

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Ransdorfin laatima teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan suullinen kysymys komissiolle (B6-0012/2005) EU:n tutkimusmäärärahojen kaksinkertaistamisesta. 
Chichester (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, avaan keskustelun teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan puolesta. Toivotan komission jäsenen Potočnikin tervetulleeksi. Komission jäsen ja koko komissio ovat saaneet hyvin suopean vastaanoton seitsemännen puiteohjelman suhteen, mistä kertoo ripeys, jolla valiokunta on käsitellyt Locatellin mietintöön liittyvät asiat. Toivon, että komissio vastaa tähän hyvään tahtoon eikä hukkaa sitä.
Tutkimusyhteisö ja laajempikin yhteisö odottavat seitsemänneltä puiteohjelmalta paljon, sillä sitä pidetään keskeisenä osana Euroopan talouden vahvistamiseen tähtäävää Lissabonin strategiaa. Tutkimus ja kehittäminen ovat ratkaisevia tekijöitä prosessin kannalta. Siksi onkin niin tärkeää, että hoidamme tämän asian hyvin.
Hyvä komission jäsen, tänään esitetyn suullisen kysymyksen taustalla on halu antaa teille tilaisuus kertoa meille ajatuksistanne ennen kuin teette neuvostolle ja parlamentille ehdotuksen siitä, miten tutkimusta rahoitetaan. Meidän nähdäksemme ratkaisevin kysymys liittyy tutkimusohjelmaan osoitettavien määrärahojen kaksinkertaistamiseen EU:n kokonaistalousarviossa. Voidaanko tähän loistavaan tavoitteeseen päästä? Miten se voidaan saavuttaa? Odotamme malttamattomina, että te, komission jäsen, kerrotte meille, miten uskotte sen olevan mahdollista.
Kun muistetaan, että jäsenvaltioiden keskuudessa on "yhden prosentin seura", joka haluaa pitää Euroopan unionista aiheutuvat kustannukset kaiken kaikkiaan alle yhdessä prosentissa BKT:sta, ehdotan joitakin keinoja, joiden avulla tutkimusmäärärahoja voidaan kasvattaa Euroopan tasolla ylittämättä kuitenkaan välttämättä yhden prosentin rajaa. Ehdotuksissani otetaan huomioon myös se, että jäsenvaltiot vaikuttavat olevan valmiita käyttämään enemmän varoja tutkimukseen.
Ensimmäinen ehdotus on se, että jäsenvaltiot rahoittaisivat turvallisuustutkimusta koskevaan rahoitusohjelmaan esitetyt hankkeet Euroopan tasolla, mutta ei kuitenkaan seitsemännestä puiteohjelmasta. Näin sitä ei laskettaisi mukaan kyseiseen budjettikohtaan.
Toiseksi koheesiorahaston varojen ohjaaminen osittain uusien jäsenvaltioiden tutkimusmenoihin olisi mielestäni erittäin varteenotettava vaihtoehto, ja toivon, että ajatus saa kannatusta myös teiltä, hyvä komission jäsen.
Esitän vielä kolmannen ehdotuksen. Mayor Oreja johtaa Euroopan tutkimusneuvostoa käsittelevää erityistyöryhmää, joka on ehdottanut, että riippumaton tutkijaelin ryhtyisi ohjaamaan tutkimusohjelmaa eteenpäin ja että tämä tehtäisiin huippuosaamisen ja tieteellisten ansioiden pohjalta. Tätä varten on ehdotettu huomattavia määrärahoja, yhteensä 2 miljardia euroa vuodessa, sen jälkeen kun valmisteluvaihe on saatu päätökseen. Se vie valtavan osa nykyisistä puitemäärärahoista. Ehdotankin, että jäsenvaltiot pohtisivat myös tämän rahoittamista muualta kuin seitsemännestä puiteohjelmasta.
Toivon, että ryhdymme toteuttamaan joitakin Marimonin raportissa mainittuja ehdotuksia. Yksi useimmin esiin tuoduista Euroopan tason tutkimustoimintaan liittyvistä huolenaiheista on hallinnollisten menettelyjen ja varojen säätelystä annettujen asetusten monimutkaisuus ja niistä aiheutuva rasite, joka tekee rahoituksen saamisen ja ohjelmiin osallistumisen hyvin vaikeaksi pienille ja keskisuurille yrityksille ja pienille tutkimuslaitoksille. Me kaikki tiedostamme tämän ainakin puheissamme. Asia huolestutti jo keskusteltaessa neljännestä puiteohjelmasta. Hyvä komission jäsen, puhumme siis kyllä asiasta, mutta toivokaamme, että tällä kertaa pystytte myös tekemään sille jotain.
Menestyvä tutkimus Euroopan tasolla edellyttää sitä, että huippuosaaminen asetetaan ensisijaiseksi tavoitteeksi. Arvoisa komission jäsen, odotan innolla näkemyksiänne siitä, miten tämä kaikki rahoitetaan. 
Potočnik,
   .  Arvoisa puhemies, haluan kiittää teitä ja erityisesti teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokuntaa tästä tilaisuudesta keskustella täysistunnossa tutkimusmäärärahojen kaksinkertaistamisesta.
Todettakoon aluksi, että olen hyvin iloinen siitä, että Locatellin mietintö eurooppalaisen tutkimuksen tulevaisuudesta sai maanantaina teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan lähes yksimielisen kannatuksen. Mietintö, josta käsittääkseni äänestetään maaliskuun istuntojaksolla, antaa meille erinomaisen perustan, kun alamme valmistella komission virallista ehdotusta uudesta puiteohjelmasta. Haluan kiittää tästä erityisesti kahta valiokunnan jäsentä, Chichesteriä ja Locatellia.
Haluan ensin korostaa, ettei tämänpäiväinen keskustelu ole tärkeä pelkästään tutkimuksen näkökulmasta, vaan siinä on kyse koko uskottavuudestamme Lissabonin tavoitteiden saavuttamisen suhteen. Se on ratkaisevan tärkeä keskustelu molemmille toimielimillemme tässä vaiheessa, kun vain muutaman viikon kuluttua Eurooppa toivottavasti päättää ensi vuosikymmenen taloudellisista resursseista.
Keskustelu uusista rahoitusnäkymistä on totuuden hetki. Eurooppalaiselle tutkimukselle osoitettavan rahoituksen riittävyys on yksi siihen kuuluvista olennaisista kysymyksistä, sillä tutkimuksessa on kyse osaamisesta, ja osaaminen puolestaan on Euroopan todellinen vahvuus maailmanlaajuisessa kilpailussa. Selitän tarkemmin.
Jotkut kauppakumppaneistamme kilpailevat primääriraaka-aineilla, joita meillä ei ole. Jotkut kilpailevat halvalla työvoimalla, jota me emme halua. Jotkut kilpailevat ympäristön kustannuksella, mitä emme hyväksy. Eurooppalainen yritys voi saavuttaa kestävän johtoaseman vain, jos se hyödyntää täysimääräisesti niin sanottua osaamisen kolmiota, johon kuuluvat osaamisen luominen, siirtäminen ja hyödyntäminen tutkimuksen, koulutuksen, ammatillisen koulutuksen ja tietysti innovaation avulla.
Olen täysin vakuuttunut siitä, että eurooppalaiset yritykset voivat olla kilpailukykyisiä ja johtavassa asemassa maailmanmarkkinoilla vain, jos saamme Euroopan nostettua nopeasti kärkeen sekä talousalueena että tietoyhteiskuntana. Olemme vahvoja osaamisessa, mutta voimme tulla vieläkin vahvemmiksi, jos yhdistämme voimamme järkevästi, jos nostamme huippuosaamisen keskeiseksi tavoitteeksi ja jos käytämme koko tutkimuspotentiaalimme, jota meillä on kaikkialla Euroopan unionissa – vanhoissa, uusissa ja tulevissa jäsenvaltioissa. Haluan, että tämä on uuden tutkimusohjelman tarkoitus.
Osaaminen ei merkitse ainoastaan yritysten kilpailukyvyn parantumista, vaan se tukee jatkuvaa edistystä koko yhteiskunnassa. Edistys esimerkiksi terveydenhoidon, ympäristön suojelun ja kestävän energiansaannin aloilla tukeutuu suurelta osin osaamisen kehittymiseen. Esille ottamanne kysymykset olivatkin siten juuri oikeita.
Ensinnäkin: tekeekö komissio kaikkensa tutkimusmäärärahojen kaksinkertaistamisen puolesta? Vastaus on kyllä. Helmikuussa 2004, kun keskustelu laajentuneen unionin poliittisista haasteista ja budjettivaroista alkoi, komissio korosti roolia, joka tutkimuksella on yhteisen tulevaisuutemme luomisessa, ja ehdotti siksi määrärahojen kaksinkertaistamista.
Tämä tuotiin esiin myös rahoitusnäkymiä koskevassa komission tiedonannossa viime heinäkuussa, ja puheenjohtaja Barroso vahvisti lähestymistavan noudattamisen parlamentille viime joulukuussa, kun hän hyväksyi Prodin komission ehdottamat rahoitusnäkymät.
Viimeisin vahvistus saatiin Lissabonin strategian väliarviointia koskevassa ehdotuksessa. Siinä todetaan yksiselitteisesti tutkimus- ja kehittämisinvestointien tärkeys. Voin siksi Euroopan komission puolesta vakuuttaa, että olemme sitoutuneet tutkimuksen edistämiseen ja teemme myös kaikkemme sen eteen, että tutkimusmäärärahat kaksinkertaistetaan.
Toiseksi: otetaanko kaksinkertaistamisessa huomioon ohjelman kesto, inflaatio, laajentuminen ja tarve tukea uusia tutkimustoimia? Olen hyvin kiitollinen näistä kysymyksistä. On hyvä, että vastaamme näihin täysin oikeutettuihin kysymyksiin. Seitsemännestä puiteohjelmasta tulee tärkein rahoitusväline, jonka avulla pyritään kunnianhimoiseen tavoitteeseen: tuottavuuden kääntämiseen kasvuun ja kilpailukyvyn varmistamiseen osaamisen avulla. Kun puhun määrärahojen kaksinkertaistamisesta, tarkoitan seitsemännen puiteohjelman määrärahojen kaksinkertaistamista. Tähän lukuun eivät sisälly muut aiheeseen liittyvät yhteisön ohjelmat, kuten kilpailukyvyn ja innovaation edistämiseen tähtäävä Günter Verheugenin ohjelma.
Ehdotuksemme ei merkitse ainoastaan sitä, että alkuperäiset kuudennen puiteohjelman määrärahat kaksinkertaistetaan, vaan se perustuu tutkimukseen vuosittain käytettävään summaan kaudella 2007–2013 verrattuna kuudenteen puiteohjelmaan käytettävään arvioituun vuosittaiseen summaan sellaisena kuin se on tarkistettuna EU:n laajentumisen jälkeen. Määrärahat siis kaksinkertaistetaan joka vuosi riippumatta seitsemännen puiteohjelman kestosta. Lisäksi summia muokataan rahoitusnäkymien puitteissa inflaation perusteella yleisen laskentatapamme mukaan.
Laajentuminen on yksi erityisistä kysymyksistä. Laajentuminen oli tutkimuksen alalla todellisuutta jo kauan ennen liittymissopimuksen allekirjoittamista. Myös nykyiset ehdokasvaltiot osallistuvat puiteohjelmaan. Voisin siis vastata tähän kysymykseen toteamalla, että laajentuminen on todellakin otettu huomioon, mutta minun olisi heti lisättävä, että laajentuminen on otettava huomioon muuallakin kuin budjettiluvuissa.
Haluan, että ohjelma perustuu huippuosaamiseen, koska tiedän, että se on myös uusien jäsenvaltioiden vahvuus. Haluan kuitenkin lisäksi, että ohjelma mahdollistaa koko tutkimuspotentiaalin hyödyntämisen uusissa jäsenvaltioissa ja että sille luodaan aktiivinen ja tuloksellinen yhteys rakennerahastoihin. Mukaan on myös otettu uusia tutkimusaloja, ja nekin osaltaan oikeuttavat määrärahojen kaksinkertaistamisen.
Kolmanneksi: kattaako seitsemäs puiteohjelma perustutkimuksen, avaruustutkimuksen ja turvallisuustutkimuksen? Seitsemättä puiteohjelmaa koskeva ehdotuksemme on lyhyesti sanottuna kattava, eli mitään puiteohjelman ulkopuolisia mekanismeja ei ole tarkoitus ottaa käyttöön. Lisään tähän yhden tärkeän asian. Parlamentti on korostanut sitä, että rahoitusta on oltava riittävästi, jotta päästäisiin niihin toisiaan täydentäviin tavoitteisiin, jotka liittyvät toisaalta EU:n tämänhetkisen tutkimusrahoituksen jatkuvaan lisäämiseen ja toisaalta uusien, EU:n kannalta kiinnostavien tutkimusalojen tukemiseen.
Toisin sanoen nykyisen toiminnan tehostaminen ja samanaikaisesti runsaasti kannatusta saavien uusien toimien, kuten Euroopan tutkimusneuvoston ja teknologia-aloitteiden, käynnistäminen ei olisi mahdollista, ellei tutkimusmäärärahoja kaksinkertaisteta. Kaksinkertaistamisen ansiosta voimme ottaa ratkaisevan askeleen yleisessä tutkimuspolitiikassamme ja Euroopan tutkimusalueen jatkuvassa tukemisessa. Tulevien tutkimustoimien sisältöä koskeva sopimus edellyttää välttämättä myös yhteisymmärrystä toimille osoitettavasta riittävästä rahoituksesta.
Neljänneksi: millä tavoin komissio aikoo vaikuttaa uusista rahoitusnäkymistä käytäviin keskusteluihin varmistaakseen, että tutkimusmäärärahat voidaan kaksinkertaistaa? Komissio aikoo esittää seitsemättä puiteohjelmaa koskevan ehdotuksensa 6. huhtikuuta rahoitusnäkymiä koskevan keskustelun tueksi. Näin parlamentti voi antaa neuvostolle alustavan vastauksensa, jonka esittelijänne Borg aikoo esitellä toukokuun istuntojaksolla. Näin myös tutkimus- ja tiedeministerit voivat käydä alustavia keskusteluja kilpailukykyä käsittelevässä neuvostossa 18. huhtikuuta. Komission ehdotuksessa esitetään seitsemännen puiteohjelman määrärahojen kaksinkertaistamiselle tukevat perustelut, jotka pohjautuvat yksityiskohtaiseen ja kokonaisvaltaiseen arvioon tutkimus- ja kehittämisvälineiden vaikutuksista kasvuinvestointeihin ja työpaikkojen määrään.
Esitän kaksi tärkeintä syytä rahoituksen kaksinkertaistamiselle. Ensimmäinen ja mielestäni tärkein syy on Euroopan unionin tarve olla uskottava kasvua ja työpaikkoja koskevan uudistetun Lissabonin ohjelman toteuttamisessa. Tähän liittyy myös tarve saavuttaa Barcelonassa yhteisesti sovittu tavoite, joka on tutkimus- ja kehittämismäärärahojen nostaminen 3 prosenttiin BKT:sta. Rahoituksen kaksinkertaistaminen on yksi ratkaisevista askelista kohti kasvulähtöisempää Euroopan unionin talousarviota.
Toinen syy liittyy lähemmin tutkimus- ja kehittämismäärärahoihin. Ensinnäkin tutkimukseen ja kehittämiseen on suunnattava huomattavasti julkista rahoitusta, koska se on tärkeä T[amp]K-investointien lähde ja koska sillä on voimakas myönteinen vaikutus tutkimukseen ja kehittämiseen tulevaisuudessa suunnattaviin yksityisiin investointeihin.
Toiseksi tarvitsemme enemmän T[amp]K-rahoitusta EU:n tasolla, koska eurooppalainen tutkimusrahoitus tarjoaa huomattavaa lisäarvoa voimavarojen riittävän määrän, osaamisen ja käytännön mahdollisuuksien jakamisen, tiiviiseen yhteistyöhön perustuvan huippuosaamisen edistämisen, Euroopan tason kilpailun, kansallisten toimien koordinoinnin ja Euroopan unionin politiikkojen saaman tuen ansiosta.
Haluan vielä lisätä, että joudumme nykyisin hylkäämään luvattoman paljon erinomaisia ehdotuksia vain siitä syystä, että varat eivät riitä. Lisäksi on havaittavissa tarvetta ja halua rahoittaa uusiin ryhmiin ja toimiin liittyviä aloitteita, joista saadaan paljon lisäarvoa EU:n tasolla, uhkaamatta kuitenkaan nykyisten aloitteiden asemaa. Emme myöskään saa unohtaa sitä hyvin yksinkertaista asiaa, että tutkimuksen kustannukset sinällään kasvavat jatkuvasti.
Viides kysymyksenne oli, olisiko seitsemännen puiteohjelman kesto synkronoitava rahoitusnäkymien keston kanssa, jotta ohjelmasuunnittelun koordinointia kyettäisiin parantamaan.
Kuvailemieni tavoitteiden saavuttaminen edellyttää pitkän tähtäimen näkemystä ja sitoutumista. Tästä syystä komissio ehdottaakin, että seitsemännen puiteohjelman kesto on kaiken kaikkiaan sama kuin seuraavien, kauden 2007–2013 rahoitusnäkymien. Ohjelman puolessavälissä on arvioitava tilannetta sen varmistamiseksi, että seitsemäs puiteohjelma vastaa edelleen Euroopan talouden ja kansalaisten tarpeisiin. Näin tekemällä luomme toisaalta lisää vakautta ja toisaalta lisää joustavuutta. Molempia tarvitaan.
Haluan tässä yhteydessä myös korostaa tutkimusmäärärahojen esimerkillistä käyttöastetta. Nykyinen käyttöaste on lähellä 100:aa prosenttia. Olemme menneiden vuosien aikana osoittaneet, että pystymme hallinnoimaan tehokkaasti puiteohjelmien jatkuvasti kasvavia määrärahoja. Olemme tietoisia siitä, että määrärahojen kaksinkertaistumisesta aiheutuva hallinnointihaaste on melkoinen, mutta olemme päättäneet vastata siihen riittävällä tavalla. Menettelyjen yksinkertaistamisen ja järkeistämisen tarve on suuri. Nykyaikaistettu hallinnointi, johon liittyy ulkoistaminen, on vastaus tähän haasteeseen.
Tutkimusta koskevat ehdotukset ovat uuden Lissabonin ohjelman toteutumisen ydin. Se on ainoa tapa onnistua. Työ on aloitettava nyt. Tietoyhteiskunnan luominen on todennäköisesti paras ja ehkä ainoa keino tukea eurooppalaista sosiaalista mallia tekemättä kompromisseja talouskasvun, sosiaalisen koheesion ja ympäristönsuojelun välillä. Unionin tärkein poliittinen tavoite on siksi tukea voimakkaasti osaamiseen liittyvän kolmion kolmea sivua – tutkimusta, koulutusta ja innovaatiota – ja varmistaa, että kolmion toimintaolosuhteet ovat mahdollisimman suotuisat.
Euroopan unionin talousarvion rakenteen muuttaminen kasvattamalla kasvun ja kilpailukyvyn edistämiseen tarkoitettujen menojen osuutta komission esittämällä tavalla on siksi ratkaisevan tärkeää. Myös jäsenvaltioiden olisi omissa talousarvioissaan noudatettava tätä Euroopan unionin talousarvion rakennemuutosta. Euroopan unionin määrärahojen kaksinkertaistaminen ei saa johtaa siihen, että jäsenvaltiot vähentävät omia toimiaan. Päinvastoin, sen pitäisi olla esimerkki, jota jäsenvaltiot seuraavat. Niiden osallistuminen on välttämätöntä. Jos emme ryhdy toimiin nyt, työhön on ryhdyttävä myöhemmin, mutta silloin se on jo vaikeampaa ja ehkä jopa liian myöhäistä.
Aion tehdä parhaani sen puolesta, että kuvailemani näkemys toteutuu, sillä uskon, että se on oikea tie. Voimme tehdä siitä totta tekemällä yhteistyötä. Pyydän siksi tukeanne. Luotan saavani sen eurooppalaisen elämänmallin ja Euroopan tulevaisuuden turvaamisen tähden.
Rübig (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, komission jäsen, hyvät kollegat, eilen keskustelimme tässä parlamentissa eurooppalaisesta ajokortista, ja käsittääkseni tämänhetkiseen politiikkaan kuuluu yhteisen ajoneuvomme vauhdin kiihdyttäminen raskaasti kaasua painamalla. Haluan kiittää tästä komission jäsentä Potočnikia. Hän on myös ryhtynyt toimiin sen varmistamiseksi, että Lissabonin ohjelma pannaan täytäntöön, ja lupaa suuria asioita, kuten uusia työpaikkoja ja parempia tuloja kansalaisillemme. Toisaalta osa komission jäsenistä kannattaa REACH-menettelyä ja päästökauppaa, joiden seurauksena suuri osa teollisuudestamme joutuu siirtymään Euroopan ulkopuolelle.
Kiitänkin komission jäsentä siitä, että hän on ottanut ensisijaiseksi tavoitteekseen tietoon perustuvan Euroopan unionin luomisen eikä seuraa pelkästään tutkimuksen ja teknologian kehittämisen kuudennen puiteohjelman jalanjäljissä, vaan aikoo suunnata kehityksen kokonaan uusille urille seitsemännen puiteohjelman myötä. Tavoitteena ei ole vain noudattaa Lissabonin kriteerejä, vaan ennen kaikkea pyrkiä rahoitusnäkymien avulla kohti uusia, parempia ja varmempia työpaikkoja ja sen takaamista, että Eurooppa voi säilyttää kansainvälisen kilpailuasemansa. Tästä syystä toiseksi tavoitteeksi olisikin otettava nykyisten työpaikkojen säilyttäminen. Päämäärän saavuttaminen vuoteen 2010 mennessä on kaikkea muuta kuin helppo tehtävä.
Pidämme kaksinkertaistamista – pohjautuipa se tiettyyn osuuteen BKT:sta tai ei ja laskettiinpa se miten tahansa – keinona kiinnittää huomiota siihen, että toisaalta väittelemme siitä, käytetäänkö Euroopan unioniin alle vai yli 1 prosentti BKT:sta, ja toisaalta puhumme samalla 3 prosentin osuuden käyttämisestä tutkimukseen. Tästä käy selvästi ilmi, miten suuri on ero, kun kyseessä on tulevaisuuteen liittyvien asioidemme hoitaminen tehokkaasti. Mielestäni meidän on pyrittävä päämäärään, joka käsittää tietopohjaisen koulutuksen ja jatkokoulutuksen sekä elinikäisen oppimisen yliopistoissa saatavien tutkimustulosten pohjalta ja jossa selvänä tähtäimenä ovat uudet työpaikat. Tästä syystä meidän on myös vaadittava, että tutkimusneuvostoon kuuluvat liike-elämän ja tutkimustoiminnan edustajat saavat paljon sananvaltaa tavoitteiden määrittelyssä, että Lissabonin ohjelmaan liittyvät poliittiset tavoitteet, joita rahoitamme, toteutetaan sen mukaisesti ja että saamme kevennettyä byrokratiaa.
Kompuroimme petossyytöksestä toiseen, ja Eurooppa on tällä hetkellä kovan kritiikin kohteena. Meidän pitäisi silti korostaa hyviä puolia ja tilaisuuksia, joita tarjoamme Euroopalle ja kansalaisillemme.
Haluankin pyytää Potočnikia tulemaan parlamenttiin heti sen jälkeen, kun ohjelma on hyväksytty Euroopan komissiossa 6. huhtikuuta. Täällä pidetään laajennettu puheenjohtajakokous, ja komission puheenjohtaja voisi tulla kanssanne esittelemään seitsemättä puiteohjelmaa yleisölle. Se olisi tilaisuus tehdä suuri vaikutus yleisöön ja näyttää heille, että me otamme Lissabonin tavoitteet vakavasti ja haluamme saavuttaa ne.
Paasilinna (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tutkimusvaliokunta on ollut kysymyksessä hyvin yksimielinen, sillä olemme varmoja, että ainoastaan pitkäaikainen sitoutuminen tutkimusmäärärahojen kasvuun tutkimuksen seitsemännen puiteohjelman kautta voi auttaa meitä selviämään. Liitämme tämän Lissabonin tavoitteisiin, niin kuin huomasin myös komission jäsenen tekevän. Me olemme siis yhtä mieltä komission jäsenen Potočnikin kanssa. Ongelmana ovatkin jäsenvaltiot. Jäsenvaltioiden rahaministerit, Ecofin, siellä ovat meidän kohteemme, joita meidän tulisi tarttua kurkusta kiinni. Vain kaksi jäsenmaata on täyttänyt kolmen prosentin tutkimustavoitteen, oma maani on niistä toinen. Meillä on siten myös paljon kotitöitä tehtävänä.
Vaadimme siis komissiolta poikkeuksellisen määrätietoista työtä, ja tämä on tosiaan niin kuin sanoitte, ensimmäinen testi, oikeastaan yhteinen testi teille ja meille. Rahat kaksinkertaistetaan, mutta minne ne suunnataan? Tämä on pidettävä koko ajan mielessä, sillä ei voi ottaa rahaa lapiolla, jollei tiedetä, minne se heitetään. Haluaisin tietää, mille konkreettisille alueille. Mikä on esimerkiksi digitaalisen lukutaidon puuttumisen merkitys? On laskettu, että häviämme viikossa kolme tuntia sen puutteen vuoksi. Ja täällä pidennetään työviikkoja. Monessa tapauksessa jo nämä kolme tuntia pelastaisivat kansantaloutemme.
Samalla meidän on luonnollisesti otettava huomioon laajentuminen. Kuulun niiden joukkoon, joiden mielestä yhden prosentin budjettikehyksellä ei pystytä hoitamaan laajentumista ja Lissabonin prosessia sekä monia muita asioita. Kyllä me tiesimme, että laajentuminen maksaa, eikä budjettia voi silloin pienentää, vaan sen pitää olla samalla tasolla kuin tähänkin saakka. Vielä lopuksi, me tarvitsemme lisää koulutusta, tietotaitoa ja tutkimusta. Se on ainoa tie ulos tästä kierteestä, kilpailukyvyn kierteestä.
Prodi (ALDE ),
   . – Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen Potočnik, hyvät kollegat, vaadimme tutkimusmäärärahojen kaksinkertaistamista kuudenteen puiteohjelmaan verrattuna kysymättä itseltämme, onko mainittu ohjelma sopiva vertailukohta. Tosiasiassa kun se perustettiin, tällaista kiireellistä tarvetta elvyttää Euroopan unionin kilpailukykyä ei vielä ollut, massiivista ja tärkeää laajentumista ei ollut tapahtunut, kansainvälinen kilpailu ei vielä ollut lisääntynyt näin voimakkaasti eikä Lissabonin strategian kaltaista tietoon perustuvaa strategiaa ollut vielä laadittu.
Kaikki tämä on nyt tapahtunut, ja lisäksi hyvin vähän on tehty Lissabonin tavoitteiden saavuttamiseksi. Meidän on siksi korvattava hukkaan heitetty aika, kun otetaan huomioon, että tavoitteille asetetusta määräajasta puolet on jo mennyt. Meidän on keskityttävä kaikkiin aloihin alkaen nimenomaan tutkimuksesta, joka on kaiken edistyksen tukipilari. Teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunta hyväksyi viime maanantaina tätä varten kolme tärkeintä toimintalinjaa seuraavalle puiteohjelmalle: Euroopan tutkimusneuvoston, uudet tutkimusta käsittelevät ehdotukset ja teknologiayhteisöt.
Euroopan tutkimusneuvosto on syntynyt sen tosiasian tunnustamisesta, että perustutkimuksella on nyt merkitys, joka ulottuu jäsenvaltioita laajemmalle, ja että sitä on tuettava unionin tasolla Lissabonin strategian mukaisesti. Se on ensisijainen ala, jonka ympärille voimme luoda kehittämis- ja kilpailukykypolitiikkaa, jota sitten täydennetään teknologiayhteisöissä. Yhteisöjen on saatava resursseja pääasiassa yrityksiltä, mutta myös julkisilta laitoksilta, jäsenvaltioilta sekä alue- ja paikallisviranomaisilta, jotta ne voivat organisoida yleisesti kiinnostavaa tutkimusta ja auttaa erityisesti pieniä ja keskisuuria yrityksiä vastaamaan tutkimustarpeisiin kilpailukykynsä varmistamiseksi.
Nämä ovat perusteltuja ja ratkaisevia innovaatioita, jotka antavat yrityksillemme vauhtia. Meidän on voitava toimia uusilla aloilla, ottaa käyttöön innovatiivisia toimia ja tarjota perinteisille teollisuusyrityksille uusia kilpailukeinoja, jos emme halua toimettomina katsella sivusta, kun Eurooppa tyhjenee teollisuudesta. Meidän on oltava johdonmukaisia ja investoitava tutkimukseen, jolla on erittäin suuri tuottopotentiaali silloinkin, kun sitä ei ole kohdennettu tarkasti. Määrärahojen kaksinkertaistaminen ei välttämättä edes riitä. Emme joka tapauksessa saa olla liian säästäväisiä näiden varojen suhteen. Haluan vielä tehdä selväksi, että komissio voi luottaa parlamentin tukeen tähän haasteeseen vastaamisessa. 
Hammerstein Mintz (Verts/ALE ),
   . – Arvoisa Potočnik, me vihreät olemme iloisia uudesta sysäyksestä, jonka aiotte antaa tutkimukselle, ja kannatamme eurooppalaisen tutkimuksen tukemista tällä merkittävällä tavalla.
Olemme kuitenkin huolissamme määrärahojen lisäksi myös sosiaalisista ja ympäristöön liittyvistä tarkoitusperistä, sillä haluamme kaikki saada suuremman osan kakusta. Ensisijaisen tärkeitä asioita ovat kuitenkin kakun ainesosat ja kypsentämistapa, ja vasta sitten se, miten eurooppalaisen tutkimuksen kakku jaetaan, joskin erittäin tärkeää on sekin.
Me vaadimme avointa tieteentekemistä, jossa tietoa voidaan siirtää sujuvasti ja avoimesti kaikille yhteiskunnan sektoreille. Olemme tässä yhteydessä huolissamme siitä, että jotkut patentit voivat olla innovaation esteenä, kun kyseessä ovat pienet ja/tai nuoret yritykset.
Haluamme samalla myös nähdä sellaista tutkimusta, jossa pieni on kaunista eli jossa pk-yritykset, pienet laboratoriot ja pienet yliopistot asetetaan etusijalle eurooppalaisissa ohjelmissa.
Haluamme tässä yhteydessä luoda Euroopan tasolle "klustereita", pienten yritysten yhteenliittymiä, jotta kaikki tutkimus ei keskittyisi muutamiin harvoihin hankkeisiin. Meidän pitäisi tutkimuksen alalla edistää paluuta peruslähtökohtiin, perusperiaatteisiin, jotta tieteellistä perustutkimusta voidaan tukea avoimesti ja sille voidaan tarjota lisää varoja. Meidän täytyy osoittaa enemmän julkista tukea perustutkimukselle ja asettaa mieluummin sosiaalisia ja ympäristöön liittyviä tavoitteita keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä kuin rajoittua pyrkimään lyhyen tähtäimen teknologisiin suorituksiin.
Tässä yhteydessä on myös lisättävä investointeja ehkäisevään terveydenhoitoon eikä pelkästään lääkealan tutkimukseen, kuten aiemmin on käynyt. Lisäksi meidän on investoitava ilmastonsuojeluun, eikä kaikkia tai useimpia investointeja pidä kohdistaa energia-alaan ja ydintutkimusohjelmiin. Uusiutuvia energialähteitä koskevalle tutkimukselle on nyt annettava vähintään yhtä paljon tukea kuin ITER- tai Euratom-ohjelmille.
Olemme tyytyväisiä Potočnikin suunnitelmiin tukea yhteiskuntatieteitä, sillä ne ovat välttämättömiä, jotta yhteiskuntaamme koskeva tutkimus voi edistyä.
Lopuksi haluaisin kehottaa luomaan riippumattoman Euroopan tutkimusneuvoston, johon osallistuisivat kaikki yhteiskunnan toimijat, jotta saataisiin aikaan aidosti hedelmällistä keskustelua, vuoropuhelua, yhteiskunnan ja tiedemaailman välillä. 
Ransdorf (GUE/NGL ),
   .  Voltaire sanoi kerran, että ikävystyttävyyden salaisuus on se, että kertoo kaiken. Tyydynkin siksi nyt ottamaan esiin vain muutamia asioita. Ensimmäinen liittyy tieteelle ja tutkimukselle myönnettävän rahoituksen kokonaismäärään. Olen sitä mieltä, että tietyt käyttökelpoiset välineet, kuten eurooppalaiset arvopaperit, on nyt unohdettu. Yhdysvalloissa monet keskeiset hankkeet rahoitetaan arvopapereilla, ja tämä voisi toimia taloudellisena pohjana myös tärkeille eurooppalaisille hankkeille.
Toinen tapa saada rahoitukseen vauhtia olisi uusien jäsenvaltioiden resurssien hyödyntäminen. Näiden maiden tutkimuspotentiaali on erittäin suuri, mutta tällä hetkellä rahoitusta ei ole riittävästi. Tutkimustavoitteiden saavuttamisesta syntyviä kustannuksia voitaisiin realistisesti vähentää, jos nämä maat otettaisiin mukaan.
Kolmas asiani liittyy siihen, miten 3 prosentin osuus on tarkoitus jäsentää. Komissio luottaa siihen, että kaksi kolmasosaa rahoista saadaan yksityiseltä sektorilta. Tämä on kuitenkin hyvin vaikea tavoite, sillä vain kolme prosenttia pienistä ja keskisuurista yrityksistä, jotka maksavat 85 prosenttia kaikista liiketoimintaveroista ja tarjoavat 75 prosenttia työpaikoista, investoi tällä hetkellä tutkimukseen, ja niistä 40 prosenttia on mukana kehittämässä innovaatioita.
Emme voi edistyä tällä alalla ilman uutta arvonalennuspolitiikkaa, avokätistä investointien rahoittamista, joustavaa lainsäädäntöä, uutta luotonantopolitiikkaa ja verohelpotuksia. Nähdäkseni myös se on ratkaisevaa, että tutkijoiden ja tekniikan asiantuntijoiden osuus olisi korkea. Euroopan unioni on tällä hetkellä 50 prosenttia Yhdysvalloista jäljessä, kun verrataan tutkijoiden osuutta 1 000 työntekijää kohden, eli toisin sanoen Yhdysvalloissa on 50 prosenttia enemmän tutkijoita 1 000 työntekijää kohden. Suurimmat tekniset läpimurrot ja tärkeät keksinnöt tarvitsevat perustaksi jatkuvan pienempien innovaatioiden virran, ja nykyisin näin ei ole.
Haluan lopuksi mainita, että tutkimus noudattaa tiettyjä lainalaisuuksia. Aiemmin tätä ilmiötä tarkasteltiin Kondratievin syklien perusteella, ja keskeisten läpimurtojen havaittiin keskittyvän tarkasti rajattuihin klustereihin. Meidän olisi annettava avokätisesti rahoitusta sen varmistamiseksi, että tällaisia klustereita syntyy jälleen. 
Martin, Hans-Peter (NI ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kiitos, että olette mukana tässä tärkeässä keskustelussa tänään. Jos haluatte kaksinkertaistaa rahoituksen – ja monet miljoonat eurooppalaiset kannattaisivat sitä, jos vain tietäisivät asiasta jotain, ja minäkin kyllä kannatan sitä, vaikka tiedänkin asiasta kovin vähän – mitä investointeja haluatte tosiasiassa tukea näin tekemällä? Kokemus on osoittanut, että 80 prosenttia viidennen ja kuudennen puiteohjelman rahoituksesta on päätynyt suuryrityksille ja vain 20 prosenttia pk-yrityksiksi luokiteltaville tai vieläkin pienemmille yrityksille.
Nähdäkseni tärkein syy tähän on se, että edunvalvojilla – erityisesti suuryritysten asioita ajavilla edunvalvojilla – on keskimääräistä suurempi vaikutusvalta. He ovat jo kauan sitten perehtyneet tilanteeseen ja ottaneet selvää, mistä he voivat saada vieläkin enemmän rahaa, jos rahoitus kaksinkertaistetaan. Nämä ihmiset ovat erittäin taitavia työssään. Toiseksi tärkein syy on kuitenkin komissiossa itsessään. Monet toimenpiteistä, joihin ryhdytte – ja oltuani monta vuotta teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan jäsenenä voin todeta, että näin on ollut aina – osoittavat, että noudatatte edelleen samaa vanhaa tunnuslausetta kuin Maailmanpankkikin: "suuri on kaunista". On valitettava tosiasia, että komissio tekee saman virheen kuin minkä Maailmanpankki teki rahoittamalla jatkuvasti ylisuuria hankkeita kaikkialla maailmassa. Uudella, laajentuneella komissiolla on realistiset mahdollisuudet välttää tällainen virhe ja korjata 80:20-suhde, joka suosii suuryrityksiä. Se olisi vuorenvarma keino luoda työpaikkoja ja merkitsisi edistystä kaikilla eurooppalaisen unelman osa-alueilla.
Toinen kysymys on tietysti se, mitkä alat todella saavat investointeja. Varoitan teitä väittämästä eurooppalaisille, että asevarustelu tutkimusalana voi johtaa minkäänlaiseen myönteiseen kehitykseen, ja tekemästä uudelleen samoja virheitä, joita historia on tulvillaan. Seuraamme nyt EU:ssa uutta vaivihkaista aseistautumista, enkä voi muuta kuin varoittaa siitä erittäin vakavasti.
Vähemmän dramaattinen, mutta yhtä tärkeä kysymys on ydinvoimakysymys. Hyvä komission jäsen, on ehdottoman välttämätöntä, että jos aiotte kaksinkertaistaa rahoituksen, otatte perusteellisesti selvää, mihin rahoitus todellisuudessa menee. Avoimuutta tarvitaan, jotta ihmiset tietävät täsmälleen, mihin rahoitus on tarkoitettu, ja jotta toimintaa ei harjoiteta suljettujen ovien takana. Rahoituksen käyttöä koskevan tiedotuksen osalta Euroopan unionin on valittava, haluaako se harjoittaa propagandaa – sellaisena joksi sen kehitti Josef Goebbels, josta tällä hetkellä käydään runsaasti keskustelua – vai tiedotusta, jonka edelläkävijä oli Jean-Jacques Rousseau. Pyydän Euroopan tähden, että päätätte tiedottaa kansalaisille rahoituksesta.
Viimeisenä asiana mainitsen sen, että mielestäni 1 prosentti jäsenvaltioiden BKT:sta on enemmän kuin riittävästi teidän hallinnoitavaksenne. On olemassa lukuisia tapoja, joilla rahaa voitaisiin säästää EU:ssa. Pelkästään parlamentilla on tänä vuonna käytettävänään 50 miljoonaa euroa, eikä sillä ole mitään käsitystä siitä, mitä kaikella tällä rahalla pitäisi tehdä. Tässä tapauksessa vähemmän olisi enemmän, eikä kaksinkertaistamista ole ollenkaan mahdotonta sovittaa yhteen monien maiden toivoman 1 prosentin enimmäismäärän kanssa. 
Hudacký (PPE-DE ).
    Hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, Lissabonin strategian puolen tunnin tarkastelu riittää tekemään selväksi sen, että tutkimuksen ja innovaation tukeminen Euroopan unionissa on välttämätöntä. Tärkeimmät tämän alan kehityksestä kertovat indikaattorit osoittavat selvästi paitsi sen, että olemme jäljessä maailman kärjestä, myös sen, että emme kykene hyödyntämään omia tutkimus- ja innovaatiovalmiuksiamme. Tälle tärkeälle alalle myönnettävien varojen määrää on kiistatta lisättävä jyrkästi, mutta se on tehtävä rahoitusnäkymiämme noudattaen. Ei kuitenkaan ole selvää, miten tämä pitäisi toteuttaa. Tutkimuksen ja teknologian kehittämisen puiteohjelmat, jotka ovat olleet Euroopan unionin täytäntöönpanostrategian tärkein väline, ovat monien syiden vuoksi ja koko olemassaolonsa ajan osoittautuneet riittämättömiksi lisäämään pääasiassa pienten ja keskisuurten yritysten tutkimus- ja innovaatiovalmiuksia. Useimmiten kyse on ollut koko rakenteen ja varojen myöntämismenettelyjen monimutkaisuudesta, joka karkottaa pääasiassa pienet tutkimus- ja innovaatioyksiköt ja pienet yritykset. Alueelliset kokemukset kertovat myös muista syistä: soveltuvia alueellisia infrastruktuureja, sopivia laitoksia, kuten yliopistojen kehityskeskuksia, teknologiahautomoja, huipputekniikkakeskuksia ynnä muita ei ole riittävästi, kuten ei myöskään riskipääomarahastoja, jotka antaisivat toisaalta vauhtia alueelliselle tutkimus- ja innovaatiopotentiaalille laajassa mielessä, mutta toisaalta myös loisivat tiukemman kilpailuympäristön. Euroopan unionin talousarviossa on otettava huomioon sekä rahoituksen lisääminen puiteohjelmille että rakennerahastojen määrärahojen kasvattaminen, jotta voidaan perustaa alueellinen tutkimusinfrastruktuuri ja myös laatia eurooppalaisille rahoituslaitoksille suunnattuja tehokkaampia ohjelmia, joilla kannustetaan luomaan alueellisia riskipääomarahastoja. 
Locatelli (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, seitsemännen puiteohjelman suuntaviivoja koskevassa komission tiedonannossa ja rahoitusnäkymiä koskevissa komission ehdotuksissa viitataan yleisellä tasolla määrärahojen kaksinkertaistamiseen. Tämä väite on vielä näytettävä toteen, ja sen te, Potočnik, osittain jo teittekin. Laajentumisasioiden ja uusien toiminta-alojen eli avaruuden ja tutkimuksen lisäksi muistutan, että perustuslaillisessa sopimuksessa annetaan unionille uusia toimivaltuuksia tutkimuksen alalla. Haluan myös huomauttaa, että perustetaan uusi väline, Euroopan tutkimusneuvosto, joka käyttää arvioidemme mukaan 10–15 prosenttia seitsemännen puiteohjelman kokonaismäärärahoista.
Arvoisa Potočnik, tiedätte jo seitsemännen puiteohjelman suuntaviivoja koskeneen teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan äänestyksen tulokset. Asiakirjassa vaaditaan Euroopan tutkimusneuvostolle lisää rahoitusta seitsemännestä puiteohjelmasta. Siinä todetaan myös, että määrärahojen kaksinkertaistaminen on vähimmäisvaatimus, jos todella aiomme antaa sisältöä eurooppalaiselle tutkimusalueelle ja pyrkiä saavuttamaan Lissabonin strategian mukaiset tavoitteet.
Kysynkin teiltä, oletteko samaa mieltä siitä, että Euroopan tutkimusneuvoston pitää saada rahoitusta lisämäärärahoista. Entä mitä määrärahojen kaksinkertaistamisella tarkoitetaan? Meidän on määriteltävä peruste tätä varten. Ehdotan perusteeksi osuutta eli seitsemännen puiteohjelman määrärahojen vahvistamista tietyksi prosenttiosuudeksi unionin bruttokansantuotteesta. Tämä prosenttiosuus olisi kaksinkertaistettava. Kysynkin, oletteko samaa mieltä tästä kaksinkertaistamista koskevasta tulkinnasta?
Lisäksi me tiedämme, että tässä rahoitusnäkymien valmisteluvaiheessa jäsenvaltiot käyvät tärkeitä keskusteluja, koska jotkut niistä aikovat rajata Euroopan unionin talousarvioon maksamansa osuuden yhteen prosenttiin. Nämä leikkaukset vaikuttanevat kielteisesti tutkimusmäärärahoja koskevaan budjettikohtaan. Oletteko valmis vastustamaan lujasti tätä vähemmän avokätisten jäsenvaltioiden kantaa? Entä jos leikkaukset kuitenkin tehdään, aiotteko vieläkin vaatia määrärahojen kaksinkertaistamista? Seitsemäs puiteohjelma ei saa olla pelkkä uusi puiteohjelma, vaan sen pitää olla käännekohta, joka on yhdenmukainen unionin uusien toimivaltuuksien kanssa, jos todella haluamme luoda uuden eurooppalaisen tutkimusalueen. 
Ek (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, olen erittäin tyytyväinen siihen, että Euroopan kehityksen edistämiseen pyrkivän toiminnan perusajatukseksi ja lähtökohdaksi on nyt otettu tietoon perustuva talous. Olen sitä mieltä, että tämä on vastaus hyvin moniin ongelmiin. Mielestäni on myös oikein kohdistaa tuki koulutukseen, tutkimukseen ja innovaatioon ja käsitellä näitä aloja erillään mutta myös yhteydessä kahteen muuhun alaan.
Katson myös, että teknologiayhteisöt ovat erittäin hyödyllinen ajatus. On hyvä, että mukaan on otettu myös yhteiskuntatieteet. Meidän on luonnollisesti keskityttävä tutkimusta ympäröivään infrastruktuuriin, josta emme juurikaan ole vielä keskustelleet.
Haluan tässä yhteydessä mainita kaksi minua huolestuttavaa asiaa. Ensimmäinen liittyy siihen, miten eurooppalaiset tutkijat kokevat ammatilliset ja yhteiskunnalliset olot henkilökohtaisella tasolla. Tällä hetkellä monet ihmiset vaihtavat tutkimuksen muihin töihin, koska he katsovat, ettei uran ja hyvien perhe-elämän edellytysten luominen ole mahdollista meidän asettamiemme sääntöjen ja ehtojen takia. Tämä on tietenkin sitäkin valitettavampaa, kun nyt tiedämme, että uuden tutkimuspolitiikan myötä tutkijoiden määrä ei saisi vähentyä, vaan tarvitsisimme kaksi kertaa enemmän tutkijoita. Haluan tietää, mitä toimia komissio aikoo toteuttaa tämän asian suhteen.
Toinen minua huolestuttava asia on tietenkin teollisuuden osuus tutkimukselle myönnettävistä kokonaismäärärahoista. Yleinen suuntaus kaikissa jäsenvaltioissa on määrärahojen supistaminen eikä lisääminen. Haluan tietää, mitä komissio tekee sen hyväksi, että teollisuus innostuisi investoimaan enemmän tutkimukseen ja kehittämiseen.
Nyt kun uuden eurooppalaisen tutkimuspolitiikan puitteet ovat selvillä, meidän on itse asiassa samalla mietittävä myös sitä, miten nämä tutkimustulokset muunnetaan uusiksi työpaikoiksi. Toivonkin, että meille esiteltäisiin myös alustava, perustavanluonteinen puiteohjelma innovaatiota varten. 
Henin (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kannatan luonnollisesti tutkimukseen osoitettavien EU:n määrärahojen kaksinkertaistamista.
Kun ajatellaan, että julkiset ja yksityiset tutkimus- ja kehittämismenot EU:ssa ovat vain 1,95 prosenttia BKT:sta, kun Yhdysvalloissa niiden osuus on 2,64 prosenttia ja Japanissa 2,98 prosenttia, saadaan käsitys siitä, miten pahasti kuuluisa Lissabonin strategia ja komissio ovat epäonnistuneet. Tästä syystä uskon, että jos Euroopan unioni haluaa harjoittaa tehokasta tutkimuspolitiikkaa, meidän on paitsi kaksinkertaistettava tutkimusmäärärahat, myös kyseenalaistettava perinpohjaisesti Euroopan komission ja neuvoston toteuttaman tutkimuksen ja teknologian kehittämisen seitsemännen puiteohjelman menettelyt ja tavoitteet ja tarkistettava niitä.
Vastoin seitsemännen puiteohjelman johtoajatusta menestyksekäs tutkimus- ja kehittämisjärjestelmä voi perustua vain julkisten ja yksityisten tutkijoiden ja laboratorioiden väliseen yhteistyöhön ja vaihtoon, eikä ylenmääräiseen kilpailuun ja määrärahojen niukkuuteen.
Pelkään eniten sitä, että määrärahat keskitetään muutamille ensisijaisille tutkimusaloille, jotka todennäköisimmin tuottavat välitöntä voittoa suurille teollisuuskonserneille, perusfysiikan sekä humanististen ja yhteiskunnallisten tieteiden kustannuksella. Se merkitsisi sitä, että tutkijoiden rekrytointi ja urakehitys eivät enää perustuisi tieteelliseen arviointiin, vaan prioriteetteihin, jotka noudattavat suoraan puiteohjelmaan osallistuvien monikansallisten yritysten etuja.
Olen tietenkin sitä mieltä, että tutkimusmenot on irrotettava vakaussopimuslaskelmista, mutta se ei vielä riitä. Olisi vieläkin tärkeämpää, että Euroopan tutkimusasioista ei enää päättäisi komissio yksin, vaan tiedeyhteisön valitut edustajat. Ehdotankin kaikkia tutkijoita edustavan ryhmän perustamista Euroopan parlamenttiin. Ryhmä saisi tärkeäksi tehtäväkseen muun muassa tehdä eettisiä arviointeja, laatia suosituksia, tukea yhteistyötä, seurata myönnettyä rahoitusta ja hoitaa sen jatkuminen sekä varmistaa, että alueet eivät joudu kilpailemaan toistensa kanssa. Vain näin Euroopan unioni voi katsoa tulevaisuuteen optimistisempana. 
Belet (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, minulla on kaksi minuuttia aikaa esittää kaksi asiaa ja kytkeä ne toisiinsa. Arvoisa komission jäsen, tiedätte paremmin kuin me, että tutkimusohjelmilla on vieläkin suurempi vaikutus, jos niiden avulla yhdistetään koheesiopolitiikkaan kuuluvat tutkimus- ja kehittämisohjelmat ja seitsemäs puiteohjelma. Jos nämä kaksi välinettä sovitetaan yhteen, niiden vaikutukset ovat paljon kauaskantoisempia. Annan esimerkin omalta alueeltani, joka sijaitsee Alankomaiden, Saksan ja Belgian rajojen välimaastossa.
Hyvä komission jäsen, Eindhovenin, Louvainin ja Aachenin yliopistot sekä Hasseltin ja Maastrichtin yliopistot tekevät nykyisin tiivistä yhteistyötä tutkimuksen, koulutuksen ja kehittämisen aloilla sekä koheesiohankkeissa. Uskon, että vastaavia rajat ylittäviä yhteistoimintahankkeita olisi toteutettava lisää ja tuettava, sillä ne etupäässä vahvistavat Lissabonin prosessiin kuuluvaa alueellista ulottuvuutta. Kukaan ei varmaankaan vastusta sitä, että kaupungit, yliopistot ja alueet, joiden sisällä he liikkuvat ja toimivat, ottavat tällaisen roolin!
Olimme tästä syystä erityisen tyytyväisiä siihen, että komissio lopulta hyväksyi van Nistelrooij'n ehdottaman tämänsuuntaisen tarkistuksen Locatellin mietintöön, jonka parlamentti hyväksyi tämän viikon alussa. Parlamentti vaatii siinä nimenomaan yhteistyötä alueiden kanssa sekä rakennerahastoihin kuuluvien kansallisten ohjelmien ja seitsemänteen puiteohjelmaan kuuluvien ohjelmien kytkemistä yhteen.
Hyvä komission jäsen, kuten tiedätte, yritykset ovat siis valmiit investoimaan ja ennakoimaan tulevia mahdollisuuksia. Jos me rahoitusasioita EU:ssa käsittelevät osapuolet annamme tilaisuuksien nyt mennä ohi ja jos kauniit puheemme innovaatiopolitiikasta eivät muutu toiminnaksi, uskottavuutemme romuttuu varmasti – sekä teidän että meidän. Samalla annamme kansallisille hallituksille ihanteellisen syyn olla lisäämättä kipeästi kaivattua kansallista rahoitusta. Nyt on oikea hetki, sillä monet hallinnon jäsenet kaikilla tasoilla – alueilla, jäsenvaltioissa ja tietysti myös Euroopan unionissa – ovat vakuuttuneita siitä, että meidän on lisättävä huomattavasti investointejamme innovaatioon. Olen sitä mieltä, että jos annamme tämän tilaisuuden nyt liukua ohi, me joudumme etsimään syytä itsestämme. 
Thomsen (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää komission jäsentä sen korostamisesta, että Euroopan pitää Lissabonin tavoitteiden mukaisesti kilpailla osaamisella eikä huonoilla palkoilla tai ympäristöä tuhoamalla. Osaaminen on tietenkin nyt ymmärrettävä sanan laajassa merkityksessä. Jos tarkastelemme seitsemättä puiteohjelmaa koskevia ehdotuksia kuudenteen – ja myös viidenteen – puiteohjelmaan verrattuna, huomaamme, että sosioekonominen tutkimus oli tuolloin tärkeässä asemassa ja sen pohjalta voitiin tarkastella ja hahmottaa edistyksellisen teknologian ja yhteiskunnan kehityksen välistä vuorovaikutusta. Tieteellisen ja yhteiskunnallisen tutkimuksen erottaminen toisistaan seitsemännen puiteohjelman luonnoksessa on tosiasiassa kuitenkin asettanut yhteiskunnallisen tutkimuksen kilpailemaan määrärahoista tietoyhteiskuntateknologiaohjelmaan liittyvän teknologisen tutkimuksen kanssa. Tämä asettaa sosioekonomisen tutkimuksen merkitykseltään toissijaiseksi. Tulevaisuudessa teknologista tutkimusta olisikin kehitettävä rinta rinnan yhteiskunnan tarpeiden, arvojen ja odotusten kehittymisen kanssa. Sosioekonomisen tutkimuksen toteuttaminen tietoyhteiskunnassa on edellytys sille, että tämä tavoite saavutetaan. 
Vakalis (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tutkimus on tänään oikeutetusti saanut tuulta purjeisiin, ja olen henkilökohtaisesti sitä mieltä, että määrärahojen kaksinkertaistaminen on yksi ehdottomista edellytyksistä, , kuten esi-isämme olisivat sanoneet.
Haluan kuitenkin käyttää tämän tilaisuuden hyväksi ja tarkastella asiaa eri näkökulmasta. Kysynkin:
Ensinnäkin: onko se vai eikö se ole strateginen valintamme, että Euroopan taloudesta pitää tehdä maailman kilpailukykyisin talous vuoteen 2010 mennessä?
Toiseksi, jos vastaus on myönteinen, haluaisin tietää, missä määrin Euroopan unionista on tultava ja missä määrin riittää, että siitä tulee tietoon perustuva talous, jotta tämä tavoite saavutetaan. Uskon todella tähän tavoitteeseen.
Jos vastaus on jälleen myönteinen, kolmas looginen kysymys on se, eikö eurooppalaisen tutkimusyhteisön, yritysten ja teollisuuden pitäisi pohtia, millaiset keinot tarvitaan tämän tehtävän täyttämiseen. Toisin sanoen, eikö tässä tapauksessa pitäisi soveltaa alhaalta ylös -lähestymistapaa? Tarkoitan sillä niiden ihmisten kuulemista, jotka tuottavat osaamista ja innovaatiota Euroopassa, jotta voisimme päästä yhteisymmärrykseen siitä, mihin ja täsmälleen kuinka paljon on investoitava, jotta tavoite saavutetaan.
Hyvä komission jäsen, päämääränä ei viime kädessä ole varojen kaksinkertaistaminen, vaan strateginen tavoitteemme, ja tämä johtaa kysymykseen siitä, riittääkö määrärahojen kaksinkertaistaminen tavoitteemme saavuttamiseen. 
Riera Madurell (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvä Potočnik, minäkin kiitän teitä kattavasta vastauksestanne. On täysin selvää, että jos haluamme saavuttaa Lissabonin strategiassa vuodelle 2010 asetetut tavoitteet, meidän on sitouduttava lisäämään huomattavasti tutkimus- ja kehittämistyöhön osoitettavia varoja, sillä se on tietoon perustuvan talouden keskipiste ja siten tärkein väline kasvun, työllisyyden ja kilpailukyvyn edistämisessä.
Olemme siksi yhtä mieltä siitä, että unionin tiedepolitiikka on otettava tulevien vuosien strategian keskeiseksi aiheeksi ja myös että tutkimus- ja kehittämistyön kokonaismäärärahojen osuus on nostettava 3 prosenttiin unionin BKT:sta. Yhdyn luonnollisesti siihen, mitä useimmat edeltävät puhujat ovat sanoneet.
Haluan lisätä keskusteluun vielä erään asian. Unionin ja Yhdysvaltojen kaltaisten maiden välisen teknologisen välimatkan kiinni kurominen on toki erittäin tärkeää, mutta toisaalta on myös totta, että unionin sisälläkin on teknologinen kuilu eri maiden välillä, ja myös sitä on pyrittävä pienentämään. Tässä mielessä meidän on otettava tavoitteeksi parantaa koko unionin kilpailukykyä, jotta välimatka teknologian alalla edistyneimpiin maihin lyhenee, mutta tämä on tehtävä niin, että se ei kasvata maiden välisiä eroja teknologisten valmiuksien suhteen.
Hyvä komission jäsen, siksi onkin erittäin tärkeää, että ryhdymme konkreettisiin toimiin niiden maiden valmiuksien parantamiseksi, jotka eivät tähän mennessä ole osallistuneet puiteohjelmaan kovinkaan aktiivisesti.
Arvoisa komission jäsen, pyydämme, että sitoudutte kuromaan umpeen unionin sisälläkin kiistatta vallitsevaa teknologista kuilua. 
Niebler (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, jos haluamme saada otteen Lissabonin strategiasta, meidän on investoitava tutkimukseen, kehittämiseen ja innovaatioon. Sitä varten tarvitsemme rahaa, joten rahoitusta on lisättävä. Hyvä komission jäsen, saatte täyden tukeni pyrkimyksillenne voittaa neuvosto puolellenne parlamentin avulla.
Toiseksi, jos pyydämme lisää rahaa, meidän on myös varmistettava, että varat käytetään parhaalla mahdollisella tavalla. Meidän on myös otettava opiksi tutkimuksen ja teknologian kehittämisen kuudennesta puiteohjelmasta ja tehtävä menettelyistä yksinkertaisempia, vähemmän byrokraattisia ja suoraviivaisempia. Mielestäni tämä on ratkaiseva asia, jonka toteutumiseksi meidän on nähtävä vaivaa, ja siihen tarvitaan sekä komissiota että parlamenttia. Budjettivaliokunnan jäsenet käsittelevät parhaillaan varainhoitoasetusta, ja tämä on toinen ala, jolla on tehtävä työtä ja parannuksia. Hyvä komission jäsen, tämä on toinen tehtävä, johon teitä ja kollegiotanne tarvitaan. Vaatimuksena on ammattimainen hankehallinnointi, ja odotan innokkaasti ehdotuksia, joita esitätte aiheesta 6. huhtikuuta.
Palaan lopuksi kuudennen puiteohjelman asioihin, joista meidän olisi otettava opiksi. Teollisuuden osallistumisaktiivisuus väheni kuudennen puiteohjelman aikana, ja meidän onkin löydettävä keinoja tämän suuntauksen kääntämiseksi. Jos suhtaudumme vakavasti Lissabonin päämääriin, meidän on yksinkertaisesti lisättävä investointeja tutkimukseen ja kehittämiseen. Investointien on tultava myös yksityiseltä sektorilta, ja olisin kiinnostunut kuulemaan, mitä ajatuksia komission jäsen esittäisi vastauksena seuraavaan kysymykseen: miten aiotte saada teollisuusalan pienet ja keskisuuret yritykset osallistumaan aktiivisemmin seitsemänteen puiteohjelmaan?
Kuuntelin hyvin tarkasti Ransdorfin puheenvuoroa. Hän mainitsi, että tarvitsemme muiden muassa paremman arvonalennuspolitiikan ja joustavamman lainsäädännön. Nämä ovat hyviä näkökohtia, mutta haluaisin myös kuulla, mitä komission jäsen ehdottaa näiden asioiden suhteen. 
Gierek (PSE ).
      Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tutkimus ja innovaatio ovat perusvälineet Lissabonin strategian toteuttamisessa. Seitsemäs puiteohjelma on antanut meille ainutlaatuisen tilaisuuden päästä lähemmäs tätä tavoitetta kehittämällä tapaa, jolla hyödynnämme Euroopan unionin 450 miljoonan kansalaisen, joista lähes 80 miljoonaa on uusien jäsenvaltioiden kansalaisia, älyllistä potentiaalia. Seitsemännen puiteohjelman pitäisi vauhdittaa Euroopan integraatiota, ja sen pitäisi paitsi tuoda kipeästi kaivattu ja merkittävä lisäys rahoitukseen, myös tarjota toimenpiteitä, joiden avulla rahoitus käytetään tehokkaasti. Tämä on mahdollista vain, jos eurooppalaisen tiedepolitiikan täytäntöönpanoon keksitään täysin uusia ja innovatiivisia menetelmiä.
Tärkeimmäksi tavoitteeksi pitäisi ottaa varojen jakamiseen sovellettavien perusteiden muuttaminen, sillä näin tehtäisiin mahdolliseksi asiantuntijakeskusten perustaminen niihin laitoksiin, joissa tutkijat työskentelevät. Keski- ja Itä-Euroopan opiskelijat eivät halua tulla kohdelluiksi ylimääräisinä riippakivinä tai joskus pelkkinä ylijääminä "huippuosaamiskeskuksiin" liittyvissä ohjelmissa, kuten nykyisessä kuudennessa puiteohjelmassa. Tässä yhteydessä nousee esiin kaksi kysymystä. Ensimmäinen on se, käytetäänkö tässä "huippuosaamisen" käsitettä väärin omituisena kirosanana, johon voidaan vedota jälkikäteen sen perustelemiseksi, miksi varat on jaettu epätasapuolisesti. Me emme saisi pyrkiä huippuosaamiseen vain varojen hankkimisen ja kuluttamisen takia. Toinen kysymys koskee sitä, minkälaisia objektiivisia perusteita varojen jakamiselle on asetettu seitsemännessä puiteohjelmassa. Kiitos.
Potočnik,
   .  Arvoisa puhemies, arvostan suuresti parlamentilta saamaani voimakasta tukea. Se on erittäin rohkaisevaa tulevan työni kannalta. Monia kysymyksiä esitettiin, enkä voi vastata kaikkiin kovin täsmällisesti, mutta ryhmittelen niitä ja pyrin olemaan mahdollisimman informatiivinen.
Kaksinkertaistaminen lasketaan reaaliosuuksina vuosittain pitäen mielessä samat olettamukset kuin muilla uusia rahoitusnäkymiä koskevan keskustelun osa-alueilla. Loppujen lopuksi ratkaisevaa on se, että kaksinkertaistamme määrärahat BKT:n osuutena laskettuna. Se on uskottava tapa lähestyä asiaa. Ehdotuksemme perustui tähän ajattelutapaan ja uskon, että ehdotus on riittävän kunnianhimoinen päämäärämme saavuttamiseksi. Pelkään enemmän takapakin ottamista kuin sitä, että kysytään, mennäänkö tarpeeksi pitkälle, vaikkakin sekin kysymys on uskottava ja sitä voitaisiin käsitellä muodollisesti.
Julkinen rahoitus ei ole ainoa rahoituslähde. Kuten tiedätte, julkisen rahoituksen osuuden on arvioitu olevan noin kolmannes ja yksityisen rahoituksen kaksi kolmasosaa. Siksi onkin ratkaisevan tärkeää, että lisäämme julkista rahoitusta rahoituslähteen ja yksityisiin investointeihin kohdistuvan myönteisen vaikutuksen vuoksi. Vieläkin tärkeämpää on kuitenkin se, kuten jotkut teistä painottivatkin, että luodaan olosuhteet, joissa yritykset pysyvät Euroopassa ja investoivat Eurooppaan. Viimeisimmät luvut eivät ole lupaavia: 500:n Euroopan unionin suurimman yrityksen investoinnit vähenivät 2 prosenttia vuonna 2002 ja 500:n muualta kuin EU:sta peräisin olevan yrityksen investoinnit kasvoivat 3,9 prosenttia.
Noin 24 prosenttia investoinneista Euroopassa liittyy auto- ja varaosateollisuuteen. Muualla maailmassa suurin investointisektori on tietotekniikka. Nämä ovat tosiasioita, jotka meidän on kohdattava. Tästä syystä on välttämätöntä luoda paremmat olosuhteet tutkimukselle ja kehittämiselle. Keinoja voivat olla valtiontuki, verokannustimet, teollis- ja tekijänoikeudet, rakenne- ja koheesiorahastot sekä riskipääoma, joka on varmasti yksi ongelmista.
Tapasin kaksi päivää sitten Euroopan investointipankin pääjohtajan, ja olemme jo alkaneet valmistella toimia tähän ongelmaan vastaamiseksi. Olosuhteet ovat ratkaisevan tärkeät. Jos haluamme saavuttaa tavoitteemme, meidän on luotava olosuhteet, joissa yritykset voivat työskennellä, kilpailla ja harjoittaa tutkimus- ja kehittämistyötään Euroopassa.
Komissiossa parhaillaan käsiteltävässä puiteohjelmassa on otettava huomioon Lissabonin ohjelma. Haluaisin, että siitä tulee yksinkertainen, joustava, helppotajuinen, helposti sovellettava ja jatkuvuuteen pohjautuva. Haluaisimme määrittää neljä tärkeintä tukialaa.
Ensimmäinen on yhteistyö. Käytämme siitä nykyisin nimeä "yhteistoimintaan perustuva lähestymistapa", vaikka joissakin maissa "yhteistoiminta" herättääkin kielteisiä mielleyhtymiä. Alan pitäisi olla teollisuuslähtöisempi kuin aiemmin. Tästä syystä teknologiayhteisöille pitäisi antaa merkittävä rooli päätettäessä, mihin rahat menevät ja miten päätökset tehdään. Toiminta kohdennetaan tarkemmin eikä se ole niin epäsuoraa kuin ennen. Uskon, että tämä on oikea tapa toimia.
Toinen ala ovat ideat. Tällä tarkoitetaan Euroopan tutkimusneuvostoa. Tämä ala on tutkimuslähtöinen, eli perustutkimuksen ja soveltavan tutkimuksen välinen ero on käytännöllisesti katsoen vanhentunut. Yritämme selventää sitä, mitä tarkoitetaan teollisuuslähtöisellä, politiikkalähtöisellä ja tutkimuslähtöisellä. Siitä tulee läpinäkyvämpää. Annamme kaikille jatkossa tilaisuuden ilmaista näkemyksensä tästä.
Kolmanneksi alaksi pitäisi ottaa ihmiset. Suurin ongelma tällä alalla on se, että he eivät ole saaneet riittävästi rahoitusta. Neljäs ala on valmiudet, joihin liittyvät infrastruktuuri, pk-yritykset, alueet ja tutkimuspotentiaali. Tällä alalla haluamme käsitellä uusien jäsenvaltioiden kysymystä, mutta sillä tavalla, että ohjelman huippuosaamispuoli ei vaarannu. Kyseisten maiden tutkijoiden pitäisi saada tukea, jotta he voivat kehittyä ja saada näkyvyyttä. Meidän on määritettävä toimia, joiden avulla voimme hyödyntää rakenne- ja koheesiovaroja.
Huonoin asia uusien jäsenvaltioiden ja niiden tutkijoiden kannalta olisi se, että luotaisiin olosuhteet, joissa he eivät pystyisi kilpailemaan. Heille olisi parasta kehittyä nopeasti, jotta he voivat olla kilpailukykyisiä alusta saakka. He tekevät näin jo nyt. Olen erittäin tietoinen siitä, että joissakin maissa olosuhteet eivät mahdollista kilpailua. Meidän on autettava näitä ihmisiä, mutta keskeinen kysymys on, miten se tehdään.
Ohjelmassamme pyritään luomaan EU:hun huippuosaamista ja kilpailukykyä, mikä on ratkaisevan tärkeää. Solidaarisuutta varten on rakenne- ja koheesiorahastot. Jos käytämme varoja tie-, rautatie- ja ympäristöinfrastruktuuriin, voisimme yhtä hyvin ja meidän pitäisi käyttää niitä tutkimusinfrastruktuurin kehittämiseen. On ratkaisevan tärkeää luoda olosuhteet, joissa uusien jäsenvaltioiden tutkijat pysyvät omassa maassaan ja kilpailevat ja tekevät yhteistyötä muiden Euroopan unionin tutkijoiden kanssa.
Pelin henkenä pitäisi olla yksinkertaistaminen ja virtaviivaistaminen, sillä muutoin meillä on vastassamme pahoja ongelmia. Olen tietoinen kaikista edessäni olevista haasteista ja luotan tukeenne. Komissio ei ole ainoa toimielin, joka on tässä mukana: olen luonut pääosastooni työryhmän. Meillä on nyt myös yksiköiden välinen työryhmä. Organisoimme parhaillaan pk-yritysten ja pienempien ryhmien kuulemiskierrosta, jotta ne saavat tilaisuuden kertoa mielipiteensä ehdotuksista.
Puiteohjelmat, tutkimus- ja kehittämisrakenteet, koheesio-ohjelmat sekä kilpailukykyä ja innovaatiota edistävät ohjelmat ovat ratkaisevan tärkeitä. Niissä olisi pyrittävä samoihin tavoitteisiin. Tämä on yksi asioista, joita haluan korostaa erityisesti.
Pyrimme laatimaan pienempiä yrityksiä ja yksiköitä varten paremmat välineiden määritelmät, jotka eivät useinkaan ole kovin käyttäjäystävällisiä, erityisesti integroitujen hankkeiden kohdalla. Toisaalta yksinkertaistaminen ja virtaviivaistaminen ovat suuria ongelmia pienempien yritysten ja yksiköiden näkökulmasta. Niille kustannukset ovat suhteessa paljon korkeammat ja rasite suurempi kuin suurille yrityksille. Uskon, että nämä kaksi asiaa ovat ratkaisevan tärkeitä. Meidän pitäisi saada lisää pk-yrityksiä mukaan itse prosessiin.
Todettakoon lopuksi, että mielestäni keskustelu seuraavista rahoitusnäkymistä on jonkinlainen totuuden hetki. Toivon, että olemme riittävän vahvoja ja pääsemme lopputuloksiin, jotka ovat yhtäpitäviä komission ehdotuksen kanssa. Pelkään, että tietyt muutokset tekevät talousarvion rakenteesta jopa nykyistä huonomman. Kiitos tuestanne.

Keskustelu on päättynyt. 
Rübig (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission jäsentä hänen erinomaisista vastauksistaan ja pyytää anteeksi sitä, että eräs kollegamme esitti erittäin aggressiivisia kysymyksiä eikä pitänyt tarpeellisena odottaa vastauksianne. Kiitän teitä tästä aloitteesta, joka on parlamentille pyyntö jatkaa yhteistyötä tässä asiassa. 
Puhemies.
   Kiitän teitä itävaltalaisesta kohteliaisuudesta ja hyvästä käytöksestä, josta annoitte kauniin esimerkin. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana työjärjestyksen 134 artiklan mukaisesti käsiteltävä mietintö erityistoimesta alusten siirtämiseksi vuoden 2004 hyökyaallosta kärsineisiin maihin [KOM(2005)0036 - C6-0036/2005 - 2005/0005(CNS)]. 
Reding,
   .  Arvoisa puhemies, puhun kollegani, komission jäsenen Borgin puolesta. Hän ei valitettavasti päässyt lentämään Strasbourgiin kovan lumisateen takia. 
Haluan aluksi kiittää parlamentin jäseniä kiireellisen menettelyn hyväksymisestä. Kiitän myös kalatalousvaliokunnan jäseniä heidän tuestaan ja asian tehokkaasta käsittelystä.
Hyökyaalto tuhosi useiden Aasian maiden rannikkoja. Matkailuelinkeinon ohella pahiten kärsivät maiden kalastus- ja vesiviljelyala.
Euroopan parlamentti ja neuvosto totesivat jo pitävänsä komission aloitteita hyvinä ja kannattavansa niitä lämpimästi, etenkin onnettomuudesta kärsineiden alojen jälleenrakentamiseen ja kunnostukseen tähtääviin toimenpiteisiin liittyviä aloitteita.
Nyt käsittelemämme ehdotus on vain eräs osa jälleenrakennus- ja kunnostustoimenpiteiden kokonaisuutta. Ehdotuksella on tarkoitus laatia oikeudellinen kehys, jonka nojalla yhteisön aluksia, joiden kalastustoiminnan pysyvää lopettamista rahoitetaan julkisin varoin, siirretään hyökyaallosta kärsineisiin maihin mieluummin kuin romutetaan tai siirretään muuhun tuottamattomaan käyttöön kuin kalastukseen. Tarkoituksena on saada kalastuskapasiteetti käyttöön. Näin voidaan palata nopeasti harjoittamaan elinkeinoa, josta lukemattomien rannikkoyhteisöjen toimeentulo on täysin riippuvainen.
Olemme olleet erityisen tarkkoja siitä, että paikalliset tarpeet on arvioitu huolellisesti. Yhdistyneiden kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestön FAO:n asema alueen jälleenrakennuksen toteuttamisessa onkin siksi erittäin tärkeä. Asiaa käsitellään seuraavassa kalatalousministereiden FAO:n kokouksessa Roomassa 12. maaliskuuta.
Meillä oli kaksi johtavaa periaatetta ehdotusta käsitellessämme. Pyrimme ensinnäkin varmistamaan, että toimenpiteet ovat yhteisen kalastuspolitiikan yleisten periaatteiden mukaisia ja että niillä edistetään kalastustoiminnan kestävyyttä pitkällä aikavälillä. Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi olemme tarjonneet teknistä apua pikaisen vaikutustenarvioinnin tekemiseksi ja kunnostus- ja jälleenrakennustarpeiden suunnittelua kyseisillä alueilla.
Valvontajärjestelmä aiotaankin ottaa käyttöön paikallistaloudelle koituvien kielteisten vaikutusten välttämiseksi ja sen varmistamiseksi, että siirretyt alukset vastaavat FAO:n määrittelemiä tarpeita. Korostamme lisäksi, että siirtojen on oltava kolmannen maan pyyntöä vastaavia ja kunnioitettava paikallisia kalastusperinteitä.
Euroopan yhteisön tarjoaman mekanismin on myös tarjottava mahdollisuus ripeään toimintaan. Samalla on kehitettävä tehokas tarkkailu- ja valvontajärjestelmä hallinnollisia rasitteita kuitenkaan turhaan lisäämättä. Käsillä olevassa ehdotuksessa nämä vaatimukset on otettu huomioon. Ehdotus ei tosiaankaan edellytä jäsenvaltioiden kalastusalan uudelleenohjelmointia nykyisen rakennerahastoja koskevan asetuksen puitteissa. Ehdotuksen lisäetuna on, ettei siitä aiheudu lisäkustannuksia yhteisön talousarviolle.
Haluan korostaa, että ehdotuksen merkitys on poliittinen. Aluksia tuhoutui tuhatmäärin, joten tämän yksittäisen ehdotuksen vaikutus on väistämättä rajallinen. Soveltuvuuden ja kestävyyden periaatteita noudattamalla löytynee vain sen verran aluksia, että tämän lyhyen aikavälin toimenpiteen avulla voimme tarjota ainoastaan murto-osan siitä, mitä tarvittaisiin. Tämän keskitetyn erityistoimen jälkeen toteutamme tietenkin muita humanitaarisia toimia, jotta voimme vastata muun muassa kalastusalan valtaviin tarpeisiin onnettomuudesta kärsineissä maissa.
Neuvosto on jo keskustellut ehdotuksesta teknisellä tasolla ja jäsenvaltioiden reaktiot ovat olleet kaikkiaan rohkaisevia. Olen myös tyytyväinen parlamentin ehdottamiin tarkistuksiin. Parlamentti on selvästi asiasta huolissaan. Osan tarkistuksista komissio hyväksyy. Muista tarkistuksista totean, että ne ovat monissa kohdin merkittäviä, sillä ne menevät asetusta paljon pidemmälle. Siksi niitä ei kuitenkaan valitettavasti voida ottaa osaksi asetusta. Niiden sisällöstä näkyy kuitenkin selkeästi pyrkimys helpottaa hyökyaallon tuomaa kärsimystä.
Toivon, että Euroopan parlamentin kanta ehdotukseen on myönteinen, jotta voin toimittaa asetuksen ensi maanantaina 28. helmikuuta pidettävään neuvoston kokoukseen. Tällöin jäsenvaltiot voivat tehdä tarvittavat muutokset omaan lainsäädäntöönsä. Näin voimme toimia nopeasti ja tehokkaasti, jos FAO katsoo tarpeiden olevan todellisia.
Palaan nyt tarkistuksiin. Komissio hyväksyy tarkistuksen 1.
Komissio hyväksyy tarkistuksen 2 sisällön. On kuitenkin epäasianmukaista viitata tässä kohdassa tiedolliseen ja taidolliseen koulutukseen, sillä kysymys jää soveltamisalan ulkopuolelle kolmansien maiden osalta. Olisin kuitenkin suostuvainen sellaiseen ratkaisuun, että ennen kuin parlamentti aikanaan hyväksyy asetuksen, komissio toteaa, että toimia tiedollisen ja taidollisen koulutuksen antamiseksi hyökyaallosta kärsineiden maiden kalastajille on rohkaistava. Samalla komissio toteaisi aikovansa teettää kolmansien maiden pyynnöstä tarpeiden arvioinnin asiantuntijoillaan, jotka on lähetetty asianomaisiin maihin kalastusalan jälleenrakentamisen edistämiseksi pitkällä aikavälillä.
Hyväksymme myös tarkistusten 3, 18 ja 19 sisällön. Niissä ehdotetut toimet sisältyvät kuitenkin asetuksessa kaavailtuun seurantajärjestelmään. Jos asetukseen otetaan mukaan näin tarkkoja ja yksityiskohtaisia tarkistuksia, siitä tulee monimutkainen ja sen toimeenpano on liian hankalaa. Mielestämme nämä tarkistukset eivät siis ole tarpeellisia.
Hyväksymme tarkistukset 4 ja 5.
Komissio hyväksyy tarkistuksen 6 sisällön ja aikoo tarkastella kyseistä muutosta puheenjohtajavaltion ja neuvoston kanssa. Uskomme myös, että otsikon muuttamisesta tässä myöhäisessä vaiheessa aiheutuvat mahdolliset lailliset ja tekniset vaikeudet pystytään voittamaan.
Samoin hyväksymme tarkistuksen 7 sisällön. Itse tarkistusta emme kuitenkaan voi hyväksyä, sillä se jää asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle.
Hyväksymme myös tarkistusten 8, 9, 11 ja 21 sisällön, mutta mielestämme tässä kohtaa humanitaarisiin avustusohjelmiin liittyviä laajempia kysymyksiä ei ole syytä ottaa mukaan. Asetus antaa meille mahdollisuuden konkreettiseen erityistoimintaan kalastusalalla, tarkemmin sanoen kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineestä (KOR) annetun asetuksen puitteissa. Sekä yleisten humanitaaristen tarpeiden tyydyttämistä että kalastusalaakin koskevia aloitteita on tulossa lisää, mutta valitettavasti niitä ei tässä asetuksessa voida käsitellä.
Tarkistuksista 10 ja 12 totean, ettei asetukseen 2792/99 tehtävien tarkistusten voimaantulo voi riippua asianomaisten maiden nimenomaisista pyynnöistä. Muistuttaisin, että tällä asetuksella taataan kolmansien maiden osallistuminen. Pyytäisin parlamentin jäseniä tutustumaan nyt käsittelemämme asetuksen 1 artiklaan, jolla muutetaan perusasetuksen 7 artiklaa ja jossa todetaan, että toimiemme on oltava kolmannen maan pyyntöä vastaavia.
Olemme samaa mieltä tarkistusten 13, 14 ja 15 sisällöstä. Otamme ne esille puheenjohtajavaltion ja neuvoston kanssa ja tarkastelemme, miten ne saataisiin parhaiten mukaan asetukseen.
Tarkistuksesta 16 totean, että asetuksessa varmistetaan jo moneen kertaan, että kalastustoimintaa harjoitetaan kestävällä tavalla. Mielestämme kyseinen tarkistus on siis jo otettu asetuksessa huomioon.
Hyväksymme tarkistuksen 17, mutta haluaisimme rajata toiminnan koskemaan vain pieniä kalastusaluksia, siten kuin asia on määritelty neuvoston asetuksen 2371/2002 (yhteisen kalastuspolitiikan uudistamisesta annetun asetuksen) 3 artiklassa.
Säännös, jonka mukaan alukset on siirrettävä onnettomuudesta kärsineiden kalastusta harjoittavien yhteisöjen hyväksi, kattaa tarkistuksessa 20 esiin otetun kysymyksen. Tarkistus on siis mielestämme tarpeeton.
Komission on vaikea hyväksyä tarkistusta 22. Se on teknisesti ihan pätevä, mutta sen soveltamisalalla heikennettäisiin asetuksen hyväksymisen taustalla olevaa ajatusta. 
Stevenson (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, tiedän, että komission ehdotus perustuu mitä parhaimpiin tarkoituksiin, ja kannatammekin hyviä tarkoituksia tämän hirvittävän hyökyaaltokatastrofin jälkeen. Ongelma on, että tie helvettiin on päällystetty hyvillä tarkoituksilla.
Hyökyaalto tuhosi 20 000 alle 12-metristä alusta maissa, joihin se iski. Komissio ehdottaa, että Välimereltä lähetettäisiin noin 150-200 vanhaa, tarpeetonta alusta auttamaan 20 000:n tuhoutuneen aluksen korvaamisessa. Kuten komissio totesi, ele on täysin symbolinen. Kyseessä on kuitenkin hyvin kallis symbolinen ele. Kustannuksiksi on arvioitu noin yhdeksän miljoonaa euroa. Alusten kuljettaminen Intian valtameren tuhoalueille maksaa vielä 400 000 euroa lisää. Yhden aluksen hinnaksi tulee siis noin 47 000 euroa, ja jäsenvaltiot vastaavat kaikista kustannuksista.
Olen saanut luotettavaa tietoa paikan päällä Intian valtameren alueella olevilta asiantuntijoilta. Heidän mukaansa täsmälleen oikeankokoisten korvaavien alusten rakentaminen maksaisi 2 000 euroa alusta kohden. Jäsenvaltioiden tämän ehdotuksen perusteella käyttämällä rahamäärällä voitaisiin siis rakentaa 3 500 kalastusalusta, mikä olisi paljon järkevämpi ratkaisu.
Komission vastaus monien ryhmien esittämiin tarkistuksiin tänä aamuna osoittaa kuitenkin, että huomion keskipiste pysynee alusten siirtämistä koskevassa asetuksessa. Ehdotan, että komissio muuttaa näkökulmaansa ja miettii tarkemmin mahdollisuuksia lähettää apua, jota voimme toimittaa nopeasti. Tällaista apua ovat kokeneet asiantuntijat, kalastajat, puusepät, insinöörit, sepät, laivanrakentajat ja lisäksi raha, jonka avulla voitaisiin alkaa rakentaa uusia aluksia tuhoutuneiden tilalle mahdollisimman pian paikan päällä. Tyhjänpäiväinen ajatus tarpeettomien, vanhojen, loppuun kuluneiden alusten lähettämisestä Välimereltä symbolisena eleenä on syytä unohtaa. 
Kindermann (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, näin valtavan monen aluksen tuhoutuminen merkitsee, että kokonainen talouden ala on kärsinyt vahinkoja. Apua voidaan tarjota monin eri tavoin. Hätäavun yksi muoto voisi olla Euroopan unionissa käytöstä joka tapauksessa poistettavien kalastusalusten siirtäminen. Alukset voitaisiin siis poistaa käytöstä Euroopan unionissa, mutta Kaakkois-Aasian hyökyaallon uhrit voisivat niin halutessaan ottaa ne käyttöönsä. Alukset olisivatkin juuri heidän tarpeitaan vastaavia. Tällä hetkellä voimassa olevaa oikeudellista kehystä on kuitenkin tarkistettava, jotta tällaista hätäapua voitaisiin tarjota.
Suurin osa Euroopan parlamentin sosialidemokraattien ryhmän jäsenistä on tyytyväinen tähän vain lyhyen aikaa käytettävissä olevaan mahdollisuuteen. Olemme kuitenkin toki selvillä siihen liittyvistä monista ongelmista. Mielestämme paras pitkän aikavälin ratkaisu on aina se, että ihmisiä autetaan auttamaan itseään, ja tämä näkynee selvästi tekemistämme tarkistuksista. Ehdotus on kuitenkin mielestämme myötätunnon poliittinen osoitus, ja siksi kannatamme sitä. 
Morillon (ALDE ),
   – Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän puolesta.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tapaninpäivänä sattunut hyökyaaltokatastrofi herätti mahdollisesti vielä enemmän myötätuntoa merenkulkuyhteisöjen asukkaissa. He tiedostavat muita paremmin pääosin merestä elantonsa saaville yhteisöille koituvat seuraukset.
Siksi Euroopan parlamentti pyysi 13. tammikuuta hyväksymässään päätöslauselmassa, että kaikki mahdollisuudet lähettää mitä tahansa apua hyökyaallon koettelemille yhteisöille tutkittaisiin, mukaan lukien mahdollisuus lähettää aluksia. Tämän vuoksi komission jäsen Borg ja hänen avustajansa ehdottavat nyt paikan päällä käytyään, että hyväksyisimme alusten siirrot mahdollistavan asetuksen. Tieto tästä herätti joissakin kollegoissani huolen, jonka parlamentin jäsen Stevenson äsken mainitsi. He ovat huolissaan siitä, että Eurooppa haluaa saada hyvän omantunnon lähettämällä vanhat aluksensa ihmisille, jotka eivät niitä tarvitse ja joilta näin vietäisiin elintärkeä keino taloutensa elvyttämiseen.
Komission tavoite ei tietenkään ole tämä. Komissiohan on jo lähettänyt tarvittavat asiantuntijat tutkimaan vahinkoa kärsineiden maiden lyhyen ja pitkän aikavälin jälleenrakentamisen mahdollisuuksia. Nyt on siis kyseessä lyhyen aikavälin toimenpide, jolla mahdollistetaan lähikuukausien aikana muutaman kymmenen paikallisten yhteisöjen tarpeisiin soveltuvan aluksen siirtäminen paikallisten viranomaisten pyynnöstä. Alusten enimmäispituus on 12 metriä, kuten tiedätte, ja niiden enimmäisikä on 20 vuotta.
Toivon, että parlamentti hyväksyy komission ehdotuksen. Ennen ehdotuksen hyväksymistä parlamentti esitti joukon tarkistuksia, joilla halutaan tarkentaa siirron ehtoja. Siirrothan ovat mahdollisia vasta, kun Yhdistyneiden kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestö FAO on saanut komission jäsenen mainitseman tutkimuksen päätökseen. FAO:lla on tarvittavaa asiantuntemusta ja arvovaltaa ja se vastaa koko maailman tarjoaman avun koordinoinnista. Johdanto-osaan lisätyillä tarkistuksilla täsmennetään myös, että kyseessä on vain lisä kalastusalan teollisuuden ja perusrakenteiden jälleenrakentamiseen suunnattujen varojen täydentämiseksi. 
Schlyter (Verts/ALE ),
   . – Arvoisa puhemies, olemme yhtä mieltä siitä, että kaikki haluavat tarjota mahdollisimman tehokasta apua mahdollisimman nopeasti. Ajatus vanhojen kalastusalusten siirtämisestä on mukava, mutta se ei toimi. Kyseessä on päivänselvä esimerkki keisarin uusista vaatteista. Kaikki ovat tajunneet, ettei ajatus toimi, mutta kukaan ei uskalla sanoa sitä julkisesti ja hylätä ehdotusta.
FAO ei ole saanut pyyntöjä aluksista. Indonesia ja Sri Lanka ovat päinvastoin kieltäytyneet tarjouksesta. Paikalliset kalastusjärjestöt kokoontuivat lisäksi Sumatralla viime viikolla. Kokouksessa oli mukana edustajia kaikista hyökyaallon koettelemista maista. Ne vastustivat vanhojen alusten siirtämistä ja toivoivat mieluummin tukea paikallisten telakoiden ja kalastusaluksien rakentamiseen. Siinä meidän on autettava.
Tarkistusehdotuksilla yritämme kuitenkin vähentää vaaraa, että alusten kuljettamisella tuhottaisiin merenpohjia ja paikallistaloutta tai vahingoitettaisiin kalakantoja väärien varusteiden takia. Toivon, että komissio toteuttaa hyvät aikeensa, mutta sen äänestyssuositukset olisivat voineet olla anteliaampia.
Onko neuvoston jäseniä paikalla? Huomaatteko, ettei keisarilla ole vaatteita? Voitteko hylätä ehdotuksen? Hylätkää arvokkuutenne, unohtakaa eurooppalainen näkökulma ja katsokaa asiaa uhrien näkökulmasta. 
Sjöstedt (GUE/NGL ),
   . – Arvoisa puhemies, ehdotus lähettää EU:ssa tarpeettomiksi käyneitä aluksia katastrofin koettelemille alueille, joiden aluksista niin monet ovat tuhoutuneet, vaikuttaa ensi kuulemalta oikein mukavalta ajatukselta. Kun asiaa ajattelee toisen kerran, tulee kuitenkin mieleen kaikki siinä ilmenevät vaikeudet. Kolmannella ajattelukerralla herää kysymys, aiheutetaanko ehdotuksella enemmän ongelmia kuin mitä sillä ratkaistaan ja tulevatko kustannukset hyötyä suuremmiksi.
Mitä rahalla ensinnäkin saa? Jos ehdotuksen mukainen rahasumma käytettäisiin alusten rakentamiseen paikan päällä, paikallinen kalastuselinkeino hyötyisi moninkertaisesti. Etuna olisi lisäksi, että samalla tuettaisiin paikallistaloutta ja paikallista varustamoelinkeinoa, jotka tarvitsevat tukea tässä katastrofitilanteessa.
Toiseksi käsittelen käytännöllistä puolta. Onko alusten kerääminen ja tuhoalueelle kuljettaminen todellakin niin käytännöllistä? Miten alukset toimitetaan ja jaetaan?
Kolmanneksi voidaan ajatella ekologista näkökulmaa. Kalastuselinkeino, käytetyt varusteet ja pyydetty saalis ovat aivan erilaisia. Kalastuksen kestävyys ja ympäristöystävällisyys voivat kärsiä, kun siirrettävät alukset poikkeavat täysin alueella perinteisesti käytetyistä.
Neljänneksi haluavatko suunnitellut vastaanottajamaat edes ottaa aluksia vastaan? Hanketta koordinoivalta YK-järjestöltä FAO:lta olemme kuulleet, etteivät ne halua sitä. Yhtäkään pyyntöä alusten saamiseksi ei ole tullut, vaan maat haluavat mieluummin rakentaa alukset itse omia perinteitään ja tekniikkaansa noudattaen.
Kun asiaa on harkittu moneen kertaan, on aika ilmeistä, että kyseessä on alun perin hyvä ajatus, josta kuitenkin tarkemman miettimisen jälkeen olisi luovuttava. Ehdotusta voidaan toki parantaa hyväksymällä etenkin vihreiden ryhmän tekemät tarkistusehdotukset. Näin ehdotuksesta tulee parempi. Viisainta olisi kuitenkin, että komissio tajuaisi tilanteen, peruuttaisi ehdotuksen ja yrittäisi sen sijaan vakuuttaa jäsenmaat antamaan vähintään vastaavan summan rahaa alusten rakentamiseen paikan päällä katastrofin koettelemilla alueilla. Tämä hyödyttäisi enemmän niitä, joita me kaikki haluamme auttaa, eli hirvittävän hyökyaaltokatastrofin uhreja. 
Lundgren (IND/DEM ),
   . – Arvoisa puhemies, tapaninpäivänä tapahtui yksi viime aikojen pahimmista luonnonkatastrofeista. Sadattuhannet ihmiset menettivät henkensä, miljoonat menettivät lähiomaisiaan ja elinkeinonsa. Muun maailman ennennäkemättömän yksimielinen ja antelias reagointi tapahtumaan toi onnettomuuden keskelle toivon kipinän.
Hyökyaalto koetteli erityisen rankasti kalastuselinkeinoa. Monet onnettomuudesta selvinneet menettivät veneensä, josta heidän toimeentulonsa riippuu. Ehdotus tukea hyökyaallon koettelemia maita siirtämällä aluksia EU:sta onkin moraalisesti oikean suuntainen, mutta toimenpide on niin pieni pisara meressä, että ehdotus kuulostaa lähes naurettavalta. Paljon parempi vaihtoehto olisi ostaa hyökyaallon koettelemista maista ja niiden naapurimaista aluksia, jotka ovat paikallisten tarkoitusten ja tarpeiden mukaisia. Näin myös paikallistalous saisi paljon tarvitsemaansa piristystä.
EU:n asema kansainvälisenä toimijana tässä asiassa ei myöskään ole itsestään selvä. EU:n poliittisilla voimilla on taipumus käyttää katastrofeja omien asemiensa vahvistamiseen. EU:lle ehdotetaan uusia viranomaisia, ohjelmia ja toimenpiteitä, ja jos joku kyseenalaistaa tämän kehityksen, hän vaikuttaa kyseisellä historian hetkellä epälojaalilta. Totuus on kuitenkin usein, että EU:n pitäisi ohjata taloudelliset ja materiaaliset varansa muiden kansainvälisten elinten kautta, etenkin YK-yhteistyön avulla. Tämä koskee esimerkiksi hyökyaalloista varoittavan järjestelmän rakentamista Intian valtamerelle. Vastaava järjestelmä on jo käytössä Tyynellä valtamerellä.
Vastustan sitä, että kansainvälisiä murhenäytelmiä käytetään EU:n toimivallan kasvattamiseen. EU:n toimivallasta on käytävä keskustelua normaaliolosuhteissa ja toissijaisuusperiaatteen sallimissa rajoissa, eikä niin, että tehdään nopeita päätöksiä katastrofitilanteissa. Euroopan kansalaisten osallistumista maailmanlaajuiseen myötätunnon ilmaukseen ei pidä käyttää väärin toissijaisuusperiaatteen heikentämiseen. 
Fraga Estévez (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Euroopan valtavat mahdollisuudet tarjota apuaan kärsineille maille on otettava käyttöön mahdollisimman nopeasti. Kuten tiedätte, Euroopan parlamentti on suorittanut velvollisuutensa hyväksymällä kiireellisen menettelyn.
Mielestämme on tärkeää hoitaa asiat nopeasti, mutta myös hoitaa ne kunnolla. Olemme siis hyvin tyytyväisiä siihen, että humanitaarista apua kohdennetaan kalastusalalle. Uskomme kuitenkin, että tyytyminen pelkkään alusten siirtämiseen ei ole sopivin lähestymistapa.
Komission jäsen totesi olevansa samaa mieltä monen tarkistuksen sisällöstä. Olisimme toivoneet, että komissio olisi esittänyt toimenpidekokonaisuuden kalastusalan ongelmien helpottamiseksi. Esitelty menetelmä ei myöskään ole mielestämme tarkoituksenmukainen, koska alueella toimivat hallituksesta riippumattomat järjestöt ovat sen hylänneet. Ne ottivat ehdotukset vastaan erittäin varautuneesti. FAO on todennut, että saatamme pikemminkin pahentaa ongelmaa kuin ratkaista sen hyvillä aikomuksillamme. Tietääkseni kaksi maata on ilmoittanut, etteivät ne halua aluksia. Joillakin mailla on todella tarkkoja rajoituksia, kuten se, että kalastus yli kymmenen hevosvoiman aluksilla on kielletty.
Ei ole siis riittävää varmistaa, ettei suuria aluksia lähetetä, kuten ehdotuksessa todetaan. Meidän on pikemmin lähetettävä alueelle sopivia aluksia, joiden ankkurointi onnistuu matalilla rantavesillä ja jotka on rakennettu muun muassa korkeita trooppisia lämpötiloja ja kosteutta kestävistä materiaaleista.
Ongelmana on lisäksi rahoitus. Meille on luvattu, että ongelma ratkeaa. Kuten komission jäsen aivan oikein totesi, lisärahoitusta ei tässä tapauksessa ole. Tämä tarkoittaa, että taakka siirtyy jäsenvaltioille niille jo luvatun KOR:n kustannuksella. Minun on vaikea uskoa ehdotuksen tehokkuuteen.
Tarkistuksia on ehdottanut ryhmistä suurin osa, me kaikki olemme allekirjoittaneet ne ja aiomme kannattaa niitä. Niissä ehdotetaan muita vaihtoehtoja ja lisäksi tarkennetaan Euroopan komission ehdotusta. Kaikista mainitsemistani syistä pyydämme, että tarkistukset nähtäisiin Euroopan parlamentin poliittisena viestinä Euroopan komissiolle ja neuvostolle. Toivon, että viestin vaikutus näkyy tulevien viikkojen aikana. 
Capoulas Santos (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyökyaallon aiheuttamasta murhenäytelmästä on kulunut kaksi kuukautta. Tämä aika on varmasti tuntunut ikuisuudelta niistä tuhansista ihmisistä, joilla ei perheidensä, talojensa ja yhteisöjensä menettämisen lisäksi valitettavasti edelleenkään ole mahdollisuutta harjoittaa ainoaa elinkeinoaan. Tämä pätee etenkin kalastuselinkeinoa harjoittaneisiin.
Komission ehdotus onkin tervetullut, ja Euroopan parlamentin olisi hyväksyttävä se, kunhan siihen on sisällytetty Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän ja muiden ryhmien tekemät tarkistukset. Ehdotusta tulee kuitenkin tarkastella realistisesti ja sen omista lähtökohdista käsin. Se on siis nähtävä lyhyen aikavälin rajallisena ratkaisuna, jonka arvo on lähinnä symbolinen, kun otamme huomioon, että aluksia tuhoutui tuhansittain ja että tämän toimenpiteen avulla voimme siirtää vain muutamia kymmeniä aluksia. Lisäksi on herännyt epäilyksiä siitä, ovatko alukset sopivia paikallisiin olosuhteisiin. Ehdotuksen toteuttaminen, etenkin alusten kuljettaminen, on myös hankalaa ja kallista.
Aloitteen hyvä puoli on kuitenkin se, ettei EU ole ummistanut silmiään murhenäytelmän tältä puolelta. Myötätunnosta on hyötyä vain, jos menemme pidemmälle. Meidän on siis annettava riittävää rahoitusta alusten korjaamiseen ja rakentamiseen paikan päällä, etenkin paikallisiin kalastusmenetelmiin soveltuvien pienten alusten ja perinteisten välineiden rakentamiseen. Tarvittava rahoitus voidaan taata vetämällä pois osa kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineestä kullekin jäsenvaltiolle kohdennetuista määrärahoista. Tiivistäisin, ettei komission ehdotusta pitäisi arvostella liikaa vain, koska se on riittämätön. Tärkein tavoitteemme on tehdä voitavamme sen täydentämiseksi. 
Attwooll (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, kyseessä on todella vaikea aihe. Kukaan ei halua kieltää apua hyökyaallosta kärsineiltä ihmisiltä. Murhenäytelmää käsittelevässä päätöslauselmassaan parlamentti viittasi erityisesti kalastuselinkeinosta riippuvaisiin ihmisiin ja pyysi komissiota selvittämään, millä tavoin konkreettista apua, kuten aluksia, välineitä, teknistä asiantuntemusta ja raaka-aineita, voitaisiin toimittaa hyökyaallosta kärsineille yhteisöille. Menneisyydessä on kuitenkin liian paljon tapauksia, joissa hyvässä tarkoituksessa annettu apu on jäänyt käyttämättä, koska se ei ole soveltunut paikallisiin olosuhteisiin tai koska sen hyödyntämiseksi ei ole ollut tarvittavia välineitä tai asiantuntemusta.
Käytöstä poistettuja aluksia voidaan siirtää vain tiukkojen, tarpeidenarvioinnin mukaisten soveltuvuusehtojen täyttyessä ja maiden omasta pyynnöstä. Siirtoon tulee liittyä asianmukaista koulutusta. Paikallistalouden vääristymiseen ja kalavarojen ehtymiseen liittyvien huolten takia haluamme myös saada varmuuden ensinnäkin siitä, kuka alukset omistaa, ja toiseksi siitä, että kyseessä on vain hätätoimenpide, eikä sen varjolla sallita laajempaa siirto-ohjelmaa.
Voimme kannattaa ehdotusta, kun olemme vakuuttuneita näistä seikoista ja kun saamme varmuuden siitä, että komissio ja neuvosto suhtautuvat varauksiimme vakavasti. Komission jäsen osoitti jonkin verran sitoutumista asiaan, mutta olen pettynyt siihen, ettei monia tarkistuksista haluttu ottaa osaksi asetusta.
Pyydän komissiota ja neuvostoa tarkastelemaan laajemmin kalastusyhteisöjen jälleenrakentamista. Ripeä sitoutuminen hankkeiden tukemiseen Stonehavenissa Skotlannissa sijaitsevan meripelastusjärjestö Maritime Rescue Instituten tavoin on vain yksi esimerkki, ja se vastaisi huomattavasti paremmin parlamentin aiempaa pyyntöä. 
Hudghton (Verts/ALE ).
   – Euroopan veronmaksajille ja äänestäjille on joskus vaikea selittää, miksi heidän rahojaan on järkevää käyttää sellaisten merikelpoisten alusten tuhoamiseen, joita voitaisiin vielä käyttää johonkin, vaikka sitten muuhun kuin kalastukseen. Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että alukset olisivat käyttökelpoisia missä tahansa. Mitä enemmän olen tarkastellut hyökyaallon koettelemien maiden todellista tilannetta, sitä epäilevämmin olen alkanut suhtautua ehdotuksen merkitykseen. Kyseessä voi olla symbolinen ele, ja saattaa olla, että löydettäisiin muutama käyttö- tai muuntokelpoinen alus. En kuitenkaan usko, että siitä olisi paljon apua tuhoutuneille alueille.
Kannatan eri ryhmien tekemiä tarkistuksia. Olen erittäin pahoillani, ettei komissio kannata niitä. Jos neuvosto hyväksyy ehdotuksen jossain muodossa, näillä tarkistuksilla parannettaisiin mielestäni huomattavasti niin ehdotuksen käytännöllisyyttä kuin sen tarkoitusta ja sisältöäkin. Tällainen toimenpide olisi nähtävä mahdollisuutena – ei jäsenvaltioiden mahdollisuutena päästä eroon tarpeettomista aluksista lähettämällä ne hyökyaallon koettelemiin maihin – vaan kyseisten maiden mahdollisuutena pyytää itselleen käyttö- tai muuntokelpoisia aluksia. 
Giertych (IND/DEM ).
      Arvoisa puhemies, maailmaa koettelee ajoittain suuri luonnonkatastrofi. Emme pysty ennustamaan tai ehkäisemään katastrofeja. Ne muistuttavatkin meitä siitä, miten voimattomia olemme luonnonvoimien edessä. Onnettomuudet muistuttavat meitä myös siitä, että eläimet aistivat vaaran ja valmistautuvat siihen joskus meitä paremmin. Tämän pitäisi olla meille varoituksena, jotta emme luule olevamme liian viisaita ja tule liian itsevarmoiksi ja liian luottavaisiksi omasta kaikkivaltiudestamme. On olemassa meitä vahvempi voima, joka saa meidät joskus nöyriksi muistuttamalla meitä omasta voimattomuudestamme.
Maailma vastasi hyökyaallon aiheuttamaan katastrofiin todella anteliaasti. Niin yksittäiset ihmiset, hallitukset kuin järjestötkin tekivät lahjoituksia. On kuitenkin mietittävä, onnistummeko käyttämään lahjoitukset asianmukaisella tavalla ja välittämään avun sinne, missä sitä eniten tarvitaan. Heti onnettomuuden jälkeen kaikesta oli puutetta, niin vedestä, ruuasta, teltoista kuin huovistakin. Maailmalla on jo kokemusta näiden tavaroiden nopeasta toimittamisesta, joten uhrit saivat avun nopeasti. Toinen asia onkin sitten pitkän aikavälin apu, joka taas muistuttaa meitä itsekkyydestämme. Sakaalit ilmestyvät yleensä paikalle, kun on kyse rahasta, ja heidän ainoana tavoitteenaan on hyötyä itse. Tästä aiheutuu monia ongelmia, kuten se, miten raha pitäisi jakaa, mistä jälleenrakentaminen olisi aloitettava, minkä järjestöjen tai tahojen olisi oltava vastuussa rahan jakamisesta ja keneen voi luottaa.
Hyökyaalto vahingoitti rannikkojen ja merenrantaseutujen taloutta. Matkailuelinkeino kärsi kaikkein eniten, mukaan lukien seksimatkailu, josta moni tuhoa kärsineistä alueista oli kuulu. Myös kalastuselinkeino kärsi. On pohdittava, pitäisikö – ja jos niin missä määrin – ihmisten anteliaasti lahjoittamaa rahaa käyttää seksimatkailuelinkeinon jälleenrakentamiseen seuralaispalveluineen, hierontasalonkeineen ja ilotaloineen. On myös mietittävä, onnistummeko vakuuttamaan lahjoittajat siitä, ettei heidän rahojaan käytetä tällaisiin tarkoituksiin.
Tänään keskustelemme ehdotuksesta siirtää kalastusaluksia kalastajille, joiden elinkeinon hyökyaalto tuhosi. Kyseessä on paras mahdollinen auttamisen muoto. Euroopan unionissa kalastajille maksetaan laivojensa romuttamisesta. Jos laivat ovat edelleen merikelpoisia, eikö meidän olisikin parempi antaa ne hyökyaallon koettelemien alueiden kalastajille, jotka ovat menettäneet omat aluksensa? Jos alusten siirrosta aiheutuvat kustannukset ja muut tähän liittyvät kustannukset eivät ole liian suuret, apu olisi osoitettava näihin toimenpiteisiin. Voimme olla varmoja siitä, että lahjoittajat ovat tyytyväisiä tällaiseen järjestelyyn.
Ehdotus ansaitsee tukemme, mutta se on silti vain pisara tarpeiden meressä. Meidän olisi tehtävä enemmän ja mahdollistettava avustusten käyttäminen hyökyaallon uhrien erityistarpeita vastaavien kalastusalusten rakentamiseen. Tällöin joudumme kohtaamaan saman kysymyksen siitä, kenen tulisi hyötyä näistä järjestelyistä ja alusten rakentamisesta. Hyökyaallosta kärsineiden maiden pitäisi hyötyä aina kun mahdollista, kun taas lahjoittajamaiden olisi jäätävä toiseksi. Laivojen rakentajien olisi samalla uhrattava oma etunsa ja tyydyttävä vain vähäiseen tuottoon. Meidän tulisi myös jälleenrakentaa rannikkotalouden muita hyökyaallon tuhoamia aloja, kuten simpukanviljelyteollisuutta. Samalla meidän tulisi varmistaa, ettei apua suunnata matkailuelinkeinolle, etenkään sen ihmisten heikkoudella rahastavalle osalle. Kiitos. 
Sudre (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, komission kunnioitettava toive siirtää romutettaviksi aiottuja yhteisön aluksia hyökyaallon koettelemille Aasian maille on arvokas. Euroopan unionin on osoitettava myötätuntonsa suurten luonnonkatastrofien sattuessa.
Haluaisin kuitenkin kollegoideni tavoin ilmaista olevani huolissani tällaisesta menettelystä. On todella olemassa vaara, etteivät Aasian maille lähetetyt alukset sovellu paikallisiin kalastustapoihin eivätkä maiden ympäristöön. Alukset voivat jopa saastuttaa. Emme saa lisätä hyökyaallon aiheuttamaa murhenäytelmää sillä, että soveltumattomat, hylätyt alukset saastuttaisivat näiden maiden rannikkoja.
Olen lisäksi huolissani siirron kustannuksista. Euroopan komission arvion mukaan yhden kalastusaluksen siirtäminen Euroopan unionista hyökyaallon koettelemiin maihin maksaisi noin 50 000 euroa. Eikö siinä tapauksessa olisi parempi antaa vastaava summa rahaa suoraan hyökyaallon koettelemille maille, jotka voisivat rakentaa suuremman määrän omia perinteitään kunnioittavia aluksia, etenkin kun kalastajien kanssa tekemisissä olevat riippumattomat järjestöt ovat kertoneet, että yksi paikallisten rakentama alus maksaisi noin 1200 euroa?
Kahden ehdottoman edellytyksen on siis mielestäni ohjattava Euroopan toimintaa. Aasian maiden on itse pyydettävä alusten siirtämistä. Näyttäisi muuten siltä, etteivät Indonesia ja Sri Lanka halua aluksia. FAO:lle ei myöskään ole tullut yhtäkään pyyntöä alusten siirtämiseksi. Olen lisäksi sitä mieltä, että meidän on autettava muutenkin kuin siirtämällä aluksia. Humanitaariseen apuun tarkoitettuja yhteisön varoja on käytettävä kalastusalan jälleenrakentamiseen. Voisimme tarjota apua esimerkiksi lähettämällä asiantuntijoita ja kalastajia, jotka auttaisivat paikallisten kalastusalan perusrakenteiden jälleenrakentamisessa. Maaliskuun alussa ilmestyvä FAO:n mietintö on todella tärkeä yhteisön tulevan strategian määrittämisen kannalta. 
Stihler (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, järkytyimme kaikki vuoden 2004 tapaninpäivänä sattuneen hyökyaallon aiheuttamasta fyysisestä ja henkisestä tuhosta Kaakkois-Aasiassa.
Kestää vielä jonkin aikaa, ennen kuin kaikki kalataloudelle koituneet vahingot saadaan selville. Kaikentyyppisiä kalastusaluksia on kuitenkin tuhoutunut tai vahingoittunut hyökyaallon koettelemissa maissa, etenkin Sri Lankassa, Thaimaassa, Indonesiassa ja Intiassa.
Yhdistyneiden kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestön FAO:n julkaiseman tuoreen raportin mukaan esimerkiksi Sri Lankan kalastusaluksista tuhoutui melkein 70 prosenttia. Alueella harjoitetaan kalastusta suurimmaksi osaksi tuhansilla pienillä, noin 4,8 metrin pituisilla aluksilla. Kalastajia kuoli ja laivoja ja varusteita menetettiin, mutta lisäksi satamat ja jalostus- sekä pakastuslaitokset kärsivät mittavia tuhoja. Tavanomaiseen kalastustoimintaan ei ole paluuta ilman apua ja investointeja.
Haluamme tietenkin auttaa. Nyt käsittelemämme kiireellinen asia koskee alusten siirtämistä EU:n jäsenvaltioista hyökyaallon koettelemiin maihin. Ehdotus on saanut osakseen paljon arvostelua tänä aamuna. Sitä on arvosteltu soveltumattomaksi, koska EU:n jäsenvaltioiden ilmasto ja kalastustoiminta ovat erilaiset kuin Kaakkois-Aasiassa. Ymmärrän hyvin, miksi monet ovat huolissaan EU:n alusten soveltuvuudesta kalastukseen Kaakkois-Aasiassa. Olen kuitenkin tyytyväinen nyt edessämme olevaan ehdotukseen, koska se mahdollistaa tietyt kriteerit täyttävien, käyttökelpoisten alusten siirtämisen.
Olen myös tyytyväinen tarkistuksiin, joita parlamentin jäsen Kindermann on esittänyt PSE-ryhmän puolesta, yksin ja yhdessä muiden ryhmien kanssa. Kannatan erityisesti tarkistuksia sen varmistamiseksi, ettei kalavaroille ja paikallistaloudelle koidu kielteisiä vaikutuksia, että siirtojen yhteydessä annetaan asianmukaista koulutusta, että alukset ovat soveltuvia ja että siirto vastaa FAO:n arvioinnissaan toteamia tarpeita ja kolmannen maan pyyntöä. Kannatan siksi kiireellistä menettelyä ja pyydän muita parlamentin jäseniä tekemään samoin. 
Van den Berg (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvää tarkoittavilla aloitteilla on joskus väärät seuraukset. FAO kirjoitti tällä viikolla Euroopan parlamentille tulleensa mainituksi komission ehdotuksessa seitsemään kertaan, mutta FAO:n omaa mielipidettä ei ollut kertaakaan kysytty. FAO toteaa samalla, ettei minkään maan hallitus ole pyytänyt Euroopan aluksia. Sen mukaan Atlantin rannikon alukset ja kalastuselinkeino ovat joka suhteessa erilaiset kuin Sri Lankan ja Intian perinteiset kanootit ja kantosiipialukset. Paikallisten varustamoiden olisi lisäksi tehtävä korjaustyöt, koska siinä ne ovat hyviä. Näin paikalliset saisivat rahaa, työtä ja mahdollisuuden elantoon. Rahallamme saisi noin 2 500 alusta ehdotuksessa mainittujen 200 aluksen asemesta. Meidän on myös estettävä aluksiamme tuhoamasta jo valmiiksi pahoin kärsineitä kalavesiä ja paikallisia kalastajayhteisöjä.
Edellisestä voimme tehdä vain yhden johtopäätöksen: paikallisia kalastajia on autettava varustamoilla, mutta aluksia ei pidä lähettää. Muuten aiheutamme uuden hyökyaallon Aasian rannikolla, olivat aikeemme kuinka hyvät tahansa. Olen pettynyt siihen, että komissio hyväksyy parlamentin tekemistä 22 tarkistuksesta vain kolme. Itse kannatin tarkistuksia. Tämän seikan, FAO:n kirjeen ja paikallisten hallituksista riippumattomien järjestöjen raporttien takia äänestän mietintöä vastaan. 
Gill (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan esittää kaksi näkökohtaa. Komissio yrittää nyt löytää kekseliäitä ratkaisuja ennen kokemattomaan katastrofiin, mutta pyytäisin sitä suhtautumaan käytännöllisesti toimenpiteen vaikutuksiin. Ehdotuksella tarkoitetaan hyvää. Arvostan sitä, että haluamme tehdä kaiken mahdollisen auttaaksemme niitä tuhansia ihmisiä, joiden kodin ja elinkeinon hyökyaalto tuhosi. On kuitenkin tärkeää, että alusten lähettäminen on vain lisäapua. Se ei saa olla pelkkää luontoisavustusta eikä sillä saa korvata muunlaista apua. Kuluja ei myöskään pidä vähentää niistä 350 miljoonasta eurosta, jotka EU on sitoutunut antamaan.
Haluaisin lisäksi pyytää komissiota tarkastelemaan, mitä käyttöä suuremmilla käytöstä poistetuilla aluksilla voisi olla. Intian ja Thaimaan kalastusyhteisöt kärsivät yhtä lailla ja uskon, että maiden pidemmälle kehittynyt kalastusteollisuus saattaa olla paremmassa asemassa ja paremmin varustettu suurempien alusten käyttöä ajatellen. Asiaa olisi siis tutkittava. Suuremmista aluksista ei tietenkään olisi hyötyä yksin toimiville paikallisille kalastajille, mutta osuuskunnat ja pieni ja keskisuuri teollisuus voisivat käyttää niitä. On tärkeää, että kohtelemme kaikkia maita tasa-arvoisesti ja tutkimme kullekin sopivia keinoja. 
Golik (PSE ).
      Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tammikuussa 2005 Euroopan komissio ja parlamentti yhtyivät kansainväliseen myötätunnon ilmaukseen. Ne päättivät nopeasti myöntää suuren määrän rahallista ja muuta apua hyökyaallon uhreille. Muun kuin rahallisen avun eräs muoto on käytettyjen alusten siirtäminen hyökyaallosta kärsineille kalastajille, jotka perheidensä ja läheisimpien ystäviensä lisäksi menettivät kotinsa ja elinkeinonsa. Kun Euroopan parlamentti äänesti päätöslauselmasta tiistaiaamuna, kellään ei ollut epäilystäkään siitä, pitäisikö äänestää puolesta. Kyseessä oli tunteiden ja myötätunnon luonnollinen ilmaus.
Monta kysymystä on kuitenkin vielä jäljellä. Maksaako komissio korvaukset kaikille niille, joille ne on luvattu? Minkä verran aiheutuu kustannuksia Euroopan unionin talousarviolle, ja miksi komissio haluaa jäsenvaltioiden maksavan osan kustannuksista? Saavatko työstään luopuvat Euroopan kalastajat EU:n heille lupaamat korvaukset? Voidaanko korvauksia myöntää alusten romuttamisesta jo sopimuksen tehneille yrityksille ja terästehtaille, joille on koitunut asiasta järjestelykuluja? Turvataanko edellisen ohjelmakauden aikana luodut työpaikat? Pitäisikö komission harkita avun tarjoamista uusien satamien ja telakoiden rakentamiseen hyökyaallosta kärsineissä maissa, eikä tyytyä pelkkään vanhojen alusten siirtämiseen? Kiitos paljon. 
Reding,
   .  Arvoisa puhemies, helppoa vastausta ei ole, kuten tavallista. Pyrin vastaamaan kaikkiin esitettyihin kysymyksiin, mutta haluan aloittaa vastaukseni parlamentin jäsenen Kindermannin käyttämällä ilmauksella "myötätunnon poliittinen osoitus". Tämän hankkeen avulla haluamme nimenomaan osoittaa poliittisesti myötätuntoamme. Hanke on kuitenkin vain pieni osa suurempaa avustustoimenpidettä. Se on keino toimittaa apua nopeasti sitä tarvitseville. 
 Hyvät parlamentin jäsenet, vastaan nyt tarkemmin joihinkin kysymyksiin. Tarkastelen ensin kustannusten laskemista. Kuulin mainittavan summat 47 000 ja 50 000 euroa alusta kohden. Kuten kalatalousvaliokunnalle on jo selvitetty, nämä summat eivät pidä paikkaansa. Alusten omistajille maksetaan joka tapauksessa palkkio romuttamisesta. Ainut muutos on, ettei aluksia romuteta, vaan ne siirretään, mistä aiheutuvat kulut ovat korkeintaan 4000 euroa alusta kohden. Tämä on siis todellinen kustannus, eivät täällä mainitut kuvitteelliset summat. Kyse ei ole myöskään pienistä aluksista. Pieniä aluksia, kuten jollia, voidaan tietenkin rakentaa paikan päällä. Nyt puhutaan kuitenkin keskikokoisista, korkeintaan 12-metrisistä aluksista, eikä mailla ole valmiuksia tällaisten alusten rakentamiseen.
Alusten iästä on myös puhuttu. Euroopassa käytössä olevien alusten keski-ikä on 25 vuotta, kun taas hyökyaallon koettelemiin maihin siirrettävät alukset olisivat iältään 5–20 vuotta. Alukset eivät siis olisi kovinkaan vanhoja.
Asiantuntijoihin liittyen haluan sanoa, että olemme jo lähettäneet ja aiomme jatkossakin lähettää asiantuntijoita paikalle. Lisäksi FAO suorittaa tarpeiden arvioinnin meidän pyynnöstämme. Asiaa käsitellään ministerikokouksessa 12. maaliskuuta, jolloin komissiota edustaa komission jäsen Borg. Me kaikki kannatamme yhteistyötä FAO:n kanssa ja pidämme huolen siitä, että asiantuntijamme voivat olla siinä mukana.
Hälytysjärjestelmän rakentamisesta totean, että komissio osallistuu parhaillaan kansainvälisten tahojen asiantuntijoiden kanssa hälytysjärjestelmien rakentamiseen antamalla teknologiaamme asianomaisten maiden käyttöön.
Arvoisa puhemies, haluan ilmaista hyvin selvästi, että asiantuntijat arvioivat alusten tilan ja niiden soveltuvuuden maiden tarpeisiin. Tarpeiden arvioinnista vastaa FAO. Haluamme olla valmiina, jos pyyntöjä tulee. Thaimaa on jo pyytänyt aluksia. Arvoisa puhemies, lopuksi haluan todeta, että tämä on moraalinen kysymys. Voimmeko edelleen tuhota aluksia täällä, jos kalastajat toisella puolella maailmaa voisivat hyötyä niistä?
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan hetken kuluttua alkavissa äänestyksissä. 

Puhemies. –
   Haluan seuraavaksi ilmoittaa parlamentille ja samalla toivottaa tervetulleeksi viralliselle lehterille Turkin kansalliskokouksen valtuuskunnan, jota johtaa varapuhemies, professori Dumanoglu.
Valtuuskunta osallistui eilen ja tänään EU:n ja Turkin välisen parlamentaarisen sekavaliokunnan viidenteen kokoukseen. 

Stevenson (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron. Keskustelumme aluksi komissio ilmoitti meille, ettei se hyväksy useimpia parlamentin poliittisten puolueiden yhdessä sopimia tarkistuksia. Tämä merkitsee nyt sitä, että sen sijaan, että lähettäisimme tuhoa kärsineille kalastusyhteisöille rahaa sekä merkittävää apua ammattitaitoisten asiantuntijoiden, kalastajien, insinöörien ja laivanrakentajien välityksellä, lähetämmekin heille muutaman vanhan, ylimääräisen veneen suunnattomin kustannuksin pelkkänä poliittisena eleenä. Siitä ei ole apua. FAO on kirjoittanut kalatalousvaliokunnan puheenjohtajalle selittääkseen, että Sri Lanka ja Indonesia hylkäävät tämän avun. Ne eivät halua näitä veneitä. Näin ollen meidän olisi mietittävä asiaa uudelleen ennen kuin lopullisesta päätöslauselmasta äänestetään.
Ehdottaisin, että emme tyydy poliittisiin eleisiin vaan annamme todellista ja merkittävää apua kalastusyhteisöille, jotka ovat menettäneet toimeentulonsa ja elämänsä. Merkittävä apu ei tarkoita sitä, että lähetämme heille muutaman ylimääräisen veneen Välimereltä. Toivon, että sen vuoksi hylkäämme komission ehdotuksen.
Reding,
   .  Arvoisa puhemies, teille ei varmaan tule yllätyksenä, kun kerron, että komissio ei ole lainkaan samaa mieltä äskeisen puhujan kanssa. Täällä oli äsken luultavasti hieman liian paljon melua, jotta parlamentin jäsenet olisivat kuulleet, mitä komissio totesi keskustelun päätteeksi.
Kustannusten osalta toistan äskeiset sanani, jotta kaikki voisivat ne kuulla. Aluskohtaiset kustannukset eivät ole 47 000, 50 000 tai 100 000 euroa. Nämä ovat joka tapauksessa aluksia, joiden omistajille maksetaan romutuspalkkio. Nyt näiden alusten lopullinen määränpää ei ole romutus vaan siirto; tämä on se muutos. Yhden aluksen siirtäminen maksaa enintään 4 000 euroa, ja alukset ovat liian suuria rakennettaviksi paikan päällä.
Lopuksi haluan todeta, että toimitamme nämä alukset vain, jos meiltä pyydetään niitä. Tähän mennessä pyynnön on esittänyt Thaimaa. 

Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluaisin esittää suullisen tarkistuksen Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän esittämään tarkistukseen 7, josta äänestämme seuraavaksi.
Arvoisa puhemies, tämä on erittäin tärkeä tarkistus, ja siitä riippuu muun muassa meidän poliittisen ryhmämme lopullinen kanta tästä merkittävästä mietinnöstä ihmisoikeuskomission seuraavassa kokouksessa Genevessä.
Koska tarkistuksen on tehnyt sosiaalidemokraattinen ryhmä ja mietinnön laatija ei ole tällä hetkellä salissa, olen puhunut hänen sijastaan jäsen Howittin kanssa. Ehdotin hänelle, että keskitymme tarkistuksen toiseen osaan ja poistamme ensimmäisen osan, jotta ryhmämme voisi ottaa myönteisen kannan.
Arvoisa puhemies, ehdotan oman ryhmäni puolesta ainoastaan vaihtoehtoa ja uskon, että tarkistuksen tekijät ovat siitä samaa mieltä. Poliittisilla ryhmillä on tietenkin oikeus vastustaa tätä, mutta meillä on myös oikeus äänestää mietintöä vastaan. Arvoisa puhemies, aionkin käyttää tämän tilaisuuden yrittääkseni yhdistää parlamentin rivit tämän mietinnön osalta. Uskon, että tarkistusten olennainen sisältö säilyy ennallaan, vaikka ryhmämme vastustaakin tätä, ja uskon myös, että tämä saattaa olla järkevä ratkaisu siihen, että ryhmämme voi äänestää lopuksi päätöslauselman puolesta. 
Howitt (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, puhun sosiaalidemokraattisen ryhmän puolesta. Mikäli ymmärrän oikein, Salafranca Sánchez-Neyra ehdottaa ilmaisun "on pahoillaan" poistamista osana kauppaa, jossa säilytetään tässä kohdassa tuki Brasilian aloitteelle. Sosiaalidemokraattinen ryhmä hyväksyy kyseisen ehdotuksen. Olen juuri puhunut ihmisoikeuksien alivaliokunnan puheenjohtajan kanssa ja vetoan muihin puolueisiin, jotta ne tukisivat ehdotusta, koska sen avulla mietintö voidaan hyväksyä kokonaan. 
Flautre (Verts/ALE ).
   – Asioiden selkeyttämiseksi haluan kysyä Salafranca Sánchez-Neyralta, ehdottaako hän itse asiassa, että me muistutamme puheenjohtajistoa hänen pyynnöstään, että puheenjohtajisto jatkaisi tuen antamista Brasilian aloitteelle, joka koskee sukupuoliseen suuntautumiseen ja sukupuoli-identiteettiin perustuvaa syrjintää, etsimällä muiden maiden tuen tätä ongelmaa koskevalle päätöslauselmalle. Onko näin? Haluaako hän toistaa sanoja? Jos me poistamme ensimmäisen osan, meidän on toistettava sen sisältö toisessa osassa. 
Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE ).
   –Arvoisa puhemies, tilanne on juuri tarkalleen näin. Uskon, että enemmistö puoltaa tätä ehdotusta. Me olemme selkeästi sitä vastaan. Mutta tällaisin ehdoin uskon, että – jos muun tarkistusta koskevan äänestyksen tulos on positiivinen – ryhmämme voi lopussa harkita myönteisen kannan ottamista. 
Howitt (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, haluaisin huomauttaa sosialidemokraattisen ryhmän ja kollegani Valenciano Martínez-Orozcon puolesta, että meidän mielestämme PPE-DE-ryhmän tekemää tarkistusta 15 koskevassa äänestyslistassa saattaa olla virhe. Tarkistuksessa mainitaan Cartagenassa pidetyssä Kolumbian avunantajien konferenssissa hiljattain annettu julkilausuma. Samaan asiaan liittyvät myös sosialidemokraattisen ryhmän ja ALDE-ryhmän tekemät samanlaiset tarkistukset 4, 19 ja 23.
Ne koskevat tukea YK:n ihmisoikeusvaltuutetun Kolumbian toimiston suosituksille. Ne eivät selvästikään sulje toisiaan pois. Olisi aivan väärin, että tarkistukset 4, 19 ja 23 jäisivät pois, jos tarkistus 15 hyväksytään, kuten äänestyslistassa ehdotetaan. Yksiköt ovat neuvoneet minua, että tämä ongelma voidaan ratkaista äänestämällä PSE- ja ALDE-ryhmien tarkistuksista uutena johdanto-osan 1a kappaleena eikä tarkistuksina johdanto-osan 1 kappaleeseen. Arvoisa puhemies, pyydän, että kannatatte tätä.
Johtopäätöksenä voidaan todeta, että YK:n ihmisoikeusvaltuutetun toimisto on perustettu Bogotaan Kolumbian hallituksen suostumuksella. Se saa tällä hetkellä rahoitusta Euroopan unionilta. Toivon, että koko parlamentti vakuuttaa uudelleen tukevansa valtuutetun työtä kannattamalla PPE-DE-ryhmän tarkistuksia ja PSE/ALDE-ryhmän tarkistuksia. Jäsen Salafranca Sánchez-Neyra suostuu siihen, että siitä äänestetään erikseen, vaikka hän neuvookin ryhmäänsä äänestämään sitä vastaan. Olen tästä pahoillani mutta samalla kiitollinen hänen tuestaan kyseisiä tarkistuksia koskevissa teknisissä kysymyksissä. 

Buzek (PPE-DE ).
      Kiitoksia, arvoisa puhemies. Hyvät kuulijat, haluan pyytää anteeksi, että teen viime hetken tarkistuksen. Mielestäni tämä on kuitenkin tärkeä tarkistus, sillä se saattaa auttaa vahvistamaan lainsäädännön, josta on hyötyä miljoonille EU:n kansalaisille.
Ehdotuksen 7 kohta on jaettu kahteen osaan, ja ehdotan, että seuraava teksti lisätään sen alkuosan loppuun: "parlamentin oikeudellisten asioiden valiokunnan 2. helmikuuta 2005 ja puheenjohtajakokouksen 17. helmikuuta 2005 tekemien päätösten mukaisesti". Tämän tarkistuksen jälkeen 7 kohdan alkuosa kuuluisi seuraavasti: "kehottaa komissiota tarkistamaan ehdotustaan ohjelmistopatenttidirektiiviksi Euroopan parlamentin oikeudellisten asioiden valiokunnan 2. helmikuuta 2005 ja puheenjohtajakokouksen 17. helmikuuta 2005 tekemien päätösten mukaisesti". Kohdan jälkimmäinen osa säilyisi ennallaan. Kiitos. 
Grossetête (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluaisin, että tarkistuksen 15 katsotaan olevan lisäys. Silloin äänestämme sen puolesta, muutoin äänestämme sitä vastaan. 
Duff (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, voisinko pyytää Verts/ALE-ryhmää hyväksymään tämän tarkistuksen kohtaan tehtävänä lisäyksenä eikä sen korvauksena? 
Grossetête (PPE-DE ).
   – Kyllä, arvoisa puhemies, haluaisimme tarkistuksen 21 olevan lisäys. Silloin äänestämme sen puolesta, muutoin äänestämme sitä vastaan. 
Swoboda (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, halusin ainoastaan esittää vilpittömät kiitokseni kaikille niille jäsenille, ja erityisesti niille oikeiston jäsenille, jotka äänestivät tarkistustemme puolesta. Valitettavasti nämä jäsenet jäivät vähemmistöön, joten sosiaaliset ongelmat eivät ole saaneet tarpeeksi huomiota, vaikka ne ovat ratkaisevan tärkeitä meille ja kansalle. Tämä tarkoittaa, että emme voi äänestää päätöslauselman puolesta ja jatkamme taistelua kansalaisten sosiaalisten oikeuksien puolesta.


Goudin, Lundgren ja Wohlin (IND/DEM ),
   . – Norsunluurannikon selkkaukset ja yleinen kehitys ovat merkittävä poliittinen aihe. YK on antanut selkkausten osalta sitoumuksen ja päättänyt päätöslauselmansa 1572 (2004) välityksellä ottaa käyttöön rajoittavia erityistoimenpiteitä Norsunluurannikkoa vastaan. Kyseisen päätöslauselman antoi YK:n turvallisuusneuvosto.
YK on mukana ja sen on myös vastaisuudessa oltava mukana kansainvälisissä kysymyksissä. Kesäkuun listan edustajien mielestä EU:n jäsenvaltioiden ei pidä koordinoida aloitteitaan YK:n jäseninä EU-yhteistyön puitteissa. EU:ssa pyritään yleisesti edistämään sen ulkopoliittisia kannanottoja. Me vastustamme tätä kehitystä ja suosittelemme, että pitäydymme kansallisessa ulkopolitiikassa ja teemme kansainvälistä yhteistyötä YK:n puitteissa.
Olemme pohjimmiltamme sitä mieltä, että EU:n ei pitäisi sekaantua eikä osallistua ulkopoliittisiin asioihin. Sen vuoksi olemmekin päättäneet äänestää mietintöä vastaan. 
Queiró (PPE-DE ),
   . Mietinnön tärkeimpänä aiheena on se, kuinka tehokkaasti EU hoitaa kansainvälisiä velvoitteitaan ja etenkin niitä, jotka johtuvat siitä, että kaikki sen jäsenvaltiot ovat Yhdistyneiden Kansakuntien jäseniä. Tältä osin ja unionin oikeudellinen rakenne huomioon ottaen tämä ehdotus neuvoston asetukseksi on täysin järkevä.
Ehdotuksen tarkoituksena on kuitenkin panna täytäntöön pakotteita – ja ne toivottavasti pannaankin täytäntöön riittävän tarmokkaasti – kaikkia niitä vastaan, jotka saattavat olla uhkana Norsunluurannikon rauhanprosessille ja kansalliselle sovintoprosessille. Koska rauhanprosessi ja kansallinen sovintoprosessi ovat hataralla pohjalla, niille on annettava kaikki mahdollinen kansainvälinen suojelu. Ehdotuksessa vahvistetut pakotteet eivät lisäksi koske – eikä niiden ei ole tarkoituskaan koskea – laajempaa väestönosaa; ne pikemminkin kohdistuvat vain tiettyihin henkilöihin. Sen vuoksi ne ovat selvästikin sekä hyödyllisiä että oikeudenmukaisia. Nämä ovat syyt, joiden vuoksi äänestin mietinnön puolesta. 

Ek, Malmström ja Wijkman (PPE-DE ),
   . – Sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskevan direktiiviehdotuksen tavoitteena on yhdenmukaistaa entisestään kuluttajien taloudellisia etuja haittaavia sopimattomia kaupallisia menettelyitä koskevia sääntöjä. Direktiivin on määrä auttaa parantamaan sisämarkkinoiden toimintaa ja tehostaa kuluttajansuojaa. Ehdotuksessa kielletään sopimattomat kaupalliset menettelyt. Annamme täyden tukemme sisämarkkinoiden loppuun saattamiselle ja tehokkaalle kuluttajansuojalle. Emme voi tukea direktiiviehdotusta sen nykyisessä muodossa siksi, että se uhkaa johtaa siihen, että Ruotsi ei ajan mittaan enää kykene säilyttämään lapsiin kohdistuvaa TV-mainontaa koskevaa kieltoaan. Emme halua olla vaikuttamassa lapsiin kohdistuvaa mainontaa koskevien nykysääntöjen heikentämiseen ja olemme siksi päättäneet äänestää tyhjää koko Bresson mietintöä koskevassa lopullisessa äänestyksessä. 
Martin, David (PSE ),
   . Otan lämpimästi vastaan tämän ehdotuksen liikemieshuijareiden kepulipelin kieltämiseksi. Monet äänestäjistäni ovat kärsineet tällaisista menettelyistä, joista ehdotus nyt toivottavasti tekee lopun. Lainsäädäntö kohdistuu esimerkiksi kilpailuarvontahuijauksiin, joissa kuluttajia kannustetaan – usein matkapuhelimeen lähetetyillä tekstiviesteillä – soittamaan maksulliseen palvelunumeroon saadakseen palkinnon, jota ei ole olemassa.
Uudessa lainsäädännössä tarkistetaan perinpohjaisesti erilaiset kansalliset säännöt kaikkien EU:n 25 jäsenvaltion osalta ja tehdään kuluttajille helpommaksi ryhtyä oikeudellisiin toimiin kohtuuttoman voimaperäisiä tai harhaanjohtavia myyntimenetelmiä vastaan. Siinä otetaan käyttöön myös eräänlainen reilun kaupankäynnin yleinen velvollisuus. 
Queiró (PPE-DE ),
   . Yksi kapitalistisen talousmallin saumattoman toiminnan keskeinen ennakkoedellytys on kuluttajien todellinen valinnanvapaus, ja todellinen valinnanvapaus vallitsee ainoastaan silloin, kun kuluttajat saavat muun muassa asiallista ja tarkkaa tietoa ostamistaan tavaroista ja palveluista. On kuitenkin myös totta, että liiketoiminnan ylisääntely haittaa standardisointia ja yhdenmukaistamista ja tekee lopulta kilpailun mahdottomaksi.
Kun asioita tarkastellaan tästä näkökulmasta, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla onnistuu selvästi saavuttamaan mietinnössäkin todetun "kansallisten säännösten keskinäisen tunnustamisen riittävän korkean yhdenmukaistamisen". Tuloksena on siis direktiiviehdotus, jota mietinnössä aivan oikein pidetään "asianmukaisen tasapainoisena". Minä siis äänestin sen puolesta. 

Staes (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmä on muun maailman tavoin huolissaan hyökyaallon koettelemien alueiden kalastusyhteisöjen elinkykyisyyden turvaamisesta, mutta on kuitenkin todettava, hyvät kuulijat, että asetus on nykyisellään sekä ajatuksena että ehdotuksena huono. Olemme saaneet WWF:n ja paikallisten kansalaisjärjestöjen taholta neuvoja, ja olen pyytänyt lausunnon myös FAO:lta. Veneet, jotka haluamme lähettää alueelle, ovat selvästikin täysin epäasiallisia, koska niiden rakenne on erilainen ja kalastustekniikat ovat erilaiset. Jos tukea ei muuteta, sillä saattaa olla tavoitteidensa vastaisia vaikutuksia. Ongelmia aiheuttaa myös lahjoitettavaksi tarkoittamiemme veneiden käyttöhuolto. Lisäisin vielä FAO:n vahvistaneen minulle, että useimmat alueen kalastuspaikoista ovat liikakalastettuja ja että meidän on otettava huomioon alueen rajallinen biologinen kapasiteetti. On ehdottoman tärkeää, että kalastustekniikoita mukautetaan siihen. Hyvät kollegat, eikä tässä vielä kaikki: FAO painottaa vielä, että hyökyaallosta kärsineet maat eivät tahdo tuoda vanhoja eivätkä uusia aluksia maihinsa. Indonesian ja Sri Lankan hallitukset ovat itse kertoneet FAO:lle, että niillä ei ole mitään haluja tällaiseen toimintaan. Viranomaiset ja kalastusyhteisö haluaisivat paljon mieluummin, että niitä tuettaisiin veneiden rakentamisessa paikallisiin perinteisiin ja kalastusmenetelmiin muokatulla tavalla. FAO on vakuuttanut, että alueella on runsaasti teknistä kapasiteettia alusten rakentamiseksi paikan päällä. Lyhyesti sanottuna tällainen tuki on ei-toivottua ja epäasianmukaista. Komissio on kuitenkin todennut, että se hyväksyy vain kolme tekemistämme 21 tarkistuksesta, joten arvoisa puhemies, hyvät kollegat, suuri enemmistö ryhmästäni on äänestänyt tätä asetusehdotusta vastaan. 
Martin, David (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, äänestin itse tämän ehdotuksen puolesta, mutta minun on myönnettävä, että se oli vaikea ratkaisu. Äänestin loppujen lopuksi ehdotuksen puolesta, koska se antaa mielestäni komissiolle luvan tutkia alusten siirtämistä hyökyaallon koettelemalle alueelle. Tämä ei kuitenkaan merkitse äänestyksen jälkeenkään, että komission olisi vietävä asiaa eteenpäin. Vaadin, että komissio ottaa vaarin FAO:n neuvoista ennen kuin ryhtyy mihinkään toimiin, että se ainoastaan vastaa hyökyaallosta kärsineiden maiden pyyntöihin eikä pakolla siirrä aluksia mihinkään maahan ja että se laskee tarkkaan ne kustannukset ja hyödyt, joita alusten kuljettamisesta hyökyaallosta kärsineelle alueelle aiheutuu verrattuna siihen, että alukset rakennettaisiin itse alueella.
Olemme tänään näyttäneet komissiolle vihreää valoa asetusten muuttamiseen. Sen sijaan emme ole todenneet, että vaikka se muuttaisikin asetuksia, sen olisi välttämättä myös alettava lähettää aluksia alueelle. Alusten lähettämispäätös onkin tehtävä muiden seikkojen perusteella. 
Evans, Robert (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, olen kollegani David Martinin kanssa samaa mieltä siitä, että tämä on vaikea äänestys. Äänestin päätöslauselmaa vastaan raskain sydämin, mutta tein sen käytännöllisistä ja järkevistä syistä. Olin erittäin pettynyt komission jäsenen hohdottomaan selitykseen ja hänen syihinsä hylätä parlamentin tarkistukset. Tarkistukset olisivat vieneet äänestystä oikeaan suuntaan. Olenkin sitä mieltä, että ehdotus oli heikko ele EU:n taholta eikä suinkaan senlaatuista apua, jota meidän olisi alueelle määrätietoisesti lähetettävä.
Olin itse hiljattain Sri Lankan pohjois- ja itäosissa. Näin hävityksen jo tuoreeltaan. Näin tuhoutuneet veneet ja ihmisten sekasorron, mutta en nähnyt mitään, minkä vuoksi olisin sitä mieltä, että hylätyistä, vanhoista ja ei-toivotuista eurooppalaisista aluksista olisi ollut heille hyötyä. En myöskään voi uskoa, että alusten siirtoyritykset olisivat taloudellisia: muutama sata venettä tuhansien tuhoutuneiden veneiden korvaukseksi. Sri Lankan ja muiden Etelä-Aasian maiden ihmiset tarvitsevat todellista apua. Joulukuun 26. päivästä on kulunut jo kahdeksan ja puoli viikkoa, ja me olemme tarjoamassa avuksi vain muutaman loppuun käytetyn veneen.
Uskon todelliseen avustustoimintaan: ihmisten auttamiseen rakentamaan elämänsä uudelleen. Annetaan heille työkalut omien veneidensä, asianmukaisten alustensa rakentamiseen. Lainataan heille minun puolestani vaikka työvoimaa. Autetaan heitä valmistamaan verkkoja kalastuksen jatkumiseksi ja annetaan heille kaikkea muutakin heidän tarvitsemaansa apua. Tällä hetkellä avustukset eivät saavu perille niin kuin niiden pitäisi. Meidän ei pitäisi tyytyä vain eleisiin, vaikka tekisimmekin sen hyvässä tarkoituksessa. 
Mastenbroek (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, kiitos tästä tilaisuudesta antaa lyhyt lausunto äänestyksestäni hyökyaallosta kärsineisiin maihin siirrettäviä aluksia koskevassa asiassa. Olen täysin samaa mieltä Evansin kanssa. Minun mielestäni alueelle tarvitaan todellista apua eikä mitään symbolista elettä Euroopan unionin taholta. Olin hyvin pettynyt siihen, miten komissio vastasi huomautuksiimme ja tarkistuksiimme. Aivan loppuhetkille saakka olin epätietoinen siitä, äänestäisinkö puolesta vai vastaan, mutta lopulta äänestin vastaan. Tämä lausunto selittää tekemäni päätöksen. 
Goudin, Lundgren ja Wohlin (IND/DEM ),
   . – Hyökyaallon aiheuttama tuho on suunnaton kansainvälinen tragedia, joka vaatii maailmanlaajuista solidaarisuutta ja avokätisyyttä. Me olemme päättäneet äänestää ehdotuksen puolesta.
Olemme kuitenkin sitä mieltä, että YK on se kansainvälinen elin, joka parhaiten soveltuu humanitaarisen avun antamiseen kansainvälisissä katastrofeissa. YK:lla on laajempi kansainvälinen tuki ja enemmän kokemusta kuin EU:lla kriisitilanteiden käsittelyssä. Emme hyväksy sitä, että EU käyttää hyväkseen jokaisen tilaisuuden edistääkseen ja vahvistaakseen omaa asemaansa ja vaikutusvaltaansa.
Lisäksi on hyvinkin syytä kysyä, onko alusten lähettäminen EU:n jäsenvaltioista hyökyaallosta kärsineisiin maihin kaikkein asianmukaisin avustuskeino. Vaihtoehtoinen avustustapa olisi ostaa alukset paikan päältä. Tämä yksinkertaistasi avustustyötä ja kehittäisi osaltaan hyökyaallosta kärsineiden maiden paikallisia talouksia. 
Guerreiro (GUE/NGL ),
   . Hyökyaallon tuhoilla on suunnaton vaikutus Intian, Indonesian, Myanmarin, Malediivien, Somalian, Sri Lankan ja Thaimaan kalastusalalle. Lukujen mukaan tuhansia kalastajia kuoli, 110 000 alusta tuhoutui ja kalastusalalle aiheutui noin 400 miljoonan euron kustannukset, jotka nousevat yli 450 miljoonaan euroon, jos mukaan lasketaan tuhoutuneiden satamarakenteiden korjaaminen.
Tuho oli sen laajuinen, että kansainväliseltä yhteisöltä tarvitaan mittavaa tukitoimintaa tämän keskeisen sektorin jälleenrakentamiseksi.
Valitettavasti ehdotus eri jäsenvaltioissa romutettavaksi tarkoitettujen alusten siirtämisestä näihin maihin osoittaa, että apu on tekopyhää, ainoastaan nimellistä ja tuskin edes toteutettavissa eikä vastaa paikallisiin tarpeisiin. Olemme joutuneet ennenkuulumattomaan tilanteeseen, jossa tuhosta kärsineet maat eivät ole edes pyytäneet apua, jota haluamme antaa.
Lukujen mukaan alusten lähettämiseen käytetyllä rahalla voitaisiin rakentaa 9 600 uutta alusta, jotka soveltuvat kyseisissä maissa käytettyihin kalastusmenetelmiin.
Näin ollen kannatamme tarkistuksia, joiden tavoitteena on muuttaa komission ehdotus humanitaariseksi sekä taloudelliseksi ja tekniseksi avuksi, jolla kehitetään hyökyaallosta kärsineiden maiden kalataloutta. Meidän on varmistettava, että pystymme lähettämään alukset pyydettäessä ja että noudatamme YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestön asettamia kriteerejä.
Äänestimme puolesta korjataksemme tehdyn virheen. 
Hudghton (Verts/ALE ),
   . Äänestin tarkistetun ja Euroopan parlamentissa huomattavasti parannetun ehdotuksen puolesta. Varsinkin omissa tarkistuksissani, jotka saivat suuren enemmistön tuen, tehdään selväksi, että ehdotuksen olisi oltava vain osa monia erilaisia ja välttämättömiä toimenpiteitä Intian valtameren kalastusyhteisöjen auttamiseksi. Euroopan parlamentti on haastanut Euroopan komission muuttamaan mieltään ja hyväksymään tarkistetun ehdotuksemme. Se on haastanut myös ministerineuvoston noudattamaan sitä voimakasta aloitetta, jonka olemme tässä asiassa tehneet. 
Jałowiecki (PPE-DE ),
   .  Vaikka haluankin esittää lämpimän osanottoni tämän käsittämättömän tragedian uhreille, äänestin neuvoston asetusta vastaan syistä, jotka seuraavaksi esitän.
Toimenpiteen aiheuttamista kustannuksista ei ole esitetty mitään arvioita, vaikka alustavat tutkimukset osoittavat, että ne saattavat olla suunnattomat.
Lähetettävät kalastusveneet ovat vanhoja ja olisivat muuten joutuneet romutettavaksi. Toisin sanoen ne eivät enää täytä turvallisuuden perusvaatimuksia. Lähes samalla tavalla tapahtui Puolassa vuoden 1997 tulvien aikaan, jolloin tulvien uhreille lähetettiin joskus täysin puhki kuluneita vaatteita, jotka olivat käyttökelvottomia.
Kyseiset eurooppalaiset kalastusveneet rakennettiin toimimaan oloissa, jotka ovat täysin erilaiset kuin hyökyaallosta kärsineissä maissa.
Kuulemamme mukaan Sri Lankan ja Filippiinien kaltaisilla mailla ei ole selvästikään mitään halua saada tämänkaltaista apua.
Näistä ja muistakin syistä olen taipuvainen uskomaan, että noin 150 kalastusveneen lähettämisen tarkoituksena on rauhoittaa eurooppalaisten omaatuntoa ja olla symbolinen ele. Tarvitsemme kuitenkin todellista emmekä symbolista avustustoimintaa. Kun asiaa tarkastellaan tässä valossa, on valitettavasti tehtävä se johtopäätös, että neuvoston asetus ei ole järkevä. 
Wijkman (PPE-DE ),
   . – Euroopan parlamentti äänesti tänään ehdotuksesta, jonka perusteella EU:ssa käytöstä poistettuja pieniä kalastusaluksia siirrettäisiin hyökyaallosta kärsineisiin kalastusyhteisöihin. Olen täysin samaa mieltä siitä, että hyökyaallosta kärsineiden maiden kalatalous on tärkeää elvyttää. Toisaalta en usko, että asetusehdotuksessa esitetty kalastusalusten lähettäminen on oikea tapa edetä asiassa. Muutaman kalastusveneen siirtäminen ei tyydytä alueiden nykyisiä tarpeita. Hyökyaallosta kärsineiden maiden kalatalouden tuki olisi lisäksi räätälöitävä paikallisten tarpeiden ja paikallisen kysynnän mukaiseksi. 

Carlshamre (ALDE ),
   . – Äänestän päätöslauselmaa vastaan, sillä pidän sitä markkinatalouden periaatteiden vastaisena. Kokemus on Ruotsissa osoittanut, että päätöslauselmassa ehdotetut ratkaisut eivät vaikuta millään tavalla ongelmiin, joita halutaan ratkaista. 
Goudin, Lundgren ja Wohlin (IND/DEM ),
   . – Kesäkuun listan edustajat ovat sitä mieltä, että Euroopan parlamentin ei pitäisi sekaantua päätöksiin siitä, mihin yritykset sijoittavat tuotantonsa. Jokaisen jäsenvaltion olisi voitava vapaasti harjoittaa omaa teollisuuspolitiikkaansa kilpailulainsäädännön puitteissa. Eurooppalaisen terästeollisuuden selviytyminen riippuu sen kilpailukyvystä kansainvälisillä markkinoilla eikä sen suojelusta ja tuista. 
Queiró (PPE-DE ),
   . Äänestin terästeollisuuden tulevaisuudennäkymistä annetun päätöslauselman puolesta.
Terästeollisuus on yksi niistä aloista, joilla teknologian kehitys on ratkaisevan tärkeää ja joilla olemme törmänneet lukuisiin esimerkkeihin tuotannonaloista, joita on pidetty teknisen tietämyksen mallina. Kyseisissä teollisuustoiminnoissa työskentelee suuri osa laajentuneen Euroopan väestöä, ja viime vuosina eurooppalaiseen teollisuusmaailmaan on tehty merkittäviä julkisia innovaatio- ja kehittämisinvestointeja.
Haluaisin huomauttaa, että suuri osa investoinneista on tullut yhteisön varoista, ja tarvitaankin selkeitä ja käytännöllisiä sääntöjä siitä, miten niitä käytetään. Emme saa antaa asianomaisten yritysten kiertää sovittuja ehtoja, joiden perusteella ne nauttivat kyseisistä tuista, tai velvoitteita, kuten pitkäaikaista tuotantotoimintaa maassa ja työpaikkojen säilyttämistä. Tilanne on vieläkin pahempi silloin, kun – kuten päätöslauselmassa mainittiin – kyseisen yrityksen nettotulos on positiivinen ja talous kasvaa, mutta yritys kuitenkin tekee käsittämättömältä tuntuvan päätöksen siirtää tai sulkea tuotantolaitoksensa. 
Toussas (GUE/NGL ),
   .– Ilmaisemme jakamattoman myötämielisyytemme ja tukemme Italian Ternissä sijaitsevan Thyssen Krupp –terästehtaan työntekijöille, jotka taistelevat oikeudestaan työntekoon, puolustavat teollisen terästuotannon suojelua ja vastustavat EU:n ja yhtiön työllisyyden vastaista politiikkaa, joka ilmenee pakkokeinoina ja uhkauksina uusista irtisanomisista.
Äänestimme kuitenkin tyhjää Euroopan parlamentin yhteisestä päätöslauselmaesityksestä, koska
- siinä asetetaan työntekijöiden edut Lissabonin strategian alaisuuteen, mikä on hyökkäys työntekijöiden oikeuksia vastaan ja lisää joukkoirtisanomisia sekä työttömyyttä;
- siinä rinnastetaan irtisanottujen työntekijöiden edut eurooppalaisten monopolien ja tämän tietyn teollisuusryhmään kilpailukykyyn ja puhutaan sosiaalisen yhteenkuuluvuuden puolesta, mikä merkitsee joukkoirtisanomisien peruuttamisen puolesta käytävän luokkataistelun lakkauttamista;
- siinä vaaditaan enemmän "yritysten sosiaalista vastuuta" ja ruokitaan siten vaarallista harhakäsitystä siitä, että monopolit voivat olla työntekijöiden ja kansalaisten puolella.
Terästeollisuuden nykytila johtuu kapitalistisista uudelleenjärjestelyistä, markkinoiden vapautumisesta ja pääoman keskittymisestä. Euroopan unioni itse ja jäsenvaltioiden hallitukset ovat tukeneet suuryrityksiä näiden tehdessä uudelleenjärjestelyjä, siirtäessä toimipaikkojaan ja lopettaessa yksiköitään ja toimintojaan yhteiskunnallisista vaikutuksista välittämättä.
Oikeus työhön saavutetaan ja kansalaisten nykyiset tarpeet tyydytetään työväenluokan ja kansalaisten taistelulla EU:ta ja työllisyyden vastaista politiikkaa vastaan. 

Stenzel (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan antaa Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän puolesta seuraavan selityksen ihmisoikeusraporttia koskevasta äänestyksestä. Olemme äänestäneet kokonaisuudessaan raportin puolesta, vaikka siinä on useita keskeisiä kohtia, joita emme ole voineet hyväksyä. Emme etenkään voi hyväksyä lisääntymisterveyttä ja Brasilian aloitetta koskevaa kohtaa. Haluan korostaa, että ryhmämme äänesti näitä kohtia vastaan, koska emme halua, että ihmisoikeusraporttia käytetään tekosyynä abortin vapauttamiselle takaportin kautta. 
Gollnisch (NI ).
   – Arvoisa puhemies, tämän ihmisoikeuspäätöslauselman yhteydessä olemme tarkastelleet tilannetta erittäin monessa maailman maassa, jotka mainitaan Yhdistyneiden Kansakuntien raportissa. Niitä on niin monta, että en mitenkään voisi luetella niitä kaikkia. Asiaa pahentaa vielä se, että yhdessä hyväksytyn päätöslauselman johdanto-osan kappaleessa lausutaan julki huoli siitä, ettei maita ole mainittu riittävästi. Tässä levottomuutta herättävässä maaluettelossa ei ole yhtään Euroopan unionin jäsenvaltiota. Hyvät kuulijat, tämä on todellinen ongelma, koska minun mielestäni meidän olisi siivottava ensin omat nurkkamme. Ottakaamme esimerkiksi Belgian kuningaskunta, jossa olemme valitettavasti päässeet hiljattain seuraamaan aivan uskomatonta oikeudellista toimenpidettä, jonka alulle panijana on pääministeri Verhofstadtista suoraan riippuvainen ja hänen rahoittamansa virasto. Viittaan tässä Centre for Equal Opportunities -keskukseen, jonka johtaja on Johan Leman niminen dominikaanimunkki. Tämä on esimerkki aivan uudenlaisesta Torquemada-ilmiöstä, jossa pöyristyttävän oikeudenkäynnin jälkeen Leman sai aikaan itse asiassa koko Vlaams Blok -puolueen kieltämisen. Tämä täysin laillinen ja rauhanomainen puolue kiellettiin ainoastaan sen mielipiteiden vuoksi. Tämä on täysin pöyristyttävää, mutta parlamentin jäsenistä ainoastaan kyseisen poliittisen ryhmittymän jäsenet ovat ottaneet asian puheeksi.
Mitä sitten voimme todeta monien Euroopan maiden, kuten Ranskan tilanteesta? Ranska, jossa "ajatusrikoksia" löytyy monilta eri aloilta, jossa viittaukset toisen maailmansodan aikaisiin kommunistien rikoksiin ovat kiellettyjä revisionismin varjolla, jossa maahanmuuttopolitiikan arvostelu on kielletty rasismin torjunnan varjolla, jossa oman maan kansalaisten oikeutetun suosinnan mainitseminen on kielletty muukalaisvihan torjunnan varjolla ja jossa aivan hiljattain Dominique Perbenin pöyristyttävä aloite luonnollisen perheen asettamisesta homo- tai lesboparien edelle kiellettiin homofobian torjunnan varjolla. Parlamenttimme olisi oltava huolissaan juuri tämänkaltaisista skandaaleista. 
Ford (PSE ),
   . Kannatan voimakkaasti UNHCR:n työtä Genevessä, mutta olen sitä mieltä, että meidän olisi joissain asioissa edettävä vähän varovaisemmin ja ryhdyttävä päätöslauselmien tehtailun sijasta todelliseen politikointiin. Euroopan unioni kävi Pohjois-Korean kanssa vuoropuhelua ihmisoikeuksista saman mallin mukaisesti kuin Kiinan kanssa. Vuoropuhelu keskeytettiin vuonna 2003, kun EU antoi Genevessä tukensa erittäin arvostelevalle päätöslauselmalle Pohjois-Korean ihmisoikeuksista ilmoittamatta edes asiasta neuvottelukumppaneillemme etukäteen. Osallistuessani hiljattain Genevessä Pohjois-Korean ihmisoikeuksia käsittelevään kokoukseen, jossa oli läsnä myös Pohjois-Korean asioiden erityisraportoija, meille kerrottiin, että meidän on annettava ensi kuussa uusi päätöslauselma, koska vuoropuhelu oli tyrehtynyt ensimmäisen päätöslauselman jälkeen. Olisi ehkä kannattanut miettiä, olisiko todellisesta ja jatkuvasta vuoropuhelusta enemmän apua ihmisoikeuksien parantamisessa kuin pelkästä päätöslauselmien tehtailusta. 
Howitt (PSE ),
   . Euroopan parlamentin työväenpuolueen puolesta haluaisin korostaa, että tuemme voimakkaasti ihmisoikeuksia ja vaatimusta siitä, että Zimbabwessa järjestetään vapaat vaalit. Kannatammekin tämänpäiväisessä päätöslauselmassa erityisesti sitä, että EU:n Zimbabwesta antaman päätöslauselman hylkääminen UNCHR:ssä viime vuonna tuomitaan, ja vaadimme, että EU antaa tänä vuonna Genevessä jälleen yhteisen tukensa Zimbabwen ihmisoikeusrikkomusten tuomitsemista koskevalle päätöslauselmalle. Tänään äänestimme EPP-ryhmän tarkistusta 12 vastaan yksinomaan siitä teknisestä syystä, että se toistaa näitä poliittisia kannanottoja, jotka jo sisältyvät parlamentin tekstiin. 
Pafilis (GUE/NGL ),
   . – Koko ulkoasiainvaliokunnan päätöslauselma ilmentää EU:n taantumuksellista, hyökkäävää ja kansalaisten vastaista ulkopolitiikkaa ja sen imperialistista luonnetta.
Se käyttää tekosyynä ihmisoikeuksia ja niiden valikoivaa suojelua saadakseen oikeutuksen sekaantua muiden maiden asioihin ja aloittaa jopa sodan niitä vastaan. Ei ole mikään sattuma, että se pitkä maaluettelo, jonka osalta YK:ta vaaditaan antamaan tuomitsevia päätöslauselmia, sisältää myös maita, jotka ovat suoraan imperialismin tähtäimessä (Kuuba, Korean demokraattinen kansantasavalta, Iran, Valko-Venäjä, Zimbabwe ja niin edelleen).
Siinä viitataan rikoksiin kymmenissä maissa, mutta ollaan raivostuttavan hiljaa satojen tuhansien irakilaisten, afganistanilaisten, palestiinalaisten ja muiden murhaamisesta imperialistissa sodissa ja selkkauksissa. Irakin vastarinta ja kansalaisvastarinta tuomitaan siinä päinvastoin yleisesti terrorismiksi.
Siinä korostetaan tekopyhästi perusvapauksien suojelua, joka siinä kuitenkin lyödään lyttyyn niin sanotuilla terrorismin vastaisilla laeilla, joissa yhteiskunnalliset taistelut leimataan rikollisiksi.
Viittaukset köyhyyteen, nälkään, ympäristön saastumiseen, kansanterveyteen, koulutukseen ja muihin loukkaavat kehitysmaiden kansalaisten syviä rivejä ja miljoonia ihmisiä, joilta on riistetty ihmisten perusoikeudet (väliaikaisen) imperialistisen ja kapitalistisen vallan toimesta. 
Siksi me Kreikan kommunistisen puolueen edustajat Euroopan parlamentissa äänestämme päätöslauselmaa vastaan. 
Queiró (PPE-DE ),
   . EU:n ja sen 25 jäsenvaltion on yritettävä pitää tulevaa Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeustoimikunnan 61. istuntoa uutena tilaisuutena saattaa käytäntöön EU:n ja sen jokaisen jäsenvaltion mainitsemat ja toistuvasti vahvistamat arvot.
EU on epäilemättä ollut osaltaan laajentamassa ihmisoikeuksien puolustamista sekä suhteissaan kolmansiin maihin – vaikka niissä esiintyykin vielä joitakin vakavia poikkeuksia – että erityisesti laajentumisprosessin välityksellä. Liittymistoiveet tai etuoikeutetun kumppanuuden luominen unionin kanssa ovat johtaneet joihinkin toivottuihin uudistuksiin monessa maassa. Meidän onkin todettava, että sisältö on oikea mutta käytäntö puutteellinen. Sen lisäksi meidän on kuitenkin oltava niin unionina kuin valtioinakin johdonmukaisia esittämiemme arvojen kanssa. Tämä on se ajatus, jonka on oltava päällimmäisenä niiden mielessä, jotka osallistuvat Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeustoimikunnan 61. istuntoon sen päästessä käyntiin. Maailmaa voidaan parantaa ainoastaan, jos joku näyttää tietä eteenpäin, ja meidän olisi oltava tämä joku.
Tässä hengessä äänestin päätöslauselmaesityksen puolesta. 

Martin, David (PSE ),
   . Olen iloinen tästä päätöslauselmasta ja tuesta, joka siinä annetaan G8-maille niiden suunnitellessa jopa sataprosenttisia velkahuojennuksia maailman köyhimmille maille. On tärkeää, että velkahuojennukseen käytettävät varat ovat uutta rahoitusta eikä olemassa olevien kehitysyhteistyömäärärahojen suuntaamista tähän tarkoitukseen. Siksi velkahuojennusta on käsiteltävä erillään kehitysavusta ja siitä on annettava erillinen selvitys.
Kehitysmaita on kannustettava käyttämään velan takaisinmaksusta säästyneet varat ydinpalveluihin, kuten terveydenhuoltoon ja koulutukseen, joita ilman vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttaminen on käytännössä mahdotonta.
Tässä yhteydessä on tärkeää, ettei kaikkein köyhimpiä maita painosteta kohtuuttomasti vapauttamaan palvelusektoriaan EU:n kanssa käytävän kaupan vapauttamiseksi. 
Queiró (PPE-DE ),
   . Äänestin toimista nälkää ja köyhyyttä vastaan annetun Euroopan parlamentin päätöslauselman puolesta, koska mielestäni meidän on seurattava tarkkaan kaikkia toimenpiteitä, joita on ehdotettu ja otettu käyttöön tämän miljoonia ihmisiä eri puolilla maailmaa vaivaavan vitsauksen torjumiseksi.
Haluan jälleen esittää syvän huoleni siitä, että vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamiselle asetettuja määräaikoja ei ole pystytty noudattamaan. Haluan myös huomauttaa, että velkahuojennukset ja kaupan vapauttaminen on otettava huomioon keskeisinä tekijöinä suunniteltaessa toimenpiteitä kehitysyhteistyön rahoittamiseksi.
Suurimpana haasteenamme on vaikeus löytää oikeita keinoja sen varmistamiseksi, että kaikkein köyhimmät maat saavat avointa ja tehokasta apua. Jäsenvaltioiden ja komission on jatkettava tällä saralla tehtyä työtä keskeytymättä ja oltava valmiita vastaanottamaan niin yksityiseltä kuin julkiseltakin taholta mahdollisia uusia aloitteita, joilla avun tasoa ja tehokkuutta voidaan nostaa ja joiden tavoitteina ovat kaikkein köyhimpien maiden velkahuojennukset sekä kansainvälinen kauppa, joka on keskeisessä asemassa köyhyyden ja nälän perimmäisten syiden poistamisessa. 

Villiers (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan antaa äänestysselityksen komission lainsäädäntö- ja työohjelmasta. En äänestänyt mietinnön puolesta, sillä vaikka suuri osa työohjelmasta onkin hyväksyttävää, olin huolissani siitä, mitä ohjelmasta puuttuu. Olen huolissani siitä, että EU jatkaa ylisääntelyä; se jatkaa liian yksityiskohtaisen lainsäädännön laatimista, määrää yritystoiminnalle liikaa byrokratiaa ja asettaa merkittäviä haittoja EU:n ja sen jäsenvaltioiden – ja tietenkin myös Yhdistyneen kuningaskunnan – hyvinvoinnille.
Olen myös huolissani siitä, ettei työohjelmassa oteta käyttöön riittävän vakavasti otettavia toimenpiteitä, joilla pyrittäisiin saamaan aikaan todellista valvontaa EU:n talousarviovaroille. Ei ole sopivaa, ettei EU ole lähes kymmeneen vuoteen onnistunut laatimaan talousarviota, jonka sen omat tilintarkastajat voisivat hyväksyä, ja että yli 80 prosentista EU:n talousarviosta ei tehdä asianmukaisesti tiliä. Kyse on veronmaksajien rahoista, ja olisin halunnut nähdä, että komission työohjelmassa suhtaudutaan tähän pöyristyttävään tilanteeseen paljon vakavammin ja ehdotetaan toimia sen ratkaisemiseksi.
Haluaisin myös erittäin mielelläni nähdä, että komission työohjelmassa mietittäisiin, miten valtaa voitaisiin palauttaa jäsenvaltioille, jotta Euroopan unionin valtaa hajautettaisiin sen sijaan, että pyrittäisiin tiiviimpään yhdentymiseen euron ja Euroopan perustuslain avulla; vastustan molempia päättäväisesti.
Olen kuitenkin tyytyväinen siihen, että liberaalidemokraattien liiton ryhmän Kyprosta koskeva tarkistus 64 hylättiin. Sen pyrkimyksenä olisi ollut taloudellisten siteiden lisääminen Pohjois-Kyproksen hallitukseen, jota ei ole tunnustettu. Taloudellisen tuen antaminen Pohjois-Kyprokselle on tärkeää, mutta tukea on annettava Kyproksen tasavallan tunnustetun demokraattisen hallituksen kautta. Olisi väärin olla suoraan yhteyksissä hallitukseen, jota ei ole tunnustettu.
Kauppasaarron syynä on alun perin Turkin tunkeutuminen maahan, mikä tapahtui monta vuotta sitten. Kyse ei ole kansainvälisestä boikotista vaan yksinkertaisesti siitä, että kyseinen hallitus ei kykene antamaan vientitodistuksia. Kauppasaarto onkin osoitusta Turkin laittomasta maahantunkeutumisesta. Sen vuoksi en voi äänestää kauppasaarron poistamisen puolesta, mutta voisin kyllä kannattaa ajatusta siitä, että Pohjois-Kyprokselle annetaan lainmukaista taloudellista tukea. Tämän on kuitenkin tapahduttava ainoastaan Kyproksen demokraattisen, tunnustetun ja laillisen hallituksen suostumuksella, yhteistyössä sen kanssa ja sen välityksellä. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
   . Se, mitä todella tarvitaan on suuri muutos yhteisön eri alojen politiikan suuntaviivoissa ja tavoitteissa kumoamalla vakaus- ja kasvusopimus ja korvaamalla se kasvu- ja työllisyyssopimuksella sekä tekemällä perinpohjaisia muutoksia Lissabonin strategiaan. Näin voidaan lopettaa toimialojen ja keskeisten julkisten palvelujen vapauttaminen ja yksityistäminen ja antaa ehdoton etusija työpaikkojen luomiselle ja oikeuksille sekä köyhyyden ja yhteiskunnasta syrjäytymisen torjunnalle. Tästä huolimatta komissio jatkaa vapauttamiskehitystä lisääviä toimintatapojaan eli kulkee samoja uria.
On käynyt ilmi, että EU:n suuryhtiöiden liikevoitot kasvoivat lähes 80 prosenttia vuonna 2004 ja että voittojen osuus euroalueen bruttokansantuotteesta on kohoamassa korkeimmilleen 25 viime vuoteen. Samalla kuitenkin palkkataso laskee, vaikka sekä kauppatase että maksutase euroalueen tileillä ovat olleet positiivisia 12 viime kuukauden aikana. Näin ollen emme voi hyväksyä, että komissio antaa keskeisen strategisen merkityksen kilpailukyvylle ja talouden rakenneuudistuksille.
On myöskin tuomittavaa, että uudessa sosiaalipoliittisessa ohjelmassa ei ole tarvittavia välineitä eikä riittäviä taloudellisia resursseja… 
Honeyball (PSE ),
   .  Euroopan parlamentin työväenpuolueen kollegani ja minä äänestimme tyhjää lopullisessa äänestyksessä, sillä emme halunneet äänestää koko päätöslauselmaa vastaan. Meidän mielestämme komission työohjelmassa viedään eteenpäin Lissabonin ohjelmaa ja esitetään yksityiskohtaisesti joitakin tarpeellisia ympäristönsuojelutoimia. 
Lienemann (PSE ),
   . – Äänestän José Manuel Barroson esittelemää komission lainsäädäntö- ja työohjelmaa vastaan seuraavista syistä. Siinä ei puhuta mitään palveludirektiivin peruuttamisesta tai alkuperämaaperiaatteesta. Siinä ei sitouduta selkeästi julkisia palveluita koskevaan puitedirektiiviin. Verotuksellista ja sosiaalista yhdenmukaistamista ei viedä eteenpäin, ja "työaikadirektiiviä" koskevan luonnoksen yhteiskunnanvastaiset pyrkimykset on säilytetty. Siinä vaaditaan joustavuutta ja rakenneuudistuksia väestön ikääntymisen huomioon ottamiseksi, mikä edellyttää eläkejärjestelmien ja työllisyyslainsäädännön kyseenalaistamista. Siinä esitetty teollisuuspolitiikka on heikkoa eikä siihen sisälly mitään toimialakohtaisia suunnitelmia esimerkiksi tekstiiliteollisuudelle eikä strategiaa yritysten toiminnan siirtojen estämiseksi. Se ei ole tarpeeksi kunnianhimoinen kehitysavun osalta varsinkaan siksi, että siinä luodaan pääoman liikkeisiin kohdistuva vero.
Tämä ohjelma ei selvästikään auta luomaan aidosti sosiaalista Eurooppaa vaan asettaa sen sijaan uhan nykyiselle eurooppalaiselle yhteiskuntamallille. Siinä vahvistetaan Barroson komission yltiöliberaalit pyrkimykset. 
Martin, David (PSE ),
   . Olen iloinen komission aikomuksesta edistää toimintaperiaatteita, joiden tarkoituksena on saada Euroopan talous liikkeelle. En ole kuitenkaan vakuuttunut siitä, että parlamentille esitetyssä ohjelmassa on löydetty asianmukainen tasapaino yritysmyönteisyyden sekä sosiaalisen osallisuuden ja kestävän kehityksen jatkuvan edistämisen välille. Näyttää siltä, että talous-, sosiaali- ja ympäristöpolitiikkaa ei käsitellä yhtenäisellä tavalla. Olen esimerkiksi huolissani siitä, että työohjelmaan ei sisälly mitään ehdotuksia naisten ja miesten yhtäläisten mahdollisuuksien edistämisestä tai alueiden välisten taloudellisten erojen vähentämisestä.
En voi myöskään hyväksyä sitä, ettei komissio aio aloittaa mitään lainsäädännöllistä toimintaa ilmastonmuutoksen tärkeällä saralla. 

Pafilis (GUE/NGL ),
   .– Työntekijöiden ja ihmisten kokema julma todellisuus on seurausta imperialistisesta sotapolitiikasta, Kansainvälisen valuuttarahaston ja Maailmanpankin toimintaperiaatteista, monikansallisten yritysten harjoittamasta riistosta ja riistomielisistä kauppasopimuksista. EU ja eurooppalaiset monopolit ovat yhdessä vastuussa tästä tilanteesta.
Kummassakaan päätöslauselmassa ei myöskään kiistetä epäoikeudenmukaista kansainvälistä talousjärjestystä tai sen syitä.
Päätöslauselmissa ei mainita mitään konservatiivisten ja sosiaalidemokraattisten hallitusten omaksuman politiikan mukaisista hyökkäyksistä työntekijöiden oikeuksia vastaan eikä edes kansanterveyden ja koulutuksen yleisestä yksityistämisaallosta. Niistä on poistettu kaikki viittaukset epäoikeudenmukaisiin ja imperialistisiin sotatoimiin Irakia, Afganistania ja muita vastaan.
Niissä nostetaan tarkoituksellisesti esiin yleismaailmallisia ongelmia suuryritysten etuja ajavan politiikan luokkataistelunomaisen luonteen piilottamiseksi.
Molemmissa päätöslauselmissa viljellään sosiaalisen hyväksynnän ja työmarkkinayhteistyön teoriaa pyrkimyksenä alistaa työntekijät ja muut liikkeet kapitalistisille julmuuksille.
Euroopan kansanpuolueen ja liberaalien päätöslauselmassa ehdotetaan kaavamaista ratkaisua vapaiden markkinoiden, WTO:n sopimusten ja G7-maiden sopimusten muodossa. Toisessa päätöslauselmassa puolestaan ehdotetaan demokraattisempaa muotoa – globaalia hallintatapaa – joka ei koskaan tule toteutumaan imperialistisen luokan herruudessa.
Lopuksi haluan todeta, että päätöslauselmassa pyritään laillistamaan taantumukselliset Davosin suuntaviivat Maailman sosiaalifoorumin varjolla viestittämällä, että mikään muu kuin kapitalistinen maailma ei ole mahdollinen.
Kreikan kommunistinen puolue äänestää molempia päätöslauselmia vastaan. 
Queiró (PPE-DE ),
   . Äänestin Maailman sosiaalifoorumista ja Maailman talousfoorumista annetun päätöslauselman puolesta.
Mielestäni globalisaatio tarjoaa todellisia mahdollisuuksia kasvuun ja korkeampaan elintasoon kaikkialla maailmassa. Haluan korostaa, että molemmat foorumit tekevät omasta näkökulmastaan työtä köyhyyden torjunnan, kansanterveyden, koulutuksen, kaupan, maatalouden ja ihmisoikeuksien kaltaisten maailmanlaajuisten kysymysten käsittelyssä.
Haluan toistaa uskovani siihen, että globalisaatioon on liityttävä voimakkaita toimia köyhyyden lieventämiseksi; meidän on tunnustettava velan peruuttamisen merkitys köyhyyden torjunnassa niissä maissa, joissa edistytään demokratisoitumisessa, ihmisoikeuksien kunnioittamisessa, oikeusvaltion kehittämisessä ja kestävässä kehityksessä.
Haluan toistaa uskovani, että globalisaatio on keskeinen tekijä, jolla edistetään kilpailukykyä ja kasvua EU:ssa ja kehitysmaissa. Siksi mielestäni onkin ehdottoman tärkeää, että perustetaan maailmanlaajuinen vapaan ja oikeudenmukaisen kaupan järjestelmä. Haluan myös huomauttaa, että tätä työtä tehdään lähinnä Maailman kauppajärjestössä, joka on tärkein foorumi globalisaation hallinnassa, kauppaa avaamalla, vahvistamalla monenvälisiä sääntöjä ja tavoiteltaessa kestävää kehitystä. 

Queiró (PPE-DE ),
   . Äänestin Moldovan parlamenttivaaleista annetun päätöslauselman puolesta.
Moldova jatkaa toimintasuunnitelmassa esitettyjä uudistuksia Euroopan naapuruuspolitiikan mukaisesti. Toimintasuunnitelma laadittiin demokratian edistämiseksi ja vakiinnuttamiseksi ja oikeusvaltion arvojen sekä ihmis- ja kansalaisoikeuksien kunnioittamiseksi. Poliittiset ja institutionaaliset uudistukset tarjoavat maalle tilaisuuden liittyä asteittain EU:n eri alojen politiikkaan ja ohjelmiin.
Haluankin toistaa uskovani siihen, että tulevat vaalit ovat merkittävä mittapuu arvioitaessa Moldovan viranomaisten sitoutumista demokratian vaatimuksiin. Olen myös huolissani siitä, että tiedonsaantiin liittyvät ongelmat ovat vielä ratkaisematta. Parlamentti odottaakin vaalien osoittavan selkeästi, että Moldovan hallitus varmistaa parlamenttivaalien vapauden ja oikeudenmukaisuuden niin itse vaalipäivänä kuin koko vaalikampanjan ajan.
Olen varma siitä, että kotimaani, jossa on laaja moldovalaisyhteisö, työskentelee Moldovan diplomaattiedustuston kanssa löytääkseen keinoja auttaa mahdollisimman suurta määrää moldovalaisia maahanmuuttajia pääsemään vaaliuurnille. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
   . Äänestimme tämän työterveyden ja -turvallisuuden edistämisestä annetun tärkeän mietinnön puolesta. Mietinnön on laatinut eräs ryhmämme jäsen, ja se sisältää useita erittäin myönteisiä ehdotuksia.
Mietinnössä ilmoitetut numerotiedot ovat hälyttäviä: työtapaturmissa menehtyy vuosittain 5 200 työntekijää. EU:ssa tapahtuu vuosittain noin 4,8 miljoonaa työtapaturmaa. Noin kaksi kolmannesta tästä määrästä johtaa yli kolmen päivän poissaoloon, ja lähes 14 prosenttia työntekijöistä joutuu vuoden aikana tapaturman uhriksi useammin kuin kerran. Tämä merkitsee, että vuodessa menetetään 158 miljoonaa miestyöpäivää, ja lähes 300 000 työntekijää saa vuosittain eriasteisia pysyviä vammoja työtapaturman tai ammattitaudin seurauksena. Arvioiden mukaan tästä aiheutuvat talouskustannukset vastaavat 2,6–3,8 prosenttia BKT:stä. Näin mittavat taloudelliset vahingot osoittavat, että sosiaalipolitiikka ei ole asianmukaista, mikä on merkittävä este tavoitteena olevan täystyöllisyyden toteutumiselle.
Puitedirektiivissä voitaisiin mennä pitemmälle ja se voisi olla käytännöllisempi...
Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattisen ryhmän ehdotuksia on mahdoton hyväksyä.
Goudin, Lundgren ja Wohlin (IND/DEM ),
   . – Kesäkuun listan edustajat ovat päättäneet äänestää työterveyden ja -turvallisuuden edistämisestä annettua valiokunta-aloitteista mietintöä vastaan. Mietinnössä käsitellään tärkeitä asioita, ja Kesäkuun listan edustajat kannattavat monia siinä ehdotettuja perusajatuksia. Hyvä työympäristö on tärkeää kaikille työntekijöille.
Kesäkuun listan edustajat ovat kuitenkin sitä mieltä, että jokaisella jäsenvaltiolla on oltava lupa päättää itse siitä, miten se haluaa saada aikaan hyvän työympäristön. Esimerkiksi Ruotsissa asiasta neuvotellaan työmarkkinaosapuolten välillä eikä sitä säännellä EU:n lainsäädännöllä. 
Marques (PPE-DE ),
   . Onnittelen jäsen Maštálkaa hänen tärkeästä työterveyden ja -turvallisuuden edistämistä koskevasta mietinnöstään, jota kannatan varsinkin siltä osin kuin siinä käsitellään tarvetta tehostaa ennaltaehkäisevää järjestelmää tärkeimpänä työturvallisuutta lisäävänä ja työtapaturmien lukumäärää vähentävänä keinona. Komission on nyt ehdottomasti tarkasteltava yksityiskohtaisemmin jäsenvaltioiden ennaltaehkäisevien järjestelmien nykytilaa ja esitettävä yhdessä toimivaltaisten kansallisten viranomaisten kanssa ehdotuksia, joilla luodaan puitteet EU:n kattavaan strategiaan perustuvalle johdonmukaiselle kansalliselle ennaltaehkäisemisen politiikalle. Tätä tarkoitusta varten on ehdottoman tärkeää parantaa työtapaturmien tilastointijärjestelmää, koska luotettavien ja yhteensopivien tilastojen puute vaikeuttaa yhteisön toimintalinjojen laatimista ja käytännön edistämistä. Työterveys ja -turvallisuus ovat yksi yhteisön tärkeimpiä toimintalinjoja, ja työterveyttä ja -turvallisuutta vaalivilla organisaatioilla on erittäin myönteinen seurannaisvaikutus yhteiskunnan taloudelle ja kilpailukyvylle. 
Queiró (PPE-DE ),
   . Käsiteltävänämme olevassa mietinnössä otetaan esiin yksi yleinen seikka, joka sinänsä on vaikuttanut äänestyskäyttäytymiseeni. Puhuessamme työterveydestä ja -turvallisuudesta ajattelemme heti sitä, miten pitkälle olemme edistyneet teollistumisprosessin alkuajoista. Tämä väistämätön ajatusprosessi osoittaa, että se, mikä on tänään hyväksyttyä tässä asiassa ei täytä enää huomisen vaatimuksia. Toisin sanoen olemme koko ajan vaativampia, ja tässä asiassa se on merkki huomattavasta edistyksestä. Tämä on ensimmäinen näkökohta.
Vaikka en ole täysin samaa mieltä joidenkin mietinnössä esitettyjen näkökohtien kanssa ja muuttaisinkin joissain kohdin asioiden tärkeysjärjestystä, olen iloinen sen sisällön suuntautumisesta, koska sen johtavat periaatteet tässä asiassa ovat lähellä omiani. Edellä esitetty huomioon ottaen uskonkin, että työterveyden ja -turvallisuuden puolustaminen on ennakkoedellytys sille kulttuurille, jota meidän on edistettävä, ja merkitsee lisäksi työnantajille velvollisuutta, koska yrityksillä on myös sosiaalisia velvoitteita. Mitä paremmat työolot, sitä suurempi tuottavuus ja mitä parempi työn laatu, sitä alhaisemmat tappiot sekä yksilön että yhteisön tasolla. Näin ollen äänestin puolesta. 
Cashman (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin esittää anteeksipyyntöni yksiköille, jotka tekevät paljon työtä, useimmiten ilman kiitosta ja tunnustusta. Tiedän, että ne työskentelevät pitkälle yöhön. Lähestyin niitä eilen komission lainsäädäntöehdotusten 89 kohtaa koskevan päätöksen osalta. Olen pahoillani, koska uskoin, että eräs toinen kollega ottaisi tämän asian esiin ja odotin teiltä päätöstä kohdan hyväksyttävyydestä.
Siksi haluaisinkin kysyä, onko tällaista päätöstä tehty? Jos on, tehtiinkö se yhdessä 88 kohdan kanssa? Onko tämänpäiväinen äänestyksemme kaikin tavoin oikeudellisesti hyväksyttävä? 
Puhemies. –
   Jäsen Cashman, minun on kerrottava teille, että asia on itse asiassa käsitelty ja että 89 kohta katsottiin voitavan hyväksyä. 
Cashman (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, pyydän anteeksi, että palaan tähän samaan asiaan, mutta koska asia siis on käsitelty, luulin, kuten äänestysluettelostakin näkyy, että asia oli annettu viranomaisten päätettäväksi. Me oletimme – ehkä virheellisesti – että päätös tehtäisiin ennen äänestystä. Arvoisa puhemies, tarkoitatteko, että päätös oli, että 89 kohta oli kirjoitusasuineen joka tapauksessa hyväksyttävä? 
Puhemies. –
   Kyseinen kohta kirjoitusasuineen oli todellakin hyväksyttävä. 
 Me saimme päätöksen juuri ennen äänestystä. 


Puhemies.
   Arvoisat parlamentin jäsenet, istunto jatkuu. 
Tajani (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, paavi Johannes Paavali II otettiin tänään sisään sairaalaan Roomassa.
Ennen kuin alamme keskustella ihmisoikeuksien puolustamisesta olisi mielestäni asianmukaista, jos se teille sopii, että parlamentti lähettää tuki- ja solidaarisuusviestin tälle suurelle ihmisoikeuksien puolustajalle, rauhan miehelle ja suurelle eurooppalaiselle, jota kaikki Euroopan kansalaiset rakastavat, olivatpa he sitten uskovaisia tai eivät. Mielestäni tämä olisi tärkeä viesti Euroopan parlamentilta. 
Puhemies.
   Kyllä, tietenkin, jäsen Tajani, toimitamme ehdotuksenne välittömästi puhemiehen toimistoon, koska se on mielestäni erittäin asianmukaista, ja kerromme puhemiehelle, että parlamentti haluaa lähettää tuen ja solidaarisuuden osoituksen pyhälle isälle tänä aikana. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu kuudesta Togoa(1) koskevasta päätöslauselmaesityksestä.
Meijer (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, ei ole pelkästään monarkioissa nähty ilmiö, että valtionpäämiesten lapset onnistuvat perimään vallan, vaan ilmiö tunnetaan ikävä kyllä myös tasavalloissa. Näin on jo tapahtunut Sri Lankassa, Azerbaidžanissa, Syyriassa ja Kongon demokraattisessa tasavallassa sekä aivan äskettäin Togossa, ja samoin saattaa käydä pian myös Egyptissä. Joissain tapauksissa on ilmoitettu, että seuraajasta päättämiseksi järjestetään vaalit, mutta voittaja tiedetään etukäteen. Togossa tämä vaihe jätettiin väliin: Gnassingbén suku otti kauan sitten väkivaltaisin keinoin vallan Olympion suvulta ja haluaa säilyttää sen. Perustuslain muutoksella, joka toteutettiin salamannopeasti valtionpäämiehen kuoleman jälkeen, estettiin maan parlamentin puhemiehen asettuminen väliaikaisesti hänen seuraajakseen ja uusien presidentinvaalien valmistelu ajoissa ja tehtiin sen sijaan mahdolliseksi, että hallitsijan poika otti haltuunsa valtiovallan ikään kuin hän olisi yksityisen omaisuuden perijä. Tosiasiassa pojan asema ei ole yhtään sen laillisempi kuin isänsäkään: tässä on kyse kauan sitten tapahtuneen vallankaappauksen jatkosta.
Tämän asiantilan jatkuminen on vienyt Togolta, joka on ollut ensin Saksan ja sitten Ranskan siirtomaa ja jossa on sen jälkeen vallinnut pitkän aikaa kotimainen diktatuuri, toivon kehittymisestä demokratiaksi. Tähän saakka kansan valituksen aiheena on ollut, että valta on melkein aina ollut sotilasvoimien tukemilla keinottelijoilla, jotka eivät ole välittäneet kansallisten etujen palvelemisesta, vaan ovat olleet kiinnostuneita etupäässä omien etuoikeutettujen asemiensa säilyttämisestä. Tämän asiantilan on päätyttävä, ja se ei koske vain Togoa, ei vain Afrikkaa, vaan koko maailmaa. 
Sen sijaan, että paheksuisimme valikoivasti Togon tapahtumia, meidän on autettava lopettamaan tällaisten hallitusjärjestelmien sotilaallinen ja taloudellinen suojelu. Se on nyt tärkein asia. Valitettava tosiasia on, että on kyse pikemminkin säännöstä kuin poikkeuksesta, ja sen vuoksi meidän on varmistettava, että nämä tapahtumat eivät toistu. Olisi hyvä asia, jos Togossa voitaisiin pitää vapaat vaalit lähitulevaisuudessa. 
Posselt (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, mielestäni selkeän johtopäätöksen tekeminen Togon tapahtumista vaatii, että niitä tarkastellaan erityisen huolellisesti. Togo on monien Länsi-Afrikan maiden tavoin siirtomaavallan etuja palvelemaan luotu keinotekoinen valtio – sen näkee jo yhdellä silmäyksellä karttaan, jolla Togo ja useimmat muut Länsi-Afrikan maat muistuttavat kapeaa kangaskaistaletta. Togo oli ensin Saksan ja sen jälkeen Ranskan siirtomaa, mutta sen rajat oli vedetty keinotekoisesti, ja tässä muodossa sen oli alun perin vaikea säilyä elinkelpoisena.
Kun otetaan huomioon, että Togon rajat vedettiin piirustuslaudalla, jolloin kokonaisia kansanheimoja ja sukuja erotettiin toisistaan ja toisia etnisiä ryhmiä, joilla ei ollut keskenään mitään yhteistä, liitettiin keinotekoisesti yhteen, on sanottava, että kaikesta huolimatta maan kehitys näytti usean vuoden ajan hämmästyttävän hyvältä. Maa näytti olevan vakauden saareke Länsi-Afrikassa, vaikka tiedämmekin, että tuolla alueella ei ole ollut juuri missään meidän käsityksemme mukaisia aitoja demokratioita.
Kuten kollegani Meijer jo totesi, Eyadémanin valta-asema on kuitenkin alkanut yhä vahvemmin muistuttaa hyvin väkivaltaista diktatuuria, ja nyt siitä pyritään tekemään periytyvä. Vaikka otammekin huomioon, että suvuilla ja heimoilla on Afrikassa erilainen merkitys kuin meidän yhteiskunnissamme, on sanottava, että emme voi hyväksyä tätä periytyvää diktatuuria.
Vaatimuksemme ovat siksi aivan selvät: laittomasti valtaan tulleen presidentin on luovuttava vallasta, parlamentin laillinen puhemies on palautettava virkaansa, on järjestettävä viipymättä vapaat vaalit ja oikeusvaltioperiaatteen sekä ihmisoikeuksien yleinen kunnioittaminen on saatettava voimaan. Yhden asian on oltava selvä: tällä kertaa Afrikan unioni itse – tämä on mielestäni erittäin myönteistä – samoin kuin EU:n esikuvan mukaan muotoutumassa oleva Länsi-Afrikan talousyhteisö ovat tehneet erittäin selväksi, että ne eivät hyväksy tätä laitonta valta-asemaa. Haluaisin kiittää kumpaakin yhteisöä tästä ja pidän rohkaisevana merkkinä sitä, että Afrikka alkaa – ainakin vähitellen – ottaa näissäkin asioissa kohtalon omiin käsiinsä. Tässä se ansaitsee meidän täyden tukemme. 
Trautmann (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, Togossa on lähes 38 vuoden ajan vallinnut presidentti Eyadéman johtama ja hänen poikansa Faure Gnassingbén tekemän vallankaappauksen myötä jatkunut diktatuuri, jonka aikana ei ole piitattu mistään perustuslain säännöistä eikä Brysselissä 14. huhtikuuta 2004 annetusta sitoumuksesta palata kaikkien tahojen väliseen poliittiseen vuoropuheluun. Maa on nyt päivä päivältä vajoamassa yhä syvemmälle kriisiin ja kohti sisällissodan uhkaa. Togon kansa ja Euroopan maissa elävät Togon kansalaiset odottavat, että Euroopan parlamentti ja Euroopan unioni ottavat asiaan päättäväisen ja määrätietoisen kannan. He odottavat meiltä solidaarisuutta ja uusia tulevaisuudennäkymiä sekä itselleen että lapsilleen. Tämä vaatii ennen kaikkea todellista paluuta kansan itsemääräämisoikeuteen.
Sen toteutumisessa on kaksi ehtoa. Ensimmäinen niistä on, että Faure Gnassingbé vetäytyy välittömästi ja ehdoitta, niin että tämä perintönä siirtynyt diktatuuri, jonka hän yritti vakiinnuttaa sotilasvallankaappauksella demokratian periaatteista tai maansa laeista piittaamatta ja kansainvälistä oikeutta loukaten, saadaan päättymään.
Toinen ehto on, että palautetaan perustuslain mukainen laillisuus ja käynnistetään moniarvoinen vuoropuhelu, jossa ovat mukana kaikki osapuolet, oppositiopuolueet luonnollisesti mukaan luettuna. Ainoastaan kansalliskokouksen puhemies Natchaba olisi kykenevä saamaan aikaan väliaikaisen hallituksen, joka perustuslain mukaisesti valmistelisi presidentinvaalit. Natchaba voi kuitenkin palata Togoon vain, jos hänen turvallisuutensa voidaan taata.
Arvoisa puhemies, haluan tässä yhteydessä korostaa eilen täällä parlamentissa vierailleen demokraattisten liikkeiden yhdistyksiä ja ihmisoikeusliittoja edustavan valtuuskunnan esille tuomaa oikeutettua huolta niistä todellisista vaaroista, joille poliittiset aktivistit, ihmisoikeusaktivistit ja toimittajat joutuvat nykyisin alttiiksi.
Otimme kollegani Marie-Arlette Carlottin kanssa heidät vastaan ja kuuntelimme heitä erittäin kiinnostuneina, koska eräät heistä tai heidän perheidensä jäsenet ovat joutuneet Eyadéman diktaattorikaudella fyysisen väkivallan ja hyökkäysten kohteeksi. He osoittivat liikuttavan vetoomuksen meille ja kaikille kansainvälisille elimille, jotta ne ryhtyisivät yhdessä selviin konkreettisiin toimiin pysyvän demokratian palauttamiseksi Togoon. Vaikka he tiesivät, että heidän maansa, johon jo kohdistetaan pakotteita, on saanut kärsiä usean viime vuoden aikana, he sanoivat odottavansa meiltä päättäväistä ja lujaa asennetta Togoa kohtaan, ellei tapahdu mitään mikä takaisi vapaiden vaalien järjestämisen. Meidän päätöslauselmamme on vastaus näihin odotuksiin, koska siinä suositetaan pakotteita. Länsi-Afrikan valtioiden talousyhteisö on jo määrännytkin joitakin pakotteita ja muut kansainväliset elimet suunnittelevat niitä.
Omasta puolestani haluan korostaa tarvetta ryhtyä nopeasti kohdennettuihin toimiin, jotka koskevat Togon ulkopuolelta tulevia asetoimituksia ja rahansiirtoja. Myös kansainvälisten elinten on toimittava niin, että ne voivat taata väestön turvallisuuden, mikä on välttämätöntä tulevien vaalien valmistelemiseksi rauhallisessa ilmapiirissä. On ehdottoman tärkeää, että poliittiset puolueet kykenevät johtamaan asianmukaista kampanjaa; samoin on ehdottoman tärkeää, että kaikki tiedotusvälineet täyttävät tiedonvälitysvelvollisuutensa. 
Martin, David (PSE )
   , . – Arvoisa puhemies, on melkein uskomatonta, että meillä on vielä vuonna 2005 pikku diktaattoreita, jotka pitävät valtaa maissa vain sen perusteella, että ovat isiensä poikia, mutta valitettavasti näin on Togossa.
Hyvää tässä on se, kuten jäsen Trautmann on korostanut, että Länsi-Afrikan valtioiden talousyhteisö reagoi hyvin nopeasti ja myönteisesti. Valtiot halusivat ehdottomasti kutsua kotiin kaikki suurlähettiläänsä, ottivat käyttöön kaupan alan pakotteita, kielsivät asekaupan ja lopettivat viisumeiden myöntämisen sekä omille kansalaisilleen Togoon matkustamista varten että togolaisille heidän omaan maahansa matkustamista varten.
Tämä on askel oikeaan suuntaan. Muun kansainvälisen yhteisön on seurattava niiden esimerkkiä. Euroopan yhteisön on tuettava demokraattisia voimia, joita ilokseni voin sanoa olevan Togossa. Meidän on rohkaistava niitä, ja meidän on vaadittava, että armeija pysyy parakeissaan. Kuten jäsen Trautmann on sanonut, meidän on yritettävä toimia yhteistyössä puhemies Natchaban kanssa sellaisen tilanteen luomiseksi, jossa hän voi palata maahansa ja järjestää oikeudenmukaiset ja vapaat vaalit.
Ajatuksen, että vallankaappaus olisi kansan hyväksymä, tyrmää se, että kaapattuaan vallan presidentin on ollut kiellettävä kaikki yleiset mielenosoitukset kahdeksi kuukaudeksi. Hän on sulkenut kahdeksan televisio- ja radioasemaa ja tehnyt selväksi, että kaikki muut opposition äänet tukahdutetaan. Kysymyksessä on kaappausisku sanan varsinaisessa merkityksessä, emmekä saisi osoittaa lainkaan ymmärtämystä sitä kohtaan. 
Reding,
   .  Arvoisa puhemies, kuten te hyvät parlamentin jäsenet tiedätte, komissio seuraa Togon tilannetta hyvin tarkkaan. Lisäksi EU:n tuki maalle on ollut keskeytettynä vuodesta 1992 lähtien, ja perustuslain vastainen, perityksi diktatuuriksi kutsuttu vallankaappaus on kyseenalaistanut kaikki vielä viime vuoden lopulla mahdollisilta näyttäneet toiveet normalisoida suhteet tähän maahan.
Euroopan unioni on reagoinut päättäväisesti tuomitsemalla vallankaappaukseksi katsottavat tapahtumat ja vaatimalla perustuslaillisen järjestyksen palauttamista ja oikeusvaltioperiaatteiden kunnioittamista. Komission jäsen Louis Michel on tuonut julki komission erittäin päättäväisen kannan. Siten kaikki se, mitä me teemme tai toteamme, tukee Länsi-Afrikan valtioiden talousyhteisön ja Afrikan unionin toimintaa. Nämä yhteisöt ovat toimineet esimerkillisesti Togon kriisin käsittelyssä. Kansainvälisen yhteisön toimet ovat jo alkaneet vaikuttaa, koska Gnassingbé suostui 18. helmikuuta pitämään presidentinvaalit perustuslaissa säädetyn ajan kuluessa.
Meidän on kuitenkin tuomittava ihmisoikeuksien ja perusvapauksien loukkaukset, joita tapahtui vallankaappauksen jälkeisinä päivinä. Mielenosoitukset kiellettiin ja monet radio- ja televisioasemat suljettiin. Ensimmäinen mielenosoitus tukahdutettiin väkivalloin, lehtimiehiä painostettiin ja raporttien mukaan tehtiin mielivaltaisia pidätyksiä. Kansainvälinen painostus sai Togon hallituksen aloittamaan suunnanmuutoksen. Oikeus mielenosoituksiin palautettiin 18. helmikuuta, ja jotkut radioasemat voivat 21. helmikuuta lähtien jatkaa lähetyksiään.
Arvoisa puhemies, yhteistyön ja erityisesti yhdeksännen EKR:n osalta voin todeta, että komissio pitää kiinni niiden neuvottelujen johtopäätöksistä, jotka sisältyivät 15. marraskuuta 2004 tehtyyn neuvoston päätökseen. Uusia yhteistyöhön liittyviä toimia ei toteuteta ennen kuin vapaat ja avoimet vaalit on pidetty, ja on selvää, että tämä tarkoittaa nyt myös presidentinvaaleja, jotka ovat osa oikeusvaltioon paluun prosessia. Sen vuoksi EU:n tukea ei jatketa näiden puitteiden ulkopuolella.
Myös neuvoston 15. marraskuuta tekemä päätös mahdollisti yhteistyön osittaisen jatkamisen. Kaikkia sitä koskevia projekteja tosiasiallisesti lykätään, kunnes tilanne on selvinnyt. Komissio aikoo järjestää tukea presidentinvaaleihin ja lainsäädäntöelimen vaaleihin edellisiltä EKR:n ohjelmakausilta jäljelle jääneistä hankevaroista, mikäli hallitus ilmaisee halua järjestää vaalit asianmukaisesti ja avoimesti ja mikäli käytettävissä oleva aika sen sallii.
Kohdennettuja pakotteita koskevasta ehdotuksesta totean, että Euroopan unioni ilmoitti 20. helmikuuta antamassaan lausumassa varaavansa oikeuden ryhtyä toimiin, joilla se tukee Länsi-Afrikan valtioiden talousyhteisön toimintaa. Yleisesti ottaen komissio tukee parlamentin päätöslauselmaluonnosta, joka on yhdenmukainen Euroopan unionin hyväksymän ja komission tukeman ehdotuksen ja kannan kanssa. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskustelujen jälkeen.
Flautre (Verts/ALE ).
   – Tilanne, jonka tiedämme vallitsevan Togossa nykyisin, vaatii, että Euroopan parlamentti tuomitsee ankarasti vallankaappauksen, joka toi Fauré Gnassingbén maassa valtaan. Olen sen vuoksi hyvin tyytyväinen neuvoston lausumiin ja Euroopan parlamentin tänään tällä päätöslauselmalla ilmaisemaan reaktioon.
Aivan samoin kuin muutama viikko sitten osoitimme solidaarisuutemme Ukrainan "oranssin" vallankumouksen johtohenkilöille meidän on nyt annettava tukemme Togon mielenosoittajille, jotka kieltäytyvät hyväksymästä tätä vallankaappausta ja jotka nujerretaan sen vuoksi raa'asti. Loméssa meneillään olevissa mielenosoituksissa on kuollut jo useita henkilöitä. Tämä kaikki on täysin kestämätöntä eikä sitä voida sallia. Euroopan on vaikutettava kaikin keinoin torjuakseen tämän perityn diktatuurin, jota tietyt mafian kanssa tekemisissä olevat rahoitusverkostot tukevat. Aivan ensiksi on vaadittava, että Fauré Gnassingbé luopuu vallasta ja sen jälkeen, että laaditaan uusi perustuslaki. Vain näissä oloissa voidaan taata vapaiden ja avointen vaalien pitäminen ja varmistaa, että tämä kenraali Eyadéman diktatuurin aikana tyhjiin vuotanut ja köyhyyteen vajonnut maa voi palata demokratiaan. Vain näissä oloissa Euroopan unionin on mahdollista jatkaa Togon kanssa yhteistyötä, joka on ollut keskeytettynä vuodesta 1993 lähtien ja jota Togon väestö välttämättä tarvitsee. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu kuudesta Nepalia(1) koskevasta päätöslauselmaesityksestä.
Mann, Thomas (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, Nepal vietti tammikuussa 1990 matkailun vuotta. Loistavassa juhlakulkueessa, johon osallistui kymmeniä tuhansia ihmisiä ja jota seurasi useita satoja tuhansia katsojia, näyttäytyi maan kulttuuriin koko kirjo, jota ilmentävät sherpat ja munkit, temppelitanssijat ja sadhut, norsunajajat, mandala-taiteilijat ja vuorikiipeilijät.
Osallistuin tähän kulkueeseen Nepalin ystävät -järjestön mukana. Kuljimme läpi Katmandun ja ohi kuningas Birendran, jota 95–98 prosenttia Nepalin kansasta kunnioitti suuresti sekä ihmisenä että perustuslaillisen monarkian puolustajana. Sitäkin suurempi on nyt, seitsemän vuotta myöhemmin, ero kuningas Gyanendraan verrattuna. Hän on jälleen erottanut yhden pääministerin, ja kymmeniä poliitikkoja, ihmisoikeustaistelijoita ja lehtimiehiä on pidätetty ja määrätty kotiarestiin. Hänen aikomuksenaan on nyt hallita kolme vuotta itsevaltiaana.
On kysyttävä, miksi yksikään pääministeri ei ole viime vuosina pystynyt järjestämään vapaita vaaleja. Vastaus on, että eri puolueiden kanssa, maolaisista puhumattakaan, ei ole koskaan päästy yksimielisyyteen. Pääsyy on kuitenkin maasta puuttuva turvallisuus. Ihmiset elävät pelossa, eivätkä pelkästään Nepalin länsiosassa. Kaksi kolmasosaa maasta on maolaisten kapinallisten hallinnassa, ja puutteellisesti koulutetut poliisit joutuvat tämän tästä kuolemaan johtavien hyökkäysten kohteiksi. Kansalaissota on vaatinut tähän mennessä 10 000 uhria. Sodan loppua ei ole näköpiirissä, ja pääasiallinen tulonlähde matkailu on lähes kokonaan ehtynyt.
Pelkään, että 1. helmikuuta tapahtuneen vallankaappauksen jälkeen maolaiset saavat lisää kannattajia. Poikkeustilaa luultavasti käytetään syynä rajoittaa edelleen ihmisoikeuksia, mikä huolestuttaa Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmää. Esimerkkinä voidaan mainita, että kotimaansa jättämään joutuneiden tiibetiläisten tärkeitä turvapaikkoja, mukaan lukien Tibetan Refugee Welfare Office -virasto, on suljettu. Se on viidentoista viime vuoden ajan tukenut UNHCR:n Katmandun pakolaiskeskuksen työtä, jonka tunnen, ja siellä on tätä nykyä majoitettuna noin 1 000 turvapaikkaa vailla olevaa ihmistä.
Myös Dalai Laman edustustoimisto, joka perustettiin vuonna 1959, on suljettu. Tilanne on käymässä yhä epätoivoisemmaksi. Arvoisa komission jäsen, pidän erittäin myönteisinä Euroopan unionin samoin kuin Intian ja USA:n tekemiä aloitteita, joista yhtenä esimerkkinä on, että kuningasta on vaadittu lopettamaan poikkeustila sadan päivän kuluessa. Euroopan komission edustaja oli tänä aamuna läsnä SAARC-valtuuskuntamme kokouksessa ja ilmoitti, että demokratiaa pyritään lujittamaan talouspakottein jäädyttämällä eräät tukiohjelmat. Onneksi kuitenkin kehitysavun myöntämistä jatketaan ja apu suunnataan väestön köyhemmille osille ja paikallisille ihmisoikeus- ja kansalaisjärjestöille.
Olisin iloinen, jos Nepalissa tapahtuvat ihmisoikeuksien loukkaukset otettaisiin Genevessä kokoontuvan YK:n ihmisoikeustoimikunnan istunnon esityslistalle. Nepalissa on vallinnut demokratia vain 15 vuoden ajan. Se on yhä hauras ja sitä pitää suojella eikä sitä saa tuhota. 
Libicki (UEN ).
      Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia. Hyvät kollegat, Euroopan parlamentilla on ratkaistavana vaikea pulma. Toisaalta meillä ei ole varaa tuhlata aikaa asenteemme muodostamiseen tässä asiassa. Juuri siksi pyrimme tänään hyväksymään sitä koskevan kannan. Toisaalta meillä ei ole kuitenkaan mitään yksityiskohtaista tietoa Nepalin kuninkaan toimeenpaneman vallankaappauksen tarkoista syistä, vaikka tämä tieto olisi meille erittäin tärkeä. Jos kuitenkin viivyttelemme asiassa, on todennäköistä, että väliintulomme tulee liian myöhään, ja nopea väliintulo on ratkaisevan tärkeää.
Kuningas on ilmoittanut, että hän haluaa panna toimeen tehokkaamman taistelun maolaista sissiliikettä vastaan, mutta samaan aikaan hän on sulkenut Tibetan Refugee Welfare Office -viraston, kuten kollega Mann vähän aikaa sitten mainitsi. Tämän lisäksi Nepal on lopettanut Tiibetille antamansa avun, joka oli tarkoitettu vahvistamaan maan vastustuskykyä Kiinan hyökkäyksiä vastaan. Tätä taustaa vasten kuninkaan selitykset näyttävät jokseenkin epäuskottavilta.
Euroopan parlamentin on ilmaistava kantansa asiaan nopeasti, sillä jos teemme sen liian myöhään, emme saavuta tavoitettamme, joka on enempien rikollisten toimien estäminen. Mielestäni meidän pitäisi voida olla vakuuttuneita siitä, että muiden maiden, kuten Yhdysvaltojen ja Intian, toteuttamat aktiivisemmat diplomaattiset toimet ovat tarkoituksenmukaisia. Intia on Nepalin naapuri, ja siten sillä saattaa hyvinkin olla omat syynsä diplomaattisiin toimiin. Syyt saattavat olla sellaisia, että emme niitä täysin hyväksyisi, jos tuntisimme ne. Kuitenkin muiden maiden, kuten Yhdysvaltojen, toteuttamien toimien pitäisi vakuuttaa meidät siitä, että niiden toimintalinja on sellainen, että meidänkin olisi sitä noudatettava.
Kuningas on lakkauttanut kaikki oikeudet, ja vaikka emme ole unohtaneet kuningasperhettä useita vuosia sitten kohdannutta tragediaa, kansainvälinen yhteisö tai kansainväliset järjestöt eivät ole sen jälkeen asettaneet kuninkaan hallinnon laillisuutta kyseenalaiseksi. Siksi asiassa on monia näkökohtia, joita on punnittava. Kuten sanoin aikaisemmin, näiden tapahtumien syyt ovat epäselviä, mutta ne antavat kyllä aihetta huoleen. Lisäksi – toistan tässä kollegamme Mannin huomautukset – me emme voi katsoa läpi sormien Tiibetille annettavan avun katkaisemista, aivan samoin kuin emme voi hyväksyä myöskään kansalaisoikeuksien lakkauttamista, pidätyksiä, lehdistötoimistojen sulkemista tai tehtyjä laajoja sananvapauden rajoituksia. Meillä on sen vuoksi täysi oikeus toimia, ja meidän olisi hyväksyttävä päätöslauselma. Toivokaamme, että parlamentin nopea reagointi yhdistettynä muiden maiden toimenpiteisiin vie jollain tavalla kohti Tiibetin tilanteen normalisoitumista. Paljon kiitoksia, arvoisa puhemies. 
Meijer (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, Nepal, samoin kuin Afganistan, oli kuusikymmentä- ja seitsemänkymmentäluvuilla lomakohde, jonne länsieurooppalaiset vaihtoehtoista elämää kaipaavat nuoret suuntasivat etsimään vähemmän materialistista elämäntapaa, erilaisia pukeutumistyylejä sekä huumeita, joita vielä siihen aikaan tunnettiin vähemmän kuin nykyisin. Molemmista vaihtoehtolomailun kohteista on sen jälkeen tullut kammottavia paikkoja, joihin kukaan matkailija tai paremman maailman etsijä ei enää mene. Viime vuosikymmeninä kummassakin maassa on tehty useita yrityksiä pakottaa maa ylhäältä alaspäin autoritaariseen monoliittiseen järjestelmään, jolla ei ole ollut väestön enemmistön todellista tukea. Myös muilla mailla on intressejä ottaa maiden hallitus komentoonsa tai määrätä maihin haluamansa uusi järjestelmä.
Kun ihmiset tällaisissa oloissa tajuavat, että he eivät voi saada aikaan muutosta rauhanomaisin keinoin, he tarttuvat aseisiin. Nepalissa kuningas toisensa jälkeen on hajottanut demokraattisesti valitun hallituksen siinä uskossa, että tekee työn paremmin itse. Sillä tavoin nämä kuninkaat ovat paitsi hankkineet lukuisten poliittisten puolueiden vihamielisyyden myös nostattaneet kansannousuja. Kapinalliset valvovat nyt suurta osaa maasta, erityisesti maan länsiosia. Kummankaan puolen taistelevat ryhmät eivät kaihda käyttää mitään keinoja.
Samaan aikaan valtapoliitikot kiistelevät siitä, kuinka saada parhaiten yliote kapinallisista: olisiko keinona oltava kuninkaan yhden miehen hallinto vai parlamentaarinen demokratia. Belgialaiset asetoimittajat suojelevat kuningasta kapinallisia vastaan. Tälle kaikkia koskettavalle kurjuudelle ei näy loppua, ja kuitenkin se on saatava loppumaan. Traditiot, joiden juhlinnassa kollegamme Mann oli mukana, eivät saata palata kovin nopeasti, mutta Nepalin kansalla on yhä oikeus tehdä omat valintansa, valita demokratia ja ihmisoikeudet. Meidän ei pidä asettaa rajoja Nepalin kansan kyvylle tehdä itse valintansa. 
Romeva i Rueda (Verts/ALE ).
   – Kuningas Gyanendran 1. helmikuuta julistama poikkeustila uhkaa selvästi ihmisoikeuksia Nepalissa, koska se on lisännyt turvallisuusjoukkojen valtaa ja heikentänyt toiveita poliittisesta rauhanprosessista.
Meidän on kuitenkin muistettava, että vaikka Euroopan unionin aseidenviennin käytännesäännöissä nimenomaan kielletään myynti maihin, joissa vallitsee aseellinen konflikti, eräät Euroopan hallitukset, kuten Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus, ovat myyneet aseita Nepalin hallitukselle kolmen viime vuoden ajan.
Hyvät parlamentin jäsenet, päätöslauselma, josta meidän on määrä tänään äänestää, selventää ratkaisevasti Euroopan unionin kantaa Nepalin rauhanprosessiin ja ihmisoikeuksien loukkauksiin. Tilanteen vakavuuden huomioon ottaen on ensinnäkin pidettävä myönteisenä sekä Lontoon päätöstä että Intian hallituksen päätöstä keskeyttää kaikki sotilaallinen apu Nepalin nykyiselle hallitukselle.
Toiseksi Euroopan unionin on voimakkaasti vaadittava, että kuningas Gyanendra peruuttaa välittömästi poikkeustilan ja sitoutuu oikeudenmukaisuuteen ja ihmisoikeuksien kunnioittamiseen perustuvaan poliittiseen prosessiin konfliktin ratkaisemiseksi.
Kolmanneksi Euroopan unionin on vaadittava maolaississejä sitoutumaan kansainvälisen humanitaarisen oikeuden kunnioittamiseen ja allekirjoittamaan hallituksen turvallisuusjoukkojen kanssa humanitaarisia oikeuksia ja ihmisoikeuksia koskeva sopimus. 
Neljänneksi meidän on tänä aamuna hyväksymämme Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeustoimikunnan seuraavaan istuntoon liittyvän päätöslauselman mukaisesti kehotettava toimikuntaa antamaan erityinen Nepalia koskeva päätöslauselma ja nimittämään erityisedustaja seuraamaan maan ihmisoikeustilannetta.
Lopuksi haluaisin kollega Mannin kehotukseen viitaten – olen hänen kanssaan täysin samaa mieltä – korostaa, että Nepalin tilanteella on alueellinen ulottuvuus, erityisesti ottaen huomioon sen naapurin Tiibetin. Tämän vuoksi meidän on pyydettävä Nepalin hallitusta avaamaan uudelleen Tibet Refugee Welfare Office -virasto sekä Dalai Laman edustustoimisto Katmandussa. 
Lynne (ALDE )
   . – Arvoisa puhemies, kuten kaikki olemme kuulleet, kuningas julisti poikkeustilan helmikuun 1. päivänä. Hän erotti hallituksen ja otti itselleen suoran toimintavallan. Tämä on seurausta vuosikymmenen kestäneestä konfliktista, joka on maksanut 11 000 ihmisen hengen. Nepalilaiset ovat kärsineet sekä turvallisuusjoukkojen että maolaiskapinallisten jättämästä ihmisoikeusväärinkäytösten perinnöstä. He ovat saaneet kärsiä kidutuksista, pidätyksistä, katoamisista ja laittomista tappamisista.
Yhteydenpitoa ulkomaailmaan on vaikeutettu, ja Amnesty International -järjestön mukaan on vaara, että väärinkäytökset laajenevat, kun julkista valvontaa ei ole. Radion uutislähetyksiä on lopetettu, ulkomaisten uutiskanavien lähetyksiä on keskeytetty ja paikallisia tiedotusvälineitä on estetty julkaisemasta uutisia ja selostuksia ilman ennakkohyväksyntää. Välittömänä toimena puhelinlinjojen toimintaa hankaloitettiin ja jotkut matkapuhelinpalvelut lakkasivat toimimasta.
Nepalin hallituksen lähteiden mukaan noin 3 000 ihmistä on nyt kotiarestissa. Pidätetyt ovat syrjäytetyn hallituksen vanhempia jäseniä, ihmisoikeuksien puolustajia tai opiskelija- ja ammattiyhdistysjohtajia. Heidän tapaamistaan on rajoitettu. Heidät pitäisi joko asettaa syytteeseen tai tutkia puolueettomassa oikeudenkäynnissä, tai vapauttaa heti.
EU ja jäsenvaltiot antavat avustusta yli 100 miljoonaa euroa vuodessa. Kaikki sotilaallinen apu olisi lopetettava nyt. Olisi korostettava monipuoluedemokratiaa, konfliktien lieventämistä sekä köyhyyden ja kärsimyksen helpottamista. Sotilaallinen ratkaisu ei ole vastaus tähän. 
Deva (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan toivottaa tervetulleeksi parlamenttiin Yhdistyneiden Kansakuntien apulaispääsihteerin Desmond de Silvan, QC, joka on sotarikoksia varten perustetun Sierra Leonen erityistuomioistuimen erikoisapulaissyyttäjä. Hän on paikalla kuuntelemassa Sierra Leonea koskevaa keskusteluamme. 
Gill (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, olemme joutuneet toteamaan, että Nepalin viimeaikaiset tapahtumat ovat erittäin valitettavia. On myönnettävä, että kuningas Gyanendran toimet tekivät helmikuun ensimmäisestä synkän päivän Nepalin demokratiassa. Emme voi myöskään jättää huomiotta terroristien tekoja. Euroopan parlamentti ei voi vain katsella sivusta.
Kuten olemme kuulleet, Nepal on äärimmäisen köyhä kansakunta, jonka historia on täynnä valitettavia konflikteja ja joka on viime aikoina joutunut kärsimään maolaiskapinallisten terroristihyökkäyksistä. Tällä Himalajan valtiolla on paljon ongelmia, muun muassa Bhutanista tulevat pakolaiset. Nepalin parlamentin hajottaminen ei auta tavallisten nepalilaisten tilannetta. Päinvastoin, nepalilaiset kaipaavat vakautta ja demokratiaa voidakseen vaurastua taloudellisesti ja poliittisesti.
Vaadimme Nepalin viranomaisia toteuttamaan seuraavat toimet välittömästi: poikkeustilan lopettaminen, kaikkien kotiarestissa tai vankilassa olevien poliittisten vankien vapauttaminen sekä tiedotusvälineiden esteiden poistaminen, jotta kansallinen ja kansainvälinen lehdistö saa vapautensa.
Meidän on myös tarkasteltava keskipitkän ja pitkän ajan keinoja, joilla Euroopan unioni ja muut kansainväliset elimet voivat auttaa. Pyydänkin komissiota ja neuvostoa tukemaan kolmea seuraavaa ehdotusta. Ensinnäkin Euroopan unionin on tutkittava hyvin tarkkaan konfliktinratkaisuohjelmiamme ja etsittävä muita innovatiivisia ratkaisuja köyhyyden vähentämiseksi. Tämä auttaa osaltaan vähentämään nepalilaisten suojattomuutta maolaiskapinallisia vastaan.
Toiseksi toivon jäsenvaltioiden määräävän pakotteita kahdenvälisissä ohjelmissaan. Se olisi selvä viesti siitä, että jäsenvaltiot eivät hyväksy tapahtunutta. Meidän on kuitenkin varottava, etteivät tavalliset ihmiset joudu kärsimään, koska silloin heidän auttamisensa olisi vaikeampaa.
Kolmanneksi haluan, että tutkimme mahdollisia diplomaattisia toimia, joita voisimme toteuttaa. Niihin voisi sisältyä monarkian ja muiden poliittisten puolueiden välinen sovittelu, jonka tarkoitus olisi kannustaa molempia neuvottelupöytään keskustelemaan asteittaisesta siirtymisestä monipuoluedemokratiaan. Lisäksi olisi tutkittava mahdollisuutta lähettää kolmas puolueeton osapuoli, kuten EU:n korkea edustaja Javier Solana tai Yhdistyneet Kansakunnat, laatimaan menettelyohje rauhan ja demokratian saavuttamiseksi Nepalissa. Parlamentin valtuuskunnan lähettäminen sinne voisi myös olla avuksi.
Haluan lopuksi korostaa perusvapauksien palauttamisen tärkeyttä Nepalissa ja sitä, miten voimme edistää ja tukea tulevaa demokratiaa. EU:n on kuitenkin toimittava varovasti, sillä tänä epävakaana aikana on vaara, että hauras tilanne vaikeutuu entisestään. Meidän on muistettava Nepalin melko uhanalainen maantieteellinen asema Intian, Pakistanin ja Kiinan välissä. Tämä pieni maa onkin hyvin merkittävä alueellisen turvallisuuden kannalta. 
Deva (PPE-DE )
   , -. – Arvoisa puhemies, haluan onnitella jäsen Gilliä erinomaisesta puheesta.
Olemme kuulleet, että kuningas on julistanut poikkeustilan, hajottanut hallituksen, kaapannut suoran toimintavallan ja lakkauttanut kansalaisoikeudet epämääräiseksi ajaksi. Siitä lähtien kuningas on jatkanut tiedotusvälineiden ja potentiaalisen opposition tukahduttamista ja pitää vangittuna tuhansia ihmisiä, muun muassa poliitikkoja, opiskelijajohtajia, ihmisoikeusaktivisteja, toimittajia, professoreita ja muita merkittäviä julkisia hahmoja. Vain harvat on sen jälkeen vapautettu.
Nepalilla on suhteellisen vähän kokemusta monipuoluedemokratiasta, joka vakiinnutettiin siellä vasta vuonna 1990 perustuslaillisen monarkian yhteydessä. Perustuslailliset monarkiat ovat mielestäni ilahduttava ilmiö ja kunnioitan niitä. Tällöin Nepalissa palautettiin aiemmin kielletyt poliittiset puolueet ja lisättiin nepalilaisten kansalaisvapauksia. Valitettavasti pyrkimys demokratiaan on ollut siellä täynnä vaikeuksia. Viimeisten 15 vuoden aikana nepalilaisten poliitikkojen uskottavuutta ovat heikentäneet toistuvasti väitteet korruptiosta ja oman edun tavoittelusta. He eivät suostu asettamaan nepalilaisten etuja ensisijalle vaan asettavat oman etunsa niiden edelle.
Poliitikot ovat osoittautuneet kykenemättömiksi vapauttamaan Nepalin niin kutsutusta maolaiskapinallisten ryhmästä, joka perustettiin vuonna 1996 kaatamaan monarkiaa ja hallintoa. Tulitauko, josta poliitikot yrittivät neuvotella kapinallisten kanssa, rikkoutui elokuussa 2003. Kuninkaan viimeaikaiset toimet todistavat hänen olevan henkilö, joka toisaalta haluaa vapauttaa Nepalin terrorismista ja toisaalta tuoda maahan vakautta, jota demokraattiset toimijat eivät ole onnistuneet luomaan. Hän on päättänyt ottaa asiat omiin käsiinsä. Näin tehdessään hän on kuitenkin luovuttanut pelin kapinallisille voimille ja rikkonut juuri niitä oikeuksia, joita hänen oletettiin yrittävän suojella.
Nepalin ei voida sallia taantua järjestelmäksi, jossa kuningas on kiistaton vallanpitäjä ja jossa hänen alaistensa oikeudet ja elämä ovat yhden miehen käsissä. Viime aikojen tapahtumaketju on äärimmäisen huolestuttava ja tuo mieleen Rana-oligarkkien Nepalin, jonka ihmisoikeusmaine oli sellainen, että maailmalla oli toivottu jo siitä päästyn lopultakin eroon. Kansainvälisen yhteisön on kannustettava kuningasta kumoamaan äskettäiset toimensa. Jos on tarpeen, kysymykseen saattaa tulla Nepalille annettavan sotilasavun keskeyttäminen, kunnes kuningas lopulta ymmärtää terrorismin torjunnan olevan kansainvälistä ponnistelua, joka onnistuu parhaiten avoimessa ja demokraattisessa yhteiskunnassa. Sen vastakohta on tyrannimainen, suljettu, autoritaarinen valtio, jollaista hän valitettavasti yrittää luoda. 
Matsakis (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, Nepalilla, joka on yksi Aasian köyhimmistä maista, on ollut hyvin vaikea lähimenneisyys, jonka merkittävänä aiheuttajana on viimeiset yhdeksän vuotta jatkunut vahvojen maolaisten voimien kapinointi. Tänä aikana on kuollut yli 11 000 ihmistä. Kesäkuussa 2001 Nepalin kuningas ja muita kuninkaallisen perheen jäseniä murhattiin. Kuninkaan veli Gyanendra kruunattiin uudeksi kuninkaaksi.
Gyanendran pyrkimys demokratiaan ei ole koskaan olleet kovinkaan päivänselvää, päinvastoin. Hän on noudattanut linjaa, joka pahentaa vastakkainasettelua kapinallisten kanssa, ja on syrjäyttänyt maan poliittiset voimat. Vuosina 2001–2002 julistettiin poikkeustila, joka johti vakavien ihmisoikeusloukkauksien, kuten laittomien teloitusten ja kidutuksen, räjähdysmäiseen kasvuun. Tästä huolimatta kuningas sai edelleen tukea läntisiltä kansakunnilta, muun muassa joiltakin Euroopan unionin jäsenvaltioilta, mikä on valitettavasti todettava. Viime helmikuun 1. päivänä kuningas hajotti Nepalin kuninkaallisen armeijan tukemana hallituksen, kaappasi suoran toimintavallan ja julisti uudelleen poikkeustilan. Seurauksena olivat odotetusti laajat ihmisoikeuksien loukkaukset.
Tässä yhteisessä päätöslauselmaesityksessä kuningasta kehotetaan lopettamaan poikkeustila, palauttamaan demokraattiset perusoikeudet, myös tiedotusvälineiden vapaus, ja palauttamaan uudelleen parlamentin valta. Siinä kehotetaan myös neuvostoa ja komissiota käytännön toimiin, kuten kuninkaan pakottamiseen luopumaan diktatuuristaan määräämällä kielto sotilasavulle. 
Krupa (IND/DEM ),
   .   Paljon kiitoksia. Viime viikkojen tapahtumat eivät ole jättäneet Euroopan parlamentille muuta mahdollisuutta kuin käydä keskustelua ihmisoikeuksien loukkauksista Nepalissa. Se on ongelma, joka on laajentunut vähitellen usean vuoden kuluessa. Intian ja Kiinan välissä sijaitseva Nepalin kuningaskunta on käymässä yhä riippuvammaksi Kiinasta, koska Kiina on sekä sen pääasiallinen kauppakumppani että maolaisen sissiliikkeen tärkein innoituksen lähde. Sissiliike on ryhtynyt taisteluun perustuslaillisen monarkian kaatamiseksi tavoitteenaan perustaa kommunistinen valtio. Nepalin kansalaissota on vaatinut jo yli 12 000 kuolonuhria, ja poliittinen tilanne on mutkikas ja sekava, vaikka tietojen saannin vaikeutumisen vuoksi emme tunne kaikkia yksityiskohtia. Pääministerin erottamisen jälkeen kuningas ja armeija kaappasivat vallan ja lakkauttivat perustuslain mukaiset perusoikeudet, kuten järjestäytymisvapauden, sananvapauden, tiedonsaantioikeuden, oikeuden yksityiselämään ja omaisuuteen sekä laittomia pidätyksiä koskevan kiellon. Kuningas on kieltänyt turvallisuusjoukkoihin kohdistuvan arvostelun radiossa, televisiossa ja Internetissä. Sensuuri ja vainot ovat osa jokapäiväistä elämää. Nepalin hallitus ei myöskään piittaa pakolaisten oikeuksista, koska se on sulkenut Dalai Laman edustustoimiston ja Tibetan Refugees Welfare Office -viraston, joka antoi apua uskonsa vuoksi vainotuille tiibetiläisille. Kiinalaisten miehittämästä Tiibetistä pakenee joka vuosi 2 500 ihmistä, jotka haluavat harjoittaa uskontoaan vapaasti ja opiskella omalla äidinkielellään. Yhä enemmän tiibetiläisiä on lähdössä maasta, koska he tuntevat olonsa aina vain uhatummaksi. Luovuttaessaan tiibetiläisiä Kiinaan Nepalin hallitus kuitenkin loukkaa kansallista ja kansainvälistä oikeutta. Nämä tiibetiläiset vangitaan ja heitä pahoinpidellään uskomattoman julmasti sen jälkeen, kun heidät on passitettu Kiinaan.
Kansainväliset humanitaariset järjestöt ovat syyttäneet sekä hallitusta että maolaiskapinallisia julmuuksista siviiliväestöä kohtaan. Parlamentissa tänään käymämme keskustelu auttaa hahmottamaan konfliktin perimmäisiä syitä. Ne ovat löydettävissä mielipuolisesta totalitaarisesta kommunistisesta ja ateistisesta ideologiasta, joka kieltää Jumalan olemassaolon ja kohtelee ihmisiä objekteina sekä polkee heidän ihmisarvoaan ja loukkaa heidän oikeuksiaan. Nepalissa on 23 miljoonaa ihmistä, joista joka toinen on lukutaidoton, ja yhteiskunnassa vaikuttaa kastijärjestelmä. Tarvitaan elinolojen ja koulutuksen parantamista, ei kansalaissotaa, joka tähtää tuhoisan kommunistisen järjestelmän perustamiseen.
Meidän on ainoastaan mahdollista lisätä tietoisuutta konfliktista ja käyttää diplomaattisia kanavia, kuten tätä Euroopan parlamentin päätöslauselmaa, jossa vaadimme, että Nepalin hallitus lopettaa laittomat pidätykset ja muut tuomittavat menettelyt. Meidän on myös vaadittava, että Nepalin hallitus suojelee ihmisoikeusaktivisteja, lehtimiehiä ja poliittisia johtajia sellaisilta menettelyiltä. Julkinen painostus on jo kerran aikaisemmin johtanut vainoamisen vähentämiseen. Olisi pohdittava, käytetäänkö EU:n apua todella kehityksen edistämiseen ja humanitaarisiin tarkoituksiin, ja tässäkin on aiheellista toimia. Lopuksi haluaisin siteerata paavi Johannes XXIII:tta, joka kirjoitti, että uhka perheelle on uhka myös valtiolle, ja samalla tavoin uhka jonkin valtion sosiaaliselle järjestelmälle on uhka myös kansainväliselle järjestykselle. Kiitokseni teille. 
Czarnecki, Ryszard (NI ).
      Arvoisa puhemies, kiitän teitä. Hyvät kollegat, edelliset puhujat ovat käsitelleet hyvin asiantuntevasti Nepalin sisäistä tilannetta, demokratian puuttumista maassa ja maan historiaa. Haluaisin tuoda esiin vielä yhden asian, nimittäin tiedotusvälineiden vapauden puuttumisen, josta on 1. helmikuuta 2005 lähtien tullut hyvin polttava ongelma. Tiedämme varmasti, että sensuuria harjoitetaan ja että lehtimiehiä karkotetaan ja pidätetään, usein ilman että heidän perheilleen ilmoitetaan asiasta. Hallitus on myös estänyt yksityisiä radioasemia lähettämästä ohjelmia, minkä vuoksi 800 toimittajaa on menettänyt työnsä. Koska suuri osa nepalilaisista ei osaa lukea, radioasemien sulkeminen tarkoittaa, että nämä ihmiset eivät voi enää kuunnella uutisia tai muita radioasemia kuin BBC:tä. Ikään kuin tämä ei olisi tarpeeksi, toimituksia on pengottu ja asiakirjoja on sensuroitu. Tämä on nopea yhteenveto Nepalin nykytilanteesta, ja sen pitäisi saada meidät toimimaan. 
Romagnoli (NI ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, pidän myönteisinä ja tuen päätöslauselmia, jotka koskevat Nepalin kuninkaan Gyanendran harjoittamaa sietämätöntä sisäpolitiikkaa, kansalaisoikeuksien lakkauttamista ja ihmisoikeuksien systemaattisia loukkauksia. Näin ollen vaadin tämän sitoumuksen näkymistä päätöslauselmissa ja ennen kaikkea järeissä toimissa, joilla painostetaan Tiibetin kansaa vuosikymmenten ajan sortanutta Kiinaa. Parlamentin ja muiden toimielinten tavoitteena on oltava Tiibetin puolustuksen ja kulttuurin edistäminen, eikä meidän pitäisi tehdä sitä pelkästään tuomitsemalla Tiibetissä jo vuosikymmenten ajan käynnissä ollut systemaattinen kansanmurha.
Periaatteinamme on oltava luopuminen väkivallasta, demokratia, suvaitsevaisuus, solidaarisuus ja vuoropuhelu sekä kaikkinainen kunnioitus ja oikeudenmukaisuus, emmekä kansojen itsemääräämisoikeutta puolustaessamme saa valita itsellemme helpompia tai sopivampia taistelukeinoja, kuten usein tapahtuu. Tämä periaate ei tunne maantieteellisiä rajoja, eivätkä sen soveltamista saa sanella sen enempää talous kuin politiikan rahoituskysymykset. Nämä aloitteet ovat paras keino edistää vapauden ja itsemääräämisoikeuden periaatteita, jotka ovat yhteisiä kaikille puolueille ja instituutioille. 
Reding
   , . – Arvoisa puhemies, Euroopan komissio on vakavasti huolestunut Nepalin poliittisen tilanteen jyrkästä huononemisesta helmikuun 1. päivän jälkeen.
Minun ei tarvitse kertoa parlamentin jäsenille, kuinka tärkeää ihmisoikeuksien, demokratian ja oikeusvaltion periaatteen noudattaminen on suhteissamme kolmansien valtioiden kanssa. Helmikuun 2. päivänä annettu puheenjohtajavaltion julkilausuma on hyvin selkeä: Euroopan unioni näkee kuninkaan toimet vakavana takaiskuna toiveelle saada aikaan neuvottelemalla demokratiaan perustuva ratkaisu ajankohtaiseen konfliktiin. Euroopan unionin troikka, joka vieraili Nepalissa vain kaksi kuukautta sitten, ilmaisi silloin vakavan huolensa nopeasti huononevasta ihmisoikeustilanteesta. Nepal on ollut helmikuun ensimmäisestä päivästä lähtien syvässä ihmisoikeuskriisissä, kuten monet parlamentaarikot ovat nyt korostaneet.
Yhdistyneet Kansakunnat on kirjannut yli 340 poliittisten johtajien, toimittajien, ihmisoikeuksien puolustajien ja kansalaisyhteiskunnan aktivistien pidätystä. Me Euroopan unionissa jatkamme painostusta, jotta kaikki mielivaltaisesti vangitut vapautetaan, ja käytämme Genevessä pidettävää Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeustoimikunnan kokousta hyväksemme muistuttaaksemme konfliktin kumpaakin osapuolta heidän kansainvälisestä laista johtuvista velvoitteistaan.
Kuten parlamentin jäsenet ehkä tietävät, Euroopan unioni ei ole vielä ottanut minkäänlaista kantaa ulkoisen avustustoiminnan jatkuvaan läsnäoloon Nepalissa, koska tilanne on hyvin sekava. Komission globaali lähestymistapa konfliktinestoon vaatii meitä varmistamaan, että yhteisön välineillä ja ohjelmilla saavutetaan poliittinen ja sosiaalinen vakaus sekä demokratia. Kuten olemme usein todenneet, kehitysyhteistyöpolitiikka ja muut yhteistyöohjelmat ovat tehokkaimmat yhteisön käytössä olevista välineistä käsiteltäessä konfliktin perimmäisiä syitä.
Olemme oppineet, että konfliktiin joutuneisiin maihin suuntautuvaa apua ei pitäisi vähentää vaan pikemminkin lisätä, ja että yhteiskunnan heikoimpien elämää ei pitäisi vaikeuttaa määräämällä ankaria poliittisia ehtoja. Tämän vuoksi meidän mielestämme Euroopan yhteisön yhteistyön perustavoitteet ovat yhä mahdollisia. Uudessa tilanteessa on todellakin tärkeämpää ensisijaisesti tukea köyhyyden vähentämistä, ihmisoikeuksia ja konfliktien lieventämistä. Nyt ei ole oikea hetki esimerkiksi perua tukeamme Nepalin kansalliselle ihmisoikeustoimikunnalle, edellyttäen, että tämä elin jatkaa työskentelemistä autonomisena ja riippumattomana teknisenä elimenä, joka pyrkii edistämään oikeusvaltion periaatetta.
Tämä ei kuitenkaan tarkoita, että tuenantajan tuki Nepalille olisi täysin tavanomaista. Tämä johtuu suuressa määrin uusista esteistä, joita kohdataan pyrittäessä varmistamaan, että kaikki osapuolet noudattavat konfliktin laajentuessa tuenantajan määrittämiä perussuuntaviivoja, jotka koskevat toimintaa poikkeustilan aikana .
Tämän vuoksi komission kanta on seuraavanlainen. Euroopan komission Katmandu-valtuuskunta ei hyväksy korkean tason vierailukutsuja kuninkaalta eikä keneltäkään hänen hallituksensa jäseneltä, ellei sen päämaja anna toisenlaisia ohjeita. Kaikki käynnissä oleva Euroopan yhteisön toiminta tutkitaan huolellisesti uudelleen ja tilannetta kentällä valvotaan jatkuvasti. Toiminta jatkuu toistaiseksi, mutta uusia arviointeja tai tutkintamatkoja vuoden 2005 yhteistyön valmistelua varten käynnistetään vasta kun niin ilmoitetaan.
Komissio on asiasta laajasti yhteydessä jäsenvaltioiden ja muiden paikan päällä olevien tuenantajien kanssa ja osallistuu 7. maaliskuuta alkavalla viikolla Euroopassa pidettävään samanmielisten tuenantajien kokoukseen, jossa pyritään löytämään yhteinen linja.
Kuten aina tällaisissa tilanteissa, konfliktista joutuvat maksamaan raskaimmin Nepalin yhteiskunnan heikoimmat jäsenet. Mieleeni tulevat lapset, jotka eivät saa käydä koulua tai jotka on pakolla värvätty sotilaiksi, köyhät, jotka ovat jääneet ilman perusterveydenhuoltoa ja suojaa, sekä raa'an väkivallan monet uhrit. Emme saa hylätä heitä nyt, vaikka Nepalin konfliktin ratkaisemisesta ovat ensi sijassa vastuussa paikalliset toimijat.
Komissio sitoutuu työskentelemään edelleen tiiviisti Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja erityisesti Euroopan unionin neuvoston vaihtuvien puheenjohtajavaltioiden kanssa sekä jatkamaan kaikkia diplomaattisia, poliittisia ja kehitysyhteistyötoimia, jotka voivat helpottaa rauhanprosessia ja demokratian palauttamista Nepaliin. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskustelujen jälkeen. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu kuudesta päätöslauselmaesityksestä, jotka koskevat Sierra Leonen erityistuomioistuinta ja Charles Taylorin tapausta.(1)
Meijer (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, Liberia ja Sierra Leone olivat ennen maita, joiden yhteiskunnallinen eliitti oli vahvasti Amerikan ja Euroopan perinteiden vallassa, mutta nyt niistä on tullut maita, jotka ovat tuoneet tähän päivään Afrikan historian alkukantaisimmat piirteet. Voimme pitää varmana, että kaaos ja paluu vanhoihin tapoihin ovat johtuneet köyhien, huonosti koulutettujen ja vähiten kaupungistuneiden sisämaan ihmisten pitkäaikaisesta syrjimisestä.
He kapinoivat rannikkoalueen englanninkielisiä asukkaita vastaan pitäen näitä kolonialisteina. Näin tapahtuu Liberiassa, joka perustettiin 1800-luvulla siirtomaaksi, jonne Amerikassa vapautetut orjat voivat palata afrikkalaisille juurilleen. Yksi ryhmä johti maata, toinen taas piti itseään siirtomaaisäntinä muissa Afrikan maissa olevien eurooppalaisten tapaan.
Kaikille Afrikan maille merkitsevää on, että nykyiset valtion rajat ovat vieraiden siirtomaavaltojen piirtämiä. Yhteisen kielen ja kulttuurin vuoksi yhteen kuuluvia ryhmiä erotettiin toisistaan. Ryhmiä, joilla oli hyvin vähän yhteistä, yhdistettiin yhdeksi liittovaltioksi. Myös jäsen Posselt kiinnitti huomiota tähän asiaan tämänpäiväisessä Togoa koskevassa keskustelussa.
Seikkailijat ja keinottelijat, jotka käyttävät huumeista sekavia lapsia salamurhaajina ja koristelevat itseään tappamiensa ihmisten päillä, terrorisoivat niitä, joita eivät pysty hallitsemaan. Lisäisin tähän, että amerikkalaiset kouluttivat ystävällisesti Charles Taylorin presidentiksi ja toimittivat hänet virkaan, minkä jälkeen oli hyvin vaikea päästä taas hänestä eroon. Vielä tärkeämpää on, että kun yksi henkilö on saatu pois, primitiiviseen elämäntapaan palanneille sisämaan ryhmille olisi annettava mahdollisuus kehittyä omillaan toimeen tulevaksi 2000-luvun kansaksi.
En kehottaisi luottamaan liiaksi Nigerian vaikutukseen. Nigeria saattaa kylläkin olla alueen tärkein valtio, mutta siellä on myös perinteisesti ollut sisäisiä konflikteja, vallankumouksia ja diktatuureja, vaikka viime aikoina asiat ovat onneksi kehittyneet suotuisasti. Liberian ja Sierra Leonen ongelmat eivät ratkea pitkällä aikavälillä, elleivät kaikki asukasryhmät osallistu toimintaan tasavertaisesti. 
Deva (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, Sierra Leone, Nigeria ja Liberia ovat kaikki AKT-valtioita ja Cotonoun sopimuksen allekirjoittajia. Sopimus varmistaa hyvän hallintotavan. Kuitenkin Sierra Leone on maailman vähiten kehittynyt maa. Valitettavasti Cotonoun sopimuksessa mainittujen pitkän ajan kehitykselle olennaisen tärkeiden kriteerien luettelo voisi hyvin kuvata myös sitä, mitä Sierra Leonesta eniten puuttuu.
Sierra Leone sai kokea tammikuussa 2002 vuosikymmenen kestäneen raa'an sisällissodan loppumisen. Sierra Leonen konflikti maksoi kymmenien tuhansien ihmisten hengen ja aiheutti miljoonien ihmisten hätäsiirtolaisuuden. Sierra Leonen erityistuomioistuin asetti äskettäin Liberian entisen presidentin Charles Ghankay Taylorin syytteeseen siitä, että hän oli tukenut aktiivisesti Sierra Leonessa laajalle ulottuviin julmuuksiin syyllistynyttä vallankumouksellista yhteisrintamaa (RUF).
Amnesty International -järjestön mukaan Taylorin rikoksiin kuuluivat siviilien järjestelmällinen tappaminen, amputaatiot, raiskaukset, muut seksuaalisen väkivallan muodot, lapsisotilaiden hyväksikäyttö, ryöstöt ja pakkotyö. Kansainvälisen yhteisön luoma ja Euroopan unionin noin 800 000 eurolla tukema Sierra Leonen erityistuomioistuin on nostanut Tayloria vastaan syytteen 17 tapauksessa, joissa on kyse sotarikoksista, ihmisyyden vastaisista rikoksista ja muista kansainvälisen humanitaarisen oikeuden vastaisista rikkomuksista. Tästä huolimatta Nigeria on myöntänyt Taylorille turvapaikan. Nyt kansainvälinen oikeus vaatii, että sotarikoksista tai ihmisyyden vastaisista rikoksista epäillyt on tutkittava ja tuotava oikeuden eteen.
Nigerian viranomaiset ovat vuonna 1949 tehdyn Geneven yleissopimuksen nojalla velvollisia pidättämään Taylorin ja luovuttamaan hänet Sierra Leonen erityistuomioistuimelle. Nigerian presidentillä Obasanjolla ei ole mitään laillisia perusteita suojella Tayloria. Jos Taylor kuitenkin jää Nigeriaan, on epätodennäköistä, että tämä katalista rikoksista syytetty mies koskaan joutuu oikeuteen. Lisäksi jos hän pyytää turvapaikkaa jostain muusta AKT-valtiosta, meidän on painostettava kyseistä maata Cotonoun sopimuksen koko voimalla. 
Kusstatscher (Verts/ALE ).
   – Edellisen puhujan kiihkeä puhe ja edessämme oleva päätöslauselmaehdotus perusteineen, jota kaikki parlamenttimme ryhmät ovat tukeneet, todistavat, että kiireelliset toimet ovat tarpeen. Niillä meistä, jotka asuvat rikkaissa maissa, ei ole aavistustakaan, mitä monissa Afrikan maissa tapahtuu. Heti sen jälkeen, kun ne olivat saaneet niin kutsutun vapauden oltuaan vuosisatoja riistettyjä siirtomaita, monet maat saivat kärsiä toisenlaisesta, pahimmanlaatuisesta tyranniasta, kuten Liberia Charles Taylorin alaisuudessa.
Emme voi tarkastella välinpitämättömästi niiden rikosten luetteloa, joihin Sierra Leonen erityistuomioistuin totesi Charles Taylorin syyllistyneen vuonna 2003. Meidän on tehtävä kaikki vallassamme oleva varmistaaksemme, että tuo rikollinen, joka vielä maanpaossa ollessaan jatkaa yrityksiään horjuttaa Liberian ja sen naapureiden vakautta, luovutetaan oikeuden eteen. Kannatan kaikkia aloitteita, joita parlamentti on vaatinut, mutta panen huolestuneena merkille, että YK:lla tai YK:n turvallisuusneuvostolla sen paremmin kuin kenelläkään meistä ei ole vielä läheskään sitä auktoriteettia, jota maailmanrauha vaatii. Kansainvälinen oikeus ja ihmisoikeudet vaativat, että kaikki hyvää tahtovat ihmiset selvittävät erimielisyytensä ja että kaikkia mahdollisia keinoja käytetään oikeiden ja rauhanomaisempien ratkaisujen löytämiseksi. Haluan kiittää kaikkia tässä parlamentissa päätöslauselmaesityksen parissa työskennelleitä. 
Maaten (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, Charles Taylor syyllistyi Liberian presidenttinä vakaviin rikoksiin ihmisyyttä vastaan ja sotatoimiin. Hän tuki aktiivisesti aseistettuja oppositioryhmiä Sierra Leonessa niiden suorittaessa kauhutekoja kuten murhia, silpomisia, raiskauksia ja lapsisotilaiden värväämistä. Hänen hallituskaudellaan Liberia kärsi mittavasta väkivallasta ja vallan väärinkäytöstä, mikä kaikki johti suureen inhimilliseen kärsimykseen, jota ei saa jättää rankaisematta. Nigeria on taivuteltava luovuttamaan Charles Taylor Sierra Leonen tuomioistuimelle, koska näin tehtäisiin oikeutta lukemattomille kuolonuhreille ja eloonjääneille Liberiassa ja muualla ja saataisiin aikaan rauha Länsi-Afrikassa. Euroopan unioni tekee työtä rauhan, turvallisuuden, vakauden, ihmisoikeuksien kunnioittamisen ja demokraattisten periaatteiden puolesta. Emme voi katsoa välinpitämättöminä, jos Charles Taylor jää vapaalle jalalle Nigeriassa, josta käsin hän vielä voi manipuloida alueen rauhanprosessia. Nigerialla ei ole vain moraalinen vaan myös kansainväliseen oikeuteen perustuva velvollisuus luovuttaa Charles Taylor oikeuteen. Muiden muassa kansainvälisessä oikeusjärjestyksessä määrätään Geneven yleissopimuksen muodossa, että sotarikoksista on rangaistava aina. Tällä kansainvälisen oikeuden säännöllä varmistetaan, että valtiot pidättäytyvät tarjoamasta suojelua tällaiselle pahantekijälle. Nigerian on luovutettava Charles Taylor Sierra Leonen tuomioistuimelle, jotta tämä voisi tuomita hänet. 
Tannock (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, Afrikkaa ovat liian kauan repineet kansalaissota, nälkä, talouden huono hoito ja räikeä korruptio. Se on nyt viimeinkin saamassa omat asiansa järjestykseen, kun alueelliset ryhmittymät ja koko maanosan laajuiset ylikansalliset elimet, kuten Länsi-Afrikan valtioiden talousyhteisö (ECOWAS) ja Afrikan unioni, ovat sitoutuneet noudattamaan kansainvälisiä ihmisoikeuksia.
Charles Taylor hallitsi entisenä sotapäällikkönä Liberiaa ankarasti verisenä diktaattorina vuosina 1997–2003. Hän salli raiskauksia ja pikateloituksia maan 14-vuotisen sisällissodan lopussa, mutta joutui lähtemään maanpakoon osana rauhansopimusta, jossa Nigeria toimi välittäjänä. Taylorin valtakaudella ECOWAS määräsi Liberialle pakotteita hänen tekemistään väärinkäytöksistä. Vallassa ollessaan hän tuki naapurimaassa Sierra Leonessa olevaa vallankumouksellista yhteisrintamaa, joka yhdessä lainsuojattomien sotilaiden kanssa kukisti presidentti Kabbahin vuonna 1997 aiheutettuaan vuodesta 1991 lähtien tuhoa maassa – muun muassa kymmeniä tuhansia siviilejä murhattiin raa'asti – ja joka käytti hyväkseen lapsisotilaita.
Freetownissa Sierra Leonessa toimiva sotarikostuomioistuin on kansallisen ja kansainvälisen oikeuden sekamuoto, jonka kaikki osapuolet hyväksyvät ja jota YK tukee, ja sen tarkoituksena on olla mallina muille sotatuomioistuimille, joilla ei ole YK:n päätöslauselmien 7 luvun mukaisia valtuuksia. Tämä tuomioistuin syytti Tayloria sotarikoksista vuonna 2003, mutta Nigeria kieltäytyy luovuttamasta häntä vakuuttaen, että hänellä on täysivaltainen koskemattomuus ja että hän nauttii Nigerian kanssa sovitusta turvapaikkaoikeudesta.
Lasten oikeuksia ajava ryhmä FOCUS vaatii nyt Taylorin luovuttamista Sierra Leonen tuomioistuimeen. He syyttävät Tayloria suoraan tuhansien naisten ja lasten raajojen amputoinnista Sierra Leonessa ja veristen iskujen määräämisestä naapurimaahan Guineaan. Tiedämme nyt, että täysivaltaista koskemattomuutta ei enää sovelleta sotarikoksissa, mutta ryhmä on myös osoittanut, että Taylor on rikkonut turvapaikkaehtojaan sekaantumalla Liberian politiikkaan lokakuussa pidettäviksi suunniteltujen vaalien edellä ja rahoittamalla häneen myönteisesti suhtautuvia puolueita varoilla, jotka hän sai korruption avulla timanttikaupasta ollessaan presidenttinä. Luultavasti hän toivoo pääsevänsä takaisin hallituksen vaihtuessa.
Nigerian presidentti Obasanjo on nykyään Afrikan unionin puheenjohtaja. Hänen maansa on näytettävä esimerkkiä kansainväliselle yhteisölle luovuttamalla Taylor ja päätettävä näin veristen yksinvaltiaiden rankaisemattomuus. 
Matsakis (ALDE ),
   . – Arvoisa puhemies, Liberian entisen sotapäällikön ja presidentin Charles Taylorin väitetään olleen vastuussa törkeistä ihmisoikeusloukkauksista, muun muassa tuhansista tapoista, laajalle levinneestä kidutuksesta, väestön laajasta hätäsiirtolaisuudesta sekä sosiaalisten ja taloudellisten rakenteiden hajottamisesta, niiden kymmenen vuoden aikana, jotka hän hallitsi Liberiaa.
Taylor pakeni maasta heinäkuussa 2003 ja hyväksyi Nigerian hallituksen tarjouksen turvapaikasta. Maaliskuussa 2003 Sierra Leonen erityistuomioistuimen syyttäjä nosti Charles Tayloria vastaan syytteen 17 tapauksessa, joissa oli kyse rikoksesta ihmisyyttä vastaan ja sotarikoksista, muun muassa murhista, silpomisista, raiskauksista, seksuaalisesta orjuudesta ja lapsisotilaiden värväyksestä.
On loukkaus kansainvälistä oikeutta ja ihmisarvoa vastaan, että tällä todennäköisellä joukkomurhaajalla on jatkuvasti turvapaikka Nigeriassa. Ei ainoastaan ihmisyyden kunnioituksen nimissä vaan myös ratifioimansa Geneven yleissopimuksen nojalla Nigerian hallituksella on velvollisuus luovuttaa pahamaineinen Charles Taylor välittömästi Sierra Leonen erityistuomioistuimen tuomittavaksi, jolloin häntä voidaan kuulustella ja hänet voidaan tuomita, jos hänet todetaan syylliseksi. Jos Nigerian hallitus ei tee näin, sen on jouduttava, ja se joutuukin, vastaamaan aiheellisen vakavista seurauksista, jotka tulevat sekä Euroopan unionin että yleensä kansainvälisen yhteisön taholta. Meidän olisi syytä pohtia seuraavaa kysymystä: Miksi Taylor, joka oli jo harjoittanut niin paljon terroria, sai hallita 14 vuotta Liberiassa, ennen kuin me päätimme toimia?
Coveney (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, käytän mielelläni tämän lyhyen tilaisuuden tukeakseni voimakkaasti päätöslauselmaa. Nykyisten ja tulevien ihmisoikeusloukkausten ja sotarikosten todennäköisyyteen vaikuttaa ehkä vahvimmin se, että vallassa olevat henkilöt ovat ennen voineet toimia rankaisematta, ilman pelkoa joutumisesta syytteeseen kansainvälisen oikeuden nojalla.
Näin on erityisesti Afrikan maaperällä. Päätöslauselmassa korostetaan korkeaa profiilia kansainvälisen yhteisön käydessä taistelua, joka on välttämätön kansaa piinaavan ja ihmisoikeuksia ilman rangaistusta loukkaavan henkilön toiminnan lopettamiseksi missä tahansa maailmassa.
Sierra Leonen erityistuomioistuimen syyttäjä asetti Charles Taylorin maaliskuussa 2003 syytteeseen 17 tapauksessa, joissa oli kyse rikoksesta ihmisyyttä vastaan. Rikoksiin kuului silpominen, raiskaus, seksuaalinen orjuus ja lapsisotilaiden värvääminen – kaikki merkittäviä ihmisoikeusloukkauksia, joita vastaan parlamentti ja EU yrittävät toimia myönteisellä tavalla.
Nigeria suojelee nykyään Charles Tayloria ja on antanut hänelle turvapaikkaoikeuden huolimatta siitä, että se on ratifioinut Geneven yleissopimuksen, jossa todetaan, että sotarikoksia tehneille ei saa myöntää turvapaikkaa. Kehotan neuvostoa, komissiota ja varsinkin YK:ta toimimaan ja suhtautumaan päätöslauselmaan vakavasti.
Reding,
   . – Arvoisa puhemies, parlamentin käsiteltävänä olevassa päätöslauselmassa esitetään asian taustat erittäin hyvin. Charles Tayloria syytetään katalista rikoksista, muun muassa tuhotöistä, murhista, raiskauksista, orjuudesta, epäinhimillisistä teoista, rikoksista ihmisyyttä vastaan.
Päätöslauselmassa tunnustetaan myös Afrikan maiden ja järjestöjen johtaman ja alueella täytäntöön paneman rauhanprosessin tärkeys. Parlamentissa on todettu monta kertaa kuinka tärkeää on, että Afrikan kansakunnat ottavat maanosan puhdistamisen omiin käsiinsä.
Rikokset, joista Charles Tayloria syytetään, ovat hirveitä, ja ne ovat johtaneet siihen, että Interpol on lisännyt hänen nimensä luetteloon, jossa ovat maailman etsityimmät rikolliset. Taylor kiisti erityistuomioistuimen syytteen vedoten presidentin koskemattomuuteen, mikä on loukkaus julmuuksista kärsineitä vastaan. Taylorin väitetty sekaantuminen Liberian taloudelliseen ja poliittiseen elämään ja hänen avoimesti esittämänsä toive palata maahan ovat uhkana rauhanrakentamiselle Liberiassa ja tänä vuonna järjestettäville vaaleille.
Erityistuomioistuimen antaman pidätysmääräyksen noudattamatta jättäminen heikentää tuomioistuimen legitimiteettiä. Toisin kuin Jugoslavian ja Ruandan kansainvälisillä tuomioistuimilla Sierra Leonen erityistuomioistuimella ei ole Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan VII luvun, jossa kaikkia YK:n jäsenvaltioita vaaditaan noudattamaan tuomioistuimen päätöksiä, mukaisia valtuuksia. Erityistuomioistuimen työn onnistuminen vaatii siksi kaikkien rikollisille suojaa tarjoavien maiden yhteistyömyönteistä asennetta.
Komissio tukee virallisesti Euroopan unionin toimia, joiden tarkoituksena on varmistaa Taylorin luovuttaminen tuomioistuimeen. YK teki asiasta viimeksi aloitteen korkean tason troikan ja Nigerian kokouksessa joulukuussa. Nigerian kanta on ollut seuraava: Taylor ei voi nauttia rankaisemattomuuden suojaa. Hän on kuitenkin tätä nykyä Nigerian hallituksen vieraana ja luovutetaan ensimmäiselle demokraattisesti valitulle Liberian hallitukselle, joka pyytää hänen luovuttamistaan.
Komission mielestä EU:n on jatkettava ehdotusten tekemistä, ja meidän on tehtävä selväksi, että jossakin vaiheessa – toivottavasti siihen ei mene liian kauan – Charles Taylorin on mentävä oikeuden eteen. Välttämätöntä on myös, että Nigeriassa ja muualla toimitaan tehokkaasti, jotta Taylor ei voisi enää sekaantua Liberian asioihin ja horjuttaa vakautta alueen muissa maissa. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan seuraavaksi. 

Deva (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan vain tehdä ehdottoman selväksi, miten erityistuomioistuin perustettiin. Ehdotan siksi yhteisen päätöslauselman johdanto-osan ensimmäisen viitteen muuttamista seuraavasti: ottaa huomioon Sierra Leonen erityistuomioistuimen, joka perustettiin YK:n turvallisuusneuvoston 14. elokuuta 2000 antaman päätöslauselman 1315 nojalla tehdyllä Yhdistyneiden Kansakuntien ja Sierran Leonen hallituksen välisellä sopimuksella ja jonka tarkoituksena on saattaa oikeuden eteen kaikki ne, joita syytetään Sierra Leonessa tehdyistä rikoksista ihmiskuntaa vastaan ja kansainvälisen lainsäädännön rikkomuksista. Tämä on vain tekstin hienosäätöä.
Lisäksi, koska asia on tärkeä kansainväliselle yhteisölle, komissiolle ja jäsenvaltioille, haluaisin pyytää nimenhuutoa lopullisessa äänestyksessä. 
Grossetête (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, kannatan kollegani pyyntöä järjestää nimenhuutoäänestys.
Puhemies.
   Näin ollen käsittelemme pyyntöä kuin sen olisi esittänyt poliittinen ryhmä ja äänestämme nimenhuutoäänestyksellä tästä yhteisestä päätöslauselmaesityksestä ja siihen sisältyvästä jäsen Devan suullisesta tarkistuksesta. 
Rübig (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, minulla ei todella ole mitään huomauttamista tähän päätökseen. Haluan kuitenkin todeta, että tänä aamuna sovimme komission jäsen Potočnikin kanssa, että pyydämme kaikille avoimen puheenjohtajakokouksen pitämistä 6. huhtikuuta klo 14.30 – ja pyydän, että tämä merkitään pöytäkirjaan – tutkimusta ja teknologista kehittämistä koskevan seitsemännen puiteohjelman esittelemistä varten. Lisäksi haluaisimme komission puheenjohtajan Barroson sekä komission jäsenten Redingin ja Potočnikin olevan läsnä tässä tilaisuudessa ja esittelevän seitsemännen puiteohjelman pääpiirteittäin parlamentille, ja pyydän puheenjohtajakokousta tekemään päätöksen tästä asiasta. 
Puhemies.
   Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden keskeytetyksi.
