten suojelun kanssa.
Lopuksi toteaisin, että pidän vakuuttavina myös sellaisen mahdollisuuden hyväksi esitettyjä perusteluja, että liikkeeseenlaskija valitsee toimivaltaisen viranomaisen, kuten esittelijä Huhne ehdottaa. Tällainen mekanismi voi saada aikaan viranomaisten käytäntöjen myönteistä vertailua jäsenvaltioissa. Kuten aina, näissä tapauksissa pelotellaan "kilpajuoksulla kohti pohjatasoa" (race to the bottom), eli kyse on laadun huononemisesta. Näin ollen minusta olisi luotettava nykyistä enemmän markkinoiden kykyyn palkita sitä vastoin parempia käytäntöjä.

Mann, Thomas (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, yhä monimutkaisemmiksi muuttuvien rahoitusvälineiden ja Internetissä tapahtuvan nopean tiedonsiirron vuoksi ei ole helppoa erottaa toisistaan sisäpiiritiedon asianmukaista käyttöä ja väärinkäyttöä. Esimerkiksi Saksassa nostettiin 20 vuodessa vain kymmenen syytettä muun muassa sen tähden, että määritelmä ei ollut niin yksiselitteinen, että ajallisesti ja rahallisesti vaativia oikeudenkäyntejä olisi aloitettu. Talous- ja raha-asioiden valiokunta hyväksyi yksimielisesti komitologiajärjestelyn Lamfalussyn raportin ja sen parlamentissa saaman vastauksen sekä von Wogaun mietinnön mukaisesti.
Sisäpiiritiedon uusi määritelmä oli meille tärkeä. Se on tietoa, joka ei ole kaikkien saatavilla ja joka koskee suoraan tai välillisesti rahoitusvälineiden liikkeeseenlaskijoita. Jos se pääsee julkisuuteen perinteisen tai sähköisen median kautta, se voi vaikuttaa kursseihin tai hintoihin huomattavasti. Manipuloinnista on kyse, jos tärkeistä tapahtumista annetaan tietoisesti vääriä tai harhaanjohtavia tietoja ja jos kolmannet osapuolet voivat saada siitä suoraa tai välillistä hyötyä tai voittoa. Saimme muuten estettyä journalisteja koskevat erityissäännöt. Heitä ei pidä kohdella toisin kuin niitä, jotka syyllistyvät markkinoiden manipulointiin. Lehdistön vapauden säilyminen on taattu joka tapauksessa.
Laadimme jäsenvaltioille ohjenuoran seuraamuksista ja muista toimista. Päätimme periaatteista komissiolle menevinä ehdotuksina täytäntöönpanovaltuuksista. Laadimme luettelon rahoitusvälineistä, jotta uusien tuotteiden integrointi direktiivin sovellusalueeseen olisi varmaa. Me korostimme tietovuotoja estävien niin sanottujen "Kiinan muurien" merkitystä markkinoiden väärinkäytön estämisessä, mutta vaadimme niiden tarkkaa valvontaa kulloisissakin yrityksissä.
Olimme yksimielisiä siitä, että EU:n jokaiseen jäsenvaltioon on perustettava tehokkaan valvonnan aikaansaamiseksi yksi toimivaltainen viranomainen. Se yhdistää kansalliset viranomaiset ja toimii läheisessä yhteistyössä muiden valtioiden vastaavien viranomaisten kanssa. Mielestäni on hieno saavutus, että parlamentti, komissio ja neuvosto olivat yksimielisiä useimmista ehdotuksista. Siitä kuuluu suuri kiitos myös esittelijä Goebbelsille; onnittelen häntä PPE/DE-ryhmän varjoesittelijänä hänen kyvystään löytää hyviä kompromisseja, joihin voitiin yhdistää joitakin tarkistuksiamme.
Direktiivi, jonka tavoitteena on myös uusi kehitys, johtaa todennäköisesti eurooppalaisten rahoitusmarkkinoiden yhdenmukaisuuden lisääntymiseen ja sijoittajien luottamuksen lisääntymiseen: hyvät tulevaisuudennäkymät maailmanlaajuistuvan taloutemme erittäin herkälle alueelle!

Ettl (PSE)
Arvoisa puhemies, hyvä esittelijä, vaikka hyväksyimme talous- ja raha-asioiden valiokunnassa mietintönne puhun Huhnen mietinnöstä se ei merkitse, että olisimme periaatteessa yhtä mieltä sen sisällöstä. Yhteistyövalmiuttamme ei saa myöskään yliarvioida. Haluaisin vielä toistaa tavoitteemme, ryhmäni tavoitteet, jotka ovat markkinalähtöiset ja käyttäjäystävälliset. Arvopapereista julkistettavia esitteitä koskeva direktiivi on tehtävä ymmärrettäväksi ja tuotteet on tehtävä avoimiksi. Siitä olemme aivan yksimielisiä. Sijoittajat puolestaan tarvitsevat luotettavaa tietoa. Enronin tai Maxwellin kaltaisia tapauksia ei saa enää esiintyä.
On selvää, että direktiivillä ei voida estää arvopaperien esittelyyn liittyviä petoksia, mutta direktiivin ja kaikkien oheistoimien, joita olemme jo käsitelleet ja jotka ovat käytettävissämme, on tarkoitus vaikuttaa siihen, että voimme tulevaisuudessa käsitellä ensi sijassa luotettavia tuotteita.
Arvostelen käsiteltävänä olevaa mietintöä pääasiassa siitä, että te, hyvä esittelijä, käsittelette vain tai ensi sijassa suursijoittajia. Markkinat kukoistavat kuitenkin yksityisellä sektorilla, piensijoittajien alalla, ja pk-yrityksiä koskevat aivan muut kysymykset. Pk-yrityksiä varten tarvitaan esimerkiksi houkuttelevat pääomamarkkinat ja edullisempaa pääomanhankintaa, ja arvopapereiden ostajien paremman turvallisuuden ja laadun on oltava päätavoitteemme. Lisäksi soveltamisalaan on ehdottomasti lisättävä markkinoiden avoimuutta lisäävä velvoite Euroopan laajuisiin esitteisiin, ja sitä minä en vielä löytänyt tässä ensimmäisessä käsittelyssä.
Saimme valitettavasti sovittua aluksi vain 350 miljoonan euron markkina-arvosta. Toivon, että paketin joustavuutta voidaan vielä lisätä. Tällä raja-arvolla rajaisimme pk-yritykset pääosin tai lähes kokonaan ulkopuolelle ja rajoittaisimme voimakkaasti direktiivin soveltamisalaa.
Hyvä esittelijä, ryhmäni haluaa edelleen osallistua rakentavasti mietinnön kehittämiseen, ja olen nyt tietysti aivan vakavissani. Se edellyttää kuitenkin teiltä entistä suurempaa joustavuutta. Siitä riippuu lopulta tuleva äänestyskäyttäytymisemme, ja toivon, että voin hyväksyä mietinnön.

Kauppi (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, äänestämme huomenna eurooppalaista tarjousesitettä koskevasta direktiiviluonnoksesta, jonka pitäisi mahdollistaa, että liikkeeseenlaskijat voivat käyttää samaa esitettä kaikkialla Euroopan unionissa. Komission ehdotus on monelta osin arvokas askel eteenpäin. Lähemmässä tarkastelussa ja markkinaosapuolten yhteydenotoista käy kuitenkin selvästi ilmi, että alkuperäisessä ehdotuksessa on useita muutoksia vaativia ongelmakohtia. Puheaikani rajallisissa puitteissa voin mainita vain tärkeimmät valiokunnassa hyväksymämme tarvittavat korjaukset.
Liikkeeseenlaskijoille on annettava vapaa päätösvalta sen suhteen, minkä jäsenvaltion pörssiin tai markkinoille he haluavat listautua. On useita erilaisia arvopaperityyppejä, joille ei ole markkinoita jokaisessa jäsenvaltiossa. Tietyillä markkinapaikoilla on huomattavasti enemmän kokemusta näistä arvopaperityypeistä. EU:ssa toimivien liikkeeseenlaskijoiden kannalta olisi täten parempi, jos he nykyisen käytännön mukaisesti voisivat jatkossakin antaa esitteensä sen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen käsiteltäväksi, jossa arvopapereiden tarjoaminen yleisölle toteutetaan tai jossa kaupankäynnin kohteeksi ottaminen konkreettisesti tapahtuu, ei siis siinä jäsenvaltiossa, jossa heillä on rekisteröity kotipaikka.
Yritykset, jotka haluavat pysytellä kotimaassaan, eivät luonnollisesti tule hyötymään näistä yhteismarkkinoista eivätkä silloin tarvitse tätä yhteistä arvopaperiesitettä. Kannatan siten ehdotusta, jonka mukaan jäsenvaltiot voivat antaa oikeuden poikkeukseen tietyn rajan alittaville yhtiöille, jos ne tarjoavat arvopapereita pörssilistalle vain yhdessä jäsenvaltiossa. Tämä helpottaisi erityisesti pk-yritysten toimintaa, mutta luonnollisesti tarjoaisi heille mahdollisuuden myös halutessaan hankkia tällaisen yhteismarkkinatarjousesitteen ja sitä kautta hyötyä yhteismarkkinoista.
Käännöskustannukset ovat olleet merkittävä ongelma, ja yritysten ulkomaille listautumisen helpottamiseksi ne on saatava nykyistä pienemmäksi. Arvopaperiesitteet ovat useimmiten erittäin pitkiä, yksityiskohtaisia tekstejä. On täysin riittävää, että perusesite laaditaan rahoitusalalla yleisesti käytettävällä kielellä ja että ainoastaan tiivistelmä käännetään vastaanottavan jäsenvaltion kielelle. Tämä on komission alkuperäistä ehdotusta selkeämpi ratkaisu, joka hyödyttää sekä liikkeeseenlaskijoita että sijoittajia.
Myös komission ehdottama pakollinen vuosittainen perustietojen hyväksymisjärjestelmä, niin sanottu self-registration-järjestelmä on ongelmallinen. Järjestelmän ansiosta yritykset, jotka toistuvasti palaavat markkinoille useissa valtioissa, voivat tehdä pääomahankintoja ajantasaistamatta koko esitettään. Tämähän on tietenkin myönteistä. Mutta lähestymistapa ei ole asianmukainen sellaisissa hyvin yleisissä tapauksissa, joissa rahoitusta haetaan vain kerran tai useamman vuoden välein.
Haluan kiittää erityisesti mietinnön esittelijää Huhnea ja muitakin kollegoitani talous- ja raha-asiainvaliokunnassa hyvästä ja rakentavasta yhteistyöstä. Saavutimme laajan ja tasapainoisen yhteisymmärryksen tarvittavista korjauksista. Toivon, että voimme huomisessa äänestyksessä pysyä sovitussa; poikkeaminen valiokunnassa saavutetusta kompromissilinjasta hankaloittaisi huomattavasti rahoitusmarkkinoiden luomista Euroopan unionissa.

Berès (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan ensimmäiseksi onnitella komissiota ehdotuksesta, joka koskee esitettä listalle ottamisesta ja jonka se alun perin toimitti meille. Uskon, että voimme parantaa tätä tekstiä, pelkään, että parlamentti pilaa sen, jos se seuraa talous- ja raha-asioiden valiokuntaa, ja toivon, että huominen äänestys auttaa korjaamaan suunnan oikeaksi.
Kannatamme kaikki rahoitusmarkkinoiden yhdistämistä. Se on olennainen tavoite, mikäli haluamme saavuttaa Lissabonissa vahvistetut päämäärät. Emme saa kuitenkaan unohtaa, mitä Atlantin toisella puolella on tapahtunut. Kuinka voisimme sivuuttaa tapauksen, josta kuitenkin puhutaan tällä hetkellä jonkin verran, eli tapaus Enronin, ja olla huomaamatta, että avoimuuden puute, tilinpäätöstietojen epäluotettavuus on yksi syy tapahtuneeseen?
Kuinka voisimme myös olla muistamatta lukuisia uusia yrityksiä, joita kaatuu joka päivä, vaikka niitä syntyy joka päivä suunnilleen saman verran? Tarvitsemme rahoitusmarkkinat, jotka ovat avoimet, kaikkien käytettävissä, kypsät, varmat ja terveet, joilla ei esiinny kilpailun vääristymistä ja jotka ovat kaikille turvalliset eli joille yritykset ja rahoituspalvelut voivat päästä edullisesti, mutta joilla myös säästäjien - kaikkien, myös piensäästäjien - edut ovat turvatut.
Tätä varten talous- ja raha-asioiden valiokunnan esittämään tekstiin on mielestäni palautettava kaksi olennaista periaatetta.
Ensinnäkin tarvitsemme yksinkertaisen säännön viranomaiselle, joka vastaa listalle ottamista koskevan esitteen valvonnasta, eli liikkeeseenlaskijan kotijäsenvaltion säännön. Tämä on perussääntö kaikessa sisämarkkinoiden rakentamisessa, joten pidetään se voimassa - me tarvitsemme sitä. Tarvitsemme toimivaltaisen viranomaisen, jonka asema on selkeästi määritelty ja jonka valtuuksia ei voida siirtää. Nämä ovat kolme valvontaviranomaista koskevaa avaintekijää.
Direktiivin soveltamisalan yhteydessä on otettava huomioon pk-yritykset. Tarvitsemme pk-yrityksistä aivan yhtä paljon tietoa kuin suurista yrityksistä. Jos jotain voidaan lieventää, niin ehkä pk-yritysten tietojen vuosittaista tarkistamista. Minkään muun osalta pk-yrityksiä ei voida rajata direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, sillä siinä tapauksessa eurooppalainen toimilupa ei tarjoaisi kaikkia sille tarkoitettuja etuja.

Villiers (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kannatan useita valiokunnassa hyväksyttyjä ryhmittymiä koskevia tarkistuksia. Komission ehdotusta on muutettava huomattavasti. Varsinkin materiaalisia omistusyhteyksiä koskevat säännökset ovat kohtuuttoman ankaria ja rajoittaisivat tarpeettomasti pankkien ja vakuutusyhtiöiden sijoittamista monenlaisiin osakkeisiin. Tällä on erityisen paljon merkitystä, kun vakuutusyhtiöt sijoittavat eläkerahastojensa varoja. Parlamentti on erittäin selvästi ilmaissut toivovansa, että sijoittajilla olisi mahdollisuus hankkia monia erilaisia osakkeita. Nykyisessä muodossaan säännökset estäisivät lähes kokonaan vakuutusyhtiötä tai pankkia sijoittamasta eläkerahaston varoja muihin rahoituslaitoksiin suurien vähennysten vuoksi. Siksi toivonkin, että tarkistuksissa 44, 46 ja 48 ehdotetut kompromissit hyväksytään. En ole varma, onko meillä vielä oikeaa vastausta, mutta on selvää, että materiaalisia omistusyhteyksiä koskevia säännöksiä on muutettava.
Toivon, että neuvosto ja komissio edistyvät 14 artiklaa koskevissa keskusteluissa. Tiedän, että niiden on virtaviivaistettava sellaisia ryhmittymiä koskevaa hallinnollista prosessia, joiden emoyritykset sijaitsevat kolmansissa maissa.
Esitteiden osalta parlamentin olisi noudatettava valiokunnan antamaa esimerkkiä. Komission ehdotuksessa sovelletaan kaikille samoja, laajoille osakekysymyksille suunniteltuja puitteita Euroopan moniin erilaisiin rahoitusmarkkinoihin. Parlamentin olisi tarkistettava ehdotusta markkinoiden vaihtelevuuden huomioon ottamiseksi. Etukäteisrekisteröinnin tulisi olla valinnaista eikä pakollista. Meidän ei tarvitse omaksua käytäntöä vain sen vuoksi, että sitä käytetään Yhdysvaltojen sääntelyjärjestelmässä. Viimeaikaiset tapahtumat ovat kyllin selvästi osoittaneet, että Yhdysvaltojen sääntelyjärjestelmässä on puutteita.
Valiokunnan ehdotuksen mukaisesti meidän tulisi vapauttaa pienemmät yritykset osasta ehdotuksia. Erityisen tärkeää on huomata, että pienehköihin yrityksiin liittyy erityiskysymyksiä, varsinkin niihin, jotka hankkivat pääomaa ja harjoittavat liiketoimintaa ainoastaan yhdessä osassa Euroopan unionia. Meidän olisi säilytettävä nykyinen lainsäädännöllinen kehys ammattimaisten joukkovelkakirjamarkkinoiden kohdalla. Pitkälle kehitetyillä markkinoilla - jotka ovat Euroopan unionin parhaiten yhdentyneitä markkinoita - ei ole järkevää soveltaa osakemarkkinoiden piensijoittajille suunniteltuja suojaustoimia. Liikkeeseenlaskijan on voitava valita, sillä muuten joudumme kohtaamaan samat ongelmat kuin nykyisen esitedirektiivin kohdalla. Tämä on oleellista, mikäli todella aiomme yhdentää pääomanhankinnan markkinat.
Komission ehdotuksessa on vakavia ongelmia markkinoiden väärinkäytön osalta. Onnittelen jäsen Goebbelsiä siitä, että hän selvitti niistä useita. Minulla on yhä monia direktiiviä koskevia huolia. Koska direktiivi tekee rangaistavaksi täysin tahattoman menettelyn, siinä on yhä huomattavia ongelmia ja toivonkin, että komissio ja neuvosto hyväksyvät Goebbelsin kompromisseissa esittämät ehdotukset (safe harbours) jotka pohjautuvat ehdotukseen hyväksyttävästä markkinakäytännöstä. Tämä on erityisen tärkeää johdannaisten yhteydessä, jossa sisäpiiritiedon määritelmän rajat vaikeuttaisivat huomattavasti tavanomaisten vastuiden suojaamista, kun ne liittyvät esimerkiksi tarjonnan keskeytymiseen tai uuteen tutkimukseen, jossa paljastuu yksityiskohtia mahdollisesta uudesta tarjonnasta. Mikäli tällainen tieto on välittömästi saatavilla "sisäpiiritietona", se tekisi suojaamisen mahdottomaksi ja johdannaismarkkinat pysähtyisivät vähitellen. Kehottaisin komissiota, neuvostoa ja parlamenttia tarkastelemaan vakavasti myös tästä kysymyksestä ehdottamiamme tarkistuksia.
On erittäin tärkeää tunnustaa tietovuotoja estävä toimintojen eriyttäminen ("Kiinan muurit") silloin, kun ehdotusta muutetaan vain yksityishenkilöihin sovellettavasta laista yhtiöihin sovellettavaksi laiksi. On ensiarvoisen tärkeää, että kannustamme yrityksiä huolehtimaan sisäpiiritiedon vuotojen rajoittamisesta mikäli se vain on mahdollista. Olen hyvin kiitollinen esittelijälle, joka otti huomioon tästä kysymyksestä ilmaisemani huolet. "Kiinan muurit" ovat hyödyllisiä, mikäli niitä ylläpidetään kunnolla.
Lopuksi, on välttämätöntä, että suojelemme asianmukaisesti toimittajien sananvapautta. Siksi ehdotuksiin on tehtävä joitakin perinpohjaisia muutoksia, kun ne liittyvät toimittajien tiedottamiseen rahoitustiedoista.

Van den Burg (PSE).
Barcelonan huippukokouksen yhteydessä on esiintynyt paljon turhautumista vauhdin puuttumisen vuoksi. Uskoakseni osoitamme tänään Euroopan parlamentissa, että olemme lisänneet vauhtia, ja mielestäni arvoisa komission jäsen saa olla siihen tyytyväinen. Haluan ennen kaikkea käsitellä Lipietzin mietintöä. Haluan myös kiittää häntä hänen finanssiryhmittymiä koskevasta mietinnöstään. Meillä on tästä asiasta runsaasti kokemusta Alankomaissa.
Haluan kuitenkin ensin esittää muutaman yleisen huomautuksen. Olemme kamppailleet Alankomaissa jo pitempään sellaisen ongelman parissa, kuinka valvotaan dynaamisia kehityskulkuja markkinoilla, jotka ylittävät rajat sekä myös toimialat. Ongelmana on, kuinka tätä valvontaa on sovellettava näihin dynaamisiin kehityskulkuihin. Rahoituspalveluja koskevassa toimintasuunnitelmassa on tällä hetkellä valittu sellainen lähestymistapa, että eri valvontaviranomaiset tehostavat mahdollisimman paljon jäsenvaltioiden sääntöjä ja että sen jälkeen luodaan markkinoille yhteiset pelisäännöt. Tähän käytännölliseen lähestymistapaan sopii, että jätetään jäsenvaltioiden päätettäväksi, kuinka ne järjestävät valvontarakenteensa. Pidän tätä selvästikin väliaikaisena ratkaisuna, jolla on myös joitakin haittoja. Mielestäni on kuitenkin tärkeää, että suuntaudumme myös tulevaan ratkaisuun, siis tulevaan valvontaan, jonka on sitten tapahduttava yhteisötasolla. Tästä rakenteesta on tultava entistä tehokkaampi, avoimempi ja hajautetumpi, jotta se voisi todellakin olla tehokas. Kaikkea ei voida määrätä yksityiskohtaisilla säännöillä. Meillä on Alankomaissa runsaasti kokemusta sellaisesta lähestymistavasta, että viranomainen suorittaa tämän valvonnan ja että sillä on melko paljon harkintavaltaa, mutta syntyy ongelma, jos tämä halutaan antaa rajat ylittävällä tavalla muille jäsenvaltioille ja olemassa oleville muille viranomaisille. Olen siis sitä mieltä, että meidän on alettava keskustella vahvasta eurooppalaisesta valvojasta ja että silloin meidän on myös kysyttävä, kuinka tehtävät jaetaan vai tehdäänkö se tosiaankin toimialoittain? Mielestäni tämä on täysin alkeellista, mutta voimme kysyä, onko meidän ehkä vielä tehtävä toiminnallinen jako käyttäytymisen valvonnan ja toiminnan vakauden valvonnan välillä. Mielestäni tässä yhteydessä on otettava esille myös Euroopan keskuspankin rooli. Ymmärrän, että nyt myös niissä piireissä kiinnitetään hieman enemmän huomiota mahdolliseen rooliin valvonnassa. Haluaisin siten lopuksi ehdottaa, että sekä komissio että Euroopan parlamentti tekisivät aloitteita tällaisesta pitkälle menevästä keskustelusta.

García-Margallo y Marfil (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvopaperimarkkinoiden sääntelyssä on sovitettava yhteen kaksi tavoitetta: ensiksi se, että eurooppalaisille yrityksille on annettava entistä enemmän tilaisuuksia saada halvempaa rahaa, ja toiseksi sijoittajansuoja. Mielestäni tällainen yhteensovittaminen on saatu aikaan markkinoiden väärinkäyttöä koskevassa mietinnössä ja kompromissitarkistusten ansiosta myös direktiivissä, jolla säännellään finanssiryhmittymien verotusta tai valvontaa.
Valitettavasti olen huomaavinani Huhnen mietinnössä kolme hyökkäystä oikeussuojan periaatetta vastaan: hyökkäykset koskevat yleisölle tarjoamisen määritelmää, esitettä valvovan viranomaisen valintaa ja - kolmanneksi - pienille ja keskisuurille yrityksille tiedottamista koskevasta velvollisuudesta vapauttamista.
Etenen kohta kerrallaan. Esittelijä ehdottaa yleisölle tarjoamisen määritelmässä, että tiedot toimitettaisiin sijoittajalle viimeisessä vaiheessa, sopimuksen tekemistä välittömästi edeltävässä vaiheessa. Mielestäni tiedot on annettava käyttöön ja julkistettava jo silloin, kun sijoittajalta pyydetään rahaa, ja on selvää, että ratkaisumallini, joka vastaa komission ratkaisumallia, ei sulje pois sitä, että näissä tunnusteluissa analysoitaisiin investointimahdollisuuksia ammattimaisten sijoittajien kanssa.
Toiseksi sanoisin valvontaviranomaisen valinnasta, joka olisi ehdotuksen mukaan täysin vapaa, että olen aiemmassa elämässäni ollut rahoitustarkastaja, eikä mielestäni ole hyvä ajatus, että veronmaksajat voisivat valita finanssitarkastajansa tai että rahoituslaitokset voisivat valita lopullisen valvontaelimen. Mielestäni komission ehdottama ratkaisumalli on johdonmukaisempi, sillä se vastaa paremmin aiempia direktiivejä, se on terveen järjen mukainen - kansallinen viranomainen tietää parhaiten sovellettavan kansallisen oikeuden, josta sen on tiedotettava sijoittajalle - ja ennen kaikkea siihen liittyy vähemmän riskejä, koska täydellinen vapaus johtaa mielestäni kilpailuun tai kilpajuoksuun valvontaviranomaisten välillä, kun ne pyrkisivät laskemaan tasoa ja houkuttelemaan sijoittajia, mikä taas heikentäisi oikeusvarmuutta.
Viimeisestä kohdasta eli pienistä ja keskisuurista yrityksistä puhuttaessa en voi olla esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että pienet ja keskisuuret yritykset jätetään ehdotuksen ulkopuolelle, varsinkin kun näillä yrityksillä on 350 miljoonan pesetan pääoma, jolloin ulkopuolelle jätettäisiin 80 prosenttia pörssissä noteeratuista yrityksistä.
Valitettavasti en voi jatkaa; jatkan vuoropuhelua esittelijä Huhnen kanssa ensin kirjeitse ja myöhemmin toivottavasti suullisesti.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, tämä on yhteiskeskustelu kolmesta aiheesta. Haluaisin aloittaa jäsen Lipietzin laatimasta mietinnöstä. Aloitan kiittämällä häntä tuosta erinomaisesta mietinnöstä. Hän on käsitellyt hienosti ehdotusta, joka on sekä teknisesti monimutkainen että taloudellisesti tärkeä.
Voin siten hyväksyä varauksetta seuraavat tarkistukset: tarkistukset 2, 3, 7-10; tarkistuksen 9 korjattuna tarkistuksella 50; tarkistukset 18-30, 35, 36, 40 ja 42. Nämä ovat myönteisiä vahvistuksia ja todellakin selventävät ehdotusta.
On myös monta tarkistusta, joiden hengen voin hyväksyä. Niiden suunta on oikea, mutta ne tarvitsevat jonkin verran hienosäätöä, jotta vältettäisiin sekaannukset tai mahdolliset ristiriidat. Tarkistusta 6 voitaisiin parantaa yhdistämällä siihen osia tarkistuksesta 9, jotta saataisiin hyvä sarja makrotaloudellisia kriteerejä, joiden avulla määritettäisiin, mitkä ryhmät direktiivi kattaa. Tarkistuksessa 17 selkeytetään sitä, kuinka katetaan erityisiä ryhmärakenteita. Sekin on myönteinen selvennys, mutta sanamuotoa voitaisiin täsmentää. Tarkistuksessa 31 vaaditaan komissiota kuulemaan alaa edustavia elimiä. Olen samaa mieltä. Tarkistus on kuitenkin mielestämme liian rajoitettu. Siinä rajoitetaan kuuleminen pieneen joukkoon Brysselissä toimivia liittoutumia. Komissio kannattaa mahdollisimman laajaa ja edustavaa kuulemista. Uskon, että myös parlamentti pitää sitä tarpeellisena.
Tarkistuksissa 32-34, 44, 46 ja 48 pyritään muuttamaan sitä, mitä pääomasta pitää vähentää, jotta estettäisiin niin sanottu omien varojen kaksinkertainen hyväksikäyttö ja yhtiön pääomapohjan keinotekoinen paisuttaminen. Hyväksyn noiden tarkistusten hengen. Vakuutusvähennyksiin tarkoitettu 20 prosentin kynnys tuntuu hyvältä kompromissilta. Ehdotettu sanamuoto vain vaatii jonkin verran parantamista, jotta voimme varmistaa koko tekstin yhtenäisyyden. Silloin ei voida kuitenkaan hyväksyä tarkistuksia 43, 45 ja 47, jotka ovat täysin ristiriidassa tarkistusten 44, 46 ja 48 kanssa.
On vain muutama tarkistus, joita en voi valitettavasti hyväksyä. Ensinnäkään en voi hyväksyä niitä tarkistuksia, jotka rajoittavat merkittävästi direktiivin sovellusalaa, nimittäin tarkistuksia 4, 5, 11, 12 ja 49. Ne rajoittavat toimet koskemaan ainoastaan emoyritys-tytäryritysryhmiä. Tämä ei kuvasta todellista tilannetta. On olemassa erilaiselle pohjalle organisoituja ryhmiä, jotka siten välttyisivät valvonnalta, esimerkiksi horisontaaliset kooperatiiviset tai keskinäiset ryhmät, kuten Rabo Bank Hollannissa tai DG Bank Saksassa. Näissä tarkistuksissa jätetään ulkopuolelle myös kaikki, joilla on läheisiä yhteyksiä ryhmittymiin. Espanjalaisen BANESTOn tapauksen jälkeen tiedämme kaikki, kuinka tärkeää on sisällyttää valvontaan sellaiset tapaukset, erityisesti ryhmänsisäiset liiketoimet.
Toinen sellaisten tarkistusten ryhmä, joita en voi hyväksyä, koskee vakavaraisuuden laskemista. Ne ovat tarkistukset 15, 16, 37 ja 39. Voin hyväksyä liitteen sisällön siirtämisen direktiivin artikloihin, mutta en kannata pääoman määritelmään liittyviä huomattavia lisämuutoksia. Ne heikentäisivät perusteiltaan teollisuutemme pääomastandardeja. Ensinnäkin tarkistuksen 16 englanninkielisessä versiossa muutetaan yhtä sanaa alkuperäisessä ehdotuksessa ja sen seurauksena avataan ovi kaikentyyppisen pääoman hyväksymiselle riskien kattamiseen, riippumatta tuon pääoman laadusta. Käsittääkseni tässä on kyseessä kirjoitusvirhe - niitäkin joskus tulee -, mutta haluaisin vahvistuksen siitä, että ranskan- ja saksankieliset versiot, joissa alkuperäistekstiä ei muuteta, ovat virheettömiä tekstejä. Toiseksi, en voi hyväksyä vähemmistöosuuksien sisällyttämistä ryhmän pääomaan, eli tarkistuksen 15 viimeistä lausetta - jollei kateta myös koko ryhmän riskiä.
Kolmas ryhmä tarkistuksia, joita en voi kannattaa, ovat ne, joissa annetaan rahoitusryhmille vapaus valita tapa, jolla ne laskevat vakavaraisuusvaatimukset. Tämä koskee tarkistuksia 1, 13, 14, 38 ja 51. Tämä kuuluu viranomaisten tehtäviin ja vastuualueeseen. Ne eivät voi siirtää tätä alan itsensä tehtäväksi itsesäätelyn avulla, ja olen samaa mieltä siitä, että viranomaisten on keskusteltava kunkin ryhmän kanssa siitä, kuinka sen pääomavaatimukset on laskettava. Olen varma, että voimme löytää hyväksyttävän kompromissin, mutta pyydän teitä ymmärtämään, kun sanon, että näissä tarkistuksissa mennään liian pitkälle.
Loppupäätelmänä sanoisin tästä asiasta, että kyseessä on erittäin myönteinen ja ehdotusta tukeva mietintö. Haluaisin korostaa tätä. Näitä muutamaa mainitsemaani poikkeusta lukuun ottamatta, se todellakin myötävaikuttaa nopeaan sopimuksen syntyyn, ja olen varma, että seuraavista tarkistuksista on mahdollista päästä hyväksyttäviin kompromisseihin: tarkistuksista 1, 4, 5, 11-16, 37-39, 49 ja 51. Neuvostossa on edistytty, ja toimielinten välisen sopimuksen synty näyttää olevan aika lähellä.
Saanen siirtyä toiseen asiaan eli jäsen Goebbelsin mietintöön sanomalla, että tässä asiassa on edistytty erittäin hyvin. Ensiksi haluaisin kiittää esittelijä Goebbelsiä työstä, jonka hän on tehnyt kovan paineen alaisena, kuten muuten me kaikki. Kyseessä on hyvin monimutkainen ja arkaluonteinen asia, ja haluaisin kiittää siitä seikasta, että esittelijä on päättäväisesti puolustanut tämän direktiivin tavoitetta, Euroopan rahamarkkinoiden yhtenäisyyden merkittävää parantamista. Haluaisin myös kiittää varjoesittelijää sekä talous- ja raha-asioiden valiokunnan jäseniä heidän valmiudestaan edetä mahdollisimman nopeasti.
Tiedän meidän kaikkien olevani samaa mieltä siitä, ettei Euroopan unionilla ole mitään tekemistä ahneudesta tehtyjen talouspetoksien kanssa. Haluamme vakaat, avoimet, yhtenäiset ja tehokkaat eurooppalaiset markkinat kaikille kuluttajille ja sijoittajille. Tämän direktiivin on myötävaikutettava sijoittajien suojaamisen parantamiseen ja tehtävä Euroopan rahamarkkinoista nykyistä varmemmat ja houkuttelevammat tulevaisuudessa. Sen on hälvennettävä viime vuosien aikana esitetyt kansainväliset Euroopan markkinoilla tapahtuvia sisäpiirikauppoja ja markkinoiden manipulointia koskevat huolet.
Kaikki jäsenet ovat varmasti tietoisia, että viimeaikaiset tapahtumat ovat osoittaneet, kuinka tärkeitä nuo asiat ovat. Muutkin seikat kuin syyskuun 11. päivän iskut ovat osoittaneet korkean markkinoiden suojan tarpeellisuuden. Tapaus Enronin, johon on tänään monta kertaa viitattu, kaltaiset skandaalit osoittavat, kuinka tarpeellisia ovat säännöt, jotka tekevät markkinat turvallisemmiksi ja jotka estävät markkinoiden väärinkäytön ja petokset. Rahamarkkinoiden kitkaton toiminta ja kansalaisten luottamus niihin ovat kestäviä talouskasvun ja vaurauden edellytyksiä. Markkinoiden väärinkäyttö lisää rahoitusyhtiöiden kustannuksia, haittaa markkinoiden yhtenäisyyttä ja karkottaa sijoittajia. Meidän on tehtävä kaikkemme, jotta saisimme sen loppumaan. Tällä direktiivillä varmistamme markkinoiden hyvän yhtenäisyyden ja luomme yhteiset standardit markkinoiden väärinkäyttöä vastaan kaikkialla Euroopassa, niin että Euroopan rahoitusmarkkinoista tulee nykyistä houkuttelevammat tulevaisuudessa.
Komissio voi suostua kaikkiin jäsen Goebbelsin mietinnössään esittämiin tarkistuksiin, paitsi jäsen Echererin esittämiin lisätarkistuksiin 75 ja 76, Lehnen esittämiin tarkistuksiin 88 ja 89 sekä Herzogin esittämään tarkistukseen 87.
Komissiolla on kuitenkin edelleen omat epäilyksensä komitologiaa koskevasta tarkistuksesta 2. Ensinnäkään tämä tarkistus ei ole välttämätön, jos oletetaan, että komissio on jo hyväksynyt tarkistuksen 1, jossa viitataan selvästi puheenjohtaja Prodin julistukseen parlamentin edellisessä istunnossa 5. helmikuuta sekä 2. lokakuuta päivättyyn kirjeeseeni, joka oli osoitettu talous- ja raha-asioiden valiokunnan puheenjohtajalle Randzio-Plathille. Lisäksi lordi Inglewoodin mietinnöstä viime maanantaina käydyssä keskustelussa, joka koski kansainvälisiä tilintarkastusstandardeja, korostin taas kerran täyttä sitoumustamme tähän tärkeään julistukseen, joka koskee rahoituspalvelulainsäädännön toteuttamista.
Toiseksi tarkistuksessa ei ole kaikkia niitä osa-alueita, joista on sovittu toimielintemme välillä, ja puheenjohtaja Prodin julistuksen ja tarkistuksen 2 sanamuodon välillä on joitakin eroja, jotka voivat aiheuttaa sekaannuksia. Lisäksi - tämä on tärkeä kohta - voisin sanoa esittelijä Goebbelsille, etten ole varma, suostuuko neuvosto näihin erilaisiin sanamuotoihin. En voi puhua neuvoston puolesta, mutta asiaan voi hyvinkin liittyä vaikeuksia, joita meidän kannattaa välttää. Komission mielestä on siten parempi pysytellä siinä, mistä on sovittu aikaisemmin.
Saanen sanoa yksiselitteisesti, että komissio kunnioittaa täysin - ja kirjaimellisesti - niitä sitoumuksia, joita se antoi julistuksessaan täysistunnossa ja minun kirjeessäni jäsen Randzio-Plathille. Jos täysistunnossa hyväksytään talous- ja raha-asioiden valiokunnan hyväksymät tarkistukset sekä tämänpäiväisessä istunnossa hyväksytyt lisätarkistukset, toivon todellakin, että neuvosto voi hyväksyä myös tämän tekstin, niin että meillä olisi vain yksi käsittely. Se olisi suuri saavutus Euroopan rahoitusmarkkinoiden yhtenäisyydelle vuoteen 2005 mennessä, mihin me kaikki pyrimme, sekä merkki luottamuksesta Barcelonan Eurooppa-neuvostoa kohtaan. Toivon, että kaikki täällä läsnä olevat jäsenet ja kaikki huomenna äänestävät jäsenet ovat samaa mieltä ja hyväksyvät tuon direktiivin.
Lopuksi puhun jäsen Huhnen laatimasta esitteitä koskevaa direktiiviä käsittelevästä mietinnöstä. Saanen aloittaa kiittämällä jälleen esittelijä Huhnea hänen mietinnöstään. On esitetty monia tarkistuksia, ja niiden tuloksena ehdotuksemme on selkeytynyt. Euro-obligaatioita koskevan sanamuodon parantamisessa on tehty hyvää työtä, jota tuemme laajasti. Voimme hyväksyä 46 tarkistusta: tarkistukset 1, 3, 4, 7-9, 13, 18, 19, 22-26, 29, 30, 38, 39, 41, 43, 44-56, 58-61, 63, 64, 66-72 ja 75, mutta meidän on luonnosteltava jotkin niistä uudelleen, jotta teksti olisi kokonaisuudessaan yhdenmukainen.
Olen kuitenkin huolissani joistakin kohdista, joita parlamentti saattaa hyväksyä. Ensinnäkin olen huolissani, että Enronin jälkimainingeissa parlamentti voi heikentää perusasioita nykyisessä EU:n lainsäädännössä eli tällä hetkellä voimassa olevassa lainsäädännössä, jonka mukaan sellaisten yritysten, jotka haluavat nostaa pääomaansa yleisöannin avulla, on julkaistava tietoa toimivaltaisen viranomaisen hyväksymässä esitteessä. Tätä koskee tarkistus 35. Onko parlamentti todellakin valmis tukemaan tarkistusta, joka merkitsisi sitä, että yli 75 prosenttia kaikista Euroopassa listatuista pörssiyhtiöistä voisi nostaa pääomaa julkaisematta esitettä? Jäsen Berès otti tämän saman asian esille jokin aika sitten. Tämä tarkoittaisi sitä, että joillakin EU:n markkinoilla kaikki yritykset yhtä tai kahta lukuun ottamatta saisivat vapautuksen esitteen tekemisestä. Kuinka siis selitämme tämän eurooppalaisille sijoittajille?
Komissiolle esite-ehdotuksessa on kaksi tavoitetta: varainhankinnan mahdollistaminen eurooppalaisille liikkeeseenlaskijoille ja riittävän sijoittajansuojatason varmistaminen. Kumpikin näistä tavoitteista on yhtä tärkeä. Sijoittajansuoja on sivuutettu keskustelussa liian usein.
Toinen huoli on, että jotkin ehdotetuista tarkistuksista johtavat pikemminkin hajanaisuuden lisääntymiseen kuin sen vähentymiseen. Meidän on päästävä yksimielisyyteen siitä, mikä on hyväksi koko EU:lle emmekä halua mitään kansallisten järjestelmien näpelöintiä. Saanen tehdä tämän asian selväksi ja puhua suoraan parlamentille: kollegani ja minä teemme kaikkemme päästäksemme sopimukseen parlamentin kanssa tästä keskeisestä pääoman sisämarkkinoita koskevasta tekstistä, mutta meidän on ratkaistava nuo ongelmat.
Saanen käsitellä nyt lyhyesti mahdollisia ratkaisuja joihinkin tärkeimmistä poliittisista ratkaisuista. Komissio vastustaa pienten ja keskisuurten yritysten täydellistä vapauttamista, mutta se on halukas löytämään kustannustehokkaan ratkaisun, joka varmistaisi pk-yritysten pääsyn pääomamarkkinoille oikeaan hintaan ja oikean sääntelytason ja tarvittavan sijoittajansuojan vallitessa. Olemme aina kannattaneet tiedonantosääntöjen mukauttamista pk-yritysten erityisluonteeseen, ja olemme valmiita harkitsemaan pk-yrityksille vapautusta velvoitteesta päivittää esitteet vuosittain, kuten tarkistuksessa 71 ehdotetaan.
Euro-obligaatioista sanoisin, että olemme samaa mieltä esittelijän ajatuksesta myöntää vapautus euro-obligaatioille, joilla on korkea vähimmäisnimellisarvo, mutta olemme sitä mieltä, että ehdotettu taso - 50 000 euroa - on liian alhainen. Siksi tuemme tarkistuksia 66 ja 67, koska komissiosta näyttää, että tässä asiassa on tehty hyvää työtä.
Voimme harkita pk-yritysten vapauttamista vuosittaisesta esitteen päivityksestä, mutta pysymme lujina suurten yritysten kohdalla erityisesti siksi, että 300 suurinta Yhdysvalloissa listattua yritystä noudattaa jo tätä velvoitetta. Meidän sijoittajillamme on oltava samat tiedot kuin yhdysvaltalaisilla sijoittajillamme. Olemme varmasti kaikki samaa mieltä siitä, että eurooppalaiset sijoittajat eivät ole yhtään yhdysvaltalaisia huonompia.
Viimeiseksi sanoisin toimivaltaisesta viranomaisesta, että olemme edelleen sillä kannalla, että kussakin jäsenvaltiossa olisi yksi hallintoviranomainen. Olemme valmiita selventämään, että valtuuksien delegoiminen on mahdollista sillä edellytyksellä, että viime kädessä vastuu on yhdellä toimivaltaisella hallintoviranomaisella. Emme suostu sääntelijän vapaaseen valintaan, mikä voisi johtaa kuuluisaan kilpajuoksuun kohti pohjatasoa (race to the bottom), mutta olemme valmiita harkitsemaan jotakin joustovaraa joukkovelkakirjojen liikkeeseenlaskijoille ja kolmansista maista käsin työskenteleville.
Yhteenvetona sanoisin, että komissio hylkää 29 tarkistusta. Ne ovat tarkistukset 2, 5, 6, 10-12, 14-17, 20, 21, 27, 28, 31-37, 40, 42, 57, 62, 65, 73, 74-76. Tarkistuksesta 10 sanoisin, että hyväksymme tarkistukset komitologiasyistä, koska ne heijastavat asiaa koskevaa sopimustamme, mutta pidämme tarkistusta 10 tarpeettomana. Tilanne on sama kuin jäsen Goebbelsin mietinnön tarkistuksessa 2, joten minun ei tarvitse toistaa kaikkia perusteluja. Mielestämme tarkistus 10 on tarpeeton, kun otetaan huomioon tarkistus 1, joka viittaa parlamentin päätöslauselmaan ja minun kirjeeseeni puheenjohtaja Randzio-Plathille.

Puhemies. -
Kiitos, komission jäsen Bolkestein.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo. 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla seuraavana on yhteiskeskustelu kahdesta talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietinnöstä:
Pérez Royon laatima mietintö (A5-0061/2002) säästöjen korkojen muodossa tuottamien tulojen tosiasiallisen vähimmäisverotuksen varmistamisesta yhteisössä (KOM(2001) 400 - C5-0402/2001 - 2001/0164(CNS))
Della Vedovan laatima mietintö (A5-0048/2002) Euroopan unionin veropolitiikan ensisijaisista tavoitteista tulevina vuosina (KOM(2001) 260 - C5-0597/2001 - 2001/2248(COS)).

Pérez Royo (PSE)
. (ES) Arvoisa puhemies, haluan tähdentää keskustelun merkitystä palauttamalla aluksi mieliin direktiiviehdotuksen kaukaisen alkuperän. Ehdotus juontaa juurensa vuoteen 1988, pääomanliikkeiden vapauttamisesta 24 päivänä kesäkuuta 1988 annettuun direktiiviin. Kyseisen direktiivin laatijat tiedostivat ne mahdollisuudet, joita vapauttaminen tarjoaisi kansallisten pääomatuloverojen kiertoon siten, että sijoitus tehtäisiin muuhun kuin sijoittajan asuinvaltioon; voimme tiivistäen sanoa, että riskinä oli ja on edelleen se, että kukin jäsenvaltio - kukin toteutumassa olleisiin ja nyt jo toteutuneisiin yhtenäismarkkinoihin kuuluva maa - toimisi eräänlaisena veroparatiisina muille jäsenvaltioille.
Kuten sanoin, pääomanliikkeiden vapauttamista koskevan direktiivin laatijat varoittivat tästä riskistä, ja direktiivissä kehotettiin komissiota ja neuvostoa antamaan lainsäädäntöä tästä aiheesta eli pääomanliikkeiden vapauttamisen verotuksellisista näkökohdista vuoden kuluessa, toisin sanoen vuonna 1989. Komissio - asiasta vastasi tuolloin komission jäsen Scrivener - teki ehdotuksen ajallaan, mutta ehdotusta, joka koski lähinnä lähdeveron - withholding tax - käyttöönottoa toisen jäsenvaltioiden asukkaiden maksuista, ei hyväksytty neuvostossa, vaan se hylättiin ja koko lainsäädäntöhanke käytännössä kariutui. Vuonna 1997 komissio teki niin sanotussa Montin paketissa rinnakkaiselon malliin perustuvan uuden ehdotuksen, josta parlamentti laati mietinnön mutta josta ei loppujen lopuksi päästy yksimieliseen sopimukseen neuvostossa. Seuraava askel oli Santa Maria da Feirassa tehty sopimus, jossa Eurooppa-neuvosto - toisin sanoen valtion- ja hallitusten päämiehet - pääsi Ecofin-neuvoston ehdotuksen pohjalta alustavaan poliittiseen sopimukseen jäljempänä mainitsemistani seikoista.
Ensiksi jäsenvaltiot sitoutuisivat perustamaan toisessa jäsenvaltiossa asuville henkilöille maksettavia korkoja koskevan tietojenvaihtojärjestelmän; tähän toisin sanoen liittyy pankkisalaisuuden poistaminen.
Toiseksi - kyseessä olisi siirtymäkauden poikkeusjärjestelmä - tietyt jäsenvaltiot, tarkemmin sanottuna Belgia, Itävalta ja Luxemburg, voivat soveltaa tietojenvaihtojärjestelmän sijasta - toisin sanoen pankkisalaisuuden poistamisen sijasta - lähdeverojärjestelmää.
Lopuksi koko tämän lainsäädäntöhankkeen toteutuminen edellytti ja edellyttää yhä neuvotteluja kolmansien maiden kanssa (Sveitsi, Yhdysvallat, Andorra ja niin edelleen), jotta näissä voitaisiin soveltaa vastaavia toimenpiteitä, ja sitä, että jäsenvaltiot soveltavat samoja toimenpiteitä niistä riippuvaisilla alueilla (Kanaalin saaret ja niin edelleen).
Arviomme Feiran suuntaviivojen mukaisesti laaditusta direktiiviehdotuksesta on pelkästään myönteinen. Katsomme yleisesti ottaen, että se on johdonmukainen OECD:ssä noudatetun lähestymistavan kanssa; OECD on nykyisin aktiivisin keskustelufoorumi tällä alalla.
Perimmäisenä ongelmana - ja päätän tähän, arvoisa puhemies - koko hankkeessa ovat - kaikki tietävät tämän - neuvottelut kolmansien maiden kanssa. Lyhyesti sanottuna ongelma on siinä, miten Sveitsin liittotasavalta saadaan poistamaan pankkisalaisuus. Silläkin uhalla, että vaikutan naiivilta tai optimistiselta, haluaisin muistuttaa, että kaikki tässä elämässä on muuttuvaa ja ettei edes Sveitsin pankkisalaisuus ole enää entisensä. Tarkemmin sanottuna haluan kiinnittää huomiota seuraavaan seikkaan: Yhdysvallat on sisäisessä sääntelyssään onnistunut antamaan säädöksen (ns. Qualified intermediary agreement), jonka nojalla Sveitsin ja muiden maiden pankit velvoitetaan ilmoittamaan verotoimistoon (Internal Revenue Service) yhdysvaltalaisen asiakkaansa - US person - yhdysvaltalaisista varoista peräisin olevista tuloista, poistamaan pankkisalaisuus näiden maksujen kohdalla tai soveltamaan 30 prosentin lähdeveroa. Kaikki tietävät, että säädöstä voidaan kiertää yksinkertaisesti sijoittamalla muihin kuin yhdysvaltalaisiin varoihin. Meillä on ollut tiettyjä näkemyseroja, jotka liittyvät terrorisminvastaiseen taisteluun, ja tässäkin tapauksessa huomaamme yksipuolisen lähestymistavan rajoitukset epäasianmukaisten käytäntöjen (tällä kertaa kansainvälisen veronkierron) torjunnassa.
Tästä syystä on korostettava Euroopan unionin ja Yhdysvaltain yhteistoimintaa tällä alalla. Mielestämme meidän on edettävä tätä tietä Yhdysvaltain ja muiden maiden kanssa käytävissä neuvotteluissa. Luotamme - ja lopetan tähän, arvoisa puhemies - komission taitoihin, sillä komissio pystyy käymään neuvottelut ripeästi ja ratkaisemaan säästöjen verotukseen liittyvän ongelman, joka suoraan sanottuna olisi pitänyt ratkaista jo kauan sitten.

Della Vedova (NI)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, haluaisin aloittaa kiittämällä etenkin talous- ja raha-asioiden valiokunnan kollegoita, jotka ovat varsinkin keskustelussa ja myöhemmin lukuisin tarkistuksin tuoneet panoksensa tämän mietinnön parantamiseen ja uskoakseni sellaisen tekstin määrittelyyn, josta sekä valiokunta että parlamentti voisivat toivoakseni olla tyytyväisiä.
Yleisesti ottaen mietinnössä suhtaudutaan myönteisesti komission kahteen tiedonantoon, joissa käsitellään verotuspolitiikan strategioita sekä koko unionin aluetta koskevan yhtenäistetyn yhtiöverotuspohjan strategiaa; mietinnössä suhtaudutaan yleisen myönteisesti sekä yleistavoitteiden erittelyyn että noiden tavoitteiden saavuttamiseksi käytettäviin välineisiin.
Mietinnön alkuosassa korostetaan, että verorasituksen jatkuva kasvu 20 viime vuoden aikana - kasvu on vain hieman hidastunut, mutta se ei ole pysähtynyt viime vuosina - saattaa olla yksi Euroopan unionin niukan talouskasvun syy.
Komissio, joka korostaa tiedonannoissaan, että tietynasteinen verokilpailu EU:ssa voi olla väistämätöntä ja että se voi myötävaikuttaa veropaineen alenemiseen, tunnustaa aiheellisesti verokilpailun myönteisen roolin epärehellisen kilpailun ehkäisemistä koskevien sääntöjen kannalta. Mietinnössä vahvistetaan ja korostetaan verokilpailun periaatetta ja muistutetaan, että tämä on, kuten viime vuosien kokemus osoittaa, johdonmukaista verolainsäädännön jatkuvan koordinoinnin kanssa, jolla pyritään poistamaan sisämarkkinoiden toteuttamisen esteet. Verokilpailu on johdonmukaista sisämarkkinoiden toteuttamisen kanssa, joka ei merkitse täydellistä kilpailuolojen samankaltaistamista kaikissa maissa, ja verokilpailu on vain yksi niistä monista muuttujista, jotka määräävät kilpailuympäristön kussakin maassa ja eri maiden välillä.
Kuten yhtenä yhtenäisvaluutan isistä pidetty nobelisti Mundell on todennut, verokilpailu ei ole ristiriidassa edes euron käyttöönoton kanssa. Edelleen verokilpailusta on niin ikään korostettava, että todellisuudessa kilpajuoksua kohti pohjatasoa (race to the bottom) ei voida verrata kilpajuoksuun verotulojen alentamiseksi, mitä monet usein pelkäävät, sillä monet pelkäävät valtiolle välttämättömien tulojen pienentymistä. Olemme nähneet, että verokilpailun järjestelmässä verotus on tosiasiassa edelleen kiristynyt viime vuosikymmeninä Euroopan unionissa.
Olemme huolestuneita - mikä tuodaan esille mietinnössä - työntekoa jäytävästä verorasituksesta, mutta ei ole osoitettu eikä ole järkevää ajatella, että tämä olisi seurausta pääomaverotuksen keventämisestä: tämä ei ole verrattavissa edessämme oleviin lukuihin.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, siirryn nyt seuraaviin kohtiin. Alv:stä mietinnössä korostetaan tarvetta luoda järjestelmä, jossa sovellettaisiin kaikilta osin alkuperämaan periaatetta - lopullisen järjestelmän suosiminen -, jota koskevat komission asiakirjat ovat mielestämme vielä kovin vältteleviä. Tavoite on määritelty, mutta alkuperämaajärjestelmän käyttöönotolle ei aseteta määräaikoja eikä menettelytapoja. Mietinnössä suhtaudutaan myönteisesti joihinkin viittauksiin nykyjärjestelmän parantamiseksi, mutta siinä vaaditaan lopullisen järjestelmän käyttöönottoa.
Etenkin alkoholin ja tupakan valmisteverosta mietinnössä muistutetaan samaa, mitä parlamentti esitti jo Katiforisin mietinnössä. Ympäristönsuojelussa tunnustetaan paitsi "saastuttaja maksaa" -periaate myös se, ettei periaatetta sovelleta ainoastaan verotuksellisiin välineisiin. Energiaverotuksesta korostan, että todellisuudessa kilpailun nykyisten vääristymien ja energiamarkkinoilla vallitsevien erojen vuoksi ei ole todellakaan ajankohtaista ehdottaa energiatuotteiden verotuksen yhdenmukaistamista.
Arvoisa komission jäsen, välittömien verojen osalta mietinnössä toivotaan, että veropakettiin sisältyvät toimet voidaan toteuttaa täysipainoisesti mahdollisimman pian, ja erityisesti siinä toivotaan, että poistetaan sellaiset säännökset, jotka eivät sovi yhteen yhtenäismarkkinoiden kanssa, koska niissä tehdään ero maassa asuvien ja ulkomailla asuvien välillä, mikä jättää mahdollisuuden petoksiin.
Mitä tulee strategiaan yhtenäistetyn yhtiöveropohjan luomiseksi yritysten EU:n laajuista toimintaa varten, mietinnössä suhtaudutaan myönteisesti komission valintaan ja ehdotetaan Home State Taxation -periaatteen käyttöönottoa ainakin väliaikaisesti yhtenäistettyä yhtiöveropohjaa odotellessa sekä korostetaan, että verokantojen, verotustason, määrittäminen on jätettävä yksittäisten maiden tehtäväksi.
Lopetan puheenvuoroni välineisiin; annan tunnustusta ponnisteluille ottaa käyttöön niin sanotun pehmeän lainsäädännön (soft legislation) välineitä ja siten antaa jäsenvaltioille mahdollisuus itsesääntelyyn. Viimeiseksi haluaisin korostaa periaatetta parlamentin yhteispäätösvallasta verotusasioissa sekä siirtymistä määräenemmistöäänestyksiin veroviranomaisten välisessä yhteistyössä, mutta ei verokantojen tai verotuspohjan määrittelyssä. Esittelijänä puollan kahta tarkistusta.

Andria (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, jäsen Pérez Royon mietintöä on syytä arvostaa sen rakenteen tasapainoisuuden ja valitun tekniikan takia. Säästöjen tuottamien tulojen verotuksen kaltaista aihetta oli varmasti käsiteltävä näin, koska aihe on hyvin hankala.
Komissio ja neuvosto harkitsivat ajan mittaan kolmea mahdollista menettelytapaa vaihtaen usein ajatusta ja strategiaa. Näitä ovat: lähdeverotus, tietojenvaihto ja näiden kahden mahdollisuuden esiintyminen rinnakkain. Lopuksi valittiin tietojenvaihto, ja talous- ja raha-asioiden valiokunnassa käydyn tiukan kädenväännön jälkeen tietojenvaihto rajattiin luonnollisiin henkilöihin. Varjoesittelijänä taistelin oikeushenkilöiden jättämiseksi direktiivin ulkopuolelle sen vuoksi, että yritys on sen yhtiömuodosta riippumatta velvollinen laatimaan ja hyväksymään talousarvion: jos tuossa talousarviossa korostetaan säästön tuottamia tuloja, niin tällöin raporttiin on merkittävä säästöjen tuottamat tulot. Näin ollen ilmoittamisvelvollisuuden ulottaminen oikeushenkilöihin olisi paitsi tarpeeton myös varmasti vahingollinen, koska se tekisi tiedottamisesta varmasti raskaan, mitä on luonnollisesti vältettävä.
On selvitettävä myös kolmansia maita koskeva problematiikka. Niiden torjuminen vaarantaisi direktiivin koko perustan, sillä jos sen toteuttamishetkellä jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden väliset olot eivät ole yhdenmukaiset, yhdenmukaisten säästöosuuksien siirto reaaliajassa onnistuisi helposti. Feiran Eurooppa-neuvoston päätelmissä vahvistettiin jokseenkin suoraan, että kolmansilta mailta on saatava riittävät takeet näitä toimia tai vastaavia toimia varten, jotta liittymisestä ja direktiivin toteuttamisesta voidaan päättää yksimielisesti viimeistään 31. joulukuuta 2002.
Eräs toinen tärkeä seikka koskee jäsenvaltioita, joita ilmoittamisvelvollisuus ei koske seitsemään vuoteen: näitä maita ovat Belgia, Itävalta ja Luxemburg. Siirtymäkauden lopussa kyseiset kolme valtiota osallistuvat kuitenkin täysin automaattiseen tietojenvaihtoon, kuten tarkistukseen 14 sisältyvässä 10 artiklan 1 kohdassa todetaan. Direktiivissä on estetty myös kaikenlaiset nimettömyyden peittämisyritykset. Olisi tarpeen saattaa direktiivi joustavasti ja sujuvasti voimaan kiinnittämällä tarkoin huomiota myös likaisen rahan pesuun. Ilman rahanpesun mahdollisuutta kansallisella ja kansainvälisellä terrorismilla on vähäiset selviämisen mahdollisuudet.
Tässä mielessä 3 artiklan 2 kohdan b alakohtaa koskevassa tarkistuksessani haluan korostaa myös kaikkia ennen direktiivin voimaantuloa vallinneita sopimussuhteita ja yksityiskohtaisia asiakasrekistereitä kaikissa tilanteissa, joissa rahaa liikutellaan. Olisi toivottavaa perustaa eurooppalainen rekisterikeskus kaikkien sellaisten tärkeiden rahanliikkeiden valvomiseksi, jotka voivat liittyä - tai joiden vain epäilläänkin liittyvän - kansainväliseen terrorismiin.

Randzio-Plath (PSE)
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin kiittää esittelijä Pérez Royoa sydämellisesti hänen mietinnöstään, jossa käy erittäin selvästi ilmi, miten tällä alalla on vielä edistyttävä. Haluaisin kiittää myös Della Vedovaa hänen tasapainoisesta ehdotuksestaan. Me kaikki tiedämme, kuinka vaikeaa on verojen yhteensovittaminen Euroopan unionissa. Verojen yhdenmukaistamisestahan ei uskalla puhua enää käytännöllisesti katsoen kukaan. Me tiedämme senkin, että verokilpailulla voi olla haitallisia vaikutuksia Euroopan kansantalouksiin ja sijoittautumiseen Euroopan unionissa.
Haluaisinkin kiittää esittelijä Della Vedovaa sydämellisesti siitä, että hän on jälleen asettanut etusijalle Euroopan parlamentin oikeuden yhteispäätösmenettelyyn, sillä mielestäni meidän on perustamissopimusten uudistamisen ja Euroopan perustuslaista käytävän keskustelun yhteydessä mietittävä sitäkin, missä kulkevat kansallisen itsemääräämisoikeuden rajat veropolitiikassa. Meidän on siis löydettävä uusiakin keinoja sen määrittelemiseksi, milloin on yhteisen edun mukaista määritellä veropoliittisia kulmakiviä. Siksi olen sitä mieltä, että valmistelukunnan olisi hyvä käsitellä tätäkin aihetta ja vaatia perustamissopimuksiin uudistuksia, jotka tarkoittavat siirtymistä EU:n veropolitiikassa yksimielisyysperiaatteesta enemmistöperiaatteen suuntaan.
Se on tietysti vielä kaukana, kun käsittelemme todella hyvää ja pragmaattista ja näin ollen myös todella oikeansuuntaista komission ehdotusta. On totta, että komission ehdotus voi olla vaatimaton yhteensovittamisen osalta. Se on varmasti pettymys arvonlisäveron osalta, sillä emme ole lähelläkään alkuperämaaperiaatteen soveltamista. Siksi on syytä tukea komission pragmaattista lähestymistapaa, vaikka emme saakaan milloinkaan unohtaa tavoitetta.
Tulevaisuuteen suuntautumisen kanssa ovat kuitenkin yhteensovittamattomia verojen yhteensovittamisen erilaiset muut alueet. Mielestäni yritysverotuksessa ei olla lähelläkään sen toteuttamista, mitä Montin paketilla aikoinaan oli tarkoitus pyrkiä toteuttamaan. Meidän olisi joka tapauksessa päästävä siihen, että saataisiin lopulta poistettua verokeitaat ja voitaisiin poistaa kilpailua vääristävät verohelpotukset oikeushenkilöiltä tai luonnollisilta henkilöiltä, jotka eivät asu jäsenvaltiossa. Sen on oltava tavoitteenamme, samoin kuin vähimmäisvaatimuksen vero-oikeuden yhtenäisistä määritelmistä veropohjasta voittojen määrittelyyn. Olisin erittäin iloinen, jos Euroopan parlamentti pääsisi yksimielisyyteen näitä sääntöjä koskevasta yhtenäisestä kielenkäytöstä. Se saisi varmasti myös hallitukset lähestymään asioita edistyksellisesti.

De Clercq (ELDR).
Pysyttelen minuutin pituisessa puheenvuorossani Pérez Royon mietinnössä, joka koskee säästöjen verotusta. Olen iloinen siitä, että esittelijä on ottanut mukaan oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa esittämäni tarkistuksen, jossa todetaan, että tämä direktiivi on riippuvainen Euroopan unionin ja eräiden kolmansien maiden, joiden on täytettävä sama ilmoitusvelvollisuus, välillä tehtävästä sopimuksesta. Feiran Eurooppa-neuvosto on itse asiassa esittänyt päätelmissään vastaavaa. Tällaiset neuvottelut ovat muuten jo käynnissä. On siis hyvä, että tämä edellytys sisällytetään myös selkeästi direktiivin tekstiin, mitä ei tähän mennessä - outoa kyllä - ole tapahtunut. Tällainen sopimus eräiden kolmansien maiden ja niin sanottujen itsenäisten alueiden kanssa on mielestäni erittäin tärkeä, jotta voitaisiin taata säästöjen yhtäläinen kohtelu sekä Euroopan unionin sisällä että sen ulkopuolella, estää veronkierto ja välttää huomattava pääoman pako. Lisäksi minusta on ikävää, että johdanto-osaan ei ole otettu yhtään tarkistusta, joka koskisi direktiivin soveltamista oikeushenkilöihin. Tämä estäisi tosiaankin sen, että luonnollisten henkilöiden merkittäviä säästöjä sijoitetaan yhtiön tilille, jotta ne eivät kuuluisi tämän direktiivin soveltamisalaan. Eihän sellaista voida hyväksyä.

Lulling (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, käsittelen vain Pérez Royon mietintöä ja haluan sanoa, etten ole lainkaan ihastunut säästöjen verotuksesta Feirassa aikaan saatuun kompromissiin. Komission meille esittämän direktiiviehdotuksen pitäisi olla upotettu säädöstekstiin. Lopputulos kärsii. Ehdotus ei näin ollen ole seurausta komissiolle varatusta aloiteoikeudesta. Jos komissio suostuu muuttumaan neuvoston kirjuriksi, se olisi ainakin voinut esittää meille tekeleen, joka vastaisi paremmin säädöstekstiltä odotettavaa oikeudellista täsmällisyyttä.
Kiitän siis talous- ja raha-asioiden valiokuntaa, että se hyväksyi suurimman osan tarkistuksista, joita esitin oikeusvarmuuden vähimmäisturvaksi. Sosialistipuolueen esittelijä yritti radikalisoida direktiiviehdotuksen etääntymällä Feiran kompromissista. Hän halusi muun muassa laajentaa soveltamisalaa oikeushenkilöihin ja ehdottaa erittelemättä kaikkien sijoitusrahastojen verottamista. Hän ei onneksi saanut kannatusta. Pidän tietenkin valitettavana, että Feirassa luovuttiin niin sanotusta rinnakkaiselon mallista. Olen yhä vakuuttunut, että korkojen maksuja koskevien tietojen automaattinen vaihto jäsenvaltioiden välillä on tapa varmistaa rajat ylittävien korkojen maksujen tosiasiallinen verotus, ei sen ehdoton edellytys. Lähdeverotus on mielestäni aivan yhtä hyvä ratkaisu. Se olisi lisäksi malli, joka voitaisiin ottaa käyttöön EU:n ulkopuolisissa maissa, jotka ovat kilpailijoitamme ja joiden kanssa meidän on tehtävä sopimus vastaavanlaisten toimenpiteiden käyttöönotosta näissä maissa ennen kuin tätä direktiiviä aletaan soveltaa Euroopan unionissa. Selkeästi sanottuna, jos esimerkiksi Sveitsi kieltäytyy tietojen vaihdosta vedoten oikeutetusti puolustamaansa pankkisalaisuuteen, ei esimerkiksi minun kotimaani, joka selkeästi puolsi tätä vaihtoa Feirassa, voisi missään tapauksessa toteuttaa sitä.
Uskon vakaasti, ettei tietojen vaihto ole ratkaisu, johon lopulta päädytään. Tehokkain ja vähemmän byrokraattinen ratkaisu olisi lähdeverotus, josta voisi jopa tulla - kohtuullisella verokannalla - Euroopan unionin omien varojen lähde.

Thyssen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, toisin kuin kollegani Lullingin mielestä, tämä ehdotus on minusta puolustettavissa. Onhan niin, että jos haluaa toteuttaa kunnollista hallintoa, ei pidä pelkästään säätää oikeita lakeja vaan on huolehdittava myös siitä, että näitä lakeja noudatetaan. Jos havaitsemme, että jäsenvaltiot eivät siihen yksin kykene, meidän on autettava niitä siinä, missä osaamme. Tiedämme Belgiassa oikein hyvin, mistä nyt puhumme. Meillä on ollut jo vuosikausia Luxemburgin kanssa rahaliitto, joka on edistänyt tehokkaasti rajat ylittävää maksuliikennettä, jonka tarkoituksena on kiertää irtaimen omaisuuden verotusta. Kansalaiset vain liian helposti unohtavat, että heidän on ilmoitettava toisessa maassa irtaimesta omaisuudesta saadut tulot kotimaansa veroviranomaisille. Ei siis voi olla pahaksi, jos myös heitä autetaan. Loppujen lopuksi tämä voi estää verotuksen rappeutumista ja saada aikaan hieman luonnollisemmin toimivat sisämarkkinat.
Arvoisa puhemies, minusta on aina vaikuttanut oikein järkevältä, että tällä osa-alueella pannaan asiat järjestykseen ensisijaisesti sisämarkkinoilla ja että tätä asiaa ei saateta välttämättä riippuvaiseksi kolmansien maiden kanssa tehdyistä sopimuksista. Mikäli olen ymmärtänyt oikein Feiran Eurooppa-neuvoston päätelmät, niin neuvosto haluaa tätä sääntelyä. Lukiessani komission ehdotusta havaitsen, että tämä ei taaskaan sisälly tekstiin, jonka olisi tavanomaisesti heijasteltava Feiran sopimusta. Siksi haluan vielä kerran kysyä arvoisalta komission jäseneltä, mitkä ovat nyt hänen mielestään sääntelyn edut ja haitat. Haluaisin myös kysyä häneltä, voiko hän vielä kertoa meille, mikä on tilanne kolmansien maiden kanssa käytävissä neuvotteluissa. Parlamenttia kiinnostaisi tietää, ovatko neuvottelut lupaavat, milloin ne voidaan saada mahdollisesti päätökseen ja kuinka meidän on kytkettävä tämän ehdotuksen voimaantulon ajoitus näiden neuvottelujen tulokseen.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin kiittää esittelijä Della Vedovaa hänen mietinnöstään, joka koskee komission tiedonantoa yleisestä verotuspolitiikasta ja yritysten verotuksesta sisämarkkinoilla. Haluaisin myös kiittää esittelijä Pérez Royoa hänen mietinnöstään, joka käsittelee ehdotusta säästöjen korkojen verotusta koskevaksi direktiiviksi.
Haluaisin aloittaa jäsen Della Vedovan mietinnöllä, jota pidän erittäin myönteisenä. Voisi olla hyödyllistä, jos muistutan lyhyesti komission motivaatiosta laatia nämä kaksi tiedonantoa. Yksittäiset jäsenvaltiot säilyttävät, mikä aivan oikein onkin, vastuun monista eri kansalliseen veropolitiikkaan liittyvistä seikoista. Monilla aloilla on kuitenkin jatkuvaa kysyntää EU:n veropolitiikalle. Keskeisin kysymys kuuluu: minkä asteinen yhdenmukaistaminen on sopivaa? Komissio katsoo, että pitkälle viety yhdenmukaistaminen on välttämätöntä välillisten verojen kohdalla. Tämäntyyppiset verot voivat muodostaa välittömän esteen tavaroiden vapaalle liikkuvuudelle ja palvelujen vapaalle tarjoamiselle sisämarkkinoilla. Itse asiassa tuolla alueella on jo tapahtunut tietynasteista yhdenmukaistamista. Tiedän erittäin hyvin, että parlamentilla on ollut erimielisyyksiä komission kanssa tupakan ja alkoholin valmisteveron tasosta - jäsen Lullingille erittäin tärkeä asiasta.
On kuitenkin selvää, että olemassa olevat suuret erot jäsenvaltioiden välillä ovat suuri kannustin sekä petostoiminnalle että lailliselle rajat ylittävälle kaupalle, jotka johtavat sekä kilpailun vääristymiseen että kaupan ohjaamiseen toisaalle. Siksi olen sitä mieltä, että pysyvä ratkaisu näihin ongelmiin vaatii laajempaa veroprosenttien lähentämistä sellaiselle tasolle, jossa edellä mainittuja vaikutuksia ei enää tapahdu tai ne on saatettu takaisin kestävälle tasolle.
Toisaalta ei ole mitään tarvetta yhdenmukaistaa henkilökohtaista tuloverotusta, ellei siihen liity syrjintää tai kaksinkertaista verotusta. On kuitenkin olemassa liikkuvien veroperustojen välivyöhyke - erityisesti yritys- ja pääomaverotuksessa -, jossa tilanne on vähemmän selvä ja jolla voi olla suoraa vaikutusta sisämarkkinoihin. Niin sanotulla veropaketilla, jonka tärkeä osa säästöjen verottamista koskeva direktiivi on, pyritään puuttumaan mahdolliseen verotulojen vähenemiseen ja poistamaan vahingollinen verokilpailu. Jotta kuitenkin päästäisiin tasapainoon Euroopan veropolitiikassa, huomiota on myös kiinnitettävä veronmaksajien huoliin, sekä yksittäisten henkilöiden että yritysten. Tämä tarkoittaa, että on puututtava sellaisiin esteisiin, jotka haittaavat perustamissopimuksen takaamien perusvapauksien harjoittamista. Tässä kohdin tarvitaan yritysverotukseen tarkoitettua tiedonantoa. Tuossa tiedonannossa tarkastelemme sellaisten yritysten kohtaamia veroesteitä, jotka työskentelevät rajojen yli Euroopan unionissa. Olemme löytäneet noita esteitä merkittävän määrän, mikä on varmaan kaikkien mielestä hämmästyttävää, kun tiedetään, että sisämarkkinat perustettiin jo 10 vuotta sitten. Olemme myös löytäneet mahdollisia ratkaisuja.
Olemme tutkineet monia mahdollisia ratkaisuja tähän ongelmaan käyttäen sekä kohdistettua että laajaa lähestymistapaa. Pitkällä aikavälillä jälkimmäinen tarjoaa yrityksille vakautetun yritysveroperustan niiden EU:n laajuista toimintaa varten. Olen luonnollisesti erittäin kiitollinen siitä tuesta, jonka jäsen Della Vedovan mietinnössään antaa tälle periaatteelle.
Pyrkiessään juuri hahmottelemiini EU:n tasolla tapahtuvaa verotusta koskeviin tavoitteisiin komission on käytettävä monia menetelmiä, myös muita kuin lainsäädännöllisiä mekanismeja. Olen erittäin kiitollinen jäsen Della Vedovalle tämänkin politiikan varauksettomasta tukemisesta mietinnössä.
Siirryn nyt puhumaan säästöjen verotusta koskevasta direktiiviehdotuksesta. Ensinnäkin olen iloinen huomatessani, että merkittävä osa tarkistuksia vastaa Ecofin-neuvoston 13. joulukuuta hyväksyttyyn direktiiviluonnokseen sopimia muutoksia, jotka koskevat neuvotteluja kolmansien maiden kanssa. Neuvoston ja parlamentin pääseminen yksimielisyyteen ehdotuksen tekstistä on iso askel, joka ainoastaan vahvistaa yhteisön neuvotteluasemaa keskustelussa kolmansien maiden kanssa.
Komission kanta on, että neuvoston 13. joulukuuta sopimat tarkistukset parantavat ja selventävät lakitekstejä, mutta ne eivät merkittävästi muuta direktiiviehdotusta. Komissio on siksi sitä mieltä, että nämä tarkistukset eivät oikeuta tarkistetun direktiiviehdotuksen esittämistä, kun tiedetään ne aikarajat, joiden puitteissa meidän on työskenneltävä.
Monet talous- ja raha-asioiden valiokunnan ehdottamista tarkistuksista liittyivät neuvotteluihin kolmansien maiden ja jäsenvaltioista riippuvaisten ja niihin assosioituneiden alueiden kanssa ja erityisesti parlamentin rooliin näissä keskusteluissa. Parlamentti voi olla varma, että kerron parlamentille kaiken näistä keskusteluista, ja siitä, ettei minulla ole minkäänlaista tarkoitusta heikentää parlamentin oikeuksia. Olen täysin samaa mieltä jäsen Pérez Royon kanssa siitä, että tällä ehdotuksella on tärkeä kansainvälinen ulottuvuus.
Tämä on syy siihen, miksi komissio pyysi ja sai neuvostolta valtuutuksen aloittaa neuvottelut niiden kuuden kolmannen maan kanssa, jotka on mainittu Faron Eurooppa-neuvoston päätelmissä. Maat ovat Yhdysvallat, Sveitsi, Andorra, Liechtenstein, Monaco ja San Marino. Näiden neuvotteluiden tavoitteena on varmistaa yhteisössä sovellettavia toimia vastaavien toimien hyväksyminen.
Samaan aikaan jäsenvaltiot ovat sitoutuneet edistämään samojen toimien hyväksymistä jäsenvaltioista riippuvaisilla ja niihin assosioituneilla alueilla. Kolmansien maiden ja jäsenvaltioista riippuvaisten alueiden kanssa käytävät neuvottelut saadaan toivottavasti loppuun ennen kesää.
Minun on korostettava, että Faron sopimus edellyttää, että neuvottelut kolmansien maiden ja jäsenvaltioista riippuvaisten alueiden kanssa on käytävä ennen direktiivin hyväksymistä. Komissio ei voi siksi hyväksyä tarkistuksia, jotka tekisivät direktiivin soveltamisen sen hyväksymisen jälkeen riippuvaiseksi tuon kaltaisten neuvottelujen tuloksista. On olemassa vaara, että sellaiset tarkistukset voivat heikentää neuvotteluasemaamme kolmansiin maihin nähden, jotka aivan oikeutetusti haluavat olla varmoja siitä, että jäsenvaltiot toteuttavat direktiiviä, jos ne sopivat soveltavansa vastaavia toimia.
Seuraavaksi jäsen Thyssenin esiintuomasta asiasta: keskustelut kolmansien maiden kanssa olisi käytävä ennen direktiivin hyväksymistä. Nuo sopimukset ovat direktiivin hyväksymisen poliittinen ehto. Se meidän on siis vain hyväksyttävä.
Haluaisin lopuksi taas kiittää parlamenttia sen tuesta säästöjen korkojen verottamista koskevalle direktiiviehdotukselle. Vakuutan parlamentille, että tiedotan sille kaikista asiaan liittyvistä seikoista parhaan kykyni mukaan.

Puhemies
 Kiitos, komission jäsen Bolkestein.
Jäsen Lullingilla on työjärjestyspuheenvuoro.

Lulling (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, pyydän puheenvuoron henkilökohtaista lausumaa varten. Olen hyvin hämmästynyt jäsen Thyssenin minua ja maatani koskevista puheista. Jäsen Thyssen ei ole talous- ja raha-asioiden valiokunnan jäsen, eikä hän osallistunut ryhmässäni käytyihin keskusteluihin säästöjen verotuksesta. Haluan siis todeta, että hänen puheensa tässä asiassa ovat aivan aiheen vierestä.

Thyssen (PPE-DE).
Luulen, että arvoisa jäsen Lulling käsitti sanani väärin. Puhuin ainoastaan kotimaani ihmisistä. En mielestäni hyökännyt lainkaan ketään luxemburgilaista vastaan tai kohdellut heitä väärin. En luonnollisestikaan ole enää talous- ja raha-asioiden valiokunnan jäsen, mutta olin sen jäsenenä kymmenen vuotta. Tämän keskustelun ensimmäisellä kierroksella - komission toisesta esityksestä lähtien tästä asiasta - toimin ryhmäni varjoesittelijänä, eli olen siis jonkin verran seurannut tätä asiaa, arvoisa jäsen Lulling. Tarkoitukseni ei kuitenkaan varmasti ollut loukata ketään luxemburgilaista tai mitään muuta vastaavaa. Mielestäni en myöskään tehnyt niin. Jos olenkin niin tehnyt, pyydän anteeksi. Mielestäni jäsenen Lullingin on luettava tekstini tarkasti, niin silloin hän havaitsee, että ei ole mitään ongelmaa.

Puhemies.
Kiitos, jäsen Thyssen. Mielestäni olisi hyvä, jos arvoisat jäsenet puhuisivat keskenään jälkeenpäin.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies
. Esityslistalla on seuraavana Carnero Gonzàlesin laatima perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietintö (A5-0409/2001) Euroopan unionin oikeushenkilöllisyydestä [2001/2021(INI)].

Carnero González (PSE)
. (ES) Arvoisa puhemies, tässä vaiheessa kaikki erehdykset ovat mahdollisia. Jos jokin mielipiteitä mittaava yritys kysyisi ihmisiltä, onko Euroopan unionilla omaa henkilöllisyyttä, luulen, että vastaus olisi useimmiten myöntävä. Kuitenkin kansalaisten vastaus olisi virheellinen, selvästi virheellinen, mutta se todistaisi ainakin kolme asiaa: ensiksi, että Euroopan unionin toimielinrakenteen nykytilanne on epäselvä, toiseksi, että hallitukset eivät tiedota kansalaisille muun muassa tällaisista asioista, ja kolmantena ja epäilemättä tärkeimpänä asiana, että todellisuus kulkee hallitustenvälisissä konferensseissa tähän asti tehtyjen päätösten edellä. Kansalaiset uskovat, että Euroopan unionilla on oma henkilöllisyys, jota konferenssien hallitukset eivät kuitenkaan ole halunneet sille antaa.
Euroopan unioni on ollut olemassa Maastrichtin sopimuksesta lähtien - siis jo monta vuotta - mutta sille ei ole tuolloin eikä myöhemmin haluttu nimenomaisesti antaa oikeushenkilöllisyyttä; tuoreimpana esimerkkinä oli Nizzan sopimus. Kysymys kuuluukin: miksi hallitukset ovat tähän asti kieltäytyneet antamasta sille oikeushenkilöllisyyttä?
Unioni on siis edelleenkin alaikäinen, joka elää vanhempiensa - Euroopan yhteisöjen - oikeudellisen vallan alaisena.
Esitän seuraavan kysymyksen: voimmeko enää jatkaa tätä ristiriitaista tilannetta, jota on mahdoton ymmärtää? Vastaus on selvä: emme voi, koska nykytilanne aiheuttaa oikeudellista sekaannusta, poliittista sekaannusta, kansainvälistä ja sisäistä sekaannusta, toimielimiin liittyvää sekaannusta ja ennen kaikkea sekaannusta kansalaisten keskuudessa, kuten sanoin puheenvuoroni alussa.
Haluaisin kertoa kolme kansainvälistä esimerkkiä: voimme matkustaa esimerkiksi Päiväntasaajan Guineaan ja nähdä, että siellä oleva komission edustusto on Euroopan yhteisöjen eikä Euroopan unionin komission edustusto; voimme kuunnella edustajaamme Yhdistyneissä Kansakunnissa ja todeta, että hän on Euroopan yhteisöjen eikä unionin edustaja, tai voimme jopa iloksemme havaita, että yhdentynyt Eurooppa on sitoutunut piakkoin allekirjoittamaan Kioton pöytäkirjan, ja huomata, että allekirjoittajana ei ole Euroopan unioni vaan Euroopan yhteisöt.
Sitä paitsi mietintö on laadittu ajankohtana, jolloin Euroopan tulevaisuutta käsittelevässä valmistelukunnassa on aloitettu työ, jonka parlamentti haluaa johtavan perustuslain hyväksymiseen. Tämä onkin ensimmäinen panoksemme valmistelukunnan työhön. On johdonmukaista käsitellä aihetta siellä.
Haluamme, että valmistelukunnassa ja sen jälkeen hallitustenvälisessä konferenssissa, joissa muuten tulkitaan asianmukaisesti Laekenin kysymyksiä, käsitellään oikeushenkilöllisyyden antamista unionille, sillä tästä olisi kiistatonta hyötyä: ensiksi se toisi oikeudellista selkeyttä; toiseksi se parantaisi käsitystä unionista ja sen toimintakykyä kansainvälisellä tasolla; kolmanneksi se olisi välttämätön vaihe luotaessa unionin laajuista perusoikeuksien suojajärjestelmää; neljänneksi se tekisi unionista poliittisena toimijana näkyvämmän ja helpottaisi kansalaisten samastumista unioniin; viidenneksi se auttaisi osaltaan korjaamaan pilarirakenteen aiheuttamia toimintahäiriöitä.
Lisäksi katsomme, että oikeushenkilöllisyys on välttämätön poliittisen unionin viimeistelemiseksi ja että myös prosessi, jossa perussopimukset kirjoitetaan perustuslain muotoon, edellyttää unionin oikeushenkilöllisyyttä. Se on itse asiassa välttämätön edellytys, jotta tavoitteet voidaan saavuttaa johdonmukaisesti.
Ellei näin kävisi, mikä olisi tulevan perustuslakitekstin kohde ja kumpi olisi Euroopan perustuslain päähenkilö, unioni vai yhteisöt? Nimittäin toisen näistä on tarkoitus kadota ensi kesänä. Tästä syystä pyydämme, että Euroopan tulevassa perustuslaissa unionille annettaisiin oikeushenkilöllisyys.
Pyydämme tätä perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietinnössä, jonka esittelijänä minulla on kunnia olla, sekä ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan ja oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan lausunnoissa, jotka ovat mielestäni erittäin myönteinen panos mietintöön.
Uskon, että unionin oikeushenkilöllisyyttä pyytävät myös neuvoston kaksi uusinta puheenjohtajavaltiota, kuten sekä Belgia että Espanja ovat todenneet.
Arvoisa puhemies, tämä ei ole oikeusoppineiden asia, vaan kuka tahansa kansalainen pystyy ymmärtämään sen: kansalaisen on tiedettävä, että hän on sellaisen unionin kansalainen, jolla on oma henkilöllisyys ja jota voidaan ja täytyy hallita demokraattisesti ja avoimesti, ja hänen on myös vaadittava, että se täyttää velvollisuutensa.

Laschet (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, esittelijä on valaissut kolmen yhteisön ja Euroopan unionin tilannetta. Asia on erityisen ongelmallinen ulkopolitiikan alalla. Esimerkiksi kansainvälisissä järjestöissä, FAOssa, yhdellä yhteisöistä on täysjäsenyys, ja Yhdistyneiden Kansakuntien järjestöissä meillä on ääni ja paikka; ulkopolitiikan kaikilla alueilla niin ei ole. Me huomaamme nimenomaan kolmen viime vuoden maailmanlaajuisista muutoksista vuonna 1999 korkea edustaja Solanan toiminnan aloittaminen, siis poliittinen tilanne Euroopan ulkopolitiikassa, euron käyttöönotto 1.1.1999 ja tavoitteena oleva yhteinen ulko- ja puolustuspolitiikka vuoteen 2003 mennessä ne ovat kunnianhimoisia tavoitteita, jotka eivät kuitenkaan ole enää yhteydessä oikeusperustaan, joka on vahvistettu perussopimuksissa.
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 24 ja 38 artiklan mukaisesti meillä on sopimuksentekovalta, jonka nojalla jokin yhteisöistä tai jäsenvaltiot ovat vastuussa päätöksistämme. Ja sopimuksia tehdään parlamentin on ymmärrettävä sekin ilman parlamentilta saatua suostumusta. Kansainvälisissä sopimuksissa annetaan talousarviota koskevia lupauksia, jotka parlamentin on sitten jälkeenpäin lunastettava erikoisen tilanteemme vuoksi. Siksi valmistelukunnan on mielestäni otettava oikeushenkilöllisyys uudestaan esityslistalleen. Euroopan unioni tarvitsee oikeushenkilöllisyyden, jotta se voi vahvistaa panostaan myös Yhdistyneissä Kansakunnissa nimenomaan syyskuun 11. päivän aiheuttamassa tilanteessa. Se voi tapahtua jäsenvaltioiden rinnalla, eikä se korvaisi yksittäisten jäsenvaltioiden jäsenyyttä YK:ssa, mutta se antaisi ulkopolitiikallemme profiilin ja toimivaltaa ja lisäisi ennen kaikkea avoimuutta kansalaisiin päin. Se on lisätavoite, jonka ulkoasioiden valiokunta mielellään vielä antaisi valmistelukunnan keskusteluille.

Bodrato (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin oikeushenkilöllisyyttä koskeva päätöslauselma on yksi parlamentin panoksista valmistelukunnassa, jonka tehtävänä on laatia Euroopalle perustuslaki. Jäsen Carnero Gonzálezin mietinnössä korostetaan, että oikeushenkilöllisyyden antaminen on yksi väistämätön askel kohti perussopimusten muuttamista perustuslain muotoon ja se parantaa Euroopan eri politiikkojen välistä johdonmukaisuutta.
Unionin viholliset puhuvat ylivaltiosta, isänmaattomasta byrokratiaan sortuneesta Euroopasta. Todellisuudessa Eurooppa ei uhkaa kansallisia identiteettejä, eivätkä kansalliset identiteetit ole uhkana Euroopalle. Poliittinen yhtenäisyys on ainoa keino estää yksittäisiä maita jäämästä hallitsemattoman maailmanlaajuistumisen alle ja estää kansallismielisyyden haamun nostamasta päätään vaikeuksien vuoksi. Emme kuitenkaan lähde tyhjästä. Aiemmin EY:n perustamissopimuksessa oikeushenkilöllisyys annettiin Euroopan yhteisölle, mutta unionin syntyessä syntyi oikeudellinen tyhjiö, joka odotti täyttymistään. Tämän neuvosto on ottanut tehtäväkseen useamman kerran laatimatta kuitenkaan selkeitä päätelmiä.
Yleinen mielipide ja kaikki ne maat, joilla on suhteita Eurooppaan, ovat vakuuttuneita siitä, että ne ovat tekemisissä autonomisen ja yhtenäisen järjestelmän kanssa. Ulko-, puolustus- ja turvallisuuspolitiikassa Eurooppa-neuvosto voi lisäksi päättää noudattaa menettelyjä, jotka antavat alkusysäyksen oikeushenkilöllisyyden luomiseen. On välttämätöntä tunnistaa Euroopan kansalaisille ja unionin imagolle kansainvälisesti koituvat hyödyt.
Ei ole totta, että aloittaisimme katosta yhteistä kotia rakennettaessa. Pilarikohtainen rakentaminen tuo esiin eräitä ongelmia, johon jäsen Carneron esitys tuo korjauksen ottamalla takaisin kansainvälisen oikeuden, yhteisön oikeuden ja jäsenvaltioiden valtiosääntöoikeuden välisistä suhteista vuonna 1997 annetun parlamentin päätöslauselman. Siinä tehtiin selkeä viittaus siitä, että unionille annetaan vastedes oikeushenkilön asema.
Emme tietenkään voi jouduttaa valmistelukuntaa, mutta päätöslauselma antaa voimakkaan sysäyksen perustuslakiprosessille, joka on mielestämme demokraattisen Euroopan väistämätön tulevaisuus.

Napolitano (PSE).
Arvoisa puhemies, Carnero Gonzálezin mietinnössä otetaan oikeaan aikaan esiin peruskysymys, jossa unionin oikeushenkilöllisyyttä koskevalla ongelmalla on tärkeä sija.
Mikä tämä peruskysymys on, se on nopeasti sanottu: kyse on tarpeesta antaa Euroopan unionille lopultakin kasvot ja selkeä profiili. Kuten näette, vielä vähän aikaa sitten meitä varoitettiin: Euroopan rakentaminen on mennyt eteenpäin, ja se on jäänyt naamioiduksi paljastamatta kasvonpiirteitään ja aikomuksiaan ja laskenut laskelmoidun monimerkityksellisyyden varaan vähentääkseen vastarintaa ja estääkseen tiukimman vastustuksen. Näin ollen vuosikymmenten ajan keskenjääneet toimet ja tosiasiallinen solidaarisuus ovat seuranneet toisiaan Jean Monnet'lle rakasta sanontaa käyttääkseni, sanontaa, joka löytyy myös Schumanin 9. toukokuuta 1950 antamasta julkilausumasta. Näin on edetty ilman sen kummempia määritelmiä kasvavasta poliittisesta ja institutionaalisesta subjektista tai vaatimatta sen kummempaa yhtenäisyyttä Euroopan rakentamisen eteenpäin viemisessä.
Näin ollen vastaamme tähän seuraavasti: nyt on selväsanaisuuden aika, on tullut aika määrittää selkeästi ylikansallinen kokonaisuus, joka on muotoutunut vähitellen siihen pisteeseen, että meillä on yhteinen raha. Valmistelukunnassa on sanottava, mitä me olemme ja mitä me haluamme. Se, että Euroopan yhteisö on edustanut alkuperäistä, historiallisesti ennennäkemätöntä rakentamista ilman ennalta luotuja malleja, ei voi tarkoittaa, että yhteisö on jotakin, jota ei voida sanoin kuvata tai määritellä, ja vielä vähemmän, että se olisi toimintakyvytön.
Meidän on vastattava kansalaisten perusteltuihin kysymyksiin ja esiinnyttävä unionina, jolla on piirteensä, joka antaa meille selkeän institutionaalisen tasapainon ja joka tunnistaa itsensä valmistelukunnassa, joka haluaa ottaa voimakkaan kansainvälisen roolin ja joka siten hankkii itselleen oikeushenkilön aseman. Kollega Carlos Carnero González on esittänyt sille vankan ja vahvan perustelun, jolle perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta on antanut täyden tukensa.

Duff (ELDR).
Arvoisa puhemies, useimmat ihmiset sanovat nyt, että he haluavat unionin roolin olevan maailman politiikassa vahvempi, mutta he näyttävät joskus olevan epävarmoja tavoista ja keinoista. Tänä iltana saamme osan ratkaisua Carnero Gonzálezin erinomaisesta mietinnöstä. Kansainvälisen oikeushenkilöllisyyden hankkiminen on vahva ase unionille. Ensiksi se nostaa kansainvälistä profiiliaan. Toiseksi sen pitäisi rohkaista meitä toimimaan vastuullisemmin, koska se lisäisi unionin kunnioitusta. Se mahdollistaisi unionille nykyistä proaktiivisemman roolin Yhdistyneissä Kansakunnissa, Kansainvälisessä valuuttarahastossa ja Maailmanpankissa. Se vakauttaa roolimme ja komission toiminnot kaupan ja ympäristön alalla.
Kansainvälistä oikeushenkilöllisyyttä ei kuitenkaan voi vain vaatia yksipuolisesti. Se on ansaittava, jos haluaa sille kansainvälisen lain mukaisen tunnustuksen. Meitä auttaa tämä hyväksynnän saamisessa, jos unioni itsessään tulee Euroopan neuvoston yleissopimuksen sopimusosapuoleksi - siirto, joka täydentää oman perusoikeuskirjaan perustuvan perusoikeusohjelmamme kehittämistä.
Tämä mietintö valmistaa meitä valmistelukunnassa ottamaan johtoaseman. Olemme kiitollisia esittelijälle hänen erinomaisesta työstään.

Berthu (NI).
Arvoisa puhemies, oikeushenkilöllisyyden myöntäminen Euroopan unionille Euroopan yhteisöjen lisäksi, joilla se jo on, ei juurikaan muuttaisi asioita, ainakaan jos tätä muutosta tarkastellaan erikseen. Jotta se muuttaisi perusteellisesti toimielimiä, sen ohella pitäisi tosiasiassa, kuten esittelijä Carnera González ehdottaa useaan otteeseen, toteuttaa useita huomattavasti merkittävämpiä uudistuksia: pilarien yhdistäminen, valtuus tehdä itsenäisesti sopimuksia, päätöksenteon yleinen yhteisöllistäminen ja ylikansallisen perustuslain hyväksyminen.
Mietinnössä todetaankin tavallaan oikeutetusti, ettei uudistuksesta sinänsä seuraisi toimivallan siirtämistä unionille. Pelkällä yksimielisesti päätöksiä tekevällä valtioiden liitolla voisi todellakin olla oikeushenkilöllisyys. Sen sijaan on virheellistä väittää, että tämä parantaisi johdonmukaisuutta, edustuksen yhtenäisyyttä ja näkyvyyttä, kuten mietinnössä esitetään. Uudistus on toisin sanoen merkityksetön, tai jotta sillä olisi merkitystä, siihen pitäisi kuulua pilarien yhdistäminen, yhteisöllistäminen ja perustuslain laatiminen, jotka olisivat supervaltion tai jotain sitä läheisesti muistuttavan - kutsutaanpa sitä miksi tahansa - tunnusmerkkejä.
Laadin tästä syystä vähemmistöön jääneen mielipiteen, joka on liitetty mietintöön. Tästä syystä myöskin ehdotan jäsen Carnero Gonzálezille kauppaa. Suostun hyväksymään unionin oikeushenkilöllisyyden, jos te, jäsen Carnero González, suostutte vuorostanne sanomaan, että mahdollisessa eurooppalaisessa perustuslaissa, jos sellainen laadittaisiin, tulisi ehdottomasti tunnustaa kansallisten perustuslakien ensisijaisuus, jäsenvaltioiden valinnanvapaus kansainvälisellä näyttämöllä sekä yksimielinen päätös tai vaihteleva geometria kolmannessa pilarissa.
Jos suostutte sanomaan tämän, jäsen Carnero González, saatan äänestää mietintönne puolesta, mutta ettehän te sitä sano, sillä mietintönne taustalla piilee jotain aivan muuta kuin siinä uskotellaan.

Inglewood (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, brittikonservatiivit pidättyvät äänestämästä tästä mietinnöstä. Valtuuskunnassamme on suurta erimielisyyttä asiasta. Jotkut uskovat, että ehdotettu asia on askel kohti eurooppalaista supervaltaa. Toiset eivät todellakaan tiedä, mitä ajatella, vaikka ovat miettineet asiaa kovasti, ja jotkut uskovat, että tämä ehdotus luo suojavallin supervaltaa vastaan, ja he ovat siten sen puolesta.
Kaikkien mielipide on vankka ja rehellinen, kuten myös minun oma mielipiteeni. Näissä oloissa tämäntyyppisessä asiassa on turhaa yrittää pakottaa kollegat äänestämään näkökantojensa vastaisesti. Se ei myöskään saa heidän mielipiteitään muuttumaan. Se aiheuttaa ainoastaan ikävyyksiä.
Vaikka monien perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan muiden kuin lainsäädäntöpäätöslauselmien aihe onkin erittäin tärkeä, parlamentin päätöslauselmat ovat varsinaisessa politiikassa vähiten tärkeitä seikkoja, joista äänestämme. Siksi kansalaissodan aloittaminen merkityksettömistä asioista on mielestäni hölmöä ja osoittaa arvostelukyvyn puutetta. Tästä syystä lähestymme tätä ja muita samankaltaisia asioita laajalta kirkolliselta kannalta, millä on se hyvä puoli, että se on järkevää, mitä ei välttämättä voida sanoa mistään muusta toimintamallista, jota näissä oloissa voisimme noudattaa.

Leinen (PSE)
Arvoisa puhemies, Carnero Gonzálezin mietintö on todella yksi parlamentin tärkeistä mietinnöistä, ja jos EU:n oikeushenkilöllisyyttä koskeva vaatimus toteutuisi, se merkitsisi laadullista edistystä yhteisössä, jota Eurooppa merkitsee maidemme kansalaisille ja tietysti myös EU:n kaikille kumppaneille maailmassa. Kukaan ei ymmärrä Euroopan yhteisön ja Euroopan unionin eroa. Tilanne on monitahoinen ja hämmentävä, ja siitä on monia haittoja.
Jäsen Berthu on aivan oikeassa sanoessaan, että tämä vaatimus sisältyy haluamaamme suureen uudistukseen. Kolmen pilarin yhdistäminen, päätöksentekorakenteiden keventäminen ovat asioita, joista olemme jo päättäneet Leinenin ja Méndez de Vigon mietinnössä ja muissa mietinnöissä. Kokonaisuudesta puuttuu enää oikeushenkilöllisyyden muodostama kulmakivi. Se on vielä puuttunut, ja tämän kulmakiven tarjoaa Carnero Gonzálezin mietintö.
Voin vain kannattaa sitä. Valmistelukunta tarjoaa erinomaisen tilaisuuden muutoksen toteuttamiseen. Euroopan on esiinnyttävä maailmalla yhtenäisenä. Jäsen Laschet ja muut esittivät myös esimerkkejä järjettömyyksistä: joskus yhteisöllä on edustus, mutta unionilla ei; tilanne on siis erittäin monitahoinen. Muutos on kuitenkin tärkeä myös sisä- ja oikeuspolitiikan kannalta. Kuulin hänen lisäksi sanovan, että olemme päättäneet antaa Europolin käyttöön 5 miljoonaa euroa. Se on hyvä asia, koska mehän haluamme, että Europol toimii, mutta rahaa ei voida ottaa vastaan, koska Europol ei voi ottaa vastaan rahaa yhteisöltä, vaan ainoastaan jäsenvaltioilta. Tämä osoittaa tilanteen järjettömyyden, ja toivon edustajamme ja muidenkin henkilöiden valmistelukunnassa saavan aikaan edistystä oikeushenkilöllisyysasiassa ja tekevän kansalaistenkin oikeuksista viimeinkin sitovia niin, että he voivat haastaa unionin oikeuteen. Carnero Gonzálezille paljon onnea tähän työhön ja kiitos!

Nielson
. (EN) Arvoisa puhemies, saanen teidän luvallanne korostaa, että yksi henkilö kuuntelee edelleen keskusteluamme lehterillä. Se ansaitsee täyden huomiomme, kun otetaan huomioon myöhäinen ajankohta.
Komissio tukee täysin ehdotetun päätöslauselman ehtoja. Se tulee oikeaan aikaan, koska seuraavaa HKV:tä valmisteleva valmistelukunta on juuri aloittanut työnsä. On erittäin tärkeää, että ne, jotka muodostavat mielipiteensä valmistelukunnan työn aikana ja seuraavan HKV:n aikana, ovat tietoisia kysymyksen tärkeydestä unionin tehokkuudelle ja uskottavuudelle ja tarpeesta löytää asianmukainen ratkaisu.
Tunnemme nykyisen järjestelmän heikkoudet ja tiedämme, kuinka vaikeaa ulkopuolisten on ymmärtää sitä - aivan samalla tavalla kuin muitakin ratkaisuja, joita komissio ennen vastusti, kuten taas uuden oikeushenkilöllisyyden lisääminen nykyiseen rakenteeseen. Meidän on saatava kansalaiset vakuuttuneiksi, että on olennaisen tärkeää sopia ainutlaatuisesta, täysimääräisestä ja täydellisestä henkilöllisyydestä unionille. Tätä varten on tietenkin välttämätöntä saada Euroopan parlamentin aktiivinen tuki sekä se yksimielisyys, joka nyt on näkyvissä useissa parlamentin mietinnöissä, kuten Carnero Gonzálezin ja Lamassouren mietinnöissä, sekä useiden parlamentaaristen alakomiteoiden, joita on kuultu, lausunnoissa.
Euroopan parlamentti voi olla varma, että komissio tukee tämän päätöslauselman ehtoja tulevassa keskustelussa.

Puhemies. -
Arvoisa komission jäsen, kiitän teitä lämpimästi ainoan mutta tarkkaavaisen kuulijamme puolesta.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Carlottin laatima kehitysyhteistyövaliokunnan mietintö (A5-0050/2002) AKT:n ja EU:n yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen työskentelystä vuonna 2001 (2001/2012(INI)).

Carlotti (PSE)
. (FR) Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti esittää joka vuosi mietinnön AKT:n ja EU:n yhteisen edustajakokouksen työskentelystä. Cotonoun sopimuksessa otettiin kuitenkin vuodesta 2000 lähtien käyttöön uusi asia, joka muuttaa perusteellisesti mietinnön luonnetta. Cotonoun sopimuksella muutettiin todellakin perusteellisesti yhteistyön tavoitteita siten, että pyritään luomaan uudistettu, entistä tasapainoisempi ja tehokkaampi yhteistyökumppanuus. Tämä edellyttää yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen pelisääntöjen muuttamista. Vielä enemmän kuin pelisääntöjen muutoksia tarvitaan todellista kulttuurista muutosta.
Missä vaiheessa prosessi nyt siis on? Yhteinen parlamentaarinen edustajakokous on vedenjakajalla. Vuosi 2000 herätti suuria toiveita uuden kauden alkamisesta Euroopan unionin ja AKT-valtioiden välisissä suhteissa, mutta vuonna 2001 kaikki toiveet eivät täyttyneet. Työryhmä käynnisti kyllä laajan työskentelytapojensa sopeuttamisprosessin, mutta lukuisat lukkiutumiset tai vastustukset jarruttivat kehitystä eteenpäin.
Annan kolme esimerkkiä: ensinnäkin Euroopan valtioiden hidas edistyminen ratifiointiprosessissa. Vain kolme maata on ratifioinut Cotonoun sopimuksen: Tanska, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta, ja tietenkin me täällä, Euroopan unioni. Vaikka tiedämmekin, että menettelyt ovat useissa Euroopan maissa pitkiä, AKT-maat näkevät tässä poliittisen sanoman ja kielteisen signaalin. Kaikkien EU:n jäsenvaltioiden pitäisi olla ratifioinut sopimus vuoden 2002 loppuun mennessä.
Toinen esimerkki: erillisen kollegion äänestysmenettelyn epätarkoituksenmukainen käyttö edustajakokouksessa. Se merkitsee edustajakokouksen parlamentaarisen luonteen kieltämistä. Ehdotan sen käytön rajoittamista ja ennen kaikkea eurooppalaisten keskinäistä sopimusta olla turvautumatta siihen. Kysymys äänioikeudesta on olennainen, työjärjestyksen 2 artiklan tiimoilta käytävä keskustelu on herättänyt paljon polemiikkia. Parlamentaaristen jäsenten yksinomaisen edustuksen periaatetta on vahvistettava, ja meidän on hyväksyttävä työryhmän laatima kompromissi, joka rajoitetusti määrittelee estyneisyystapaukset, jolloin muun kuin parlamentaarisen edustajan osallistuminen äänestykseen on mahdollista.
Meidän on päästävä tästä ikävästä tilanteesta. Mietinnössä ehdotetaan joitakin etenemistapoja. Mainitsen niistä vain muutaman, kuten konkreettisen välineen demokratian edistämiseksi: demokraattinen bonus, rahoituksellinen tai materiaalinen avustus, jolla pyritään parantamaan demokraattisesti valittujen parlamenttien toimintaa ja opposition edustusta. AKT-valtioissa periaatteena on "yksi maa, yksi ääni". Jokainen maa puhuu todellisuudessa yhdellä äänellä. AKT-valtioiden oppositiossa olevien parlamentin jäsenien on mahdotonta saada äänensä kuuluviin. Asian korjaamiseksi on pohdittava täysin avoimesti äänten kokonaispainotusta. Kollegani Martinezin ehdotus kolmesta edustajasta maata kohti on oikeansuuntainen.
Seuraavaksi herää kysymys rahoituksesta. Komission laatiman edustajakokouksen istuntojen rahoitustapoja koskevan ankaran rahoitusdiagnosoinnin jälkeen varattaisiin erityinen rahasto AKT-valtioiden edustajien matkojen ja istuntojen järjestämisen rahoittamiseen. Laajemmin katsottuna yhteinen parlamentaarinen edustajakokous on ainoa edustajakokous, jolla ei ole talousarviota. Sille on kuitenkin annettava uusia valtuuksia, jotta se voisi harjoittaa yhteistyön rahoitukseen kohdistuvaa taloudellisesta ja poliittisesta valvontaa.
Lopuksi viimeinen kohta: Euroopan parlamentin pitäisi kiinnittää erityistä huomiota AKT-maiden työskentelyyn käymällä vähintään kerran vuodessa tässä Euroopan parlamentin istuntosalissa laaja keskustelu yhteistyön eri näkökohdista.

Knolle (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kiitän kollega Carlottia erittäin hyvästä mietinnöstä. Esittelijä Carlotti, mietintönne tarkoituksena on tarjota joitakin poliittisia suuntaviivoja matkalla aitoon parlamentaariseen ja demokraattiseen edustajakokoukseen. Mietinnössä on useita hyödyllisiä tarkistusehdotuksia. Siksi on hyvä, että sitä käsitellään vielä ennen Kapkaupungin istuntoa ja sen sisältämät pohdinnat voidaan ottaa huomioon.
Kollega Carlotti käsitteli äsken jo mietinnön useita suosituksia. Varjoesittelijänä haluaisin ottaa vielä lyhyesti kantaa muutamaan seikkaan. Cotonoun sopimus on johtanut EU:n ja AKT-valtioiden välisen yhteistyön tavoitteiden perustavaan uudistamiseen. Sopimukseen on tehty useita huomattavia sisällöllisiä ja poliittisia parannuksia Euroopan parlamentin aloitteesta. Yhteispuheenjohtajana toimiva kollega Corrie on tehnyt viime vuosina erittäin hyvää työtä. Sen tuloksena on kunnianhimoinen sopimus, joka avaa uusia yhteistyömahdollisuuksia. Siihen on nyt vain saatava konkreettista sisältöä. Yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen työtapoja ja menetelmiä on tehostettava ja muutettava todellista parlamentaarista, yhteistä ja demokraattista kokousta vastaaviksi.
Prosessi aloitettiin jo viime vuonna, ja sitä on jatkettava. Uusien toimivaltuuksien pitäisi tarjota kokoukselle mahdollisuus tehostaa EU:n kehitysapuvarojen taloudellista valvontaa. Entistä tehokkaampi valvonta ja varainhoidon valvonta sekä säännölliset yhteydet kokouksen jäsenien ja tukea saavien maiden edustajien välillä saattaa auttaa varmistamaan EU:n varojen asianmukaisen käytön, joka vastaa myös AKT-maiden todellisia tarpeita.
Mietinnössä vedotaan myös kansalaisyhteiskunnan ja kansalaisjärjestöjen kanssa tehtävän entistä paremman yhteistyön puolesta. Cotonoun sopimuksen poliittisen ulottuvuuden kannalta olisi toivottavaa, että AKT- ja EU-valtioiden kansalaisten ja poliitikkojen väliset keskustelut lisääntyisivät.
Yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen muutosta todelliseksi parlamentaariseksi ja yhteiseksi kokoukseksi vaikeuttavat esteet olisi poistettava mahdollisimman nopeasti. On erittäin valitettavaa, että sopimuksen ratifiointi EU:n jäsenvaltioissa etenee niin hitaasti. Riskiä väärän signaalin lähettämisestä kehittyviin maihin, joihin EU:lla on lujat historialliset, poliittiset ja kulttuuriset siteet, ei pitäisi aliarvioida.

Martínez Martínez (PSE).
Arvoisa puhemies, Marie-Arlette Carlottin erinomaisessa mietinnössä paitsi suhtaudutaan toiveikkaasti ja luottavaisesti Cotonoun sopimuksen mahdollisuuksiin myös vaaditaan kaikilta vastuullisuutta, jotta sen mahdollisuudet eivät jäisi käyttämättä ja jotta jopa sen kunnianhimoisimmat osa-alueet voitaisiin toteuttaa.
Mietinnössä korostetaan, että Cotonou on kauaskantoinen askel jo vuosikymmeniä kestäneessä jäsentyneessä prosessissa, jossa Euroopan unioni tekee yhteistyötä yhä useamman Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtion kanssa edistääkseen niiden kehitystä.
Meille muistutetaan, että prosessi on tullut täysi-ikäiseksi ja myös että se on saatettu ajan tasalle. Me eurooppalaiset emme ole ojentaneet uutta sopimusta kumppaneillemme, vaan siitä neuvoteltiin niiden kanssa pitkään ja perusteellisesti. Kyse on siis arvostukseltaan, asemaltaan ja oikeuksiltaan tasavertaisten kumppaneiden kumppanuussopimuksesta.
Sopimuksessa on taloudellisen ja kaupallisen osa-alueen lisäksi innovatiivinen poliittinen ulottuvuus, jolla pyritään mahdollistamaan AKT-valtioiden ja Euroopan unionin yhtenäisen yhteisön esiinmarssi kansainväliselle näyttämölle kannattamiemme demokraattisten arvojen hyväksi sekä sen huomattava kyky vaikuttaa sellaisen maailman luomiseen, joka perustuu oikeudenmukaisuuteen, tasapainoon, vapauteen, oikeuteen, rauhaan ja järkevästi jaettuun vaurauteen. Mietinnössä suhtaudutaan asioihin luottavaisesti, mutta tämä edellyttää kaikilta vastuullisuutta sopimusta sovellettaessa.
Tästä syystä esittelijä vetoaa ensiksi niihin unionin jäsenvaltioihin, jotka eivät pidä Cotonoun sopimuksen ratifiointia ensisijaisena asiana. Hän vetoaa myös Euroopan parlamenttiin, jotta se kiinnittäisi asiaankuuluvaa huomiota Cotonoun sopimuksen seurantaan. Hän vetoaa niiden parlamentin jäsenten vastuullisuuteen, jotka osallistuvat parlamentin edustajina AKT-maiden ja Euroopan unionin yhteiseen parlamentaariseen edustajakokoukseen. Hän vetoaa aktiivisuuteemme, jotta edustajakokous todellakin olisi parlamentaarinen ja yhteinen, sekä sitoutumiseemme toimia siinä solidaarisesti ja täysin demokraattisesti.
Mietinnössä vaaditaan vastuullisuutta myös AKT-kumppaneiltamme sopimuksen noudattamisessa, jotta yhteinen parlamentaarinen edustajakokous saataisiin toden teolla käyntiin. Niiden on myös noudatettava demokratiaa, ihmisoikeuksien kunnioittamista ja oikeusvaltiota koskevia sääntöjä, sillä näin taataan niiden kehitys sekä edistetään tehokkaasti vakauteen ja rauhaan perustuvaa maailmaa, joka on Cotonoun sopimuksen päämäärä.

Dybkjær (ELDR).
Arvoisa puhemies, minäkin haluan aloittaa toivottamalla onnea jäsen Carlottille ja hänen mietinnölleen. Se on hieno työ, se on tehty täällä ja lisäksi on todella hienoa, että se valmistuu ennen seuraavaa AKT:n ja EU:n yhteistä parlamentaarista edustajakokousta, ja sehän on jo ensi viikolla. Se on tärkeä mietintö, ja jäsen Carlotti on esittänyt siinä myös joukon periaatteellisia huomautuksia. Haluan syventyä lähemmin muutamaan niistä. Sitä ennen haluan vielä muistuttaa, että Cotonoun sopimuksesta puhumisesta täällä parlamentissa ei ole mitään hyötyä, jos sitä ei saada ratifioiduksi, ja meidän pitää vielä kerran kehottaa jäsenvaltioita luomaan siihen mahdollisuus. Luulen, että viimeisten parin kuukauden aikana on tullut vain yksi maa lisää. Ja vaikka monet maat ovat suunnitelleet ratifiointia, niin emme ole nähneet lopullisia allekirjoituksia. Tilanne on vähän parempi AKT-valtioiden osalta, mutta koko määrä ei missään tapauksessa ole vielä riittävän suuri.
Toiseksi voidaan sanoa, että tällainen sopimus ei myöskään ole kovin arvokas, jos emme saa aikaan kunnon kehitysapua. Myös siinä pihistetään, ja toivon, että komission jäsenen - tai kuka häntä siinä nyt auttaakin - onnistuu todella saada prosessi alulle huomenna virallisessa ulkoministerien kokouksessa. Tavoitteeksi ei varmasti aseteta sitä, mitä olisin itse toivonut, eli 0,7 prosenttia, mutta minun pitää myöntää, että sitä on vaikea saavuttaa tällä hetkellä. Ratkaisevan tärkeää on kuitenkin jo se, että saadaan alulle sitova prosessi.
Sitten haluaisin ottaa esille kaksi kohtaa jäsen Carlottin mietinnöstä. Toinen niistä liittyy meidän työmenetelmiimme. Olen ehdottomasti sitä mieltä, että emme ole päässeet siinä tarpeeksi pitkälle. Mielestäni teemme liikaa päätöksiä ja keskustelemme liian vähän. Toinen kohta on AKT:n ja EU:n delegaation kokoonpano, joka ei ole erityisen tarkoituksenmukainen. Se, että AKT-valtioista on mukana vain yksi henkilö, tekee siitä demokraattisesti vinon, ja siksi minusta meidän pitää tarkastella asiaa uudestaan. Olisiko meistä esimerkiksi parempi, jos kummaltakin puolelta olisi mukana kaksi kertaa enemmän henkilöitä ja kokous pidettäisiin sitten vain kerran vuodessa, jotta saataisiin suurempi edustus - vai keksimmekö jotain muuta?

Lucas (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, suhtaudun tähän jäsen Carlottin mietintöön erittäin myönteisesti ja onnittelen häntä hyvin perusteellisesta ja kauaskantoisesta työstä. Kiinnitin huomiota erityisesti siihen, kuinka voimakkaasti siinä näkyy aidon kumppanuuden teema; kuinka ainutlaatuinen AKT:n ja EU:n yhteinen parlamentaarinen edustajakokous on nykyisessä poliittisessa elämässä ja kuinka se - vaikka onkin epätäydellinen - voi olla esimerkkinä uudesta ja innovatiivisesta pohjoisen ja etelän välisestä suhteesta, jota ehkä tarvitaan nyt enemmän kuin koskaan aikaisemmin nykyistä rauhallisemman ja kestävämmän maailman rakentamisessa. Tämä ei tarkoita, etteikö tuon suhteen toiminnassa olisi parantamisen varaa. Kiitän jäsen Carlottia hänen tuota asiaa koskevasta ehdotuksesta. Haluaisin puhua laajemmin joistakin hänen ehdotuksistaan.
Ensinnäkin, jos kumppanuus on aito, sen on oltava myös johdonmukainen ja yhtenäinen, sen on näyttävä EU:n kehityspolitiikan lisäksi myös EU:n kauppa- ja talouspolitiikassa; sen on oltava kumppanuus, joka yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen puitteiden lisäksi ulottuu muihin kansainvälisiin instituutioihin kuten WTO:hon, Maailmanpankkiin ja YK:hon.
Erityisesti WTO:ssa EU:lla ja AKT:llä on mahtavat mahdollisuudet työskennellä yhdessä. Kaupan alalla edessä on valtavia poliittisia haasteita, erityisesti alueellisia taloudellisia kumppanuussopimuksia koskevissa neuvotteluissa. Näillä saattaa olla haitallisia vaikutuksia joihinkin köyhimpiin AKT-valtioihin, jotka eivät kerta kaikkiaan ole valmiita avaamaan markkinoitaan EU:lle, ja joilla ei ole neuvotteluvalmiuksia tähän prosessiin eikä WTO-prosessiin osallistumiseksi eikä myöskään niiden omiin alueellisten yhteistoimintasopimusprosesseihin osallistumiseksi. Siksi on välttämätöntä, että yhteinen parlamentaarinen edustajakokous on tärkeässä roolissa tämän prosessin muotoilemisessa ja seuraamisessa. Kansalaisyhteiskunnan nykyistä suurempi osallistuminen on myös hyvin tärkeää. Pidän niitä mietinnön ehdotuksia myönteisinä, joiden avulla kansalaisjärjestöjen mielipiteet saadaan järjestelmällisemmin kuuluviin yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen toiminnassa.
Lopuksi kumppanuuden on oltava tasaveroisten kumppanuutta. Meidän on nopeasti löydettävä keinot ja resurssit sen rahoittamiseksi, sen perusepätasapainon korjaamiseksi, joka vallitsee sen EU:n puolen edustuksen välillä, joka heijastaa parlamentin poliittista koostumusta ja poliittisten näkemysten kirjoa, ja AKP:n valtioiden yksi maa, yksi ääni -periaatteeseen perustuvan, erilaisten poliittisten mielipiteiden ilmaisemisen estävän edustusjärjestelmän välillä.
Yhteinen parlamentaarinen edustajakokous on ainutlaatuinen yhteistyön ja yhteisvastuun väline pohjoisen ja etelän välillä. Meidän on arvostettava, parannettava ja laajennettava sitä pohjoisen ja etelän välisen yhteistyön mallina.

Junker (PSE)
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, esittelijä Carlottin mietinnön, joka on tärkeä asiakirja EUAKT-yhteistyöstä, arvo on entistäkin suurempi, koska siinä esitetään myös ne uudet mahdollisuudet, jotka Cotonoun sopimus on tuonut tullessaan. EUAKT-yhteistyö on saanut uuden demokraattisen ulottuvuuden, ja se tarkoittaa, että yhteistyömuotoja on muutettava demokraattiseen suuntaan. Siksi mietinnössä esitetyn parlamentaarisen luonteen korostaminen on erittäin tärkeää ja vaatii toteuttamista. Siksi oli myös niin tärkeää, että mietintö saatiin parlamentin käsiteltäväksi hyvissä ajoin ennen Kapkaupungin kokousta, jotta se antaa meille tukea yhteistyön uudistamiseen.
Me tarvitsemme tukea, nimenomaan parlamentaarisen ulottuvuuden lujittamisessa ja sen saattamisessa päätökseen, mihin olemme ryhtyneet. Olemme nimittäin kuulleet nyt, etteivät uutta työjärjestystä koskevat työt ole sujuneet aivan ilman konflikteja; siksi on erittäin tärkeää, että voimme tämän mietinnön avulla saattaa neuvottelut Kapkaupungissa hyvää päätökseen. Voimme varmasti päästä sopimukseen pysyvien valiokuntien rakenteesta, jolloin parlamentaarisen kokouksen yhteistyö saa aivan uuden luonteen. Pysyvät valiokunnat tarjoavat mahdollisuuden ongelmien jatkuvaan käsittelyyn, kun tähän asti meillä on ollut mahdollisuus vaihtaa mielipiteitä vain tilapäisissä ryhmissä. Odotan tältä yhteistyöltä huomattavasti tehokkaampaa asioiden käsittelyä ja entistä läheisempää yhteistyötä AKT:n kollegojen kanssa.
Voimme lisätä myös alueellisten kokousten merkitystä. Tämä tarjoaa niillekin EUAKT-yhteistyön osapuolille tilaisuuden saada äänensä kuuluviin, joilla ei ole tähän asti ollut mahdollisuutta tavata meitä.

Rod (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, vuotta 2001 leimasi AKT-valtioiden kannalta Cotonoun sopimuksen voimaantulo. Sopimuksen ratifiointi Euroopan parlamentissa viime tammikuussa patistaa jäsenvaltioita seuraamaan sen esimerkkiä, mikä mahdollistaa rahoituksen.
Yhteinen parlamentaarinen edustajakokous on sovittanut töitään uuteen rooliinsa, etenkin demokraattisen kehityksen edistämiseen. Sillä on todellakin keskeinen tehtävä kansojen tahdon ja demokraattisten arvojen ilmaisupaikkana. Sen valtuudet ovat kuitenkin rajalliset. Se on yhä pelkkä poliittisen ilmauksen näyttämö, ilman päätöksenteko- tai täytäntöönpanovaltaa. Sille on siis annettava uusia niin poliittisia kuin rahoituksellisia ja toiminnallisiakin valtuuksia sekä niihin liittyviä logistisia välineitä. Näin ollen olisi perustettava työryhmä, joka seuraisi kansalaisyhteiskunnan kumppanuuteen osallistumisen arviointia. Edustajakokouksen jäsenten olisi myös osallistuttava AKT-maiden ja EU:n tulevasta kauppajärjestelmästä järjestettäviin neuvotteluihin. Äänestämme siis ehdottomasti Carlottin mietinnön puolesta, jossa on erinomaisia ehdotuksia muistakin asioista, kuten hän äsken mainitsi muistuttaessaan, että AKT-maiden demokraattinen kehitys edellyttää yhteisten toimielinten ja yleisesti kehitysyhteistyön demokratisointia.

Sauquillo Pérez del Arco (PSE).
Arvoisa puhemies, onnittelen ensiksi Marie-Arlette Carlottia mietinnöstä, joka kertoo hänen väsymättömästä uurastuksestaan Euroopan unionin ja AKT-maiden suhteiden hyväksi.
Kumppanuussuhteiden, jotka olemme solmineet 77 Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtion kanssa, olisi herätettävä vähintäänkin samanlaisia odotuksia kuin Euroopan unionin Yhdysvaltojen ja ehdokasvaltioiden kanssa solmimien suhteiden, joista olemme viime päivänä keskustelleet innokkaasti.
Jos Euroopan unionin jäsenvaltiot eivät juurikaan ole kiinnostuneita näistä suhteista, mikä näkyy siinä, että vain neljä maata on ratifioinut Cotonoun sopimuksen, kuten täällä on tänään sanottu, parlamentin olisi oltava kiinnostunut niistä; etenkin siksi, että suhteemme kyseisten maiden kanssa perustuvat uuden sopimuksen mukaisesti poliittiseen vuoropuheluun, jossa parlamentaarinen edustajakokous on keskeinen pilari.
Sosialistiryhmän puolesta pyydän jäsenvaltioita - ja erityisesti omaa maatani Espanjaa, joka toimii neuvoston puheenjohtajana - jouduttamaan ratifiointimuodollisuuksia.
Yhteinen parlamentaarinen edustajakokous, aivan kuten Euroopan parlamenttikin, on uudistamassa työjärjestystään EU:n ja AKT:n suhteiden todellista demokratiakehitystä silmällä pitäen. Pyrimme ensiksi parantamaan edustajakokouksen toimivuutta ja tekemään siitä aidosti yhteisen ja parlamentaarisen edustajakokouksen. Se ei vielä ole yhteinen, koska Euroopasta siellä ovat edustettuina Euroopan parlamentin erilaiset poliittiset ideologiat ja näkemykset, mutta AKT-mailla on vain yksi ääni maata kohti - tämä ääni edustaa väistämättä viranomaisten mielipidettä - eikä se ole yhteinen tasa-arvonkaan kannalta. Edustajakokous ei myöskään ole parlamentaarinen, koska useimmat AKT-maiden edustajat eivät ole parlamentin jäseniä.
AKT-valtioiden kanssa tekemämme yhteistyö ei suinkaan ole vähäistä, mutta sen uskottavuus on uhattuna, ellemme samalla uudista ja vahvista kumppanuutemme nimellisesti edustuksellisinta instituutiota, toisin sanoen yhteistä parlamentaarista edustajakokousta.
Sanoimme viime viikolla eräässä seminaarissa, että "ilman demokratiaa ei ole kehitystä", ja tämä on kansainvälisen yhteisön ja Euroopan unionin ensisijainen tavoite. Pyydän myös komissiota ja neuvostoa antamaan AKT-maille määrärahoja, jotta nämä voisivat kehittää institutionaalisia valmiuksiaan, erityisesti edustuksellisia instituutioita, sekä edistämään kansalaisyhteiskunnan järjestymistä ja osallistumista yhteistyön suunnitteluun.
Mielestäni tämä on hyvä mietintö ja meidän on sovellettava sitä.

Nielson
. (EN) Arvoisa puhemies, saanen ensiksi myös esittää kiitokseni esittelijä Carlottille siitä hyvin tehdystä työstä, jonka hän on saanut aikaan valmistellessaan mietintöä, ja kiittää myös niitä, jotka ovat osallistuneet tänään keskusteluun.
Panin merkille, että esittelijä Carlotti korostaa yhteisen edustajakokouksen parlamentaarista luonnetta ja roolia, joka sillä olisi oltava Cotonoun sopimuksessa määriteltyjen tavoitteiden saavuttamisessa. Kannatan tätä täysin ja voin vain kannustaa edustajakokousta vahvistamaan omaa legitimiteettiään ja demokraattista luonnettaan esimerkiksi varmistamalla, että se koostuu pelkästään parlamentaarikoista.
Olen pannut merkille, mitä monet ovat sanoneet tarpeesta laajentaa osallistumista, jotta erilaisia näkemyksiä voitaisiin käsitellä laajemmin. Tämä voi itse asiassa saada aikaan jonkinlaista keskustelua, koska tuollaiset asiat on määritelty Cotonoun sopimuksessa, mutta ymmärrän yrityksen tehdä tilaa oppositiopuolueille, jotta ne voisivat ilmaista mielipiteensä parlamentaarisen edustajakokouksen työn puitteissa.
Toinen tärkeä seikka koskee rahoitussääntöjen tarkistamista, jotta voitaisiin varmistaa AKT-maiden parlamentaarikkojen täysi osallistuminen edustajakokouksen istuntoihin ja muihin kokouksiin. Komissio on tietenkin huolissaan sitä, että AKT:n parlamentaarikkojen rooli olisi täysi ja tasa-arvoinen suhteessa eurooppalaisiin kollegoihin, jotta voitaisiin varmistaa yhdenvertaisuus AKT:n ja eurooppalaisten jäsenten välillä. Olemme valmiita pohtimaan sen sopimuksen mahdollista tarkistamista, joka määrää meidän panoksemme AKT-jäsenten osallistumiseen tarkoitettuun rahastoon. Toivon, että saamme pian tarvitsemamme talousennusteet AKT-sihteeristöltä, jotta voisimme tehdä tämän.
Esittelijä Carlotti ehdottaa erityisen rahaston perustamista edustajakokouksen rahoittamiseksi. Jos olen ymmärtänyt oikein, sellainen rahasto on jo olemassa, ja se on mainittu Cotonoun sopimuksen liitteenä olevassa julistuksessa yhteisistä toimielimistä, ja sen suuruudeksi on määritetty noin 4 000 000 euroa. Rahasto kattaa yhteisen neuvoston ja yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen rahoituksen, ja sitä hallinnoi AKT-valtioiden sihteeristö. Yhteisön osuutta tähän rahastoon ei voida lisätä, mutta hieman suunnittelemalla ei pitäisi olla mitään ongelmaa siinä rahamäärässä, joka on käytettävissä AKT-osallistumisen rahoittamiseksi. Tätä asiaa on tarkasteltava käytännölliseltä kannalta. Kun periaatteessa tiedetään, kuinka suhteellisesti katsoen suurilla strategisilla ponnistuksilla pyritään vahvistamaan AKT-kumppanuusmaiden kansalaisyhteiskuntaa ja rahoittamaan kansalaisyhteiskunnan valtioista riippumattomia järjestöjä suoraan, näyttäisi epäoikeudenmukaiselta jättää parlamenttien työ heikoksi, samalla kun vahvistetaan kumppanuusmaiden sellaisten elinten poliittista toimintaa, joita ei ole valittu vaaleilla. Tästä syystä hyväksyn ja ymmärrän tarpeen varmistaa, että tämä voi todella toimia kitkattomasti.
Esittelijä Carlotti ehdottaakin, että edustajakokous osallistuisi aktiivisemmin EKR:n varainhoidon valvontaan. Olen periaatteessa samaa mieltä hänen perusteluistaan, ja kaikki mahdollinen olisi tehtävä sen varmistamiseksi, että edustajakokous täyttää sille Cotonoun sopimuksessa annetun neuvoa antavan tehtävän. Olen kuitenkin varma, että ymmärrätte, ettei tämä saa johtaa uusien monimutkaisten menettelyjen ja raportointivaatimusten määräämiseen, jotka lisäisivät niitä ongelmia, joita meillä jo on järjestelmän saamisessa toimivaksi. Voin luvata, että me tarjoamme tietoa EKR:n toteuttamisesta ja toiminnasta. Lisäksi keskustelut tästä samasta teemasta edustajakokouksessa ovat tietenkin tervetulleita. Erityisen tervetulleiksi ne tekee se, että Cotonoun sopimuksen liikkeeseenlaskussa ja maakohtaisen strategiapapereiden valmistelutyössä 9:nnen Euroopan kehitysrahaston toimintoja varten, olemme saavuttaneet ja saaneet mukaan parlamentteja ja kansalaisia AKT-kumppanuusmaissa sellaisella tavalla, joka väkisinkin lisää odotuksia. Tästä syystä on entistä tärkeämpää ja luonnollisempaa saada parlamentaarikot tiiviisti mukaan erityisiin keskusteluihin, jotka koskevat yhteistyön yleistä toimivuutta.
Arvoisa puhemies, lopuksi sanoisin, että on totta - useat jäsenet ovat tätä korostaneet -, että olemme jäljessä ratifiointiprosessissa. Neljä tai viisi jäsenvaltiota ovat päättäneet ratifiointiprosessin. Ne ovat Tanska, Suomi, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta - ja luulen, että myös Ranska on tähän mennessä saanut ratifiointiprosessinsa loppuun. Tämä ei ole tähän mennessä aiheuttanut teknisesti mitään ongelmia, mutta ongelmia tulee, jos emme ole saaneet prosessia loppuun ennen kesälomaa. En haluaisi nähdä tilannetta, jossa todellinen maksaminen ja suunnittelutoiminta hidastuvat, koska yksi tai kaksi jäsenmaata eivät ole ratifioineet. Se olisi kerta kaikkiaan liian noloa. Suhtaudun myönteisesti kaikkeen, mitä tänään on sanottu, ja kehotan Euroopan parlamentin jäseniä edistämään tämän prosessin loppuun saattamista omissa maissaan.

Puhemies. -
Kiitos paljon, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Carrilhon laatima kehitysyhteistyövaliokunnan mietintö (A5-0049/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi hajautetusta yhteistyöstä annetun asetuksen (EY) N:o 1659/98 muuttamisesta ja voimassaolon jatkamisesta (KOM(2001) 576 - C5-0509/2001 - 2001/0243(COD)).

Carrilho (PSE)
Arvoisa puhemies, käy yhä selvemmäksi, että yhteistyötä ja kehitystä koskevat kysymykset ovat tällä hetkellä kansainvälisen politiikan ydinasioita. On saatava pikaisesti aikaan nykyistä tehokkaampaa käytännön yhteistyötä ja saavutettava suurempaa menestystä kestävän kehityksen tavoitteessa useilla aloilla maailmassa - se on turvallisemman ja rauhallisemman tulevaisuuden perusehto. Tällaisen strategian hyväksi Euroopan unionin on pantava peliin ulkopoliittiset kykynsä, senkin vuoksi, että se on ainoa strategia, jolla Eurooppa voi selviytyä voittajana saamatta sen vuoksi aikaan hävinneitä. Hajautettu yhteistyö voidaan lukea niihin aatteisiin, jotka ilmenevät hienovaraisessa muodossa ja joiden voidaan siksi nähdä kuuluvan sellaiseen ajatus- ja toimintalinjaan, joka myötävaikuttaa äsken mainitsemiini seikkoihin. Käsitteenä se kaipaa lisää täsmennystä. Siksi sopiikin hyvin, että sitä jäsennellään komission kansalaisyhteiskuntaa ja kehitystä koskevassa tiedonannossa, jonka arvoisa komissaari Poul Nielson meille lupasi ensi syksyksi.
Omasta puolestaan Euroopan parlamentti on aina pitänyt hajautettua yhteistyötä täyden tuen arvoisena lähestymistapana kehitysapuun. Samalla myös Cotonoun sopimuksessa korostetaan, kuinka merkityksellistä kansalaisyhteiskunnan myötävaikutus on kehitysavun menetelmiin ja ehdotetaan, että "vahvistetaan yhteisön järjestöjen ja kansalaisjärjestöjen osuutta kaikilla yhteistyön aloilla". Juuri puheena olevassa asetuksessa sanotun tukitoimintalinjan piiriin kuuluvat aloitteet ja toiminnat on tarkoitettu edistämään osallistuvampaa kehitysyhteistyötä sekä kansalaisyhteiskunnan vahvistamista ja kehittämistä yhä erilaisempiin suuntiin, samoin kuin paikallishallinnon vaihtelevien rakenteiden kehittämistä demokratian rakentamisen suuntaan. Nämä ovat muuten eräitä niistä keskeistä edellytyksistä, joilla köyhyyttä voidaan tehokkaasti vähentää.
Nyt komissio tähtää uuteen välivaiheeseen, jossa "on kyse siitä, että siirrytään kokeiluvaiheesta käsitteen lujittamiseen entisestään virallisen yhteistyön puitteissa". Tavoitteesta olemme täysin samaa mieltä. Tämä aihe ansaitsisi varmasti osakseen osallistuvampaa keskustelua meidän keskuudessamme, jo siksi, että on kyse yhteispäätösmenettelystä, mutta komissio lähetti ehdotuksensa meille kovin lähellä asetuksen voimassaolon päättymistä, ja totuus on, että hylkääminen ensimmäisessä käsittelyssä saisi aikaan oikeudellisen tyhjiön, mikä vahingoittaisi juuri niitä, joita pyrimme tukemaan. Kun otamme huomioon tämän huolen, suoritimme kovan urakan, joka vietiin läpi keskinäisen yhteistyön hengessä: mukana oli keskustelukumppaneita useista kansalaisjärjestöistä sekä komission, neuvoston ja puheenjohtajavaltio Espanjan edustajia. Meidän osuutenamme oli Euroopan parlamenttina tuoda enemmän johdonmukaisuutta ja yhteenkuuluvaisuutta asetukseen. Siihen tehtiin muutamia tarkennuksia ja havaitsin, että perusteluissa oli tehty työtä identiteetin löytämiseksi niin sanotulle hajautetulle yhteistyölle.
Jos käsiteltävänä olevat ehdotukset siis hyväksyttäisiin, saisimme hajautettua yhteistyötä koskevan asetuksen, joka takaisi meille seuraavat asiat: ensiksi välineen, joka pidentäisi vuoteen 2003 saakka 24 miljoonan euron rahoituskehyksen; toiseksi sitoutumisen hajautetun yhteistyön lujittamiseen yhteistyöpolitiikan liikkeellä pitävänä voimana, joka antaa yhä tärkeämmän osan paikallisille toimijoille kannustamalla niitä ottamaan vastuun oman elinympäristönsä yhteiskunnan kehitysprosessissa ja suhteessaan eurooppalaisten yhteistyökumppaniensa kanssa; kolmantena ja viimeiseksi sovitteluratkaisun itse hajautetun yhteistyön jatkumiselle tulevaisuudessakin, tapana vahvistaa itse komission julistamia tavoitteita, joiden mukaan "kumppanuusmaat sovittaisivat kehitysstrategiansa sellaisiksi, että kaikki yhteiskunnan lohkot saisivat osallistua niihin entistä laajemmin".
Martens (PPE-DE).
Aluksi haluan onnitella esittelijää ja myös kiittää häntä hänen tämän asian hyväksi tekemistään ponnisteluista. Tiedän, että neuvottelut komission ja neuvoston kanssa eivät ole olleet helppoja etenkään siitä syystä, että aikataulu oli hyvin kireä. Tästä pääsen ensimmäiseen asiaani. Minulla on nimittäin sellainen tunne, että komissiolla ja neuvostolla on taipumus - tietysti siitä lähtien, kun Euroopan parlamentti sai Amsterdamissa yhteispäätöstoimivallan kehitysyhteistyöasioissa - yrittää saada tämän alan ehdotukset nopeasti läpi parlamentissa. Näiden hyvin lyhyiden määräaikojen puitteissa meillä on oikeastaan vähän aikaa käsitellä asioita syvällisesti ja perusteellisesti. Jos kysytään, kuka loppujen lopuksi on vastuussa siitä, kuinka rahoja käytetään, vastaus ei ole neuvosto eikä komissio vaan me, kansan valitsemat edustajat. Siksi on harmillista, että aikaa on niin vähän.
Nyt sitten hajautettua yhteistyötä koskevasta mietinnöstä. Kuten tiedetään, meille kristillisdemokraateille kansalaisyhteiskunta ei ole mikään tyhjä käsite. Olemme lisäksi iloisia siitä, että myös muut puolueet vähitellen ymmärtävät sen tärkeyden. Kansalaisjärjestöjen ja yhteiskunnallisten organisaatioiden ottaminen mukaan kehitysmaiden auttamiseen on luonnollisesti hyvin tärkeää. Se on tärkeä askel tiellä kohti kärsimään joutuneiden alueiden väestön suurempaa riippumattomuutta ja parempia mahdollisuuksia huolehtia itsestään. Eri kansalaisjärjestöt, joihin olen ollut yhteydessä mietintöön liittyvän työn yhteydessä, viittasivat vielä yhteen seikkaan eli siihen, kuinka tärkeää on, että hajautetun avun puitteet on määritelty hyvin, jotta avun sirpaloituminen voitaisiin välttää. Tämä johdattaa minut tarkistuksiin, joita olen esittänyt ryhmämme nimissä. Kohdistetun ja hajautetun avun antamiseksi on tärkeää, että komissio antaa meille pikaisesti odotetun tiedonannon kansalaisyhteiskunnasta. Esittelijä Carrilho viittasi jo tähänkin. Itse paikalla toimivat organisaatiot, siis kyseiset toimijat itse maissa, haluavat tietää, missä asemassa he ovat. Aikoinaan luvattiin, että komissio saisi tämän tiedonannon valmiiksi Belgian puheenjohtajakaudella.
Cotonoun sopimuksessa painotetaan kansalaisyhteiskunnan roolia. Myös muiden kuin AKT-maiden kannalta on tärkeää, että tästä asiasta käydään etukäteen keskustelua, jotta hajautettu yhteistyö voidaan asettaa strategisiin puitteisiin ja jotta pääsemme paremmin selville tämän asetuksen tulevaisuudesta eli siitä, mitä tapahtuu vuoden 2003 jälkeen. Siksi haluaisin, että komissiota muistutettaisiin mietinnössä selkeästi tästä lupauksesta.
Arvoisa puhemies, me kaikki näemme surullisina, mitä Zimbabwessa tapahtuu näinä päivinä. Näemme, kuinka maa, joka toimii suurelta osin EU:n tuen varassa, viittaa kintaalla kaikille EU:n esittämille vetoomuksille demokraattisten vaalien puolesta ja yrittää jopa saada meidät kutsumaan tarkkailuvaltuuskuntamme kotiin. Eikö tämä ole erinomainen näyttö siitä, että kehitysyhteistyön perinteinen malli on epäonnistunut? Olen itse vakuuttunut siitä, että ruohonjuuritason kehitysyhteistyö, jossa lähestytään suoraan pieniä kansalaisryhmiä, vaikuttaa paljon myönteisemmin sellaisen oikeudenmukaisen, demokraattisen ja itse toimeentulevan yhteiskunnan hyväksi, jollaiseen me pyrimme.

Rod (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, hajautetun yhteistyön budjettikohta luotiin Euroopan parlamentin pyynnöstä 1990-luvulla. Ajatus on sisällytetty myös Lomé IV a -sopimukseen, jossa poiketaan täten valtioiden välisen yhteistyön periaatteesta. Käsite on komission sanojen mukaan edistynyt ja todistanut pätevyytensä ja tehokkuutensa.
Komissio siis ehdottaa sen soveltamisen jatkamista kahdella vuodella. Ehdotusta voidaan vain kannattaa, vaikka sen muodosta on esitettävä varauksia. Sen lisäksi, että asetus on väliaikainen, se on epämääräinen. Siinä on vähän kaikkea: hajautettua yhteistyötä, kansalaisyhteiskuntia ja kansalaisjärjestöjä. Puuttuuko komissiolta strategia tällä alalla? Cotonoun sopimuksessa vahvistetaan myös AKT-maiden kansalaisyhteiskunnan osallistuminen kumppanuuteen kadonneen hajautetun yhteistyön kustannuksella.
Komission useita kuukausia sitten lupaamassa kehitysmaiden kansalaisyhteiskuntaa koskevassa tiedonannossa pitäisi valaista näitä käsitteitä ja esittää Euroopan unionin koordinoitu lähestymistapa tässä asiassa, mutta sitä odotetaan yhä.
Kaksi teemaa: "tuki hajautetulle yhteistyölle" ja "tuki kansalaisyhteiskunnalle" kulkevat todellakin käsi kädessä. Molemmissa tapauksissa tavoitteena on tukea näitä paikallisia dynamiikkoja välttäen kansallisten ohjelmien täytäntöönpanon raskautta ja toisinaan avoimuuden puutetta.
Komissio vaikuttaa ymmärtäneen tämän, sillä se ehdottaa näiden kahden budjettikohdan yhdistämistä, mutta Euroopan parlamenttia kuulematta tehdyt yksittäiset muutokset eivät riitä. Varojen siirtämiset budjettikohdasta toiseen kertovat kokonaisnäkemyksen puutteesta ja todistavat vähäisestä arvostuksesta budjettivallan käyttäjää kohtaan.
Kannatamme tietenkin suoraa tukea itse paikalla toteutettaville hankkeille. Viime hetken toimet kuitenkin ärsyttävät meitä jonkin verran. Talousarvion uudistamista ei voida toteuttaa kuin kyseenalaistamalla koko hajautetun yhteistyön käsite ja suhteet kansalaisjärjestöihin niin pohjoisessa kuin etelässäkin. Kaksi ylimääräistä vuotta on siis käytettävä perusteelliseen pohdintaan Euroopan unionin yhteistyöstä kehitysmaiden paikallisten toimijoiden kanssa ja heidän panoksestaan kestävälle kehitykselle.
Meidän on mietittävä määritelmiä: mitä on hajautettu yhteistyö, pohjoisen ja etelän valtakunnan tasoa alempien laitosten yhteistyö tai tuki kehitysmaiden paikallisille ja alueellisille viranomaisille? Mikä on kansalaisyhteiskunta? Tämä kysymys käy yhä olennaisemmaksi Cotonoun sopimuksen täytäntöönpanon yhteydessä. Tosiasiassa esiin nousee yleisempi kysymys hallinnoinnista ja demokratiasta. Etelän maiden kehityksen ehdottomana edellytyksenä on niiden demokratisointi eli kansalaisten osallistuminen maan suuntaviivojen laadintaan.
Kansalaiset voivat kuitenkin osallistua usealla tavalla: valitsemalla paikallisia, alueellisia ja kansallisia hallintoelimiä. Täten vaalien tukeminen ja institutionaalisten valmiuksien parantaminen päätöksenteon ja hallinnon eri tasoilla ovat ensisijaisen tärkeitä. Kansalaiset voivat myös olla taloudellisia toimijoita ja työmarkkinaosapuolia yrityksissä tai ammattijärjestöissä. Suora tuki kansalaisjärjestöille ja pk-yrityksille on siis myös tärkeä.
Nämä kaksi näkökohtaa eivät ole keskenään ristiriitaiset vaan oikeastaan täydentävät toisiaan. Komission on jatkettava keskustelua ja keskustelun vauhdittamista, sillä nyt on oikea hetki tarjota paikallisille väestöille välineet kehitykseen.

Nielson
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä vilpittömästi esittelijä Carrilhoa hänen työstään tämän ehdotuksen parissa ja erityisesti pyrkimyksistä lainsäädäntöprosessin saamiseksi valmiiksi ensimmäisessä käsittelyssä.
Ehdotuksemme tavoite oli yksinkertaisesti jatkaa hajautetun yhteistyön budjettikohdan oikeusperustaa kahdeksi lisävuodeksi. Tämä varmistaa budjettikohdan jatkuvuuden ja antaa aikaa kaikkien osapuolien kanssa käytävälle perusteelliselle keskustelulle siitä, mikä rooli tällä budjettikohdalla olisi etelän paikallisten toimijoiden vahvistamisessa. Jäsen Rod vihjasi puheessaan, että emme ole kuulleet asianmukaisesti, mutta tosiseikka on, että kun teemme, mitä parhaillaan teemme, itse asiassa varmistamme, että kuulemista tapahtuu. Tämän keskustelun tulos tarjoaa sitten perustan hajautetun yhteistyön välineen strategisten suuntaviivojen tarkistukselle.
Ymmärrän parlamentin huolen siitä, että erilaiset paikallisten toimijoiden vahvistamiseen tarkoitetut välineet olisi integroitava etelän kansalaisyhteiskunnan osallistumiseen kehitysyhteistyöhön tähtäävään yhtenäiseen strategiaan. Myönnän, että tästä asiasta on keskusteltava. Kehitysmaiden kansalaisyhteiskunnan tukemista koskeva tiedonanto suunnitellaan julkaistavaksi tämän vuoden toisella puoliskolla. Kuten on mainittu, olimme luvanneet tämän tiedonannon aikaisemmin, mutta aloitimme liian kapealta pohjalta, mikä ei tarjonnut maailmanlaajuista näkökulmaa. Kuten täällä on sanottu, järjestelmät ovat hyvin erilaisia AKT-maissa ja muissa kumppanuusmaissa. Odotamme, että kansalaisyhteiskunnan osallistumista koskeva keskustelu ruokkii keskustelua, jota käydään hajautetun yhteistyön jatkuvasta edistämisestä ja erityisen budjettikohdan tulevaisuudesta tällä alueella. Haluaisin esittää tästä asiasta vielä yhden kommentin: tuki, jota voimme antaa kansalaisjärjestöille ja kansalaistoimijoille tulevaisuudessa AKT-maissa on jotakin, joka ylittää tämän budjettikohdan voiman ja mahdollisuudet. AKT:n ulkopuolisten maiden tilanne on erilainen ja paljon AKT-maita riippuvaisempi kunkin maan kanssa erikseen sovittavasta yksilöllisestä strategiasta. Tämä ei sulje ulkopuolelle samantyyppisen toiminnan mahdollisuutta, jos siitä sovitaan kumppanusmaan kanssa.
Lisäksi ollaan laajalti yksimielisiä siitä, kuinka hyödyllistä on kannustaa eurooppalaisia kansalaisjärjestöjä toimimaan kumppanuudessa etelän kanssa. Tämä oli itse asiassa pääajatus tämän erityisen yhteisrahoitusbudjettikohdan takana. Tietyllä tavalla tätä budjettikohtaa voidaan pitää ilmiömäisenä menestyksenä, koska olemme tuoneet sen AKT-filosofiaan ja olemme nyt kannustamassa valtioista riippumattomia järjestöjä yleisesti olemaan suoraan yhteydessä kumppaneihin etelässä. Tätä taustaa vasten pidämme hyödyllisenä laajempaa ja avoimempaa keskustelua tämän erityisen budjettikohdan hyvistä puolista, mutta oma päätökseni on, että tarvitsemme laajaa, avointa keskustelua ja meidän on annettava itsellemme tarpeeksi aikaa, jotta kaikilla olisi mahdollisuus osallistua keskusteluun. Juuri tämän tekee mahdolliseksi se mietintö, josta keskustelemme tällä hetkellä.
Ehdotetut tarkistukset on tarkoitettu pääosin varmistamaan viimeisten komitologiamenettelyjen noudattaminen ja yhdenmukaisuus muiden äskettäin hyväksyttyjen asetusten kanssa kehitysyhteistyön alueella. Ne selventävät myös joidenkin kansalaisyhteiskunnan toimijoiden kelpoisuutta.
Komissio on iloinen voidessaan suostua kaikkiin näihin tarkistuksiin. Ne heijastavat hyvin niitä hedelmällisiä keskusteluja, joita on käyty esittelijän, neuvoston työryhmän ja komission yksiköiden välillä.
Toivon, että neuvosto suostuu myös kaikkiin parlamentin tarkistuksiin ja että asetus voidaan siten hyväksyä mahdollisimman pian sellaisena, että se heijastaa tätä ensimmäistä käsittelyä.

Puhemies. -
Kiitos paljon, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Berèsin ja muiden Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän ja Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän puolesta komissiolle esittämä suullinen kysymys (B5-0009/2002) lapsen huollosta.

Gebhardt (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, sallikaa minun tervehtiä tänä erittäin myöhäisenä hetkenä erityisesti tulkkien työtiloissa toimivia henkilöitä. Me voimme kiittää heitä. He ovat aina paikalla ja auttavat meitä parantamaan Eurooppaa. Silloin tulemme paremmin toimeen keskenämmekin.
Juuri siitä on kyse vanhempien vastuuta koskevassa kysymyksessä, jonka olemme esittäneet. Me lainsäätäjät emme voi sekaantua siihen, miten ihmiset elävät elämäänsä. Meidän on kuitenkin autettava heitä elämään hyvä elämä. Meidän on tehtävä hyvä elämä mahdolliseksi. Euroopan unioni on sitoutunut siihen perussopimuksissa ja perusoikeuskirjassa.
Olemme tulleet yli 50 vuotta hyvin toimeen jäsenvaltioiden kesken. Hyvin erilaisten yhteiskuntien kesken vallitsee rauha, mutta kotona käydään usein sotaa, kun rajat ylittävä rakkaus kuolee. Uhreina ovat useimmiten lapset. Sanomalehdistä voi sitten lukea, että omat vanhemmat sieppaavat heidät tai että he eivät paineiden alaisena voi kasvaa vapaasti. Emme voi sulkea silmiämme siltä, ja meidän on tunnustettava, että näennäisesti kotona muutaman ihmisen kesken käytävä riita ilmentää Euroopan laajuisia ongelmia. Oikeussäännösten erilaisuus eri valtioissa musertaa lopulta perheet ja lapset. Meidän on tehtävä siitä loppu. Siksi olemme antaneet komissiolle esitetyssä kysymyksessä vinkkejä, joita olemme saaneet asianosaisilta ihmisiltä.
Lisäksi olemme tehneet kysymyksessä ehdotuksia, jotka voivat ratkaista oikeudellisia ongelmia ja helpottaa lapsen hyväksi tapahtuvaa oikeudellista yhteistyötä. Arvoisa komission jäsen, minun ei tarvitse esittää yksityiskohtia; te olette lukenut ne, ja olisin iloinen, jos voisitte kannattaa niitä kaikkia. Tekisitte palveluksen monille ihmisille ja selvittäisitte vielä useammille kansalaisille, että Eurooppa on muutakin kuin oikeudellisesti määritelty vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue.
Tehkää Euroopan parlamentin kanssa selväksi, että Eurooppa on alue, missä ihmiset voivat tuntea olonsa turvatuksi rajoista piittaamatta, vaikka kumppaneiden kesken olisi ollut riitoja. Siihen tarvitaan ja näistä kolmesta asiasta kysymyksessä on kyse selkeää ja laajaa lainsäädäntöä, motivoituneita lakimiehiä, jotka yhdessä ja toisiaan ymmärtäen panevat lain täytäntöön ihmisten hyväksi, ja varsinkin hyviä yhteisiä peruskäsitteitä. Toivon, että voitte antaa tähän kysymykseen meitäkin tyydyttäviä vastauksia.

Nielson
. (EN) Arvoisa puhemies, teen tietenkin parhaani. Tampereen Eurooppa-neuvostossa määriteltiin tapaamisoikeus prioriteetiksi luotaessa yhtenäistä oikeusaluetta, jossa päätökset voivat kiertää vapaasti yhdestä jäsenvaltiosta toiseen. Tämä prioriteetti vastaa yhä enemmän jäsenvaltiosta toiseen muuttavien ihmisten sosiaalista todellisuutta hajoavine ja uudelleen muotoutuvine perheineen.
Kuten arvoisa jäsen sanoi, komissio työskentelee nyt uuden ehdotuksen parissa, joka yhdistää komission syyskuussa 2001 tekemän ehdotuksen lapsenhuollosta, Ranskan heinäkuussa 2000 tekemän aloitteen lapsen tapaamisoikeudesta ja niin sanotun Bryssel II -asetuksen tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoasioissa. Uskomme voivamme esittää tämän ehdotuksen huhtikuussa 2002.
Kuten myös komission ehdotuksen ja Ranskan aloitteen kohdalla, tavoitteena on sellaisten ratkaisujen muotoilu, jotka rakentuvat yhteiseen oikeusalueeseen olennaisesti kuuluvalle keskinäiselle luottamukselle lapsen suojelemiseksi. Tämä tarkoittaa, että mennään yli sen tasapainon, johon päästiin Haagin yleissopimuksessa samalla kuitenkin tunnustaen niiden arvon kansainvälisten asioiden hoitamisessa. Tätä tarkoitusta varten komissio esitti marraskuussa vuoden 1996 Haagin sopimuksen allekirjoittamista koskevan ehdotuksen.
Komissio jakaa täysin teidän nopeaa edistymistä koskevan huolenne. Tämä näyttää nyt mahdolliselta, erityisesti siksi, että oikeus- ja sisäasiainministereiden kokouksessa Santiago de Compostelassa helmikuussa 2002 tunnustettiin sellaisen yhteisökohtaisen ratkaisun tarve, jossa lopullinen sananvalta lapsenkaappausasioissa on sillä jäsenvaltiolla, jossa lapsi on vakituisesti asunut, ja se jäsenvaltio, johon lapsi on kaapattu, voisi tehdä vain väliaikaisia toimenpiteitä. Uskomme, että tämä työ jatkossakin hyötyy Euroopan parlamentin tuesta.
Arvoisat jäsenet ovat täysin oikeassa korostaessaan kansallisten tuomareiden keskinäisen luottamuksen tärkeyttä toisessa jäsenvaltiossa annettujen päätösten toimeenpanosta. Monen vuoden ajan komissio on Grotius-ohjelman ja siviilioikeuden alaa koskeva Grotius-ohjelman avulla jatkuvasti tukenut hankkeita, joiden tavoitteena on lähentää eri maista tulevia tuomareita oikeusjärjestelmiä koskevan keskinäisen ymmärryksen parantamiseksi jäsenvaltioiden välillä. Merkittävä osa näistä hankkeista on keskittynyt perheoikeuteen.
Tukea näille hankkeille on edelleen saatavilla uuden puiteohjelman kautta, joka koskee oikeudellista yhteistyötä siviiliasioissa ja joka on tarkoitus hyväksyä maaliskuun loppuun mennessä. Tälle uudelle ohjelmalle, joka on voimassa 2002-2006, myönnetään enemmän budjettivaroja kuin aiemmille ohjelmille. Teitä varmaan kiinnostaa, että uutta ohjelmaa toteuttaessaan komissio harkitsee sellaisten oikeusalan toimijoiden koulutuksen asettamista etusijalle, jotka työskentelevät oikeudellista yhteistyötä siviiliasioissa koskevien yhteisön välineiden parissa, mukaan luettuna Bryssel II - asetuksen parissa.
Lisäksi ohjelma sallii myös komission tekemät suorat toimet, joilla varmistetaan yhteisön lain järkevä soveltaminen ja toimeenpano. Sellaiset toimet kattavat tietenkin myös perheoikeuden alan välineet.
On myös mainittava siviiliasioissa loppuvuodesta toimintansa aloittava Euroopan oikeudellinen verkosto. Verkosto mahdollistaa myös jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmien keskinäisen ymmärtämisen, sekä tarjoaa keinon tunnistaa ja ratkaista siviiliasioissa tehtävään yhteistyöhön liittyvät ongelmat.
Tämän vuoksi komissio katsoo, että tarvittavat välineet - jotka liittyvät oikeudelliseen yhteistyöhön siviiliasioissa, myös perheoikeuden alueella - ovat jo valmiina ja niiden avulla voidaan saavuttaa ne tavoitteet, johon jäsenet viittasivat. 
YK:n lapsen oikeuksien julistukselle rakentuvassa Euroopan unionin perusoikeuskirjassa edellytetään, että lapsen etu täytyy olla etusijalla kaikissa lapseen liittyvissä toimissa. Kuten on korostettu, "lapsen etu" on epämääräinen käsite, joka on avoin erilaisille tulkinnoille ja on viime kädessä riippuvainen siitä, kuinka tuomari arvioi kuhunkin yksittäiseen tapaukseen liittyviä seikkoja. Monien tieteenalojen välinen hanke, joka valottaa asioiden tilaa eri "lapsen etua" koskevien käsitysten osalta, täydentää kätevästi meidän työtämme edistämällä oikeusjärjestelmien keskinäistä ymmärtämistä ja siten vahvistamalla päätösten vapaata kiertoa varten välttämätöntä keskinäistä luottamusta. Tällainen hanke voi saada rahoitusta edellä mainitun oikeudellista yhteistyötä siviiliasioissa koskevan uuden puiteohjelman perusteella.

Banotti (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olette luetellut monia erittäin kannatettavia hankkeita. Esittelijänä toivon todellakin saavani sen täsmennetyn ehdotuksen, joka on luvattu huhtikuuksi. Se mainittiin kysymyksessäkin. Ongelmana on, että on olemassa aika paljon vaikeita käytännön ongelmia, joihin on puututtava. Esimerkiksi jäsenet Gebhardt ja Berès istuvat Ranskassa juuri siinä valiokunnassa, jossa käsitellään näitä asioita. Käsittääkseni tällä hetkellä avoinna on noin 50 tapausta. Suurin ongelma - siitä tapausmäärästä, joka minulla on - näyttää olevan se, että huoltajuuden saaneet vanhemmat kieltävät tapaamisoikeuden toiselta vanhemmalta.
Haluaisin luetella parlamentin tiedoksi ne avoinna olevat tapaukset, joiden parissa työskentelen tällä hetkellä. Eric Cometille, jonka lapset ovat Suomessa, myönnettiin lasten huoltajuus Suomen tuomioistuimissa. Hän ei voi koskaan toteuttaa tätä huoltajuutta. Hänen lapsensa eivät enää halua nähdä häntä. Ruotsissa on kaksi tapausta, joissa isät haluavat lastensa tapaamisoikeuden: Philippe Paquay ja Kevin Willoughby. Saksassa, jota monet alan ihmiset pitävät maana, jossa on eniten tämänkaltaisia vaikeuksia, on Guy Foster ja Chris McMullen; ja varmaankin tunnetuin tapaus lady Catherine Meyer, Ison-Britannian Washingtonin suurlähettilään vaimo, joka on nähnyt kahta poikaansa tasan 24 tuntia kuuden viime vuoden aikana.
Alankomaissa on Morales-Gouvenne ja Itävallassa Noël Dumont. Ongelmana on, että erityisesti Saksassa sosiaalityöntekijät näyttävät Saksan lain mukaan pystyvän tekemään sellaisia päätöksiä tapaamisoikeudesta ja huoltajuudesta, joissa ei joissakin tapauksissa oteta ollenkaan huomioon muiden maiden tuomioistuimissa tehtyjä päätöksiä. Erittäin monissa tapauksissa asiaa käsittelevillä tuomareilla on koko työelämänsä aikana ehkä vain yksi tämäntyyppinen tapaus, ja siksi he eivät tiedä, mitä Haagin yleissopimuksessa ja toivottavasti tässä uudessa asetuksessa määrätään.
Näemme edelleen - ja tämä on valitettavasti monen tapauksen ydin - vanhempien käyttävän lapsiparkojaan aseina sukupuolten välisessä sodassa.
Arvoisa komission jäsen, mainitsitte Haagin yleissopimuksen vuodelta 1996, joka onneksi tunnustettiin viime marraskuussa. Yksikään jäsenvaltio eikä yhteisö ei kuitenkaan ole allekirjoittanut sitä. Tämä aiheuttaa vakavia ongelmia, koska tuon lainsäädännön ydin on se, että tunnustetaan jokaisen lapsen oikeus tuntea molemmat vanhempansa ja tavata heitä.

Berès (PSE).
Arvoisa puhemies, toivon teidän voivan kertoa komission jäsen Vitorinolle, kuinka tärkeänä parlamentin jäsenet pitävät tätä kysymystä, että he haluavat tehdä siitä poliittisen mielenkiinnon kohteen, sillä lapset eivät voi pitää yhtä kovaa ääntä kuin pommit, mutta hekin tarvitsevat eksekvatuurimenettelyjen lakkauttamista. He tarvitsevat politiikkojen käyttöönottoa. Jos komissio todellakin haluaa tehdä eurooppalaisten liikkuvuudesta yhden prioriteeteistaan Euroopan työmarkkinoiden yhdenmukaistamiseksi ja edistämiseksi, sen on hyväksyttävä tämä tosiseikka: tarvitsemme myös eurooppalaista perheoikeutta Euroopan oikeusalueen sisällä.
Asiantuntijat ovat työskennelleet vuosia näiden tekstien laatimisen parissa ja kaipaavat epätoivoisesti politiikkojen käyttöönottoa. Meidän täällä on tartuttava tähän asiaan. Uskon, että tämä suullinen kysymys voi auttaa siinä.
Millainen eurooppalainen oikeus pitäisi laatia? On olemassa Haagin mekanismit. On kenties erityinen alue yhteisön oikeudelle, Euroopan unionin jäsenten oikeudelle. Tässä yhteydessä haluaisin kiinnittää teidän huomionne joihinkin ongelmiin. Ensinnäkin emme saa eurooppalaisen oikeuden kautta kyseenalaistaa asuinpaikan tuomioistuimen toimivallan periaatetta. Siihen ei pidä kajota, jos haluamme kohdata tosiasiat ja ratkaista konfliktit sopuisasti. Luottamusverkostoja voidaan kehittää. Tämä on olennaista, sillä muuten automaattinen paluu, jonka pitäisi olla tavallinen oikeus Euroopan unionissa, ei toteudu koskaan. Luottamusta lisäävien toimenpiteiden kehittämiseksi olette maininnut ohjelmia. Käyttäkää niitä. Tarvitsemme niitä vaihtojen edistämiseksi, jotta kun ranskalainen tuomari päättää lapsen huoltajuudesta tai palauttamisesta sieppaamisen jälkeen, hän ei toimisi kansallisesta näkökohdasta. Tämä koskee samalla tavalla ranskalaista kuin englantilaista, irlantilaista, saksalaista tai suomalaistakin tuomaria. Sitten on vielä Santiago de Compostelan epävirallisen Eurooppa-neuvoston herättämä toivo, sen antama myönteinen signaali. Mutta kun ongelmat piilevät aina yksityiskohdissa, on olennaisen tärkeää, että lasten palauttamista koskevia ehtoja noudatetaan kunnolla. Tapahtuipa paluu sieppauksen jälkeen tai vierailuoikeuden käytön päätteeksi, sen on tapahduttava asuinpaikan lain hengessä.
Lopuksi pyydän teiltä vielä lyhyesti selvennystä kysymyksemme kolmanteen kohtaan: mitä pidätte ajatuksesta, että komissio voisi perustaa työryhmän, jotta voisimme meidän eurooppalaisten kesken pohtia tätä ongelmakäsitettä, käsitettä, joka sekoittaa useita tuomioita, eli lapsen edun käsitettä, jonka olemme maininneet perusoikeuskirjassa?

Cashman (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komission jäsentä läsnäolosta näin myöhäisenä ajankohtana.
Olemme kuulleet viitattavan kaappauksiin, mutta tietenkin niitä voi olla eri muotoisia ja hienovaraisiakin. Jäsen Banotti otti esiin äänestäjääni Guy Fosteria koskevan asian, joten saanen esittää yhteenvedon tapauksesta, koska siinä kysymyksessä ovat oikeiden ihmisten elämät.
Guy Foster ei ole saanut tavata lastaan sen jälkeen, kun hänen saksalainen vaimonsa palasi Saksaan avioeron jälkeen. Sovittiin niin, että poika asuisi äidin luona ja Fosterilla olisi täydet tapaamisoikeudet. Saksassa äiti löi kuitenkin laimin poikaansa ja oli psykiatrisessa hoidossa, ja lapsi siirrettiin myöhemmin äidinäidin hoitoon.
Huolimatta Fosterin sitkeistä yrityksistä ottaa yhteyttä poikaansa, häntä ei ole koskaan päästetty pojan luokse eikä hän ole saanut puhua pojan kanssa tai tavata häntä ja äidinpuoleiset isovanhemmat eivät ole antaneet pojasta tietoja. Tuomioistuin teki asiaa koskevan päätöksen, mutta Fosterille annettiin tieto oikeuskäsittelystä vasta käsittelyn jälkeen. Asiakirjat toimitettiin vieraalla kielellä. Lapsi siirrettiin siis isoäidin hoitoon ilman, että Foster sai esittää oman kantansa. Uskon, että häneltä kiellettiin ja kielletään edelleen hänen perusoikeutensa tavata lastaan ja häneltä kielletään myös mahdollisuus saada oikeutta. Tämä on tietenkin väärin niiden silmissä, jotka uskovat, että meidän on aina meneteltävä lapsen edun mukaisesti.
Jäsen Gebhardt mainitsi kaksi avainsanaa: auta ja mahdollista. Jäsenvaltioita on 15 ja niissä on eri kielet ja eri kulttuurit, mutta emme koskaan saa käyttää kieltä keinona pitää ihmisiä keskustelun ulkopuolella tai kieltää heiltä heidän oikeutensa. Siksi vaadin komissiota ryhtymään toimiin, käyttämään mielikuvitustaan yhteisön tasolla ja jäsenvaltioiden tasolla keskinäisen tunnustamisen ja oikeudellisen yhteistyön varmistamiseksi ja lopettamaan tällaiset traagiset ihmiskohtalot, joilla on vaikutusta vielä meidän aikamme jälkeen.

Evans, Robert J.E. (PSE).
Arvoisa puhemies, jäsen Gebhardt aloitti sanomalla, että Eurooppa on alue, jolla ihmiset tuntevat olonsa turvalliseksi. Itse asiassa turvallisuus on syy koko sen prosessin alkamiselle, josta on muodostunut Euroopan unioni sellaisena, kuin se on tänään. Edelläkävijät pyrkivät rakentamaan rauhallisen Euroopan ja ne tietenkin onnistuivat siinä. Nyt meillä on rauha, ja ihmiset odottavat olevansa turvassa, mutta liian usein Euroopan unionia syytetään puuttumisesta sellaisiin asioihin, jotka eivät ole tärkeitä, ja liian suuri osa sitä, mitä Euroopan parlamentti näyttää tekevän, ei vaikuta tavallisen ihmisen elämään. Joskus huomaamme todellisen alueen, joka vaatii lainsäädäntöä, mutta meillä ei ole valtaa toimia. Kuten jäsenet Banotti ja Cashman korostivat, tällä alueella tarvitaan lainsäädäntöä ja uskoakseni Euroopan unionin toimet olisivat erittäin tervetulleita.
Ne kuulemamme tapaamisoikeuteen liittyvät tapaukset, joissa vanhemmalta on kielletty lastensa tapaaminen, ovat erittäin ahdistavia. Ne pahentavat erojen kurjuutta entisestään. Se, että ollaan erossa sekä ajan että paikan suhteen ja välissä on satoja kilometrejä ja kalliita lentoja, on tuskallista ja ahdistavaa sekä vanhemmille että lapsille.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, vuosien mittaan parlamentti, neuvosto ja komissio ovat kaikki työskennelleet yhteisten tavara- ja pääomamarkkinoiden, oikeudenmukaisen ja vapaan kaupan turvaamiseksi niille, joilla on rahaa. Nyt meidän on varmistettava, että meillä on oikeudenmukaiset markkinat ja vapaat markkinat ihmisille, niin että perheet ja lapset voivat työskennellä ja muuttaa maasta toiseen sellaisten sääntöjen mukaan, jotka ovat oikeudenmukaisia ja toimivia ja joiden noudattamista Euroopan unionin toimielimet valvovat.
Jäsen Cashman sanoi, että Euroopan unionissa on 15 jäsenvaltiota. Hän on oikeassa, mutta kun muistetaan, että tulossa on 10-12 valtiota lisää, minua puistattaa ajatella, mitä tällä alueella voi tapahtua, jos emme toimi ja onnistu saamaan toimivaa lainsäädäntöä - lainsäädäntöä, joka tekee Euroopan unionista yhtä turvallisen ja varman kaikille kansalaisilleen, lapsille ja heidän vanhemmilleen.

Nielson
. (EN) Arvoisa puhemies, minulla on vain muutama huomautus. Jäsen Banotti kysyi, onko komission huhtikuuksi lupaama ehdotus saatavilla. Pian on. Mikään muu toimintatapa ei olisi komission etujen mukainen, joten odotamme voivamme esitellä sen ja keskustella siitä. Näin me etenemme tässä asiassa.
Jäsen Berès kysyi, olenko unohtanut kysymyksen kolmannen osan, joka koskee lapsen etua. Toistan ensimmäisen puheenvuoroni viimeiset lauseet: "Monien tieteenalojen välinen hanke, joka valottaa asioiden tilaa eri "lapsen etua" koskevien käsitysten osalta, täydentää kätevästi meidän työtämme edistämällä oikeusjärjestelmien keskinäistä ymmärtämistä ja siten vahvistamalla päätösten vapaata kiertoa varten välttämätöntä keskinäistä luottamusta. Tällainen hanke voi saada rahoitusta edellä mainitun oikeudellista yhteistyötä siviiliasioissa koskevan uuden puiteohjelman perusteella." Olen pannut tarkkaan ja kiinnostuneena merkille tässä keskustelussa käydyt puheenvuorot, ja olemme tänä iltana edistyneet taas yhden askeleen verran.

Puhemies. -
Kiitän teitä kaikkien läsnä olevien parlamentin jäsenten puolesta tästä vastauksesta, arvoisa komission jäsen.
(Istunto päättyi klo 00.05.)

Zrihen (PSE)
. Kollegoideni ja minun äänestys Rapkayn ja Turmesin mietinnöstä selittyy seuraavilla syillä:
1. Suhtaudun hyvin epäilevästi komission jäsen de Palacion näkemykseen vapauttamisesta ilman sääntöjä tapahtuvana sääntelyn purkamisena. Se ei kuvasta sen enempää mielenkiintoa, valppautta kuin yhteiskunnallista huomiota, jota kohdistamme kaasu- ja sähköalan vapauttamiseen.
2. Toisin kuin voisi luulla, mietintö ei ole vain tekninen. Se vaikuttaa miljoonien kansalaisten arkeen, kun heillä ei pian ole enää varmuutta, että he voivat hyötyä kaasusta ja sähköstä, jotka kuuluvat jokaisen jäsenvaltion ja nyt Euroopan takaamiin julkishyödykkeisiin.
3. Meidän on turvattava sopimusvelvoitteilla kotitalouskuluttajille tarjottava palvelu ja heidän maksamansa hinnat, verkon turvallisuus, yksityisten tuottajien tai toimittajien velvollisuus tehdä investointeja.
4. Millaisen kuvan annamme Euroopasta, jossa kehuskellaan markkinoiden avoimuudella ja kuluttajille edullisemmilla hinnoilla samalla, kun merkittävä osa väestöstä saattaa jäädä kokonaan paitsi palvelusta?
5. Komission vastahakoinen asenne asuinpaikasta riippumattomaan yhtenäiseen hinnoitteluun ja äänestyksen tulos kertovat vapauttamisen vääristyneiden vaikutusten pelosta.
6. Tämä tarkoittaa myös, että vaadimme ja vahdimme, että kaikkien oikeus energiaan ja kansalaisten julkisen palvelun turvaaminen taataan.

