Tanskan puheenjohtajakausi
Puhemies.
Kööpenhaminan huippukokous oli varsin erityinen hetki Euroopan unionin toiminnassa. Minulla oli etuoikeutenani edustaa parlamenttia tuossa huippukokouksessa. Oli vaikeaa olla tuntematta historian havinaa, kun loppuvaiheessa puheenjohtajavaltio Tanska neuvotteli kunkin unioniin liittyvän valtion kanssa sopimuksen päätökseen.
Sanoisin myös, että puheenjohtajavaltio on toisellakin alalla saanut huomattavan paljon aikaan. Tällä en viittaa tärkeimpään otsikkoon eli laajentumiseen, vaan siihen sovittelutyöhön, jota on monien kuukausien ajan tehty parlamentin kanssa ja joka on kenties jäänyt laajentumisvalmistelujen vuoksi pimentoon. Neuvoston puheenjohtajan osallistumisesta todettakoon, että tämä on 39. täysistuntokeskustelu, jossa puheenjohtaja puhuu. Yhteydenpito valiokuntiin on ollut ainutlaatuista, ja sen ansiosta suhteemme neuvostoon ovat siirtyneet uusille urille, ja toivoakseni voimme jatkossa kehittää näitä suhteita.
Haluan ilman muuta kertoa parlamentin puolesta Tanskan pääministerille, että olen erittäin kiitollinen toimielintemme välisen yhteistyön parantumisesta ja sen laajuudesta.
Puhemies.
Esityslistalla on ensimmäisenä yhteiskeskustelu Tanskan puheenjohtajakaudesta: Eurooppa-neuvoston selonteko ja komission julkilausuma 12. ja 13. joulukuuta 2002 pidettävästä Eurooppa-neuvoston kokouksesta sekä neuvoston puheenjohtajan julkilausuma toiminnasta Tanskan puheenjohtajakaudella.

Fogh Rasmussen
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, hyvät parlamentin jäsenet, puhuin edellisen kerran parlamentissa 19. marraskuuta, kun keskusteltiin laajentumisesta. Se oli merkittävä ja myönteinen kokemus. Parlamentista lähtiessäni olin saanut lujan ja selvän tehtävän saattaa liittymisneuvottelut päätökseen. Olen iloinen siitä, että olen täällä tänään kertomassa yhtä hyvistä tuloksista. Pitkän ja vaikean prosessin jälkeen puheenjohtajavaltio saattoi Kööpenhaminan huippukokouksessa päätökseen neuvottelut kymmenen uuden jäsenvaltion kanssa.
Toteutumassa on meidän kaikkien yhteinen unelma, ja olemme saavuttamassa yhteisen tavoitteemme. Euroopan parlamentti, komissio ja puheenjohtajavaltio ovat ponnistelleet yhdessä laajentumisen hyväksi. Siksi olin erityisen tyytyväinen siihen, että Euroopan parlamentin puhemies osallistui perjantai-iltana pidettyyn viimeiseen juhlalliseen tilaisuuteen, jossa toivotimme uudet jäsenet tervetulleiksi yhteisöön.
Viimeisen puolen vuoden aikana käytyjä laajentumisneuvotteluja voidaan verrata pitkän matkan juoksuun, jossa on useita vaikeita esteitä, joista oli matkan aikana selviydyttävä. Parlamentti, komissio ja puheenjohtajavaltio ovat taittaneet taivalta yhdessä, ja Kööpenhaminassa saavuimme maaliin rinta rinnan ja käsi kädessä. Haluaisin ilmaista kiitokseni kaikesta tehdystä työstä ja vankkumattomasta tuesta sekä matkan varrella saadusta avusta.
Kööpenhaminassa tehty päätös saattoi päätökseen yhden Euroopan historian synkimmistä ja verisimmistä luvuista. Olemme jättäneet taaksemme sotien ja konfliktien täyteisen vuosisadan. Sanoimme vihdoin hyvästit Jaltan konferenssin ja kylmän sodan Euroopalle. Samalla aloitimme Euroopan historiassa uuden aikakauden, jolle ovat ominaisia vapaus, rauha, kasvu ja vauraus. Kööpenhaminan huippukokous merkitsi huippuhetkeä eurooppalaisen yhteistyön historiassa: vapauden ja demokratian riemuvoittoa sekä tietä parempaan tulevaisuuteen kaikille kansoillemme.
EU:n laajentuminen oli puheenjohtajavaltio Tanskan tärkein painopiste, mutta voimme laskea ansioksemme monia muitakin huomattavia saavutuksia. Olemme puheenjohtajavaltiona asettaneet painopisteitä, mutta emme kuitenkaan muiden kysymysten kustannuksella. Tämä ilmenee saavutuksistamme.
Ennen kuin siirryn käsittelemään Kööpenhaminan kokousta, haluaisin käsitellä lyhyesti joitakin muitakin tehtäviä, joista EU on viimeisen puolen vuoden aikana suoriutunut. Olemme menestyksekkäästi jatkaneet kansainvälisen terrorismin torjuntaa ja tehostaneet laittoman maahanmuuton vastaisia toimiamme. Turvapaikka-asiassa olemme päässeet sopimukseen niin sanotusta Dublin II -asetuksesta. Tässä asetuksessa säädetään yhteisistä säännöistä, jotka koskevat sitä, minkä maan olisi kannettava vastuu turvapaikkahakemuksen käsittelystä.
Pääsimme yhteisymmärrykseen EU:n sähkö- ja kaasumarkkinoiden avaamisesta. Teimme läpimurron EU:n liikennepolitiikassa. Yhtenäistä eurooppalaista ilmatilaa koskevilla säännöillä on luotu perusta peruutusten vähentämiselle ja lentoaikojen lyhentämiselle, mistä on hyötyä matkustajille, ympäristölle ja lentoyhtiöille.
Olemme odottamattomien katastrofien sattuessa toimineet yhdessä nopeasti ja tehokkaasti. Ensimmäisiä katastrofeja aiheuttivat Keski-Euroopan tulvat. EU osoitti solidaarisuuttaan päättämällä luonnonmullistusten yhteydessä tukea jakavan 1 000 miljoonan euron solidaarisuusrahaston perustamisesta. Kaikkein tuorein tapaus on reagointimme öljysäiliöalus Prestigen järkyttävään uppoamiseen. EU osoitti kykynsä ryhtyä välittömästi toimiin sopiessaan säännöistä esimerkiksi yksirunkoisten öljysäiliöalusten nopean käytöstä poistamisen ja laivojen käyttämien satamien tiukemman valvonnan kaltaisissa asioissa.
Olemme päässeet yhteisymmärrykseen hiilidioksidin päästökauppajärjestelmästä. Olemme edistyneet elintarviketurvallisuuden alalla, mistä mainittakoon yhteiset säännöt geneettisesti muunnettuja organismeja sisältävien elintarvikkeiden merkitsemisestä. Pääsimme kaikkia osapuolia tyydyttäneeseen ratkaisuun ongelmassa, joka koski kauttakulkua Kaliningradin alueelle ja sen alueelta pois.
Lopuksi haluan painottaa sitä, että olemme tehneet parlamentin kanssa myönteistä ja tehokasta yhteistyötä, mm. työtä yhteispäätösmenettelyn ja talousarvioon liittyvien menettelyjen osalta. Ensimmäisen kerran moniin vuosiin pääsimme todella sopuun suurimmasta osasta talousarviota jo ensimmäisessä käsittelyssä. Haluaisin tässä yhteydessä ilmaista kiitokseni Euroopan parlamentin, komission ja puheenjohtajavaltion välistä yhteistyötä siivittäneestä hyvästä ja myönteisestä ilmapiiristä. Olemme viimeisen puolen vuoden aikana yhdessä osoittaneet, että EU pystyy lunastamaan lupauksensa ja että kansallisista, institutionaalisista ja poliittisista eroista huolimatta saavutamme yhdessä tuloksia, luomme kansalaisillemme paremman ja turvallisemman arjen ja luomme teollisuudellemme paremmat kilpailuedellytykset sekä lisäämme Euroopan vaikutusvaltaa maailmassa.
Palaan seuraavaksi Kööpenhaminan huippukokoukseen. Saatoimme laajentumisneuvottelut päätökseen kymmenen uuden jäsenvaltion kanssa. Nämä valtiot ovat Kypros, T?ekin tasavalta, Viro, Unkari, Latvia, Liettua, Malta, Puola, Slovakia ja Slovenia. Neuvottelut olivat viimeiseen saakka intensiiviset ja vaikeat. Tämä oli vääjäämätöntä, mutta sillä tavoin varmistimme sen, että löysimme oikean tasapainon ehdokasvaltioiden toiveiden ja nykyisten jäsenvaltioiden mahdollisuuksien välille.
Tiukat neuvottelut hyvin täsmällisistä kysymyksistä, kuten maitokiintiöistä ja rahasiirroista, ovat tietenkin viime kädessä osoitus siitä, että EU ei ole vain merkityksettömiä julistuksia antava keskustelukerho vaan tehokas keskustelufoorumi, jossa päätetään tärkeistä toimista ja harjoitetaan politiikkaa kaikkien osapuolten eduksi.
Kymmenestä uudesta valtiosta voi tulla jäseniä 1. toukokuuta 2004. Siihen mennessä sekä uudet että nykyiset jäsenvaltiot ovat saattaneet päätökseen kansalliset ratifiointimenettelynsä. Ensimmäinen vaihe tässä prosessissa - johon monissa maissa sisältyy kansanäänestyksiä - on liittymissopimuksen tekeminen. Sen jälkeen liittymissopimus toimitetaan ensimmäiseksi komission, seuraavaksi parlamentin ja lopuksi neuvoston hyväksyttäväksi, ja tarkoituksena on sopimuksen allekirjoittaminen Ateenassa 16. huhtikuuta 2003. Kehotan kaikkia kolmea toimielintä tekemään kaikkensa tämän aikataulun noudattamiseksi.
Kööpenhaminan huippukokouksen päätelmissä käsitellään myös kysymystä siitä, kuinka uudet jäsenvaltiot osallistuvat EU:n toimielinten toimintaan. Olemme sopineet siitä, että kymmenen nyt liittyvää maata voivat osallistua vuoden 2004 Euroopan parlamentin vaaleihin unionin jäseninä. Liittymissopimuksessa määrätään, että uusista jäsenvaltioista valittavat komission jäsenet otetaan mukaan nykyiseen komissioon heti, kun maat liittyvät unioniin 1. toukokuuta 2004. Sen jälkeen, kun Eurooppa-neuvosto on nimittänyt komission uuden puheenjohtajan, vasta valittu Euroopan parlamentti voi hyväksyä uuden komission, jonka on määrä ryhtyä hoitamaan tehtäviään 1. marraskuuta 2004. Tämä on järkevä runko sovellettavaksi tässä keskeisessä asiassa. Myös tässä asiassa toivon toimielinten tekevän yhteistyötä sellaisten joustavien ratkaisujen löytämiseksi, joilla taataan uusille jäsenvaltioillemme parhaat mahdolliset ehdot.
Bulgarian ja Romanian osalta päätelmä on selvä: laajentumisprosessi jatkuu, ja vakuutamme, että tavoitteena on, että nämä kaksi maata voidaan ottaa jäseniksi vuonna 2007.
Turkin kysymys oli yksi Kööpenhaminan pääteemoista. Saimme siihen tasapainoisen ja realistisen vastauksen. Annamme tunnustusta niille huomattaville toimille, joita Turkki on tehnyt Kööpenhaminan kriteerien täyttämiseksi. Kehotamme Turkkia jatkamaan tarmokkaasti uudistusprosessiaan ja lupaudumme lisäämään EU:n tukea Turkille sen pyrkiessä tähän tavoitteeseen. Jos joulukuussa 2004 Eurooppa-neuvosto päättää komission kertomuksen ja suosituksen perusteella, että Turkki täyttää Kööpenhaminan poliittiset kriteerit, Euroopan unioni aloittaa liittymisneuvottelut Turkin kanssa niin pian kuin mahdollista. Tämä oli Turkille lähetetty vahva ja myönteinen signaali, mutta korostan, että se, että Turkki täyttää poliittiset kriteerit, on edelleen olennainen edellytys liittymisneuvottelujen aloittamiselle. Tällä tavoin asia on hoidettava. Turkkia on kohdeltava samoin kuin kaikkia muita ehdokasvaltioita.
Seuraava aiheeni on Kypros, joka liittyy unioniin jakautuneena saarena, mutta samalla voidaan pitää realistisena mahdollisuutena, että osapuolet pystyvät pääsemään kokonaisratkaisuun Kyproksen kysymyksessä 28. helmikuuta 2003 mennessä YK:n pääsihteerin ehdotuksen pohjalta. Kehotan voimakkaasti tämän konfliktin osapuolia tarttumaan tähän ainutlaatuiseen tilaisuuteen ratkaista tämä valitettava konflikti. Me kaikki voitamme, jos pääsemme ratkaisuun nyt, mutta kaikkein eniten voittaa Kyproksen väestö.
Kööpenhaminassa lähetimme selkeän viestin laajentuneen EU:n uusille naapurimaille: Länsi-Balkanin maille, Venäjälle, Ukrainalle, Moldovalle ja Valko-Venäjälle sekä Välimeren eteläpuolisille maille. Laajentuminen ei johda siihen, että EU käpertyisi itseensä, vaan pikemminkin EU aikoo lujittaa yhteyksiään uusiin naapureihinsa. Tämä tapahtuu sekä nykyisillä yhteistyövälineillä että näitä välineitä kehittämällä.
Lisäksi Kööpenhaminan huippukokouksessa sovittiin Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa koskevan Naton ja EU:n välisen tulevan sopimuksen pääkohdista.
Haluaisin lopuksi mainita, että Eurooppa-neuvosto on tavannut myös Euroopan valmistelukunnan puheenjohtajan Giscard d'Estaingin. Hän raportoi valmistelukunnan työstä, ja Eurooppa-neuvosto kannatti yksimielisesti sitä, että valmistelukunnan olisi esitettävä työnsä tulokset ennen kesäkuussa 2003 pidettävää huippukokousta. Myös siitä päätettiin, että uudet jäsenvaltiot osallistuvat täysimääräisesti hallitustenväliseen konferenssiin. Bulgaria ja Romania osallistuvat tarkkailijoina.
Nyt kun laajentuminen on varmalla pohjalla, valmistelukunnan työstä on tullut olennaisen tärkeä osa eurooppalaisesta politiikkaa. Olemme laajentaneet EU:n, ja nyt meidän on varmistettava, että tulevaisuuden EU, jossa on yli 25 jäsenvaltiota, pystyy myös toimimaan tehokkaasti. Meidän on yksinkertaistettava päätöksentekoprosessia ja tähdennettävä EU:n arvoja. Meidän on pystyttävä selkiyttämään työnjakoa EU:n ja jäsenvaltioiden välillä, meidän on laajennettava määräenemmistöpäätösten ja yhteispäätösmenettelyn käyttöä ja meidän on varmistettava, että yhteistyömme on avointa ja demokraattisesti valvottua.
Tanskan puheenjohtajakausi päättyy pian. Luovutamme puheenjohtajan nuijan puheenjohtajavaltio Kreikalle toivottaen sille onnea ja menestystä ja kiittäen sitä hyvästä kolmikantayhteistyöstä.
Lopuksi haluan jälleen kerran kääntyä suoraan parlamentin jäsenten ja erityisesti puhemies Coxin puoleen. Parlamentin puhemiehen ja Eurooppa-neuvoston välinen tapaaminen Kööpenhaminassa oli jälleen kerran rakentava osoitus parlamentin ja neuvoston välisten suhteiden tiiviydestä. Puheenjohtajavaltio Tanska on pitänyt erittäin tärkeänä, että se tulee Euroopan parlamenttia vastaan, kuten se on myös pitänyt tärkeänä halua pyrkiä rakentavaan yhteistyöhön. Olen tyytyväinen voidessani huomata, että parlamentti on tullut meitä vastaan samassa myönteisessä hengessä. Meillä on ollut näkemyseroja, mutta meidän väliselle yhteistyöllemme on ollut ominaista kehittyminen, tulokset ja tahto tehdä kompromisseja. Olen kokenut sen täällä parlamentissa, toimielinten välisissä huippukokouksissamme ja tapaamisissani Euroopan parlamentin puheenjohtajakokouksen kanssa. Tähän samaan näkemykseen yhtyvät Tanskan hallituksen ministerit. Haluaisin tarttua tähän tilaisuuteen kiittääkseni kaikkia tästä rakentavasta yhteistyöstä. Haluan kuitenkin ennen kaikkea kiittää parlamenttia sen antamasta vankkumattomasta tuesta puheenjohtajavaltio Tanskan suurimman haasteen toteuttamisessa, ja tarkoitan tällä neuvottelujen saattamista päätökseen kymmenen uuden jäsenvaltion kanssa. Kööpenhaminassa tehty päätös EU:n laajentamisesta merkitsi Euroopan kansojen ja valtioiden jälleenyhdistämistä, maanosamme murheellisen jaon päättymistä ja uuden aikakauden alkua Euroopan historiassa.
Kööpenhaminan huippukokous merkitsi Euroopan unionille myös uuden aikakauden alkua. Kööpenhaminassa EU suoriutui suurimmasta tehtävästään yhteisön historiassa. Kööpenhaminan huippukokouksen jälkeen Euroopan unionin varaan voidaan rakentaa tulevaisuuden Eurooppa, jolle on ominaista vapauden ja markkinatalouden sekä yhteishengen ja sosiaalisen vastuun sekä demokratian ja ihmisoikeuksien yhteisiin arvoihin perustuva yhteistyö ja kansojemme ja valtioidemme kansallisia ominaispiirteitä kunnioittava tehokas yhteistyö.
Euroopan unionin perustajien lähes 50 vuotta sitten sodan runtelemassa Euroopassa istuttama siemen on alkanut itää. EU:n laajentuessa heidän unelmastaan ja visiostaan on tullut totta.
Uusi Eurooppa on syntynyt.
Kiitoksia, arvoisa puhemies.
Prodi
Arvoisa puhemies Cox, arvoisa pääministeri, hyvät parlamentin jäsenet, olen parlamentin kuultavana viimeisen kerran tänä vuonna. Tämä vuosi alkoi euron onnistuneen käyttöönoton merkeissä, ja se päättyy toiseen suureen edistysaskeleeseen. Olemme käyttäneet kuluneen vuoden aikana paljon superlatiiveja - liiankin paljon kuvataksemme tämän Euroopan vuoden eri vaiheita. En kuitenkaan liioittele sanoessani, että Eurooppa-neuvoston Kööpenhaminan kokous on Euroopan yhdentymisessä kulmakivi.
Ryhtyessäni hoitamaan tehtävääni lupasin, että laajentuminen olisi komissioni tärkein painopiste. Olemme onnistuneet siinä. Jotkut saattavat luulla - ja luulevatkin - että liittymisneuvottelujen saattaminen päätökseen Kööpenhaminassa oli muodollisuus. Mikään ei voisi olla kauempana totuudesta. Tämän tuloksen saavuttaminen edellytti kaikilta osapuolilta rohkeutta ja poliittista tahtoa. Haluaisin korostaa sitä, kuinka uskomatonta työtä puheenjohtajavaltio Tanska on tehnyt. Samalla, kun puheenjohtajavaltio kävi neuvotteluja usealla taholla yhtä aikaa, se hallitsi tilanteen herpaantumatta ja toimi vaikeissakin olosuhteissa johdonmukaisesti. Arvoisa pääministeri, tämä on ollut teille suuri henkilökohtainen onnistuminen.
Samalla kyse on myös omien ponnistelujemme tuloksesta. Kolmen viime vuoden aikana komissio on koonnut neuvottelijoista 12 erinomaista tiimiä, jotka ovat päässeet sopuun 31 luvusta jokaisen ehdokasvaltion kanssa käyttäen apuna aivan uusia menetelmiä. Itse asiassa yli kolmen vuoden ajan 350 komission virkamiestä ja yli 700 henkilöä komission valtuuskunnissa ovat kärsivällisesti ja ääneti koonneet yhteen tätä kudosta. Haluankin tässä ja nyt osoittaa kiitollisuuteni Günter Verheugenille, joka on osoittanut olevansa älykäs ja intomielinen neuvottelija. Haluan myös kiittää Eneko Landáburua ja koko laajentumisen pääosastoa omistautumisesta ja erinomaisesta työstä. On ainutlaatuinen etuoikeus olla komission puheenjohtaja tällaisessa tilanteessa, ja tänään olen erityisen ylpeä siitä, että olen sen toimielimen johdossa, joka on myötävaikuttanut tavattoman paljon unelmamme "yhdestä Euroopasta" toteutumiseen.
Vaikka kymmenen maata on päässyt maaliin, joillakin matka jatkuu edelleen. Romanialle ja Bulgarialle on annettu yksityiskohtaiset etenemissuunnitelmat, joiden avulla ne voivat liittyä unioniin vuonna 2007. Olemme antaneet Turkille joulukuun 2004 ajankohdaksi, jolloin arvioidaan, täyttääkö se neuvottelujen aloittamiselle asetetut edellytykset.
Olin iloinen siitä, että 25:n nykyisen ja unioniin liittyvän jäsenvaltion ensimmäinen yhteinen toimi oli "jatkuvaa, osallisuutta edistävää ja peruuttamatonta laajentumisprosessia" tukevan julistuksen antaminen. Nämä sanat ilmentävät unionimme perustamiselle leimallista näkemyksellisyyttä ja suurpiirteisyyttä. Julistuksessa tuettiin komission ehdotusta, jonka mukaan Romanialle ja Bulgarialle annetaan enemmän tukea jäsenyyden valmisteluissa. Komissio ehdottaa liittymistä valmistelevan tuen korottamista 20 prosentilla. Kehotan näitä maita tarttumaan tähän tilaisuuteen valmistelujen vauhdittamiseksi entisestään.
Myös Turkki saa ehdokkuutensa valmisteluja edistävän lisäpaketin. Korostan vielä, että Turkin kelpoisuutta ehdokasvaltioksi arvioidaan Turkin omien ansioiden perusteella ja noudattaen samoja kriteerejä kuin kaikkien muiden ehdokasvaltioiden kohdalla on noudatettu. Tämä määräaika antaa Turkille mahdollisuuden toteuttaa välttämättömät uudistukset Kööpenhaminan kriteerien täyttämiseksi ja panna nämä uudistukset täytäntöön lainsäädännöllisesti ja käytännössä. Komission kertomukset ja suositukset ovat jatkossakin täysin objektiivisia ja puolueettomia.
Viime viikolla Eurooppa-neuvosto saavutti lähes kaikki tavoitteensa. Sanoin "lähes kaikki" tavoitteensa, koska pääsimme hyvin lähelle sovun syntymistä Kyproksen kysymyksessä. Neuvottelijoiden ja Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin tarmokkaista yrityksistä huolimatta emme päässeet Kööpenhaminassa sellaiseen ratkaisuun, jota voisimme pitää lopullisena. Kumpikin osapuoli ilmaisi kuitenkin olevansa halukas jatkamaan neuvotteluja ja asetti itselleen tavoitteeksi sopimuksen syntymisen helmikuun 28. päivään mennessä.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan kasvaessa myös sen vastuut kasvavat. Kehotamme uusia jäseniä liittymään osaksi rauhan, vaurauden ja vakauden aluettamme, mutta työskentelymme näiden arvojen hyväksi ei jää Euroopan unionin rajojen sisäpuolelle. Emme saa käyttää tavoitetta "yhdestä Euroopasta" tekosyynä uusien raja-aitojen pystyttämiselle, vaan meidän on ulotettava kestävään rauhaan tähtäävä toimintamme kattamaan koko maanosan. Jokaisen laajentumisen myötä saamme uusia naapureita, joita Euroopan unioni vetää puoleensa kuin magneetti ja joista osa haluaisi itsekin päästä ehdokasvaltioksi. Olen sitä mieltä, että Länsi-Balkanin maiden kuuluminen Euroopan unioniin on itsestäänselvyys, ja tämä näkemys vahvistettiin Kööpenhaminan neuvostossa. Vakautus- ja assosiaatioprosessi on tehokas väline, ja meidän on käytettävä sitä tarmokkaasti. Näin ollen komissio toivoo voivansa tehdä tiiviisti yhteistyötä puheenjohtajavaltio Kreikan kanssa Thessalonikin huippukokousta edeltävänä aikana. Olen vakuuttunut siitä, että tässä huippukokouksessa voimme tarjota yksityiskohtaisen ja käytännöllisen vastauksen siihen kirjeeseen, jonka Länsi-Balkanin maiden viisi presidenttiä lähettivät meille juuri ennen neuvoston Kööpenhaminan kokousta.
Meidän on nyt pohdittava perusteellisesti, missä EU:n rajat kulkevat nyt ja mihin asti niitä voidaan siirtää - tämä on meille olennainen tehtävä, ja toistan sitä kyllästymiseen asti - mutta näistä rajoista meidän eurooppalaisten on päätettävä itse kaikkia tahoja kuultuamme ja ilman ulkoista painostusta.

Keskustelu siitä, missä Euroopan rajat kulkevat, on keskustelua omasta identiteetistämme. Sitä on käytävä tässä parlamentissa ja kansallisissa parlamenteissa, ja kaikkien Euroopan kansalaisten on osallistuttava siihen tiiviisti. Tämä oman identiteettimme juurien etsintä ei tarkoita jaottelua. Euroopan yhdentymisen on siis tarjottava etuja ja uusia mahdollisuuksia myös naapureillemme, vaikka ne pysyisivätkin pelkästään naapureinamme. Meidän on rakennettava luja suhdeverkosto, joka perustuu Venäjältä Välimerelle ulottuvien naapurimaidemme kanssa jakamiimme yhteisiin poliittisiin ja taloudellisiin arvoihin.
Tämä on komissioni uusi strateginen tavoite. Tämän lähialuepolitiikan tarkoituksena on tarjota uusille naapureillemme monia jäsenyyden etuja, ilman että niiden olisi lähitulevaisuudessa liityttävä unionin virallisiksi jäseniksi. Euroopan talousalue on hyödyllinen malli näille suhteille, mutta sitä on täydennettävä poliittista yhteistyötä kehittävillä toimenpiteillä. Suhteidemme on perustuttava siihen, että "jaamme kaiken muun paitsi toimielimet". Lähialuepolitiikan on oltava houkuttelevaa, uusia mahdollisuuksia avaavaa ja molempia osapuolia hyödyttävää. Sen on kannustettava kumppaneitamme tekemään unionin kanssa tiiviimpää yhteistyötä, ja sen on oltava dynaamista ja perustuttava jäsenneltyyn vaiheittaiseen lähestymistapaan.
Hyvät parlamentin jäsenet, olemme saattaneet liittymisneuvottelut onnistuneesti päätökseen, ja meidän on seuraavaksi tehtävä Euroopan yhdistymisestä konkreettinen ja jokapäiväinen asia. Vihdoinkin voidaan alkaa laatia lopullista liittymissopimusta, joka vahvistetaan ja allekirjoitetaan Ateenassa ensi huhtikuussa, kuten pääministeri Rasmussen totesi. Lähikuukausina meillä on kuitenkin eniten työtä siinä, että jaamme omille kansalaisillemme nykyisissä jäsenvaltioissa ja unioniin liittyvissä valtiossa tietoa, ja siinä, että saamme heidät puolellemme. Komissio aikoo aloittaa laajan tiedotuskampanjan, jossa Euroopan parlamentin jäsenillä on merkittävä rooli. Todellakin vain pari vuotta sitten monia ehdokasvaltioita hallitsivat diktaattorit. Monet näiden maiden kansalaisista pelkäävät, että he joutuvat luopumaan vasta hankkimastaan vapaudesta ja riippumattomuudesta liittyessään toiseen suureen ryhmittymään. Toisaalta nykyisissä jäsenvaltioissa ollaan huolestuneita kustannuksista ja seurauksista, joita jäsenvaltioita huomattavasti köyhemmät maat aiheuttavat liittymisellään. Monet näistä peloista ovat perusteettomia. Kuten Günter Verheugen on todennut, tämä on unionin historian parhaiten valmisteltu laajentuminen. Me olemme kaikki melko hyvin perillä siitä, että laajentumisen kustannus ei ole mitään verrattuna niihin kustannuksiin, joita aiheutuisi siitä, ettei laajennuttaisi. Näin ollen meidän on levitettävä näitä yksinkertaisia totuuksia kaikkialle Eurooppaan ja meidän on tehtävä yhdessä työtä saadaksemme kansalaiset niistä tietoisiksi.
Laajentumisprosessi on edennyt suuren määrätietoisuuden, poliittisen rohkeuden ja näkemyksen ansiosta. Meidän on vakuutettava eurooppalaiset siitä, että yhdistymisestä hyötyvät kaikki. Kyse ei ole ainoastaan vaurauden jakamisesta ja kestävän kehityksen luomisesta maailman laajimmilla markkinoilla, vaan myös hyödyistä, joita saamme poliittisesti demokraattisen ja vastuullisen unionin kansalaisina.
Olen ennenkin todennut, että uuden, laajentuneen Euroopan uskottavuus riippuu jatkossa ennen kaikkea sen toimielinten uskottavuudesta ja sen uskottavuudesta maailmanpolitiikan aktiivisena toimijana. Siksi suhtaudun erittäin myönteisesti huippukokouksessa EU:n ja Naton välillä tehtyyn sopimukseen, jonka avulla voimme hoitaa sotilaalliset rauhanturvaoperaatiot Balkanilla jo ensi vuonna. Tämä on jälleen yksi tehtävä, joka meidän on otettava vastuullemme ja jonka me myös pystymme hoitamaan.
Totuuden hetki kuitenkin koittaa ensi vuonna toimielinuudistuksen yhteydessä. Emme pysty pitämään kansalaisillemme antamiamme lupauksia, ellemme uudista unionin rakennetta perusteellisesti. Vain unionin päätöksentekoprosessia vahvistamalla voimme rakentaa yhteenkuuluvamman, yhdistyneen unionin, jota kansalaiset voivat kunnioittaa ja pitää arvossa. Siksi meidän kaikkien on tehtävä työtä yhdessä Giscard d'Estaingin kanssa valmistelukunnan menestyksen hyväksi.
Tämän suuremman yhtenäisyyden ja määrätietoisuuden on kuvastuttava kansainvälisessä toiminnassamme. Kasvavat vastuumme eivät jätä sijaa epäröinnille ja passiivisuudelle, joita olemme osoittaneet aiempina vuosina. Näin ollen valmistelukunnan tehtävä, kuten kaikkien niiden, jotka sen työhön osallistuvat, on yhtä tärkeä kuin liittymisneuvottelut, sillä jos emme onnistu valmistelukunnassa, olemme luoneet Euroopan, joka on suuri mutta toimintakyvytön.
Arvoisa puhemies, arvoisa pääministeri, hyvät parlamentin jäsenet, meillä on siis syytä optimistisuuteen. Kööpenhaminan kokouksen onnistuminen ja siellä ilmennyt suurpiirteisyys ovat osoittaneet, että jos pystymme ylittämään edessämme olevat esteet, pystymme aidosti hyödyntämään sitä näkemyksen ja käytännönläheisyyden sekoitusta, joka on tehnyt Euroopan unionista ainutlaatuisen esikuvan poliittiselle yhdentymiselle. Odotimme Kööpenhaminan kokouksessa tulevan ilmi itsekkyyttä ja ristiriitoja, mutta sen sijaan maat, joille laajentumisella on erilainen merkitys, joille se on eri asia, joissa se koetaan eri tavoin, ovat kaikki ymmärtäneet tapahtuneen merkittävyyden.
Arvoisa puhemies Cox, arvoisa pääministeri, hyvät parlamentin jäsenet, lopuksi haluan kiittää teitä ja toivottaa teille oikein hyviä tulevia juhlapyhiä. Toivon, että te kaikki vietätte hyvin ansaitun, iloisen ja onnellisen loman rakkaimpienne seurassa.
(Suosionosoituksia)

Verheugen
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, olen varma, että ymmärrätte minua, kun sanon olevani tänään teidän kuultavana varsin helpottunein mielin. Tämä ei johdu pelkästään siitä, että edessäni on vähemmän työn täyteinen jakso, vaan ennen kaikkea siitä, että olen iloinen voidessani kertoa, että on unionin toimielinten ja 25 Euroopan valtion yhteisten ponnistelujen ansiota, että olemme onnistuneet toivomallamme tavalla. Vaikka muistaakseni jo vuonna 1999 mainittiin ensimmäisen kerran, että neuvottelujen saattaminen päätökseen saattaisi olla mahdollista vuoden 2002 loppuun mennessä, minun on silti sanottava, että on pieni ihme, että olemme onnistuneet siinä.
Kuten te kaikki hyvin tiedätte, ihmeet eivät tapahdu itsestään. Ne edellyttävät vahvaa poliittista tahtoa, suurta päättäväisyyttä ja myös suurta taitoa. Niinpä rohkenen seuraavaksi toistaa hyvin painokkaasti, että olen tuntenut olevani onnekas ja etuoikeutetussa asemassa voidessani tässä päätösvaiheessa tehdä yhteistyötä puheenjohtajavaltio Tanskan kanssa ja Anders Fogh Rasmussenin kaltaisen hallituksen päämiehen kanssa, joka otti toimen vastaan ihailtavan määrätietoisesti ja asettamaansa tavoitteeseen pyrkien.
Haluaisin silti todeta myös sen, että laajentuminen ei ole ainoastaan muutaman ihmisen työn tulosta. Tärkeintä on mielestäni ollut se, että laajentuminen on osoitus siitä, että yhteisömetodilla voidaan saavuttaa tuloksia tarkasti, täsmällisesti ja aikataulun mukaisesti niinkin monimutkaisissa ja vaikeissa hankkeissa kuin neuvottelut kymmenen maan liittymiseksi Euroopan unioniin. Ei siis ole totta, että yhteisömetodi ei toimisi suurten ja painavien kansainvälisten kysymysten yhteydessä.

Kaikki täällä parlamentissa ovat varmasti tietoisia Euroopan parlamentin merkittävästä panoksesta prosessin edistämisessä, ja olen syvästi kiitollinen tästä panoksesta. Haluan myös sanoa, että Euroopan parlamentin puhemies Pat Cox toimi keulakuvana toimissa, jotka tekivät syvän vaikutuksen ehdokasvaltioihin. Edustaessaan Euroopan parlamenttia Keski- ja Itä-Euroopassa puhemies Cox vaikutti merkittävästi Euroopan toimielimiä kohtaan tunnetun luottamuksen syntymiseen ja rakentumiseen.
(Suosionosoituksia)
Olemme nyt edenneet siihen pisteeseen, jota haluaisin kuvata aikamme suurimpiin eurooppalaisiin lukeutuvan henkilön sanoin. Hänhän on sitä paitsi tärkeä myös laajentumisprosessin kannalta. Tarkoitan paavi Johannes Paavali II:sta, joka totesi kerran: "Tärkeää on se, että Eurooppa voi vihdoin hengittää molemmilla keuhkoillaan." Olemme todellakin saavuttaneet tämän tilanteen.
(Suosionosoituksia)
Kööpenhaminassa pystyimme korjaamaan sitä satoa, jota miljoonat ihmiset Keski- ja Itä-Euroopassa olivat kylväneet ponnistellessaan demokratian ja oman vapautensa saavuttamiseksi. Emmehän saa koskaan unohtaa, että Baltian maiden kansat eivät ikinä päättäneet liittyä Neuvostoliittoon. Myöskään Puolan, Unkarin, T?ekin tasavallan ja Slovakian kansat eivät koskaan valinneet itselleen kommunistista järjestelmää. Sen sijaan niissä perustettiin demokratiaa ja ihmisoikeuksia ajavia liikkeitä mahdollisimman vaikeissa olosuhteissa. Emme saa pelätä sitä, että mukaamme liittyisi sellaisia eurooppalaisia, jotka eivät ymmärtäisi demokratiaa tai ihmisoikeuksia. Päinvastoin saamme nähdä, että demokratiaan, oikeudenmukaisuuteen ja ihmisoikeuksiin perustuva eurooppalainen henki saa entisestään vahvistusta niiltä, jotka ovat joutuneet taistelemaan demokratian ja ihmisoikeuksien puolesta.
(Suosionosoituksia)
Monet laajentumisen tuomista muutoksista eivät jää pelkästään sisäisiksi. Monet muutoksista osoittautuvat myös ulkoisiksi, ja saamme lisää vastuuta kansainvälisessä tehtävässämme. Yhdyn niihin, jotka ovat huolestuneita siitä, että meillä ei kenties vielä ole riittäviä valmiuksia suoriutua tästä tärkeästä ja merkittävästä kansainvälisestä tehtävästä. Venäjä, Ukraina, Kaukasian valtiot ja Lähi-itä ovat kaikki tulossa lähemmäksi meitä. Naapurialueistamme tulee yhä tiheämmin asuttuja, ja ne ovat yhä lähempänä meitä. Puheenjohtaja Prodi on puhunut siitä, mihin suuntaan meidän on kehitettävä politiikkamme tässä asiassa.
Hyvät parlamentin jäsenet, työmme ei ole vielä päättynyt kotirintamalla, kuten ei myöskään ehdokasvaltioissa. Ensi vuonna saamme seurata, kuinka ehdokasvaltioiden liittymisvalmisteluja jatketaan ponnekkaasti ja tarmokkaasti. Komissio huolehtii hyvin tarkasti siitä, että kaikki velvoitteet hoidetaan, ja laatii lupauksensa mukaisesti lopullisen arvion valmistelujen tilasta kuusi kuukautta ennen suunniteltua liittymispäivämäärää.
Luotan siihen, että olemme onnistuneet rakentamaan luotettavia järjestelyjä, lieventämään vaikeuksia ja rajoittamaan riskejä. Ensi vuonna komissio esittelee puheenjohtajavaltion kanssa liittymissopimusluonnoksen parlamentille. Sen jälkeen parlamentin on äänestettävä jokaisen yksittäisen valtion liittymisen puolesta ja sopimuksen puolesta kokonaisuutena. Parlamentin on ensimmäisenä päätettävä, voimmeko saavuttaa Kööpenhaminassa aloitetun matkan lopullisen määränpään. Vain parlamentilla yksin on oikeus päättää jokaisesta yksittäisestä liittymissopimuksesta. Yksikään kansallinen parlamentti ei voi sitä tehdä. Joku voisi sanoa, että teidän on viitoitettava tietä sille, mitä 25 kansallisen parlamentin on tehtävä vuonna 2003.
Vuonna 2004 EU:ssa on jäsenenä 25 maata. Kaksi maata, Bulgaria ja Romania, voivat luottaa siihen, että ne saavat yhä voimakkaampaa tukea pyrkiessään saavuttamaan EU:n jäsenyyden vuonna 2007, sillä tällä hetkellä se on meidän yhteinen tavoitteemme. Neuvottelujen aloittaminen Turkin kanssa on ehdottomasti mahdollista, ja Turkilla on samat mahdollisuudet kuin muillakin ehdokasvaltioilla, jotka käyttivät mahdollisuutensa määrätietoisesti hyväkseen. Haluaisin korostaa Fogh Rasmussenin toteamusta, että on olemassa selkeä linja, jolta ei voida missään tilanteessa poiketa. Ensin on täytettävä kokonaisuudessaan ja yksiselitteisesti poliittiset edellytykset, ja vasta sen jälkeen voidaan tehdä päätös neuvottelujen aloittamisesta.
(Suosionosoituksia)
Komissio ei tingi kertomukseen ja suositukseen liittyvästä vastuustaan. Haluan tehdä päivänselväksi sen, että olemme viime vuosien aikana kehittäneet näitä kertomuksia varten normeja, menettelyjä ja menetelmiä, ja aiomme toimia näiden samojen normien, menettelyjen ja menetelmien pohjalta. Tärkeintä on, että kertomuksen jälkeen annettavan suosituksen on perustuttava kertomuksen päätelmiin. Toisin päin ei voida toimia. Meillä ei tule olemaan poliittista tavoitetta, emmekä tiedä etukäteen, millaisia suosituksia kertomuksen olisi myötäiltävä. Sen sijaan kertomuksesta laaditaan tasapuolinen, objektiivinen ja neutraali. Tämä on Turkille mahdollisuus, ja luotan myös siihen, että Turkki pystyy täyttämään vaatimukset. Sen on seuraavaksi suunnattava kaikki tarmonsa siihen, että se saattaa uudistukset päätökseen ja panee ne todella täytäntöön. Meille ei riitä se, että kidutus kielletään paperilla lain muodossa. Sen sijaan haluamme varmuuden siitä, ettei missään turkkilaisessa vankilassa tai turkkilaisella poliisiasemalla kiduteta ketään kuoliaaksi.
(Suosionosoituksia)
Hyvät parlamentin jäsenet, täällä parlamentissa on usein keskusteltu siitä, että tarvitaan laajaa kansalaiskeskustelua. Nyt kansalaiskeskustelu on entistä tärkeämpää, kun pyrimme varmistamaan ratifiointiprosessin onnistumisen. Ryhtykäämme käymään tätä keskustelua ajatus kirkkaana ja objektiivisia argumentteja esittäen, mutta myös tuntien intoa muotoutuvaa Eurooppaa kohtaan.
(Suosionosoituksia)

Poettering (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin ilmaista varauksettoman tukeni, tunnustukseni ja syvän kiitollisuuteni Tanskalle sen puheenjohtajakaudesta, joka on sujunut todella erinomaisesti. Haluaisin myös mainita joitakuita nimeltä ja kiittää ensimmäiseksi Eurooppa-neuvoston puheenjohtajaa Fogh Rasmussenia, ja myös hänen Eurooppa-ministeriään Bertel Haarderia, joka on tämän parlamentin entinen jäsen, varapääministeri Ben Bendtseniä, joka on saavuttanut paljon energiamarkkinoilla, ja tietenkin myös ulkoministeri Per Stig Mølleriä.
Haluaisin myös mainita erään vähemmän ilmeisen seikan eli sen, että kollegani Folketingissä, Knud Kirkegaard, toimi tiiviissä yhteistyössä jäsen Christian Rovsingin ja minun kanssa ja järjesteli Brysselissä pidetyn ryhmien puheenjohtajien ja kansallisten puoluejohtajien kokouksen, jossa mekin valmistelimme näitä Kööpenhaminan kysymyksiä. On tärkeää, että rakennamme yhteysverkoston kansallisiin parlamentteihin, ja tästä haluaisin erityisesti osoittaa lämpimät kiitokset kollegoillemme Tanskan parlamentissa.
Hyvät parlamentin jäsenet, katson, että Tanskan kansa voi hallituksensa edustamana olla ylpeä siitä, mitä se on tehnyt Euroopan hyväksi viimeisen puolen vuoden aikana. Toivon, että Tanskan kansa osoittaa samaa määrätietoisuutta, kun kyse on yhteisen eurooppalaisen valuutan käyttöönotosta, minkä osalta toivotan sinulle, Fogh Rasmussen, onnea ja menestystä.

Omasta puolestani haluan todeta, että teidän puheenjohtajakautenne osoittaa myös sen, että paljoon pystyvät myös maat, jotka eivät ole kooltaan kovin suuria, ja itse asiassa puheenjohtajavaltio Tanskan saavutukset ovat niin suuret, etten haluaisi kuvata Tanskaa pieneksi maaksi. Valmistelukunnassa parhaillaan käytävissä keskusteluissa, joissa kyse on siitä, millä puolivuotiset puheenjohtajakaudet korvataan, meidän on kuitenkin pidettävä hyvin tarkasti mielessä, että minkä tahansa muutoksen puolesta esitettävien perusteiden on oltava erittäin hyviä, sillä teidän puheenjohtajakautenne, kuten myös muutkin kaudet, on osoittanut, että jäsenvaltiot eivät puheenjohtajana ollessaan osoita pelkästään tavoitteellisuutta vaan myös sitoutumista Euroopan hyväksi.
(Suosionosoituksia)
Toistettakoon vielä, että jos haluamme, etteivät neuvoston tulevat pääsihteerit ole enää samanaikaisesti korkeita edustajia - ja tällä en halua arvostella korkeaa edustajaa Solanaa, sillä haluan tuoda julki arvostavani häntä oikein paljon - vaan näkyviä pääsihteereitä, suosittelen kollegoillemme valmistelukunnassa, että heidän olisi harkittava vakavasti näitä kysymyksiä.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, puhuitte unelman toteutumisesta, ja voimme vain yhtyä täysin siihen, mitä sanoitte. Unelmasta on tullut totta, mutta tämä Kööpenhaminassa tehty suuri ja historiallinen päätös on myös osoittanut selvästi, että Euroopan unioniin kohta liittyvät maat ovat jo lähes saavuttaneet tavanomaiset EU-normit. Kun tämä otetaan huomioon - ja rahakysymysten ollessa kyseessä, kehotimme teitä olemaan joustavia - Puola ja muut maat ovat lähes saavuttaneet sen keskustelun asteen, johon me olemme nykyisessä Euroopan unionissa tottuneet. Eräässä eurooppalaisessa valtalehdessä on puhuttu erityisen hienosta eurooppalaisesta perheestä, ja sellainenhan Eurooppa on. Odotamme malttamattomina sopimusten allekirjoittamispäivää, sitä, että tänne parlamenttiimme saapuu tarkkailijoita ja ennen kaikkea sitä, että - ryhmämme tekemän, onneksi hyväksytyn ehdotuksen mukaisesti - vuonna 2004 Euroopan parlamentin vaalit ovat suuntaa-antava kehys koko laajentumisprosessille, ja niinhän asiat näyttävät nyt etenevän.
Arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, arvoisa komission jäsen Verheugen, haluan kuitenkin osoittaa sydämelliset kiitokseni myös komissiolle. Sen asemesta, että komission työskentely olisi aina näyttävää, se onkin rankkaa arkista aherrusta. Kööpenhaminan kokouksen onnistumisen ja sitä kohtaan osoitetun sitoutumisen teki mahdolliseksi vain se, että komissio tuki prosessia monien vuosien ajan samoin kuin mekin täällä parlamentissa, ja siksi kannatamme innokkaasti sitä, että yhteisömetodin on oltava keskeisesti esillä valmistelukunnan työssä, jotta uudessa Euroopassa noudatetaan oikeaa metodia, eikä ainoastaan sen laajetessa maantieteellisesti vaan myös ydinaloilla.
Vielä pari sanaa Turkista. Olisimme varsin tyytyväisiä, jos Turkki täyttäisi poliittiset kriteerit syksyllä 2004. Se olisi jymymenestys sekä Turkille että Euroopalle, mutta toteamme sekä yksiselitteisesti että päättäväisesti, että päätökseen siitä, täyttääkö Turkki poliittiset kriteerit, ei saa liittyä poliittista opportunismia, vaan päätöksen on tapahduttava lain nojalla. Jos olemme Euroopan parlamentin vaalien jälkeen hoitamassa asiaa, ajamme tiukasti sitä, että komissio, jota sen puheenjohtaja ja jäsen Verheugen edustavat, toimii ehdottomasti niin, ettei arvio perustu siihen, mikä on poliittisesti toivottavaa, vaan siihen, mikä on lain ja kriteerien mukaista. En edes epäile, ettei komissio näin toimisi, sillä tämähän on nykyisen komission suurin haaste. Aiomme tukea komissiota tällä tiellä.
Me, Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ryhmä ja Euroopan demokraatit emme syyllisty epäsolidaarisuuteen, ja sanon hyvin rehellisesti amerikkalaisille ystävillemme, että pysymme aina Amerikan yhdysvaltojen rinnalla, mutta emme tietenkään tee sitä ilman omaa harkintaamme tai tavalla, joka ei olisi oikeutettu. Tästä syystä tuomme kuitenkin julki sen, ettemme hyväksy sitä, että Yhdysvallat tai mikään muukaan taho voisi painostaa meitä lain osalta, koska eurooppalainen arvoyhteisömme perustuu lakiin.
(Suosionosoituksia)
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, saanen esittää viimeisen kommenttini. Vaikkemme haluakaan tämän vuoksi vähätellä työtänne, olisimme halunneet, että Kööpenhaminan päätelmissä olisi ollut maininta T?et?eniasta. Viittasitte ihmisoikeuksiin, ja mielestäni meidän todella täytyy ja pitää huolehtia siitä, ettemme tyydy pelkästään itseämme koskeviin asioihin, vaan puolustamme ihmisoikeuksia Euroopan unionin maantieteellisessä ympäristössä ja koko maailmassa. Tätä ajatellen esittäisin vetoomuksen siitä, että meidän on pikemminkin kunnioitettava ihmisoikeuksia kuin taivuttava kenenkään edessä. Tämä on meidän kaikkien tehtävä tulevaisuudessa. Onnittelut siitä, mitä olette saaneet aikaan Kööpenhaminassa! Te voitte olla ylpeitä saavutuksistanne, ja olemme olleet iloisia siitä, että olemme kulkeneet tätä tietä yhdessä teidän kanssanne.
(Suosionosoituksia)

Barón Crespo (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, te, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olette tänään saapunut tänne tuntien tyytyväisyyttä siitä, että olette hoitanut tehtävänne, ja te ansaitsette vilpittömät onnitteluni ryhmältäni eli Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmältä siitä, että olette pystynyt ottamaan puheenjohtajakautenne aikana ja yhdessä hallituksenne kanssa tämän historiallisen askeleen. Erityisesti haluamme nostaa esiin suuresti arvostamamme entisen kollegamme Bertel Haarderin antaman panoksen hallituksessanne.
Käytitte vertauskuvaa, jossa kuvasitte kulkemaanne matkaa pitkän matkan juoksuksi. Uskon, että Tanskan puheenjohtajakauden aikana kyse on ollut pikemminkin kilpajuoksusta aikaa vastaan tai jopa juoksusta ilman toista jalkaa, ja silti te pääsitte maaliin. Katson, että tästä syystä ansaitsette erityiset onnittelumme.
Nyt on Euroopan parlamentin jäsenten ja jäsenvaltioiden parlamenttien kaikkien jäsenten sekä jo osaksi laajentunutta Eurooppaa laskettavien maiden parlamenttien jäsenten vuoro toteuttaa seuraavat vaiheet, emmekä saa aliarvioida kansalaisten kanssa käytävän vuoropuhelun tai velvollisuuksiemme hoitamisen merkitystä. Toistan vielä puheenjohtaja Prodin mainitseman tiedotuskampanjan, johon meidän kaikkien on osallistuttava. Olemme valmiit keskustelemaan heti tämän kampanjan budjetista.
Haluan myös onnitella neuvottelut hoitanutta komissiota ja sen puheenjohtajaa ja komission jäsentä Verheugenia, ja haluaisin mainita myös laajentumisesta vastaavan pääosaston pääjohtajan Eneko Landáburun, jonka kanssa sain taistella Francon diktatuuria vastaan ja Euroopan yhdentymisen puolesta. Katson, että hän on kokemuksensa voimalla paneutunut syvällisesti tähän prosessiin.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, esitän vielä yhden kysymyksen, joka koskee uusien maiden liittymisessä toteutettua demokraattista prosessia. Huomaan myös, että olette ottanut mukaan jäsen Hänschin tekemän ehdotuksen, jonka Euroopan parlamentti hyväksyi ja jonka mukaan nämä maat voivat osallistua vuoden 2004 vaaleihin. Kysymykseni koskee siirtymävaihetta. Sanoitte, että päätöksen tehtyänne aiotte kuulla parlamenttia ennen tammikuun loppua. Tarkoittaako tämä kuuleminen kuulemista silloin, kun päätökset on jo tehty, vai onko kyse toimielinten välisestä päätöksestä? Monista kysymyksistä keskustellaan parhaillaan. En esimerkiksi tiedä, oletteko päättäneet, valitaanko komissioon Nizzan sopimuksen mukaisesti vuoteen 2005 saakka yksi tai kaksi jäsentä maasta riippuen. Muutetaanko tätä vai ei? Mielestäni tästä asiasta on syytä keskustella, kuten myös komissiota koskevista muutoksista: saako Puola toisen komission jäsenen kolmeksi kuukaudeksi vai ei? Mitä Euroopan parlamentin jäsenille tapahtuu? Meidän on syytä keskustella tästä, mutta kyse on nimenomaan siitä, sovitaanko asioista yhdessä.
Turkista sanoisin vielä sen, että mielestäni turkkilaisille ystävillemme olisi kerrottava, että Saharov-palkinnon viikolla he menettivät hyvän tilaisuuden, kun Leila Zana olisi voitu päästää tänne.
Ne meistä, jotka kannattavat Turkin liittymistä Euroopan unioniin, painottavat koko ajan sitä, että Turkissa tarvitaan sellaista demokratiaa, jossa siviilivalta syrjäyttää sotilaallisen vallan. Tämä on olennainen kysymys, ja se on esitettävä selvästi turkkilaisille ystävillemme.
Kyproksesta toteaisin, että ehkäpä nyt onkin aivan objektiivisesti Turkin etujen mukaista, että aina läsnä oleva Rauf Denktash muuttaa mielensä ja että helmikuussa löydetään ratkaisu koko saaren liittämiseksi unioniin täydellisesti.
Arvoisa puhemies, annoitte rohkean Lähi-itää koskevan lausuman, ja mielestäni meidän on tuettava sitä, koska emme voi hyväksyä kvartetin tekemien ehdotusten jäädyttämistä, kuten Yhdysvallat haluaa, ja haluamme myös ilmaista tyytyväisyytemme siihen, että komissio on myöntänyt määrärahoja Palestiinan vaaleja varten. Katson, että nykyhetkellä Euroopalla on Lähi-idässä suuri vastuu.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin ilmaista sen, että ryhmäni on syvästi pettynyt siihen, kuinka neuvosto ja komissio hoitavat Prestige-aluksen onnettomuutta. Tässä asiassa ei voida puhua samasta kohtelusta kuin puheenjohtajan mainitsemissa Saksan, Itävallan ja Keski-Euroopan tilanteissa, sillä uutta rahoitusta ei ole luotu, vaan nykyisiä määrärahoja on vain osoitettu uudelleen. Voin kertoa teille, että maassani ollaan pettyneitä ja tyytymättömiä ja että ongelma ulottuu myös muualle unioniin.
Arvoisa puhemies, lopuksi esitän toiveen, että nyt, kun Tanska on ottanut tämän historiallisen askeleen, lähentykää meitä vielä hieman ja luopukaa niistä esteistä, joista Tanska edelleen pitää kiinni kansalaisuuden ja yhteisen valuutan osalta. Olen varma, että teette sen.
Watson (ELDR).
Arvoisa puhemies, Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän puolesta haluaisin onnitella neuvoston puheenjohtajaa Tanskan erinomaisen puheenjohtajakauden saattamisesta onnistuneesti päätökseen Kööpenhaminassa. Oman kokemukseni perusteella on harvinaista, että jokin puheenjohtajakausi saa yhtä laajasti kehuja parlamentin kaikilta tahoilta. Neuvoston ja parlamentin välisissä suhteissa on tapahtunut huomattavaa kohentumista, ja voimme tässä asiassa olla paljolti kiitollisia suuresti arvostetun entisen kollegamme Haarderin toiminnasta. Huippukokouksen tuloksesta voidaan kiittää neuvoston puheenjohtaja Fogh Rasmussenin neuvottelutaitoja sekä hänen itsensä ja hänen työryhmänsä osoittamaa sinnikkyyttä. Se, että he päättivät keskittyä yksinomaan laajentumiseen, osoittautui erinomaisen tulokselliseksi: Eurooppa voi nyt yhdistyä.
Emme saa kuitenkaan sortua itsetyytyväisyyteen. Siihen, että Kööpenhaminan kriteerejä sovelletaan sekä uusissa maissa että nykyisissä jäsenvaltioissa täysimääräisesti, on kiinnitettävä edelleen huomiota. Lisäksi kaikissa uusissa maissa on päästävä myönteiseen tulokseen kansanäänestyksissä, mihin jokainen meistä voi halutessaan merkittävästi myötävaikuttaa.
Kööpenhaminassa Bulgarialle ja Romanialle luvattiin alustavasti liittymistä valmistelevan avun lisäämistä ja tarjottiin jäsenyyden toteutumista vuonna 2007. Vaikka nämä kaksi maata kuuluvat selvästi seuraavaan laajentumisvaiheeseen, meidän olisi jatkossakin noudatettava sitä periaatetta, että jokaista ehdokasvaltiota arvioidaan sen omien ansioiden perusteella.
Liberaalidemokraatit olisivat pitäneet parempana sitä, että Turkin liittymisvalmiutta olisi arvioitu aiemmin. Turkki on kuitenkin tällä hetkellä kiistatta matkalla jäsenyyteen, ja jos Kööpenhaminan kriteerit täyttyvät vuoden 2004 lopussa, ryhmäni aikoo muistuttaa hallituksia niiden sitoutumisesta jäsenyysneuvottelujen aloittamiseen.
Se, että päästäisiin sopimukseen Yhdistyneiden Kansakuntien Kyproksen yhdistämistä koskevasta suunnitelmasta, kruunaisi Eurooppa-neuvoston Kööpenhaminan kokouksen. Suhtaudumme kuitenkin toiveikkaasti siihen, että sopimukseen voidaan päästä, jolloin yhdistynyt Kypros voisi allekirjoittaa liittymissopimuksen huhtikuussa 2004. Toivomme, että Turkissa tartutaan tilaisuuteen, jolla se voi vahvistaa Euroopan unioniin liittyviä pyrkimyksiään lisäämällä Rauf Denktashiin kohdistuvia paineita kompromissin saavuttamisesta.
Eräs toinen Kööpenhaminassa tehty merkittävä läpimurto ei saisi kuitenkaan jäädä varjoon juhlittaessa historiallista päätöstä Euroopan uudesta yhdistymisestä, jonka osalta olen tyytyväinen liberaalien varsin näkyvään toimintaan neuvostossa, komissiossa ja parlamentissa riippumatta siitä, pitävätkö ne, jotka istuvat edessämme olevilla penkeillä, itseään sellaisina vai eivät. Tarkoitan tällä toisella läpimurrolla Turkin kanssa saavutettua yhteisymmärrystä siitä, että EU:n nopean toiminnan joukkoja voidaan viedä eteenpäin ja niissä voidaan hyödyntää Naton voimavaroja. Nyt kun EU ottaa hoidettavakseen "Amber Fox" -operaation Makedoniassa, Euroopan turvallisuus- ja puolustustavoitteet joutuvat koetukselle. Tämä saattaa raivata tietä jatkossa kunnianhimoisemmille operaatioille, esim. Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan mukaisille rauhaanpakottamisoperaatioille.
Laajemman Euroopan on oltava valmis kantamaan vastuunsa maailmassa, joko Lähi-idässä - onnittelen neuvostoa tätä konfliktia koskeneesta neuvoston painokkaasta julistuksesta - tai muualla. Meidän on oltava vapauden ja demokratian linnoitus ja oikeudenmukaisuuden esitaistelija. Tämän voiman luomisessa olemme suuresti kiitollisia Tanskalle.
Wurtz (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, ei ole epäilystäkään siitä, etteikö Kööpenhaminan huippukokous olisi merkinnyt historiallista vaihetta Euroopan yhdentymisessä. Kiitän puheenjohtajavaltio Tanskaa sen aktiivisesta osallistumisesta.
Meidän on oltava tyytyväisiä siihen, että loppujen lopuksi mikään ei estänyt työnne saattamista päätökseen. Laajentuminen voi olla ja sen on oltava Euroopalle tilaisuus edistää vakautta, rauhaa, maanosan yhdistymistä, kansakuntien lähentymistä, vuorovaikutusta ja yhteisiä kehityshankkeita sekä tilaisuus lisätä Euroopan vaikutusvaltaa maailmanpolitiikassa.
Voimmeko nyt siis todeta, kuten te, arvoisa neuvoston puheenjohtaja totesitte viime lauantaina, että - tämä on suora lainaus - "meillä on nyt yhteinen näkemys yhdentyneestä Euroopasta"? Olisin itse hieman varovaisempi sanoissani. Ehdokasvaltioiden kansoista puhuttaessa en katso, että olemme tasoissa. Pitkän ja hankalan neuvotteluprosessin päättyessä kaikki haavat eivät ole vielä parantuneet. Käsitykseni on, että ennemmin tai myöhemmin näiden maiden kanssa käymämme, sisällöllisesti mielestäni liian liberaalit ja muotonsa puolesta toisinaan ylimielisiksi koetut neuvottelut vaativat meiltä veronsa.
Onko kukaan esimerkiksi arvioinut, miten tuhoisa vaikutus näiden maiden koko väestöön on suoria maataloustukia nykyhetkestä vuoteen 2013 koskevalla syrjivällä päätöksellä? Tämä päätös on nähdäkseni voimistanut huomattavasti taustalla vaikuttavaa käsitystä siitä, että nykyiset jäsenvaltiot pitävät Keski-Euroopan maita toisen luokan jäseninä. Lisäksi kumppaneillemme asetetut ankarat suojalausekkeet ovat myös korostaneet vaikutelmaa epätasa-arvoisista suhteista Daavidin ja Goljatin välillä. Ottakaamme esiin myös se, kuinka ankarasti yhteisön säännöstöä on sovellettu näihin maihin niiden talouden hauraudesta ja siitäkin huolimatta, kuinka kohtuuttomia sosiaalisia kustannuksia äkkinäinen siirtyminen markkinatalouteen merkitsee.
Nykyiset jäsenvaltiot ovat pitäytyneet minimitasoisessa rahoituksessa, joka tarkoittaa edelleen alle 0,1 prosenttia niiden vuotuisesta BKT:sta, ja näin ne ovat näennäisistä puheistaan huolimatta luoneet vaikutelman mahdollisimman halvalla tehtävästä laajentumisesta.
Tämän prosessin aikana unioni on useamman kuin yhden kerran jäänyt kiinni siitä, että se esiintyy omahyväisesti köyhän sukulaisen rikkaana ja vaikutusvaltaisena hyväntekijänä, kun köyhällä sukulaisella ei ole muuta mahdollisuutta kuin antaa periksi tai vetäytyä pois. Ei ole sattumaa, että juuri ennen Kööpenhaminan kokousta Puolan ulkoministeri puhui sanelupäätöksestä tai hänen maataloudesta vastaava kollegansa antautumisesta. Varokaa sisäisesti koetun nöyryytyksen bumerangivaikutuksia! Älkäämme unohtako, että ratifiointia koskevat kansanäänestykset on tarkoitus järjestää alkuvuodesta 2003.
Näin ollen katson, että olemme kumppaneillemme seuraavan eleen velkaa: tehkäämme heille kunnioittava ja vilpitön ele ja osoittakaamme erityisesti se, ettemme pidä yhteisön säännöstöä kiveen hakattuna, kun todellisuudessa säännöstön rajallisuus ja ristiriitaisuus näkyy joillakin aloilla. Nykyiset jäsenvaltiot todellakin pitivät vakaus- ja kasvusopimusta osana säännöstöä, kunnes puheenjohtaja Prodi tietyssä mielessä vähätteli sen merkittävyyttä. Ehdokasvaltioiden kansalaiset eivät suinkaan ole ainoita, joita epäilyt tai epävarmuus vaivaavat, sillä ne vaivaavat myös nykyisten jäsenvaltioiden kansalaisia. Heti kun kansalaiset alkavat kokea, ettei heitä ole otettu aidosti mukaan hankkeeseen, heti kun he kokevat, että heidän elämäänsä ohjailevat luoksepääsemättömät päätöksentekoelimet, jotka suoltavat pikavauhtia normeja, lakeja ja erilaisia määräyksiä, joilla on usein painavia seurauksia, he huomaavat välittömästi, olipa se sitten perusteltua tai ei, pikemminkin uuden hankkeen riskit kuin sen mahdollisuudet.
Tämän jälkeen todettakoon, että toistaiseksi laajentumisprosessia on viety eteenpäin ilman kansalaisia. Haastattelututkimukset paljastavat, että neljä kymmenestä EU:n kansalaisesta pystyy nimeämään vain yhden ehdokasvaltion, ja niistä, jotka pystyvät nimeämään yhden, lähes kolmasosa mainitsee Turkin. Myös tältä osin aloitteet ovat tarpeen. Meidän on edistettävä Itä- ja Länsi-Euroopan maiden kansojen välillä järjestettäviä kaikenlaisia kohtaamisia, joissa keskusteltaisiin niistä haasteista, joita näillä kansoilla on edessään ja jotka saavat heidät liikkeelle. Tällä hetkellä uutisointia hallitsevat monenlaiset meriturvallisuudesta maahanmuuttoon koskevat yhteiskunnalliset haasteet, jotka koettelevat laajentunutta Eurooppaa. Tärkeitä haasteita ovat myös seuraavat: tarve turvata työllisyys ja koulutus sekä yleishyödylliset palvelut, poliittisten päätösten ensisijaisuus suhteessa markkinoiden vaatimuksiin, unionin toiminta maailmanpolitiikassa ja yhteiskunnallisten toimijoiden asema päätöksentekoprosessissa. Samalla kun olemme tekemässä uutta sopimusta, joka on lisäksi perustuslaillinen, meidän on yhteiskunnissamme keskusteltava laajentuneen Euroopan hankkeesta ja sen tavoitteista. Muussa tapauksessa meillä ei ole keinoja suojautua sellaista vakavaa tilannetta vastaan, joka saattaisi vaarantaa meidän kaikkien kovasti tavoitteleman sivilisaatiohankkeen onnistumisen.
Arvoisa puhemies, lopuksi puutun siihen, että tätä merkittävää laajentumista on kuvailtu tämän istuntosalin ulkopuolella revanssiksi Jaltan päätöksistä. Mielestäni on väärin ajatella tällä tavoin. Emme voi rakentaa revanssin pohjalta mitään, mikä olisi tervettä ja kestävää. Tämä kylmän sodan lähestymistapa on mielestäni täysin vanhentunut. Meidän on voitava Euroopan yhdistämisen avulla päästä 1900-luvun kaikkien murhenäytelmien yli. Tämä on mahdollista niin kauan, kun emme katso kaihoten menneisyyteen, "Keski-Euroopan siunattuun aikakauteen", Habsburgien perintöön. Tällä hetkellä meidän on katsottava luottavaisin mielin tulevaisuuteen, jotta voimme yhteistyössä johdattaa yhdistyneen Euroopan 2000-luvulle.

Cohn-Bendit (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, puhdas itsetyytyväisyys ja usko omaan tietävyyteen saavat minut hieman sarkastiseksi. "Pojat, te hoiditte homman hienosti!", mutta sanon myös naisille, jotka avustivat teitä ja joita ei valitettavasti näy näissä asemissa: "Naiset, te hoiditte asian hienosti! Te hoiditte homman tosi hienosti!"
Laajentuminen koskettaa meitä nyt, ja se on epäilemättä suuri saavutus komissiolta, neuvostolta, puheenjohtajavaltio Tanskalta ja sitä edeltäneiltä puheenjohtajavaltioilta. On varmaa, että seuraavan puheenjohtajavaltion harteilla lepää laajentumisen toteuttamisen lisätaakka, ja se on vaikea tehtävä. Eikä se johdu ainoastaan kaikista jäsen Wurtzin mainitsemista äänestyksistä, joita on tuolloin pidettävä eri maissa, vaan siitä, että me tapaamme vielä ja voimme vain toivoa, ettei laajentuminen aiheuta Saksan liittotasavallan yhdistymisen aiheuttamaa samaa jälkitilaa sen vuoksi, että raha-asiat eivät sujukaan toivotusti ja ihmiset huomaavat yhtäkkiä, ettei heidän unelmastaan olekaan tullut hetkessä totta. Silloin jatkamme taas keskustelua rahoituskehyksestä. Arvoisa jäsen Wurtz, rohkenen sanoa teille, ettei ongelma ole lupauksemme siitä, ettei suoria tukia makseta ennen vuotta 2013, vaan se, ettemme itse kykene kyseenalaistamaan sitä, miksi meillä on suoria tukia, ja se, ettemme kykene toteuttamaan maataloudessamme tarpeellisia uudistuksia tässä ja nyt oikeudenmukaisuuden saavuttamiseksi ja käyttääksemme laajentumista keinona kehittää uudenlaista politiikkaa.
Ei ole järkeä laajentaa sellaista, mikä on väärin. Järkevää on ainoastaan se, että laajentumista käytetään muuttamaan sitä, mikä on väärin, ja toimitaan yhdessä niin kuin on oikein. Emme ole useinkaan onnistuneet siinä. Siksi se, mitä minun on sanottava Turkille, on varsin yksinkertaista: "Tietenkin kiinnitämme huomiota kriteereihin", mutta meidän on kerrottava, mitä ne ovat. Lähikuukausina vaadimme komissiolta sitä, että se kertoo meille, millaiset kriteerit aiotaan omaksua. Mistä meidän on siis keskusteltava Turkin kanssa seuraavan kahden vuoden aikana? Aiommeko keskustella naisten huivikysymyksestä? Onko se yksi Kööpenhaminan kriteereistä? Tietenkään se ei ole, vaan sen sijaan me keskustelemme demokratiaan liittyvistä keskeisistä kysymyksistä ja siitä, kuinka demokratia voisi jälleen toteutua. Tätä varten tarvitsemme etenemissuunnitelmaa.
Lopuksi sanoisin muutaman sanan Irakista. Hyväksyn sen, mitä neuvosto on todennut. YK:n päätöslauselmaa voidaan tulkita monella tavalla. On valitettavaa, että esimerkiksi minulle läheinen Saksan liittotasavallan hallitus tulkitsee päätöslauselmaa sillä tavalla, että se voidaan ymmärtää myös siten kuin Yhdysvallat esittää eli siten, ettei turvallisuusneuvostossa ole tarvetta käydä jatkokeskusteluja. Pidän tätä vääränä lähestymistapana, ja toivon, että eurooppalaiset eurooppalaisina vaativat jatkokeskusteluja ja neuvostossa pidettävää äänestystä, jos katsotaan, ettei päätöslauselmaa ole noudatettu. Ei voida hyväksyä, että yksistään Yhdysvallat voi päättää siitä, onko päätöslauselmaa noudatettu vai jätetty noudattamatta!
Loppujen lopuksi, kuten jäsen Poettering perustellusti totesi, jos meidän on todella oltava tiukkoja suhteessa Yhdysvaltoihin, meidän on kyllä pyrittävä siihen myös suhteessa Venäjään. Meidän on kerrottava Venäjälle, että vaikka olisimme kuinka hyviä ystäviä - ja mehän olemme hyvin läheisiä - tietyt asiat eivät käy päinsä! Olen kiitollinen Tanskalle siitä, ettei se luovuttanut Zakajevia - se oli oikein - ja toivon, ettei Yhdistynyt kuningaskuntakaan pysty luovuttamaan häntä. Jos Ahmed Zakajeville voidaan taata poliittinen turvapaikka Euroopasta, T?et?eniassa on oltava jotakin vialla. Mielestäni Venäjän kanssa ei voida pitää minkäänlaista kokousta mainitsematta Venäjälle sitä, että T?et?enian tapahtumat eivät ole pelkästään ikävä asia vaan siirtomaasotaa. Sellaista me Euroopassa emme enää koskaan halua nähdä!
Pasqua (UEN).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, mielestäni on luonnollista, että Euroopan parlamentti ilmaisee käsityksensä Kööpenhaminan huippukokouksen tuloksesta, ja aioin juuri onnitella kolmea läsnä olevaa puheenjohtajaa saavutetuista tuloksista. Siihen minulla ei kuitenkaan ole tarvetta, koska he ovat onnitelleet itse itseään tarpeeksi ja hyrisseet tyytyväisyyttään tavalla, joka vaikutti mielestäni hieman liialliselta.
Niinpä tänä aamuna huomaan olevani osittain samaa mieltä jäsen Barón Crespon kanssa, mikä on yhtä lailla yllättävää. Hänhän totesi nimenomaan teidän tehneen sen, minkä teidän pitikin tehdä. Ollakseni aivan rehellinen minunkin on sanottava, että työ on tehty hyvin.
Haluaisin sanoa arvoisalle neuvoston puheenjohtajalle, että hän todella onnistui ja että hän vältti pahimman mahdollisen tilanteen, etenkin viimeisissä neuvotteluissa, toisin sanoen loputtoman kaupankäynnin, kun edessämme on oikeastaan historiallinen tilaisuus. Tästä teitä on onniteltava.
Tämä on historiallinen hetki, ja edeltävät puhujat ovat korostaneet sitä. Ymmärrän täysin, ettei jäsen Wurtz halua meidän viittaavan tiettyyn ajanjaksoon lähihistoriassamme. Tosiasia kuitenkin on, että tämä arpi ja haava Euroopan iholla on nyt parantunut. Tämä ei ole "laajentuminen", sillä mielestäni tällainen ilmaus ei ole asianmukainen eikä sovelias, vaan kyse on maanosallemme, jonka ei olisi koskaan pitänyt jakautua, paluusta yhteen ja uudelleen kohtaamisesta.
Lisäisin vielä, että niille kansoille, jotka liittyvät meihin, on lähetettävä solidaarisuuden viesti ja viesti siitä, että ymmärrämme kaiken sen, minkä he ovat joutuneet kokemaan sortoaikoina.
Haluaisin myös sanoa, että painopisteen siirtyminen itään ei saa johtaa etelän laiminlyömiseen - tiedän, että tämä todettiin Kööpenhaminan julistuksessa - eikä se saa myöskään johtaa siihen, että laiminlyömme vastuumme syrjäisimpiä alueita kohtaan - käytän hyväkseni tilannetta, että paikalla on kolme puheenjohtajaa muistuttaakseni heille asiasta - sillä Euroopan unionin raja kulkee tällä hetkellä näiden Espanjan, Ranskan ja Portugalin alueiden rajoilla.
Tältä osin haluan ilmaista olevani huolestunut eräiden komission tai valmistelukunnan jäsenten puheista, koska he ovat todenneet, että tekstejä selventäessämme voidaan hyvin poistaa Amsterdamin sopimuksen 299 artiklan 2 kohta, jossa annetaan oikeudellinen perusta syrjäisimpien alueiden auttamiseksi tehtäville toimille. Kiinnitän parlamentin huomion myös niihin riskeihin, joita tästä aiheutuisi pitkällä aikavälillä.
Bonde (EDD).
Arvoisa puhemies, kunnia sille, jolle kunnia kuuluu. Puheenjohtaja Fogh Rasmussen on onnistunut paljon paremmin kuin euro. Tanskan pääministeri ja Tanskan EU-suurlähettiläs ansaitsevat kiitosta neuvottelujen saattamisesta ajoissa päätökseen, mutta tulos ennakoi katastrofia. Koskaan aiemmin ei niin moni rikas maa ole ollut yhtä kitsas muutamaa maata kohtaan. Useimmista puolalaisista maanviljelijöistä tulee EU:n nettomaksajia. He saavat maksaa EU:lle enemmän kuin he itse saavat. Toisaalta varakkaammat maanviljelijät voivat huomata pääomansa arvon nousevan huomattavasti tulevien maanviljelijöiden joutuessa maksumiehiksi. Yksi hehtaari maatalousmaata maksaa Alankomaissa 30 kertaa niin paljon kuin Puolassa. Jos Puolan ja Alankomaiden maanviljelijät saavat samat oikeudet ostaa maata toisiltaan, sitä voidaan tuskin kutsua tasavertaisuudeksi. Nyt olisi arvioitava perusteellisesti maatalousjärjestelmiä, jotta voidaan välttää sellaisen tilanteen syntyminen, jossa taloudellista voittoa tehdään nousevilla maatalousmaan hinnoilla, mikä johtaa uuteen tukien tarpeeseen ja siihen, että miljoonat puolalaiset maanviljelijät pakotetaan elämään työttöminä kaupungeissa.
Myös talousarvion varoja ja rakennerahastoja on tarpeen arvioida uudelleen. On lopetettava rikkaille maille osoitettujen tukien myöntäminen. Antakaa uusille maille täysi jäsenyys teoreettisten rakennerahastojen tukien asemesta, sillä näitä tukiahan ne eivät voi saada byrokraattisten menettelyjemme ja yhteisrahoitusperiaatteen vuoksi. Vähentäkäämme EU-lainsäädäntöä ankaralla kädellä nykyisestä 85 000 sivusta. Edellyttäkäämme hakijavaltioilta täyttä sääntöjemme noudattamista vasta, kun ne tuovat tavaraa meille. Myöntäkäämme niille pitempiä siirtymäaikoja, enemmän liikkumavaraa ja enemmän vapautta. Sallikaamme paljon enemmän joustavuutta kuin neuvotteluissa on sovittu.
En arvostele pääministeri Fogh Rasmussenia lopputuloksesta. Hän ei olisi voinut pystyä juurikaan parempaan hänelle annetussa tehtävässä, mutta hänen olisi nyt todettava Tanskan pääministerinä, että laajentuminen ei pääty hyvin ilman perusteellisia uudistuksia. EU:ssa, jossa on 25 maata ja lisää tulossa, ei ole mahdollista säätää lakeja samalla tavalla kuin valtiossa. EU:n olisi nyt keskityttävä rajat ylittäviin seikkoihin ja annettava jäsenvaltioiden parlamenttien päättää pääosasta lainsäädäntöä. Laajentunut EU on toimiva ainoastaan demokratioiden ja monimuotoisuuden Eurooppana. Meillä oli tämä mielessä omaa ryhmäämme nimetessämme.

Dupuis (NI).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, puheenjohtajavaltio Tanskan menestys on mielestäni kiistaton. Tämän sanottuani toivon, että puheenjohtajavaltio Tanska, pääministeri Rasmussen ja ministeri Haarder antavat minulle anteeksi, että otan esiin kaksi ongelmakohtaa.
Kuten jäsen Pasqua totesi, ensimmäinen niistä koskee "uudelleen kohtaamista". Valitettavasti tämä kohtaaminen ei ole täydellinen, ja kiitän puheenjohtaja Prodia siitä, että hän ilmoitti, että Thessalonikin huippukokouksessa esitetään viittä Balkanin maata koskeva aloite. On myös olemassa kolme Kaukasian maata: Georgia, Armenia ja Azerbaidzan. Lisäksi on Moldavia ja Israel. Toivon, että Euroopan unioni ryhtyy aloitteisiin näillä alueilla.
Toisen ongelmakohdan mainitsivat jäsen Poettering ja jäsen Cohn-Bendit, nimittäin T?et?enian. Haluan kiittää puheenjohtajavaltio Tanskaa, ja samalla asiasta vastuussa olevia Tanskan viranomaisia siitä kannasta, jonka ne omaksuivat Zakajevin asiassa. Zakajevin tapausta ei ole kuitenkaan ratkaistu. T?et?enian edustajille ja maailman muiden sorrettujen kansojen edustajille heidän kotipaikkansa ja heidän liikkumisvapautensa Euroopan unionissa on ongelma.
Kehottaisin puheenjohtajavaltio Tanskaa tekemään tätä asiaa koskevan aloitteen. Komission jäsen Vitorino, joka tähdensi, että 14 artiklan 3 kohta, jonka avulla Euroopan unioni saattoi laatia Jugoslaviaa koskeneen mustan listan vuonna 1999, Kosovoa koskeneen mustan listan ja äskettäin Valkovenäjän viranomaisia koskevan mustan listan, antaa myös mahdollisuuden laatia "valkoisia listoja" eli luetteloita sellaisista henkilöistä, joille voidaan antaa liikkumisvapaus ja kotipaikka Euroopan unionin alueella. Tämä mahdollistaisi sen, että voitaisiin estää aiheeton ja perusteeton painostus. Näin voitaisiin estää esimerkiksi painostus, jota Venäjän federaatio on harjoittanut Tanskaa kohtaan viime kuukausina. Näin ollen kehotan teitä, arvoisa neuvoston puheenjohtaja ja arvoisa Haarder ottamaan selvää komission jäsenen Vitorinon kanssa T?et?enian kysymyksen osalta, millä tavoin voitaisiin toteuttaa sitä, mistä Euroopan unionin perustamisesta tehdyn sopimuksen 14 artiklan 3 kohdassa määrätään.

Rovsing (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, yhdyn täydestä sydämestä niihin onnitteluihin, joita puheenjohtajavaltio Tanskalle on joka taholta osoitettu. Ne ovat täysin ansaittuja. Tuskin itse edes uskoin siihen, että oli mahdollista saattaa laajentuminen päätökseen käytettävissämme olleessa tavattoman lyhyessä ajassa ja kaikkien niiden valtavien ongelmien vuoksi, joita laajentumiseen liittyi. Kyse on vaikuttavasta hallinnollisesta ja teknisestä suorituksesta, josta on annettava täysi tunnustus. Tiedän, että komission henkilöstö komission jäsenen Verheugenin johdolla, Tanskan ulkoministeriö, Tanskan pääministerin kanslia, Euroopan parlamentti ja kaikki ovat puhaltaneet yhteen hiileen. Hankkeen lopullisesta onnistumisesta on kiittäminen puheenjohtajavaltio Tanskan tavoitetta siitä, että hankeen on onnistuttava nyt. Saavutus on vaikuttava, ja sen onnistuminen johtui myös siitä, että tavoitteet ja painopisteet selvitettiin tarkasti. Meille kerrottiin: "Auttakaa meitä nyt, me kuuntelemme ja teemme yhteistyötä", ja yhteistyö onnistui. Tämä oli erinomainen saavutus.
Yksi hienoimmista kokemuksistani oli täällä parlamentissa pidetty kokous, jossa oli mukana edustajia kaikista uusista maista. Oli mieleenpainuvaa kuulla, kun he asettivat painopisteitään: vapaus, oikeudenmukaisuus ja oikeusvaltio sekä parlamentaarinen demokratia. Tietenkin me kaikki toivomme niitä, ja siksi jatkamme laajentumista. Tahdomme rauhaa, vapautta, vakautta ja ihmisoikeuksien kunnioittamista ja niin edelleen. Tämän he sanoivat painokkaasti ja selkeästi. Ystävämme olivat tulleet tapaamaan meitä, ja ehkä heillä oli näillä aloilla korkeampia tavoitteita kuin meillä on tapana ilmaista, mutta heidän taustaansa vasten se on ymmärrettävää.
Erästä asiaa neuvoston puheenjohtaja ei maininnut, mutta uskaltaudun silti ottamaan sen esiin: neuvoston kokouksien alku ja loppu televisioitiin ensimmäistä kertaa Kööpenhaminassa. Tämä on valtava edistysaskel avoimuuden osalta, ja sitä on siis syytä korostaa, sillä juuri tällainen avoimuuden lisääntyminen on sellainen asia, jota me Euroopan parlamentissa olemme toivoneet.
Haluan myös todeta, että oli vaikuttava kokemus nähdä, kuinka Kaliningradin ongelma saatiin ratkaistua, vaikka tilanne oli tuolloin vaikea. Tämä on jälleen yksi osoitus siitä, että tahtoamme, yhtenäisyyttämme ja yhteistyötämme tarvittiin tämänkin asian toteuttamiseen.
Onnitteluni. Olemme iloisia voidessamme toivottaa uudet jäsenet tervetulleiksi Euroopan parlamenttiin. Kiitos neuvoston puheenjohtajalle ja komissiolle siitä, että ne tekivät sen mahdolliseksi.
Titley (PSE).
Arvoisa puhemies, Winston Churchill puhui kerran Euroopan ylle laskeutuvasta rautaesiripusta. Tällä hetkellä uskallamme sanoa, että rautaesirippua ei ole pelkästään vedetty syrjään vaan se on purettu, pakattu laatikkoonsa ja viety historian ullakolle, jossa se jatkossakin muistuttaa meitä menneisyyden kauhuista. Tänään meillä on monta syytä juhlia. Kööpenhaminassa Eurooppa yhdistyi uudelleen 13 vuotta sen jälkeen, kun Berliinin muuri murtui ja 21 vuotta sen jälkeen, kun Puolassa määrättiin sotatila. Jo nyt nämä tapahtumat tuntuvat ikään kuin kuuluvan toiselle aikakaudelle.
Onnittelen puheenjohtajavaltio Tanskaa ja komissiota siitä, että ne ovat saattaneet onnistuneesti päätökseen kymmenen rinnakkaista ja hyvin erilaista neuvotteluprosessia, kun muistetaan, että vain pari viikkoa sitten näytti siltä, ettemme voisi onnistua siinä. Mielestäni on mahdotonta aliarvioida Kööpenhaminan saavutusten merkitystä.
Vaikka minua voitaisiinkin kutsua ilonpilaajaksi, korostan kuitenkin sitä, ettemme ole vielä saavuttaneet tavoitettamme. Yhä on paljon tekemättä. Ehdokasvaltiot eivät vielä täytä kaikkia normejamme, eivätkä ne saa hellittää ponnisteluissaan. Komissio ei ole vielä laatinut ehdokasvaltioita käsittelevää lopullista kertomusta, ja meidän on pidettävä huoli siitä, ettei prosessi muutu sekavaksi riitelyksi suojalausekkeiden asettamisesta. Prosessille on vielä saatava parlamenttien ja erityisesti esimerkiksi Euroopan parlamentin vahvistus. Aiomme tutkia sopimukset huolellisesti ja yksityiskohtaisesti, eikä kukaan saisi pitää parlamentin äänestystulosta itsestään selvänä.
Meidän on vielä saatava sekä EU:ssa että ehdokasvaltioissa ihmiset laajentumisen kannalle. Emme voi pitää ihmisten myötämielisyyttä itsestään selvänä. Jäsen Rovsingin äskettäisistä huomioista huolimatta meidän on vielä saatava Kaliningradin ratkaisu toimimaan ja toimimaan niin, ettei se heikennä Liettuan suvereniteettia. Meidän on vielä varmistettava rahoitusjärjestelyjen toimivuus käytännössä, ja meidän on varmistettava myös se, että näissä rahoitusjärjestelyissä parlamentille annetaan sille kuuluva asema.
Meidän on vielä pystyttävä uudistamaan yhteinen maatalouspolitiikkamme ennen kuin sen vuoksi koemme taloudellisen ja poliittisen haaksirikon. Emme ole vielä päättäneet, kuinka 25:n tai useamman valtion EU:sta saadaan toimiva, koska jos emme pysty uudistamaan päätöksentekoprosessiamme, on varmaa, että tämä laajentuminen tarkoittaa Euroopan unionin hajottamista eikä sen kokoamista.
Paljon on tehty, mutta paljon on vielä tekemättä. Emme saa vähentää Bulgariaan ja Romaniaan kohdistuvia toimiamme, eivätkä ne saa olettaa, että niiden liittyminen vuonna 2007 on vuorenvarmaa. Olen tyytyväinen Turkin osalta tehtyyn päätökseen, vaikka olisinkin pitänyt toukokuun 1. päivää 2004 parempana päivämääränä. Tämän päivämäärän on muodostuttava ratkaisevaksi hetkeksi Turkin kanssa ylläpidetyissä suhteissamme. Me takaamme neuvottelujen alkamisen, jos Turkki täyttää Kööpenhaminan kriteerit joulukuussa 2004, mutta samoin meidän on myös pidettävä selvänä, että jos kriteerit eivät täyty, Turkin liittyminen pyyhkiytyy joksikin ajaksi pois asialistalta. Meidän on luovuttava keskinäisestä pelaamisesta.
Olen tyytyväinen Kyproksen kysymyksen ratkaisemisessa osoitettuun määrätietoisuuteen ja korostaisin sitä, että koska olemme aina sanoneet, ettemme salli kolmansien osapuolten käyttävän veto-oikeutta tulevaisuutemme osalta, meidän on vihdoinkin pakko päästä ratkaisuun näissä kauan jatkuneissa neuvotteluissa. Arvoisa pääministeri, hallitukseni on kertonut minulle, että Kööpenhaminassa olitte aina hyvin perillä asioista, päättäväinen ja taitava sekä osoititte todellista johtajuutta. Jos aiomme selvittää edessämme olevat vaikeudet - toimielimiä koskevan muutoksen ja tarpeen poliittisiin ja taloudellisiin uudistuksiin - tarvitsemme tällaista johtajuutta useamminkin, ja vasta silloin meillä on todella syytä juhlaan.
Malmström (ELDR).
Arvoisa puhemies, sanaa "historiallinen" on käytetty varsin usein Kööpenhaminan kokouksen arvioissa. Sana alkaa kulua käytössä, mutta parempaakaan ei ole, sillä onhan varmasti historiallinen päätös, että kymmenen entisen kommunistidiktatuurin maata toivotetaan nyt tervetulleiksi yhteisön lämpöön. Vihdoin maanosa ja sen kansalaiset yhdistyvät.
Myös se oli historiallista, että ovea pidettiin niin selkeästi avoinna Bulgarialle ja Romanialle. Historiallista oli myös Turkille osoitettu signaali. EU ei ole kristittyjen kerho. Se on demokratiaa ja ihmisoikeuksia puolustava arvoyhteisö.
Tietenkin kaikki huippukokoukset ovat ryhmätyötä, mutta on kauhistuttavia esimerkkejä siitä, että ryhmätyö on kariutunut niin, että lähes nyrkit heiluvat. Tapahtuessaan tällainen on kantautunut kauas suljettujen neuvotteluhuoneiden ulkopuolelle. On selvää, että dramatiikkaa koettiin myös Kööpenhaminassa, mutta asiathan eivät saisi koskaan olla alusta alkaen liian lukkoon lyötyjä. Tästä ja ennen kaikkea maatalouspolitiikassa tehdyistä myönnytyksistä huolimatta liberaalit toivovat, että uudistukset ovat pysyviä. Tahtoa siihen löytyi. Jokainen oli valmis tekemään kompromisseja, mutta kunnia tuloksesta kuuluu Tanskalle. Teidän tavoitteenne "Kööpenhaminasta Kööpenhaminaan" on ollut koko ajan kristallinkirkas. Vaikka jotkut epäröivät, te ette epäröineet, arvoisa Rasmussen ja arvoisa Haarder, vaan teidän ajatuksenne kulki aina kirkkaana. Toisten epäröidessä kuin Hamlet, joka piti Elsinoren linnassa tuskaista yksinpuheluaan "ollako vai eikö olla", teille reitti oli selvä. Teidän ponnistelunne jäävät historiaan. Liberaalina olen hyvin ylpeä siitä, että tämän sai aikaan liberaalihallitus.
Poliittisista voitoista voidaan kuitenkin nauttia vain hetken. Joulun jälkeen työ alkaa uudelleen. EU on uudistettava. Tarvitaan voimakasta johtajuutta sekä poliittista rohkeutta, jotta uskalletaan toteuttaa tarpeelliset toimielinuudistukset. EU:sta on tehtävä tehokkaampi, ja se edellyttää enemmistöpäätösten lisäämistä, etenkin maatalouspolitiikassa. EU:sta on tehtävä demokraattisempi. Tarvitaan yhteistä perustuslakia, yhteisiä näkemyksiä ja yhteistä johtajuutta. Kansanäänestyksiä on pidettävä. Meidän kaikkien on osoitettava, että uudet maat ovat tervetulleita. Ne eivät muodosta B-ryhmää, vaan ne ovat yhtä tervetulleita kuin me itse olemme. Näin ollen meillä kaikilla ja myös puheenjohtajavaltio Kreikalla on kannettavana raskas vastuu.
Lopuksi todettakoon, että meidän on myös pohdittava sitä, kuinka laaja EU:sta voi ylipäänsä tulla. Odotamme innokkaina komission kertomusta EU:n tulevia naapurimaita koskevasta strategiasta.

Frahm (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, kiitokset tosiaan suurenmoisesta työstä. Mielestäni tänään on hyvä syy juhlia, ja näenkin ympärilläni iloisia kasvoja. Pääministeri Fogh Rasmussen on iloinen, ministeri Haarder on iloinen ja toivoaksemme puheenjohtaja Prodi on myös iloinen. Komission jäsenellä Verheugenilla on täysi syy olla tyytyväinen hänen tekemäänsä suurenmoiseen työhön. Myös ehdokasvaltioiden olisi oltava tyytyväisiä siihen valtavaan työhön, jonka ne ovat tehneet. Luulen, että tämä saattaa kenties unohtua. Meidän iloitessamme täällä siitä, että pieni maa voi saavuttaa niin paljon, voisimme saada sellaisen käsityksen, että tämä on vihje siitä, kuinka johtajuuden voisi EU:ssa järjestää. Olisi ehkä parempi uskoa puheenjohtajuus pienille maille ja antaa suurten keskittyä taisteluihin, joita he käyvät muualla. On selvää, että tämä on kuitenkin vain kotimaani taholta pieni nöyrä tulevaisuutta koskeva toive.

Ehdotuksista kotimaani Tanskan toimiksi euron suhteen, totean, että jos saatte vakaus- ja kasvusopimuksen toimimaan, Tanska saattaa hyvinkin harkita asiaa. Tällä hetkellä en katso, että siihen olisi mitään syytä. Sopimus ei mielestäni toimi, ja mielestäni on totta, että pääministeri Fogh Rasmussen on onnistunut paremmin kuin euro. Tietenkin minua harmittaa, että kiitoksen kerää liberaalihallitus, mutta totuus on sanottava julki: te pääministeri Fogh Rasmussen selviydyitte hienosti.
Nyt olemme kuulleet riittävästi historiallisia puheita, ja olisi ehkä aika päästä liikkeelle, eikä historian vaan tulevaisuuden saralla. Laajentuminen on ollut menestys, mutta tietenkin me kaikki tiedämme, etteivät asiat muutu helpommiksi. Laajentuminen ei tee työskentelyä Euroopan unionissa yhtään helpommaksi. Monet asiat vaikeutuvat huomattavasti, mutta tilanne olisi vielä huonompi, jos emme olisi valmistelleet laajentumista. Tämä on mitalin toinen puoli. Jatkossa esimerkiksi maatalousuudistuksen toteuttaminen ei ole yhtään helpompaa, mutta sen toteuttaminen on jopa välttämättömämpää kuin ennen. Tietenkin kehotan sekä Tanskaa että seuraavaa puheenjohtajavaltiota panemaan tämän merkille. Jotakin on pielessä, kun lehmän elämä EU:ssa on parempaa kuin maanviljelijän elämä kehitysmaassa. Tämä ei voi olla oikein. Niinpä meidän on tartuttava tähän asiaan.
Meidän on myös ryhdyttävä pohtimaan EU:n maailmanlaajuista asemaa. Mihin tarkoituksiin aiomme käyttää yhteistyötä? Aiommeko antaa USA:n päättää kaikesta tässä maailmassa? Saako USA sanella terroristijärjestöjen luettelon, terrorismin vastaisen politiikan, ohjuskilpistrategian, Irakin politiikan jne.? Vai aikooko EU löytää vastapainon USA:n ylivallalle? Mitä EU haluaa ihmisoikeuksien asiassa? Olemme olleet tietoisia tästä laajentumisen yhteydessä: olemme tarkkailleet hakijavaltioita, olemme antaneet niille neuvoja ja opastaneet niitä, olemme esittäneet niille vaatimuksia, mutta entä sitten, ja entä me itse? Mitä tapahtuu romaanien oikeuksille, kun laajentuminen toteutuu? Tilanne ei helpotu, vaan meidän on seurattava sitä. Meidän on jatkuvasti tarkkailtava tilannettamme. Mitä EU aikoo maailmanlaajuisesti tehdä sorrettujen ihmisten hyväksi? Mitä aiomme tehdä T?et?enian asiassa? Annammeko Venäjän määrätä, miten siellä toimitaan? Mitä aiomme tehdä iranilaisten ja heidän mullah-hallinnon vastaisen taistelun kysymyksessä? Aiommeko sallia sikäläisen politiikkamme määräytyä fetajuuston ja öljyn perusteella vai aiommeko todella toteuttaa hienoja puheitamme myös käytännössä? Tulevaisuudessa on ratkaistava monta asiaa. Asiat eivät helpotu, mutta me selviydymme kyllä.
(Suosionosoituksia)

Maes (Verts/ALE). -
Naisten vuoro on selvästi miesten jälkeen. Hyvät parlamentin jäsenet, haluan onnitella teitä lopputuloksesta, vaikka minulla ei olekaan niin paljon aikaa, että voisin pitää pitkän ylistyspuheen. Laajentuminen kymmenellä uudella maalla voi nyt toteutua, kuten neuvoston puheenjohtaja Rasmussen totesi, kun kasvusta, vauraudesta ja erityisesti rauhasta on voitu nauttia 50 vuoden ajan. Se on erinomainen saavutus, mutta pystymmekö tästä lähtien lunastamaan lupaukset 500 miljoonalle ihmiselle? Onko se tosiaan mahdollista? Pystymmekö kehittämään demokraattiset, avoimet ja tehokkaat toimielimet? Emme ole toistaiseksi onnistuneet siinä erityisen hyvin, eikä meillä ole paljon aikaa sen toteuttamiseen.
Puheenjohtaja Prodi totesi, että yhdentymisen on nyt toteuduttava, ja mielestäni se oli erityisen merkittävä toteamus. Olisitteko kuitenkin tosiasiassa aliarvioineet hankkeen kustannukset? Ovatko unionin toimielimet riittävän uskottavia? Näin asia ei mielipidemittausten mukaan kansalaistemme silmissä ole. Eikö meidän olisi tehtävä tässä asiassa enemmän? Vai aiommeko jättää tämän kaiken valmistelukunnalle? Laajentuminen lisää uskottavuuttanne, mutta samalla syntyy suuremmat odotukset siitä, että asiat pysyvät yhtä hyvällä tolalla kuin ne ovat aina olleet kaikkien kansalaisten, myös nykyisen Euroopan unionin kansalaisten kannalta, kun otetaan huomioon rauha, vauraus ja etenkin solidaarisuus.
Kysymys Turkin liittymisestä on ennen kaikkea Turkin omissa käsissä. Turkin on kehitettävä demokratiaansa siten, että eri kansat, myös kurdit, tuntevat olevansa siellä kotonaan. Lopuksi todettakoon, ettemme voi tarkastella toisistaan erillisinä tätä kysymystä ja kysymystä siitä, millaisina näemme ulkorajamme. Pidämmekö todella Euroopan unionin - ja tarkoitan todella Euroopan unionia - rajanaapureina Irania, Irakia ja Syyriaa? Tähänkö meidän on pyrittävä? Teidän on vakuutettava kansalaiset. Teidän on myös vakuutettava minut, koska en katso, että pystyisimme kehittämään tähän tarvittavia toimielimiä?
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Abitbol (EDD).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, meistä näyttää siltä, että Kööpenhaminassa Euroopan unioni veisasi tuttua virttä, jossa lauletaan: "Vielä yksi minuutti, herra pyöveli."
Pyörretyt puheet Turkin ehdokkuudesta eivät hämää ketään. Turkin liittyminen on nyt väistämätöntä riippumatta siitä, mikä on Kööpenhaminan suurimpien häviäjien, Euroopan kansojen, olivatpa ne sitten idästä tai lännestä, yksimielinen mielipide.
Arvoisa Prodi ja arvoisa Rasmussen, olen varma siitä, että tulevat sukupolvet ihmettelevät, ketä olivat nuo kummalliset eurooppalaiset johtajat, jotka päättivät Kööpenhaminassa, ettei Pietari ole osa Eurooppaa, mutta Ankara on. He huomaavat tässä vaiheessa ilman muuta, että Turkin tapauksessa ainoa tarkoitus on sen takaaminen, että Euroopan unionin rajat noudattavat Naton rajoja, mitä Yhdysvallat vaatii.
Arvoisa Rasmussen, te siis puhutte uudesta Euroopasta, mutta kuulkaamme suoraan Euroopan kansoja pitämällä kansanäänestys siitä, haluaisivatko ne mieluummin Euroopan pysyvän nykyisenlaisena.
Lopuksi ehdottaisin teille, arvoisa Prodi, koska teistä on tullut tässä asiassa asiantuntija, Euroopan typeryyspalkinnon perustamista ja sen myöntämistä kollegallenne Verheugenille seuraavasta käsittämättömästä lausumasta: "Laajentuminen maksaa 25 euroa asukasta kohden, toinen maailmansota maksoi paljon enemmän." Käsitykseni on, että ainoastaan liiallinen akvaviitin käyttö voi selittää tällaisen väitteen!

Hager (NI).
Arvoisa puhemies, vuodesta 1996 lähtien en ole pelkästään sukkuloinut Brysselin, Wienin ja Strasbourgin väliä, vaan olen myös unionimme mukana puolen vuoden osallistunut eri huippukokouksiin välein vaihtelevalla menestyksellä. Tällaiset "huippujen valloitukset" saattavat innostaa alan äärimmäisiä harrastajia, kuten kollegaamme Messneriä, mutta katson silti, että keskivertokansalainen pitää toimintatapaa edelleen työläänä ja vaikeaselkoisena. Kööpenhaminasta myönnettäköön kuitenkin, että järjestelyt toimivat, siellä tehtiin erinomaista työtä ja avoimuus oli selvästi aiempaa suurempaa. Kaikkia ongelmia ei kuitenkaan ratkaistu, vaikka niitä työstettiin asianmukaisesti. Voimme iloita laajentumisesta historiallisena tapahtumana, mutta voimme myös hämmästellä sitä, että Itävaltaa kohdeltiin ikään kuin ehdokasvaltiona, ja sitä, miten vähättelevästi sille keskeisiin etunäkökohtiin suhtauduttiin. Jälleen kerran on osoitettu, ettei Euroopan unioni voi jatkaa samalla tavalla kuin se on tähän asti tehnyt, etenkään, kun 25 maata tai useampikin maa istuu samassa neuvottelupöydässä, ja varsinkin, kun jokaisen neuvoston puheenjohtajan pääasiallinen huolenaihe on selviytyä koko hommasta aiheuttamalla itselleen mahdollisimman vähän harmia.
Pelkästään tästäkin syystä katson, että tarvitaan kiireellisesti keskustelua jatkuvuuden lisäämisestä. Kaikista puheenjohtajavaltion ponnisteluista huolimatta Kööpenhaminan menestyksestä jää itse asiassa jäljelle epävarmuuden rippeet ja loppujen lopuksi toivo siitä, että kuormitettu valmistelukunta luo lähitulevaisuudessa jotakin sellaista, jonka varaan tulevat parannukset voidaan rakentaa.

Evans, Jonathan (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, yksi suurimmista harmin aiheista täällä parlamentissamme on se, ettei täällä koskaan säästellä superlatiiveja, kun kyse on puolen vuoden välein säännöllisesti vaihtuvien puheenjohtajakausien ylistämisestä. Huono puoli on se, että, kun meidän on kiitettävä jostakin aidosti, kiitokset eivät tulekaan riittävän painokkaasti esiin. Oma käsitykseni on, että pääministeri Rasmussen on ollut erinomainen neuvoston puheenjohtaja. Haluaisin puolueeni puolesta onnitella häntä, sillä hänhän tulee maasta, joka ei kuulu Euroopan suuriin maihin, minkä myös puheenjohtajamme totesi. Sanoisin pienimmästä, mutta mukaudun puheenjohtajan arvioon asiasta. Minun on sanottava myös, että omalla pääministerilläni saattaisi olla henkilökohtaisia tavoitteita neuvoston puheenjohtajuuden suhteen, jos puheenjohtaja valittaisiin viideksi vuodeksi kerrallaan, mutta toivon kovasti, että pääministeri Rasmussen on nyttemmin paneutunut tähän asiaan.
Täällä on viitattu varsin perustellusti paavi Johannes Paavalin monia vuosia sitten esittämiin kauaskantoisiin puheisiin. Haluan viitata siihen, mitä Margaret Thatcher totesi Bruggessa. Hänen puheensa on ikävä kyllä rinnastettu euroskeptisyyteen, mutta Margaret Thatcherin Bruggessa välittämä todellinen sanoma koski laajempaa Eurooppaa. Pääministeri on vienyt eteenpäin Thatcherin silloisessa tilanteessa esittämää sanomaa, jonka mukaan Euroopasta ei pitäisi muodostua sisäänpäin kääntyvää. Tätä me kaikki juhlimme tänään.
Yhdyn myös komission jäsenen Verheugenin huomioihin. Teen selvän pesäeron siihen, mitä jäsen Abitbolilla oli hänestä sanottavanaan, koska Verheugen oli varsin oikeassa puhuessaan niistä moraalisista velvoitteista, joita meillä on ehdokasvaltioita kohtaan, tai puhuessaan näiden maiden ponnistelusta demokratian ja ihmisoikeuksien hyväksi. Joskus omaksumme liian holhoavan asenteen ehdokasvaltioita kohtaan. Meidän on tunnustettava, että liittymiselle on saatava vahvistus sekä parlamentilta että kansoilta.
Toivon, että olemme ottaneet opiksi Nizzasta. Tämä viesti koskee meitä kaikkia täällä olevia. Euroopan eliitit eivät huomaa, että meidän on kohdeltava näitä maita niiden ansaitsemalla kunnioituksella paitsi siksi, että haluamme niiden äänestävän liittymisen puolesta, myös siksi, että toimielintemme on kehityttävä vastuullisemmiksi ja vastaanottavaisemmiksi. Juuri tästä valmistelukunnassa on kyse. Toimielinrakenteemme on suunniteltu kuudelle maalle, ja sen toimivuus on nykyään koetuksella 15 maan ollessa mukana, ja kohta tällaisessa rakenteessa on otettava huomioon 25 maan edut. Valmistelukunnan ei pitäisi rajoittua vain keskustelemaan toimielinasioista, vaan sen olisi siirrettävä painopistettä siihen suuntaan, kuinka Euroopasta voidaan tehdä tulevaisuudessa vastuullisempi ja vastaanottavaisempi toimielin.

Lund (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi omasta puolestani yhtyä puheenjohtajavaltio Tanskalle osoitettuihin sydämellisiin onnitteluihin. Katson, että puheenjohtajavaltio ja komissio ovat tehneet erinomaista työtä laajentumisasiassa. Lopputulosta on matkan varrella arvioitu hyvin myönteisin adjektiivein, ja haluan yhtyä niihin, jotka sanovat, että lähes kaikki sanat on jo käytetty. Yhdyn kuitenkin siihen, mitä on sanottu, ja haluan todeta, että mielestäni Tanska voi olla tyytyväinen erityisesti kahteen asiaan.
Laajentumisen edellytyksistä sovittiin vuonna 1993 Tanskan toimiessa puheenjohtajana, ja nyt kymmenen vuotta myöhemmin meillä on tilaisuus saattaa prosessi päätökseen Tanskan toimiessa jälleen puheenjohtajana. Mielestäni se on erittäin hieno asia.
Toiseksi haluaisin korostaa sitä erityistä mahdollisuutta, joka meille tarjoutuu sen ansiosta, mikä on alueemme sijainti Euroopassa. Itämerelle syntyy nyt alue, joka koostuu lähes yksinomaan Euroopan unionin jäsenvaltioista. Katson, että tähän liittyy monia hienoja mahdollisuuksia, ja meillä voi olla tilanteen vuoksi suuria odotuksia. Vaikka huippukokouksen loppuvaiheelle saattoikin olla ominaista jonkinasteinen hyödyn tavoittelu - näin usein tapahtuu - se ei saa vääristää kokonaiskuvaa. Emme yksinkertaisesti voi tarjota tuleville sukupolville turvallisempaa ja demokraattisempaa perustaa kuin täällä luomamme vahva yhteisö.
Meidän on myös huomattava, että sen jälkeen, kun uudenvuoden juhlinta on ohi, meidän on palattava takaisin maan pinnalle, ja joka tapauksessa meitä, kuten myös uusia maita, odottavat liiankin monet tärkeät tehtävät. Yksi niistä on EU:n lainsäädännön tehokas läpivienti uusissa maissa eli sen täytäntöönpano sekä hallinnollisesti että oikeudellisesti siten, että EU:n vaatimuksia tosiasiallisesti noudatetaan. Toinen tehtävä liittyy maatalouteen. Se, miten talousarviosta päästiin kompromissiin, ei luultavasti yhtään helpota välttämättömän ja asianmukaisen maatalousuudistuksen laatimista. Me kaikki tiedämme, että nykyisellään yhteinen maatalouspolitiikka on irvokasta ja varsin vahingollista kehitysmaille. Mielestäni juuri tällä alalla tarvitaan myös vastaisuudessa poliittista rohkeutta ja vastuullisuutta.
Haluaisin lopuksi sanoa muutaman sanan Turkista. Kuten tiedätte, Turkin osalta kaksi seikkaa tehtiin selväksi, ja ne ovat mielestäni hyvin tärkeitä. Yksi niistä on se, että Turkki on ehdokasvaltio, joka voi liittyä unioniin samoin ehdoin kuin muut ehdokasvaltiot. Toinen seikka on se, että jos komissio joulukuussa 2004 voi todeta kriteerien - poliittisten kriteerien - täyttyvän, myös neuvosto tekee päätöksen liittymisneuvottelujen aloittamisesta. Tämä on Turkille suuri tilaisuus. Tällä hetkellä on Turkin itsensä käsissä tarttua tähän tilaisuuteen: pallo on Turkin hallituksen hallussa. Voimme todeta, että tällä hetkellä Turkki ei missään tapauksessa täytä yhtäkään poliittista kriteeriä: demokratiaa, oikeusvaltiota, ihmisoikeuksien kunnioittamista ja vähemmistöjen suojelua. Lisäuudistuksia siis todella tarvitaan, ja uudistukset on ennen kaikkea tarpeen toteuttaa. Viime viikolla Eurooppa-neuvostossa kuitenkin tehtiin viisas päätös Turkin osalta.
Vielä kerran kiitokset loistavasta puheenjohtajakaudesta ja onnittelut lopputuloksesta.

Maaten (ELDR).
Haluan onnitella puheenjohtajavaltio Tanskaa täydestä sydämestäni vaikean tehtävän saattamisesta päätökseen. Loppujen lopuksi huippukokous ei ollut luonteeltaan pelkästään historiallinen vaan ennen kaikkea myös taloudellinen. Tällaiset neuvottelut ovat aina kaikkein vaikeimmat, ja Euroopan unioniin liittyvät maat ymmärtävät ilman muuta erinomaisesti sen, mistä Euroopan unionissa on kyse. Ihmettelen kuitenkin sitä, kuinka poliittisessa keskustelussa romutetaan rahoitusjärjestelyt ja erityisesti Puolaa koskevat järjestelyt ja etenkin maatalouden uudistamiseen liittyvät järjestelyt. Huomauttaisin myös siitä, että vaikka toistaiseksi Turkin kanssa aloitettaville neuvotteluille ei ole vielä asetettukaan päivämäärää, poliittisia kriteerejä on arvioitava joulukuussa 2004, joten on mahdollista, että neuvottelut saattavat alkaa ilman, että kansalliset parlamentit, puhumattakaan jäsenvaltioiden kansalaiset, olisivat tässä päätöksenteossa mukana. Vastustan tällaista. Olisiko nyt sopiva hetki pysähtyä ja pohtia, mihin olemme oikeastaan Euroopassa menossa ja kuinka pitkälle haluamme mennä.
Lopuksi ilmaisen tyytyväisyyteni komission jäsenen Verheugenin puolueeni johtajalle Gerrit Zalmille antamaan lupaukseen, jonka mukaan marraskuun 2003 seurantakertomuksessa todetaan, mitä poikkeuslausekkeita voidaan soveltaa niissä maissa, jotka eivät ole ratkaisseet tiettyjä ongelmia ennen toukokuuta 2004, ja mitä nämä maat ovat. Mielestäni tämä on myönteinen, luottamusta herättävä sitoumus, joka on kuitenkin valitettavasti saanut osakseen aivan liian vähän huomiota neuvostossa.

Blak (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, riippumattomana sosiaalidemokraattina suhtauduin epäilevästi laajentumiseen, ja elokuussa en uskonut, että laajentuminen voisi onnistua, mutta minun on myönnettävä, että hävisin neuvoston puheenjohtajan kanssa tekemäni vedonlyönnin. Niinpä minun on tarjottava pääministeri Fogh Rasmussenille olut tämän keskustelun jälkeen. Kunnioitan syvästi Tanskan pääministeriä johtajana. Hänellä, Tanskan hallituksella ja erityisesti virkamiehillä on ollut päämäärä, joka on saavutettu. Jokaiselle asianosaiselle kuuluu suuri kiitos tässä asiassa. Uuden EU-talon julkisivu on rakennettu ja koristettu, ja nyt on aika kalustaa talo. Suurin tehtävä on epäilemättä yhteisen maatalouspolitiikan uudistaminen. Katson edelleen, että EU:n olisi pitänyt uudistaa Euroopan maanviljelijöille myönnettävät tuet ennen EU:n laajentumispäätöksen tekemistä. Uudistaminen olisi varmasti viivästyttänyt laajentumista, mutta siten olisimme vähentäneet vaaraa kahden kerroksen EU:sta. Vasta sitten, kun olemme toteuttaneet perinpohjaisia uudistuksia, voimme katsoa maailman köyhimpiä maita jälleen silmiin, sillä ne ovat edelleen häviäjiä. Arvoisa pääministeri, haluaisin myös sanoa teille, että se, että jäsen Bonde vastustaa tätä asiaa, on hyvä merkki siitä, että lopputulos on todella hyvä. Siispä vielä kerran onnitteluni!
Jonckheer (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti Eurooppa-neuvoston päätökseen siitä, että tulevaisuudessa järjestettävään hallitustenväliseen konferenssiin osallistuu 25 tai jopa 27 jäsenvaltiota. Tämä on myönteinen vastaus uusien jäsenvaltioiden, tasavertaisten kumppaniemme oikeutettuun pyyntöön, mutta se on myös selkeä signaali siitä, että valmistelukunnan onnistuminen on meidän yhteisellä vastuulla, jotta laajentunut unioni olisi demokraattisempi ja helpommin hallittavissa. Tarvitsemme tavoitteidemme mukaisia tuloksia.
Otan esiin kaksi erityistä seikkaa. Ensinnäkin olen tyytyväinen siihen, että kuulin Tanskan pääministerin kannattavan yhteisön lainsäädäntötyössä määräenemmistöpäätöksiä ja yhteispäätösmenettelyä, ja toivon, että hän tarkoitti kaikkea lainsäädäntöämme.
Toinen seikka koskee tulevan Euroopan perustuslain voimaan saattamisen edellytyksiä. Perustuslain on voitava tulla voimaan jäsenvaltioiden ja kansojen vahvistetulla kaksinkertaisella enemmistöpäätöksellä, ja tästä seikasta haluaisin onnitella puheenjohtaja Prodia, vaikka hän ei juuri nyt olekaan paikalla, sillä hän on ollut suoraan vastuussa yleisesitystä koskevan selvityksen teettämisestä. Tämä on merkittävä panos valmistelukunnan työhön, sillä hän on ottanut mukaan erityisesti ajatuksen perustuslain saattamisesta voimaan kaksinkertaisella enemmistöpäätöksellä.

Belder (EDD).
Arvoisa puhemies, suhtaudun ristiriitaisesti Kööpenhaminan huippukokoukseen. Olen tyytyväinen siihen, että teimme myönteisen päätöksen EU:n pääasiassa itään suuntautuvasta laajentumisesta. Tämä tärkeä päätös osoittaa jälleen selvästi, että Euroopan sodan jälkeiset jakolinjat ovat menneisyyttä. Nyt on jäsenvaltioiden ja unioniin liittyvien maiden tehtävänä tehdä yhteistyötä realistisen Euroopan luomiseksi. 
Toisaalta pahoittelen Eurooppa-neuvoston Turkin osalta tekemää varomatonta päätöstä. Vuoden 2004 lopussa Euroopan unioniin kohdistuu suuria paineita ilmoittaa, että Ankaran hallitus on täyttänyt demokraattiset ja perustuslailliset liittymisvaatimukset. Kuinka neuvosto oikein aikoo sovittaa Turkin vaikutusvaltaisen sotilaallisen koneiston omaan demokraattiseen kehykseensä näin lyhyessä ajassa? Tällainen edellyttää Turkilta sekä institutionaalisesta että psykologisesta näkökulmasta varsinaista poliittista ja yhteiskunnallista mullistusta, ja siihen voi kulua useita sukupolvia. Vai onko "institutionaalisen vakauden" edellytys ratkaiseva tekijä vuonna 2004? Jos näin on, pelkään, ettei unionin perustuslaillisia vaatimuksia pystytä panemaan täytäntöön. Olen myös varsin huolestunut kristityn vähemmistön tulevaisuudesta entisessä Vähässä-Aasiassa.

Vanhecke (NI).
Nyt on selvää, että Euroopan maat ovat entisen Euroopan komission jäsenen Karel Van Miertin flaamilaisessa sanomalehdessä pari päivää sitten julkaistuja sanoja lainatakseni käyttäytyneet "Yhdysvaltojen nukkevaltioiden" tavoin näyttäessään tosiasiallisesti vihreää valoa Turkin tulevalle liittymiselle Euroopan unioniin. Toisin kuin jotkut väittävät, tosiasia on, että Turkille on annettu määräpäivä lopullisille neuvotteluille ja liittymiselle vuoden 2007 tietämissä. Kööpenhaminan kriteerit eivät ole mahdottomat, ja niiden täyttäminen ei itse asiassa ole Turkille sen vaikeampaa kuin vaikkapa Romanialle tai Bulgarialle. Kulttuurisesti, maantieteellisesti, historiallisesti, uskonnollisesti tai poliittisesti Turkkia ei voida kuitenkaan pitää eurooppalaisena maana. Näin ollen katson, että on itsestään selvää, että Euroopan unionin, joka haluaa pitää itseään demokraattisena, on järjestettävä kaikissa Euroopan maissa sitovat kansanäänestykset näin kauaskantoisesta päätöksestä, jonka seuraukset ovat hädin tuskin arvioitavissa, josta saattaisi aiheutua valtava muuttoliike länteen ja joka saattaisi jopa aiheuttaa Euroopan unionin räjähtämisen käsiin. Jos Euroopan kansalaisilta evätään tällainen mahdollisuus tulla demokraattisesti kuulluiksi, katson, että otettaessa Turkki mukaan laajentuvaan Eurooppaan, Euroopan unioni menettää kaiken demokraattisen legitimiteettinsä.

Suominen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, pääministeri Rasmussen, komission jäsen Verheugen, Kööpenhaminan huippukokouksen jälkeen on kaikki syy onnitella ja kiittää Tanskaa, ennen kaikkea sen pääministeriä ja ulkoministeri Mølleriä, kuten myös entistä kollegaamme ministeri Haarderia, koko Tanskan puheenjohtajakauden linjakkaasta läpiviennistä, mutta ennen kaikkea tarkkuutta vaativien laajentumisneuvottelujen onnistumisesta.
Pääministeri Rasmussen näytti - suomalaista sanontaa käyttääkseni - hakijamaille kaapin paikan, mutta tavalla, jonka nämä hyväksyivät. En kuitenkaan halua unohtaa myöskään komission jäsen Verheugenin pitkää työsarkaa laajentumisen onnistumiseen johtaneissa neuvotteluissa. Varmasti matkan varrella monet epäilijät herättivät Teissä oikeutettua suuttumustakin. Sitkeys on kuitenkin palkittu onnistumisella, ja minusta parlamentin on yli puoluerajojen annettava siitä tunnustus.
Laajenemisen myötä naapuriemme merkitys korostuu. Laajenemisen myötä Venäjästä ei tullut uutta naapuria, mutta kuitenkin verrattomasti tärkeämpi naapuri. Raja pitenee sadoilla kilometreillä vuonna 2004. Romanian ja Bulgarian tullessa jäseniksi vuonna 2007 unionin ja Venäjän ympäröimiksi jää kolme vielä varsin sekavassa tilassa olevaa maata: Valko-Venäjä, Ukraina ja Moldovia. En ehdota Venäjän avustamisen lisäämistä, vaikka käytämmekin yhteistyöhön tämän tärkeimmän naapurimme kanssa vain murto-osan siitä, mitä käytämme Välimeren yhteistyöhön. Sen sijaan unionin poliittisen huomion tulisi voimakkaasti fokusoitua Venäjälle ja Venäjää olisi autettava, jopa kovisteltava, reformeihin, joiden jälkeen voidaan alkaa uudella tasolla yksityisen elinkeinoelämän vuorovaikutus venäläisten kanssa ja käynnistää investoinnit Venäjälle.
Ryhmämme puheenjohtaja Hans-Gert Poettering otti jo esiin pahimman ongelman: T?et?enian sodan. Olen hänen kanssaan tässä asiassa täysin samaa mieltä. Esimerkkinä mielivallan ja korruption vielä voimakkaasta ylivallasta on TIR-rahtijärjestelmän pakko irtisanoa sopimus Venäjän kanssa, koska järjestelmä ei yksinkertaisesti toimi siellä, vaan rahdin kuljettajien on ollut pakko varautua mitä erilaisimpiin voitelukuluihin, jotka siis eivät ole olleet moottoriöljyjä.
Kun komissioon tulee vuonna 2004 kymmenen uutta komission jäsentä, olisi mielestäni yksi heistä nimettävä itäisten naapureidemme - ennen kaikkea Venäjän-suhteisiin keskittyväksi arkipäivän ongelmien tasolla. Korkean tason ulkopolitiikka jääköön korkean edustajan huoleksi, missä hän sitten kotiaan tulevaisuudessa pitääkin. Toinen komission jäsen voisi keskittyä tasapainon vuoksi kehittämään todellista sisältöä Välimeren alueen yhteistyöhön.
Jos Venäjän naapurimaalla - omani mukaan lukien - olisi esiintyvissä ongelmissa tai myös myönteisten avausten yhteydessä tukenaan näihin suuntiin erikoistunut komission jäsen, olisi EU taustavoimana neuvotteluissa aivan toisella tavalla mukana kuin nykyään.
Venäjältä kuuluu myös myönteisiä uutisia: talous kasvaa. Tämä on hyvä sekä Venäjälle että EU:lle.

Walter (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, monista edessämme olevaan laajentumiseen liittyvistä seikoista käydään julkista keskustelua, ja yksi seikoista liittyy hankkeen kustannuksiin. Voidaanko laajentumisen edut todella ilmaista euroissa ja senteissä? Ei tietenkään! Laajentuminen tuottaa varmasti paljon enemmän kuin voidaan rahamäärillä ilmaista tai kuvata. Joka tapauksessa Euroopan yhdistämisprosessi ja Euroopan kansojen välinen yhteistyö ovat jotakin paljon suurempaa, eivätkä ne ole yhteydessä yleiseen arvioon siitä, mitä kaikki maksaa. Valaisen asiaa esimerkillä. Käytämme Euroopan unionissa kokonaisuudessaan noin 100 miljardia euroa vuosittain toimiimme, joilla edistämme tutkimusta, taloudellista vaurautta, solidaarisuutta toisia kohtaan, nuorten mahdollisuuksia, ympäristönsuojelua, liikennettä, yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa sekä sisä- ja oikeusasioita koskevaa politiikkaa. Vuonna 2001 Euroopan unionissa käytettiin 125 miljardia euroa puolustukseen, ja tänä vuonna 133 miljardia euroa. Kumpi siis onkaan parempi: panna rahaa edelleen puolustukseen vai panostaa rauhanomaiseen kehittämiseen, kuten siihen, jolla on suotuisia vaikutuksia Euroopan maanosalle?
Taloudellisiin kysymyksiin ei liity romantiikkaa. Emme voi lähestyä niitä mielessämme pelkästään hieno kuva auvoisesta tulevaisuudesta. Meidän on pikemminkin tarkasteltava tilanteen tosiseikkoja ja keskusteltava avoimesti kansalaisten kanssa, sillä he tietävät, että kyseessä on ilman muuta haaste, joka asettaa meille kaikille vaatimuksia. Oli kuitenkin hyvä enne, että Kööpenhaminassa, jossa taloudellisia neuvotteluja oli käytävä näissä vaikeissa olosuhteissa, ilmeni selvästi, että te, neuvoston jäsenet pystyitte edes sopimaan tietyistä puitteista. Te varmaankin tiedätte, että myös meillä, toisella budjettivallan käyttäjällä, on oma tehtävämme. Aiomme käydä rakentavaa ja myönteistä vuoropuhelua esille otettavien asioiden käsittelemiseksi.
Voimme suhtautua myönteisesti ensimmäiseen arviointiin Kööpenhaminan rahoituspäätöksistä. Olette ottaneet huomioon monia täällä parlamentissa tekemiämme ehdotuksia. Rahoituspaketti saatiin pysymään asetetussa kehyksessä, jota voidaan esittää ulkomaailmalle ilman, että olisi turvauduttava kaunisteleviin puheisiin, mutta tietenkin siihen sisältyy edelleen muutamia seikkoja, joista meidän on syytä keskustella. Lisäksi on olemassa salaperäinen menoluokka X, joka kuulostaa vaaralliselta ja tuo mieleen Salaiset kansiot -televisiosarjan tai vastaavan tieteiskirjallisuuden. Meidän on keskusteltava siitä, mihin tämä luokka on tarkoitettu. Meidän on myös keskusteltava siitä, kuinka asiat aiotaan järjestää vuoden 2007 jälkeen, sillä tekin olette tehneet päätöksiä, jotka ulottuvat kahden seuraavan vuoden rahoitusnäkymiä paljon pidemmälle. Meidän on keskusteltava tästä. Parlamentti on yksi budjettivallan käyttäjistä. Aiomme käydä kanssanne keskustelua näistä kysymyksistä. Toteaisin kuitenkin yhteenvetona, että - sillä puhun myös budjettiasiantuntijana, joka on tottunut seuraamaan hyvin tarkasti sitä, mitä varoja käytetään, mihin niitä käytetään ja kuinka niitä käytetään - suhtaudumme tähän laajentumiseen kokonaisuutena hyvin myönteisesti. Aiomme myös asettaa talousarvion mikroskoopin alle ja tutkia sitä hyvin tarkasti. Aiomme seurata sitä, mitä nykyisiltä jäsenvaltioiltamme ja ehdokasvaltioilta voidaan odottaa. Tärkeää on se, että Euroopan maanosalla on luja perusta, jonka varassa kasvaa yhdessä, ja luja perusta on riippuvainen myös moitteettomasta rahoituksesta, josta pääsemme yhteisymmärrykseen.

Riis-Jørgensen (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa pääministeri, onnittelut mainiosta lopputuloksesta, jonka te, Tanskan hallitus ja Tanskan virkamiehistö olette saavuttaneet. Tuloksena syntynyt yhdistynyt Eurooppa kuuluu meille kaikille, mutta teidän hyvä suunnittelunne ja poliittinen tahtonne olivat ratkaisevia sen muodostumisessa.
Laajentumisen myötä toinen maailmansota vihdoin päättyi. Viime perjantaina Puolan lehdistöhuoneessa tämä ilmeni hyvin selvästi. Viime vuosisadalla Puola oli yksi Euroopan kovia kokeneimmista alueista. Sitä koettelivat sekä idän että lännen suunnalta hallitukset, joiden totalitaariset ideologiat jättivät jälkeensä pelkästään tuhoa ja hirvittäviä muistoja. Menneisyyden epäoikeudenmukaisuudet on nyt pyyhitty pois, sillä Eurooppa on yhdistynyt uudelleen, sana "solidaarisuus" on saanut aivan uuden merkityksen ja Eurooppa on tervehtynyt.
Tällä hetkellä 25:n maamme kesken ja suhteessa meitä ympäröiviin maihin vallalla on oikeudenmukaisuus eikä raaka voima. Näin ollen EU edustaa maailmassa riippumattomien maiden välistä sitovampaa, pelkästään demokraattista yhteistyötä. Meidän olisi oltava tästä ylpeitä, ja niinhän me olemme. Tämä ainutlaatuinen yhteistyö kuitenkin vaatii meiltä paljon. Kansalaisemme odottavat oikeita tuloksia ja ratkaisuja. Meidän on pystyttävä tekemään päätöksiä ja olemaan tehokkaita. Siksi meidän on keskityttävä olennaisiin seikkoihin samalla, kun säilytämme erilaisuutemme. Neuvostossa päätökset on tehtävä määräenemmistöllä: se synnyttää tahtoa tehdä kompromisseja. Euroopan parlamentin on oltava tasavertainen lainsäätäjä muiden rinnalla, ja neuvoston säätäessä lakeja meidän kaikkien on voitava seurata prosessia. EU:ssa on vallalla oikeudenmukaisuus eikä raaka voima. Näin ollen kaiken "A ja O" on, että yhteisiä EU-sääntöjämme noudattavat kaikki, sekä suuret ja pienet maat että pohjoiset, eteläiset, itäiset ja läntiset maat. Tämä on mahdollista vain, jos meillä on vahva komissio. Laajentunut EU edellyttää, että me kaikki kunnioitamme niitä arvoja, joiden varaan yhteisö perustuu. Tämä viesti huippukokouksesta lähetettiin Turkille. Turkilla on vielä paljon tehtävää, ja sen on jatkettava työtään. Vuonna 2004 Turkin tilannetta arvioidaan yksityiskohtaisesti, ja sen jälkeen Turkin täytettyä Kööpenhaminan kriteerit sille annetaan päivämäärä, jolloin liittymisneuvottelut aloitetaan. Näin ollen Turkkia kohdellaan aivan samalla tavalla kuin kaikkia muita ehdokasvaltioita, sillä EU:ssa on vallalla oikeudenmukaisuus eikä voima.
Kööpenhaminan huippukokous on osoittanut, että EU perustuu suuriin visioihin ja historiallisiin päätöksiin, mutta samanaikaisesti myös aikaa vieviin ja toisinaan jopa ikäviin neuvotteluihin maitokiintiöistä, emolehmistä ja kaikenlaisista siirtymäkauden järjestelyistä. Meidän poliitikkojen on voitava selittää tämän verrattoman eurooppalaisen yhteistyön kummatkin puolet. Suurkiitokset puheenjohtajalle, ja jälleen kerran sydämelliset onnittelut: teidän on syytä juhlia, eikä ainoastaan nauttimalla oluet.

Lagendijk (Verts/ALE).
Minäkin haluan onnitella puheenjohtajavaltio Tanskaa, erityisesti Turkin osalta tehdystä päätöksestä. Mielestäni tässä päätöksessä saatiin onnistuneesti sovitetuksi yhteen yhtäältä jo tehtyjen ja jo tekeillä olevien uudistusten tunnustaminen ja uuden hallituksen tahto edetä tarpeen tullen vielä pitemmälle ja toisaalta nykyinen tarve korostaa sitä, että Euroopan unioni kyllä pitää lainsäädännöllisiä muutoksia hyvin tärkeinä, mutta että vielä tärkeämpää on se, mitä nämä lainsäädännölliset muutokset aiheuttavat käytännössä. Tähän perehtyminen vie aikaa, ja mielestäni on hyvä tarkastella nimenomaan sitä, mitä vuoteen 2004 mennessä on tapahtunut. Toivottavasti väärinkäsityksiä ei ilmene. Nyt on Turkin vuoro toimia.
EU ei saa kuitenkaan pysyä toimettomana. Turkin tapauksessa ei enää riitä pelkästään se, että viitataan Kööpenhaminan poliittisiin kriteereihin, jotka ovat jokseenkin abstrakteja. Toisaalta ei ole myöskään mielekästä tuottaa suurta määrää yksityiskohtaista tietoa ilman minkäänlaista priorisointia. Siksi haluan painottaa ryhmäni puheenjohtajan Cohn-Benditin Euroopan komissiolle ja komission jäsenelle Verheugenille esittämää kehotusta siitä, että tehtäisiin kerta kaikkiaan selväksi, mitä muutoksia odotamme Turkin tekevän. Otan yhdeksi esimerkiksi armeijan aseman: kyllä, armeijan aseman on muututtava - monien asioiden on muututtava - mutta mitä Euroopan unioni tarkasti ottaen haluaa tapahtuvan ennen neuvottelujen alkamista? Mitä on tapahduttava neuvottelujen aikana? Onko esimerkiksi perustuslakia muutettava? Onko kansallinen turvallisuusneuvosto lakkautettava? Nämä ovat kaikki yksittäisiä esimerkkejä aloista, joilla EU:n on oltava hyvin paljon täsmällisempi. Jos emme ole, olen varma, että ajaudumme poliittisten kriteerien tulkintaa koskevaan tuhoisaan väittelyyn, jota leimaavat pikemminkin ennakkoluulot kuin objektiiviset arviot. Kuitenkin olemalla täsmällisempiä annamme Turkille mahdollisuuden, emme käyttämällä painostusta, vaan osoittamalla, että eurooppalaisia arvoja ja normeja on noudatettava niin Turkissa kuin muuallakin.

Berthu (NI).
Arvoisa puhemies, tehdessään päätöksen 10 uuden jäsenen ottamisesta unioniin Kööpenhaminan Eurooppa-neuvosto aloitti uuden aikakauden eli uudelleen yhdistetyn Euroopan aikakauden. Turkin jäseneksi ottamisesta tehdyn etukäteispäätöksen vuoksi se on kuitenkin tehnyt myös päätöksen tämän aikakauden ja kenties itse unioninkin lopusta.
Kööpenhaminassa luotiin automaatti, joka Turkille välittömästi myönnettävän kaksinkertaisen taloudellisen tuen ohella voi johtaa liittymisneuvottelujen aloittamiseen Turkin kanssa vuoden 2005 alussa. Perustelemme tätä tekopyhästi muka vuonna 1963 annetulla lupauksella, jota ei oikeastaan ole edes olemassa, sillä se, mistä puhuttiin vuonna 1963, ei tarkoittanut sitä, että Turkki liittyisi yhtenäisasiakirjan Eurooppaan, Maastrichtin Eurooppaan, Amsterdamin Eurooppaan tai Nizzan Eurooppaan. Nämä Euroopat eivät olleet tuolloin olemassa. Aikomuksena oli itse asiassa se, että Turkki voisi osallistua yhtenäismarkkinoiden Eurooppaan.
Ne Euroopan kansat, jotka eivät halua Turkin liittymistä, pettyivät neuvoston Kööpenhaminan kokouksessa. Joulukuun 2004 kokouksesta päätettiin osoittaen tavanomaista kyynisyyttä ja jotta vuoden 2004 vaalit voitaisiin sivuuttaa. Tämä ei todennäköisesti estä kansalaisia käynnistämästä tässä yhteydessä keskustelua itse.

Brok (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen Verheugen, hyvät kollegat, katson, että minunkin on tartuttava tähän tilaisuuteen kertoakseni oman näkemykseni asiasta, sillä olen harvoin nähnyt sellaista neuvoston puheenjohtajavaltiota, joka olisi paneutunut yhtä keskittyneesti ydinkysymyksiin ja onnistunut niin hyvin niiden toteuttamisessa. Haluan myös käyttää tilaisuutta hyväkseni kiittääkseni komissiota ja erityisesti komission jäsentä Verheugenia viime vuosien verrattomasta yhteistyöstä, jonka avulla olemme myös edesauttaneet tätä onnistumista.
Mielestämme meidän olisi kuitenkin toivotettava uudet kumppanimme erityisen komeasti tervetulleiksi, ja mielestäni parempaa tapaa ei ole kuin tehdä se Akropoliilla, joten juhlimme Euroopan yhtenäisyyttä juuri Akropoliilla. Tällä hetkellä meidän olisi kuitenkin esitettävä myös kritiikkiä. Jos unioniin kohta liittyvien maiden halutaan kykenevän omaksumaan muutokset, toimia tarpeellisen hallinnollisen kapasiteetin kehittämiseksi on lisättävä näissä maissa. Mielestäni on yhtä tärkeää, että sovittu seurantaprosessi toteutetaan erittäin avoimesti ja pannaan täytäntöön äärimmäisen tarkasti, jotta emme kohtaisi ongelmia tämän kaiken lopuksi. Se on koko Euroopan unionin edun mukaista ja tällä tavoin Euroopan unioni pystyy toimimaan jopa 25-jäsenisenä. On itsestään selvää, että meidän on nähtävä erityisen paljon vaivaa institutionaalisen prosessin täytäntöön panemiseksi valmistelukunnan perustuslaillisen keskustelun yhteydessä, ja mielestäni ehdokasvaltioille olisi annettava kaikki mahdollisuudet ottaa aktiivisesti poliittisesti osaa sekä tähän valmistelukunnassa käytävään prosessiin että myös seuraavaan hallitustenväliseen konferenssiin Laekenin mallin mukaisesti.
Käymme keskustelua kuitenkin myös Turkista ja muista maista. Arvoisa puheenjohtaja Prodi, olen hyvin kiitollinen teille siitä, että otitte esiin kysymyksen laajemmasta Euroopasta, jota varten meidän on tarjottava uusia vaihtoehtoja täysjäsenyyden rinnalle eli sellaisia kuin "Euroopan talousalue 2". Tässä asiassa meillä on myös oltava oikeus Euroopan unionina edistää omia etujamme rahoitusjärjestelyjen ja oikeudellisen instituution koheesiovaikutuksen osalta ja meidän on voitava tällä tavoin keskustella tulevista jäsenyyksistä tai muista kumppanuusmuodoista. Olen kuitenkin erityisen iloinen siitä, että Turkkiin päätettiin soveltaa yhteisömenetelmää. Syrjintää ei ilmene puoleen eikä toiseen, kun komissio laatii kertomuksen edistymisestä ja lisäksi parlamenttia ja neuvostoa kuullaan siitä, oikeuttavatko tulokset neuvottelujen aloittamisen. Pidän todella olennaisena edistysaskeleena sitä, että tämä on tehty selväksi ja että väärinkäsitykset on estetty.
Haluan kuitenkin lisäksi korostaa sitä, että meillä on oltava selkeä näkemys Euroopan unionin koheesiovoimasta, jolloin unioni voi vastaisuudessa säilyttää kykynsä kehittyä jatkuvasti. Kun näen Tony Blairin toteavan - kuten eilen tiedotusvälineissä raportoitiin - että Turkin myötä siirrymme islamin piiriin ja että meidän olisi myös harkittava Pohjois-Afrikan Euroopan unionin jäsenyyttä, meidän on tuotava selkeästi julki, että tällaisen takana on suunnitelma Euroopan unionin tuhoamiseksi. Tällaiseen meidän ei pidä ryhtyä, vaan päinvastoin meidän on noudatettava rajalinjoja.
Lalumière (PSE).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, kaikkien muiden puhujien tavoin haluaisin aluksi onnitella teitä Kööpenhaminan huippukokouksen pääsaavutuksesta, nimittäin unionin laajentumisesta tai täsmällisemmin sanottuna Euroopan yhdistymisestä uudelleen. On totta, että meillä on edessämme monia käytännön ongelmia, mutta olemme kaiken kaikkiaan menossa oikeaan suuntaan, ja tällä en viittaa ainoastaan kymmeneen ensimmäiseen ehdokasvaltioon vaan myös Romaniaan, Bulgariaan ja Turkkiin.
Huippukokouksen saavutuksiin lukeutuu toinenkin osa-alue, joka ansaitsee huomiomme, eli Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikka. Eurooppa-neuvosto on päässyt eteenpäin kolmessa asiassa. Ensinnäkin se on edennyt Euroopan unionin ja Naton välisissä suhteissa. Kuukausiin ei oltu edistytty siinä, kuinka unioni voisi käyttää Naton kapasiteettia ja voimavaroja. Pysyviä ratkaisuja on nyt kuitenkin löydetty, ja tämä on tarpeellinen edistysaskel. Olemme myös tyytyväisiä sen vahvistumiseen, että unioni on valmis ottamaan haltuunsa Makedonian sotilaallisen operaation mahdollisimman pian. Lopuksi todettakoon, että Eurooppa-neuvosto osoitti myös, että unioni on halukas jatkamaan sotilaallisia toimia Bosniassa SFOR-joukkojen jälkeen.
Euroopan tavoitteet ovat tietenkin yhä vaatimattomat näillä kolmella alalla, mutta ainakin ne merkitsevät käytännön kehitystä. Meidän on nyt toivottava, että neuvosto, komissio ja Euroopan tulevaisuutta pohtiva valmistelukunta kukin omalla vastuualallaan myötävaikuttavat siihen, että syntyy aito eurooppalainen ulkopolitiikka ja turvallisuus- ja puolustuspolitiikka.
Lopuksi vähemmän optimistinen huomio, joka koskee valmistelukunnan ja Euroopan tulevaisuutta käsittelevän hallitustenvälisen konferenssin aikataulua. Huippukokouksessa ei pelkästään jätetty asiaa tarkentamatta, vaan itse asiassa lisättiin sekaannusta entisestään. Tämä aikataulu on kuitenkin hyvin tärkeä asia uudistuksen onnistumisen ja Euroopan parlamentin kannalta.

Gahrton (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, kaikkien näiden ylistyspuheiden jälkeen kukaan tuskin uskaltautuu puhumaan kriittisesti Tanskasta, eikä varsinkaan ruotsalainen, sillä silloin sen epäiltäisiin johtuvan kateudesta. Ruotsin puheenjohtajuus päättyi tietenkin veriseen poliisifiaskoon samalla, kun Tanskan rauhankokous saattaa päätyä historiankirjoihin.
Kuitenkin tietty arvostelu on oikeutettua. Tanska ei ole pystynyt osoittamaan, että EU on kansan eikä ainoastaan eliittien hanke. EU:n katastrofaalista maatalouspolitiikkaa ei ole muutettu, vaikka se rikastuttaa kreivejä ja paroneja samalla, kun Itä-Euroopan pienviljelijät ajetaan vararikkoon. Esimerkiksi Virossa ollaan edelleen huolestuneita siitä, että EU:n byrokratia murskaa vasta hankitun itsemääräämisoikeuden. Myöskään ei ole annettu selitystä sille, miksi Puolan on rakennettava uusi rautaesirippu itään. Arvoisa Titley, rautaesirippu ei ole katoamassa, vaan sitä vain siirretään. Myöskään ei ole ymmärrettävästi selitetty sitä, miksi liikkumisen vapautta on sovellettava heti ensimmäisestä päivästä pääomaan, mutta ihmisiin vasta paljon myöhemmin.
Laajentumisesta on siten jälleen kerran tullut yksipuolinen liitos, jossa Bryssel määrää ja ehdokasvaltiot taipuvat. Tanskan, jolla on omat poikkeuksensa, olisi ymmärrettävä, ettei laajentunut EU voi olla yhdenmukainen, koska silloin siitä tulee totalitaarinen. Sen on oltava monimuotoinen, jos sen halutaan olevan demokraattinen.
Nyt on huolehdittava siitä, että kansanäänestykset ehdokasvaltioissa ovat demokraattiset. Ennen kaikkea on varmistettava, ettemme päätä EU:n perustuslaista ennen uusien maiden liittymistä. Jos EU päättäisi perustuslaista juuri uusien EU:n jäsenvaltioiden nenän edessä, se olisi röyhkeän vallankäytön riemuvoitto ja demokratian tappio. Tanskan menestys Kööpenhaminan huippukokouksessa olisi siten pelkästään tyyntä myrskyn edellä.

Borghezio (NI).
Arvoisa puhemies, Kööpenhaminan kokous ei aloittanut pelkästään keskustelua Euroopan identiteetistä vaan myös Euroopan maantieteellisistä rajoista ja siitä, mikä on se perimmäinen ajatus, jonka varaan Euroopan unioni rakentuu Euroopan kansojen ja alueiden unionina. Uskon, että myös perustajaisät näkivät silmissään katedraalien Euroopan, joka kuvastaa sellaista ihannetta ja sivilisaatiota, jota ei voida yhdistää Anatolian minareetteihin. Näen silmissäni Strasbourgin katedraalin, jonka rakensivat suuret arkkitehdit, jotka eivät varmastikaan Euroopan arkkitehtien tavoin tarkoittaneet Turkin kuuluvan Eurooppaan tai tarkoittaneet Euroopan rajojen siirtämistä niin, että Iranista, Irakista ja Syyriasta tulisi sen välittömiä rajanaapureita. Miten suhtautua Turkin liittämiseen Eurooppaan, kun Turkki on äskettäin valinnut johtajakseen Recep Tayyip Erdoganin, joka totesi turkkilaiselle jumh Uriet -sanomalehdelle, että miljoonat muslimit kaikkialla maailmassa odottavat Turkin heräämistä ja sen nousua? Tai miten suhtautua Turkkiin, kun se eilen epäsi entiseltä Saharov-palkinnon voittajalta Leyla Zanalta luvan poistua maasta estäen häntä saapumasta Strasbourgiin ja estäen häntä osallistumasta ajatuksen vapautta edistävän Saharov-palkinnon jakojuhlallisuuksiin? Olkoon tämä vielä yksi varoitus Turkin liittymisen kannattajille, joita kehottaisimme painokkaasti muistamaan armenialaisten kansanmurhan, joka jätettiin Kööpenhaminassa väärin perustein huomiotta.

Oostlander (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, puheenjohtajavaltio Tanska on saanut osakseen ihailua siitä, miten viisaasti ja johdonmukaisesti se valmisteli huippukokousta ja miten se onnistui siinä. Rahoitusjärjestelyihin liittyvissä kiistoissa olemme tehneet järkeviä aloitteita. Turkkia koskevissa keskusteluissa meille tulivat yllätyksenä erittäin omintakeiset ja tarkoituksenmukaiset linjaukset, joissa annettiin vastuu liittymisestä yksiselitteisesti Turkille itselleen. Tämä linjaus oli jopa parempi kuin lopputulos. Onnitteluni erityisesti pääministeri Rasmussenille. Sanottakoon, että olin pakahtua ylpeydestä nähdessäni pääosassa Bertel Haarderin, joka oli ennen yksi kollegoistamme täällä parlamentissa.
Nyt komission jäsen Verheugen voi siis tarkastella helpotusta tuntien vaikeaa tehtäväänsä, jonka hän on tällä hetkellä suurimmaksi osaksi saattanut onnistuneesti päätökseen. Bulgarialla ja Romanialla on vielä jonkin verran tekemistä, ja ne hyväksyvät tilanteen. Jos ne eivät saavuta tavoitetta vuonna 2004, uskon, että se tapahtuu vuoden 2009 vaaleihin mennessä.
Turkki on paljon vaikeampi asia. Huippukokoukseen asti Turkki antoi ymmärtää, että se perusteli liittymistään Euroopan unioniin sillä, että sen jäsenyyshakemus on jätetty kauan aikaa sitten. Näin tehdessään se unohti, että sen hakiessa jäsenyyttä vuonna 1963 Euroopan unioni oli ainoastaan taloudellinen yhteisö ilman nykyisiä sisämarkkinoita, ilman valittua parlamenttia ja ilman poliittista luonnetta tai tavoitteita. Tällä hetkellä Turkki vaatii paljon enemmän, mikä on tässä olennaista. Euroopan unionin kehittyessä kovaa vauhtia Turkki on jäänyt Kemal Atatürkin luoman järjestelmän haittapuolien vangiksi. Mainitussa järjestelmässä on suuria sisäisiä jännitteitä, ja näin ollen siinä ilmenee laajamittaista tukahduttamista. Ajat olivat vaikeat kaikille niille, jotka eivät kuuluneet turkinkieliseen sunnimuslimien valtaväestöön. Turkkiin äsken tekemäni vierailun aikana huomasin, etten protestanttina voinut oleilla esimerkiksi Dyarbakirin kaltaisessa paikassa joutumatta vakaviin ristiriitatilanteisiin viranomaisten kanssa. Tällainen on järjetöntä Euroopan unionin kansalaiselle unionin jäsenyyttä tavoittelevassa valtiossa. Tosiasiassa tilanne on edistynyt vasta kahden viime vuoden aikana. Näin ollen Turkilla on vielä pitkä matka kuljettavanaan.
Kuten myös Bulgarian ja Romanian tapauksessa, kehotan meitä jättämään sikseen liiallisen optimismin sen suhteen, kuinka nopeasti Turkki voi muuttua. Riittää, kun ajatellaan esimerkiksi armeijan erityisasemaa, jonka jäsen Lagendijk jo mainitsi. Tätä asemaa ei voida tuosta vaan muuttaa joillakin muodollisilla muutoksilla. Järjestelmä on siihen liian syvään juurtunut. Jos kulmakivi poistetaan, paljon muutakin voi sortua. Voi olla tärkeää, että laaditaan lista haluamistamme muutoksista, jotka liittyvät esimerkiksi yleiseen järjestykseen, jota pidetään niin tavattoman ensisijaisena asiana, että sen seurauksena monilla muilla aloilla myös yksittäiset ihmisoikeudet kärsivät.
Suhtaudun myönteisesti komission jäsenen Verheugenin omaksumaan kantaan hänen todetessaan, etteivät hänen selvityksensä tule perustumaan mihinkään valmiisiin vastauksiin ja että selvitykset ovat rehellisiä ja perusteellisia. Mielestäni on hyvä syy uskoa näin tapahtuvan, ja mielestäni meidän on myös varmistettava, ettemme ole liian pinnallisia siinä, mitä teemme, sillä niinhän usein tapahtuu. Uskon lujasti siihen, mitä komission jäsen Verheugen on todennut. Haluamme tavanomaisen jäsenvaltion emmekä esimerkiksi sellaista jäsenvaltiota, joka esittää vaateita ja on omaksunut sellaisen toimintatavan, johon kuuluu poliittinen painostaminen lyömällä nyrkkiä pöytään, kuten saimme äskettäin nähdä. Tällaista ei voida hyväksyä, ja mielestäni Turkin on osoitettava hyvää tahtoaan lopettamalla kiduttaminen sekä vähemmistöjen ja muiden väestöryhmien tahallinen provokaatio.
Samalla odotamme malttamattomina kymmenestä ensimmäisestä maasta saapuvien tarkkailijoiden osallistumista. Tämä on mieleenpainuva hetki, ja on uskomatonta ajatella, että vuodesta 1989 vuoteen 2004 olemme olleet osa tätä parlamenttia, joka on saavuttanut näin merkittäviä historiallisia muutoksia.
Corbett (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin ryhmäni puolesta esittää joitakin Kööpenhaminan historiallisessa huippukokouksessa esiin nousseisiin toimielinkysymyksiin liittyviä näkökohtia.
Tuen ensimmäiseksi esiin päätöksen siitä, että uuden komission on aloitettava tehtävässään 1. marraskuuta. Kannatan tätä päätöstä, mutta on oltava selvää - kuten onkin - että uuden parlamentin kuuluu hyväksyä uusi puheenjohtaja ja komissio. Asiaan liittyvät yksityiskohdat on selvitettävä toimielintemme välisessä sopimuksessa, kuten jäsen Barón Crespo aiemmin totesi. Haluaisin, että marraskuu olisi jatkossa aina vaihdoksen ajankohta. Miksi meillä olisi viiden vuoden välein oltava puolen vuoden jakso, jolloin EU:n työskentely keskeytyy lähes kokonaan, kun meillä on ensin Euroopan parlamentin vaalit ja sen jälkeen eroava komissio, jonka tilalle tulee uusi komissio, joka voi kuitenkin aloittaa työskentelynsä vasta seuraavan vuoden tammikuussa? Olisi hyvä ottaa tämä malli käyttöön pysyvästi eikä pelkästään vain tätä tilannetta varten.
Toiseksi puhuisin valmistelukunnan työn tuloksena syntyvän, perustuslain sisältävän uuden perussopimuksen allekirjoittamisesta. On kohtuullista, että allekirjoittaminen tapahtuu toukokuussa, jolloin uusista jäsenvaltioista tulee jäseniä oikeudellisesti ja ne voivat allekirjoittaa uuden perussopimuksen. En kuitenkaan haluaisi, että uutta päivämäärää pidettäisiin verukkeena pitkälle hallitustenväliselle konferenssille, joka venyisi syksystä 2003 toukokuuhun 2004. Meidän on pidettävä kiinni siitä, että meillä on syksyllä 2003 lyhyt ja tiivis hallitustenvälinen konferenssi, johon osallistuvat uudet jäsenvaltiot ja jossa hyväksytään valmistelukunnan työn tulos, jota toivoaksemme ei ole tarvetta muuttaa.
Kolmanneksi ja viimeiseksi puhuisin Unkarille ja T?ekille jaettavien Euroopan parlamentin paikkojen määristä. Nizzan suunnitelman mukaan niille osoitetaan kaksi paikkaa vähemmän kuin Belgialle, Portugalille ja Kreikalle, vaikka jälkimmäisten maiden väestön määrä on verrattavissa Unkarin ja T?ekin väestön määrään. T?ekki ja Unkari ovat oikeassa vaatiessaan tasavertaisuutta. Tämä kysymys on ratkaistava liittymissopimuksessa, saavutetaanpa tasavertaisuus joko vähentämällä kolmen nykyisen jäsenvaltion parlamenttipaikkoja tai - mikä voi olla vaikeaa - lisäämällä Unkarin ja T?ekin paikkamäärää.

Fiori (PPE-DE).
Olisi omahyväistä yrittää tiivistää Kööpenhaminan huippukokous kahteen minuuttiin. Niinpä otan esiin vain muutamia seikkoja. Aivan ensiksi osoitan puheenjohtajavaltio Tanskalle onnitteluni - eivätkä nämä onnittelut ole pelkkä muodollisuus, vaan ne tulevat sydämestä - taidosta, jolla se saattoi pitkälliset neuvottelut onnistuneesti päätökseen. Toiseksi olemme todistamassa historiallista hetkeä, jonka täydellistä merkitystä emme ole kenties vielä ymmärtäneet: ensimmäisen kerran ihmiskunnan historiassa valtioiden liitto rakennetaan sivilisaatiohankkeen ja yhteisten arvojen varaan sotilaalliseen voimaan turvautumatta. Tämä tarkoittaa sitä, että meidän, Euroopan parlamentin, sekä neuvoston ja komission on arvioitava hyvin tarkasti sitä, minkä puheenjohtaja Prodi mainitsi, eli sitä, että tässä vaiheessa, kun Eurooppa on rakennettu, meidän on luotava sille säännöt. Perustajaisien sääntöjä ja niitä sääntöjä, jotka olivat Euroopan talousyhteisön kehittämisen perusta, on nyt tarkistettava varsin huolellisesti. Olen varma, että valmistelukunta onnistuu tässä tarkistamisessa, mutta sitä on tarpeen tukea enemmän. Lainaan kaksi vuosisataa sitten Italiassa elänyttä valtiomiestä, Camillo Benso di Cavouria, joka sanoi, että olemme tehneet Italian, nyt meidän on tehtävä italialaiset! Teimme Kööpenhaminassa varmasti Euroopan, nyt meidän on tehtävä eurooppalaiset. Eurooppalaisten tekemiseen tarvitsemme Eurooppaa edistävää laajamittaista tiedotuskampanjaa, jonka puheenjohtajamme mainitsi tänä aamuna ja joka on mainittu useita kertoja, mutta joka on lähikuukausina toteutettava käytännössä, sillä sille, mitä täällä tapahtuu, on saatava myös kaikkien Euroopan kansalaisten suostumus.

Katiforis (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, on sanottu sangen perustellusti, että Kööpenhaminan huippukokouksessa tehtiin loppu Euroopan sodanjälkeisestä jaosta. Meidän on myös tehtävä loppu paljon vanhemmasta jaosta, jolla tarkoitan niitä vaikeuksia, jotka estävät Itä-Eurooppaa siirtymästä keskiajasta nykypäivään. Nämä vaikeudet ajoivat sen loppumattomaan pysähtyneisyyden tilaan ja tulivat sille kalliiksi sekä rahalla että verellä mitattuna. On aika, että annamme Itä-Euroopan kansoille tunnustusta niiden sinnikkyydestä ja uskosta kehitykseen, joiden toivon tänään saavan vahvistuksen.
Myös Etelä-Euroopassa on päästy tähän. Saavutus ei ole aineellisesti yhtä suuri kuin Itä-Euroopan osalta, mutta moraaliset mittasuhteet ovat yhtä laajat. Katsokaapa Kyprosta, vanhaa eurooppalaista kansaa, helleenistä kansaa, joka huomasi joutuneensa 1800-luvulla siirtomaavallan otteeseen ja lopulta oikeutetusti kapinoi sitä vastaan 1900-luvun puolivälissä. Kuten monissa muissakin tapauksissa, tämän kapinoinnin seurauksena saavutettiin Yhdistyneen kuningaskunnan etujen mukainen jonkinlainen itsenäisyys - englanniksi "an independence of sorts for the benefit of my British colleagues" eduksi - mutta tätä itsenäisyyttä saatteli kahden kansakunnan jako, jossa siirtomaavalta nostatti kummankin osapuolen toistaan vastaan klassisen hajota ja hallitse -periaatteen avulla. Nykypäivän Eurooppa, joka ottaa Kyproksen jäsenekseen ja kehottaa saaren kahta kansakuntaa yhdistymään, korjaa siirtomaaseikkailun tai pikemminkin saarta hallinneen taaksepäin katsovan järjestyksen tälle Euroopan maalle aiheuttamat traagiset seuraukset. Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, tämä on tärkeää, eikä suinkaan se, ettei sopimukseen päästy. Tietenkin Kreikka vastaa täysimääräisesti kehotukseenne sopimukseen pääsemisestä 27. helmikuuta, ja jos Turkin taholta vastataan samalla mitalla, sopimukseen päästään. Teidän olisi kuitenkin ennen kaikkea otettava huomioon, kenelle kyproksenturkkilaisten sydän sykkii, sillä heidän mielenosoituksensa osoittavat tarkalleen, mitä he ajattelevat taantumuksellisista johtajistaan. Tämä on todellinen vastaus ja Euroopan todellinen suuruus Euroopan kansan sydämissä Euroopan itsensä takertuessa periaatteisiinsa, ja meidän on luotettava tähän suuruuteen päästäksemme eteenpäin ja rakentaaksemme tulevaisuutta.

Sudre (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, päättäessänne neuvoston Kööpenhaminan kokousta, joka kokosi yhteen 15 jäsenvaltion valtion ja hallituksen päämiehet, te, neuvoston puheenjohtaja Rasmussen korostitte Euroopan jakautumisen aikakauden päättymistä merkinneen tapahtuman aidosti historiallista luonnetta.
Tarkastelumme kohteena on viime päivinä ollut yhteinen näkemys maanosamme tulevaisuudesta. Tarvittiin hieman hyvää onnea, mutta myös kovaa ja erittäin ansiokasta työtä unionilta ja erityisesti ehdokasvaltioilta, jotta Tanskan pääkaupungissa voitiin saattaa päätökseen laajentumisprosessi, joka oli aloitettu samassa paikassa vuonna 1992 ja joka oli perustana Kööpenhaminan mukaan nimetyille kuuluisille demokratian, oikeusvaltion ja ihmisoikeuksien poliittisille kriteereille.
Katsokaapa, kuinka paljon 50:n viime vuoden aikana on edistytty! Katsokaapa, kuinka paljon raja-aitoja on kaatunut ja kuinka moni väärinkäsitys on selvitetty! Vihdoin 25 ja kohta 27 valtiota tekevät yhteistyötä saavuttaakseen vapauden, demokratian ja vastuullisuuden tavoitteet. Tällainen yhteistyö on sen taistelun arvoista, jota miljoonat edeltäjämme kävivät suurten kärsimysten ja uhrausten hinnalla.
Meillä on vielä pitkä ja vaikea tie kuljettavana, eikä kenelläkään ole siitä turhia kuvitelmia. Euroopan unionin on pystyttävä vastaamaan erityisesti sen toimintatapaan ja sen toimielimiin kohdistuvaan perusteelliseen muutostarpeeseen. Euroopan valmistelukunnan on saatettava Valéry Giscard d'Estaingin johdolla tämä työ onnistuneesti päätökseen. Toivomme, että Euroopan valmistelukunta saa valmiiksi esityksen yhdestä perustuslakisopimuksesta, joka on helppolukuinen ja vastaa tarvetta sellaisesta Euroopasta, joka on tehokkaampi, demokraattisempi ja jota kaikki Euroopan kansalaiset pitävät legitiimimpänä.
Ellemme perusteellisesti uudista Euroopan unionin nykyistä toimintatapaa, Euroopan yhdistyminen uudelleen johtaa poliittisen tahdon heikentymiseen Euroopassa, ja sellaistahan me emme missään nimessä halua.
Swoboda (PSE).
Arvoisa puhemies, vaikka Kööpenhaminassa tehty päätös on epäilemättä historiallisesti merkittävä, se on vain yksi vaihe Euroopan unionin kehityksessä. Tänään on aivan perustellusti todettu, että unionin laajentumisessa on edettävä. Monet maat - tarkoitan nyt Balkanin maita - odottavat jäsenyyttä myöhempänä ajankohtana, ja toiset maat puolestaan vaativat perustellusti tiivistä kumppanuutta ja yhtäläistä asemaa - tarkoitan tässä Venäjää ja myös Välimeren maita. 
Laajentuneen EU:n on silti löydettävä uudenlainen tasapaino joustavan ja tehokkaan päätöksenteon sekä niiden päätöksentekomenettelyjä koskevien näkökohtien välillä, jotka liittyvät demokraattiseen politiikan suunnitteluun. Yhdessä neuvoston puheenjohtajavaltion edustajien kanssa - huomaan, että ministeri Haarder on paikalla - parlamentti, neuvosto ja komissio ovat sitoutuneet löytämään yhteisen perustan parempia hallintotapoja koskevalle vuoropuhelulle. Ministeri Haarder on nähnyt paljon vaivaa saadakseen useita osapuolia osallistumaan. Vaikka hän edustaa nykyään Tanskan hallitusta eikä ole enää tämän parlamentin jäsen, tässä saattaa olla kyse tietystä tietämyksestä. Pääasia on kuitenkin, että monet hallitukset asettavat paljon enemmän rajoituksia kuin mitä hän haluaisi. Tämä on mielestäni erittäin ongelmallista, sillä riittävän moni hallitus ei ole sitoutunut julkisesti avoimuuteen ja asiakirjojen saatavuuteen erityisesti päätöksentekomenettelyjensä osalta. 
Haluan erityisesti kiittää puheenjohtaja Prodia siitä, että komissio on jälleen kerran antanut lukuisia ehdotuksia, jotka johtavat mahdollisesti parempiin ja samanaikaisesti demokraattisempiin hallintotapoihin. Ehdotuksissa esitetään pääasiassa, miten neuvosto ja parlamentti voivat osallistua lainsäädäntötyöhön yhtäläisin oikeuksin. Kaikki komission jäsenet eivät kuitenkaan ole ymmärtäneet, että kun tämä parlamentti delegoi ja luovuttaa lainsäädäntövallan toiselle elimelle, se voi luonnollisesti tehdä niin ainoastaan tietyin edellytyksin ja sillä on oltava oikeus peruuttaa lainsäädäntövallan luovutus. Toivon kuitenkin, että seuraavissa keskusteluissa, jotka käydään Kreikan puheenjohtajakauden alussa, saadaan tuloksia aikaan. 
Arvostan sitä, että komissio ja neuvosto korostavat jatkuvasti velvollisuuttaan valvoa perussopimusten noudattamista. Pyydän niitä kuitenkin ymmärtämään, että meidän parlamentin jäsenten on korostettava sitä, että demokratian periaatteet varmistetaan lainsäätäjien osallistumisella lainsäädännön laatimiseen. Parlamenttivaalit pidetään vuonna 2004, emmekä voita niitä kampanjoimalla toisiamme vastaan. Voimme voittaa vaalit ainoastaan toimimalla yhdessä ja siten, että pyrimme todella lisäämään joustavuutta, tehokkuutta ja myös demokratiaa Euroopan unionissa. 
Trakatellis (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Kööpenhaminan Eurooppa-neuvoston tekemä historiallinen päätös auttaa epäilemättä palauttamaan sodan jälkeen kahtia jakautuneen Euroopan yhtenäisyyden. Keski- ja Itä-Euroopan maiden liittyminen yhdessä Kyproksen ja Maltan kanssa on jälleen yksi askel tässä Euroopan yhdentymiseksi kutsutussa ainutlaatuisessa kehityksessä, ja haluaisin onnitella sekä puheenjohtajavaltio Tanskaa että komissiota ja komission jäsentä Verheugenia koko prosessin menestyksekkäästä läpiviemisestä.
Minulla ei ole paljon aikaa, joten esitän vain kaksi huomiota. Ensiksikin laajentumisen taloudellisten ja rahallisten seurausten vuoksi unionin on mukautettava rohkeasti rahoitusnäkymiään, mikäli tarkoituksena on, että niillä vastataan sekä laajentumisen että unionin kansalaisten vaatimuksiin ja edistetään vielä tehokkaasti vakautta ja yhteenkuuluvuutta etenkin uusissa jäsenvaltioissa. Toiseksi haluaisin kommentoida Kyproksen liittymistä ja erityisesti Kööpenhaminan Eurooppa-neuvoston ilmapiiriä. Minusta vaikuttaa siltä, että olimme kaikki tyytyväisiä Eurooppa-neuvostoon, koska se osoitti, että Eurooppa voi hoitaa asiansa sekä viisaasti että päättäväisesti ja ottaa tavoitteekseen sellaisen terveen ja demokraattisen rakenteen luomisen, jossa ihmisoikeuksia ja inhimillisen yhteiskunnan todellisia arvoja kunnioitetaan. 
Emme kuitenkaan saa unohtaa, ettei ongelmaan ole vieläkään löydetty ratkaisua ja että Kööpenhaminassa sitä ei löydetty, koska turkkilaiset ja Kyproksen turkkilaiset johtajat kieltäytyivät pyrkimästä ratkaisuun. Meidän on nyt tehtävä kaikkemme koko saaren liittymiseksi EU:hun seuraavien kahden kuukauden aikana. Totean kuitenkin, että riippumatta siitä, kuinka kipeästi Kyproksen ongelmaan on löydettävä ratkaisu, se ei saa loukata Euroopan unionin perussopimusten perusperiaatteita. Yhteisön säännöstöä koskeviin poikkeuksiin tai siirtymävaiheen järjestelyihin, jotka mahdollisesti sisältyvät Kyproksen ongelman ratkaisuun, ei saa liittyä sellaisia tekijöitä, jotka loukkaavaat Euroopan unionin perusperiaatteita sen jälkeen, kun järjestelyjen voimassaolo on lakannut. Pyydän Euroopan komissiota perussopimusten valvojana seuraamaan tilannetta tarkasti ja varmistamaan, että ratkaisu on todellakin Euroopan unionin perussopimusten mukainen.

Poos (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvä neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, Kyproksen liittymistä koskevan mietinnön esittelijänä olen erittäin tyytyväinen Kööpenhaminan Eurooppa-neuvoston päätökseen hyväksyä Kypros Euroopan unionin uudeksi jäseneksi. Haluan myös onnitella komission ja neuvoston työryhmiä, jotka hoitivat Kyproksen liittymisneuvottelut. 
Eurooppa-neuvosto on täten noudattanut Helsingissä tehtyä lupausta saattaa liittyminen päätökseen, vaikka poliittista ratkaisua ei löytyisi. Toiveemme siitä, että unioniin olisi liittynyt yhdistynyt saari, ei ole toteutunut. Tiedämme nyt, ettei ajan puutetta tai ulkoista painostusta voida esittää syiksi siihen, miksi YK:n pääsihteerin ehdotuksia kokonaisratkaisun saavuttamiseksi on mahdotonta hyväksyä. Sopimukseen pääsyn tekivät tyhjäksi ne, jotka kannattavat edelleen kahta erillistä valtiota yhden liittovaltion sijaan ja jotka haluavat Kyproksen liittyvän unioniin samanaikaisesti Turkin kanssa mieluummin kuin toukokuussa 2004 itsenäisenä ja jakamattomana maana. Denktash ja hänen joukkonsa ovat pitkälti vastuussa tästä epäonnistumisesta. Ymmärrän täysin, että suuri osa Kyproksen turkkilaisen kansalaisyhteiskunnan edustajista ja oppositiopuolueista ovat turhautuneita ja vihaisia. Kumpikin osapuoli on kyllä sitoutunut jatkamaan neuvotteluja kokonaisratkaisun löytämiseksi ennen helmikuun loppua, ja Euroopan viimeisen raja-aidan purkaminen on vielä mahdollista. Siitä huolimatta Denktashin hallintoon kuuluvan muutaman harvan etuoikeutetun henkilön vaalimat henkiset raja-aidat eivät kuitenkaan katoa kuin taikaiskusta. Heidän mielestään paras ratkaisu on se, ettei mitään ratkaisua ole. 
Denktashin viivytyspolitiikka saattaa hyvin pian osoittautua uhkaksi Turkin toiveille Euroopassa. Tällä hetkellä on vielä yksi mahdollisuus, johon Euroopan unionin kannattaa panna toivonsa: Turkin uusi hallitus saattaa ehdottaa merkittävää sopimusta ja osoittaa siten aikovansa todellakin jatkaa Euroopan viitoittamalla tiellä, niin kuin se on ilmoittanut.

Ferber (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, minäkin haluan puolestani onnitella lämpimästi neuvoston puheenjohtajavaltiota sen menestyksestä. Vaikka uskonkin, että Kööpenhaminan saavutusten vaikutus on nähtävissä vielä kauan huippukokouksen jälkeen ja että merkitys Euroopan yhdentymiselle 2000-luvulla on huomattava, haluan nyt hieman tyynnytellä innostusta voidakseni käsitellä muutamaa näkökohtaa tarkemmin.
Ensimmäiseksi haluan käsitellä seuraavaa asiaa. Odotamme luonnollisesti jo sitä, että T?ekki tekee aloitteen ja antaa yksiselitteisen lausunnon jopa ennen kuin parlamentissa äänestetään sen liittymissopimuksesta. Marraskuussa parlamentti ilmaisi kantansa erinomaisen selkeästi Brokin mietinnön yhteydessä.
Toiseksi arvoisa puheenjohtaja Prodi ja komission jäsen Verheugen, haluan pyytää komissiota pohtimaan sitä, miten voimme kehittää yhdessä eräänlaisen kolmannen toimintatavan Turkkia varten. Miten siirrymme kriteerien noudattamisen valvonnasta siihen päivään, jolloin neuvotteluista voidaan todella keskustella? Mitä sellaisia yhteistyömuotoja voimme tarjota, jotka ovat sekä Turkin että meidän etujemme mukaisia? Mielestäni vuosi 2003 on näiden näkökohtien ansiosta erittäin tärkeä vuosi. Meidän kaikkien - neuvoston, komission ja parlamentin - olisi pyrittävä yhdessä löytämään ratkaisu siihen, miten tulliliitosta yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan vaihtelevien lukuisten yksittäisten hankkeiden avulla voidaan saavuttaa uudenlainen rinnakkaiselo tärkeän strategisen naapurin kanssa.
Viimeiseksi haluan käsitellä lyhyesti kysymystä siitä, että meidän on vastustettava kaikkia kiristysyrityksiä, joita tehdään myös Euroopan unionista käsin. En halua puuttua yksityiskohtiin juuri nyt, mutta neuvoston eri työryhmät keskustelevat parhaillaan siitä, miten erään vuonna 1995 liittyneen jäsenvaltion ongelma voidaan ratkaista. Mielestäni tässä asiassa ei saa osoittaa mitään tukea jäsenvaltioiden kiristysyrityksille, ja olen erittäin kiitollinen neuvostolle ja teille, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, siitä, ettei näihin yrityksiin ole myönnytty.

Wiersma (PSE).
Viime perjantaina, 13. joulukuuta, kävin katsomassa Roman Polanskin elokuvan Pianisti. Se kertoo Varsovasta kotoisin olevasta juutalaisesta muusikosta, joka selviytyi toisesta maailmansodasta ihmeellisellä tavalla. Elokuvan alussa näytetään, kuinka hänen perheensä helpottuu kuullessaan, että englantilaiset ja ranskalaiset ovat ilmoittaneet tulevansa apuun saksalaisten hyökättyä Puolaan. Me kaikki tiedämme, ettei tätä apua koskaan tullut ennen kuin viime perjantaina, kolmantenatoista päivänä. Sinä päivänä Kööpenhaminan kokouksen lopputuloksella maksettiin vanha velka. Kööpenhaminassa saavutettu menestys on kaikkien menestys - myös tämän parlamentin, joka on ollut niin intensiivisesti mukana prosessissa. Voimme olla ylpeitä lopputuloksesta. Merkittävän sosiaalidemokraatin Willy Brandtin sanoja mukaillen jollekin, joka kuuluu yhteen, annetaan nyt todella tilaisuus kasvaa yhtä tiiviimmin yhteen. Se, mikä alkoi Brandtin historiallisena polvistumisena samaisessa Varsovassa, on nyt saatettu päätökseen Kööpenhaminassa. Kiitos tästä uudesta historiallisesta saavutuksesta kuuluu pääasiassa niille, jotka saivat aikaan vuosien 1989 ja 1990 merkittävät muutokset ja olivat tarpeeksi neuvokkaita käyttääkseen tilaisuuden parhaalla mahdollisella tavalla hyväkseen, jotta uusista demokratioista tuli täysivaltaisia EU:n ehdokasvaltioita. Monet tuolloisista johtajista ovat jo poistuneet politiikasta, mutta Kööpenhaminan saavutus on silti kunnianosoitus myös heitä kohtaan. 
Oma Euroopan unionimme ansaitsee tietenkin myös kiitokset, sillä vaikka sillä kenties kesti kauan määritellä liittymisen lähtökohdat ja ennakkoedellytykset, unioni on sen jälkeen pitäytynyt sovitussa suunnitelmassa ja noudattanut aikataulua johdonmukaisesti ja tehokkaasti. Tässä yhteydessä haluan kiittää erityisesti komission jäsentä Verheugenia hänen toimistaan. Ehdokasvaltiot ansaitsevat myös kehuja. Niiden kestävyys on todella asetettu koetukselle. Slovakiaa koskevan mietinnön esittelijänä tässä parlamentissa sain itse seurata läheltä slovakialaisten pyrkimyksiä täyttää EU:n vaatimukset. Vaatimukset olivat kauaskantoisia, ja aikaa oli hyvin vähän. Viime viikon lopulla saaduissa selonteoissa Kööpenhaminan huippukokouksen lopputuloksesta pääpaino oli neuvottelujen taloudellisissa järjestelyissä ja Turkin kysymyksessä. Molemmat seikat ovat toki tärkeitä, mutta on myös muita painavia kysymyksiä. Loppuarvioinnissa, joka Euroopan parlamentin on laadittava jokaisesta ehdokasvaltiosta, otetaan huomioon myös muut ongelmat. Tässä yhteydessä riittää, että muistetaan aikaisemmat huolenaiheemme, kuten korruption torjunta, ehdokasvaltioiden puutteelliset hallintorakenteet ja romaneihin kohdistuva syrjintä.

Maij-Weggen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluan onnitella pääministeri Rasmussenia, ministeri Haarderia, puheenjohtaja Prodia ja komission jäsentä Verheugenia tästä erinomaisesta lopputuloksesta. Haluan myös ryhmämme puheenjohtajan Poetteringin tavoin korostaa sitä, että tämä pieni maa on saanut aikaan suuren saavutuksen. Se todellakin tarkoittaa, ettei tätä puheenjohtajuuden kiertoon perustuvaa järjestelmää tarvitse muuttaa tulevaisuudessa. Kokemus on opettanut meille, etteivät suuret maat aina tee asioita hyvin ja että pienet maat tekevät asiat joskus todella hyvin. Tanska voi olla ylpeä lopputuloksesta. 
Toiseksi haluan esittää joitakin huomiota laajentumisesta. Minua ilahduttaa se, että Puola on selviytynyt ensimmäisten uusien ehdokasvaltioiden joukkoon. Tämä ei tietenkään sujunut täysin ongelmitta. Olisi todennäköisesti myös hyvä ajatus - ja kohdistan nyt sanani komission jäsenelle Verheugenille - kertoa jäsenvaltioille entistä selvemmin, mitä laajentuminen todellisuudessa maksaa meille. Kun tiedämme, että käytettävissä on vielä noin 25 miljardia euroa ennen kuin EU:n menojen yläraja on saavutettu ja että kustannuksia aiheutuu laajentumisen ensimmäisenä vuonna ainoastaan 12 miljardia euroa, toisena vuonna 12,6 miljardia ja kolmantena 14,9 miljardia euroa, voimme havaita, että meillä on laajentumisesta huolimatta edelleen rahaa jäljellä vuonna 2006. On siis tehtävä entistä selvemmäksi, ettei laajentuminen tule kalliiksi; se tulee itse asiassa halvemmaksi kuin aikaisemmat laajentumiset. 
Kolmanneksi haluan mainita Kyproksen ja Turkin. On harmillista, ettei Kyprosta ole otettu mukaan kokonaisuudessaan, mutta on hyvä, että Turkin suhteen on tehty järkeviä järjestelyjä. Turkille ei ole vielä annettu liittymispäivämäärää, vaan sen on noudatettava tiukasti Kööpenhaminassa sovittuja järjestelyjä ja sen perusteella katsotaan, täyttääkö se vaatimukset. Mielestäni tämä on erittäin tärkeää. Itse asiassa en ole varma, pitäisikö Turkin edes liittyä unionin jäseneksi, sillä silloin meidän on jossakin vaiheessa ratkaistava Euroopan rajoja koskeva ongelma. 
Viimeinen huomioni on seuraava. Giscard d'Estaing vieraili luonanne, ja minulla on kunnia olla valmistelukunnan jäsen. Giscard d'Estaing mainitsi jälleen kerran ajatuksen Euroopan unionin presidentistä ja kongressin perustamisesta. Nämä ovat hänen ajatuksiaan. Voin kertoa teille, että ne saavat valmistelukunnassa todellisuudessa hyvin vähän tukea. Jos Euroopan unionille joskus tarvitaan presidentti, sen pitäisi olla Euroopan komission puheenjohtaja. Euroopan kongressia taas ei tarvita lainkaan. Sen sijaan Euroopan parlamentti tarvitsee lisää toimivaltaa. Näin todetaan myös Benelux-maiden lausunnossa. Jos kaikki pienet maat tukevat tätä, voimme onneksi jättää Giscard d'Estaingin puheet omaan arvoonsa. Toivon näin ollen, että Tanska tukee tätä lähestymistapaa.

Cushnahan (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, puheenjohtajavaltio Tanska asetti itselleen erittäin kunnianhimoisen tavoitteen Kööpenhaminan huippukokouksessa. 
Tämän seurauksena Kööpenhaminassa neuvoteltiin kaksi tukalaa päivää rahoituspaketista. Yhdessä vaiheessa prosessi oli vaarassa viivästyä erimielisyyksien vuoksi. Kun ne oli kuitenkin saatu ratkaistua, EU kutsui muodollisesti kahdeksan Keski- ja Itä-Euroopan maata sekä Kyproksen ja Maltan liittymään jäsenikseen vuonna 2004. Tämä oli Euroopan historiassa merkittävä hetki, jolloin päästiin lopulta eroon kylmän sodan aiheuttamasta jaosta.
On kuitenkin todettava, ettei laajentumista ole vielä saatettu päätökseen. Neuvottelut Bulgarian ja Romanian kanssa on saatettava loppuun, eikä neuvotteluja Turkin kanssa ole vielä edes aloitettu. 
Kannatan Kööpenhaminan huippukokouksessa tehtyä sitoumusta, jonka mukaan neuvottelut Turkin kanssa aloitetaan vuonna 2004 riippuen tietenkin siitä, miten maa on edistynyt ihmisoikeuksiin ja oikeusvaltioon liittyvissä kysymyksissä. Olen johdonmukaisesti todennut, että Turkin liittyminen voi muodostaa tärkeän sillanpääaseman idän ja lännen välille ja auttaa vahvistamaan Turkkia maallisena demokratiana sekä tasapainottavana voimana muuten epävakaalla alueella. 
Näiden merkittävien päätösten seurauksena Ukrainasta, Valko-Venäjästä ja Moldovasta tulee uusia naapureitamme. Nyt on aika miettiä, millaisen suhteen haluamme luoda näihin maihin ja miten tiivis haluamme sen olevan. 
Lopuksi haluan todeta, että olen tyytyväinen siihen, että on päästy eroon laajentumisaikatauluun viime aikoina liittyneestä epävarmuudesta, joka johtui osittain Nizzan sopimuksen hylkäämisestä Irlannin ensimmäisessä kansanäänestyksessä. Laajentuminen tapahtuu nyt toukokuussa 2004 ironisesti juuri Irlannin puheenjohtajakaudella ja, arvoisa puhemies, teidän toimikautenne viimeisen puolen vuoden aikana. Odotan innokkaasti sitä, että voimme toivottaa uudet ehdokasvaltiot tervetulleiksi EU:n perheeseen tänä historiallisena hetkenä.

Karas (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, nyt päättyvä vuosi on ollut merkittävä vuosi Euroopalle. Euroseteleiden ja -kolikoiden käyttöönotto on tehnyt yhtenäismarkkinoista sisämarkkinat. Kööpenhaminan päätöslauselmien ansiosta on käynnistetty laajentumisen ratifiointiprosessi edellytyksenä Euroopan jälleenyhdistymiselle sekä päästy eroon Jaltan ja sodanjälkeisen aikakauden perinnöstä. Tällä on myös vaikutuksia kaikkiin jäsen- ja ehdokasvaltioihin, myös omaan maahani, jolla oli Euroopan pisin ulkoinen - ja kuollut - raja. Olemme palanneet takaisin Euroopan reunalta - niin kuin Itävallan kansallislaulussa todetaan - Euroopan ytimeen.
Meidän tehtävämme on tiivistää yhteistyötä, kehittää Euroopan vakautta ja toimintavalmiutta, kuunnella, pyrkiä keskinäiseen ymmärrykseen, repiä alas muureja ja katkaista piikkilanka-aitoja sieltä mihin ne ikinä on pystytetty tai pystytetään. Kööpenhaminan huippukokous tai osallistuminen vuoden 2004 parlamenttivaaleihin eivät kumpikaan saata liittymisprosessia päätökseen. Tarvitaan edelleen tietoa, viestintää ja uudistuksia. Euroopan hankkeet edellyttävät sitä, että kansalaiset osallistuvat niihin aktiivisemmin, myös ennen perussopimusten ratifiointia. Laajentumisprosessi, joka on vielä kaukana päätöksestään, etenee koko ajan, enkä tarkoita tässä yhteydessä ainoastaan Bulgariaa ja Romaniaa, vaan myös Kroatiaa ja entisen Jugoslavian maita sekä Sveitsiä ja Liechtensteinia.
Viimeisenä huomiona haluan todeta, että kauttakulkupolitiikka on osoitus siitä, että puheenjohtajavaltio Tanska - jolle olen hyvin kiitollinen - työskentelee aivan puheenjohtajakautensa viimeiseen päivään asti. Itävaltalaisena voin kertoa teille, että tuemme täysin Coreperin ehdotusta, koska se on oikeudenmukainen ja hyvä. Oletan, että päätöslauselma annetaan tänään iltapäivällä klo 15.00 tai muussa tapauksessa 31. joulukuuta pidettävässä liikenneneuvoston ylimääräisessä kokouksessa. Tehkäämme loppu siirtymävaiheen järjestelyistä, laatikaamme eurooppalaiset säännöt ja ottakaamme käyttöön infrastruktuurikustannuksia koskeva direktiivi viimeistään vuonna 2003!
Fogh Rasmussen
Arvoisa puhemies, haluan ennen kaikkea kiittää rakentavasta ja myönteisestä keskustelusta sekä niistä monista myönteisistä huomioista, jotka koskivat Tanskan puheenjohtajakautta yleisesti ja erityisesti Kööpenhaminan huippukokousta. Puheenjohtajavaltion mielestä parlamentin kanssa tehty yhteistyö on ollut rakentavaa ja myönteistä, ja meitä ilahduttaa, että parlamentti on samaa mieltä. 
On esitetty lukuisia kysymyksiä ja otettu esiin niin monia aiheita, että minun on mahdotonta kommentoida kaikkia tässä lyhyessä ajassa. Haluan kuitenkin kiinnittää huomiota joihinkin monien mainitsemiin seikkoihin.

Alavanos (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, pyytäisin komission jäsentä Verheugenia selventämään erästä tärkeää seikkaa. Hyvä komission jäsen, olettakaamme, että Kyproksen molemmat osapuolet hyväksyvät 28. helmikuuta mennessä Kofi Annanin suunnitelmaan perustuvan ratkaisun. On varauduttu siihen, että kansalaisilta kysytään kansanäänestyksellä, hyväksyvätkö he sopimuksen ja Kyproksen liittymisen EU:hun. Jos toinen osapuoli - sanokaamme vaikka Kyproksen kreikkalainen puoli - hylkää kansanäänestyksen, mitä sitten teemme? Palaammeko takaisin Kööpenhaminan järjestelyihin, joissa on ainoastaan varauduttu Kyproksen tasavallan liittymiseen?

Verheugen
Jäsen Alavanos, Yhdistyneiden Kansakuntien rauhansuunnitelmaan sisältyy etenemissuunnitelma, jonka lopussa olevan ehdotuksen mukaan prosessin olisi tarkoitus päättyä Kyproksen kreikkalaisessa ja turkkilaisessa yhteisössä samana päivänä järjestettävään kansanäänestykseen. Kansanäänestyksessä olisi yhdistettävä molemmat kysymykset ja äänestettävä toisin sanoen sekä konfliktin ratkaisun että Euroopan unionin jäsenyyden hyväksymisestä. Ei siis voi syntyä sellaista tilannetta, että Euroopan unionin jäsenyys hyväksyttäisiin mutta Kyproksen konfliktin poliittista ratkaisua ei, ja näin ollen kysymyksenne on hypoteettinen. Päinvastoin on tosiasia, että jos kansalaiset demokraattisen prosessin kautta hylkäävät liittymisen Euroopan unioniin, olemme siitä erittäin pahoillamme, mutta meidän on demokraattisena elimenä kunnioitettava päätöstä.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt. Olen vastaanottanut kuusi työjärjestyksen 42 artiklan 5 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
Äänestimme mietintöä vastaan. Siinä toistetaan Euroopan komission väittämä - josta tosin esittelijä sanoutuu irti - jonka mukaan "työvoimakustannukset ovat euroalueen laajuisella alueella potentiaalisin inflaatiota aiheuttava syy".
Mietinnössä todetaan, että laatimalla eurooppalainen työvoimakustannusindeksi ratkaistaisiin talous- ja rahaliiton "pääasiallinen heikkous". Ketä tässä oikein yritetään hämätä? Pääasiallisena heikkoutena pidetäänkin siis valtaosaa Euroopan työssäkäyvän väestön palkoista.
Euroopan unionissa, joka on yksi maailman rikkaimmista alueista, työssäkäyvän väestön todellinen elintaso on laskenut jo useiden vuosien ajan. Tähän ovat syynä ensinnäkin ne kymmenet miljoonat työntekijät, joita työnantajat pitävät epävarmoissa työsuhteissa puhumattakaan niistä, jotka ovat jääneet työttömiksi. Vuosikymmenien ajan kaikki vasemmisto- ja oikeistohallitukset sekä eurooppalaiset päättäjät ovat toimineet näin lisätäkseen vallanpitäjien hyvinvointia.
Haluatteko tilastotietoja? Julkaiskaa siinä tapauksessa Euroopan vallanpitäjien voittoindeksi, joka on saatu työntekijöitä hyväksikäyttämällä. Euroopan työssäkäyvän väestön osalta voitaisiin julkaista sosiaalisesti epäoikeudenmukaisen, yksilölle vahingollisen ja taloudelle tuhoisan kapitalistisen järjestelmän ylläpitämisestä aiheutuva kohtuuton kustannusindeksi.
Lulling (PPE-DE)
EY:n perustamissopimuksessa mainitaan, että Euroopan keskuspankkijärjestelmän pääasiallisena tavoitteena on hintatason vakaus. Vaikka työvoimakustannuksilla on suurin vaikutus hintatason vakauteen, tähän mennessä ei kuitenkaan ole kehitetty yhtä välinettä näiden kustannusten kirjaamiseksi, ilmoittamiseksi ja arvioimiseksi. Käsittelemämme yhteinen kanta korjaa tämän puutteen.
Olen tyytyväinen voidessani todeta, että esittelijä on hyväksynyt neuvoston luonnoksen jättämättä käsiteltäväksi uusia tarkistuksia. Suhtaudun myönteisesti myös arvioinnissa esitettyyn ajatukseen tuottavuusindeksin kehittämisestä. Sen avulla palkkakustannusten kasvu voitaisiin suhteuttaa tuottavuuden kasvuun. Arvoisa kollegamme ei kuitenkaan malttanut olla huomauttamatta arvioinnissaan, ettei jaa komission ja neuvoston näkemystä siitä, että työvoimakustannukset ovat eräs tärkeimmistä inflaatiota aiheuttavista syistä. Valitettavasti en ole samaa mieltä esittelijän kanssa. Jos halutaan ymmärtää kokonaispalkan mahdollinen vaikutus hintojen muutoksiin, riittää kun tarkastellaan palkkakustannusten suhdetta minkä tahansa liiketoiminnan kokonaiskustannuksiin toiminnan koosta riippumatta. Esittelijän väite, jonka mukaan palkankorotukset ovat vain seurausta elinkustannusten kohoamisesta, muistuttaa kysymystä siitä, kumpi oli ensin, muna vai kana.
(Äänestysselitykset on lyhennetty työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti.

Meijer (GUE/NGL)
Hintojen noustessa palkkojen arvo laskee. Suojautuakseen tältä kehitykseltä monet eurooppalaiset ammattijärjestöt ovat vuosia tehneet työtä palkkojen indeksiin sitomisen puolesta. Se merkitsee, ettei vähentyneen ostovoiman kompensoimisesta tarvitsisi neuvotella vuosittain, vaan neuvoteltaisiin ainoastaan sitä, missä määrin työntekijät osallistuvat tuottavuuden lisäämiseen. Lisäksi neuvoteltaisiin hyvityksistä joillekin palkkauksessa jälkeen jääneille ammattiryhmille, jotka ovat vuosia olleet alipalkattuja. Indeksiin sitominen on usein saatu kumottua työnantajajärjestöjen painostuksella ja uusliberalististen hallitusten tuella. Tämä voi kärjistää palkkakiistoja. Inflaatiosta tai tärkeisiin julkisiin menoihin käytettävien varojen puutteesta yritetään toistuvasti syyttää työntekijöitä. Näin ollen oikeiston ja työnantajien mielestä talous kukoistaa vain, jos enemmistö ihmisistä hyväksyy ostovoiman vähenemisen hiljalleen. He eivät ota huomioon, että tämä saattaa aiheuttaa kotitalouksien ostovoiman vähenemistä, kohtuuttomia voittoja ja liian alhaisia veroja. Palkkakustannuksia ja hintakehitystä koskevista virallisista tilastotiedoista tulee merkittävä tietolähde palkkakiistoissa, ja hallitukset ja työnantajat yrittävät niiden avulla ohjailla näitä kiistoja. Työvoimakustannusindeksiä koskeva asetus ei poista tätä eturistiriitaa.

Queiró (UEN)
. (PT) Komissio katsoo, että työvoimakustannusindeksi on äärimmäisen tärkeä Euroopan keskuspankille inflaatiokehityksen seuraamiseksi EMU:ssa sekä työmarkkinaosapuolille käytettäväksi palkkaneuvotteluissa.
Käsiteltävänä olevassa ehdotuksessa pyritään löytämään tähän ratkaisu luomalla yhteinen kehys vertailukelpoisten työvoimakustannusindeksien laadintaan, toimittamiseen ja arviointiin.
Lyhyesti sanoen ehdotuksessa esitetään, että työvoimakustannusten laskemiseksi on otettava huomioon työnantajalle työntekijöiden palkkaamisesta neljännesvuosittain aiheutuvat kustannukset. Asetuksen täytäntöönpanossa komissiota avustaa tilasto-ohjelmakomitea. Komissio antaa parlamentille ja neuvostolle kertomuksen asetuksen täytäntöönpanosta joka toinen vuosi. Siihen sisältyy arviointi toimitettujen tietojen laadusta.
Neuvosto on tehnyt yhteisessä kannassaan lukuisia tarkistuksia komission alkuperäiseen ehdotukseen. Esittelijä katsoo, että nämä muutokset ovat alkuperäisen ehdotuksen luonteen mukaisia, ja haluankin tällä äänestysselityksellä ilmaista myönteisen kantani.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) EMU-tilastoja koskevan toimintasuunnitelman pääasialliseksi heikkoudeksi on tähän asti osoittautunut yhteisen kehyksen puuttuminen vertailukelpoisten työvoimakustannusindeksien laadintaa, toimittamista ja arviointia varten. Lisäksi kehyksen puuttuminen vaikuttaa haitallisesti euroalueen inflaatioon. Siksi tuen tätä mietintöä, jonka oikeutettuna tavoitteena on taata yhteisen kehyksen laatiminen. Kuten esittelijä korosti, kehyksen avulla EKP voi seurata inflaatiokehitystä EMU:ssa ja lisäksi se on suureksi hyödyksi työmarkkinaosapuolille palkkaneuvotteluissa.
Kuten lukuisissa muissakin tapauksissa, avoin ja luotettava tieto sekä selkeät ja ymmärrettävät perustelut ovat nykyisin ratkaisevan tärkeitä. Niiden avulla kansalliset ja yhteisön päättäjät voivat aluksi hyväksyä oikeudenmukaisia, kohtuullisia ja tarkoituksenmukaisia toimenpiteitä, ja myöhemmin niillä voidaan selkeyttää taloudellisten toimijoiden asemaa ja etuja sekä varmistaa kyseisten tekijöiden välinen tasapaino.
Vaikka olenkin tyytyväinen yhteisen kehyksen laatimiseen, odotan silti tuloksia uuden asetuksen täytäntöönpanosta. Siinä arvioidaan varsinkin tietojen laatua, sillä komission on annettava Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomus uuden asetuksen täytäntöönpanosta joka toinen vuosi.

Marques (PPE-DE)
. (PT) Onnittelen Pohjamoa erinomaisesta mietinnöstä, jonka hän on laatinut ehdotuksesta parlamentin ja neuvoston asetukseksi matkustajien, rahdin ja postin lentokuljetuksista. Tuen mietintöä varsinkin siksi, että on tarpeen antaa asetuksia, joilla voidaan luoda menetelmiä ajan tasalla olevien ja vertailukelpoisten tilastotietojen toimittamiseksi eurooppalaisille liikenteenharjoittajille kyseiseltä alalta. Näin voidaan taata matkustajien turvallisuus ja näiden yhtiöiden hallinnon tehokkuus.
Samalla haluan korostaa, että kyseisistä asetuksista on merkittävä apu pyrittäessä ratkaisemaan ilmatilan täyttymiseen liittyviä kysymyksiä.

Moraes (PSE)
Tulli 2000 -ohjelman entisenä esittelijänä olen erittäin kiinnostunut EU:n yhteistyöstä tulliasioissa ja äänestin tietojenvaihtoa parantavan Mollarin mietinnön puolesta.
Kaikissa vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alaan liittyvissä kysymyksissä on löydettävä tasapaino, jolla sovittaa yhteen yksilönvapaus ja pikainen tarve selviytyä järjestäytyneen rikollisuuden kasvusta.
On toivottavaa, että tullitutkintatietokannalla (TTTK) edistetään tehokkaasti järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa EU:ssa.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, ihmisveren jakelusta annettavaa lainsäädäntöä koskevasta Nisticòn mietinnöstä voidaan todellakin sanoa, että tämä sovittelu oli taistelua viimeiseen veripisaraan saakka. Sininen veri puolestaan osoittaa jalosukuisuutta, ja on myönnettävä, että esittelijä Nisticòlta ei puutu jaloutta. Veri merkitsee myös optimistista luonnetta, joka Nisticòlla on kaikkien calabrialaisten tavoin niin voimakas, että hän on onnistunut sovittelussa erittäin hyvin. Veri merkitsee myös solidaarisuutta, sillä veren luovuttaminen on solidaarisuuden osoitus. Siksi äänestin erittäin mielelläni mietinnön puolesta.

Howitt (PSE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluan ilmaista tyytyväisyyteni mietintöön ja uuteen direktiiviin. Saastuneen veren toimittamisella saattaa olla ja on kohtalokkaat seuraukset, ja tuen voimakkaasti ehdotuksia, joilla säännellään veren kuljettamista ja varmistetaan, että valvonnasta huolehtii ammattitaitoinen henkilökunta. Nämä ehdotukset vievät direktiiviä huomattavasti eteenpäin.
Haluan kiittää Cambridgen Addenbrookesin sairaalan sekä vaalipiirissäni sijaitsevien Norfolkin ja Norwichin sairaaloiden hoitohenkilökuntaa, joka on antanut apua ja neuvoja, jotta olen voinut antaa oman panokseni kyseiseen direktiiviin. Prosessia valvovan ammattitaitoisen henkilöstön merkityksen lisäksi henkilökunta haluaa korostaa kaikkien verta käsittelevien kouluttamista, sillä inhimilliset virheet aiheuttavat tässä suhteessa eniten onnettomuuksia.
Vapaaehtoinen verenluovutus on tärkeä periaate erityisesti Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Sen lisäetuna on varmuus siitä, että mahdollisimman suuri osa verensiirtoon liittyvistä terveysriskeistä karsiutuu vapaaehtoisesti pois. Meidän tulisi kiittää ja onnitella niitä miljoonia ihmisiä Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Euroopassa, jotka luovuttavat verta. Lisäksi on vedottava siihen 94 prosenttiin ihmisistä, jotka eivät luovuta verta, jotta heistä tulisi verenluovuttajia tulevaisuudessa.

Queiró (UEN)
. (PT) Mietinnön tavoitteena on varmistaa, että veren ja plasman luovuttajien soveltuvuudesta annetaan tiukemmat vaatimukset ja että luovutettu veri tutkitaan. Näin verenluovutuspisteille saadaan perustettua yhteisön laajuinen laadunvalvontajärjestelmä, jota täydennetään jäsenvaltioiden vastaavalla valvonta- ja hyväksymisjärjestelmällä. Lisäksi saadaan asetettua yleiset vaatimukset henkilöstön koulutukselle ja veren jäljitettävyydelle luovuttajalta potilaalle.
Parlamentti hyväksyi 12. kesäkuuta 2002 kahdeksan tarkistusta toisessa käsittelyssä. Kirjallisessa käsittelyssä saavutettiin kompromissiratkaisu, jonka neuvosto hyväksyi sovittelussa. Ratkaisun mukaan pätevien terveydenhoitoalan ammattilaisten on tutkittava luovuttajat.
Näiden syiden vuoksi olen äänestänyt tämän mietinnön puolesta.

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
Äänestimme tämän asiakirjan puolesta, koska siinä oli monia myönteisiä näkökohtia. Näitä olivat varsinkin ne, joiden tavoitteena on rajoittaa tiettyjen vaarallisten aineiden määrää sähkö- ja elektroniikkalaitteissa sekä ne, jotka velvoittavat valmistajia rahoittamaan jätteiden käsittelyä.
Emme kuitenkaan hyväksy tekstin liiallista pikkutarkkuutta emmekä varsinkaan pitkää aikataulua, joka valmistajille on myönnetty direktiivin täytäntöönpanoa varten. Koska kyseessä ovat vaaralliset aineet, vasta 1. heinäkuuta 2006 päättyvä aikataulu antaa valmistajille luvan myrkyttää.

Moreira da Silva (PPE-DE)
. (PT) Kestävä kehitys riippuu siitä, kykenemmekö tekemään taloudesta todella ympäristöystävällistä. On varmistettava, että ympäristöystävällisten tuotteiden ostamisesta tulee ylellisyyden sijasta oikeus ja että ympäristöystävällisten tuotteiden myynnistä tulee kilpailuetu. Tämä voidaan toteuttaa ainoastaan analysoimalla tuotteiden elinkaarta ja ilmaisemalla määrällisesti niiden ympäristölliset ominaisuudet suunnitteluvaiheesta hävittämiseen. Näin ympäristökustannukset voidaan sisällyttää tuotteen lopulliseen hintaan.
Tänään annetut sähkö- ja elektroniikkalaitteita koskevat direktiivit ovat erittäin tärkeä edistysaskel, koska ne toisaalta velvoittavat valmistajat vähentämään tiettyjen vaarallisten aineiden, kuten lyijyn, elohopean ja kadmiumin, käyttöä sähkö- ja elektroniikkalaitteissa ja toisaalta edistävät sähkö- ja elektroniikkalaiteromun keräämistä, uudelleenkäyttöä, kierrätystä ja talteenottoa. Lisäksi ne asettavat valmistajat vastuuseen näiden järjestelmien rahoittamisesta.

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
Mietinnön tarkoituksena on helpottaa ympäristötiedon julkista saatavuutta, joten tuemme sitä ehdottomasti.
Vaikka mietinnön mukaan onkin tarpeen "varmistaa, että ympäristötietoa levitetään yleisölle mahdollisimman laajasti", se sulkee puolittain juuri avatun oven varmistamalla, että "jäsenvaltiot voivat evätä ympäristötiedon saantia koskevan pyynnön tietyin poikkeuksin", toisin sanoen silloin, kun se niille sopii.
Tämä ei kuitenkaan rajoitu pelkästään mietintöön. Väitteet avoimuudesta tällä alalla ovat turhia, kun ympäristölle eniten vaaraa aiheuttavat suuryritykset voivat aina turvautua liikesalaisuuteen. Avoimuus edellyttää liikesalaisuuden verhon raottamista.

Moreira da Silva (PPE-DE)
. (PT) Monet valituksista, joita Euroopan kansalaiset ovat tehneet jäsenvaltioiden ympäristöpolitiikasta, perustuvat toisaalta siihen, että toimielimet eivät tiedota yleisölle riittävän avoimesti ja toisaalta siihen, että kansalaisten näkemyksiä ympäristöön vaikuttavista hankkeista ei oteta huomioon.
Onkin erittäin tärkeää, että komissio on Århusin yleissopimuksen perusteella antanut säädöksiä tietojen julkisesta saatavuudesta tiettyjen hankkeiden ja ohjelmien yhteydessä sekä yleisön muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeudesta.
Kun yleisölle tiedottamista ja yleisön osallistumista lisätään, lisääntyy myös toimielinten tekemien päätösten legitiimiys. Näin myös päätösten laatu paranee. Tänään annettu direktiivi on merkittävä askel tähän suuntaan. Tiedon julkisesta levittämisestä tulee vakituinen käytäntö, ja viranomaisten toimet tietojen suojaamiseksi muodostavat selkeästi määritellyn poikkeuksen.

Queiró (UEN)
. (PT) Tämä uusi direktiivi velvoittaa neuvoston ja parlamentin saavuttaman kompromissin perusteella jäsenvaltiot antamaan viranomaisten hallussa olevaa ympäristötietoa yleisesti saataville, mikä on mielestäni hyväksyttävää. 
Lyhyesti sanottuna yhteisessä tekstissä säädetään:
viranomaisten velvollisuudesta auttaa aktiivisesti kansalaisia tiedonhankinnassa kannustamalla heitä käyttämään uutta tekniikkaa vastausten saamiseksi
laatuvaatimuksista, joilla varmistetaan, että toimitetut tiedot ovat ajan tasalla, tarkkoja ja luotettavia
periaatteesta, jonka mukaan yleisölle on annettava tietoa maksutta. Maksu voidaan kuitenkin periä, mutta se "ei saa olla kohtuuton".
Halusin ehdottomasti äänestää mietinnön puolesta, koska kompromissilla vahvistetaan kansalaisten oikeutta saada tietoa kansallisilta, alueellisilta tai paikallisilta viranomaisilta varsinkin silloin, kun on kyse jokien saastumisesta, uusista rakennushankkeista taikka suojeltujen kasvi- tai eläinlajien luonnollisen elinympäristön hävittämisestä. Samalla se lisää avoimuutta yleisesti tärkeillä aloilla.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Äänestin tietenkin tämän merkittävän mietinnön puolesta. Sen tavoitteena on vahvistaa yleiset perusteet tietojen saatavuudelle, varmistaa yleisön osallistuminen päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeus ympäristökysymyksissä. Mielestäni ympäristökysymyksiä koskevan tiedon - ja varsinkin korkealaatuisen tiedon - saatavuutta on nykyään pidettävä kansalaisten normaalina etuoikeutena. Tietojen saatavuutta koskevien sääntöjen laatiminen auttaa kansalaisia valvomaan tehokkaasti alaa, joka koskettaa kaikkia. Kansalaiset voivat todella valvoa, että ympäristöllistä perintöämme suojellaan. Sen vuoksi on mielestäni tarkoituksenmukaista vahvistaa tiedon saatavuutta ja tietotekniikan käyttömahdollisuuksia koskevia menetelmiä. Toimintamalli, jossa viranomaiset antavat ympäristötietoa maksutta ja jossa samalla edistetään tietotekniikan ja varsinkin Internetin käyttöä, johtaa siihen, että tätä tietoa on laajasti ja vapaasti saatavilla. Tietojen saatavuutta koskevat luonnollisesti kansalliseen turvallisuuteen, oikeudenkäynteihin tai teollis- ja tekijänoikeuksiin liittyvät välttämättömät rajoitukset.
Mielestäni on hyvä ajatus vahvistaa käytännön menettelytavat, joilla varmistetaan ympäristötiedon tehokas käyttö. Kannatan myös tiukempien valtuuksien myöntämistä jäsenvaltioille näissä kysymyksissä. Näin lisätään jäsenvaltioiden vastuuta, mutta varmistetaan myös toissijaisuusperiaatteen täytäntöönpano.

Puhemies.
Äänestykset ovat päättyneet.
(Istunto keskeytettiin klo 12.30 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Puhemies.
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Bautista Ojeda (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää pikaisen kysymyksen. Luin juuri espanjalaisesta sanomalehdestä, että suuri monikansallinen yritys Nestlé vaatii nälänhädästä kärsivältä Etiopialta kuutta miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. En todellakaan tiedä millaisessa maailmassa oikein elämme, enkä voi kuin ihmetellä, vaikka tällä monikansallisella yrityksellä saattaakin olla taloudellisia tai oikeudellisia perusteita toiminnalleen. Olipa asia miten tahansa, tilanne on joka tapauksessa epäinhimillinen.

Puhemies.
Hyvä jäsen Bautista, olen niin ikään huolissani. Kysymykseni liittyi kuitenkin pöytäkirjaan, ja vaikkei puheenvuoronne ollutkaan täysin asiaankuulumaton, täysistunnon oli määrä keskustella pöytäkirjasta.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Puhemies.
Esityslistalla ovat seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat meriturvallisuudesta ja öljytankkeri Prestigen aiheuttaman katastrofin seurausten lievittämisestä.

Haarder
Arvoisa puhemies, kiitän parlamenttia tästä tilaisuudesta ilmaista neuvoston puolesta syvä myötätuntoni niille, jotka kärsivät Galician rannikon läheisyydessä tapahtuneesta öljytankkeri Prestigen onnettomuudesta ja siitä peräisin olevista tuhoisista ja hirvittävistä saasteista.
Olin itse paikalla, kun parlamentissa keskusteltiin vuonna 1999 tapahtuneesta Erikan onnettomuudesta. Varmastikin kaikki toivoimme, että sen jälkeen tämän kaltaisia katastrofeja ei enää tapahtuisi Euroopan sydämessä. Valitettavasti uusi katastrofi kuitenkin tapahtui, ja näin ollen meriturvallisuus ja öljykatastrofien ehkäiseminen on jälleen esityslistalla.
Erikan onnettomuuden jälkeen neuvosto ja parlamentti hyväksyivät lukuisia toimenpiteitä turvallisuuden parantamiseksi ja meren öljysaasteiden vähentämiseksi. Emme vielä tiedä, mikä meni vikaan ja aiheutti haaksirikon lähellä Galician rannikkoa, mutta jo onnettomuuden tapahtuminen on riittävä osoitus siitä, että lisätoimia tarvitaan. Meidän on nyt toteutettava kaikki tarvittavat toimet estääksemme tämän kaltaiset onnettomuudet tulevaisuudessa ja välittääksemme voimakkaan poliittisen viestin kansalaisille, varustamoille, kapteeneille ja erityisesti kaikille öljykuljetuksissa mukana oleville.
Parlamentti antoi 21. marraskuuta voimakkaan julkilausuman Prestigen onnettomuudesta. Haluan sanoa komission jäsenelle de Palaciolle, että mielestäni komissio on toiminut erittäin aktiivisesti tässä vaikeassa kysymyksessä. Molemmat toimielimet ansaitsevat kiitosta siitä, että yhteisö teki nopeasti aloitteita meriturvallisuutta edistävistä päätöksistä ja meriympäristön suojelusta. Olemme nyt päässeet alkuun ja voimme edetä asiassa.
Puheenjohtajavaltion tarkoituksena on ollut käsitellä Prestigen onnettomuutta erittäin vakavana asiana. Kysymys otettiin esityslistalle 6. joulukuuta kokoontuneessa liikenneministerien neuvostossa ja 9. joulukuuta kokoontuneessa ympäristöministerien neuvostossa. Lisäksi olin paikalla, kun kysymyksestä keskusteltiin perusteellisesti Kööpenhaminassa pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa viime viikolla. Tämä oli eräs syy viivytykseen, jonka vuoksi ministerit eivät lopulta päässeet illastamaan Tanskan kuningattaren kanssa. Puheenjohtajavaltiolle oli tärkeää, että kokouksesta saataisiin konkreettisia tuloksia, ja voimme nyt sanoa, että tuloksia todellakin saatiin.
Neuvosto on ilmoittanut, että kaikki asianmukaiset toimenpiteet tämän kaltaisen onnettomuuden ehkäisemiseksi toteutetaan niin kansainvälisesti, EU:ssa kuin jäsenvaltioissakin. Olen tyytyväinen siihen, että neuvoston päätelmät ovat täysin Euroopan parlamentin näkemysten mukaisia. Sekä neuvosto että puheenjohtajavaltio ovat sitä mieltä, että olemme saavuttaneet hyvän tuloksen, josta välittyy haluamamme vahva poliittinen viesti: periaatteenamme on vastustaa horjumatta yksirunkoisia säiliöaluksia EU:ssa ja osoittaa poliittista tahtoa ratkaisujen löytämiseksi.
Toivon, että parlamentti antaa aktiivisesti oman panoksensa, kuten se varmasti tekeekin, jotta asetetut tavoitteet saavutetaan nopeasti. Tarkoitan varsinkin niitä toimenpiteitä, jotka parlamentti ja neuvosto hyväksyvät yhteispäätösmenettelyllä. Niihin kuuluu yksirunkoisten öljysäiliöalusten käytöstä poistamisen nopeuttaminen. Pääsemme tästä varmasti yksimielisyyteen, sillä parlamentti on osoittanut tahtoa ja päättäväisyyttä tässä kysymyksessä. Lisäksi neuvosto haluaa tehdä rakentavaa yhteistyötä parlamentin kanssa, jottei tiukempien säädösten ja korvausvelvollisuutta koskevien määräysten täytäntöönpano viivästy tarpeettomasti. Näitä säädöksiä ja määräyksiä tarvitaan onnettomuuksien ehkäisemiseksi, ja niillä myös varmistetaan, että onnettomuuksien sattuessa oikeat henkilöt, eli vastuussa olijat, joutuvat maksamaan.

De Palacio
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, muutama viikko sitten, kun Prestige oli juuri uponnut, ilmaisin parlamentille selvästi raivoni ja pettymykseni siitä, ettemme pystyneet estämään tätä katastrofia.
Emme pystyneet estämää murhenäytelmää, joka oli ennalta arvattavissa ja jonka tiesimme voivan tapahtua koska tahansa. Emme voineet estää sitä, koska meillä ei ollut vaadittavaa poliittista aloitekykyä, tahtoa ja päättäväisyyttä panna komission tuolloin ehdottamia toimenpiteitä nopeammin ja päättäväisemmin täytäntöön.

Joudun tänään toistamaan sanani. Haluan tehdä sen, koska emme voi sallia enää kolmatta katastrofia. Erikan ja Prestigen jälkeen emme voi sallia toisen Erikan tai Prestigen tahraavan rannikoitamme. Tämän keskustelun ja parlamentin huomisen äänestyksen tuloksen on siis oltava sama kuin 6. joulukuuta kokoontuneessa ministerineuvostossa. Toisin sanoen selkeä, päättäväinen halu toteuttaa perinpohjaisia muutoksia, tehdä päätöksiä välittömästi kaikissa unionin jäsenvaltioissa ja vielä laajemminkin, kansainvälisesti. Toistan, että meidän on ennen kaikkea suojeltava Euroopan rannikoita, mutta Eurooppaa velvoittaa myös sen kansainvälinen johtava asema. Sen vuoksi meidän on kunnioitettava meriä ja pidettävä ne puhtaina kaikkialla maailmassa, eikä vain omilla rannikoillamme.
Tässä yhteydessä haluan kiittää ennen kaikkea puheenjohtajamaa Tanskaa siitä, että jokin aika sitten ministerineuvosto tuki päättäväisesti näitä toimia, joiden avulla saatiin aikaan neuvoston päätelmät. Tärkeintä on, että päätelmät todella pannaan täytäntöön. Jos näin tehdään, ne edistävät ratkaisevasti Euroopan meriturvallisuutta.
Kiitän siis puheenjohtajamaa Tanskaa sen työstä, mutta haluan sanoa, että jokin aika sitten annetut julkilausumat on pantava täytäntöön joka ainoassa Euroopan unionin valtiossa. Niiden täytäntöönpano tarkoittaa, että kun päätetään kieltää öljyä, tervaa, bitumituotteita tai raskasta polttoöljyä kuljettavien yksirunkoisten alusten saapuminen Euroopan satamiin tai näiden alusten lähteminen niistä, päätökset myös pidetään voimassa.
Komissiota on myös pyydettävä antamaan ehdotus, jolla aikaistetaan määräaikaa yksirunkoisten alusten ja yksirunkoisten öljysäiliöalusten öljykuljetuksiin käytön kieltämiseksi vesialueillamme. Sen jälkeen ehdotusta on tuettava sen ollessa ministerineuvoston käsiteltävänä.
Kun sanomme lisäävämme tarkastuksia unionin jäsenvaltioiden satamissa, meidän on todellakin palkattava tarvittava henkilökunta ja annettava sille tarvittavat keinot tarkastusten suorittamiseksi.
Kun sanomme, että aioimme edistää kansainvälistä merilainsäädäntöä mukauttamalla sitä uusiin haasteisiin, uusiin riskeihin ja yhteiskunnan uusiin vaatimuksiin, se tarkoittaa, että tästä lähtien me kaikki viisitoista edistämme sitä yhdessä. Toivon, että näin tekevät myös kymmenen uutta jäsenvaltiota ja muut ehdokasmaat.
(Suosionosoituksia)
Olemme parhaillaan perustamassa meriturvallisuusvirastoa, joka toivottavasti aloittaa toimintansa tammikuussa. Virastolla on lupa valvoa puutteita ja virheitä ja tarvittaessa ilmoittaa niistä. Kun virasto sitten tuo esiin näitä puutteita ja virheitä, meidän on kiinnitettävä niihin huomiota ja toteutettava tarvittavat toimet niiden korjaamiseksi.
Näitä näkökohtia meidän on edistettävä. Olemme jo nähneet, mitä pitkällisestä viivästymisestä seuraa, kun tietyt ongelmat saavat enemmän huomiota. En kiellä näiden ongelmien olemassaoloa, mutta ne estivät meitä toimimasta riittävän nopeasti. Emme saa antaa näiden murheellisten seurausten toistua Euroopan rannikoilla.
Haluan ehdottomasti todeta, että Erikan katastrofin jälkeen on ollut äärettömän turhauttavaa huomata, että Eurooppa ei ole kyennyt samanlaiseen toimintaan kuin Yhdysvallat Exxon Valdezin tapauksen jälkeen. Kieltäydyn uskomasta, että Euroopan unionin pitäisi tyytyä vähempään lainsäädäntöön ja vähempiin valtuuksiin kuin esimerkiksi Yhdysvaltain kansalaisten. Siksi toteankin jälleen, että Euroopan unioni ei yksin riitä, vaan myös kansainvälistä toimintaa on edistettävä.
Arvoisa puhemies, totean vielä komission ymmärtävän, että toimia toteutetaan useilla tasoilla ja useiden aikataulujen mukaan. Joudumme nyt kohtaamaan öljylautan aiheuttamat tuhot rannikoillamme, ja meidän on koetettava auttaa ihmisiä, joiden elämä, koti ja mahdollisuudet ovat uhattuina. Tähän on puututtava ensimmäisenä. Meidän on ratkaistava nykyiset ongelmat, ja Eurooppa onkin selvästi osoittanut solidaarisuutensa liikenneneuvostossa ja ympäristöneuvostossa. Luultavasti solidaarisuutta osoitetaan yleisesti myös ainakin kalastusneuvostossa Kööpenhaminan Eurooppa-neuvoston kokouksessa.
Solidaarisuutta on osoitettu myös varojen käytössä. Varoja on kohdennettu uudelleen, katastrofirahastoja on voitu käyttää suoraan ja taloudellista tukea on annettu. Lisäksi unionin maat ovat tarjonneet resursseja ja henkilöstöä sekä toteuttaneet toimia, joilla on eri tavoin lievitetty kohtaamaamme katastrofia.
Näihin asioihin on puututtava ensisijaisesti. Tarvitsemme kuitenkin myös välittömiä ja pikaisia toimia estääksemme uudet samankaltaiset katastrofit. Kuten sanoin, meidän on toimittava pannaksemme jäsenvaltioissa täytäntöön kieltoja, joilla varmistetaan, että kaikkein saastuttavimmat tuotteet kuljetetaan turvallisemmissa aluksissa. Lisäksi on taattava, että näitä aluksia valvotaan mahdollisimman tarkoin. Kansainvälisen merilainsäädännön muuttamiseksi tarvitaan kuitenkin välittömästi kansainvälisiä toimia, sillä näiden toimien tiedetään vaikuttavan vasta keskipitkällä aikavälillä.
Lopuksi haluan sanoa, että komissio muun muassa perustaa meriturvallisuusviraston, antaa luvan käyttää ja ottaa käyttöön varoja sekä tekee muutoksia joidenkin nykyisten varojen käyttöön ja jakamiseen. Näiden toimien lisäksi se jättää käsiteltäväksi asetuksen, johon sisältyy eurooppalainen normi, jonka tavoitteena on nopeuttaa yksirunkoisten alusten käytön kieltämistä öljykuljetuksissa Euroopan vesialueilla ja satamissa. Alusten käytön välitön kieltäminen kaikkein turvallisimpia aluksia lukuun ottamatta tapahtuu kieltämällä yksirunkoisten alusten käyttäminen kaikkein saastuttavimpien aineiden kuljetuksiin ja näin ollen edellyttämällä kaksoisrungolla varustettujen alusten käyttöä.
Jotta vastuukysymysten selvittämisessä edistyttäisiin, on kaikissa unionin jäsenvaltioissa otettava käyttöön Euroopan laajuinen rikosoikeudellinen luokitus, joka kattaa vakavat laiminlyönnit tämän kaltaisessa tilanteessa.
Haluan tällä ja muilla toimilla lisätä satamiemme ja vesialueidemme turvallisuutta sekä EU:ssa että kansainvälisesti.
Arvoisa puhemies, haluan lopuksi todeta, että kuten Erikankin tapauksessa, komissio toimii viipymättä, nopeasti ja päättäväisesti. Toivomme neuvoston ja parlamentin toimivan samoin ja ottavan saman poliittisen ja käytännöllisen vastuun, jotta meidän ei enää tarvitsisi käydä toista samanlaista keskustelua tulevina vuosina.
(Suosionosoituksia)

Galeote Quecedo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, ensiksi haluan kiittää Euroopan unionin toimielimiä solidaarisuudesta, jota ne ovat osoittaneet vahinkoja kärsineelle väestölle ja alueille. Haluan kiittää myös parlamentin ryhmiä, jotka, kuten Haarder korosti, tukivat meitä keskustelun järjestämisessä 21. marraskuuta ja toistamiseen tänään.
Varsinkin Galicialle, mutta myös Asturiasille, Cantabrialle, Baskimaalle sekä vahinkoja kärsineille Ranskan ja Portugalin alueille on erittäin tärkeää osoittaa, että tuemme niitä edelleen ja ettei niiden missään tapauksessa pidä tuntea olevansa yksin.
Haluaisin esittää ehdotuksen, jonka Euroopan kansanpuolueen ryhmä (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä aikoo jättää käsiteltäväksi. Ehdotuksen tavoitteena on, että puheenjohtajakokous pyytäisi kertomuksen Euroopan komissiolta ja antaisi aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan tehtäväksi järjestää julkisen kuulemistilaisuuden merikuljetusten turvallisuudesta Euroopassa ja tämänkaltaisen onnettomuuden seurauksista.
Hyvät kollegat, tämä on varmastikin pahin maatani kohdannut ekologinen katastrofi, Euroopan laajuinen katastrofi, josta mikään maa ei kykene selviytymään yksin.
On totta, että Erikan uppoaminen oli inhottava, mutta hyödyllinen järkytys. Olemme kuitenkin voineet todeta, ettei se riittänyt, ja komission varapuheenjohtaja on oikeutetusti ilmaissut suuttumuksensa. Mielestäni meidän on tänään parlamentissa muistettava toimet, joita hän silloin ehdotti Euroopan parlamentin tuella, mutta joita neuvosto ei tukenut. Tämän tulee olla meidän työmme perusta kohtuullisen turvallisuustason saavuttamiseksi, jotta tällaiset tapahtumat eivät enää toistuisi merillämme ja rannikoillamme.
Arvoisa puhemies, tämä ei ole luonnonkatastrofi. Syyllinen ei ole meri tai tuuli, vaan tietyt henkilöt. Tämä ekologinen, sosiaalinen ja inhimillinen katastrofi edellyttää, että hyödynnämme kaikkia Euroopan unionin käytettävissä olevia taloudellisia resursseja sekä äskettäin perustettua solidaarisuusrahastoa.
On totta, että parlamentin on noudatettava kaikkien ryhmien hyväksymää työjärjestystä. Tilanne kuitenkin edellyttää, että toimimme avokätisesti ja joustavasti. Vaikka tätä rahastoa ei Erikan upotessa ollut, haluaisin myös kysyä Euroopan komissiolta, mitä resursseja oli lupa käyttää Ranskan rannikolla suoritettaviin ennallistamistoimiin.
Käännyn nyt neuvoston puoleen pyytääkseni sitä sitoutumaan meriturvallisuutta lisääviin ehdotuksiin, joilla on sekä komission että parlamentin tuki. Lisäksi pyydän neuvostoa täyttämään Kööpenhaminassa tehdyn sitoumuksen korvausrahaston perustamisesta öljyonnettomuuksien aiheuttamia tuhoja varten.
Arvoisa puhemies, lopuksi vetoan yleisesti sosialistipuolueen ryhmään, mutta varsinkin espanjalaisiin kollegoihini parlamentissa. Keskusteluja on käyty jo kahdesta Galician kansanpuolueen hallitusta vastaan esitetystä epäluottamuslauseesta, ja Galician parlamentti on perustanut tutkintavaliokunnan. Ehdotamme näin ollen virallisesti, että tekisimme yhteistyötä auttaaksemme vahinkoja kärsineitä ja lisätäksemme merikuljetusten turvallisuutta. Ellette kuitenkaan tahdo, ellei teillä ole rohkeutta siihen, antakaa edes meidän tehdä työtä tämän tavoitteen saavuttamiseksi.
Simpson (PSE).
Arvoisa puhemies, jälleen kerran parlamentti huomaa keskustelevansa uudesta merenkulun katastrofista. Edessämme on tällä kertaa niin mittava katastrofi, ettei se koske enää ainoastaan liikennettä, vaan myös ympäristöä, sosiaaliasioita ja kalastusta. Siksi ryhmäni onkin vakuuttunut, että tutkintavaliokuntaa tarvitaan selvittämään, mikä Prestigen tapauksessa meni vikaan.
Ilmaisen ryhmäni puolesta Galician kansalle surumme heitä kohdanneesta murhenäytelmästä sekä solidaarisuutemme ja tukemme heidän kamppaillessaan tätä toimeentuloaan uhkaavaa ja rannikoitaan vahingoittavaa nykyajan mustaa surmaa vastaan.
Parlamentti voisi aivan oikeutetusti sanoa ministerineuvostolle ja kansainväliselle merenkulkujärjestölle (IMO): "Mehän varoitimme teitä!". Parlamentin pöytäkirjat ovat täynnä parlamentin vaatimuksia meriturvallisuutta koskevista toimista. Tämä koskee niin Estoniaa ja Braeria kuin Sea Empressiä ja Erikaakin. Olemme tuoneet esiin mukavuuslippulaivat, satamavaltioiden suorittamien tarkastusten riittämättömyyden, yksirunkoiset säiliöalukset ja miehistöä koskevat puutteet. Kaikista yrityksistämme ja komission tuesta huolimatta ministerineuvosto ei ole ottanut varoituksia huomioon, eikä se ole toteuttanut päättäväisiä toimia. Lisäksi se on toiminnallaan varmistanut, että IMO on eräs kaikkien aikojen tehottomimmista elimistä. Haluan sanoa Galician kansalle, että heidän sijastaan ministerineuvoston ja IMO:n pitäisi nyt olla puhdistamassa rantoja öljystä.
Meriturvallisuuteen liittyvissä kysymyksissä he ovat pettäneet Galician kansan ja meidät kaikki. Ministerineuvosto ei kannata tutkintavaliokuntaa, koska sillä on todennäköisesti liian paljon luurankoja kaapissaan.
On järkyttävää, että PPE-DE-ryhmä vastustaa kyseistä toimenpidettä. Se osoittaa selvää väheksyntää Galician kansaa kohtaan. Ryhmä tuntuu olevan enemmän huolissaan poliittisten ystäviensä kuin eurooppalaisten suojelemisesta. Kyseessä on pahin ekologinen katastrofi vuosiin, ja PPE-DE vaatii kuulemismenettelyä. Säälittävää!
Puheiden aika on ohi. Tarvitsemme toimia mukavuuslippulaivojen liikennöinnin kieltämiseksi vesillämme, satamavaltioiden suorittamien tarkastusten parantamiseksi, surkeassa kunnossa olevien alusten pysäyttämiseksi, kaikkien yksirunkoisten säiliöalusten kieltämiseksi ja sen varmistamiseksi, että katastrofista vastuussa olevat maksavat täyden hinnan aiheuttamastaan vahingosta. Lisäksi on yhtä tärkeää varmistaa, että Prestige on viimeinen säiliöalus, joka aiheuttaa öljytuhoja rannikoillamme.
Arvoisa puheenjohtaja Haarder, välittäkää neuvostolle viesti, että olemme saaneet tarpeeksemme estämisestä, viivyttelystä, toissijaisuudesta ja IMO:n takana piileskelystä. Vaadimme toimintaa!
Sterckx (ELDR).
Arvoisa komission jäsen, ette ole ainoa, joka on vihainen. Kun näemme, miten tämä tapahtuma tuhoaa niin monien ihmisten ja kokonaisen alueen toimeentulon, se saa meidät kaikki vihaisiksi. Ryhmäni puolesta voin kertoa, että myötätuntomme on kaikkien näiden ihmisten puolella, ja mielestäni meidän on tarjottava heille apua kaikin mahdollisin keinoin. Parlamentin on joka tapauksessa tehtävä velvollisuutensa, eli laadittava uusia ja täydennettävä nykyisiä sääntöjä. Ensimmäiseksi haluaisin pyytää - kohdistan pyyntöni myös hyvälle ystävälleni Bertel Haarderille - että panisimme nykyiset säännöt täytäntöön ja että ryhtyisimme käsittelemään Erika I- ja Erika II -paketteja. Arvoisa puheenjohtaja Haarder, neuvostossa keskustellaan edelleen eräästä asiakirjasta, ja toivon, että teette asialle jotain. Lisäksi on tiukennettava joitakin Erika I- ja Erika II -pakettien toimia. Viittaan erityisesti hätäsatamiin ja turvallisiin ankkuroitumispaikkoihin. Suurten katastrofien torjumiseksi tämä järjestelmä on tehtävä pakolliseksi, niin että vaikeuksiin joutuneet alukset saavat apua, eikä niitä käännytetä pois. Tätä varten on laadittava sääntö. Komission on tehtävä asiasta myös tutkimus. Tämä on välttämätöntä. Lisäksi on laadittava säännöt laivoja vastaanottaville hätäsatamille tai turvapaikoille maksettavista korvauksista. Meren pohjassa, 3 500 metrin syvyydessä, makaa laiva, jossa on edelleen 50 000 tonnia öljyä, ja se aiheuttaa ongelmia vielä vuosien ajan. Tällainen tilanne on voitava tulevaisuudessa välttää.
Lisäksi haluan huomauttaa satamavaltioiden suorittamasta valvonnasta, jonka Simpsonkin mainitsi. Sitä on tiukennettava vaarallisten laivojen osalta. Ei ole mitään hyötyä tarkastaa 25 prosenttia hyväkuntoisista laivoista, vaan tarkastukset on keskitettävä vaarallisiin ja vanhoihin laivoihin. Meidän on varmistettava, että herkkien meriliikenneväylien läpi kulkevia aluksia valvotaan tarkemmin. Kehotamme teitä aloittamaan neuvottelut kolmansien maiden ja myös Venäjän kanssa mahdollisten kahdenvälisten sopimusten tekemiseksi tässä kysymyksessä. On aika lopettaa neuvoston, IMO:n ja komission väliset erimielisyydet. Komission on neuvoteltava ja sille on annettava tilaisuus keskustella asiasta. Näin voimme laatia paljon tiukemmat säännöt. Kaikkien yksimielisesti hyväksymässä päätöslauselmassa on selkeästi todettu, ettei kansainvälinen lainsäädäntö voi olla syynä ympäristön ja ihmisten elämän pilaamiseen. Kumpikaan näistä tekijöistä ei saa olla toista tärkeämpi.
Lopuksi puutun menettelytavoista käytävään keskusteluun. Meidän on toimittava nopeasti yhdessä komission ja neuvoston kanssa ja laadittava säännöt. Emme puolla tutkintavaliokuntaa, koska se veisi liikaa aikaa.

Jové Peres (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, se, että Euroopan unioni on tehnyt tiettyjä päätöksiä niin nopeasti, on täydellinen osoitus yhteisön tähänastisesta toimettomuudesta meriturvallisuuden alalla. On selvää, että jos nämä päätökset olisi tehty aikaisemmin ja Prestige olisi joutunut onnettomuuteen, se ei olisi tapahtunut yhteisön vesillä.
Tässä yhteydessä on tuotava esiin kaksi seikkaa. Ensinnäkin on määriteltävä syy tähän toimettomuuteen ja päätöksenteon viivästymiseen ja toiseksi määriteltävä, ovatko hyväksytyt toimenpiteet riittäviä. Tässä suhteessa poliittinen ryhmäni katsoo, että Kööpenhaminassa tehdyt päätökset ovat riittämättömiä. Vaikka ne ovatkin askel eteenpäin, esimerkiksi mukavuuslippulaivoihin liittyvää kysymystä ei ole käsitelty lainkaan.
Viittaan tässä neuvoston aikaisempaan menettelyyn. Neuvosto olisi voinut estää nykyisen tilanteen, mutta lyhentämällä komission ehdotusta huomattavasti se antoi kelluvien aikapommien jatkaa liikennöintiä vuoteen 2005 asti sen sijaan, että ne olisi poistettu käytöstä syyskuussa 2002. Näin olisi tapahtunut, jos komission näkemys olisi otettu huomioon.
Viivytykset lainsäädännön saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöä tai Erika I- ja Erika II -pakettien täytäntöönpanossa, samoin kuin esimerkiksi alusten tarkastuksia ja valvontaa koskevan lainsäädännön noudattamatta jättäminen, puhuvat selvää kieltään. Salliva asenne, jonka turvin jäsenvaltiot voivat rekisteröidä mukavuuslippulaivoja, on aivan yhtä vahingollinen, ja lisäksi on muitakin huolenaiheita. Mielestäni esiin tuomani seikkojen perusteella olisi aiheellista tutkia yhteisön oikeuden rikkomusten vakavuutta sekä huonoa hallinnointia. Näiden seikkojen vuoksi myös tutkintavaliokunnan perustaminen olisi aiheellista.
Hyvä jäsen Galeote, kohdistitte sananne sosialistipuolueen ryhmälle, joka on hyvin laaja, kun sen sijaan minun ryhmäni on hyvin pieni. Puhun vilpittömästi pienen ryhmäni puolesta, joka pienuudestaan huolimatta on toiminut keskeisissä kysymyksissä vaatimattomasti espanjalaisten kollegoidemme rinnalla. Ensinnäkin sanon vaatimattoman kokemukseni perusteella, että unohditte estäneenne tutkintavaliokunnan perustamisen Espanjan kansallisessa parlamentissa. Toiseksi ei ole niin vakaavaa tehdä päätöksiä, jotka saattavat olla kyseenalaisia ja jotka parhaassa tapauksessa osoittautuvat vääriksi, kuin käyttää tiedotustoimia ongelman kieltämiseen ja laiminlyödä ennaltaehkäisevät ja korjaavat toimenpiteet.
Ehkä vakavinta hallituksenne menettelyssä Galiciassa on, että valtiolla ei ollut suunnitelmia tai välineitä, joilla puuttua kriisiin välittömästi. Hyvä jäsen Galeote, tämä ei tule yllätyksenä, koska pääministeri Aznar kannattaa ajatusta julkisten palvelujen vähentämisestä minimiin.
Seikka, johon meidän nyt parlamentin jäseninä on puututtava, on ihmisten tunne siitä, että he joutuvat selviytymään katastrofista vähäisin resurssein ja suurin uhrauksin, kun taas valtio, jolle he maksavat veronsa, on joko tehoton tai leppymätön. En ole varma kumpaa.
Tehtyä ei saa tekemättömäksi. Muuta ei ole tehtävissä kuin miettiä, miten korvata vahingot niistä kärsineille kunnes taloudellinen toiminta saadaan ennalleen. Tavoitteen saavuttamiseksi solidaarisuusrahastosta ja rakennerahastoista on järjestettävä rahoitusta nopeasti. Lopuksi haluan tuoda esiin erään seikan. Unionin laajentuessa tarvitsemme suurta Eurooppaa, mutta emme Eurooppaa, joka on vain tyhjä kuori. Nykyisin ei ole käytössä tehokkaita menettelytapoja, joilla estettäisiin lain kouran ulottumattomissa toimivia, turvallisuusvaatimuksia ja sosiaalista suojelua heikentäviä keinottelijoita jatkamasta toimintaansa kuin mitään ei olisi tapahtunut. Tällainen ei voi jatkua.
Frassoni (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, puheenjohtaja Haarder kuvasi Prestigen onnettomuutta hirvittäväksi. Komission jäsen de Palacio sanoi, että se oli tarpeeton tapaus, joka olisi voitu välttää. Tämä osoittaa, että sekä neuvoston puheenjohtajavaltion että komission ja jopa kollegani Galeoten mielestä syylliset on löydettävä. Siksi kehotammekin parlamenttia perustamaan tutkintavaliokunnan, jonka tehtävänä on määritellä, ketkä ovat vastuussa tapahtuneesta ja sen jälkeen toteutetuista pelastus- ja hätätoimenpiteistä. Tämä koskee erityisesti Espanjan hallitusta. Haluan muistuttaa, että se kuului niihin, jotka kannattivat vakaasti Erika-paketin hylkäämistä ja heikentämistä, mutta kutsuu nyt suuria rakennusyhtiöitä puhdistamaan rantoja. Paheksumme sitä, että neuvosto on hyväksynyt vain osan komission ehdotuksista. Haluamme kuitenkin antaa tunnustusta Belgian ministerille - hän on yksi harvoista jäljellä olevista vihreistä - joka muutamien muiden kanssa kannatti komission ehdottamaa pakettia ja taisteli sen hyväksymiseksi kokonaisuudessaan.
Euroopan unioni tarvitsee oman oikeudellisen kehyksen, koska olemme aivan varmoja siitä, ettei kansainvälinen yhteisö kykene laatimaan riittävää lainsäädäntöä. Mielestämme jo toteutettujen toimenpiteiden lisäksi on toteutettava kaksi lisätoimenpidettä. Jäsenvaltioiden suorittaman tavanomaisen laskennan sijaan satamavaltioiden tarkastuselinten on tarkastettava vähintään 25 prosenttia kunkin jäsenvaltion satamaan saapuvista aluksista. Lisäksi on laadittava uudet normit, joilla varmistetaan, että vaarallisia aineita kuljetetaan nykyistä pienemmissä konttialuksissa, joiden enimmäiskapasiteetti on 10 000 tonnia. Lisäksi katsomme, että komission ehdotukseen ympäristövastuuta koskevaksi direktiiviksi on kuuluttava myös meren pilaantuminen. Öljyvuodon sattuessa Euroopan unionin on otettava käyttöön samanlainen taloudellisen vastuun järjestelmä, joka on käytössä Yhdysvalloissa. Siellä varustamoilla on rajoittamaton taloudellinen vastuu, jos niiden voidaan katsoa olevan vastuussa tapahtuneesta. 
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin on lisäksi annettava riittävästi rahoitustukea rakennerahastojen ja solidaarisuusrahaston kautta vastatakseen Galician ja Pohjois-Espanjan tarpeisiin ja auttaakseen niitä toipumaan katastrofista. Emme myöskään missään tapauksessa saa jättää huomiotta, että katastrofi on vahingoittanut monia Natura 2000 -alueita.

Ribeiro e Castro (UEN).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, menneisyyttä ei enää voi muuttaa, mutta on jälleen kerran varmistettava, ettei tulevaisuuden kannalta ole liian myöhäistä. Toivon, että voisimme tulevaisuudessa keskustella tästä kysymyksestä uudelleen, mutta täysin erilaisessa yhteydessä kuin 21. joulukuuta ja tänään. Toivon, että voisimme tulevaisuudessa sanoa, ettei tällaista enää ole tapahtunut. Toivon, että voisimme uuden valitettavan, vaarallisen ja uhkaavan tilanteen syntyessä todeta, että hyväksymiemme toimenpiteiden sekä saavuttamamme teknisen ja poliittisen tietämyksen ansiosta kriisinhallinta sujui kitkattomasti.
Olemme edelleen järkyttyneitä, ja tämä järkytys on samalla kertaa meille sekä hyväksi että pahaksi. Se on hyväksi siinä mielessä, että se saa meidät hyväksymään päättäväisempiä, tiukempia ja ankarampia toimenpiteitä tulevaisuutta ajatellen. Se on kuitenkin pahaksi, jos suoritamme tai aiomme suorittaa kriisinhallintaa koskevia tutkimuksia tunnekuohun tai järkytyksen vallassa kykenemättä puolueettomuuteen. Lisäksi tässä yhteydessä on erittäin tärkeää suorittaa teknisesti tarkka ja poliittisesti kiihkoton tutkimus siitä, miten kriisinhallinta hoidettiin. Tärkeintä ei ole löytää syyllisiä, vaan estää virheiden toistuminen tulevaisuudessa.
Ryhmämme haluaa kiinnittää huomiota myös uusiin ennaltaehkäiseviin toimiin. Olemme kuulleet ennaltaehkäisevistä toimista, jotka koskevat laivoihin kohdistuvia teknisiä riskejä tai tapaa, jolla liikennöintiä hoidetaan. Tämä pitää paikkansa, mutta se ei riitä. On tunnistettava myös oikeudelliset riskitekijät, jos saan käyttää tällaista ilmaisua. Tällä tarkoitan mukavuuslippuihin liittyviä kysymyksiä ja merikelpoisuustodistuksia, jotka ovat arvottomampia kuin paperi, jolle ne on painettu. On myös suunniteltava mekanismeja, joista voidaan tehdä kansainvälisesti velvoittavia ja joilla voidaan tehdä laittomaksi niin sanotut rannikon tuntumassa tapahtuvat meriliikennekuljetukset. Rannikon tuntumassa tapahtuvien kuljetusten yhteydessä esiintyy rikollisuutta, johon liittyy rahanpesua. Sitä varten on kehitetty omat toimintatavat. Joillakin rannikon tuntumassa tapahtuvilla kuljetuksilla pyritään välttämään alusten liikennöintikelpoisuutta koskeva vastuu. Myös näitä varten on kehitettävä toimintatapoja.

Van Dam (EDD). -
Arvoisa puhemies, kaikkien päättäjien on ymmärrettävä, että riippuvaisuutemme tuontiöljystä tuo väistämättä mukanaan kuljetukseen liittyviä riskejä. Jos haluamme vähentää tätä riippuvuutta, meidän on investoitava enemmän uusiutuvien energianlähteiden käyttöä koskevaan tutkimukseen. Lisäksi olisi pohdittava mahdollisuutta tuoda enemmän öljyä öljyputkia pitkin. Tämä ei kuitenkaan vähennä tarvetta parantaa meritse tapahtuvien öljykuljetusten yleisiä edellytyksiä. Ensinnäkin satamavaltioiden nykyistä valvontajärjestelmää on tiukennettava. Tiukemmilla ja useammin suoritettavilla tarkastuksilla olisi voitava pysäyttää aikaisemmassa vaiheessa alukset, jotka eivät ole merikelpoisia tai riittävän hyvässä kunnossa tiettyjen tuotteiden kuljettamiseen.
Toiseksi neuvosto ansaitsee tukea suunnitelmilleen nopeuttaa yksirunkoisten öljysäiliöalusten käytöstä poistamista. On joka tapauksessa kaikkien edun mukaista vahvistaa kaksoisrungolla varustettujen alusten kuljetuskapasiteettia toimitusvarmuuden takaamiseksi.
Kolmanneksi jäsenvaltioiden on tarjottava konkreettista apua vaikeuksissa oleville aluksille ja alueille. Kaikki jäsenvaltiot eivät suinkaan ymmärrä, että on tarpeen nimetä hätäsatamia ja järjestää niihin pelastus-, avustus- ja puhdistuspalveluita. Lisäksi on kiireesti perustettava COPE-rahasto, josta korvataan katastrofista kärsineille alueille aiheutuneet vahingot. Huomiomme ei pitäisi kiinnittyä pelkästään lastiin, vaan myös alusten polttoaineena käytettyyn öljyyn. Myös se voi aiheuttaa huomattavia vahinkoja ympäristölle, eikä se ole toistaiseksi kuulunut IMO:n toimivaltaan.
Valitettavasti olemme jo kärsineet useista mittavista öljykatastrofeista. Meidän on aika tarkastella perusteellisesti niitä koskevaa kantaamme ja toimintatapaamme. Toivon, että kaikki asianomaiset osapuolet ymmärtävät tämän.

Gorostiaga Atxalandabaso (NI).
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin jäsenvaltiot sopivat viime kesänä, että vaikeuksissa olevat alukset tulisi välittömästi vastaanottaa suojapaikkaan. Espanjan hallitus sitä vastoin päätti hinata Prestigen avomerelle seurauksista välittämättä.
Tällä viikolla saimme Espanjan parlamentissa osoituksen Espanjan hallituksen ylimielisyydestä. Yli kuukauden se on päivittäin vääristellyt tietoja kykenemättä toimimaan olosuhteiden vaatimalla tavalla. Pääministeri Aznar, joka on ylin vastuussa olevista poliittisista päättäjistä, on ollut täysin kykenemätön tajuamaan todellista tilannetta. Vaikka galicialaiset ovat edistyneet vain vähän epäinhimillisessä tehtävässään, he eivät ole kuitenkaan menettäneet rohkeuttaan.
Galicialaisia voi vain ihailla. Prestigen katastrofista on tullut José Maria Aznarin katastrofi, mutta galicialaisten arvostusta se on lisännyt.

Hatzidakis (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, varmastikin ensimmäinen asia, joka on pidettävä mielessä keskusteltaessa meriturvallisuudesta ja uuden lainsäädännön käyttöönotosta, on nykyisen lainsäädännön täytäntöönpano. On valtava ongelma, että tätä lainsäädäntöä ei panna täytäntöön varsinkaan satamatarkastusten osalta.
Emme myöskään saa unohtaa, että merenkulku ylittää kansalliset ja Euroopan rajat. Tarvitaan siis kansainvälisiä toimia. Siksi Euroopan komissiolle on annettava tarvittavat valtuudet, jotta se voi alusta alkaen tehdä sopimuksia ehdokasmaiden ja naapurivaltioiden kanssa toiminnan yhteensovittamiseksi. Komission on saatava tarvittavat valtuudet myös neuvostolta, jotta sillä olisi riittävästi painoarvoa neuvotellakseen asianmukaisesti varsin tehottoman Kansainvälisen merenkulkujärjestön kanssa.
Kolmanneksi emme saa unohtaa, että ongelma on varsin monitahoinen. Vanhoista yksirunkoisista öljysäiliöaluksista on aivan oikeutetusti käyty paljon keskustelua. Muistuttaisin kuitenkin, että melko uusi kaksoisrungolla varustettu alus Ievoli Sun, joka oli noin kymmenen vuotta vanha, upposi Ranskan rannikon läheisyydessä hiljattain, tarkemmin sanoen kaksi vuotta sitten. Tämä osoittaa, että kaksoisrungot eivät välttämättä ole ainoa ratkaisu, kuten ei myöskään mukavuuslippulaivoihin keskittyminen, sillä ongelmia aiheuttavat usein muut kuin mukavuuslipun alla purjehtivat alukset.
Mihin oikeastaan pyrin? Meidän on epäilemättä puututtava kysymykseen yksirunkoisista aluksista ja tarkasteltava mukavuuslippuihin liittyviä kysymyksiä. Emme kuitenkaan saa jättää huomiotta muita kysymyksiä, joita usein aliarvioimme. Satamissa suoritettavat tarkastukset ovat olennaisen tärkeitä. Jos haluamme tuloksia, meidän on tarkasteltava yleisesti maailmanlaajuisesta näkökulmasta myös hätäsatamiin ja laivojen kunnossapitoon liittyviä kysymyksiä. Ongelmaan puuttumiseksi tarvitaan toimenpidekokonaisuus. Vetoan kollegoihini, etteivät he tutkintavaliokuntaa koskevissa kysymyksissä tekisi parlamentista erotuomaria Espanjan sisäisten erimielisyyksien ratkaisemiseksi.

Miguélez Ramos (PSE).
Arvoisa puhemies, sanoin kuukausi sitten, että tämä oli Euroopan laajuinen katastrofi, joka edellyttää Euroopan laajuisia toimia. Maanmieheni galicialaiset käyvät parhaillaan jättiläismäistä kamppailua lähiympäristöönsä valunutta öljyä vastaan. He ovat satunnaisia uhreja, jotka ovat joutuneet maksumiehiksi kaikkien Euroopan kansalaisten puolesta. Siksi olen alusta alkaen korostanut joka taholla, että tarvitaan selkeä ja yksinkertainen eurooppalainen toimintatapa. Samanlainen, jota sovellettiin Saksaa kohdanneissa tulvissa ja jossa otetaan huomioon kaksi seikkaa: ennaltaehkäisy ja lievittäminen.
Olisiko liikennelainsäädäntöä tiukennettava ja muutettava? Kyllä. Olisiko ministereitä nuhdeltava? Kyllä. Mutta se ei riitä. Käsin öljyä kerääville ihmisille on selitettävä syy resurssien puutteeseen ja heille on vakuutettava, että jos tämä tapahtuisi uudestaan, resurssit olisivat saatavilla. Heille on vähintäänkin kerrottava, että olemme pahoillamme siitä, ettei resursseja ja koordinointia katastrofista selviämiseksi ollut alun alkaenkaan. Nämä ihmiset joutuvat selviämään katastrofista, ja heidän avunhuutonsa ovat kantautuneet parlamenttiin, emmekä voi sitä kieltää.
Galicialaisten, ja siis myös Euroopan kansalaisten, on voitava tuntea, että heitä tuetaan sillä pitkällä ja vaikealla matkalla, jolle he ovat joutuneet ministereidensä piittaamattomuuden vuoksi. Siksi emme voi ymmärtää, miksi joku parlamentissa vastustaisi tapahtumien kulun selvittämistä eikä haluaisi tietää, mitä virheitä on tehty ja miten voidaan varmistaa, ettei tällaista enää tapahdu.
Tämä ei ole Euroopan laajuinen katastrofi, vaan eurooppalainen katastrofi, emmekä halua sen toistuvan missään. Jos se kuitenkin toistuu, emme voi menetellä samoin kuin nyt. Hyvä jäsen Galeote, kaikkialla maailmassa esitetyt liikuttavat kuvat, joista näkyy se, mitä itse olen nähnyt, tekevät enemmät selitykset tarpeettomiksi.
Me galicialaiset olemme aina olleet vahvoja. Olemme aina pystyneet voittamaan vastoinkäymiset, emmekä annan tämän katastrofin lannistaa itseämme. Vaikka koko Eurooppa myöntää, että meistä voidaan kansana ottaa oppia, parlamentin PPE-DE-ryhmä evää meiltä edelleen mahdollisuuden selvittää tapahtumien kulku, arvioida vahingot ja ehdottaa Euroopan laajuisia pelastus- ja kriisinhallintaohjelmia, joista olisi hyötyä koko Euroopalle. Tätä galicialaiset maanmieheni eivät voi ymmärtää.
Me maanmiehet, kuten Galeote totesi, emme voi vastata tähän kysymykseen. Maanmiehet eivät ole sama asia kuin rikoskumppanit, emmekä halua olla rikoskumppaneita. Älkää loukatko meitä kehottamalla osallistumaan rikostovereina päätöksentekoon hallituksen kanssa, joka kokonaisen kuukauden ajan yritti vähätellä katastrofia, eikä ole kyennyt aktivoimaan yhteisön toimielimiä. Arvoisa komission jäsen de Palacio, teidän tulisi kysyä Espanjan hallitukselta, miksi kukaan ei ole kyennyt ottamaan käyttöön Euroopan käytössä olevia runsaita varoja.
Costa, Paolo (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, monien kollegoideni ja monien Euroopan kansalaisten tavoin kannatan ehdotuksia, joita komissio teki Prestigen katastrofin seurauksena ja jotka komission jäsen de Palacio jälleen päättäväisesti täällä esitteli. Kuten tiedämme, ne eivät kuitenkaan ehkä riitä. Ellemme halua joutua keskustelemaan uuden katastrofin seurauksista lähitulevaisuudessa, joitakin toimenpiteitä on toteutettava viipymättä, ja neuvoston on osallistuttava yhteistyöhön innokkaammin. Satamissa suoritettavia tarkastuksia on tehostettava, miehistöä koulutettava, vaikeuksissa olevia laivoja autettava ja ennen kaikkea kiellettävä vanhat huonokuntoiset alukset ja korvattava nopeasti yksirunkoiset alukset. Korostan, että vaarallisen lastin kuljettaminen kaksoisrungolla varustetuilla öljysäiliö- ja muilla aluksilla on tehtävä pakolliseksi niin nopeasti, kuin se teknisesti on mahdollista.
Jos todella haluamme saada aikaan muutosta tällä alalla, tarvitaan käytännön toimenpiteitä. Siksi ehdotan, että pääsy määrättyihin herkillä alueilla sijaitseviin satamiin on viipymättä myönnettävä ainoastaan kaksoisrungolla varustetuille aluksille. Nämä Euroopan alueet tulisi määritellä ja rajata vähitellen ottamalla käyttöön samanlaisia toimenpiteitä, kuin nykyisin on voimassa esimerkiksi Venetsian satamassa. Varsinkaan Pohjois-Euroopassa ei tällä hetkellä ole riittävästi kapasiteettia vanhojen alusten hävittämiseksi. Tätä kapasiteettia on lisättävä tarjoamalla kannustimia.
Tästä jyrkästä toimenpiteestä aiheutuvat ongelmat ovat vain väliaikaisia, ja niitä syntyy joka tapauksessa huomattavasti vähemmän kuin silloin, jos samanlaisia katastrofeja tapahtuisi herkillä alueilla. Pelkään erityisesti tiettyjen Välimeren alueiden puolesta.
Ovatko komissio ja neuvosto valmiita asettamaan ympäristönsuojeluun liittyvät vaatimukset tähän saakka etusijalla olleiden taloudellisten näkökohtien edelle? Komission vastauksesta ei liene epäselvyyttä. Vetoan neuvostoon, että se osoittaisi samanlaista rohkeutta.

Figueiredo (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, Prestige-tankkerin aiheuttamasta katastrofista on kulunut jo yli kuukausi, emmekä vieläkään tiedä, kuinka kauan näemme öljyn tahrimia aaltoja. Tämä yksin riittää asettamaan Espanjan ja EU:n päättäjät vastuuseen siitä, etteivät he ajoissa toteuttaneet tehokkaita toimenpiteitä, vaan yrittivät vähätellä yhteisöä ja Galician merialuetta kohdannutta todellista murhenäytelmää. Nyt se on kuitenkin levinnyt myös pohjoisille ja eteläisille merialueille aiheuttaen tuhoja Portugalissa ja Ranskassa.
Onnettomuus on osoittanut, että ekologisen katastrofin taustalla ovat voitot, joita jotkut varustamot ja öljy-yhtiöt tavoittelevat keinolla millä hyvänsä, jopa meriturvallisuuden ja työolojen kustannuksella, ja varsinkin mukavuuslippulaivojen avulla. Totuus on, että hallitukset ovat antaneet niille luvan tällaiseen toimintaan entistä uusliberalistisemmilla menettelytavoilla, esimerkiksi viivyttämällä Erikan katastrofin jälkeen annettujen direktiivien täytäntöönpanoa.
Sen vuoksi meidän on määriteltävä, mistä nykyinen kriisi johtuu. Sen itsepintaiset syyt, havaitsemamme päättämättömyys ja lainsäädännön täytäntöönpanon viivästyminen on selvitettävä. Olen allekirjoittanut ryhmäni esittämän ehdotuksen, jossa vaaditaan muitakin lisätoimia. Mukavuusliput sekä öljytuotteiden ja muiden vaarallisten aineiden kuljettaminen yksirunkoisissa säiliöaluksissa on kiellettävä, laivaväylät on sijoitettava kauemmas rannikolta ja tarkastuksia on tehostettava. Nämä ovat ratkaisevia toimenpiteitä uusien onnettomuuksien ehkäisemiseksi.

Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, kuvat kalastajista ja vapaaehtoisista torjumassa Prestigen öljytuhoja pienillä veneillään ja paljain käsin ovat osoitus kokonaisen kansan - galicialaisten - valtavasta sitkeydestä, mutta ne todistavat myös Eurooppa-neuvoston ja Espanjan valtion syyllisyyden. On selvinnyt, että galicialaiset kärsivät vakavan poliittisen konfliktin seurauksista. Konflikti on estänyt komission tekemien myönteisten ehdotusten toteuttamisen ja ollut syynä neuvoston jäsenvaltioiden osoittamaan itsekkyyteen ja vastuuttomuuteen. Kööpenhaminassa tehdyt päätökset eivät ole olleet vastaus ahdistuneiden kansalaisten kysymyksiin, vaan niillä on edistetty öljy-yhtiöiden riistokapitalismia. Käyttämällä hyväkseen synkkää ja kehittymätöntä kansainvälistä tilannetta öljy-yhtiöt ovat torjuneet kaikki yritykset laatia eurooppalaista lainsäädäntöä meriemme suojelemiseksi.
Neuvosto ja pääministeri Aznar ovat ylenkatsoneet galicialaisia laiminlyömällä nopean päätöksenteon alueen auttamiseksi. Tämä osoittaa halveksuntaa myös siksi, että missään muualla maailmassa ei ole kärsitty niin monista katastrofeista kuin Galiciassa. Neuvosto on myöntänyt Galicialle ja sen naapurialueille lisärahoitusta vaivaiset viisi miljoonaa euroa, kun taas Yhdysvallat, jonka lainsäädäntö on tiukkaa ja erikoistunutta, vaatii Exxon Valdezin onnettomuudesta neljää miljardia Yhdysvaltain dollaria. Euroopalta puuttuu selkeästi tällainen lainsäädäntö.
Hyvät kollegat, kansalaisemme vaativat meitä tekemään lopun tästä tilanteesta ja perustamaan aluksi tutkintavaliokunnan. Tällaista ei saa tapahtua enää koskaan. Ei koskaan!
Souchet (NI).
Arvoisa puhemies, myöntäessään uusien aloitteiden tarpeen komissio samalla epäsuorasti myönsi, että sen vuonna 2000 ehdottamat direktiivit ovat riittämättömiä. Tämä koskee varsinkin raskaan polttoöljyn kuljetuksia, joita käsiteltiin jo Erikan uppoamisen jälkeen, sekä aikataulua yksirunkoisten säiliöalusten hävittämiseksi.
Komissio myöntää myös aivan oikeutetusti, että kaksi meriturvallisuuden takaamisen kannalta olennaista näkökohtaa eivät kuulu unionin toimivaltaan. Ensimmäinen on rannikkovesien suojelu niiden kautta kulkevilta laivoilta, jotka ovat vaaraksi meriympäristölle, kuten Prestigen tapauksessa. Tässä suhteessa Montego Bayn yleissopimuksen 12 kohdan 220 artiklassa annetaan rannikkovaltioille selkeästi mahdollisuus tiukkoihin tarkastustoimiin. Näin päättivät tehdä Ranska ja Espanja, jotka ovat Portugalin ja Italian rajanaapureita. Tällä alalla saavutetut tulokset ovat kyseisten valtioiden lujan poliittisen tahdon ansiota.
Lisäksi on käsiteltävä korvausvelvollisuuteen liittyviä kysymyksiä. Prestigen tapaus on yhtä monimutkainen ja epäselvä kuin Erikankin, eikä näihin seikkoihin saada selvyyttä ennen kuin rahtaajan korvausvelvollisuus on selkeästi vahvistettu. Tästä seuraa, että joko IMO osoittaa kykenevänsä puuttumaan tähän kysymykseen, tai sitten Euroopan unionin jäsenvaltioiden on harkittava toimivaltansa vaatimista takaisin ja oman järjestelmänsä käyttöön ottamista. Amerikkalaiset ovat menetelleet näin ja saaneet aikaan hyviä tuloksia.

Grossetête (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olin erityisen pettynyt Kööpenhaminan huippukokouksen tuloksiin meriturvallisuuteen liittyvissä kysymyksissä. Mitä päätelmissä todetaan? Eurooppa-neuvosto ainoastaan ilmaisee pahoittelunsa ja syvän huolestuneisuutensa Prestigen uppoamisen seurauksista ja vakuuttaa tukevansa Galiciaa. Lausunnot ovat hyvin paljastavia. Missä viipyvät konkreettiset toimet? Miksi meistä vieläkin tuntuu, että ministerit viivyttelevät?
Arvoisa komission jäsen, haluan teidän tapaanne ilmaista olevani vihainen ja äärimmäisen huolissani siitä, ettei todella konkreettisia päätöksiä ole tehty. Neuvosto toisti joulukuussa 2000 laaditut päätelmänsä, jotka koskivat Erikan tapauksessa toteutettavia toimenpiteitä. Kuinka paljon näiden toimenpiteiden täytäntöönpanossa on edistytty? Entä miten on satamissa suoritettavien tarkastusten laita? Miten on pyritty varmistamaan näitä tarkastuksia toimeenpanevien rehellisyys? Miten pitkälle on päästy mukavuuslippujen kieltämisessä? Missä vaiheessa on luettelo eurooppalaisista satamista, jotka todennäköisesti ottaisivat vastaan vaikeuksissa olevia aluksia? Neuvoston on annettava asiasta lausunto mahdollisimman pian. Entä mitä on tehty omistajien ja rahtaajien vastuun määrittelemiseksi?
Odotamme, että neuvosto vastaa asianmukaisesti näihin erityiskysymyksiin. Miten kauan aiomme vielä odottaa? Kuinka monta katastrofia vielä tarvitaan?
Onnittelen komissiota päättäväisyydestä ja takaan, että Euroopan parlamentti tukee sitä. Tutkintavaliokunnasta ei kuitenkaan ole apua, sillä lainsäädäntöpaketti on jo laadittu ja valiokunnan perustaminen olisi ajanhukkaa. Tärkeintä on 15 jäsenvaltion poliittinen tahto. Enempien puheiden sijaan tarvitsemme nopeaa toimintaa. Jos parlamentin hyväksymät direktiivit olisivat saaneet kannatusta ja jos komissiota olisi tuettu, emme olisi tässä tilanteessa. Eurooppa olisi voinut ja sen olisi pitänyt estää Prestigen katastrofi.
Hyvät kollegat, ei ole tarpeen laatia enempää lainsäädäntöä, vaan meidän on vihdoinkin pantava nykyinen lainsäädäntö täytäntöön. Emme tarvitse keskusteluja toisensa jälkeen, vaan toimintaa. Tukien avulla ei korjata ympäristölle aiheutuneita vahinkoja. Ympäristöä on suojeltava. Mitä hyötyä direktiiveistämme on suojelulle?
Korostan, että on taloudellisesti kannattavampaa ennakoida kuin korjata. Tuhoisia yhteiskunnallisia vaikutuksia on hyvin vaikea mitata. Olipa tuhoja kärsinyt maa mikä hyvänsä, miten voidaan arvioida kalastajien ja matkailun parissa työskentelevien sekä niiden kansalaisten ahdinko, jotka näkevät öljytuhojen leviävän päivä päivältä laajemmalle?

Poignant (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Erika makaa edelleen meren pohjassa, kotikaupunkini rannikon tuntumassa. Siksi haluan Ranskan bretagnelaisten puolesta antaa tunnustusta Espanjan galicialaisille, joiden elämää öljytuhot ovat myös vaikeuttaneet.
Euroopan toimintaa sanelee kriisi toisensa jälkeen. Syyskuun 11. päivän iskujen takia otettiin käyttöön eurooppalainen pidätysmääräys. Turvapaikkaoikeus on lähtöisin Sangatten vastaanottokeskuksen tapahtumista, ja Erikan katastrofi antoi aihetta merkittäviin toimenpiteisiin. Komissio on tehnyt hyvää työtä, mutta mitä aiomme tehdä seuraavaksi? Meillä on käsissämme koko roska: öljyä Atlantilla ja vanhoja romuja Pas-de-Calaissa. Ainoa mitä voimme tehdä, on täyttää ne bensiinillä. Mikään ei koskaan muutu. Meidän on otettava opiksemme ja sen me myös teemme. Varmastikin tiukennamme yksirunkoisia aluksia koskevia määräyksiä, varmastikin tehostamme vanhoja laivanromuja koskevia toimenpiteitä. Varmastikin tehostamme vähän sitä ja tätä.
Arvoisa komission jäsen, teen teille ehdotuksen. Teidän olisi ryhdyttävä tutkimaan ajatusta eurooppalaisesta rannikkovartiostosta, joka ei toimi samalla tavoin kuin Yhdysvalloissa, vaan käyttää omia menetelmiämme. Koska tämä ei välttämättä jää viimeiseksi katastrofiksi, tulette huomaamaan, että tätä pyydetään rannikkoalueiden yhteisöissä yhä useammin. Ihmiset vaativat sitä, eivätkä ymmärrä, miksi meret ovat edelleen tällaisessa kunnossa.
En vaadi, että teette tämän silmänräpäyksessä, vaan että alatte harkita asiaa, sillä tavalliseen tapaan asia menee läpi seuraavan katastrofin tai kriisin seurauksena. Samalla tavoin on otettu käyttöön eurooppalainen pidätysmääräys ja useita muitakin toimenpiteitä. Tällä tavoin Euroopassa toimitaan. Koska lainsäädäntöä annetaan viime kädessä silloin, kun on pakko, voimme aloittaa antamalla lainsäädäntöä alalla, jolla sitä tarvitaan.

Vermeer (ELDR).
Arvoisa puhemies, ajatuksissani olen galicialaisten ja nyt jo yli metrin paksuista öljykerrostumaa raivaavien ihmisten rinnalla. Valitettavasti emme kuitenkaan ole perustaneet kriisiryhmää emmekä kehittäneet ammattitaitoista toimintatapaa. Mielestäni tämä on hyvin valitettavaa. Meidän on kuitenkin lakattava vain siirtämästä vastuuta. On tietenkin tärkeää keskustella, mutta tämä ei ole oikea aika eikä paikka. On paljon tärkeämpää varmistaa, että Euroopan rannikoita suojellaan. Kollegani Dirk Sterckxin yksityiskohtaiset ehdotukset hätäsatamista ovat varsin tarkoituksenmukaisia. Vetoan komissioon ja neuvostoon, jotta ne välttäisivät tyhjänpäiväistä politikointia, kun on kyse merenkulun turvallisuudesta.
Tuen komissiota, kun on kyse komission jäsenen de Palacion äskettäin mainitsemasta meriturvallisuusvirastosta ja tarkastuksista. Raakaöljyä kuljettavien yksirunkoisten säiliöalusten kieltäminen on kuitenkin halpahintaista politikointia, eikä sillä puututa kansainvälisen merenkulun todellisiin rakenteellisiin ongelmiin. Hyvin hoidettu yksirunkoinen säiliöalus on turvallisempi kuin huonosti hoidettu kaksoisrungolla varustettu alus. En ole IMO:n innokas kannattaja, mutta sitä tarvitaan ehdottomasti sopimusten tekoa sekä jo tehtyjen sopimusten noudattamista ja täytäntöönpanoa varten. Näyttää siltä, että laatimamme toimintalinjat ovat realistisempia kuin ne, joita te ehdotitte.
Mielestäni on tärkeää neuvotella Venäjän kanssa siellä lastatuista aluksista, jotka liikennöivät Euroopan rannikkoa pitkin Afrikkaan. Luokituslaitosten tarkastaminen on erittäin tärkeää, jotta voidaan selvittää kapteenien, päälliköiden ja varustamoiden vastuualueet sekä suunnitella selkeitä laivaväyliä. Toivon, että näin saadaan aikaan parempia toimintalinjoja.

Vachetta (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, Prestige on uponnut, ja jälleen kerran on nopeasti hyväksytty puolitekoisia toimenpiteitä uusien öljytuhojen estämiseksi. Ne eivät riitä järkyttyneelle ja vihaiselle väestölle, jonka on selvittävä useista sadoista kilometreistä saastuneita rantoja, ekosysteemien tuhoutumisesta, työpaikkojen menetyksistä ja koko paikallistaloutta vaanivista uhkatekijöistä. Toistuvien katastrofien pääasiallinen syy on merikuljetuskustannusten jyrkkä vähentyminen. Kymmenessä vuodessa ne ovat vähentyneet 30 prosenttia. Tämä on aiheuttanut sen, että miehistön jäseniä käytetään törkeästi hyväksi orjuutta muistuttavissa olosuhteissa ja että vesillämme edelleen liikennöi huonosti hoidettuja ja usein vanhentuneita aluksia. Kaikki tämä saa jatkua samalla, kun vastuussa olijoita suojelee käsittämättömien menettelytapojen verkosto. Sanalla sanoen tarvitaan rohkeita poliittisia päätöksiä.
IMO:n, joka antoi luvan luoda ja kehittää mukavuuslippujärjestelmän, on nyt kiellettävä mukavuusliput. Näin selkeytetään varustamoiden, rahtaajien ja valtioiden välisiä vastuusuhteita, ja saastuttajat on mahdollista saattaa sekä taloudelliseen että rikosoikeudelliseen vastuuseen.
Arvoisa komission jäsen, seuraavaksi on laadittava suunnitelma 4 000 sellaisen aluksen hävittämiseksi, joita te itsekin pidätte riskiryhmään kuuluvina. Telakoiden on keskityttävä rakentamaan ja suunnittelemaan uudenaikaisia ja turvallisia aluksia. ILO:n tehtävä on lisäksi vastata siitä, että laaditaan sitovia säädöksiä, joita sovelletaan miehistöihin kaikkialla maailmassa. Euroopan meriturvallisuusvirasto, johon kuuluisi ammattijärjestöjen edustajia, voisi ja sen tulisi käyttää riittävästi tarkastajia valvoakseen aluksia ja miehistön työoloja.

Dhaene (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, meidän on todellakin tehtävä jotain, ja voimme tehdä jopa enemmän kuin on sovittu. Olenkin ilahtunut siitä, että parlamentin kaksi suurinta ryhmää tukee ehdotuksiamme Euroopan rannikkovartiostosta ja eurooppalaisista siviililuonteisista "nopean toiminnan joukoista".
Käsittelen aluksi ennaltaehkäisyä. Euroopan rannikkovartiostoa tarvitaan valvomaan Euroopan etuja sekä estämään omia etujaan ajavia jäsenvaltioita siirtämästä vaikeuksissa olevia aluksia paikasta toiseen ja näin tekemästä vääriä päätöksiä. Meriturvallisuusviraston on voitava käyttää rannikkovartiostoa tehokkaana työvälineenä.
Lisäksi pelastuspalvelutehtäviä hoitavien eurooppalaisten väliintulojoukkojen olisi voitava hätätilanteessa saapua välittömästi paikalle omalla kalustollaan. Nämä "vihreät kypärät" voisivat toimia kaikkialla Euroopan unionissa, sillä kaikilla jäsenvaltioilla ei ole tarvittavaa kalustoa ja asiantuntemusta katastrofien hoitamiseksi. Olin seuraamassa tapahtumia Galiciassa kun katastrofista oli kulunut viikko ja näin, miten vaikea tehtävä Belgian pelastuspalvelun väliintulojoukoilla oli edessään ja miten kauan kestää saada tällainen toiminta käyntiin. Minulle on kerrottu, että paikalle on jouduttu kutsumaan suuria rakennusyhtiöitä. Tällaista ei tietenkään voida hyväksyä.
Lopuksi pyydän neuvostoa kiinnittämään pikaisesti huomiota korvausvelvollisuutta koskevaan direktiiviin, koska sillä on keskeinen merkitys meriliikenteeseen liittyvissä ongelmissa sekä Euroopassa että maailmanlaajuisesti. Arvoisa komission jäsen, voisitte ehkä välittää tämän viestin seuraavalle puheenjohtajistolle: "Nunca mais" (Ei koskaan enää).

Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, meidän on selvittävä Galiciaa kohdanneesta valtavasta ekologisesta, taloudellisesta ja sosiaalisesta katastrofista, josta on tullut todellinen Euroopan laajuinen ongelma. Siksi meidän on tässä keskustelussa sanottava selvästi, mitä ajattelemme.
Täällä todettiin, että kannattaa mieluummin ennaltaehkäistä kuin korjata. Ennaltaehkäiseminen tarkoittaa, ettemme saa unohtaa tämän murhenäytelmän todellisia syyllisiä. Kyseessä on vaarallisia aineita kuljettava kelluva kaatopaikka ja siihen liittyvä häikäilemättömien liikemiesten hämäräperäinen etuverkosto, joka meidän pitäisi selvittää ja tuomita. Onko kaikki nämä seikat tutkittava? On. Pitäisikö ne torjua? Kyllä. Toivon ja uskon, että Euroopan unioni on tällä kertaa ottanut opikseen. Euroopan komissio on oppinut läksynsä. Euroopan komissio on selvillä asiasta, ja mielestäni Euroopan parlamentin ja neuvoston on nyt suhtauduttava tinkimättömästi meriliikennettä koskevaan huolimattomuuteen ja välinpitämättömään asenteeseen.
Lisäksi tarvitaan korjaavia toimenpiteitä. Meidän on keskityttävä korjaamaan aiheutuneet vahingot. Galicia ei voi maksaa aineellisia vahinkoja kärsimänsä tuhon lisäksi. Todellinen uhri on koko Galician väestö.
Velvollisuutemme on tehdä yhteistyötä mahdollisimman suuren tuen saamiseksi rakennerahastoista sekä solidaarisuusrahaston käyttöön ottamiseksi. Aiomme saavuttaa tämän tavoitteen.
Tarvitaanko tutkintavaliokuntaa? Tietenkin. Haluan toistaa sen, mikä täällä on jo todettu. Galician parlamentti on tänään perustanut tutkintavaliokunnan kaikkien poliittisten puolueiden suostumuksella. Se noudattaa toissijaisuusperiaatetta, niin että asiaa tutkivat sitä kaikkein lähimpänä olevat poliitikot. Olemmekin yhdessä liberaalipuolueen ryhmän ja UEN-ryhmän kanssa jättäneet käsiteltäväksi tarkistuksen, jotta tässä monimutkaisessa kysymyksessä ryhdyttäisiin kattaviin teknisiin tutkimuksiin.
Pyydämme Euroopan unionilta lisää varoja koordinoinnin ja pelastuspalvelujen parantamiseksi. Arvoisa puhemies, joidenkin poliitikkojen yritykset käyttää murhenäytelmää vaalituloksen parantamiseen ovat kuitenkin yksinomaan vastenmielisiä. Mielestäni tämä epäsopu vahingoittaa sekä poliitikkoja että uhreja, jotka ovat sekaisin ja hämmentyneitä sekä katastrofin seurauksista että nähdessään poliitikkojen syyttävän toisiaan omahyväisesti puolueidensa nimissä.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluan galicialaisena eurooppalaisena kiittää koko parlamenttia ja paikalla olevia toimielimiä myötätunnosta, jota ne meille osoittavat ja jota tiedän niiden osoittavan edelleen tulevina päivinä.

Piecyk (PSE).
Arvoisa puhemies, jokainen, joka tekee kuten minä ja monet ryhmäni kollegoista ja viettää aikaa Galician rannikon kalastajien kanssa, tulee huomaamaan, miten kipeästi siellä tarvitaan Euroopan apua. Mielestäni parlamentti tekisi oikein myöntyessään tähän tänään ja huomenna.
Saapuessaan Santiago de Compostelaan voi panna merkille, että sinne päättyy pyhän Jaakobin tie, jonka komission jäsenkin tuntee. Pyhiinvaeltajat ja syntiset kulkevat Pyhän Jaakobin tietä sovittaakseen syntejään. Tiedämme, että koko joukon valtioiden ja hallitusten päämiehiä pitäisi laahustaa tätä polkua pitkin liikenneministeriensä kanssa sovittaakseen laiminlyöntejään. Heidän syntilistaansa on merkitty satamavaltioiden riittämättömät tarkastukset.

Jos luvataan tarkastaa 25 prosenttia, mutta pystytään tarkastamaan vain 9 prosenttia, kuten eräs jäsenvaltio on tehnyt, kyseessä on suuri synti. Syytelistassa lukee, että asianmukaista eurooppalaista hätäsatamajärjestelmää ei ole perustettu. Arvoisa puheenjohtaja Haarder, järjestelmästä päätettiin jo kauan sitten, mutta neuvosto ei ole vieläkään perustanut sitä. Syytelistassa lukee, että öljytuhojen korvausrahaston perustamisessa on epäonnistuttu täysin. Parlamentti päätti rahastosta puolitoista vuotta sitten, mutta tähän mennessä neuvostolla ei ole ollut asiasta mitään sanottavaa.
Arvoisa puheenjohtaja Haarder, Prestige kulki Kööpenhaminan ohi. Muistelkaamme reittiä, jota pitkin alus kulki. Saapuessaan Latviasta se kulki Itämeren läpi Skagerrakin ja Englannin kanaalin kautta Biskajanlahdelle ja Galician ohi. Katastrofi olisi voinut tapahtua missä tahansa. Itämeren rannikolla sijaitsee kuitenkin neljä ehdokasvaltiota, joilla on hyvät suojatoimet meriturvallisuuden osalta. Malta ja Kypros ovat taas aina kuuluneet mukavuuslippuvaltioihin, joista käydään kriittistä keskustelua.
Arvoisa komission jäsen, komission on huhtikuuhun 2003 mennessä annettava kertomus, jossa päätetään, pitääkö ehdokasvaltioiden osallistua Euroopan meriturvallisuuspolitiikkaan ja miten niiden tulisi se tehdä. Kuten puheenjohtaja Haarder tietää, Prestige olisi voinut haaksirikkoutua myös Kadettrinnen väylällä. Se on yksi Itämeren vaarallisimmista alueista, jossa on tapahtunut lukemattomia onnettomuuksia ja läheltä piti -tilanteita ja jossa aluksia seilaa väärään suuntaan. Tällaisissa paikoissa luotsien käyttö on tehtävä pakolliseksi. Neuvoston ja komission on painostettava Venäjää, jotta voidaan yleisesti vaatia, että luotsit hankitaan IMO:n kautta. Kyseessä on yksi Euroopan meriliikenteen vaarallisimmista alueista.
Mikäli aiomme poistaa yksirunkoiset säiliöalukset liikenteestä, tarvitsemme enemmän kaksoisrungolla varustettuja säiliöaluksia. Voisitte ehkä vaihtaa muutaman sanan kolleganne, komission jäsenen Montin kanssa eurooppalaisten telakoiden tulevista tukitoimista.

Ainardi (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, haluan myös ilmaista tukeni kaikille, jotka ovat kärsineet tästä hirvittävästä katastrofista. Mielestäni meidän tulisi antaa tunnustusta galicialaisten ja espanjalaisten sekä eri puolilta Eurooppaa saapuneiden vapaaehtoistyöntekijöiden uskomattomille ponnistuksille.
Vaikka voimmekin olla tyytyväisiä komission tekemiin ehdotuksiin, samaa ei voi sanoa neuvoston tekemistä päätöksistä. Muiden kollegoideni tavoin olen pahoillani siitä, että niiden tavoitteet eivät ole riittävän korkealla. Arvoisa komission jäsen, kun otetaan huomioon Erikan katastrofi ja Prestigen aiheuttamien tuhojen laajuus, on hyväksyttyjen toimenpiteiden täytäntöönpanon määräaikaa aikaistettava pikaisesti. Toimenpiteet ovat kuitenkin mielestäni edelleen riittämättömiä. Ennaltaehkäisyn tarkoitus on myös osoittaa rahtaajille, varustamoille, rahdin omistajille ja jopa luokituslaitoksille, että ne ovat rikosoikeudellisesti ja taloudellisesti täysin vastuussa toiminnastaan, jos lainsäädäntöä ei noudateta ja katastrofi tapahtuu. Ennaltaehkäisy tarkoittaa myös nopeiden ja rohkeiden päätösten tekoa mukavuuslippujen kieltämiseksi unionin aluevesillä.
Katastrofi tuo jälleen esiin merenkulkualan vapautumisen haitalliset seuraukset. Se on johtanut turvallisuusmääräysten ja sosiaalisen hyvinvoinnin vaarantamiseen. Euroopan olisi annettava merenkulkualalle selkeä viesti ehdottamalla tuntuvia parannuksia merenkulkualalla työskentelevien sosiaaliseen tilanteeseen ja ottamalla näiden järjestöt ja kansalaisjärjestöt mukaan meriturvallisuutta oleellisesti parantavien uusien erityistoimien suunnitteluun ja täytäntöönpanoon.

Jarzembowski (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa varapuhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Haarder, olen iloinen siitä, että olette täällä ja että keskustelemme, mutta minun on mentävä suoraan näiden keskustelujen ytimeen. Olin ilahtunut lukiessani 5. ja 6. joulukuuta kokoontuneen liikenneministerien neuvoston meriturvallisuuden parantamista koskevat päätöslauselmat, mutta valitettavasti en usko niihin.
Mainitsen kaksi esimerkkiä. Tähän saakka neuvosto on aina tehnyt kaikkensa puoltaakseen yksirunkoisten säiliöalusten käyttöä vuoteen 2015 asti, ja yhtäkkiä liikenneministereiden neuvosto ilmoittaa, että yksirunkoisten säiliöalusten käyttö raskaan polttoöljyn kuljetuksiin lopetetaan välittömästi. Arvoisa puheenjohtaja, lisäksi on vielä eräs kysymys: minkä lain nojalla tämän on määrä tapahtua? Muutama viikko ei riitä yhteisön lainsäädännön laatimiseen. Voitteko mainita ainoatakaan kansallista säädöstä, joiden perusteella jäsenvaltiot kykenisivät panemaan täytäntöön yksirunkoisia aluksia koskevan kiellon?
Arvoisa puheenjohtaja, toinen esimerkkini on se, jonka Piecyk ja muutkin ovat jo maininneet. Muutamat jäsenvaltiot laiminlyövät satamavaltioita koskevan direktiivin mukaisen velvollisuutensa tarkastaa 25 prosenttia EU:n satamiin poikkeavista aluksista. Neuvosto on päättänyt liikenneministereiden neuvoston kautta lisätä toimiaan tarkastusten seurannan tehostamiseksi 1. tammikuuta mennessä, sikäli kuin se on mahdollista. Voitteko te puheenjohtajana vahvistaa, kuinka monta uutta tarkastajan virkaa mihinkin maahan on perustettu viime viikon tai viimeisten kymmenen päivän aikana. Entä kuinka monta pätevää hakijaa näihin tarkastajan toimiin on? Arvoisa puheenjohtaja, hienojen päätöslauselmien antamisesta ei ole mitään hyötyä. Sen sijaan haluamme teidän kertovan, kuinka ne pannaan täytäntöön.
Haluan vielä palata Sterckxin laatimaan, hätäsatamia koskevaan mietintöön. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hän on aivan oikeassa, ja tässäkin asiassa heräävät samat kysymykset. Sanoitte, että jäsenvaltioiden tulisi perustaa hätäsatamia ja rekisteröidä ne nopeammin. Teidän tulee kuitenkin kertoa, miten aiotte varmistaa, että jäsenvaltioiden nimeämät satamat todella perustetaan. On muistettava, että Erika halusi poiketa satamaan, mutta siihen ei annettu lupaa, ja sama olisi voinut tapahtua myös Prestigelle. Jos se olisi poikennut satamaan, sen katkeaminen olisi voitu välttää ja raakaöljy tyhjentää helpommin, jolloin näin mittava katastrofi olisi vältetty. Arvoisa puheenjohtaja, miten aiotte varmistaa, että jäsenvaltiot todellakin perustavat hätäsatamia, jotta suuremmilta katastrofeilta vältytään?
Vairinhos (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, Prestigen haaksirikko on osoittanut Euroopan viranomaisten ja useiden jäsenvaltioiden voimattomuuden tällaisessa katastrofitilanteessa. Vaikka sen tuhoamat rannikot kuuluvatkin Galicialle, se on siitä huolimatta eurooppalainen katastrofi, ja sellaiselta se myös tuntuu kaikista Euroopan kansalaisista.
Euroopan kansalaiset ovat järkyttyneitä tästä kauhistuttavasta tapahtumasta. Siitä ovat joutuneet kärsimään varsinkin Galician kaunis rannikko ja sen asukkaat, jotka ovat pois tolaltaan ja raivoissaan. Juuri nämä ryhmät vaativat, ettei tällaista enää saa tapahtua yhteisellä rannikollamme. Nimenomaan kansalaiset toivovat, että EU antaa Galicialle asianmukaista tukea. Tutkintavaliokuntaa tarvitaan tuomaan päivänvaloon kaikki katastrofiin liittyvät tekijät ja määrittelemään vastuu, jotta emme enää tulevaisuudessa tekisi samoja virheitä. Euroopan kansalaiset vaativat, että lainsäädäntöä tiukennetaan ja että se astuu voimaan ja pannaan täytäntöön suunniteltua aikaisemmin ilman turhia puheita.
Euroopan merenkulkualan suojelusta on yhä suuremmassa määrin huolehdittava yhteisesti, ja siihen tarvitaan yhteisiä toimia. Meriympäristön ja Euroopan rannikoiden suojelu ovat nyt keskeisiä haasteita meille kaikille.
Jos Prestigen onnettomuuden avulla voidaan lisätä poliittista tietoisuutta ja kannustaa toimintaan, ei galicialaisten - eikä myöskään meidän - epätoivo ja raivo ole ollut turhaa.

Cunha (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluan jälleen ilmaista myötätuntoni galicialaisille sekä kaikille Espanjan, Ranskan ja tietenkin oman maani yhteisöille, jotka mahdollisesti ovat kärsineet tästä murhenäytelmästä. Ajan myötä katastrofin todelliset mittasuhteet käyvät yhä selvemmin ilmi. Toivon, että parlamentin vaatima tutkimus suoritetaan perusteellisesti ja pikaisesti. Kuten olen parlamentissa jo sanonut, on selvitettävä, miksi alus jostain käsittämättömästä syystä muutti kurssia. Kuljettuaan ensin länteen se kääntyi yhtäkkiä kohti etelää, kunnes sitten upposi 30 mailin päässä Portugalin vesiltä.
Meidän on kuitenkin nyt keskusteltava enemmän tulevaisuudesta, ja siksi haluaisin käsitellä neljää kysymystä.
Ensinnäkin Euroopan unionin on järjestettävä varoja, jotta mahdollisimman suuri osa öljylautan aiheuttamista tuhoista saadaan korvattua. Mielestäni tässä yhteydessä olisi perusteltua ottaa käyttöön EU:n solidaarisuusrahasto, mitä ei vielä ole tehty.
Koska katastrofi on selvästi aiheuttanut hirvittävää vahinkoa kalastukselle ja simpukoiden viljelylle, on harkittava yhtenäisempää ja kauaskantoisempaa toimenpidepakettia käytännön vastausten tarjoamiseksi vahinkoja kärsineille yhteisöille.
Lisäksi on teknisin ja tieteellisien perustein päätettävä, mitä tehdä alukselle, joka makaa meren pohjassa 60 000 tonnin öljylastissa. Ellei tähän löydetä ratkaisua, emme joudu kärsimään ainoastaan yhdestä öljyvuodosta, vaan kuukausia tai vuosia jatkuvista öljyvuodoista.
Lopuksi haluan korostaa, että on aika perustaa asianmukaisesti Euroopan meriturvallisuusvirasto, joten neuvoston on päästävä yksimielisyyteen sen sijoituspaikasta. Haluan vielä sanoa, että parlamentin tavoin vaadimme perusteellisia tutkimuksia. Sen sijaan emme halua, että parlamenttia käytetään maan sisäisten ongelmien keskustelufoorumina.

Ripoll y Martínez de Bedoya (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tämän keskustelun aikana on käytetty kahdenlaisia puheenvuoroja. Ensinnäkin niitä, joissa ongelmaa tarkastellaan eurooppalaisesta näkökulmasta ja joissa ehdotetaan toimien toteuttamista Euroopan laajuisen ja yhteisön politiikan avulla. Toiseksi niitä, joissa tätä viisi kuukautta ennen vaaleja Espanjaa kohdannutta inhimillistä murhenäytelmää pidetään tilaisuutena parantaa vaalitulosta ajattelematta ihmisten kärsimiä todellisia seurauksia.
Keskusteluissa on tuotu esiin Euroopan parlamentin työjärjestyksen 150 artiklan mukainen väliaikainen tutkintavaliokunta, jonka muodostamisen perusteena on käytettävä Euroopan unionin lainsäädännön rikkomista. Mitä perusteluja olemme kuulleet täällä?
Jotta tiedettäisiin, mitä on tapahtunut. Tietenkin haluamme kaikki tietää, mitä on tapahtunut, mutta se ei onnistu parlamentin valiokunnan avulla. Tämä käy ilmi asiantuntijoiden selvityksistä, ja siksi PPE-DE-ryhmä ehdottaa, että komissio huolehtisi tiedottamisesta neuvostolle ja parlamentille aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan avulla.
Vahinkojen arviointia on arvosteltu, vaikka vahinkojen arviointiin varattu määräaika päättyy 23. tammikuuta. Silti Espanjan valtiota arvostellaan vahinkojen arvioinnin laiminlyönnistä joulukuun alussa.
Toteutettavat toimenpiteet. Espanja on toteuttanut toimenpiteitä. Se on koordinoinut 10 000 vapaaehtoisen työntekijän ja toimielinten työtä sekä kansainvälistä tukea. Toimet on toteutettu koordinoimalla näitä kaikkia tekijöitä.
Euroopan unionin toimielinten aktivointi. Tapasimme eilen komission jäsenen Barnier'n, joka antoi tunnustusta Espanjan hallituksen kanssa käymilleen neuvotteluille ja yhteydenpidolle sen kanssa. Kalastajat saavat korvauksia, apua on tulossa. Miten arvostelua siis voidaan oikeutetusti perustella? Ei mitenkään. Kritiikkiä halutaan esittää poliittisista syistä vaaleja ennakoiden, vaikka tämä ei ole oikea foorumi eikä paikka, emmekä aio osallistua siihen. Autamme galicialaisia ja espanjalaisia heidän rannikoidensa pelastamisessa. Sen eteen teemme töitä.

Haarder
Arvoisa puhemies, haluan neuvoston puolesta todeta, että olen samaa mieltä melkein kaikesta, mitä täällä on sanottu. Yhdyn myös täällä ilmaistuun vihaan, suuttumukseen ja syvään huoleen sekä parlamentissa esitettyihin toimintaa koskeviin vaatimuksiin.
On kohtuutonta sanoa, ettei neuvosto ole tehnyt mitään, ja siksi haluankin aluksi lainata Kööpenhaminan Eurooppa-neuvoston päätelmiä, joissa todetaan, että aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan 6. joulukuuta 2002 ja ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan 9. joulukuuta 2002 antamat päätelmät olisi pantava pikaisesti täytäntöön kaikilta osin. Sen jälkeen pannaan tyytyväisyydellä merkille komission toimet Prestigen haaksirikon aiheuttamiin taloudellisiin, sosiaalisiin ja ympäristöllisiin seurauksiin vastaamiseksi sekä komission aikomus tutkia tarvetta erityisiin lisätoimenpiteisiin myös korvausvelvollisuuden ja siihen liittyvien seuraamusten osalta. Komission jäsen de Palacio, aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunta sekä ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta saivat siis Kööpenhaminassa täyden tuen.
Mitä aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnassa sitten päätettiin 5.-6. joulukuuta? Päätökset vastaavat suunnilleen parlamentin esittämiä näkemyksiä, ne ovat monilta osin voimakkaita ja vastaavat lähestulkoon kaikkiin parlamentissa esitettyihin vaatimuksiin. Tietenkin on jossain määrin perusteltua sanoa, että jos toimia olisi toteutettu jo paljon aikaisemmin, katastrofi olisi saatettu välttää. Tämä tosiseikka on myönnettävä. Nyt asialle kuitenkin tehdään jotain, ja toteutetut toimet ovat juuri niitä, joita puheenvuoroissa on vaadittu. Lisäksi komission jäsenen nopea toiminta on saanut kiitosta.
Parlamentin jäsenelle Simpsonille haluan sanoa, että käsiteltäviin kysymyksiin kuuluvat luonnollisesti vastuussa olevat korvausvelvolliset osapuolet. Korvausvelvollisuutta on kahdenlaista. Osa vahingoista korvataan varoilla, jotka kattavat rantojen puhdistamisesta aiheutuvat kustannukset ja kalastajille maksettavat korvaukset. Mikään ei viittaa siihen, etteivät nämä varat riittäisi kattamaan kyseisiä kustannuksia. Lisäksi on tietenkin korvausvelvollisuus ympäristölle aiheutuneista vahingoista. Siitä, onko mahdollista vaatia laajemman korvausvelvollisuuden hyväksymistä, voidaan keskustella. Yhteisymmärrykseen on päästy siitä, että tällaisen vahingonkorvausvelvollisuuden hyväksymistä on vaadittava, jos se on mahdollista.
Parlamentin jäsen Sterckx ja muut ovat oikeassa sanoessaan, että ratkaisevaa ei ole tarkastusten määrä vaan se, että tarkastukset suoritetaan oikeissa paikoissa. Vaatimuksena on, että 25 prosenttia aluksista tarkastetaan. Pitää myös paikkansa, että jotkut maat eivät noudata tätä vaatimusta, mikä ei tietenkään ole oikein. Ratkaisevaa kuitenkin on, että tarkastukset suoritetaan oikeissa paikoissa oikealla tavalla.
Parlamentin jäsen Ramos oli huolissaan Espanjan hallitusta vastaan kohdistetuista hyökkäyksistä. Koska olin paikalla Kööpenhaminassa käydyissä keskusteluissa, haluan vahvistaa, että Espanjan hallitus asetti nämä ongelmat etusijalle esityslistalla.
Rannikkovartioston ja meriturvallisuusviraston osalta haluan viitata liikenneministerien 5.-6. joulukuuta antaman päätöslauselman kohtiin 7 ja 9. Korvausvelvollisuuden määräämisen osalta viittaan kohtaan 18. On kuitenkin myönnettävä, ettei päätöslauselman kohta 18 ole erityisen tehokas, ja yleisesti toivotaankin, että komissio saisi aikaan tehokkaamman ratkaisun kuin se, jota tällä hetkellä valmistellaan. Uskon, että tällainen ratkaisu saa neuvoston tuen.
En vielä ehtinyt mainita hätäsatamia, mutta niiden osalta viittaan kohtaan 8, jossa hätäsatamat on selvästi mainittu. Tämä on vastukseni parlamentin jäsenelle Jarzembowskille.
Lopullinen neuvoni parlamentille on, että neuvosto on saatava pitämään kiinni oikeista päätöslauselmista. Tämä on Eurooppa-neuvoston, aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan sekä ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan tehtävä. Neuvosto on saatava pitämään kiinni oikeista päätöksistä. Parlamentti ja neuvosto ovat joka tapauksessa yksimielisiä siitä, mitä on tehtävä. Päätökset on nyt vain toteutettava käytännössä, kuten monet puhujatkin ovat todenneet. Toivotan parlamentille onnea tässä tehtävässä ja toivon, että se toimii innoittavana esimerkkinä tulevien vuosien puheenjohtajavaltioille.

De Palacio
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, aluksi totean parlamentin jäsenelle Piecykille, että tässä kysymyksessä komission ei tarvitse hävetä. Jos ehdotuksemme olisi toteutettu, Prestigen katastrofia ei olisi tapahtunut, sillä alus olisi poistettu käytöstä jo useita kuukausia ennen uppoamistaan.
Ettei asia jäisi epäselväksi, haluan vielä sanoa parlamentin jäsenille ja kaikille muillekin, että meidän rannikkovesillämme ja maailman muiden rannikoiden vesillä seilaa tällä hetkellä yli 400 Erikan ja Prestigen kaltaista alusta. Joissakin näistä aluksista on yli 20 000 tonnia öljyä tai yli 30 000 tonnia öljystä valmistettuja tuotteita. Vetoisuudeltaan pienempiä aluksia on 258, ja niiden vetoisuus on noin 10 000, 20 000 tai 30 000 tonnia. Tällaisetkin määrät voivat aiheuttaa huomattavaa pilaantumista. Meidän on toimittava niin, että tällaiset alukset poistetaan mahdollisimman pian Euroopan rannikon ja mahdollisuuksien mukaan koko maailman rannikoiden tuntumasta. Näin on toimittava välittömästi. Tästä on kysymys, ja tämä on ensimmäinen asia, johon meidän on puututtava.

Lisäksi Erika I- ja Erika II -paketit on pantava täytäntöön välittömästi. Niiden täytäntöönpano tapahtuu satamaviranomaisten suorittamien tarkastusten avulla. Kuten useat jäsenvaltiot ovat maininneet, pitää paikkansa, että kaksi maata ei noudata edes nykyistä lainsäädäntöä, joka on paljon höllempää ja helpompi panna täytäntöön. Niiden on pikaisesti pantava kyseinen lainsäädäntö täytäntöön ja ne ovat poliittisesti sitoutuneet siihen. Meriturvallisuusvirasto aloittaa pian toimintansa. Viraston johtokunta on jo kokoontunut, sillä olemme käsitelleet viraston perustamista. Vaikka sillä ei vielä ole lopullista keskuspaikkaa, se aloittelee jo toimintaansa. Viraston on varmistettava, että kaikissa unionin satamissa suoritetaan asianmukaiset tarkastukset perusteellisesti. Tämä koskee kaikkia unionin satamia, sillä Euroopan unionissa ei voi olla mukavuuslippusatamia.
Sillä välin neuvoston on kuitenkin hyväksyttävä maaliskuuhun mennessä asetukset, jotka komissio esittelee vuoden loppuun mennessä. Niissä käsitellään nopeutettua aikataulua yksirunkoisten alusten poistamiseksi Euroopan satamista sekä Euroopan laajuista kieltoa käyttää yksirunkoisia aluksia raskaan polttoöljyn ja bitumituotteiden sekä tervan ja saastuttavampien tuotteiden kuljettamiseen.
Myös vastuukysymyksissä on edistyttävä ja toivon, että voimme yhteisymmärryksessä komission jäsenen Vitorinon kanssa pian antaa parlamentille ja neuvostolle ehdotuksen vakavan laiminlyönnin rikosoikeudellisesta määritelmästä. Menen suoraan asiaan. Meidän on edistyttävä, koska haluamme selvittää, kuka on vastuussa tästä ja Erikan tapauksesta. Tiedämme hyvin, että vastuullisia ovat varustamot, joilla on huonokuntoisia laivoja. Vastuussa ovat myös ne, jotka hoitavat alusten rahtaamisen alhaisin kustannuksin päästäkseen halvemmalla ja optimoidakseen määrättyjä voittoja. Ne eivät piittaa riskeistä, joista sitten kärsivät rannikkojen väestö ja koko yhteiskunta. Tämä on kerta kaikkiaan estettävä. Tavoite voidaan saavuttaa selvittämällä vastuukysymykset ja estämällä lukuisia mukana olevia yhtiöitä väistämästä vastuutaan. Tähän tarvitaan kuitenkin sekä kansainvälistä että Euroopan unionin laajuista toimintaa.
(Suosionosoituksia)
Hyvät parlamentin jäsenet, se merkitsee myös, että voidakseen edistää kansainvälisen merenkulkujärjestön toimintaa, komission on oltava sen varsinainen jäsen. Kaikki jäsenvaltiot kuuluvat jo järjestöön ja ovat koordinoineet toimintaansa, mutta lisätoimia tarvitaan. Myös komission on voitava osallistua kyseiseen foorumiin, jossa se voi edistää esimerkiksi mukavuuslippuvaltioiden vastuuta. Tätä tarkoitusta varten kansainvälisessä merenkulkujärjestössä on ehdotettu pakollisia kuulemismenettelyitä.
Myös mukavuuslippuja koskevissa kysymyksissä on edistyttävä. Hyvät parlamentin jäsenet, mukavuuslippuja on kahdenlaisia. Toisaalta niillä saadaan veroetuja ja taloudellista hyötyä ja toisaalta niistä hyötyvät valtiot, jotka antavat lippunsa romuille ja ekologisille aikapommeille eli aluksille, joiden ei missään olosuhteissa pitäisi liikennöidä merellä. Molemmat on torjuttava, ja olen valmis torjumaan myös ne satamat, joista tulee pelkkiä veroparatiiseja.
IMO:n yhteydessä on otettava käyttöön myös ehdottamamme miljardin euron KOR-rahastot. Muussa tapauksessa on edistettävä eurooppalaista täydennysrahastoa, joka on käsiteltävänä ministerineuvostossa. Jos IMO ei ole antanut päätöslauselmaa toukokuuhun mennessä, on asiasta päätettävä nopeasti, jotta meillä on käytettävissämme edes täydennysrahasto. 
Hyvät parlamentin jäsenet, jossain puheenvuorossa tuotiin esille inhimillinen tekijä, eli miehistöt. Ennen kesää, Kreikan puheenjohtajakaudella, annetaan ehdotuksia, joissa korostetaan voimakkaasti koulutuksen tehostamista ja joissa lisäksi otetaan selkeästi kantaa merenkulkualan laadun parantamisen puolesta. Haluan tehdä tämän selväksi, koska asiasta on olemassa monenlaisia näkemyksiä.
Myös kansainvälisen merilainsäädännön edistämistä on jatkettava. Tiedämme, että siihen kuluu vuosia, mutta on tehtävä kaikki tarvittava, jotta se veisi mahdollisimman vähän aikaa. Samalla on keskusteltava naapurivaltioiden kanssa. Venäjän kanssa on keskusteltava Itämerestä, joka on sisämeri. Välimeren tavoin mikä tahansa onnettomuus olisi siellä paljon hirvittävämpi, ja sillä olisi ympäristön kannalta vakavammat seuraukset kuin esimerkiksi Atlantilla, joka on uusiutumiskykyisempää avomerta.
Venäjän lisäksi meidän on keskusteltava kaikkien Välimeren maiden ja Mustan meren rannikkovaltioiden kanssa. Tarkoitan siis Välimerta sen laajimmassa merkityksessä, sillä meidän on voitava vahvistaa, taata ja suojella kaikkia rannikoitamme ja myös naapuriemme rannikoita sekä edistyä kansainvälisesti.
Parlamentin jäsenten mukaan Kööpenhaminan Eurooppa-neuvostossa ei tapahtunut edistystä. Hyvät parlamentin jäsenet, minulla on Nizzan Eurooppa-neuvoston päätelmät, joissa kehotetaan panemaan Erika I- ja Erika II -paketit täytäntöön mahdollisimman pian, jopa ennen niiden voimaantulopäivää. Näin ei kuitenkaan ole menetelty. Kööpenhaminan päätelmissä kehotettiin tekemään samoin, ja toivon, että tällä kertaa näin toimitaan.
Hyvät parlamentin jäsenet, on kauhistuttavaa, että Erikan jälkeen joudumme keskustelemaan Prestigestä. Olen varma, että tällä kertaa unionin jäsenvaltiot todella pitävät lupauksensa. Elleivät ne tee niin, tuomme sen julki ja muistutamme niitä parlamentissa. Elleivät jäsenvaltiot edelleenkään pidä lupauksiaan, toivon, että kaikki parlamentin jäsenet, joilla on suhteita ja jotka kuuluvat kansallisiin puolueisiin, toisivat asian esille myös kansallisissa parlamenteissa kollegojensa kautta.
Komissio seuraa erityisesti meriturvallisuusviraston ja täällä esiteltyjen mietintöjen avulla, että jäsenvaltiot todella menettelevät niin kuin on sovittu. Komissio valvoo muun muassa Erika I- ja Erika II -pakettien voimaantuloa, eikä aio odottaa 30. kesäkuuta 2003 tai helmikuuhun 2004 asti.
Hyvät parlamentin jäsenet, haluan korostaa, että tämä koskee myös esimerkiksi hätäsatamia, joiden perustamiselle on annettu aikaa helmikuuhun 2004 asti. Mielestäni emme voi odottaa niin kauan. Meidän on aloitettava työt jo nyt, ja tammikuussa aloitamme keskustelut jäsenvaltioiden kanssa tämän asian käsittelemiseksi.
Haluan tehdä selväksi, että hätäsatama ei ole mikä tahansa satama. Hätäsatamalla on oltava käytössään erityispalveluita ja sen on oltava helppopääsyinen, jotta ohjausvaikeuksista kärsivä alus pystyy pääsemään sinne kovassa myrskyssä. Silloinhan onnettomuuksia yleensä tapahtuu. Niitä tapahtuu kovassa merenkäynnissä, kun tuulen voimakkuus on yli 100 kilometriä tunnissa, kun laivoilla on ongelmia ohjauksessa ja kun aaltojen korkeus on 8 tai 10 metriä, kuten Prestigen tai Erikan tapauksessa. Sen vuoksi nämä satamat tarvitsevat erityisvarustelua ja niihin pääsy on tehtävä erityisen helpoksi ja tarkoituksenmukaiseksi. Niihin on hankittava välineistöä ja henkilöstöä sekä laadittava toimintasuunnitelmia, joiden avulla ne pystyvät selviytymään hätätilanteista. Juuri niistä meidän on kyettävä selviytymään. Hyvät parlamentin jäsenet, älkää sekoittako hätäsatamaa mihin tahansa satamaan. Ne ovat eri asia, ja kysymys on hyvin monimutkainen.
Jatkan käsittelemällä parlamentin jäsenten mainitsemia rahoituskysymyksiä. Hyvät parlamentin jäsenet, mielestäni Eurooppa on Prestigen tapauksessa osoittanut solidaarisuutensa selvästi. Tiedättekö, kuinka paljon tukea Eurooppa järjesti ja kuinka suuri sen osuus rahoituksesta oli Erikan tapauksessa? Minäpä kerron. Tavoitteen 2 määrärahoja kohdennettiin uudelleen 10 miljoonaa euroa, jotka käytettiin Bretagnen hyväksi.
On totta, että Prestigen tapauksessa katastrofi on vielä suurempi. Kyse on kuitenkin kalastukseen suunnattujen varojen, eli KOR-rahastojen, uudelleen kohdentamisesta. Lisäksi on tarkoitus kohdentaa uudestaan muuta kalastukseen liittyvää lisärahoitusta, jolla täydennettäisiin KOR-rahastoja. Tarkoitan mahdollisuutta käyttää katastrofien torjuntaan tarkoitettua solidaarisuusrahastoa, joka tosin on vain 2,5 prosenttia katastrofien torjumiseen varatusta määrästä. Se on joka tapauksessa eurooppalainen solidaarisuustoimi. Lisäksi keskustelemme Espanjalle tai Galicialle koheesiorahastoista tai rakennerahastoista myönnettyjen varojen uudelleen kohdentamisesta
Eurooppalaista solidaarisuutta on osoitettu myöntämällä varoja, ja sekä komissio että esimerkiksi neuvoston ovat pystyneet käyttämään niitä. Hyvät parlamentin jäsenet, neuvosto on selvästi suhtautunut myönteisesti ja ottanut esille mahdollisuuden toteuttaa erityisiä lisätoimenpiteitä, koska meren pohjassa on valitettavasti vielä 50 000 tonnia polttoöljyä.
Kahdessa hylyssä on 50 000 tonnia polttoöljyä, jota valitettavasti edelleen vuotaa niistä ulos. Komissio osallistuu myös Espanjan hallituksen perustamaan tiedekomiteaan, jossa on lisäksi edustajia Ranskasta ja, ellen erehdy, myös Portugalista. Toivon, että tiedekomitea ilmoittaa pian, miten meren pohjassa olevan öljyn tilanne kehittyy. Emme tietenkään voi sallia, että näistä kahdesta uponneesta rungonkappaleesta vuotaa jatkuvasti öljyä, joka laajentaa öljylauttaa. Tähän on löydettävä ratkaisu. Meidän on tutkittava mahdollisia ratkaisuja ja selvitettävä, miten Eurooppa voi osoittaa solidaarisuutta. Olen varma, että siitä ei tule olemaan puutetta.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, myös rannikkovartiostot on mainittu, ja mielestäni tätä toimintaa on kehitettävä. Kykenemme perustamaan, ja varmasti tulevaisuudessa perustammekin rannikkovartiostoja ja muita eurooppalaisia elimiä. Tästä huolimatta meidän on ainakin parannettava kaikkien merenkulun palveluiden koordinointia unionin jäsenvaltioissa. Toivon, että tämän murhenäytelmän jälkeen kaikkia näitä toimia tehostetaan ja että pystymme edistymään ja estämään uudet Erikan ja Prestigen kaltaiset onnettomuudet.
(Suosionosoituksia)

Puhemies.
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Päätämme neuvoston ja komission julkilausumien käsittelyn. Olen vastaanottanut seitsemän työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.

Díez González (PSE).
Arvoisa puhemies, mielestäni jäsen Galeote on tehnyt huomautuksia, jotka koskevat minua henkilökohtaisesti toimessani Espanjan sosialistipuolueen ryhmän puheenjohtajana. Pyydän häntä perumaan lausumansa perättömyydet ja halventavat huomautukset.
En todellakaan ymmärrä jäsen Galeotea. En ymmärrä, miksi Galeote on päättänyt muuttaa eurooppalaisen keskustelun espanjalaiseksi keskusteluksi. En käsitä, miksi hän provosoi meitä, enkä ymmärrä rajoittunutta nationalistista asennetta, jolla yritetään saada espanjalaiset keskustelemaan keskenään. Kuten komission jäsen totesi, meillä on ratkaistavamme Euroopan laajuinen ongelma, joka on ratkaistava eurooppalaisesta näkökulmasta.
Hyvä jäsen Galeote, käytän hyväkseni kahta perinteistä espanjalaista sanontaa määritellessäni, mitä ajattelen asenteestanne. Ensimmäinen sanonta kuuluu: "eivät ne loukkaa, jotka haluavat, vaan ne jotka pystyvät". Hyvä jäsen Galeote, toinen sanonta on niin ikään hyvin perinteinen ja kuvaava, sillä meillä kaikilla on muistomme ja oma taustamme. Sanonta kuuluu: "varkaan mielestä kaikki ovat hänen kaltaisiaan". Historia on osoittanut, millaiset teidän asenteenne ovat olleet ja millaiset meidän asenteemme ovat olleet ja ovat edelleen. Ne ovat Euroopan parlamentin espanjalaisten sosialistien ja Espanjan kansallisen parlamentin sosialistien asenteita.

Puhemies.
Hyvä parlamentin jäsen Díez, mielestänne teitä kommentoitiin henkilökohtaisesti, ja puheenjohtajisto antoi teille puheenvuoron. Vaikka puheenjohtajisto ymmärtääkin mitä tarkoitatte jälkimmäisellä sanonnallanne, se sisältää sanan, jonka tekin voisitte parlamentaarisen hienotunteisuuden vuoksi perua.

Díez González (PSE).
Arvoisa puhemies, kyseessä on vain sanonta. Tarkoitukseni ei missään tapauksessa ollut nimittää jäsen Galeotea varkaaksi. Sanonnalla tarkoitetaan, että kaikkien mielestä muut ovat heidän kaltaisiaan. Galeote on syyttänyt meitä vilpillisestä menettelystä. Tämä ei pidä paikkaansa, ja hän tietää, että heidän riveissään on menetelty vilpillisesti.

Puhemies.
Hyvä jäsen Díez, puheenjohtajisto kiittää tästä selvityksestä, joka vahvistaa käsitystämme parlamentaarisesta hienotunteisuudesta.

Galeote Quecedo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvä kollega Díez, luonnollisesti peruisin kaikki puheenvuorossani esiintyneet loukkaukset tai halveksivat huomautukset, jos voisin. Kehottaisin teitä lukemaan istunnon istuntoselostukset ja kertomaan, sisältääkö puheenvuoroni loukkauksia tai halventavia huomautuksia, sillä perun ne varmasti.
Arvoisa puhemies, hyvä kollega Díez, tarkoitukseni on sanoa, että tutkintavaliokunnista säädetään parlamentin työjärjestyksen 151 artiklassa, ja pyydän teitä lukemaan sen. Tällaisen valiokunnan perustamista voidaan pyytää yhteisön lainsäädännön rikkomisen perusteella. Muutamat kolleganne ja maanmiehenne ovat selvästi ja sananmukaisesti sanoneet, että tämän valiokunnan avulla on tarkoitus selvittää Espanjan hallituksen vastuu Prestigen katastrofissa. Näin täällä on sanatarkasti sanottu. Ette voi sanoa Espanjassa, että pyydämme yhdessä lisää varoja ja sanoa sitten täällä, että varoja ei pitäisi myöntää, koska Espanjan hallitus on syypää. Tätä minä tarkoitin.
Puhemies.
Hyvä jäsen Díez, olette käyttäneet puheenvuoron antaaksenne henkilökohtaisen lausuman, samoin kuin jäsen Galeote. Emme kuitenkaan voi jatkaa henkilökohtaisten lausumien antamista loputtomiin. Asian käsittely on päättynyt.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 11.30.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista aiheista:
neuvoston ja komission julkilausumat maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikasta,
Watsonin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0381/2002) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön ja Kiinan kansantasavallan erityishallintoalueen Hongkongin hallituksen ilman lupaa oleskelevien henkilöiden takaisinottoa koskevan sopimuksen allekirjoittamisesta [SEK(2002) 412 - C5-0263/2002 - 2002/0092(CNS)], ja
Watsonin suullinen kysymys (B5-0505/02) komissiolle palauttamisesta kolmansien valtioiden kanssa tehtyjä sopimuksia koskevista Euroopan unionin periaatteista ja perusteista.

Haarder
. (DA) Arvoisa puhemies, kiitän tilaisuudesta selostaa tätä hyvin tärkeää tehtäväkenttää, jolla kollegani komission jäsen Vitorino on ollut erittäin aktiivinen siitä lähtien kun hän aloitti toimikautensa. Mielestäni olemme alkaneet saavuttaa tuloksia, ja kerron siitä mielelläni. Amsterdamin sopimuksen yhteydessä päätettiin erilaisten turvapaikka- ja maahanmuuttotoimien toteuttamisesta viiden vuoden kuluessa Amsterdamin sopimuksen voimaantulosta, toisin sanoen 1. toukokuuta 2004 alkaen.
Kuten tiedämme, Eurooppa-neuvosto toisti ja vahvisti toiveensa näiden alojen toimien toteuttamiseksi Tampereella lokakuussa 1999, Laekenissa joulukuussa 2001 ja Sevillassa tämän vuoden kesäkuussa. Sevillassa suunniteltiin näiden määräaikojen mukaisia erityistavoitteita yksittäisten lainsäädäntötoimien toteuttamiseksi. Olemme tehneet enemmänkin kuin noudattaneet näitä määräaikoja. Kuten Sevillan päätelmissä todettiin, neuvoston on löydettävä asianmukainen tasapaino toisaalta unionin jäsenvaltioihin laillisesti sijoittautuneita maahanmuuttajia koskevan kotouttamispolitiikan ja toisaalta sellaisen turvapaikkapolitiikan välillä, joka täyttää kansainvälisissä yleissopimuksissa - ennen kaikkea vuoden 1951 Geneven yleissopimuksessa - asetetut vaatimukset ja joka on erityisesti laittoman maahanmuuton ja ihmiskaupan torjumiseksi toteutettavien toimien osalta esitettyjen vaatimusten mukainen.
Sevillan päätelmien täytäntöönpano on ollut Tanskan puheenjohtajakauden tehtävä. Tämä koskee myös laittoman maahanmuuton torjuntaa ja ulkorajojen hallintaa. Seitsemäntoista erilaista hanketta ja aloitetta on toteutettu rajavalvonnan tehostamiseksi sekä meri- että maarajoilla ja lentokentillä. Lisäksi on otettu käyttöön tarkkailijoiden lähettämistä koskeva yleinen ohjelma ja Afganistaniin paluuta koskeva erityinen suunnitelma. Nämä kaksi toimenpidettä hyväksyttiin muutama viikko sitten.
Turvapaikkapolitiikan osalta Amsterdamin sopimuksessa esitettyjen tavoitteiden ja Sevillassa määritettyjen ensisijaisten tavoitteiden täytäntöön panemisessa on tapahtunut merkittävää edistystä. Euroopan pakolaisrahasto perustettiin syyskuussa 2000, ja heinäkuussa 2001 annettiin direktiivi vähimmäisvaatimuksista tilapäisen suojelun antamiseksi siirtymään joutuneiden henkilöiden joukottaisen maahantulon tilanteissa.
Turvapaikkakysymyksissä on edistytty edelleen Tanskan puheenjohtajakauden aikana. Neuvostossa on päästy sopimukseen Dublin II -asetuksesta, joka hyväksyttäneen viimein. Tämä oli Tanskan puheenjohtajakaudelle asetettu erityistehtävä. Tehtävä on toteutettu; poliittinen yksimielisyys on saavutettu. Parlamentti saattaa esittää vielä yhden varauksen, mutta olen varma, että voimme hyväksyä Dublin II -asetuksen - mahdollisesti jo huomisessa neuvoston kokouksessa Brysselissä.
Myös komission ehdotus turvapaikanhakijoiden vastaanottamisen vähimmäisvaatimuksiksi hyväksyttäneen huomisessa neuvoston kokouksessa. Kuuden viime kuukauden aikana on neuvoteltu tiiviisti komission ehdotuksesta vähimmäisvaatimuksiksi siitä, milloin kolmansien maiden kansalaisia ja kansalaisuudettomia henkilöitä on pidettävä pakolaisina tai muuta kansainvälistä suojelua tarvitsevina henkilöinä.
Merkittävää edistystä on tapahtunut, ja poliittinen yksimielisyys pakolaisen ja toissijaisen suojelun määritelmistä on saavutettu. Yksimielisyys perustuu Geneven yleissopimukseen ja Euroopan ihmisoikeussopimukseen. Olemme käytännöllisesti katsoen saavuttaneet poliittisen yksimielisyyden 1-19 artiklan pakolaislainsäädännön kaikkien perusmääräysten osalta. Jäljellä on ainoastaan kysymys pakolaisten ja toissijaista suojelua tarvitsevien henkilöiden oikeuksista, minkä vuoksi ehdotus hyväksytään todennäköisesti viimeistään kesään mennessä, kuten Sevillassa päätettiin. Tehdyt sopimukset koskevat vaikeita kysymyksiä. Vaikka tätä kaikkea voidaan pitää erittäin hyvänä asiana, joku voisi ihmetellä, mitä erikoista on jo kauan voimassa olleisiin yleissopimuksiin perustuvien asioiden hyväksymisessä. Erikoista siinä on se, että kyseisiä sopimuksia on tästä lähtien noudatettava kaikissa valtioissa, myös niissä uusissa jäsenvaltioissa, joiden jäsenyydestä päätimme viime perjantaina. Lisäksi yleissopimusten tekeminen ja direktiivien antaminen ovat täysin eri asioita. Ne poikkeavat toisistaan siinä, että komissiolla on huomattavasti enemmän sananvaltaa direktiivien noudattamista koskevissa kysymyksissä, ja lisäksi asia voidaan saattaa tuomioistuimen käsiteltäväksi, jos valtiot eivät noudata yleissopimuksia. Vastaus itse esittämääni kysymykseen on tämän vuoksi seuraava: sillä, että yleissopimusten vaatimukset saatetaan direktiivien muotoon, on valtavan suuri merkitys.
Keskustelimme avoimesti neuvoston lokakuisessa kokouksessa komission tarkistetusta ehdotuksesta turvapaikkamenettelyä koskeviksi vähimmäisvaatimuksiksi, ja jäsenvaltioiden ministerit esittivät erinäisiä ehdotusta koskevia huomautuksia. Myös tämä ehdotus hyväksytään vuoden 2003 loppuun mennessä.
Sevillan päätelmissä esitetään maahanmuuttopolitiikan osalta, että neuvoston on hyväksyttävä komission ehdotus perheiden yhdistämistä ja pitkään oleskelleiden asukkaiden asemaa koskeviksi säännöksiksi kesäkuun 2003 loppuun mennessä. Tarkistettua ehdotusta perheiden yhdistämistä koskevaksi direktiiviksi koskevissa neuvotteluissa on tapahtunut merkittävää edistystä - komissio esitti ehdotuksen tämän vuoden toukokuussa - ja se voitaneen myös hyväksyä Sevillassa asetettuun määräaikaan, toisin sanoen kesäkuuhun 2003, mennessä.
Pitkään oleskelleiden asukkaiden asemaa koskevan ehdotuksen osalta neuvosto keskusteli monista merkittävistä poliittisista kysymyksistä 15. lokakuuta 2002. Alalla on tapahtunut tiettyä edistystä Tanskan puheenjohtajakauden aikana, mutta monet ratkaisevan tärkeät kysymykset - muun muassa oikeus tietynmuotoiseen vapaaseen liikkuvuuteen - ovat edelleen ratkaisematta. Neuvosto pyrkii pitämään kiinni Sevillassa ehdotuksen hyväksymiselle asetetusta määräajasta.
Oikeus- ja sisäasioiden valiokunnassa keskusteltiin samanaikaisesti 15. lokakuuta 2002 komission ehdotuksesta direktiiviksi kolmansien maiden kansalaisten maahantulon ja oleskelun edellytyksistä opiskelua varten. Parlamenttia on kuultu kaikissa näissä tapauksissa, ja parlamentin lausunnot on sisällytetty tai ne on tarkoitus sisällyttää neuvoston päätöksentekoperusteisiin kyseisen päätöksen tekemiseksi. Neuvosto pitää parlamentin osallistumista tähän alaan, johon ei vielä sovelleta yhteispäätösmenettelyä, hyvin tärkeänä.
Neuvosto toivoo, että parlamentin kanssa tehtävää turvapaikka-alan yhteistyötä tiivistetään edelleen Nizzan sopimuksen tultua voimaan.
Toivon, että olen selostanut teille turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan alalla saavutettuja tuloksia kattavasti. Mielestäni selvitykseni antaa yleisesti ottaen myönteisen käsityksen. On totta, että asiat ovat edenneet liian hitaasti. Minusta tuntui siltä osallistuessani asiaa käsittelevän valiokunnan työskentelyyn täällä parlamentissa, ja tiedän, että myös komission jäsenestä tuntui siltä. Vaikka itse näin sanonkin, neuvosto on mielestäni nopeuttanut asioiden käsittelyä, niin että olemme viimein alkaneet päästä tuloksiin melko useissa kysymyksissä ja saavuttaa päämääriämme.
Määräaikojen noudattaminen on tärkeää. Turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikka ovat hyvin tärkeitä kansoille, ja on tärkeää, että saavutamme tuloksia ja löydämme puheeni johdannossa tarkoittamani tasapainon.
Arvoisa puhemies, olisin voinut puhua paljon kauemmin muun muassa monista aloitteista - esimerkiksi rajatarkastuksia koskevista aloitteista, joista peräti 17 on toteutettu - mutta kaiken on päätyttävä aikanaan, minkä vuoksi lopetan puheeni tähän; jäsenten puheenvuorot ratkaiskoot seuraavan tunnin aikana yksityiskohtaisesti tarkasteltavat aiheet.
Vitorino
. Arvoisa puhemies, vaikka komissio on esittänyt kaikki perustamissopimuksessa vaaditut ehdotukset 18 kuukautta ennen Amsterdamin sopimuksessa määrättyä määräaikaa, on totta, että yhteistä turvapaikka- ja siirtolaispolitiikkaa koskevat tavoitteet on saavutettu ainoastaan osittain.
Toivon, että neuvosto jatkaa nopeasti useiden käsiteltävinä olevien toimenpiteiden tarkastelua ja hyväksymistä, kuten Eurooppa-neuvosto pyysi sekä Laekenissa että Sevillassa. Myönnän, että Tanskan puheenjohtajakaudella edistyttiin merkittävästi sekä Sevillan päätelmien että - erityisesti - yhteisen turvapaikkapolitiikan kehittämisessä. Edistyminen oli neuvoston puheenjohtajan Haarderin henkilökohtaisen sitoutumisen ja asiantuntemuksen ansiota; kiitän häntä siitä.
Dublin II -asetus on tarkoitus hyväksyä virallisesti huomenna oikeus- ja sisäasioiden neuvostossa. Eurodac-järjestelmän käyttöönoton ohella, jonka on tarkoitus tapahtua 15. tammikuuta 2003, tämä on myönteinen edistysaskel.
Suhtaudun melko optimistisesti neuvostossa käytävään keskusteluun turvapaikanhakijoiden vastaanottamisen vähimmäisvaatimuksia jäsenvaltioissa koskevasta direktiivistä. Yhdyn neuvoston puheenjohtajan näkemykseen siitä, että neuvosto voi hyväksyä direktiivin huomenna.
Tämän lainsäädännön hyväksymisen ansiosta yhteinen eurooppalainen turvapaikkajärjestelmä muotoutuu asteittain. Järjestelmän kaksi tärkeintä osaa on vielä hyväksymättä. Kuten neuvoston puheenjohtaja totesi, Tanskan puheenjohtajuuskauden tarmokkaiden toimien ansiosta pakolaisen yhteisen määritelmän ja toissijaista suojelua koskevan yhteisen lähestymistavan osalta on kuitenkin tapahtunut merkittävää edistystä. Tämän avainehdotuksen, jonka neuvosto saattaa hyväksyä vuoden 2003 ensimmäisessä kokouksessaan, osalta suurin työ on jo tehty. Lisäksi toivon neuvoston nopeuttavan kuusi kuukautta sitten esittämämme turvapaikkamenettelyjä koskevan tarkistetun ehdotuksemme tutkimista.
Merkittävä edistys on erittäin tärkeää näiden Euroopan unionia koskevien kansalaisten odotusten kannalta keskeisessä asemassa olevien alojen uskottavuuden vuoksi. Tällaisilla herkillä politiikan aloilla vähittäisen etenemisen strategia on tehokas, ja myös kansalaisemme luottavat siihen. Lisäksi on tullut aika tarkastella vakavasti pakolaisasiain päävaltuutetun Ruud Lubbersin eteenpäin suuntautuvia ajatuksia, jotka Yhdistyneiden Kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutettu esitti ja hyväksyi äskettäin. Komissio aikoo antaa vuoden 2003 alussa tiedonannon, jossa esitämme omat näkemyksemme näiden Lubbersin äskettäin esittämien suojelutoimien pääkohdista.
Kuten tiedätte - ja kuten neuvoston puheenjohtaja jo mainitsi - perheiden yhdistämistä ja pitkään oleskelleiden asukkaiden asemaa koskevia direktiivejä tarkastellaan edelleen. Kehotan tulevaa puheenjohtajavaltiota Kreikkaa saattamaan nämä neuvottelut päätökseen mahdollisimman pian. Direktiivit voidaan hyväksyä ensi vuoden ensimmäisellä puolivuotiskaudella.
Työn vuoksi maahan tuleviin kolmansien maiden kansalaisiin sovellettavia sääntöjä, jotka komissio esitti heinäkuussa 2001, on nyt täydennetty lokakuussa esitetyllä maahantulon ja oleskelun edellytyksistä opiskelua varten annetulla uudella ehdotuksella. Pikainen edistyminen on välttämätöntä näiden kahden asiakirjan osalta, jotka ovat EU:n aktiivisen maahanmuuttopolitiikan avaintekijöitä.
Komissio on antanut äskettäin minun ja kollegoitteni Pattenin ja Nielsonin yhteisen ehdotuksen pohjalta kansainvälisiä suhteita koskevan tiedonannon, jossa esitetään näkemyksemme siirtolaisuuden ja kehityksen välisestä yhteydestä. Lisäksi tarkastelemme kyseisessä asiakirjassa yhteisön talousarvion mahdollisuuksia tällä alalla, mutta myös rajoituksia.
Haluan käyttää tilaisuuden hyväkseni vahvistaakseni, että komissio esittää vuonna 2003 ehdotuksen kolmansien maiden kanssa siirtolaisuuden alalla tehtävää yhteistyötä koskevaksi monivuotiseksi ohjelmaksi; ehdotus perustuu budjettikohdan B7-667 soveltamisesta saamiimme tuloksiin. Aiomme vastata erityisesti ja täydentävästi kolmansien maiden tarpeisiin, jotka liittyvät niiden pyrkimyksiin taata siirtolaisvirtojen hallinta kaikilta osin aiempaa paremmin, ja kannustaa niitä takaisinottosopimusten täytäntöönpanoa koskevien suunnitelmien tekemisessä sekä auttaa niitä kyseisten sopimusten täytäntöönpanossa. Ohjelma täydentää yhteisön muita yhteistyö- ja kehittämisvälineitä.
Saavutettu tai suunniteltu yhdenmukaistamisen aste on harvoin vastannut komission odotuksia. Enemmän olisi varmasti voitu tehdä. Yhdenmukaistamisen aste, johon pyrimme, on joka tapauksessa ponnistelujemme arvoinen. Niiden meistä, jotka ovat osallistuneet tämän politiikan laatimiseen, ei pitäisi unohtaa, että me, ja ennen kaikkea parlamentti, olemme olleet edelläkävijöitä Euroopan lainsäädännön ja politiikan periaatteiden laatimisessa siirtolais- ja turvapaikkapolitiikkaa koskevalla vaikealla alalla.
Ensimmäinen yritys kyseisen politiikan laatimiseksi on myös opettanut meille jotain. Tämän politiikan rasitteena ovat edelleen liian monet institutionaaliset ja oikeudelliset rajoitukset, kuten neuvoston puheenjohtaja totesi yleissopimuksia koskevissa huomautuksissaan.
Yhteispäätösmenettelystä olisi tehtävä tavanomainen käytäntö, ja komission olisi voitava laatia täysin yhdenmukainen politiikka yleisten määräysten pohjalta. Tavoitteena ei pitäisi olla ainoastaan vähimmäisvaatimusten täyttäminen, vaan täysin yhtenäinen turvapaikkajärjestelmä. Vaikuttaa yhä enemmän siltä, että neuvoston yksimielisyyden vaatiminen - erityisesti laajentuneen unionin osalta - johtaa umpikujaan. Tämän vuoksi olen hyvin iloinen Brutonin mietinnössä tehdyistä yleissopimuksen mukaisista rakentavista päätelmistä. Ne ovat oikeansuuntaisia Euroopan tulevan turvapaikka- ja siirtolaispolitiikan kannalta. Olen varma siitä, että Euroopan parlamentti hyväksyy kyseiset päätelmät kaikilta osin.

Watson (ELDR)
Arvoisa puhemies, olemme puhuneet viime viikkoina paljon Euroopan unionin laajentumisesta. Ottaen huomioon, että alueemme laajenee Venäjän, Ukrainan ja Valko-Venäjän rajoille asti, ei ole kovin yllättävää, että rajatarkastuksista ja maahanmuuttopolitiikasta on tullut keskeisiä kysymyksiä. Maahanmuuton osalta mikään valtio ei ole kuitenkaan erillinen saareke. Tarvitsemme todellista keskustelua Euroopan tasolla, emmekä sellaista vastenmielistä iskulauseiden esittämistä, jota jouduimme kuuntelemaan Sevillan Eurooppa-neuvostossa.
Siirtolaisuus on poliittisena kysymyksenä yksinkertainen aihe. Jollemme avaa markkinoitamme köyhistä maista tuotaville tavaroille, mikä auttaa niiden kansoja vaurastumaan, kyseisten maiden asukkaat siirtyvät Eurooppaan. Jollemme laadi omaa maahanmuuttopolitiikkaa, anarkia pääsee täällä vallalle tai - mikä olisi vieläkin huolestuttavampaa - ihmiskauppaa harjoittavat rikollisliigat laativat meille kyseisen politiikan. Mikä vahinko, etteivät hallituksemme kuunnelleet hieman huolellisemmin Kanadan hallituksen ohjeita siitä, kuinka meidän on hieman avattava etuovea lailliselle siirtolaisuudelle voidaksemme hillitä takaovea käyttävää laitonta siirtolaisuutta, mikäli haluamme saada ihmiskaupan hallintaan.
Onnittelen komission jäsentä Vitorinoa hänen joitain vuosia sitten esittämistään ehdotuksista koko tämän keskustelun alkaessa. Olen todella pahoillani siitä, etteivät jäsenvaltiot hyväksyneet niitä sellaisinaan. Siirtolaispolitiikan torjuvat näkökohdat ovat hallinneet keskustelua, eikä inhimillisiin näkökohtiin ole kiinnitetty juurikaan huomiota. Strategiana ei ole käytetty komission jäsenten ehdottamaa pienten askelten strategiaa - eteneminen horjuvin askelin olisi ehkä osuvampi kuvaus.
Minulla oli kunnia olla kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan puheenjohtajana parlamentissa kyseisen keskustelun kahtena ensimmäisenä vuonna. Pahoittelen sitä, ettei EU ole onnistunut luomaan tehokasta ja kattavaa lähestymistapaa siirtolais- ja turvapaikka-asioihin, samoin kuin sitä, ettei se ole onnistunut takaamaan vastuullista taloudenhoitoa, sillä talouskysymykset liittyvät läheisesti siirtolaisuuteen.
Euroopan taloutta vuonna 2002 koskeva komission katsaus osoittaa hitaan väestönkasvun tuhoisat taloudelliset seuraukset. Muun muassa taloudellisen kasvun mahdollisuudet saattavat heiketä prosentilla BKT:sta vuotta kohti seuraavien 50 vuoden aikana. Mitä meidän olisi tehtävä? Kehotus lisääntyä ei ole tiettävästi koskaan johtanut tuloksiin. On havaittavissa, että mitä korkeammaksi elintasomme nousee, sitä vähemmän ihmiset haluavat lapsia. Tämän vuoksi keskustelu hallitusta siirtolaisuudesta on tarpeen myös taloudellisista syistä. Toivon, että tämän iltapäivän keskustelu edistää kokonaisvaltaisten ratkaisujen löytämistä maahanmuuttopolitiikassa.
Minua on pyydetty selostamaan Hongkongin kanssa tehtyä takaisinottosopimusta. Pahoittelen sitä, ettei parlamenttia ole kuultu ja ettei sille annettu tietoja takaisinottosopimusta koskevien neuvottelujen aikana. Saimme valitettavasti tilaisuuden esittää kantamme vasta kun sopimus oli jo allekirjoitettu - ja vasta sen jälkeen kun 23. joulukuuta kokoontunut maatalousneuvosto oli tehnyt päätöksen, jossa annetaan lupa allekirjoittaa kyseinen sopimus.
Lainatakseni työjärjestyksemme 97 artiklaa ?komissio ja neuvosto antavat asiasta vastaavalle valiokunnalle säännöllisesti perusteellista tietoa neuvottelujen etenemisestä?. Pahoittelen sitä, ettei näin tehty, erityisesti sen vuoksi, että tämä on ensimmäinen yhteisön neuvottelema takaisinottosopimus. Pyydän komissiota ja neuvostoa antamaan parlamentille tietoa neuvottelujen etenemisestä tulevien sopimusten yhteydessä.
Takaisinotto koskee laittomasti alueellamme oleskelevien henkilöiden palauttamista. Harva läsnäolijoista kieltää palautuspolitiikan tarpeen. Se on olennainen osa kaikkea uskottavaa maahanmuuttopolitiikkaa. Tehokas palauttaminen takaa turvapaikkapolitiikan ja laillista maahanmuuttoa edistävien ohjelmien uskottavuuden sekä ehkäisee laitonta siirtolaisuutta. Palauttamisesta on tullut tärkeä keskustelunaihe etenkin sen vuoksi, että rajoittava maahanmuuttopolitiikkamme lisää jo muutenkin ylikuormittuneiden turvapaikkajärjestelmiemme käyttöä entisestään. Olen varma siitä, että neuvoston viime kuun lopussa hyväksymässä palauttamista koskevassa toimintaohjelmassa otetaan huomioon saattajan kanssa tapahtuvan vapaaehtoisen paluun monet edut samoin kuin pakkokeinoin tehtävän palautuksen vaihtoehto.
Avustetun vapaaehtoisen paluun etuna on se, että sen ansiosta rangaistukseton kustannustehokas paluu on mahdollinen. Se on osoittautunut toimivaksi ratkaisuksi Saksassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Alankomaissa ja Belgiassa. Se on mukavampi ja sekä taloudellisesti että poliittisesti edullisempi vaihtoehto kuin palauttaminen. Avustettu vapaaehtoinen paluu on ollut käytössä lähes yksinomaan Euroopassa, ja tarvitsemme lisätutkimusta tällaista paluuta edistävien ohjelmien kestävyydestä.
Politiikkamme on oltava kuitenkin järkiperäistä, eikä se saa perustua ennakkoluuloihin. Sen on perustuttava tarpeidemme järkevään arvioimiseen. Politiikan on oltava hallitustemme politiikkaa, eivätkä ne saisi tehdä palautuspäätöksiä väkijoukkojen miellyttämiseksi. Hallitustemme on otettava politiikassaan huomioon myös sukupuolta ja terveyttä koskevat näkökohdat, jotka ovat erittäin tärkeitä tekijöitä tässä keskustelussa.
Takaisinottosopimus, josta minua on pyydetty laatimaan mietintö, on ensimmäinen takaisinottosopimus, jonka yhteisö on aikeissa tehdä. Komission jäsenen tavoin arvostan Hongkongin viranomaisten halukkuutta neuvotella asiasta kanssamme. Tämänhetkistä keskustelua saattaa vaikeuttaa Hongkongin tulevaisuutta koskeva keskustelu, josta käy ilmi, että perustuslain 23 artiklan täytäntöönpano herättää huolestuneisuutta. Jotkut voivat väittää, ettei Hongkong ole turvallinen maa. Hyväksyn Hongkongin hallinnon pääsihteerin Donald Tsangin 10. joulukuuta antaman henkilökohtaisen vakuutuksen siitä, että vapaa tiedonvälitys ja sananvapaus säilyvät hongkongilaisen yhteiskunnan perusominaisuuksina. En myöskään epäile Hongkongin hallinnon kykyä hallinnoida takaisinottosopimusta. Lisäksi sopimuksessa viitataan heikoimmassa asemassa olevien suojelemista koskeviin kansainvälisiin sitoumuksiin. 
Minua huolestuttaa tässä sopimuksessa kuitenkin se, että sopimus on ensimmäinen monista vastaavanlaisista sopimuksista. Lupa sellaisten sopimusten neuvottelemiseksi monien maiden kanssa on jo annettu - osa niistä on jo allekirjoitettukin. Osa sopimuksista on huomattavasti hankalampia kuin tämä.
Tämän vuoksi pyydän komissiota täsmentämään tänä iltapäivänä monia kysymyksiä. Ensimmäinen kysymys koskee jäsenvaltioiden vapaaehtoisten ja pakkokeinoin tehtävien palautusten määrää ja ihmisryhmiä, joita palauttaminen koskee, sekä näiden ihmisten lähtömaita. Ovatko jäsenvaltioiden toteuttamat toimenpiteet riittäviä ja tehokkaita? Koska myös parlamentille on hyvin tärkeää taata perusoikeuksien noudattaminen palautuspolitiikan ja neuvottelemiemme takaisinottosopimusten osalta, kysyn myös, kuinka komissio aikoo taata, että kansalaisoikeuksia noudatetaan palautettaessa henkilöitä, erityisesti, kun palauttaminen koskee suuria ihmisjoukkoja. Onko komissio varma siitä, että sen ehdottamat takaisinottosopimukset ovat meitä velvoittavan kansainvälisen pakolaislainsäädännön mukaisia? Sitoutuuko komissio perustamaan yhteisvalvontamekanismeja niiden valtioiden kanssa, joiden kanssa teemme takaisinottosopimuksia? Parlamentti odottaa vastauksia kaikkiin näihin kysymyksiin.
Haluan tietää myös, minkä vuoksi Euroopan parlamenttia ei mainita lainkaan palauttamista koskevaa yhteisön politiikkaa koskevassa komission tiedonannossa. Haluan täsmennyksen siihen, millaisia yhtenäisiä ja avoimia rahoitusvälineitä kyseisessä palautuspolitiikassa ja takaisinottosopimuksissa käytetään. Euroopan parlamentin rooli yhtenä budjettivallan käyttäjänä on tältä osin kiistatta tärkeä, ja haluan tietää, onko uuden oikeudellisen perustan käyttöönotto kyseistä politiikkaa varten taloudellisesti perusteltua.
Ihmisoikeuksia koskeva lauseke Hongkongin takaisinottosopimuksessa ei ole riittävän voimakas väline, jotta se tarjoaisi meille täydellisen suojan muiden valtioiden kanssa tekemiemme vastaavanlaisten sopimusten yhteydessä. Meidän on myönnettävä, että vaikka sopimuksen tekeminen Hongkongin kanssa oli melko helppoa, kun saatoimme tarjota Hongkongille vastineeksi viisumittoman pääsyn EU:hun, sopimuksen tekeminen Venäjän ja Marokon kaltaisten maiden kanssa ei ole läheskään yhtä helppoa.
Meidän on tarjottava yhteistyön kannustimia monille kolmansille maille sen sijaan, että uhkaisimme niitä taloudellisilla pakotteilla, kuten pääministeri Blair ja pääministeri Aznar ehdottivat Sevillassa. Tämän vuoksi pidän komission äskettäistä tiedonantoa siirtolaisuuskysymysten saattamisesta osaksi Euroopan unionin ulkopolitiikkaa tervetulleena. Tämä asiakirja, kehityspolitiikkamme, takaisinottoa koskevat neuvottelut ja sen taloudellisen tärkeyden, joka maahanmuutolla on meidän kannaltamme, huomioon ottaminen ovat osoitus sellaisesta laaja-alaisen maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikan edellyttämästä ajattelusta, jota niin pikaisesti tarvitaan.

Vitorino
Arvoisa puhemies, minulle on ilo olla täällä ja tarkastella näitä aiheita jälleen esittelijä Watsonin kanssa, joka on merkittävästi edistänyt tätä keskustelua parlamentissa toimiessaan kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan puheenjohtajana. Olen iloinen voidessani todeta, että tämä on edistänyt näiden kysymysten käsittelyä ja niiden kehittymisen seurantaa.
Olemme tyytyväisiä tähän Hongkongin kanssa tehtyyn sopimukseen, joka on Euroopan yhteisön ensimmäinen takaisinottosopimus kolmansien maiden tai alueiden kanssa. Se on osoitus siitä, että Hongkong on valmis sitoutumaan yhteistyöhön Euroopan unionin kanssa muuttovirtojen hallitsemiseksi, mutta lisäksi se lujittaa ?yksi maa, kaksi järjestelmää? -periaatteen uskottavuutta.
Olemme omaksuneet tasapainoisen lähestymistavan tämän yksittäisen sopimuksen kohdalla. Kuten ehkä muistatte, Euroopan unioni päätti maaliskuussa 2001 myöntää Hongkongin asukkaille viisumittoman pääsyn, ja ehdotimme samanaikaisesti takaisinottosopimusta koskevia neuvotteluja.
Myönnän, että meidän olisi pitänyt tiedottaa parlamentille paremmin näistä neuvotteluista. Puolustuksekseni voin todeta ainoastaan, että neuvottelukierroksia oli ainoastaan yksi. Olisi ollut hankalaa toimittaa parlamentille tietoja kesken neuvottelujen. Olemme kuitenkin vakavissamme sen suhteen, että aiomme neuvotella tämän jälkeen useita muita takaisinottosopimuksia. Meidän on otettava käyttöön käytännön keinoja parlamentin kuulemiseksi ja pitämiseksi ajan tasalla. Voin taata teille, että olen ottanut jo yhteyttä kansalaisoikeuksien valiokunnan sihteeristöön sen selvittämiseksi, kuinka parlamentti voi saada helposti tietoja takaisinottosopimuksia koskevien neuvottelujen etenemisestä. Toivon olevani täällä ensi kerralla keskustelemassa kanssanne takaisinottosopimuksista ja toivon, että minulla on teille silloin parempaa kerrottavaa.
Suullisen kysymyksen osalta komissiolla ei ole täsmällisiä lukuja vapaaehtoisten ja pakkokeinoin tehtävien palautusten määristä jäsenvaltioissa. Voin kertoa teille, että keskimäärin 40 prosenttia Euroopan pakolaisrahastosta jäsenvaltioille myönnetyistä määrärahoista käytetään vapaaehtoisen paluun rahoittamiseen. Euroopan pakolaisrahaston määräykset kattavat ainoastaan vapaaehtoisen paluun.
Rajanylitys- ja maahanmuuttoasioiden tiedotus-, tarkastelu- ja tietojenvaihtokeskus Cirefin tilastojen mukaan yhteensä noin 333 000 ihmistä on palautettu. Tilastot sisältävät vuoden 2001 paluutiedot 12/15 jäsenvaltiosta. Yhdistynyt kuningaskunta, Irlanti ja Alankomaat eivät toimittaneet kyseisiä tietoja.
Vuoden 2002 tammi- ja syyskuun välisenä aikana jäsenvaltiot palauttivat 98 000 ihmistä, mutta Yhdistynyt kuningaskunta, Irlanti, Alankomaat ja Luxemburg eivät toimittaneet kyseisiä tietoja, eivätkä ne sisälly näihin lukuihin.
Tarvitsemme näistä kysymyksistä täsmällisempiä tilastoja. Esimerkiksi vapaaehtoisia ja pakkokeinoin tehtäviä palautuksia ei voida erottaa toisistaan, koska niitä ei eroteta jäsenvaltioiden kansallisissa tilastoissa. Palautettujen henkilöiden kansalaisuus sen sijaan käy ilmi tilastoista, mutta niistä ei käy ilmi, mihin heidät on palautettu, koska - kuten tiedätte - kaikkia henkilöitä ei ole palautettu kotimaahansa, vaan niihin maihin, joiden kautta he ovat tulleet Euroopan unioniin. Myönnämme, että tarvitsemme nykyistä parempia tietoja, ja sen vuoksi esitämme Kreikan puheenjohtajakaudella ehdotuksen, joka koskee erityisen välineen käyttöönottoa turvapaikka- ja siirtolaispolitiikkaa koskevien yhdenmukaistettujen ja vakiomuotoisten tilastotietojen vaihtamiseksi.
Komissio ei ole vastuussa palauttamista koskevien päätösten täytäntöönpanosta. Se on yksinomaan jäsenvaltioiden tehtävä. Mielestämme joitain välineitä pitäisi kuitenkin ottaa käyttöön Euroopan tasolla. Esimerkiksi karkotuspäätösten vastavuoroinen tunnustaminen on ratkaisevan tärkeää. Alalla käytetään erästä soveltamisalaltaan hyvin rajoittunutta välinettä. Arvioimme parhaillaan, kuinka kyseinen väline on toiminut käytännössä, ja toivon, että voimme esittää teille ensi keväänä arviomme siitä, kuinka karkotuspäätösten vastavuoroinen tunnustaminen on onnistunut Euroopan unionissa.
Sama pätee myös karkotuspäätöksiä koskeviin sääntöihin. Mielestämme meillä pitäisi olla joitain ihmisten palauttamista koskeviin päätöksiin sovellettavia yhteisiä eurooppalaisia sääntöjä; tämän vuoksi toivon, että voimme esittää joitain aihetta koskevia erityisiä ehdotuksia melko pian. Myönnän, ettei komissiolla ole mitään välinettä paluunjälkeisten tilanteiden seurantaa varten. Se ei kuulu tehtäviimme, eikä meillä ole välineitä sellaisen arvioinnin suorittamiseen.
Kannatan tietenkin laajaa keskustelua palautuspolitiikasta. Kuten tiedätte, olemme julkaisseet vihreän kirjan ja esittäneet toimintasuunnitelman, jonka neuvosto on hyväksynyt. Toivon, että keskustellessamme siirtolaisuutta ja kehitystä koskevista tiedonannoista voimme pyrkiä määrittelemään parlamentin kanssa Euroopan unionin palautuspolitiikan tärkeimmät kysymykset. Olen kiinnostunut kuulemaan parlamentin näkemyksen aiheesta.

Oostlander (PPE-DE). -
Arvoisa puhemies, turvapaikkapolitiikka on erittäin vaikeaa, ja siihen liittyy monia epämiellyttäviä näkökohtia. Eräs merkittävä näkökohta on se, että huomattava osa turvapaikan hakijoista joutuu lopuksi palaamaan, ja osa palautetaan pakkokeinoin. Tämä herättää aina paljon huomiota ja saa yleisön tunteet kuohumaan. Samalla kun poliitikkoja painostetaan usein voimakkaastikin käännyttämään pois mahdollisimman monet sellaiset turvapaikan hakijat, jotka eivät välttämättä ole oikeutettuja turvapaikkaan, ihmiset ovat kuitenkin erittäin liikuttuneita niiden henkilöiden vuoksi, jotka päädytään palauttamaan, joskus jopa monien vuosien jälkeen. Meidän ei tarvitse ottaa huomioon suuren yleisön usein täysin ristiriitaisia tunteita. Vapaaehtoinenkaan paluu ei sitä paitsi ole aina yksinkertaista, ja olen todennut, että esimerkiksi Kansainvälisen siirtolaisjärjestön (IOM) kaltaiset järjestöt ovat usein hyvin saamattomia ainakin Alankomaissa. Sellaisten henkilöiden lukumäärä, joille on järjestetty mahdollisuus palata kotimaahansa tai edelliseen asuinmaahansa vapaaehtoisesti, on suhteellisen pieni. Koko turvapaikkapolitiikkamme - tai ainakin palauttamista ja paluuta koskevan politiikkamme - on täytettävä ihmisarvoa koskevat vaatimukset kaikilta osin.
Meidän on tarkasteltava tätä kysymystä huolellisesti, ja olen myös iloinen siitä, että käsittelemme palauttamiskysymystä asianmukaisesti Hongkongin sopimuksessa ja muiden parhaillaan laadittavien sopimusten yhteydessä. On kuitenkin selvää, että sopimusten on sisällettävä muitakin näkökohtia kuin palautuslausekkeet. Sen osalta, mitä palanneiden ihmisten tilanteen seurannan osalta on juuri esitetty, olen sitä mieltä, että tältä osin on paljon tehtävissä myös EU:n tasolla. Hallitukset tyytyvät usein ainoastaan toteamaan, että niiden suurlähetystöt pitävät yhteyttä henkilöihin, jotka on palautettu siitä huolimatta, että kyseiset henkilöt ilmoittavat olevansa vaarassa kotimaassaan. Tällaista tapahtuu luonnollisesti kaikissa maissa.
Mielestäni on tärkeää, että jäsenvaltioiden suurlähetystöt pyrkivät parantamaan mahdollisuuksiaan selvittää, voidaanko kotimaahansa palanneisiin henkilöihin pitää yhteyttä joissain tapauksissa, voidaksemme varmistua - todella varmistua - siitä, että päätös heidän palauttamisestaan on perustunut huolelliseen harkintaan.
Hongkongin sopimuksen osalta yhdyn täysin esittelijä Watsonin näkemyksiin. On tietenkin vahinko, että hyväksyntäämme pyydetään vasta nyt. Sopimuksen legitimiteetti edellyttää luonnollisestikin hyväksyntäämme, ja annamme tarvittavan hyväksynnän nyt. On uskaliasta muuttaa toimintajärjestystä näin, mutta luotan siihen, että komission jäsen Vitorino, jonka hyvästä tahdosta olemme saaneet monia todisteita täällä parlamentissa, tarkoittaa, mitä sanoo vakuuttaessaan, että muita mahdollisuuksia ilmoittaa parlamentille tällaisista asiakirjoista aikaisemmin tarkastellaan tulevaisuudessa, jotta voimme tarvittaessa vaikuttaa kyseisten asiakirjojen sisältöön.
Neuvoston puheenjohtaja Haarder on puhunut jo eurooppalaisen politiikan selkeydestä. Mielestäni se on hyvin tärkeä asia erityisesti kolmansien maiden kansalaisten ihmisarvon kannalta. Jos turvapaikkapolitiikkamme on yhtenäistä tai edes suhteellisen yhtenäistä ja jos onnistumme koordinoimaan siinä monet erilaiset vaatimukset, voimme antaa sitä koskevia tietoja kolmansille maille, niin että niiden kansalaiset saavat tietää, millaista kohtelua he voivat odottaa saavansa kaikkialla Euroopan unionissa. Sen ansiosta todellisuudessa ainoastaan onneaan kokeilevat turvapaikanhakijat voivat luopua sellaisista kokeiluista, joiden vuoksi he velkaantuisivat perheilleen, kylänsä asukkaille tai naapureilleen, ja ymmärtävät jäädä sinne missä ovat sen sijaan, että he joutuisivat palaamaan rahattomina.
Lopuksi esitän erään hetki sitten mainittua Euroopan pakolaisrahastoa koskevan kysymyksen. Voidaanko Euroopan pakolaisrahaston tulevaisuudennäkymiä parantaa, ja voiko Euroopan unioni käsitellä alueellisen avun kysymystä nykyistä enemmän?

Terrón i Cusí (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Haarder, hyväksyitte oikeus- ja sisäasioiden neuvoston viime kokouksessa yhteisön menettelyjen moniosaisuuden ansiosta hyvin tehokkaan toimenpiteen laittoman maahanmuuton ehkäisemiseksi. Samalla hyväksyitte ilman keskustelua - luultavasti epähuomiossa, koska kyseessä oli esityslistan viimeinen kohta - Marokosta tuotavien tomaattien kiintiöiden laajentamista ja lisäämistä koskevan sopimuksen tekemisen.
Tätä päätöstä lukuun ottamatta ette ole toteuttanut ainakaan maahanmuuton osalta mitään merkittäviä toimenpiteitä tässä tai missään muussakaan neuvostossa.
Käsiteltävänämme on monia komission esittämiä maahanmuuttopolitiikkaa - ennakoivaa maahanmuuttopolitiikkaa - koskevia ehdotuksia, enkä halua pitkästyttää parlamenttia luettelemalla ne jokaisessa puheessani. Mitään niistä ei ole hyväksytty.
Sevillan Eurooppa-neuvoston kokouksessa neuvosto, joka ei ollut tehnyt tämän alan kotitehtäviään, määritteli jälleen kerran maahanmuuttopolitiikan painopistealueet ja määräajat. Kokouksessa ei keskusteltu niinkään kyseisestä politiikasta, vaan pikemminkin laittoman maahanmuuton torjumisesta. Emme ole kuitenkaan edistyneet siinäkään paljoa. Kokouksen yhteydessä alettiin joka tapauksessa puhua tästä aiheesta eri tavalla kuin aikaisemmin, mikä huolestuttaa minua jonkin verran. Siellä alettiin puhua maahanmuuttajien palauttamisesta ja ulkorajojen valvonnasta siten, ettei konkreettisille ehdotuksille jätetty juurikaan tilaa. Kokouksessa puhuttiin turvallisuudesta, ja alaa käsiteltäessä alettiin puhua myös rajavalvonnasta. Nyt, kun kuuntelen teitä, vaikuttaa siltä, että laiton maahanmuutto liittyy turvallisuuden puutteeseen. Jos kiertäisitte kaupungeissamme, huomaisitte, että laiton maahanmuutto liittyy pikemminkin palveluammateissa, maatalouden parissa ja ravintoloissa työskenteleviin ihmisiin. Tiedämme, keitä kyseiset henkilöt ovat. Esimerkiksi omassa maassani eräässä Barcelonan lähistöllä sijaitsevassa 800 000 asukkaan kaupungissa L'Hospitaletissa on laskettu olevan 17 670 maahanmuuttajaa, joista monet ovat maassa laittomasti.
Komissio on esittänyt tänä aikana seuraavat kaksi ehdotusta, jotka perustuvat kokonaisvaltaiseen lähestymistapaan Tampereen päätelmien mukaisesti: maahanmuuttajien paluuta koskeva vihreä kirja ja maahanmuuttopolitiikan sisällyttäminen Euroopan unionin ulkopolitiikkaan. Kokonaisvaltaisessa lähestymistavassa on tietenkin otettava huomioon torjuntaa koskevat näkökohdat maahanmuuttopolitiikan toteuttamiseksi ja laittoman työskentelyn torjumiseksi - mikäli Berlusconi sallii - ulkomaankauppaa koskevan integroitumispolitiikan toteuttamiseksi. Jos lähestymistapamme ei ole kokonaisvaltainen, emme voi ehkäistä laitonta maahanmuuttoa tehokkaasti.

Ludford (ELDR).
Arvoisa puhemies, me kaikki myönnämme, että yhteisen turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan toteuttamiseen on liittynyt seuraavat kaksi ongelmaa: hitaus ja tasapainon puute.
Hitausongelman osalta todettakoon, että turvapaikkapolitiikassa on kiritty Tanskan puheenjohtajakauden aikana. Minäkin ihailen neuvoston puheenjohtajan Haarderin tarmokkuutta. Tasapainokysymyksen osalta tunnen kuitenkin edelleen turhautuneisuutta siitä, että laillista siirtolaisuutta ja siirtolaisten oikeuksia koskevia kysymyksiä on laiminlyöty.
Siirtolaisia, joiden integroituminen yhteiskuntaan ei onnistu, arvostellaan paljon, mutta heidän hyväkseen ei tehdä paljoakaan asioissa, jotka koskevat esimerkiksi perheiden yhdistämistä tai oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen. Tältä osin voidaan mainita esimerkiksi vastaanotto-olosuhteita koskeva direktiivi, jossa tuodaan esiin ?pienintä yhteistä nimittäjää? koskevasta yksimielisyyttä edellyttävästä säännöstä seuraavan lähestymistavan perinteinen vaara. Tämä ei ole neuvoston puheenjohtajan Haarderin syytä. Sen jälkeen, kun asiakirja oli hyväksytty näennäisesti viime huhtikuussa, keskustelu aloitettiin uudelleen. Sen seurauksena saksalaiset saivat tahtonsa läpi, minkä vuoksi vaatimuksia, joiden mukaan turvapaikanhakijoiden annettaisiin työskennellä, jos päätöstä heidän tapauksestaan ei ole tulossa vuoden sisällä, ei esitetä lainkaan. Britit ovat saaneet tahtonsa läpi sen osalta, että jäsenvaltiot saavat kieltäytyä vastaanottoavusta, jos turvapaikanhakija ei voi osoittaa, että hän on jättänyt hakemuksensa mahdollisimman ajoissa. Olen varma siitä, että jos parlamentin päätökset tehtäisiin määräenemmistöllä ja noudattamalla yhteispäätösmenettelyä, kumpaakaan lauseketta ei olisi tässä asiakirjassa, koska edistysmielisempi enemmistö olisi päässyt voitolle.
Paluukysymyksen osalta herää kysymys, pakotammeko naiset palaamaan Afganistaniin, jonka nykyoloja Human Rights Watch -järjestö kuvaa aivan yhtä ankariksi kuin talebanien hallinnon aikana? Teini-ikäiset pojat vakoilevat naisia ja marssittavat heitä sairaaloihin, joissa naiset pakotetaan todistamaan siveytensä osallistumalla gynekologisiin tutkimuksiin, joiden yhteydessä heitä kohdellaan raa'asti. Lisäksi naisten on yhä pukeuduttava keskiajalta peräisin olevaan burkha-kaapuun. Mielestäni emme voi taata Afganistaniin palautettujen naisten turvallisuutta.
Haluan takeet siitä, ettemme palauta naisia Afganistaniin.

Sylla (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, hyvät kollegat. Mielestäni se, mitä tästä aiheesta on esitetty, on hyvin tärkeää. Lisäksi annan täyden tukeni kollegani Terrón i Cusín huomautuksille. Vaikka asetimme Amsterdamin sopimuksen kanssa tehtävää yhdenmukaistamista koskevan tavoitteen ja vaikka otimme Tampereella merkittävän edistysaskelen muun muassa komission jäsenen Vitorinon osallistumisen ansiosta, Sevillan Eurooppa-neuvostossa otimme mielestäni kaksi askelta taaksepäin. Sen sijaan, että olisimme puhuneet yleisestä yhdenmukaistamispolitiikasta - politiikasta, jossa otetaan asianmukaisesti huomioon nykyisten lakien kaikki erot ja monimutkaisuudet ja jonka ansiosta yhdenmukaistaminen voidaan toteuttaa - kaikki huomio kohdistetaan laittoman maahanmuuton kysymykseen. Sevillassa esitetyt ehdotukset olivat hyvin kielteisiä, koska Sevillan ehdotusten toteuttamisesta olisi väistämättä seurannut pakotteiden asettaminen kehitysmaille, jotka kärsivät jo muutenkin nälänhädästä, sodista ja väkivaltaisuuksista. Olisimme asettaneet niille pakotteita, koska ne olisivat joutuneet ottamaan kansalaisensa takaisin. Tämä on osoitus siitä, ettemme ymmärrä edes sitä yksinkertaista asiaa, että ne, jotka lähtevät maastaan, eivät tee sitä huvin vuoksi: he lähtevät, koska he ovat väkivallan ja köyhyyden uhreja.
Hyvä komission jäsen, myös eräs toinen asia huolestuttaa minua: aivovienti kehitysmaista. Kuten tiedämme, kenelläkään ei ole nykyään mitään nuoria tietotekniikan ammattilaisia vastaan. Kukaan ei myöskään vastusta nuorten opiskelijoiden palkkaamista. Kun kyse on säännöllisistä ja säännellyistä maahanmuuttajavirroista, emme kuitenkaan hyväksy enää ketään. Annamme vanhojen kuvitelmien tai mitään sanomattomien ilmausten, kuten ?nollatasoon perustuva maahanmuutto? tai ?täysin avoimet rajat?, hämätä itseämme. Nähdessämme ihmisten tulevan Eurooppaan ja joutuvan slummien vuokraisäntien käsiin liberaalien käsitysten omaksuminen käy meiltä helposti.
Totean lopuksi, että olen järkyttynyt nähdessäni, että sisäasiainministerit käsittelevät suurinta osaa maahanmuuttopolitiikasta. Mielestäni tämän kysymyksen on oltava osa yhteistä kehitystyötä, koska ongelmaa ei voida ratkaista pakotteiden avulla. Tiedämme, että Yhdistyneen kuningaskunnan armeija voi käännyttää ihmisiä pois nykyään, ja tiedämme, että Ranskassa on pakolaisleirejä. Hyvä komission jäsen, mielestäni kolmannen maailman velkojen peruuttaminen ja kehityksen edistäminen noudattamalla hyvän hallintotavan periaatetta vaikuttavat tämän vuoksi varteenotettavilta ratkaisuilta, jos haluamme tehdä maahanmuuttopolitiikastamme oikeudenmukaisempaa ja inhimillisempää.

Boumediene-Thiery (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, neuvoston ehdottamat takaisinottosopimukset ovat osoitus pikemminkin laittoman maahanmuuton torjumista koskevasta strategiasta kuin aidosta yhteistyöstä. Haluan korostaa kahta seikkaa.
Menettelyn osalta se, ettei parlamentille ole toimitettu tietoja, herättää kysymyksen parlamentin jäsenten roolista ja toimivallasta: demokraattinen uskottavuutemme on vaarassa. Valitamme äänestämättä jättävien lukumääristä ja siitä, etteivät kansalaiset tunne Euroopan unionia. Lisäksi haluamme vakuuttaa kansalaiset unionin tarpeesta, mutta niin kauan kuin heidän edustajiaan halveksitaan eikä heitä kuulla, emme voi tehdä tavoitteenamme olevasta kansalaisten Euroopasta uskottavaa.
Takaisinottolausekkeiden osalta Euroopan unioni vahvisti uudelleen sitoutumisensa Geneven ja Dublinin yleissopimuksiin Tampereen huippukokouksessa. Tämän vuoksi ei voida hyväksyä sitä, että kolmansien maiden kansalaisia voidaan palauttaa näiden takaisinottosopimusten nojalla, vaikka ei olisi minkäänlaisia takeita siitä, että heidän lähtömaissaan kunnioitetaan ihmisoikeuksia ja demokraattisia vapauksia. Mitä perusteita sovelletaan sen tarkistamiseksi, että maat, joihin kansalaisia palautetaan, ovat turvallisia?
Euroopan unionin toiminnan perustana on perusoikeuksien kunnioittaminen. Tämä pätee erityisesti ihmisten liikkuvuuden sääntelemistä ja erityisesti vapaaehtoista tai pakkokeinoin tehtävää palautusta koskeviin toimenpiteisiin. Kuinka komissio aikoo tarkistaa, että näitä oikeuksia kunnioitetaan palautettaessa ihmisiä, erityisesti palautuksen koskiessa kokonaisia ihmisryhmiä? Nämä ovat todellisia kysymyksiä. Afgaaneja saatetaan nykyään palauttaa Afganistaniin siitä huolimatta, ettei heidän turvallisuudestaan ja rauhasta alueella ole minkäänlaisia takeita. Sangatten sulkeminen ei ole tarjonnut minkäänlaista ratkaisua pakolaisten hyväksymistä koskevaan ongelmaan; kurdeja ja irakilaisia saapuu edelleen päivittäin.
Ovatko takaisinottosopimukset kansainvälisen lainsäädännön velvoitteiden ja palauttamiskiellon periaatteen, johon turvapaikanhakuoikeus liittyy, mukaisia? Mitä yhteisiä valvontamekanismeja komissio aikoo ottaa käyttöön sellaisten maiden kanssa, joiden kanssa tällaisia sopimuksia neuvotellaan? Olisimme halunneet varmuuden siitä, että näitä perusoikeuksia kunnioitetaan. Esittelijän työn korkeasta laadusta huolimatta meillä ei ole minkäänlaisia takeita näistä vapauksiemme ja oikeuksiemme kannalta perustavanlaatuisista kysymyksistä.
Takaisinottolausekkeiden avulla tarjotaan ratkaisuja Euroopan unionin jäsenvaltioiden etuja koskeviin huolenaiheisiin sen sijaan, että niillä edistettäisiin kolmansien maiden kehitystä. Ne ovat vahingollisia yhteisön kaikelle maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikalle, minkä vuoksi emme voi tukea niitä.

Farage (EDD).
Arvoisa puhemies, tämän kysymyksen yhteydessä on otettava huomioon kaksi seuraavaa näkökohtaa: ensiksi epätoivottujen siirtolaisten Euroopan unioniin pääsyn estämisen - tai ainakin heidän pääsynsä valvomisen - ongelma, ja toiseksi siirtolaisuuden syyt.
Väestöpainetta, poliittista epävakautta ja alueellisia sotia lukuun ottamatta on selvää, että suurimmat paineet johtuvat taloudellisista eroista. Lyhyesti sanottuna suurin osa Euroopan unionin jäsenvaltioihin pyrkivistä maahanmuuttajista on taloudellisista syistä muuttavia henkilöitä. Jotta politiikka voisi olla menestyksekästä, siinä on tämän vuoksi käsiteltävä sekä pääsyn epäämistä että siirtolaisuuden syitä.
Tältä osin vaikuttaa selvästi siltä, että Euroopan unioni vaikeuttaa asioita. Vaikuttaa siltä, että käytännöllisesti katsoen kaikki sen ulkopolitiikka suhteessa kolmansiin maihin ja suhteessa ehdokasvaltioihin aiheuttaa siirtolaisuutta vähiten kehittyneistä maista. Euroopan unionilla on tiukat kiintiöt, tariffit ja protektionistiset toimintatavat, joilla rajoitetaan kauppaa kolmansien maiden kanssa. Se, että se tukee omaa teollisuuttaan - erityisesti maataloutta yhteisen maatalouspolitiikan avulla, jota ei ole uudistettu - ja myy tuettuja tuotteitaan polkuhintaan maailmanmarkkinoilla, aiheuttaa epätasapainoa kolmannen maailman taloudessa. Kalastussopimusten osalta unioni ryöstää kolmannen maailman vesiä, sen sijaan, että se kannustaisi paikallista teollisuutta. Lisäksi se vie kyseisiltä mailta niiden ammattitaitoisen, koulutetun työvoiman ja riistää niiltä siten taloudellisen kehityksen ainekset.
Kaikki tämä tuo julmasti esiin Eurooppa-hankkeen imperialismin. Sen sijaan, että pyrkisitte ratkaisemaan käytännön ongelmia, otatte käyttöön idealistisia yhteisiä politiikkoja. Nämä politiikat pahentavat ongelmia entisestään. Olisi paljon järkevämpää lakata vahingoittamasta kolmannen maailman taloutta, sen sijaan, että ryhdytään näihin uusiin merkillisiin hankkeisiin. Maahanmuuton valvonta olisi jätettävä jäsenvaltioiden tehtäväksi - toimintatapa, jota puolueeni tukee - ja nykyisten politiikkojen epäonnistumisia olisi käsiteltävä. Kaikella kunnioituksella läsnä olevaa neuvoston jäsentä kohtaan, mielestäni teidän on yritettävä enemmän.

Borghezio (NI).
Arvoisa puhemies, aiempaa ymmärtäväisemmän maahanmuuttopolitiikan toteuttaminen erityisesti hyvin arkaluontoisten turvapaikka-asian kaltaisten kysymysten osalta on varmasti Tanskan puheenjohtajakauden ansiota, sillä näitä asioita koskeva politiikka on jo kauan vaikuttanut pikemminkin kannustavasti laittomaan maahanmuuttoon käytännössä. Vaikka tietämyksemme laittomaan maahanmuuttoon liittyvistä vaaroista on lisääntynyt, unionin laittoman maahanmuuton torjumiseksi käytännössä toteuttamat toimenpiteet eivät ole olleet niin tehokkaita kuin ne voisivat olla. Muun muassa takaisinottosopimuksia olisi pitänyt tehdä kolmansien maiden kanssa paljon nopeammin, ja sopimusten pitäisi olla paljon käytännöllisempiä, koska - kuten kaikki tiedämme - unionilla on painavat ja konkreettiset perusteet painostaa näitä maita.
Lautalla meritse saapuvien laittomien maahanmuuttajien virta Etelä-Italian rannikolla jatkuu huolimatta uuden, entistä ankaramman ihmiskauppiaiden vastaisen rikoslainsäädännön hyväksymisestä. Muuttovirrat jatkuvat juuri sen vuoksi, ettei ihmiskauppiaiden toimintaan ole puututtu millään tavoin Albanian ja Turkin kaltaisissa maissa. Laitonta maahanmuuttoa pyritään torjumaan muun muassa toteuttamalla hanke, jonka yhteydessä Euroopan poliisivoimat vastaavat kaikesta rajavalvonnasta, eivätkä ainoastaan merirajojen valvonnasta, vaikkakin merirajoja valvovien poliisivoimien asianmukainen koulutus on tärkeää. Tätä hanketta on tuettava täysimääräisesti, ja sitä on jatkettava viivytyksettä. Lisäksi uusien jäsenvaltioiden poliisivoimille, jotka joutuvat hyvin pian käsittelemään - jolleivät jo käsittele - näitä kysymyksiä, on annettava alan asianmukainen koulutus, sillä niiden rajoista tulee pian myös meidän rajojamme.
Tehtävämme on varoittaa myös eräästä toisesta asiasta: emme voi jatkuvasti ummistaa silmiämme niiltä monilta tapauksilta, joissa Bin Ladenin verkoston aktiivijäsenten on voitu osoittaa tunkeutuneen kaupunkeihimme laillisina maahanmuuttajina valmistaakseen maaperää biologisilla aseilla - mahdollisesti ydinjätettä sisältävillä niin sanotuilla likaisilla pommeilla - tehtäville hyökkäyksille; tällaista on todettu äskettäin Ranskassa. Tämä vaara on nyt läsnä Euroopassa. Meidän on varottava myöntämästä liikaa vapauksia, jotta emme tulisi siten auttaneeksi niitä, jotka aikovat toteuttaa New Yorkissa, Mombasassa tai Balilla toteutettujen kaltaisia toimia.

Hernández Mollar (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvä komission jäsen. Kiitän teitä siitä, että olette tänään Euroopan parlamentissa keskustelemassa kysymyksistä, joilla on merkittävä inhimillinen ulottuvuus ja jotka lisäksi herättävät hyvin suurta huomiota tiedotusvälineissä ja poliittisina kysymyksinä: maahanmuutto- ja turvapaikka-asioista.
Käsittelen ensin maahanmuuttoa. On hyvä asia, että parlamentissa toistetaan yhä uudestaan ja uudestaan, että säännellyt siirtolaisvirrat vaikuttavat hyvin myönteisesti vastaanottavan maan kehitykseen, maahanmuuttajien omaan tilanteeseen ja jopa lähtömaan kehittymiseen. On kuitenkin palautettava mieliin myös, että rajoittamaton laiton maahanmuutto kuormittaa yhteiskuntamme rakenteita äärimmilleen ja johtaa lopuksi vastaanottovalmiuksien ehtymiseen, mikä puolestaan aiheuttaa epätasa-arvoa ja syrjäytymistä.
Edellä mainituista syistä tarvitsemme johdonmukaista eurooppalaista politiikkaa, jossa otetaan huomioon kaikki siirtolaisilmiöön liittyvät tekijät. Maahanmuuton alalla on tapahtunut merkittävää edistystä Tampereen, Laekenin ja Sevillan Eurooppa-neuvostojen ansiosta. Monet ovat kuitenkin arvostelleet - eivätkä syyttä - sopimusten puutetta muilla kuin torjuntaa koskevilla aloilla, kuten kollegani, edeltäjäni Watson on todennut. On totta, että kun otetaan huomioon lähes päivittäiset traagiset tapahtumat Gibraltarin salmien vesillä ja Italian rannikolla, kansalaisten, joita tällaiset arkaluontoiset kysymykset - muun muassa turvattomuus ja ihmiskauppa - huolestuttavat päivä päivältä yhä enemmän, huolestuneisuuteen voidaan vastata ja siihen on vastattava. Tämä voidaan tehdä noudattamalla valppautta, suorittamalla rajatarkastuksia sekä vastustamalla mafioita ja laittomien työntekijöiden hyväksikäyttöä.
Haluan kuitenkin korostaa myös eräiden muiden näkökohtien tärkeyttä, joiden osalta tarvitaan vielä merkittävää edistystä. Eräs tällainen näkökohta on kehitysapupolitiikan lujittaminen ja tarkistaminen arvokkaan ja myönteisen ympäristön luomiseksi lähtömaihin, jotta voitaisiin estää ihmisten - enimmäkseen nuorten - joukkolähtö; sen sijaan, että nämä ihmiset pakenevat kohti tuntematonta ja vaarantavat henkensä, he voisivat ja heillä pitäisi olla tärkeä rooli oman maansa kehittämisessä.
Toinen tällainen näkökohta on toistaiseksi vasta suunnitteilla olevan siirtolaisuuden seurantakeskuksen perustamista koskevien valmistelujen aloittaminen. Sen ansiosta voisimme - kuten komission jäsen juuri totesi - käsitellä siirtolaisuusilmiötä luotettavien ja jäsenvaltioiden väliset vertailut mahdollistavien tietojen pohjalta analysoimalla ja levittämällä tietoja.
Kolmas näkökohta on laillisten maahanmuuttajien yhteiskuntaan integroitumisen edistäminen, joka on eräs onnistuneen maahanmuuttopolitiikan tärkeimmistä tekijöistä, toteuttamalla seuraavien alojen toimenpiteitä: perheiden yhdistäminen, lasten kouluttaminen, syrjinnän torjunta, asuntopolitiikka, vastaanottomaan kielen opiskelua koskevat järjestelyt sekä sosiaali- ja terveydenhoitotoimenpiteet.
Yhteentörmäysten välttämiseksi vastaanottavan maan kanssa, ja kuten Euro-Välimeri-foorumin 17. ja 18. kesäkuuta Barissa pidetyssä neljännessä kokouksessa todettiin, on otettava huomioon ilmiön toinenkin puoli: tarve toteuttaa toimia sen takaamiseksi, että myös maahanmuuttajat kunnioittavat heidät vastaanottavan yhteisön periaatteita ja arvoja.
Lopuksi mainittakoon siirtolaisvirtoja, laittoman maahanmuuton torjuntaa, kansallisten takaisinottosopimusten tekemistä ja Euroopan unionin rajojen yhdennettyä hallintaa koskeva kumppanuuden ja yhteisvastuun hengessä tehtävä yhteistyö lähtö- ja kauttakulkumaiden kanssa, josta sovittiin edellä mainitulla foorumilla. Tämä on tehtävä, jonka onnistuminen edellyttää, että se toteutetaan tiiviissä yhteistyössä Euroopan unionin rajoilla sijaitsevien kolmansien maiden kanssa.
Arvoisa puhemies, siirtyäkseni turvapaikkakysymykseen haluan korostaa sen osalta Geneven yleissopimuksen tärkeyttä ja noudattamista. Sen avulla säännellään täydentävästi kansainvälisen suojelun muita välttämättömiä muotoja sopimuksen kattamissa tapauksissa. Ikäväkseni minun on kuitenkin esitettävä jälleen kritiikkiä - kuten tein keskustellessamme esittelemästäni direktiivistä - vastaanotto- ja turvapaikkaolosuhteiden osalta; tapa, jolla turvapaikkapolitiikan eri näkökohtia koskevia neuvotteluja käydään, on käytännössä edelleen epämääräinen ja sekava. On olemassa sanonta: ?älä haukkaa liian suurta palaa kerrallaan?; minusta tuntuu siltä, että tämä kuvaa hyvin turvapaikka-alan tämänhetkistä tilannetta. Lisäksi on outoa keskustella ehdotuksista, joiden määräykset ovat sidoksissa muiden sellaisten ehdotusten perusteella määräytyviin käsitteisiin, joita koskevat keskustelut olisi pitänyt saattaa päätökseen jo aikaisemmin, mutta jotka eivät sen sijaan etene lainkaan.
Tämän vuoksi pyydän teitä järkiperäistämään Eurooppa-prosessia; älkäämme myöskään sotkeutuko sellaisiin epämääräisiin kuvioihin, joita ensisijaisesti kansalliset edut ohjaavat.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluan kiinnittää komission ja neuvoston huomiota asiaan, joka myös on tärkeä: siihen, että Nizzan sopimuksen tullessa voimaan - minkä on määrä tapahtua 1. helmikuuta - parlamentin ja neuvoston yhteispäätösmenettely ja määräenemmistöön perustuva päätöksenteko otetaan käyttöön turvapaikkamenettelyjen, -vaatimusten ja -olosuhteiden eri näkökohtia koskevan sääntelyn vähimmäisvaatimuksia koskevilla arkaluontoisilla aloilla.

Swiebel (PSE). -
Kuten monet puhujat ovat jo todenneet, yhteinen turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikka etenee hyvin tasapainottomasti. Torjuntatoimien, laittoman maahanmuuton torjunta mukaan luettuna, osalta voidaan jälleen kerran todeta, että neuvosto on toiminut tänä vuonna hyvin tarmokkaasti. Tällä hetkellä ei ole kuitenkaan havaittavissa mitään todelliseen yhteiseen turvapaikka- ja siirtolaispolitiikkaan viittaavaa, eikä se ole komission, vaan neuvoston syy. Neuvosto on omaksunut hyvin yksisuuntaisen lähestymistavan. Se on asettanut ulkorajojemme valvonnan ja laittomasti saapuville ja oleskeleville apua tarjoavien rankaisemisen tärkeimmälle sijalle käsiteltävien aiheiden luettelossa. Karkotus- ja palautuspolitiikka on nyt lisätty tärkeimpien aiheiden joukkoon. Keskustelemme tänään kolmansien maiden, tässä tapauksessa Hongkongin, kanssa tehtävistä takaisinottosopimuksista. Parlamentti jätettiin enemmän tai vähemmän sivuun keskusteltaessa tästä sopimuksesta, eikä se ole pystynyt toimimaan sille osoitetun tehtävän mukaisesti. Näin ei olisi saanut käydä, varsinkaan, kun otetaan huomioon, että tätä sopimusta käytetään myöhempien samankaltaisten sopimusten mallina. Panin merkille komission jäsenen Vitorinon lupauksen siitä, ettei tämä toistu, ja aion muistuttaa häntä asiasta. Ryhmäni voi muuten hyväksyä Hongkongin sopimuksen sisällön, mutta hyväksymme esittelijä Watsonin kriittisen lähestymistavan. Esitän hänen kysymystensä pohjalta seuraavat kolme huomautusta.
Ensiksi, missä määrin jo toteutetut palautustoimenpiteet ovat yleensä tehokkaita, ja kuinka estämme kolmansien maiden ihmisiä, jotka on palautettu, palaamasta saman tien niihin EU-valtioihin, joista he ovat lähteneet? Vai onko paluupolitiikkamme ensisijaisesti kotimaiseen kulutukseen tarkoitettua näennäispolitiikkaa, ja pyritäänkö sen avulla salaamaan, ettei todellisten ongelmien ratkaisemiseen tarvittavaa poliittista rohkeutta ole?
Toiseksi, eikö pakkokeinoin tehtävän palautuksen pitäisi olla paluupolitiikkamme viimeinen keino, johon turvaudutaan vain äärimmäisissä tilanteissa, ja mitä välineitä Euroopan unionilla itse asiassa on vapaaehtoisen paluun edistämiseksi, jotta pakkokeinoin tehtävää palauttamista voidaan välttää?
Viimeinen näkökohtani on tämä: laajamittainen palauttaminen on kiellettyä - se kielletään muun muassa Euroopan ihmisoikeusperuskirjassa - mutta kuinka Euroopan unionin jäsenvaltioiden oletetaan takaavan, että kolmansista maista lähtöisin olevien yksittäisten laittomien maahanmuuttajien palauttamista koskevia päätöksiä seurataan tapauskohtaisesti, ja kuinka voimme taata, että palauttamiskiellon periaatetta noudatetaan?
Schmidt, Olle (ELDR).
Arvoisa puhemies, Tanska ja neuvoston puheenjohtaja Haarder ovat saaneet tänään ansaitsemaansa kiitosta. Yhdyn näkemykseen kiitosten aiheellisuudesta. En ole kuitenkaan kovin tyytyväinen EU:n pakolais- ja maahanmuuttopolitiikkaan. Ehdotukset koskevat useimmiten valvontaa ja torjuntaa. Kokonaisnäkemys kadotetaan helposti. Mikä tähän auttaisi? Maailman köyhyyden torjunnasta, avun ja kaupankäynnin lisäämisestä sekä demokratian lujittamisesta olisi hyötyä. Neuvoston puheenjohtaja Haarder on hyvin selvillä tästä. Tarvitsemme kunnioitukseen ja ihmisarvon kunnioittamiseen perustuvaa inhimillistä turvapaikkapolitiikkaa. EU:ssa kaikilla ihmisillä on oikeus hakea turvapaikkaa. Kaikkien ei tarvitse pyytää suojelua voidakseen jäädä, mutta kaikkia on kohdeltava noudattamalla oikeusvaltion periaatetta, ja kaikille on taattava asianmukaiset olosuhteet ja muun muassa pääsy työmarkkinoille. Se, että EU on avautumassa siirtolaistyövoimalle, keventää todennäköisesti turvapaikkapolitiikan paineita ja antaa meille samalla tilaisuuden selviytyä yhä lisääntyvistä väestöongelmista.
Tanskan esimerkki osoittaa, että EU tarvitsee yhteistä turvapaikkapolitiikkaa. Jos Tanska tiukentaa politiikkaansa, pakolaiset tulevat Ruotsiin. Inhimillisiä arvoja puolustavan EU:n on pystyttävä parempaan. Tämä edellyttää yhteispäätösten tekoa tässä istuntosalissa, minkä neuvoston puheenjohtaja Haarder tietää paremmin kuin kukaan muu.
Coelho (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvä komissio jäsen, hyvät kollegat. Haluan aloittaa kuten paronitar Ludford toteamalla, että turvapaikka- ja maahanmuuttoalalla on edetty hitaasti ja tasapainottomasti. Yhdyn myös kollegani Terrón i Cusín näkemykseen siitä, että alalla tarvitaan kokonaisvaltaista lähestymistapaa. Kokonaisvaltainen lähestymistapa tarkoittaa, että meidän on keskityttävä turvapaikka- ja maahanmuuttoasioihin liittyvien ongelmien osalta sekä ongelmien taustatekijöihin että siihen, kuinka voimme torjua oikeuksien väärinkäytön. Tältä osin haluan todeta, etten ole samaa mieltä niiden kanssa, jotka vastustavat torjuntatoimia sen perusteella, etteivät ne ole tarpeen. Valitettavasti ne ovat tarpeen. Laittoman maahanmuuton torjunnan on kuuluttava unionin ensisijaisiin tavoitteisiin, koska tämä ilmiö on erittäin loukkaava ihmisarvon kannalta; lisäksi rikollisverkostot ja ihmiskauppa voivat kukoistaa sen vaikutuksesta. Laiton maahanmuutto ja se, ettemme pysty valvomaan siirtolaisvirtoja, ovat omiaan edistämään kohtuuttoman muukalaisvihan, rasismin ja suvaitsemattomuuden syntyä.
Olisi luultavasti helpompaa tehdä kaikesta laittomasta laillista, mutta siihen emme voi taipua. Kaikki, jotka haluavat tulla EU:n alueelle, eivät voi tehdä niin. Tämän vuoksi esittelijä Watson totesi, että meillä on oltava sellainen kotouttamispolitiikka, joka takaa maahanmuuttopolitiikkamme uskottavuuden. Tämä on ratkaisevan tärkeää, ja se on toteutettava ilman minkäänlaisia ideologisia tai muita rajoituksia. Ongelminamme ovat siis hitaus ja tasapainon puute. Suhtaudun luottavaisesti siihen, että komission jäsenen Vitorinon tarmokkuus nopeuttaa tapahtumien kulkua; tasapainon puutteen osalta parlamentin olisi mielestäni pyrittävä tasapainottamaan eräitä näkemyksiään. Viitaten komission jäsenen Vitorinon viisaisiin ajatuksiin haluan korostaa erästä hänen mainitsemaansa asiaa, jota pidän hyvin tärkeänä: tämän alan politiikkamme kannalta ratkaisevaa on hidas mutta vakaa eteneminen.

Sauquillo Pérez del Arco (PSE).
Arvoisa puhemies, se, että komissio haluaa vastata Eurooppa-neuvoston suuntaviivoihin ottamalla käyttöön kokonaisvaltaisen ja yhdennetyn siirtolaispolitiikan on hyvin ihailtavaa, mutta tiedonannosta esiin tuleva politiikka ja sisäministeriön lähestymistapa ovat täysin ristiriidassa sen kanssa, millaiset suhteet Euroopan unionilla olisi parlamentin näkemyksen mukaan oltava kehitysmaihin, joista tulevat maahanmuuttajat eivät sivumennen sanoen - ja myöskään komission mukaan - muodosta määrällistä ongelmaa. Kuten komissio toteaa, yli 90 prosenttia kaikista maailman maahanmuuttajista elää ja työskentelee Euroopan unionin ulkopuolella lähtömaidensa läheisyydessä.
Sevillan Eurooppa-neuvoston aikaan varoitimme siitä, ettei kehitysyhteistyön edellytykseksi saisi asettaa sitä, että maat, joista siirtolaisvirrat ovat lähtöisin, valvovat maastamuuttoa.
Kehitysyhteistyö ei ole väline, jonka avulla ratkaistaan lahjoittajien sisäisiä ongelmia, vaan väline, jota käytetään köyhyyden torjumiseen. Siirtolaisuuden syinä, riippumatta siitä, onko kyse laittomasta maahanmuutosta, ovat köyhyys, sortopolitiikka ja aseelliset yhteenotot. Näihin syihin on puututtava kehitysyhteistyön avulla, sen sijaan, että kehitysyhteistyötä käytetään niiden vaikutusten tukahduttamiseen.
Eurooppalaisen maahanmuuttopolitiikan yhdentämistä koskeva komission toive on erinomainen tilaisuus taata se, että sen sijaan, että kehitysmäärärahoja käytetään rajavalvontaan ja maahanmuuttajien palauttamiseen pakkokeinoin, ne kohdennetaan rakentavampiin toimiin Euroopan kehitysyhteistyöpolitiikan kannalta keskeisen köyhyyden torjumisen periaatteen mukaisesti. Kyse on yhteisestä kehitystyöstä, toisin sanoen maahanmuuttajien lähtöalueiden kehityksen edistämisestä, niin että maahanmuuttajat voivat palata lähtömaahansa luottaen tulevaisuuteen. Komissio toimisi siten johdonmukaisesti sen tänään tarkasteltavana olevassa tiedonannossa esittämänsä toteamuksen kannalta, että se on tietoinen siitä, että Euroopan unionin kehitysmaasuhteiden on perustuttava solidaarisuudelle.
Cotonoun takaisinottosopimuksen 13 artikla on aiheuttanut ongelmia ja herättänyt vastustusta. Tämän vuoksi hyväksymme neuvotellun takaisinoton laajojen kehitysohjelmien yhteydessä, mutta emme hyväksy pakkokeinoin tehtävää palautusta, etenkään, jos se rahoitetaan kehitysrahastoista. Pyrimme valppaasti estämään parlamentin kehitykselle asettamien painopisteiden muutokset kohdentamalla uudelleen ryhmän 4 vähäiset määrärahat, erityisesti sen vuoksi, että komission kertomuksesta käy ilmi tätä ongelmaa ja sen ratkaisemiseksi käytettävissä olevien varojen puutetta koskeva huoli.
Sbarbati (ELDR).
Arvoisa puhemies, turvapaikkapolitiikkaa koskevia ehdotuksia on esitetty paljon, ja ne voivat herättää joko pelkoa tai tunteen liiallisesta vieraanvaraisuudesta ja suvaitsevaisuudesta. Täällä on tietenkin tuotu esiin - ja olen samaa mieltä - että tarvitsemme sen sijaan tervettä järkeä, viisautta ja ennen kaikkea erityistä taitoa tunnistaa näiden kysymysten monisäikeisyys. Hyvä komission jäsen, kysyn tämän vuoksi, käsitelläänkö erityisesti alaikäisten asemaa turvapaikkaoikeuden ja siirtolaiskysymysten osalta, ja jos, niin kuinka? Lisäksi tiettyjen hakemusten hylkäämis- ja hyväksymispäätöksiä on odotettava edelleen hyvin kauan, ja niihin liittyvät menettelyt ovat erittäin pitkiä, eivätkä ne varmasti ole ihmisoikeuksia koskevien käsitystemme mukaisia. Käsitelläänkö tätä niin sanotun eurokratian valtavaa ongelmaa mitenkään, ja jos, niin kuinka?
Lopuksi haluan käsitellä erästä perustavanlaatuista seikkaa. Puhuitte turvapaikkalainsäädännön yhdenmukaistamisesta ja siten kaikkien Euroopan maiden selkeän oikeudellisen kehyksen tarpeesta; puhuisin itse peräti uskottavuutemme kannalta välttämättömän perustuslaillisen kehyksen tarpeesta. Yhdyn tältä osin näkemykseenne ja toivon, että toteutatte tarvittavat toimet tämän päämäärän saavuttamiseksi.

Lang (NI).
Arvoisa puhemies, vaikuttaa siltä, että parlamentti on alkanut tänään tiedostaa Eurooppaa 30 vuoden ajan vaivanneeseen laaja-alaiseen laittomaan maahanmuuttoon liittyvät ongelmat. On korkea aika ymmärtää, että asioihin puuttumattomuuden ja vapaan kulun pyhä periaate on tuhoisa Euroopalle. Euroopan hallitukset ovat toinen toisensa jälkeen olleet kykenemättömiä hallinnoimaan katkeamattomia siirtolaisvirtoja, eikä äskettäin tehty Ranskan ja Britannian välinen Sangatten sopimus, josta on pidetty suurta ääntä, tuo tähän muutosta. On hyvä, että Sangatten pakolaisleiri suljettiin. Yhdistynyt kuningaskunta on suostunut tunnustamaan tuhat laitonta maahanmuuttajaa, mutta entä sitten? Kuinka käy kaikkien muiden - niiden, joita Punainen Risti ei ole rekisteröinyt, ja niiden maahan laittomasti saapuvien maahanmuuttajien, joita on satoja päivää kohti? Sangatten sulkeminen sulkematta rajoja on ilmeisen epäjohdonmukainen, typerä ja tehoton toimenpide. Turvallisuus- ja varovaisuussyistä meidän olisi ensin palautettava pikaisesti tarkastukset maidemme rajoille ja tuomittava vastuuttomat ja vanhanaikaiset Schengenin sopimukset.

Oreja Arburúa (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Sevillan Eurooppa-neuvostossa täsmennettiin unionin maahanmuuttopolitiikan seuraavat kolme pääkohtaa: muuttovirtojen hallinnan tärkeys yhteistyössä lähtömaiden kanssa, laillisten maahanmuuttajien kotouttaminen ja takaisinottosopimuksia koskevien neuvottelujen aloittaminen Euroopan tasolla.
Ensimmäisen kohdan osalta parlamentin olisi hyväksyttävä mahdollisimman pian ja mahdollisimman yksimielisesti muun muassa ehdotus direktiiviksi kansalaisten vapaasta liikkuvuudesta tai perheiden yhdistämisestä tai muita vastaavia aloitteita, jotka koskevat esimerkiksi työskentelemään tulevien maahanmuuttajien tai kolmansien maiden kansalaisten maahanpääsyn edellytyksiä, sen osoittamiseksi, että kannatamme yhtenäistä maahanmuuttopolitiikkaa.
Toisen kohdan osalta onnistunut maahanmuuttopolitiikka edellyttää epäilemättä sen yhteydessä toteutettavia kotouttamistoimenpiteitä. Tämän vuoksi vastaanottamisen ja yhteiskuntaan integroimisen on katsottava muodostavan olennaisen osan yleistä maahanmuuttopolitiikkaa, ja tämä edellyttää sekä Euroopan unionin että kansallisten ja alueellisten hallitusten samoin kuin kansalaisyhteiskunnan ja maahanmuuttajien itsensä hyväksymää toimintaa.
Meidän on hyödynnettävä sitä yleisesti ottaen myönteistä vaikutusta, joka laillisilla maahanmuuttajilla on talouteemme, ja taattava asianmukainen tasapaino kolmansien maiden kansalaisten ja vastaanottavien maiden kansalaisten oikeuksien välillä.
Olen iloinen voidessani tukea takaisinottosopimusten osalta Tanskan puheenjohtajakauden aikana toteutettuja toimenpiteitä. Eräässä tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan työryhmässä todettiin, että kolmansien maiden kanssa käydyt neuvottelut takaisinottosopimuksista ovat osoittautuneet tehokkaimmiksi silloin, kun ne on käyty Euroopan tasolla.
Eräs toinen tärkeä seikka on ulkorajojen hallinnan yhdennetyn järjestelmän luominen. Myös tältä osin olen tyytyväinen Tanskan puheenjohtajakauden saavutuksiin. Sen tavoitteisiin kuului jäsenvaltioiden välisen nopean ja turvallisen tiedonvaihdon edistäminen rajavalvontayhteistyön lujittamiseksi. Tässä yhteydessä on aiheellista mainita myös tästä aiheesta viime viikolla hyväksytty kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö.
Haluan lopuksi toistaa seuraavan komission jäsenen Vitorinon esittämän ajatuksen, jota olen itse käyttänyt usein: maahanmuutto ei ole ongelma eikä ratkaisu, vaan se on selkeästi inhimillinen, sosiaalinen, taloudellinen ja poliittinen ilmiö.
Hazan (PSE).
Arvoisa puhemies, nyt on puhuttu jo paljon, mutta haluan käyttää tilaisuuden hyväkseni arvostellakseni Eurooppaa yhtenäisyyden puutteesta turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan yhdenmukaistamista koskevan erittäin arkaluontoisen aiheen osalta. Tämä kysymys sivuutetaan aivan liian usein, kun huomio kohdistetaan sen sijaan laittoman maahanmuuton torjuntaan.
Hallitustemme epätäydellistä muistia olisi syytä virkistää palauttamalla mieleen perustamissopimuksen 63 artikla, jossa määritellään turvapaikka- ja maahanmuutto-oikeutta koskevien kysymysten yhdenmukaistamiseen ja yhteisöllistämiseen johtava prosessi. Haluan ilmaista turhautuneisuuteni niiden hartaiden toiveiden osalta, joita neuvoston edustajat esittävät aina puhuessaan näistä kysymyksistä, vaikka todellisuudessa mikään EU:n jäsenvaltio tuskin haluaa jakaa naapuriensa kanssa kansalliseen suvereniteettiin perustuvaa erioikeuttaan, jonka nojalla se voi päättää itse ulkomaalaisten päästämisestä alueelleen.
Tähän mennessä ehdotetut toimenpiteet ovat koskeneet pääasiallisesti laittoman maahanmuuton kysymystä. Euroopan parlamenttia ei ole kuultu riittävästi asianmukaisten maahanmuuttomenettelyjen käyttöönottoa koskevan kysymyksen osalta, eivätkä EU:n 15 jäsenvaltion hallitukset ole saavuttaneet riittävää yksimielisyyttä. Lokakuussa 1999 pidetyn Tampereen huippukokouksen jälkeen komissio alkoi kuitenkin suhtautua tehtävään myönteisesti. Emme usko, että laittoman maahanmuuton torjunnasta voidaan keskustella tarkastelematta samalla asianmukaisia maahanmuuttomenettelyjä ja ulkomaalaisten integroimisen edellytyksiä. Tarvitsemme kokonaisvaltaista lähestymistapaa, mikä onkin tuotu jo esiin. Kokonaisvaltainen lähestymistapa on ratkaisevan tärkeä. Emme halua, että Eurooppa on linnake.
Totean lopuksi, että EU:n valtioiden poliittisen tahdon puute on osoitus siitä, että meillä on vielä paljon tehtävää, ennen kuin Euroopasta voi tulla vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue, mikä oli eräs Amsterdamin sopimuksen tärkeimmistä aiheista.

Berthu (NI).
Arvoisa puhemies, koska minulla on vain minuutti puheaikaa, siirryn suoraan aiheeseen, joka on hyvin huolestuttava: komission allekirjoittama takaisinottosopimus nykyään erottamattomasti Kiinaan kuuluvan Hongkongin erityishallintoalueen hallituksen kanssa.
Meidän olisi oltava ennen kaikkea tyytyväisiä siitä, että laittomien maahanmuuttajien palauttamista koskeva ensimmäinen kahdenvälinen sopimus on allekirjoitettu, mikä tapahtui kolmen vuoden kuluttua Tampereen Eurooppa-neuvoston esittämän pyynnön jälkeen. Kun luemme sopimuksen perustelut, joudumme kuitenkin kauhuksemme toteamaan, että allekirjoittaessaan sopimuksen oikeus- ja sisäasiainministerit ovat vastineeksi vapauttaneet Hongkongin passinhaltijat viisumivaatimuksesta. Mielestämme nämä kaksi samanaikaista päätöstä ovat täysin epäsuhtaisia. Kuinka monet Kiinan kansalaiset voivat tulla Euroopan unioniin viisumivapauden ansiosta ja oleskella täällä laittomasti? Entä kuinka monet Kiinan kansalaiset voidaan palauttaa Hongkongiin takaisinottosopimuksen mukaisesti? Lisäisin, että palauttaminen tapahtuu meidän kustannuksellamme. Mielestämme tämä sopimus ei ole missään suhteessa edullinen. Haluaisimme hyvin mielellämme tietää, kuinka monet näistä myönnytyksistä olisi voitu neuvotella. Tällaisen sopimuksen tekeminen oli joka tapauksessa anteeksiantamatonta.

Ceyhun (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvä komission jäsen. Eikö ole järjetöntä, että on neuvosto, joka nimeää komission ja antaa yhteisen turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan laatimisen sen tehtäväksi, ja että sama neuvosto tekee kaiken voitavansa tehdäkseen tyhjiksi tämän komission ehdotukset? Juuri tällainen on Euroopan unionin alueen jokapäiväinen nykykäytäntö.
Mielestäni saksalaisilla kollegoillani, jotka eivät osallistu tähän keskusteluun millään tavoin, on hyvät syyt poissaololleen. Oletan heidän juhlivan sitä, ettei Saksalla ole tästä hetkestä alkaen enää nykyaikaista maahanmuuttolainsäädäntöä, koska he ovat onnistuneet estämään sellaisen lainsäädännön käyttöönoton.
Mielestäni kristillisdemokraattien olisi viimeinkin kysyttävä tätä itseltään - heidän olisi kysyttävä itseltään, mitä he luulevat tekevänsä. Jos he haluavat toimia vastuuntuntoisesti, hekin pitäisivät yhteisen turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan luomista tärkeänä. Se ei kuitenkaan sisälly heidän suunnitelmiinsa. Euroopan unionin kristillisdemokraattisella enemmistöllä on ainoastaan yksi tavoite: integraation ja kaiken järkevän maahanmuuttopolitiikan tyhjäksi tekeminen. Olen siitä hyvin pahoillani.

Paciotti (PSE).
Arvoisa puhemies, tuen täysin esittelijä Watsonin erinomaista mietintöä, erityisesti sen kohdan osalta, jossa Euroopan parlamentti kehottaa neuvostoa ja komissiota suhtautumaan vakavasti Euroopan unionin päivittäin julistamiin perusihmisoikeuksiin. Mielestämme ihmisoikeuksia voidaan kunnioittaa, vaikka samalla toteutettaisiin asianmukaisia toimia laittoman maahanmuuton torjumiseksi. Tarvitsemme kuitenkin asianmukaisia välineitä ja asianmukaisia valvontamuotoja, sillä muuten sokea byrokraattinen hylkäys- ja pakkopalautusjärjestelmä johtaa äskettäin Italiassa koetun kaltaisiin murhenäytelmiin. Eräs Syyriasta lähtenyt perhe, joka poikkesi Milanoon ollessaan matkalla Ammanista Casablancaan, pakotettiin palaamaan kotimaahansa Syyriaan, jossa perheenpää pidätettiin välittömästi ja jossa hän on vaarassa tulla kidutetuksi ja jossa häntä uhkaa mahdollisesti kuolemantuomio. Pyydämme teitä takaamaan, että tämänkaltaiset tragediat estetään, jotta kukaan ei voisi sanoa vähemmistömielipidettä edustavien tavoin, että Euroopan unionin palautuspolitiikka johtaa ihmisten kuolemaan. Pyydän komissiota ja neuvostoa tekemään kaikkensa kyseisen maassani tehdyn murheellisen teon, jonka vuoksi ihminen on vaarassa tulla tapetuksi eräässä toisessa maassa, enempien kielteisten seurausten estämiseksi.

Karamanou (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, puheenjohtajavaltio Kreikka on luvannut vuoden 2003 kynnyksellä kiinnittää erityistä huomiota Amsterdamissa, Tampereella ja Sevillassa tehtyihin päätöksiin. Kreikan pitkä rantaviiva muodostaa Euroopan unionin ulkorajan sellaisten Aasian maiden kanssa, joista Eurooppaan virtaa nykyään maahanmuuttajia. Tämän vuoksi on erittäin tärkeää, että Kreikan puheenjohtajakaudella otetaan käyttöön poliittiset toimintatavat eri velvollisuuksien ja tehtävien jakamiseksi oikeudenmukaisesti Euroopan unionin jäsenvaltioiden kesken.
Kuten myös muut jäsenet ovat todenneet, maahanmuuttopolitiikka on tietenkin muutakin kuin rajavalvontaa. Se on enemmän kuin pelkät torjuntatoimet, kotimaahan palauttaminen ja takaisinotto. Maahanmuuttopolitiikan yhteydessä on tunnustettava maahanmuuttajien ihmisoikeudet ja heidän perustavanlaatuiset työllisyys- ja kansalaisoikeutensa sekä se, mitä he voivat tarjota ja kuinka he voivat edistää Euroopan kehittämistä. Maahanmuuttopolitiikan vaatimuksiin kuuluu, että kaikkien Euroopan unionissa vähintään viisi vuotta asuneiden henkilöiden oikeudet on tunnustettava täysimääräisesti, kuten olemme toistuvasti ehdottaneet täällä parlamentissa. Maahanmuuttopolitiikka edellyttää myös sen myöntämistä, että uskonnollisen ahdasmielisyyden uhkan tai nykyaikaisen ihmisoikeuskäsityksen kanssa ristiriidassa olevien epäinhimillisten perinteiden ja käytäntöjen vuoksi kotinsa jättäneillä naisilla on oikeus hakea turvapaikkaa ja saada se.

Haarder
. (DA) Arvoisa puhemies, osoitan sanani ensin parlamentin jäsenelle Hazanille, joka valittaa, ettei yksimielisyyttä ole saavutettu turvapaikkapolitiikan osalta ja että kyseinen politiikka ei tämän vuoksi johda mihinkään. En täysin ymmärtänyt tätä huomautusta, koska olemme joka tapauksessa päässeet sopimukseen yhteisen turvapaikkapolitiikan pääkohdista. Olemme päässeet yksimielisyyteen pakolaisen määritelmästä, siitä, mitä toissijaisella suojelulla tarkoitetaan, ja vastaanotto-olosuhteita koskevasta direktiivistä; mitä ilmeisimmin kaikki tämä vahvistetaan huomisessa neuvoston kokouksessa. Lisäksi olemme päässeet yksimielisyyteen siitä, että Dublinin yleissopimuksen pohjalta laaditaan Dublinin direktiivi. Sopimus perustuu näkemykseen siitä, että ensimmäinen vastaanottava valtio on vastuussa ensimmäisen vuoden ajan, ja tämän jälkeen vastuu on valtiolla, jossa asianomainen henkilö on asunut viisi kuukautta, ja jos asianomainen henkilö ei ole asunut missään maassa viittä kuukautta, vastuu on valtiolla, jossa turvapaikkahakemus esitetään. Tämä saattaa kuulostaa hyvin yksinkertaiselta ratkaisulta, mutta eri valtioiden edut poikkeavat toisistaan niin paljon muun muassa ja erityisesti niiden erilaisen sijainnin vuoksi, että sopimukseen pääseminen on ollut erittäin vaikeaa. Mielestäni on erittäin merkittävä asia, että olemme päässeet nyt sopimukseen näistä yhteisen turvapaikkapolitiikan pääkohdista.
Tapasin komission jäsenen Vitorinon ensimmäisen kerran kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnassa. Hän oli valiokunnan puheenjohtaja, ja minä sen jäsen. Puhuimme aivan ensiksi juuri näistä asioista, joiden osalta toivoimme yhteisen politiikan luomista, ja puhuimme paljon Eurodac-järjestelmästä. Kysyimme komission jäseneltä, milloin se toteutuu. Nyt voimme vastata tähän kysymykseen: se toteutuu 15. tammikuuta, toisin sanoen ensi kuussa. Tämän vuoksi katson, että olemme saaneet paljon aikaan. Kiitos siitä, että sain vielä kerran tilaisuuden todeta tämän.
Parlamentin jäsen Sbarbati on oikeassa vaatiessaan erityisesti alaikäisten turvapaikanhakijoiden hyväksi toteutettavia toimia. Voin ainoastaan todeta, että olen tehnyt oman maani parlamentissa aloitteen sen takaamiseksi, että joku aikuinen - lakimies - on läsnä tarvittaessa ja että alaikäisiä koskevia tapauksia käsitellään hyvin nopeasti. Samankaltaisia toimia toteutetaan parhaillaan myös muissa maissa.
Parlamentin jäsenelle Ludfordille haluan sanoa, että yhteisen maahanmuuttopolitiikan osalta esiintyneet vaikeudet johtuvat osittain annettavien työlupien määrästä. Useimmat hallitukset pitävät kiinni näkemyksestä, jonka mukaan tämän on perustuttava kansalliseen päätökseen. Tämän vuoksi on ollut myös vaikeaa saada aikaan yhteisiä sääntöjä valtioiden välistä vapaata liikkuvuutta koskevan oikeuden osalta. On ainoastaan luonnollista, että sopimukseen pääseminen on vaikeaa tässä tilanteessa, etenkin, kun työllisyysluvut vaihtelevat hyvin paljon valtioittain. Edistymme luultavasti jonkin verran, mutta kuten mainitsin, se ei ole kovin helppoa.
Parlamentin jäsenelle Swiebelille taas haluan sanoa, että eräs yhteisen turvapaikkapolitiikan erityinen näkökohta, josta olemme päässeet yksimielisyyteen, on, että noudatamme joka tapauksessa yleissopimuksia. Pakkokeinoin tehtävien palautusten, joista Swiebel on huolissaan, osalta katson, että kaikki hallitukset tekevät kaikkensa taatakseen, että turvapaikkahakemukseensa kielteisen vastauksen saaneille henkilöille annetaan tilaisuus palata vapaaehtoisesti. Sama koskee myös laittomia maahanmuuttajia, mikäli hallitukset haluavat palauttaa heidät. Pakkokeinoin tehtävien palautusten järjestelmästä ei voida kuitenkaan luopua; jos pyrimme poistamaan sen käytöstä, voimme yhtä hyvin lopettaa ja unohtaa koko turvapaikkapolitiikan, yhteinen turvapaikkapolitiikka mukaan luettuna.
Sen osalta, mitä parlamentin jäsen Ludford totesi Afganistaniin palautetuista naisista, on tietenkin selvää - ainakin pitäisi olla - ettei ketään sellaista henkilöä, jota uhkaa vaino, kidutus tai halventava kohtelu, saa palauttaa. Hänen rauhoittamisekseen voin kertoa, että useimmissa maissa - ainakin omassa maassani - afgaanit ovat Kabulin alueelta lähtöisin olevia nuoria miehiä. Edes heitä ei palauteta kotimaahansa nykyään; kun tämä tulee mahdolliseksi keväällä, on kuitenkin ilman muuta järkevää, että huolehdimme siitä, että afgaanit, joiden turvapaikkahakemus on hylätty, palaavat tavalla tai toisella. Mielestäni on hienoa, että neuvostossa on päästy komission jäsenen Vitorinon ansiosta yksimielisyyteen sekä yleisestä palautuspolitiikasta että afgaanien palauttamista koskevasta erityisohjelmasta, sillä tätä näkökohtaa ei voida sivuuttaa.
Lopuksi haluan kiittää parlamentin jäsentä Olle Schmidtiä hänen Tanskan lainsäädäntöä kohtaan osoittamastaan kiinnostuksesta. Se täyttää jo kaikki ne vähimmäisvaatimukset, joista keskustelemme, ja ylittääkin ne. Kiitos huolenpidostanne.

Vitorino
Arvoisa puhemies, haluan aivan ensiksi tähdentää, että puheenjohtajavaltioiden Tanskan ja Kreikan sitoutumisen ansiosta on mielestäni täysin mahdollista, että turvapaikka-alan lainsäädäntövälineiden ensimmäinen vaihe voidaan hyväksyä lähitulevaisuudessa.
Näiden välineiden hyväksyminen on hyvin tärkeää, koska se helpottaa Nizzan sopimuksen, jossa määrätään toisen vaiheen kehittämisestä noudattamalla määräenemmistöön perustuvaa päätöksentekoa, täysimittaista täytäntöönpanoa. Ymmärrän tähän liittyvät vaikeudet ja haluttomuuden, mutta minulle on hyvin tärkeää voida todeta, että olemme saattaneet turvapaikka-alan lainsäädäntövälineiden ensimmäisen vaiheen päätökseen Amsterdamin sopimuksessa määrätyn aikataulun mukaisesti voidaksemme helpottaa Nizzan sopimuksen täysimittaista täytäntöönpanoa myös sellaisen yhteisen eurooppalaisen turvapaikkajärjestelmän yhdentymisen osalta, jota koskevat päätökset tehdään määräenemmistöllä.
Torjuntatoimien ja ennakoivan politiikan välisen ristiriidan osalta komissio on mielestäni pyrkinyt esittämään joukon ehdotuksia, jotka ovat tasapainossa molempien alojen osalta.
Euroopan pakolaisrahaston ansiosta meillä on paluupolitiikan edellyttämät rahoitusvälineet vapaaehtoista paluuta varten. Lisäksi olemme esittäneet äskettäin budjettikohdan B7-667 käyttöä koskevan ehdotuksen. Tätä varten esitämme ehdotuksen oikeusperustasta, joka tarjoaa mahdollisuuden käyttää rahoitusta takaisinottosopimusten, pakkokeinoin tehtävää palautusta koskevat sopimukset mukaan luettuina, soveltamisen tukemiseen.
Siirtolaisvirtojen hallintapolitiikka edellyttää tietenkin pakkokeinoin tehtävän palautuksen edellyttämien rahoitusvälineiden olemassaoloa. Juuri tämän vuoksi toivomme voivamme hyväksyä pakkokeinoin tehtävän palautuksen alan yhteiset säännöt, ja perusoikeuksien osalta toivomme voivamme taata tiettyjen sääntöjen noudattamisen pakkokeinoin tehtävää palautusta koskevan politiikan kehittämisen yhteydessä. Tältä osin vastaan parlamentin jäsenelle Boumediene-Thierylle ja totean, ettei komissiolla ole minkäänlaisia palauttamisalan toimeenpanotehtäviä. On tarkoitus, että soveltaessaan palautuspäätöksiä kaikki jäsenvaltiot soveltavat perusoikeuksia koskevia asiaankuuluvia kansainvälisiä välineitä, myös palauttamiskieltoa koskevaa lauseketta. Lisäksi sellaisten tilanteiden varalta, joissa jäsenvaltiot rikkovat palauttamiskiellon periaatetta, on annettu oikeussuojaa koskevia oikeudellisia välineitä. Kaikkien takaisinottosopimusten on oltava Geneven yleissopimuksen ja palauttamiskiellon periaatteen mukaisia.
Tuen esittelijä Watsonin lähestymistapaa myös siltä osin, että meidän on korostettava takaisinottosopimusten yhteydessä perusoikeuksia. Tämän vuoksi komissio on lujittanut ehdollisuutta koskevaa lauseketta niiden uusien valtuuksien osalta, jotka koskevat Albanian, Algerian, Turkin ja Kiinan kansantasavallan kanssa käytäviä takaisinottosopimusneuvotteluja; voitte tarkistaa tämän tilaisuuden tullen.
Olkaamme selkeitä ja puhukaamme avoimesti ja rehellisesti kehityspolitiikan ja maahanmuuttopolitiikan välisestä suhteesta. On totta, että kehityspolitiikan yhteydessä tarkastellaan maahanmuuton perussyitä, mutta kehityspolitiikan avulla tällä alalla voidaan saada aikaan ainoastaan pitkän aikavälin muutoksia. Suhteissamme kolmansiin maihin soveltamamme kaltaisen kestävän kehityspolitiikan avulla ei olisi mahdollista saavuttaa välittömiä vaikutuksia. Tämän vuoksi meidän on otettava huomioon tarve toteuttaa lyhyen aikavälin toimenpiteitä esimerkiksi ammattitaitoisista työntekijöistä koostuvien siirtolaisvirtojen hallinnan alalla; siirtolaisvirrat ovat todellinen vitsaus kehitysmaille, joilta riistetään siten niiden kehittymisen kannalta välttämättömät inhimilliset voimavarat. Yritämme ottaa käyttöön tämän hyvin moniosaisen kehyksen maahanmuuttoa ja kehitystä koskevassa tiedonannossa. Toivon, että saamme tilaisuuden keskustella kyseisestä kehyksestä täällä Euroopan parlamentin täysistunnossa.
Totean lopuksi, että olen ehdottomasti sitä mieltä, että meidän on tarjottava alaikäisille erityissuojelu. Haluan kohdistaa huomionne myös siihen, että olemme ottaneet käyttöön alaikäisten ja myös naisten suojelua koskevia erityisiä sääntöjä kaikissa turvapaikka- ja maahanmuuttoalan ehdotuksissamme.
Toivon, että saamme tilaisuuden keskustella yhteistyössä komission jäsenen Diamantopouloun kanssa parhaillaan laadittavasta komission tiedonannosta Kreikan puheenjohtajakaudella. Tiedonanto koskee yleisesti siirtolaisuuden hallinnan ja sosiaalipolitiikan välistä vuorovaikutusta, ja erityisesti Euroopan työllisyyspolitiikkaa. Se tarjoaa merkittävän tilaisuuden täsmentää siirtolaisvirtojen hallinnan ja työllisyyspolitiikan läheistä suhdetta Euroopassa, kuten esittelijä Watson niin selvästi esitti.

Puhemies.
Hyvä komission jäsen Vitorino, kiitän teitä.
Annan työjärjestyspuheenvuoron parlamentin jäsenelle Berthulle.

Berthu (NI).
Arvoisa puhemies, esitin neuvostolle ja komissiolle erään erityiskysymyksen, mutta en ole saanut vastausta. Kysymys oli seuraava: kuinka kyseiset toimielimet saattoivat allekirjoittaa samanaikaisesti Hongkongin kansalaisille myönnetyt viisumivapaudet ja takaisinottosopimuksen, vaikka ne olivat varmaankin tietoisia siitä, että viisumivapauden nojalla EU:hun tulevien laittomien maahanmuuttajien määrä olisi todennäköisesti paljon suurempi kuin niiden siirtolaisten määrä, jotka voidaan palauttaa kotimaahansa takaisinottosopimuksen nojalla? Saisinko tähän kysymykseen täsmällisen vastauksen?

Puhemies. -
Annan poikkeuksellisesti puheenvuoron jälleen komission jäsenelle Vitorinolle. Pyydän teitä puhumaan lyhyesti.

Vitorino
Vastaan parlamentin jäsenelle Berthulle hyvin lyhyesti. Sopimuksia ei varmasti kirjoitettu samalla kertaa. Viisumihakemusten luetteloa koskeva päätös tehtiin kaksi vuotta sitten, mutta takaisinottoa koskeva sopimus allekirjoitettiin tänään.
Lisäksi tilastojen perusteella voidaan todeta, että Hongkongista lähtöisin olevien laittomien maahanmuuttajien määrä on todellakin hyvin pieni kaikissa jäsenvaltioissa.

Puhemies. -
Hyvä komission jäsen, kiitän teitä lämpimästi.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana neuvostolle osoitetut kysymykset (B5-0510/2002).
Muistutan kolmesta asiasta: ensinnäkin aikaa on lyhennetty yhteen tuntiin, toiseksi olemme 25 minuuttia aikataulusta jäljessä, ja kolmanneksi neuvoston edustajan on poistuttava istuntosalista klo 19.10. Sen verran meillä on aikaa.
Kysymyksiin, joihin ajanpuutteen vuoksi ei voida vastata, vastataan kirjallisesti työjärjestyksen mukaisesti.
Kuten ymmärtänette, minulla ei ole henkilökohtaisia valtuuksia ratkaista tätä ongelmaa millään muulla tavoin. Jotta emme haaskaisi enempää aikaa, aloitamme nyt kysymysten käsittelyn.

Puhemies.
Kysymyksen nro 1 esittäjä Josu Ortuondo Larrea (H-0724/02):

Aihe: Perusoikeuskirja ja Bayonnen (Baskimaa, Ranska) rautatieaseman kyltit
Nizzassa joulukuussa 2000 juhlallisesti julistetun Euroopan unionin perusoikeuskirjan 22 artiklassa todetaan, että "Unioni kunnioittaa kulttuurista, uskonnollista ja kielellistä monimuotoisuutta". Samoin 21 artiklan 1 kohdassa todetaan kielletyksi "kaikenlainen syrjintä, joka perustuu (...) kieleen, (...) kansalliseen vähemmistöön kuulumiseen, (...) tai muuhun sellaiseen seikkaan".
Ranskan viranomaiset kuitenkin pidättivät Bayonnen kaupungissa, Baskimaan pohjoisosassa 14. lokakuuta 2002 useita henkilöitä, koska nämä kiinnittivät Ranskan rautatielaitoksen SNCF:n asemalle baskinkielisen kyltin, jossa oli baskiksi vain sanat "Bayonnen rautatieasema" (BAIONAKO GELTOKIA).
Katsooko neuvosto Ranskan hallituksen noudattavan perusoikeuskirjan määräyksiä, kun se estää tietyn kielen käytön, varsinkin paikassa, jossa kyseinen kieli on ennen ranskaa käytössä ollut alkuperäiskieli? Eikö neuvosto katso, että juuri Ranskan hallituksen pitäisi huolehtia siitä, että baskien alueella kaikki julkiset kyltit olisivat heidän äidinkielellään, jotta heitä ei syrjittäisi kielen tai kansalliseen vähemmistöön kuulumisen perusteella?

Haarder
Arvoisa puhemies, kiitän teitä siitä, että kiinnititte huomion tämän kysymyksen ytimeen. Tunnen usein syyllisyyttä vastatessani kysymyksiin, joita kukaan ei ole kuullut. Kuten mainitsitte, kysymys on siitä, että Ranskan viranomaiset ovat poistaneet rautatieasemalle osoittavan baskinkielisen kyltin. Kysyitte, eikö tämä ole vastoin perusoikeuskirjan määräyksiä. Vastaan, että perusoikeuskirja koskee yhteisön ja jäsenvaltioiden viranomaisia niiden toteuttaessa EU:n politiikkaa. Siksi minun on vastattava "ei". Tätä kielikiistaa koskevasta kannasta riippumatta tämä tapaus ei liity EU:n perusoikeuskirjaan, sillä perusoikeuskirja koskee unionia ja jäsenvaltioita silloin, kun ne toteuttavat EU:n politiikkaa, ja kuten tiedämme, EU:ssa ei ole vahvistettu rautatieaseman kyltteihin sovellettavaa politiikkaa.

Ortuondo Larrea (Verts/ALE).
Ranskan tasavallan valtioneuvosto hyväksyi 28. lokakuuta päätöslauselman, jolla julistettiin laittomaksi bretonin kieltä opettavien Diwan-koulujen yhdentäminen Ranskan julkiseen verkostoon. Myös bretonin kieli on yksi Euroopan alkuperäiskielistä samoin kuin baskin kieli, katalaani tai elsassin kieli, joka on peräisin Strasbourgin kaupungista.
Eikö neuvoston puheenjohtaja katso, että jotta Ranskan presidentin Chiracin ja Euroopan parlamentin entisen puhemiehen Nicole Fontainen Nizzassa niin mahtipontisesti julistaman perusoikeuskirjan määräykset voidaan täyttää, Ranskan hallituksen olisi taattava lainsäädännössä yleinen pääsy näiden muiden Euroopan alkuperäiskielten opetukseen kyseisillä kielialueilla?
Arvoisa puhemies, tämä kysymys sisältyy Euroopan unionin perusoikeuskirjaan, sillä siinä vahvistetaan, että kielellistä ja kulttuurista monimuotoisuutta on suojeltava. Tämä ei ole ainoastaan valtionsisäinen tavoite vaan koko yhteisön laajuinen tavoite.

Haarder
Arvoisa puhemies, juuri sitä halusinkin sanoa. Tunnen suurta myötätuntoa alueellisia kieliä kohtaan. Uskon, että niillä on tulevaisuus, ja uskon, että tietoisuutemme näistä kielistä kehittyy, mutta tässä tapauksessa minun on sanottava, että siltä osin kuin perusoikeuskirjassa puhutaan kulttuurisen, uskonnollisen ja kielellisen monimuotoisuuden kunnioittamisesta yhteisössä, se koskee unionin politiikkoja eikä jäsenvaltioiden politiikkoja.

Puhemies.
Kysymyksen nro 2 esittäjä Manuel Medina Ortega (H-0726/02):

Aihe: Karkotukset Kyproksen pohjoisosasta
Kyproksen pohjoisosasta karkotettiin äskettäin 16 espanjalaista, joiden joukossa oli kymmenen toimittajaa ja kaksi yliopiston professoria. Karkotuksen syynä olivat ryhmän yhteydet paikallisiin ammattiyhdistysaktiiveihin, kansalaisjärjestöihin, toimittajiin ja televisiokanaviin. Mihin toimenpiteisiin neuvosto aikoo ryhtyä? 
Alueen viranomaisilla on kiinteät yhteydet Turkkiin. Miten tällaiset tapahtumat vaikuttavat maan Euroopan unionin jäsenyysehdokkuuteen?

Haarder
Neuvostolta kysytään, mihin toimenpiteisiin se aikoo ryhtyä sen johdosta, että 16 espanjalaista on karkotettu Kyproksen pohjoisosasta. Voin vastata siihen, että neuvosto ei ole tietoinen tällaisesta tapauksesta. Lokakuun 24. ja 25. päivänä kokoontunut neuvosto oli tyytyväinen Turkin huomattavaan edistymiseen Kööpenhaminan poliittisten kriteerien täyttämisessä. Neuvosto vahvisti, että Turkki on edennyt myös taloudellisten kriteerien täyttämisessä ja lainsäädäntönsä mukauttamisessa voimassa olevaan yhteisön säännöstöön. Perjantaina kokoontunut Kööpenhaminan Eurooppa-neuvosto kehotti toistamiseen Turkkia jatkamaan voimallisesti uudistusprosessiaan ja vaati Turkilta lisää käytännön toimia.
Liittymiskumppanuuden puitteissa Turkki on sitoutunut antamaan täyden tukensa YK:n pääsihteerin pyrkimyksille löytää ratkaisu Kyproksen ongelmalle. Neuvosto panee merkille, että YK:n pääsihteerin esitettyä ratkaisuehdotuksensa puheenjohtajavaltio Tanskan päätelmissä vahvistettiin, että EU on halukas mukautumaan YK:n kokonaisratkaisun ehtoihin niiden periaatteiden mukaisesti, joihin Euroopan unioni perustuu. Perjantaina vahvistettiin, että neuvosto on halukas mukauttamaan liittymissopimusta näiden ehtojen mukaisesti, ja Eurooppa-neuvosto ilmaisi tyytyväisyytensä siihen, että Kyproksen kreikkalainen ja turkkilainen yhteisö olivat sopineet jatkavansa neuvotteluja päästäkseen kokonaisratkaisuun viimeistään 28. helmikuuta 2003.

Medina Ortega (PSE).
Yhdyn neuvoston puheenjohtajan näkemyksiin. Olen tietenkin täysin eri mieltä Giscard d'Estaingin kanssa siitä, että Turkin liittymisen ehdoksi olisi asetettava tiettyjä rasistisia vaatimuksia, mutta on selvää, että meillä parlamentin jäsenillä on velvollisuus tiedottaa yhteisön toimielimille kaikista tapauksista, joissa ehdokasvaltio ei täytä sille asetettuja ehtoja.
Kun otetaan huomioon, että Turkilla on yhä pitkä matka ehdokkuuteen, eikö neuvoston puheenjohtaja katso, että Turkin hallitukselle olisi tiedotettava näistä kysymyksistä ja osoitettava konkreettisesti, ettei tällainen toiminta - työtään harjoittavien toimittajien karkottaminen maasta - ole sopusoinnussa Euroopan unionin jäsenyyden ehtojen kanssa?
Onko neuvostolla käytössään minkäänlaista järjestelmää, jolla Turkin hallitukselle tiedotetaan tällaisista tapauksista, jotta estettäisiin tällaisten tilanteiden toistuminen ja osoitettaisiin sille käytännössä, mitä Euroopan unionin toimielinten demokraattinen toiminta pitää sisällään?
Haarder
- (DA) Kuten totesin, en voi kommentoida tätä erityistä tapausta, mutta haluaisin kuitenkin muistuttaa teitä siitä, mitä jäsen Verheugen totesi voimallisesti lehdistötilaisuudessa perjantai-iltana vähän ennen keskiyötä ja mitä hän toisti jopa entistä voimallisemmin tänään parlamentissa. Hän sanoi nimittäin, että Turkkia arvioidaan samojen tiukkien arviointiperusteiden pohjalta kuin niitä kymmentä maata, jotka on juuri hyväksytty jäseniksi, että komissio jatkaa toimiaan innokkaasti ja säntillisesti, ja että vankiloissa tapahtuvaa kidutusta, poliittisia vankeja ja jäsen Medinan kuvaileman tilanteen teoreettista mahdollisuutta ei tietenkään voi hyväksyä maassa, joka aikoo aloittaa liittymisneuvottelut Euroopan unionin kanssa.

Puhemies.
Minun on kerrottava teille, että kolmas, Ludfordin esittämä kysymys liittyy tämänpäiväiseen keskusteluumme, mutta sen eräs osa koskee direktiiviehdotusta maassa pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten asemasta.
Pyytäisin neuvoston puheenjohtajaa antamaan vastauksen tätä aihetta koskevaan kysymykseen. Kysymyksen nro 3 esittäjä Sarah Ludford (H-0728/02):

Aihe: Kolmansien maiden kansalaisten kotouttaminen
Neuvoston päätelmät kolmansien maiden kansalaisten kotouttamisesta hyväksyttiin oikeus- ja sisäasiain neuvoston 14.-15. lokakuuta pidetyn kokouksen jälkeen. Päätelmissä rohkaistiin kolmansien maiden kansalaisten aktiivista osallistumista yhteiskunnan toimintaan ja painotettiin kotouttamistoimenpiteiden ratkaisevaa merkitystä EU:n yhteisen maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikan kehittämisessä
Miksi neuvosto, joka poliittisin elein haluaa osoittaa olevansa sitoutunut Tampereen Eurooppa-neuvoston alunperin kolme vuotta sitten määrittelemiin tavoitteisiin, on kuitenkin ollut kyvytön edistymään pitkään yhteisön alueella oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten asemaa koskevan direktiiviluonnoksen suhteen?
Eikö neuvosto ole sitä mieltä, että kotoutumisen edistämiseksi ja takaamiseksi kolmansien maiden kansalaisille on toistuvien yleisten lausuntojen ja pelkkien hyvien toimintatapojen pohjalta muotoutuneen "verkoston" sijasta tarjottava vakautta, turvallisuutta ja vastaavat oikeudet kuin unionin kansalaisilla lakitekstin säännösten mukaisesti?
Eikö epäonnistuminen laillisten oikeuksien myöntämisessä saa asiaa tukevat lausunnot kaikumaan tyhjinä ja epäaitoina?

Haarder
Kolmansien maiden kansalaisten kotouttamista koskeva kysymys on eräs puheenjohtajavaltio Tanskan työohjelman painopisteistä. Lokakuun 14.-15. päivänä annetuissa neuvoston päätelmissä tunnustetaan ja korostetaan tämän kysymyksen merkitystä sekä tarvetta edistää ja rohkaista kotouttamista.
Näiden päätelmien johdosta puheenjohtajavaltio kehotti jäsenvaltioita perustamaan kotouttamista varten kansallisia yhteyspisteitä kuluvan vuoden loppuun mennessä, ja kaikki jäsenvaltiot ovat hyväksyneet tämän. Näiden yhteyspisteiden avulla voimme vaihtaa parhaita toimintatapoja ja oppia toistemme onnistumisista ja epäonnistumisista. Haluaisin vielä mainita, että Kööpenhaminassa järjestettiin heinäkuussa suuri kotouttamista käsittelevä konferenssi, jossa oli mahdollisuus tällaiseen kokemusten ja parhaiden toimintatapojen vaihtoon.
Neuvoston asiasta vastaavat elimet ovat tarkastelleet komission esittämiä ehdotuksia neuvoston direktiiveiksi, joilla pannaan täytäntöön Tampereella tehdyt kolmansien maiden kansalaisten maahanpääsyä ja oleskelua koskevat päätelmät. Näillä lainsäädäntövälineillä pyritään luomaan yhteinen säädöskehys, jolla määritetään niiden kolmansien maiden kansalaisten oikeudet ja velvollisuudet, jotka haluavat tulla jäsenvaltioiden alueelle ja asua siellä. Tavoitteena on tietenkin, että heitä kohdellaan samalla tavalla ja heitä koskevat samat ehdot kuin Euroopan unionin kansalaisia, kun he matkustavat maasta toiseen, niin pitkälti kuin se on mahdollista. Näin edistetään kotouttamista, mutta kuten totesin juuri päättyneessä keskustelussa, näistä ehdoista ei ole helppoa päästä sopimukseen. Tavoite on kuitenkin selvä.

Ludford (ELDR).
Kun jätin kysymykseni kaksi kuukautta sitten, en tiennyt, että iltapäivällä keskusteltaisiin sattumalta maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikasta.
Haluaisin kiittää neuvoston puheenjohtajaa hänen vastauksestaan. En väheksy kansallisia kotouttamispolitiikkoja koskevien parhaiden toimintatapojen vaihtamisen tärkeyttä ja arvostan hänen johdollaan Tanskassa käyttöön otettuja toimia. Emme ole kuitenkaan vieläkään hyväksyneet tällaista direktiiviä. Minkälaisella aikataululla direktiivi voitaisiin hyväksyä? Tällä säädöskehyksellä määritettäisiin niiden arviolta 20 miljoonan henkilön oikeudet ja velvollisuudet, jotka ovat laillisesti oleskelleet pitkään Euroopan unionissa, ja helpotettaisiin heidän kotouttamistaan. Eikö ole nurinkurista vaatia työvoiman liikkuvuuden parantamista taloudellisen kasvun vauhdittamiseksi ja samalla estää näitä 20:tä miljoonaa ihmistä menemästä töihin toiseen jäsenvaltioon? On jokseenkin ilmeistä, että nämä ihmiset saattaisivat hyvinkin tehdä niin. Onko tämän direktiivin hyväksymisen aikataulusta tai määräajasta sovittu?

Haarder
Arvoisa puhemies, pelkäänpä, ettei tällaista määräpäivää ole sovittu. Voisimme helposti sopia määräpäivästä, jos olisimme valmiit hyväksymään huonon direktiivin, mutta jos haluamme hyvän direktiivin, tarvitsemme lisäaikaa.

Puhemies.
Kysymyksen nro 4 esittäjä Jonas Sjöstedt (H-0729/02):

Aihe: Yhteinen patenttijärjestelmä
Yhteistä patenttijärjestelmää koskeva komission ehdotus on keskustelujen ja neuvottelujen kohteena sekä Euroopan parlamentissa että jäsenvaltioiden hallitusten välillä. Vaikeimmiksi asioiksi ovat osoittautuneet se, mitä kieltä on käytettävä keksinnön täsmentämisen yhteydessä sekä se, miten oikeusjärjestelmä ja yhteinen oikeuskäytäntö on muotoiltava. Mainittujen neuvottelujen kanssa rinnakkain on jatkettu europatenttihakemusta (EPC) koskevan nk. Lontoon sopimuksen täytäntöönpanoa. Paljon patentteja hyödyntävät yritykset ovat tässä tilanteessa epätietoisia siitä, mikä järjestelmä on voimassa pitkällä tähtäimellä.
Mikä on yhteisen EY-patentin käyttöönoton aikataulu? Mihin toimiin on ryhdytty sen varmistamiseksi, että neuvotteluissa päästään tulokseen nykyisen puheenjohtajakauden aikana? Mitkä komission ehdotuksen näkökohdat aiheuttavat eniten ongelmia neuvotteluissa?

Haarder
Komissio esitti yhteisöpatenttia koskevan ehdotuksensa elokuussa 2000, minkä jälkeen puheenjohtajavaltio on tehnyt paljon töitä tähän ehdotukseen liittyvien toimien edistämiseksi. Viime kuukausina toimet ovat painottuneet yhteisöpatenttiin sovellettavaan tuomioistuinjärjestelmään liittyviin näkökohtiin. Lähtökohtana on ollut komission elokuussa esittämä työasiakirja. Syvällisten keskustelujen jälkeen puheenjohtajavaltio pyrki 14. marraskuuta pidetyssä kokouksessa pääsemään sopimukseen muutamista tuomioistuinjärjestelmää koskevista keskeisistä periaatteista yleisen kompromissiratkaisun mahdollistamiseksi, mutta kaikista näkökohdista ei onnistuttu pääsemään sopimukseen. Vaikka asiassa ei olekaan edistytty, ponnisteluja jatketaan edelleen. Marraskuun 26. päivänä pidetyssä kokouksessa puheenjohtajavaltio totesi, että Coreperin olisi jatkettava työtään, ja painotti sopimuksen päätökseen saattamisen tärkeyttä, sillä sen avulla valmistellaan tietä poliittiselle sopimukselle. Puheenjohtajavaltio totesi myös, että neuvosto tekisi kaikkensa tällaiseen sopimukseen pääsemiseksi hyvissä ajoin ennen keväällä 2003 järjestettävää Eurooppa-neuvoston huippukokousta. Tavoitteena on, että yhteisöpatenttia koskeva kysymys voidaan saattaa päätökseen ja hyväksyä mahdollisimman nopeasti kokonaisvaltaisen sopimuksen pohjalta. Neuvotteluissa painotetaan seuraavia kysymyksiä: kansallisten patenttiviranomaisten rooli, kielet, kustannukset ja niiden maksajat, maksujen jakautuminen sekä patenttiin sovellettava tuomioistuinjärjestelmä. Tämä voi kuulostaa yksinkertaiselta, mutta se on itse asiassa äärettömän monimutkaista, ja kun mietin, miten lukuisia keskusteluja asiasta on käyty kotimaani Tanskan parlamentissa, voin vain kuvitella, miten vaikeaa vaihtuvien puheenjohtajavaltioiden on saada 15 maan - ja itse asiassa pian 25 maan - parlamentit sopimaan yhteisistä säännöistä. Näin on kuitenkin tapahduttava. Se on ehdottoman tärkeää, joten haluan kiittää jäsen Sjöstedtiä hänen kysymyksestään. Meidän on saatava tämä asia päätökseen.

Sjöstedt (GUE/NGL).
Kiitän ministerineuvostoa sen vastauksesta. Haluan kiittää myös tällä tärkeällä alalla tehdystä työstä. Kuten neuvoston puheenjohtaja totesi, kysymykseni koskee jäljellä olevia ongelmia. Nämä liittyvät osittain tuomioistuinjärjestelmään ja osittain muutamiin muihin aloihin, esimerkiksi käytettäviin kieliin. Onko muilla neuvoston tarkastelemilla aloilla - tuomioistuinjärjestelmän ohella - tehty ratkaisuehdotuksia tai edistytty, tai onko nyt nähtävissä, että muita aloja koskevissa ministerineuvoston neuvotteluissa olisi edistytty?

Haarder
Mielestäni tätä kysymystä on tarkasteltava yhtenä kokonaisuutena, ja yhtä kohtaa koskeva sopimus edellyttää myös sopimusta muista kohdista, sillä ne ovat tietenkin sidoksissa toisiinsa. En kykene sanomaan, onko jokin aihe-alueista muita vaikeampi, mutta kuvittelisin, että kustannuskysymyksillä on suuri merkitys.

Puhemies.
Seuraavat kysymykset käsitellään yhdessä, koska niiden aiheet ovat samankaltaiset: Kysymyksen nro 5 esittäjä Camilo Nogueira Román (H-0731/02):

Aihe: Valmistelukunnan puheenjohtajan Valéry Giscard d'Estaingin ehdotukset Euroopan unionin nimistä

Valmistelukunnan puheenjohtaja Valéry Giscard d´Estaing ehdottaa yllättävästi jo kaikkien hyväksymän Euroopan unionin nimen muuttamista muiden muassa sellaisiin kuten yhdistynyt Eurooppa tai Euroopan yhdysvallat.
Kuuluuko tämä Laekenin Eurooppa-neuvostossa sovittuihin asioihin perussopimusten uudistamista koskevana suuntaviivana?
Onko Eurooppa-neuvosto tehnyt valmistelukunnan puheenjohtajalle tämäntyyppisen ehdotuksen?  Kysymyksen nro 6 esittäjä Hans-Peter Martin (H-0768/02):

Aihe: Euroopan perustuslaki
Euroopan unionin tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan puheenjohtaja Valéry Giscard d'Estaing esitteli 28. lokakuuta 2002 luonnoksen Euroopan perustuslaiksi. Luonnokseen sisältyy ehdotus uudesta kansojen kongressista.
Mitä mieltä puheenjohtajavaltio Tanska on asiasta?
Onko puheenjohtajavaltion mielestä ajateltavissa, että tähän luonnokseen perustuva perustuslaki vähentäisi Euroopan parlamentin merkitystä ja vaikutusvaltaa?
Onko puheenjohtajavaltio samaa mieltä siitä, että tällaiseen ehdotukseen perustuva perustuslaki olisi selkeä osoitus uudesta hallitusten välisen toiminnan korostamisesta?

Haarder
Neuvosto seuraa tarkkaan valmistelukunnan työtä ja on tietenkin tietoinen puheenjohtaja Giscard d'Estaingin lokakuussa esittelemästä perustuslain rakenteesta. Kuten hyvin tiedetään, tulevassa hallitustenvälisessä konferenssissa hyväksytään lopullinen kanta näiden kahden parlamentin jäsenen esittämiin kysymyksiin. Minun on jokseenkin vaikea ennustaa tältä seisomalta, mitä hallitustenvälisessä konferenssissa päätetään. Uskon myös, että asioiden edetessä valmistelukunta tekee hartaasti töitä päästäkseen kaikille hallituksille hyväksyttävään ratkaisuun. Toisaalta ratkaisu ei tule olemaan yhtä kunnianhimoinen kuin toiset toivoisivat. Uskon kuitenkin, että se on toimiva ja kestää myös hallitustenvälisen konferenssin paineet.

Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluaisin ensimmäiseksi ilmaista hämmästykseni neuvoston puheenjohtajan esittämän kysymyksen takia. Kuten ymmärtääkseni kaikki parlamentin jäsenet myös minä olen sitä mieltä, että laajentunut Eurooppa on yhtä kuin poliittinen Eurooppa, jonka toimielimet ovat entistä demokraattisempia ja jolla on perustuslaki; oikeudenmukaisempi Eurooppa, joka perustuu entistä suurempaan sisäiseen solidaarisuuteen; Eurooppa, joka ottaa paikkansa maailmassa yhtenä suurvaltana; rauhan ja solidaarisuuden Eurooppa; entistä parempi Euroopan unioni, joka edistää maanosamme historiallista yhdentymistä; mutta ei kuitenkaan Eurooppa, jolla olisi erilainen tai uusi toimielinrakenne. Laajentuneen unionin nimen on oltava Euroopan unioni, sillä tällä nimellä on selvästi miellyttävämpi kaiku ja se on asianmukaisempi. Tämän vuoksi haluaisin kysyä, mikä tarkoitus on puheenjohtajan juuri epäsuorasti hyväksymällä Giscard d'Estaingin ehdotuksella; onko sillä tarkoitus muuttaa Euroopan unionin nimeä? Haluaako hän tällä tavalla korostaa johtavaa rooliaan, turhamaisuuttaan? Voiko tämä olla merkki siitä, että Eurooppa-valmistelukunnan puheenjohtaja pyrkii vähentämään unionin poliittista valtaa? Arvoisa puheenjohtaja, voitteko vastata meille rehellisesti, mitä mieltä te todella olette tästä?

Haarder
Puheenjohtajavaltio ei ota vastuuta Giscard d'Estaingin esittämistä ehdotuksista. Hänellä on täysi oikeus esittää ehdotuksia, mutta puheenjohtajavaltio ei halua kommentoida niitä, ei itsensä eikä neuvoston puolesta. Se, mitä mieltä Tanska kansakuntana on asiasta, kuullaan uuden vuoden jälkeen, jolloin ilmoitamme kantamme yhdessä monien muiden maiden kanssa, mutta en halua esittää tänään neuvoston puolesta minkäänlaista näkemystä Giscard d'Estaingin ehdotuksista.

Martin, Hans-Peter (PSE).
Arvoisa puhemies, niin parlamentti kuin muukin maailma on saanut neuvoston puheenjohtajavaltiosta hyvin aktiivisen, suorastaan proaktiivisen kuvan. Tästä syystä olemme nyt sitäkin yllättyneempiä, että puheenjohtajavaltio vastaa kautensa lopussa tulevaisuutta koskeviin kysymyksiin niin yleispiirteisesti ja diplomaattisesti, että se palauttaa mieliimme erään toisen, myös Pohjois-Eurooppaa edustavan puheenjohtajavaltion, jonka lähestymistapaa parlamentti piti yleisesti aivan liian diplomaattisena ja yleispiirteisenä. Koska olen parlamentin jäsen, sallinette minun kehottaa neuvostoa esittämään selvän julkilausuman siitä, mitä mieltä puheenjohtajavaltio Tanska on Euroopan kansojen kongressista ja onko se loppujen lopuksi osoitus uudesta hallitusten välisen toiminnan korostamisesta. Joka tapauksessa neuvoston puheenjohtaja Haarder on itsekin aikoinaan ollut Euroopan parlamentin jäsen, ja hän varmasti ymmärtää, missä määrin tämä heikentäisi parlamentin asemaa.

Haarder
Hyvä parlamentin jäsen Martin, vastaan kysymykseenne lyhyesti. Yhtyykö neuvosto tällaiseen ajattelutapaan? Onko tämä neuvoston kanta? Neuvostolla ei ole asiaan minkäänlaista kantaa. Meillä myöskään pitäisi olla asiaan minkäänlaista kantaa, sillä olemme antaneet tällaisten asioiden valmistelun valmistelukunnan tehtäväksi. Sen vuoksi en voi arvioida tässä ja nyt neuvoston puolesta valmistelukunnan tekemiä ehdotuksia. Olen varma, että monet istuntosalissa läsnä olevat, myös Duff, raivostuisivat, jos tekisin niin. Säästän hänet siltä.

Puhemies.
Seuraavat kysymykset käsitellään yhdessä, koska niiden aiheet ovat samankaltaiset: Kysymyksen nro 7 esittäjä Andrew Nicholas Duff (H-0734/02):

Aihe: Kypros

Milloin YUTP:n korkea edustaja vieraili edellisen kerran Kyproksella ja mihin ajankohtaan seuraavaa vierailua on kaavailtu?
Mitä yhteyksiä pääsihteeri Solanalla on Pohjois-Kyproksen viranomaisiin? Mikä on hänen tämänhetkinen arvionsa saaren turvallisuudesta?  Kysymyksen nro 8 esittäjä Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (H-0746/02):

Aihe: Kyproksen pohjoisosalle myönnettävä rahoitus
(Brysselissä 24. ja 25. lokakuuta 2002 pidetyn) Eurooppa-neuvoston puitteissa on päätetty - pitäen silmällä poliittisen ratkaisun löytymistä Kyproksen kysymykseen - laatia erityisohjelma saaren pohjoisosaa varten, kokonaismäärärahoina 206 miljoonaa euroa kolmivuotiskaudella 2004-2006.
Onko neuvostolla tiettyjä ensisijaisia aloja, jotka se ottaa huomioon tätä ohjelmaa laadittaessa? Aikooko se perustaa tätä rahoitusta varten konkreettisia valvontamekanismeja, ja jos näin on, kuinka se aikoo tämän tehdä? Mikäli osapuolet eivät pääse poliittiseen ratkaisuun, jatketaanko rahoituksen myöntämistä?

Haarder
Voin todeta, että pääsihteeri Solana ei ole vieraillut Kyproksessa sen jälkeen, kun hän aloitti tehtävässään. Hänellä on laajat yhteydet useisiin asianosaisiin toimijoihin, ja hän on hyödyntänyt jokaisen mahdollisuuden päästä rakentavaan ratkaisuun. Hän on ilmoittanut tukevansa Kofi Annanin toimia, ja 12. marraskuuta hän ilmoitti olevansa tyytyväinen Kofi Annanin päätökseen esittää ehdotus Kyproksen yhdistämistä koskevan kysymyksen ratkaisemiseksi.
Eurooppa-neuvoston 24.-25. lokakuuta pidetyssä kokouksessa päätettiin laatia poliittisen ratkaisun täytäntöönpanoa silmällä pitäen Kyproksen pohjoisosaa koskeva kolmevuotinen ohjelma vuosiksi 2004-2006. Käytännön painopisteet on kuitenkin vielä asettamatta ja tarkemmat ehdot määrittelemättä. Viime perjantaina Eurooppa-neuvosto pyysi komissiota tekemään yhteistyötä Kyproksen hallituksen kanssa ja pohtimaan, miten Pohjois-Kyproksen taloudellista kehitystä voitaisiin edistää ja miten Pohjois-Kyprosta voitaisiin lähentää EU:hun.
Neuvoston 19. marraskuuta pitämän kokouksen yhteydessä ministerit keskustelivat lounaalla Kyprosta koskevasta kysymyksestä, kun YK:n pääsihteerin oli ensin esitellyt suunnitelmansa tilanteen ratkaisemiseksi. Myöhemmin puheenjohtajavaltio esitteli puheenjohtajan julkilausuman, jossa otettiin tyytyväisenä vastaan pääsihteerin suunnitelmat, ja pantiin merkille, että EU on valmis noudattamaan kokonaisratkaisun ehtoja niiden periaatteiden mukaisesti, joille Euroopan unioni perustuu, jotta päästään sopimukseen, jonka ansiosta Kypros voisi liittyä Euroopan unioniin yhdistyneenä saarena. Viime perjantaina kokoontunut Eurooppa-neuvosto ilmoitti olevansa tyytyväinen siihen, että sekä Kyproksen kreikkalaiset että turkkilaiset olivat luvanneet jatkaa neuvotteluja päästäkseen YK:n pääsihteerin ehdotuksen mukaiseen kokonaisratkaisuun ennen 28. helmikuuta 2003. Neuvoston mielestä Kofi Annanin ehdotus on ainutlaatuinen ja historiallinen mahdollisuus lopettaa konflikti, joka on tuhonnut tätä kaunista saarta aivan liian pitkään.

Duff (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää ministeriä hänen vastauksestaan, mutta minun on sanottava, että Solanan välinpitämättömyys Kyproksen saarta koskevan kiistan sovitteluprosessia kohtaan saa minut hyvin rauhattomaksi.
Onko ministeri samaa mieltä siitä, että Kyproksen turkkilaisen yhteisön pelko omasta turvallisuudestaan on suurin este sille, etteivät he halua noudattaa Annanin ehdotuksia? 
Yhdyttekö myös siihen, että Euroopan unionilla on keskeinen vastuu rauhan turvaamisesta saarella sovitteluprosessin ajan ja vielä pitkään tämän prosessin jälkeenkin, ennen kuin tällä kiistojen repimällä alueella voidaan saavuttaa aito rauha ja vakaus.

Haarder
Arvoisa puhemies, arvostan suuresti hyvän jäsenen sitoutumista Kyprosta koskevaan kysymykseen ja ymmärrän hyvin hänen perustelunsa. Minun on kuitenkin korostettava, että Kyproksen neuvottelut järjestetään YK:n suojeluksessa eikä EU:n suojeluksessa. YK:lla ja EU:lla on erinomaiset suhteet. Kumpikin tietää tarkkaan, mitä toinen tekee. Jos YK pyytäisi EU:ta Solanan välityksellä tekemään kanssaan yhteistyötä ratkaisuun pääsemiseksi, EU tekisi niin välittömästi. Pääsihteeri Solana matkustaisi saman tien Kyprokseen. Työnjako on kuitenkin vahvistettu, ja mielestäni meidän olisi säilytettävä se niin kauan kuin Kofi Annan sitä toivoo.

Puhemies.
Kysymyksen nro 9 esittäjä María Izquierdo Rojo (H-0738/02):

Aihe: Epäsuotuisimpia alueita koskevat laajentumisen vaikutukset
Voidaanko EU:n tulevasta laajentumisesta viimeksi järjestettyjen neuvoston kokousten perusteella päätellä, kun otetaan huomioon maataloutta, YMP:n uudistamista, rakennepolitiikkoja sekä taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevat määräykset ja "brittialennukseen" liittyvät asiat, että heikoimmat maksavat lopulta laajentumisesta koituvan laskun? Aiheutuuko epäsuotuisimmille alueille kielteisiä vaikutuksia?

Haarder
Laajentumisella ei ole minkäänlaisia vaikutuksia nykyisten jäsenvaltioiden alueisiin vuoteen 2006 asti, jonka jälkeen on tehtävä päätös kaikki alueet kattavasta politiikasta. Eurooppa-neuvosto totesi lokakuussa pitämässään kokouksessa, että EU:n menoissa on varmistettava, että laajentuneella unionilla on käytössään riittävät voimavarat, joilla se voi varmistaa politiikkojensa asianmukaisen kehittämisen kaikkien kansalaistensa hyväksi. Nykyisen Euroopan unionin epäsuotuisilla alueilla toimivien tuottajien tarpeet olisi turvattava. Lisäksi todettiin, että monivaikutteinen maatalous säilytetään Euroopan kaikilla alueilla vuoden 1997 Luxemburgin Eurooppa-neuvoston ja vuoden 1999 Berliinin Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti. Joka tapauksessa yhteisön olisi pyrittävä jatkossakin vähentämään eri alueiden välisiä kehityseroja EY:n perustamissopimuksen 158 artiklan mukaisesti. Tämän prosessin vauhdittamiseksi Brysselin Eurooppa-neuvosto päätti, että laajentumista varten lisättävien rakenne- ja koheesiorahastojen maksusitoumusmäärärahojen kokonaismäärän olisi oltava 23 miljardia euroa vuosina 2004-2006. Laajentumisen rahoitusvaikutuksista kerrottiin Kööpenhaminassa viime perjantaina kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmissä. Aikaansaatu kattava ja tasapainoinen ratkaisu muodostaa vankan pohjan kymmenen uuden jäsenvaltion yhdentymiselle unioniin samalla kun sillä turvataan laajentuneen unionin toimivuus. Kehotan teitä siten tutustumaan kokouksen päätelmiin, jotka kattavat koko kauden rahoitustilanteen.

Izquierdo Rojo (PSE).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tilanne on se, että vuoden 2006 jälkeen Euroopan unionin epäsuotuisten alueiden määrä kasvaa entisestään ja ne laajenevat edelleen. Voisitteko ystävällisesti kertoa, missä sopimuksessa tai päätelmissä puhutaan oikeudenmukaisuudesta tai uudelleenjaosta. Niiden perustana olevista Brysselin sopimuksista ja ranskalais-saksalaisesta sopimuksesta voidaan päätellä vain se, että suurimmat tai vaikutusvaltaisimmat maat eivät vastaa laajentumisen kustannuksista. Kööpenhaminan päätelmissä puhutaan yksinomaan rajoituksista.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, laajentuminen on erittäin hyvä asia, mutta luvut eivät täsmää. Emme voi hyväksyä sitä, että valtaosa laajentumisen kustannuksista lankeaa niiden maksettavaksi, joiden tulot ovat yhteisön keskimääräisiä tuloja alhaisemmat. Berliinissä vahvistettu rahoituskehys on selvästi riittämätön laajentumisen kustannusten kattamiseksi ja taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kasvaneiden tarpeiden täyttämiseksi.
Voisitteko ystävällisesti antaa täydellisen vastauksen, kuten neuvosto on velvoitettu, ja kertoa minulle, kuka joutuu maksamaan tämän laskun vuosina 2006-2013.

Haarder
En pysty antamaan täydellistä enkä muutakaan vastausta, sillä laajentumisella ei ole minkäänlaista vaikutusta alueisiin ennen vuotta 2006, ja se johtuu tietenkin siitä, että politiikan mukauttamiseksi laajentumisen jälkeiseen tilanteeseen tarvitaan riittävästi aikaa. Viittaan myös puheenjohtajavaltion päätelmien 11 kohtaan, jossa todetaan, että Euroopan unionin menoissa on edelleen sekä noudatettava talousarviota koskevan kurinalaisuuden ja kustannustehokkuuden vaatimusta että varmistettava, että laajentuneella unionilla on käytössään riittävät voimavarat, joilla se voi varmistaa politiikkojensa asianmukaisen kehittämisen kaikkien kansalaistensa hyväksi. Lisäksi 12 kohdassa todetaan, että "nykyisen Euroopan unionin epäsuotuisilla alueilla toimivien tuottajien tarpeet olisi turvattava; monivaikutteinen maatalous säilytetään Euroopan kaikilla alueilla vuoden 1997 Luxemburgin Eurooppa-neuvoston ja vuoden 1999 Berliinin Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti." Toistaiseksi en voi antaa tarkempaa vastausta, mutta olemme mielestäni luoneet puitekehyksen, jonka pitäisi rauhoittaa arvoisaa parlamentin jäsentä, sillä kyse ei tietenkään ole mistään vallankumouksesta. Tarkoituksena ei ole siirtää suuria summia rahaa yhdeltä Euroopan alueelta toiselle, joten sanoisin, että olkaa huoleti, meillä on riittävästi aikaa ratkaista nämä kysymykset vuoden 2006 jälkeen.

Puhemies.
Kysymykset nro 10 ja 11 jätetään käsittelemättä, koska kysymysten esittäjät eivät ole läsnä.

Puhemies.
Kysymyksen nro 12 esittäjä Bill Newton Dunn (H-0745/02):

Aihe: Rikosasioita koskeva EU:n ja USA:n "salainen sopimus"
Koska Euroopan parlamenttia ja jäsenvaltioiden parlamentteja kuullaan niistä järjestelyistä, joista parhaillaan neuvotellaan salaisesti?
Näistä järjestelyistä oli määrä keskustella perinpohjaisesti ensimmäistä kertaa Kööpenhaminassa 13. syyskuuta EU:n oikeus- ja sisäministerien välisessä epävirallisessa kokouksessa USA:n oikeusministerin John Ashcroftin kanssa. Keskustelunaiheina piti olla muun muassa kuolemanrangaistus, rikollisten luovuttaminen, yhteisten tutkintaryhmien perustaminen ja yhteinen menettelytapa etsinnöissä, takavarikoissa ja telekuuntelussa.

Haarder
Se, että EU:n ja Yhdysvaltain välillä käydään neuvotteluja yhteistyöstä rikosasioiden alalla, ei ole todellakaan ole salaista. Neuvosto teki julkisen päätöksen neuvottelujen aloittamisesta 20. syyskuuta 2001, ja asiaa koskevien tavanomaisten menettelyjen mukaisesti neuvosto antoi puheenjohtajavaltiolle yksityiskohtaiset neuvotteluvaltuudet 25. huhtikuuta tänä vuonna. Puheenjohtajavaltio on käynyt neuvotteluja tältä pohjalta. Marraskuun 28. päivänä 2002 neuvostolle ilmoitettiin, miten pitkälle luonnosta koskevissa neuvotteluissa oli edistytty, ja tämä pantiin asianmukaisesti merkille. Neuvosto sopi myöhemmissä neuvotteluissa noudatettavasta strategiasta, ja voin kertoa teille, että kysymys on yleisten asioiden neuvoston huomisen kokouksen asialistalla. Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 39 artiklan 2 kohdan mukaisesti puheenjohtajavaltio aikoo antaa parlamentille tietoa aiheesta käytävistä neuvotteluista, kun neuvotteluissa on edistytty sellaiseen vaiheeseen, että tiedoista on hyötyä. Näin tehdään, vaikka Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 24 artiklan mukaan neuvosto ei olekaan velvollinen kuulemaan parlamenttia. Mitä tulee jäsenvaltioiden parlamentteihin, jäsenvaltioiden tehtävänä on antaa niille tietoa tai kuulla niitä omien sääntöjensä mukaisesti. Tämän enempää en voi toistaiseksi kertoa.

Newton Dunn (ELDR).
Arvoisa puhemies, se, että neuvotteluja käydään, ei ole mikään salaisuus: juuri sen vuoksi pystyinkin esittämään kysymykseni - tästä asiasta olemme samaa mieltä - mutta ongelma koskee neuvottelujen sisältöä.
Neuvosto on kovin ystävällinen kertoessaan meille, että se antaa meille tietoa jälkeenpäin, mutta me - EU:n ainoa demokraattinen elin - haluaisimme, että meitä kuullaan käynnissä olevien neuvottelujen aikana riippumatta siitä, määrätäänkö siitä perustamissopimuksessa. Periaatteena on todellinen avoimuus. Minun käsitykseni mukaan puheenjohtaja kannattaa henkilökohtaisesti avoimuutta. Siksi hänen olisi kerrottava meille, mitä todella tapahtuu.
Haluaisin toivottaa neuvoston puheenjohtajalle hyvää joulua ja kiittää häntä siitä, että hän on ollut kanssamme kuuden viime kuukauden ajan, sillä pelkään pahoin, ettemme näe häntä enää.

Haarder
Monet kiitokset ystävällisistä toivotuksistanne. Voi vakuuttaa teille arvoisa parlamentin jäsen, että jos neuvottelut Yhdysvaltain kanssa johtavat jonkinlaisiin säädöksiin tai muutoksiin yhteisön säännöstössä, kaikkia sääntöjä noudatetaan. On täysin normaalia, että hallitukset ovat yhteydessä toisiinsa, ja jos ne sopivat parlamentteja koskettavista kysymyksistä, asia tuodaan parlamenttien käsittelyyn. Voisin antaa arvoisalle jäsenelle kirjallista tietoa tarkasteltavista aiheista, mutta kuten kysymyksessä mainittiin, ne liittyvät kuolemanrangaistukseen, ja on selvää, mikä kanta Euroopan unionilla on siihen.

Puhemies.
Aikataulun ja jäljellä olevan ajan mukaisesti esitämme puheenjohtaja Haarderille viimeisen kysymyksen.

Puhemies.
Kysymyksen nro 13 esittäjä Paul A.A.J.G. Lannoye (H-0749/02):

Aihe: Afganistanissa käytetyt aseet
Euroopan parlamentin täysistunnossa 9. huhtikuuta 2002 neuvoston puheenjohtaja vakuutti, ettei Afganistanin sotatoimissa syksyllä 2001 ollut käytetty köyhdytettyä uraania sisältäviä aseita tai ammuksia.
On kuitenkin selvää, että Talebanien komentokeskusten tuhoamiseen käytettiin hyvin tiiviistä metallista valmistettuja kauko-ohjattuja pommeja. Jos tämä raskasmetalli ei ole uraania, mitä metallia se on?

Haarder
Neuvoston tietojen mukaan Euroopassa ei valmisteta köyhdytettyä uraania sisältäviä ammuksia, joihin viittaatte kysymyksessänne. Kauko-ohjatuissa ohjuksissa käytetään erityyppistä erikoisterästä ja/tai volframia muttei köyhdytettyä uraania.

Lannoye (Verts/ALE).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, vastauksenne on yhdenmukainen puheenjohtajavaltio Espanjaa edustavan edeltäjänne antaman vastauksen kanssa - hän vastasi esittämääni kysymykseen kieltävästi. Afganistanin sodassa viime vuonna palvelleiden aseellisten joukkojen antamien tietojen mukaan ammuksissa tai aseissa ei käytetty köyhdytettyä uraania. Kaikki käytettävissämme olevat - sekä sotilaalliset että tekniset - tiedot viittaavat kuitenkin siihen, että niissä käytettiin jotain raskasmetallia, joko uraania tai volframia.
Tämä ei missään tapauksessa ole merkityksetön kysymys, sillä jos kyse on uraanista, joko köyhdytetystä tai muusta, tietyt Afganistanin alueet ovat epäilemättä saastuneet pahoin. Näillä alueilla oleskelee nykyisin sotilashenkilöstön ohella myös kansalaisjärjestöjen ja humanitaaristen järjestöjen edustajia sekä tietenkin paikallista väestöä.
Mielestäni te annoitte varovaisen vastauksen. Henkilökohtaisesti en ole vakuuttunut teidän tiedoistanne. Siksi katson, että paikan päällä olisi syytä järjestää tutkimus sen varmistamiseksi, onko alue altistunut radioaktiivisuudelle, sillä se voi aiheuttaa huomattavia vahinkoja siviiliväestölle, kansalaisjärjestöjen edustajille ja sotilashenkilökunnalle.

Haarder
Voin vain toistaa, että neuvoston tietojen mukaan Euroopassa ei valmisteta tällaisia köyhdytettyä uraania sisältäviä ammuksia.

Rübig (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, Euroopan parlamentti on päätöslauselmassaan pyytänyt laatimaan puitedirektiivin ydinaineiden ja ydinlaitosten turvallisuudesta. Ydinturvallisuus on aihe, joka koskettaa meitä kaikkia syvästi. Komissio on laatinut ehdotuksen, joka esitellään vihreässä kirjassa. Nyt on neuvoston vuoro tehdä jotain. Kyseisen direktiivin tulevaisuuden toteutuksesta on esitetty useita erilaisia näkemyksiä. Voidaanko teidän mielestänne tämä direktiivi panna täytäntöön ennen uusien jäsenvaltioiden liittymistä unioniin?

Haarder
Tämä ei valitettavasti kuulu sen kysymyksen alaan, jonka vastausta olen valmistellut, joten en voi antaa vastausta.

Puhemies.
Neuvostolle osoitetuille kysymyksille varattu aika on lopussa. Näin ollen kysymyksiin nro 14-36 vastataan kirjallisesti.

