Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin 3. huhtikuuta 1998 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Muistopuhe
Puhemies
Arvoisat parlamentin jäsenet, surullinen velvollisuuteni on kertoa teille kollegamme Spalato Bellerén poismenosta 21. huhtikuuta. Herra Belleré oli lääketieteen tohtori ja reservin eversti. Hänet valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi kesäkuussa 1994 ja hän oli mukana liikennevaliokunnan ja suhteista Kazakstaniin vastaavan yhteisparlamentaarisen valtuuskunnan toiminnassa.
Tämän lisäksi, kuten te kaikki tiedätte, 23. huhtikuuta kuoli Ateenassa Kreikan tasavallan entinen presidentti Konstantin Karamanlis. Tämä valtionpäämies, joka pani alulle demokratian palauttamistoimet maassaan ja sen liittymisen Euroopan unioniin, ansaitsee tunnustusta kaikilta eurooppalaisilta.
Pyydän teitä viettämään kanssani minuutin hiljaisuuden.
(Parlamentti vietti minuutin hiljaisuuden.)

Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Edellisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Striby
Arvoisa puhemies, teemme ensi lauantaina 2. toukokuuta Brysselissä monessakin suhteessa historiallisen päätöksen yhtenäisvaluutan perustamisesta. Olipa henkilökohtainen ja ryhmäni mielipide eurosta mikä tahansa, haluamme muistuttaa juhlallisesti, että Strasbourg vahvistettiin Edinburghin sopimuksessa lopullisesti parlamentin kotipaikaksi ja että Strasbourgissa meidän olisi siis lauantaina kokoonnuttava. Vastustan tämän parlamentin jäsenenä ja elsassilaisena Brysselin valintaa tämän ylimääräisen istunnon pitopaikaksi. Parlamenttimme mullistaa jälleen kerran perustamissopimuksia ja pitää Strasbourgia pilkkanaan.
(Suosionosoituksia usealta taholta)

Puhemies
Herra Striby, tiedätte, että ylimääräisiä istuntojaksoja voidaan mainitsemanne sopimuksen mukaan pitää, eikä siinä täsmennetä paikkaa, jossa ne on pidettävä. Tämä parlamentti päätti siis suurella äänten enemmistöllä, että tämä ylimääräinen istunto pidettäisiin täällä Brysselissä, mikä sitä paitsi antaa meille ainutlaatuisen mahdollisuuden pitää se samassa paikassa, jossa Ecofin-neuvosto ja valtioiden ja hallitusten päämiesten neuvosto kokoontuvat. Istunto pidetään siis Brysselissä toiminnallisista syistä, jotka ovat täysin poikkeukselliset.

Roth
 Arvoisa puhemies, olen eurooppalaisena hyvin tyytyväinen, että tapaamme lauantaina täällä Brysselissä. Arvoisa puhemies, haluaisin sydämellisesti pyytää teiltä, että ryhtyisitte Euroopan parlamentin nimissä toimiin Vincent Cochetelin vapauttamiseksi. Herra Cochetel on pakolaisasiain päävaltuutetun avustaja. Hänet siepattiin tarkalleen kolme kuukautta sitten Venäjällä. Hänet sieppasivat kolme aseistettua miestä tammikuun 29. päivän yönä ja hän on siitä lähtien ollut kadoksissa. Herra Cochetel on 37-vuotias. Hänellä on kaksi lasta, hän johtaa Vladikavkazissa pakolaisasiain päävaltuutetun valtuuskuntaa, joka huolehtii sadoista tuhansista Kaukasuksen pakolaisista ja alueelta karkotetuista. Haluaisin todella pyytää teitä ryhtymään toimiin ja tekemään kaikki vallassanne oleva, Venäjän liittovaltiossakin, jotta Vincent Cochetel vapautettaisiin jälleen.

Puhemies
Kiitos, rouva Roth. Ryhdyn toimiin välittömästi.
Herra Imaz San Miguelilla on puheenvuoro.

Imaz San Miguel
Arvoisa puhemies, vajaat kolme viikkoa sitten saatiin Pohjois-Irlannissa aikaan merkittävä rauhansopimus, josta meidän kaikkien on oltava tyytyväisiä ja iloittava ja onniteltava erityisesti Pohjois-Irlannin yhteiskuntaryhmiä ja kaikkia poliittisia toimijoita, joilla on ollut rohkeutta saada aikaan tämä sopimus, mukaan lukien Britannian entinen herra Majorin johtama hallitus, nykyinen herra Blairin johtama hallitus ja Irlannin tasavallan hallitukset.
Baskien kansan osalta väestön huomattava enemmistö on tuntenut poliittista mielenkiintoa tätä sopimusta kohtaan ja toivonut, että se surullinen väkivaltainen konflikti, jonka keskellä me elämme, voitaisiin pian saada päättymään vuoropuhelun avulla. Toivomme ETAlta samaa rohkeutta, jota IRA osoitti luopuessaan aseista ja pyrkiessään pääsemään poliittisissa neuvotteluissa sopimukseen edustuksensa kautta, ja toivomme myös, että Espanjan hallituksella olisi samaa rohkeutta, jota Britannian hallitukset ovat osoittaneet, aloittaa tällainen prosessi. Toivon, että voimme pian tässä parlamentissa juhlistaa baskien rauhansopimusta, ja toivon Euroopan toimielimiltä vilpitöntä tukea tässä asiassa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Imaz.

Tervetulotoivotukset
Puhemies
Minulla on ilo parlamentin puolesta toivottaa tervetulleeksi lehterille saapunut senaatin varapuhemies rouva Westin johtama senaatin ja edustajainhuoneen jäsenistä koostuva Australian parlamentin valtuuskunta.
Australialaiset kollegamme ovat Brysselissä osallistuakseen Australian parlamentin ja meidän toimielimemme 23. yhteisparlamentaariseen kokoukseen, jonka toisena puheenjohtajana on herra Nicholson.
Arvoisa rouva varapuhemies, arvoisat australialaiset kollegat, toimielimemme jäsenten puolesta toivotan teidät tervetulleiksi Euroopan parlamenttiin.

Pohjois-Irlanti
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Pohjois-Irlannissa äskettäin tehdystä rauhansopimuksesta.
On suuri kunnia toivottaa tervetulleiksi Euroopan parlamenttiin tohtori Marjory Mowlam, Yhdistyneen kuningaskunnan Pohjois-Irlannin asioista vastaava ministeri, ja herra David Andrews, Irlannin ulkoasiainministeri, sekä herra Santer, Euroopan komission puheenjohtaja.
Me kaikki otamme heidät tänään täällä tyytyväisinä vastaan.
Lontoossa, Belfastissa ja Dublinissa käymieni keskustelujen aikana minulla oli tilaisuus ymmärtää ja todeta, miten suunnattoman päättäväisesti molemmat hallitukset ovat sitoutuneet rauhanprosessiin ja sovintoon. Meillä on tänään tilaisuus ilmaista jatkuva solidaarisuutemme niitä ja Pohjois-Irlannin kansaa kohtaan. Toivon teidän kaikkien tavoin mitä hartaimmin, että nyt olisi mahdollista kääntää tuo nykyhistorian surullinen ja verinen sivu yhdellä kertaa ja lopullisesti.
Rouva Mowlam, teillä on puheenvuoro.

Mowlam
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, on suuri ilo ja kunnia olla kanssanne tänään ja puhua sopimuksesta, joka solmittiin pitkänäperjantaina, ja on suuri ilo ja kunnia kiittää täällä olevia ihmisiä siitä avusta, jonka he ovat meille antaneet edistäessään Pohjois-Irlannin rauhanneuvotteluita, jotta saataisiin aikaan toivoakseni vakaa ja pysyvä sopimus. Osa avusta on ollut Euroopan unionin erittäin ystävällisesti antamaa taloudellista apua, mutta aivan yhtä tärkeää on se tuki, jota parlamentin yksittäiset jäsenet, yksittäiset komissaarit, parlamentin puhemies ja komission puheenjohtaja ovat antaneet meille kuluneen vuoden aikana. Raha on erittäin tervetullutta; sen avulla saadaan paljon muutoksia aikaan. Paljon muutoksia saadaan kuitenkin aikaan myös silloin, kun yksittäiset ihmiset antavat aikaansa ja energiaansa tukeakseen Pohjois-Irlannin tapahtumia. Sen avulla saadaan todella paljon aikaan. Joten kiitän jokaista, joka toi mukanaan hiukan toivoa, hiukan uskoa tulevaisuuteen, joitain näkemyksiä siitä, mihin voisimme päästä, sekä apuaan.
Kiitän myös avusta, jota kolme Pohjois-Irlannista tulevaa Euroopan parlamentin jäsentä - John Hume, Jim Nicholson ja Ian Paisley - on antanut työskentelemällä yhdessä Euroopassa saadakseen tukea Pohjois-Irlantiin.
Tiedän tämän olevan mahdollisesti epäreilua, mutta haluan kiittää erityisesti John Humea hänen tekemästään työstä.
(Suosionosoituksia) On sanottava, että se työ, jota hän teki vuosien ajan silloin kun tämä ei ollut suosittu aihe, on saanut aikaan nykyisen muutoksen. Olen myös erittäin tyytyväinen saadessani puhua kollegani David Andrewsin rinnalla, joka tulee Irlannin tasavallasta. Juuri silloin, kun kaksi hallitusta on työskennellyt yhdessä, kuten ihmiset Euroopan parlamentissa tekevät, olemme onnistuneet edistymään. Emme saa koskaan unohtaa sitä.
(Suosionosoituksia) Lopuksi kiitän Jacques Santeria ja komissaareja heidän tekemästään työstä. Annan erityiskiitokset Monica Wulf-Mathiesille. Kerron myöhemmin työstä, jota hän on tehnyt meidän hyväksemme Pohjois-Irlannissa. Haluaisin kiittää myös Padraig Flynniä ja hyvää ystäväämme ja toveriamme Neil Kinnockia heidän tuestaan.
(Suosionosoituksia ja naurua) Käytän sanaa toveri merkityksessä "toverillisesti" . Olemme kaikki tovereita tietyssä merkityksessä, ja juuri sitä tarkoitan.
Kiitän " toverillisesti" myös neuvostoa siitä kannatuksesta, jonka se antoi historialliselle sopimukselle, jossa esitetään toivoaksemme uusi alku, mahdollisuus saavuttaa toivoaksemme pysyvä rauhansopimus. Kuten neuvosto kertoi, puoluejohtajien ja Pohjois-Irlannin kansan rohkeus ja päättäväisyys ovat olleet keskeisiä siinä, että tämä rauhan mahdollisuus on saatu aikaan. Noiden puoluejohtajien rohkeus ja päättäväisyys sekä EU: n ohjelmien kautta meille annettu taloudellinen apu ovat auttaneet meitä. Saavutettu sopimus perustuu periaatteille - jotka olivat erittäin ratkaisevia sopimuksessa - yksimielisyydestä, yhteistyöstä, rehellisyydestä ja oikeudenmukaisuudesta. Ne ovat sopimusta ohjaavat perimmäiset periaatteet.
Sopimus on ainutlaatuinen. Se on ainutlaatuinen siinä mielessä, että se on nationalistien, unionistien, lojalistien ja tasavaltalaisten käymien keskustelujen tulos. Ensimmäistä kertaa 70 vuoteen he ovat olleet saman pöydän ympärillä ja päässeet sopimukseen. Ei ole epäilystäkään siitä, kuten monet parlamentissa tietävät, että kohtaamme vielä vaikeuksia tulevina viikkoina, kuukausina ja vuosina. Lähitulevaisuudessa meillä on yhä sellaisia joukosta eronneita ryhmiä vedenjakajan molemmilla puolilla, jotka eivät ole suostuneet tulitaukoon ja neuvotteluihin. Itse asiassa niiden aikomuksena on tuhota ne. Se on jatkuva ongelma niiden aiheuttaman väkivallan ohella. Monet teistä näkivät varmaankin viime viikonloppuna, että viimeisin murhien uhri oli nuori 22-vuotias opiskelija, joka murhattiin kotimatkallaan. Tällaisia vaikeuksia saatamme jatkossakin kohdata tulevaisuudessa, mutta vastauksemme on oltava, kuten tämän parlamentin puhemies sanoi äskettäisellä vierailullaan Belfastiin, että aina yritetään pysäyttää kehitys rauhanomaisen ratkaisun saavuttamiseksi. On välttämätöntä olla valmistautunut siihen ja olla päättäväinen sen suhteen, että ei anneta heidän pilata asioita. Toistan tässä puhemiehenne sanoja.
En halua käsitellä sopimuksen yksityiskohtia kovin paljon, mutta saanen kuitenkin sanoa, että kukaan osapuolista ei saanut haluamaansa 100-prosenttisesti. Kuitenkin jokainen hyötyi siitä. Siinä sekä kunnioitetaan jokaisen kulttuurista ja poliittista identiteettiä että tasoitetaan tietä oikeudenmukaiselle, toimivalle ja pysyvälle sopimukselle. Siihen on päästy, koska jokainen oli halukas tekemään kompromisseja. Jokainen on antanut hiukan periksi, ja tuloksena on se, että jokainen - ja minä tarkoitan, että jokainen - voi olla voittaja tämän sopimuksen tuloksena. Siihen kuuluu yhteistyö Pohjois-Irlannin sisällä, pohjoisen yhteisöjen sisällä, Irlannin pohjois- ja eteläosien välillä sekä Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin tasavallan välillä.
Haluan mainita lyhyesti joitakin sopimuksen kohtia, jotka koskevat erityisesti Eurooppaa. Osana koko sopimusta muodostetaan pohjois- ja eteläosan välinen ministerineuvosto, joka yrittää parantaa jo olevaa yhteistyötä. Se kokoaa yhteen Irlannin hallituksen jäseniä ja Pohjois-Irlannin uuden hallituksen jäseniä sillä edellytyksellä, että sopimus hyväksytään kansanäänestyksessä 22. toukokuuta, siinä on myös ministerineuvoston alaisia elimiä päätösten toimeenpanoa varten. Yksi niistä käsittelee eurooppalaisia kysymyksiä. EU: n rajat ylittävät päätökset kuuluvat tuolle toimeenpanovaltaiselle elimelle. Muodostetaan myös uusi elin, joka tuo yhteen Britannian ja Irlannin hallitukset sekä uuden tehtävän saaneet instituutit Pohjois-Irlannissa, Skotlannissa ja Walesissa, huolehtimaan yhteisiä etuja koskevista asioista, kuten Euroopan unionin asioista. Ne hyötyvät myös niistä uskoakseni perinpohjaisista, rakenteellisista muutoksista, joita tapahtuu Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jossa meillä on enemmän yhteistyötä kaupan alalla ja EU-yhteistyötä Skotlannin, Walesin, Pohjois-Irlannin ja Englannin välillä.
En mene yksityiskohtiin, mutta jokainen tässä parlamentissa tietää sen taloudellisen avun määrän, jonka olette antaneet Pohjois-Irlannille aiempina vuosina eri ohjelmien kautta. Viimeisten kuuden vuoden aikana olemme saaneet selvästi yli 1, 3 miljardia puntaa. Sen avulla on saatu valtavan paljon muutoksia aikaan, ja me kiitämme teitä siitä. Joskus kun on ollut hyvin vaikeaa, paljon on auttanut se tieto, että Euroopan unioniin voi aina luottaa. Jotkut ihmiset ymmärtävät menestyksen vasta myöhään, ja haluan ilmoittaa hyvin selvästi tänään, että kun meillä oli vaikeaa, Euroopan unioni auttoi. Muistan joitakin kertoja, kun erityisen kauhean viikonlopun jälkeen Monican oli määrä tulla vierailulle, ja minä ajattelin: " Tuleeko hän vai peruuko hän tulonsa?" Ja hän tuli. Ja se osoittaa, että jos jatkaa luottavaisesti ja päättäväisesti eteenpäin, voi päästä sinne, missä me olemme tänään. Joten kiitän heitä, jotka tulivat henkilökohtaisesti paikalle, ja kiitän heidän antamastaan avusta.
(Suosionosoituksia) Rakennerahastot ovat olleet ja tulevat jatkossakin olemaan tärkeä osa Pohjois-Irlannille annettavasta rahoituksesta. Tavoitteen 1 status annettiin Pohjois-Irlannille niiden erityisten poliittisten ja taloudellisten olojen vuoksi, joissa elimme. Se on merkinnyt meille valtavan paljon. Ehdotettujen vuoden 1999 jälkeisten uudistusten myötä tunnustamme, että tavoitteen 1 statuksen vaatimusten täyttäminen tulee olemaan vaikeampaa, mutta haluan tähdentää teille tänään, että se on merkinnyt paljon koko Pohjois-Irlannille auttaessaan luomaan rauhan mahdollisuuksia.
Haluaisin myös käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiittää erityisestä rahasta, joka myönnettiin rauhan ja sovinnon edistämiseksi tarkoitetusta rahastosta, joka auttaa niiden sosioekonomisten politiikkojen kehittämisessä, joita yhteisön ryhmien kanssa työskenteleminen tukee. Se on vaikuttanut uskomattoman voimakkaasti Pohjois-Irlantiin, ja eräs syy sen voimakkaalle vaikutukselle on se, että hankkeiden on oltava joko yhteisön sisäisiä tai maan rajat ylittäviä. 19 000 hakemusta on lähetetty tuosta rahastosta saatavaa tukea varten. Rahasto on onnistunut vastaamaan myönteisesti niistä 11 500: aan. Käytännössä se merkitsee sitä, että monet ihmiset ovat saaneet apua Euroopan unionilta. Belfastissa on kriisikeskus, jonne rakkaitaan menettäneet ihmiset voivat mennä murheen ollessa hyvin voimakas, ja he voivat puhua ja keskustella ja oppia hyväksymään koetun murheen. Ballybeenissä on naisten keskus. Se on merkinnyt sitä, että naiset voivat saada uudelleen koulutusta, heillä on mahdollisuus tulevaisuuteen lasten kotoa lähdön jälkeen ja heillä on mahdollisuus saada äänensä kuuluville. Heidän ääntään ei ole aina kuultu Pohjois-Irlannissa. On Ballymenan liike-elämän kehityskeskus (Ballymena Business Development Centre), joka antaa pienyrityksille mahdollisuuden kasvaa ja tarjoaa rauhan säilyttämisen kannalta niin tärkeitä työpaikkoja.
On olemassa sellaisia kuin Greysteelin kulttuurikeskus (Greysteel Community Centre) - ihmiset muistavat vuonna 1994 Rising Sun Pubissa sattuneen ampumatapauksen, jolloin kuusi ihmistä ammuttiin umpimähkään. Kiitos Euroopan unionin rauhan ja sovinnon edistämiseksi tarkoitetun rahaston rahojen, meillä on siellä nyt kulttuurikeskus, jossa käy ihmisiä vedenjakajan molemmilta puolilta, ja alamme rakentaa uudelleen tuon onnettomuuden jälkeen. Ohjelman avulla on saatu aikaan tuollaisia asioita, ja kiitän kaikkia, jotka ovat ne mahdollistaneet.
Haluan myös mainita lyhyesti toisen puolen tuosta rauhan ja sovinnon edistämiseksi tarkoitetusta rahastosta, joka on niin innovatiivinen ja rakentava. Se kehittyi Pohjois-Irlannissa, mutta se vaikuttaa voimakkaasti moniin Euroopan maihin. Emme jakaneet rahaa keskushallinnosta, eivätkä sitä antaneet ministerit tai ministeriöt. Monica Wulf-Mathies loi ympäristön, jossa kumppanuudet kehittyivät - 20 niistä eri puolille Pohjois-Irlantia - toimielimet, jotka koostuivat yhteisöjen edustajista, paikallisista politiikoista, ammattiyhdistysten jäsenistä, liike-elämän edustajista, jotka istuivat saman pöydän ympärillä ja päättivät paikallisen yhteisönsä osalta, miten raha käytettäisiin. Suuri merkitys oli sillä, että kun koimme hyvin vaikeita aikoja neuvotteluissa, ja ihmiset eivät kisailleet eivätkä keskustelleet, kuitenkin eri puolilla Pohjois-Irlantia oli 26 pöytää, jonka ympärillä keskustelivat ihmiset, molempia äärilaitoja edustavat ihmiset, ja riippumatta siitä, mitä oli tapahtunut, he keskustelivat edelleen.
Ei ole minun vaan osapuolten asia tehdä päätös kansanäänestyksen jälkeen, mutta toivon, että tämä rakenne säilytetään ja että se tarjoaa muille esikuvan siitä, mikä on mahdollista. Kiitämme teitä hyvin paljon sen aikaansaamisesta.
(Suosionosoituksia) Lopuksi haluaisin vain mainita kansainvälisen rahaston, jota Euroopan unioni on tukenut vuosien ajan: äskettäiset 17 miljoonaa ecua vuotta 1998 varten mahdollistavat rahastolle sen tärkeän työn jatkamisen. Joten viesti tänään on todellakin tämä, kiitos tuestanne. Emme olisi päässeet sinne, missä nyt olemme Pohjois-Irlannissa, ilman Euroopan parlamentin antamaa apua. Olette olleet mukana kyllin kauan, joten kyllin monet ihmiset ovat hyötyneet aloitetuista ohjelmista, ja he ovat olleet halukkaita tukemaan ja rohkaisemaan ihmisiä pääsemään sopimukseen, jonka solmimme pitkänäperjantaina. Euroopan unioni on innoittanut Pohjois-Irlannin ihmisiä. Olette tukeneet meitä käytännön tasolla, mikä merkitsee ihmisille paljon ja mistä EU: n puheenjohtajuudessamme on kyse: työpaikoista, rikollisuudesta, koulutuksesta; mutta olette myös antaneet meille toivoa ja uskoa siihen, että voimme rakentaa tulevaisuuden ja että jos työskentelemme yhdessä Pohjois-Irlannissa, menestymme paljon paremmin kuin yksilöinä. Olette näyttäneet, että jos katsomme tulevaisuuteen ja uskomme ja luotamme haaveeseen, voimme saavuttaa sen. Olette saaneet paljon aikaan menneisyydessä. Tiedän, että jatkamme yhteistyötä tulevaisuudessa. Kiitos teille kaikille tuestanne.
(Voimakkaita ja jatkuvia suosionosoituksia)
Andrews
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, pidän suurena kunniana tämänpäiväistä kutsuanne puhua brittiläisen kollegani, ministeri Mo Mowlamin rinnalla sopimuksesta, joka solmittiin monenkeskisissä neuvotteluissa Belfastissa pitkänäperjantaina 10. huhtikuuta. Voi hyvin sanoa, kuten Mo Mowlam asian ilmaisi, että se erittäin laaja myönteinen suhtautuminen, jota ystävämme eri puolilla maailmaa ja erityisesti Euroopan unionin sisällä ovat osoittaneet sopimusta kohtaan, korostaa sen todellista historiallisuutta ja tärkeyttä. Mon tavoin minäkin haluaisin kiittää lämpimästi solidaarisuudestanne ja rohkaisustanne. Molempia ominaisuuksia arvostetaan suuresti, eikä kumpaakaan pidetä itsestään selvänä.
Voi hyvin sanoa, että itse sopimus ei ole ainoastaan kaksi vuotta kestäneiden vaikeiden neuvottelujen, vaan myös Britannian ja Irlannin hallitusten ja sellaisten poliittisten johtajien, joilla on näkemystä, yhteisten, vuosikymmeniä kestäneiden ponnistelujen kohokohta. Minun on erityisesti osoitettava kunnioitustani erinomaiselle parlamentin jäsenelle, josta ystäväni ja kollegani ja silloin tällöin " toverini" , Mo Mowlam, jo mainitsi, nimittäin John Humelle. Haluaisin merkittäväksi pöytäkirjaan sen keskeisen ja ratkaisevan osuuden, joka ystävälläni ja kollegallani John Humella oli kehityksen kaikissa vaiheissa alusta loppuun asti. Koko neuvottelujen ajan Irlannin hallitusta ovat innoittaneet niin eurooppalainen ihanne kuin unionin todelliset ja konkreettiset saavutuksetkin. Arvostamme syvästi unionia sen ratkaisevasta osuudesta sopimuksen perustan valmistelussa. Euroopan unioni on osoittanut etenkin sen, kuinka ikivanhat kilpailutilanteet ja veriset selkkaukset voidaan voittaa uusien kumppanuusrakenteiden avulla.
Olemme oppineet läksymme myös siinä, että kun Hiili- ja teräsyhteisön perustamissopimuksen sanoja sovelletaan, uutta Irlantia ei voi rakentaa pakolla eikä kauniilla puheilla. Siihen päästään ainoastaan käytännön saavutuksilla, jotka aivan ensimmäiseksi luovat todellista solidaarisuutta. Kokemuksemme unionin pienenä maana on osoittanut, että on monia alueita, joilla on todellinen etujen yhtenäisyys Irlannin saaren kahden osan välillä. Myös tässä parlamentissa kolme pohjoisirlantilaista jäsentä - John Hume, Ian Paisley ja Jim Nicholson - ovat kyenneet käsittelemään yhdessä monia asioita, jotka ovat tärkeitä heidän edustamilleen ihmisille, huolimatta heidän välisistä erittäin selvistä eroista poliittisissa kysymyksissä, EU: n rakenteet ovat ohjanneet meitä Irlannin sisäisen, pohjois- ja eteläosan välisen yhteistyön ja yhteisen toiminnan järjestelyä koskevissa neuvotteluissa.
Euroopan unionin taloudellinen tuki esimerkiksi rauhan ja sovinnon ohjelman kautta ja sen avustukset kansainväliselle Irlantirahastolle ovat olleet elintärkeitä ja ratkaisevia siinä, että rauhankehityksestä on tehty käsin kosketeltavaa todellisuutta monille yksilöille ja yhteisöille sekä Pohjois-Irlannissa että rajaseudun kreivikunnissa saaren eteläosassa. Olemme hyvin kiitollisia kumppaneillemme, komissiolle ja Euroopan parlamentille niiden jatkuvasta ja anteliaasta avusta. Haluaisin toistaa uudelleen Mo Mowlamin esittämät kiitokset komission puheenjohtajalle, Jacques Santerille, ja komissaareille Wulf-Mathies, Kinnock ja Flynn. Ja haluaisin kiittää kaikkia kollegoja, jotka tavalla tai toisella auttoivat rauhan kehityksessä ja tukivat sitä. Iloitsimme parlamentin puhemiehen läsnäolosta Belfastissa ja iloitsimme erityisesti Jacques Santerin läsnäolosta. Ulkoministereiden yleisten asiain neuvoston jäsenenä saanen sanoa, että hänen tukensa maanantaina oli ratkaisevan tärkeää suurenmoiselle julistukselle, joka sai alkunsa tuosta kokouksesta. Sitä arvostetaan suuresti.
Euroopan unionin taloudellinen tuki ohjelmille on ollut valtavan suuri. Euroopan antama esimerkki on ollut myös moraalisesti erittäin merkittävää. Pohjois-Irlannin konflikti, joka on johtanut niin moniin kauheisiin ja tarpeettomiin kuolemiin ja vammoihin, on ollut loukkaus yhteisen eurooppalaisen sivistyneen maailmamme arvoja kohtaan. Eurooppa on kuitenkin näyttänyt, ettei mikään historian rautainen laki tuomitse mitään yhteiskuntaa toistamaan menneisyytensä tapahtumia. Juuri ennen kuin sopimus allekirjoitettiin, Ulsterin unionistijohtaja David Trimble puhui siitä, kuinka sopimus voisi edustaa käänteentekevää loppua sisäiselle kylmälle sodallemme, mikä olisi suunnattoman vapauttavaa kaikille saaren asukkaille.
Menneen vuosikymmenen aikana olemme nähneet kylmän sodan lopun Euroopassa ja sen korvautumisen uudella kumppanuuden aikakaudella. Olemme nähneet Berliinin muurin alas revittynä ja rautaesiripun romahtavan. Yhteisöjen välillä on Belfastissa yhä fyysisiä esteitä. Pohjoisen ja etelän välillä on raja, mutta todellinen raja on ihmisten sydämissä ja mielissä. Todellinen ero on niiden välillä, jotka katsovat tulevaisuuteen, uusiin tapoihin toteuttaa rauhaa ja yhteistyötä, ja niiden välillä, jotka takertuvat menneisyyteen, vanhoihin väkivallan ja jaottelun keinoihin. Juuri tuon vedenjakajan haluamme murtaa.
Sopimusta ei väitetä lopulliseksi ja ehdottomaksi ratkaisuksi, mutta se luo instituutteja, joiden sisällä voidaan kehittää uutta luottamuksellista suhdetta, ja se tarjoaa sekä yksityisiä että yhteisiä takeita kaikkien perustavista eduista ja oikeuksista. Kuten Mo sanoi, sopimus on pulmallinen ja monimutkainen, ja se sisältää monia tekijöitä, jotka on käytännön toiminnassa hoidettava samanaikaisesti ja sovitettava yhteen. Sen sisältämien rakenteiden ja politiikkojen siirtäminen toimintaan on haastava ja jatkuva prosessi. Siinä mielessä sopimus on yhtä paljon tilaisuus kuin saavutus.
Euroopan unionin jatkuva tuki on ratkaisevaa, jos aiomme kohdata sopimuksen tuomat uudet haasteet. Hallitukseni yhdessä Britannian hallituksen kanssa odottaa kovasti työskentelyä komission, Euroopan parlamentin ja kumppaneittemme kanssa sekä rauhan ja sovinnon tuomiin haasteisiin vastaamista. Sen vuoksi suhtaudun myönteisesti maanantaina yleisten asiain neuvostossa tehtyyn sopimukseen, jonka mukaan unionin olisi jatkettava aktiivisessa roolissaan edistää pysyvää rauhaa ja hyvinvointia Pohjois-Irlannissa. Kuten tiedätte, kansanäänestykset pidetään pohjoisessa ja etelässä yhtä aikaa, 22. toukokuuta. Kun Irlannin kansalaiset tulevat vaaliuurnille, heitä pyydetään äänestämään ennen kaikkea rauhan puolesta. Heidän pitäisi muistaa erittäin hyvä esimerkki, itsensä Euroopan muutoksen tarjoama suursaavutus. Luotan siihen, että ihmiset kannattavat sopimusta yhdessä ja samanaikaisesti ja antavat sen suunnattomien mahdollisuuksien toteutua.
Lisäksi lausun lämpimät kiitokseni omasta ja hallitukseni puolesta parlamentin puhemiehen esittämästä kutsusta tulla tänne, ja kiitän teitä ja kollegoitanne vielä kerran.
(Voimakkaita suosionosoituksia)

Santer
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, minulla on suuri kunnia puhua Euroopan parlamentille tänään keskustelussa, joka on tärkeä ja merkittävä meille kaikille Euroopan unionissa. Sopimus solmittiin tuskin kaksi viikkoa sitten Pohjois-Irlannin tulevaisuutta käsittelevissä monenkeskisissä neuvotteluissa Belfastissa. Tämä sopimus vaati huomattavaa poliittista rohkeutta ja suurta päättäväisyyttä. Tänään tämän parlamentin edessä haluaisin osoittaa Euroopan komission puolesta kunnioitustani kaikille niille, jotka ovat osallisina tässä rauhankehityksessä: Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin hallituksille, Pohjois-Irlannin asiain ministeri, tohtori Mo Mowlamille ja Irlannin ulkoministeri David Andrewsille, jotka molemmat toivotamme tänne erityisen tervetulleiksi tänään iltapäivällä; neuvottelujen osapuolille; erinomaiselle puheenjohtajalle, senaattori George Mitchellille ja hänen itsenäisille puheenjohtaja-kollegoilleen - Suomen entiselle pääministerille Harri Holkerille ja kenraali John de Chastelainille.
Suhtaudumme kaikki myönteisesti sopimukseen, vaikka ei olekaan meidän tehtävämme arvioida sitä. Siitä päättävät Pohjoisja Etelä-Irlannin kansalaiset kansanäänestyksissä 22. toukokuuta. Voimme kuitenkin - kuten olemme aina tehneetkin - tukea edelleen vilpittömästi rauhan ja sovinnon kehittymistä. Poliittisessa elämässä ei varmaankaan ole jalompaa asiaa kuin se, että yritetään saada kaikki ihmiset yhteen tavoittelemaan rauhaa ja sovintoa - riippumatta heidän taustoistaan, ovatpa he rikkaita tai köyhiä; riippumatta heidän uskonnollisesta tai etnisestä alkuperästään, ja rakentamaan siltoja suvaitsemattomuuden ja vihan kuilujen ylitse, murtamaan pelkoa ja epävarmuutta, rakentamaan luottamusta ja uskoa uuteen tulevaisuuteen ja tarjoamaan toivoa, tilaisuuksia, vapautta, mahdollisuutta onneen, mahdollisuutta hyvään tulevaisuuteen tuleville sukupolville. Tuon jalompaa asiaa ei ole. Osoitamme suosiotamme tänään sille, että yritetään yhä uudestaan suorittaa tätä tehtävää ja uskotaan päättäväisesti, että lopussa onnistutaan.
Eikö tämä kuvastakin sitä henkeä, joka symboloi Euroopan unionin koko omaa historiaa? Eikö tämä ole meidän sitoutuneiden ja asialle omistautuneiden eurooppalaisten päivittäinen uskontunnustuksemme - saattaa kaikki Euroopan kansat yhteen ystävyydessä, rauhassa ja sovinnossa, suvaitsevaisuuden ja keskinäisen kunnioituksen hengessä noudattaen perustamissopimuksemme johtavia periaatteita. Kyllä, tämä on olemassaolomme tarkoitus ja jatkuva menestyksemme. Joten tänään iloitsemme parlamentissa edistyksestä, jota tapahtuu parhaillaan. Sopimukseen johtavissa neuvotteluissa Euroopan unioni on uskoakseni ollut tärkeässä osassa kolmella tärkeällä tavalla.
Ensinnäkin Euroopan unioni on tarjonnut molemmille yhteisöille vakaan poliittisen tarkistuspisteen, joka on osoittanut, kuinka ennen jakautuneet yhteisöt ja jakautuneet Euroopan maat voivat olla yhteistyössä keskenään, luottaa toisiinsa ja kasvaa yhdessä menestyksekkäästi nykymaailmassa. Toiseksi koska kaikki toimielimemme - tämä parlamentti, ministerineuvosto, talous- ja sosiaalikomitea ja alueiden komitea - ovat tarjonneet tärkeitä poliittisia areenoja, joissa Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin hallitusten jäsenet ja poliitikot niin Pohjois- kuin Etelä-Irlannistakin ovat voineet tavata toisiaan ja tehdä rakentavaa yhteistyötä monissa asioissa. Euroopan poliittinen kehitys on kuitenkin osoittanut, että nämä ristiriidat voidaan ratkaista sopuisasti ajautumatta ilkeyksiin tai molemminpuolisiin syyttelyihin. Toimielimemme ovat siis tehneet oman osansa.
Kolmanneksi uskon, että olemme olleet jalossa osassa siinä perusteellisessa ja jatkuvassa eurooppalaisessa työssä, jota on tehty, jotta tuettaisiin käytännössä molempien hallitusten ponnistuksia saavuttaa rauha ja sovinto. Olemme tehneet niin taloudellista ja sosiaalista elvytystä koskevan kaksisuuntaisen lähestymistavan ja suoraa yhteisöjen välistä sovintoa koskevan tuen avulla. Vuonna 1988 meistä tuli kansainvälisen Irlanti-rahaston tärkein lahjoittaja. Olemme lahjoittaneet kaikkiaan 135 miljoonaa ecua. 25 000 työpaikkaa on luotu. Vuoden 1994 tulitauon jälkeen aloitimme Pohjois-Irlannin ja Irlannin rajakreivikuntien rauhan ja sovinnon edistämiseksi tarkoitetun erityisen tukiohjelman, jota maakunnasta tulevat parlamentin jäsenet ovat varauksetta kannattaneet. Se on onnistunut hyvin.
Äskeisellä vierailullani Pohjois-Irlantiin näin omin silmin joitakin yhteisön sisäisiä ja rajat ylittäviä hankkeita - sellaisia kuin vierailuni Shankillin naisten keskukseen, tai kun kuuntelin Ray of Hope -kuoroa. Ne olivat koskettavia kokemuksia. Harvat ihmiset tietävät, että erityisohjelmalla rahoitetaan peräti 11 000 hanketta - ja ne tuovat yhteen enemmän kuin 2 000 ihmistä, yhden seitsemäsosan Pohjois-Irlannin väestöstä! Niinpä minulla on suuri ilo lausua tänään parlamentille, että komissio on sopinut tänä aamuna, että se ehdottaa ylimääräisessä talousarvioesityksessä vielä sadan miljoonan ecun varaamista rauhan ja sovinnon ohjelmaa varten vuodelle 1999.
Tämä nostaa tähän ohjelmaan viiden vuoden aikana annettavan rahoituksen kokonaissumman 500 miljoonaan ecuun. Olen varma, että Euroopan parlamentti tukee tätä.
Älkäämme myöskään unohtako muiden yhteisön rahastojen osuutta: rakennerahastojen alaisen yleisen Pohjois-Irlantia koskevan ohjelman, INTERREGin, URBANin ja muiden yhteisön ohjelmien. Yli 1, 3 miljardia ecua on varattu PohjoisIrlantia koskevien rakennerahastojen tavoitetta 1 varten. Käytännön apumme Pohjois-Irlannille on ollut jatkuvaa, uskollista ja ylimääräistä. Olemme tarjonneet jatkuvaa tukea kaikille yhteisöille kauan - mikä on oikein. Saanen lisätä, että rauhan ja sovinnon edistämiseksi tarkoitettu ohjelma on ollut uusien yhteistyömuotojen ja rakennerahastojemme täytäntöönpanon laboratorio ja inspiraation lähde hajautetummalle täytäntöönpanolle seuraavan ohjelmointijakson aikana.
Tulevaisuudessa Euroopan unioni jatkaa Pohjois-Irlannin sosioekonomisen uudistumisen tukemista, kuten olemme tehneet ennenkin. Yhteisön rahoitus on esillä vuoden 1999 alkuvaiheessa ja siihen sisältyy ehdotuksemme lisätä rauhan edistämiseksi tarkoitettua ohjelmaa koskevaa rahoitustamme, ja sen vaikutukset tunnetaan vielä kauemmin. Ja lisäksi luotan siihen, että työskentelemällä molempien hallitusten, kaikkien poliittisten puolueitten ja kaikkien eri mielipiteitä edustavien tahojen kanssa pystymme löytämään uusia, luovia tapoja tukea viimeisimpiä mahdollisuuksia, joita sopimus tuo tullessaan. Voin saada teidät vakuuttuneiksi sitoutumisestamme siinä suhteessa.
Saanen päättää puheeni tänään iltapäivällä sanomalla, että kunnioitamme Pohjois- ja Etelä-Irlannin kansojen ja kaikkien rauhan kehityksessä mukana olevien suurta rohkeutta. Tuemme niitä valtavia ponnistuksia, joita on tehty matkalla kohti rauhaa ja sovintoa. Ja sitoudumme edelleen kannattamaan tämän uskaliaan ja rohkean kehityksen tukemista - nyt ja tulevaisuudessa. Václav Havel antaa minulle sanat ja ajatukset, joita tarvitsen ilmaistakseni tunteitani ja päättääkseni puheeni tänään iltapäivällä. Hän sanoi, että hän uskoo syvästi alueellisten yhteisöjen rinnakkaiseloon kaikkien ihmisten muodostamassa maailmanlaajuisessa yhteisössä. Niin uskon minäkin.
(Suosionosoituksia)
Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Santer.
Herra Humella on puheenvuoro PSE-ryhmän puolesta.

Hume
Arvoisa puhemies, minun on sanottava, että olen erittäin tyytyväinen, että oman ryhmäni johto on pyytänyt minua puhumaan ryhmän puolesta tänään, koska olen aivan varma, että Pohjois-Irlannin kansan suuri enemmistö haluaisi minun puhuvan tänään heidän puolestaan ja esittävän heidän suuren kiitollisuutensa kaikille Euroopan unionin toimielimille siitä mahtavasta voimasta ja tuesta, jonka ne ovat antaneet katujemme rauhanliikkeelle.
Saanen aloittaa kiittämällä teitä heidän puolestaan ja omasta puolestani siitä, että edustitte parlamenttia ja kävitte kaduillamme ja vahvistitte siten rauhantahtoa ja virettä rauhaan näyttämällä tavallisille ihmisille, joita on lyöty laimin niin pitkään, että Eurooppa ja ulkomaailma todella välittivät heistä. Tuo vahvisti valtavasti rauhantahtoa ihmisten keskuudessa. Niin tekemällä rakennatte niille vahvoille perustuksille, jotka Euroopan komissio jo loi, ja älköön kukaan aliarvioiko perustusten lujuutta.
Kun tulitauko julistettiin, Jacques Delors otti meihin välittömästi yhteyttä ja kysyi, kuinka hän voisi auttaa, ja hän pani alulle rauhan ja sovinnon edistämiseksi tarkoitetun erityisen ohjelman. Hänen seuraajansa, puheenjohtaja Santer, tuli kaduillemme tapaamaan ihmisiä paikallisella tasolla, ja tietenkin Euroopan komission puheenjohtajan tulo kaduille oli valtava ilmaus, ei ainoastaan hyvän tahdon vaan rauhan kehityksen myönteisen tukemisen ja tuon kehityksen lujuuden ilmaus.
Se, että hänen kollegansa, aluepolitiikasta vastaava komissaari, jolla on päävastuu Pohjois-Irlannista, Monica Wulf-Mathies, on käynyt kaduillamme monta kertaa ja se, että hän on vieraillut alueilla, joilla on korkein työttömyysaste, ja että hän on tuonut yhteen ihmisiä molemmilta puolilta heidän yhteiselle alueelleen - joka on taloudellinen uudistuminen - on ollut erittäin tärkeä tekijä parannusprosessissa, joka nyt uskoaksemme on käynnissä. Tietenkin ne kaksi hallitusta, jotka ovat edustettuina täällä tänään ja erityisesti niitä edustavat kaksi henkilöä, jotka ovat osallistuneet erittäin yksityiskohtaiseen työhön sopimukseen johtaneiden neuvottelujen aikana, ovat ponnistelleet valtavasti sen puolesta yhdessä aikaisempien hallitusten kanssa, jotka myös ovat toimineet erittäin voimakkaasti maamme rauhan puolesta.
Meillä on nyt, niin uskon, sellainen historiallinen mahdollisuus uuteen alkuun, jossa voimme jättää taaksemme kauhean ja traagisen menneisyytemme. Se on uusi alku, jossa ei ole voittoa kummallekaan kansan osalle, koska jaetuissa yhteisöissä voitot eivät ole ratkaisuja.
Meillä on sopimus, jossa korostetaan ja ehdotetaan kansamme molempien osien identiteettiin ja kansamme molempien osien kansanluonteeseen mukautumista ja niiden kunnioitusta, sopimus, jossa luodaan olot, joissa kansamme molemmat osat voivat tehdä yhteistyötä yhteisten etujensa hyväksi ja niin tekemällä rikkoa menneisyyden muodostamat esteet. Siinä näemme jälleen Euroopan unionin valtavan vaikutusvallan, koska, kuten usein olen sanonut, Euroopan unioni on ollut tärkeä rauhan rakentamisen filosofian innoittaja. Ihmiset puhuvat usein Euroopan unionista siten, että se on taloudellista sitä ja taloudellista tätä, mutta pohjimmiltaan, kuten olen usein sanonut kaduillani, se on maailmanhistorian hienoin esimerkki selkkauksen ratkaisusta.
Kuvitelkaa vain aika 50 vuotta sitten: sen jälkeen kun miljoonia on teurastettu toisen kerran samalla vuosisadalla, kuka olisi osannut ennustaa, että olisimme kaikki yhdessä tänään? Me kuitenkin olemme. Kuinka se saatiin aikaan? Se, kuinka se saatiin aikaan, sisältää filosofian, josta puhuin, ei ainoastaan Pohjois-Irlannissa, vaan kaikilla maailman konfliktialueilla, koska loppujen lopuksi kaikki konfliktit johtuvat samasta asiasta - siitä, että erilaisuus nähdään uhkana.
(Suosionosoituksia) Euroopan kansat päättivät, että erilaisuus - onpa kyse rodusta, uskonnosta, kansallisuudesta tai etnisestä alkuperästä - on syntymäominaisuus, eikä siitä pitäisi taistella; sitä pitäisi kunnioittaa. Kun tarkastellaan rauhaa rakentavia filosofisia periaatteita, Euroopan kansat perustivat toimielimiä - ja nuo kolme toimielintä ovat edustettuina täällä tänään - jotka kunnioittavat täysin kansojensa eroja. Kukaan Euroopassa ei ole kadottanut identiteettiään, mutta, ja tämä on se tärkeä näkökohta, heidät on saatu tekemään yhteistyötä merkittävien yhteisten sosioekonomisten etujensa hyväksi, vuodattamalla hikeään eikä vertaan, kuten usein sanon, ja niin tekemällä voimme murtaa vuosisataiset esteet, ja uusi Eurooppa on kehittynyt.
Nuo ovat periaatteita, jotka ovat keskeinen osa tätä uutta sopimusta, jos luette sen. Niiden pohjalta luodaan sellaisia toimielimiä Pohjois-Irlannin sisälle ja pohjoisen ja etelän välille ja Britannian ja Irlannin välille, joissa erojamme kunnioitetaan, mutta joissa meidän sallitaan työskennellä yhdessä niiden yhteisten etujemme hyväksi, jotka perustuvat kumppanuudelle, tasa-arvolle, keskinäiselle kunnioitukselle, yksimielisyydelle ja sovulle. Kun nyt muovaamme noita perustoja, kuten ne kaksi hallitusta ovat muovanneet niitä meitä varten tämän sopimuksen hyväksi tekemällään työllä, toivokaamme, että yhteistyön avulla Irlannissa alkaa todellinen paranemisprosessi, ja rikomme vuosisatoja vanhojen ennakkoluulojen asettamat esteet, ja uusi Irlanti kehittyy kuten uusi Eurooppa on kehittynyt, ilman kummankaan puolen voittoa ja perustuen sopuun ja erilaisuuden kunnioittamiseen.
Arvoisa puhemies, kun niin todella tapahtuu, minulla ei ole epäilystäkään siitä, että Euroopan unionin ja Euroopan komission ja erityisesti ministerineuvoston jatkuva tuki taloudellisen uudistumisen kautta on tärkeässä osassa siinä, että se vahvistaa merkittävästi yhteistä maaperää ja ilmaisee kansalaisillemme ruohonjuuritasolla valtavan kansainvälisen hyväntahtoisuuden, jota esiintyy Euroopan unionin rannikkosaaren rauhaa kohtaan. Kansojemme kaikkien osien edustajat kohtaavat haasteen valjastaa tuo valtava kansainvälinen hyväntahtoisuus ja muuttaa se kansojemme todellisiksi eduiksi, ja niin tehdessään edustajat kohtaavat haasteen rikkoa vuosisataiset esteet.
Me Pohjois-Irlannissa odotamme kovasti, että Euroopan unionissa olevat ystävämme tukevat meitä edelleen, ja kiitämme teitä siitä. Olemme hyvin luottavaisia, ja tiedän puhuvani kansamme molempien yhteisössä olevien puolten suuren enemmistön puolesta, kun sanon, että odotamme kovasti sitä, että voimme jättää menneisyytemme lopullisesti taaksemme. Kun siirrymme seuraavalle vuosisadalle, olkoon se ensimmäinen vuosisata saaremme historiassa, jolloin meidän kaduillamme ei tapeta ihmisiä eivätkä nuoremme muuta muihin maihin elantoaan ansaitsemaan.
(Voimakkaita ja jatkuvia suosionosoituksia)
Banotti
Arvoisa puhemies, tämä on suuren toivon ja kiitollisuuden aikaa Irlannissa: on toivoa niiden kahden kansanäänestyksen tulevaisuuden puolesta, jotka ovat edessämme piakkoin, ja on kiitollisuutta kaikkia niitä ystäviämme ja kollegojamme kohtaan, jotka vuosien ajan ovat niin suurenmoisesti tukeneet meitä. Onnittelut myös kaikille niille, jotka olivat muutaman viime vuoden ja erityisesti muutaman viime kuukauden ajan välittömästi mukana saattamassa tätä kehitystä toivoaksemme hyvään päätökseen. Ja onnittelut erityisesti niille, jotka valitsivat pitkän, johdonmukaisen ja kärsivällisen tien; välittämättä monista pettymyksistä ja suurista murheista, joita he kokivat matkan aikana: kiitos, John.
Koko tämän kehityksen ajan Euroopan unioni oli tukenamme. Se antoi meille taloudellista tukea, mutta myös inhimillistä ja poliittista tukea, jota saimme luonamme vierailleilta kollegoiltamme ja parlamentin kaikkien poliittisten ryhmien osoittaman hyvin todellisen ja aidon huolenpidon kautta. Tämä sopimus on suuri askel, mutta meillä on edessämme pitkä prosessi, kuten molemmat ministerimme ovat jo sanoneet, ja suuri prosessi, joka meillä on edessämme seuraavina vuosina on se, kuinka saamme Pohjois-Irlannin molempien yhteisöjen tavalliset ihmiset yhteen. Kuinka saamme yhteen ei ainoastaan PohjoisIrlannin sisällä olevien yhteisöjen ihmiset, vaan pohjois- ja eteläosien yhteisöjen ihmiset, joiden välillä on ikävä kyllä yhä suuri tyhjiö. Meidät erotti ei ainoastaan fyysinen raja, vaan myös mielten välillä oleva raja, ja se tulee olemaan haastavin työ muutaman seuraavan vuoden ajan. Voimme tehdä yhdessä niin paljon; on niin monia hienoja tilaisuuksia; tarttukaamme niihin.
Lopuksi haluaisin sen lisäksi, että osoitan kunnioitustani kaikille asianosaisille, mainita erityisesti panoksen, jonka PohjoisIrlannin naiset ovat antaneet, sekä toistensa että etelän naisten kanssa tehdyssä työssä. Naisten liitto (The Women's Coalition) avusti merkittävästi tätä prosessia ja mielestäni myös heille olisi annettava tunnustusta. Kiitän teitä kaikkia, kollegat, kiitän teitä jokaista, erityisesti komissiota ja niitä, jotka työskentelivät niin lujasti tämän meille kaikille suuren päivän eteen.

Collins, Gerard
 Arvoisa puhemies, aivan ensimmäiseksi haluaisin osoittaa ihailuni ministeri Mo Mowlamille ja ulkoministeri David Andrewsille erittäin tärkeästä henkilökohtaisesta panoksesta, jonka he molemmat ovat antaneet rauhansopimukseen johtavissa neuvotteluissa. Haluaisin myös ilmaista arvostukseni puheenjohtaja Santerille ja hänen komissionsa kollegoille jatkuvasta tuesta, jota he ovat antaneet tälle prosessille aivan alusta alkaen.
Tärkeysjärjestyksessä ensimmäisenä on saada Irlannin molempien osien äänestäjät hyväksymään sopimus 22. toukokuuta, ja toivon, että Euroopan parlamentti pystyy suosittelemaan sopimusta Irlannin molempien osien äänestäjille, kun hyväksymme päätöslauselmamme huomisaamuna. Suhtaudun myönteisesti sopimukseen Pohjois-Irlannin ja Irlannin tasavallan välisen hallintoneuvoston muodostamisesta ja tämän neuvoston toiminnan tukemisesta hyväksymällä lainsäädäntö Westminsterissä ja Dublinissa. Pohjois-Irlannin ja Irlannin tasavallan välisellä hallintoneuvostolla on joukko tehtäviä, joilla varmistetaan aikaisempaa tiiviimpi yhteistyö julkisten viranomaisten valittujen edustajien välillä rajan molemmin puolin siinä tarkoituksessa, että vapautetaan lisää voimavaroja uuden talouskasvun herättämiseksi ja työpaikkojen luomiseksi koko Irlannin saarella.
Euroopan unionilla on ollut erittäin merkittävä osa rauhankehityksessä erityisesti sen vuoksi, että se on tukenut aloitteita, jotka ovat parantaneet eri yhteisöjen välistä yhteistyötä. Voidaan vielä saavuttaa paljon sillä, että näitä aloitteita jatketaan tulevina vuosina, ja toiveeni on, että komissio tulee mukaan keskustelemaan rajan molemmilla puolilla toimivien viranomaisten kanssa, jotta vahvistetaan nopeasti sopivimmat järjestelyt sillan rakentamista varten, mikä on nyt meneillään Irlannissa.
Euroopan unioni itse on osoitus siitä, mitä voidaan saavuttaa, kun ihmiset päättävät lujasti siirtää perinteiset riidat syrjään ja työskennellä sen sijaan yhdessä ja etsiä ratkaisuja yhteisiin ongelmiin. Pohjois-Irlannin kaksi yhteisöä ovat olleet kahtia jakautuneena monen vuoden ajan. Molemmat yhteisöt ovat kärsineet tämän kahtiajaon takia; nyt viimeinkin on mahdollisuus aloittaa parantumiskehitys tämän kahtiajaon osalta, joka yhä on olemassa.

Cox
Arvoisa puhemies, tämä iltapäivä on hyvin erityinen parlamentissa. Se on historiallinen, koska sekä Britannian että Irlannin hallitukset esittelevät parlamentille ja Irlannin ja Brittein saarten kansoille kokonaisuudessaan ainutlaatuisen sopimuksen, joka on merkkinä siitä toiveesta, että Pohjois-Irlannille ja sen laajemmille suhteille koittaa uusi alku.
Belfastin sopimuksessa korostetaan jälleen demokratian roolia, oikeusvaltiota ja perustuslaillisten politiikkojen tärkeyttä. Näiden syiden vuoksi Euroopan liberaalit suosittelevat sopimusta Pohjois- ja Etelä-Irlannin kansoille, jotta ne hyväksyisivät sen. Mielestämme suuri kunnia kuuluu kaikille niille poliittisille johtajille, joilla on ollut rohkeutta vapautua menneisyyden epäonnistuneista poliittisista stereotypioista.
Tämä sopimus tarjoaa, kuten on huomautettu, sukupolven, ehkä eliniän, parhaat näkymät sellaisen kumppanuuden varmistamiseen, mikä perustuu yksimielisyyteen, tasa-arvoon ja keskinäiseen kunnioitukseen. Kansanäänestyksissä Irlannin molempien osien äänestäjillä on hallussaan valta poistaa väkivallan harjoittajilta kaikilla puolilla pieninkin oikeutuksen häivä. Nämä ihmiset eivät koskaan toimineet enemmistön puolesta, mitä tahansa he sitten väittivätkään. Ylivoimainen kyllä-äänestys on selvin tapa saada tuo viesti perille ja varmistaa kestävä rauha.
Näemme nyt joidenkin, jotka istuivat hiljaisina kuukausien ajan, huutavan kovimmalla äänellä ja päästelevän suustaan vanhoja ja loppuun kuluneita menneisyyden kliseitä. On tartuttava uuteen tilaisuuteen, ja iloitsemme siitä tuesta, jonka herra Santer ja komissio ovat jälleen tänään ilmaisseet. Tekee hyvää nähdä, että ennen olemassa ollut solidaarisuus on yhä jäljellä ja että se on voimistunut.
Lopuksi, arvoisa puhemies, Jean Monnet huomautti näin puhuessaan Euroopasta, ja lainaan häntä, että emme muovaa valtioiden välisiä liittoja vaan unionia kansojen kesken. Euroopan liberaalit uskovat, että parlamentin olisi huomisessa äänestyksessämme suositeltava Monnet'n haavetta kansojen välisestä unionista kaikille Irlannin kansoille, ja se on tämän keskustelun poliittinen viestimme.

Puerta
Arvoisa puhemies, ryhmäni on seurannut hyvin liikuttuneena, kuten muutkin parlamentin ryhmät, Britannian hallituksen, Irlannin tasavallan hallituksen ja Pohjois-Irlannin yhteisöjä edustavien puolueiden Belfastissa 10. huhtikuuta allekirjoittamaa sopimusta. Olemme hyvin tyytyväisinä todenneet tänään, että rouva Mowlam ja herra Andrews tulevat tänne samoin aikein ja yhtä sitoutuneina. Heidän sympaattisuutensa, kurinalaisuutensa ja sitoutumisensa takia Euroopan parlamentilla on tänään aihetta ylpeyteen.
Ryhmämme on osoittanut sitoutumisensa Pohjois-Irlannin rauhaan parlamentin edellisenä vaalikautena Irlannin demokraattisen vasemmiston jäsenten välityksellä ja myös varapuhemies Gutiérrez Díazin Pohjois-Irlannin rauhan kansainvälisen rahaston varapuheenjohtajana ja aluepoliittisen valiokunnan jäsenenä ja puheenjohtajana antaman henkilökohtaisen panoksen välityksellä. Nämä henkilökohtaiset panokset heijastivat ryhmämme sitoutumista, koska olemme vakuuttuneita siitä, että Irlannissa on paljon hyväntahtoisia miehiä ja naisia, paljon demokraattisia miehiä ja naisia, paljon miehiä ja naisia, jotka pitävät itseään myös eurooppalaisina. Siksi onkin helppoa olla tänään pelkäämättä rauhaa tai demokratiaa. Komission puheenjohtaja herra Santer on maininnut sen täällä: ei ole syytä pelätä rauhaa. Rauhan vaarat ovat aina paljon pienemmät kuin väkivallan vaarat.
Näin ollen me Euroopan parlamentissa haluamme antaa vakaan sitoumuksen, haluamme rohkaista komissiota ja neuvostoa kehittämään kaikkia näitä ohjelmia ja solidaarisia suunnitelmia, koska me haluamme jakaa rauhan hedelmät, haluamme, että lähivuosina olisi sellaisia irlantilaisia Euroopan parlamentin jäseniä, jotka voivat tervehtiä toisiaan sydämellisesti, jotka ovat sitoutuneita samaan poliittiseen demokratiahankkeeseen Eurooppaa ja kaikkia Euroopan kansoja varten. Jokaista ongelmaa varten, jokaista maata varten, on erilaisia ratkaisuja. Irlannin väkivallan tuomitsemisen ja rauhaan ja vuoropuheluun sitoutumisen filosofia hyödyttää kuitenkin kaikkia. Emme voi tehdä muunlaisia johtopäätöksiä. Emme voi sotkea ongelmia keskenään ja esittää yhtä yleispätevää ratkaisua, mutta selvää on kuitenkin se, että sitoutuminen Eurooppaan, sitoutuminen demokratiaan ja väkivallan tuomitseminen hyödyttävät kaikkia, ja siksi me iloitsemme tänään tästä sopimuksesta ja siitä, että koko pohjoisen ja eteläisen Irlannin kansa on täysin eurooppalainen pyrkiessään palauttamaan rauhan ja demokraattisen tulevaisuuden lapsiaan ja tulevaisuutta varten.

Ahern
Meitä on Britanniassa ja Irlannissa aivan liian kauan yhdistänyt pelkkä suru, ja sen vuoksi toivotan täydestä sydämestäni tervetulleeksi pitkänäperjantaina solmitun sopimuksen ja toivotan tänään tänne lämpimästi tervetulleiksi tohtori Mo Mowlamin, Pohjois-Irlannin asiain ministerin, ja David Andrews'n, oman ministerimme.
Sopimus on kehitysaskel, jolla on syvällistä historiallista merkitystä, ja kaikkien niiden on kannatettava sitä, jotka tahtovat tämän ikivanhan riidan loppuvan. Niillä, jotka yhä sanovat 'ei', ei ole muuta ratkaisua kuin jatkuva väkivalta. Ei voi olla epäilystäkään siitä, että 'kyllä'-ääni kahdessa kansanäänestyksessä on ääni väkivallan lopettamiseksi, ja sitä meidän kaikkien on toivottava.
Kaksi hallitusta yhdessä alueen poliittisten puolueiden enemmistön kanssa on sopinut joistakin ehdotuksista, jotka ylittävät kansalliskiihkon ahtaat rajat - olivatpa ne brittiläistä tai irlantilaista tyyppiä. Toivon, että voimme ajan mittaan kehittää joukon poliittisia sopimuksia, joissa identiteetti ja alue eivät enää ole määrittäviä ideologioita valtion kehityksessä. Poliittinen pimeys Pohjois-Irlannissa johtui suurelta osin siitä, että maa oli sekä Britannian että Irlannin kansalliskiihkon pitkässä varjossa sidottuna kuolinkamppailuun. Ainoastaan niiden kahden hallituksen siirtyminen perustuslaillisten kysymysten takana piilevän keskeisen aiheen pariin pystyi siirtämään tuota varjoa ja poistamaan osan pimeydestä.
Sopimukset poliisivoimien uudistuksesta, vankien vapauttamisesta, uhrien tukemisesta, ihmisoikeuksista ja tasa-arvoa koskevasta lainsäädännöstä ovat elintärkeitä ja niitä on käsiteltävä jalosti ja mielikuvitusta käyttäen. Olemme kaikki Euroopan unionin tasa-arvoisia kansalaisia, ja kuten kollegani John Hume sanoi, meidän on opittava kohtelemaan toisiamme yhtä kunnioittavasti.
Vain yksi varoituksen sana. Uuden kokoonpanon päätöksentekojärjestelmät, siten kun ne on tällä hetkellä suunniteltu, saattavat vahvistaa nykyistä vedenjakajaa ja tehdä siitä instituution. Sellaisissa julkisissa edustajissa on jotain epämiellyttävää, joiden on tarkoitus edustaa loppujen lopuksi koko yhteisöä ja jotka kuitenkin noudattavat sellaisia sääntöjä, joiden juuret ovat pikemminkin etnisessä luokittelussa kuin demokratiassa. Toivon, että aikojen kuluessa nämä tekijät saadaan poistettua sopimuksesta, kun sovinto muotoutuu, luottamus kasvaa ja todellinen demokraattinen yksimielisyys alkaa kehittyä.
Tiedän, että tuo on ihanne, että tuskalliseen siirtymiseen pois konfliktista ei ole tällä hetkellä sopeuduttu, mutta emme saa sallia etenkään sitä, että ne naiset suljettaisiin pois rauhanrakentamisesta, jotka ovat tehneet niin paljon ylläpitääkseen ja luodakseen yhteisön sisäistä toimintaa riidan vuosien aikana. Tässä yhteydessä haluaisin kiittää erityisesti komissaari WulfMathiesia tavasta, jolla hän on suunnitellut rauhan ja sovinnon edistämiseksi tarkoitetun ohjelman, joka on juurtunut syvälle yhteisöön, kuten olemme kuulleet tohtori Mowlamilta tänään. Se on ratkaiseva ja tärkeä osa tämän riidan ratkaisua, ja voisin suositella sitä kenelle tahansa missä tahansa.

Ewing
Arvoisa puhemies, haluan kiittää ryhmääni siitä, että se antoi minulle tilaisuuden puhua heidän puolestaan tässä todella historiallisessa tilaisuudessa. Ehkä se johtuu siitä, että edustan Skotlannin kansakuntaa, joka on lähellä niin maantieteellisesti kuin kulttuurisestikin. Meillä oli ennen sama kieli ja kulttuuri kuin Irlannilla, ja pidämme paljon tuon jalon saaren kaikista osista. Kiitämme niitä, jotka löysivät oikeat sanat. Luin kerran seuraavat Britannian Dublinin suurlähettilään sanat: tämä on maa, jossa sanoista voi tulla aseita. Huomasin, kuinka huolellisesti Mo Mowlamin oli valittava sanansa koko tiukkojen neuvottelujen ajan, ja kuitenkin jokainen sana tuli hänen sydämestään. Hänellä oli huomattava osa. Minun on kiitettävä myös vanhaa ystävääni 1960-luvulta lähtien, John Humea, joka on antanut elämänsä kärsivällisen, rauhanomaisen keskustelun kehitykselle. Kiitän kaikkia muita, entistä ja nykyistä pääministeriä, politiikkoja, kuten David Andrews, jotka ovat täällä tänään, ja David Trimbleä siitä, että hän piti tilanteen hallinnassa, kun monet valtiot joutuivat paniikkiin.
Sotaväsymys iski. 3 600 ihmistä kuoli, heistä suurin osa siviilejä. Luin, mitä eräs IRA: n jäsen sanoi: Liityin IRA: han, kun olin 20-vuotias. Olen nyt nelissäkymmenissä ja olen ollut liian monissa hautajaisissa. Kun sotaväsymys iski, kaikkien mielissä alkoi olla täydellinen ymmärrys siitä, että väkivalta ei johtanut minnekään. Kaikki puolet ovat luopuneet arvossa pidetyistä asemista ja hylänneet perinteiset asenteet. John Humen sanoin he ovat rakentaneet ja muodostaneet uusia suhteita. Nämä suurenmoiset poliitikot ovat rakentaneet toivon sillan, ja optimistit ovat voittaneet pessimistit.
Todellisia myönnytyksiä tehtiin. Irlanti luopui pohjoisosaa koskevasta vaatimuksestaan, ja pohjoisosan nationalistit hyväksyivät sen, että Pohjois-Irlantia varten voisi olla muu ratkaisu kuin yhdistynyt Irlanti. Joten kiitämme heitä kaikkia ja Euroopan unionia. Britannian sensaatiolehdet arvostelevat aina Euroopan unionia. Kun kohtaamme tämän, minun on sanottava, että vaikka ainoa asia, jonka saavutimme, olisi rauha Pohjois-Irlantiin, Euroopan unionin olemassaolo olisi kannattanut.
Olemme tarjonneet kohtaamispaikan Irlannin kaikille osapuolille, jotta ne ovat voineet kokoontua epävirallisesti ja tehdä yhteistyötä koko saaren hyväksi. Irlannin hiljainen enemmistö tahtoo rauhaa; äänestäkööt he nyt sen puolesta!

Nicholson
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi yhtyä kiitoksiin, joita on esitetty teille itsellenne, puheenjohtaja Santerille, Monica Wulf-Mathiesille ja muille asiassa mukana olleille. 30 vuoden ajan pohjoisirlantilaiset eivät ole kyenneet nauttimaan tai hyötymään tavallisesta yhteiskunnasta. He ovat kärsineet ankarasti tuona aikana, jolloin terroristit ovat tehneet lukemattomia vahingollisia ja pahoja tekoja. Sillä ei ole mitään väliä, mitä aakkosten kirjaimia terroristit käyttävät naamioidakseen julmuutensa. Meillä on yhä pitkä tie kuljettavanamme, sillä on yhä niitä, jotka haluavat pitää Pohjois-Irlannin kansalaiset toistensa kurkuissa. Haluaisin tänään julkilausua ihailuni Pohjois-Irlannin kansaa kohtaan, joka on kestänyt paineet ja onnistunut pysymään hallittuna ja tyynenä vastoinkäymisten edessä.
Haluaisin myös tuoda julki suunnattoman velan, joka meillä Pohjois-Irlannin kansalaisilla, on turvallisuusjoukoille ja Ulsterin kuninkaallisille poliisivoimille (Royal Ulster Constabulary), Irlannin kuninkaalliselle rykmentille (the Royal Irish Regiment), joka oli ennen Ulsterin puolustusrykmentti (the Ulster Defence Regiment) ja armeijalle, jotka ovat monissa tilanteissa viimeisten 30 vuoden aikana seisseet tervejärkisyyden ja unohduksen välillä. Minun on sanottava, että monissa tapauksissa ne eivät koskaan saaneet ansaitsemaansa kunniaa. Vielä on pitkä matka kuljettavana. Älkää uskoko, että kaikki ongelmamme ovat lopullisesti poissa. Molemmissa yhteisöissä on paljon syviä arpia, joiden parantuminen vie pitkään. Monet perheet eivät pysty koskaan unohtamaan omia henkilökohtaisia menetyksiään, ja toivon, että voimme ymmärtää sen.
Meidän ei pitäisi uskoa, että kaikki hyväksyvät tämän sopimuksen. Monet niistä ihmisistä, joita edustan, ovat äärimmäisen huolissaan siitä, että ne, jotka murhasivat ja räjäyttivät pommeja viimeisten 30 vuoden ajan, eivät ole poistaneet käytöstä ainuttakaan luotia eivätkä unssiakaan Semtex-muoviräjähdettä. Monet ihmiset ovat äärimmäisen epäileväisiä edistystä jarruttavien terroristien pitkän aikavälin motiivien suhteen ja he epäilevät näiden aikeita kulkea demokratian tietä. Euroopan unioni on ollut hyvin rakentava tuessa, jota se on antanut viime vuosina. Euroopan unionilta vaaditaan jatkuvaa ja myönteistä toimintaa sen varmistamiseksi, että voimme rakentaa jaetut yhteisömme uudelleen ja palauttaa luottamuksen. Pohjois-Irlannin tulevaisuus ja sen lopullinen kohtalo ovat vankasti Pohjois-Irlannissa elävien ja asuvien käsissä. Tämä sopimus ei ole väliaikainen eikä sitä saa sellaisena pitää; se on pysyvä.
Tiedän, että edessä on vaikeita päiviä. Tie rauhaan ei ole helppo, se ei koskaan ole. Kuitenkin tulee sellainen aika, jolloin on tartuttava tilaisuuteen. Helppo tie on sanoa aina "ei" , hajottaa ja tuhota. Vaikea tie eteenpäin on sanoa " kyllä" ja tarttua haasteeseen ja rakentaa uutta tulevaisuutta koko Pohjois-Irlannin kansalle.
Pohjois-Irlannin kansa on lämmin ja antelias. Kansalaiset ansaitsevat parempaa kuin he ovat saaneet. Tulevaisuus on heidän käsissään. He päättävät, he äänestävät, ja luotan siihen, että he tekevät viisaan valinnan. Yritin aiemmin tänään erittäin kovasti saada aikaan yksimielisyyden yhteisestä päätöslauselmasta. Valitettavasti sosialistiryhmän asenteen vuoksi en kyennyt saamaan sitä aikaan. Se on huono alku. Toivon, että ryhmä harkitsee asiaa uudelleen ja omaksuu paremman asenteen tulevaisuudessa. Ellemme voi saavuttaa yksimielisyyttä yhteisestä päätöslauselmasta parlamentissa, meillä on vaikeuksia edessämme.

Paisley
Arvoisa puhemies, haluan puhua niiden ihmisten puolesta, joilla ei tällä hetkellä ole äänivaltaa PohjoisIrlannissa. Heillä oli äänivalta, kun he äänestivät minut äänestystulosten kärkeen - paikalle, jota olen pitänyt hallussani kaikissa tämän parlamentin vaaleissa saaden suurimman äänimäärän. Ja miksi nämä ihmiset eivät voi puhua? Siksi että IRA ja muut niin sanotut lojalisti-joukot ovat teurastaneet ja tappaneet heidät. En tiedä, kuinka moni parlamentissa tänään läsnä oleva on lukenut sopimuksen tai tietää, mitä se sisältää, mutta se ei sisällä kaikkia niitä asioita, joita jotkut puhujat ovat tänään sen ansioksi lukeneet. He eivät ole voineet lukea sitä.
Siinä ehdotetaan, että kaikki parantumattomat terroristit vapautettaisiin 24 kuukauden kuluessa. Ministeri sanoo, että se perustuu oikeudenmukaisuuteen ja että kaikki ovat voittajia. Kuka voittaa ja millaista oikeudenmukaisuutta tuo on? Minulla ei ole tänään aikaa puhua noista ihmisistä, mutta saanen antaa teille yhden esimerkin. Vuonna 1993 - josta ei ole pitkä aika - Paul Magee Belfastista tuomittiin tilapäisen poliisimiehen Glen Goodmanin taposta Tadcasterissa, Pohjois-Yorkshiressä. Hän oli myös sen IRA: n aktiivipalvelusyksikön jäsen, jolle annettiin lempinimeksi "the M60 Gang" sen jälkeen, kun he tappoivat viisi turvallisuusjoukkojen miestä Belfastissa. Tuollaisia parantumattomia terroristeja aiotaan päästää vapaiksi Pohjois-Irlannin kaduille.
Minulla on edessäni papereita, joissa on jokaisen heidän kampanjansa aikana murhaamansa poliisin nimi. Tässä meillä on kaikki nämä nuoret miehet, jotka antoivat henkensä puolustaessaan sekä roomalaiskatolisia että protestantteja PohjoisIrlannissa, IRA murhasi heidät kaikki. Ja ne, jotka kärsivät parhaillaan vankilatuomioita heidän murhistaan aiotaan vapauttaa 24 kuukauden kuluessa. On kuitenkin yksi poikkeus. Etelä-Irlannissa, jossa yksi poliisi ammuttiin, hallitus on tehnyt selväksi, että yleinen armahdus ei koske ampumisesta vastuussa olevia henkilöitä. Kysynkin: Mikä on ero hänen ja niiden Ulsterin kuninkaallisten poliisivoimien miesten välillä, jotka taistelivat ja kuolivat suojellessaan Pohjois-Irlannin kansaa? Mikä on ero?
Joku tässä parlamentissa sanoi, että tämä on rauha. Vapaaksi päästyään näillä pyssymiehillä on saatavillaan koko länsimaiden suurin terroristien asevarasto - yhtään asetta ei ole luovutettu, yhtään unssia Semtex-muoviräjähdettä ei ole luovutettu - ja kun he eivät saa haluamaansa, he ottavat sen, eivät parlamentilta, eivät eurooppalaisilta, vaan kauan kärsineeltä Pohjois-Irlannin kansalta. Joku sanoi: älkää pelätkö rauhaa. Menkää kertomaan se leskille. Menkää kertomaan se orvoille. Menkää kertomaan se Pohjois-Irlannin verilöylyn uhreille. Kuinka he voivat maata sängyissään tietäessään, että heidän ystävänsä ja sukulaisensa surmaajat aiotaan päästää kaduille murha-aseet saatavillaan. Tämä on vakava asia.
Antakaa Pohjois-Irlannin kansan puhua. Hallitus käyttää 3 miljoonaa puntaa voittaakseen tämän kansanäänestyksen. Mutta ulsterilaisia ei voi pakottaa eikä heitä voi lahjoa. Ja kun he puhuvat, kuulemme todellisen Ulsterin mielipiteen.

Moorhouse
Arvoisa puhemies, Pohjois-Irlannin kansat, ja merkittävässä määrin Ison-Britannian ja Irlannin tasavallan kansat, ovat kärsineet, kuten juuri kuulimme, raskaasti jatkuvasta terroristitoiminnasta viimeisten 25 vuoden ajan ja pitempäänkin. Se on varmasti ollut kyseisille ihmisille vaikeaa kestää. Nyt kuitenkin - ja tässä olen eri mieltä herra Paisleyn kanssa, jota kunnioitan suuresti monin tavoin - kiitos Britannian ja Irlannin hallitusten herpaantumattomien ponnistelujen, kiitos kollegoittemme parlamentissa, kiitos komission, nyt on todella syytä toivoon. Uskon lujasti, että Pohjois-Irlannille koittaa uusi alku, ja meidän on luotettava siihen. Brittiläisenä konservatiivina puhuessani toivon, että ihmiset rajan pohjoisja eteläpuolella hyväksyvät sopimuksen.
Väistämättä on ratkaisematta jääneitä asioita, jotka aiheuttavat meille oikeutettua huolta. Yritin mainita niistä tätä päätöslauselmaa koskevissa neuvotteluissa, mutta kollegani eivät kokeneet pystyvänsä olemaan asiasta yksimielisiä. Samanaikaisesti olen allekirjoittanut kompromissipäätöslauselman, koska tämä on tilaisuus tuoda julki sellaisia asioita. Minun on myös pyydettävä teidän myötämielisyyttänne kahta erittäin tärkeää seikkaa kohtaan. Viittaan aseiden riisumiseen ei ainoastaan Pohjois-Irlannissa vaan Irlannin tasavallassa ja kenties muuallakin. Toiseksi viittaan rikoksesta tuomittujen vankien vapauttamiseen ja ohimennen sanoen, mutta ei aliarvioiden, Ulsterin kuninkaallisten poliisivoimien tulevaisuuteen. Kylmä tosiseikka on se, että terroristiryhmät ovat edelleen vahvasti aseistautuneita ja valitettavasti - ja parlamentin jäsenten pitäisi olla tästä tietoisia - murhat jatkuvat lähes päivittäin, jopa nyt. Meidän olisi tiedostettava se. Sekä Yhdistyneen kuningaskunnan että Irlannin kansat ovat varmasti huolissaan, jos murhasta tuomittujen vankien sallitaan päästä vapaiksi, ennen kuin he ovat kärsineet tuomionsa loppuun, kuten näyttää tapahtuvan. Pyytäisin tänään läsnä olevia ministereitä lupaamaan meille, että näitä kysymyksiä käsitellään huolellisesti.

Gallagher
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää kollegoitani siitä, että he antoivat minulle tilaisuuden lausua joitakin sanoja tästä Euroopan parlamentille historiallisesta päivästä. Haluan onnitella kaikkia niitä, jotka olivat mukana pitkänperjantain rauhansopimuksen aikaansaamisessa. Haluan erityisesti toivottaa tervetulleiksi Euroopan parlamenttiin oman ulkoministerimme David Andrews'n ja ministeri Mo Mowlamin, jotka ovat kumpikin olleet olennaisessa osassa ja kuluttaneet monta uuvuttavaa tuntia tähän sopimukseen huipentuneissa neuvotteluissa. Parlamentti, komissio ja erityisesti komission puheenjohtaja ja hänen komissaarinsa Wulf-Mathies, Flynn ja Kinnock tukivat jatkuvasti ja hyväntahtoisesti ponnistuksia rauhansopimuksen saavuttamiseksi auttaen kaikkina aikoina myönteisesti ja käytännöllisesti kansainvälisen rahaston ja rauhan ja sovinnon edistämiseksi tarkoitetun rahaston kautta, ja luotan siihen, että parlamentti hyväksyy lämpimästi komission suosituksen 100 miljoonan punnan lisärahoituksesta ennen tämän vuoden talousarviota.
Tiedän, että unioni tukee edelleen kehitystä, ja se on ehdottoman välttämätöntä. Sen pitäisi tehdä se nyt siten, että tavoitteen 1 status myönnetään raja-alueen pohjalta. Korostan, että se varmistaisi alueellisen, sosiaalisen, maatalouden ja kalatalouden kehityksen ensisijaisen pääsyn EU: n rahoitukseen - raja-alueen pohjalta. Se tuo paljon kaivattuja työpaikkoja alueen monille työttömille.
Lopuksi sitoudun rajaseudun edustajana avustamaan rauhankehityksessä myönteisellä ja käytännöllisellä tavalla.

Watson
Arvoisa puhemies, Euroopan unioni näyttää lisäarvonsa kansalaiselle juuri auttaessaan ratkaisemaan Pohjois-Irlannin ongelmien kaltaisia ongelmia. Ajatus, joka pani liikkeelle Euroopan unionin ei ole ainoastaan ajatus rauhasta vaan ajatus, että se mikä meitä yhdistää - yhteinen ihmisyytemme - on tärkeämpää kuin se, mikä meitä erottaa. Tuo perustavanlaatuinen usko kiteytyy maanmieheni Robert Burnsin runossa: " A man's a man for a' that" (suom. "Jos mikä lie!" ).
Jos tämän parlamentin käsittelyissä olisi oltu tarkkaavaisia 14 vuotta sitten, entisen kollegamme, tanskalaisen Niels Haagerupin, esittämät ajatukset olisivat saattaneet saada kannatusta. Jos Downing Streetille 1980-luvun alussa viety ehdotus Euroopan neuvoston nuorisosäätiön (the Council of Europe's Youth Foundation) tai Euroopan yhteisön nuorisofoorumin (the European Community's Youth Forum) kaltaisesta Brittein saarten nuorisofoorumista olisi hyväksytty, olisimme nyt pitemmällä rauhan tiellä.
Suhtaudun myönteisesti puheenjohtajamaan kiitokseen Euroopan unionin ja muiden osuudesta tämän historiallisen sopimuksen saavuttamisessa. Toivon, että unioni voisi toimia mallina Pohjois-Irlannille, että voi saavuttaa niin paljon enemmän, kun toimitaan yhdessä eikä erikseen. Odotan kovasti päivää, jolloin ministerit eivät viittaa Pohjois-Irlannin kahteen yhteisöön vaan sen sijaan yhteen. Puolueeni Pohjois-Irlannissa - allianssipuolue - on työskennellyt väsymättä lahkoista vapaan yhteiskunnan rakentamiseksi. On sopivaa, että Euroopan unioni täydentää ja tukee rauhan kehitystä rauhan ja sovinnon edistämiseksi tarkoitetun rahaston kautta.

McCartin
Myös minä haluan tässä lyhyessä ajassa, joka minulla on käytettävissäni, ottaa tyytyväisenä sopimuksen vastaan ja sanoa, että toivon vilpittömästi, että suuri enemmistö pohjois- ja eteläirlantilaisista kannattaa sitä. Haluan tietenkin onnitella erityisesti John Humea siitä valtavasta ajallisesta ja uhrautuvasta panoksesta, jonka hän on antanut tälle sopimukselle. Haluan myös antaa tunnustusta David Trimblen johtamistaidosta, kun hän sai Pohjois-Irlannin unionistien enemmistön rinnalleen, ja haluan kiittää myös Jim Nicholsonia, myös parlamentin jäsen, hänen merkittävästä avustaan ja vaikutuksestaan, kun hän tuki David Trimblen pyrkimyksiä.
Haluan myös muistaa kaikkia Britannian ja Irlannin entisiä pääministerejä, jotka ponnistelivat suunnattomasti, ja uskon, että tämän sopimuksen onnistuminen on osaltaan heidän apunsa ansiota. Haluan myös antaa tästä tunnustusta Yhdysvaltain presidentille. Hän teki paljon aivan viime hetkiin asti, ja uskon, että se, mitä Yhdysvallat teki tässä, on esimerkki myös Euroopalle siitä, mitä suurvalta voi vaikutusvaltansa ja taitavan diplomatian avulla saada aikaan kaikkialla maailmassa.
Haluaisimme kiittää EU: ta erityisesti sen hillitystä ja hienotunteisesta osasta Pohjois-Irlannissa, Euroopan unionin antamista rajoista, jotka auttoivat Irlannin ja Britannian ministereitä suunnittelemaan yhdessä yhteistä maatalouspolitiikkaa, yhteisiä politiikkoja, jotka loivat yhtenäismarkkinat, joilla pohjoisen ja etelän kansat tekevät nyt yhteistyötä ilman rajaa, mikä estäisi heitä viljelemästä yhdessä, työskentelemästä ja käymästä kauppaa yhdessä. Euroopan unioni on saanut sen aikaan, ja se on suuri saavutus.
Haluaisin kiittää herra Santeria ja rouva Wulf-Mathiesia siitä, että he ovat olleet Euroopan yhteisön näkyvät kasvot PohjoisIrlannissa, ja haluan sanoa, että toivoakseni annamme jatkossakin apua, joka on merkinnyt niin paljon.

Cushnahan
Arvoisa puhemies, Irlannin molemmissa osissa toimineena poliitikkona olen liiankin hyvin selvillä vaikeuksista sellaisen sopimuksen neuvotteluyrityksissä, jota kaikki konfliktin osapuolet pitäisivät hyväksyttävänä. Pitkänperjantain sopimus on historiallinen saavutus, ja onnittelen koko sydämestäni kaikkia niitä, jotka osaltaan vaikuttivat siihen, molempia hallituksia ja puoluejohtajia, erityisesti John Humea, jota on ylistetty täällä tänään, John Alderdicea ja erityisesti David Trimbleä, jolla on ollut rohkeutta johtaa unionismi kunnialliseen sopimukseen pohjoisirlantilaisten maanmiestensä kanssa. Saanen sanoa tohtori Paisleylle hänen puhuttuaan saamistaan äänistä, että yksi ääni rauhan ja sovinnon sekä selkkauksen päättymisen puolesta on arvokkaampi kuin tuhat ääntä selkkauksen jatkumisen puolesta.
On väistämätöntä, kun tunnetaan ongelman monimutkaisuus, että jokaisella on joitakin merkittäviä varauksia paketin jostakin osasta. Se on kuitenkin paketti, eikä kukaan voi noukkia vain parhaita paloja - valinta on joko koko paketin hyväksyminen tai sen hylkääminen. Jos pahin tapahtuisi, ja tämä paketti hylättäisiin, neuvoteltaisiin taas toiset 20 vuotta ja neuvottelut johtaisivat samankaltaiseen pakettiin ja samankaltaisiin varauksiin, joita on esitetty. Samankaltaista sopimusta tarjottiin vuonna 1974, 25 vuotta sitten, ja tuhannet kuolivat ja kärsivät tarpeettomasti. Emme saa tuomita Britannian ja Irlannin emmekä etenkään Pohjois-Irlannin kansoja uuteen pitkälliseen väkivallan ajanjaksoon.
Kannatan tätä sopimusta innostuneesti. Se on oikeudenmukainen ja kunniakas, ja molempien Irlannin osien olisi tuettava sitä vilpittömästi. On sopivaa, että Euroopan parlamentilla olisi mahdollisuus tukea sitä; parlamentti edustaa vertauskuvallisesti kahden maailmansodan yli kestänyttä selkkausta ja monia muita riitoja Euroopassa, ja toivokaamme, että voimme näyttää esimerkkiä Pohjois-Irlannin kansalle.
(Suosionosoituksia)
Gillis
Iloitsen saadessani tilaisuuden esittää vilpittömän tukeni tälle historialliselle sopimukselle, joka asettaa Pohjois-Irlannin sisäiset, Irlannin kahden osan väliset ja Irlannin ja Britannian väliset suhteet aivan uudelle pohjalle, joka perustuu kumppanuuteen, yksimielisyyteen ja keskinäiseen kunnioitukseen.
Rooman sopimuksen hyväksymisestä lähtien Euroopan unionin on onnistunut tarjota foorumi, jossa EU: n jäsenet istuvat saman pöydän ääressä ja keskustelevat eroistaan turvautumatta väkivaltaan. Tämän jälkeen seuraa tämän sopimuksen hyväksyminen.
Iloitsen historiallisesta tilaisuudesta, joka Pohjois-Irlannin kansalla on ratkaista vaikeutensa yksinomaan demokraattisesti ja rauhanomaisesti. Vastustan jyrkästi voiman käyttöä tai sillä uhkaamista minkään poliittisen tavoitteen saavuttamiseksi.
Haluaisin käyttää tätä tilaisuutta hyväkseni ja kiittää kaikkia poliitikkoja, jotka olivat tässä pitkässä ja tuskallisessa prosessissa, jossa on ollut mukana molempien saarten perättäisiä hallituksia, ja haluan erityisesti kiittää niiden pohjoisirlantilaisten poliitikkojen rohkeutta, jotka ryhtyivät ylimääräisiin toimiin, joiden avulla olemme päässeet nykyiseen tilanteeseemme. Lisäksi haluaisin antaa tunnustusta Euroopan unionille ja kiittää sitä sen jatkuvasta tuesta ja rohkaisusta. Toivoisin, että tästä tuesta edetään käytännön toimiin.
Vaaleilla valittuna edustajana yhdyn allekirjoittajiin siinä, että suosittelen tätä sopimusta Pohjois- ja Etelä-Irlannin kansojen hyväksyttäväksi.

Puhemies
Olen ottanut vastaan 8 työjärjestyksen 40 artiklan 5 kohdan mukaisesti käsiteltäviksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.
Rouva Mowlamilla on nyt puheenvuoro.

Mowlam
Puheenjohtajamaan puolesta saanen lyhyesti osoittaa kunnioitustani RUC: n (Ulsterin kuninkaalliset poliisivoimat) työlle ja sitoutumiselle, minkä olen tehnyt monissa tilaisuuksissa ennenkin, ja huomauttaa vain, kuten monet puhujat ovat tänä iltapäivänä tehneet, että monet ihmiset kaikilla puolilla ovat menettäneet rakkaitaan, monet ovat todella kärsineet levottomuuksien seurauksena. Minut saa jatkamaan se, että saan joka päivä kirjeitä sellaisilta ihmisiltä, jotka ovat kärsineet, sellaisilta, joiden perheenjäseniä on haavoittunut, ja sellaisilta, joiden tuttavia on murhattu. He sanovat, että kyllä se sattuu, kun menee Maze-vankilaan, niin ei se ole helppoa, mutta jos se tarkoittaa, että yhdenkään perheen ei tarvitse enää käydä läpi sitä, minkä me olemme käyneet - niin rakennetaan tulevaisuutta.
Saanen vielä sanoa, arvoisa puhemies, että luulen, että tulevaisuuden avainsanat ovat kunnioitus ja usko, jotka monet puhujat parlamentissa ovatkin maininneet. Tulevaisuuden uskon ja sen kunnioituksen sekä meidän välisen keskinäisen luottamuksen ja kunnioituksen avulla voimme päästä pitävään sopimukseen. Kiitos paljon.

Puhemies
Paljon kiitoksia, rouva Mowlam.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Etiikkaa, tieteitä ja uusia teknologioita käsittelevä ryhmä
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma etiikkaa, tieteitä ja uusia teknologioita käsittelevän eurooppalaisen ryhmän työskentelyyn liittyvistä kysymyksistä.
Herra Santerilla on puheenvuoro.

Santer
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, olen iloinen esitellessäni teille tänään etiikkaa, tieteitä ja uusia teknologioita käsittelevän uuden eurooppalaisen työryhmän, joka seuraa etiikan ja bioteknologian neuvonantajaryhmää.
Tämä aloite on peräisin komission halusta tarkastella kaikkia niitä tieteisiin ja teknologioihin liittyviä kysymyksiä, jotka nostattavat esiin eettisiä ongelmia. Tieteiden ja uusien teknologioiden näyttävä ilmaantuminen on leimaa-antavaa tälle vuosisadan lopulle, pääasiassa kahdella alalla eli biologian ja tietoliikenteen alalla. Tässä kehityksessä pannaan alulle perinpohjaisia muutoksia niin yhteiskunnassa yleisesti kuin kaikkien kansalaisten jokapäiväisessä elämässäkin. Kehitysnäkymät ovat valtavat työllisyyden, kasvun ja elämänlaadun parantumisen osalta. Nämä edistysaskeleet aiheuttavat kuitenkin pelkoja, jotka liittyvät aikaansaadun edistyksen nopeuteen ja näiden teknologioiden maailmanlaajuiseen ulottuvuuteen. Eettisistä toimista on siksi tullut välttämättömämpiä kuin koskaan aikaisemmin, jotta voitaisiin valvoa, että saavutetut edistysaskeleet olisivat sopusoinnussa perusarvojen ja ihmisarvon kanssa.
Euroopan parlamentti yritti jo hyvin aikaisessa vaiheessa antaa eettisen ulottuvuuden tieteille ja sovellutuksille, jotka ovat seurausta tällä alalla tapahtuneesta edistyksestä. Olen vakuuttunut siitä, että etiikkaa käsittelevän työryhmän perustaminen on toimielimenne huolenaiheiden mukaista. Haluaisin esitellä teille eurooppalaisen etiikkaa käsittelevän työryhmän uudet piirteet, ryhmän, joka jatkaa edellisen työryhmän työtä. Haluan tässä yhteydessä korostaa vanhan työryhmän jäsenten, etenkin sen puheenjohtajan, rouva Noëlle Lenoirin, osaa ja pätevyyttä, jäsenten, jotka pystyivät suorittamaan tehtävänsä erinomaisesti, varsinkin edistämällä vuoropuhelua toimielintemme välillä.
Haluaisin aivan ensiksi palauttaa mieliin vanhan ja uuden työryhmän yhteiset piirteet. Nämä piirteet ovat samanlaiset kuin millä tahansa perinteisellä etiikkaa käsittelevällä työryhmällä. Uusi työryhmä on edeltäjänsä tavoin neuvoa-antava, riippumaton, monialainen ja monikansallinen.
Se on neuvoa-antava, sillä sen tärkein tehtävä on laatia komissiota varten lausuntoja, jotka eivät ole sitovia ja joissa päätöksentekoa valmistellaan hyödyllisesti.
Se on tietenkin riippumaton: se ei edusta mitään taloudellista tai poliittista valtaa. Sen jokainen jäsen nimitetään siksi henkilökohtaisesti maineikkuutensa ja pätevyytensä perusteella. Se koostuu siksi 12 asiantuntijasta, määrä, joka nimenomaan ei vastaa jäsenvaltioiden määrää. Työryhmä voi järjestää työnsä vapaasti. Työryhmän olisi sitä paitsi uuden määräyksen nojalla hyväksyttävä työjärjestyksensä toukokuussa.
Työryhmä edustaa lopuksi monia tieteenaloja ja kansallisuuksia. Jokaisen jäsenen lähestymistapa vaihtelee hänen erikoisalansa mukaan: luonnontieteet, oikeustiede tai humanistiset tieteet. Työryhmän moniarvoisuus on myös rikkaus eettisen pohdinnan kannalta.
Mutta mitkä ovat uuden työryhmän tärkeimmät ominaispiirteet? Minusta niitä on kolme: ensimmäinen uutuus on työryhmän toiminta-alan laajentaminen. Edellinen työryhmä oli nimittäin toiminnassaan keskittynyt perinpohjin bioteknologian alaan. Bioteknologia on yhä tieteen kehityksessä ja siis huolenaiheissamme keskeisellä sijalla. Kloonaus oli tästä voimakkain esimerkki, mutta on mentävä pidemmälle. Miten voitaisiin olla välittämättä tietoyhteiskunnan kehityksestä ja ihmisarvon suojelusta Internetissä, tai miten voitaisiin olla vastaamatta niihin pelkoihin, joita pääsy henkilökohtaisiin geeniperimätietoihin tai ihmiskudosta tallentavat pankit aiheuttavat?
Halusimme vastata näihin uusiin haasteisiin antamalla työryhmän tehtäväksi myös tieteen kehityksen pohtimisen yleensä, tutkimus ja tietoyhteiskunta mukaan lukien. Sopivan asiantuntemuksen on vastattava tätä uutta toimivaltaa. Se on tämän työryhmän toinen uusi ominaispiirre, työryhmän, jota vahvistettiin ja jonka kolmeksi vuodeksi nimitettyjen jäsenten määrä nousi 9: stä 12: een.
Lopuksi, ja tämä kolmas uutuus on merkittävä, työryhmän on tehtävä vieläkin tiiviimpää yhteistyötä muiden toimielinten kanssa. Työryhmä on tosin sijoitettu komission yhteyteen, jolle se antaa suosituksensa. Ymmärrän kuitenkin muiden toimielinten huolen päästä perille työryhmän pohdinnasta ja jopa osallistua siihen. Euroopan parlamentti esitti tämän toiveen päätöslauselmassaan kesäkuussa 1977. Kannustan henkilökohtaisesti työryhmää jatkamaan edeltäjänsä aloittamaa vuoropuhelua ja avoimuutta. Sen aloitteesta on järjestetty lukuisia keskusteluja, joihin toimielimenne on aktiivisesti osallistunut, ja ne ovat edistäneet hedelmällisen yhteistyön ilmapiirin syntymistä. Tähdennän sen vuoksi aivan erityisesti sitä, että jokainen lausunto toimitetaan teille välittömästi, kuten myös neuvostolle. Komissio on tässä hengessä ehdotuksestani kehottanut Euroopan parlamenttia ja neuvostoa täsmentämään ne eri aiheet, joita työryhmän olisi tarkasteltava ja joista sen olisi jopa annettava lausunto. Haluan korostaa, että tämä uusi asian käsittelymahdollisuus on ennennäkemätön uudistus.
Arvoisa puhemies, tarvitsemme etiikkaa käsittelevää eurooppalaista työryhmää. Sen lausunnot ovat arvokkaita yhteisön lainsäädännön laatimiseksi ja täytäntöönpanemiseksi. Haluaisin tässä yhteydessä muistuttaa, että vanhan työryhmän avulla oli mahdollista laajentaa keskustelua vuodesta 1991 lähtien Euroopan tasolle ottamalla mukaan kaikki asianomaiset, myös suuren yleisön. Se pystyi yhteensovittamaan - mikä on etiikan alalla vaikeaa - tieteellisen asiantuntemuksen ja sen, että suuri yleisö ymmärsi, millaisia panoksia alalla on pelissä. Olen vakuuttunut siitä, että etiikkaa käsittelevä eurooppalainen työryhmä jatkaa tätä tärkeää tehtävää.

Cot
Arvoisa puhemies, kiitän puheenjohtaja Santeria siitä, että hän tuli henkilökohtaisesti esittelemään tämän bioetiikkaa käsittelevän eurooppalaisen työryhmän, joka kuuluu sitä paitsi komission puheenjohtajuuden yhteyteen. Sallitte varmasti minun samalla kiittää, ennen kuin esitän kysymykseni, rouva Lenoirin johtamaa bioetiikan asiantuntijaryhmää sen tekemästä hyvästä työstä, etenkin siitä avusta, jota se antoi tarkoilla, ytimekkäillä ja perustelluilla lausunnoilla toimielimille ohjatakseen bioteknologian keksintöjen patentoitavuutta koskevan direktiivin laatimista.
Uusi työryhmä, jonka juuri esittelitte, herra puheenjohtaja, on kooltaan suurempi, ja sillä on laajempi toimivalta. Tiedätte, että parlamentti olisi osaltaan toivonut tehtävältään toimielinten välistä komiteaa, jotta kaikki työmme olisi voitu suunnata tarkemmin, ei yksittäisten patentoitavuuspyyntöjen osalta, sitä emme ole koskaan vaatineet, vaan jotta tällä elimellä olisi muutakin tehtävää kuin pelkkä neuvojen antaminen komissiolle.
Esititte tästä oikeudellisia vastaväitteitä, jotka ymmärrän ja joiden edessä taivun. Kysymykseni kuuluu kuitenkin: miten Euroopan parlamentti voi konkreettisesti antaa kysymyksiä tämän uuden työryhmän käsiteltäväksi, ja seulooko komissio niitä jollakin tavalla, mikä siinä tapauksessa hankaloittaisi, se minun on sanottava, sitä yhteistyötä, jota voisimme siltä odottaa?

Santer
Kiitän herra Cotia hänen kysymyksestään. Pidämme todellakin erittäin tärkeänä sitä, että parlamentilla on täysi mahdollisuus antaa kysymyksiä työryhmän käsiteltäväksi, ja se voi siis mielestämme esittää kysymyksiä työryhmälle haluamallaan tavalla. Parlamentin tehtävänä on tietenkin vahvistaa tämän menettelyn toteuttamistapa, mutta emme millään lailla seulo - kuten sanoitte - niitä kysymyksiä, joita Euroopan parlamentti haluaa antaa työryhmän käsiteltäväksi. On yksin parlamentin asia päättää, millä tavalla se aikoo antaa kysymyksiä työryhmän käsiteltäväksi. Emme puutu siihen. Teidän on kuitenkin ehkä kehitettävä jonkinlainen menettely; siitä teidän on päätettävä, sillä en haluaisi sekaantua sisäisiin menettelyihinne. Työryhmä on joka tapauksessa avoin, ja sen jäsenet ovat suostuneet tekemään yhteistyötä mahdollisimman aktiivisesti muiden toimielinten kanssa, ja aivan erityisesti parlamentin kanssa.

Heinisch
Arvoisa puhemies, haluaisin jatkaa tästä kysymyksestä. Mehän perustimme viime viikolla parlamentin ja sen puhemiehen toiveesta tutkimusta käsittelevään valiokuntaan bioetiikan työryhmän. Haluaisin kysyä teiltä, millaisena näette yhteistyön komission etiikkaryhmän ja tämän etiikkaryhmän välillä, joka on nyt virallisesti muodostettu tutkimusta käsittelevään valiokuntaan.

Santer
Totta kai, arvoisa puhemies, tämä etiikkaa käsittelevä eurooppalainen työryhmä on valmis tekemään aktiivisesti yhteistyötä muiden täällä toimivien työryhmien kanssa. Se on, kuten sanoin, riippumaton ja puolueeton työryhmä, joka on liitetty komission yhteyteen, mutta josta tulee tietenkin avoin, jotta voitaisiin varmistaa läheinen yhteistyö kaikkien muiden elinten kanssa, joita perustetaan muiden lainsäädäntöaloitteiden ja -menettelyjen pohjalta. Tämä on mielestäni itsestään selvää. On myös varmistettava, että näiden eri työryhmien työ sovitetaan yhteen. Työryhmä tarkastelee siis varmasti kaikkia kysymyksiä, sikäli kuin perustetut erityisemmät ja erikoistuneemmat ryhmät antavat niitä sen käsiteltäväksi.

Ahern
Patenttidirektiivin ensimmäisessä käsittelyssä Euroopan parlamentti ehdotti sellaisen etiikkaa käsittelevän työryhmän perustamista, joka arvioisi kaikkia bioteknologian puolia ja erityisesti patenttien osalta. Komission vastaus ei ole sellainen, jota parlamentti pyysi; pyysimme teitä antamaan ehdotukset Euroopan parlamentin käsiteltäviksi, mutta vastauksenne on ollut aiemman työryhmän laajentaminen.
Bioteknologian arviointi ei ole sama asia kuin patenttihakemusten eettisten seuraamusten arviointi. Yksi esimerkki on se, että bioteknologialla tuotetaan terapeuttisia hoitokeinoja, joiden on tarkoitus olla hyödyksi potilaille. Sellaisen hoitokeinon patentoiminen ei kuitenkaan välttämättä ole potilaan edun mukaista, tai se saatetaan kieltää yhteiskunnan edun vuoksi säilyttäen samalla lääkäreiden oikeudet hoitoon riippumatta monopoliasemassa olevasta tavaran toimittajasta tai tutkijan oikeuksista tuottaa vaihtoehtoisia hoitomuotoja samasta geeniaineksesta.
Haluaisin kysyä puheenjohtaja Santerilta: Kuinka työryhmä voi toimia bioteknologisten keksintöjen eettisenä tutkimuselimenä kuten parlamentti tahtoo, kun sen toimivallassa on tarkastella ainoastaan eettisiä perusperiaatteita eikä patenttihakemusten esiintuomia yksittäisiä aiheita? Kuinka paljon aikaa ja voimavaroja käytetään bioteknologian keksintöjen yksityiskohtaiseen tutkimiseen? Mitä voimavaroja annetaan käytettäväksi tärkeimpiä eettisiä kysymyksiä koskevia laajoja julkisia konsultaatioita varten?
Olemme kuulleet pääsystä, mutta parlamentti ei halunnut pääsyä; haluamme pyytää työryhmää antamaan suoran lausunnon parlamentille tietyistä kysymyksistä. Onko jäsenillä suora pääsy työryhmään, jotta se antaisi lausunnon mistä tahansa tietystä kysymyksestä, eikä komission kautta? Kiitos.

Santer
Haluaisin aivan ensiksi korostaa, että työryhmä on neuvoa-antava elin, jonka tehtävänä on tarkastella yleisiä kysymyksiä, jotka liittyvät eettisiin perusperiaatteisiin. Sen ei tämän johdosta ole määrä antaa järjestelmällisesti lausuntoja erityistapauksista, kuten esimerkiksi patentoimista koskevan pyynnön eettisestä ulottuvuudesta tai erityistuotteen markkinoille saattamisen sallimisesta. Työryhmän tehtävänä on tarkastella kaikkia kysymyksiä, kuten sanoin, eettisten perusperiaatteiden kannalta. Sitä voidaan joka tapauksessa vaatia tarkastelemaan myös muita kysymyksiä. On siis mahdollista antaa etiikkaa käsittelevän eurooppalaisen työryhmän tehtäväksi arvioida kaikkia bioteknologiaan liittyviä eettisiä näkökohtia. Kysehän on jo toimivallan rajaamisesta, mutta tätä työryhmää ei myöskään pidä kuormittaa liikaa sille annettavilla tehtävillä.

Thors
 Arvoisa puhemies, olen hieman peloissani siitä, että tämän uuden ryhmän toimialasta on tullut jokseenkin epäselvä mandaatin laajentumisen myötä. Haluan sen vuoksi kysyä, onko mahdollista, että ryhmä antaisi myös yleisiä neuvoja muille, toisin sanoen arvion eettisistä näkökohdista, jotka voitaisiin ottaa huomioon kaikkien poliittisten kysymysten arvioinnin yhteydessä. Toivon esimerkiksi, että voisimme välttyä tilanteelta, jossa taloudellisia argumentteja käytetään ihmisarvon arvioinnin mittareina, kuten Euroopassa joskus aiemmin on tapahtunut. Miten komissio aikoo varmistua siitä, että toimiala rajataan hyvin ja että eettiset näkökohdat otetaan huomioon muilla alueilla esimerkiksi tällaisen arvioinnin avulla?
Lopuksi haluan sanoa, että oli ilahduttavaa kuulla, että saamme nämä lausunnot ryhmältä välittömästi eikä meidän tarvitse tyytyä kolmivuotiskertomuksiin. Haluan varmistua siitä, että saamme ryhmän lausunnot välittömästi.

Santer
En ole ollenkaan samaa mieltä arvoisan parlamentin jäsenen huolestumisesta. Tällaista työryhmää on jo aikaisemmin kokeiltu rouva Lenoirin johdolla, ja sen työtä arvostettiin. Laajensimme vielä työryhmän toimialaa koskemaan muitakin kysymyksiä, ja sen jäsenmäärää lisättiin. Sen jäsenet ovat riippumattomia, erittäin päteviä ja maineikkaita, ja uusien jäsenien asiantuntemuksen avulla voidaan vastata työryhmän toimialan laajentamiseen. Sen lisäksi, työryhmän välttämätön moniarvoisuus antaa sille varmasti mahdollisuuden huolehtia sellaisesta eettisestä pohdinnasta, joka sopii kaikkiin niihin kysymyksiin, joita sille mahdollisesti esitetään. Kaikki lausunnot toimitetaan sitä paitsi välittömästi eteenpäin, eikä vain joka neljäs kuukausi annettavalla selonteolla.
Esiin nostamanne kysymys, joka koskee läheisempiä suhteita Euroopan parlamentin kanssa, voidaan sitä paitsi ottaa esille tulevassa työryhmän puheenjohtajan ja Euroopan parlamentin puhemiehen välisessä tapaamisessa, ja tässä yhteydessä - luulen, että tapaaminen on 29. huhtikuuta, siis huomenna - on mahdollista myös keskustella työryhmän puheenjohtajan kanssa kaikista näistä kysymyksistä, mikäli vielä kannatte huolta tämän työryhmän toiminnasta.

White
Niin sanotut ennenaikaisesti kuolevat viljelykasvit (terminator crops) ovat sellaisia viljelykasveja, jotka on etukäteen geneettisesti ohjelmoitu siten, että ne kestävät istutuksen jälkeen todennäköisesti ainoastaan yhden kauden, jonka lopussa ne kuolevat, ja kyseisen maanviljelijän on ostettava uusia kasveja toimittajalta. Mielestäni tuo nostattaa kysymyksen etiikasta, arvoisa puhemies, ja voinko sen vuoksi kysyä teiltä, kuinka minä parlamentin jäsenenä voin saada lausunnon tältä uudelta työryhmältä?
Puheenjohtaja Santer, te olette tietenkin tietoinen asiaa koskevasta huolestani, koska tämän viikon maanantaina lähetin teille faksin, jossa tiedustelin, kuinka voisin parlamentin jäsenenä saada lausunnon uudelta työryhmältä. Haluaisin saada sen ja olen selvillä siitä, että voimassa olevia sääntöjä ei tällä hetkellä ole, ja sen vuoksi tilanne saattaa olla jokseenkin hankala. Teidän neuvonne olisi kuitenkin erittäin tervetullut.

Santer
Voin vahvistaa teille, että annoitte minulle todellakin käsiteltäväksi tätä aihetta koskevan kysymyksen, ja voin vahvistaa teille myös sen, että toimitin kirjeenne välittömästi työryhmälle, joka pohtii sitä. Työryhmän tehtävänä on nyt järjestää työnsä niin, että se voi antaa teille vastauksen. Pidän kiinni siitä, että menettely ei saa olla liian raskas ja että tämän parlamentin jäsenten on voitava ottaa suoraan yhteyttä tähän työryhmään. Vastasin siksi äsken herra Cotin esittämään kysymykseen, että Euroopan parlamentin tehtävänä on määrätä sellaisesta menettelystä, jonka avulla parlamentin jäsenet voivat kääntyä suoraan tämän työryhmän puoleen. Meillä ei ole mitään vaikeuksia hyväksyä sellaista menettelyä.

Liese
Arvoisa puhemies, kiitän puheenjohtaja Santeria hänen henkilökohtaisesta paneutumisestaan tähän kysymykseen. Puheenjohtaja Santer, mehän emme olleet täysin tyytyväisiä alkuperäisen ryhmän työhön. Sen osoitti myös viimevuotinen keskustelu täällä. Uskon kuitenkin, että uusia jäseniä ryhmään otettaessa ja ryhmän moniarvoisuuden lisääntyessä olemme tyytyväisempiä sen työhönkin. Minun mielestäni yksi ongelma oli se, ja se kävi ilmi erityisesti ihmisten kloonausta koskevan kannanoton yhteydessä, että käytettävissä ei ollut riittävästi aikaa etiikan ja tieteen alueella Euroopassa toimivien tieteellisten laitosten kanssa sopimukseen pääsemiseksi. Kysymykseni kuuluu: miten ryhmä aikoo - esimerkiksi ensimmäisessä käsittelyssä ja sen jälkeen tällä alueella toimivien laitosten käsittelyssä, sitten toisessa käsittelyssä - sisällyttää Euroopassa tehtävän työn, jota komissio osittain tukee, tämän ryhmän työhön?

Santer
Arvoisa puhemies, tämän kuten vanhankin työryhmän työtä voidaan varmasti verrata tieteelliseltä kannalta työhön, johon etiikkaa käsittelevät työryhmät ovat ryhtyneet muissa maissa. Toivon, että työ on verrattavissa kansallisella tasolla aloitettuun työhön. Perustamaltamme työryhmältä ei siis pidä vaatia enempää kuin kansallisella tasolla perustetuilta ryhmiltä. Näitä kansallisia ryhmiä voidaan suoraan sanoen myös arvostella, mutta koska mikään ei ole täydellistä tässä maailmassa, tyytykäämme siihen, että meillä on jonkinlainen menettely, ja antakaamme tämän työryhmän työskennellä täysin riippumattomasti. Haluamme riippumattoman työryhmän, toimikaamme siis niin, että työryhmän jäsenille taataan tämä riippumattomuus. Olemme nimittäneet heidät, olemme valinneet heidät. Uskon, että tässä työryhmässä on hyvin päteviä henkilöitä, joista jokainen on erikoisalansa asiantuntija. Antakaamme tämän työryhmän työskennellä täysin riippumattomasti puuttumatta sen työhön, sillä silloin se ei olisi riippumaton.
Toisaalta ei ole epäilystäkään siitä, että työryhmä hankkii käyttöönsä kaikki mahdolliset tieteelliset neuvot ja ottaa varmasti yhteyttä ulkomaisiin tiedelaitoksiin. Tästä käydään varmasti neuvotteluja, ja toivon, että työryhmän työn tulokset ovat omiaan selventämään ei ainoastaan komission työtä, vaan myös muiden toimielinten ja siis Euroopan parlamentin työtä. Mutta pyydän, älkää kysykö minulta, minkälaiset menettelyt asetamme ohjaamaan tämän työryhmän työtä, sillä silloin se jumiutuisi tietyllä tapaa, ja siltä riistettäisiin välttämätön riippumattomuus. Tämän työryhmän arvo on juuri siinä, ja toistan itseäni, koska se on tärkeää, että se voisi työskennellä täysin riippumattomasti ja että sitä ei alistettaisi komission sisäiselle tai taloudellisten ja muiden painostusryhmien ulkoiselle vaikutusvallalle.

Gebhardt
Arvoisa puhemies, puheenjohtaja Santer, te ylistätte kovasti etiikkaa käsittelevää uutta ryhmää. Hyvä! Näin puhuu hyvä isä lapsistaan, vaikka he olisivat epäonnistuneita. Uuden ryhmän tehtäväluettelo näyttää vaikuttavan laajalta. Se ulottuu nyt tietoliikennetekniikasta tietotekniikan kautta bioteknologiaan. Ette ole tällä tavalla nostanut suoritettavan työn arvoa vaan laittanut taitaville asiantuntijoille kuonokopan. Se on tosin kullattu mutta pysyy kuonokoppana, joka vie ryhmältä terän. Vai uskotteko todella, että 12 taitavaa tiedemiestä, jotka ovat tottuneet työskentelemään erittäin tarkasti, voivat työskennellä edelleen niin hyvin, jos heidän tehtäväalueitaan laajennetaan loputtomasti?

Santer
En usko, että olemme laittaneet tälle ryhmälle kuonokoppaa. En ole sitä mieltä. En ole myöskään niin ylpeä niistä henkilöistä, joita olemme nimittäneet. Uskomme, että valitsimme henkilöt, joilla on hyvä maine erilaisissa järjestöissä, maine, joka on perusteltu myös tieteellisesti. Sitä voidaan jo verrata erilaisten ulkomaisten tieteellisten instituuttien tai elinten maineeseen. Toiminta on osoittanut sen. Minun on myös pitänyt viime aikoina, viimeksi kuluneiden kahden tai kolmen vuoden aikana, mukautua erilaisiin tieteellisiin asiantuntijalausuntoihin, vaikka en itse ole tiedemies. Minun täytyy kuitenkin tunnustaa teille, että näitä tieteellisiä lausuntojakaan ei ole aina laadittu siten kuin juristina olisin kuvitellut. Sen vuoksi meidän on osoitettava hieman nöyryyttä, jopa taitavia tutkijoita kohtaan. Uskon, että tämä ryhmä tekee tehtävänsä. Antakaa sen tehdä työnsä, täysin riippumattomasti, sen jäsenten henkilökohtaisia ominaisuuksia täysin hyödyntäen, ja olen vakuuttunut, että ette jälkeenpäin pelkästään pidä tämän ryhmän nimitystä myönteisenä asiana vaan myös arvostatte korkealle sen työtä. Joka tapauksessa vastustan sitä, että olisimme jotenkin laittaneet tälle ryhmälle kuonokopan!

Eisma
 Arvoisa puhemies, tämä kaikki liittyy luonnollisesti patenttidirektiiviin. Palaamme siihen yksityiskohtaisesti, kun sitä käsitellään. Olen merkinnyt muistiin, että ryhmästä tulee neuvoa-antava ryhmä, jonka toimenkuvaan sisältyy enemmän kuin yksinomaan bioteknologia. Mutta koska parlamentti haluaa mielellään hyvin tiukan ja vahvan neuvoa-antavan ryhmän haluan pyytää, ettei toimenkuvasta tehdä liian laajaa, vaan mahdollisimman tarkka. Sillä jos laadimme yleisen toimenkuvan, ryhmän voima tulee vähenemään. Haluaisin mielelläni vastauksen tähän, puheenjohtaja Santer. Eihän tiede ole koskaan vapaa arvoasetelmista. Voiko Euroopan parlamentti vaikuttaa millään tavalla tämän neuvoaantavan ryhmän kokoonpanoon?

Santer
Nämä kaksi kysymystä täydentävät niitä, jotka esitettiin äsken. Ensiksi, työryhmä on jo muodostettu. Se on tosiasia. Se on aloittanut työnsä, ja halusimme siitä täysin riippumattoman. Toiseksi, tämän työryhmän toimeksianto ei ole kovin laaja-alainen, koska bioteknologia on yhä sen keskeinen huolenaihe, vaikka sen on bioteknologian lisäksi tietenkin käsiteltävä myös muita kysymyksiä, jotka liittyvät eettisiin perusperiaatteisiin. Sen toimeksianto ei siis ole yhtä laaja-alainen kuin jotkut halusivat luulla.
Toisaalta, mitä erityisesti patentteja koskevaan direktiiviin tulee, en mene itse yksityiskohtiin, koska komissaari Monti käsittelee niitä huomenna tai hieman myöhemmin. Euroopan parlamentti on juuri saanut valmiiksi mietinnön, ja teillä on aikaa keskustella kaikista patentteihin liittyvistä kysymyksistä. En haluaisi sotkea näitä kahta asiaa. Sanokaamme toistaiseksi, että muodostettu työryhmä on moniarvoinen ja riippumaton. Sillä on toimeksianto, mutta se on avoin, ja se voi siis työskennellä yhdessä parlamentin kanssa. Parlamentin tehtävänä on päättää omalta osaltaan, mitkä ovat tehokkaimmat menettelytavat, joilla työryhmälle voidaan antaa kysymyksiä käsiteltäväksi. Mitä meihin tulee, työryhmä haluaa vakuuttaa teille, että se toimittaa suoraan kaikki lausuntonsa yhtä aikaa parlamentille ja neuvostolle. Komissio ei näin ollen seulo etiikkaa käsittelevän työryhmän, sellaisena kuin se on juuri perustettu, työtä.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission puheenjohtaja. Puheenvuoronne päättää siis tämän kiireellisiä ja tärkeitä poliittisia aiheita käsitelleen istunnon.

Lähentyminen ja yhtenäisvaluutta
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana von Wogaun talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0130/98) Euroopan parlamentin lausunnosta Euroopan rahapoliittisen instituutin lähentymiskertomuksesta (C4-0201/98) ja komission asiakirjasta "EURO 1999-25. maaliskuuta 1998 - Talouksien lähentymisen arviointi ja talous- ja rahaliiton kolmanteen vaiheeseen siirtymistä koskeva suositus" (KOM(98)1999 - C4-0200/98).

Von Wogau
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, joulukuussa 1991 päätettiin Maastrichtin sopimuksessa yhteisen eurooppalaisen valuutan käyttöönotosta. Sopimuksessa päätettiin, että se tapahtuu viimeistään 1. tammikuuta 1999. Rahaliiton ytimeen voivat kuitenkin kuulua vain ne jäsenvaltiot, joilla on jo vakaa oma valuutta. Tämän varmistamiseksi päätettiin sopimuksessa konkreettisista vakausehdoista. Nämä ehdot olivat alusta alkaen kiivaiden keskustelujen kohteena. Yhtäältä ne vaikuttivat liian löysiltä ja tehottomilta riittävän vakauden saavuttamiseksi, toisaalta ne olivat kuitenkin liian tiukkoja ja rajoittavia. Kehitys Maastrichtia seuraavina vuosina on osoittanut, että ehdot ovat täyttäneet tehtävänsä erinomaisesti. Koko Euroopan unionissa kehittyy vakauden kulttuuri, joka on erittäin tärkeää yhtenäisvaluutan menestyksen kannalta.
Euroopan komission suosituksen mukaan 11 jäsenvaltiota on täyttänyt ehdot, jotka vaaditaan rahaliittoon pääsemiseksi 1. tammikuuta 1999. Pohdimme talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassa perusteellisesti tätä suositusta. Euroopan rahapoliittisen instituutin kertomus oli erittäin tärkeä työskentelyn perusta.
Tavoitteenani oli laatia mahdollisimman tasapainoinen mietintö, jossa arvostetaan kiistattomasti saavutettuja tuloksia. Arvostelua herättäviä kohtia ei kuitenkaan laiminlyödä. Valuutan vakauden tärkein mittaluku on inflaatioprosentti. Vakautta eniten korostavat keskuspankitkin olettavat, että alle 2 %: n inflaatio merkitsee käytännössä rahanarvon vakautta. Minun käsitykseni mukaan ei ole vielä riittävän yleisesti tiedossa, että kaikkien 11 ehdokasvaltion inflaatio on alle 2 % eli rahanarvo on niissä vakaa.
Neljän ehdokasvaltion eli Italian, Alankomaiden, Portugalin ja Espanjan inflaatio oli 1, 9 % vertailuvuonna 1997. Kahdessa maassa, Belgiassa ja Saksassa, se oli 1, 5 %. Yhdessä maassa, Luxemburgissa, inflaatio oli 1, 4 %, yhdessä eli Ranskassa 1, 3 %, ja kolmessa maassa eli Suomessa, Irlannissa ja Itävallassa 1, 2 %. Keskimääräinen inflaatioaste 11 ehdokasvaltiossa oli 1, 5 % vertailuvuonna 1997. Tämä osoittaa, että koko Euroopan unionissa kehittyy jo nyt rahaliiton edellyttämä rahanarvon vakauden kulttuuri. Pitkät korot osoittavat, että markkinat luottavat kehityksen jatkumiseen. Ne ovat kaikissa 11 ehdokasvaltiossa selvästi 7, 8 %: n viitearvon alapuolella. Vielä vuosi sitten Euroopan hypoteekkipankkien yhdistys (EMF) varautui siihen, että kymmenen vuoden hypoteekkilainojen korot nousisivat euroympäristössä. Näin ei ole tapahtunut. Tämäkin osoittaa: rahamarkkinat luottavat euron pysyvän vakaana, ja euron vakaus on sen vuoksi talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikka käsittelevän valiokunnan mielestä taattu, kun se otetaan käyttöön tammikuussa 1999.
Euron pysyvän vakauden kannalta on kuitenkin erittäin tärkeää, että jäsenvaltiot huolehtivat vakaista olosuhteista myös budjettialijäämän ja velan osalta. Olemme sen vuoksi tarkastaneet erityisen tarkasti näiden ehtojen täyttämisen. Budjettialijäämät ovat kaikissa ehdokasvaltioissa alle 3 % bruttokansantuotteesta, ja talousarvioluonnokset ja ennusteet antavat odottaa alijäämän pienentyvän edelleen.
Julkisen velan osalta arviointi ei ole niin helppoa. Siihen viittaa selvästi myös Euroopan rahapoliittinen instituutti. Velan osalta on arvioitava, onko 60 %: n viitearvo bruttokansantuotteesta saavutettu tai onko kyseisen valtion kokonaisvelan kehitys sitä kohti riittävän nopeaa. Tällöin on tärkeä kysymys siitä, onko velkaa otettu pääasiassa omasta maasta, tai onko kyseessä lyhytaikainen vai pitkäaikaisempi sitoumuksien rahoitus. Tällöin on todettava, että molemmissa pahimmin velkaantuneista maista on samanaikaisesti keskimääräistä korkeampi säästöaste ja että sitoumukset rahoitetaan pääasiassa kotimaisella lainalla. Se oli tärkeää arvioinnissamme. Sen lisäksi voidaan todeta velan rakenteen parantuneen siten, että erääntymisajat pidentyvät asteittain, vaikkakin hitaasti.
Mietintö, jonka esitän teille, vaatii näiden valtioiden hallituksilta konkreettisia sitoumuksia vakiinnuttamisprosessin jatkamiseksi. Parlamentin käsiteltävänä oleva ehdotus vaatii lisäksi kaikilta Euroopan rahaliittoon osallistujilta vakaus- ja kasvusopimuksen tiukkaa noudattamista. Talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta arvostaa näitä tosiasioita ja edustaa sellaista näkökantaa, että Euroopan komission myönteiseen arvioon velkaehdon täyttymisestä kaikkien 11 ehdokasvaltion osalta on yhdyttävä.
Rahaliittoon osallistumisen muodollisena kriteerinä on lisäksi kunkin jäsenvaltion keskuspankin riippumattomuus. Tarvittavia lainsäädäntömenettelyjä ei ole vielä päätetty kaikissa ehdokasvaltioissa. Olen kuitenkin luottavainen sen osalta, että tarvittavat toimet saatetaan päätökseen ajoissa Euroopan keskuspankin perustamiseksi 1. heinäkuuta 1998 mennessä.
Vaikka työttömyyden kehitys ei ole Maastrichtin sopimuksen muodollinen kriteeri, se on kuitenkin suurin haaste, joka Euroopan unionin valtioihin tällä hetkellä kohdistuu. Sen vuoksi olemme ottaneet myös työllisyyskysymykset mukaan kokonaisarviointiimme ja vaadimme Luxemburgin huippukokouksessa tehtyjen päätösten johdonmukaista noudattamista. Kaikkia näitä kehityksiä punnittuaan talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan laaja enemmistö päätyi siihen tulokseen, että kaikkien 11 ehdokasvaltion pitää olla mukana rahaliiton käynnistyessä 1. tammikuuta 1999.
1.tammikuuta 1999 Euroopan keskuspankki saa yksin toimivallan rahapolitiikassa. Yhtenäisen rahapolitiikan myötä myös tiiviimpi yhteistyö talouspolitiikassa muuttuu yhä tärkeämmäksi. Jäsenvaltioiden talouspolitiikalla, veropolitiikan muotoilulla, työmarkkinaosapuolten palkkaratkaisulla, työmarkkinapolitiikalla ja tiettyjen sosiaalisten ja ekologisten puitteiden muotoilulla on yhä enemmän vaikutusta kasvuun ja työllisyyteen kaikissa unionin jäsenvaltioissa.Euroopan parlamentti on sopiva ja kansanvaltaisesti valtuutettu foorumi, jossa julkisen keskustelun eurooppalaisen talouspolitiikan muodosta on tapahduttava. Sen vuoksi tärkein haasteemme on Euroopan komission, ministerineuvoston ja jäsenvaltioiden talous- ja valtiovarainministerien välillä jo käytävän vuoropuhelun syventäminen edelleen ja vastaavan vuoropuhelun kehittäminen Euroopan keskuspankin pääjohtajan kanssa. Euroopan parlamentti on jo esittänyt asiaa koskevat ehdotuksensa. Nyt odotamme, että neuvosto esittää tänä viikonloppuna ehdokkaan Euroopan keskuspankin pääjohtajaksi, tarkemmin sanottuna ehdokkaan koko sopimuksessa määrätyksi kahdeksan vuoden virka-ajaksi.
Yhtenäisvaluutan käyttöönotto on merkkipaalu Euroopan uuden ajan historiassa. Päätöslauselmalla, josta keskustelemme tänään, valmistelemme Maastrichtin sopimuksessa määrättyä Euroopan parlamentin lausuntoa tästä erittäin tärkeästä päätöksestä. Meidän on löydettävä laaja parlamentaarinen yksimielisyys, joka vastaa tämän päätöksen valtavaa merkitystä, sillä vain sillä tavalla voimme tehdä selväksi, että välittömillä vaaleilla valittu Euroopan parlamentti kantaa vastuunsa Euroopan unionin tulevaisuudesta.
(Suosionosoituksia)
Hughes
Arvoisa puhemies, Karl von Wogaun nimissä olevassa päätöslauselmassa esitetään paketti, ja tuon päätöslauselman 24-33 kohdat muodostavat paketin olennaisen osan. Osoitus hyvästä työsuhteesta kahden valiokuntamme välillä, talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan ja työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan välillä on se, että valiokuntani lausunto on liitetty kokonaisuudessaan osaksi tätä päätöslauselmaa. Se tuo julki yhteisen huolenaiheemme ja huolenaiheemme toimielimenä korostaa sitä, miten tärkeää on yhtäältä yhdistää terveitä makrotaloudellisia politiikkoja ja toisaalta parantaa talous- ja rakennepolitiikkojen koordinointia. Tuota on selvästi pohdittava rahaliiton kokonaisuuden johtamisessa.
Pidän sitä, että vakauden ohella kasvun ja työllisyyden tärkeys tunnustetaan neuvoston päätöslauselmissa ja sitä, että työllisyyttä koskeva luku ja uusi työllisyyssuuntaviivoja koskeva menettely sisällytetään Amsterdamin sopimukseen, hyvinä, selkeinä merkkeinä siitä, että tämä kokonaisvaltaisen sidonnaisuuden tärkeys unionin asioiden hoidossa on tunnustettu rahaliittoon siirryttäessä.
Omassa lausunnossamme kehotamme jäsenvaltioita tehostamaan talouspolitiikan ja aktiivisen työmarkkinapolitiikan yhteensovittamista ja nopeuttamaan työllisyyttä koskevan luvun määräysten ja ylimääräisessä työllisyyshuippukokouksessa Luxemburgissa viime marraskuussa sovittujen aloitteiden toimeenpanoa. Pidämme erityisen tärkeänä sitä, että luodaan suotuisat olosuhteet sisäisen kysynnän ja investointien vahvistamiseksi.
Rahaliittoa ei voida saada aikaan eikä pitää yllä jatkuvasti korkeiden työttömyyslukujen kustannuksella. Tämä unioni perustuu kestävän kehityksen ja korkean työllisyysasteen periaatteille. Näiden periaatteiden ehdoton tärkeys tunnustetaan selvästi tässä päätöslauselmassa, ja työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan puheenjohtajana minulla on ilo suositella parlamentille sen hyväksymistä.

Donnelly, Alan
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää esittelijää hänen mietinnöstään ja hänen valiokunnassa tekemästään työstä. Äänestys talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassa sekä neuvottelut, joihin olemme voineet osallistua, varmistavat, että kun äänestämme huomenna tästä mietinnöstä, voimme saada vaikuttavan enemmistön koko parlamentissa.
Tämä on erittäin tärkeää aikaa Euroopan parlamentille. Seuraavien parin kolmen päivän ajan Euroopan parlamentti on ainoa demokraattinen elin, joka voi ilmaista mielipiteensä tästä erittäin tärkeästä aiheesta, talous- ja rahaliitosta. Sosialistiryhmän puolesta haluaisin sanoa heti aluksi, että suhtaudumme erittäin myönteisesti Euroopan rahapoliittisen instituutin ja komission esittämiin suosituksiin siitä, että 11 valtiota liittyisi EMUun ensimmäisessä aallossa 1. tammikuuta 1999. Kun tarkastellaan Maastrichtin sopimuksessa nimettyjä lähentymisehtoja, se on todellinen Euroopan unionin menestystarina. Monet ihmiset, jotka näkivät Maastrichtin sopimuksen lähentymisehdot, kannattivat sitä, koska he uskoivat, että Euroopan unionin valtioiden olisi mahdotonta saavuttaa sen tasoista lähentymistä. 15 jäsenvaltiota ja etenkin ne 11, jotka siirtyvät yhteiseen rahaan, ovat osoittaneet epäilykset vääriksi, ja se todistaa sen, mitä Euroopan unionissa voidaan saavuttaa, kun meillä on poliittista tahtoa työskennellä yhdessä yhteisönä.
Meillä on nyt historiallisen alhainen inflaatio ja meillä on hintojen vakaus. Se merkitsee sitä, että kun yhtenäisvaluutta syntyy, meillä on mahdollisuuksia käsitellä laajempaa toimintaohjelmaa. Ryhmäni haluaa varmistaa, että kun Euroopan keskuspankki perustetaan ja 11 maata muodostaa euroalueen tuottamatta haittaa hintojen vakaudelle, alamme melko kiireisesti käsitellä laajempia kysymyksiä Euroopan unionissa, emmekä vähiten kasvun ja työttömyyden kysymystä.
Jotta Euroopan unionin kansalaiset saataisiin vakuuttuneiksi siitä, että tämä on ollut kannattava hanke, talouksiamme vakiinnuttava hanke, meidän on välttämätöntä osoittaa, että EMU-hanke ei ole ainoastaan rahaliitto vaan talousliitto ja sosiaalinen liitto, joka vähentää pitkäaikaista, rakenteellista ja kausittaista työttömyyttä koko Euroopan unionissa. Meillä on myös budjettitasapainoa koskeva lainsäädäntö - vakaus- ja kasvusopimus. Sanoisin komissaari de Silguylle, että saimme aikaan budjettitasapainoa koskevan lainsäädännön paljon vähäisemmän mainostuksen ja mieltenkuohun avulla kuin Amerikan yhdysvallat. Se merkitsee, että lähentymisemme on kestävää. Säilytämme hintojen vakauden ja säilytämme talousarvion alijäämät hillityillä tasoilla ja toivoakseni budjettitasapainon suhdannekierron aikana.
Annan kuitenkin ryhmäni puolesta varoituksen, että hyväksymällä vakaus- ja kasvusopimuksen tiukan soveltamisen hyväksymme sopimuksen, jota ehdotettiin ensimmäisen kerran Irlannin puheenjohtajuuden aikana. Emme hyväksy uusia ehtoja, jotka ilmaantuvat mistä tahansa tietystä jäsenvaltiosta joko perjantai-iltana, jolloin Ecofin-neuvosto kokoontuu, tai minä tahansa vastaavana ajankohtana. Meillä on vakaus- ja kasvusopimus ja hyväksymme sen tiukan soveltamisen, mutta emme muita toimia, joilla Euroopan unioni laitettaisiin pakkopaitaan. Sitä on mahdotonta hyväksyä.
Lopuksi mitä tulee Euroopan keskuspankin pääjohtajuuteen, sosialistiryhmä odottaa, että Euroopan keskuspankin pääjohtaja ja johtokunta nimitetään tänä viikonloppuna. Odotamme, että pääjohtaja toimii virassaan kahdeksan vuotta eikä vähempää. Ilmoitan, että jos meille esitellään ensi viikolla ehdokas, joka ei voi antaa sitoumustaan toimia koko kahdeksan vuoden virkakauden ajan, niin silloin on kyseenalaista, haluaako ryhmäni kannattaa sellaista nimitystä.

Friedrich
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, hyvä Karl von Wogau, tiedämme kaikki, että vain vakaa valuutta takaa pysyvän hyvinvoinnin ja työpaikat. Sen vuoksi Euroopan parlamentin on tänään väärinkäsityksiä jättämättä selvitettävä, että se suhtautuu vakavasti perustamissopimuksen jokaiseen määräykseen ja kriteeriin ja noudattaa niitä ehdottomasti ja tiukasti. Sen vuoksi von Wogaun mietinnössä esitetty velvoite kahdelle EU-valtiolle niiden kokonaisvelan vakiinnuttamisesta sopimuksen mukaisesti on aivan oikea ja tarpeellinen. Samaa sopimukselle uskollisuutta on vaadittava myös tulevaa keskuspankin pääjohtajaa nimitettäessä. Jos sopimuksessa määrätään kahdeksanvuotinen virka-aika, se on myös otettava huomioon sellaisena. Sopimuksen kaikenlainen tulkinta ja manipulointi on pahasta, ja Euroopan parlamentin on estettävä sellainen kokonaan.
Arvottoman köydenvedon uuden pääjohtajan henkilöllisyydestä on myös loputtava välittömästi. Eurooppa tarvitsee luottamusta, Eurooppa tarvitsee selvyyttä, juuri rahapolitiikan erittäin herkissä kysymyksissä. Tiedämme, että koko maailma seuraa nyt Euroopan käyttäytymistä juuri näissä kysymyksissä. Ehdoton sopimukselle uskollisuus on uuden euron paras käyntikortti. Euro ei ole ansainnut pelkästään hyvää tai erinomaista alkua vaan se on ansainnut myös sen, että se toimii jokaisen ihmisen - ensi sijassa eurooppalaisten - pysyvänä vakauden ankkurina. Se voi tehdä sen, jos hyväksymme von Wogaun mietinnön tänään mahdollisimman muuttamattomana.

Giansily
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, puheenjohtaja Karl von Wogau sai tietää jo 15. huhtikuuta, että ryhmämme tukee hänen erinomaista mietintöään ja että hyväksymme niin muodoin komission suosituksen, jossa kaavaillaan EMUn kolmannen vaiheen aloittamista 11 valtion voimin 1. tammikuuta 1999. Käsittelemättä laajasti tätä erittäin merkittävää mietintöä ja osoitettuani UPE-ryhmän puolesta täysin ansaitut onnentoivotukset puheenjohtaja Jacques Santerille ja komissaari Yves Thibault de Silguylle sekä koko komissiolle haluaisin sen vuoksi palata siihen, kuinka ehdottoman välttämätöntä on ottaa Euroopan parlamentti tiiviisti mukaan Euroopan keskuspankin demokraattiseen valvontaprosessiin.
Euro on tulos niistä ponnisteluista, jotka aloitettiin heti, kun Antoine Pinay oli nimittänyt 21. heinäkuuta 1952 Jean Monnet'n Euroopan hiili- ja teräsyhteisön komission ensimmäiseksi puheenjohtajaksi, tämän Euroopan alkion, joka vain parani vuosien mittaan ja joka tulee yhtenäisvaluutan toteuttamisen myötä valmiiksi. Tämän kiertokulun loppuminen merkitsee kuitenkin myös alkua. Yhtenäisvaluutta aloittaa uuden eurooppalaisen raha-, talous- ja sosiaalipoliittisen aikakauden. Ryhmämme on siksi jo usean vuoden ajan puhunut uuden eurooppalaisen talousjärjestyksen puolesta, koska suurten taloutta ja talousarviota koskevien tasapainojen osalta mikään ei ole enää kuin ennen.
Haluan tästä syystä korostaa kahta erittäin tärkeää seikkaa, jotka koskevat Ranskan politiikkaa euroon nähden. Aivan ensiksi, tämän politiikan jatkuvuus on jo 20 vuoden ajan ollut hyvin vahvaa, ja se on aina kyennyt ylittämään puolueiden väliset erot. Niinpä, olipa kyseessä Euroopan yhtenäisasiakirjan hyväksyminen lokakuussa 1986 tai vetoomus ratifioida sopimus Euroopan unionista kansanäänestyksellä syyskuussa 1992, Ranskan tasavallan presidentti Jacques Chirac on sitonut Ranskan määrätietoisesti yhtenäisvaluutan toteuttamisprosessiin, ja mielestäni hän on antanut tässä asiassa Euroopalle yhtä paljon kuin monet poliitikot, jotka elävät tällä hetkellä jo muistoissamme.
Voin siksi mielihyvin ehdottaa parlamentille, että se hyväksyisi Ranskan kansalliskokouksen 21. huhtikuuta antaman suosituksen, jossa se Valéry Giscard d'Estaingin pyynnöstä - suuren eurooppalaisen jos kenen, sillä hänen osansa kesä- ja heinäkuussa 1978 oli perustava nykyisen tilanteemme kannalta - siis Valéry Giscard d'Estaingin pyynnöstä ehdotti yhteisön toimielinten varustamista parlamentaarisella eurokomitealla, joka koostuisi puoliksi Euroopan parlamentin jäsenistä ja puoliksi kansallisten parlamenttien jäsenistä, jotka olisivat euroon osallistuvien maiden raha-asiain valiokuntien jäseniä ja jotka nimettäisiin suhteellisella vaalitavalla. Tämä komitea ottaisi säännöllisesti kantaa Euroopan keskuspankin rahapolitiikan suuntaviivoihin ja täydentäisi näin onnistuneesti sitä kolmen osapuolen muodostamaa kokonaisuutta, jonka avulla Euroopan rakentaminen on onnistunut ja joka koostuu siis yhteisen politiikan toteuttamisesta vastaavasta hyvin korkean tason teknisestä ryhmästä, ministerineuvostosta eli tässä tapauksessa Ecofin-neuvostosta, joka antaa politiikalle alkusysäyksen kokoonpanossa, jota on parannettu, joka on kastettu euro-x-neuvostoksi ja jonka muotoa parhaillaan kehitellään, sekä lopulta parlamentaarisesta valvonnasta, joka on Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustamisesta lähtien aina antanut Euroopan kansakuntien edustajille mahdollisuuden päästä osallistumaan Euroopan politiikkaan.
Tämä toimi on aivan välttämätön, jotta Euroopan maiden edustajat, sekä euroon osallistuvien 11 kansakunnan parlamenttien edustajat että ne edustajat, joille on yleisissä ja yhtäläisissä vaaleissa annettu tehtäväksi puolustaa niin Strasbourgissa kuin Brysselissäkin Euroopan kansojen näkökantaa, voitaisiin ottaa vahvasti mukaan tähän historialliseen tekoon, jota euron toteuttaminen merkitsee.

Cox
Arvoisa puhemies, minun on sanottava, että olen pakostakin hiukan hämmentynyt herra Giansilyn ehdotuksesta, joka koski herra Giscard d'Estaing'n toiveita. Olen kuullut hänestä vain hyvin vähän sen jälkeen, kun hän johdettuaan liberaaliryhmää sai poliittisen turvapaikan PPE-ryhmästä joitakin vuosia sitten. Olen iloinen kuullessani, että hän on yhä elossa ja terveenä.
Tämänpäiväisestä keskustelunaiheestamme haluaisin sanoa, että edessämme on unionille valtavan tärkeä viikonloppu. Seisomme yhteisen strategisen poliittisen tavoitteen toteuttamisen kynnyksellä saadessamme EMUn alkuun. Olen samaa mieltä herra Donnellyn kanssa siitä, että saavutettu lähentyminen on vahva osoitus siitä, mitä poliittisella tahdolla ja yhteisellä poliittisella tahdolla voidaan saada aikaan.
Kun seisomme tämän peruuttamattoman hankkeen kynnyksellä, on tärkeää tehdä tilannearvio joistakin ratkaisematta jääneistä kysymyksistä. Haluan sanoa mahdollisimman selvästi, että liberaaliryhmä panee merkille, ei ainoastaan pahoitellen vaan myös yhä ärtyneempänä neuvoston epäonnistumisen ratkaista tulevan keskuspankin pääjohtajan nimitystä koskeva kiista. Perustamissopimus on selvä. Nimityksen ehdot ovat selvät. Virkakauden pituus, kahdeksan vuotta, on selvä. Siihen puuttuminen poliittisten syiden vuoksi olisi kauhistuttava alku tälle peruuttamattomalle strategiselle hankkeelle. Odotamme neuvoston rakentavan luottamusta tähän järjestelmään eikä heikentävän sitä. Keino sen osoittamiseksi on tehdä tänä viikonloppuna selvä strateginen valinta oikeusvaltion ja perustamissopimuksen mukaisen virkakauden pituuden osalta. Kysymys kansallisesta ylpeydestä ei ole vaakalaudalla. Selvästi vaakalaudalla on valuutan menestyksekäs liikkeelle saanti.
Meillä on ollut mielenkiintoinen keskustelu valiokunnassa, kun olemme valmistelleet tätä mietintöä. Oma ryhmäni on tarkastellut hyvin kiinnostuneena Euroopan rahapoliittisen instituutin työtä. Se on viestittänyt poliittisesti, että meidän on oltava keskipitkällä aikavälillä osallisina joissakin eläkejärjestelmissä, ja jaamme sen huolen poliittisesti. Se on viestittänyt, että tarve talousarvion vakauttamiseen ei ole päättynyt, vaan että pikemminkin se on nyt vahvistunut tämän uuden järjestelmän kynnyksellä. Me liberaaliryhmässä yhdymme tuohon näkemykseen. Poliittisesti emme voi välttää strategisen vastuun ottamista. Pidän von Wogaun mietinnön nykyisestä muodosta. Tervehdin tyytyväisenä sitä tasapainoa ja johtoasemaa, jota Karl von Wogau on tuonut siihen. Kun äänestämme tästä mietinnöstä huomenna, kannatamme 11 ehdokasvaltion ehdokkuutta. Haluamme sopimuksen, jossa kaikki ovat mukana, mutta emme mihin hintaan hyvänsä.

Theonas
 Arvoisa puhemies, tänä viikonloppuna Euroopan unionin hallitsevat voimat siirtyvät loppusuoralle Maastrichtin sopimuksen tärkeimmän valinnan toteuttamisessa, yhteisen valuutan euron käyttöönotossa 1.1.1999 lähtien.
Euroopan komission sekä Euroopan parlamentin talous- ja raha-asioita käsittelevän valiokunnan mietinnöt jättävät huomioimatta dramaattiset seuraukset - työttömyyden, köyhyyden ja yhteiskunnallisen syrjäytymisen - työväestölle ja laajoille kansankerroksille ja ylistävät saavutettua nimellistä lähenemistä. Kuitenkin tiedetään, että kansat ja työntekijät eivät ylistä eivätkä aplodeeraa. Maanantaista eteenpäin ylistämistä ehkä jatkavat muut, rahamarkkinoiden voitontavoittelijat, kansainväliset arvopaperipörssit ja suurten rahoituslaitosten edustajat, jotka näkevät saavansa uuden voimakkaan valuutan keinottelupeleihinsä, kansojen ja niiden oikeuksien uhrausten kautta.
Työväestö ei voi olla muuta kuin huolissaan, huolissaan seuraavista askelista. Jo nyt pääoman äänitorvet näköpiirissä olevan EMUn alkamisen rohkaisemina vaativat julkistalouden kiristämistä entisestään, vakautussopimuksen välitöntä käyttöönottoa ja työmarkkinoiden ja tuotemarkkinoiden välittömiä sopeuttamistoimia tarkoituksena vahvistaa euroa vielä enemmän. Valitettavasti myös Euroopan parlamentti pitäytyy tässä roolissa, minkä osoittavat monet von Wogaun mietinnön esitykset, mietinnön, joka vaatii, että sekä komission että itse perustamissopimuksen on asetettava tiukempia ehtoja EMUlle.
Arvoisa puhemies, näissä olosuhteissa ryhmämme ei voi äänestää von Wogaun mietinnön puolesta. Mutta yhdestä asiasta meidän tulee ainakin olla varmoja: Euroopan kansat eivät jää kädet ristissä odottamaan, ne ryhtyvät vastarintaan ja muuttavat tämän suunnan, ne avaavat tien toisenlaiselle Euroopalle, demokratian ja edistyksen Euroopalle.

Hautala
Arvoisa puhemies, vihreiden ryhmän laaja enemmistö yhtyy komission perusnäkemykseen, jonka mukaan yksitoista maata voi nyt aloittaa yhteisen valuutan muodostamisen. Tällä ehdotuksella vältetään myös se, että syntyisi ydin-Eurooppa, joka jättäisi olennaisen osan unionia ulkopuolelle. Tällaista me emme ole olleet kannattamassa ja siksi olemme tyytyväisiä siihen, että euroalue syntyy laajalla pohjalla. Me tunnustamme, miten laajan hankkeen edessä ollaan. Emme halua luoda illuusioita. Ongelmia varmasti tulee, mutta tunnustamme myös mahdollisuudet, joita yhteinen valuutta voi luoda. Me haluamme, että Euroopan unionia syvennetään sosiaalisemmaksi ja ekologisemmaksi ja me haluamme, että euroa käytetään maailmanlaajuisen rahavakauden edistämiseen.
Von Wogaun mietinnössä on monia myönteisiä painotuksia erityisesti työllisyydestä ja talouspolitiikasta. Vaikuttaa siltä, että äärimmäisen uusliberalistiset talouspainotukset ovat saaneet hieman väistyä ja tällainen suuntaus antaa toiveita siitä, että voimme todellakin luoda sosiaalista Eurooppaa. On välttämätöntä tiivistää talouspoliittista yhteistyötä, jotta yhteiselle rahapolitiikalle syntyy todellinen vastapaino.
Mietinnössä on silti ongelmiakin. Me emme hyväksy sitä, että euroon liittyville maille asetetaan nyt yhtäkkiä uusia vaatimuksia. Me emme myöskään näe viisaana emmekä ollenkaan hyväksyttävänä, että sanotaan että kasvu- ja vakaussopimusta täytyy soveltaa tiukasti. Joko sitä sovelletaan tai sitä ei sovelleta, mutta haluamme kysyä, mitä tämä " tiukka soveltaminen" tarkoittaa. Meidän mielestämme tällaisen signaalin lähettäminen ei ole järkevää. Emme myöskään katso, että Belgian ja Italian valtionvelkakehitys sinänsä olisi huolestuttavaa, niin kuin mietinnössä todetaan. Mielestämme kehitys on mennyt oikeaan suuntaan ja luotamme siihen, että Belgia ja Italia edelleen jatkavat tätä myönteistä kehitystä.
Ongelma on myös se, että mietinnössä ei mainita sitä, että talouskehitys unionin eri alueilla voi olla hyvinkin eriaikaista. Voi syntyä asymmetrisiä shokkeja, jotka saattavat jotkut jäsenmaat hyvin vaikeaan tilanteeseen. Tätä varten olisi välttämättä luotava mekanismeja, joilla näissä tilanteissa unionin toimin voidaan helpottaa vaikeuksissa olevan jäsenmaan asemaa.
Ja lopuksi: rahapolitiikka ei suinkaan voi olla täysin irrallaan talouspolitiikasta. Haluamme korostaa sitä, että näillä on oltava vuoropuhelu ja Euroopan parlamentilla on siinä erittäin tärkeä merkitys.

Castagnède
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, saatuaan käsiteltäväkseen kaksi lähentymistä koskevaa kertomusta, ERI: n ja toimeenpanosta vastaavan komission, parlamentin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan tehtävänä oli pääasiassa ottaa kantaa siihen, mitkä maat muodostavat euroon ensimmäisinä osallistuvien ryhmän, eikä valiokuntanne analyysissä ole tämän keskeisen kysymyksen osalta minkäänlaista epäselvyyttä. Yksimielisyys on hyvin laaja ensinnäkin sen toteamiseksi, mitkä ovat jäsenvaltioiden saavutukset lähentymistavoitteeseen nähden, ja toiseksi sen hyväksymiseksi, että ne 11 jäsenvaltiota pääsevät euroon välittömästi, jotka niin haluavat ja jotka täyttävät pääpiirteissään Euroopan unionin perustamissopimuksessa määrätyt vaatimukset. Puheenjohtaja von Wogaun mietinnössä ilmaistaan selvästi tämä laaja yksimielisyys olennaisimmasta asiasta, ja jo se on meille riittävä syy hyväksyä mietintö. Mietinnön synnyttämät keskustelut koskivat ainoastaan sivuseikkoja, joita korostettiin ehkä liikaa sen johdosta, että olennaisimmasta asiasta oltiin yksimielisiä. Meistä on joka tapauksessa välttämätöntä, että huomiseen asti ponnistellaan kaikin tavoin, jotta varmistettaisiin selvä parlamentin kanta, toistan vielä kerran, olennaisimpaan asiaan eli euron käynnistämiseen 11 maan voimin.
Mitä muuhun tulee, haluaisimme tämän keskustelun yhteydessä tuoda esille joitakin huolenaiheita. Ensimmäinen koskee sitä, mitä kutsutaan Euroopan keskuspankin demokraattiseksi valvonnaksi, kysymystä, joka mainittiin käsiteltäessä rouva Randzio-Plathin esittelemää mietintöä. Meillä oli tilaisuus sanoa, että Euroopan parlamentti on sopiva elin harjoittamaan tätä valvontaa, jonka on tapahduttava keskuspankin itsenäisyysperiaatetta noudattaen.
Olemme sitä vastoin huolissamme näköpiirissä olevasta valvontatahojen ja -menettelyjen moninkertaistumisesta, joka ilmenee luettaessa joitakin tarkistuksia, jotka annetaan huomenna käsiteltäväksemme ja joissa kaavaillaan, että Euroopan keskuspankin on tehtävä selkoa toimistaan kansallisille parlamenteille. Tällainen demokraattisen valvonnan moninkertaistuminen, sen lisäksi, että se olisi mahdoton toteuttaa, muuttaisi koko valvonnan periaatetta ja vahingoittaisi itse asiassa yhtenäisen ja riippumattoman rahapolitiikkahankkeen rakentamista. Se, että kansalliset keskuspankit täyttävät tiedottamisvelvollisuutensa kansallisiin parlamentteihin nähden, on täysin toivottavaa. Meistä näyttää sitä vastoin välttämättömältä, että Euroopan keskuspankin demokraattinen valvonta pysyy Euroopan parlamentin asiana.
Toinen huolenaihe, josta en puhu sen enempää, sillä se on otettu esille, koskee tämän keskuspankin uutta pääjohtajaa. Sanomme omalta osaltamme ainoastaan sen, että jotta Euroopan keskuspankki voisi olla yhteisen eurooppalaisen kohtalon oikeutettu ja tehokas väline, se ei saa alussa näyttää siltä kuin se olisi ainoastaan muutamien asia. Ja toivomme, että tämä näkökohta otetaan lauantaina huomioon.
Herra von Wogau ottaa mietinnössään esille muitakin huolenaiheita. Kyse on siitä, että yhtenäinen rahapolitiikka saa vastapainokseen muita taloudellisen toiminnan välineitä. Toivomme tässä suhteessa, että parlamenttimme ja komissio menisivät hieman pidemmälle kuin mihin tämänpäiväisessä yhteisessä pohdiskelussa on päästy ja että harkitsisimme sitä, että unionin käyttöön annettaisiin lähitulevaisuudessa, rinnakkain yhteisen rahapolitiikan toteuttamisen kanssa, muitakin yhteisiä taloudellisen toiminnan välineitä kuin rahapoliittisia välineitä, joita on todellakin löydettävä talousarvion tai verotuksen alalla.

De Gaulle
Arvoisa puhemies, Ranskaa ei ole koskaan koko historiansa aikana ajettu liittoutumaan, jossa se olisi ollut tässä määrin vähemmistönä. Väite, jonka mukaan Eurooppa kasvattaa Ranskan valtaa maailmassa, on vain kurja yritys verhota politiikaksi turhamaisuuden ja henkilökohtaisen kunnian tavoittelun sekamelska.
Tämä Euroopan unioniksi kutsuttu laiton ja keinotekoinen rakennelma on ohjelmoitu hyökkäys Ranskaa, kansan itsemääräämisoikeutta sekä valtion ja yhteiskunnan rakenteita vastaan. No, kaikkea ei ole vielä menetetty, koska jonakin päivänä, kun vallankumoukselliset voimat ottavat vallan, kansanäänestyksessä kansalle annetaan uudelleen puheenvuoro Ranskan lakien etusijan vahvistamiseksi unionin perustamissopimuksiin nähden. Ja se on ainoastaan oikeudenmukaista, kun tiedämme, miten kursailemattomasti ja jopa perustamissopimuksia halveksien kaikenlaiset eurokraatit väittävät, että lähentymisvaatimuksia on noudatettu. Julkista kokonaisvelkaa koskevan vaatimuksen soveltamisella Belgiaan ja Italiaan ei siis ole juurikaan merkitystä ja Italian osalta ei myöskään vuosittaista budjettialijäämää koskevan vaatimuksen soveltamisella, alijäämän, joka muka väheni vuodessa 6, 7 %: sta 3 %: iin, vaikka talouskasvu oli ainoastaan 1, 5 %. Eikö olekin uskomatonta?
Ranskan kansa, jolta salattiin, että frangi saattaa kadota kokonaan vuonna 2002, ei vielä tiedä tästä vehkeilystä, tästä vuosisadan suurimmasta ryöstöstä. On kalenterista johtuvaa sattumaa, että tämä tapahtuu keskellä presidentinvaaleja! Ranskalaiset rankaisevat silloin tätä presidenttiä, joka Ranskan aseman kohottamisen asemesta alentaa sen ja pettää näin tehtävän, joka hänelle on yleisissä ja yhtäläisissä vaaleissa uskottu. Ellei hän sitten viime hetkellä arvokkuuden puuskassa alista kansan hyväksyttäväksi kansanäänestyksessä sellaisen valuutan konkreettista perustamista, joka on siihen päivään asti pääasiassa pelkkä valtion ulkoisia tilejä koskeva yksikkö.

Trizza
Arvoisa puhemies, kannatan myös Alleanza Nazionale -ryhmän nimissä kollegamme, herra von Wogaun mietintöä siltä osin kuin siinä todetaan jäsenmaiden lukemattomat ponnistelut Maastrichtin vaatimusten täyttämiseksi. Niiden suhteen voitaisiin nyt käydä laajaa keskustelua toteutetuista toimenpiteistä ja siitä, miten paljon on todella tehtävä, jotta kaikki näinä vuosina tehdyt uhraukset eivät mene hukkaan ja kaikki jäsenet voivat edelleenkin olla vakaasti mukana unionissa. Viime päivien painotukset voivat nimittäin toisaalta saada unohtamaan sen, että jokaisen jäsenvaltion on uhrattava paljon energiaa ja kapasiteettia pystyäkseen mukauttamaan kehitysjärjestelmänsä yhtenäisvaluuttaan, ja toisaalta jättää liian vähälle huomiolle sen, että on jaettava tietoa niille talouden aloille, joita tuleva muutos eniten koskettaa, mutta myös heikoimmille aloille euron tarjoamista todellisista mahdollisuuksista ja siihen sisältyvistä riskeistä.
Euroopan keskuspankki tarvitsee varmasti riippumattoman aseman tehtäviensä hoitamiseksi, mutta välttämätöntä ja tärkeää on myös se, että Euroopan parlamenttia kuullaan säännöllisesti. Yhtenäisvaluutan toteuttamiseen liittyvän vakaus- ja kasvusopimuksen muodostaman toisen takuun osalta olen sen sijaan sitä mieltä, että sitä tarvitaan kansallisen budjettitasapainon saavuttamiseksi suhdannekierron aikana niin, että yläraja on vuosittain 3 %.
Mielestäni on myös aiheellista määritellä asianmukaiset strategiat vakavan työllisyysongelman ratkaisemiseksi erityisesti Euroopan vähemmän kehittyneillä alueilla joko tehokkaan makrotalouspolitiikan avulla, jolla saadaan inflaatio kuriin, tai sovittamalla paremmin yhteen Euroopan rakennepolitiikkoja. Työllisyysongelma voidaan ratkaista ainoastaan yhteensovitetuilla toimenpiteillä, joita on toteutettava yksittäisillä kansallisilla työmarkkinoilla järjestämällä koulutusta, jota seuraa joko työkokemus tai oppisopimus, tai sellaista ammatillista koulutusta, joka vastaa hyvin kyseisen alueen yrityksissä ja ammattialoilla esiintyvää kysyntää. Euroopan yhtenäismarkkinoiden määrittelyssä ja järjestelyissä on myös ehdottomasti tuettava pieniä ja keskisuuria yrityksiä ja toteutettava verotuksen yhdenmukaistaminen, jotta vältytään kilpailun vääristymiseltä.
Lopuksi, arvoisa puhemies, haluan korostaa Alleanza Nazionale -ryhmän nimissä, että rahaliiton on oltava ensimmäinen askel kohti poliittista unionia, jota ilman Eurooppa köyhtyy eikä voi toteuttaa omaa kutsumustaan.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, se mahdollisuus, että rahaliitto pääsee alkuun 1. tammikuuta 1999, toteuttaa unelman: Euroopan kansat tunnustautuvat suuremman yhteenkuuluvuuden tunteen ja tähänastisia muotoja tiiviimmän yhteistyön kannattajiksi. Luvatun rahaliittoon osallistumisen ehtojen tiukan arvioinnin jälkeen tämä Euroopan parlamentti seuraa sen vuoksi kollega von Wogaun mietinnön, Euroopan rahapoliittisen instituutin ja komission lähentymiskertomusten arvioinnin pohjalta oikeutetusti Euroopan komission suosituksia ja tukee suurta rahaliittoa. 11 jäsenvaltion muodostamasta rahaliitosta tulee todella suuri rahaliitto, jonka ansiosta sisämarkkinoiden toimintakyky paranee, koska se sulkee sisäänsä 300 miljoonaa ihmistä, jotka ovat tärkeä taloudellinen tekijä, jotka tuottavat valtavan taloudellisen suoritteen, koska tämä alue tuottaa sitten noin 20 % maailman kaupasta ja 20 % maailman bruttokansantuotteesta.
On erittäin tärkeää, että rahaliitosta tulee suuri, ja Euroopan parlamentti on aina kannattanut sitä, että tämä Euroopan talousja rahaliitto pääsee alkuun monen jäsenvaltion voimin. Olemme tosin monesti epäilleet, voiko Euroopan rahaliiton vakauden yhteisö käsittää niin monta valtiota. Onneksi eurooppalainen käsitys edistyksestä on taas osoittautunut hyväksi Euroopan yhdentymisen yhteydessä: luomme ehdot ja laadimme aikataulun ehtojen täyttämisestä. Tämä käsitys on johtanut siihen, että moni jäsenvaltio täyttää lähentymisehdot, ja sitä voidaan myös arvioida. Tämä merkitsee siis sitä, että Euroopan parlamentti voi nyt sanoa eurooppalaisille julkisesti toiveikkaasti varmistetun lausunnon pohjalta, että tästä Euroopan rahaliitosta tulee Euroopan vakauden yhteisö, koska historiallisesti katsoen alhaiset inflaatioasteet eivät ole nopeasti ohimeneviä asioita vaan ovat todistettavasti rakentuneet vuosien kuluessa, koska rahamarkkinoiden tämän prosessin hyväksyminen näkyy matalissa pitkissä koroissa, ja valuuttakurssien vakauskin korostaa suurelta osin sitä, kuinka vakavasti jäsenvaltiot suhtautuvat velvoitteisiinsa ja kuinka suuria viime vuosien poliittiset, taloudelliset, talouspoliittiset ja rahapoliittisetkin ponnistelut ovat olleet sellaisen tuloksen saavuttamiseksi, joka johtaa juuri tähän suureen rahaliittoon.
Tätä prosessia ei ollut myöskään määrätty alkavaksi 31.12.1997, vaan se oli havaittavissa jo ensimmäisessä lähentymisen arvioinnissa, ja sen jälkeen meidän oli sanottava, ettei rahaliitto voi alkaa vielä 1.1.1997. Jo silloin oli selvää, että Eurooppa ponnistelisi, että Eurooppa tuntee haasteen, että olemme pieniä maapallolla ja että vain yhteiset ponnistelut, ponnistelujemme yhdistäminen johtaa menestykseen ja kunnon paranemiseen tulevaa vuosisataa, tulevaa vuosituhatta varten.
Sen vuoksi meidän on korostettava nyt: Euroopan yhteisöstä tulee vakauden yhteisö, ja voidaan nähdä, että menneisyydessä aloitetut prosessit osoittautuvat oikeiksi tulevaisuudessa. Juuri nekin jäsenvaltiot, joiden oli ponnisteltava erityisesti, koska niiden rahapolitiikka ei ollut yleensä niin vakaata kuin muiden jäsenvaltioiden, velvoittivat itsensä todistamaan keskipitkällä aikavälillä vielä kerran, että ne eivät suhtaudu vakavasti pelkästään rahapoliittisiin lähentymisehtoihin vaan myös valtion taloutta koskeviin. Siinä mielessä Euroopan rahaliitto yhdistää meidät yhteisvastuulliseen ja kohtalon yhteyteen. Saavuttamamme menestyksen on jatkuttava!

Secchi
Arvoisa puhemies, haluaisin keskittyä julkiseen velkaan: se on tärkeä aihe, koska sen taso on tärkeä tekijä, joka liittyy suoraan pyrkimykseen taata euroalueelle moitteettomasti toimivat rahoitusmarkkinat etenkin julkisella sektorilla. Se vaikuttaa oleellisella tavalla euron vakauteen ja uskottavuuteen, joita tarvitaan, jotta yhtenäisvaluutta voi johtaa niihin myönteisiin vaikutuksiin, joita me kaikki siltä odotamme. Asiaa onkin tarkasteltava kahdesta eri näkökulmasta: toisaalta julkinen velka ei saa haitata euron vakautta ja uskottavuutta ja toisaalta korkean kehityksen on oltava euroalueen tunnusomainen piirre. Tämä edellyttää mielestäni kattavaa arviointia eri maiden rahoitustasapainosta ja alan näkymistä, joiden osatekijöitä ovat julkisen velan ohella yksityisen alan rahoitustilanne, säästöjen kehitys, ulkomainen nettovelka ja rahoitusmarkkinoiden viimeaikaiset tulokset.
Yhtenäisvaluutta ei minun mielestäni edellytä staattista, puhtaasti laskennallista, suorastaan mustavalkoista näkemystä julkisesta rahoituksesta, vaan kykyä yhdistää verotuksellinen kuri ja suunnitelmat sellaisen kehityksen aikaansaamiseksi, joka on edelleenkin talous- ja rahaliiton toteuttamisen perustana. Sitä paitsi korkea talouskasvu ja pyrkimys vähentää velkaa johtavat nopeasti siihen, että velan ja bruttokansantuotteen suhde muodostuu vaatimusten mukaiseksi.
Halusin selvittää näitä käsitteitä, koska olen esittänyt kolme von Wogaun mietintöön hyväksyttyä tarkistusta, jotka liittyvät 13, 14 ja 15 kohtaan. Lopuksi, arvoisa puhemies, haluan korostaa, että tärkein tällä hetkellä edessämme oleva haaste on se, onnistummeko osoittamaan, että verotuksellinen kuri ja vakaus, joiden on oltava euroalueen tunnuspiirteinä, muodostavat perustan sille, että voimme harjoittaa kehityspolitiikkaa, joka on edelleen se perustavoite, jota varten talous- ja rahaliitto on luotu.

Malerba
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, minä olen yksi niistä, jotka kannattivat von Wogaun mietintöä talousasioita käsittelevässä valiokunnassa, ja olen sitä mieltä, että tiukasta äänestyksestä huolimatta tämä mietintö ansaitsee laajan yksimielisyyden kaikkien keskeisten kohtien osalta. Kannatan juhlallista vahvistusta, jonka Euroopan parlamentti valmistautuu antamaan siitä, että 11 jäsenmaan rahaliitto käynnistetään 1. tammikuuta 1999 alkaen, eikä ainoastaan siksi, että Italia on näiden maiden joukossa, vaan myös siksi, että uskon hyvin laajan rahaliittoon osallistumisen poliittiseen merkitykseen. Tämänpäiväisen Herald Tribunen mukaan Euroopan unioni muistuttaa tämän askeleen jälkeen jollain tavalla liittovaltiota - se lienee liioittelua, mutta poliittinen viesti on selvä.
Rahaliiton poliittinen sysäys on nyt kanavoitava siten, että sillä rohkaistaan valtioiden hallituksia nopeuttamaan rakenneuudistuksia, vähentämään julkisia menoja, keventämään verorasitusta, vähentämään työn liiallista joustamattomuutta sekä ponnistelemaan palveluiden tehokkuuden lisäämiseksi, millä viittaan erityisesti pankkijärjestelmään.
Kun näillä jäsenvaltioiden suuntaviivoilla täydennetään keskuspankin tavoitteena olevaa hintojen ja valuutan vakautta, yritykset ryhtyvät jälleen investoimaan, ja se luo työpaikkoja. Rahaliiton valmistelussa on hyödytty korkokannan jatkuvan laskun noidankehästä, joka on rahaliiton itsensä aiheuttama. Mielestäni kaikkien maiden - ja varsinkin niiden, jotka ovat hyötyneet korkojen laskusta - on jatkettava tiukkaa linjaa, vaikka suoranaisia velvoitteita ei olisikaan olemassa. Lopuksi olen sitä mieltä, että nyt kun olemme päässeet tähän historialliseen vaiheeseen, emme saa unohtaa, että meidän on vahvistettava demokraattista valvontaa eurooppalaisten toimielinten tasapainottamiseksi ryhtymällä jälleen käyttämään poliittisia keinoja ja uudistamalla unionin toimielimiä.

Boogerd-Quaak
 Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, olen todennut erittäin tyytyväisenä, että tässä keskustelussa suurten puolueiden edustajat ovat kannattaneet Euroopan keskuspankin pääjohtajan nimittämistä kahdeksaksi vuodeksi. Mielestäni on erittäin tärkeää euron laillistamisen kannalta tulevaisuudessa, että me herätämme luottamuksen kansalaisissa ja että tällaisten nimitysten yhteydessä ei pelata poliittista peliä. Siksi on erittäin tärkeää, että parlamentilla on rohkeus sanoa tämä yksimielisesti. Minun mielestäni parlamentilla on tässä jopa edelläkävijän rooli neuvostoon nähden ja tällainen kanta voi puoltaa tämän parlamentin laillistamisen vahvistamista, sillä ehkä parlamentti toimii paremmin kuin neuvosto. Vaikka en mielelläni yhdistä tähän de Gaullen puheenvuoroa, koska sillä hetkellä kun hän puhui, minuun hiipi tunne, että jotkut puolueet eivät pääse kokonaan eroon nationalismista.
Tähän liittymättä haluan puuttua asiaan, johon mieluummin en olisi puuttunut, mutta näyttää olevan niin, että sosialistien ryhmällä on ongelmia von Wogaun mietinnön 16 artiklan suhteen, jossa puhutaan demografisesta kehityksestä. Työllisyysja sosiaaliasiain valiokunnan jäsenenä olen käsitellyt näitä asioita toimiessani sekä eläkeasioiden että demografisen kehityksen esittelijänä ja olen myös yhdistänyt ne euroon, jonka yhteydessä sain sosialistien tuen. Minusta olisi erittäin outoa, jos sosialistit äänestäisivät yhdellä kerralla asian puolesta ja toisella sitä vastaan. Pyydän tässä sosialisteja tukemaan 16 artiklaa ja von Wogaun mietintöä kokonaisuudessaan.
Lopuksi haluan onnitella esittelijää hänen mietinnöstään.

Ojala
Arvoisa puhemies, minäkin voin yhtyä siihen iloon, jota täällä on esitetty siitä, että talous- ja rahaliitto tulee syntymään hyvin laajana, mutta on kolme asiaa, joita haluaisin korostaa, jotta EMU tulee onnistumaan. Tässä parlamentilla on hyvin keskeinen rooli.
Ensinnäkin on tärkeää, että EMU-hankkeeseen saadaan jatkossa mukaan huomattavassa määrin lisää sekä hyvinvointi- että työllisyysnäkökulmaa. Tätähän myös työllisyys- ja sosiaalivaliokunta on korostanut omassa lausunnossaan. Luxemburgin työllisyyshuippukokouksen suuntaviivoja ei saa jättää hautumaan, vaan ne on toteutettava. Toiseksi on tärkeää, että parlamentin rooli demokraattisena elimenä keskuspankin tekemisten valvojana korostuu ja että me pysymme tiukasti sillä kannalla, että keskuspankin on perusteltava päätöksiään julkisuudessa. Kolmanneksi on tavattoman tärkeää, että EMU ei jaa EU: n jäsenmaita, vaan että se yhdistää ja että myös nyt jäsenyydestä neuvottelevat maat pääsevät aikanaan mukaan EMUun. Tässä suhteessa pitää olla myös hyvin joustava.
Mutta haluaisin tuoda esiin myös huoleni siitä, että nyt paraikaa käydään jo keskusteluja siitä, millaisia uusia ehtoja ollaan asettamassa vakaus- ja kasvusopimuksen osalta. Parlamentti on näistä neuvotteluista valitettavasti täysin sivussa, ja me tiedämme että neuvosto tulee liittämään omaan suositukseensa julistuksen, jossa tullaan korostamaan muun muassa erittäin tiukkaa valtion velan alijäämää, kun päinvastoin olisi tärkeää, että korostettaisiin kasvua ja työllisyyttä.

Wolf
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kivut ovat alkaneet, euron syntymää on mahdotonta estää. Tämä kiistaton havainto ei saisi antaa meidän kaikkien jättää huomaamatta, että tämä yhteinen valuutta on yhä riski, että se kuuluu kiireesti, jos ei nyt ihan happikaappiin, niin kuitenkin eurooppalaisen talouspolitiikan sosiaalisen ja ekologisen suunnanmuutoksen synnyttämään edistykselliseen ympäristöön, sen sijaan, että siitä kasvaisi näennäisesti epäpoliittisen rahan uusliberalistisen rahapolitiikan muodostama hirviö, joka todellisuudessa suuntautuu kuitenkin yksinomaan varallisuuden omistajien etujen mukaisesti.
On kyse erittäin poliittisesta päätöksestä. Meidän on kuitenkin erotettava kaksi asiaa, jotka eroavat toisistaan, nimittäin Euroopan sisämarkkinoiden loppuun saattaminen Euroopan rahaliiton avulla ja rahamarkkinoiden sanelun monetaristinen uusliberalistinen projekti. Onneksi voimme todeta, että uusliberalistisen monetaristisen murroksen ensimmäinen vaihe on suureksi osaksi juuttunut paikalleen. Oleellisena syynä siihen olivat monissa jäsenvaltioissa käydyt sosiaaliasioita koskeneet kamppailut, jotka johtivat uusiin hallituksiin, joilla oli uusi Eurooppa-politiikkaa koskeva tehtävä, sekä toisenlaiseen keskusteluun Euroopassa. Ranskan uudistushallitukselle kuuluu suuri ansio keskustelun siirtämisestä uudelle pohjalle. Alun perin monetaristisiksi muotoillut lähentymisehdot on todellisuudessa pantu täytäntöön paljon hienotunteisemmin. Tietmeyer-ajattelu ei olekaan päässyt vallalle Euroopassa. Kuvitelma ydin-Euroopasta on täysin kaatunut todellisuuden edessä. Siinä olivat hyvät uutiset. Niiden ansiosta voimme hyväksyä euron käyttöönoton 11 jäsenvaltiossa.
On kuitenkin myös tarpeen vastustaa kaikkia yrityksiä harrastaa Euroopan tasolla jälkiviisautta harhaanjohdetun Saksan markka -nationalismin mieliksi. Belgiaan ja Italiaan ei saa kohdistaa lisävaatimuksia, ja järjetön käsitys, että satunnaiset myyntivoitot varattaisiin velkasaneeraukseen ja ranskalaisia ja muita kiellettäisiin harjoittamasta työllisyyspolitiikkaansa, on sysättävä syrjään, sillä kaikki muu merkitsisi todella euron käyttöön ottamista työttömien selkänahasta, ja sitä me emme voi edustaa!
Tarvitsemme - tunnetusti - korjauksia, tarvitsemme työllisyyspolitiikkaa, tarvitsemme tehokasta makrotaloudellisen politiikan yhteensovittamista. Tarvitsemme Euroopan keskuspankin demokraattista valvontaa, ja sen vuoksi tarvitaan luultavasti vielä myös korjauksia sopimukseen. Meidän olisi tehtävä itsellemme selväksi, kollega Friedrich, että sopimusta on sovellettava, piste! Lisävaatimuksitta! Sopimuksia on noudatettava -periaate ei anna lupaa jälkiviisauteen!

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, minäkin haluan kiittää esittelijä von Wogauta tästä mietinnöstä, mutta esitän samalla hänelle ja minua kuunteleville kollegoille myös yhden huomautuksen - yhden ainoan - ja yhden suosituksen. Sallinette minulle tämän pienen huomautuksen, jonka esitän siitä huolimatta, että tiedän, kuinka vaikea talousasioita käsittelevälle valiokunnalle annettu työ on ollut. On selvää, että meillä on edessämme historiallinen vaihe Euroopan rakentamisessa. Meillä on edessämme taival, joka vielä muutama vuosi, muutama kuukausi sitten tuntui mahdottomalta ja läpipääsemättömältä. Monet maat ovat ponnistelleet päästäkseen mukaan tähän kehitykseen ja antaakseen sisällön ja muodon sille toiveelle, että talous- ja rahaliitosta voisi tulla - ehdottomasti, niille jotka uskovat, jotka ovat sitä mieltä, että kyseessä on tulevaisuuden hanke - Euroopan poliittinen unioni.
Tässä suhteessa jotkin maat ovat joutuneet ponnistelemaan lujemmin, kun taas toiset - viittaan myös kollega von Wogaun maahan - ovat joutuneet kamppailemaan 3 %: n rajan kanssa, josta tuli yhtäkkiä vaikea myös niille maille, jotka vaikuttivat taiturillisen raha-asioiden hoidon mestareilta. Mutta kun Euroopan perhe on nyt lähestymässä tätä päivämäärää - asian korostamiselta ei varmasti tule puuttumaan tilaisuuksia - niin älkäämme pilatko tätä hetkeä sallimalla tai esittämällä arvostelua, epäilyksiä tai hämmästelyä - jotka voivat johtaa myös vaikeuksiin - mitään maata kohtaan. Olen sitä mieltä, että meidän pitäisi laatia arvio - jonka me voimme tehdä paremmin kuin Eurooppa-neuvosto, koska me voimme ilmaista mielipiteemme riippumattomasti - kaikista maista ja ottaa erityisen tarkastelun kohteeksi ne maat, jotka ovat 3 %: n tasolle päästäkseen ehkä toimineet tavalla, joka ei ollut mitenkään puhdasoppinen, mutta asiakirjassa, jossa on hinnalla millä hyvänsä annettava vaikutelma 11 maan lujasta sitoutumisesta ja myös tunnustusta niiden tekemistä ponnisteluista, ei voida kohdella kahta maata - ja minun nähdäkseni erityisesti yhtä - ankarammin kuin muita - ei siksi, etteikö näin voitaisi sanoa vaan siksi, että muitakin tapoja olisi ehkä olemassa. Me haluamme myös, että parlamentti on vastaisuudessakin keskuspankin sovittelija tai ainakin tuomari tai etuoikeutettu keskustelukumppani pankin harjoittaman politiikan suhteen.
Lopuksi, hyvät kollegat, olen sitä mieltä, että se suositus tai toive, jonka esitän tarkistuksessani, jossa parlamenttia kehotetaan pyytämään neuvostoa nimittämään keskuspankin pääjohtaja tulevan Eurooppa-neuvoston kokouksen yhteydessä - pääjohtaja kahdeksan vuoden toimikaudeksi - on todellakin suositus, joka meidän on esitettävä, ja vaatimus, jonka me voimme esittää edustamiemme kansalaisten puolesta.

Blokland
 Arvoisa puhemies, tällä viikolla tehdään kauaskantoisia päätöksiä, jotka koskevat suoraan Euroopan ja sen jäsenvaltioiden kansalaisten tulevaisuutta. Näiden päätösten historiallinen merkittävyys on etenkin siinä, että ne tehdään ilman, että niiden seurauksia tunnetaan tarkasti ja ilman, että kansalaisille on selvää, miksi ne tehdään. Komission suositus aloittaa EMU 11 jäsenvaltion voimin vie pohjan jokaiselta tällaista rahaliittoa puoltavalta järkevältä argumentilta. Osallistuvien valtioiden heterogeenisuus on sitä luokkaa, että on vaikeaa tai mahdotonta toteuttaa EMUn taloudellisia tavoitteita. On päivänselvää, että mukaantuloehtojen suhteen ei olla niin tarkkoja. Kahdeksan valtiota suoritti kertatoimenpiteitä. Kahden valtion kohdalla ne olivat jopa välttämättömiä, jotta budjettivajetta koskeva 3 %: n sääntö täytettäisiin. Juuri nämä kaksi valtiota - puhun Ranskasta ja Italiasta - tulevat olemaan EMUn ongelmalapsia. On uhkarohkeaa, mikäli näiden valtioiden hallitukset ottavat käyttöön 35-tuntisen työviikon, ikään kuin ikääntymisen odotettavissa olevat seuraukset kattamattomien eläkejärjestelmien yhteydessä eivät olisi tarpeeksi tuhoisia.
Vakaan budjettipolitiikan harjoittaminen on ensiarvoisen tärkeää, jottei EMUun kohdistuva kitsas luottamus horjuisi entisestään. Vakaussopimus on tätä varten sinänsä hyvä väline. Mutta pohjimmiltaan tämä sopimus on osoitus EMUn osanottajien keskinäisestä epäluottamuksesta. Suurin osa kansalaisista ihmettelee sitä, että poliitikot siitä huolimatta painottavat EMUn hyötyä ja välttämättömyyttä yhtä perusteellisesti kuin Cato toivoi Karthagon tuhoa. Tämän ongelman syy on se, että kauaskantoinen taloudellinen väline otetaan käyttöön ristiriitaista poliittista tavoitetta varten. Tarkkaavaiset kansalaiset tietävät, että he joutuvat vastaamaan tällaisen menettelytavan riskeistä, vaikka heidän mielipidettään ei ole kysytty eikä tulla kysymään.
11 valtion muodostama EMU ei vastaa Maastrichtissa tehtyjä sopimuksia. Meillä on toisaalta sellainen kaksijakoinen pulma, että yhtäältä EMUn hajottaminen johtaisi taloudellisen kaaokseen, mutta toisaalta sen jatkaminen merkitsee suurta askelta, johon sisältyy poliittisia ja taloudellisia riskejä. Euroopan johtavat poliitikot ovat asettaneet itselleen ansan vastuuttomalla tavalla. Emme ole käyttäytyneet tällaisella ristiriitaisella tavalla emmekä tule tekemään niin.

Martinez
Arvoisa puhemies, von Wogaun mietinnön myötä pyyhkäisemme läpi kaikki yhtenäisvaluuttaa koskevat kysymykset, eli kaikki eurorahaa koskevan uskonnon opetuksen periaatteet, koska kyse on uskonnosta.
Uskonto, jolla on opinkappaleensa: keskuspankin itsenäisyys; se on ilmestys. Keskuspankin itsenäisyyden ansiosta saamme hintavakauden, täystyöllisyyden, kasvun, kaikki ne asiat, jotka Saksalla keskuspankkinsa myötä on, koska Saksassa ei ole, jokainen sen tietää, työttömyyttä, ja koska Isossa-Britanniassa, jossa on hallituksesta riippuvainen keskuspankki, on, jokainen tietää sen, työttömyyttä. Tällä uskonnolla on paavinsa, joka on erehtymätön. Kukaan ei puhu hänelle, hän ei puhu kenellekään, katsokaa 107-109 artiklaa. En puhu EKP: n neuvostosta, joka toimii paavin hovina. Kuten kaikissa uskonnoissa, tarvitaan ihmeitä, ja niitä on roppakaupalla. Italian budjettivaje oli 7 %, nyt sen vaje on 3 %. Ensin meillä oli Torinon käärinliina, nyt meillä on rahapyhimys Prodi, mutta on totta, että Prodi on sanan prodige (ihme) etuliite. Ja samapa tuo, vaikka Italia onkin BKT: hensä nähden 122 %: n velkatasollaan kaukana 60 %: n viitearvosta. Se on varmasti ane, joita paavit jakoivat ja jotka Luther tuomitsi, mutta Luther olikin saksalainen, mikä mahdollistaa armahtavaisuuden myös Belgian osalta.
Kuten kaikissa uskonnoissa, tarvitaan uhreja; no, meillä on uhri: vakaussopimus tai budjettisäännöstelyä koskeva sopimus uhraa kasvun, sosiaalisen suojelun, julkiset työt, vähimmäistoimeentulon, työllisyyden. Tarvitaan marttyyreita: meillä on 12 miljoonaa työtöntä ja 50 miljoonaa syrjäytynyttä. Portugalilaiset, espanjalaiset ja Languedocin maakunnasta kotoisin olevat menevät joustavuuden nimessä töihin pohjoiseen, ja pohjoisen rikkaat sijoittajat saapuvat ostamaan etelässä sijaitsevat maatilamme ja maaseutumme. Tarvitaan hurskastelijoita ja farisealaisia: Euroopan rahapoliittisen instituutin mielestä jäsenvaltioiden välinen lähentymisaste on korkea. Extremaduran alueen ja Barcelonan välillä lähentymistä ei ole, mutta Saksan ja Irlannin välillä lähentymistä on.
Lopuksi, älkäämme hämmästykö, uskonto on oopiumia, sen avulla voidaan saattaa asiat unohduksiin. No, euron ansiosta unohdamme turvattomuuden, työttömyyden ja syrjäytymisen. Meillehän jo luvattiin Cecchinin selonteossa vuonna 1985 kasvua ja viisi miljoonaa työpaikkaa. Cecchini ei pitänyt lupaustaan, mutta ei se mitään, uskontohan ei ole järjen vaan uskon asia. Joten rukoilkaamme, toivokaamme, uskokaamme, ja mitä muuhun tulee, aamen.

Puhemies
No niin, herra Martinezin puheen jälkeen..., anteeksi, puheenvuoron jälkeen herra Mettenillä on seuraavaksi puheenvuoro kolmen minuutin ajaksi.

Metten
 Arvoisa puhemies, olemme historiallisen viikonlopun kynnyksellä. Lähtölaukaus yhtenäisvaluutalle, eurolle, annetaan suurelle ryhmälle maita rahallisten ja taloudellisten olosuhteiden näyttäessä hyvin suotuisilta. Olkaamme rehellisiä: kuka olisi odottanut vuosi sitten, että euron valmistelu saataisiin päätökseen näin suotuisalla tavalla. Niiden 11: n heti mukaan tulevan maan lisäksi jopa kolme neljästä ulkopuolelle jäävästä maasta täyttää jo tärkeimmät lähentymisehdot. Euroopan keskuspankki aloittaa työnsä päätehtävänään inflaation pitäminen alhaisena, samalla kun inflaatio on jo historiallisesti katsoen alhainen 11 osallistuvassa maassa. Se merkitsee sitä, että talouspolitiikan painopiste voi etenkin suurissa maissa siirtyä säästämisestä kasvun ja työllisyyden edistämiseen ja myös sitä, että Euroopan keskuspankkia muistutetaan heti sen toiseksi tärkeimmästä tehtävästä, nimittäin yhteisön yleisen taloudellisen kehityksen tukemisesta kasvun ja työllisyyden aikaansaamiseksi. Se merkitsee yksinkertaisesti sitä, että pankin tulee pitää korko alhaalla nykyisen alhaisen inflaation aikana. Olisi kuitenkin suuri erehdys ajatella, että EMU ei tarvitse muuta kuin yhden rahapolitiikan. Juuri siksi, että taloudelliset olosuhteet jäsenvaltioissa ovat erilaisia eikä rahapolitiikassa voida ottaa huomioon näitä eroja, jäsenvaltioiden talouspolitiikasta on tultava paljon aktiivisempaa. Yksittäisten jäsenvaltioiden pitäisi noudattaa suhdanteiden vastaista politiikkaa, koska keskuspankki ei voi ottaa huomioon kaikkia suhdanteita, joita jäsenvaltioissa esiintyy ja siksi niiden tulee suuntautua enemmän keskimääräisen inflaation linjoille.
Euroopan keskuspankin miltei ehdoton riippumatomuus, josta Maastrichtissa sovittiin, edellyttää sitä, että muutkin makrotalouden kentän pelaajat, kuten valtiot ja ammattiliitot, noudattavat politiikkaa, joka ei pakota keskuspankkia rajoittaviin toimenpiteisiin. Se merkitsee sitä, että talouspolitiikan yleismaailmalliset suositukset tulevat vasta nyt todella tärkeiksi. Yksi viesti, joka lähetetään tänä viikonloppuna maailmalle, on se, että Euroopan unioni pystyy toteuttamaan nämä kunnianhimoiset tavoitteet ja että jo ainoastaan kunnianhimoisten tavoitteiden muotoileminen, sillä sellaisia lähentymisehdot olivat, auttaa luomaan sellaisen poliittisen tahdon, joka voi tehdä tavoitteista totta. Haluaminen on pystymistä. Se ei toimi aina, mutta kylläkin tässä tapauksessa.
Tämän eurohankkeen yhteiskunnalliset kustannukset eivät olleet kuitenkaan vähäiset: tiukat säästöt ja kasvun ja työttömyyden epäsuotuisa kehitys. Mutta käännekohta on saavutettu. Tämä rahallisen yhdentymisen oppitunti edellyttää nyt yhtä kunnianhimoista tavoitteiden asettelua kasvun ja työllisyyden alalla. Mikäli poliittista tahtoa on, täytyy olla mahdollista saada tulevien vuosien aikana työttömyys vähennettyä puoleen Euroopassa oikein suunnatun ja yhteensovitetun talouspolitiikan avulla. Nyt tarvitsemme harppausta eteenpäin taloudellisella ja sosiaalisella alueella. Eurosta ei saa tulla vierasta esinettä.

García-Margallo Y Marfil
Arvoisa puhemies, tänään, kuten kaikki puhujat ovat muistuttaneet, on juhlava päivä, joidenkin mielestä miltei uskonnollinen. Von Wogaun mietinnössä korostetaan tätä juhlavuutta tyylikkäästi ja yksinkertaisesti. Von Wogaun mietinnössä korostetaan kuitenkin ennen kaikkea sitä, että euro on edistysaskel, alkurysäys tässä maanosan poliittisen yhdentymisen prosessissa, yhdentymisen, joka alkoi 40 vuotta sitten. Von Wogaun mietinnössä kehotetaankin meitä säilyttämään vakauden kulttuuri, käynnistämään toimielinten vuoropuhelu, jonka ytimenä olisi parlamentti, talouspolitiikkojen yhteensovittamiseksi, vähentämään verotuksen eroja ja - mikä mielestäni on tärkeintä - työpaikkoja luomalla ja sosiaaliedut säilyttämällä tekemään kaikki välttämätön säilyttääksemme hyvinvointivaltion, joka on eurooppalaisen yhteiskuntamallin tavaramerkki.
Arvoisa puhemies, jos minä uskonnon termein ilmaistuna uskon ja uskonnon termein ilmaistuna toivon , haluan sanoa myös, että - ja sallinette minun puhua yksikössä, koska puhun espanjalaisista ensimmäisenä - tämä päivä on maallemme, minun maalleni, äärimmäisen tärkeä hetki. Kun Espanja historiansa aikana lakkasi katsomasta Eurooppaan, se vetäytyi itseensä, se uppoutui itseensä, ja alkoi pitkä kansallisten selkkausten prosessi, joka loi maailmalle kuvan kahdesta Espanjasta. Kun Espanja jälleen katsoi Eurooppaan muiden muassa Ortegan oppeja noudattaen, pystyimme toteuttamaan rauhanomaisen siirtymisen, kansallisen sovinnon, jonka huipennukseksi liityimme osaksi demokraattista Eurooppaa.
Tänään Espanja, jonka kukaan ei odottanut liittyvän tähän yhtenäisvaluutan pieneen perheeseen alle kaksi vuotta sitten, on toteuttanut uskonnollisen ponnistuksen - koska " usko on voimaa" - ollakseen mukana. Olen iloinen siitä ja sanon lopuksi, että espanjalaisena - ja vakaumukseltani kristittynä tiedän yhtä paljon kuin herra Martinez - uskon, toivon ja osallistun tähän yhteiseen ehtoolliseemme.

Garosci
Arvoisa puhemies, jos joku olisi vain kahdeksan tai yhdeksän vuotta sitten edes ajatellut tällaista viikkoa, joka meillä nyt on edessämme, häntä olisi pidetty haaveilijana. Tänään me olemme onnistuneet luotsaamaan satamaan laivan, joka sisälsi kaikki rakennustarpeet, joita välttämättä tarvitaan yhtenäisvaluutan toteuttamiseksi: luottamuksen, paremman vakauden, yhteisen sitoutumisen, kollektiivisen ajattelun, joka käy yksilöajattelun edelle. Kuten kaikkiin laivoihin, jotka ovat olleet pitkään matkalla, myös tähän on pesiytynyt ja se kuljettaa mukanaan joitakin taudinsiemeniä, kuten epävarmuutta ja epäluuloisuutta, mutta me torjumme niitä tehokkaalla lääkkeellämme, toivolla.
Lainaan herra von Wogauta - jota me kiitämme hänen työstään - joka sanoo mietinnössään juuri näin: " ensimmäistä kertaa Rooman valtakunnan jälkeen eurooppalaiset käyttävät samaa rahaa Irlannista" - joka on tänään ollut onnellinen sankari täällä parlamentissa saavutetun rauhan johdosta - "Välimerelle" , minun Välimerelleni. Kunnia tästä kaikesta, vaikka hyvin paljon onkin vielä tehtävää, ei kuulu ainoastaan meille vaan ennen kaikkea niille, joilla on ollut uskoa ja jotka ovat tehneet työtä alusta alkaen. Meidän ryhmämme kannattaa, aivan kuin talousasioita käsittelevä valiokuntakin, herra von Wogaun mietintöä ja on tyytyväinen nimenomaan valiokunnan puheenjohtajan työssä esitettyyn synteesiin kaikkien eurooppalaisten toimielinten mutta ennen kaikkea myös tuhansien tuntemattomien arkipäivän sankareiden kaikkina näinä vuosina tekemästä työstä.
Komissaari de Silguyn, jota kiitämme hänen mittavasta työstään ja kärsivällisyydestään, ajatusten keskeinen sisältö on seuraava: olemme luoneet euron, nyt meidän on luotava Eurooppa. Olemme tietenkin samaa mieltä hänen kanssaan, mutta meidän on tehtävä myös kaikki mahdollinen voittaaksemme yhteisön suuret ongelmat; meidän on saatava kansalaiset ymmärtämään, että tämän päivän Eurooppa merkitsee mutta että huomisen Eurooppa tulee olemaan poliittinen unioni; ja meidän on muodostettava Euroopan keskuspankin johtokunta, josta on tehtävä mahdollisimman johdonmukainen ja monipuolinen, jotta mahdollisimman pian saataisiin luotua kaikki tarvittavat edellytykset sille, että EKP: lle voidaan antaa täysin riippumaton ja suvereeni asema talouspolitiikan hoidossa 10. tammikuuta 1999 alkaen.
Tänään olemme toteuttaneet yhtenäisvaluutan - se merkitsee paljon, erittäin paljon, mutta ei kaikkea. Euroopan kansalaiset odottavat meiltä nyt suuria ja kiireellisiä toimia. He pyytävät meitä taistelemaan, jotta me saavuttaisimme myös sosiaaliasioissa niitä voittoja, joita nyt saavutamme talousasioissa, jotta niiden avulla voitaisiin ratkaista suuria arkipäivän ongelmia. Mutta sitä ennen voimme tänään toistaa rauhallisin mielin Gandhin sanat: "Askel kerrallaan riittää minulle."

Schörling
 Arvoisa puhemies, von Wogaun mietinnössä käydään läpi jäsenvaltioiden kykyä täyttää eri ehtoja. Yhtä ehtoa ei kuitenkaan mainita ollenkaan, vaikka sen pitäisi olla tärkein ja uskoisin sen olevan - tai sen ainakin pitäisi olla - pääsyy siihen, miksi kotimaani Ruotsi ei osallistu EMUun, nimittäin demokratian huomioonottamista. Kansalaisten epäilevän suhtautumisen EMUun pitäisi saada jokainen poliitikko ja jokainen parlamentin jäsen, valtiovarainministeri ja pääministeri miettimään sitä, mitä ollaan toteuttamassa.
Mietinnössä sanotaan, että EMU on ehkä suurin askel Rooman sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen. Tämä askel otetaan ilman kansalaisten tukea. Mielestäni tämä ei ole osoitus poliittisesta tahdosta vaan todellinen vallankäytön osoitus. Näin valtavan jäsenvaltioissa tapahtuvan muutoksen, jonka EMU aiheuttaa, pitäisi olla mahdollinen ainoastaan, jos kansalaiset tukevat sitä voimakkaasti. Saksassa vähintään 60 % kansasta vastustaa euroa ja EMUa; Ruotsissa tämä prosenttiluku on vielä korkeampi kuin Saksassa. Kansalaiset pelkäävät, että taloudellisten ja poliittisten päätösten keskittäminen johtaa politiikkaan, joka lisää työttömyyttä ja aiheuttaa lisää vaikeuksia oikeudenmukaisen ja julkisesti rahoitetun hyvinvoinnin kehittämisessä.
Mietinnössä sanotaan lisäksi, ettei EMUn poliittista merkitystä sovi jättää huomiotta ja että ensimmäistä kertaa Rooman valtakunnan jälkeen eurooppalaiset käyttävät samaa rahaa Irlannin mereltä Aigeianmerelle. Hyvät kollegat, ette varmaankaan ole unohtaneet, miten Rooman valtakunnalle kävi, sen nousua ja tuhoa?
EMU on hyvin vaarallinen poliittinen arvovaltaprojekti, joka voi aiheuttaa suuria jännitteitä Euroopassa. Yhdentoista maan todennäköisen liittymisen EMUun sanotaan takaavan sen, ettei unioni jakaudu, mutta eikö niin käy joka tapauksessa? Miten itälaajentumisen käy? Eikö yhtenäisvaluutta aiheuta uusia jännitteitä juuri kun neuvottelut on aloitettu? Unelma Rooman valtakunnasta tai "EU-dollarista" , joka tekee Euroopasta suuren ja vahvan, asetetaan demokratian, kansan tahdon, työllisyyden vaatimuksen, hyvinvoinnin ja puhtaan ympäristön edelle. Sen vuoksi muun muassa me ympäristöpuolueen jäsenet äänestämme EMUa vastaan!

Berthu
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, komission ja Euroopan rahapoliittisen instituutin kertomukset yhtenäisvaluuttaan siirtymisestä ovat yhä Maastrichtin sopimuksessa määriteltyjen rahataloudellisten vaatimusten vankeja, ja tästä syystä niissä esitetään täysin keinotekoinen analyysi Euroopan maiden välisestä lähentymisestä. On tarkasteltava paremmin jäsenvaltioiden perimmäistä todellisuutta, jotta rahataloudellisten lähentymisvaatimusten lisäksi voitaisiin erottaa kolme suurta eroavuusvaatimusta.
Aivan ensiksi, eri maiden taloudellisten tarpeiden eroavuus: työttömyyden määrä, palkkakustannukset, pakolliset verot ja sosiaaliturvamaksut, sosiaaliset rakenteet ja verorakenteet sekä taloudellisten suhdanteiden vaiheet eroavat suuresti maasta toiseen. Tulevan keskuspankin olisi esimerkiksi ensi vuoden alussa sovellettava samaa yhtenäistä korkokantaa maihin, jotka ovat ylikuumenemisen partaalla, ja toisiin maihin, jotka ovat hitaan kasvun vaiheessa. Tämä vaikuttaa meistä aivan yksinkertaisesti mahdottomalta.
Toiseksi, poliittisten käsitysten eroavuus. Tulevan rahaliiton hallinnan kannalta olennaisia kysymyksiä ei ole yhtenäisvaluutan käynnistämisen kynnyksellä vieläkään ratkaistu; esimerkiksi sitä, millainen on sen demokraattinen valvonta. Jotkut haluavat valvonnan olevan pienen pieni, kuten Maastrichtin sopimuksessa kaavailtiin keskuspankin itsenäisyyden verukkeella ja, von Wogaun mietinnön uskomattoman ilmaisun mukaan, jopa itsemääräämisoikeuden verukkeella. Toiset haluavat perustaa valvonnan Euroopan parlamentin tasolle, mistä ei ole perustamissopimuksessa määrätty, toiset taas haluaisivat kansallisten parlamenttien harjoittavan valvontaa. Kuka on loppujen lopuksi oikeassa? Hyppäämme valuuttayhdistymiseen silmät kiinni.
Lopuksi ja varsinkin, julkisten mielipiteiden eroavuus. Yhtenäisvaluuttahanke ei saa Euroopan maissa osakseen sitä laajaa yksimielisyyttä, joka olisi ehdottoman välttämätöntä sen onnistumiselle. Julkinen mielipide on joissakin tärkeimmissä maissa jopa suorastaan vihamielinen sitä kohtaan. Kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmä vaatii siksi neuvostoa olemaan rajoittumatta rahataloudellisiin vaatimuksiin ja tarkastelemaan tilannetta kokonaisvaltaisesti, mihin sille perustamissopimuksen 109 j artiklassa annetaan lupa. Vaadimme neuvostoa tiedostamaan, ettei valuutan yhdistäminen ole nykyään mahdollista ilman suuria riskejä Euroopan kaltaisella alueella, jossa eri kansoja elää rinnakkain.

Blot
 Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, kollegamme Karl von Wogaun mietinnössä on näkymä, jossa euroa kohti kuljetaan väkisin ja joka Euroopan kansat pakotetaan hyväksymään. Iloitsette lähentymisen onnistumisesta, mutta on tarkasteltava työttömyyden kannalta, mihin hintaan nämä tulokset saatiin aikaan. Rahaliitto aiheuttaa tuottavuudeltaan erilaisten maiden välillä lisää työttömyyttä niissä maissa, joiden tuottavuus on alhaisempi, ja pakottaa muut maat maksamaan yhteisvastuun nimessä merkittäviä summia, mikä lisää verotuspainetta. Tämä malli on jo historiallisessa mielessä toteutunut Saksassa: työttömyyttä idässä, verojen nousua lännessä idän tukemiseksi, sellainen oli Saksan valuuttayhdistymisen tulos.
Komissionkin oli pakko tunnustaa se 25. maaliskuuta 1998 antamassaan kertomuksessa. Komissio sanoo siinä, että Saksan valuuttayhdistymiseen liittyvät poikkeukselliset kulut tuntuvat yhä raskaina. Valuuttayhdistymistä kuitenkin haluttiin poliittisista syistä, joita en halua arvioida, tietäen hyvin, että sillä oli vääristäviä vaikutuksia talouteen. Samoin on Euroopassa, jossa euro on tulos poliittisesta tahdosta hävittää kaikki kansallinen kuulematta kansoja kansanäänestyksessä, olivatpa toimen taloudelliset kustannukset mitkä tahansa. Tämä luo sellaisen poliittisen tilanteen, jota on vaikea hallita. Kun Ranskan kansalaiset ymmärtävät, että valta, joka voi luoda työttömyyttä heidän maassaan, sijaitsee Frankfurtissa, se vahingoittaa kansojemme välistä yhteenkuuluvuutta.
Leikimme sen lisäksi demokratialla. Kollegamme mietinnössä sanotaan selvästi, että rahapoliittinen itsemääräämisoikeus - siinä käytetään sanaa itsemääräämisoikeus - sijaitsee Frankfurtissa. Laadittu vakaussopimus hillitsee sen lisäksi itsemääräämisoikeutta talousarvion ja verotuksen alalla. Työttömyyttä ja teknokraattista valtaa, siinä se, mitä meille annetaan. Epäilenpä, että kansat hyväksyvät tuollaisen politiikan. Ennustatte hyvinvointia ja demokratiaa. Mutta tulette lisäämään työttömyyden epäoikeudenmukaisuutta ja ylläpitämään valheellista kuvitelmaa sellaisesta näennäisdemokratiasta, joka kätkee yhä paremmin isänmaattomien teknokraattien todellisen vallan.
Suuri kreikkalainen puhuja Demosthenes sanoi: mikään epäoikeudenmukainen ja valheellinen valta ei voi kestää pitkään. Juuri tätä ennustan nykyisille vallanpitäjille, jotka haluavat pakottaa Euroopan kansat toimimaan vastoin tahtoaan ottamalla niiltä pois niiden kansallisen itsemääräämisoikeuden.

Berès
Arvoisa puhemies, luulen, että lähestymme eurooppalaisia odottavaa suurta seikkailua hyvissä oloissa. Ja kuitenkin meillä on yhä edessämme paljon työtä. Juuri tähän tehtävään meidän on tänään ryhdyttävä. Olot ovat hyvät ensinnäkin siksi, että lähestymme euron vaihetta 11 maan voimin. Kuka olisi kyennyt veikkaamaan tätä muutama vuosi sitten? Ja meitä olisi voinut olla vielä enemmänkin, jos jotkin maat eivät olisi vaatineet saada poisjääntimahdollisuutta tai jos toiset maat eivät olisi vapaaehtoisesti saattaneet itseään tilanteeseen, jossa niiden on mahdotonta osallistua.
Ja sitten, toinen huomautus, panen merkille, että olemme tulkinneet näitä kuuluisia vaatimuksia loppujen lopuksi niin kuin niitä pitikin tulkita, ja von Wogaun mietinnössä se sanotaan aivan oikein, eli ei tiukan kirjanpidollisella tavalla, vaan ottamalla huomioon suuntaukset, ja olen ehkä hämmästynyt siitä, että jotkin niistä ovat saattaneet arvojärjestyksessä joskus vaihtua.
Kolmas huomautus, olemme muuttaneet talouspolitiikan suuntausta. Kyllä, kaikki myöntävät nykyään, että rahapolitiikka vaikuttaa reaalitalouteen ja että talous- ja rahaliiton kolmannen vaiheen menestyminen edellyttää sosioekonomista yhteenkuuluvuutta ja perustamissopimuksemme 2 artiklassa vahvistettujen tavoitteiden noudattamista. Juuri siinä alkaa varmasti meidän kannaltamme tulevaisuuden työmaa. Ja haluaisin korostaa kahta kohtaa: ensinnäkin, yhdenmukaistamista verotuksen alalla ja sosiaaliasioiden ja ympäristön alalla. Jos haluamme, että tämä yhdenmukaistaminen tehdään korkeimman tason mukaan, poliittisen vallan on haluttava ja ohjattava sitä. Muuten markkinat tekevät sen, ja tiedämme, että se tapahtuisi alhaisimman tason mukaan. Tällainen yhdenmukaistaminen on aloitettava vahingoittamatta jäsenvaltioiden kykyä harjoittaa sellaista työntekoa ja työllisyyttä koskevaa budjettipolitiikkaa, joka vastaa niiden kansalaisten tekemiä demokraattisia valintoja. Ajattelen näin sanoessani tietenkin politiikkaa, johon maassani on ryhdytty työajan lyhentämiseksi. Korostaisin kuitenkin myös ja erityisesti talouspolitiikkojen yhteensovittamista, jotta meillä olisi tulevaisuudessa enemmän kasvua, enemmän sisäistä kysyntää, sijoituksia ja työpaikkoja Euroopassa.
Tätä varten, ja pääsen neljänteen huomautukseeni, kollegamme von Wogaun mietinnössä sanotaan aivan oikein, että on parannettava ja vahvistettava nykyisin käytössämme olevia menettelyjä ja välineitä. Yksi vaihe on jo aloitettu perustamalla euroneuvosto, joka enteilee taloudellista hallitusta, mutta joka on vasta kehitteillä. Ja kyse on tietenkin myös parlamenttimme asemasta. Kuulun niihin, joiden mielestä ainoastaan eurooppalainen elin voi valvoa tehokkaasti liittovaltion elintä, jollainen keskuspankista tulee, ja eurooppalaista politiikkaa, jollainen rahapolitiikasta tulee. Jos ne, jotka haluavat perustaa muita valvontamuotoja, haluavat tuhota tällaisen Euroopan parlamentin kaltaisen elimen, heidän on sanottava se. Tietyissä oloissa, joiden on kehityttävä, muodot vastaavat toisiaan. Juuri tässä on talous- ja rahaliittoa koskevan demokraattisen vastuun toimittava.

Herman
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, rahaliitto on jo aiheuttanut kaksi näyttävää tulosta, ennen kuin sitä on edes toteutettu. Se on pakottanut jäsenvaltiot panemaan julkisen taloutensa järjestykseen. Se ei ollut alussa itsestään selvää. Se suojasi myös Euroopan rahajärjestelmän suurilta rahataloudellisilta levottomuuksilta, jotka ovat järkyttäneet Kaukoidän maita. Ensimmäistä kertaa näin laaja kriisi ei ilmene hyökkäyksenä heikkoja valuuttoja kohtaan, kuten Englannin puntaa tai Ranskan frangia tai Belgian frangia kohtaan, ja Saksan markan nousuna, valuutan, joka on näissä tapauksissa turvallinen sijoituskohde.
Euron puolesta säännöllisesti toistettujen lukuisten perusteiden lisäksi on olemassa yksi peruste, joka mainitaan hyvin harvoin ja jota en ole vielä tänään kuullut, eli mahdollisuus käyttää jälleen rahavälinettä, mikä on nykyisin täysin mahdotonta, koska markkinoiden pikkutarkassa holhouksessa on välttämätöntä säilyttää yhteisön sisäisten vaihtokurssien vakaus. Näiden kurssien vaikutus kohdistuu nykyisin puoleen Euroopan BKT: stä. Rahaliiton toteuttamisen jälkeen sen osuus on enää ainoastaan 10 %. Se, mikä oli ennen Yhdysvaltain valtava etuoikeus, voi tulla eurooppalaisten etuoikeudeksi, jos he vain sitä haluavat. Paras keino uhmata maailmanlaajuistumisen haastetta on se, että poliittiselle vallalle palautetaan kyky päästä irti markkinoiden hirmuvallasta.
Siinä, että kommunistit ja Kansallinen rintama huomaavat, että heitä yhdistää nykyisin haikailu, jossa käännetään selkä maailman tilalle, ei ole mitään meitä yllättävää. Lahjakas yleinen hauskuttajamme, satiiristen laulujen esittäjä Martinez, ansaitsi kärkevän vastauksen, joka hänelle annetaan ja jonka otan tänään Claude Humbertin pääkirjoituksesta: vanhat viholliskumppanit löytävät aina toisensa kansallismielisessä hölynpölyssä Marxin ja Déroulèden kumoon kaadettujen näköiskuvien edessä. Kommunisti ja porvari, mieleen palaa kirsikoiden aika ja entisen rajojen ja torvensoiton Ranska.

Formentini
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, mietintö, josta meiltä pyydetään kannanottoa riippumatta minkään jäsenvaltion enemmän tai vähemmän tiukasta linjasta, sisältää tulevan hallitusten välisen päätöksen talous- ja rahaliiton voimaantulosta. Minun täällä edustamani äänestäjät vastustavat välitykselläni tätä syntymässä olevaa Eurooppaa, jolla todella pilkataan Padanian tuotantojärjestelmää. Lähentymisehtojen vahvistaminen aiheutti aikanaan jäsenvaltioissa kansatalouksien tervehdyttämiseen tähtäävän kilpajuoksun, joka on ollut usein enemmänkin näennäistä kuin tosiasiallista. Erityisesti Italian valtio on onnistunut saamaan taloutensa uskottavaksi enemmän tai vähemmän keinotekoisesti kasvattamalla rajusti verotulojaan, mikä on toteutettu kiristämällä verorasitusta eri tuotannonalojen haitaksi. Eurooppaan kuuluminen edellyttää ruuvien kiristämistä entisestään, mikä taas heikentää entisestään järjestelmän kilpailukykyä. Sekä Euroopan unionin sisällä että sen ulkopuolella kilpailijat hierovat käsiään ajatellessaan, että Padanian yrittäjät joutuvat kamppailemaan yhä kilpailupainotteisemmilla markkinoilla ja kantamaan harteillaan valtion tukien, Italian kansallisen poliittisen luokan ja EteläItalian taakkaa. On selvää, että Padaniassa, itsestään tietoisten kansalaisten muodostamassa yhteisössä, syntyy vaikutuksiltaan ennakoimattomia jännitteitä, eikä ole kenellekään salaisuus, että Padania on jo ryhtynyt luomaan myös omia toimielimiä itsenäisyyteen johtavalla tiellä.
Olenkin sitä mieltä, että nämä kansalaiset, joiden kantaa rahaliitosta kukaan ei ole kysynyt, esittävät siitä pian painavan mielipiteensä.

Ruffolo
Arvoisa puhemies, olemme ottamassa sanan varsinaisessa merkityksessä historiallista askelta, joka erottaa selvästi ajan "ennen" ja "jälkeen" . Se on myös askel, jota vaikeuttavat monet ongelmat: eivät niinkään ne, joita hieman tekopyhästi etsitään sellaisten maiden velansietokyvystä, jotka ovat jo useamman vuoden ajan harjoittaneet uskottavaa, peräänantamatonta ja yllätyksetöntä talouden tervehdyttämistä - Italia teki yllätyksensä jo silloin, kun se monta vuotta sitten muuttui köyhästä ja takapajuisesta maasta maailman viidenneksi talousmahdiksi - vaan pikemminkin sellaiset ongelmat, kuten poliittinen tyhjiö rahapoliittisen vallan siirtämisen ja toisaalta tiukan kansallisen verolainsäädännöllisen vallan ja kansallisten politiikkojen säilyttämisen välillä. Tämä tyhjiö on täytettävä. Yhtenäisvaluutan käyttöönoton jälkeen mikään ei ole Euroopassa enää kuten ennen.
Tänään voimme arvioida sen dramaattisen kuilun laajuutta, joka syntyisi unionissa kovan ytimen - joka käytännössä käy yksiin markan käyttöalueen kanssa - maiden sekä ahdistavalle ja epävakaalle reuna-alueelle karkotettujen maiden välille. Nyt on edettävä rahaliiton osoittamaa kehityksen linjaa pitkin: on lujitettava vakautta, annettava takeet Euroopan keskuspankin demokraattisesta vastuusta, rakennettava unionin makrotalouspolitiikkaa ja lujitettava demokraattisesti sen poliittisia toimielimiä. Kuuluisa amerikkalainen taloustieteilijä, joka on tullut tunnetuksi vääriksi osoittautuneista ennustuksistaan, näkee euron tulevaisuudessa suoranaisen veljessodan uhan Euroopan maiden välillä. Me, jotka valmistaudumme hyväksymään euron, näemme siinä yhteisvastuullisen tulevaisuuden Euroopan kansojen välillä ja järkevämmän tasapainon suhteessa nykyiseen, dollarin hallitsemaan tilanteeseen.

Stevens
Onnittelen herra von Wogauta hänen ponnistuksistaan tämän mietinnön hyväksi. Euroopan kansanpuolueen ryhmän brittijäsenet ihailevat suuresti hänen puheenjohtajuuttaan talous- ja raha-asioita käsittelevässä valiokunnassa. Sen vuoksi pahoittelemme sitä, että pidätymme äänestämästä hänen mietinnöstään. Teemme niin ensisijaisesti sen vuoksi, että Yhdistynyt kuningaskunta ei ole rahaliiton perustajajäseniä. Se on tosiasia, josta, kuten jäsenet tietävät, olen hyvin syvästi pahoillani. Uskon kuitenkin oikeaksi osoittaa, että Britannian hallituksen toive siitä, että on mahdollista sekä olla eurooppalaisten asioiden ytimessä että vältellä päätöstä Britannian EMU-jäsenyydestä, on vaarallinen harhakuvitelma.
Haluamme myös osoittaa, että vaikka ymmärrämme parlamentissa esiintyvän halun saavuttaa mahdollisimman laaja poliittinen kannatus mietinnölle, siihen on päästy sen kustannuksella, että ne vakavat tulevat vaikeudet on kielletty, joita osallistuvat hallitukset kohtaavat hoitaessaan julkista talouttaan vakaussopimuksen mukaisesti.
Siitä ei saa olla mitään epäilystä, että Euroopan kansanpuolueen ryhmän brittijäsenet haluavat rahaliiton onnistuvan. Minä olen omistanut suuren osan ajastani parlamentissa euron luomiseen. Tästä näkökulmasta tuemme valtionvarainministeri Waigelin ponnistuksia hänen toivoessaan lisäsitoumuksia kaikilta jäsenvaltioilta siitä, että ne saavuttavat budjettitasapainon suhdannekierron aikana ja vähentävät historiallisen velan 60 %: iin bruttokansantuotteesta.
Toivon, että parlamentti olisi tukenut herra Waigelia enemmän. On vahinko, että sosialistiryhmässä ja muualla on niitä, jotka ovat hyökänneet Maastrichtin sopimuksen kulmakivenä ollutta keskuspankin ehdotonta riippumattomuutta vastaan, mutta jotka ovat haluttomia parantamaan jäsenvaltioiden budjettijärjestelyjä koskevaa yleiskatsaustamme. Tämä on erityinen vahinko, koska se avaisi mahdollisuuden vakavalle yhteistyölle Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien välillä. Siinä piilee paras tilaisuus korjata demokratiaa koskevat puutteet.
Olen itse täysin vakuuttunut, että 11 valtion euro onnistuu pitkällä aikavälillä. Tuo onnistuminen saattaa aiheuttaa enemmän ongelmia markkinoilla, koska olemme käyttäneet tänään pehmeämpiä sanoja kuin meidän olisi pitänyt.

Pérez Royo
Arvoisa puhemies, rakkaat kollegat, keskustelu, jota me parhaillaan käymme, on sellaisen prosessin huipentuma, joka on vienyt suurimman osan Euroopan unionin voimavaroista tämän vuosikymmenen aikana. Euroopan unionista tehdyn sopimuksen allekirjoituksesta - ja vielä aiemmin Delorsin komitean valmistelevasta työstä - alkanut matka on ollut pitkä, ja unionin toimielinten ja jäsenvaltioiden ponnistelut rahaliiton kolmanteen vaiheeseen siirtymisen mahdollistamiseksi ovat olleet huomattavat.
Tänään on se hetki, että voimme julistaa onnistuneemme. 11 jäsenvaltiota, joissa on yhteensä noin 300 miljoonaa asukasta, osallistuu yhtenäisvaluuttaan ensi vuoden 1. tammikuuta alkaen. Näin syntyy laaja ja tasapainoinen rahaliitto, jonka ansiosta voidaan ottaa käyttöön luja ja vakaa yhtenäisvaluutta, johon osallistuvat tulevina vuosina erittäin varmasti loput neljä jäsenvaltiota.
Näinä päivinä eri jäsenvaltioiden parlamenteissa toimitetaan äänestyksiä ja hyväksytään päätöslauselmia, ja huomenna me äänestämme täällä Euroopan parlamentissa tästä mietinnöstä eräänlaisena johdantona 2. toukokuuta toimitettavalle juhlaäänestykselle. Tämän äänestyksen osalta haluan korostaa seuraavia seikkoja:
Ensiksi: tämä äänestys samoin kuin lauantain äänestys ovat sikäli tärkeitä, että ne toimitetaan unionin ainoassa toimielimessä, joka saa oikeutuksensa suoraan yleisistä vaaleista.
Toiseksi: aiemmin sanotun takia tässä äänestyksessä on mahdollista selvittää, mitkä Euroopan poliittiset voimat tukevat tätä Euroopan rakentamisen kannalta kauaskantoista askelta. Sosialistina haluan ilmaista olevani tyytyväinen siihen, että ryhmämme äänestää puolesta, ja espanjalaisena sosialistina haluaisin lisäksi mainita olevani tyytyväinen siihen panokseen, jonka sosialistipuolue ensin hallituksessa ja sitten oppositiossa on antanut Espanjan liittymiseksi unionin kolmanteen vaiheeseen.
Kolmanneksi: haluaisin korostaa, että päätöslauselma, josta me tänään äänestämme, on tasapainoinen teksti, jossa tiivistetään ne perimmäiset syyt, joiden takia parlamentti puoltaa yhtenäisvaluutan käyttöönottoa.
Lopetan tähän, arvoisa puhemies. Aloitin puheenvuoroni puhumalla prosessin huipentumasta. Haluan lopuksi korostaa sitä, että me olemme myös aloittamassa uutta aikakautta, jolloin tämän parlamentin rooli rahapolitiikasta vastaavan viranomaisen vuoropuhelukumppanina ja sen toiminnan valvonnan takaajana vääjäämättömästi korostuu.

Mann, Thomas
Arvoisa puhemies, jäsenvaltioidemme ponnistelut budjettialijäämien pienentämiseksi, kokonaisvelan supistamiseksi oleellisesti ja julkisten talouksien vakiinnuttamiseksi ovat olleet menestyksellisiä. Pelkästään poliittiset ja taloudelliset vastuunkantajat eivät ole tehneet perusteellista työtä, kuten historiallisen alhaisista inflaatioasteista ja pitkistä koroista voi havaita. Kansalaiset ovat varautuneet rajoituksiin hyvin tietoisina siitä, että Euroopasta tulee kilpailukykyinen ja elinkelpoinen vain johdonmukaisesti vakautta korostavan ajattelusuunnan avulla. Tällä suunnalla on jatkuvuutta vain - sitä käsittelee Karl von Wogaun tasapainoinen mietintö - jos lähentymisehdot varmistetaan jatkuvasti. Sen vuoksi vakaus- ja kasvusopimus on toteutettava nopeasti, ja Euroopan keskuspankin on valvottava sitä, ja sen riippumattomuudesta ja toimivallasta ylimpänä valuuttojen vartijana ei saa muuttaa pilkkuakaan.
Me vapaasti valittuina parlamentin jäseninä olemme sen keskustelukumppaneita. Kansalaiset, jotka eivät vähääkään ymmärrä taktisia valtapelejä EKP: n pääjohtajan asemasta käytävän nahinan yhteydessä, luottavat siihen. He luottavat siihen, että euron voimalla, joka ei synny sairaalloisesti ennenaikaisesti, syntyy lisää investointeja ja uutta työllisyyttä lisäävää kasvua, jotta työttömyys vähenisi. He luottavat siihen, että Luxemburgin työllisyyshuippukokouksessa päätetyt jäsenvaltioiden toiminnat ja toimet talous- ja rakennepolitiikassa sovitetaan paremmin yhteen, että aktiivisen työmarkkinapolitiikan aloitteita nopeutetaan, että koulutuksen ja jatko- ja täydennyskoulutuksen avulla voidaan vastata ammattitaitoisen työvoiman kysyntään. Tällaisen kokonaispaketin avulla kansalaiset voivat samaistua uusiin Euroopan kotimarkkinoihin ja euroon.

Andersson
 Arvoisa puhemies, yhtenäisvaluutalla on ollut useita panettelijoita, erityisesti omassa maassani. Eräät ovat sanoneet, että se on mahdoton projekti, jota ei koskaan voida toteuttaa; toiset ovat sanoneet, että vain muutamat maat osallistuvat siihen alkuvaiheessa. Nämä panettelijat ovat olleet väärässä! On nimittäin niin, että kaiken kaikkiaan yksitoista maata ovat mukana alusta lähtien. Kaikki viittaa nyt siihen suuntaan, että siitä tulee menestyksellinen projekti.
Oma maani, Ruotsi, ei osallistu yhtenäisvaluutan käyttöönottoon sen alkuvaiheessa, mitä omalta osaltani pahoittelen. Se ei kuitenkaan tarkoita sitä, ettemmekö aktiivisesti työskenneltäisi sen puolesta, että siitä tulisi menestyksellinen projekti. Se ei myöskään tarkoita sitä, etteikö maani voisi osallistua siihen tulevaisuudessa. Itse aion työskennellä aktiivisesti asian puolesta.
Lisäksi EMUn kahteen ensimmäiseen vaiheeseen osallistumisella on myös ollut merkitystä. Kun Ruotsista runsaat kolme vuotta sitten tuli Euroopan unionin jäsen, meillä oli suuri budjettialijäämä ja korkeat korot. Tällä hetkellä talousarvio on tasapainossa, korot ovat matalat ja talous on vakaa. Se antaa meille mahdollisuuksia tulevaisuutta varten. Osallistumisellamme kahteen ensimmäiseen vaiheeseen on siis ollut merkitystä.
Haluan kuitenkin sanoa, että tarvitaan enemmän kuin EMU. Myös työttömyyden vastaista taistelua on yhteensovitettava. Siinä asiassa Amsterdamin sopimus ja Luxemburgin huippukokous ovat menestyksellisiä. Voin muuten kertoa teille, että Ruotsin parlamentti on juuri äänestänyt Amsterdamin sopimuksen puolesta äänin 226 puolesta 40 vastaan. Tämä ei kuitenkaan riitä vaan tarvitsemme enemmän yhteensovittamista makrotalouspolitiikassa, veropolitiikan yhteensovittamisen lisäämistä sekä suurempia investointeja perusrakenteisiin. Jos nimittäin aiomme tehdä EMUsta ja muusta talouspolitiikasta kansojen projektin, meidän on nähtävä tuloksia. Tähän mennessä kansat eivät ole vielä nähneet tuloksia.
Lopuksi olen sitä mieltä, että pankin on oltava riippumaton mutta samanaikaisesti demokraattisen valvonnan alainen. Luontevin paikka demokraattiselle valvonnalle on Euroopan parlamentti.

Rübig
Arvoisa puhemies, hyvä herra von Wogau, hyvät naiset ja herrat, kun menin viimeksi Strasbourgin istunnon jälkeen takaisin Itävaltaan, olin erittäin onnellinen siitä, että Saksan ja Itävallan välinen rajapuomi oli poistettu. Kun palaan tällä kertaa Brysselistä Itävaltaan, Saksan markan ja shillingin välillä on kiinteä vaihtokurssi, samoin Belgian frangin kanssa ja yhteensä 11 valtiossa. Se tuo yrityksillemme heti valtavia etuja. Valuuttakurssiriskit jäävät pois, on helpompi laskea, voi laskea tarkkaan, ja meillä on tämä etu jo ensi viikolla. Tammikuun 1. päivänä meillä on sitten yhteinen valuutta. Sekin tarjoaa vielä huomattavia etuja, ei pelkästään konsernien taseisiin vaan myös erilaisten tarjousten vertailtavuuden osalta, ja Euroopasta tulee sen myötä kilpailukykyisempi. Kukapa olisi uskonut, kun keskustelimme aikoinaan aluksi siitä, että haluamme ja tarvitsemme euron, että rahaliittoon osallistuu heti 11 maata? Pessimistit puhuivat kuudesta tai seitsemästä maasta. Nyt meillä on 11, ja ennustukseni on, että vuoteen 2002 mennessä meitä on 15!
Uskon, että kenelläkään ei ole varaa jäädä ulkopuolelle, ja meidän on myös kiinnitettävä huomiota siihen, kuinka voimme myös tällä alueella auttaa maita, jotka haluavat liittyä. Tehtävänä on suuria tehtäviä, ja olen iloinen, että niistä suoriudutaan täällä Euroopassa!

Fayot
Arvoisa puhemies, näinä päivinä Brysseliin tullessa voi nähdä kuulutettavan iskulausetta "Olkaamme konkreettisia ja myönteisiä" , joka mainostaa erästä belgialaista poliittista puoluetta. Pidän kovasti tästä iskulauseesta, koska se on järkevä ja hillitty. Tällaisessa hengessä on mielestäni tarkasteltava myös rahaliittoa, kun vastassa on tätä rahaliittoa raivokkaasti vastustava äärivasemmiston kansallismielinen kansankiihotus ja katastrofimieliala. Niinpä haluaisin toistaa tämän iskulauseen.
Kyllä, suhtautukaamme myönteisesti rahaliittoon. Kuten tiedämme, sosialistit äänestivät valiokunnassa von Wogaun mietintöä vastaan, eivät esittelijän erinomaisen työn takia, vaan joidenkin tarkistusten takia, jotka hyväksyttiin valiokunnassa ja jotka kuormittivat toimitusta. En usko, että Euroopan parlamentin on oltava puhdasoppisempi kuin puhdasoppisin keskuspankin pääjohtajista. Kyllä, vakaus- ja kasvusopimusta on noudatettava; mietinnössämme lisätään, että sitä on noudatettava "tiukasti" . Voin ehdottaa teille tukun adverbeja: ehdottomasti, täysin, selvästi, vilpittömästi, tarkalleen, ja niitähän riittää; ne ovat tyylitehosteita, elehtimistä, jotka eivät tuo mitään lisää. Sosialistit haluavat olla myönteisiä ja haluavat äänestää von Wogaun mietinnön puolesta, sillä ehdolla, että vakauden noudattamisen osalta hyväksytään vakavasti otettava ja järkevä lähestymistapa. Luulen, että se on loppujen lopuksi saavutettu.
Haluamme olla myös konkreettisia. Nykytilanne on rahoituksen ja valuutan osalta täynnä mahdollisuuksia. Se johtuu kulusta kohti euroa, ja euro on jo luonut ja luo uusia mahdollisuuksia suhdanteiden epävarmuustekijöihin vastaamiseksi ja työpaikkojen luomiseksi. Se syventää myös poliittista liittoa ja saa sotaisan kansalliskiihkon perääntymään.
Olkoon meillä siis, arvoisa puhemies, tinkimätön halu käyttää näitä mahdollisuuksia. Olkaamme myönteisiä ja konkreettisia siihen valtavaan mahdollisuuteen nähden, jonka euro tuo meille.

Harrison
Saanen kiistää John Stevensin ehdotuksen siitä, että sosialistiryhmä on heikko EKP: n riippumattomuuden suhteen. Emme ole sitä, mutta haluamme yhtä kiihkeästi varmistaa pankin demokraattisen vastuun. Eurooppaa ja euron käyttöönottoa koskevien historiallisten päätösten partaalla meidän pitäisi astua askel taaksepäin ja tarkastella ja juhlia sitä merkittävää saavutusta, että 11 jäsenvaltiota täyttävät EMU-kriteerit.
Suotuisa tulevaisuudennäkymä alhaisesta inflaatiosta ja alhaisista koroista on raikuva kunnianosoitus EMUun liittyville maille. Joskus kommentoijat eivät näe metsää puilta - kaksi maata erityisesti on valittu kuumeisen huomion kohteiksi sen yksinomaisen kysymyksen takia, mikä on niiden julkisen velan kestokyky suhteessa bruttokansantuotteeseen. Maastrichtin sopimuksen tiukka tulkinta mahdollistaa sen, että ne täyttävät kriteerit, kuten komissio, ERI ja Saksan perustuslakituomioistuin, korkea toimielin, joka ei ole velkaa kenellekään, ovat todistaneet.
Sitä paitsi meillä on vakaus- ja kasvusopimuksen tarjoama taustasuoja, joka varmistaa tämän verotuksellisen rehellisyyden kestävyyden ja Belgia ja Italian lupaukset jatkaa itse julkisen velan osuuksiensa vakauttamista.
Nyt on meidän aikamme nostaa päämme lähentymisehtojen pienistä yksityiskohdista. Katsokaamme euron aurinkoisia ylänköjä, jotka kutsuvat luokseen yhä voimakkaammin. Kultainen palkinto, jonka saamme halutessamme ottaa sen, on dynaamiset eurooppalaiset yhtenäismarkkinat, joita yhtenäisvaluutan käyttöönotto nopeuttaa. Nuo markkinat, maailman suurimmat markkinat, tarjoavat työpaikkoja ja hyvinvointia kansoillemme, ja älkäämme koskaan unohtako, että meillä on markkinat, joille luoda valuutta Euroopan kansojen hyödyksi eikä toisin päin. Läheisessä tulevaisuudessa, kun Britannia on selviytynyt Thatcherin ja Majorin vuosien epätoivon kuilusta, myös Yhdistynyt kuningaskunta liittyy jokamiehen pitkään marssiin kukkulalla olevaan kaupunkiin. Myös me käytämme yhtenäisvaluuttaa yhteisen Eurooppamme yhtenäismarkkinoilla.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, kiitän mietinnön esittelijää asiantuntevasta, joskin tiukasta otteesta. Haluan kääntää Euroopan talous- ja rahaliittoa sosiaalisempaan ja oikeudenmukaisempaan suuntaan. Yleinen, yhteinen raha vahvistaa mahdollisuuksiamme kansainvälisessä taloudessa ja politiikassa. Eurosta tulee suurvaluutta, mutta suurelta rahalta vaadin päinvastaista kuin se, mitä on saatu valuuttaspekulanteilta tai eräiltä pankeilta. Työttömyys on suurin ongelmamme, niin kuin mietinnössä todetaan, eikä Euroopan keskuspankki voi olla ottamatta sitä huomioon. Pankki on itsenäinen, eikä sen johtoa voi erottaa, tekivätpä he millaisia virheitä tahansa. Mitään valtaa ei tule olla ilman vastuuta. Olemmekin parlamentissa onneksi tehneet päätöksiä EKP: n demokraattisen vastuun ja avoimen keskustelun aikaansaamiseksi.
On aivan välttämätöntä, että jotain jäsenmaata kohtaavaan epäsymmetriseen shokkiin liittyen löydetään yhteisiä Euroopan tason ratkaisuja. Eurosta toivon tulevan sellaisen taistelijan maailmanlaajuiseen talouteen, joka sosiaalisten näkökohtien lisäksi ottaa huomioon oikeudenmukaisuuden. Demokraattisten valtioiden yhteisellä rahalla on demokraattisia vaatimuksia. Ei riitä, että markkinat luottavat Euroon, tarvitaan kansojen luottamus ja se saavutetaan kansalaisia palvelemalla.
Von Wogaun mietinnön sävy on erittäin monetaristinen. Hänen linjauksensa ovat paljon tiukempia ja joustamattomampia kuin monien jäsenvaltioiden. Herra von Wogaun ansioksi on sanottava kuitenkin se, että hän on asettanut raportissaan työllisyystavoitteen. Juuri siksi joustamattomat puheet vakaus- ja kasvusopimuksen liian tiukasta noudattamisesta tuntuvat turhilta yhtenäisvaluutan käyttöönottoa käsittelevässä mietinnössä.

Lukas
Arvoisa puhemies, monet meistä seuraavat - kuten olemme nyt huomanneet - jännittyneinä tulevina päivinä Brysselissä tehtäviä päätöksiä, monet innostuneina. Suuri joukko unionin kansalaisia odottaa kuitenkin euron käyttöönottoa epäillen ja huolestuneenakin. On todella erittäin huolestuttavaa, että vain kolmen ehdokasvaltion kokonaisvelka on alle 60 % ja kahden ehdokasvaltion yli 120 %. Sitäkin selvemmin on muistutettava, kuten herra von Wogaun mietinnössä tehdäänkin, että jokaisen Euroopan rahaliittoon osallistujan on ehdottoman tarpeellista noudattaa tiukasti vakaus- ja kasvusopimusta.
Euroopan parlamentin on vaadittava takuita siitä, että eurosta tulee yhtä vakaa kuin vakain valuutoista, jotka se korvaa. Haluaisin käyttää vajaan minuuttini siihen, että esitän herra von Wogaulle henkilökohtaisen onnitteluni tästä mietinnöstä ja hänen tasapainoisesta työstään.

De Silguy
Arvoisa puhemies, arvoisat naiset ja herrat, ennen Eurooppa-neuvostoa, joka on historiallinen, koska valtioiden ja hallitusten päämiehet päättävät talous- ja rahaliiton käynnistämisestä, voimme puheenjohtaja von Wogaun erinomaisen mietinnön avulla arvioida kuljettua tietä. Osatkaamme kerrankin riemuita siitä, ja olen iloinen komission suosituksen saamasta hyvin myönteisestä vastaanotosta, suosituksen, jossa rahaliittoon ehdotetaan 11 jäsenvaltiota. En ole nimittäin kuullut tämän pitkän keskustelun aikana, jossa nelisenkymmentä parlamentin jäsentä käytti puheenvuoron, arvostelua komission työn laadusta enkä sen ehdotusten varsinaisesta sisällöstä, vaikka keskustelu talouspolitiikasta on laajaa ja avointa keskustelua, mikä on demokratiassa tavallista.
Yhdyn herra Giansilyn, rouva Randzio-Plathin, herra Rübigin, herra Harrisonin ja rouva Berès'n esittämiin ajatuksiin, heidän, jotka antoivat keskustelulle oikean näkökulman, ja mielestäni historiallisen näkökulman, koska kyse on tosiaankin tämän suuren saavutuksen loppuun viemisestä, jonka hyväksi Eurooppa on tehnyt työtä nyt jo 40 vuotta. On hyvin tyydyttävää nähdä, että työ on tehty. Kuka olisi voinut kuvitella tällaista lopputulosta ainoastaan vuosi sitten, ja ehkei kukaan edes itse tässä arvoisassa parlamentissa?
Tämä tulos ei ole sattumaa, ja kaikkien jäsenvaltioiden lähentymistä koskevien merkittävien ponnistelujen lisäksi tämä menestys on tulosta yhteisestä poliittisesta tahdosta noudattaa Euroopan unionin perustamissopimuksessa määriteltyjä vaatimuksia ja aikataulua. Sallittehan minun tämän osalta, koska keskustelu on ollut yleisluonteista, että minäkin palaan muutamaksi hetkeksi menetelmään, joka ohjasi meidät tähän menestykseen ja jota kannattaa pohtia, ennen kuin tuon esille joitakin huomautuksia, joitakin opetuksia yhtä tärkeän tehtävän osalta, joka meitä nyt odottaa. Meidän on nimittäin nyt keskityttävä, ei toukokuun 2. päivään, vaan sen jälkeiseen aikaan. Euro ei saa olla ongelmalapsi, mutta se on huomenna vastasyntynyt, ja meidän on valvottava sen sopusointuista ja tasapainoista kehitystä.
Joten, aivan ensiksi, euron tulo merkitsee sellaisen menetelmän menestystä, joka nojasi ensinnäkin poliittiseen tahtoon. Ilman tätä poliittista tahtoa tällaista yritystä ei olisi koskaan voitu viedä päätökseen. Se oli Euroopan historiassa ainutlaatuisen saavutuksen olennainen tae. Jokainen Eurooppa-neuvosto vuodesta 1995 lähtien on ilmaissut kaikista vastuksista huolimatta tämän valtioiden ja hallitusten päämiesten järkähtämättömän tahdon. He osasivat tehdä siitä heitä jokaista koskevat poliittiset ja käytännön päätelmät tervehdyttääkseen esimerkiksi, ja se oli tärkeää, julkisen taloutensa ja vähentääkseen budjettialijäämänsä alle 3 %: n.
Luulen myös, että juuri tämän saman poliittisen tahdon avulla voin sanoa teille tänään, että kansallisten keskuspankkien perussäännöt, joiden mainittiin lähentymiskertomuksessa vielä kuukausi sitten olevan vielä keskenään ristiriitaisia, ovat nyt yhdenmukaiset. Ne neljä kyseessä ollutta maata - Itävalta, Espanja, Luxemburg ja Ranska - ovat saattaneet päätökseen, tai Ranskan osalta, niiden pitäisi tänä iltana saattaa päätökseen ne parlamentaariset lainsäädäntömenettelyt, joiden avulla kaikkien keskuspankkien perussäännöt voidaan yhdenmukaistaa.
Mitä Euroopan keskuspankkiin tulee, koska useat teistä ottivat tämän kysymyksen esille, haluaisin sanoa haihduttaakseni kaikki väärinkäsitykset, jos niitä on, että komission mielestä perustamissopimusta on sovellettava tinkimättä. Neuvosto ei voi jakaa toimikautta kahtia, sen on nimitettävä pääjohtaja perustamissopimuksessa määrätyn toimikauden ajaksi. Mitä vähemmän kuitenkin puhumme tällä hetkellä Euroopan keskuspankin ongelmasta, sen parempi. Antakaamme valtioiden ja hallitusten päämiesten tehdä työnsä, koska juuri heidän tehtävänsä on tehdä päätöksiä. Herra Friedrich sanoi äsken tästä asiasta: "Eurooppa tarvitsee luottamusta." No, luulen, että luottamus on aivan luonnollisesti läsnä, kun valtioiden ja hallitusten päämiehet ovat nimittäneet yksimielisesti keskuspankin pääjohtajan ja johtokunnan jäsenet.
Toinen tärkeä menetelmän osa, lähentyminen. Otan vain yhden esimerkin, tunnette luvut yhtä hyvin kuin minäkin: budjettialijäämien tervehdyttäminen. Palautan sentään mieliinne, että suositettu budjettialijäämän keskiarvo 11 maan osalta oli 5, 5 %: ssa vuonna 1993 ja että se väheni 2, 5 %: iin vuonna 1997. Velvollisuuteni on sanoa, etenkin tämän istuntosalin äärioikealla sijaitsevien ryhmien parlamentaarikoille, että näitä lukuja ei ole peukaloitu, että ne on tarkistettu ja että ne ovat totuudenmukaisia. Komission edustajana en voi hyväksyä pienintäkään epäilystä tehdyn työn laadusta, etenkään tilastojen osalta enkä niiden tietojen osalta, jotka teille on toimitettu, jotta tekin saisitte mahdollisuuden muodostaa mielipiteenne.
Tämä tulos, joka on sitäkin hämmästyttävämpi kun suhdanteet olivat epäsuotuisat, tarkoittaa siis sitä, että julkiset taloudet tervehtyivät pääasiassa menojen todellisen leikkaamisen ansiosta: budjettialijäämien vähentyessä kaikkien 15 jäsenvaltion osalta 3, 7 %, menojen vähentymisen osuus oli 2, 8 %. Näette siis, että juuri menojen vähentymisen avulla saavutettiin suurelta osin tämä budjettialijäämien vähentäminen, paljon enemmän kuin suhdanteiden avulla, paljon enemmän kuin niiden kertatoimien avulla, jotka muutettiin lopullisiksi toimiksi, paljon enemmän myös kuin tulojen kasvattamisen avulla. Juuri se saa meidät sanomaan, että julkisten talouksien tervehtyminen on kestävää, ja markkinat ovat tunnustaneet tämän lähentymisen kestävyyden.
Olen kuullut tässä keskustelussa puhuttavan hyvin vähän lähentymisen kestävyydestä, ja tämä vaikuttaa minusta olennaiselta seikalta yhtenäisvaluuttaan siirtymisen kannalta. Markkinat ovat panneet sen merkille, koska korot ovat nykyisin historiallisen matalat. Sen perusteella voin sanoa, että Euroopassa vallitsee tästä lähtien todellinen vakauden kulttuuri ja että nyt on syytä vahvistaa sitä, eli panna viivyttelemättä täytäntöön ne varsinkin Amsterdamissa tehdyt sitoumukset, ja, herra Donnelly, rauhoitan teitä, lisäämättä uusia sitoumuksia.
Menetelmän kolmas seikka: euron tulon järjestelmällinen valmistelu. Haluaisin sentään muistuttaa teitä, varsinkin koska olemme tehneet yhdessä paljon työtä jo kolmen ja puolen vuoden ajan, siitä suurenmoisesta työstä, jota olemme kaikki yhdessä tehneet oikeudellis-teknisen sääntelyn osalta ja joka oli säntillistä työtä ja välttämätöntä talous- ja rahaliiton toimivuudelle. Kunnollisen valuutan varmistamiseksi heti alusta alkaen tarvittiin nimittäin kunnollinen oikeudellinen kehys, kunnollinen sääntelykehys. Se oli olennainen osa valuutan uskottavuutta, ja niin tehdäksemme meidän oli taattava tarpeellisessa määrin ennakoiden se näkyvyys ja luettavuus, jota toimijat tarvitsivat voidakseen valmistautua ajoissa. Nyt tämä on tehty, ja parlamentti myötävaikutti siihen suuresti. Minun on tässä valmistelutyössä mainittava myös Euroopan rahapoliittisen instituutin tekemä merkittävä työ, joka konkretisoituu vain muutaman päivän kuluttua niiden päätösten myötä, jotka Euroopan keskuspankki tekee.
Lopulta, neljäs menetelmän seikka, ja hämmästelen, että olen kuullut tänä iltana puhuttavan siitä melko vähän: Euroopan kyvykkäiden voimien liikkeelle saaminen. Olisimmeko pystyneet tällaiseen liikkeelle saamiseen ilman varsinkin parlamentin tekemää aloitetta kehittää odottelematta heti vuodesta 1996 erityistä tiedottamistoimintaa kaikissa jäsenvaltioissa? Se, että nyt on saatu liikkeelle eurooppalaiset, kansalliset, alueelliset ja paikalliset julkishallinnot, pankit, yritykset sekä työmarkkinaosapuolet, on suurelta osin parlamentin ja komission yhdessä tekemän aloitteen ansiota.
Kaikki tämä sanoakseni, että mielestäni meidän on oltava siitä ylpeitä. Miksi ei voitaisi kerrankin olla ylpeitä, euron toteuttaminen on ollut toimielinten välisen yhteistyön malliesimerkki. Tämän yhteistyön on jatkuttava ja heti Eurooppaneuvoston jälkeisenä päivänä, jotta voitaisiin varmistaa se demokraattinen valvonta, jonka monet teistä äsken mainitsivat ja jonka on myötävaikutettava mahdollisimman tehokkaasti kasvuun ja työllisyyteen, sillä se on nimenomaan EMUn ja myös unionin tavoite euron syntymisen kynnyksellä. Haluaisin nyt korostaa hieman juuri tätä toista kohtaa ilmoittaakseni teille huomioni siitä, minkä on mielestäni oltava toimintasuunnitelmamme, työjärjestyksemme, seuraavina kuukausina.
Ensinnäkin, talousarvion tervehdyttämistä on jatkettava. Paluu julkisen talouden tasapainoon keskipitkällä aikavälillä on ainoa tapa vapauttaa talletukset sijoituksiin, jotka luovat työpaikkoja, ja saada takaisin talousarvion liikkumavara; juuri tästä syystä se on vakaus- ja kasvusopimuksen tärkein tavoite, mutta tietäkää, että koko Euroopan unionin nykyiseen alijäämään - 2, 5 %: iin - nähden tasapainon uudelleen löytäminen merkitsee lähes 150 miljardin euron vapauttamista sijoitusten hyväksi. Luulen myös, että nykyistä talouskasvun kautta on siis hyödynnettävä talousarvion lujittamisen nopeuttamiseksi. Älkäämme kuluttako tulojamme etukäteen, tervehdyttämisponnisteluja on jatkettava. Raskain työ on tehty, ja Eurooppa kerää jo työnsä hedelmiä, älkäämme hellittäkö ponnistelujamme.
Korostan samoin, rouva Berès'lle vastaten, talouspolitiikkojen yhteensovittamisen tärkeyttä tässä kehyksessä, ei ainoastaan talousarvion alalla, vaan myös työllisyyden ja kilpailukyvyn alalla. Meillä on välineet: talouspolitiikan yleiset suuntaviivat, vakausohjelmat. Meillä on toimielimet: parlamentti, Ecofin-neuvosto, euroneuvosto. Nyt on tärkeää, että hallituksemme osoittavat poliittista tahtoa toteuttaakseen tämän kaiken.
Talouspolitiikan toinen ehdoton prioriteetti, työllisyyden haaste. Herra Hugues ja herra Paasilinna, sanon teille, ettei tule kysymykseenkään, että EMU voisi merkitä työttömyyden kasvua. EMUn on päinvastoin merkittävä työllisyyden paranemista; siitä syystä Luxemburgin Eurooppa-neuvosto, arvoisa herra Thomas Mann, viittasi siihen, että unioni tekee työllisyydestä yhteiseen etuun liittyvän kysymyksen, talouspolitiikkamme prioriteetin, ja terveen makrotalouspolitiikan kehittämisen ohella ainoastaan asianmukaisilla ja neuvotelluilla rakenneuudistuksilla voidaan loppujen lopuksi vähentää Euroopan työttömyyttä. Euron on tässä suhteessa oltava työttömyyden torjunnan kiihdyttävä voima. Puhumme huomenna talouspolitiikan yleisistä suuntaviivoista. Komissio asettaa tänä vuonna yleisiin suuntaviivoihinsa keskeiselle sijalle työllisyyttä edistävän yhteisen strategian. Komissio tutkii samoin parhaillaan kansallisia ohjelmia, jotka on juuri annettu sille tiedoksi; se esittää päätelmänsä Cardiffissa.
Tulevaisuuden kannalta on kaksi muuta tärkeää aihetta, mainitsen ainoastaan niiden otsikot, koska minulla ei ole aikaa kehitellä niitä: kyse on euron kansainvälisestä ulottuvuudesta, josta olemme puhuneet tänä iltana hyvin vähän. Ja kuitenkin, miten Eurooppa aikoo voida euron myötä puhua yksiäänisesti? Tämäkin on hyvin tärkeä haaste, joka on otettava vastaan, jos haluamme saada irti kaiken edun ja hyödyn, jotka oman valuutan saapuminen antaa maailman suurimmalle talous- ja kauppamahdille.
Lopulta, viimeinen haaste on saada kaikki hyväksymään valuutta. Olen samaa mieltä rouva Schörlingin kanssa ainakin yhdestä kohdasta: väestön merkityksestä. Älkäämme jättäkö sitä huomioon ottamatta, ja tässä kehyksessä jokaisen kansalaisen on voitava nopeasti tottua uuteen rahaan, voitava käyttää sitä helposti ja luottavaisesti. Siksi tiedottamisstrategioita on nopeutettava kaikissa jäsenvaltioissa.
Lopuksi, arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, sallittehan minun uudelleen iloita siitä erinomaisesta yhteistyöstä, jota meillä on ollut jo kolmen ja puolen vuoden ajan ja joka on ollut yksi tämän historiallisen hankkeen menestyksen avaimista. Sallittehan minun henkilökohtaisesti kiittää aivan erityisesti puheenjohtaja von Wogauta sekä rouva Randzio-Plathia heidän väsymättömästä sitoutumisestaan ja tuestaan euron hyväksi kaikkina näinä kuukausina, jotka eivät aina olleet helppoja. Luulen nyt, että Euroopan parlamentti näkee osansa vieläkin vahvistuvan, olipa kyse talouspolitiikkojen yhteensovittamisprosessista, olipa kyse talous- ja rahaliiton demokraattisesta valvonnasta, olipa kyse myös julkisten mielipiteidemme vakuuttamisponnisteluista. Voin sanoa teille, että iloitsen jo nyt yhteistyöstämme. Iloitsen myös vastuuntuntoisuudestanne, ja koska herra Garosci sanoi äsken: "Meillä on euro, meidän on muodostettava Eurooppa" , sanoisin, se on miellyttävän kunnianhimoinen tavoite. Arvoisa Fayot, te sanoitte: "Olkaamme myönteisiä ja konkreettisia" , se on miellyttävä asenne.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Taloudellinen vuosikertomus 1998
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Gasòliba I Böhmin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0133/98) komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle " Kasvu ja työllisyys EMUn vakauteen tähtäävässä kehyksessä: talouspoliittista pohdintaa vuoden 1998 laajoja suuntaviivoja varten" (KOM(98)0103 - C4-0135/98) (Taloudellinen vuosikertomus).

Gasòliba I Böhm
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, ensinnäkin haluaisin kiittää tämän mietinnön laatimisen aikana talousasioita käsittelevässä valiokunnassa tehdystä yhteistyöstä ja siitä, että kyseinen mietintö hyväksyttiin valiokunnassa lähes yksimielisesti. Tämä ei siis ole minun mietintöni, tämä on valiokunnan mietintö, ja siinä käsitellään joitakin niitä seikkoja, joihin on viitattu aiemmassa keskustelussa, mutta niitä pohditaan siltä kannalta, mitä on tehtävä - ja haluan painottaa tätä - euron jälkeen.
Haluan myös huomauttaa, että kun mietintöäni käsiteltiin valiokunnassa, käytössämme oli jo sosiaaliasiain valiokunnan lausunto, jonka keskeiset ehdotukset on sisällytetty tähän mietintöön. Näin ei käynyt aluepoliittisen valiokunnan lausunnolle, joka saapui myöhemmin. Aluepoliittisen valiokunnan tekemien ehdotusten osalta minulla ei esittelijänä kuitenkaan olisi mitään sitä vastaan, että ne sisällytettäisiin tämän mietinnön johtopäätöksiin Hughes-menettelyn mukaisesti.
Jottei komissaari de Silguy moittisi meitä siitä, ettemme ole kiinnittäneet huomiota komission kertomukseen, sanon, että ilman muuta täällä käsittelemässäni mietinnössä viitataan komission vuosikertomukseen, ominaisuuksiltaan hieman erikoiseen taloudelliseen vuosikertomukseen, koska sen rakenne ei vastaa tuon toimielimen taloudellisten vuosikertomusten tavanomaista rakennetta, vaan se vastaa sitä erityistilannetta, jota me voisimme kutsua " euron syntymävuodeksi" . Näin ollen siinä pohditaan erityisesti kahta seikkaa: kasvua ja työllisyyttä, ja siinä käytetään meidän hyväksymäämme metodologiaa, mutta mietinnössämme painotetaan sitä, että sen on tulevaisuudessa oltava erilainen, sen on pohdittava ja tarjottava erilaista analyysia kuin tämänvuotisessa kertomuksessa, sen on sisällettävä esimerkiksi keskipitkän aikavälin analyysi; sellainen metodologia, jollainen on taloudessa, joka koskee suunnitelmia; eikä sen pitäisi pohtia Euroopan talouden lineaarista kehitystä, vaan siinä olisi otettava huomioon niin sanottujen "epäsymmetristen shokkien" vaikutukset, ei ainoastaan valtioiden vaan myös alueiden tasolla.
Kun olen näiden huomioiden myötä halunnut osoittaa herra komissaarille, että olemme ottaneet huomioon Euroopan komission kertomuksen, haluaisin muutaman jäljellä olevan minuutin aikana pohtia kahta seikkaa. Ensimmäinen niistä on kasvu. Kasvu on yksi muttei ainoa perusta kehitykselle ja myös työllisyydelle. Tässä mietinnössä mainitaan joitakin niistä seikoista, joita juuri vakauden ja vakavaraisuuden vaatimus, jota on edellytetty rahaliiton ja euron syntymisen mahdollistamiseksi, on kenties sivuuttanut mutta jotka on syytä ottaa uudestaan esille. Esimerkiksi on otettava huomioon tarve taata yksityisten ja julkisten investointien tuottavuus, mikä on olennainen seikka Euroopan talouden tuottavuuden ja kilpailukyvyn parantamiseksi, on otettava huomioon ja vahvistettava olennaisia seikkoja tutkimuksen ja kehittämisen alalla, opetuksen ja ammattikoulutuksen alalla ja ilman muuta on otettava huomioon kaikki ne seikat, jotka on toteutettava, jotta tämä eurolla vahvistettava Eurooppa olisi sisäisesti kilpailukykyinen, jotta se toisin sanoen tarjoaisi enemmän mahdollisuuksia niille talouksille, jotka pystyvät sopeutumaan uusiin vaatimuksiin, ja myös kansainvälisesti, koska yhdyn herra de Silguyn vakuutteluihin euron kansainvälisen ulottuvuuden merkityksestä.
Toinen seikka, jonka haluan mainita, koskee työllisyyttä. Olemme laatimassamme mietinnössä ottaneet erittäin hyvin huomioon Euroopan komission antaman kertomuksen perusteella euron ulottuvuuden työllisyyden vauhdittajana. Olemme keskustelleet myös siitä, että työmarkkinoista on tehtävä joustavammat, on vähennettävä työpaikkojen luomiseen vaikuttavia välillisiä kustannuksia, on otettava huomioon verotusjärjestelmä ja ilman muuta myös se, että koko tämän prosessin olisi johdettava uudistuksiin liike-elämässä, jolloin korostettaisiin erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten roolia kehittämisen, edistyksen ja myös työpaikkojen luomisen vauhdittajana.

Van Velzen, Wim
Arvoisa puhemies, tämä on ensimmäinen vuosikertomus Amsterdamin sopimuksen ja Luxemburgin huippukokouksen jälkeen. On sinällään ymmärrettävää, että tässä kertomuksessa ei kiinnitetä juurikaan huomiota työllisyyssuosituksiin, siinä mielessä kuin edellä mainituissa paikoissa tarkoitettiin. Toivon, että tulevissa kertomuksissa niistä tulee jatkuvasti oleellinen osa kertomusta, kuten toivon mukaan myös esikuva-analyysistä työmarkkinastrategian alueella.
Yksi Amsterdamin ja myös Luxemburgin tärkeistä tavoitteista oli saada aikaan yhteensovittaminen, tasapaino makrotaloudellisen politiikan ja työllisyyspolitiikan saaman huomion välille. Minun on tunnustettava, että en ymmärrä sitä, että esillä olevassa vuosikertomuksessa ei itse asiassa ole kiinnitetty huomiota siihen tasapainoon, siihen yhteensovittamiseen. Tulette huomaamaan mietinnöstämme, että vaadimme esitysten tekemistä tästä yhteensovittamisesta mahdollisimman nopeasti. Ecofin-neuvoston ja sosiaaliasiain neuvoston on yhdessä - en sano nyt, kuinka usein, mutta kylläkin useita kertoja vuodessa - puhuttava siitä aiheesta eikä jäätävä istumaan eri koppeihin.
Järkytyin European Voice -lehdessä olleesta artikkelista, johon oli vuotanut tietoja tämän viikon lopulla huippukokoukselle esitettävän julkilausuman sisällöstä, jossa hallitusjohtajia pyydetään kuitenkin ennen kaikkea sanomaan, että valtion velkojen kuriin saaminen asetetaan etusijalle työttömyyden kuriin saamisen sijasta. Tätä puolletaan usein argumentilla, että siten tulevaisuudessa on enemmän mahdollisuuksia tehdä työttömyydelle jotain. Haluaisin kuulla teiltä, arvoisa komissaari, milloin se tulevaisuus oikeastaan alkaa. Juuri hiljattain, viime viikonloppuna, Saksassa oli oikeastaan järkyttävät vaalit, joissa oikeisto sai odottamatta valtavan voiton. Ellei sitä yhdistetä maassa vallitsevaan suunnattomaan työttömyyteen, ollaan sokeita. Haluan painottaa, että on syytä lopultakin ymmärtää, että tulevaisuuden pitää alkaa monille ihmiselle nyt ja on mieletöntä odottaa, että euro tulee merkitsemään jotakin, ellei nyt suoriteta konkreettisia toimenpiteitä, joista kansalaiset voivat nähdä, että hallitukset tekevät jotakin konkreettista työllisyyden suhteen. Tämä kertomus ei missään tapauksessa täytä näitä vaatimuksia ja pidän niitä esityksiä, jotka tullaan tekemään ennen tätä viikonloppua ja joista olen lukenut, törkeinä siinä valossa.

Donnelly, Alan
Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti herra Gasòliban mietintöön ja onnittelen häntä sen sisällöstä. Kuten hän on sanonut, se on yhteistyön tulos, ja me sosialistiryhmässä olemme enimmäkseen erittäin tyytyväisiä sisältöön. Mikä ehkä vielä tärkeämpää tänään, saanen kiittää myös komissaaria ja hänen yksikköään, koska me sosialistiryhmässä olemme pitkään pyytäneet komissiolta parempaa taloudellista vuosikertomusta, jossa käsitellään kansalaisiamme kohtaavia todellisia ongelmia. Olen iloinen sanoessani, että ensimmäistä kertaa viime vuosien aikana meillä on nyt kertomus, jonka Euroopan unionin toimielinten ulkopuolisetkin ihmiset pystyvät ymmärtäen lukemaan, ja sen lisäksi se heijastaa heidän huoliaan. Haluaisin kiittää komission hallintovirkamiehiä työstä, jonka he ovat tehneet tämän hyväksi.
Tahdon kiinnittää huomiota erityisesti lukuisiin kohtiin, joita komissio on korostanut ja jotka herra Gasòliba on ottanut esille omassa tekstissään. Ensimmäinen kysymys liittyy investointeihin. Komissio on tunnustanut taloudellisessa vuosikertomuksessa sen tosiasian, että tämän vakauttamisen ajanjakson aikana olemme todistaneet hyvin vakavan laskun investointien tasossa ja erityisesti julkisissa investoinneissa Euroopan unionin sisällä, ja komissio itse suosittelee, että jäsenvaltioiden olisi oltava hyvin varovaisia sen suhteen, etteivät ne täysin heikentäisi julkisia investointeja vakiinnuttamisajanjakson aikana. Meidän olisi etsittävä tapoja antaa niille vauhtia, erityisesti julkisen ja yksityisen sektorin välisen yhteistyön avulla. Toivon, että komissaari de Silguy painottaa tätä seikkaa, kun hän tapaa valtiovarainministerit keskustellakseen Euroopan parlamentin mietinnön ja komission tekstin päätelmistä.
Mitä tulee erityisesti rahapolitiikkaan, huomautimme aiemmin keskustelussa talous- ja rahaliitosta, että perustamissopimuksen 105 artiklan nojalla, kun hintojen vakaus on taattu, niin raha-asioita hoitava viranomainen voi käsitellä Euroopan unionin laajempia tavoitteita. Haluamme sellaisen rahapolitiikan, jonka avulla vahvistetaan työllisyyttä ja kasvua Euroopan unionissa. Komissio on maininnut tästä tekstissään hyvin selvästi, ja haluamme varmistaa, että raha-asioita hoitavat viranomaiset Euroopassa, erityisesti Euroopan keskuspankissa, keskittyvät myös tähän seikkaan.
Lisäksi ensimmäistä kertaa komission kertomuksessa korostetaan sitä seikkaa, että Euroopan unioni on suureksi osaksi sisäistä kauppaa harjoittava yhteisö. 90 % BKT: tämme tuotetaan Euroopan unionin sisäisessä kaupassa. Ensimmäistä kertaa komissio on sanonut, että Euroopan unionin makrotalouspolitiikan on perustuttava 15 jäsenvaltion sisäisen kysynnän elvyttämiseen.
Laajoissa taloudellisissa suuntaviivoissa haluamme komissiolta täsmällisiä ehdotuksia siitä, kuinka elvytämme sisäistä kysyntää Euroopan unionissa. Kyse ei ole kansainvälisestä kaupasta, kyse on sisäisestä kysynnästä.
Saanen lopuksi sanoa, että suhtaudun erityisen myönteisesti siihen, että olemme käyneet nämä kaksi keskustelua tänään. Uskon, ettei edessämme ole ainoastaan rahaliitto vaan talousliitto, ja juuri tänään meidän olisi käsiteltävä rahaliiton perustamisprosessia samanaikaisesti, kun käsittelemme Euroopan unionin taloudellista vuosikertomusta.

Gallagher
Haluaisin ensiksi esittää kiitokseni Gasòliban taloudellista vuosikertomusta koskevasta mietinnöstä, josta uskoakseni selviää hyvin, että Euroopan unionin talouskasvu on ollut vakaata vuodesta 1996 lähtien. Investointien kasvun on arvioitu olevan noin 4, 7 % vuonna 1998 ja toivottavasti 5, 5 % vuonna 1999. Kotimaisen kysynnän 2, 5 % on tietenkin ennuste seuraaville kahdelle vuodelle.
Työttömyyden pieni mutta vakaa kasvu on rekisteröity, ja vuosi 1997 on uudella tasolla. Makrotalouden pilarit tulevaa kansallisten talouspolitiikkojen yhteensovittamista varten perustuisivat tietenkin hintojen vakauden ja julkisen velan vähentämisen rahapolitiikalle.
Tässä kaikessa on tärkeää se, että voimme olla varmoja alhaisesta inflaatiosta ja alhaisista koroista, ja omassa maassani Irlannissa julkinen alijäämä on vähentynyt 11 % bruttokansantuotteesta 1980-luvun jälkeen, ja julkinen velka on vähentynyt 115 %: sta 65 %: iin samassa ajassa. Kuitenkin totta on myös se, kaikeksi onneksi, että tilanne paranee muuallakin unionissa.
Irlannille on selvää, että EMU johtaa jatkuvaan kasvuun, työpaikkojen luomiseen, alhaiseen inflaatioon, alhaisiin korkoihin ja toimituskulujen poistumiseen. Se, että meillä tulee nyt olemaan yhteinen valuutta, hyödyttää kiinnityksen haltijoita, liikeyrityksiä ja Irlannin kaltaista maata, joka vie merkittävän osan tuotteistaan Euroopan muihin osiin.
Se hyödyttää tietenkin matkailualaa, joka on niin tärkeä maallemme. Tietenkin se hillitsee voimakkaasti valuuttakeinottelijoita, ja muistamme aivan liian hyvin tilanteen, jossa olimme joitakin vuosia sitten.
Lopuksi onnittelut herra Gasòliballe hienosta taloudellista vuosikertomusta koskevasta mietinnöstä.

Ribeiro
 Arvoisa puhemies, taloutta koskeva vuosikertomus 1998 tarjoaisi tilaisuuden arvioida kuljettuja teitä ja korjata strategioita ja politiikkoja. Nämä tilaisuudet on menetetty, sillä euroon johtava tie on saanut niin suuren todellisen ja symbolisen merkityksen, että se on turmellut, ellei suorastaan tehnyt tyhjäksi, arviointikykymme ja etenkin kykymme korjata suuntaa ja perääntyä valitulta tieltä.
Gasòliban mietinnössä hyväksytään se lähes opinkappaleeksi muodostunut käsitys, jonka mukaan euro ja vakaussopimus ovat kasvun ja työpaikkojen luomisen välttämättömiä työvälineitä ja että välilliset työvoimakustannukset, työvoiman joustamattomuus ja liiallinen sääntely estävät meitä nauttimasta noista uusista välineistä. Jos nämä esteet poistettaisiin, jos EKP olisi riippumaton suhdanteista ja jos talouspolitiikat koordinoitaisiin ja valjastettaisiin tiukalle budjettikurille, olisimme " eldoradossa" , euro-onnelassa.
Tämä ei ole meidän näkemyksemme. Tässä suuntauksessa meitä huolestuttaa jatkuva viittaaminen Yhdysvaltojen mallin mukaiseen suurempaan palkkahaitariin. Epätasa-arvoisuus on selvästikin lisääntymässä - ja Yhdysvaltojen " esimerkki" kiihdyttäisi tuota kehitystä entisestään. Sen vuoksi panemme tyytyväisinä merkille, että esittelijänkin mielestä olisi kohtuutonta asettaa sellaista esimerkkiä malliksi. Tarkistusehdotuksissamme vaadimme lisäksi keinottelulla hankitun pääoman verottamista, työajan lyhentämistä ilman palkan menetystä ja arviointia siitä, mikä vastuu talous- ja rahaliiton rakentamisella on työttömyyden lisääntymisestä.

Soltwedel-Schäfer
Arvoisa puhemies, ei ole kyse pelkästään talouskasvusta vaan järkevästä ja älykkäästä talouskasvusta. Eurooppalainen talouspolitiikka merkitsee sosiaalista ja ekologista markkinataloutta. Siihen ei kuulu pelkästään energiaveron nopea käyttöönotto, ja olen erittäin kiitollinen herra Montille sen energisestä toteuttamisesta, vaan siihen kuuluvat sosiaalinen ja ympäristön tila ja näin ollen myös unioni. Mitä tekemistä vuosikertomuksella on oikeistopuolueen pelottavien kannatusprosenttien kanssa? Erittäin, erittäin paljon. Työttömyys ja nuorten työttömyys luovat avuttomuutta, ja oikeistopuolueet Saksan lisäksi myös muualla Euroopassa hyötyvät siitä.
2.toukokuuta luomme täällä Euroopan parlamentissa perustan historialliselle tilanteelle, jossa luodaan yhteinen eurooppalainen valuutta, ja juhlimmekin sitä. Hyvä niin, olen siitä erittäin iloinen. Haluaisin sanoa lopuksi: olen iloinen, koska sen jälkeen valuutta on olemassa historiallisena tosiasiana, ja koska kurnutus rahaliitosta, joka on meille kymmenen vuoden kuluttua itsestäänselvyys, tämä kurnutus loppuu vihdoinkin minunkin ryhmässäni!
Angelilli
Arvoisa puhemies, esitän onnitteluni taloudellista vuosikertomusta koskevan Gasòliban mietinnön johdosta, koska siinä tuodaan selvästi esille, komission esittämien tietojen mukaisesti, suurimmat esteet Euroopan talouden ja työllisyyden kasvulle. Liiallinen verotuksellinen ja hallinnollinen taakka, joka kohdistuu etenkin pk-yrityksiin, joita rasittavat jatkuvasti koveneva kansainvälinen kilpailu, riittämätön ammatillinen koulutus, työmarkkinoiden liiallinen joustamattomuus, joka estää kehittämästä uusia työmahdollisuuksia, ja korkeat työvoimakustannukset, joita ei voida siirtää palkansaajien maksettaviksi ja jotka vähentävät yritysten investointi- ja kasvukykyä.
Jotkin mietinnön kohdat ovat kuitenkin vain osittain kannatettavissa, erityisesti työajan lyhentämiseen liittyvät näkökohdat, jotka esitetään mietinnön 39 ja 40 kohdassa. Kun 39 kohdassa vastustetaan toissijaisuusperiaatteen mukaisesti työajan pakollista lyhentämistä koko unionissa, niin sitä seuraava 40 kohta antaa aihetta useampiinkin pohdintoihin. 40 kohdan alkuosassa lukee tosiaankin, että parlamentti tukee työajan lyhentämistä "quando questo sia necessaria" (kun se on aiheellista). On selvää, että tällainen määritelmä voidaan tulkita useammalla kuin yhdellä tavalla. Työajan lyhentämistä koskevan periaatteen yleisluontoinen ja käsitteellinen muotoilu vaikuttaa todella sellaiselta, että se aiheuttaa väärinkäsityksiä ja epäselvyyttä, koska sen lisäksi, että se on täysin yleisluontoinen, mietinnössä ei ole ainoatakaan selvää viittausta siihen, missä tapauksissa työajan lyhentäminen on aiheellista.
40 kohta voidaan itse asiassa tulkita siten, että kaikilla jäsenvaltioilla on oikeus laatia omat yleiset periaatteensa, joilla työaikaa voidaan ketään syrjimättä lyhentää koko kansallisella alueella. Tämä mahdollisuus on vastoin komission kertomuksessa esitettyjä näkemyksiä, joissa tuodaan esille lakisääteisen 35 tunnin työviikon riskit ja hyväksytään työajan lyhentäminen ainoastaan makrotalouden tasolla tai työmarkkinaosapuolten välisillä neuvotteluilla.
Lopuksi 40 kohta vaikuttaa yleisluontoisuudessaan epämääräisen poliittisen sopimuksen tulokselta. Listaamieni näkemysten perusteella kehotankin parlamenttia äänestämään Gasòliban mietinnön 40 kohtaa vastaan. Lisäksi haluaisin kuulla komissaari de Silguyn arvion asiasta.

Metten
 Arvoisa puhemies, se joka luulee, että euro ja yhtenäinen rahapolitiikka, jota tulemme noudattamaan ensi vuoden tammikuun 1. päivästä lähtien, tuovat mukanaan kaikenlaisia etuja, on aivan väärässä. Rahapolitiikka edellyttää hyvin yhteensovitettua ja älykästä talouspolitiikkaa. Sen puuttuessa moni asia voi epäonnistua. Lyhyesti, talouspolitiikan yhteensovittamisen vapaaehtoisuus pitää lopettaa.
Tässä vain yksi esimerkki: Euroopan keskuspankki tulee suuntaamaan rahapolitiikkansa käytännössä euroalueen keskimääräisen inflaation mukaan. Tämä merkitsee yksittäisille maille sitä, että kotimaan alhainen inflaatio yhdistettynä kasvavaan inflaatioon muualla voi johtaa korkeampaan korkoon ja voi jarruttaa taloudellista kehitystä. Lyhyesti, jokainen EMUn osanottaja hyötyy siitä, että myös toiset euromaat pitävät inflaation alhaisena, sillä muuten riippumaton EKP rankaisee pakostakin kielteisillä seurauksilla myös alhaisen inflaation maita.
Onneksi jäsenvaltioilla on riittävästi välineitä pitääkseen inflaation alhaisena, esimerkiksi tiettyjen verotuksellisten toimenpiteiden suorittaminen, mikäli talous uhkaa ylikuumentua. Joskus tullaan kuitenkin tarvitsemaan painostusta, jotta nämä muidenkin etujen mukaiset, epäilemättä epäsuositut toimenpiteet suoritetaan ajoissa. Yleiset talouspolitiikkaa koskevat ohjeet, jotka käsittelevät yhdistettyä politiikkaa Euroopan tasolla ja jäsenvaltioissa, tulevat näin kaikkein tärkeimmiksi. Mikäli tässä halutaan onnistua, tarvitaan myös poliittista tukea. Sitä varten parlamenttien pitää voida käyttää todellista vaikutusvaltaa. Tässä olevan demokratian vajeen pienentämiseksi toimielinten välinen sopimus, jota tämä parlamentti on vaatinut kaksi viikkoa sitten, onkin hyvin ajankohtainen ja kiireellinen.
Yhden valuutan Euroopan tärkeä tunnusmerkki on se, että se on vain 10 %: n osalta riippuvainen ulkoisesta kaupasta. Se merkitsee sitä, että voimme ennen kaikkea määrätä itse myötä- ja vastoinkäymisemme. Euroopan tason yhdistetyssä politiikassa pitäisikin ottaa huomioon, että euroalueen on myös itse huolehdittava kasvuärsykkeistään. Viennin kasvu antaa oman panoksensa, mutta se on hyvin rajoitettu ja tänä vuonna jopa nollaluokkaa.
Yleisten ohjeiden keskeisiä suosituksia, nimittäin säästämisen jatkamista, tiukkaa rahapolitiikkaa ja maltillista palkkakehitystä, jonka yhteydessä palkkojen nousu jää ainakin 1 %: n alhaisemmaksi kuin tuotannon kasvu, ei voida noudattaa sellaisinaan, säästäminen on joko sidottava tiettyyn aikaan tai on joustettava rahapolitiikan tai palkkakehityksen suhteen. Poliittisen viestin sisällön on oltava se, että kasvu ja työllisyys on asetettava etusijalle muuttamatta odottamatta nyt noudatettavaa politiikkaa. Se merkitsee käytännössä sitä, että jokaiselle maalle pitää suositella omaa yhdistettyä politiikkaa, jotta Eurooppa voi kokonaisuutena toteuttaa kasvuun ja työllisyyteen tähtäävää politiikkaa, joka ei vaaranna inflaatiokehitystä.

Alavanos
 Arvoisa puhemies, haluan sanoa, että vuoden 1998 talouspolitiikkaa leimaa euron vakiinnuttaminen, ja mielestäni kehityskulun kohti euroa läpäisee suuri vastakkainasettelu: toisaalta Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden johtajat pitävät yksipuolisesti kiinni julkistalouden kriteereistä, julkisen talouden velasta, joka saa valtavat mittasuhteet; puhutaan vakautussopimuksesta, joka kestäisi kymmenen vuotta, ja toisaalta eurooppalaiset yhteiskunnat kamppailevat työttömyyttä vastaan, ja tämä ilmaistiin mielestäni hyvin voimakkaasti Saksin vaaleissa, emmekä voi jättää huomiotta, että joka neljäs nuori äänesti äärioikeistoa.
Tästä näkökulmasta olen täysin päinvastaisella kannalla kuin komissio. Näen herra Gasòliba I Böhmin mietinnössä joitakin suunnanottoja kehityksen ja työllistämisen kysymyksiin, mutta pelkään, että tämä esittelijän myönteinen suuntaus uhrataan konsensuksen nimissä. Tässä mielessä on olemassa suuria ristiriitoja: 40 kohdassa asetutaan työajan lyhentämisen kannalle, 39 kohdassa sitä vastaan; 25 kohdassa ei haluta palkkojen alennuksia vähäisen ammattipätevyyden omaaville työntekijöille, 26 kohdassa halutaan. Mielestäni tarvitaan selkeämpää suuntaa ja irtaantumista yksipuolisesta politiikasta, jotta Euroopan kansalaiset eivät alkaisi vihata euroa vaan hyväksyisivät sen.

Lukas
Arvoisa puhemies, hieman liian myönteisestä värityksestä huolimatta tässä mietinnössä puhutaan erittäin selvästi tärkeimmistä kohdista. Jos Euroopan pääongelma on - kuten jokainen tietää - liian suuri työttömyys, täytyy olla selvillä siitä, että kyseessä on ennen kaikkea rakenteellinen ongelma. Euroopan talouden kilpailukyvyssä on nimittäin todellisuudessa toivomisen varaa. Eurooppalaisten ja kansallisten varojen lisääminen tutkimukseen ja huipputeknologian tukemiseen on sen vuoksi välttämättä tarpeen. Pieniä ja keskisuuria yrityksiä tukevien kilpailua edistävien toimien, pkyritysten hallinnollisen kuormituksen pienentämisen ja riskipääomaan käsiksi pääsyn helpottamisen on noustava tärkeiksi teemoiksi. Osittain selvästi liian korkeiksi kohonneiden muuta kuin palkkaa koskevien työvoimakustannusten muodostamat ongelmat sekä työn verorasituksen keventäminen ovat eurooppalaisen talouspolitiikan tärkeimpiä teemoja tulevina vuosina.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, Euroopan komission kertomus sekä kollega Gasòliba I Böhmin mietintö korostavat erittäin selvästi, että valmistaudumme käyttääksemme hyväksi globalisoitumisen ja Euroopan yhdentymisen tarjoamat mahdollisuudet kasvun, investointien ja työllisyyden kannalta ja vaikuttaaksemme hyvinvoinnin ja sosiaalisen oikeudenmukaisuuden lisäämiseksi Euroopan unionissa. Tästä taloudellisesta vuosikertomuksesta ja tästä Gasòliba I Böhmin mietinnöstä käy ilmi, että olemme päässeet vastakkainasettelujen ajasta - tarjontapolitiikkaa siellä, kysyntäpolitiikan mukaisia toimia täällä. Olemme sitä mieltä, että tarvitsemme Euroopan unionissa sekä mikro- ja makrotalouspolitiikan aloilla tapahtuvia toimia että kysyntää ja tarjontaa korostavia politiikkoja.
Sen vuoksi käytettävissämme on toimenpiteiden joukko, jota pitäisi käyttää, ja me tiedämme, että saamme aikaan suunnan kohti korkeaa työllisyyttä, kuten Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 2 artiklassa oikeutetusti vaaditaan ja kuten se oikeutetusti korostaa, vielä enemmän kuin Amsterdamin sopimuksen työllisyysluku, työllisyyshuippukokouksen päätökset ja toivottavasti suuntaa viitoittavat Ison-Britannian puheenjohtajakauden ja Itävallan tulevan puheenjohtajakauden strategiat, että voimme siis saada aikaan tämän suunnan ja työllisyyden parantumisen vain, jos rakennepolitiikan ohella, jos työmarkkinaja koulutuspolitiikan toimien ohella muut toimet tekevät mahdolliseksi talouskasvun, joka kohoaa 3-3, 5 %: iin.
Rahaliiton aikataulun mukainen käyttöönotto on sen sijaan varmasti välttämätöntä, koska kansantaloudellisesti katsoen vahingolliset valuuttakurssien vaihtelut sisämarkkinoilla jäävät silloin pois, parempi politiikkojen sekoitus muuttuu mahdolliseksi ja talous- ja rahapolitiikan väliset ristiriidat voidaan välttää. Ennen kaikkea kuitenkin, ja sitä haluaisin vielä kerran voimakkaasti tukea, tulee lopultakin mahdolliseksi sovittaa yhteen talouspolitiikkoja tavalla, joka ansaitsee tulla nimitetyksi yhteensovittamiseksi. Tähän asti talouspolitiikan yleispiirteet eivät ole vaatineet miltään jäsenvaltiolta mitään. Toivon, että talouspolitiikkojen yhteensovittaminen tekee taloudellisen vuosikertomuksen ansiosta, tämän Euroopan parlamentin keskustelun ansiosta lopultakin selväksi, että poliittinen unioni tarkoittaa myös yhteistä talouspolitiikkaa, yhteiseen etuun tähtäävän talouspolitiikan harjoittamista, joka sisältää investointi- ja työllisyysvaikutuksia. Haluaisin vielä kerran korostaa voimakkaasti sitä, että tämä julkisten investointien vähentämislaajuus on vastuutonta! Sen vuoksi meidän on myös otettava painokkaammin huomioon julkisten investointien piristävä vaikutus yksityisiin investointeihin ja edistyttävä tällä alueella. Ilman sitä ei ole mahdollista päästä sellaiseen työllisyyden kasvuun, jota aivan välttämättä tarvitsemme Euroopan unionissa.

Carlsson
 Arvoisa puhemies, rahaliitosta on tullut menestys jo ennen kuin se astuu voimaan. Se on nopeuttanut välttämätöntä velkajärjestelyä, joka nyt on johtanut Euroopan talouden kasvun lisääntymiseen ja joka on myös lisännyt itseluottamusta EU: ssa.
Jotta hyötyisimme EMUsta mahdollisimman paljon sekä vahvistaisimme kilpailukykyä ja Euroopan hyvinvoinnin edellytyksiä, politiikka on kohdistettava rakenneuudistuksiin. Budjettisaneeraus on vaikuttanut kansalaisten arkeen. Oikein muotoiltu rakennepolitiikka voi nyt luoda paremmat edellytykset EU: lle ja sen kansalaisille. Merkillistä kuitenkin on, että rakenneuudistuksia, joista ei aiheudu kuluja, tuntuu olevan vaikeampi saada hyväksytyksi kuin budjettisaneerauksia - luultavasti sen vuoksi, että ne uhkaavat vahvoja erityisintressejä. Haluan sen vuoksi onnitella komissiota rohkeasta asiakirjasta, jossa pohditaan uudistettujen ja paremmin toimivien työmarkkinoiden tärkeyttä. Olen siitä iloinen ja haluan samalla onnitella esittelijä Gasòliba I Böhmiä, jonka laatima mietintö todella osoittaa, että olemme parlamentissa valmiita ryhtymään välttämättömään keskusteluun ja rakentavasti vaikuttamaan siihen sekä nopeuttamaan päätöksiä, jotka on tehtävä, jotta voitaisiin uudistaa kankeita markkinoita, joilla on edelleenkin aivan liian monia monopoleja.
Olen lisäksi sitä mieltä, että komission vuosikertomuksen liite, josta käyvät ilmi tilastolliset tiedot, on huomionarvoinen. Vuosikertomuksen tarkoitus ei ole arvioida yksittäisten maiden kehitystä, mutta sarakkeet puhuvat selkeää kieltä. Voimme havaita, miten maat, joiden poliittinen johto on laiminlyönyt ja lykännyt erityisesti työmarkkinoiden nykyaikaistamista, ovat lisänneet verorasitusta ja siten laskeneet työllisyystasoa ja vähentäneet yhteisiä voimavaroja. Toisaalta voimme havaita, miten toiset maat, jotka hyödyntävät oikein uusia mahdollisuuksia, voivat lisätä kasvua, työllisyyttä ja hyvinvointia. Toimikoot nämä luvut ja komission pohdiskelu sekä herättäjänä että kannustimena talouden suuntaviivojen parissa tehtävän työn loppuun saattamisessa!

Caudron
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat kollegat, haluaisin aloittaa puheenvuoroni kiittämällä kollegaamme Gasòlibaa siitä, että hän kuunteli muita valmistellessaan mietintöään. Erilaisista ja jopa vastakkaisista mielipiteistämme huolimatta hän ponnisteli kovasti kootakseen parlamentin laajasti yhteen yhden kannan puolesta, yhteisen ja vahvan talousanalyysin puolesta. Juuri niin yritän muuten itsekin tehdä mietinnössäni Euroopan teollisuuden kilpailukyvystä, jota käsittelemme Strasbourgissa kahden viikon kuluttua.
Haluaisin myös kiittää komissiota ja iloita toimielintemme - neuvoston, komission ja parlamentin - kehityksestä tällä alalla. Toimielimemme pohtivat ja toimivat nimittäin nyt niin, että ne voisivat saada lukuisista vaatimuksista aikaan vahvan eurooppalaisen talouden, välttäen yhteenottoja, jotka ovat yksinkertaisia, mutta sitkeitä ja jotka rajoittuvat muutamaan hankalaan kohtaan. Tunnistamme lopultakin nykyisin Euroopan talouden vahvuudet, analysoimme selvästi sen heikkoudet, ja jokainen ponnistelee näin ollen ratkaisujen etsimiseksi, jotta vahvuuksia voitaisiin parantaa ja heikkouksia vähentää. Tunnistan itseni siis suurelta osin Gasòliban mietinnöstä, sellaisena kuin talousasioita käsittelevä valiokunta sen muutti. Osallistuin sitä paitsi näihin tarkistuksiin, ja äänestin lopullisen mietinnön puolesta. Haluaisin siis tänä iltana korostaa aivan yksinkertaisesti viittä kohtaa.
Ensimmäinen kohta, eurooppalaisen tutkimuksen merkitys. Se on perusvaatimus, ja viidennelle puiteohjelmalle on siis annettava riittävät määrärahat ja joka tapauksessa yli 16 miljardia ecua. Toiseksi, Euroopan sosiaalinen ulottuvuus, joka ei hidasta kasvua, sanovatpa jotkut mitä tahansa. Se on päinvastoin valttikortti. Hyvinvoiva työntekijä on kilpailukykyisempi, ja hän tekee yrityksestään kilpailukykyisemmän. Eurooppa häviää joka tapauksessa aina maailmanlaajuisessa kilpailussa, jos se korostaa sosiaaliasioita vähemmän. Kolmanneksi, perus- ja jatkokoulutus, joka on saatava vastaamaan yhä enemmän teknistä, teknologista ja taloudellista kehitystä. Neljänneksi, kaikkien välttämätön mukautuminen tekniikoiden, markkinoiden, tarpeiden ja koko yhteiskunnan kehitykseen, mikä ei voi rajoittua tosin perinteiseen keskusteluun työnteon joustavuudesta. Lopuksi, viidenneksi, työn jakaminen, ja siis työajan lyhentäminen, jotta elämiselle voitaisiin antaa enemmän aikaa ja jotta tuottavuuden kasvu ei ilmenisi työttömyyden lisääntymisenä. Siksi kannatan Ranskassa, sosialistina, työajan lyhentämistä, ja toivon, että työpaikkojen kannalta myönteiset tuloksemme saisivat aikaan sen, että työaikaa lyhennettäisiin nopeasti myös Euroopassa. Siksi olen henkilökohtaisesti valmis tukemaan tarkistusta 5, jonka Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä jätti käsiteltäväksi.
Siinä, hyvät kollegat, muutamat huomautukseni Gasòliban mietinnöstä, jota tuen. Toivon, että tämän mietinnön ja euron myötä, joka vie suurenmoisesti yhdentymistä kohti liittovaltiota, kykenemme saman tien kehittämään tulevaisuudessa poliittista Eurooppaa ja sosiaalista Eurooppaa. Jotkin sanovat: se on jo kokonaan toinen juttu. Minulle, joka olen aina aktiivisesti toiminut liittovaltion puolesta, se on tämän hetkisessä keskustelussa keskeisellä sijalla.

Hernández Mollar
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, on hyvin tärkeää, että komission vuoden 1998 kertomuksen nimi on ensimmäistä kertaa " Kasvu ja työllisyys Euroopan talous- ja rahaliiton vakauteen tähtäävässä kehyksessä" , ja haluan korostaa myös, kuten aiemmat kolleganikin ovat tehneet, miten historiallinen merkitys kaikille Euroopan kansalaisille on sillä kauaskantoisella päätöksellä, jonka me Euroopan kansan edustajat teemme tässä parlamentissa ensi kuun 2. päivänä uuden valuutan käyttöönotosta.
On myös totta, että Amsterdamin sopimus ja Luxemburgin huippukokous ovat merkinneet käännekohtaa jokaisen yhteisön maan työllisyyspolitiikassa. Meidän on silti tiedostettava se, että Euroopan kansalaiset odottavat poliittisten keskustelujemme muuttuvan konkreettisiksi teoiksi, jotta nuorisomme, naisväestömme, pitkäaikaistyöttömien ja työkyvyttömien - työttömyydestä kaikkein eniten kärsineiden väestönosien - työntekoa ja henkilökohtaista ja sosiaalista kehitystä koskevat ymmärrettävät toiveet voisivat toteutua siinä uudessa Euroopassa, jota me kaikki rakennamme.
On myös tärkeää, hyvät jäsenet, että on saatu aikaan lähes yleinen yksimielisyys niistä toimista, joita on toteutettava sen huolestuttavan työttömyystason alentamiseksi, josta koko Euroopan unioni kärsii. On kuitenkin myös välttämätöntä, että jo saavutetun talouksien nimellisen lähentymisen lisäksi edistettäisiin paljon enemmän sosiaalista lähentymistä, joka helpottaisi sisämarkkinoiden lujittamista, murrettaisiin kielellisiä ja kulttuurisia rajoja, jotka ovat esteenä työntekijöiden liikkuvuudelle, ja yhdenmukaistettaisiin sosiaaliturvajärjestelmiä, jolloin syvällisen koulutus- ja ammattikoulutusjärjestelmien uudistuksen myötä kansalaisemme pystyisivät mukautumaan paitsi työmarkkinoiden vaatimuksiin myös koko Euroopan markkinoiden vaatimuksiin. Tämän lisäksi uuden eurooppalaisen yhteiskunnan on sopeuduttava lähes huimaavan nopeasti uusiin teknologioihin, jotka yllättävät meidät päivittäin ja jotka merkitsevät radikaalia muutosta perinteiseen käsitykseen työstä ja yrittäjyydestä. Esimerkiksi etätyö, elektroninen kaupankäynti, telelääketiede tai itse Internetin kehitys vaativat jäsenvaltioilta huomattavia ponnisteluja, jotta erityisesti nuorisomme sopeutuisi tähän yhteiskunnan muutokseen.
Lopuksi, arvoisa puhemies, rakkaat kollegat, tehkäämme euron Euroopasta työn, solidaarisuuden ja hyvinvoinnin Eurooppa. Jos näissä tavoitteissa epäonnistutaan, sitten epäonnistumme myös me, jotka ensi lauantaina aiomme muuttaa Euroopan historian kulkua.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, komission taloudellisessa vuosikertomuksessa todetaan, että pitkän aikavälin taloudellinen elpyminen on käynnistynyt. Vientiteollisuus on kasvussa ja euro tulee olemaan USA: n dollariin nähden myönteisessä vaihtokurssissa. Meidän käsissämme on nyt muovata eurooppalainen talous- ja rahaliitto, joka painottuu työllisyyteen, julkisiin investointeihin ja eurooppalaisen kilpailukyvyn nostamiseen.
Vaikka komission vuosikertomus ei ota huomioon Aasian kriisin vaikutuksia Euroopan talouteen, on komissio onnistunut saamaan kertomuksestaan varsin asiantuntevan ja kattavan. On kuitenkin hieman suurpiirteistä käsitellä viiden vuoden taloudellista tilannetta tekemättä esimerkiksi yksityiskohtaisia riskianalyyseja. Toivoisin näin tapahtuvan tulevaisuudessa.
Esittelijä korostaa, että on tärkeätä luoda koko unionin kattava vertailumenettely investointien ja työllisyyden suhteesta. Olen sitä mieltä, että unionin nykyinen julkisten investointien taso on täysin riittämätön parantamaan Euroopan kilpailukykyä. On näet selvää, että julkiset investoinnit kannustavat yksityisiin investointeihin esimerkiksi infrastruktuuri-investointien alalla.
Komission ehdotus alv-prosentin laskemisesta työvoimavaltaisilla aloilla on erittäin kannatettava. Itse puhun useasti myös tuottoisaa valuuttakauppaa koskevasta transaktioverosta. Myös Jacques Delors ja monet muut ovat tuoneet tämän esille. Sen avulla työllistävien alojen verohelpotuksia voitaisiin kompensoida.

Pérez Royo
Arvoisa puhemies, rakkaat kollegat, haluan ensiksi yhtyä niihin yleisiin onnitteluihin, joita on lausuttu kollegalle ja hyvälle ystävälle Carlos Gasòliballe hänen laatimastaan mietinnöstä ja siitä, miten joustavasti hän on osannut sisällyttää siihen esitetyt tarkistukset. Kyseessä on tasapainoinen mietintö, jossa yksilöidään pätevästi talouspolitiikan keskeiset menettelytavat koko unionin tasolla ja esitetään teräviä huomioita tai täsmennyksiä komission kertomuksesta.
Haluan esittää lisäksi joitakin huomioita äskeisten sanojeni perusteluksi. Ensinnäkin viittaus työllisyyteen, jota käsitellään laajasti ja jossa painotetaan kasvua, sijoituksia, rakenteellisia uudistuksia ja johon sisällytetään kiinnostava viittaus käsitteeseen employability (työllistettävyys), jonka New Labour, Tony Blairin työväenpuolue, otti käyttöön ja josta on tulossa yksi työllisyyskeskustelun avainasioista.
Toiseksi rahaliittoon liittyvien jäsenvaltioiden talouspolitiikkojen yhteensovittamisen tarpeen korostaminen. Yhteensovittaminen, jota me haluaisimme syventää niin, että päästäisiin todelliseen unionin taloushallintoon, joka olisi vastapainona rahapolitiikasta vastaavalle viranomaiselle muttei ainoastaan vastapainon vuoksi vaan siksi, että saataisiin aikaan sellainen taloushallinto, jonka kaikkia mahdollisuuksia voitaisiin hyödyntää yhtenäisvaluutan käyttöönoton myötä syntyvässä uudessa tilanteessa.
Kolmanneksi minusta on tärkeää korostaa sijoitusten merkitystä kasvun ja kilpailukyvyn paranemisen kannalta välttämättömänä tekijänä. Tässä asiassa yhdyn kollega Alan Donnellyn aiemmin lausumiin sanoihin.
Neljänneksi eräs Gasòliban mietinnössä korostettava asia on se, että siinä puolletaan eurooppalaisen yhteiskuntamallin säilyttämistä mietinnön 25 kohdassa ilmaistuin sanoin.
Lopuksi, vaikka voisi sanoa vielä enemmänkin, päätän puheenvuoroni kiittämällä realistista suhtautumista siihen kysymykseen, joka koskee työajan lyhentämistä, toisin sanoen 35 tunnin työviikkoa.

Hendrick
Arvoisa puhemies, onnittelen esittelijää erinomaisesta mietinnöstä. Komission kertomus oli äärimmäisen optimistinen. Siinä puhuttiin uudesta kevään 1996 noususuhdanteesta, joka kerää voimia ja jonka odotetaan laajentuvan itse itseään ruokkien. Haluaisin syyllistyä liialliseen varovaisuuteen. Komissio puhuu, että tätä johtaisi EU: n ulkopuolinen kysyntä, ja se on selvästi ottanut huomioon äskeisen Aasian kehityksen. Aasian kehitys ei ole pysähtynyt, ja erityisesti Japani on vaikeuksissa, ja ennustan, että sen vaikeudet vain lisääntyvät.
En tiedä tarkasti, kuinka paljon komissio on tarkistanut kasvulukujaan Aasian tapahtumien seurauksena, mutta katastrofin mahdollisuus ei ole poistunut. Komissio esittää myös suotuisan näkymän taloudelle kolmen syyn perusteella: myönteinen finanssikehitys, voimistunut sisäinen kysyntä ja parantunut luottamus. Kritiikkini komission kertomusta kohtaan on se, että siinä ei tueta juurikaan sellaista myönteistä politiikkaa, jonka avulla vahvistettaisiin sisäistä kysyntää. Kuinka voimme käydä käsiksi työttömyyteen, ellemme luo olosuhteita sisäiselle kysynnälle, erityisesti aikana, jolloin ulkoinen kysyntä Aasiasta saattaa olla merkittävästi vähentynyt. Komissio luottaa sisäsyntyiseen kasvuun, ja se on sellainen hyppy tuntemattomaan, jota monet Euroopan kansalaiset eivät tee, niin pelkään.
Minut valittiin tähän parlamenttiin vuonna 1994, jolloin Delorsin mietintö oli viimeistä huutoa, ja tavoitteenamme oli vähentää työttömyyttä 15 miljoonalla vuoteen 2000 mennessä. Emme ole nyt täysin rehellisiä eurooppalaisille, koska työttömyys Euroopan unionissa ei ole vähentynyt lähellekään tuota määrää. Ihmisillä on hyvä muisti, ja vaikka hyväksymme, että kasvua tapahtuu 2-3 %, se ei ole tarpeeksi lähellä sitä 4 %: ia, jonka USA on jatkuvasti kokenut luovan niitä miljoonia työpaikkoja, joita sen on saatava aikaan. Haluan myös Euroopan luovan miljoonia työpaikkoja.

De Silguy
Arvoisa puhemies, arvoisat naiset ja herrat, onnitteluni aivan ensimmäiseksi herra Gasòliba I Böhmille hänen erinomaisesta mietinnöstään, jossa meitä kehotetaan pohtimaan niitä valintoja, joita meidän on harkittava talouspolitiikan yleisissä suuntaviivoissa vuodeksi 1998, jotka komissio esittelee 13. toukokuuta. Talouspolitiikan yleiset suuntaviivat ovat ensimmäiset euron jälkeiset yleiset suuntaviivat ja sen vuoksi tärkeät. Ne ovat myös ensimmäiset, jotka sijoittuvat Luxemburgin työllisyyttä käsitelleen Eurooppa-neuvoston päätelmiin.
Komission vuosittainen talouskertomus toimii siten tänä vuonna näiden yleisten suuntaviivojen laatimisen ensimmäisenä vaiheena. Se on tärkeä toimitus, ja iloitsen talousasiantuntijoiden kuulemistilaisuudesta, jonka järjestitte 17. maaliskuuta tämän kertomuksen valmistelemiseksi. Voin vakuuttaa teille, että komissio ottaa tässä asiassa asianmukaisesti huomioon huomautuksenne ja vihjeenne ehdotuksensa lukkoon lyömiseksi. Haluaisin sanoa hyvin nopeasti, koska on suhteellisen myöhä, ja vastatakseni kaikkiin esille tuotuihin kysymyksiin, muutaman sanan Euroopan talouden tilasta, ennen kuin palautan mieliin tai tuon esille komission tärkeimmät suositukset.
Mitä Euroopan talouden tilaan tulee, keväällä 1996 alkanut elpyminen vahvistuu, ja sen pitäisi johtaa prosessiin, jossa kasvu ruokkii itse itseään. Tällä on suotuisa vaikutus työllisyyteen, joka on yhä sentään tärkein huolenaiheemme, toistan sen teille. Arvoisa Hendrick, voisin sanoa teille, ettemme ole kovin optimistisia. Kasvuennusteemme vastaavat yleisesti ottaen niitä, joita suuret kansainväliset instituutiot ovat laatineet. Tarkistimme niitä viime maaliskuussa hieman alaspäin, eli 0, 2 prosenttiyksikköä vuoden 1998 osalta ja 0, 1 prosenttiyksikköä vuoden 1999 osalta, ottaaksemme huomioon etenkin Aasian kriisin vaikutukset. Tämän sanottuani, kasvua on silti 2, 7 % vuonna 1997, 2, 8 % vuonna 1998 ja 3 % vuonna 1999, mikä jo merkitsee parannusta. Komissio seuraa Aasian tilannetta erityisen tarkkaavaisesti, etenkin Japanin, kansainvälisen kaupan ja kriisin alakohtaisten näkökohtien osalta, joista olemme tunnistaneet erityisesti kahdeksan alaa, jotka vaikuttavat meistä erityisen alttiilta. Seuraamme tilannetta tarkasti.
Haluaisin toistaa tässä sen, mitä esittelijänne vaati, ja mikä liittyy sitä paitsi siihen, minkä luullakseni herra Paasilinna mainitsi. Älkää luulko, ettei komissio huomioi niitä vaaroja, jotka voisivat vaikuttaa sen keskeiseen hahmotelmaan. Komissio panee päinvastoin tarkoin merkille ehdotuksenne vaihtoehtoisesta suunnitelmasta ja keskipitkän aikavälin analyysistä. Voin vakuuttaa teille, että se tekee parhaansa vastatakseen siihen tulevina vuosina. Euroopan kasvu nojaa kuitenkin nykyisin yhä enemmän sen omiin voimiin, sisäiseen kysyntään. Rouva Randzio-Plath, herra Paasilinna, herra Pérez Royo, herra Donnelly, herra Metten ja vielä muutkin ottivat tämän kysymyksen esille. Yksityinen kulutus kasvaa vuoden 1996 aikaisesta 2 %: sta 2, 6 %: iin vuosina 1998 ja 1999. Se on sisäisen kysynnän kehityksen kannalta rohkaisevaa.
Investoinnit ovat samoin olleet ennusteita voimakkaampia, ja laiteinvestoinnit kasvavat 6, 4 % vuonna 1998 ja 7 % vuonna 1999. Tätä on verrattava vuoden 1997 aikaiseen 4, 4 %: iin.
Nämä ovat tietoja, jotka ilmentävät luottamuksen paluuta. Voisin täsmentää tämän kohdan osalta herra Donnellylle, että on totta, että julkisten investointien osuus BKT: stä putosi vuoden 1990 aikaisesta 2, 9 %: sta vuoden 1997 aikaiseen 2, 2 %: iin, eikä tätä suuntausta pidä jatkaa. Komissio ei ole koskaan laiminlyönyt tilaisuutta muistuttaa siitä, ja korostamme etenkin tätä kohtaa uusissa vuotta 1998 koskevissa talouspolitiikan yleisissä suuntaviivoissa. Tämän sanottuani, älkää aliarvioiko investointien vaikutusta, koska yksityisen sektorin joidenkin investointien yhteisrahoitus voi antaa luvuista hieman vääristyneen kuvan.
Lopuksi, kysynnän tämän näkökohdan osalta, vastaan herra Mettenille, ettei kysyntää pidä sentään piristää keinotekoisesti uusilla budjettialijäämillä tai liian nopeilla palkankorotuksilla. Se kyseenalaistaisi tervehtymisen, josta taloutemme on saanut nauttia jo muutaman vuoden ajan, ja vaipuisimme uudelleen alijäämiin, joista seuraa korkojen nousua ja kielteisiä vaikutuksia kasvulle ja työllisyydelle. Talousstrategia, jota komissio suosittelee ja jota suositellaan seurannassa, jota jäsenvaltiot ovat harjoittaneet jo usean vuoden ajan, alkaa tuottaa tulosta, etenkin työpaikkojen luonnin kannalta. Vastaan herra van Velzenille: katsokaamme lukuja. Eurooppa loi 600 000 työpaikkaa vuonna 1997. Sen pitäisi ennusteidemme perusteella luoda niitä 2 800 000 vuosina 1998 ja 1999, eli kaiken kaikkiaan luomme kolmessa vuodessa 3 400 000 työpaikkaa. Se on rohkaisevaa, vaikka olen tietoinen siitä, että se ei korvaa niitä 4 500 000 työpaikkaa, jotka on menetetty 1990-luvulla. Nämä tiedot kuvastavat välttämättömyyttä suosia kestävämpää ja työpaikkoja enemmän luovaa kasvua.
Arvoisa Gasòliba, ehdotatte, että käyttäisimme vertailumenettelyä tässä asiassa. Rohkenen muistuttaa teille, että komission suositus ensimmäisiksi työllisyyttä koskeviksi suuntaviivoiksi sisälsi määrällisiä tavoitteita, ja neuvosto oli se, joka ei tässä asiassa hyväksynyt niitä ja joka ei seurannut komission esimerkkiä. Työpaikkoja enemmän luovan kasvun suosiminen on kuitenkin yhä talouspolitiikan yleisten suuntaviivojen olennaisin tavoite, ja se on toinen kohta, jota haluaisin nyt käsitellä hyvin nopeasti edessänne.
Talouspolitiikan vuotta 1998 koskevissa yleisissä suuntaviivoissa korostetaan Amsterdamin Eurooppa-neuvoston pyynnöstä välttämättömyyttä sovittaa paremmin yhteen makrotaloudellisia politiikkoja ja rakennepolitiikkoja. Näitä kahta politiikkaa ei voida erottaa toisistaan, jos halutaan edistää kasvua ja työllisyyttä, kuten esittelijänne aivan oikein korostaa. Makrotaloudellisen politiikan osalta meillä oli tilaisuus käsitellä sitä edellisessä mietinnössä, enkä siis painota tätä kohtaa sen enempää. Välttäkäämme, ja rouva Randzio-Plath on oikeassa, välttäkäämme tarjontapolitiikan ja kysyntäpolitiikan välistä vastakkainasettelua. Komissio on aina yrittänyt tehdä niin. Olen jo usean vuoden ajan pannut merkille, että talouspolitiikan yleisissä suuntaviivoissa suositellaan vakaata makrotaloudellista kehystä talous- ja rahaliiton sisällä, jonka kolme pilaria ovat, tietenkin, hintojen vakauteen suuntautunut rahapolitiikka, julkisen talouden pysyvä tervehdyttäminen ja sellainen palkkamalli, joka on sopusoinnussa hintojen vakauden ja sijoitusten tuottavuuden kanssa. EMU ja euro vahvistavat tätä vakaata makrotaloudellista kehystä kaikkien jäsenvaltioiden osalta.
Iloitsen tässä suhteessa Euroopan parlamentin tuesta tätä strategiaa kohtaan. Tämän makrotalouspolitiikan lisäksi ja työpaikkojen kannalta mahdollisimman suuren vaikutuksen tuottamiseksi tätä kehystä on kuitenkin täydennettävä rakenneuudistuksilla, uudistuksilla ensinnäkin hyödyke- ja palvelumarkkinoilla. Jotta yrittäjät voisivat investoida, heitä ei pidä lannistaa heti alkajaisiksi liian byrokraattisella sääntelyllä. Merkittävämmän kasvun on samoin saatava myös aikaan merkittävämpää työvoiman kysyntää. Euroopassa on kuitenkin pienten ja keskisuurten yritysten osalta yhä liikaa hallinnollista jäykkyyttä, liikaa hallintomuodollisuuksia, liikaa vaikeuksia päästä pääomamarkkinoille, kuten esittelijänne korostaa. Palautan kuitenkin mieliin, että komissio ehdotti 31. maaliskuuta toimintasuunnitelmaa pienten ja keskisuurten yritysten pääsystä pääomainvestointeihin. Tämä toimintasuunnitelma pannaan täytäntöön heti syyskauden alussa 1998, sillä ehdolla tietenkin, että valtioiden ja hallitusten päämiehet hyväksyvät ne Cardiffissa.
Uudistukset ovat välttämättömiä myös työmarkkinoilla. On tutkittava useita kohtia: muiden kuin palkkaa koskevien kustannusten vähentämistä, samalla kun on selvää, että talousarviosta johtuvista syistä ainoastaan sellainen palkan ulkopuolisten kustannusten lasku on mahdollinen, joka kohdistuu palkka-asteikon alapäähän. Se on joka tapauksessa realistista ainoastaan, jos siihen liittyy sosiaalimenojen hallinta. Toisena kohtana palkkaeroja: onko nimittäin normaalia, että työttömyysaste 25: llä Euroopan unionin alueella on alle 5 %, kun se on samanaikaisesti 25 muulla alueella yli 22 %? Tämä johtaa siihen, että on pohdittava palkkaerojen ongelmaa tuottavuustason mukaan, alueiden ominaisuuksien mukaan ja jopa toimialojen mukaan.
Lopuksi, kohta, joka myös mainittiin, ja minun on puhuttava siitä lyhyesti: työajan lyhentämisestä. Luullakseni erityisesti rouva Angelilli esitti minulle tästä asiasta kysymyksiä. On varottava käyttämästä iskulauseita ja kaikenlaisia valmiita ajatuksia tässä asiassa. Työajan lyhentämisellä voi olla monitahoisia ja ristiriitaisia vaikutuksia työllisyyteen, sillä toisin kuin yleisesti ajatellaan, työllisyys ei ole kiinteä suure. Se on päinvastoin muuttuja, joka syntyy talousjärjestelmän sisällä ja joka vaihtelee kaikkien muiden muuttujien mukaan. On siis oltava varovainen ja arvioitava toteutettavien toimien kaikkia seurauksia. Työajan lyhentäminen voi edistää työllisyyttä, mutta tiettyjen ehtojen vallitessa. Tässäkin on muistutettava siitä, että sillä ei saa olla seurauksia julkisen talouden tervehdyttämisen kannalta, ja sen on oltava puolueeton yritysten maksamien kustannusten kannalta. On nimittäin vältettävä yritysten kannattavuuden vähentämistä, mikä voisi aiheuttaa investointien vähentymistä, millä loppujen lopuksi olisi kielteisiä vaikutuksia työllisyyteen, tai sitten on myös vältettävä sitä, että tällainen vähentäminen aiheuttaisi palkkojen alentamisen kyseessä olevissa yrityksissä.
Työajan lyhentämisen osalta sanoisin joka tapauksessa, ettei tätä aihetta voida käsitellä yleisesti ja ehdoitta. Sitä on tarkasteltava työnteon järjestämisen laajemmassa asiayhteydessä. Tämä kysymys kuuluu työmarkkinaosapuolten välisiin neuvotteluihin, joita käydään mikrotaloudellisella tasolla - ala- ja yrityskohtaisesti - kuten sitä paitsi luullakseni esittelijänne panee merkille. Näiden erityistoimien herättämän erityisen mielenkiinnon ohella työttömyyttä voidaan vähentää ainoastaan jatkamalla keskeytyksettä kokonaispolitiikkoja, jotka ovat johdonmukaisia, tarkasti määriteltyjä ja, kuten herra Caudron korosti, sellaisia, jotka sisältävät tietenkin tutkimusta, opetusta ja koulutusta koskevat näkökohdat.
Lopuksi sanoisin, että tämä talouspolitiikkojen yleisten suuntaviivojen laatiminen tapahtuu työllisyyden suojelun merkeissä, ja tavoitteena on juuri määritellä otollinen kehys kasvulle ja työllisyydelle takaamalla samalla talous- ja rahaliiton kunnollinen toimivuus. Tämä kaikki ei ole ristiriitaista.
Arvoisa puhemies, arvoisa esittelijä, hyvät naiset ja herrat, komissio on iloinen parlamenttinne myötävaikutuksesta tähän pohdintaan, ja voin taata teille, että se ottaa suosituksenne huomioon laadittaessa talouspolitiikan yleisiä suuntaviivoja.

Soltwedel-Schäfer
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, täällä luotiin kaksi tai jopa kolme kertaa yhteys työttömyyden, toivottomuuden ja oikeistopuolueita äänestävien välille, vieläpä salin suosionosoitusten saattelemana. Haluaisin kuitenkin ystävällisesti pyytää teitä paneutumaan tähän asiaan, sillä uskon, että tekin alatte minun laillani pelätä ja saatte vatsakipuja kuullessanne DVU-puolueen (Deutsche Volksunion) - jota rahoittaa yksi ainoa ihminen ja joka on oikeistopuolue ilman ohjelmaa - saaneen osavaltiovaaleissa 13, 6 % äänistä. Pyydän teitä lausumaan täällä vielä jotain siitä.

De Silguy
Voin vastata hyvin selvästi, että työttömyys on Euroopan vitsaus. Emme ratkaise työttömyyden ongelmaa pahentamalla budjettialijäämiä, ja aikaisempi kokemus on osoittanut meille, että siinä käy päinvastoin. Juuri budjettialijäämäänsä vähentäneet maat ovat niitä maita, jotka ovat aikaansaaneet maassaan eniten kasvua ja joiden myötävaikutuksella työpaikkoja on luotu eniten. Katsokaa Alankomaiden tai Irlannin esimerkkiä. Tämä ei kuitenkaan riitä työttömyyden ongelman ratkaisemiseksi. On käytävä käsiksi tämän vitsauksen varsinaisiin juuriin. Siksi on harjoitettava johdonmukaista politiikkaa rakenteiden osalta.
Poliittisesti minusta vaikuttaa hieman helpolta etsiä syntipukkeja ja vastuussa olevia populististen ja pelkästään puoluepoliittisten tavoitteiden vuoksi sieltä, missä heitä ei ole. Älkäämme panko työttömyyttä unionin vastuulle, kun sen sijaan pystymme nykytilanteessa juuri unionin avulla, sitä vahvistamalla ja lisäämällä unionin tasolla yhdessä sovittuja toimia, nimenomaan kukistamaan työttömyyden vitsauksen. Tämä vie kuitenkin aikaa.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Tekstiili- ja vaatetusteollisuus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavien jäsenten esittämistä suullisista kysymyksistä:
Soltwedel-Schäfer, Hautala, Wolf V-ryhmän puolesta neuvostolle (B4-0273/98) ja komissiolle (B4-0274/98) tekstiili- ja vaatetusteollisuudesta; -Puerta ja Ribeiro GUE/NGL-ryhmän puolesta neuvostolle (B4-0275/98) ja komissiolle (B4-0276/98) tekstiileistä ja vaatetuksesta; -Ferrer PPE-ryhmän puolesta neuvostolle (B4-277/98) ja komissiolle (B4-0278/98) tekstiili- ja vaatetusteollisuuden kilpailukyvystä.
Soltwedel-Schäfer
Arvoisa puhemies, kysymys kohdistuu sekä neuvostolle että komissiolle. Niillä on tekemäni tarkistukset edessään. Lyhyesti ilmaistuna kyse on koko tekstiiliteollisuuden muuttamisesta ekologisemmaksi. Tämä ei ole ensimmäinen kerta, kun puhun asiasta. Siitä on käyty perusteellisia väittelyjä ja keskusteluja, muun muassa komissaari Bangemannin kanssa. Kysymykseni kuuluu: millaisia ohjelmia komissiolla on, millaisia menettelytapoja neuvosto kaavailee tekstiiliteollisuuden välttämättömän ekologisemmaksi muuttamisen varalle, esimerkiksi sen osalta, että itse tekstiileistä saataisiin poistettua haitalliset aineet, jotka aiheuttavat allergioita, työntekijöiden vaaralle alttiiksi panemisen osalta, kun he valmistavat näitä tuotteita, ja ympäristön vaaralle alttiiksi panemisen osalta haitallisten aineiden päästessä ilmaan, maahan ja veteen? Herra Bangemann selitti minulle täällä vuosi sitten, että on olemassa työryhmä, joka käsittelee tätä asiaa. Suuntaviivoja oltiin hänen mukaansa valmistelemassa. Se oli ensimmäinen asia. Komissiolle myös kirjallisesti toimittamieni tiedustelujen tuloksena on tähän asti ollut pelkkä tyhjä paperi, mikä merkitsee sitä, että siihen ei ole vastausta. Kuulisin mielelläni myös teidän mielipiteenne siitä.
Viimeinen kohta: on kyse lapsityöstä. Te tiedätte, että Euroopan parlamentin mitä erilaisimmissa lausunnoissa puhutaan lapsityöstä vaatetus- ja tekstiiliteollisuudessa - erityisesti Portugalissa. Tämä ilmiö Euroopassa on pelottava, ja pyydän kannanottoanne myös siihen.

Ribeiro
Arvoisa puhemies, arvoisat neuvoston ja komission edustajat, suullisten kysymysten ja niiden tuloksena syntyvän päätöslauselman tarkoituksena on antaa parlamentilta selvä signaali 7. toukokuuta pidettävään neuvoston kokoukseen, jossa käsitellään teollisuuspolitiikkaa ja toivon mukaan arvioidaan komission ehdotusta Euroopan tekstiiliteollisuuden kilpailukyvyn parantamista koskevaksi toimintaohjelmaksi.
Tämä työjärjestykseen sisältyvä menettely on omiaan tekemään teille tiettäväksi sen, että parlamentin tehtävä, josta se ei aio luopua ja jota se ei myöskään aio täyttää pelkästään rituaalinomaisesti, on esittää näkemyksensä tiettyjen jäsenvaltioiden taloudelle ja työllisyydelle niin elintärkeän alan kuin tekstiili- ja vaatetusalan kilpailukyvystä.
Se on myös omiaan tuomaan selvästi esiin tyytymättömyytemme asiakirjaan, jolle komissio on antanut toimintaohjelman nimen ja joka ei sitä ole. Se on ehkä strategisen pohdinnan asiakirja, mutta ei toimintaohjelma, sillä siitä puuttuvat suunnitelmat, aikataulut ja käyttöön otettavat keinot. Jos se olisi vaikkapa vain ottanut esille joitakin niistä suosituksista, joita työmarkkinaosapuolet ovat esittäneet mietinnössään, se olisi voinut ansaita toimintaohjelman nimen ja sellaisena siitä olisi myös voitu käydä keskustelua.
Se on lisäksi omiaan tuomaan esille parlamentin näkemyksen siitä, mikä on välttämätöntä ja kiireellistä. Me puolustamme lähestymistapaa, joka ei ole hajanainen ja epätasapainoinen, vaan jossa alaa käsitellään kokonaisvaltaisesti tuotantoketjuna painottaen erityisesti työvoimavaltaisia toimintoja. Alan kilpailukyvyn parantamiseksi on mielestämme välttämätöntä torjua vääristynyttä ja petollista kilpailua etenkin kun sitä käydään sosiaalisten olojen kustannuksella, minkä vuoksi on otettava käyttöön ILO: n sopimuksiin perustuvia sosiaalilausekkeita sekä kahden- että monenvälisellä tasolla. Kannatamme todistusta tuotteen alkuperästä ja tuotannossa noudatetuista sosiaali- ja ympäristönormeista ja katsomme, että kansalliset todistukset on tunnustettava Euroopan unionin tasolla.
Alan kilpailukyvyn lisäämiseksi on mielestämme myös kannustettava uusien tuotteiden ja uusien teknologioiden käyttöönottoa, edistettävä etenkin pk-yritysten pääsyä kolmansien maiden markkinoille sekä lisättävä erityisesti naispuolisten työntekijöiden koulutusta, mutta näiden ja monien muidenkin näkökohtien luetteleminen ja yksityiskohtaisempi tarkastelu jää mietintöön, joka on parhaillaan laadittavana.
Sillä lopuksi tämä työjärjestykseen sisältyvä menettely on omiaan tekemään teille tiettäväksi, että parlamentissa laaditaan parhaillaan mietintöä komission asiakirjan pohjalta. Tuo mietintö laaditaan juuri niin perusteelliseksi kuin sen luonne parlamentin kannanottona edellyttää, sillä parlamentin työskentely ja osallisuus tämänkaltaisiin prosesseihin on otettava huomioon. Sillä " Euroopan rakentaminen" olisi kovin heikoissa kantimissa, jos niin tärkeän alan kuin tekstiili- ja vaatetusteollisuuden käsittely rajoittuisi vain komission esittämään asiakirjaan. Prosessin on jatkuttava ja Euroopan parlamentin on oltava siinä osallisena; sillä on siihen oikeus ja se on alan tulevaisuuden kannalta välttämätöntä.

Ferrer
Arvoisa puhemies, haluan puheenvuoroni aluksi pahoitella sitä, että teollisuusneuvosto on päättänyt antaa lausuntonsa komission tekstiili- ja vaatetusalan kilpailukykyä edistäviä toimia koskevasta tiedonannosta ennen kuin se saa tietää parlamentin kannan tästä tiedonannosta. Näin ollen tällä keskustelulla on hyvin selkeä päämäärä: esittää ne suuntaviivat, joita parlamentin mielestä on ehdotettava kilpailukyvyn lisäämiseksi ja sen myötä eurooppalaisen tekstiili- ja vaatetusalan säilymisen varmistamiseksi. Kyse on alasta, joka päinvastoin kuin jotkut voivat luulla ei ole kriisissä eikä se ole häviämässä. Itse asiassa toteutettujen uudelleenjärjestelyjen, sen tuotteiden ja sen mallien laadukkuuden, sen nopean reaktiokyvyn ansiosta tekstiili- ja vaatetusala on nykyään siinä tilanteessa, että se pystyy ottamaan vastaan kansainvälisen kilpailun suuren haasteen ja kohtaamaan tulevaisuuden toiveikkaana.
Tämän vuoksi komission ja neuvoston olisi PPE-puolueen mielestä korostettava entistä enemmän kyseiseen tiedonantoon sisältyvän toimintasuunnitelman merkitystä, mitä tulee vastavuoroisuutta koskevien edellytysten mukaiseen tehokkaaseen pääsyyn kolmansien maiden markkinoille. Ovatko komissio ja neuvosto tietoisia siitä, että on laskettu olevan kaikkiaan 600 tulliestettä, jotka ovat esteenä yhteisön tekstiilituotteiden vapaalle viennille? Jos neuvosto ja komissio todella haluavat edistää tekstiili- ja vaatetusalan kilpailukykyä, niiden on vaadittava, että kolmannet maat noudattavat GATTin sääntöjä ja määräyksiä, esitettävä tehokkaita ja käteviä yhteen sovitettuja toimia, joiden ansiosta voidaan torjua petoksia ja alkuperätodistusten väärennöksiä, suojella teollisoikeutta ja saada kolmannet maat noudattamaan keskeisiä sosiaalisia ja ympäristösääntöjä.
On totta, että tarvitaan paljon muita toimenpiteitä esimerkiksi tutkimuksen ja kehittämisen alalla ja ammattikoulutuksen alalla, mutta yksikään toimenpide ei ole tehokas, ellei varmisteta todellista pääsyä kansainvälisille markkinoille ja elleivät kaikki noudata yksiä ja samoja pelisääntöjä.
Lopuksi, arvoisa puhemies, haluan ilmaista, että ryhmäni on tyytymätön neuvoston laatimiin alustaviin johtopäätöksiin, jotka eivät vastaa lainkaan avainalan tarpeita, ja näin ollen kehotan neuvostoa pohtimaan parlamentin parhaillaan laatimia lausuntoja ja ottamaan ne huomioon.

Gasòliba I Böhm
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, mielestäni on merkittävää, että koko tämän parlamentin poliittinen kirjo ilmaisee huolensa Euroopan tekstiili- ja vaatetusteollisuuden tulevaisuudesta. Se, että eri poliittiset ryhmittymät ilmaisevat yhtä aikaa tämän huolen, osoittaa mielestäni sen, miten tärkeä on tämä ala, jolla yhtäältä on takanaan hyvin pitkä perinne Euroopan teollisessa kehityksessä ja jolla toisaalta on eräs piirre, jonka merkitys ei jää nykyään keneltäkään huomaamatta ja jota me olemme käsitelleet aiemmissa keskusteluissa tänään: kyky luoda työllisyyttä. Näin ollen myös tekstiili- ja vaatetusteollisuuden yhteiskunnallinen ulottuvuus on otettava huomioon.
Valtaosassa puheenvuoroista kehotetaan sekä komissiota että neuvostoa toimimaan sopivalla tavalla tekstiiliteollisuuden jatkuvuuden varmistamiseksi mahdollisimman suotuisissa olosuhteissa. Kyse ei ole siitä, että nykyinen tilanne jatkuisi. Kyse ei ole siitä, että varmistettaisiin vain alan säilyminen. Kyse on siitä, että luodaan useita mekanismeja, jotka takaavat alan kilpailukyvyn avoimilla ja yhä kilpailukykyisemmillä markkinoilla siinä maailmanlaajuisessa taloudessa, missä me liikumme.
Näin ollen me teemme useita ehdotuksia komissiolle. Ensinnäkin on varmistettava se, että teknologisia innovaatioita, teknologista kehitystä ja uusien teknologioiden mahdollisuuksia, erityisesti tietotekniikan ja elektronisen kaupankäynnin mahdollisuuksia, voitaisiin soveltaa oikein tekstiiliteollisuuden alalla ja että komissio arvioisi sitä. Toinen hyvin tärkeä seikka on se, että otettaisiin huomioon koko tuotantoketju eikä ainoastaan joitakin teollisuuden erityisaloja. Kolmanneksi eräs aihe, joka sekin on hyvin tärkeä: on varmistettava asianmukainen koulutus, jotta - korostan - Euroopan tekstiiliteollisuuden kilpailukyky mahdollistaisi alan säilymisen ja meidän kaikkien toivoman työllisyystason.

Novo Belenguer
Arvoisa puhemies, tekstiiliteollisuus on Euroopan unionille hyvin tärkeä mutta samalla myös hyvin herkkä ala, kuten aiemmat kollegani ovat sanoneet. Tärkeä, sillä se on keskeinen teollisuudenala monilla rakennerahastojen tavoitteen 1 alueilla ja se työllistää yli kaksi miljoonaa Euroopan unionin kansalaista. Ja herkkä huolestuttavien lukujensa takia. Alalla on menetetty yli 600 000 työpaikkaa kuuden viime vuoden aikana ja ennusteiden mukaan lyhyellä aikavälillä menetetään yli 800 000 työpaikkaa. Kyseinen ala elää siis dramaattisia aikoja. Tässä yhteydessä meidän on tuomittava tilanne ja esitettävä kiireellisiä parannuskeinoja. Euroopan markkinoilla ei voi sallia enää, mistä alasta sitten onkin kyse, vilpillistä kilpailua ja jatkuvaa polkumyyntiä, joka vaikuttaa kielteisesti yrityksiimme ja loppujen lopuksi kansalaisiimme.
Euroopan tekstiilialan nykytilanne on seurausta muun muassa siitä, että rikotaan kansainvälisiä ja yhteisön markkinasääntöjä, joihin kuuluu ympäristön, sosiaalisen suojelun ja henkisen omaisuuden kunnioittaminen.
Olen jo aiemmin maininnut, miten suuri merkitys tekstiiliteollisuudella on suurimmassa osassa tavoitteen 1 alueita, jotka ovat Euroopan unionin vähiten kehittyneitä alueita. Ehkä juuri tästä syystä nämä alueet ovat erittäin haavoittuvia paitsi täällä tuomitsemamme polkumyynnin vaikutuksille myös itse yhteisön markkinapolitiikalle sellaisten kolmansien maiden kuin Turkin kanssa solmittujen sopimusten astuttua äskettäin voimaan tai suhteissa itäisiin maihin toteutetun vapauttamisen myötä.
Erityinen merkitys on Maailman kauppajärjestön tekstiilisopimuksen toisen vaiheen voimaantulolla, joka johtaa markkinoiden suurempaan vapauttamiseen. Kaikki nämä tekijät vahingoittavat yhteisömme tekstiiliteollisuutta.
Komission Euroopan unionin tekstiilialasta antama asiakirja on kylläkin tarpeellinen ja sillä on merkitystä, mutta me jäämme silti kaipaamaan todellista toimintasuunnitelmaa, jossa otettaisiin huomioon kaikki ne vaikeudet, joita tekstiiliteollisuudella ja tavoitteen 1 alueilla on nyt edessään, ja jossa toteutettaisiin todellista taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden politiikkaa. Tämän vuoksi meidän onkin vaadittava ja painostettava komissiota toteuttamaan sellaista yhteisön politiikkaa, joka vastaa tekstiiliteollisuutemme todellisuutta ja ennen kaikkea sitä harjoittavien yhteisön alueiden todellisuutta. Yksi hyvä toimenpide, jonka juuri komissio voisi toteuttaa, olisi lisätä Agenda 2000: een sisältyviä määrärahoja ja jatkaa tälle alalle hyvin tärkeää yhteisön Retex-ohjelmaa. Tämä vain parantaisi tekstiiliteollisuutemme ja siitä riippuvaisten alueiden kilpailukykyä ja vaikuttaisi myönteisesti, kuten olemme jo sanoneet, Euroopan unionin taloudelliseen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen.

Griffiths
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää viittä arvoisaa jäsentä siitä, että he ovat jättäneet kysymyksensä käsiteltäviksi ja esittäneet ne, ja viittä muuta arvoisaa jäsentä, jotka ovat olleet paikalla kuuntelemassa vastaukset ja antamassa neuvostolle tilaisuuden vahvistaa tukensa tälle elintärkeälle eurooppalaiselle teollisuudelle. Neuvosto on erittäin tietoinen haasteista, jotka kaikilla eurooppalaisilla teollisuudenaloilla on edessään kasvavan globaalistumisen ja uusien teknologioiden maailmassa. Se on tunnustanut, että eurooppalaisen teollisuuden kilpailukyky tarjoaa perustan kasvulle, työpaikkojen luomiselle ja elintason nousulle meitä kaikkia varten. Eurooppalainen vaatetus- ja tekstiiliteollisuus on tärkeä talouden sektori Euroopassa tuoton ja työllisyyden osalta. Neuvosto on aina tunnustanut yhteisön tuen tarpeen sille, että varmistettaisiin tämän talouden sektorin kilpailukyky.
Tässä yhteydessä saattaa olla hyödyllistä, jos esitän nykyisistä aloitteista hieman taustatietoja. Neuvosto määritteli vuonna 1994 suuntaviivat, jotka koskevat yhteisön politiikkaa tällä alalla. Nämä suuntaviivat muodostivat eurooppalaisen teollisuuden tekstiili- ja vaatetusalaa koskevan strategian yleiset rajat. Strategia suunniteltiin ottamaan erityisesti huomioon jokaista teollisuudenalaa koskevat tietyt piirteet. Nämä suuntaviivat muodostivat eurooppalaisen teollisuuden tekstiili- ja vaatetusalaa koskevan strategian, ja nykyiset tekstiilialan aloitteet voidaan jäljittää 28. maaliskuuta ja 14. marraskuuta kokoontuneen teollisuusneuvoston päätelmiin. Niissä käsiteltiin vastaavasti yhteisön tekstiili- ja vaatetusalaa koskevaa kansainvälistä kehitystä sekä aliurakoinnin kilpailukykyä Euroopan unionin tekstiili- ja vaatetusteollisuudessa.
Näitä päätelmiä seurasi 3. marraskuuta 1997 komission tiedonanto nimeltä Toimintasuunnitelma Euroopan tekstiili- ja vaatetusteollisuuden kilpailukyvyn edistämiseksi. Tuo tiedonanto valmisteltiin sen vuoropuhelun yhteydessä, jota on käyty komission aloitteesta tekstiili- ja vaatetusteollisuudessa työskentelevien osapuolten ja erityisesti kansallisten ja yhteisön julkisten viranomaisten ja työmarkkinaosapuolten välillä. Komission toimintasuunnitelmassa määritellään useita ensisijaisia aloja, joihin eri osapuolten olisi keskitettävä toimintansa. Tällä hetkellä sitä tutkivat asiaan kuuluvat neuvoston toimielimet, ja se on seuraavan teollisuusneuvoston kokouksen esityslistalla 7. toukokuuta 1998. Tässä vaiheessa puheenjohtajamaa ennustaa, että teollisuusneuvosto antaa alustavan vastauksen komission tiedonantoon päätelmien muodossa. Niissä selitettäisiin neuvoston kanta aloitteisiin, jotka neuvosto määritteli ensisijaisen toiminnan alueiksi.
Kaikkia kysymyksiä, joita viisi arvoisaa jäsentä ovat esittäneet tänään, korostetaan tuon suunnitelman toiminta-alueina. Neuvosto haluaa erityisesti harkita viittä keskeistä kysymystä: työpaikkoja ja koulutusta; uusien tuotteiden kehitystä ja levitystä, menetelmiä ja välineistöä viestintä- ja tietoteknologioissa; sisämarkkinoiden hyvää toimintaa; pääsyä kolmansien maiden markkinoille ja kansainvälisissä sopimuksissa vapaasti hyväksyttyjen sääntöjen ja järjestyksen tiukkaa noudattamista; ja aluekehitystä. Arvoisat jäsenet ja erityisesti herra Ribeiro ovat esittäneet kysymyksen täsmällisistä varoista, joita tarvitaan koulutusta varten, mikäli tekstiili- ja vaatetusteollisuuden kilpailukykyä aiotaan parantaa.
Komission toimintasuunnitelmaan ei sisälly yksityiskohtia, joihin sen lopullisten rahoituksellisten seurausten arviointi voitaisiin perustaa. Ehdotettu aloite rahoitetaan nykyisessä talousarviossa. Suosittelen erinomaista asiakirjaa, jonka PO III laati yhdessä Eurotexin ja Euroopan tekstiili- ja vaatetusalan liiton kanssa ja jossa on 91 sivua yksityiskohtaista tietoa niistä sektoreista, joilla kussakin jäsenvaltiossa on rahastoja käytettävissä. Vaikka toimintasuunnitelman aloitteille ei ole ehdotettua aikataulua, toivomme edistyvämme tasaisesti. Odottaisimme myös komission johtaman vuoropuhelun jatkumista kaikkien asianosaisten kanssa, mukaan lukien jäsenvaltiot ja työmarkkinaosapuolet. Tämä auttaisi varmistamaan jatkuvan edistyksen seurannan ja sallisi meidän ryhtyä toimiin rakenteellisen ja taloudellisen kehityksen suhteen.
Siirryn nyt joihinkin yksityiskohtiin, joita on jätetty käsiteltäväksi tänään ja joita toimintasuunnitelmassa ei käsitellä suoraan. Ensiksi rouva Soltwedel-Schäferin kysymys. Lapsityövoiman ongelmaa käsitellään monissa ILO: n sopimuksissa, joissa kaikki EU: n jäsenvaltiot ovat yksittäisiä osapuolia, erityisesti pakkotyötä koskevassa sopimuksessa nro 28 ja lapsityövoimaa koskevassa sopimuksessa nro 138. Tätä kysymystä on käsitelty myös yhteisön tasolla neuvoston direktiivissä 94/33/EY, joka on annettu nuorten työntekijöiden suojelusta ja jonka 1 artiklassa määrätään, että jäsenvaltiot ryhtyvät tarvittaviin toimiin lasten tekemän työn kieltämiseksi. Tämän direktiivin asianmukainen täytäntöönpano on yksittäisten jäsenvaltioiden ja komission asia.
Arvoisat jäsenet ovat myös esittäneet terveyttä, turvallisuutta ja ympäristöä koskevia huolenaiheita. Ne ovat asioita, jotka neuvoston on otettava huomioon kaikissa politiikoissaan. Kaikkien toimien, joihin ryhdytään Euroopan unionin tekstiili- ja vaatetusteollisuuden nykyaikaistamiseksi, on noudatettava yhteisön nykyisiä työntekijän terveyttä ja turvallisuutta ja ympäristönsuojelua koskevia sääntöjä. Niihin kuuluvat muiden muassa puitedirektiivi 80/1107/ETY, joka on annettu työntekijöiden suojelemisesta vaaroilta, jotka liittyvät altistumiseen kemiallisille, fysikaalisille ja biologisille tekijöille työssä, ja kaikki myöhemmät yksittäiset direktiivit. Työntekijöiden turvallisuutta ja terveyttä työssä edistävien toimien esittelyä koskeva neuvoston puitedirektiivi 89/391 ja kaikki myöhemmät yksittäiset direktiivit sisältyvät niihin myös.
Esille otettiin kaksi muuta seikkaa, joihin haluan vastata suoraan. Esitettiin ehdotus ja huolenaihe, että Euroopan parlamentille ei ole annettu tilaisuutta antaa lausuntoaan. Tiedän, että parlamentti hyväksyy päätöslauselman huomenna, ja minä varmistan, että neuvosto harkitsee tätä huolellisesti, ennen kuin se harkitsee toimintaohjelmaansa teollisuusneuvostossa 7. toukokuuta. Jäsenet olivat huolestuneita markkinoille pääsystä. Se on ensisijainen tavoite siinä toimintasuunnitelmassa, jossa vaaditaan kansainvälisten sopimusten ja järjestysten tiukkaa noudattamista.
Lopuksi komission tiedonannolla on ollut hyödyllinen vaikutus siinä, että se on pannut alulle laajan keskustelun eurooppalaista tekstiili- ja vaatetusteollisuutta koskevasta aidosta strategiasta, jossa vaaditaan kaikkien yhteisön instituuttien ja toimielinten samoin kuin jäsenvaltioiden ja työmarkkinaosapuolten täyttä osallistumista. Siinä yhteydessä neuvosto ei voi olla ottamatta huomioon mielipiteitä, jotka Euroopan parlamentti on tästä aiheesta meille viestinyt. Odotan kovasti etenkin teidän näkemystenne kuulemista tämän keskustelun aikana.

De Silguy
Arvoisa puhemies, arvoisat naiset ja herrat, olen iloinen voidessani ilmaista teille komission kannan koko siitä politiikasta, jota se harjoittaa tai yrittää harjoittaa tekstiili- ja vaatetusteollisuuden alalla. Yritän vastata peräkkäin esitettyjen kysymysten eri näkökohtiin joko suullisesti tai kirjallisesti yrittäen olla mahdollisimman kokoava.
Ensinnäkin, mitä tekstiili- ja vaatetusalalla annettujen rahoitustukien arviointiin tulee: tämä ala ei saa sellaista tukea, joka olisi juuri sitä varten perustetun järjestelmän mukaista. Meillä on tällä hetkellä useita horisontaalisia ohjelmia: Retex, pk-yritykset, Adapt, Emploi, sekä toimia kohdennettujen teknologioiden alalla ja perinteisillä aloilla. Hyväksyttävä sovellutusten määrä riippuu itse asiassa hankkeiden laadusta ja teollisuuden ja työmarkkinaosapuolten välisestä yhteensovittamiskyvystä. Mitä kaikkiin yhteisön aloitteisiin tulee, arviointikertomuksia laaditaan parhaillaan, ja niiden avulla voimme tutkia näiden aloitteiden vaikutusta kyseessä olevien alueiden teollisen rakenteen uudenaikaistamiseen ja johdonmukaisuuteen rakennepolitiikan tavoitteiden kanssa.
Toinen kysymys: alan mukauttaminen maailmankaupan vapautumisen kynnyksellä. Sanon ensiksi, että vapautuminen on jo toteutunut, ja se on ilmennyt alan perinpohjaisena rakenneuudistuksena ja uudenaikaistamisena, mutta kokonaisuutena tuottavuuden kasvu, kilpailuetujen vahvistuminen, taitotieto, suuri lisäarvo ja innovaatio tuovat mukanaan sen, että eurooppalainen tekstiili- ja vaatetusala säilyttää hallitsevan asemansa maailmankaupassa, koska ala on yhä maailman suurin tekstiilituotteiden viejä ja kolmanneksi suurin vaatteiden viejä.
Mitä tulee harkittuihin toimiin rakenneuudistusponnistelujen taloudellisten ja sosiaalisten seurausten lievittämiseksi aluetasolla, täsmennän teille, että lukuisia välineitä on käytettävissä alan muutosten ohjaamiseksi ja tukemiseksi; ajattelen etenkin rakennerahastoja ja koheesiorahastoa, joiden asema on tärkeä niillä alueilla, joilla investointikustannukset ja rakenneuudistuksen sosiaaliset kustannukset juuri ovat erityisen korkeat. Se on Retex-yhteisöaloitteen tarkoitus, se on yhteisön aloitekehysten ja yhteisön tukikehysten tarkoitus. Sen lisäksi on olemassa ohjelmia, joilla työntekijöitä koulutetaan teollisuuden muutoksiin ja joiden avulla unionissa voidaan säilyttää vakaat työpaikat.
Komissio hyväksyi tämän aiheen osalta 18. maaliskuuta uudeksi ohjelmakaudeksi 2000-2006 ehdotuksen asetukseksi, joka koskee yleismääräyksiä rakennerahastoista. Komissio esittää tässä ehdotuksessa varsinkin uuden tavoitteen 2 toteuttamista, jonka pitäisi tukea taloudellista ja sosiaalista uudistamista alueilla, jotka joutuvat tekemisiin rakenneuudistusten kanssa, ja etenkin niillä, joihin tekstiiliteollisuus vaikuttaa erityisesti. Näitä toimia, joita toteutetaan nykyisin Retex-yhteisöaloitteen puitteissa, voitaisiin jatkaa uuden tavoitteen 2 yhteydessä.
Neljäs kysymys: lapsityö. Palautan mieliinne, että direktiivissä 94/37, joka koskee nuorten suojelua, lapsityö kielletään jäsenvaltioissa. Tämän direktiivin nojalla vähimmäisiäksi määrätään 15 tai 16 vuotta voimassa olevan koulutusjärjestelmän mukaan. Jäsenvaltioilla oli kaksi vuotta aikaa saattaa tämä direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöään. Komissio tutkii parhaillaan jokaisen jäsenvaltion antamia ilmoituksia nähdäkseen juuri tarkoin, missä valtioissa tämä on tehty ja miten se on tehty. Täsmennän lisäksi, että ammattiyhdistykset ja työnantajisto allekirjoittivat sosiaalisen vuoropuhelun puitteissa menettelysääntöjä koskevan peruskirjan, joka koskee työoloja tekstiili- ja vaatetusalan eurooppalaisissa teollisuusyrityksissä. Työmarkkinaosapuolet sitoutuivat takaamaan näiden menettelysääntöjen edistämisen ja seuraamaan niiden asteittaista toteuttamista, etenkin vuosittaisen arvioinnin välityksellä.
Viiden kysymys: ympäristö ja kansanterveys. Nämä ovat luonnollisesti avainasemassa uudenaikaistettaessa tekstiili- ja vaatetusalaa. On kuitenkin syytä varmistua siitä, että kansalliset lainsäädännöt, jotka ovat joskus erilaisia, eivät aiheuta uusia teknisiä esteitä, jotka eivät olisi perusteltuja, yhteisömarkkinoiden toimintaan. Komissio ryhtyy siksi tähän tarkasteluun ottaen tietenkin mahdollisimman tarkasti huomioon kuluttajan- ja ympäristönsuojelun; yhdenmukaistaminen yhteisön tasolla on joissakin tapauksissa riittämätöntä; näin on asia esimerkiksi atsovärien osalta. Muissa tapauksissa, ajattelen etenkin raskasmetalleja, analyysin jatkaminen on vielä tarpeen, ja arviointitutkimus terveydelle aiheutuvista vaaroista, jotka olisivat peräisin näiden vaarallisten aineiden käytöstä, on käynnissä.
Kuudes kysymys: voidaanko tekstiilialan kilpailukyvyn parantamiseksi välttämättömiä koulutusta koskevia taloudellisia voimavaroja arvioida määrällisesti? Komissio ei voi määritellä summaa, joka on tarpeen alan rakenneuudistuksen toteuttamiseksi. On nimittäin yritysten itsensä tehtävä täsmentää uusia investointeja koskevat rahoitustarpeensa ja käyttää niitä summia, jotka on vahvistettu tätä tarkoitusta varten rakennerahastoissa tai tutkimusta ja kehittämistä koskevien ohjelmien puitteissa, tai yhteisön aloitteissa, kuten Adaptissa - 1, 4 miljardia ecua - tai Emploi-ohjelmassa, johon on varattu samansuuruinen summa. Kaikilla näillä ohjelmilla voidaan seurata tarkoin tämän alan muutoksia, etenkin koulutuksen osalta.
Seitsemäs kohta: rouva Ferrer ja herra Gasòliba kyselivät komissiolta aikataulusta, joka on laadittu näiden yhteisön aloitteiden ja tämän toimintaohjelman puitteissa. Komissio on kuvaillut toimintaohjelmassaan kaikki aloitteet, jotka on tehty tai joita tehdään. Nämä toimet, palautan mieliin, kuuluvat jäsenvaltioiden ja työmarkkinaosapuolten vastuulle, eikä komissio siis voi määrätä tarkkaa aikataulua. Niinpä komissio laatii parhaillaan kaaviota, joka käsittää konkreettiset toimet. Työmarkkinaosapuolet, komissio ja kansalliset poliittiset päättäjät arvioivat saavutettua edistystä tämän kaavion perusteella, ja me arvioimme sitä tapaamisessa, jonka komission yksiköt kutsuvat koolle tämän vuoden lopulla.
Alan kehitys on näiden viime vuosien aikana tuonut esille koko joukon vahvoja kohtia ja joitakin heikkouksia. Ongelmana on sulauttaa tämä uusi ala teknologiseen vallankumoukseen, joka antaa sille sen ajanmukaisen luonteen. Siksi komissio on vakuuttunut toimintaohjelmassaan siitä, että ne kilpailuedut, jotka liittyvät innovaatioon, luomistyöhön, laatuun ja tietotaitoon antavat alalle mahdollisuuden olla johtavassa asemassa kansainvälisillä markkinoilla, vaikka ala onkin osoittanut viime vuosina huomattavia kilpailukykyyn liittyviä saavutuksia. Alalla on tulevaisuutta, ja teollisuuspolitiikkaa koskevassa strategiassa on siksi tekstiili- ja vaatetusalalla otettava huomioon tämän alan erityispiirteet samalla, kun se sulautetaan teollisuuden kokonaisstrategiaan. Ja vastaan herra Novo Belenguerille, että alan vaikutuksesta ja toiminnasta keskusteltiin laajalti työryhmissä kaikkien niiden taloudellisten toimijoiden kanssa, jotka ovat Euroopassa alalla mukana. Komissio laati näiden tulosten perusteella tiedonannon, jossa kuvaillaan toimintasuunnitelman suuntaviivat. Tämä tiedonanto annettiin parlamentin, neuvoston ja talous- ja sosiaalikomitean käsiteltäväksi, ja siihen on liitetty analyyttinen kaavio niistä konkreettisista toimista, joita on toteutettava vuoteen 2000 asti.
Lopulta, viimeinen kysymys, joka koskee rahoitustoimia ja tutkimukselle ja kehittämiselle annettavaa tukea. Yhteisön toiminnan osalta useat alat tulevat kyseeseen: joukossa on myös sosiaaliala. Tässä suhteessa on selvää, että työoikeuden perusnormien noudattaminen on olennaista. Komissio korostaa näiden perusnormien noudattamisen välttämättömyyttä, samalla kun se torjuu tietysti niiden protektionistisen käytön, johon jotkut voisivat olla halukkaita ryhtymään.
Ja lopuksi, mitä ympäristöön tulee, keskusteluja käydään parhaillaan WTO: n kauppaa ja ympäristöä käsittelevässä komiteassa. Unioni on siinä mukana ja on parhaillaan aloittamassa kaupan vapautumiseen liittyvää analyysiä ympäristövaikutuksista ja lainsäädäntöjen kaupallisista vaikutuksista alalla, joka koskee myös tekstiili- ja vaatetusalaa.
Lopulta, puheenvuoroni lopuksi, sanon, että komissio osallistuu tällä hetkellä henkisen omaisuuden alalla Maailman kauppajärjestössä käytäviin keskusteluihin, jotka koskevat TRIP-sopimusten (Trade Related Intellectual Property) soveltamista.

Puhemies
Olen ottanut vastaan työjärjestyksen 40 artiklan 5 kohdan mukaisesti 7 poliittisen ryhmän yhteisen päätöslauselmaehdotuksen, joka koskee suullisia kysymyksiä tekstiili- ja vaatetusteollisuuden kilpailukyvystä .

McCarthy
Saanen sanoa, arvoisa komissaari, että hyvin ruusuinen näkemys, joka PO III: n tekstiilialan yksikössä on teille kirjoitettu, ei todellakaan vastaa henkilökohtaista kokemustani alueeni tekstiilialasta, ja olen varma, että herra Caudronilla on myös erilainen näkemys edustamaltaan alueelta Ranskassa.
Kuulen nimittäin joka päivä tekstiilialan työpaikkojen menetyksistä itäisessä Keski-Englannissa, jota edustan, ja vasta viime kuussa sain tietooni, että naisten vaatetus- ja lastenvaatealalla Huthwaitessa Nottinghamshiressä on menetetty 350 työpaikkaa lisää. Minun on sanottava, että suurin osa näistä ongelmista ja uudelleen järjestelystä johtuu todellakin kehitysmaiden hintakilpailun kovuudesta. Näiden maiden hintaedut eivät häviä minnekään. Markkinoista tulee yhä vapaammat, kuten muut jäsenet ovat keskustelussa sanoneet, ja se merkitsee väistämättä sitä, että merentakainen kilpailu tehostuu. Emme voi luottaa EU: n perinteisesti korkeisiin tullitariffeihin ja kiintiöiden suojeluun.
Euroopan tekstiiliteollisuudella on maailmanlaajuisia etuja, ja niitä on kehitettävä ja vahvistettava. Valitettavasti komission toimintasuunnitelmassa ei mennä kyllin pitkälle siihen suuntaan. Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen äskettäinen tutkimus, jota neuvoston puheenjohtaja varmasti haluaa kommentoida, käsitteli esikuva-analyysiä (benchmarking) ja kumppanuuttamme tekstiiliteollisuuden liike-elämän kanssa. Tarkastelimme Yhdistyneen kuningaskunnan maailmanluokkaa olevaa voimakkuutta, tarkastelimme muotia, suunnittelua, tietotekniikkaa, reaaliaikaisia tekniikoita ja jakeluketjuja, kuten herra Ribeiro sanoi, ja havaitsimme, että meillä on todella opittavaa muilta mailta. Esimerkiksi italialaiset ovat menestyksekkäästi siirtyneet merentakaisille markkinoille vahvuuteensa ja asiakaspalveluun nojaten, ja heidän on todella onnistunut välttää kilpailu halpatuonnin kanssa.
Saanen lopuksi sanoa, että mielestäni komission politiikka on epäjohdonmukaista. Olen hyvin pettynyt siihen, että komissio polkumyynnin vastaisessa politiikassaan ei aina seuraa yhteisön etuja. Mielestäni komission on oltava yksimielisempi siinä, miten se lähestyy tekstiiliteollisuuden tarpeita. Teidän on kuunneltava teollisuuden edustajia, ja kun teette päätöksenne polkumyynnistä, teidän on kuunneltava jäsenvaltioita. Kun jäsenvaltiot äänestävät 10 5: ttä vastaan polkumyyntimenettelyistä, joiden he eivät usko olevan hyväksi teollisuudelle, niin silloin teidän ja komission on hyväksyttävä nuo päätökset. Sen vuoksi pyydän komissiota hyväksymään nuo kysymykset teollisuusneuvostossa 7. toukokuuta. Sen vuoksi me sosialistit olemme pyytäneet Euroopan parlamenttia ryhtymään polkumyyntiä koskeviin tutkimuksiin, jotta parlamentilla olisi asema avoimuuden ja vastuun osalta, eikä siten, että komissio tekee vastuuttomia päätöksiä vastoin toissijaisuusperiaatetta.

Chanterie
 Arvoisa puhemies, kun Renault'n kaltainen tehdas irtisanoi viime vuonna EU: n jäsenvaltiossa Belgiassa 3 000 ihmistä, maa oli oikeutetusti kaaoksessa. On kysytty: mitä Eurooppa tekee? Kun toteamme, että tekstiili - ja vaatetusteollisuuden alalla on kadonnut vuosien 1991-1996 aikana arviolta 600 000 työpaikkaa, asia on tapana sivuuttaa, koska ei ole kyse vain yhdestä yrityksestä. Mielestäni voimme todeta, myös tänään, että komission tiedonanto ja etenkin tekstiili- ja vaatetusteollisuutta koskeva toimintasuunnitelma ovat erittäin tarpeellisia ja tulevat oikeaan aikaan ja tarjoavat asianmukaisen pohjan alan kilpailukyvyn ylläpitämiseksi ja kehittämiseksi. Sillä ehdolla, että ehdotetut toimenpiteet voidaan muuttaa kohtalaisen ajan sisällä ja riittävän taloudellisen tuen turvin poliittisiksi teoiksi. Hukkaan mennyt vuosi tekstiili- ja vaatetusteollisuudessa merkitsee, sanokaamme, 100 000 työpaikkaa.
Näen toimintasuunnitelmassa viisi prioriteettia. Ensiksi Uruguayn kierroksella sovittujen sääntöjen toteuttaminen ja kauppakumppaneidemme saaminen noudattamaan niitä, jonka yhteydessä markkinoille pääsy on etusijalla. Esitän kaksi konkreettista kysymystä Euroopan komissiolle. Kuinka on Brasilian harjoittaman polkumyynnin laita? Kysyn: kuinka on sen hiljattain Venäjän kanssa solmitun sopimuksen toteuttamisen laita, joka liittyy mattojen tuontikiintiöön?
Toinen prioriteetti: tutkimusta, kehitystä ja tietoliikenneteknologiaa koskevan ohjelman kehittäminen, jonka avulla voidaan saavuttaa 120 000 tekstiili- ja vaatetusalan yritystä Euroopan unionissa. Olen iloinen, että neuvoston edustaja painotti sitä. Kolmanneksi henkisen pääoman suojaaminen tiukennetun jäljitelmätuotteiden vastustamisen avulla. Neljänneksi teollisuusja sosiaalipolitiikan kiinteämpi yhteys työmarkkinaosapuolten järjestelmällisten neuvottelujen pohjalta. Voin vakuuttaa teille, arvoisa puhemies ja arvoisa komissaari, että tekstiili- ja vaatetusalan työmarkkinaosapuolet pystyvät saavuttamaan yhteisymmärryksen laajalta pohjalta. Viidenneksi kaavioiden laatiminen monipuolista koulutusta varten ja parempi valmistautuminen teolliseen muutokseen, joka tulee tapahtumaan joka tapauksessa.
Toivon, arvoisa puhemies ja arvoisa neuvoston puheenjohtaja, että 7. toukokuuta käytävät neuvottelut johtavat siihen, että saadaan aikaan sekä vahvistettu teollisuus- että sosiaalipolitiikka tekstiili- ja vaatetusteollisuuden hyväksi.

Moreau
Arvoisa puhemies, neuvoston ja komission puheet eivät vastaa todellisuutta, kuten yksi kollegoistani sanoi. Vuodesta 1992 on nimittäin lakkautettu vuosittain 100 000 työpaikkaa. Tekstiilialan kriisi johtuu pääasiassa työnantajapuolen päättämistä yritysten siirroista ja tuonnin lisääntymisestä, jotka ovat osaltaan vaikuttaneet työpaikkojen lakkauttamisten lisäksi merkittävään jälkeenjääneisyyteen, mitä koulutukseen, tutkimukseen ja laitteiden uudenaikaistamiseen tulee. On niin paljon käytännöllisempää teettää tuotteet maissa, joissa palkat ovat matalat ja työntekijöitä on paljon, kuin parantaa laitteita. Ostovoimaan liittyvät vaikeudet ovat osaltaan myös vaikuttaneet kulutuksen laskuun. Tekstiiliteollisuus on kuitenkin yhä ala, jolla on tulevaisuutta yli kaksine miljoonine työntekijöineen, jotka toimivat Euroopassa 120 000 yrityksessä. Toimia on siis toteutettava kansallisella ja yhteisön tasolla, jotta työpaikkojen kato voitaisiin pysäyttää ja jotta voitaisiin myötävaikuttaa tekstiilialan kehittymiseen.
Herra de Silguyn sanat, joissa hän tuo esille rakenneuudistuksien toteuttamiseksi kaavaillun tuen, eivät ole omiaan rauhoittamaan minua. Aivan ensimmäiseksi on pysäytettävä yritysten siirtymisliike ja jarrutettava tuontia, jotka saattavat molemmat lisääntyä vieläkin enemmän Aasian kriisin ja monikuituja koskevien sopimusten asteittaisen purkamisen myötä vuoteen 2005 mennessä. Ryhmämme ehdottaa, että kauppasopimuksiin sisällytettäisiin sosiaalisia lausekkeita. Ne voisivat muodostaa vaikkapa sosiaalista polkumyyntiä koskevan veron, joka kohdistuisi tuotteisiin, jotka matalan palkkatason maihin sijoittuvat yritykset tuovat uudelleen Euroopan unioniin, mikä tuodaan yhteisen päätöslauselman 5 kohdassa aivan oikein esille. Kansalliset ja eurooppalaiset julkiset tuet on joka tapauksessa poistettava siirtyviltä yrityksiltä. Sitä paitsi, jos olen ymmärtänyt oikein, olemassa olevat tuet ovat itse asiassa irtisanomispalkkioita, mitä emme voi hyväksyä.
Euroopan komissio seuraa tiedonannossaan valitettavasti työnantajiston suosituksia, koska sen ehdotuksissa pyritään pääasiassa parantamaan loppujen lopuksi yritysten kilpailukykyä kohdistamalla painopiste työnteon kustannuksiin ja kehittämällä joustavuutta, ratkaisu, joka on osoittanut tehottomuutensa, samoin kuin sitä paitsi verotukselliset lahjat. Samalla kun siis korjataan kilpailun vääristymiä ja torjutaan sosiaalista polkumyyntiä - ja haluaisin kuulla neuvoston ja komission mielipiteen niistä tarkoista toimista, joita tällä alalla harkitaan - on myös välttämätöntä sitoa Euroopan tasolla merkittäviä varoja investointien, tutkimuksen kehityksen, koulutuksen ja laitteiden uudenaikaistamisen suosimiseksi. Työpaikkoja luoville yrityksille voitaisiin perustaa korkohyvityksiä sisältäviä luottoja, eurooppalaista sääntelyä, etenkin ulkoista jalostusmenettelyä, on tarkistettava, ja kansallisella tasolla ostovoiman parantamisen avulla voitaisiin lisätä kulutusta, ja olisi siis keino elvyttää tekstiilialaa. Haluaisin siis kuulla vastauksena komission mielipiteen näistä ehdotuksista ja myös sidottujen varojen tasosta, koska meillä ei ole tästä kovinkaan paljon tarkkaa tietoa.

Caudron
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat kollegat, kaikista vastustuksista huolimatta eurooppalainen tekstiili- ja vaatetusala on mielestäni yhä tärkeä osa eurooppalaista teollisuutta, sen voimaa ja tulevaisuutta, mistä muistutin henkilökohtaisesti mietinnössäni Euroopan teollisuuden kilpailukyvystä. Jos tähän lisätään se seikka, että tämä ala on juurtunut alueille, joilla on lukuisia ja vakavia vaikeuksia, jotka ovat päällekkäisiä ja jotka alkoivat kaivos-, teräs- ja nyt tekstiiliteollisuuden rakenneuudistusten myötä, tajuamme tämän asian tärkeyden ja sen, kuinka vakava keskustelumme siis on alueillemme.
Niinpä jo ennen kuin käsittelemme parlamentissa kollegamme Ribeiron mietintöä tekstiiliteollisuuden toimintasuunnitelmasta, on välttämätöntä tuntea hyvin tarkoin komission ja neuvoston aikomukset tätä teollisuutta kohtaan ja niin muodoin niitä alueita kohtaan, jotka ponnistelevat päästäkseen syvästä taloudellisesta, sosiaalisesta ja ehkä jopa moraalisesta lamasta.
Komission vastaus tähän kysymykseen on ensiarvoisen tärkeä, koska meille sanotaan, että sadattuhannet työpaikat ovat edelleen uhattuina, vaikka alaa on jo aikaisemmin kohdannut 600 000 menetetyn työpaikan suonenisku. Raja on nyt tullut alueillamme vastaan. Ja näin ollen tämän alan osalta on toteutettava voimakkaita ja selviä erityistoimia, jotta heikon lisäarvon työpaikkoja rasittavia kustannuksia voitaisiin vähentää. On myös taisteltava, ja sanon sen uudelleen, villejä ja taloudellisesti perusteettomia yritysten siirtymisiä vastaan. Tiedän, että puhdasoppiset liberalismin kannattajat epäröivät, ja tällaiset näköpiirissä olevat tuet hirvittävät heitä. Ne ovat kuitenkin ainoa keino torjua joidenkin maiden harjoittamaa sosiaalista polkumyyntiä, joka on vilpillistä kilpailua Euroopan unionia, sen teollisuutta, sen työpaikkoja ja sen sosiaalista mallia kohtaan.
Ribeiron mietinnöstä tulee tärkeä asiakirja, olen siitä varma. Aivan yhtä tärkeää on, että komissio ja neuvosto toimivat jo tästä illasta alkaen samansuuntaisesti. Tässäkin on kyse siitä, että Luxemburgin Euroopan työllisyyttä käsitelleen huippukokouksen päätökset toteutetaan käytännössä, ja täysimääräisesti, samoin kuin välttämätön ja elintärkeä työttömyyden torjuntakin, joka vahvistaa, kuten hyvin tiedämme, vähän kaikkialla Euroopassa äärioikeiston kansankiihotusta, joka on täysin Euroopan aatteen vastaista.

Filippi
Arvoisa puhemies, viime marraskuun Luxemburgin työllisyyshuippukokouksessa ja samaan aikaan pidetyssä Ecofin-neuvoston kokouksessa, jossa etsittiin keinoja työllisyyden parantamiseksi, ehdotettiin mm. verotuksen ja sosiaalikulujen keventämistä paljon työvoimaa tarvitsevilla aloilla. Teollisessa tuotannossa tekstiili- ja vaatetusala tarvitsee varmasti eniten työvoimaa, erityisesti naisia. Jos työllisyys ja tuottavuus halutaan todella turvata, on toimittava esitettyjen tavoitteiden mukaisesti, ilman että maksut siirretään työntekijöille ja heidän palkkoihinsa. Siihen, miten työvoimakustannusten osuutta alan kokonaiskustannuksista voitaisiin vähentää, on vastattava komission toimintaohjelmalla. Lisäksi korkealaatuisten tuotteiden valmistusta on tuettava alan pienten ja keskisuurten yritysten tukipolitiikalla tuotteiden muodikkuuden ja käytettävien raaka-aineiden laadun parantamiseksi. Tämän vuoksi on toteutettava yhdenmukaista tekstiilialan politiikkaa tekstiili- ja vaatetusalalla ja sitä harjoittavilla alueilla, kuten Carpin alueella, josta minä olen kotoisin.
Parlamentissa on usein puhuttu yhtäläisistä mahdollisuuksista. Jos me todella haluamme edistää työllisyyttä, erityisesti naisten osalta, tämä on ala, jota on puolustettava ja vahvistettava jatkamalla ja hallinnoimalla myönteisellä tavalla Multifibresopimusta ja valvomalla tiukasti tiettyjä raja-alueita salakuljetuksen estämiseksi.
Me käynnistimme talousasioita käsittelevässä valiokunnassa keskustelun komission tekstiili- ja vaatetusalaa koskevasta toimintasuunnitelmasta, joka vaikuttaa kuitenkin riittämättömältä ratkaisemaan alan ongelmia. Ehdotuksia on tarkistettava, niitä on parannettava ja niistä on tehtävä käytännönläheisempiä ja toteuttamiskelpoisempia.

Burenstam Linder
 Arvoisa puhemies, tätä päätöslauselmaa ei saa tulkita avoimeksi tai peitellyksi vaatimukseksi protektionistisista toimista, joiden pyrkimyksenä on vähentää EU: n tekstiilituotteiden tuontia. 1960- ja 70luvuilla joutui esimerkiksi Ruotsin tekstiili- ja vaatetusteollisuus alttiiksi kilpailulle, joka johti alalla olevien yritysten määrän laskuun ja muutosvaatimuksiin. Maita, joissa viennin kasvu oli silloin voimakasta, olivat esimerkiksi Portugali, Italia ja Suomi. Nämä viejämaat vaativat tekstiilituotteiden vapaakauppaa, eivätkä ne hyväksyneet poikkeuksia kauppapoliittisista sitoumuksista ja myös Ruotsi vastusti kotimaisia vaatimuksia kaupan rajoituksia.
Mikäli EU ottaisi nyt käyttöön kaupan rajoituksia esimerkiksi vetoamalla sosiaalilausekkeisiin tai polkumyynnin vastaisten toimien tarpeeseen, vahingoittaisi tämä niitä EU-maita, jotka ovat jo muuttaneet tekstiiliteollisuuttaan hyötyäkseen vapaakaupasta. Se vähentäisi myös köyhien kehitysmaiden mahdollisuuksia osallistua kansainväliseen kauppaan. Pitkällä aikavälillä protektionistiset toimet olisivat haitallisia koko EU: lle. Jos tuontirajoitukset otettaisiin käyttöön, ryhtyisivät muut maat vastatoimiin EU: ta kohtaan. Se vaikuttaisi sellaiseen tuotantoon, joka edustaa korkeampaa jalostusarvoa kuin tekstiiliteollisuus ja joka ajan mittaan tarjoaa EU-maille useampia työmahdollisuuksia. On varmasti olemassa todellistakin polkumyynnin vastaisuutta, mutta tätä perustetta käytetään usein väärin todellisen motiivin ollessa puhtaasti protektionistinen; sama koskee niin kutsuttuja sosiaalilausekkeita.
On tärkeää, että ymmärretään haasteet niillä alueilla, jotka ovat muutosvaatimusten kohteena. Uusien maiden taholta tulevaan kilpailuun vastaamiseksi vaaditaan dynaamisia yrityksiä ja joustavia työmarkkinoita. Kyky toteuttaa muutoksia ja luoda uutta teollisuustoimintaa on hyvinvointia lisäävä dynaaminen prosessi. Arvoisa puhemies, tehtävämme koskee tuota prosessia, eikä kaupan esteitä.

De Silguy
Arvoisa puhemies, aion puhua lyhyesti, koska on jo myöhä ja koska ennakoin jo äsken antamassani pitkässä vastauksessa joitakin minulle esitettyjä kysymyksiä. On selvää, että tekstiiliala on erittäin merkittävä ala. Rouva Moreau, minulle ei sitä tarvitse sanoa, olen siitä yhtä tietoinen kuin tekin. Se on myös ala, jolla on tehty huomattavia rakenneuudistuksia, mutta joka on kuitenkin niiden myötä vahvistanut voimakkaasti kilpailukykyään ja toiminut niin, että se on nykyisin maailmanlaajuisesti johtavassa asemassa. Tämän sanottuani, olen samaa mieltä kanssanne, tulevaisuus ei tietenkään ole ruusuinen. Siksi on jatkettava ponnisteluja, jotka perustuvat pääasiassa sellaisen ympäristön aikaansaamiseen, joka suosii yritysten kehitystä, jotta niille annettaisiin mahdollisuus mukautua ja jotta ne voisivat nojautua valttikortteihinsa, joita tällä alalla ovat korkea lisäarvo, innovaatio ja laatu. Tämän tekeminen kuuluu siis julkisviranomaisille, jotka ovat tällä alalla sitä paitsi pääasiassa kansallisia, kun otetaan huomioon, kuinka vähäsisältöistä on teollisuuspolitiikaksi kutsuttu toiminta yhteisön tasolla, ainakin ranskalaisen mittapuun mukaan.
Toiseksi, on tärkeää, että perustamme tehokkaasti nämä yhtenäismarkkinat, nämä sisämarkkinat Euroopan tasolla, sillä ainoastaan markkinoiden koko antaa loppujen lopuksi jokaiselle yritykselle mahdollisuuden saada hallintaansa mahdollisesti merkittävämmän markkina-alueen. Kolmanneksi, ja se on minusta tärkeää kolmansiin maihin nähden, on tärkeää harjoittaa sellaista politiikkaa, joka on sekä hyökkäävää että oikeudenmukaista. Hyökkäävä politiikka tarkoittaa sitä, että meidän on viennin osalta käytettävä kansainvälisissä neuvotteluissa kaikkia valttejamme, jotta saisimme aikaan sen, että kaupan esteet, joita yrityksemme kohtaavat viennissään, voitaisiin purkaa. Tämä on ollut panoksena aikaisemmissa neuvotteluissa ja tulee olemaan varsinkin tulevissa neuvotteluissa.
On myös tärkeää, että valvomme tuonnin osalta, että sääntöjä sovelletaan normaalisti. Voin vakuuttaa teille, että komissio soveltaa polkumyynnin vastustuksen osalta sääntöjä tinkimättä ja tekee ne päätökset, jotka sen kuuluukin tehdä. Mainitsitte äsken, herra Chanterie, venäläisen ruletin. Muistan, että toimia on toteutettu, eikä niin kovin kauan sitten. Ymmärtääkseni komissio tutkii parhaillaan tilannetta Brasilian osalta. Muun osalta viittaan siihen, mitä sanoin teille äsken niistä keinoista, joita yhteisön ohjelmat sisältävät. En palaa tähän kysymykseen. Yhteisön ohjelmien avulla, mainittujen eri näkökohtien osalta, niille eurooppalaisille yrityksille, jotka sitä haluavat ja jos ne täyttävät ehdot, voidaan antaa yhteisön tukea, joka on välttämätöntä tämän uudenaikaistamisponnistelun jatkamiseksi, jonka avulla ne juuri voivat kehittää ja korostaa valttejaan.
Puhun lopuksi kohdasta, joka koskee kansainvälisiä järjestöjä, eli sosiaalisesta lausekkeesta. Komissio pitää sitä erittäin tärkeänä, etenkin Kansainvälisessä työjärjestössä, kollegani Padraig Flynn tietää sen paljon minua paremmin. Ja mitä ympäristölausekkeisiin tulee, niitä tutkitaan parhaillaan perinpohjaisesti, kuten ilmoitin teille äsken, Maailman kauppajärjestön työryhmissä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Oppisopimus Euroopassa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Castagnettin laatima työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan mietintö (A4-0135/98) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi vuorottelukoulutukseen, mukaan lukien oppisopimuskoulutus, liittyvien eurooppalaisten koulutusjaksojen kehittämisestä (KOM(97)0575 - C4-0064/98-97/0321(SYN)).

Castagnetti
Arvoisa puhemies, tällä päätöksellä on pääasiassa kaksi tavoitetta: ensimmäinen on ammattikoulutukseen osallistuvien liikkuvuuden edistäminen, ja siinä mielessä se liittyy tämän istuntojakson keskeiseen aiheeseen: euron avulla me voimme yhdentää Eurooppaa entistä enemmän, tiivistää entisestään Euroopan talousaluetta, vahvistaa sisämarkkinoita ja vahvistaa samalla myös sitä aluetta, jolla on tehokkaasti edistettävä henkilöiden vapaata liikkuvuutta ja siten myös ammattikoulutukseen osallistuvien vapaata liikkuvuutta.
Toinen tavoite on saada ammatillinen koulutus vastaamaan vielä paremmin markkinoiden ja teollisuuden vaatimuksia, vastata vaadittuihin uudistuksiin, tehdä ammattikoulutuksesta todella ammatillisia valmiuksia ja ammattiinsijoittumista edistävä väline, ja tässä suhteessa uskon, että tämä toimenpide vastaa myös niitä lukuisia toimia, joita ehdotettiin viime marraskuussa Luxemburgissa pidetyssä huippukokouksessa, jonka aiheena oli työttömyyden torjuminen.
Miten näihin tavoitteisiin pääsyä voidaan edistää? Olen jo sanonut sen: liikkuvuudella - liikkuvuudella oppilaitosten ja työn välillä, ammatillisella liikkuvuudella eri maiden välillä ja liikkuvuudella eri ammattien välillä. Keihin nämä liikkuvuutta edistävät toimet kohdistetaan? Kohteina ovat varmasti työntekijät, ammattikoulutuksessa olevat nuoret sekä opettajat, ja edistämällä liikkuvuutta ammattikoulutukseen osallistuvien nuorten, opettajien ja sellaisten työntekijöiden osalta, jotka ovat menettäneet työpaikkansa ja joiden pitää ja jotka haluavat jollakin tavalla koulutuksen avulla hankkia uusia ammatillisia valmiuksia, me toteutamme paitsi koulutusmallien vaihtoa myös kulttuurista ja teollisteknisestä vaihtoa. Jokaikinen, jokainen nuori, jokainen oppisopimusharjoittelija, joka siirtyy maasta toiseen, oppilaitoksesta yritykseen, tuo mukanaan taitoja ja kulttuuria, joista on hyötyä myös vastaanottajalle.
Me tiedämme, että perustamissopimuksessa on rajoituksia, 126 ja 127 artikla suojelevat yksittäisten maiden oikeutta määrätä koulutusta ja ammattikoulutusta koskevista järjestelyistä, ja tässä mielessä eurooppalainen koulutusjakso on jo olemassa oleviin ohjelmiin soveltuva koulutusmuoto: se ei ole uusi ohjelma, se on tapa toteuttaa vuorottelukoulutusta, se on jäsenvaltioille tarjoutuva mahdollisuus, ja siten siihen osallistuminen on vapaaehtoista.
Sosiaaliasiain valiokunnassa tekemämme valmistelutyö on ollut ennen kaikkea vuoropuhelutyötä, jolla on pyritty selvittämään, vastaako tämä päätös myös työmarkkinaosapuolten tarpeita. Me olemme käyneet vuoropuhelua parlamentin muiden valiokuntien kanssa, me olemme käyneet vuoropuhelua yhteisön muiden toimielinten kanssa, talous- ja sosiaalikomitean kanssa, Euroopan eri kaupunkien kauppakamarien ja ammattiyhdistysten kanssa, kaupunginjohtajien kanssa ja tuottajajärjestöjen kanssa ja olemme saaneet myönteisen vastaanoton.
Epävirallinen opetus- ja työministerien neuvosto, joka pidettiin Lontoossa viime maaliskuussa, vahvisti pyrkimyksemme tähän suuntaan sitoutuessaan edistämään vuorottelukoulutustoimia kumppanuudesta saatujen kokemusten perusteella.
Tässä hengessä valiokunta on lähes yksimielisesti esittänyt joukon tarkistuksia, jotka voidaan toivoakseni hyväksyä yksimielisesti ja joiden pääasiallisena tavoitteena on saada aikaiseksi synergiaa komission tulevien kannustustoimien ja kansallisten valtioiden toimien välillä nimenomaan siten, että komissio ei ainostaan seuraa ja rekisteröi sitä, mitä jäsenvaltiot tekevät, vaan se kannustaa ja innostaa niitä toimimaan tämän ehdotuksen mukaisesti. Tarkistukset koskevat kerättyjen kokemusten ja niiden vaikutusten arvioimista, myös EURES-verkon avulla, ja olemassa olevaa verkkoa yrityksistä, jotka voivat ottaa vastaan ammattikoulutuksessa olevia nuoria. Lyhyesti sanottuna meidän on hyödynnettävä kaikkia välineitä, joita yhteisön koneisto on käyttänyt näinä vuosina.
Näillä tarkistuksilla me pyydämme myös komissiota ja jäsenvaltioita selvittämään, mitkä tuotannonalat olisivat otollisimpia kohteita työvoiman tulevan kysynnän kannalta, jotta ammattikoulutuksella voitaisiin entistä tehokkaammin luoda vakituisia työpaikkoja.
Me haluamme tarkistuksillamme edistää tämän päätöksen tehokasta soveltamista vetoamalla kaikkiin jäsenvaltioihin, myös niihin, joiden koulutusjärjestelmään oppisopimuskoulutus ei vielä kuulu. Me haluamme taata, että koulutusjaksot voidaan suorittaa turvallisesti ja suojellusti työpaikoilla, joissa suojellaan terveyttä ja otetaan hyvin vastaan meidän nuoret vuorottelukoulutukseen osallistuvat harjoittelijamme. Me haluamme taata, että koulutusjaksot kestävät vähintään kolme kuukautta, jotta vuorottelukoulutuksen merkitys ei hämärtyisi eivätkä kokemukset muodostuisi vain ammatilliseksi matkailuksi. Haluamme, että koulutusjaksot merkitsevät todellista oleskelua työpaikoilla.
Lopuksi meidän kunnianhimoisena pyrkimyksenämme on käynnistää myös tämän komission ja neuvoston päätöksen avulla uudenaikaistamisprosessi: tietoisuuden ja ammattikoulutusjärjestelmien todellinen eurooppalaistaminen.

Wolf
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, uskon, että saksan kielessä jo pelkkä oppisopimuskoulutukseen osallistujien nimeäminen kaksinkertaisesti sanoilla Lehrlinge ja Auszubildende tekee selväksi sen, että olemme tekemisissä suhteellisen moninaisen todellisuuden kanssa. Meillä on ilmauksia, jotka kuvaavat aivan erilaisia todellisuuksia. Niille on yhteistä oikeastaan vain se, että ne tarkoittavat sitä, että suoritetaan korkeakoulututkinto, joka ei ole ensisijaisesti teoreettinen. On kuitenkin joitakin yhteisiä tehtäviä, jotka voidaan määritellä näistä eroista huolimatta. Kaikki maat tarvitsevat eurooppalaista ulottuvuutta, eurooppalaiset koulutusjaksot ovat välttämätön portti liikkuvuuteen sisämarkkinoilla, myös nimenomaan niille, jotka eivät pääse korkeakouluun. On luotava kiihokkeita. Tarvitaan mukana kulkeva ja esitettävissä oleva Europass-todistus. Tarvitaan tutkimusta ja arviointia, jotta tässä prosessissa päästäisiin eteenpäin. Oli joukko muitakin ongelmia, joita kollegani käsitteli. Ei ole edelleenkään olemassa yhteistä oikeudellista kehystä vaan ainoastaan päätös edistämisestä. Tehtäväksi jää avoimen laadun varmistaminen. Erittäin tärkeäksi tehtäväksi jää mainstreaming -periaatteen käyttäminen myös tässä asiassa ja mahdollisuuksien yhtäläisyyden varmistaminen ketään syrjimättä, ja komissiolle esitettäväksi vaatimukseksi jää, että se esittäisi tämän aloitteen kehittämisen vähimmäismekanismina säännöllisiä kertomuksia.
Onhan tunnettua: niin kauan kuin käytännön ja teoriaopetusta ei saada yhdistettyä - minkä saamme ehkä vielä kokea - ne ovat joka tapauksessa toisiaan täydentäviä työmarkkinoille pääsyreittejä. Käytännössä saatava epäsuora tieto ei yksinkertaisesti vain katoa vaan saa teknisen kehityksenkin myötä uusia muotoja. Siinä mielessä on erittäin tärkeää tarjota laadukasta koulutusta ja eurooppalainen ulottuvuus Euroopan sisämarkkinoilla niille, jotka eivät suorita korkeakoulututkintoa. Komissio on siinä mielessä ollut ansiokas, mutta meidän tehtävämme parlamenttina on kiirehtiä ja organisoida sitä.

Waddington
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, tällä ehdotuksella on mahdollisuudet rohkaista eurooppalaista lisäarvoa tuovien oppisopimusten kehitystä. Se on suunnattu tarjoamaan mahdollisuuksia niille, jotka osallistuvat vuorottelukoulutukseen, ja heidän työnantajilleen, jotta he hyötyisivät oppisopimusharjoittelijoista tai muista harjoittelijoista, jotka saavat osan koulutuksestaan muussa jäsenvaltiossa, ja se on suunnattu tarjoamaan mahdollisuuksia, jotta koulutus saataisiin hyväksytyksi osaksi opintoja. Harkitessaan tätä ehdotusta lainsäädännön kannalta työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunta yritti tehdä merkittäviä parannuksia, ja puheessaan esittelijämme herra Castagnetti selitti jo joitakin erittäin hyödyllisten ehdotustensa takana olevia käsityksiä.
Voisin ehkä tuoda esiin joitakin kysymyksiä, joita haluaisimme neuvoston ja komission harkitsevan. Mielestämme tämä ehdotus olisi nähtävä ja toteutettava osana niiden toimien kokonaispakettia, joihin EU on sitoutunut edistääkseen työllisyyttä, koulutusta ja ammattikoulutusta. Useissa tarkistuksissa viitataan siihen, että tarvitaan synergiaa tämän toimen ja muiden yhteisön ohjelmien ja aloitteiden välillä. On myös erittäin tarpeellista varmistaa, että sellaiset eurooppalaiset koulutusjaksot ovat avoinna kaikille ryhmille ja että yhtäläiset mahdollisuudet kuuluvat siihen luonnostaan. Koska on erittäin todennäköistä, että useimmat niistä, jotka näitä mahdollisuuksia hyödyntävät, ovat nuoria, on erityisen tärkeää, että terveys- ja turvallisuusnäkökohdat otetaan huomioon. Nuoret, jotka ovat työssä tai koulutuksessa toisessa Euroopan maassa, tarvitsevat kunnollista suojelua.
Haluaisimme myös, että työmarkkinaosapuolet sekä pienet ja erittäin pienet yritykset olisivat osallisina tässä aloitteessa. Haluamme määräyksen ohjaajille itselleen järjestettävästä koulutuksesta ja sopimuksen koulutushenkilövaihdon vähimmäisajasta. Tarvitsemme varmasti tehokkaita valvonta- ja arviointijärjestelmiä sekä viimeisimpänä muttei suinkaan vähäisimpänä asiana yhteisön talousarvion. Työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan esittämien parannusehdotusten avulla tämä järjestelmä voisi parantaa sekä oppisopimusharjoittelijoiden liikkuvuutta että oppisopimusharjoittelijoiden saaman vuorottelukoulutuksen laatua, ja siten edistää taitojen tason nousua EU: ssa.

Mann, Thomas
Arvoisa puhemies, vajaa kaksi vuotta sitten Firenzen Eurooppa-neuvosto pyysi komissiolta kertomusta vuorottelukoulutuksen merkityksestä. Tällä koulutusmuodolla on kotimaassani pitkä perinne. Tietoa hankitaan, taitoja harjoitetaan, sosiaalista käyttäytymistä ja integroitumisvalmiutta harjoitetaan. Käytännönläheinen vuorottelukoulutus pätevöittää nuoret työmarkkinoiden yhä monipuolisempia vaatimuksia varten ja pienentää olennaisesti nuorisotyöttömyyttä. Koulutuksen perustana on koulujen ja yritysten välinen yhteistyö. Jos se toimii ja sitä tarkistetaan jatkuvasti opetuksellisesti, sisällöllisesti ja organisatorisesti uusien haasteiden edessä, silloin vuorottelukoulutuksella on tulevaisuutta. Vuorottelukoulutusjärjestelmät ovat kuitenkin vielä erilaisia Euroopan eri maissa, mihin erinomaisen mietinnön esittelijä, herra Castagnetti, on viitannut. On siis muutettava niitä enemmän toistensa kaltaisiksi, pyrittävä eurooppalaiseen koulutusjaksoon, jolloin työmarkkinaosapuolet on saatava aktiivisesti mukaan.
Kun toissijaisuusperiaate ja ammatillisen koulutuksen vastuu säilytetään, jäsenvaltioiden toimet saavat eurooppalaisen lisäarvon, minkä tekee mahdolliseksi tiivis tietojen ja kokemusten vaihto, malliprojektien toteuttaminen ja liikkuvuuden eli ulkomailla oleskelun edistäminen, mittatilaustyönä kutakin yksilöä varten ja Leonardo da Vinci -ohjelmien kaltaisten yhteisöohjelmien rahoittamana. Keskustelemme tänään ja päätämme huomenna samanaikaisesti kahdesta tärkeästä asiasta. Ensi sijassa on kyse lähentymiskertomuksesta, eurosta ja jäsenvaltioista. Kyse on kuitenkin myös osasta ammatillisen koulutuksen tulevaisuutta. Jos kaikki onnistuu, meillä on yhteinen valuutta ja yhteinen ammattikoulutustoiminta 1.1.1999 alkaen. Matkalla sisämarkkinoista eurooppalaisiin kotimarkkinoihin tarvitaan sekä suuria että pieniä askelia.

Crowley
Arvoisa puhemies, myös minä haluaisin toivottaa komissaarin tervetulleeksi parlamenttiin ja osoittaa kunnioitustani hänelle ja herra Castagnettille heidän aloitteestaan suositukseksi vuorottelukoulutukseen, mukaan lukien oppisopimuskoulutus, liittyvien eurooppalaisten koulutusjaksojen kehittämisestä. Euroopassa on tällä hetkellä 18 miljoonaa pitkäaikaistyötöntä. Kaikissa Euroopan maissa on kuitenkin työnantajia ja liikeyrityksiä, jotka etsivät työntekijöitä ja väittävät, etteivät kykene niitä saamaan. Tämä ei johdu ainoastaan matalista palkoista eikä sosiaaliturvan puutteesta. Se johtuu taitojen ja ammattitaidon puutteesta.
Olemme parhaillaan ratifioimassa Amsterdamin sopimusta, johon sisältyy erityinen työttömyyttä käsittelevä luku, ja esittelemme tämän uuden tasavertaisen tien, jossa kansalliset työllisyyssuunnitelmat annetaan Brysseliin komission vahvistettavaksi ja arvioitavaksi ensimmäisen vuoden lopussa. Meidän on siis taattava, että voimme antaa ihmisille todellisia taitoja ja todellista koulutusta, jotta he saavat todellisia työpaikkoja, emmekä ainoastaan järjestele lukuja siten, että poistaisimme heidät työttömyystilastoista muutamien kuukausien ajaksi.
Vuosien 1994 ja 1999 välisenä aikana valtion koulutusvirasto Irlannissa sai 428 miljoonaa puntaa ammatillista koulutusta ja opetusta varten. Tällä oli valtava edistävä vaikutus työvoiman saatavuuteen kasvavalle teollisuuden alalle ja palveluelinkeinon alalle Irlannissa. Irlantilaisesta näkökulmasta katsottuna on välttämätöntä, että tämä rahoitus jatkuu vuoden 2000 jälkeen ja vuoteen 2006 asti. Välttämätöntä on myös se, että tutkimme uusia koulutusmalleja ja -tapoja, ja että luomme synergiaa työnantajien, ammattiliittojen ja työttömien itsensä välille kehittääksemme heille parhaita mahdollisia malleja selviytymistä varten.
Irlannissa on nykyään 14 000 oppisopimusharjoittelijaa, joista noin 11 400 on uudessa standardeihin perustuvassa oppisopimuskoulutuksessa ja suunnilleen 2 600 vanhassa järjestelmässä, joka oli aikaan perustuva. On välttämätöntä, että me parlamentissa ja komissiossa pidämme mielemme, korvamme ja silmämme auki uusille keinoille selvittää työttömyysongelma.
Lopuksi haluaisin hyvin lyhyesti esittää seuraavan lainauksen: "Anna miehelle kala ja ruokit hänet päiväksi, opeta mies kalastamaan ja ruokit hänet elämän ajaksi."

Ghilardotti
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella arvoisaa Castagnettia erinomaisesta työstä ja osoittaa arvonantoni komissiolle sen tekemästä aloitteesta. Yksi ongelma, jonka kaikki jäsenvaltiot joutuvat kohtaamaan pyrkiessään lisäämään nuorten työllisyyttä, on se, miten edistää ja kannustaa yhteistyötä oppilaitosten ja yritysten välillä, ja se on myös yksi kognitiivista yhteiskuntaa koskevaan valkoiseen kirjaan kuuluvista tavoitteista. Vaikka oppisopimus esiintyykin erilaisissa muodoissa eri jäsenvaltioissa, sitä pidetään erittäin tärkeänä järjestelmänä, jossa nämä kaksi maailmaa kohtaavat, ja siksi sitä pidetään myös ensisijaisen tärkeänä unionin toiminnassa.
Opiskelijoiden, työntekijöiden, opettajien, aikuiskouluttajien ja ammattiyhdistysten edustajien liikkuvuus on lisääntynyt Euroopassa huomattavasti komission kannustamana ja sellaisten ohjelmien avulla, kuten Petra, Comett ja Force aikaisempina vuosina tai nykyisin Leonardo ja Sokrates. Tätä kehitystä on kannatettava ja sitä on myös lisättävä erityisesti siten, että opiskelijoille tarjotaan harjoittelupaikkoja yrityksissä ja vaaditaan vuorottelukoulutusta ammatillista harjoittelua varten.
Sen lisäksi, että liikkuvuutta on ehdottomasti lisättävä, on vahvistettava myös sen laadullista puolta sopimalla yhteisistä säännöistä ja käytännöistä, joilla taataan harjoittelujaksojen ja vaihtojen didaktinen tehokkuus. Tästä syystä meidän on hyväksyttävä tänään käsiteltävänämme oleva päätösehdotus eurooppalaisten koulutusjaksojen kehittämisestä ja Europasstodistuksista, jolla vahvistetaan täsmälliset laatukriteerit liikkuvuuden edistämiseksi ja toteuttamiseksi ja otetaan käyttöön yhteinen todistusjärjestelmä, koska nykyistä käytäntöä ei ole riittävästi säännelty eikä se anna riittäviä takuita osallistujille.
Tämä ehdotus ei kuitenkaan vielä sinällään ratkaise kaikkia ongelmia ja poista kaikkia esteitä, jotka liittyvät liikkuvuuteen ammatillisessa vuorottelukoulutuksessa. Komissio on itsekin tunnustanut tämän ja ilmoittanut, että se haluaa luoda uuden Leonardo-ohjelman puitteissa eräänlaisen oppisopimus-Erasmuksen alan liikkuvuuden edistämiseksi. OppisopimusErasmuksen luominen ei kuitenkaan yksin riitä, vaan lisäksi on määriteltävä, kuten esittelijä jo totesi puheenvuorossaan, välineet oppisopimusharjoittelijoiden liikkuvuuteen liittyvää sosiaaliturvaa varten ja järjestettävä päätöksen täytäntöönpanon seuranta.
Euroopan parlamenttina me valvomme valppaasti, että komissio täyttää lupauksensa tulevien sukupolvien koulutus- ja ammattikoulutusohjelmia koskevissa ehdotuksissaan, jotka se esittää ilmeisesti lähiaikoina.

Pirker
Arvoisa puhemies, herra Castagnettin erinomainen mietintö on epäilemättä merkkipaalu matkalla parempaan nuorisotyöllisyyteen, sillä se korostaa kahta tärkeää ajatusta. Ensimmäinen on nuorten liikkuvuus, jota on lisättävä ja parannettava samalla nuorten mahdollisuuksia. Toinen on laadun parantaminen, koulutuksen laatu, jota on kohotettava kokonaisuudessaan, erityisesti ammattimiesten pätevöitymisen osalta, josta on täällä puhuttukin useaan kertaan. Ehdotukset lisäävät epäilemättä liikkuvuutta keskinäisen tunnustamisen ansiosta, Europass-todistukseen merkittävän ammattikoulutuksen ansiosta, byrokraattisten esteiden poistamisen ansiosta. Toinen asia on vuorottelukoulutus, joka nostaa laatua. Ongelmana on kuitenkin se tosiasia, että aivan liian monet nuoret pätevöityvät vääriin ammatteihin. Omassa maassani esimerkiksi koulutamme 80 % nuorista 11 ammattiin. Vastaavan työn löytymisen mahdollisuudet ovat vastaavasti pienet.
Sen vuoksi minun on tehtävä tähän erinomaiseen mietintöön vielä yksi ehdotus, joka ehkä voi viedä meitä askeleen eteenpäin, nimittäin, että pyydämme komissiota laadituttamaan vuosittain laadullisen ammattien tarveanalyysin, joka tuo esiin, mitä työmarkkinoilla todellisuudessa kysytään, keskipitkällä aikavälillä, ehkä myös pitemmällä aikavälillä. Tämä tieto tulisi sitten antaa maille palveluna, jonka nojalla maat voivat toimia vapaaehtoiselta pohjalta. Tämä merkitsee sitä, että ne voisivat mukauttaa, muuntaa ammattikoulutusjärjestelmäänsä, jotta nuoret sitten jatkossa voivat pätevöityä työmarkkinoiden todellista tarvetta varten. Voisi olla lisäkiihoke kouluttaa nuoria juuri sen vuoksi, ja antaa heille mahdollisuus saada todellisuudessakin ensimmäinen työpaikka. Se avaisi uuden reitin.

Piha
Arvoisa puhemies, haluan myös kiittää kollega Castagnettia arvokkaasta työstä, jonka hän on tehnyt tämän mietinnön laatimisessa. Vuorottelu- ja oppisopimuskoulutuksessa on nähtävissä kaksi ulottuvuutta: taloudellinen ja sosioekonominen, jotka täydentävät toisiaan. Toisaalta on tärkeää painottaa, että erityisesti pienillä ja keskisuurilla yrityksillä on merkittävä rooli työllistäjinä. Tämän sektorin toimivuudella on suuret kerrannaisvaikutukset koko Euroopan hyvinvointiin ja myös nuorten työllisyyteen. Siksi yhteisiä voimavaroja olisi suunnattava juuri tämän sektorin mahdollisuuksiin tarjota oppisopimus- ja harjoittelupaikkoja nuorille.
Castagnetti nostaa esiin myös työmarkkinajärjestöjen kytkemisen prosessiin. Komission tulisikin huomioida esityksessään, että pkt-sektorin kannalta yrittäjäjärjestöjen merkitys on keskeinen. Yrittäjäjärjestöjen roolia on jo pitkään aliarvioitu unionin sosiaalisen vuoropuhelun täysivaltaisena osapuolena.
Oppisopimusjärjestelmien harmonisoinnissa on kysymys myös laajemmista tutkintojen harmonisointipyrkimyksistä. Nuorten onnistunut työelämään sijoittuminen ja työvoiman vapaan liikkuvuuden tehostuminen vaativat, että tutkinnot ovat rakenteeltaan, kestoltaan, sisällöltään ja myös vaativuudeltaan mahdollisimman samanlaisia kaikkialla Euroopassa. Päävastuu tutkintojen ja niihin liittyvien harjoittelu- ja oppisopimusjaksojen harmonisoinnissa kuuluu unionin jäsenvaltioiden viranomaisille. Vain suoran yhteistyön ja tietojen vaihdon kautta voidaan luoda tarvittava luottamus, joka on perusta tutkintojen yleiseurooppalaiselle vastaavuudelle. Eurooppalaisille koulutusjärjestelmille ei ole hyväksi, että luotavat standardit ovat aina niin sanotusti ylhäältä annettuja.

Flynn
Arvoisa puhemies, saanen heti kiittää herra Castagnettia hänen suurista ponnisteluistaan tämän mietinnön hyväksi ja kaikkia niitä, jotka osallistuivat keskusteluun. Ehdotuksen parlamentille ja neuvostolle päätökseksi vuorottelukoulutukseen, mukaan lukien oppisopimuskoulutus, liittyvien eurooppalaisten koulutusjaksojen kehittämisestä, ehdotuksen tarkoitus ja komission tavoite on edistää koulutuksessa olevien ihmisten liikkuvuutta Euroopassa heidän iästään riippumatta . Herra Castagnetti huomautti erityisesti tästä, ja kannatan häntä.
Tämä vastaa yhteisön politiikan kolmeen tärkeään suuntaukseen: sisämarkkinoiden loppuunsaattamiseen, kansalaisten Euroopan rakentamiseen ja tiedon ja taidon Euroopan luomiseen. Kaikilla näillä kolmella alueella koulutuksessa olevien henkilöiden liikkuvuus on erittäin tärkeää. Yhteisön kokemus jäsenvaltioiden välisestä kahdenvälisestä ja monenkeskisestä yhteistyöstä osoittaa selvästi, että tarvitaan kipeästi koulutusta kaikilla tasoilla, korkeakoulutus mukaan lukien.
Vuosien 1995 ja 1997 välillä Leonardo da Vinci -ohjelma on antanut 100 000 ihmiselle mahdollisuuden saada tukea toisessa jäsenvaltiossa tapahtuvaa koulutusjaksoa varten. Tämän kerääntyneen kokemuksen perusteella, ja kun otetaan huomioon tarpeen ja kysynnän suuri kasvu, meille on nyt tärkeää lisätä tätä liikkuvuutta ja varmistaa, että se on mahdollisimman hedelmällistä. Tämän tehdäksemme meidän on sovittava Euroopan tasolla yhteisestä laatukehyksestä, jotta kehitämme todellisia eurooppalaisia koulutusjaksoja ja lisäämme niiden näkyvyyttä.
Ehdotuksella, joka perustuu perustamissopimuksen 127 artiklaan, on kaksi tarkoitusta. Ensiksi siinä pyritään määrittelemään sisältö ja yhteiset yleiset laatua koskevat periaatteet sellaisen toisessa jäsenvaltiossa tapahtuvaa vuorottelukoulutuksen ajanjaksoa varten, joka liittyy kyseisen henkilön kotimaassaan suorittamaan koulutukseen. Toiseksi siinä pyritään varmistamaan, että koulutus ymmärretään paremmin ja sitä arvostetaan enemmän Europass Training -nimellä tunnetun todistuksen ansiosta, jolla vahvistetaan hankittu työ- tai koulutuskokemus. Kuten herra Castagnetti huomautti, se liittyy tietenkin myös Euroopan unionin työllisyyspolitiikkaan ja suuntaviivoihin, joista sovittiin työllisyyshuippukokouksessa viime marraskuussa.
Haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiittää kaikkia parlamentin jäseniä ja erityisesti herra Castagnettia, työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan esittelijää, teidän ehdotuksistanne. Komissio on huomannut mielenkiinnon, jota tämä ehdotus on herättänyt muissa valiokunnissa: kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevässä valiokunnassa, jonka valmistelija herra Kerr oli; budjettivaliokunnassa valmistelijanaan herra Bösch, ja talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassa valmistelijanaan herra Skinner, joita kaikkia haluaisin kiittää.
Parlamentti ehdotti 28: aa tarkistusta, joista 26, mukaan lukien tarkistus 28 osittain, voidaan hyväksyä. Nämä tarkistukset parantavat ehdotustamme ja joissakin tapauksissa jopa vahvistavat sitä. Mainitsisin erityisesti ne tarkistukset, joissa korostetaan pk-yritysten ja käsityöteollisuusyritysten osaa vuorottelukoulutuksen kehittämisessä, koska niiden kaltaisten yritysten erityisluonne vaatii erityisoloja, ja mainitsisin ne tarkistukset, joissa korostetaan työmarkkinaosapuolia ja muita oppisopimuskoulutuksessa mukana olevia osapuolia.
Sitten ovat ne tarkistukset, joilla pyritään edistämään hyvää tiedonsaantia ja laajapohjaisia tukijärjestelmiä eurooppalaisia koulutusjaksoja varten kuten terveydenhoitoa, työpaikkaturvallisuutta ja kieliä. Haluaisin kiittää rouva Waddingtonia, joka kiinnitti huomiomme tähän tekijään, joka on avaintekijä koulutusjaksojen menestymisessä.
Kolmanneksi on tarkistuksia, joissa korostetaan eurooppalaisten koulutusjaksojen täytäntöönpanon vapaaehtoista luonnetta. Komissiossa ollaan tietoisia jäsenvaltioiden politiikkojen moninaisuudesta, eikä tällä ehdotuksella yritetä muuttaa jäsenvaltioiden koulutusmenetelmien tai -järjestelmien rakennetta tai sisältöä.
Toisaalta kaksi tarkistusta, jotka liittyvät harjoittelun kestoon, saattaisivat aiheuttaa joitakin vaikeuksia. Tarkoitan herra Castagnettin tarkistusta 19, jossa määritetään, että kokonaiskesto ei saa olla kolmea kuukautta lyhyempi, ja herra Ettlin tarkistusta 21, jossa pyritään varmistamaan, että koulutusjaksot eivät saa pidentää lähtöjäsenvaltiossa annettavan koulutuksen keston pituutta.
Ymmärrän näiden tarkistusten takana piilevät huolet, kukaan ei tahdo näiden eurooppalaisten koulutusjaksojen merkitsevän pelkkää matkailua, kuten puheenvuoroissa viitattiin. Meidän on oltava varmoja siitä, että ne tarjoavat todella laadukkaita koulutusjaksoja. Sen vuoksi komissio ehdottaa, että niiden keston olisi oltava kiinteästi yhteydessä eurooppalaisten koulutusjaksojen tavoitteisiin ja hankittaviin taitoihin. Kaikki tämä on eriteltävä etukäteen lähettävän osapuolen, "isäntäkumppanin" ja edunsaajan välisessä sopimuksessa. Järjestelmien moninaisuus, tiettyjen toimintahaarojen erityisyys sekä keskustelun kuluessa esitettyjen kestojen laaja kirjo osoittavat sen, kuinka vaikeaa vähimmäiskestosta on päättää.
Lopuksi, arvoisa puhemies, voin vakuuttaa teille, että tulevaisuutta koskevia ehdotuksianne harkitaan hyvin huolellisesti, erityisesti uusien ohjelmien osalta ja korostaen erityisesti Leonardo da Vinci -ohjelmaa. Tämän viimeksi mainitun ohjelman on edistettävä yhä enemmän niiden ihmisten liikkuvuutta, jotka ovat mukana vuorottelukoulutuksessa, ja siitä on tultava, kuten kollegani Edith Cresson on sanonut useammassa kuin yhdessä tilaisuudessa, " harjoittelijoiden Erasmus."

Puhemies
Kiitoksia, komissaari Flynn.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Lisäeläkeoikeudet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Ettlin laatima työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan mietintö (A4-0134/98) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi Euroopan unionin alueella liikkuvien palkattujen työntekijöiden ja itsenäisten ammatinharjoittajien lisäeläkeoikeuksien suojaamisesta (KOM(97)0486 - C4-0661/97-97/0265(CNS)).

Hughes
Arvoisa puhemies, puhun tänään esittelijän sijasta. Ikävä kyllä hän ei voi olla luonamme. Hänellä on hoidettavaan tärkeitä asioita Itävallassa. Se on vahinko, koska hän on tehnyt erinomaista työtä laatiessaan tämän mietinnön. Itse asiassa yksi merkki hänen esittelijän työnsä onnistumisesta on se, että mietintö hyväksyttiin valiokunnassa yksimielisesti. Ainoastaan yksi mielipide-ero jäi jäljelle, jota ei käsitelty sopivalla tavalla äänestyksessä ja jota käsitellään nyt täällä täysistunnossa tarkistuksen 18 muodossa, jota sosialisti-, PPE- ja liberaaliryhmät kannattavat täysin. Tuollaiseen yksimielisyyden asteeseen ei päästä helposti; se vaatii kovaa työtä, ja haluaisin onnitella Harald Ettliä työn onnistumisesta.
Ehdotus koskee Euroopan unionin alueella liikkuvien palkattujen työntekijöiden ja itsenäisten ammatinharjoittajien lisäeläkeoikeuksien suojaamista. Sellaisena se koskee tärkeää käytännön askelta kohti liikkuvuuden vapauden toteuttamista. Tuota työntekijöiden vapaata liikkuvuutta vaalitaan perustamissopimuksessa, mutta käytännössä sen kunnollisen toteuttamisen tiellä on suuri joukko todellisia käytännön vaikeuksia. Yksi sellainen käytännön vaikeus koskee lisäeläkejärjestelmien puutteellista koordinointia jäsenvaltioiden välillä ja sitä, että eri jäsenvaltiot painottavat valtiollisia ja täydentäviä sosiaaliturvajärjestelmiä periaatteessa eri tavoilla. Nämä ovat hyvin todellisia esteitä vapaalle liikkuvuudelle.
Tämä ehdotus ei missään nimessä poista kaikkia vaikeuksia. Nuo vaikeudet on nähtävä komission vuoden 1997 lisäeläkkeitä koskevan vihreän kirjan taustaa vasten; se itsessään syntyi epäonnistumisesta, jonka direktiiviehdotus rajat ylittävien investointien vapaudesta ja eläkerahastojen hoitamisesta koki. Ehdotus esitettiin vuonna 1992 ja vedettiin sitten takaisin. Sitä seurasi vuoden 1995 direktiivi, jossa yritettiin käsitellä joitakin näistä vaikeuksista. Se puolestaan pysäytettiin sen jälkeen, kun se oli päässyt komissioon asti, komissaari Flynnin suureksi harmiksi tuolloin. Se taas johti rouva Simone Veilin johtaman henkilöiden vapaata liikkuvuutta tutkivan korkean tason asiantuntijatyöryhmän perustamiseen.
Kaikissa näissä eri yrityksissä keskityttiin kolmeen päävaikeuteen, joita työntekijät kohtaavat suhteessa liikkuvuuden vapauteen ja lisäeläkkeisiin. Ensimmäinen vaikeus on pitkät odotusajat, jotka ovat välttämättömiä lisäeläkeoikeuksien saamiseksi joissakin jäsenvaltioissa. On selvää, että vaaditaan useiden vuosien työssäoloaika yrityksessä, ennen kuin työntekijä saa oikeudet, mikä on este vapaalle liikkuvuudelle. Toinen on eläkeoikeuksien siirrettävyys, ja kolmas on kysymys kaksoisverotuksesta.
Weilin työryhmä keskittyi marraskuussa 1996 hyväksytyssä väliaikaisessa kertomuksessa lähestymistapaan, joka tarjosi ainakin lähtökohdan joidenkin näiden vaikeuksien ratkaisuksi. Tuossa väliaikaisessa kertomuksessa kannatettua lähestymistapaa jatketaan ehdotuksessa, jota harkitsemme täällä tänään. Siinä rajoitutaan turvaamaan siirtotyöläisen yhdenvertaisen kohtelun periaate. Siinä painotetaan siirtotyöläisten oikeuksien säilymistä vastakohtana oikeuksien siirrettävyydelle järjestelmästä toiseen.
Ehdotuksessa on neljä keskeistä elementtiä. Ensimmäinen on 4 artiklassa, jossa varmistetaan, että järjestelmään kuuluvan ansaitut eläkeoikeudet on taattava siltä varalta, että hän muuttaa jäsenvaltiosta toiseen. Toinen elementti on 5 artiklassa, jossa varmistetaan, että järjestelmään kuuluvat, jotka asuvat toisessa jäsenvaltiossa, saavat kokonaisuudessaan kaikki ne etuudet, jotka heille tämän järjestelmän mukaan kuuluvat. Kolmas elementti koskee lähetetyn työntekijän tilannetta. Sitä käsitellään 6 ja 7 artiklassa. Viimeistä elementtiä - joka on hyvin tärkeä - käsitellään 8 artiklassa. Siinä lisäeläkejärjestelmiä hallinnoivat tahot velvoitetaan antamaan tarvittavat tiedot niille järjestelmään kuuluville henkilöille, jotka haluavat toteuttaa oikeuttaan siirtyä jäsenvaltiosta toiseen.
Kaikki nämä säännökset ovat tärkeitä. Tärkein Harald Ettlin mietinnössä esitetty tarkistus on tarkistus 4. Siinä kiinnitetään huomiota siihen, että tämä direktiivi voidaan nähdä ainoastaan ensimmäisenä askeleena kohti unionin jäsenvaltioiden lisäeläkejärjestelmien säätelyä, ja siinä sanotaan, että tulevaisuudessa neuvoston on tarvittaessa hyväksyttävä muita odotusaikoja ja saavutettujen eläkeoikeuksien yleistä ja rajat ylittävää siirrettävyyttä koskevia päätöksiä. Tämä ehdotus on askel oikeaan suuntaan. Toivon, että komissio ottaa huomioon erityisesti tarkistuksen 4, ja onnittelen esittelijää hänen tekemästään työstä.

Ferri
Arvoisa puhemies, olen itse asiassa sitä mieltä, että tätä ehdotusta voidaan pitää, kuten arvoisa Hughes totesi, vasta ensimmäisenä askeleena, koska se on merkitykseltään rajallinen direktiiviehdotus suhteessa tärkeään ongelma-alueeseen, eli siihen, miten voidaan taata työntekijöiden tehokas liikkuvuus takaamalla heille tietyt keskeiset oikeudet. Tarkistus 4 koskeekin saavutettuja eläkeoikeuksia, oikeuksia, jotka on siis jo hankittu, mutta valitettavasti mietintöön ei hyväksytty oikeusasioita käsittelevän valiokunnan ja myös talousasioita käsittelevän valiokunnan ehdottamaa tarkistusta, joka tarjoaa keskitien vaihtoehdon joissakin jäsenvaltioissa käytettävän pitkän ajan ja toisissa käytettävän liian lyhyen ajan välille, sillä siinä on omaksuttu rouva Simone Veilin johtaman korkean tason työryhmän ratkaisu, joka oli viiden vuoden enimmäisaika.
Komission ehdotuksen lähtökohtana on sen sijaan oikeusasioita käsittelevän valiokunnan tarkistus - jonka komissio on siis ottanut omakseen - joka koskee asetusten N: o 1408/71 ja N: o 574/72 tulkintaa, eli tarkistus 1. Tämä on hyvin tärkeä asia, koska se tarjoaa oikeudellisesta näkökulmasta täydentävät puitteet tämän ehdotuksen ja niiden asetusten välille, joita komissio on tulkinnut liian suppeasti siten, että ne koskevat ainoastaan lakisääteisiä eläkejärjestelmiä.
Tarkistuksessa 1, jossa sana "ainoastaan" korvataan sanalla "pääasiassa" , annetaan itse asiassa sijaa vapaaehtoisille, sopimusluonteisille lisäeläkejärjestelmille, ja siten lainsäädäntöä voidaan lähentää ja yhdenmukaistaa melko hyvin. Kyseessä on mielestäni kaiken kaikkiaan myönteinen ehdotus, jota meidän on luonnollisesti tarkasteltava parlamenttiimme piakkoin saapuvan vihreän kirjan yhteydessä, sillä se on kehys, jonka keskelle keskeinen ongelma sijoittuu.

Kestelijn-Sierens
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, esillä oleva direktiiviluonnos on todellakin minimalistinen esitys. Sen avulla halutaan vain soveltaa tasapuolisen kohtelun periaatetta liikkuviin työntekijöihin. Ei nimittäin voi olla niin, että työntekijällä, joka on työelämään osallistumisensa aikana käyttänyt oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen ja on maksanut eri jäsenvaltioissa lisäeläkemaksuja, on uransa loppuvaiheessa vain rajoitetut oikeudet lisäeläkkeeseen.
Talousasioita käsittelevä valiokunta on ehdottanut lausunnossaan kuutta tarkistusta. Toisaalta se halusi painottaa, kuinka tärkeää työntekijöiden liikkuvuus on, ei vain jäsenvaltioiden välillä vaan myös niiden sisällä yhtenäismarkkinoiden ja rahaliiton moitteettoman toiminnan kannalta ja että tulevaisuudessa meidän on kiinnitettävä huomiota eläkeoikeuksien siirrettävyyteen ja pitkien odotusaikojen lyhentämiseen. Toisaalta se määritteli uudelleen käsitteet lähetetty työntekijä ja lähtöjäsenvaltio.
Direktiiviluonnos ei pyri kaikkien ongelmien ratkaisemiseen. Se on ensimmäinen askel lisäeläkejärjestelmien alueella. Veilin johtama ryhmä on ehdottanut, että Eurooppa rajoittuisi soveltamaan samanarvoisen kohtelun periaatetta liikkuviin työntekijöihin. Mutta se ei estä keskustelua jäljellä olevista esteistä, esimerkiksi pitkistä odotusajoista ja eläkeoikeuksien siirrettävyydestä, jatkumasta.
Kaikkein ristiriitaisin kohta koskee tarkistusta, jossa muutetaan lähetetyn työntekijän käsitteen määritelmää. Näytti siltä, että asetus 1408/71 koskee ainoastaan yrityksen sisällä tapahtuvaa lähettämistä eikä siis työntekijöitä, jotka siirtyvät monikansallisen yrityksen puitteissa toiseen yritykseen. Siksi meidän mielestämme asetusta 1408/71 piti täydentää direktiivillä 83/349, joka määrittelee käsitteen monikansallinen yhtymä. Parlamentin oikeudellinen osasto pitää parempana direktiiviä 96/71, joka koskee työntekijöiden käytettävissä oloa ja johon siis sisältyy työntekijöiden lähettäminen. Siksi me tuemme mielellämme Ettlin tätä asiaa koskevaa tarkistusta.
Ettlin mietintö on erittäin hyvä mietintö ja toivonkin, että se ei saa vain parlamentin hyväksyntää, vaan myös sosiaaliministerien hyväksynnän.

Weiler
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ilmoitan sosialistisen ryhmän kannan. Kuten puheenjohtajamme jo sanoi, mietintö hyväksyttiin valiokunnassa yksimielisesti, ja tämän parlamentin ryhmien välillä vallitsee suuri yhteisymmärrys. Sen vuoksi haluaisinkin aloittaa Harald Ettlille kohdistetuilla kiitoksilla, joka on intensiivisesti perehtynyt tähän todella monimutkaiseen aineistoon. Haluaisin myös kiittää Simone Veilin johtamaa asiantuntijaryhmää - emme saisi unohtaa sitä - joka teki erinomaista työtä parlamentin kannalta ja toivottavasti myös komission lainsäädäntöehdotuksen kannalta, sillä sitä odotamme nyt aivan erityisesti.
Noin 300 000 miestä ja naista jäsenvaltioissa työskentelee nykyään toisessa maassa kuin missä on aiemmin elänyt. Se on todellisuudessa paljon vähemmän kuin aikoinaan kuvittelimme, ja sisämarkkinoiden alettua odotimme oikeastaan, että se lisääntyisi. Siihen on monia syitä, varmasti myös henkilökohtaisia syitä, mutta siihen on myös poliittisia syitä. Meidän on käsiteltävä näitä poliittisia syitä. Nämä syyt ovat aihe, jota olemme käsitelleet tiiviisti viime kuukausina, ennen kaikkea työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunta mutta myös oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta, talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta sekä naisten oikeuksien valiokunta. Aiheesta on ylipäänsä keskusteltu parlamentissa perusteellisesti viime kuukausina, ja toteamme yhä vahvemmin, että kansalliset säännöt, kansalliset määräykset aiheuttavat uskomattoman määrän esteitä, sanoisin jopa kiusantekoa. Se on yksi poliittisista syistä.
Toinen syy on, arvoisa komissaari Flynn, sanon sen kerran näin avoimesti, että komissiokin on käsitellyt tätä aihetta menneisyydessä ikään kuin erittäin epäröiden ja lepsusti, ja kun se on käsitellyt sitä, neuvosto on - kuten aina, niin kuin olemme havainneet - jarrutellut. Pieni askel on kuitenkin otettu, ja tämä askel on hyvä. Se takaa joka tapauksessa, että työntekijät eivät ole Euroopassa huonommassa asemassa, jos he käyttävät hyväkseen liikkuvuutta, joka heille on taattu. Eläketurvan kolmesta pylväästä tämä lisäeläke on vielä suhteellisen pieni: erityisesti omassa maassani, Saksassa, se ei koske vielä edes 5-7 % sopimuksista. Tiedämme kuitenkin, että tulevaisuudessa näillä lisäeläkejärjestelmillä on aivan varmasti suurempi merkitys kuin menneisyydessä. Meille on oltava tärkeää, että...
(Puhemies keskeyttää puhujan)

Menrad
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyväksyn Euroopan kansanpuolueen ryhmän puolesta komission ehdotuksen. Samalla onnittelen herra Ettliä asiallisesta ja tasapainoisesta mietinnöstä. Hän kuvaa erittäin tarkasti sitä ongelmaa, että siirtotyöläiset saavat mahdollisesti vain rajoitetut oikeudet lisäeläkkeisiin, jos he työskentelevät eri jäsenvaltioissa, mikä vaikuttaa kielteisesti vapaaseen liikkuvuuteen ja usein välttämättömään liikkumiseen. Kuluneina vuosina vaadittiin sen vuoksi jatkuvasti, että lisäeläkejärjestelmät otetaan yksinkertaisesti mukaan asetukseen 1408, joka tähän asti on koskenut pelkästään siirtotyöläisten lakisääteisiä sosiaaliturvajärjestelmiä. Lisäeläkkeiden moninaisuus ei salli maksuaikojen yksinkertaista yhteenlaskua, kuten asetuksessa 1408 tapahtuu.
Käsiteltävänä oleva direktiiviehdotus ottaa vain ensimmäisiä askelia - kuten moni puhuja on sanonut - lisäeläkejärjestelmien sääntelemiseksi yhteisesti. Katson kiireellisyyden ja välttämättömyyden noudattavan seuraavaa järjestystä: ensinnäkin, saavutettujen lisäeläkeoikeuksien säilyttäminen. Toiseksi: lisäeläkkeiden rajat ylittävä maksaminen eli suoritusten siirrettävyys asetuksen 1408 mukaisesti. Kolmanneksi on välttämätöntä, että laaditaan erityisiä säännöksiä lyhytaikaisiin työsuhteisiin toisiin jäsenvaltioihin lähetettävien työntekijöiden työskentelyn osalta.
Ettlin mietintö muotoilee direktiivin tavoitteet paremmin ja korvaa epätarkat määritelmät. Direktiivi sisältää osan vihreän kirjan lisäeläkkeiden osalta ehdottamista toimista. Vihreässä kirjassa korostetaan sen lisäksi eläkerahastojen rajat ylittävien investointien mahdollistamista ja vapaan liikkuvuuden parantamista sillä tavalla. Sellaisilla rahastoilla on monissa EU: n jäsenvaltioissa jo suuri merkitys. Kotimaassani Saksassa ollaan vasta lisäämässä niiden merkitystä, mutta useiden puolueiden ajaman uuden varallisuuspolitiikan erityinen viehätys on siinä, että näiden sijoitusyhtiöiden sijoitustodistuksista pyritään tekemään houkuttelevia juuri pienituloisille työntekijöille laajentamalla lain sallimia sijoituskohteita työntekijöiden varallisuuden kartuttamisen avulla.
Olen vakuuttunut siitä, että työntekijöiden osallisuus varallisuuden tuottoihin on tulevaisuudessa tärkeä näkökohta, jollei lakisääteisen eläkkeen ohella eläketulojen toinen perusta, niin ainakin lisä. Ettlin mietintö ei luonnollisesti käsittele tätä näkökohtaa, vaan keskittyy oikeutetusti komission direktiiviehdotukseen ja parantaa sitä tärkeissä kohdissa. Euroopan kansanpuolueen ryhmä tukee sen vuoksi häntä.

Boogerd-Quaak
 Arvoisa puhemies, tässä mietinnössä on ennen kaikkea kyse eläkeoikeuksien siirrettävyydestä yli rajojen ja useat kollegat ovat oikeutetusti huomauttaneet, että tässä on kyse ensimmäisestä askeleesta ja että direktiivi on rajoitettu. Olin oikeastaan hyvin vaikuttunut siitä, mitä kollega Ferri sanoi mietinnössään työntekijöiden liikkuvuudesta ja siihen liittyvästä aivan toisenlaisesta suhtautumisesta eläkkeiden siirrettävyyteen. Mielestäni meidän pitää vielä kerran käsitellä asiaa yksityiskohtaisesti vihreän kirjan yhteydessä, sillä siinä yhteydessä koko asia tulee uudelleen esille. Silti kollega Ettl on kirjallisessa tuotteessaan muistuttanut ongelmista, kuten kaksoisverotuksesta ja pitkistä hankkimisajoista joissakin maissa, joiden pitäisi kuulua menneisyyteen. Työntekijöille ei voida toisaalta sanoa, että heidän käytöksensä pitää muuttua joustavammaksi ja toisaalta sitoa heidät, ja sanon tämä etenkin kollega Menradille erittäin pitkine hankkimisaikoineen. Mielestäni se on rehellisesti sanottuna työntekijöiden ryöstämistä. Meidän pitäisi uskaltaa ratkaista tämä Euroopan tasolla.
Tämän mietinnön myötä jotkut asiat parantuvat, etenkin lähettämisen määrittelyyn liittyen on tehty mielestäni hyviä esityksiä. Toivon, että komissio hyväksyy ne.
Haluan kiittää kollega Ettliä sydämellisesti ja haluan välittää puheenjohtajamme Hughesin kautta kiitokset hyvästä yhteistyöstä, sillä mielestäni tämän asian puitteissa on tehty erinomaista yhteistyötä. Mutta, vielä kerran hyvät kollegat, arvoisa puhemies ja arvoisa komissaari, tämä on vasta ensimmäinen askel matkalla kohti eläkekysymykseen liittyvää ratkaisua. Mikäli me voimme tehdä yhteistyötä jatkossa samalla tavalla kuin olemme tehneet tähän asti täällä parlamentissa, komissio voi odottaa meiltä vielä yhtä ja toista.

Andersson
Arvoisa puhemies, haluan kiittää poissa olevaa Ettliä hyvästä mietinnöstä. Aivan yleisesti voinen sanoa, että uskon, että eläkejärjestelmästä keskustellaan kaikissa jäsenvaltioissa, muun muassa kun ajatellaan ikääntyvien ihmisten lisääntyvää määrää, mikä tarkoittaa sitä, että suurin piirtein kaikki eläkejärjestelmät on tarkastettava, erityisesti valtiolliset järjestelmät. Emme käsittele sitä täällä tänään, mutta nämä järjestelmät ovat kaikkein tärkeimpiä, mitä haluan painottaa kansalaisillemme.
Tässä yhteydessä nousevat esiin lisäeläkkeet. Kuten aikaisempi puhuja sanoi, niistä tulee aina vain tärkeämpiä. Lisäeläkkeisiin liittyvän ongelman muodostavat erityisesti sisämarkkinoihin liittyvät vaikeudet ja liikkuvuuden rajoitukset. Tätä käsitellään jonkin verran komission ehdotuksessa, jossa otetaan esiin se, että työnantajien lähettämien työntekijöiden on voitava kuulua siihen järjestelmään, johon he ovat aikaisemminkin kuuluneet. Lisäksi annetaan takeet siitä että, he saavat tietoa eläkeoikeuksistaan ja EU: ssa vallitsevista säännöistä, kun he muuttavat. Nämä ovat luonnollisesti, kuten monien muidenkin mielestä, tärkeitä ehdotuksia. Ne eivät kuitenkaan ole riittäviä, vaan ne ovat vasta ensimmäinen askel.
Ne vaikeudet, jotka Ettl on ottanut esiin, nimittäin pitkät odotusajat, siirrettävyyden vaikeudet sekä kaksinkertaisen verotuksen ongelma, ovat kysymyksiä, jotka on otettava esiin jatkossa ja joita on täydennettävä komission myöhemmillä ehdotuksilla, jotta vapaa liikkuvuus toteutuisi. Asetun kuitenkin luonnollisesti tukemaan tätä ehdotusta, joka on hyvä. On kuitenkin tärkeää jälleen painottaa, että tämä on ensimmäinen askel.

Flynn
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää kaikkia keskusteluun osallistuneita. Haluaisin aloittaa puheeni sanomalla, että olette kaikki aivan oikeassa. Tämä on vain alku, vain hyvin pieni alku, ja aikanaan muiden ehdotusten on seurattava sitä. Siinä yhteydessä haluaisin onnitella esittelijää. Vaikka esittelijä on poissa, herra Hughes on tehnyt erinomaisen esittelyn hänen puolestaan. Kiitän teitä kaikkia tässä tehdystä erinomaisesta työstä.
Olemme kaikki liittolaisia tehtävänämme poistaa esteitä lisäeläkkeisiin liittyvän vapaan liikkuvuuden tieltä ja edistyä perustamissopimuksen perusperiaatteen saavuttamisessa. Tämän ehdotuksen neuvoston direktiiviksi, josta mielipidettänne pyydetään, tarkoitus on tarjota turvaa siltä osin kuin tulee Euroopan unionin jäsenvaltiosta toiseen muuttavien työntekijöiden ja heidän perheittensä eläkeoikeuksia koskeviin lisäeläkejärjestelmiin. Tässä ehdotuksessa otetaan huomioon rouva Veilin johtaman vapaata liikkuvuutta tutkivan korkean tason työryhmän päätelmät. Se on ensimmäinen askel tunnistettujen, tällä alalla esiintyvien esteiden poistamiseksi. Ehdotuksella on myönteinen vaikutus työmarkkinoiden liikkuvuuteen, koska työntekijöiden on helpompi mennä töihin toiseen jäsenvaltioon.
Samoin ehdotus helpottaa tilannetta niiden yritysten osalta, jotka haluavat lähettää organisaationsa työntekijöitä työkomennukselle toiseen jäsenvaltioon. Kuten korostetaan vuoden 1997 vihreässä kirjassa lisäeläkkeistä ja yhtenäismarkkinoista, lisäeläkejärjestelmät ovat tärkeässä osassa sosiaaliturvan toisena pylväänä, joka täydentää laissa säädettyjen järjestelmien tarjoamaa turvaa. Koska yhä useammat unionin kansalaiset turvautuvat näihin lisäeläkejärjestelmiin keinona taata riittävä toimeentulo jäädessään eläkkeelle, oikeuksien turvaamisesta näissä järjestelmissä tulee entistä tärkeämpää.
Tässä vihreässä kirjassa komissio tarkasteli useita kysymyksiä, joista monet on tarkoitettu syventämään vapaan liikkuvuuden esteiden analysointia ja jotka ovat tämän nykyisen ehdotuksen rajojen ulkopuolella. Siinä käsiteltiin erityisesti kysymystä pitkistä odotusajoista, vaikeuksia saavutettujen eläkeoikeuksien siirrettävyydessä ja verotusta koskevia ongelmia, jotka liittyvät eläkeoikeuksien saavuttamiseen useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa. Ehdotus, jota tänään käsittelemme, muodostaisi hyväksytyksi tultuaan perustan uudistetuille poliittisille ponnistuksille jäljellä olevien esteiden poistamiseksi. Ja se on keskeinen kohta. Tämä on alku. Sen on johdettava lisäponnistuksiin esteiden poistamisessa. Voin hyväksyä tarkistuksistanne 11 siinä uskossa, että tämä mahdollistaa sen, että komission ehdotus etenee ja tulee neuvoston hyväksymäksi. Toivomme, että näin käy kesäkuussa Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajuuden aikana.
Tarkistukset, jotka komissio on halukas hyväksymään, ovat seuraavat: 2 ja 3 periaatteessa, osittain tarkistuksen 4 ja tarkistukset 5, 6, 7, 8 ja 9, 13, 14 ja 17. Nämä tarkistukset selventävät nykyisiä säännöksiä ja heijastavat parlamentin huolta oikeudellisesta varmuudesta ja sen sitoutumista tarvittaviin lisätoimiin jäljellä olevien vapaan liikkuvuuden esteiden poistamiseksi. Tarkistuksessa 1 otetaan esiin joitakin teknisiä oikeudellisia hankaluuksia, jotka vaativat lisäharkintaa. Sen vuoksi minun on pidätettävä komission kanta tästä tarkistuksesta tänään. Minun on pidätettävä kantamme myös tarkistuksesta 18, jonka olen nähnyt ensimmäisen kerran tänään ja joka näyttäisi vaativan hyvin huolellista harkintaa.
En voi hyväksyä tarkistuksia 10, 11, 12 tai 15, koska ne rajoittavat ehdotuksen laajuutta. Tarkistukset 10, 11 ja 12 rajoittavat direktiivin ulkoisia rajoja. Tarkistus 15 rajoittaa direktiivin sisällyksellisiä rajoja, koska 6 artiklassa esitetty rajat ylittävä yhteys lähetettäviin työntekijöihin olisi rajoitettava koskemaan ainoastaan järjestelmiä, joiden oikeudet ovat vertailukelpoisia isäntäjäsenvaltiossa ja lähtömaassa. Mitä tulee tarkistukseen 16, sitä ei voida hyväksyä tässä vaiheessa, koska sen tavoite on laajempi kuin 7 artiklan, johon siinä viitataan. Huomaatte, että 7 artiklassa käsitellään verotusnäkökohtia, jotka koskevat joko lähetettävän työntekijän maksamia tai hänen puolestaan suoritettavia lisäeläkejärjestelmien maksuja. Tämä on ehdotuksen haavoittuvin kohta, josta on joka tapauksessa hyvin vaikeaa saada aikaan poliittista sopimusta. Lisäeläkkeiden verotusnäkökohtiin tarvitaan laajempi lähestymistapa, jotta löydettäisiin sopivat ratkaisut olemassa oleviin ongelmiin, siten että vältetään ylimääräistä ja samanaikaista kaksinkertaista verotusta, joka kohdistuu Euroopan unionissa liikkuviin henkilöihin. Kaikki asiaankuuluvat osapuolet keskustelevat näistä verotusnäkökohdista vihreän kirjan yhteydessä.
Uskon, että tällä perusteella voimme olla sitä mieltä, että meillä on poliittinen sopimus asiasta ja että komission ehdotus voi edetä neuvoston hyväksyttäväksi tarkistettuna hyväksytyn parlamentin kannan mukaisesti. Odotan kovasti tässä asiassa myöhemmin tapahtuvaa lisäedistystä.

Puhemies
Kiitoksia, arvoisa komissaari Flynn.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Weiler
Arvoisa puhemies, olette johtanut tämäniltaista istuntoa erittäin tasapuolisesti. Sen vuoksi viittaan vielä kerran siihen, että ryhmäni pyysi minulle kolmea minuuttia, muuten olisin suunnitellut puheeni aivan toisin. Toiseksi kahden minuutin jälkeenkään missään tuolla ylhäällä ei näkynyt punaista tähteä. Tämä on oikeastaan vain tiedoksenne.

Puhemies
Rouva Weiler, joudun huomauttamaan, että merkintöjeni mukaan teille annettu puheaika oli tarkalleen kaksi minuuttia. Tähän mennessä käydyssä keskustelussa te olette puhunut kauimmin yli ajan. Jouduin keskeyttämään teidät, koska olitte ylittänyt teille varatun ajan jo kolmanneksella. Olemme luultavasti molemmat oikeassa, mutta asioiden kulku oli tämä, ja tahdon sen vuoksi antaa teille tämän selityksen.

Tuomiot avioliittoasioissa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Verde I Aldean laatima oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0131/98) ehdotuksesta yleissopimukseksi tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoasioissa (13245/97 - C4-0063/98-97/0918).

Verde I Aldea
Arvoisa puhemies, 30 vuotta sitten silloinen Euroopan talousyhteisö ymmärsi, että kansainvälisen kaupan lisääntyminen pakotti kyseisen yhteisön jäsenvaltiot tekemään yleissopimuksen toimivallan määräytymisestä ja tuomioiden täytäntöönpanosta sopimusasioissa. Sopimukset olivat - ja ovat vieläkin entistä enemmän - kansainvälisiä sopimuksia, erityisesti unionissa, ja tämä oli aivan välttämätöntä. Yleissopimuksen mallia käytettiin, koska yhteisöllä ei ollut toimivaltaa tässä asiassa.
30 vuotta myöhemmin voidaan sanoa, että tämä Brysselissä vuonna 1968 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen toimivallan alaisuudessa tehty yleissopimus on täyttänyt tehtävänsä tyydyttävällä tavalla tänä aikana. Kun on päästy tähän asti, jäsenvaltiot ovat todenneet myös, että eräs toinen tekijä, nimittäin henkilöiden vapaa liikkuvuus, on johtanut yhteyksiin ja kontakteihin yhteisön eri maiden välillä ja tämän vuoksi on solmittu yhä enemmän avioliittoja eri jäsenvaltioiden kansalaisten välillä. Samaan aikaan se on johtanut, en sanoisi rinnakkaiseen mutta myös hyvin yleiseen ilmiöön, avioliittojen purkautumiseen ja avioero-, asumusero- ja avioliiton mitätöimistuomioihin ja niin edelleen.
Neuvosto on ymmärtänyt tämän asian ja sen toimivallan nojalla, joka alkaa jo kuulua yhteisölle ja joka koskee oikeudellista yhteistyötä - toistaiseksi Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K artiklat - se on antanut tämän ehdotuksen yleissopimukseksi avioliittoasioissa.
Parlamenttia voidaan ainoastaan kuulla tästä neuvoston esittämästä yleissopimuksesta. Neuvosto ei ole läsnä tässä keskustelussa; näin ollen minunkaan ei tarvitse esittää mitään kovin syvällisiä pohdintoja vakuuttaakseni teille, miten hyviä tarkistuksemme ovat, mutta totean kylläkin, että parlamentin ja oikeusasioita käsittelevän valiokunnan tarkoituksena on ollut hyväksyä tämä yleissopimus, jonka tiedämme herättäneen paljon keskustelua neuvostossa, koska se on synnyttänyt jännitteitä maiden välillä - erityisesti Pohjoismaiden, joilla on ollut yleissopimus jo kauan, ja muiden maiden välillä - tästä kysymyksestä, minkä vuoksi on laadittu niin arkaluonteinen teksti, että mitkä tahansa tarkistukset voivat vaarantaa uudestaan koko yleissopimuksen.
Oikeusasioita käsittelevän valiokunnan esittämillä tarkistuksilla, jotka se lähes yksimielisesti hyväksyi, ei pyritä tekemään yleissopimukseen suuria muutoksia. Erään kansalaisvapauksien valiokunnan hankkeen tarkoituksena oli laatia kokonaan uusi yleissopimus, jossa otettaisiin enemmän huomioon Amsterdamin sopimuksen soveltaminen. Amsterdamin sopimus ei selvästikään ole voimassa ja siksi on parempi pitäytyä jokaisen toimielimen nykyisessä toimivallassa. Näin ollen olen vain kannattanut joitakin kansalaisvapauksien valiokunnan esittämistä tarkistuksista.
Tarkistuksilla, arvoisa puhemies, ei missään nimessä pyritä muuttamaan yleissopimusta. Niillä pyritään selventämään joitakin keskeisiä kohtia ja viittaan ainoastaan yhteen niistä, koska se olisi oma osastonsa, ja siinä viitataan kieltä koskeviin asioihin, siihen, miten näistä tuomioista on ilmoitettava. Ennen kaikkea, mikä voi olla kaikkein suurin uudistus, haluan sanoa, että eräs komission ehdotus on käytännöllisesti katsoen samansuuntainen ja siinä viitataan Brysselin yleissopimukseen. Luulen, että jos uudistus on tarpeen edellisessä yleissopimuksessa, oli soveliasta toteuttaa se myös jälkimmäisessä.
Nämä ovat yleispiirteet, arvoisa puhemies, yleissopimuksessa, jonka osalta toivon, että neuvosto ottaisi huomioon toisaalta ne pohdinnat - ne ovat pikemminkin pohdintoja kuin tarkistuksia - joita me esitämme ääneen ja kirjallisesti, ja että se saataisiin tavalla tai toisella mitä pikimmin onnellisesti päätökseen ja että se voitaisiin julkaista virallisessa lehdessä, jotta se voisi astua voimaan mahdollisimman pian, koska yhteiskunta todellakin tarvitsee sitä.

Oddy
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää herra Verde I Aldeaa hänen huolellisesta ja perusteellisesta työstään. Tämä on tärkeä kohta oikeudellisessa yhteistyössä ja tärkeä inhimillisen mielenkiinnon kohde. Ehdotuksessa pyritään lievittämään vaikeuksia, joita pariskunnat kokevat yrittäessään päästä irti epäonnistuneista tai epätyydyttävistä avioliitoista ja muista laillisista suhteista, joihin liittyy rajat ylittävä piirre. Siinä käsitellään myös tällaisissa avioliitoissa syntyneitä lapsia.
Tämä ehdotus yleissopimukseksi, joka tunnetaan nimellä Bryssel-II-yleissopimus, koskee yksityisoikeudellisia oikeudenkäyntejä avioero-, asumusero- ja avioliiton mitätöimistapauksissa sekä yksityisoikeudellisia oikeudenkäyntejä, jotka liittyvät vanhempien vastuuseen yhteisestä lapsesta. Kuten Brysselin yleissopimuksessa, siinä varmistetaan, että oikeuden päätös, joka on saatu yhdessä jäsenvaltiossa, olisi tunnustettava toisessa jäsenvaltiossa ilman erityistoimia. Samoin yhdessä jäsenvaltiossa annettu tuomio lasten huoltajuudesta voidaan toimeenpanna toisessa jäsenvaltiossa. Se on erityisen tärkeää, koska rajat ylittävät avioliitot, ihmisten liikkuvuus ja sellaisissa avioliitossa syntyneiden lasten suojelun tarve lisääntyvät.
Lopuksi haluaisin kiittää puheenjohtajavaltio Yhdistynyttä kuningaskuntaa ja erityisesti entistä kollegaa oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevästä valiokunnasta, nykyistä valtiosihteeriä lordikanslerin virastossa, herra Hoonia, ja lordikansleria tämän tärkeän oikeudellisen yhteistyön uudistuksen johtamisesta. Herra Verde I Aldean tavoin haluaisin ryhmäni puolesta kannattaa hänen ehdottamiaan tarkistuksia. Kiitän häntä vielä kerran hänen tekemästään työstä.

Banotti
Arvoisa puhemies, haluaisin ryhmäni puolesta kiittää herra Verde I Aldeaa tästä erittäin tärkeästä lainsäädännön osasta, erityisesti koska se liittyy sellaiseen erittäin inhimilliseen aiheeseen, joka laajenee ja tuottaa ongelmia monille meistä. Ryhmäni puolesta haluaisin sanoa, että se onnittelee herra Verde I Aldeaa hänen mietinnöstään. Esittelen ensin ryhmäni virallisen kannan, jonka jälkeen teen joitakin omia huomautuksia puhemiehen yhdyshenkilönä kansallisten rajojen yli tapahtuvissa lastensieppaustapauksissa.
Ryhmä pitää tarkistuksia 3, 6 ja 10 hyvin tärkeinä. Niissä viitataan D, E ja F kohtaan. Ryhmä vastustaa kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan lausuntoa, koska se hyväksyttiin ilman muodollista menettelyä. Se julkistettiin kirjeenä kansalaisvapauksia käsittelevän valiokunnan esityslistassakin vasta hyväksymispäivänä, eikä tarkistuksille asetettu mitään aikarajaa. Se on tarkistusten 4, 5 ja 8 vastainen oikeudellisten syiden takia.
Kaksi edellistä puhujaa on esitellyt tämän yleissopimuksen historiaa ja sen tarvetta. Toivon todellakin, että se saa parlamentin yksimielisen kannatuksen. Syy, jonka vuoksi olen pyytänyt saada puhua juuri tänään, on se, että yhdessä tarkistuksista viitataan tehtävääni Euroopan parlamentin puhemiehen yhdyshenkilönä kansallisten rajojen yli tapahtuvissa lastensieppaustapauksissa. Tällä alalla kohtaamiimme moniin vaikeuksiin kuuluu se, että yhden jäsenvaltion oikeusistuimet kieltäytyvät hyvin usein hyväksymästä toisessa jäsenvaltiossa tehtyjä päätöksiä.
Tällä on kaksitahoinen vaikutus. Usein se pitkittää hyvin todellista inhimillistä tuskaa, mutta lasten sieppaukset on mielestäni yksi suurimmista ongelmista, joita se aiheuttaa. Monien näiden lastensieppaustapausten ytimessä tunnetaan todellista inhimillistä pelkoa. Meidän on pystyttävä saamaan molemmat vanhemmat, sekä huoltaja että se, joka ei ole huoltaja, vakuuttuneiksi siitä, että he voivat luottaa oman maansa oikeusistuinten tukeen ja lapsen asuinmaan tuomioistuinten tukeen sen varmistamiseksi, että he pääsevät tapaamaan lapsiaan. Hyvin usein tämä pelko lapsen menettämisestä johtaa sieppaukseen. Toisinaan ei tapahdu ainoastaan yhtä sieppausta, vaan jopa kaksi, tai äärimmäisissä oloissa jopa kolme. Se merkitsee sitä, että ensin toinen vanhemmista sieppaa lapsen, sitten puolestaan toinen ja sitten toinen sieppaa uudelleen. Meidän on päästävä jonkinlaiseen aitoon tuomioistuinten väliseen yhteistyöhön; kaikkien maiden oikeusjärjestelmissä on erittäin monia aloja, joita on arvioitava uudestaan tämän hyvin vaikean ja kasvavan ongelman valossa.
Sanottuani tuon hyväksyn, että emme tarvitse ainoastaan oikeudellista tukea, jota teidän erinomaisessa mietinnössänne meille annetaan, vaan tarvitsemme myös huomattavasti enemmän koulutusta tuomareille kaikissa maissamme. Tietenkin soisin sitä myös unionin ulkopuolisille maille, joissa, erityisesti Pohjois-Afrikan maissa, meillä on erittäin huomattavia vaikeuksia lasten sieppausten tapahtuessa.
Mietinnössä tunnustetaan käytännöllisesti Irlannissa aivan äskettäin käyttöön otetun avioerolain tosiasiat sekä ne historialliset tosiasiat, jotka liittyvät avioliittojen mitätöintiin ja sopimuksiin paavinistuimen kanssa. Haluaisin kiittää esittelijää hänen työstään ja onnitella häntä.

Sierra González
Arvoisa puhemies, me kaikki tiedämme, miten vaikeisiin tilanteisiin henkilöt ovat joutuneet asumuseroa, avioeroa tai avioliiton mitätöimistä koskevissa oikeudenkäynneissä, jos heitä vastaan nostetaan kanne eikä heillä ole kansalaisuutta tai oleskelulupaa kantajan jäsenvaltiossa, ja miten ahdistavia tilanteita syntyy, jos sellaisia tuomioita ei panna täytäntöön, joihin liittyy väliaikaisia ja varotoimenpiteitä ja joiden tehokkuus riippuu siitä, miten nopeasti ne pannaan täytäntöön.
Nämä tilanteet johtavat yhtäältä siihen, että vastaajat ovat lähes puolustuskyvyttömiä, kun kantajat turvautuvat henkilökohtaiseen lakiin, ja todelliseen vääryyteen, kun tuomio, jota ei ole pantu täytäntöön, koskee elatusmaksujärjestelmää. Tällaiset tilanteet on pakko välttää. On tarpeen ja jopa tärkeää estää ne mahdollisimman pian, vaikka tämän yleissopimusehdotuksen tarpeellisuuden tärkeydestä onkin ilmaistu hyvin perusteltuja epäilyjä, joihin minä en yhdy.
Vaikka onkin tarpeen ja tärkeää ratkaista nämä piinalliset ongelmat, on kuitenkin sanottava, että tämä yleissopimusehdotus, jota kansalaisvapauksien valiokunnan ja etenkin herra Verde I Aldean hyväksymät tarkistukset ovat parantaneet, on minun mielestäni selvästikin hämärä ja suppea yleissopimusehdotus. Sen puolesta voitaisiin sanoa, että " vähän on parempi kuin ei mitään" , mutta tässä tapauksessa olisi ollut toivottavaa, että olisi oltu kunnianhimoisempia, ettei olisi ainoastaan täsmennetty vaan myös laajennettu asiaan liittyviä tapauksia, kuten esimerkiksi puolisoiden välisiä ja puolisoiden ja heidän lastensa välisiä rahallisia velvoitteita. On pahoiteltava sitä, että tilaisuus jätettiin osittain käyttämättä, ja onnittelen herra Verde I Aldeaa.

Ullmann
Arvoisa puhemies, kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan kanssa voi ihmetellä, oliko aika sopiva tälle neuvoston aloitteelle, kun otetaan huomioon Amsterdamin sopimuksen vielä jatkuva ratifiointiprosessi ja käynnissä oleva vuoden 1968 Brysselin yleissopimuksen tarkistus. Ajattelen kuitenkin tässä asiassa toisin ja kiitän herra esittelijää, että hän osoitti meille tavan tämän aloitteen etujen tunnustamiseksi. Ehdotus perustuu K3 artiklan muodostamaan selvään oikeudelliseen perustaan. Sen määritelmät ovat ahtaita ja jäykkiä mutta selviä, ja näistä ahtaista puitteista huolimatta - sanon tämän kollega Banottille - se ottaa huomioon myös lasten oikeudet, jotka kaipaavatkin erityistä suojelua. Koska ehdotus korvaa olemassa olevan sopimuksen, se on hyvin tärkeä askel unionin yksityisoikeuden suuntaan. Sen vuoksi tämän parlamentin tulisi noudattaa kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan ehdotuksia ja tarkistuksia ja tukea tätä neuvoston tärkeää aloitetta Euroopan unionin yksityisoikeudeksi.

Gradin
 jäsen. (SV) Arvoisa puhemies, kuulun heihin, jotka jo pitkään ovat todistelleet sen puolesta, että on järjetöntä, että Euroopan unionin alueella henkilö voi toisessa jäsenvaltiossa olla avioliitossa ja toisessa eronnut. Sen vuoksi pidän erittäin myönteisenä arvoisan jäsenen Verde I Aldean mietintöä, joka koskee ehdotusta yleissopimukseksi tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoasioissa. Yleissopimus on konkreettinen esimerkki siitä, mihin EU: n tasolla voimme päästä parantaaksemme kansalaisten, perheiden ja lasten elämänlaatua unionissa. On luonnollista, että kysymys tuomioistuimen toimivallasta, tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta kärjistyy äärimmilleen maiden lähentyessä toisiaan. Syvempi yhteistyö johtaa yhteyksien ja suhteiden lisääntymiseen yksilöjen, instituutioiden ja yritysten välillä. Tästä seuraa myös se, että kotimaan rajat ylittävien kiistojen määrä kasvaa.
Jo 1968 unionin jäsenvaltiot tekivät päätöksen yleissopimuksesta, joka säätelee tuomioistuimen toimivaltaa, tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa siviilioikeusasioissa. Se on suunnattu erityisesti yrityksille ja muille taloudellisille toimijoille. Avioliitto- ja huoltajuuskysymykset jäivät kuitenkin sen ulkopuolelle. Siitä lähtien kehitys on mennyt siihen suuntaan, että kansalaiset ovat yhä laajemmin yhteistyön keskeisimpänä kohteena. Henkilöiden vapaa liikkuvuus on päämäärä, joka nykyään on laajalti toteutunut. Yhä useammat kansalaiset avioituvat toisten jäsenvaltioiden kansalaisten kanssa; yhä useammat ovat kuin me, toisin sanoen he päättävät eri syistä elää, työskennellä tai asua pitemmän tai lyhyemmän aikaa muussa jäsenvaltiossa kuin kotimaassaan. Tämä on luonnollisesti myönteistä kehitystä. Sen vuoksi on luonnollista, että myös kansainvälistä siviilioikeutta kehitetään. Tavoitteenamme on oltava, että yksityisten kiistat, jotka koskevat useamman kuin yhden jäsenvaltion oikeusjärjestelmää, voidaan ratkaista nopeasti ja tehokkaasti.
Sekä avioliitto- että huoltajuuskiistat ovat usein kuluttavia kaikille osallisille. Sen vuoksi on erityisen tärkeää, että nämä kiistat voidaan ratkaista ilman, että ne monimutkaistuvat menettelyyn liittyvien oikeudellisten vaikeuksien vuoksi. Euroopan parlamentti tuntee monia muita paremmin ne ongelmat, joita menettelysäännöt avioliittokiistoissa aiheuttavat yksityisille EU: n kansalaisille. Euroopan parlamentille on lähetetty useita tähän asiaan liittyviä selvityksiä. Tämänhetkinen tilanne merkitsee käytännössä sitä, että yhdessä jäsenvaltiossa tehtyä avioeropäätöstä ei automaattisesti tunnusteta toisessa jäsenvaltiossa. Tällä voi olla vakavia seurauksia. Pariskunta voi siten olla laillisesti eronnut yhdessä jäsenvaltiossa samalla kun heidän toisessa valtiossa voidaan katsoa olevan avioliitossa. Yksilöä ajatellen tätä on täysin mahdotonta hyväksyä. Tällä on erityisen vakavia seurauksia, jos toinen osapuoli haluaa avioitua uudelleen. Tämä voi johtaa siihen, että uutta avioliittoa pidetään toisessa jäsenvaltiossa moniavioisuutena, joka on rangaistavaa.
Ehdotus yleissopimukseksi tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoasioissa määrittelee selkeät ja tyhjentävät määräykset siitä, kenellä on toimivalta yksittäisessä tapauksessa. Perusperiaatteena on, että toimivalta määritellään osapuolten vakituisen asuinpaikan perusteella. Poikkeustapauksissa myös kansallisuus ja kotipaikka voivat olla ratkaisevia. Yleissopimus sisältää myös joukon määräyksiä, jotka yksinkertaistavat ja nopeuttavat menettelyä täytäntöönpanon tunnustamiseksi. Käytännössä määräykset merkitsevät sitä, että tuomio avioliittoasioissa pannaan täytäntöön lähes automaattisesti myös toisessa jäsenvaltiossa.
Avioeron tai asumuseron yhteydessä lapset joutuvat yleensä kärsimään eniten. Sen vuoksi on tärkeää, että niin pitkälle kuin mahdollista luodaan sellaiset edellytykset, että lapset voivat eron jälkeen säilyttää mahdollisimman läheisen suhteen niin isäänsä kuin äitiinsäkin. Kun kyseessä on useampi kuin yksi jäsenvaltio, on sääntöjen oltava muotoiltu siten, että huoltajuuskysymys voidaan ratkaista yksiselitteisesti. Lähtökohtana on koko ajan oltava lapsen paras. Yleissopimus merkitsee näiden asioiden kannalta merkittävää parannusta nykyiseen tilanteeseen verrattuna. Sillä tuomioistuimella, joka tekee päätöksen avioerokysymyksessä, on myös tulevaisuudessa oltava oikeus tehdä päätös huoltajuuskysymyksessä, jos lasten vakinainen asuinpaikka on kyseisessä jäsenvaltiossa. Tuomioistuimen on myös voitava ratkaista huoltajuuskysymys, jos lasten asuinpaikka on toisessa jäsenvaltiossa, sillä edellytyksellä, että ainakin yksi osapuolista on lasten huoltaja ja että molemmat osapuolet hyväksyvät tuomioistuimen toimivaltuudet.
Esittelijä ottaa mietinnössään esiin kysymyksen Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asemasta yleissopimuksen tulkinnassa ja toteaa, että se on rajallinen. Ennakkoratkaisuja yleissopimuksen tulkinnasta voivat pyytää ainoastaan joko muutoksenhakutuomioistuin tai jäsenvaltioiden ylimmät tuomioistuimet. Olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että olisi ollut hyvä, jos tuomioistuin olisi saanut suuremmat mahdollisuudet antaa ennakkoratkaisuja. Panen erityisesti merkille, että rajoitus on tiukempi kuin vuoden 1968 Bryssel I -yleissopimuksessa.
Yleissopimus tuomioistuinten toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoasioissa on tärkeä askel kohti kansalaisten Eurooppaa. Toivon, että muodollinen päätös yleissopimuksesta tehdään sisä- ja oikeusasiain neuvoston kokouksessa 28. ja 29. toukokuuta. Sen vuoksi on tärkeää, että jäsenvaltiot vielä ratifioivat sopimuksen.

Puhemies
Kiitoksia, komissaari Gradin.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Tietyt maailmankauppaan liittyvät näkökohdat
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Pimentan laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A40125/98) maailmankaupan ympäristö-, kansanterveys- ja kuluttajansuojanäkökohdista.
Arvoisa puhemies, pyydän anteeksi, että olen puhunut näin kauan. Tässä asiassa ollaan nyt lähellä räjähdyspistettä ja on välttämätöntä, että komissio on selvästi tietoinen siitä, että kansan demokraattisesti valitsemien edustajien kärsivällisyys on loppumassa.

Pimenta
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komissaari, kaupasta ja ympäristöstä käytävässä keskustelussa on nyt tultu kriittiseen vaiheeseen. Uruguayn kierroksen tuloksena solmittujen sopimusten ja Maailman kauppajärjestön perustamisen jälkeen ei ole tehty yhtään ainoaa myönteistä päätöstä, vaikka parlamentti ja eräät muut lakiasäätävät kokoukset, kuten Yhdysvaltain kongressi, ovat päättäneet Marrakeshin sopimusten ratifioinnista, koska noissa sopimuksissa käsiteltiin kokonaisuutta, joka sisälsi myös ympäristönäkökohdat.
WTO: n kauppa- ja ympäristökomitean mandaatti sisälsi alun alkaen kuitenkin 10 kohtaa, joista yksikään ei ole johtanut poliittiseen päätökseen WTO: n päätöksentekoelimissä. Koska poliitikot eivät ole tehneet päätöksiä, noudatetun politiikan ovat tosiasiassa määritelleet paneelit tai Maailman kauppajärjestön oikeusistuimet. Tämä on kestämätön tilanne. Ensinnäkin, koska nämä elimet eivät ole laillisesti oikeutettuja päättämään ympäristöä, kansanterveyttä ja kuluttajaa koskevien erittäin tärkeiden kansallisten lakien kumoamisesta. Olemme jo nähneet, minkälaisen reaktion tämä tilanne on aiheuttanut Yhdysvaltain kongressissa, jossa Clintonin hallitus joutui sen tosiasian eteen, että nopeutettua menettelyä koskeva pyyntö evättiin. Toiseksi, koska nuo paneelit ovat itsekin myöntäneet rajoituksensa ja pyytäneet Maailman kauppajärjestön poliittisilta elimiltä suuntaviivoja, joita ei kuitenkaan ole annettu.
Asiassa on perustavanlaatuisia ongelmia, arvoisa puhemies. Ensimmäinen ongelma koskee näiden kahden politiikan tavoitteita. Ympäristöpolitiikan tavoitteena on muuttaa kansalaisten, yritysten ja valtioiden käyttäytymistä. Kansainvälisen kauppapolitiikan tavoitteena taas on pelkästään vapaa kaupankäynti tuotteiden ja palvelujen alalla, eikä siinä sallita tuotteiden erottelemista sen mukaan, miten ne on tehty. Siinä ei siis ole mahdollista millään lailla erottaa toisistaan tuotteita, joita kutsutaan englannissa nimellä otherwise like products ( samanlaiset tuotteet). Tämä on perustavanlaatuinen ristiriita, jota on pohdittava filosofisesti ja poliittisesti.
Asiassa on myös lainsäädäntöön liittyviä ristiriitoja. GATTin paneelissa äskettäin tehty päätös esimerkiksi tekee tyhjäksi Washingtonissa solmitun CITES-sopimuksen, jonka tavoitteena on uhanalaisten lajien suojeleminen. Vaikka on sekä halpaa että mahdollista suojella uhanalaisia lajeja CITES-sopimuksen turvin, GATTin paneeli on juuri päättänyt, ettei se voi estää Yhdysvaltoja tuomasta katkarapuja, joiden pyyntimenetelmät saattavat monia kansainvälisessä ympäristölaissa suojeltuja lajeja uhanalaiseen asemaan.
WTO: n vähäinen päätösvalta nostaa esiin myös kestävään kehitykseen liittyviä ongelmia. Olemme käyneet keskustelua banaaneista, joiden suhteen eräissä AKT-maissa on erittäin vakavia ongelmia. Meidän on ratkaistava eettisiä kysymyksiä, kuten kävi selvästi ilmi siinä tosiseikassa, että mahdollinen GATTin paneeli saattaa vaarantaa jalkarautoja koskevan eurooppalaisen lainsäädännön. Meillä on kansanterveyteen ja kuluttajansuojaan liittyviä ongelmia, kuten päätös hormonien käytöstä lihassa: Euroopassa eläinten lihottaminen hormoneilla ei ole sallittua, mutta meidät yritetään pakottaa kumoamaan tuo lainsäädäntö. Meillä on tuotteiden etikettiin liittyviä ongelmia; ne koskevat esimerkiksi sellaisia metsätuotteita, jotka ovat peräisin metsistä, joita ei hoideta kestävän kehityksen periaatteen mukaisesti; kuitenkaan WTO ei salli meidän tehdä eroa puuraaka-aineen välillä riippumatta siitä, onko sen tuottamiseksi tuhottu aarniometsää vai onko se peräisin kestävän kehityksen mukaisilta metsäviljelmiltä.
Tahtoisin esittää komissiolle suoran kysymyksen, ja väärinkäsitysten välttämiseksi esitän sen englanniksi, jotta komissaari Leon Brittan, komissaari Marcelino Oreja ja heidän seurassaan olevat tekniset asiantuntijat voivat ymmärtää sen:
Suhtaudun myönteisesti puheeseen, jonka Sir Leon Brittan piti Bellerive Globe -konferenssissa Genevessä. Voin kuitenkin suhtautua myönteisesti puheessa esitettyyn ehdotukseen kauppa- ja ympäristöministerien korkean tason kokouksesta ainoastaan, jos kaksi ehtoa täytetään. Ensimmäinen ehto on se, että tämä ei saa olla viivyttelytaktiikkaa. Se on sisällytettävä tulevan korkean tason WTO: n ministerikonferenssiin, joka pidetään Genevessä toukokuussa. Muutoin sillä ei ole tarpeeksi poliittista tukea. Toiseksi tarvitsemme komissiolta selvän lausunnon erityismenettelyä koskevasta ajatuksesta, ennen kuin paneeli kokoontuu WTO: n kauppa- ja ympäristöristiriitoja koskevan tapauksen käsittelyä varten. Selkeämmin sanottuna haluamme sen olevan demokraattisempi, avoimempi kansalaisjärjestöjä ja ulkomaailmaa sekä ympäristöasiantuntijoita kohtaan, ennen kuin paneelin niin kutsutut tuomarit alkavat tehdä kauppaa ja ympäristöä koskevia päätöksiä. Haluamme tässä saada aikaan kaksi asiaa. Ensiksi haluamme toimielinten tasolla, kauppaa ja ympäristöasioita käsittelevän korkean tason ministerityöryhmän, joka antaa tarvittavaa poliittista vauhtia, jota nykyinen kauppa- ja ympäristökomitea (CET) ei tee. Toiseksi haluamme saada toiminnallisella tasolla aikaan riitojenratkaisujärjestelmää edeltävän järjestelmän, jossa olisi mukana kansalaisyhteiskunnan edustajia, kansalaisjärjestöjä ja ympäristöasiantuntijoita, jotta asiaa soviteltaisiin ennen kuin edetään päätöksentekovaiheeseen.
Haluaisin myös kiinnittää komission huomion 6, 8, ja 10 kohtaan, missä pyydämme harkitsemaan "vaikutusvaltaisten henkilöiden ryhmän" perustamista, joka pohtisi tärkeimpiä filosofisia kysymyksiä, varoitukseen, jonka annamme 8 kohdassa, ja lopuksi kauppa- ja ympäristöministerien kestävän kehityksen ryhmän perustamisen kiireellisyyteen.

Pollack
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi antaa tunnustukseni herra Pimentan puheen loppuosalle. Toivottavasti en toista hänen puheitaan. Näemme yhä useammin WTO: ssa tehtyjen vetoomuksia koskevien päätösten tuloksia, jotka vaikuttavat kielteisesti ympäristöön, ja huolimatta GATT-sopimuksen 20 artiklan määräyksestä, ympäristönsuojelu näyttää olevan kaukana taka-alalla monen kansainvälisen kaupan alalla toimivan lakimiehen mielessä. Olemme seuranneet omassa työssämme parlamentissa päätöksiä hylkeenpoikasten nahoista, ansaraudoista, kosmetiikkaa varten tehdyistä eläinkokeista, jotka kaikki ovat epäonnistuneet yksinkertaisesti WTO: n uhkailujen vuoksi, saati sitten todelliset tapaukset.
En tiedä esimerkiksi sitä, ryhtyvätkö virkamiehet, jotka kehittävät Kioton jälkeisiä politiikkoja ja toimenpiteitä, varotoimiin tulevia WTO: n hyökkäyksiä varten, joita tekevät esimerkiksi öljyntuottajamaat. Mutta toivon todella, että he tekevät niin. Tonnikala/delfiini- ja katkarapu/kilpikonna- päätökset ovat lisänneet kansalaisjärjestöjen ja kansan pelkoa siitä, että WTO uhkaa sosiaalisesti ja ympäristöllisesti kestävää kehitystä. Kuitenkaan kumpikaan näistä tapauksista ei ole todellinen kauppakiista, ja niistä olisi yksinkertaisesti pitänyt neuvotella. Jos meillä olisi ollut vahvempia monenkeskisiä ympäristösopimuksia, joitain näistä ongelmista olisi voitu välttää. Olisi hyvin valitettavaa, jos kansalaisjärjestöt menettäisivät kokonaan uskonsa WTO: hon, sillä ne voisivat käyttää WTO: n välineitä esimerkiksi taistelussa vähennysten saamiseksi ympäristötuotteiden ja -palvelujen tulleihin.
Ryhmäni kannattaa vilpittömästi herra Pimentan erinomaista mietintöä, 8 kohta mukaan lukien. Sen olisi oltava olennainen panos tärkeimpään WTO: n ministerikokoukseen, ja toivon, että ministerineuvosto kuuntelee huoliamme, jotka koskevat tarvetta vahvistaa WTO: n kauppa- ja ympäristökomiteaa (CET). Komissio on pannut alulle tämän ajatuksen Genevessä syksyllä pidettävästä korkean tason kauppa- ja ympäristökokouksesta, joka kokoaisi yhteen huipputason politiikan tekijät ajamaan tarmokkaasti keskustelua siitä, kuinka CET: n toimintaa vahvistettaisiin. Tämä voisi hyvinkin olla hyödyllinen aloite. Herra Pimenta on huolissaan siitä, että tämä saattaisi olla viivyttelytaktiikkaa, ja monellakin tapaa korkean tason virkamiesten on tehtävä työtä etukäteen. Siitä huolimatta se voisi olla hyödyllinen askel eteenpäin.
Elämme maailmassa, jossa, yhtä alaa tarkastellaksemme, lisääntyvät bioteknologiset keksinnöt uhkaavat maanviljelijöiden toimeentuloa kehitysmaissa. Ahneet monikansalliset yritykset kopioivat laittomasti ja patentoivat näiden maiden luonnonyrttilääkkeitä ja aikovat sitten myydä tuotteet niille takaisin sellaiseen hintaan, johon niillä ei ole varaa. Parhaillaan neuvotellaan monenkeskisestä investointisopimuksesta, joka ei ilmeisesti sisällä vielä kyllin voimakkaita sosiaali- ja ympäristölausekkeita. Kaikki nämä ongelmat liittyvät maailmankauppaan ja tapaan, jolla WTO: n on kehityttävä ja selviydyttävä niistä. WTO on saatava kehittymään siten, että se toimisi tavalla, joka kunnioittaa näitä tärkeitä aloja. Herra Pimentan mietintö sisältää joitakin erittäin tärkeitä ja järkeviä kohtia, ja suosittelen sitä parlamentille.

Eisma
 Arvoisa puhemies, GATT-lainsäädäntö, kuten te kaikki tiedätte, on ratkaisevan tärkeä maailmankaupan edistämisessä. Myös unioni, oma Euroopan unionimme, hyötyy siitä suuresti. Mutta GATT-sopimuksen toteuttamisen yhteydessä ei ole tähän mennessä otettu lainkaan huomioon ympäristöä. Siinä ei oteta huomioon kestävää hakkuuta, erittäin voimaperäisiä ympäristöä saastuttavia maanviljelystapoja, julmia pyyntimenetelmiä, kuten ansarautoja, joista olemme toistuvasti puhuneet parlamentissa eikä siinä ylipäänsä oteta huomioon ympäristölle koituvaa vahinkoa. Siksi tämä parlamentti on vuodesta 1993 lähtien vaatinut tämän suhteen huomioonottamista GATT-sopimuksen puitteissa. Meidän on yhä todettava, että vapaa kauppa on nykyisten lakitekstien mukaan tärkeämpää kuin tavoitteet ympäristöteknisen ja sosiaalisesti kestävän kehityksen alalla.
Siksi parlamentti vaatikin aikoinaan kauppa- ja ympäristökomitean (CTE) perustamista. Osaksi parlamentin ponnistusten vuoksi komitea ja työohjelma saatiin todellakin aikaan ja vahvistettiin Marrakeshin sopimuksella. Sen jälkeen on kuitenkin tapahtunut liian vähän muutoksia. Ei ole saatu aikaan hyvää seurantaa Marrakeshin kokoukselle. Kun Maailman kauppajärjestön Genevessä pidettävä ministerikonferenssi lähestyy, on oikea hetki antaa prosessille uusi ärsyke. Pimentan mietintö tekee sen erinomaisella tavalla.
Toisaalta olosuhteet näyttävät parantuvan, sillä Yhdysvaltain kiinnostus kaupan ympäristökysymyksiin on kasvanut muun muassa Kioton vaikutuksesta. Näyttää myös siltä, että muutamat Maailman kauppajärjestön puitteissa käydyt keskeiset kiistat, kuten kysymykset hormoneista ja kilpikonnista, on ratkaistu. Mutta toisaalta muodollisen lainsäädännön aikaansaamisen lykkääminen Maailman kauppajärjestön puitteissa voi aiheuttaa tarpeetonta poliittista vahinkoa samaiselle järjestölle. Tämä kollega Pimentan valiokunta-aloitteinen mietintö, sellaisena kuin se on hyväksytty yksimielisesti ympäristövaliokunnassa, on tärkeä tuki tässä asiassa. Kauppa- ja ympäristökomitean tulee alkaa toimia tehokkaasti ja sen pitäisi pystyä täyttämään tämän vuosisadan loppuun mennessä se tehtävä, joka sille on annettu Marrakeshissa.
Maailman kauppajärjestön tulee myös ottaa huomioon ehkäisyperiaate ja saastuttaja maksaa -periaate. Komission ja jäsenvaltioiden - mutta katson tässä etenkin komission edustajaa - pitää joka tapauksessa tehdä jotakin saadakseen Maailman kauppajärjestön kumppanit Genevessä antamaan sitova julkilausuma päätöksestä.
Liberaaliryhmämme tukee täysin kollega Pimentan valiokunta-aloitteista mietintöä ja toivomme, että se selviää huomenna parlamentin käsittelystä vahingoittumattomana, sillä ympäristövaliokunta kannatti yksimielisesti tätä mietintöä ja mikäli haluamme olla johdonmukaisia poliittisena elimenä, meidän on jatkettava ympäristövaliokunnan yksimielisyyttä tässä täysistunnossa. Toivon, että me kaikki äänestämme tämän Pimentan mietinnön puolesta.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, aloitan siitä, mihin herra Eisma lopetti, ja toivon myös, että huomenna hyväksyttäisiin Pimentan mietintö, joka, kuten hänkin sanoi, hyväksyttiin yksimielisesti ympäristövaliokunnassa viime istunnossa. Toivomme, että se hyväksyttäisiin, koska, kuten esittelijä erittäin hyvin sanoo, WTO: n huippukokous toukokuussa Genevessä on todellakin viimeinen tilaisuus tehdä tarpeellisia, välttämättömiä ja poliittisesti sitovia päätöksiä, jotta voidaan välttyä niiltä jatkuvilta ristiriidoilta, joita ilmenee ympäristön ja kaupan, terveyden ja kaupan, sosiaalisten oikeuksien ja kaupan välillä. Emme nimittäin halua uutta epäonnistumista kuten Singaporessa vuonna 1996, kun WTO: n huippukokouksessa Marrakechissa vuonna 1994 tehty sopimus jätettiin räikeästi täyttämättä.
Aivan kuten Spencerin, Kreissl-Dörflerin ja Pimentan aiemmissa mietinnöissä, joista keskusteltiin aikaisemmin parlamentissa, niin myös tässä mietinnössä toistetaan aina samat kysymykset. Kauppaa koskevia sääntöjä ei voi asettaa terveyden, ympäristön ja meidän luonnonvarojemme suojelun kannalta välttämättömien sääntöjen yläpuolelle. Sen vuoksi me puollamme Pimentan mietintöä ja, kuten herra Eisma sanoi, toivokaamme, että se hyväksyttäisiin huomenna, jos ei yksimielisesti - se on hyvin monimutkaista parlamentin täysistunnossa - niin ainakin suurella enemmistöllä, jolloin Euroopan komissiolla voisi olla selkeä ja vakuuttava kanta tässä Geneven huippukokouksessa, jotta meillä olisi ennen tämän vuosisadan päättymistä sellaiset säännöt, jotka puolustavat samaa kuin mekin kaikilla alueilla: ympäristöä koskevia sääntöjä, terveyttä koskevia sääntöjä, oikeudenmukaisemman yhteiskunnan sääntöjä.

Lannoye
Arvoisa puhemies, minulla ei ole tilaisuutta puhua paljoakaan minuutissa, mutta sanon joka tapauksessa, että Pimentan mietintö on erinomainen ja että hyväksymme sen epäröimättä.
Herra Pimenta tuo nimittäin hyvin esille nykyisen WTO: n puutteet ja sen, että tällä hetkellä toimivassa arvojärjestyksessä asetetaan vapaakauppa etusijalle ympäristönsuojeluun ja terveydenhoitoon nähden. Tunnetuimmat kolme riitaa, jotka WTO on ratkaissut sitten Marrakechissä tapahtuneen järjestön perussäännön hyväksymisen ja jotka koskevat hormoneja, banaaneja ja Yhdysvalloissa käytettäviä polttoaineita, ovat kaikki sellaisia riitoja, jotka johtivat päätöksiin, jotka ovat kansanterveyden ja ympäristön vastaisia, ja tämä seikka vaikuttaa minusta olennaiselta.
Jos haluamme, että tämä tuhoisa prosessi loppuu, on ehdottomasti käsiteltävä ongelman ydintä, eikä pidä epäröidä asettaa kyseenalaiseksi itse WTO: n perussääntöä, jossa kieroutuneet päätöksentekoa koskevat periaatteet korostuvat hyvin selvästi. Ajattelen etenkin sitä seikkaa, että kun jokin valtio, tai vaikkapa Euroopan unioni, haluaa hyväksyä ankarampia terveyttä tai ympäristöä koskevia toimia, sen velvollisuutena on esittää toimilleen perusteet. Epävarmuus joidenkin tuotteiden tai joidenkin prosessien vaarattomuudesta ei riitä rajoittavampien toimien oikeutukseksi, ja tämä on meistä sietämätöntä. Genevessä on saatava alkuun muutos.

Oreja Aguirre
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, minun on ensiksi sanottava, että komission mielestä tästä mietinnöstä keskustellaan hyvin suotuisaan aikaan ennen Maailman kauppajärjestön toista ministerikonferenssia ja OECD: n ministerikokousta, jossa komission toivomuksen mukaan ministerit pääsevät yksimielisyyteen siitä, miten tärkeä on sellainen julkinen keskustelu, joka voisi olla avoimempi ja joka antaisi parempaa tietoa kaupan ja sijoitusten vapauttamisen vaikutuksista maailmanlaajuiseen talouteen.
Komissio arvostaa suuresti herra Pimentan sitoutumista tähän asiaan. Edessämme oleva uusi mietintö on erittäin tärkeä panos kaupasta ja ympäristöstä käytävään keskusteluun niin yleisestä näkökulmasta kuin Maailman kauppajärjestönkin kannalta. Mielestäni se on lisäksi politiikkojen valmisteluprosessin olennainen osa, sillä me olemme vakuuttuneita siitä, että kaupan vapauttamisessa ei voi tapahtua mitään merkittävää edistystä, ellei siihen saada kansalaisyhteiskunnan aktiivista tukea, eikä tämä koske ainoastaan Eurooppaa vaan myös muita teollisuusmaita ja kehitysmaita.
Komissio on edelleen sitä mieltä, että vapauttamisprosessin jatkuminen on hyvä asia yleensä maailmalle ja erityisesti Euroopalle. Komission jäsenet ymmärtävät kuitenkin myös ne huolet, joita globaalistuminen voi herättää ja jotka on tuotu esille täällä tänä iltana, ja he ovat vakuuttuneita siitä, että on keskityttävä enemmän määrittelemään puitteita globaalille vapauttamiselle, jonka ansiosta tuleva kasvu koituisi erittäin monen kansalaisen hyödyksi kaikkialla maailmassa ja merkitsisi lisäksi etuja eikä kustannuksia planeetan ympäristölle.
Tämän viestin Sir Leon Brittan välitti Geneven Bellerive Foundation -säätiössä 23. maaliskuuta pitämässään ympäristöä koskeneessa puheenvuorossa, ja toivon, että komissio saisi parlamentin tuen, kun kehitellään tätä asiaa koskevia uusia ajatuksia. Sir Leon piti rohkaisevina alustavia myönteisiä reaktioita useimpien teidän taholta, jotka myös seuraatte tiiviisti ympäristöä ja kehitystä koskevaa keskustelua.
Tässä hengessä toukokuussa pidettävän Maailman kauppajärjestön ministerikonferenssin jälkeen Sir Leon aikoo pyytää yksikköjänne kehittämään avointa ja laaja-alaista vuoropuhelua maailmanlaajuistumisen vaikutuksista, jotta samalla, kun etenemme kohti tulevaa vuosituhannen kierroksen käynnistymistä vuoden 1999 lopussa, Euroopan yleinen mielipide ei olisi ainoastaan valmistautunut vaan myös sitoutunut eurooppalaisiin tavoitteisiin näissä tärkeissä neuvotteluissa.
Sallinette minun seuraavaksi käsitellä yksityiskohtaisemmin yleisestä poliittisesta näkökulmasta käsin meille tänään esiteltyä mietintöä. Tässä mietinnössä esitetään useita kysymyksiä kaupan ja ympäristön välisestä suhteesta. Komission mielestä tämän suhteen ei välttämättä tarvitse olla ristiriitainen eikä sen pidäkään olla. Kuten parlamentin ja neuvoston vuonna 1996 antamassa tiedonannossa todetaan, olemme sitä mieltä, että kauppa ja ympäristö voivat tukea toisiaan vastavuoroisesti. Tämän prosessin kuluessa tulee varmasti hetkiä, jolloin sovittelussa syntyy ongelmia, mutta juuri tästä syystä perustettiin aivan ensimmäiseksi WTO: n kauppa- ja ympäristökomitea.
Komissio on samaa mieltä useista Pimentan mietinnön huomioista. Se ymmärtää myös ja jakaa tiettyjen piirien ilmaiseman pettymyksen komitean tähän mennessä saavuttaman edistyksen rajallisuudesta. Saattaa olla, ettei komitea ole edistynyt niin paljon kuin jotkut toivoivat, mutta meidän on sanottava myös, että tämä edistyksen puute ei ole todellakaan johtunut Euroopan yhteisön ponnistelujen puutteesta, sillä se on ollut jatkuvasti johtavassa asemassa tässä komiteassa siitä asti, kun se aloitti kokouksensa.
Me emme myöskään saa aliarvioida komitean tekemää työtä, kun se on kutsunut koolle kaupan ja ympäristön alojen vastuuhenkilöt kaikkialta maailmasta ja auttanut näin heitä ymmärtämään omien alojensa monimuotoisuutta. Me emme myöskään voi väheksyä komitean viime vuoden aikana tekemien analyysien arvokasta panosta ja monien ongelmien selvittämisessä saavutettua edistystä.
Haluan myös sanoa jonkin sanan katkarapu/kilpikonna-tapauksen lopputuloksesta. Komissio ei voi antaa konkreettista lausuntoa tästä tapauksesta, jossa yhteisö ei ole suoraan osallisena, koska, kuten hyvin tiedetään, WTO ei ole vielä julkistanut työryhmän johtopäätöksiä. Yleisesti ottaen komissio on sitä mieltä, että WTO: n ja vetoomuselimen monien aiempien työryhmien johtopäätökset ovat vuosien kuluessa vakiinnuttaneet eräänlaisen oikeuskäytännön, joka etenee johdonmukaisesti sellaiseen suuntaan, jota yhteisö on aina puolustanut. Mitä taas tulee mainitsemani konkreettiseen työryhmään, on hyödyllistä ja tarpeellista unohtaa ne hieman sensaatiohakuiset johtopäätökset, joita olen lukenut ja olemme nähneet lehdissä, kuten esimerkiksi sen, että Yhdysvallat häviää taistelun kilpikonnien säilymisen puolesta. Jos pohdimme asiaa teknisemmin ja tarkastelemme tapauksen tosiasioita ja yhteisön työryhmälle antamaa analyysia, joka oli kolmannen osapuolen panos, voimme todeta, että kysymys on todennäköisesti hieman monimutkaisempi. Tosiasiassa Yhdysvallat kielsi katkarapujen tuonnin tietyistä Aasian maista ja kehotti näitä neuvottelemaan merikilpikonnien suojelua koskevan sopimuksen. Todennäköisesti paneeli olisi voinut päätyä erilaiseen johtopäätökseen, mikäli Yhdysvallat olisivat pyrkineet vakavammin pääsemään sopimukseen Aasian maiden kanssa ennen kieltopäätöstä.
Joka tapauksessa kyseinen paneeli käynnistää keskustelun kauppa- ja ympäristökomiteassa, jossa yhteisö on jatkuvasti puoltanut sitä, että monenvälisesti sovittujen toimien on oltava sopusoinnussa WTO: n sääntöjen kanssa. Näin ollen perusasetelma on komission noudattamien suuntaviivojen mukainen. Vaikka onkin mahdollista, että työryhmä antaa Yhdysvaltojen toimenpiteen vastaisen lausunnon, monet sen johtopäätöksistä voivat merkitä sitä, että tunnustetaan WTO: n jäsenten laaja liikkumavara, kun ne ottavat käyttöön sopiviksi katsomiaan ympäristö- ja ympäristönsuojelupolitiikkoja, mukaan lukien niiden oman lainkäyttövallan ulkopuolella sovellettavat politiikat.
Pimentan mietinnössä käsitellään myös WTO: n oikeuskäytäntöä ja sen XX artiklaa koskevaa kysymystä. WTO: n ja vetoomuselimen eri työryhmien johtopäätöksistä on vuosien kuluessa muodostunut eräänlainen oikeuskäytäntö, joka etenee edelleen vakaasti yhteisön toivomaan suuntaan, toisin sanoen että WTO: n jäsenten oman lainkäyttövaltansa ulkopuolella ympäristön suojelemiseksi toteuttamat toimet on otettava huomioon aina, kun ne toteutetaan monenvälisesti eikä yksipuolisesti.
Vaikka tässä asiassa onkin edistytty, komission mielestä ei riitä ainoastaan se, että ratkaistaan GATTin XX artiklassa määrättyjä poikkeuksia koskeva kysymys yksinomaan riitojenratkaisujärjestelmän puitteissa annetuin oikeuspäätöksin. XX artiklan merkitys on sellainen, että siihen on puututtava poliittisella tasolla, kenties tulkinnan tai WTO: n yleissopimuksen avulla. Komissio on lisäksi vakuuttunut siitä, että työryhmien päätösten myötä saavutettu jatkuva kehitys tarjoaa hyvän perustan mille tahansa tämäntapaiselle tulkinnalle.
Mitä tulee sitten esittelijän kyseiseen mietintöön sisällyttämään moraalia, etiikkaa ja eläinten hyvinvointia koskevaan aiheeseen, mielestäni kyseessä on aihe, jonka osalta on noudatettava tiettyä varovaisuutta. Sanon ainoastaan sen, että nykytilanteessa meidän pitää olla antamatta sitä vaikutelmaa, että haluamme opettaa muille maille, mitä niiden on tehtävä niiden oman lainkäyttövaltansa puitteissa.
Kun niiden politiikoissa ilmenee jokin ongelma, todennäköisesti oikea asenne on tehdä yhteistyötä niiden kanssa ja saada ne vakuuttuneiksi meidän näkemyksistämme, jopa sitovin sopimuksin. Joka tapauksessa näitä kysymyksiä ei pidä lisätä komitean työohjelmaan, vaan komission mielestä komitean on edelleenkin pohdittava erityisiä ja aidosti ympäristöön liittyviä ongelmia.
Mahdollisesti asiantuntijaryhmä voisi käsitellä tämäntapaisia kysymyksiä. Periaatteessa komissio suhtautuu avomielisesti tämän ryhmän perustamiseen, mutta sen on tiedettävä yksityiskohtaisemmin, millainen tuon ryhmän mandaatti tarkalleen ottaen on, ennen kuin se sitoutuu siihen. Ilmeisesti olisi tärkeää, ettei sen työ ole päällekkäistä komitean työn kanssa ja että sillä olisi laaja mandaatti, johon eivät sisältyisi ainoastaan kauppaan ja ympäristöön liittyvät perinteiset ongelmat vaan myös sellaisia asioita kuin eläinten suojelun eettiset näkökohdat, ihmisten terveys, kuluttajan suojelu, muiden muassa. Kuten Pimentan mietinnöstä ilmenee, meidän on kuitenkin aluksi kohdistettava ponnistelumme ensisijaisesti varsinaisen komitean työn lujittamiseen.
Mitä tulee niin sanoaksemme filosofiseen keskusteluun, komissio olisi lähinnä samaa mieltä kuin esittelijä siinä mielessä, että kaupasta ja ympäristöstä käytävä keskustelu on edennyt jo niin pitkälle, että väliintulo poliittisemmalla tasolla on mahdollinen. Se, että keskustelu on edennyt pitkälle, johtuu suurelta osin yhteisön rakentavista ponnisteluista komiteassa, ja tätä työtä on lisättävä. Kuten Sir Leon ilmaisi asian Genevessä viime kuussa, komissio on kuitenkin myös sitä mieltä, että olisi hyödyllistä järjestää kauppaa ja ympäristöä koskeva korkean tason kokous ennen WTO: n ministerikonferenssia vuonna 1999. Tuo WTO: n suojeluksessa järjestettävä kokous voisi lujittaa komitean työtä niin, että hallitukset pitäisivät kauppaa ja ympäristöä entistä tärkeämpinä, ja varmistaa sen, että tämä kysymys olisi vahvasti mukana WTO: n ohjelmassa vuoden 1999 konferenssin valmistelua varten. Ja mikä on kaikkein tärkeintä: tällainen korkean tason poliittinen aloite voisi purkaa ne esteet, joiden takia emme ole toistaiseksi pystyneet edistymään ratkaisevasti niin kuin olisimme halunneet, ja se voisi ratkaista monet niistä kysymyksistä, jotka herra Pimenta mietinnössään esittää.
Näin ollen komissio haluaa työskennellä parlamentin kanssa tällaisten aloitteiden parissa, joiden ansiosta voimme tehdä ympäristöstä aivan keskeisen kaupallisen ja ekologisen tavoitteemme ja antaa sille hallitsevan aseman maailmanlaajuisella neuvottelukierroksella.
Haluan myös sanoa lisäksi, että joidenkin herra Pimentan esittämien huomioiden osalta osaksi siitä, puoltaako komissio ajatusta asiantuntijaryhmästä, olen jo lausunut mielipiteeni asiasta siten, että komissio suhtautuu siihen myötämielisesti, että toukokuinen ministerikonferenssi edustaa epäilemättä välivaihetta kahden ministerikonferenssin välissä ja ettei komissiolla ole varmaa aikomusta tarkastella erityisesti jotain tiettyä aihetta tai alaa eikä sillä ole suunnitelmia ehdottaa mitään omaaloitteisesti, mutta se on valmis suhtautumaan kaikkeen myönteisesti, mikäli muut osapuolet ehdottavat jotain.
Mitä tulee siihen, puoltaako komissio ajatusta Genevessä annettavasta poliittisesta julistuksesta, kuten herra Pimenta on tänä iltana esittänyt, käsittääksemme toukokuinen ministerikonferenssi edustaa välivaihetta kahden ministerikonferenssin välissä, eikä komissiolla ole selkeää aikomusta osoittaa erityistä huomiota tähän asiaan, mutta käsittääksemme tämän julistuksen tavoitteena olisi Pimentan mietinnön mukaisesti palauttaa poliittinen liikevoima ja komissio myöntää, että keskustelua on elävöitettävä uudestaan, ja se on tästä syystä ehdottanut, kuten aiemmin sanoin, korkean tason virkamiesten kokousta, johon olen jo viitannut.
Nämä ovat ne asiat, joista halusin ennen kaikkea lausua mielipiteeni. Haluan myös sanoa rouva Pollackille, että mitä tulee hänen mainitsemaansa Kioton pöytäkirjaan, käsittääksemme ei ole olemassa mitään vaaraa, etteikö se olisi sopusoinnussa Maailman kauppajärjestön kanssa, ja OECD: n puitteissa neuvotellun monenvälisen sijoitussopimuksen (MAI) osalta yhteisö on valmis menemään niin pitkälle kuin tarvitaan - ja haluan sanoa tämän kategorisesti - taatakseen sen, että ulkomaiset sijoitukset kunnioittavat ympäristönsuojelua koskevia kansallisia sääntöjä. Nämä ovat joitakin niistä huomioista, jotka halusin esittää tästä Pimentan mietinnöstä, johon komissio suhtautuu erittäin myönteisesti ja jota se pitää erittäin tärkeänä samoin kuin siitä pidettyjä puheenvuoroja.

Pimenta
Arvoisa puhemies, ensinnäkin huomautan parlamentin käännöspalvelulle, että pykälä 4 on virheellinen kaikissa kieliversioissa. Kyse ei ole varovaisuuden, vaan ennakoinnin periaattesta. Pyytäisin parlamentin käännöspalvelua korjaamaan sen, koska tämä on tärkeä kysymys.
Tahtoisin ensinnäkin kiittää herra komissaaria siitä, että hän on tänään saapunut tänne; tahtoisin sanoa, että tunnen teidät hyvin ja kun otan huomioon taustanne ja elämäntapanne, tiedän teidän olevan vilpitön puhuessanne ympäristökysymyksistä ja kansalaisyhteiskunnan osallistumiseen liittyvistä kysymyksistä. Kuitenkaan - ja toivon voivani pitää teitä, arvoisa komissaari Oreja, liittolaisenamme puolustaessamme näitä asioita - en tahtoisi jättää sanomatta koko komissiolle, että ensinnäkin on välttämätöntä, että Genevessä annetaan toukokuussa julkilausuma ympäristökysymyksissä, koska sitä ei annettu Singaporessa. Sillä kuten tiedätte, Singaporessa ei edes ratifioitu kauppa- ja ympäristökomitean (CTE) mietintöä, ja jos Geneven toukokuisessa kokouksessa ei anneta julkilausumaa, menetetään yli vuosi siihen, että keskustelua käydään pelkästään virkamiestasolla. On tarpeen, että WTO: n kaikkein korkein taso antaa asiassa poliittisen virikkeen, sillä ilman sitä keskustelu ei käynnisty uudestaan.
Toiseksi korkean tason kokous ei saa olla korkeiden virkamiesten kokous, vaan tuon virikkeen on tultava ministeritasolta. Sillä eivät pääosastojen johtajat, olivatpa he teknisesti kuinka päteviä tahansa, joudu menemään kansallisiin parlamentteihin vastaamaan noudatetusta politiikasta ja saamaan poliittisia suuntaviivoja koskevia evästyksiä, vaan sinne menevät ministerit, kauppaministerit ja ympäristöministerit, kuten täällä komissaarit. Pyydän herra komissaaria todellakin välittämään komissiolle, että parlamentti pitää poliittista virikettä ja näiden kysymysten käsittelemistä poliittisella tasolla erittäin tärkeänä, vähättelemättä lainkaan sitä työtä, jonka etenkin eurooppalaiset tekniset asiantuntijat ovat tässä asiassa tehneet.

Oreja Aguirre
Arvoisa puhemies, olen seurannut hyvin tarkasti herra Pimentan puheenvuoroa. Aion pitää sen jatkuvasti mielessä ja välittää mielipiteenne komission jäsenille.

Puhemies
Kiitoksia, komissaari Oreja. Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

 Euroopan kulttuuripääkaupunki
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Monfilsin laatima kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0083/98) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi Euroopan kulttuuripääkaupunkitapahtumaa koskevan yhteisön aloitteen perustamisesta (KOM(97)0549 - C4-0580/97-97/0290(COD)).

Monfils
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, eurooppalaisten kulttuuripääkaupunkien valinta oli vuodesta 1985 jätetty unionin ministerineuvostolle. Päätökset eivät aina perustuneet hankkeiden kulttuuriseen arvoon. Vuoden 2000 osalta Eurooppa ei sitä paitsi tehnyt mitään valintaa, koska se hyväksyi yhdeksän kaupungin nimeämisen kulttuuripääkaupungeiksi.
Komission esittelemässä direktiivissä haluttiin antaa kulttuuripääkaupungeille enemmän merkitystä ja tehdä valinnoista puolueettomampia. Menettelyn osalta direktiivissä ehdotetaan valintalautakunnan perustamista. Neuvosto nimeää tämän lausunnon perusteella, komission ehdotuksesta ja Euroopan parlamentin kuulemisen jälkeen määräenemmistöllä Euroopan kulttuuripääkaupungin. Sen lisäksi direktiivissä ulotetaan kulttuuripääkaupungin valinta koskemaan Euroopan talousalueen maita. Siinä vahvistetaan myös niitä vaatimuksia, jotka koskevat hankkeiden esittelyn sisältöä. Erityisen perusteellisen keskustelun jälkeen, josta kiitän etenkin kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan jäseniä, joista jotkut ovat tänään läsnä, minun on sanottava, että tämä valiokunta hyväksyi lähes yksimielisesti ne tarkistukset, jotka teille esitetään ja jotka ovat sitä paitsi mietinnössäni tekemieni ehdotusten mukaisia.
Minusta on kiinnostavaa panna merkille seitsemän kohtaa. Ensiksi, mitä tulee kaupungin valintaan, ehdotamme aikaisemmin käytetyn hallituksenvälisen menetelmän korvaamista yhteisön menetelmällä. Kaupungit esittelevät näin ollen hakemuksensa suoraan eikä valtioiden edustajien kautta. Tiedän hyvin, että ministerineuvostosta löytyy selvää vastustusta tätä menetelmää kohtaan. Jotkut haluaisivat jopa, että valtiot nimeäisivät vuorotellen tai Euroopan unionin puheenjohtajamaa nimeäisi Euroopan kulttuuripääkaupungin. Siten Ison-Britannian jälkeen Itävalta nimeäisi itävaltalaisen kaupungin kuudeksi kuukaudeksi, sitten Ruotsi, Tanska, Belgia ja niin edelleen.
Jos näin tehdään, tuhotaan täysin koko ajatus Euroopan kulttuuripääkaupungista, jota jokin valtio ei saa nimetä vain siksi, että se sattuu olemaan tilaisuuteen sopiva tai sovelias, vaan nimeämisen on oltava seurausta kaupungin esittelemän hakemuksen nimenomaan kulttuurisesta analyysistä ja sen arvioinnista, onko hakijakaupungin kulttuurihankkeella kykyä olla ulottuvuudeltaan eurooppalainen. Olen vakuuttunut siitä, että tämän parlamentin hyvin suuri enemmistö on samaa mieltä kulttuuriasioita käsittelevän valiokunnan lähes yksimielisestä näkökannasta eikä hyväksy Euroopan kulttuuripääkaupungin itse ajatuksen halventamista.
Toiseksi, halusimme vahvistaa valintalautakunnan riippumattomuutta ja korostaa sen laatua, etenkin mitä kulttuuria koskevaan asiantuntemukseen tulee.
Kolmanneksi, menettelyn osalta ehdotamme yhteispäätösmenettelyn soveltamista kokonaisuudessaan kaupungin valitsemiseksi, mikä edellyttää parlamentin tiivistä osallistumista kaupungin valintaan eikä pelkkää lausunnon antamista.
Neljänneksi, mielestämme ehdokaskaupunki voi esittää kulttuurisen erityishankkeen yhdessä muiden kaupunkien kanssa, jopa sellaisen valtion kaupungin kanssa, joka ei kuulu Euroopan unioniin - esimerkiksi Euroopan vapaakauppajärjestöön tai Euroopan talousalueeseen kuuluvan valtion kaupungin kanssa - mutta hankkeen esittelevä kaupunki on yksin vastuussa Euroopan unioniin nähden ja ainoastaan sillä on Euroopan kulttuuripääkaupungin arvonimi.
Viidenneksi, kulttuuriasioita käsittelevä valiokunta halusi syventää kaupunkien esittelemien hakemusten sisältöä korostamalla taiteellisen luomistyön kehitystä, eli se ei halua tyytyä pelkkään ilmoitteluun kulttuuritapahtumista, jotka on tuotu muista maista ja kaupungeista, vaan se vaatii, että kulttuurihanke juurrutetaan kaupungin sosiaaliseen rakenteeseen, toivoo kansalaisten ja ryhmien mahdollisimman suurta osallistumista kulttuurihankkeeseen, ja korostaa sitä, että hankkeessa esitetään, miten kaupunki jatkaa kulttuuriponnistelua, joka on aloitettu sen vuoden aikana, jolloin kaupungilla oli kulttuuripääkaupungin arvonimi.
Kuudenneksi, Euroopan kulttuuripääkaupungin nimeämiselle osoitettu uudenlainen tärkeys ja tiukempien valintaehtojen vahvistaminen edellyttävät merkittävämpää rahoitustukea. Ehdotamme kahden miljoonan ecun suuruista summaa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta luonnollisestikaan mahdollisuutta saada muita etuja, etenkin rakennerahastojen kautta.
Ja lopuksi, seitsemänneksi, säilytämme Euroopan kulttuurikuukautta koskevan ehdotuksen niiden maiden osalta, jotka eivät kuulu Euroopan unioniin, mutta jotka saisivat siitä kiistatonta hyötyä, kunhan vain annamme tälle asialle puhtia.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kulttuuriasioita käsittelevä valiokunta ja Euroopan parlamentti työskentelivät nopeasti. Halusimme tehdä, kuten sanoin, Euroopan kulttuuripääkaupungin nimeämisestä yhden unionin kulttuuripolitiikan vahvan osan. Korostamme tietenkin sitä, että menettely ei saa kärsiä viivytyksistä, jotta kaikki olisi kunnossa vuoden loppuun mennessä ja jotta voisimme siis soveltaa uuden direktiivin säädöksiä vuoden 2002 Euroopan kulttuuripääkaupungin nimeämiseksi, kuten Euroopan komissio ja erityisesti komissaari Oreja, joka on iloksemme tänään läsnä täällä, sitä paitsi toivovat.

De Coene
 Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, meitä ilahduttaa todella suuresti, että olette keskuudessamme tänä myöhäisenä ajankohtana. Olemme erittäin tyytyväisiä, koska meillä on oikeastaan jotakin ilmoitettavaa. Kyseessä on epäilemättä kaikkein tunnetuin kulttuuriohjelma Euroopassa. Mikäli kansalaisille sanottaisiin: mainitkaa yksi kulttuuriohjelma, niin miltei kaikki tuntisivat hankkeen "Euroopan kulttuuripääkaupungit" . Mutta outoa tässä hankkeessa on se, että siitä ensiksikin päätetään hallitusten välisellä tasolla ja toiseksi, että siihen ei oikeastaan ole rahaa.
Parlamentti haluaa korjata tämän asian. Tekin haluatte korjata sen. Sillä mitä tapahtuu tänään? Kulttuuriministerit päättävät täysin mielivaltaisella tavalla, mitä tulee tapahtumaan. Te vastaatte siihen ja sanotte: otamme käyttöön uuden menettelyn ja muutamme 128 artiklaa ja korvaamme yksimielisyyden määräenemmistöllä. Se on erittäin hyvä ehdotus, mutta suonette meille anteeksi: sen sijaan, että ensimmäinen ja viimeinen sana olisivat neuvostolla, teidän ehdotuksenne mukaisesti ensimmäinen ja viimeinen sana ovat komissiolla. Näin on jo paljon parempi, sillä asia tulee ainakin yhteisön tasolle.
Mutta mitä parlamentti esittää? Ensiksi, kuten esittelijä Monfils on sanonut: enemmän varoja ja toiseksi korkeampi taso. Haluamme, että seitsemän kulttuurialan riippumatonta asiantuntijaa tekee valinnan ja että heillä on ensimmäinen ja myös viimeinen sana. Juuri siksi vaadimme, että parlamentti antaa lausunnon ja saa lisäksi valvontatoimivallan valvoakseen sitä, että eri elimet noudattavat valintamenettelyä sellaisena kuin siitä on sovittu ja siten kuin valintalautakunta on päättänyt.
Mitä tapahtuu tällä välin? Se on oikeastaan hieman harmillista. Neuvosto näyttää tehneen sopimuksen, jossa se sanoo: ei liian aikaisin, me suoritamme toistaiseksi valinnan itse ja vuonna 2005 tai 2006 menettely voi olla valmis ja sitten neuvosto esittää vuorottelua. Oikeastaan minun pitäisi belgialaisena ja flaamina olla erittäin tyytyväinen, sillä neuvosto on sanonut, että Brugge tulee olemaan kulttuurikaupunki vuonna 2002, mutta oikeastaan en ole tyytyväinen siihen. Sillä valinnan pitäisi tapahtua laatuun, sisältöön, kulttuuriseen viehätysvoimaan ja kansainväliseen ulottuvuuteen pohjautuvien kriteerien pohjalta eikä se tapahdu sillä tavalla. Valinta tapahtuu oikeastaan jäsenvaltioiden välisen järjestelyn, huonon järjestelyn pohjalta.
Ystävät, olkaamme hyvät, lopettakaamme tämä, antakaamme todella kulttuurinen ulottuvuus tälle hankkeelle ja korottakaamme sen tasoa. Herra Monfils sanoikin sen: olemme äänestäneet miltei yksimielisesti tästä mietinnöstä kulttuurivaliokunnassa. Näyttää siltä, että tulemme äänestämään siitä huomenna enenmmän tai vähemmän yksimielisesti.
Kutsumme teidät, arvoisa komissaari, yhdessä meidän kanssamme käymään tätä taistelua neuvostoa vastaan ja huolehtiman siitä, että "Euroopan kulttuurikaupungit" -hanke saa yhteisöllisen ulottuvuuden, laadullisesti korkean ulottuvuuden ja kulttuurisesti korkean ulottuvuuden. Ei voi olla niin, että jokainen voi valita kulttuurikaupungin, sillä silloin asiassa ei ole minkäänlaista viehätysvoimaa. On niin, että kulttuurikaupunki on sinä vuonna symboli sille, mitä Eurooppa merkitsee kulttuurin alueella ja että me teemme valinnan sen puolesta.
Arvoisa komissaari, tämä oli lyhyt kooste, sillä esittelijä on selvittänyt esityksiä laajasti ja yksityiskohtaisesti. Toivomme, että voitte tukea esityksiämme ja kiitämme tietä.

Vaz Da Silva
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, ilokseni ryhmäni pyysi minua aloittamaan PPE-ryhmän nimissä pidettävät puheenvuorot, koska pidän ajatusta Euroopan kulttuuripääkaupungista nerokkaana, todellisena Kolumbuksen munana. Sen tähden toivon, ettemme muserra alkuunsa sitä hanketta, joka nyt on syntymässä.
Vuoden 2002 jälkeen tämän ohjelman on muututtava hallitusten välisestä jatketusta pilottiohjelmasta todelliseksi yhteisön aloitteeksi, jossa vastuu jakaantuu hallitusten, komission ja parlamentin kesken. Tämä muutos on mielestämme oleellinen, koska sen avulla varmistetaan ohjelman kolmenlainen luonne: se edustaa kansallisia, alueellisia ja paikallisia kulttuureja hallituksiin nähden, se on osoitus yhteisestä eurooppalaisesta kulttuurista komissioon nähden, ja samalla se on ilmentymä yhteiskunnallisista voimista parlamenttiin nähden. Mikäli emme etene kohti yhteisöllistämistä ja yhteispäätösmenettelyä, kuten parlamentti ehdottaa, saatamme ehkä vaarantaa tämän tärkeän hankkeen tulevaisuuden.
Monfilsin mietinnön ehdotukset merkitsevät tärkeää signaalia kansalaisille. Ne todistavat, että kun jokin hanke osoittaa todellisen arvonsa, Euroopan instituutiot myös osaavat tunnustaa sen, tässä tapauksessa ehdottamalla budjettivahvistusta ja lisäämällä osallistujien määrää, niin että hankkeen kaikki mahdollisuudet voidaan ottaa käyttöön. Saamme nähdä, ovatko komissio ja jäsenvaltiot yhtä avokätisiä kuin parlamentti, joka on ehdottanut kahden miljoonan ecun suuruista viitemäärää.
Sen jälkeen kun Euroopan kulttuuripääkaupunki valittiin ensimmäisen kerran vuonna 1985, se on saanut hyvin erilaisia ilmenemismuotoja, ja viime vuosina tapahtuma on osoittanut kypsyyttä, joka ei ole näkynyt ainoastaan kaupunkien ehdottamien hankkeiden johdonmukaisuudessa ja innovaatiokyvyssä, vaan ennen kaikkea siinä merkityksessä, jonka kaupunkien muuttumisen ulottuvuus on eräissä tapauksissa saanut. Tämä on erittäin tärkeä seikka, joka varmistaa, että sijoitus tuottaa tulosta vielä juhlavuoden päätyttyäkin.
Jos parlamentin ehdotus hyväksytään, Euroopan kulttuuripääkaupunkitapahtumaa ei voida vuoden 2002 jälkeen järjestää ilman oman kaupungin ja toisten unioniin kuuluvien ja unionin ulkopuolisten kaupunkien asukkaita, joten kaupunkien on tehtävä yhteistyötä. Kuten mietinnössä sanotaan, menneisyys ja tulevaisuus on yhdistettävä, on annettava arvoa kulttuuriperinnön jatkuvan käytön ja nykyisen luomistyön väliselle suhteelle. On myös pyrittävä saamaan kaupungeissa tehdyt aloitteet kiertoon, niin että ne leviävät muihinkin eurooppalaisiin kaupunkeihin ja muille alueille.
Tulevan kulttuuripääkaupungin on esitettävä hakemuksensa suoraan ilman keskushallitusten osallisuutta; itsenäisen, konsultoivan valintalautakunnan on tehtävä valinta, ja kaikkien kolmen Euroopan toimielimen pitää hyväksyä se. Tällä ehdotuksellaan Euroopan parlamentti puolustaa selvästi kaupunkien omaa aloitetta ja vastuullisuutta. Parlamentti voi myötävaikuttaa siihen, että esiin pääsevät myös syrjäiset ja keskikokoiset kaupungit, joiden olisi vaikeampi päästä ehdokkaiksi, jos ne olisivat riippuvaisia hallitusten valinnasta.
Parlamentti on rohkeasti täydentänyt komission hyvää ehdotusta. Toivottavasti jäsenvaltiot kykenevät näkemään, mitä mahdollisuuksia ehdotukseemme sisältyy, sillä siten voimme saavuttaa yhteisen tavoitteemme: vahvistaa Euroopan yhteenkuuluvuutta kulttuuriyhteistyön välityksellä.

Ryynänen
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, ryhmäni puolesta haluan kiittää ja onnitella Monfilsia erinomaisesta mietinnöstä. Melina Mercourin aloitteesta kolmetoista vuotta sitten syntynyt kulttuurikaupunkitapahtuma on ollut kiistaton menestys. Vuoteen kaksituhatta mennessä unionin kaikki jäsenmaat ovat saaneet oman kulttuurikaupunkivuotensa. Suomi tosin ainoana jäsenmaana joutuu jakamaan kulttuurivuotensa kahdeksan muun kaupungin kanssa. Tälle asialle ei sinänsä voi mitään, mutta olen vahvasti sitä mieltä, että myös Suomi, ja ehkä voisi sanoa erityisesti Suomi, suhteellisen tuntemattomana uutena jäsenmaana olisi tarvinnut oman kulttuurikaupunkiaseman. Helsinki olisi myös oman kulttuurivuotensa ansainnut, kun ajattelee kaupungin kansainvälisesti tasokasta, mutta samalla omaperäistä kulttuuritarjontaa ja sitä vahvaa kulttuurityötä, jota nyt tehdään vuotta 2000 varten.
Kulttuurikaupunkivuoden jakaminen monien kesken vesittää kunkin kaupungin mahdollisuuksia nousta näkyvästi esille kulttuurinsa kehittämisessä. Tulevassa ohjelmassa kulttuurikaupunkiasema ja -vastuu onkin annettava selkeästi vain yhdelle kaupungille kerrallaan. Kulttuurikaupunkihankkeen tärkein anti on lopulta sen pysyvä yhteiskunnallinen vaikutus, ja siksi on välttämätöntä pyrkiä saamaan laaja yleisö mukaan tapahtumiin, osallistumaan ja saamaan herätteitä. Silloin toiminnallinen ja luova vaikutus jatkuu kulttuurivuoden jälkeenkin. Kulttuurivuoden on perustuttava pääosin kaupungin omille voimavaroille ja omiin erityispiirteisiin, historiaan ja muutoksen haasteisiin. Omalle kulttuuripohjalle voi sitten rakentaa valittua teemaa tukevaa kansainvälistä vuorovaikutusta ja tarjontaa.
Pysyvien kulttuuriyhteistyöhankkeiden syntyminen on keskeisiä unionitason tavoitteita.Vaikka yhteistyö eri kaupunkien välillä on tavoiteltavaa, on siis yhden kaupungin päävastuu tärkeä, ja kaupunkihan voi halutessaan hakea luontevan kumppanin kulttuurivuotta toteuttamaan sijaintinsa ja historiansa tai kulttuurisuhteidensa perusteella, esimerkiksi jostakin hakijamaasta. Toivon, että komissio jatkaisi ja edelleen kehittäisi Euroopan kulttuurikuukausihanketta, joka on erinomainen mahdollisuus esimerkiksi assosioituneille maille kehittää kulttuurista perintöään ja luovaa toimintaansa.

Heinisch
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, yhteismarkkinat, yhteiset poliittiset instituutiot ja yhtenäisvaluutta, jonka aiomme synnyttää aivan näinä päivinä, ovat Euroopan yhdentymisen tulosta. Niiden on tarkoitus johtaa siihen, että ihmiset, jotka elävät Euroopan unionissa, kasvavat tiiviimmin yhteen ja yhdistävät voimansa. Se perusta, jolle Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat rakentaneet yhteisöään jo lähes puoli vuosisataa, alusta, jolla sen on tarkoitus kukoistaa, on kuitenkin jotain, joka on yhdistänyt mantereemme kansoja jo useita tuhansia vuosia. Se on yhteinen kulttuuri. Yhteisöaloite Euroopan kulttuuripääkaupungista perustuu tälle ajatukselle. Se tekee tietoiseksi siitä, mikä sai eurooppalaiset ylipäänsä ajattelemaan poliittiseen yhdentymiseen ryhtymistä ja käyttää sitä hyväkseen yhdentymisen vahvistamiseksi.
Kaupungit ovat aina olleet Euroopassa kulttuurielämän, kuvataiteen, musiikin, kirjallisuuden, tanssin, teatterin, elokuvan ja arkkitehtuurin keskuksia, se kaikki voi, voi yhä, kukoistaa parhaiten siellä, missä ihmiset kohtaavat luodakseen kulttuuria tai nauttiakseen siitä. Euroopan kulttuuripääkaupunki -ohjelman tarkoituksena on herättää unionin kansalaisten uusi kiinnostus kaupunkien kulttuuriin, herkentää heidän silmänsä niiden kauneudelle. Euroopan kulttuuripääkaupungiksi pääsemiseksi ei kuitenkaan vaadita sisäänpäin kääntymistä. Vain sellaisilla kaupungeilla on mahdollisuus saada tämä titteli, tämä arvo, jotka asettavat kaupunkikulttuurinsa eurooppalaiseen yhteyteen. Missä kaupunkiin on kohdistunut eurooppalaista vaikutusta, ja missä se on vaikuttanut Eurooppaan? Euroopan kaupunkien on tarkoitus esittää sitä, antaa ihmisten kokea sitä kulttuuritilaisuuksissa. Se onnistuu niiltä sitä paremmin, mitä enemmän ne, kuten päätöstämme odottavassa aloitteessa esitetään, toimivat projekteissaan yhteistyössä muiden eurooppalaisten kaupunkien kanssa ja mitä enemmän näiden kaupunkien kulttuurin luojat osallistuvat niiden toimintoihin.
Euroopan unionin kaikissa jäsenvaltioissa vallitsee periaatteellinen yhteisymmärrys siitä, kuinka välttämätöntä eurooppalaisen kulttuurin moninaisuuden vuoksi on säilyttää kulttuurin itsenäisyys jäsenvaltioissa. Euroopan kulttuuripääkaupunki - ajatuksessa on kuitenkin kyse juuri siitä, että pidetään kaikelle tälle rikkaudelle, jota tämä moninaisuus merkitsee, huomiota annettaessa mielessä yhteinen perusta, josta tämä moninaisuus on kasvanut. Aloitteen suuri mahdollisuus piilee siinä, että se voi tavoittaa unionin kaikki kansalaiset, sillä kulttuurin luomisen ja siitä nauttimisen osaavat kaikki, ja juuri sen vuoksi, että kulttuurille on ominaista niin voimakas yhdistävä vaikutus, korostamme Euroopan parlamenttina voimakkaasti vaatimustamme saada vuodesta 2002 alkaen osallistua demokraattisesti valittuna elimenä päätöksentekoon Euroopan kulttuuripääkaupungista ja asettaa aloitteen rahoittamiseksi sen käyttöön vuosittaisena määrärahana kaksi miljoonaa ecua. Lopuksi haluaisin vielä kiittää esittelijää sydämellisesti hyvästä mietinnöstä.

Kestelijn-Sierens
 Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, ensin haluan onnitella kollega Monfilsia hänen erinomaisesta mietinnöstään. Tapahtuma "Euroopan kulttuurikaupunki" kuuluu niihin harvoihin hankkeisiin, jotka puhuttelevat kaikkia ja jotka antavat taloudellisia etuja kyseiselle kaupungille ja jotka voivat luottaa liike-elämän tukeen.
Esittelijä painottaa oikeutetusti sitä, että kaupungin koko tai sen poliittinen painoarvo maan sisällä ei ole merkittävä. Aikaisemmin kiinnitimme etupäässä huomiota pääkaupunkeihin. Uuden direktiivin tarkoituksena on se, että pienemmätkin kaupungit saavat mahdollisuuksia. Ehtona on kuitenkin se että, hakijakaupungit esittelevät selkeän hankkeen, joka suuntautuu kaupungin tulevaisuuteen ja lähtee sen ominaisuuksista ja sen roolista Euroopan historiassa.
Tärkeä asia pienempien kaupunkien osanottoa ajatellen on se, että Eurooppa myöntää riittävästi varoja. Esimerkiksi omalla kotikaupungillani Bruggella, joka on ehdolla vuoden 2002 kulttuurikaupungiksi, ei ylipäätään ole niitä mahdollisuuksia ja sellaista infrastruktuuria, joita pääkaupungeilla on. Siksi tuen tarkistusta, jossa esitetään 2 miljoonan ecun myöntämistä.
Lopuksi olen samaa mieltä siitä esityksestä, että hakijakaupungit voivat jättää hakemuksensa suoraan komissiolle eikä sen tarvitse tapahtua hallitusten kautta. Jos tähän lisätään vielä riippumaton valintalautakunta ja parlamentti, jolla voi olla ratkaiseva merkitys kaupungin valinnassa, valintamenettely demokratisoituu todella. Toivomme, että tämä direktiivi voidaan hyväksyä tänä vuonna, jotta valinta voi tapahtua vuodesta 2002 lähtien, kuten on suunniteltu, tämän uuden direktiivin mukaisesti.

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, kiitän kollega Monfilsia onnistuneesta työstä mietinnön laatimiseksi. On tärkeää painottaa, että kulttuuripääkaupunkiohjelman kautta pitäisi antaa muille kuin EU: n jäsenmaiden pääkaupungeille mahdollisuus nousta suuren yleisön tietoisuuteen. Pysyvien kulttuuriyhteistyöhankkeiden syntymistä voidaan edesauttaa ei vain yhteen kaupunkiin keskittyvien vaan alueellisten, rajat ylittävien hankkeiden kautta. Yhdellä kaupungilla tulisi kuitenkin olla koordinointivastuu toteutettavissa yhteistyöohjelmissa.
Ohjelmien rahoitukseen on saatava riittävä yhteisörahoitus, mutta vieläkin tärkeämpää on elinkeinoelämän kytkeminen tapahtumien valmisteluun ja toteutukseen. Elinkeinoelämän voimakas panostus takaa tapahtumille ja alueelle julkisuutta sekä taloudellisten kytkösten kautta myös edesauttaa pysyvien hankkeiden kehittämistä jatkossa.

Oreja Aguirre
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, haluan ensiksi onnitella herra Monfilsiä hänen erinomaisesta mietinnöstään sekä kulttuuriasioita käsittelevää valiokuntaa. Parlamentti korostaa, miten tärkeää on sisällyttää "Euroopan kulttuuripääkaupunki" yhteisön puitteisiin, ja osoittaa, miten tarpeellista on tukea tätä tapahtumaa, jonka suosio on alun jälkeen jatkuvasti kasvanut.
Komission tekemän aloitteen tarkoituksena on korostaa Euroopan kaupunkien kulttuurien rikkautta ja erilaisuutta ja samalla, kuten myös rouva Vaz Da Silva hetki sitten muistutti, tuoda esille yhteistä kulttuuriperintöä. Tämä vastaa perustamissopimuksen 128 artiklan henkeä ja kirjainta.
Komissio hyväksyy tyytyväisenä suurimman osan parlamentin esittämistä tarkistuksista, jotka epäilemättä parantavat tekstiä huomattavasti. On kuitenkin joitakin tarkistuksia - konkreettisesti sanottuna tarkistukset 7, 10, 12, 13 ja 14 ja osittain tarkistus 9 - joita emme mielellämme sisällyttäisi alkuperäiseen ehdotukseen.
Käsitelkäämme ensiksi tarkistuksia 7 ja 14. "Euroopan kulttuuripääkaupunki" -aloitteen rahoituksesta on määrätty komission puiteohjelmaa koskevassa ehdotuksessa, jota komissio ei ole vielä hyväksynyt. Näin ollen komissio ei menettelyn tässä vaiheessa voi hyväksyä rahoitustukea koskevia tarkistuksia, sillä talousarvion on oltava osa puiteohjelmaa.
Mitä tulee tarkistukseen 8, joka koskee hakemusten esittelyä, komissio on sitä mieltä, että valtioiden tuki ja aloite on välttämätön edellytys tapahtuman onnistumisen kannalta. Näin voidaan välttyä siltä, että kaupungit voivat käsittääksemme ehkä haaskata voimavaroja ja rahoja, jos niillä ei alun alkaen ole todellisia mahdollisuuksia tulla valituiksi esimerkiksi riittävien vastaanottoinfrastruktuurien puutteen takia.
Tarkistuksen 9 loppuosan ja tarkistuksen 10 osalta komission ehdotuksella ei missään nimessä pyritä sivuuttamaan parlamenttia, vaan komissio päinvastoin haluaa, että parlamentti lisäisi osuuttaan tässä hankkeessa, josta on hallitusten välisen luonteensa vuoksi tulossa yhteisön aloite.
Komission ehdottaman valintamenettelyn tarkoituksena on saattaa täysin yhteen yhteisön toimielimet ja se on tarpeeksi joustava sen varmistamiseksi, että päätös tehdään nopealla aikavälillä, minkä ansiosta valituilla kaupungeilla on käytettävänään tarpeeksi aikaa tapahtuman valmistelua varten.
Lainsäädännöllinen yhteispäätösmenettely, josta on määrätty perustamissopimuksen 189 b artiklassa, on tarpeen, kun päätetään yleisesti kulttuurialan edistämistoimista, mutta se ei tunnu soveltuvan parhaiten kaupungin konkreettiseen nimittämiseen, mikä voisi haitata ohjelman onnistumista, kun ajatellaan sen monimutkaisuutta ja kestoa.
Tarkistusten 12 ja 13 osalta komissio on sitä mieltä, että näiden tarkistuksen painotus ei vastaa niitä sopimuksia, jotka yhteisö on solminut assosioituneiden kolmansien maiden kanssa ja jotka koskevat sitä mahdollisuutta, että ne voisivat osallistua yhteisön ohjelmiin ja hankkeisiin.
Lopuksi komissio haluaa korostaa sitä, miten tärkeää on saada mahdollisimman nopeasti päätökseen kaikki tämän aloitteen käynnistämiseen liittyvät menettelyt, ja tämän osalta voin sanoa teille, että komissio ei aio säästellä voimiaan ja se pyrkii kaikin mahdollisin keinoin lähentämään eri toimielinten näkemyksiä ja varmistamaan sen, että saadaan aikaan tyydyttävä ratkaisu, jossa säilytettäisiin tämän tapahtuman elinvoima ja suosio ja jopa lisättäisiin niitä.
Haluan sanoa herra De Coenelle - joka hetki sitten viittasi siihen, että neuvosto oli tehnyt päätöksen - ettei neuvosto voi tehdä mitään päätöstä ennen kuin tekään ette ole tehneet päätöstä. Sallinette minun puhua tässä toimielinten puolesta. Näin ollen neuvosto voi vaihtaa ajatuksia muttei tehdä päätöksiä, koska ensin on pidettävä ensimmäinen käsittely, jota te parhaillaan pidätte, ja sitten neuvosto antaa lausuntonsa, ja sillä on tilaisuus tehdä niin 28. toukokuuta, jolloin neuvosto voi pohtia yhteistä kantaa, mikäli se niin haluaa, ja mahdollisesti hyväksyä sen.

Monfils
Hyvin nopeasti, arvoisa puhemies, haluaisin vain sanoa herra komissaarille, että olen äärimmäisen pettynyt hänen vastaukseensa, ja kolmen kohdan osalta korostamatta niitä sen enempää. En puutu rahoitusongelmaan, yhden tai kahden miljoonan ecun suuruinen summa, kun Euroopan unionilla on 900 miljoonaa tai yksi miljardi ecua, mitä sanonkaan, sillähän on vuodessa 100 miljardia ecua, on luonnollisesti naurettava. Haluan kuitenkin kiinnittää huomionne, arvoisa komissaari, kahteen kohtaan.
Ensiksi, ette hyväksy tarkistusta 8, joka on itse asiassa sellainen tarkistus, jonka avulla kaupungit voivat jättää hakemuksensa suoraan komission käsiteltäväksi. Luulin, että olette Euroopan unionin kulttuurisen kehityksen puolustaja ja edistäjä. Kulttuurikaupunkien valinnan jättäminen valtioille merkitsee Euroopan kulttuuripääkaupungin aseman täydellistä latistamista, ja anteeksi, että sanon tämän teille, mutta toimitte valtioiden hyväksi ettekä yhteisön näkökohtien hyväksi, joita teidän on määrä puolustaa.
Toinen seikka: kun sanotte, että yhteispäätösmenettely hidastaa päätöksentekoa, arvoisa komissaari, muistutan teitä siitä, että toimititte asiakirjanne vain hiukan ennen uutta vuotta. Aloitin mietintöni laatimisen noin 10. tammikuuta. 20. tammikuuta se jätettiin käännettäväksi. Ja tämän asian aiheuttamat viivytykset johtuivat yksinomaan hallinnollisista ja ajoitukseen liittyvistä syistä. Kulttuuriasioita käsittelevä valiokunta teki kaiken mahdollisimman lyhyessä ajassa. Se, että minulle sanotaan, että Euroopan parlamentti ei kykene antamaan lausuntoa Euroopan kulttuuripääkaupungista, siis sanomaan "kyllä" tai "ei" Bryggelle, Salamancalle, Helsingille tai muille, on luonnollisesti parlamentin työn pilkkaamista. Olemme todistaneet alle kolmen kuukauden aikana, johon on sisältynyt lukuisia Euroopan parlamentista riippumattomia viivytyksiä, että kykenemme laatimaan mietinnön, keskustelemaan siitä, tarkistamaan sitä ja hyväksymään sen. Minulla on niin ollen sellainen tunne, arvoisa komissaari, että pilkkaatte ainakin tässä kohdin parlamentin työtä.
Haluaisin lopettaa, arvoisa komissaari, sanomalla teille vielä tämän: halusitte direktiivissänne, ja olimme siitä samaa mieltä, vahvan kulttuuria koskevan Euroopan unionin tunnusmerkin. Emme ainoastaan suostu siihen, emme ainoastaan ehdota sitä, vaan sen lisäksi vielä vahvistamme sitä. Arvoisa komissaari, älkää tuhotko kulttuurisymboleja sellaisessa maailmassa kuin meidän maailmamme on. Ne ovat olennaisia voidaksemme nauttia kulttuuristamme sen koko moninaisuudessa.

De Coene
 Arvoisa komissaari, en todellakaan halua asettaa institutionaalisten asioiden asiantuntemustanne kyseenalaiseksi. Tiedän, että olette asiantuntija niissä asioissa. Haluan sanoa teille vain yhden asian: mikäli neuvosto muuttaisi yhteisessä kannassa olevan direktiivin voimaantulopäivämäärän, nimittäin vuoden 2002 sijasta voitaisiin esittää vuotta 2005 tai vuotta 2006, asia olisi itse asiassa sama, sillä joillekin kaupungeille ja maille on nyt jo annettu lupauksia hallitusten välisellä tasolla. Jokainen tietää sen, asiasta on jopa kirjoitettu epävirallisissa julkaisuissa. Älkäämme siis olko naiiveja. Tiedän, että vastustatte tätä. Tiedän, että ette hyväksy sitä, koska komission jäsenenä haluatte valvoa menettelyjä. Mutta sanokaamme suoraan: kultturiministerien neuvosto voi tämän yksinkertaisen muutoksen avulla kumota sen, mitä te tarkoitatte ja mitä me haluamme. Näin on tapahtumassa hyvää vauhtia.
Olkaamme siis järkeviä ja vastatkaamme heti ja sanokaamme, että näin ei saa käydä. Halusin vain varoittaa joistakin toimista, joita nyt ollaan suorittamassa. En missään tapauksessa halunnut antaa ohjeita kenellekään.

Oreja Aguirre
Herra De Coene, luulen, että tässä on ollut tulkintaongelma. Koska olin ymmärtänyt teidän sanoneen, että neuvosto oli tehnyt päätöksen, halusin vain sanoa teille, ettei neuvosto ollut voinut tehdä päätöstä, koska neuvosto ei voi tehdä päätöstä niin kauan kuin te ette ole tehneet päätöstä. Ongelma oli periaatteellinen. En viitannut muihin ongelmiin. Ilmeisesti minä olen lukenut, samoin kuin tekin, huhuja niistä kannoista, joita neuvosto parhaillaan aikoo hyväksyä. Halusin kuitenkin ainoastaan katkaista siivet kyseisiltä huhuilta, koska kyse on toimielimiin liittyvästä asiasta, joka koskee minua. Neuvosto ei voi tehdä päätöstä niin kauan kuin te ette ole tehneet päätöstä. En viitannut mihinkään muuhun kuin siihen. Tiedän kuitenkin yhtä hyvin kuin tekin, että parhaillaan liikkuu huhuja tietyistä suunnitelmista, jotka ovat samansuuntaisia kuin teidän mainitsemanne. Katsotaan, mitä neuvosto sanoo 28. päivänä, ja välittömästi 28. päivän jälkeen, kun te kutsutte minut valiokuntaan, tulen selittämään teille, mitä komissiossa ja neuvostossa on tapahtunut.
Toiseksi haluaisin sanoa herra Monfilsille, että aloitteen yhteisöllinen luonne ei johdu siitä, että juuri kaupungit tai valtiot ovat mukana hakemusten esittelyssä. Ongelma koskee painopisteitä. Arvostan hyvin paljon mielipidettänne, joka on erittäin kunnioitettava ja jota aion aivan varmasti harkita. Tällä hetkellä en aio hyväksyä tarkistusta, mikä ei tarkoita sitä, ettenkö koskaan voisi hyväksyä sitä. Aion pohtia sitä ja tarkastella sitä, koska arvostan paljon sitä, mitä herra Monfils on tehnyt. En aio hyväksyä sitä tänään, koska mielestäni sellainen menettely on hyvä, että valtiot eivät päätä kaupungista vaan että valtiot esittelevät kaupungit ja ensin komissio ja sitten valintalautakunta päättää kaupungista. Te sanotte, että kaupungit kilpailisivat suoraan keskenään. Suhtaudun tähän epäillen. Haluan, että olisi jonkinlaista varmuutta, että kyse on pikemminkin valtiosta kuin jostakin kaupungista. On monia kaupunkeja, jotka eivät ole minulle mikään ongelma, mutta voi olla, että jokin kaupunki voisi olla minulle ongelma, ja mielestäni valtion menettely on parempi. Huomatkaa silti, etten suhtaudu tähän asiaan mitenkään jäykästi. Tämä ei ole teologinen aihe. Te esitätte minulle erään huomion, enkä minä ole vielä valmis hyväksymään sitä. Lupaan kyllä teille, että ajattelen asiaa.
Toisen aiheen osalta olen sitä mieltä - ja tässäkin on kyseessä periaatteellinen ongelma - että yleinen sääntö on hyväksyttävä yhteispäätöksellä, ja te teettekin parhaillaan juuri niin. Te teette parhaillaan päätökset yhteispäätöksellä. Sen sijaan mielestäni kaupungin valinta on täytäntöönpanotoimenpide ja näin ollen täytäntöönpanotoimenpiteen osalta ei voida soveltaa yhteispäätöstä. Tämä on kiistanalainen aihe. Te tiedätte, ettei aina ole kovin helppoa määritellä, mitä voidaan alistaa yhteispäätösmenettelyyn ja mitä ei. Tämän osalta kannatan yhteispäätöksen mahdollisimman suurta laajentamista ja olen ilmaissut tämän hallitusten välisessä konferenssissa. Ajatukseni ovat hyvin tiedossa. Olen ilmaissut ne täysistunnossa Amsterdamin Eurooppa-neuvoston jälkeen. Luulen kuitenkin, että tässä tapauksessa kyseessä on täytäntöönpanotoimenpide. Olin eilen täällä parlamentissa ja puhuin kauan komitologiasta, joka sekin on täytäntöönpanotoimenpide. Näin ollen panen merkille herra Monfilsin sanat. Kannatan sitä, että asia yleensä ja täytäntöönpano erotetaan toisistaan, ja tästä syystä en ole hyväksynyt tarkistustanne.

Puhemies
Kiitoksia, arvoisa komissaari Oreja.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
(Istunto päättyi klo 00.05.)

