
Puhemies.
   Julistan Euroopan parlamentin 14. lokakuuta 2004 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi. 
Puhemies.
   Ennen esityslistaan siirtymistä haluan esittää muutaman huomion siitä, että eilen oli Yhdistyneiden Kansakuntien perustamisen vuosipäivä, ja edellinen Saharov-palkinnon saaja – Kofi Annan – korosti puheessaan, että me voimme ja meidän pitääkin saada enemmän aikaan rauhaa, ihmisoikeuksia ja kehitystä koskevien tavoitteidemme osalta, sillä ne olivat perustana Yhdistyneitä Kansakuntia perustettaessa 59 vuotta sitten.
Koska juhlimme eilen kyseisen instituution syntymäpäivää, minusta olisi asianmukaista, että jälleen kokoontuva parlamentti korostaisi sellaisen toimintakykyisen YK:n tarvetta, joka johtaa maailmaa arvoiseensa suuntaan. Haluan välittää tämän viestin parlamentille, koska toisen maailmansodan jälkeen perustetun monenvälisyyden edistäminen on meidän kaikkien vastuulla.
Kuten Euroopan parlamentti korosti viime tammikuussa, Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot vastaavat yli puolesta Yhdistyneiden Kansakuntien järjestelmää ja sen rauhanturvatehtäviä ylläpitävistä maksuosuuksista. Osuutemme kehitysavusta on yli 60 prosenttia. Olemme näin ollen oikeutettuja merkittävään asemaan YK:n tulevaisuudessa, sen tehtävissä ja tavoitteissa.
Käytänkin tämän vuoksi hyväkseni tätä tilaisuutta tänään kehottaakseni jäsenvaltioita välttämään julkisia kiistoja. Turvallisuusneuvoston tulevaisuus on hyvin merkittävä seikka, sillä se liittyy siihen, kuinka me kaikki yhdessä voimme parantaa YK:n toimintaa.
Tämän vuoksi katsoin, kuten aiemmin totesin, asianmukaiseksi korostaa päivämäärän merkitystä. 
Puhemies.
   Edellisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa? 
Gollnisch (NI ).
    Arvoisa puhemies, entisen työjärjestyksemme 122 artiklan ja nykyisen työjärjestyksen 145 artiklan mukaan minulla on kunnia käyttää henkilökohtainen puheenvuoro.
Arvoisa puhemies, olin itse asiassa hyvin hämmästynyt kuullessani ensinnäkin, että olette esittänyt minua kohtaan vakavan syytöksen lehdistökonferenssissa Leyla Zanan läsnä ollessa, ja toiseksi, että olette laatinut minusta hyvin kielteisen tiedotteen 14. lokakuuta ja kolmanneksi, että viittasitte parlamentin puhemiehistön 13. lokakuuta esittämään tuomioon, joka itse asiassa esitetään puhemiehistön päätösten kohdassa 15, jossa tuomitsette teitä lainatakseni niin kutsutut "revisionistiset lausuntoni". Arvoisa puhemies, en kuitenkaan ole mielestäni esittänyt mitään niin kuvaamaanne kyseisenä ajankohtana.
Uutistoimisto Agence France-Presse, joka oli lakossa kyseisen konferenssin ajankohtana, mutta jota edusti siellä yksi toimittaja, on tehnyt täydellisen oikaisun asiassa, joka juontui vääristellystä, typistetystä ja ilkeämielisestä uutissähkeestä. Lyonissa ilmestyvän viikkolehden julkaisupäällikkö Florent Dessus, arvostettu lyonilainen toimittaja, radikaalipuolueen entinen puheenjohtaja ja ikuinen poliittinen vastustajani sekä kilpailijani viime vaaleissa, joka kuitenkin oli läsnä kyseisessä konferenssissa, korjasi väitteet toteamalla: "kaikki nämä reaktiot, koko vastalausemyrsky, olisivat täysin ymmärrettäviä, jos Gollnisch olisi todella kieltänyt kaasukammioiden olemassaolon, mitä ei tapahtunut. Jos hän olisi puhunut niin kuin nyt väitetään, olisimme ensimmäisinä tuominneet hänen sanansa, mutta emme voi väittää hänen sanoneen jotain, mitä hän ei sanonut". Hän julkaisi kokonaisuudessaan lehdistölle pitämäni puheen.
Arvoisa puhemies, ymmärrän kyllä, että tietyt henkilöt ovat laatineet, suurennelleet tai vääristelleet virheellisen, typistetyn ja ilkeämielisen uutissähkeen. Mutta minun on todettava, että teitä ja tehtäväänne kohtaan tuntemani kunnioituksen vuoksi en voi ymmärtää, kuinka te, parlamentin puhemies, valistunut poliitikko, keskustelunvapauden ja parlamentin oikeuksien vartija, ja parlamentin puhemiehistö, joka lakkaamatta antaa ihmisoikeuksia koskevia ohjeita koko maailmalle, voitte tuomita minut minua kuulematta, edes pyrkimättä kuulemaan minua, ja jopa ilmoittamatta minulle tuomiostanne vain parin kolmen poliittisen vastustajani ennenaikaisen ilmiannon vuoksi. Arvoisa puhemies, katson, että näin toimiessanne olette loukannut kontradiktorista periaatetta, ihmisoikeusjulistusta sekä yhteisön oikeuden yleisiä periaatteita. Saanen muistuttaa tässä yhteydessä, että jopa stalinistisissa menettelyissä oltiin ottavinaan huomioon syytetyn oma kanta. Arvoisa puhemies, tästä syystä katson oikeudekseni pyytää teiltä tämän istunnon aikana puheillepääsyä, jotta voimme yhdessä, jos niin toivotte, suunnitella kunniani palauttamista, jota toivon, ja johon minulla on oikeus.
Puhemies.
   Paljon kiitoksia, jäsen Gollnisch. Tietänette, että aiomme hyväksyä istunnon pöytäkirjan. Pöytäkirjassa lukee mitä siinä lukee, perustuen siihen, mitä on sanottu. Puhemiehistö – ja varmasti myös koko parlamentti – on iloinen saadessaan kuulla, että ette ole sanonut sitä, mitä teidän väitetään sanoneen. Olemme iloisia, jos todellakaan ette sanonut – ja vielä parempi, jos ette edes ajattelut – asioita, joihin parlamentin puhemiehistö reagoi, minkä yhteydessä toimin tiedottajana. Hyväksytyssä pöytäkirjassa esitetään, mitä puhemies on sanonut. Tämän päivän pöytäkirjaan merkitään teidän sananne, jäsen Gollnisch, sekä se seikka, että kerroitte parlamentille, että ette ole sanonut sitä, mitä teidän väitetään sanoneen. Jos näin on, uskokaa minua, olen todella iloinen – ja uskon koko parlamentin olevan – siitä, ettei tämän parlamentin jäsen ole sanonut sellaista, mitä teidän väitetään sanoneen.
Edellisen istunnon pöytäkirja on hyväksytty. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana puheenvuorot poliittisesti tärkeistä asioista. 
Tabajdi (PSE )
   .  Arvoisa puhemies, haluan saattaa tietoonne sen, kuinka uusista jäsenvaltioista tulevat Euroopan unionin toimielinten työntekijät joutuvat syrjinnän kohteiksi. Uusista jäsenvaltioista tulevia työntekijöitä syrjitään monella alalla. Näistä ensimmäinen on henkilöstösääntöjen tarkistaminen, virkamiehiä koskevan lainsäädännön. Toinen seikka on se, että on luotu uusia virkoja, ja uusista jäsenvaltioista tulevat työntekijät saavat alempia virkoja. Kolmas syrjivä tekijä on, että koko uusien jäsenvaltioiden sihteeristöhenkilöstö on palkattu alimpaan mahdolliseen palkkaluokkaan. Neljäs syrjivä tekijä on, että vanhoista jäsenvaltioista tulevien virkamiesten palkkaluokkaa korotettiin äkillisesti ennen vuoden 2004 toukokuuta. Syrjintää on havaittavissa myös etuuksien alalla sekä henkilöiden testaamisessa heidän äidinkielellään. Arvoisa puhemies, olkaa niin ystävällinen ja tarkastelkaa tätä syrjintäasiaa, sillä ne, joita se koskee, haluavat kääntyä yhteisöjen tuomioistuimen puoleen. Paljon kiitoksia. 
Coveney (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, edellisessä istunnossa Euroopan parlamentin jäsenet kannattivat ylivoimaisesti sitä, että EU nimittää aids-lähettilään.
EU tekee edelleen paljon työtä torjuakseen aidsin lisääntymistä, tarjotakseen tietoa ehkäisevistä terveysalan ohjelmista ja tukeakseen kaikkien pääsyä virusta torjuvaan hoitoon. EU:n ohjelmia on kuitenkin koordinoitava huolellisemmin, jotta aidsia koskevat aloitteet voivat tuottaa optimaalisia tuloksia. Uskon, että EU:n aids-lähettilään nimittäminen lujittaisi kansainvälisiä pyrkimyksiä torjua tämän traagisen sairauden leviämistä. Aidsista kärsii nyt jo noin 40 miljoonaa ihmistä koko maailmassa ja määrä kasvaa edelleen. On järkevää koordinoida EU:n toimintaa aidsin torjumiseksi yhden aids-lähettilään vastuualalla, ja kehotankin parlamenttia ja neuvostoa edistämään tätä aloitetta ja vauhdittamaan pyrkimyksiä saattaa aidsin torjuminen EU:n kehitysyhteistyön esityslistan kärkeen. 
Sonik (PPE-DE ).
      Arvoisa puhemies, haluan kehottaa Euroopan komissiota toimimaan asiassa, joka on herättänyt huolta Puolan ja muiden uusien jäsenvaltioiden kansalaisissa viime kuukausina, nimittäin Venäjälle suuntautuvan elintarvikeviennin keskeyttämiseen. Puolalle ja yhdeksälle muulla uudelle jäsenvaltiolle ilmoitettiin tämän vuoden huhtikuun lopussa Venäjän vientiä koskevien sääntöjen muutoksista. Venäjän päätös oli siis suoraan yhteydessä Euroopan unioniin liittymiseemme. Venäläisten tarkastajien suorittamissa tarkastuksissa ei ole päätä ei häntää. Vanhojen jäsenvaltioiden tuottajat ovat tästä tietoisia. Euroopan komission on aloitettava Moskovan kanssa neuvottelut tästä asiasta, ja yhdessä on pyrittävä kaikin tavoin määrittämään tarkastuskriteerit, jotta ne olisivat helpommin ymmärrettävissä. Jos Euroopan komissio ei pysty auttamaan tai ei ota kantaa asiaan, siitä seuraa uusien jäsenvaltioiden syrjintää EU:n sisäisissä suhteissa. Kehotan tämän vuoksi Euroopan komissiota säilyttämään yhteisvastuullisuuden EU:n sisäisissä suhteissa sekä tukemaan uusia jäsenvaltioita tässä asiassa. 
Yañez-Barnuevo García (PSE ).
    Arvoisa puhemies, puolentoista vuoden kuluttua, 18. heinäkuuta 2006, tulee kuluneeksi 70 vuotta kenraali Francon fasistisesta vallankaappauksesta, joka oli toisen maailmansodan alkusoitto ja josta käynnistyi raakalaismainen sisällissota ja lähes neljä vuosikymmentä kestänyt diktatuuri.
Miljoonat espanjalaiset kärsivät sen traagisista vaikutuksista joko välittömästi tai välillisesti. Satoja tuhansia murhattiin, vangittiin tai internoitiin yli kahdellesadalle keskitysleirille kaikkialla Espanjassa. Näistä viimeinen suljettiin vasta vuonna 1962. Joukkoterrori, nälänhätä ja järjestelmällinen kidutus olivat se kolmijalka, jota Paul Preston kutsuu espanjalaiseksi kansanmurhaksi. Silloin kadonneiden ruumiita löytyy vielä tänä päivänä, ja erään kadonneen, runoilija Federico García Lorcan ruumista etsitään edelleen.
Parlamentti on aivan perustellusti tuominnut äärimmäisyysliikkeet ja natsismin. Rauhaan, demokratiaan ja diktatuurin torjumiseen perustuva Euroopan unioni voi kyseisenä ajankohtana tuomita yhden Euroopan suuren tragedian käynnistymisen tehokkaasti iskulauseella: "Ei koskaan enää! Ei koskaan enää!". 
Chruszcz (IND/DEM ).
      Arvoisa puhemies, haluaisin vastauksen Euroopan unionissa voimassa olevista säännöistä puolalaisen valtiojohtoisen yrityksen Polska Żegluga Morskan (Puolan höyrylaivayhtiö) ja Puolan valtiovarainministeriön väliseen konfliktiin. Valtiovarainministeri on yrittänyt erottaa valtion omistaman yrityksen Polska Żegluga Morskan johtajan vastoin yrityksen itsenäisten johtoelinten päätöksiä ja ilmoittanut myös, että kaikki Puolan valtion omistamat yritykset muutetaan valtiovarainministeriön johtamiksi yrityksiksi. Lisäksi valtion omistaman yrityksen johtajalta ja yrityksen itsenäisiltä johtoelimiltä evättiin oikeus saattaa ministeriön päätökset riippumattoman tuomioistuimen tarkasteltavaksi. Eikö ministeriön toiminta ole vastoin taloudellisen toiminnan eri muotojen syrjimättömyyden periaatetta, tässä tapauksessa valtion omistaman yrityksen syrjintää suhteessa muihin mahdollisiin taloudellisen toiminnan muotoihin? Eikö se, että ministeriö kieltäytyi tunnustamasta yrityksen johtajan ja sen itsenäisten johtoelinten oikeutta vedota tuomioistuimeen, ole Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklan 2 kohdan sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn, vuonna 1950 allekirjoitetun Euroopan yleissopimuksen vastaista? Paljon kiitoksia. 
Czarnecki, Ryszard (NI ).
    Arvoisa puhemies, Euroopan komission ja Saksan hallituksen välillä puhkesi hiljattain kiivas keskustelu "kultaisista osakkeista" eli valtion mahdollisuudesta säilyttää valvontavaltansa strategisesti merkittävissä yrityksissä. Puolan hallitus tuki Saksan hallitusta tässä asiassa, joka on merkittävä jo senkin takia, että monissa muissa jäsenvaltioissa, kuten Ranskassa, valtion vaikutuksesta kansalliseen ja kansainväliseen talouteen ei ole luovuttu. Toisaalta on täysin mahdollista ymmärtää vapaita markkinoita vankasti kannattavien päätelmiä, koska näin pyritään panemaan täytäntöön Lissabonin strategiaa ja kuromaan ajoissa umpeen eroa Yhdysvaltoihin. Toisaalta on kuitenkin myös selvää, että tietyt hallitukset ja valtiot haluavat suojata kansallisia taloudellisia etuja, vaikka kannattavatkin Euroopan yhdentymistä. Arvoisa puhemies, ehdotan, että parlamentissa järjestetään tätä koskeva keskustelu. Tämä asia ei saa jäädä vain yksittäisten valtioiden ja komission välillä palloteltavaksi seikaksi. 
Piotrowski (IND/DEM ).
      Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Ranska on kaunis maa ja Strasbourg hurmaava kaupunki, jonka asukkaat ovat mainioita, arkkitehtuuri mielenkiintoista ja nähtävyydet upeita. Olemme iloisia voidessamme viettää täällä neljä päivää kuukausittain. Katson kuitenkin, että henkilökohtaisten tunteittemme olisi jäätävä toiseksi meidät tänne parlamenttiin valinneiden Euroopan kansalaisten etujen rinnalla. Mikään mainituista esteistä ei käy perusteeksi sille, että parlamentin toiminta jatkuisi edelleen myös Strasbourgissa, kun kaikki muu toiminta tapahtuu Brysselissä. Itse asiassa tälle ei ole olennaista tai järkevää syytä. Täysistunnot Strasbourgissa ovat pelkkää ylellisyyttä, luksusta, jonka järjestäminen maksaa vuosittain miljoonia euroja. Ei ole epäilystäkään, etteikö rahaa voitaisi käyttää järkevämminkin, esimerkiksi myöntämällä tukea Euroopan köyhimmille alueille. Tämä hölmöily on nyt aika lopettaa. On luovuttava parlamentin toiminnasta Strasbourgissa. 
Papastamkos (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, Ateenan kaupunginjohtajan Bakogiannisin aloitteesta Ateenassa järjestettiin 15. lokakuuta kaupunkien turvallisuutta ja turvallisuuspolitiikkaa käsittelevä PPE-DE-ryhmän kokous alueiden komiteassa. Kreikan pääministeri Karamanlis viittasi tervetulopuheenvuorossaan muun muassa tarpeeseen edistää entisestään Euroopan unionin turvallisuuspolitiikkaa.
Hyvät kollegat, Euroopan parlamentin, mitä suurimmassa määrin demokraattisen luottamuksen saaneen toimielimen, ensisijaisena vastuuna on antaa aineellinen sisältö yhteisön toimintasuunnitelmalle, joka päättyy joulukuussa 2004, sillä tällä hetkellä voimassa oleva yhteisön lainsäädäntö on merkityksetöntä. Kehotan arvoisia kollegoita antamaan uutta voimaa Euroopan unionin turvallisuuspolitiikalle ja edistämään sitä. 
Pęk (IND/DEM ).
      Arvoisa puhemies, käytän tilaisuutta hyväkseni osoittaakseni kunnioitustani ministeri Buttiglionelle, joka hiljattain joutui parlamentin vasemmiston ja kaikkien vasemmistoekstremistien sovinistisen hyökkäyksen kohteeksi. Hyvä Buttiglione, on myös ihmisiä, jotka jakavat järkevät mielipiteenne. Pyydänkin, että ette menetä uskoanne ja että pysytte rehellisenä, sillä totuutta ei voi tukahduttaa varsinkaan Euroopan parlamentissa, joka kaikin tavoin pyrkii johtavaksi instituutioksi kehitettäessä totuuteen, rehellisyyteen, luotettavuuteen ja ihmisoikeuksiin perustuvaa rakennetta. Kysynkin, eikö ihmisen tuomitseminen rehellisyydestä ja siitä, että hän esittää julkisesti käsityksiään, jotka eivät vahingoita ketään, ole ihmisoikeuksien vastaista?. Hyvä Buttiglione, monet, ja uskonpa, että itse asiassa enemmistö, tämän parlamentin jäsenistä ovat edelleen rinnallanne. Sydämellä ja sielulla tiedämme teistä tulevan loistavan komission jäsenen. 
Bushill-Matthews (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, edellisen istunnon komission kyselytunnilla Euroopan parlamentin jäsenet esittivät 34 kysymystä, mutta niistä vain kahdeksaan vastattiin, mikä on uusi ennätys. Tähän oli syynä se, että komission jäsenet käyttivät keskimäärin kymmenen minuuttia jokaiseen vastaukseen. Voisitteko ystävällisesti pyytää uutta komissiota – jos sellainen nyt saadaan aikaiseksi – noudattamaan vapaaehtoisesti parlamentin järkeviä sääntöjä, joiden mukaan puheaika on rajallinen? Näin jäsenet voisivat esittää enemmän kysymyksiä, ja toivoakseni saada myös enemmän vastauksia. 
Puhemies.
   Toimin näin. Voitte luottaa siihen, että uusi komissio kyllä syntyy. Ennemmin tai myöhemmin perustetaan uusi komissio, ja esittämänne huomautukset toimitetaan sille asianmukaisesti. 
Schmitt, Pál (PPE-DE ).
   – Albert Camus kirjoitti vuonna 1957, että sorrettu ja kahlittu Unkari on tehnyt viimeisten kahden vuosikymmenen aikana paljon enemmän vapauden ja oikeuden eteen kuin yksikään toinen kansakunta maailmassa. Haluan kiinnittää puhemiehen ja kollegojen huomion siihen, että jokainen unkarilainen muistaa vielä vuoden 1956 lokakuun vallankumouksen, jossa pikkiriikkinen valtio taisteli mahtavan Neuvostoliiton sortoa vastaan. Verellään silloin tuntemattomat, mutta sittemmin tunnustetut sankarit kirjoittivat kaksi sanaa, vapaus ja oikeus, Euroopan taivaalle. Oli sankareita ja oli pettureita. Kommunistidiktatuurin ja valtion sosialismin aikana kansakunta maksoi kalliisti vapaudenkaipuustaan. Useita tuhansia unkarilaisia teloitettiin tai tuomittiin kuolemaan, satoja tuhansia katosi Neuvostoliitossa ja kymmenet tuhannet tuomittiin työleireille ja vankiloihin. Kymmeniä tuhansia lähti Unkarin rajojen ulkopuolelle ja miljoonat menettivät omaisuutensa. Jälkiviisaasti voimme 48 vuoden jälkeen olla ylpeitä siitä, että me unkarilaiset vastustimme ensimmäisinä Neuvostoliiton diktatuuria ja kommunistityranniaa sekä miehitystä. Se, että voimme olla täällä kanssanne vapaina ja itsenäisinä Euroopan unionin perheenjäseninä on pitkälti niiden tuhansien sankareiden ansiota, jotka menettivät henkensä vapauden vuoksi Unkarin vallankumouksessa. 
Krupa (IND/DEM ).
      Arvoisa puhemies, haluan esittää vastalauseen katolisiin kohdistuvasta syrjinnästä. Ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn, vuonna 1950 allekirjoitetun Euroopan yleissopimuksen mukaan yleissopimuksessa esitettyjen oikeuksien ja vapauksien harjoittaminen on turvattava ilman minkäänlaista syrjintää. Tämän vuoksi haluan esittää voimakkaan vastalauseen sekä komission puheenjohtajaehdokkaan Barroson asenteesta katolilaisia kohtaan että Euroopan komission Brysselin Schumanin aukiolla teltassa järjestetylle näyttelylle myöntämää rahoitusta vastaan. Yhdessä tarkasteltuina nämä ovat selkeä osoitus katolilaisten syrjinnästä, joka sekä loukkaa heidän tunteitaan, että ennen kaikkea vahingoittaa nuorisoa, koska näin tuetaan arvottomia ihmisiä, jotka haluavat vain provosoida ja saada taloudellista menestystä. Onko rukoilevan paavin sekä parittelevien miesten kuvien yhdistämisen määrä symboloida Euroopan moninaisuutta? Eikö kyse ole pikemminkin epäinhimillistämisestä ja rappiosta sekä uhkasta ihmiskunnalle? Haluavatko Euroopan komissio ja toimielimen korkeimmat viranhaltijat rakentaa parempaa tulevaisuutta kaiken pyhän raunioille ja kieltää eurooppalaisilta hyvyyden ja kauneuden? Eikö sukupuolisuhteiden olisi oltava...
Van den Berg (PSE ).
    Arvoisa puhemies, kaksi vuotta sitten, 26. ja 27. lokakuuta välisenä yönä, -niminen alus upposi Senegalin rannikolla. Virallisten tietojen mukaan onnettomuudessa menehtyi 1863 henkilöä, joista suurimman osan ruumiit makaavat edelleen tunnistamattomina meren pohjassa. Uhrien omaiset, mukaan lukien alankomaalaisten uhrien Roel ja Lisette Arendshorstin sukulaiset, ovat esittäneet toistuvia pyyntöjä sekä Senegalin presidentille Wadelle että eurooppalaisille poliitikoille uhrien nostamiseksi. Periaatteessa presidentti Wade vastasi pyyntöihin myöntävästi täällä parlamentissa vuosi sitten. Olemme eri yhteyksissä pyytäneet myös komissiota toimimaan asiassa. Esitänkin komissiolle, neuvostolle ja Senegalin presidentille Wadelle uuden pyynnön. Uhrien omaisilla on oikeus jättää hyvästit rakkailleen asianmukaisella tavalla. He pyytävät viimeistä lepopaikkaa, jossa voivat käydä muistamassa vainajia, ja toivovat tämän lisäksi uhrien tunnistamisen mahdollisuuden selvittämistä. Arvoisa puhemies, vetoan suoraan teihin ja kunnioitukseenne Euroopan perustuslakisopimuksessa esitettyjä arvoja kohtaan. Euroopan unionin on tuettava ihmisarvon kunnioittamista. 
Lévai (PSE ).
    Romaniväestö on EU:n suurin vähemmistökansa. Romanien ihmisoikeuksia poljetaan ja he kohtaavat vakavaa syrjintää: heitä syrjitään kouluissa ja työmarkkinoilla. Valitettavasti joissakin Euroopan unionin osissa on viime vuosina todettu hyvin vakavia romaneihin kohdistuvia ihmisoikeusrikkomuksia. Romaneihin on kiinnitetty yhä enemmän huomiota yhteisön politiikassa ja lainsäädännössä, koska sosiaalisesta syrjäytymisestä ja vakavista ihmisoikeusrikkomuksista kaikkialla Euroopassa on saatu raportteja.
On seurattava niitä muutamia, jotka täällä Euroopan parlamentissa jo tunnustavat, että romaniväestö on kriisissä. Meidän on nyt torjuttava syrjintää tekemällä puolueiden kesken sopimuksia paremmasta Euroopasta. Olenkin päättänyt määrätietoisesti puolustaa romanien oikeuksia ja käsitellä sosiaalista osallisuutta sekä ihmisoikeuksia kansalaisten perusoikeuksien ja -vapauksien turvaamiseksi. 
Geringer de Oedenberg (PSE ).
    Arvoisa puhemies, haluan kiinnittää parlamentin huomion yhteen seikkaan. Euroopan unionin laajentumisesta kymmenellä uudella jäsenvaltiolla on kulunut lähes kuusi kuukautta. Siitä asti uusien ja vanhojen jäsenvaltioiden on oletettu muodostavan yhtenäisen rakenteen. Yhdentymisen piti olla näkyvää useilla avainaloilla, mutta uusien jäsenvaltioiden täysimääräisessä yhdentymisessä on havaittu merkittäviä viivästyksiä. Tämän vuoksi katson, että siirtymäajanjaksojen tarkistamista olisi harkittava vakavasti, jotta uusien jäsenvaltioiden kehitystä ei estettäisi, ja jotta niiden yhdentymistä muihin jäsenvaltioihin voidaan nopeuttaa. Tämä koskee pääasiassa henkilöiden ja palvelujen vapaata liikkuvuutta koskevia siirtymäajanjaksoja. Nämä kaksi alaa ovat ratkaisevan tärkeitä Euroopan todellisen yhdentymisen kannalta sekä kansallisten talouksien kehityksen kannalta tarpeellisen yrittäjyyden kehittämiseksi. Meidän ei pidä pysytellä hiljaa syrjässä, kun uusien jäsenvaltioiden palveluntarjoajia kohtaavat eurooppalaisilla markkinoilla paljon huonommat olot ja suuremmat vaikeudet kuin vanhojen jäsenvaltioiden palvelujen tarjoajia. Mitä tulee ihmisten vapaaseen liikkuvuuteen, on selvää, etteivät työmarkkinansa 1. toukokuuta avanneet valtiot, kuten Yhdistynyt kuningaskunta ja Ruotsi, ole kokeneet...
Grech (PES ).
   Turvapaikanhakijoita ja laitonta maahanmuuttoa koskeva ongelma Euroopassa on vaativa, vakava ja huolestuttava. Harvat valtiot pystyvät yksinään ratkaisemaan tähän kriittiseen tilanteeseen liittyvät suuret ja monimutkaiset ongelmat, eikä ainakaan Maltan kaltainen pieni valtio, jonka kantama taakka on suhteettoman suuri sen kokoon ja väestöön verrattuna. Katsonkin, että yksi ratkaisu ongelmaan olisi taakan jakaminen. Asia on rajat ylittävä, joten sille olisi etsittävä myös kansainvälinen ratkaisu, esimerkiksi Yhdistyneiden Kansakuntien ja Euroopan unionin yhteistoimin. Emme voi jäädä toimettomiksi ja siirtää asian käsittelyä. Arvoisa puhemies, eikö teidänkin mielestänne ole jo aika, että tämä parlamentti keskustelee traagisesta todellisuudesta tyhjentävästi, tehokkaasti ja oikeudenmukaisesti sekä turvapaikanhakijoiden että kyseisten valtioiden kannalta? 
Ludford (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, juuri äsken ilmoitettiin, että äänestämme huomenna kiireellisesti Serbian ja Montenegron rahoitusavusta.
Belgradissa julkaistiin kuitenkin viikko sitten aivan merkillinen kirja. Kirjan on kirjoittanut Bosnian serbien entinen presidentti Radovan Karadzic. Karadzic on syytteessä kahdesta kansanmurhaa koskevasta syytekohdasta YK:n sotarikostuomioistuimessa Haagissa ja häntä pidetään yhdessä Ratko Mladicin kanssa vastuussa vuoden 1995 Srebrenican verilöylystä, jossa 7 000 muslimimiestä ja -poikaa murhattiin järjestelmällisesti, sekä Sarajevon piirityksestä, joka aiheutti 12 000 ihmisen kuoleman ja valtavaa kärsimystä.
Karadzicin kirja on nimeltään . Karadzic ei ollut läsnä julkaisutilaisuudessa. Se, kuinka hän on onnistunut julkaisemaan kirjan ja pakenemaan niin Natoa kuin Serbian poliisiakin, jonka on määrä etsiä häntä, on kylläkin ihmeellisen yön kronikka. Se ei todellakaan lisää luottamusta siihen, että joukot tekevät kaikkensa hätyyttääkseen häntä ja hänen lojaalien kannattajiensa verkostoa, jotta hänet saataisiin oikeuden eteen. Toivon parlamentin välittävän viestin, jonka mukaan Naton ja Bosnian serbipoliisin on yritettävä vähän enemmän. 
Eurlings (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, kahdelta kotimaani Alankomaiden edustajalta Euroopan parlamentissa evättiin hiljattain pääsy Kuubaan. Heidät karkotettiin maasta heidän matkustettuaan tapaamaan ihmisoikeusaktivisteja, niin kutsuttuja toisinajattelijoita. Tällainen on ominaista Kuuban tapahtumille, sillä se sopii järjestelmälliseen kuvioon. Toisinajattelijat, myös ammattiliittojen johtajat, jotka muutama vuosi sitten saattoivat keskustella kanssamme, on nyt tuomittu pitkiin vankeustuomioihin.
Tilanne on ajautunut ojasta allikkoon, ja se vaikuttaa myös yhteyksiin meidän kaltaistemme poliitikkojen kanssa. Voin omasta kokemuksestani kertoa, että ennen tätä ovi lähetystöön vain pysyi suljettuna, emmekä saaneet sovittua edes tapaamista. Kerron tämän siksi, että eräät henkilöt täällä kannattavat lähentymistäFidel Castron kanssa. Vastaan tähän, että juuri tällaiset vakavat välikohtaukset velvoittavat meidät jatkamaan sinnikkäästi nykyistä politiikkaa. 
Puhemies.
   Olen vastaanottanut 22 pyyntöä. Emme luonnollisesti voi täyttää niitä kaikkia, sillä muuten ylittäisimme reilusti tähän varatun puoli tuntia. Annan vielä kaksi puheenvuoroa siinä järjestyksessä kuin pyynnöt on vastaanotettu katsekontaktilla ja pyydän anteeksi 20 muulta arvoisalta jäseneltä. 
Flautre (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, haluaisin muistuttaa, että Tunisiassa järjestettiin viikonloppuna presidentin- ja parlamenttivaalit. Kun vaalit sujuvat odotetulla tavalla, kyseessä ei ole uutinen. Kuten muillakin kollegoilla, minulla on sen sijaan perustuslakia koskevia tietoja: muistamme vielä perustuslaillisen vallankaappauksen, joka mahdollisti presidentti Ben Alille neljännen virkakauden, ja tiedämme myös, että perustuslakiin sisältyy tiettyjä tiukkoja rajoituksia, jotka estävät ja rajoittavat hänen esiintymiskykyään.
Meillä on myös yhtä pitäviä tietoja niistä oloista, joissa vaalit pidettiin ja erityisesti joukkotiedotusvälineiden tiedonsaannista, josta moniarvoisuus puuttui täysin. Ainoa ehdokas, joka presidentinvaalissa osoitti jonkinlaista autonomiaa ja paljonkin autonomiaa presidentti Ben Aliin verrattuna, joutui toteamaan, ettei hänen virallista vaalijulistustaan julkaistu eikä jaettu. Tiedämme myös, että Tunisian ihmisoikeusyhdistystä, joka on Euroopan parlamentin täysin luotettava ja ensisijainen neuvottelukumppani, ei päästetty asianmukaisesti tarkkailemaan vaaleja.
Evans, Robert J.E. (PSE ).
    Arvoisa puhemies, kunnioitan suuresti Espanjaa, joka on mielipaikkojani Euroopassa. Olen kuitenkin huolestunut kuultuani terveydensuojeluvirastosta, että Yhdistyneen kuningaskunnan 6000 salmonellatapauksesta suurimman osan voidaan päätellä tarttuneen espanjalaisista munista. En tiedä, sisältyykö ansioluetteloonne kokemusta munateollisuudesta, mutta kehottaisin teitä yhteistyössä Espanjan viranomaisten ja komission kanssa pyrkimään ratkaisemaan tilanteen, jotta ihmiset eivät vaatisi espanjalaisten munien tuonnin kieltämistä.
Arvoisa puhemies, haluan myös kysyä teiltä koska tämä yhden minuutin puheenvuorojen käytäntö on muuttunut catch the eye -menettelystä sellaiseksi, että jäsenten on etukäteen kirjoitettava nimensä luetteloon. Aiemmin puhemies pystyi käyttämään harkintavaltaansa: arvoisa puhemies, esimerkiksi te olisitte voinut rajoittaa niiden oikeistolaisten katolisten määrää, joille olisitte antanut puheenvuoron, ja saanut näin aikaan tasapainoisen tilanteen. Koska järjestelmä on muuttunut catch the eye -menettelystä nimien kirjoittamiseen? 
Brepoels (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia. Minulla on teille henkilökohtainen kysymys. Lähetin teille kiireellisen pyynnön lauantaina 16. lokakuuta, kun Leyla Zanan aviomies pidätettiin heidän palattuaan kotiin Brysselin täysistunnon juhlallisuuksista. Pyysin teitä ottamaan välittömästi yhteyttä Turkin viranomaisiin ja pyytämään tietoja pidätyksestä, jonka monien muiden parlamentin jäsenten tavoin katson olevan suoranaista provokaatiota, koska kaikille on selvää, että pidättäminen liittyy Leyla Zanan vierailuun Euroopan parlamentissa. En ole tähän mennessä saanut vastausta. Tietänette, että viime perjantaina käynnistettiin oikeudellinen menettely Leyla Zanaa vastaan, ja kyseessä on kolmas kerta, kun hän joutuu tällaiseen. Pyydän tämän vuoksi Euroopan parlamenttia kuten ennenkin kiinnittämään tähän huomiota ja, jos mahdollista, lähettämään valtuuskunnan seuraamaan oikeudenkäyntiä, sillä nähdäkseni tämä on hyvin tärkeää Turkin jäsenyysneuvotteluja koskevan jatkuvan keskustelun yhteydessä. 
Figueiredo (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, haluan ilmaista huoleni EU:n työkielien puolustamisesta.
Käsittääkseni puheenjohtajavaltio Alankomaat on esittänyt yhteisö- ja Eurooppa-asioiden valiokuntien konferenssissa (COSAC) ehdotuksen, jolla pyritään rajoittamaan COSAC-kokousten työkielet vain kuuteen. Tiedän, että myös parlamentissa joillakin jäsenillä on toisinaan säästösyistä ollut vaikeuksia käyttää omaa kieltään työkielenä. Puheenjohtajavaltio Alankomaiden esittämässä ehdotuksessa turvataan vain kuusi työkieltä – kuuden suurimman jäsenvaltion kielet. Portugalin kieli on luonnollisesti pienen valtion kieli, ja siksi uhattuna. Arvoisa puhemies, kyse onkin...
Markov (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti hyväksyi vuonna 1993 päätöslauselman kansallissosialismin uhrien muistamisesta. Kymmenen vuoden kuluttua tästä parlamentissa pidettiin viime vuonna myös aihetta koskeva näyttely. Myös saksalaiset ovat järkyttyneitä jäsen Gollnischin sanomina esitetyistä huomautuksista; sen sijaan, että hän väittää, ettei ole sanonut tällaista, meidän olisi kenties kehotettava häntä ja pikemminkin antamaan lausunto, jossa ne sanoutuisivat irti historiallisesta nihilismistä, tuomitsisivat selvästi fasismin, myöntäisivät holokaustin ja sitä koskevan historiallisen tutkimuksen tosiseikkana. Uskon, että fasismin, antisemitismin ja rasismin vastaisuus on aina ollut yksi parlamentin arvoista, jota meidän olisi edelleen vaalittava tulevaisuudessa.
Iturgaiz Angulo (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tänään, 25. lokakuuta me juhlimme baskimaassa Guernican säädöksen 25-vuotisjuhlaa. Me baskit äänestimme 25 vuotta sitten kyseisessä espanjalaisessa autonomisessa yhteisössä kannattaaksemme ja hyväksyäksemme enemmistöllä säädöksen oikeudellisena ja poliittisena kehyksenä, joka perustui Espanjan perustuslakiin. Näin saatiin baskeille alueen kaikkien aikojen laajin itsehallinto.
Voin vakuuttaa teille, että Guernican säädös on paras luottamuksen, hyvinvoinnin, kehityksen ja vapauden kehys Baskimaassa. Toisin kuin ne, jotka haluavat vaarantaa 25 vuotta jatkuneen demokraattisen menestystarinan, katsomme, että säädöksen on oltava perusta seuraavien baskisukupolvien demokraattisen yhteiselon jatkumiselle. Tämän vuoksi nyt on tärkeämpää kuin koskaan julistaa Guernican säädöksen oikeellisuutta, ja tämän vuoksi kehotan Euroopan parlamentin puhemiehistöä lähettämään onnittelumme baskiparlamentin puhemiehistölle vuosipäivän johdosta. 
Hudghton (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, perjantaina Kansainvälinen merentutkimusneuvosto (ICES) julkisti vuosittaiset kalakantojen arviointiluvut, jotka osoittivat, että Pohjanmeren koljakannat ylittävät jopa viimevuotisen ennätysmäärän. Tiedotusvälineille jo ennen tiedon julkistamista toimitettu uutisaihe käsitteli ainoastaan turskakantoja ja niiden heikkoa kehitystä Pohjanmerellä.
Nyt toistuu viimevuotinen tilanne, jolloin tieteellisen lausunnon julkistamisen jälkeen uhattiin lopettaa kaikki kalastus Pohjanmerellä. Lopulta viime vuoden joulukuun neuvoston kokouksessa komissio esitti kiintiöiden palauttamista koskevan suunnitelman, joka osoittautui pian käyttökelvottomaksi. Sillä ei millään tavalla suojeltu turskakantaa ja se esti skotlantilaisia kalastajia pyytämästä heille kuuluvaa koljakiintiötä. Jos – sanon siis todellakin jos – saamme viikon lopulla uuden kalastuksesta vastaavan komission jäsenen, kehotan häntä ottamaan uuden Pohjanmeren neuvoa-antavan alueellisen neuvoston täysimääräisesti mukaan kiintiöiden määrittämiseen ennen joulukuun neuvoston kokousta, jotta saadaan aikaan järkevä ja toimiva kiintiöiden vahvistamismenettely. 
Puhemies.
   Tähän päättyivät puheenvuorot poliittisesti tärkeistä asioista. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu Lipietzin laatimasta talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietinnöstä (A6-0014/2004) Euroopan keskuspankin vuosikertomuksesta 2003 (2004/2144(INI)). 
Lipietz (Verts/ALE ),
    Arvoisa puhemies, arvoisa Euroopan keskuspankin (EKP) puheenjohtaja, hyvät kollegat, haluan tehdä kunniaa puheenjohtaja Trichet'n johdolla esitetyn EKP:n vuoden 2003 vuosikertomuksen korkealle laadulle ja paikoittain innovatiiviselle luonteelle.
Vuoden 2003 kaltaista ajanjaksoa voidaan analysoida kahdesta näkökulmasta: mitä itse asiassa tapahtui vuonna 2003 ja mitä päätettiin vuonna 2003. Nämä ovat kaksi erillistä käsitettä, sillä ekonometrian mukaan valuuttajärjestelmää koskevilla päätöksillä on noin 12–18 kuukauden kuluessa ilmenevä viivästynyt vaikutus tosiasialliseen kehitykseen. Keskustelemme tänään tietyiltä osin vuoden 2002 politiikasta ja sen suuntaviivoista vuonna 2003.
Ensinnäkin hintojen vakaus oli vankkaa vuonna 2003: vuoden alussa hieman yli kaksi prosenttia ja itse asiassa hieman vähemmän vuoden lopussa, huolimatta öljyn hinnannoususta. Valitettavasti myös EU:n suhteet sen tärkeimpiin kilpailijoihin – muiden muassa Yhdysvaltoihin, Japaniin ja Kiinaan – hiljenivät merkittävästi vuonna 2003.
Meidän on tämän vuoksi analysoitava näitä EKP:n vuonna 2003 esittämiä sekä käytännöllisiä että opillisia suuntaviivoja näiden tietojen mukaisesti. Aloittakaamme käytännön suuntaviivoista: koko vuoden 2002 ajan EKP säilytti saman korkoasteen käytännössä joulukuuhun asti, kun taas naapurimme, itse Bank of England tai Yhdysvaltain keskuspankki leikkasivat korkojaan rajusti. Joulukuusta 2002 alkaen ja siitä eteenpäin, sanokaamme vuoden 2003 ensimmäisen puoliskon aikana, korot laskivat rajusti Euroopassa, ja myönteisiä vaikutuksia on alkanut näkyä vuonna 2004.
Koronlaskua kuvaa 8. toukokuuta annettu ilmoitus, jota analysoitiin ja selitettiin hyvin mielenkiintoisella tavalla EKP:n vuoden 2003 vuosikertomuksessa, ja me kannatamme voimakkaasti tätä suuntausta sekä tapaa, jolla sitä perusteltiin vuoden 2003 vuosikertomuksessa. Ensinnäkin meille kerrottiin, että deflaatioriskin välttämiseksi on tärkeää, että inflaatio on alle 2 prosenttia, mutta lähellä sitä, jotta saavutettaisiin negatiiviset reaalikorot. Toiseksi meille kerrottiin, että M3-rahamäärä on merkittävä pitkällä aikavälillä, mutta ei kuitenkaan rahapolitiikan määrittämisessä. Minusta molemmat teoriat ovat täysin perusteltuja. Mietinnössämme suhtaudutaan myönteisesti tähän merkittävään suuntaukseen, ja esitämme jälleen tarkistuksia sen selventämiseksi edelleen.
Tulevaisuuden kannalta vuoden 2003 vuosikertomukseen sisältyy vielä toinenkin hyvin merkittävä seikka: EKP toteaa nimittäin selvästi olevansa viranomaisena tilivelvollinen suurelle yleisölle ja että tämä tilivelvollisuus toteutuu vuoropuheluna Euroopan parlamentin kanssa. Mielestäni tämä esiintyminen toimeenpanevana elimenä, koska suhde suureen yleisöön merkitsee vuorovaikutusta parlamentin kanssa, on EKP:n vuosikertomuksen merkittävin askel eteenpäin. Katson, että seuraavana askeleena on kehittää edelleen tätä vuoropuhelua, ja esitämmekin mietinnössä tätä koskevia ehdotuksia.
Kolmanneksi otamme tulevaisuutta koskevissa ehdotuksissamme luonnollisesti huomioon uusien valtioiden liittymisen unioniin. Katsomme, että näitä valtioita olisi kohdeltava yhtäläisesti ja samoin lähentymiskriteerien täyttymistä koskevin edellytyksin, kuin mitä kaikkiin valtioihin on tähän mennessä sovellettu. Nyt ei ole kyse kaksista painoista ja mitoista; vuosina 2005, 2006 ja 2007 on sovellettava samoja sääntöjä kuin vuonna 1997.
Lopuksi meidän on käynnistettävä toista eurosetelisarjaa koskeva pohdinta. Katsomme, että yhden ja kahden sentin kolikot on säilytettävä, ja monet haluavat käyttöön myös yhden euron setelin. Mielestämme on oleellista että setelit ja kolikot lähentävät suurta yleisöä valuuttaamme. On aika saada seteleihin eläviä ihmisiä, kuten kaikissa maailman valtioissa. 

Trichet,
    Arvoisa puhemies, hyvä jäsen Lipietz, arvoisat parlamentin jäsenet, haluan aluksi korostaa Euroopan keskuspankin ja sen hallintoneuvostossa työskentelevien kollegojeni puolesta missä määrin jaamme toiveenne ylläpitää toimielintemme viime vuosien aikana kehittämiä hedelmällisiä suhteita, joihin esittelijä juuri viittasi. Olen iloinen voidessani käydä tätä keskustelua avoimesti ja yhteistyössä kanssanne EKP:n puolesta.
Kuten juuri mainittiin, minulla on kunnia esitellä teille tänään vuoden 2003 vuosikertomus, joka on EKP:n pääasiallinen väline rahapolitiikkansa ja toimivaltaansa kuuluvien toimien esittelemiseen Euroopan kansalaisille ja teille, Euroopan kansalaisten edustajille. 

 EKP pitää säännöllistä vuoropuhelua Euroopan suuren yleisön ja sen valittujen edustajien kanssa hyvin tärkeänä. 

Arvoisa puhemies, EKP:n rahapolitiikan toimintaympäristö oli vuonna 2003 suhteellisen epävarma ja haastava. Vuoden ensimmäisen puoliskon aikana kokonaistuotannon kasvu pysyi paikallaan huomattavan geopoliittisten jännitteiden ja öljynhintoihin ja rahoitusmarkkinoihin kohdistuvien vaihteluiden aiheuttaman epävarmuuden vallitessa. Taloudellisten ja geopoliittisten epävarmuuksien helpotuttua taloudellisen toiminnan näkymät kirkastuivat asteittain vuoden 2003 kesän jälkeen. Yleinen BKT nousi euroalueella kuitenkin vain 0,5 prosenttia vuonna 2003.
Vuotuinen yhdenmukaistetun kuluttajahintaindeksin (YKHI) mukainen inflaatio hidastui hieman vuonna 2003, 2,1 prosenttiin, kun se vuosina 2001 ja 2002 oli ollut keskimäärin 2,3 prosenttia. Inflaation pysyminen yli kahdessa prosentissa oli pääasiassa seurausta kuluttajahintaindeksin hintavaihteluille alttiimpien erien korotuksista, erityisesti öljyn hinnasta ja vuoden 2003 toisella puoliskolla elintarvikkeiden hinnoista. Myös välillisten verojen ja säänneltyjen hintojen nousut lisäsivät inflaatiota vuonna 2003. Keskipitkällä aikavälillä odotamme hintojen kehityksen kuitenkin noudattavan hintojen vakautta, kun kuluttajahintaindeksin hintavaihteluille alttiimpien erien vaikutus asteittain poistetaan.
Tämä taloudelliseen analyysiimme perustuva oletus oli myös rahapoliittisen analyysimme mukainen. Rahan määrän kasvun voimakkuus vuoden 2003 ensimmäisellä puoliskolla johtui kyseisenä aikana vallinneesta talouden ja rahoitusmarkkinoiden suuresta epävarmuudesta, joka kannusti sijoitusten siirtämiseen M3-rahamäärään sisältyvään lyhyen ajanjakson rahoitusomaisuuteen. Mitä tulee vuoden 2003 ensimmäisen puoliskon aikana keskipitkän aikavälin inflaatiopaineiden lieventämiseen, kuten jäsen Lipietz totesi, EKP:n keskeisiä ohjauskorkoja laskettiin vuoden 2003 maaliskuussa 25 peruspisteellä ja saman vuoden kesäkuussa 50:llä peruspisteellä. Perusrahoitusoperaatioiden korko oli näin ollen kaksi prosenttia vuoden 2003 kesäkuussa. Siitä lähtien tämä korkotaso on säilynyt muuttumattomana tällä historiallisesti poikkeuksellisen alhaisella tasolla, samalla kun hintojen vakautta koskevan määritelmämme mukaiset inflaatio-odotukset ovat osaltaan vaikuttaneet merkittävästi keskipitkän ja pitkän aikavälin nimelliskorkojen ja reaalikorkojen matalaan tasoon. Tästä seurannut kaarre on vaikuttanut rahoitusympäristöön voimakkaan kannustavasti.
Vuoden 2003 toisella puoliskolla käynnistynyt talouden elpyminen on jatkunut tänä vuonna. Vuosittaisissa kasvuluvuissa saavutimme tämän vuoden toisella neljänneksellä kaksi prosenttia. Yleisesti tuotoksen kasvu viimeisten kahdentoista kuukauden aikana oli lähellä nykyisiä arvioita euroalueen potentiaalisesta kasvusta.
Odotamme kasvusuuntauksen jatkuvan seuraavien neljännesten ajan. Ulkoisella puolella maailmantalouden kasvu on tällä hetkellä suurinta 30 vuoteen. Sen odotetaan hieman tasoittuvan ensi vuonna, mutta euroalueen vienti hyötynee kuitenkin edelleen myönteisestä globaalista kysynnästä vuonna 2005.
Sisäisellä alalla investointien pitäisi tavanomaisesti hyötyä yleisesti myönteisestä ympäristöstä, hyvin suotuisista rahoitusedellytyksistä euroalueella sekä yritysten tehokkuuden lisääntymisestä. Euroalueella kokonaisuudessaan on mahdollisuuksia vahvistaa yksityistä kulutusta, mutta näkymiin liittyy luonnollisesti epävarmuuksia. Yksi vaara juontuu öljymarkkinoiden kehityksestä. Jos öljyn hinnat pysyvät korkeina tai jopa nousevat edelleen, ne voivat heikentää elpymisen vauhtia niin euroalueen ulkopuolella kuin sen sisälläkin, vaikka euroalueen riippuvuus öljystä onkin merkittävästi vähäisempää kuin 1970-luvulla. Meidän on myös pidettävä mielessä, että öljyn hinnannousu johtuu osittain voimakkaasta globaalista kysynnästä, mistä ei ollut kyse ensimmäisen ja toisen öljykriisin aikaan, mutta on totta, että öljyn hinnannousu on kielteinen seikka euroalueen taloudelle kokonaisuudessaan. Jotta öljyn hinnannousuun voidaan mukautua sulavasti, on vältettävä aiempia poliittisia erehdyksiä ja erityisesti toisen kierroksen vaikutuksia.
Kuluttajahintojen kannalta öljymarkkinoiden kehityksellä on ollut välitön vaikutus euroalueen yhdenmukaistettuun kuluttajahintaindeksiin. Vuoden 2004 ensimmäisen neljänneksen jälkeen inflaatio kasvoi 1,7 prosentista 2,3 prosenttiin toisella neljänneksellä ja 2,2 prosenttiin kolmannella neljänneksellä.
Inflaatioastetta ovat kuluneen vuoden aikana ohjanneet myös poikkeukselliset korotukset välillisissä veroissa ja säännellyissä hinnoissa kaikkialla euroalueella. Tulevaisuutta tarkasteltaessa käytettävissä olevat tiedot eivät kuitenkaan mielestämme viittaa siihen, että vielä olisi kehittymässä voimakkaita piileviä inflaatiopaineita. Palkkojen kehitys on ollut maltillista vuoden 2003 viimeisestä neljänneksestä alkaen, ja suuntaus jatkunee. Kun merkittäviä hintakriisejä ei ole näkyvissä, vuotuisen inflaatioasteen pitäisi laskea alle kahden prosentin vuoden 2005 aikana.
Minun on kuitenkin korostettava, että viimeisten neljännesten aikana on havaittu hintojen vakauteen kohdistuvaa korotusvaaraa, ja tämä edellyttää jatkuvaa valppautta. Tämäkin liittyy öljyn hinnan kehitykseen ja mahdollisiin toisen vaiheen vaikutuksiin, jotka syntyvät palkkaus- ja hinnoittelukäytännöistä. Muut huolenaiheet liittyvät pitkän ajanjakson inflaatio-odotuksiin sekä valuuttakehitykseen. Vuotuisten tapahtumien määrän kääntyminen laskuun vuoden 2003 puolivälistä alkaen vaikuttaa pysähtyneen tämän vuoden kesällä ja lyhyemmän aikavälin tapahtumat ovat lisääntyneet. Osittain tämä kuvaa sitä, että euroalueen historiallisen matala korkotaso tukee edelleen rahamäärän lisäämistä.
Matala korkotaso ruokkii myös lisääntynyttä luotonantoa yksityissektorille, ja asuntolainat ovat lisääntyneet voimakkaasti. Koska M3 on kasvanut voimakkaasti muutaman viime vuoden ajan, euroalueella on tällä hetkellä merkittävästi enemmän likviditeettiä kuin inflaatiota kiihdyttämätön kasvu edellyttää.
Siirryn nyt muihin tarkasteltaviin asioihin. Hyvä ja uskottava valuuttapolitiikka on varmasti edellytys kestävälle kasvulle ja työpaikkojen luomiselle, mutta se ei sellaisenaan riitä. Myös muiden edellytysten on täytyttävä, erityisesti niiden, jotka koskevat järkevää finanssipolitiikkaa ja asianmukaisia rakenneuudistuksia. Tämän osalta veropolitiikan alalla viime vuosi osoittautui pettymykseksi. Julkisen talouden alijäämä euroalueella nousi yleisesti 2,4 prosentista 2,7 prosenttiin. Lisäksi julkisen talouden rahoitusasema oli edelleen merkittävä huoneaihe valtioissa, joissa epätasapaino oli ollut merkittävä jo vuonna 2002.
Euroalueen julkisten talouksien alijäämän suhteessa BKT:hen ei odoteta paranevan vuonna 2004 ja julkinen velka suhteessa BKT:seen kasvanee edelleen. Tämä on varmasti huolenaihe. Viime vuonna EMU-maiden finanssipolitiikka kohtasi useita vakavia haasteita. EU:n neuvosto päätti 25. marraskuuta 2003 olla toimimatta komission suosituksen perusteella ja jäädä odottamaan kyseisten valtioiden liiallista alijäämää koskevan menettelyn tuloksia. Samana päivänä EKP:n hallintoneuvosto kannatti komission näkemystä. Kasvu- ja vakaussopimus on EMU:n perusta. Sopimus on avain selkeiden talousperiaatteiden luomiseen yhtenäisvaluutan alueella, jolla ei ole omaa hallitusta, jotta makrotaloudellinen vakaus säilyy kestävällä pohjalla.
EKP:n hallintoneuvosto on sitä mieltä, että kasvu- ja vakaussopimuksen täytäntöönpanoa on parannettava merkittävästi, erityisesti sopimuksen ennalta ehkäisevää soveltamista. Samalla hallintoneuvosto ei kuitenkaan kannata muutoksia perussopimuksen tekstiin tai vakaussopimuksen perustana oleviin asetuksiin, ja korostamme nimellisen kolmen prosentin säilyttämistä koskemattomana vakaussopimuksen korjaavia toimenpiteitä koskevassa osassa.
Haluan myös korostaa Ecofinin tavoin hallitusten valtiontalouden tilaa koskevien tilastojen luotettavan ja oikea-aikaisen raportoinnin suurta merkitystä. Poliittisten häiriöiden ja vaalien ei pidä vaikuttaa tähän millään tavalla. Tästä seikasta olemme täysin samaa mieltä Ecofinin kanssa.
Myönteisempää on, että sekä vuonna 2003 että vuonna 2004 rakenneuudistukset ovat edenneet jonkin verran useissa euroalueen valtioissa. Vaikka näiden uudistusten toteuttaminen ei ole aina ollut helppoa, suhtaudun luottavaisesti siihen, että saamme tulevina vuosina nähdä niiden myönteisiä vaikutuksia. Olen tehnyt selväksi, että EKP tukee hallituksia, parlamentteja ja työmarkkinaosapuolia, jotka ovat käynnistäneet näitä merkittäviä uudistuksia euroalueella. Meillä ei ole aihetta omahyväisyyteen. Monilla aloilla tarvitaan edelleen uudistuksia. Jatkuva uudistusprosessi on keino, jolla tuetaan euroalueen tuotantopotentiaalia ja varmistetaan kasvu ja työllistymismahdollisuudet tulevaisuudessa.
Vuotta 2003 leimasivat myös Euroopan unionin laajentumista kymmeneen uuteen jäsenvaltioon koskevat viimeiset valmistelut. Laajentuminen toteutui 1. toukokuuta 2004. EKP:n osalta kymmenen uuden jäsenvaltion keskuspankkien yhdentyminen toteutui kitkattomasti. Näillä mailla on edelleen edessään suuria haasteita euron käyttöönotossa. EKP ja komissio julkistivat viime viikolla ensimmäisen näitä valtioita koskevan lähentymiskehityksen arvioinnin yhdessä Ruotsin kanssa. Arvioinnissa määritetään useita ensisijaisia aloja, joilla yksittäisten valtioiden on toteutettava lisäponnisteluja ennen euron käyttöönottoa. Arvioinnista saatu kuva vaihteli merkittävästi valtioiden kesken, mutta monet niistä kohtaavat samankaltaisia haasteita hintavakauden, julkistalouden tilanteen, valuuttakurssien vakauden ja korkojen lähentymisen aloilla. Lisäksi toimielinten lähentyminen ei ole kaikissa valtioissa edennyt riittävästi, varsinkaan keskuspankkien itsenäisyyden osalta. En voi korostaa liikaa viimeksi mainitun seikan merkitystä rahapolitiikan menestyksekkään hoitamisen kannalta.
EKP arvostaa suuresti Euroopan parlamentin päätöslauselmaluonnoksessa esitettyjä myönteisiä arvioita EKP:n rahapoliittisesta strategiasta vuonna 2003. Olemme aina pyrkineet osoittamaan vankan sitoutumisemme ensisijaisen tavoitteemme hintavakauden saavuttamiseen. Inflaatio on pysynyt hillittynä häiriöistä huolimatta. En halua puhua tästä enää pitempään, mutta korostan keskipitkän ja pitkän aikavälin inflaatio-odotusten vakaan ankkuroinnin tarvetta, joka on ratkaisevassa asemassa hintavakauden takaamiseksi ja tuottokäyrän poikkeuksellisen myönteisen suuntauksen vahvistamiseksi, sillä keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä inflaatio-odotukset siirtyvät markkinakorkoihin.
Olen huomannut, että tärkeimmissä asioissa päätöslauselmaluonnoksessa esitetyt kannat ovat hyvin samansuuntaisia kuin EKP:n kannat. On kuitenkin monia seikkoja, joissa näkemyksemme eroavat hieman. Päätöslauselmaluonnoksessa pyydetään erityisesti julkaisemaan hallintoneuvoston kokouspöytäkirjat, vaikka siinä implisiittisesti myönnetäänkin, ettei yksittäisten jäsenten ääniä voida julkaista. Toivomme parlamentin hyväksyvän argumenttimme, jonka mukaan hallintoneuvoston yksittäisten jäsenten äänten julkaiseminen voisi käynnistää kansallisia julkisia keskusteluja siitä, ovatko kansallisten keskuspankkien jäsenet ottaneet asianmukaisesti huomioon kansalliset edut, kun taas perustamissopimuksessa edellytetään, että käsittelemme euroaluetta kokonaisuutena. Tällaisella julkisella keskustelulla olisi kielteisiä vaikutuksia EKP:n rahapolitiikan uskottavuuteen ja tehokkuuteen.
Mitä tulee pöytäkirjoihin, korostan, että EKP esittelee ja selittää rahapoliittiset päätöksensä laaja-alaisina julkisina lausuntoina välittömästi hallintoneuvoston kokouksen jälkeen järjestettävissä lehdistökonferensseissa. Omaksumalla tämän menettelyn vuonna 1999 EKP on omalta osaltaan parantanut keskuspankin avoimuuden yleistä tilannetta ja se oli ensimmäinen keskuspankki, joka antoi laaja-alaisia määrityksiä selittämällä rahapoliittisia päätöksiä välittömästi päätöksenteon jälkeen. EKP:n tällä tavalla toimittama tieto on pääosin samanlaista, kuin mitä muut keskuspankit julkaisevat yhteenvetopöytäkirjoissaan, sillä se kattaa asianmukaisesti hallintoneuvostossa käydyn keskustelun. EKP on ainoa merkittävä keskuspankki, joka tarjoaa mahdollisuuden välittömään vuorovaikutukseen tiedotusvälineiden kanssa. Mielestämme tämä tekee EKP:sta yhden maailman avoimimmista keskuspankeista. 

 Arvoisa puhemies, minun on ohimennen mainittava, jos sallitte, Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitean (CESR) yhteistyö yhteisten sääntöjen ja standardien määrittämisessä selvitystoiminnan alalla, mikä myös mainitaan päätöslauselmaluonnoksessa. Standardit ovat merkittävä panos arvopaperialan turvallisuuden ja integraation alalla. Pidämme tavoitetta hyvin tärkeänä, sillä infrastruktuurin hajanaisuus on johtanut aivan liian korkeisiin hankintahintoihin, ja tämäkin on rahoituksen epävakauden syy.
Tässä vaiheessa minun on kuitenkin sanottava, että vaikka yhdessä Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitean kanssa sopimistamme standardeista päätettiin täysin nykyisin voimassaolevan lainsäädännön ja asetusten mukaisesti, emme missään tapauksessa tahdo tuomita ennalta tulevaisuuden päätöksiä. Jos uusi selvitystoimintaa koskeva direktiivi annetaan asianmukaisen menettelyn tuloksena, tarkastelemme tietenkin uudelleen yhteisiä sääntöjämme ja standardejamme sen varmistamiseksi, että ne ovat direktiivin mukaisia, jos tällaisia päätöksiä jälleen tehdään. 
Lauk (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan keskuspankin vuoden 2003 vuosikertomus esitetään uudessa muodossa, joka on entistä selkeämpi ja helpommin ymmärrettävissä, se on yksityiskohtaisempi ja avoimempi, myös nykyisen politiikan kriittisten näkökohtien kannalta. Kertomus tuo EKP:n toimintatavat lähemmäs lukijoita, toisin sanoen kansalaisia, joten katsomme EKP:n tehneen hyvää työtä kokonaisuudessaan.
Esittelijä Lipietzin alkuperäiseen mietintöön sisältyy jonkin verran EKP:hen kohdistuvaa kritiikkiä, ja siitä olemme eri mieltä. Aluksi käsittelen korkopolitiikkaa, johon kohdistuvan yleisen kritiikin katsomme väärin kohdistetuksi. Tiedämme korkopolitiikan olevan tasapainottavaa toimintaa, mutta kokonaisuudessaan EKP jatkoi vuonna 2003 hyvää työtä pitääkseen asiat tasapainossa; talous kasvaa, euro on vakaa ja reaalikorot ovat matalia.
Olemme toisestakin kriittisestä huomautuksesta eri mieltä, sillä olemme sitä mieltä, että EKP:n vastuualat on esitetty selvästi ja hyvin, ja ne ovat pääasiassa hintavakaus ja maltillinen inflaatioaste. Kun nämä seikat ovat kohdallaan, on luotu merkittävät edellytykset talouskasvulle ja työllisyydelle, ja vaikka tämä ei tietenkään sellaisenaan riitä, ei meidän pidä katsoa EKP:ta vastuulliseksi koko työllisyydestä ja talouden kasvusta; näin asettaisimme sille aivan liian suuren taakan. Nämä ovat kansallisten hallitusten ratkaistavia asioita. Puheenjohtaja Trichet korosti, että tässä budjettipolitiikan merkitys korostuu, ja kansalliset hallitukset ovat epäonnistuneet vastuidensa vapauttamisessa. Tätä ei voida korjata asettamalla EKP:lle ylisuurta taakkaa.
Kannatamme myös puheenjohtaja Trichet'n esittämää kantaa, jonka mukaan yksittäisten hallintoneuvoston jäsenten ääniä ei pidä julkaista. Sellainen politisoisi EKP:n, eikä parantaisi Euroopan nykyistä talouskehitystä. Sitten kun Lissabonin toimintasuunnitelma on toteutettu käytännössä, on tilanne toinen, ja voimme taas keskustella tästä seikasta.
Vaikka kannatammekin sitä, että EKP toimii Yhdysvaltain keskuspankin tavoin ja julkaisee harmaan kirjan joka vuosi, haluamme, että yhteenvetopöytäkirjakin julkaistaan ajallaan ilman yksittäisiä ääniä; pelkkä julkaiseminen riittää.
Yhteenvetona esitän, että meidän on annettava EKP:lle vapaus toimia Euroopan unionista Maastrichtissa tehdyn sopimuksen mukaisella tavalla. Lipietzin mietintö kirjoitettiin onnistuneella tavalla uusiksi, kun talous- ja raha-asioiden valiokunta hyväksyi näitä kohtia koskevat tarkistukset, ja ihmettelemmekin, miksi esittelijä ei ole sanoutunut siitä irti. Katsomme mietinnön nyt olevan tasapainoinen ja hyvä asiakirja, ja kannatamme sitä tässä muodossa. Katsomme, ettei sitä tarvitse muuttaa. 
Muscat (PSE ).
   – Tänään käytävä keskustelu on hyvin merkittävä, sillä se koskettaa miljoonia ihmisiä maanosassamme. Toisinaan minusta on huvittavaa, että me täällä parlamentissa virheellisesti katsomme koko keskustelun koskevan vain taloustieteilijöitä ja pankkiireita. Toisinaan keskustelemme niin monimutkaisella tavalla, että uskon vilpittömästi täällä parlamentissa olevan ihmisiä, niiden lisäksi jotka meitä äänestivät ja joille olemme vastuussa, jotka eivät edes tiedä, mistä me puhumme. Kuten totesin, tänään käsittelemämme asia, eli keskuspankin vuosikertomus, vaikuttaa miljoonien ihmisten jokapäiväiseen elämään. Arvoisa puhemies, olen kotoisin Euroopan unionin pienimmästä jäsenvaltiosta, Maltasta, hyvin pienestä kylästä, jossa on kaikkiaan 800 asukasta.
Asiat, joista keskustelemme toisinaan niin mahtipontisin sanoin vaikuttavat yhtä paljon perheiden elämään kuin monikansallisiin yrityksiin, joilla on vahvoja lobbaajia täällä ja Brysselissä. Tällaiset tavalliset perheet tai tavalliset ihmiset, joiksi heitä kutsutaan, maksavat veroja ja noudattavat lakia. Olemme ensi kädessä heille alamaisia kaikissa tekemissämme päätöksissä. Uskon, että tulevaisuudessa Euroopan unionin uusien jäsenvaltioiden tärkein tehtävä on saada taloutensa vahvalle perustalle. Niiden on tehtävä tämä varoen rikkomasta sitä sosiaalista kudosta, jota kotimaani tavoin monissa valtioissa on kudottu vuosia. 
Euron käyttöönoton ajankohtaa on tarkasteltava tätä seikkaa vasten. Mielestäni olisi virhe, jos yksikään valtio vain tyydyttääkseen toiveensa yhtenäisvaluutan mahdollisimman nopeasta käyttöönotosta ottaisi käyttöön pinnallisia mutta raakoja toimenpiteitä, joilla olisi vaikutusta keskiluokkaan ja sitä alempiin luokkiin. Toimenpiteet saattaisivat täyttää lähentymiskriteerit, mitä ne sitten ovatkin, mutta sen kustannukset merkitsisivät viime vuosien sosiaalisten saavutusten uhraamista. Tätä ei pidä tehdä kiireellä vaan tarkkaan harkiten. Ensisijaisen tavoitteemme on oltava kilpailukyvyn kasvattaminen niin yksittäisten valtioiden kuin koko maanosan tasolla. Euroopan unionin uusilla jäsenvaltioilla ja koko Euroopan unionilla on paljon opittavaa niiden jäsenvaltioiden kokemuksista, jotka ovat jo ottaneet käyttöön yhtenäisvaluutan. Monissa valtioissa kokemukset ovat myönteisiä. 
Epäaiheettomista hinnankorostuksista valitettiin kuitenkin heti, kun järjestelmässä siirryttiin euroon. Monissa tapauksissa valitukset, varsinkin niiden yhteiskuntamme jäsenten esittämät, joilla ei ole varaa hinnankorotuksiin, olivat perusteltuja. Parlamentti pyysi viime vuonna keskuspankkia tutkimaan niitä järjestelmän toimintoja, jotka aiheuttivat hinnankorotuksia. Johdonmukaisuuden vuoksi meidän on mielestäni pyydettävä uutta tutkimusta, ja nähdäkseni tämän vuoksi me Euroopan parlamentin sosialistiryhmässä esitämme tarkistusta tähän. Kehotan jälleen kollegojani muissa ryhmissä kannattamaan tutkimusta, jotta voisimme toimia johdonmukaisesti. Lopuksi totean, että elämme vaikeita aikoja, mutta toivoa ei pidä menettää. Tällaisena aikana tarvitaan johtajuutta ja näkemystä.
Klinz (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan aluksi onnitella lämpimästi puheenjohtaja Trichet'tä hienosta tavasta, jolla hän on jatkanut edeltäjänsä Wim Duisenbergin työtä. Puheenjohtaja Trichet, suorituksenne virassanne tähän mennessä on auttanut meitä varmistamaan ja varmasti myös edistämään Euroopan keskuspankin uskottavuutta ja riippumattomuutta. Vuoden 2003 vuosikertomuksen ja rahapoliittisen vuoropuhelun avulla, johon te ja hallintoneuvoston jäsenet olette osallistuneet, EKP on täyttänyt tilinpitovelvollisuutensa Euroopan parlamentille. Kertomuksen muoto, selkeys ja sen sisältämien hyödyllisten tietojen runsaus tekevät siitä vakuuttavan.
Olemme iloisia todetessamme, että EKP:n vuosikertomuksessa korostetaan hintavakauden säilyttämistä pankin ensisijaisena tavoitteena ja tehtävänä. Euroopan parlamentin Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä sekä kannattaa tämän säilyttämistä EKP:n keskeisenä tehtävänä että korostaa sen ensisijaisuutta. Tässä olemme yhtä mieltä Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän kanssa. Olemme myös tietoisia EKP:n riippumattomuudesta. Euroopan keskuspankki ei tarvitse luentoja siitä, mikä sen korkopolitiikan olisi pitänyt olla menneisyydessä tai mikä sen olisi oltava tulevaisuudessa. Euroalueen talouden heikkous ei johdu luottamuksen puutteesta euroa kohtaan tai kysynnän puutteesta, joka olisi ollut torjuttavissa aggressiivisilla korkotason leikkauksilla. Määräävä tekijä on sen sijaan kansalaisten yleinen luottamuksen puute omien valtioidensa talouspolitiikkaan ja uudistusten verkkainen toteutuminen varsinkin euroalueen suurissa valtioissa.
Näin sanoessani ajattelen verojärjestelmän, työmarkkinoiden, sosiaaliturvajärjestelmien ja terveydenhuollon välttämättömiä uudistuksia, joihin on aivan liian pitkään suhtauduttu vajavaisella mielenkiinnolla. Arvoisa puheenjohtaja Trichet, tekin viittasitte näihin seikkoihin puheenvuorossanne.
Euroopan unionin ainoana suoraan valittuna ja demokraattisesti legitiiminä toimielimenä Euroopan parlamentti tulee taas tänäkin vuonna ajamaan avoimuuden asiaa. Hyvä Trichet, tiedän kyllä teidän olevan tässä eri linjoilla, mutta tämän vuoksi ehdotamme, että EKP julkistaisi hallintoneuvostonsa täydelliset pöytäkirjat äänestystulokset mukaan luettuina, tosin paljastamatta yksittäisiä ääniä. Meistä olisi myös mielekästä laatia Yhdysvaltain keskuspankin tavoin vuosikirja talouskehityksestä, mitä Euroopan kansanpuolueen ryhmäkin on vaatinut. Näin annettaisiin kansalaisille mahdollisuus saada oman valtionsa ja kaikkien euroalueen valtioiden taloudellisesta asemasta ensikäden tietoa helposti saatavassa muodossa. Tällainen julkaisu lisäisi avoimuutta ja voisi tukea kansalaisten identifioitumista Euroopan unioniin.
Lopuksi haluan kehottaa Euroopan keskuspankkia jatkamaan hyvin tärkeätä kriittistä ja valpasta vakaus- ja kasvusopimuksen noudattamisen valvontaa ja ohjaamaan Eurostatin kanssa euroalueen valtioita tuottamaan luotettavia lukuja. Kreikan tapahtumat eivät saa toistua. Odotamme vastaustanne arvoisa puheenjohtaja Trichet, ja odotamme edelleen tiivistä yhteistyötä kanssanne tulevaisuudessa. 
Wagenknecht (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, on olemassa taloudellisia teorioita, jotka ällistyttävän hyvin kieltävät tosiseikat. Yksi niistä on se oletus, että vakaisiin hintoihin pyrkivän keskuspankin on ensisijaisesti myös edistettävä mahdollisimman paljon täystyöllisyyttä ja kasvua. Se, että hinnat ovat vuosia pysyneet vakaina euroalueella, ei ole riidanalaista; jos emme ota huomioon nousevien öljyn hintojen ja välillisen verotuksen vaikutuksia, inflaatio euroalueella on tällä hetkellä juuri yhden prosentin yläpuolella, mikä lähenee deflaatiota. Onko tämä lisännyt työllisyyttä ja kasvua? Kriisiä ei tietenkään voida lukea pelkästään väärän rahapolitiikan syyksi. Se on ennen kaikkea seurausta uudistuspolitiikaksi kutsutusta politiikasta, joka on tuoton lumoissa, rikkoo työntekijöiden oikeuksia, kannustaa palkkojen laskemiseen ja johtaa sosiaaliturvaetujen yksityistämiseen, mikä auttaa ostovoiman tukahduttamisessa ja köyhyyden lisäämisessä Euroopassa.
Rahapolitiikallakin on kuitenkin osuutensa vastuusta liian myöhään tapahtuneiden ja riittämättömien korkoleikkausten vuoksi. On ivallista kuvata Euroopan keskuspankkia täystyöllisyyden ajajana, kun miljoonat naiset ja miehet ovat viime vuosina menettäneet työpaikkansa – ja monet heistä juuri sen vuoksi, että korkeat lainakustannukset ovat tappaneet useita pienyrityksiä. Totuus on, että keskuspankin tehtävänä on myös varoittaa, kun omistajuuden lisääntyvä keskittyminen antaa yksityiselle pankkisektorille enemmän valtaa markkinoilla ja kun leikkaukset keskeisissä korkokannoissa palvelevat pääasiassa rahoituslaitosten tuottomarginaalien kasvattamista sen sijaan, että niillä olisi vaikutusta pienempiin yrityksiin tai kuluttajiin. Myös tässä EKP on epäonnistunut. Ne, jotka valheellisesti kuvaavat Euroopan yhtenäisvaluutan historiaa menestystarinaksi, osoittavat vain jälleen kerran, kuinka omat edut värittävät heidän näkemystään Euroopan poliittisista tapahtumista: rahaliitolla ei ole vertaansa menestystarinana Euroopan rahoituseliitin silmissä, sillä näiden huomio on kiinnittynyt monialayritysten kultareunaisiin taseisiin ja kasvaviin voittoihin. EKP:lle tästä näkökulmasta maailmaa tarkastelevat...
Lundgren (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, perustaessaan yhteistä valuuttaa käyttävän valuuttaunionin kaksitoista EU:n jäsenvaltiota otti huomattavia työllisyyteen liittyviä riskejä. EU:n jäsenvaltioille on ominaista rajallinen kyky mukautua erilaisiin rakennemuutoksiin, ja niitä vaivaavatkin pysyvästi korkeat työttömyysluvut.
Euroon liittyvät riskit on jo nähty selvästi ennen kaikkea Saksassa, jossa on sovellettu viime vuosina kohtuuttoman tiukkaa rahapolitiikkaa ja jossa sadat tuhannet saksalaiset työntekijät on tarpeettomasti ajettu työttömiksi. Ongelmat lisääntyvät teollisen toiminnan siirtyessä Itä-Eurooppaan ja Aasiaan, mikä vaikuttaa eri asteisesti mutta vakavasti euroalueen eri valtioihin seuraavien viiden vuoden aikana.
Valitettavasti Euroopan keskuspankin politiikka on pahentanut entisestään työttömyysongelmaa hyvin monessa jäsenvaltiossa. Kuten suurin osa nykyaikaisista keskuspankeista, Euroopan keskuspankkikin toimii pääasiassa inflaatiotavoitteella. Tämä on täysin talousteorian mukaista, mutta valittu tavoite on liian matala. Yhdistyneen kuningaskunnan, Ruotsin, Uuden-Seelannin ja Yhdysvaltojen keskuspankit ovat valinneet korkeammat inflaatiotavoitteet. Nykyaikainen tutkimus osoittaa, että inflaatiotavoite olisi asetettava keskimäärin 2,5:een tai jopa kolmeen prosenttiin suhdannevaihteluista, jotta ihmisiä ei tarpeettomasti joutuisi työttömiksi. EKP:n ja sen johtohenkilöiden olisi tämän vuoksi nostettava inflaatiotavoitettaan keskimäärin vähintään 2,5 prosenttiin. Heitä onkin kritisoitava tiukasti kyvyttömyydestä mukauttaa politiikkaansa Euroopan sekatalouden toimintatapaan. 
Martin, Hans-Peter (NI ).
    Arvoisa puhemies, esitän puheenjohtaja Trichet'lle lyhyesti kysymyksen, johon hänen ei ole pakko vastata, vaikka olenkin kiinnostunut kuulemaan hänen mielipiteensä asiasta. Hyvä Trichet, miltä teistä tuntui lukea tänään aamulla -lehdestä edelleen komission puheenjohtajana toimivan ja kenties vielä jonkin aikaa jatkavan Prodin tuomitseva lausunto Lissabonin strategiasta? Tulkitsitteko tekin kysymyksen niin, että pohdittiin sitä, mitä me olemme tehneet väärin Euroopassa? Olisiko sillä jotain tekemistä sen valitettavan tosiseikan kanssa, että joidenkin puolestapuhujien edustamina, joita olemme tänään saaneet kuulla täällä, olemme Euroopassa juuttuneet ideologiseen kuolinkamppailuun siitä, minkä pitäisi olla Euroopan keskuspankin ensisijainen merkitys, sen sijaan, että valitsisimme pragmaattisemman lähestymistavan?
Pyydän konservatiiviystävääni Laukia lukemaan itsekseen juuri pitämänsä puheenvuoron vertaamalla sitä amerikkalaisiin olosuhteisiin; sen jälkeen jopa hänelle tulisi kenties selväksi, että hintavakaus ja talouskasvu ovat jotakin, mitä keskuspankin olisi aina otettava huomioon, jotta sen toimet ovat tehokkaita.
Sama pätee tietenkin myös muihin tärkeisiin inflaatiota koskeviin kysymyksiin, jotka teidän, uuden puheenjohtajan, on esitettävä itsellenne. Puheestanne kävi ilmi, että on olemassa tiettyjä aloja, joilla vaikuttaa jo siltä, että siirrymme deflaatiosta kohti inflaatiota. Se, mistä Kreikan hallitus selvisi Eurostatin enemmän tai vähemmän aktiivisella avustuksella tai ainakin välinpitämättömyydellä, voi kenties muodostua ongelmaksi muissa valtioissa. Pyydän teitä todellakin kaikkien euroalueella euroon uskovien etujen nimissä – ja itävaltalaisena kuulun itse heihin – toimimaan paljon kriittisemmin ja valppaammin kuin edeltäjänne. Jos voin mainita kolmannen alan, johon haluan kiinnittää huomiotanne, minusta meillä on teidän alallanne ja tietojen keräämisessä todella vakavia avoimuuteen liittyviä ongelmia. Minäkin olen sitä mieltä, että suurempi avoimuus olisi hyvästä. Puhemies antoi minulle kaksi minuuttia ja kolmekymmentä sekuntia, ja haluan käyttää ajan kokonaisuudessaan.
Karas (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan aluksi kiittää rakentavasta yhteistyöstä ja lisääntyneestä vuoropuhelusta, luottamuksen rakentamisesta, joka on ollut jatkuvaa ja onnistunutta, sekä siitä, että olette puolustanut vakaus- ja kasvusopimusta. Jäsen Hans-Peter Martin on ollut talous- ja raha-asioiden valiokunnassa vasta vähän aikaa, ja tämä on kenties syynä siihen, ettei hän ole vielä ymmärtänyt, että vakaiden hintojen, matalan inflaation, kasvun ja työllisyyden välillä on yhteys. Haluan onnitella teitä myös siitä, että olette auttanut hintavakauden vahvistamista perustuslakisopimuksessa eurooppalaiseksi tavoitteeksi eikä pelkästään Euroopan keskuspankin tavoitteeksi, sekä menestyksestänne pyrkiessänne tekemään EKP:sta entistä itsenäisemmän ja keskustelevamman tekijän.
Mekin pyydämme tietysti jotain; yksi seikka liittyy itsenäisyyteen, sillä teidän on vastustettava kaikkia valtiovarainministerien – ja on luonnollisesti myös sanottava, Unkarin hallituksen – pyrkimyksiä laajentaa poliittista vaikutusvaltaansa EKP:n rahapolitiikkaan ja henkilökohtaista vaikutusvaltaansa kansallisiin pankkeihin. Pyydän teitä tekemään itsestänne mitä suurimmassa määrin ensisijaisen tiedottajan, joka kertoo rahapolitiikan merkityksestä vahvan euron, matalan inflaation, vakaiden hintojen, kasvun ja työllisyyden sekä talouden etujen kannalta. Tiedämme, että euro on arvokkaampi, kuin kansalaiset ajattelevat sen olevan.
Pyydämme teitä puolustamaan yhden ja kahden sentin kolikoiden poistamista sekä yhden ja kahden euron seteleiden käyttöönottoa sekä varmistamaan, ettei avoimuus ole ristiriidassa itsenäisyyden kanssa. 
Hamon (PSE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kun öljyn hinnan vaihteluiden aiheuttamaa epävarmuutta ei oteta huomioon, Euroopan keskuspankki (EKP) on onnistunut suhteellisen hyvin pyrkimyksissään hintavakauteen. Onko euroalue siitä huolimatta hyvässä kunnossa? Ei selvästikään ole. Tulokset ovat keskinkertaisia, kasvu on heikkoa, kotimainen kysyntä on hiipumassa ja työttömyys on kovaa, kun taas eriarvoisuus ja köyhyys lisääntyvät. EKP:n – absurdin, mutta silti uskollisesti vaalitun ja jopa perustuslakisopimukseen kirjatun – itsenäisyyden lamaannuttama EU, jonka taloushallinnon puute on tehnyt voimattomaksi, jota sekä tiukka että typerä vakaus- ja kasvusopimus heikentää, on alistunut EKP:n päätöksentekoon ja maksaa Euroopan hintavakaudesta heikolla kasvulla ja korkealla työttömyydellä.
Lähtevä komissio ehdotti tervejärkistä uudistusta vakaus- ja kasvusopimukseen, mutta täysin monetaristiselle opilleen omistautunut EKP – puheenjohtajansa suulla – oli huolissaan siitä, että uudistus olisi enemmän kuin kosmeettinen, erityisesti otettaessa käyttöön kultainen sääntö, jonka mukaan tukea olisi saatavilla Lissabonin tavoitteiden saavuttamiseksi tehtäviin investointeihin tai luomalla perusta suhdannevaihteluja tasaavalle budjettipolitiikalle, joka pystyisi käynnistämään koneiston myös matalan suhdanteen aikana.
Itse olen vakuuttunut siitä, että EKP:n dogmaattinen johto on luonnollinen seuraus EU:n ja sen kansalaisten kannalta tappavasta valinnasta siirtää kaikki taloudellinen hallinto poliittisesta valvonnasta. Lisään vielä, että valinnan lopputuloksena kannustetaan kaikkein haitallisimpia strategioita. Kertomus on laatijansa mielipiteestä huolimatta merkki tästä ilmiöstä. Kun siinä vaaditaan rakenneuudistuksia, samalla leimataan sosiaaliturvajärjestelmät ja eläkejärjestelyt. Siinä kehotetaan myös lisäämään eurooppalaisten työntekijöiden työtunteja. Kertomus ei näin ollen tässä vaiheessa vakuuta meitä, varsinkaan kun se on saastutettu Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän esittämillä tarkistuksilla. Tulemme vastaavasti esittämään useita tarkistuksia keskustelun aikana, ja jos tarkistuksia ei hyväksytä, äänestämme hyväksymistä vastaan. 
Blokland (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin onnitella puheenjohtaja Trichet'tä ensimmäisen vuosikertomuksensa esittelemisestä Euroopan keskuspankin puolesta. Olen lukenut kertomuksen tavanomaista suuremmalla mielenkiinnolla. Vuoden 2002 vuosikertomuksen esittelijänä olin ennen kaikkea kiinnostunut siitä, kuinka parlamentin heinäkuussa 2003 antamassa päätöslauselmassa esittämät toiveet oli otettu huomioon. Lyhyessä ja ytimekkäässä päätöslauselmassa esitettiin sekä poliittisia että käytännön toiveita. Viime vuonna annetun vuoden 2003 vuosikertomusta koskevan päätöslauselman ensimmäisessä kohdassa parlamentti pyysi EKP:ta perustamaan työryhmän tutkimaan tarvetta ottaa käyttöön yhden euron setelit. Henkilökohtaisesti en ymmärrä tällaisen setelin tarvetta, mutta toivoisin pankin tutkivan asiaa valuuttaa kohtaan tunnetun luottamuksen kannalta. Vuosikertomuksenne sivulla 10 todetaan, että johtokunta tarkastelee asiaa uudelleen syksyllä 2004. Kysyn teiltä, puheenjohtaja Trichet, miksi ette perustaneet työryhmää parlamentin päätöslauselman mukaisesti. Kun nyt eletään jo syksyä 2004, haluaisin kovasti kuulla teiltä minkälaisen kannan johtokunta omaksui yhden euron seteleistä. 
Radwan (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minäkin haluan aloittaa puheenvuoroni kiittämällä teitä, puheenjohtaja Trichet, ja korostaa näin ollen, että meille Euroopan kansapuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmässä toimielimenne merkitsee nyt vakaata euroa – ei pelkästään matalaa inflaatiota vaan myös vakaus- ja kasvusopimuksen noudattamista.
Tämä on tullut käytännössä ilmi viime kuukausien tapahtumien myötä, kun valtiovarainministerit ovat käsitelleet euron ongelmia ja monet meistä täällä parlamentissa olemme olleet hyvin surullisia siitä, ettei komissio ole onnistunut ottamaan kantaa vakaussopimuksen käsittelyyn sellaisella tavalla ja yhtä selkeästi kuin te olette tänään tehnyt parlamentissa. Itse asiassa juuri te varmistatte euroalueen vakaussopimuksen!
Viittaan nyt erityisesti Kreikan tapaukseen, jossa Euroopan on nyt omaksuttava tiukempi valvontavalta, mikä on tänäänkin mainittu aivan liian harvoin. Voisin jopa nähdä todistustaakan käänteisen soveltamisen mahdollisuutena, jolloin komission ja Eurostatin olisi tutkittava kriittisesti lukujen uskottavuus ja vaadittava tarvittaessa uusia lukuja. Muuten niitä ei katsottaisi toimitetun asianmukaisesti.
Tämä voisi olla ensimmäinen askel, ja oletamme, että uusien valuuttojen lisäämisestä keskustellaan ja päätetään tämän parlamentin toimikauden aikana. Esitän seuraavan kysymyksen sekä Eurostatille ja komissiolle että EKP:lle: toimitteko sen olettamuksen perusteella, että teille esitetyt luvut ovat asianmukaisia? Minusta on aivan kestämätöntä, että tähän mennessä on ollut mahdoton vastata siihen, ovatko esitetyt luvut olleet asianmukaisia.
Haluan lyhyesti vielä palata siihen, mitä sanoitte Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komiteasta. Tässä menettelyssä väärää on se, että kansallisvaltioiden tason viranomaiset esittävät meille tapahtuneita tosiasioita ja että on yhä vaikeampaa estää tätä oikeusjärjestelmässä ja laatia uusia määritelmiä. Pyydämme teitä huolehtimaan siitä, että valvojilla on oikeusperusta toiminnalleen. 
Sánchez Presedo (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Trichet, arvoisa komission jäsen Almunia, hyvät kollegat, toivotan teidät kaikki tervetulleiksi tähän keskusteluun, joka ilmentää parlamentin valvonnan ja vastuun olevan Euroopan keskuspankin itsenäisyyden demokraattinen osatekijä.
Olen täysin samaa mieltä esittelijä Lipietzin mietinnön niistä näkökohdista, jotka koskevat myönteistä arviota Euroopan keskuspankin reaktioista vuonna 2003: matalat korot, vakauden käsitteen selventäminen sekä euroalueen laajeneminen.
Huolta herättää taloudellisen toiminnan hitaus vuonna 2003 erityisesti euroalueella sekä kasvuun jatkuvasti kohdistuvat riskit. Unioni on suunniteltu luomaan sekä vakautta että kasvua; niistä kumpikaan ei sellaisenaan ole riittävää.
Komission jäsenen Almunian aloite onkin näin ollen täysin asianmukainen, ja sitä on kannatettava. Ottaen huomioon rahapolitiikan kiistattoman aseman investointien ja tuottavuuden kannustamisessa sisäisesti ja kilpailukyvyn kannustamisessa ulkoisesti, mietinnön päätöslauselmassa on näin ollen korostettava enemmän Euroopan keskuspankin tiivistä yhteyttä investointeihin ja kasvupolitiikkaan.
Rakenneuudistusten tarpeen ei kuitenkaan pidä vääristyä väärien signaalien kautta; heikon taloudellisen toiminnan ja lyhyen työajan välinen yhteys on poistettava päätöslauselmasta. Se ei ole yhteensopiva sen kanssa, että joustavuuskriteeriä sovellettaisiin tiukkuuden sijaan, tai tuottavuuskriteerin kanssa. Olennaista on saada aikaan enemmän arvoa aikayksikölle kuin lisätä aikayksiköitä. Lyhyesti sanottuna alaspäin suuntautuvalla mallilla on hajottava vaikutus, ja me tarvitsemme yhdennettyä, älykästä ja kunnianhimoista taloushallintoa talouden, sosiaalisektorin ja ympäristön aloilla. 
García-Margallo y Marfil (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, viimeisessä puheenvuorossa haluan korostaa kolmea seikkaa. Ensinnäkin on todettu, että talous- ja rahaliiton historia on ollut menestyksekäs ja että tämä on EKP:n työn ansiota. Olen samaa mieltä tästä esittelijän lausunnosta ja kehotan Espanjan keskuspankin johtajaa edelleen keskittymään hintavakauteen pääasiallisena tavoitteena ja sulkemaan korvansa vasemmiston seireenien laululta, joka pyrkii viekoittelemaan häntä muihin tavoitteisiin.
Toiseksi pyytäisin puheenjohtajaa kertomaan vieressään istuvalle komission jäsenelle, että ehdotus vakaussopimuksen tekemisestä joustavammaksi, -sopimuksen laatiminen, on hintojen kannalta todellinen aikapommi, joka tekee tyhjäksi keskuspankin pyrkimykset korkojen ja näin ollen myös investointien ja työllisyyden, tulevaisuuden eläkkeiden ja Lissabonin uudistusten osalta. Sillä jos sopimus puretaan tai sitä joustavoitetaan, joutuvat tulevat veronmaksajat maksamaan nykyiset velvoitteet. 
Miksi kasvu on pysähtynyt? Se ei johdu siitä, että hallitukset ovat tiukasti noudattaneet sopimusta, vaan pikemminkin siitä, että ne ovat tehneet juuri päinvastoin ja ovat lisäksi jättäneet täyttämättä Lissabonin sopimuksessa asetetut velvoitteensa, jotka esitetään myös talouden laajoissa suuntaviivoissa.
Kehotan teitä kahta, keskuspankin puheenjohtajaa ja komission jäsentä, laatimaan rahoitusta koskevan toimintasuunnitelman, jossa esitetään ne uudistukset ja tavoitteet, jotka on saavutettava, esteet, jotka haittaavat kasvua ja jotka näin ollen on eliminoitava, toteutettavat toimet ja noudatettava aikataulu, aivan kuten saatiin aikaan yhdennetyt rahoitusmarkkinat rahoituspalveluja koskevan toimintasuunnitelman avulla.
Arvoisa puheenjohtaja, älkää ottako kuuleviin korviinne hallitusten pyyntöjä olla huomaamatta sitä, että veropoliittisia päätöksiä ei noudateta. Ehdotan, että pikemminkin toimitte Odysseuksen tavoin ja seireenien laulua kuullessanne sidotte itsenne mastoon ja jatkatte kurssilla, joka vie kohti menestystä, ja vakuutatte komission jäsenen siitä, että se on oikea kurssi. 
Puhemies.
   Koska olemme ylittäneet keskustelulle varatun ajan, en voi antaa puheenjohtaja Trichet'lle puheenvuoroa, jotta hän voisi vastata joihinkin hyvin mielenkiintoisiin hänelle esitettyihin kysymyksiin. Hyvä Trichet, pyydän teitä vastaamaan kirjallisesti kysymyksiä esittäneille parlamentin jäsenille ja lähettämään kopion vastauksestanne parlamentin puhemiehelle. 
Almunia,
    Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää esittelijä Lipietziä työstään mietinnön esittelijänä ja kaikkia puheenvuoron käyttäneitä arvoisia parlamentin jäseniä, jotka ovat osallistuneet keskusteluun jo ennen tämänpäiväistä täysistuntoa, heidän panoksestaan keskustelussa. Haluan luonnollisesti kiittää myös Euroopan keskuspankin puheenjohtajaa Trichet'tä tänään käsittelemämme kertomuksen eriomaisesta laadusta.
Keskustelun aikana on oltu paljosta yksimielisiä; tämä näkyy mietinnössä ja sen on todennut suurin osa puheenvuoron käyttäneistä parlamentin jäsenistä. Ensinnäkin, mitä tulee talous- ja rahaliiton menestykseen; vuosi 2003 oli viides talous- ja rahaliiton vuosi, ja näiden viiden vuoden aikana hintavakaus on parantunut merkittävästi; korot ovat laskeneet ja talouden rahoitusedellytykset ovat paljon vakaammat ja tyydyttävämmät kuin ne olisivat olleet, jos emme olisi tehneet päätöstä poikkeuksellisesta askeleesta talous- ja rahaliiton perustamiseksi ja yhtenäisvaluutan luomiseksi järjestelmässä, jossa Euroopan keskuspankin itsenäistä asemaa vaalitaan.
Olen samaa mieltä myös niiden kanssa, jotka ovat todenneet, että makrotalouden vakaus, terveet makrotalouspolitiikat, hintavakaus ja matalat korot ovat tarpeellinen edellytys, mutta eivät sellaisenaan selitä Euroopan unionin kasvun tilannetta erityisesti vuonna 2003, johon tänään tarkastelemassamme kertomuksessa viitataan, mutta eivät myöskään vuonna 2004.
Makrotalouden vakaus, terveet makrotalouspolitiikat ja Euroopan keskuspankin itsenäisyys ovat tarpeellisia edellytyksiä, mutta eivät riittäviä. Ensi viikosta lähtien meillä on tietysti myös mahdollisuus keskustella siitä. Lissabonin strategian elvyttäminen ja rakenneuudistusten uusi vauhti maaliskuussa 2000 sovittujen tavoitteiden ja suuntaviivojen mukaisesti ovat ratkaisevia tekijöitä kestävän ja vakaan kasvun aikaansaamiseksi Euroopan unionissa, jonka on sekä kasvettava että lisäksi kasvettava vakaissa oloissa, edistettävä sosiaalista koheesiota sekä kasvumme ja kasvumallimme kestävyyttä.
Olen iloinen myös toimielinten välisestä vuoropuhelusta joka käy ilmi mietinnöstä ja joistakin käytetyistä puheenvuoroista. Myös tämänpäiväinen keskustelumme on siitä hyvä esimerkki. Itsenäisyys ei ole ristiriidassa vuoropuhelun kanssa. Talous- ja rahaliittoon osallistuvien toimielinten aseman kunnioittaminen auttaa tekemään keskustelusta hedelmällistä ja takaa sen, että se tapahtuu parhain mahdollisin edellytyksin, ja siitä tämä päivä on esimerkki.
Arvoisa puhemies, haluan esittää joitakin erityisiä huomioita. Ensinnäkin vakaus- ja kasvusopimus on edelleen täysimääräisesti voimassa ja eräät mietinnön perusteluosan virkkeet saattavat antaa vaikutelman, että neuvostossa marraskuussa 2003 ilmennyt poliittinen konflikti olisi vahingoittanut tappavasti sopimusta. Kuten viime kuussa täällä keskustellessamme kuitenkin todettiin, sopimus on edelleen voimassa; Euroopan perustuslakisopimuksessa on juuri ratifioitu laajat vakautta koskevat tavoitteet alijäämän ja velan osalta, talouspolitiikan ohjausjärjestelmä on edelleen sama, josta päätettiin talous- ja rahaliiton alussa. Meidän on vain parannettava sen soveltamista, kuten Trichet totesi, ja joka tapauksessa on keskusteltava siitä, onko viime vuosina saamamme kokemuksen ja vakaus- ja kasvusopimuksen soveltamisen perusteella mahdollisuuksia parantaa sen täytäntöönpanoa, ei niinkään vakauteen ja kasvuun liittyvien tavoitteiden muuttamiseksi vaan niiden toteuttamiseksi käytännössä entistä tehokkaammalla ja johdonmukaisemmalla tavalla.
Toiseksi haluan Trichet'n sanoin ohimennen mainita yhden ja kahden sentin kolikot. Seteleistä päättää Euroopan keskuspankki, ja puheenjohtaja Trichet sanoo sanottavansa pankin puolesta. Kolikot ja niiden arvo kuuluvat neuvoston toimivaltaan – se määritteli asetuksessaan nämä kolikot – ja komission toimivaltaan – joka varmistaa, että asetuksia noudatetaan. Riippumatta tehdyistä päätöksistä tai tulevaisuudessa tehtävistä päätöksistä yhden ja kahden sentin kolikot ovat tietyissä euroalueen valtioissa laillista valuuttaa, tämä perustuu asetuksiin ja komission on varmistettava, että näin on myös vastaisuudessa.
Lopuksi kommentoin Trichet'n mainitsemaa taloudellista tilannetta. Huomenna komission täällä Strasbourgissa järjestettävän kokouksen jälkeen minulla on mahdollisuus esittää tiedotusvälineiden kautta parlamentille ja kansalaisille komission syksyn talousennusteet. Niissä otetaan huomioon seikka, jota käsittelemme lyhyesti, joka selvästikään ei ole myönteinen vaan itse asiassa kielteinen, nimittäin viime kuukausina koetun öljyn hinnannousun vaikutus. 
Trichet,
     Arvoisa puhemies, en ylitä minuutin puheaikaa, ja kuten pyysitte, vastaan kirjallisesti hyvin olennaisiin esitettyihin kysymyksiin.
Haluan yksinkertaisesti vahvistaa, että parlamentin ja Euroopan keskuspankin välisen vuoropuhelun luonne on sellainen, että olemme hiljattain päättäneet julkaista arviomme vuosineljänneksittäin. Tämä oli yksi parlamentin ehdotuksista, ja otamme näin ollen merkittävän askeleen suuntaan, johon useat puhujat ovat viitanneet.
Täällä otettiin esille myös muutokset Unkarin lainsäädäntöön, ja minun on todettava, että jatkuva analyysimme on paljastanut ainakin yhden Unkarin parlamentin käsiteltävinä olevien ehdotusten näkökohdan olevan sellaisen, ettei sitä voida hyväksyä, ja siitä on mahdollisesti keskusteltava lähitulevaisuudessa. Tämän vuoksi katsoin olevan tärkeää vastata teille heti. Rahapoliittisen neuvoston, korkotasosta päättävän elimen, kahden varapuheenjohtajan erottaminen ei meistä vaikuta lainkaan Maastrichtin sopimuksen takaaman itsenäisyyden mukaiselta. Arvoisa puhemies, tässä oli kaikki, mitä halusin sanoa ja olen noudattanut pyyntöänne. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt. Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.30. 

Ortuondo Larrea (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, esityslistan edellisessä kohdassa toiseksi viimeinen puhuja halusi juhlia Baskimaan autonomiaa koskevan lain 25:ttä vuosipäivää, ja tämän vuosipäivän johdosta hän ehdotti, että parlamentti onnittelisi baskiparlamenttia tänään, 25. lokakuuta 25 vuoden kuluttua autonomiaa koskevan lain hyväksymisestä.
Haluan korostaa, että hän unohti mainita, että lainsäädännön oltua voimassa jo neljännesvuosisadan, 37 siirtoa on edelleen avoinna, ja puhutaan Espanjan valtion orgaanisesta laista, jota ei vielä noudateta täysimääräisesti. 
García-Margallo y Marfil (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluan onnitella baskihallintoa 25 vuoden takaisista tapahtumista riippumatta siitä, mitä autonomiaa koskevalle laille on sen jälkeen tapahtunut, sillä pidän kehitystä tyydyttävänä. Jäsen Ortuondon puheenvuoro oli minusta jokseenkin irvokas, sillä hänen mukaansa ranskalaisia ei pitäisi onnitella vallankumouksesta, koska kaikkia sen jälkeen annettuja lakeja ei ole noudatettu. 

Ryan (UEN ).
    Haluan käsitellä yhtä esittelijä Lipietzin mietinnön kohtaa – yhden ja kahden sentin kolikoiden mahdollista käytöstä poistamista. Asia on herättänyt huolta suurimassa osassa jäsenvaltioita. Irlannin kuluttajajärjestöt ovat huolissaan mahdollisista inflatorisista vaikutuksista, jos seurataan muiden jäsenvaltioiden esimerkkiä ja vähennetään näiden pienten kolikoiden käyttöä tai jopa poistetaan ne käytöstä.
Talous- ja raha-asioiden valiokunnan keskusteluja kuunnellessa ei ole selvää, onko huoli aiheeton vai aiheellinen. Keskustelu on keskittynyt henkilökohtaisten mieltymysten esittämiseen ehdotuksen puolesta ja sitä vastaan, käyttäen Alankomaita ja Suomea esimerkkeinä. On kuitenkin vaikea löytää todellisia tietoja vaikutusten arvioinnista, kuluttajakyselyistä ja muusta vastaavasta.
Muiden jäsenvaltioiden keskuspankkien tavoin Irlannin keskuspankki on tietoinen siitä, että näiden pienten kolikoiden lyömisen ja levittämisen kustannukset ylittävät kolikoiden arvon. Tämä lievittää huolta. Arvoisa puheenjohtaja Trichet, voitteko esittää meille tosiseikkoja esimerkiksi yhden ja kahden sentin kolikoiden käytöstä poistamisen inflatorisista vaikutuksista? Kannattaako EKP näiden kolikoiden käytöstä poistamista myönteisenä tekona tulevaisuudessa? 
Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma autoalan rakenneuudistuksesta. Annan välittömästi puheenvuoron komission puolesta puheenvuoron käyttävälle Rehnille. 
Rehn,
   .  Arvoisa puhemies, olemme kaikki kuulleet viimeisimmät uutiset suuren autonvalmistajan muutama päivä sitten ilmoittamista laaja-alaisista työpaikkojen vähentämisistä. Komissio ymmärtää täysin Rüsselsheimin, Bochumin, Trollhättanin ja muiden alueiden työntekijöiden huolen ja tuntee sympatiaa heitä kohtaan. Seuraamme kehitystä hyvin tiiviisti ja turvaudumme komission käytettävissä olevaan toimivaltaan helpottaaksemme Euroopan autoteollisuuden teollisten olojen kehittymistä.
Alan vaikeudet ovat osittain seurausta muutaman viime vuoden yleisestä taloudellisesta laskusuhdanteesta. BKT:n heikko kasvuvauhti EU:ssa vaikuttaa myös autoteollisuuteen. Moottoriajoneuvojen myynti on laskenut ja autoteollisuuden työpaikat ovat vähentyneet. Kuluttajien yleisen luottamuksen ja talouden dynamismin parantaminen ovat ratkaisevia myös autojen kysynnän ja myynnin kannalta. Kilpailukyky, talousuudistus ja uusi teollisuuspolitiikka ovat nyt korkealla sijalla komission poliittisella esityslistalla ja niihin kiinnitetään uudessa komissiossa entistä enemmän huomiota. Saamme pian kuulla myös mitä Wim Kok ehdottaa Lissabonin strategian tarkistamisen osalta suuremman kasvun ja uusien työpaikkojen luomisen edistämiseksi.
Jotta voitaisiin paremmin arvioida autoteollisuuden kilpailukykyä komissio on käynnistänyt tutkimuksen, jonka julkaisemme muutaman viikon kuluttua kilpailukykyä koskevan vuotuisen kertomuksemme yhteydessä. Tutkimuksesta käy ilmi, että autoteollisuus vastaa kuudesta prosentista teollisuuden työpaikoista ja seitsemästä prosentista tuotoksesta unionissa, mikä tekee siitä merkittävän tekijän Euroopan taloudessa. Autoteollisuuden lisäarvo ja työllisyys ovat kuitenkin laskeneet vuodesta 2000 vuoteen 2002. Yhdysvalloissa ja Japanissa työllisyys on kehittynyt samalla tavalla.
Analyysimme Euroopan vahvuuksista paljastaa, että suurten kotimarkkinoiden vuoksi eurooppalaisen moottoriajoneuvoteollisuuden asema on erinomainen mittakaavaedun hyödyntämiseksi. Vaateliaan kysynnän vuoksi EU:n teollisuus saa lisäksi palautetta asiakkailtaan, mikä auttaa parantamaan tuotteiden laatua. Lisäksi innovaatiokapasiteetti on merkittävä ja Euroopan autoteollisuuden tutkimus- ja kehittämismenot ovat vähintään yhtä korkeita tai jopa korkeampia kuin Yhdysvalloissa ja Japanissa.
Mitä tulee heikkouksiin, EU:n tuottavuus jää edelleen jälkeen Yhdysvalloista ja Japanista. Lisäksi kasvu eurooppalaisilla kotimarkkinoilla on hidasta, mikä tarkoittaa sitä, että muiden markkinoiden kasvaessa laajojen eurooppalaisten markkinoiden kysynnän etu voi pienentyä ajan myötä.
Työvoimakustannukset ovat vakava haaste joidenkin jäsenvaltioiden autoteollisuudelle verrattuna unionin nykyiseen tuottavuuden tasoon. Työvoimakustannukset tuntia kohti ovat Euroopan unionissa edelleen jonkin verran alhaisemmat kuin Yhdysvalloissa, mutta merkittävästi korkeammat kuin Japanissa tai varsinkin Koreassa. Voimme kilpailla parhaiten, jos pystymme tarjoamaan parempaa laatua, parempaa teknologiaa ja parempia palveluja auton ohella. Tässä korostuu innovaation merkitys. Kuten jotkut valmistajat ovat osoittaneet, työntekijöiden kanssa voidaan myös tehdä sopimuksia kustannusten vähentämiseksi.
Jotta näin voisi tapahtua, on johdon ja työntekijöiden välillä päästävä yhteisymmärrykseen siitä, mihin tavoitteisiin pyritään. Tällaiset sopimukset ovat järkeviä, jos niillä voidaan säästää työpaikkoja, säilyttää autoteollisuus Euroopassa ja tehdä autoteollisuudesta entistä kilpailukykyisempää.
Mitä tulee uhkiin, tutkimuksissamme nähdään suurena vaarana se, että eurooppalainen lainsäädäntö ei kannusta innovaatioita. Tulevassa lainsäädännössä onkin otettava huomioon autoteollisuuden pitkän ajanjakson kilpailukyky sekä valmistajien tarve voida myydä tuotteitaan ja vastaavia tuotteita Euroopassa ja maailmanmarkkinoilla. Tähän on puututtava entistä paremmin lainsäädännön avulla, mikä on merkittävä haaste meille molemmille, niin komissiolle kuin parlamentillekin.
Komissio harkitsee parhaillaan korkean tason ryhmän perustamista analysoimaan autoteollisuuden kohtaamia merkittäviä haasteita sekä määrittämään tapoja ja keinoja parantaa alan teollisen toiminnan puite-edellytyksiä. Korkean tason ryhmän olisi myös tarkasteltava lainsäädännön kumulatiivisia vaikutuksia alan kilpailukykyyn.
Uuden komission on nyt otettava kantaa tällaisen ryhmän perustamiseen. Komission jäsen Verheugen, tai pikemminkin komission varapuheenjohtajaehdokas Verheugen, sanoi kuulemistilaisuudessa täällä Euroopan parlamentissa, että hän harkitsee ryhmän perustamista. Minä tuen häntä varmasti, jos hän päättää tehdä näin.
Yhteenvetona totean, että komissio tekee kaikkensa tarjotakseen autoteollisuudelle, eurooppalaiselle autoteollisuudelle, parhaat mahdolliset teollisen toiminnan ja innovaation puite-edellytykset. Meidän on kehitettävä edelleen vuoropuhelua kaikkien alan toimijoiden kesken. Lisäksi Lissabonin strategiaa kasvusta ja työllisyydestä on tarkistettava talouden dynamismin käynnistämiseksi uudelleen ja kulutuskysynnän lisäämiseksi maanosassamme. Kasvun ja työllisyyden on todellakin oltava keskiössä kaikessa unionin toiminnassa. 
Mann, Thomas (PPE-DE ).
    Onko Eurooppa epäonnistunut tuotantopaikkana? Amerikkalainen General Motors aikoo vähentää 12 000 työpaikkaa EU:ssa säästääkseen 500 miljoonaa euroa. Autoteollisuutemme on merkittävä teollinen ala; se työllistää kaksi miljoona ihmistä ja kymmenen miljoonaa ihmistä alihankkijoina toimivissa yrityksissä. Jos ala nyt ohjataan kriisiin, tahdon vain korostaa, että Saksassa alalla on syntynyt sata tuhatta uutta työpaikkaa 1990-luvulta alkaen – onko Saksa siis epäonnistunut tuotantopaikkana? Opelilla Rüsselsheimissa aiotaan vähentää 4 500 työpaikkaa. Nämä ihmiset asuvat vaalipiirissäni, ja olen tavannut heitä. Ilmassa on pelkoa.
He ovat kuitenkin tehneet jo vuosia töitä auttaakseen vähentämään kustannuksia Olympia-mallin mukaisesti. Nyt, kun käynnissä ovat neuvottelut lyhyemmistä työajoista ja palkasta luopumisista, yövuoroista luopumisesta ja henkilöstön määrän pienentämisestä, on keskusteltava yrityksen johdon toimista. Adam Opel AG:lla on ollut viiden vuoden aikana kuusi hallintoneuvoston puheenjohtajaa, trendejä ei ole pystytty seuraamaan eivätkä tuotevalikoimat ole olleet riittävän innovatiivisia tai houkuttelevia kuluttajien kannalta, laatu on uhrattu lyhytaikaisten kustannussäästöjen vuoksi ja näin on pelattu yrityksen hyvällä maineella. Näiden lisäksi hallinnossa on tehty vakavia virheitä. Kun nyt yritetään käyttää moottoriajoneuvoteollisuuden uudelleenjärjestelyä tekosyynä, joka tekee tyhjäksi määrätietoisen toiminnan, on kyse mielestäni silkasta provokaatiosta. Työntekijöiden osallistuminen on erityisesti kovina aikoina saanut aikaan konsensuksen, turvannut yhteiskuntarauhan ja hyödyttänyt aina molempia puolia. Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä voi vain toivoa, että johto ja työntekijöiden edustajat voivat yhdessä saada aikaan sopimuksen tulevaisuudestaan Euroopassa. Kokemukseni mukaan työntekijät ovat aina halukkaita suostumaan tiukkoihinkin toimenpiteisiin, jos ne auttavat pitkällä aikavälillä säilyttämään työpaikat. 
Bullmann (PSE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan parlamentin sosiaalidemokraattiset jäsenet kannattavat General Motorsin eurooppalaisten tytäryhtiöiden työntekijöiden vaatimusta, että tehtaita ei suljettaisi eikä irtisanomisia sallita. Mitä kriisin taustalla sitten on? Sen on aiheuttanut vuosien, ehkä jopa vuosikymmenten ajan jatkunut ryhmän asioiden huono hoito. Ei ollut olemassa Euroopalle suunnattua strategiaa, ja kenties suurin virhe oli se, ettei ollut olemassa strategiaa Euroopan sisämarkkinoille, eurooppalaisia kuluttajia koskevaa strategiaa eikä strategiaa, jossa olisi hyödynnetty yritysten työntekijöiden tietoja, asiantuntemusta ja taitoja. Tämä osoittaa varsin selvästi, että suuntaa on vaihdettava. On aivan perustellusti todettu, että teollisuuspolitiikka on jälleen otettava Euroopan toimielinten esityslistalle. Katsomme, että hyvä tapa toimia näin olisi keskustella siitä, kuinka General Motorsin tytäryhtiöt voitaisiin yhdistää Eurooppa-yhtiöksi, mutta kehotamme myös komissiota osallistumaan entistä enemmän asian käsittelyyn. Teollisuuspolitiikkaa koskeva keskustelu olisi käynnistettävä kaikilla aloilla, ja sen olisi edistettävä innovaatioita kaikilla Euroopan kannalta merkittävillä teollisuusaloilla.
Olemme vasta saamassa otteen Euroopan teollisuuspolitiikan tulevaisuudesta. Kun parlamentissa käsitellään eurooppalaisia yritysneuvostoja, tulemme muistuttamaan siitä, kuinka tärkeää on, että työntekijöillä on mahdollisuus ilmaista kantansa ja osallistua. En tunne minkäänlaista sympatiaa niitä liberaaleja ja konservatiiveja kohtaan, jotka estivät yhteisen päätöslauselman antamisen keskustelussa. Hyvät naiset ja herrat, teillä on vielä paljon opittavaa!
Harms (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, haluan ilmaista omasta puolestani sekä ryhmäni puolesta solidaarisuutemme Opelin työntekijöitä kohtaan kaikkialla Euroopassa, mutta erityisesti haluan tukea Bochumissa lakkoon menneitä työntekijöitä. Katsomme, että tämä on asianmukainen vastaus johdon ylenkatsovaan asenteeseen, sillä kuinka muuten kuin valtavan ja syvän halveksunnan osoituksena voidaan kuvata sitä, että yritys suunnittelee joukkoirtisanomisia, mutta sen johdossa olevat eivät katso tarpeelliseksi tiedottaa asiasta työntekijöille hyvin tuottavissa tuotantolaitoksissa, vaan nämä saavat lukea kohtalostaan sanomalehdistä?
Kollegani ovat jo sanoneet tarvittavan johdon virheistä; puhukaamme siis työstä, jota on tehtävä tällä alalla tulevaisuudessa, myös komissiossa. Jos komissio valitaan – mitä epäilen nykyisessä tilanteessa – sen jäsenen Verheugenin on jo ensi viikolla otettava vastaan tehtävänsä osana Lissabonin strategiaa. En tiedä, olemmeko me itse asiassa poliittiselta kannalta valmistautuneet tulevaisuuteen. Jaan jäsen Bullmannin epäilykset. Katson, että olemme kaukana siitä, että autoteollisuuteen – tai liikkuvuusteollisuuteen – saadaan sellaisia konsepteja, jotka suuntaavat tulevaisuuteen, sillä alalla on hukattu paljon innovaatiomahdollisuuksia viime vuosikymmenten aikana. Rehn puhui tutkimus- ja kehittämispolitiikasta. Toivon todellakin, että uusi energiakriisi edistää eurooppalaista tutkimuspolitiikkaa, jotta voisimme joskus tulevaisuudessa saada yhden litran autoja, toisin sanoen tulevaisuuden autoja, jotka on tehty Saksassa ja eurooppalaisissa tehtaissa. On muodostettava Eurooppaan johtavia markkinoita ja meillä on siihen varsin paljon mahdollisuuksia, mutta vain jos luovumme tähän asti vaalimistamme vääristä näkymistä, aina suuremmista, aina nopeammista ja aina kalliimmista autoista.
Koska olen alasaksilainen, haluan käsitellä yhtä erityistä ongelmaa, joka vaikuttaa autoteollisuuteen siellä, Saksassa ja koko Euroopassa. Komissio on jäsenensä Bolkesteinin edustamana viime vuosina toistuvasti hyökännyt VW-säädöstä vastaan, jonka mukaan Volkswagen toimii. Volkswagen-ryhmä sattuu olemaan elävä esimerkki innovatiivisesta yrityskulttuurista. VW-säädöksen ansiosta Volkswagenilla näemme, mitä yhteinen päätösvalta voi olla tulevaisuudessa, työnjakoineen, palkasta luopumisineen, mitä on 5 000 kertaa 5 000. Nämä ovat ajatuksia, joista muut yritykset voisivat ottaa oppia, mutta jatkuvat hyökkäykset VW-säädöstä vastaan, vaikka se ei nähdäksemme ole sisämarkkinoiden sääntöjen vastainen, ovat myös hyökkäyksiä esimerkillistä yrityskulttuuria vastaan. 
Sjöstedt (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, uskoakseni olen ainoa autotyöntekijä täällä parlamentissa. Edellinen työpaikkani oli autotehtaassa, joten tämä keskustelu todellakin koskee minua.
Euroopan autoteollisuudessa on havaittavissa valtava muutospaine. Tehtaat asetetaan vastakkain ja työntekijät mittelemään taitojaan. Metallityöntekijät joutuvat maksamaan tästä hinnan siten, että he joutuvat tekemään rankempaa työtä nopeammin. Mielestäni tapahtuu paljon sellaista, mitä ei voida hyväksyä.
Ei voi olla yksinkertaisesti niin, että tuhannet työntekijät irtisanotaan. Meidän on vaadittava yrityksiä kantamaan sosiaalinen vastuunsa. Yrityksillä on sosiaalisia velvoitteita tehtaissa työskenteleviä kohtaan. Niiden olisi ryhdyttävä vuoropuheluun viranomaisten ja ammattiliittojen kanssa työajan lyhennysten kaltaisten ratkaisujen löytämiseksi työvoiman irtisanomisten sijaan.
Voimme myös todeta, ettei sääntely ole asianmukaista. Tarvitaan ammatilliseen järjestäytymiseen liittyviä laajempia oikeuksia sekä yhden ja saman yrityksen sisällä edustettuina olevien ammattiliittojen entistä tehokkaampaa yhteistyötä.
Mielestäni on myönteistä, että komission jäsen mainitsi kysynnän puheenvuorossaan. On totta, että kysyntä on liian vähäistä. On kuitenkin kysyttävä myös: minkä kysyntä? Kun öljyn hinnat ovat korkealla ja ympäristöongelmat kasvavat, on täysin selvää, että eniten tarvitsemme nyt autoja, jotka pitää liikkeessä jokin muu kuin bensiini, vaikkapa etyylialkoholi. Tällä alalla voimme havaita, kuinka eurooppalainen autoteollisuus on todellisuudessa kaukana jäljessä Yhdysvaltojen ja Brasilian kaltaisista kilpailijoista, jotka ovat paljon pidemmällä ympäristöystävällisten ajoneuvojen kehittämisessä. Tämä on yksi synneistä, joihin eurooppalaisen autoteollisuuden johto on syyllistynyt. 
Louis (IND/DEM ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, autoteollisuus on teollisuudenala, joka on paljon enemmän riippuvainen Euroopan tason toimintatavoista kuin moni muu ala.
Haluan ensin kiinnittää huomionne kahteen avainasiaan ja sitten esittää kaksi ehdotusta. Ensinnäkin autoteollisuus on lähes deflatorisessa tilanteessa sekä alttiina lähes rajoittamattomalle kilpailulle. Toiseksi se on eurooppalaisen teollisuuden kantava voima, joka työllistää välittömästi kaksi miljoonaa ihmistä ja välillisesti vielä kahdeksan miljoonaa lisää ja joka kattaa myös 24 prosenttia tutkimuksesta ja kehittämisestä. Autoteollisuus on taannut Euroopan vankan aseman maailmantaloudessa, ja kuitenkin ala on nyt vaarassa. On ryhdyttävä nopeisiin ja päättäväisiin toimiin, ja ehdotankin seuraavaa.
Komission julkilausuman osalta on korostettava, että laajentumisen jälkeen vain kolmen 25 jäsenvaltiosta voidaan sanoa olevan merkittäviä autoteollisuuden alalla, nimittäin Ranskan, Saksan ja Italian. Muiden jäsenvaltioiden ja komission onkin siis ymmärrettävä tämän teollisuuden alan merkitys koko Euroopalle. Euroopan unionin ei varsinkaan pitäisi asettaa mitään ylimääräisiä sääntelyrajoituksia, jotka eivät perustu tiukasti todellisiin tarpeisiin joko ympäristön tai turvallisuuden kannalta. Ensisijaisen huolenaiheemme on oltava Euroopan autoteollisuuden kilpailukyvyn säilyttäminen. Tekemällä tiivistä yhteistyötä teollisuuden kanssa meidän on nyt edettävä saastepäästöjen vähentämisestä, jossa tavoitteet on lähes saavutettu, kohti uutta ensisijaista tavoitetta, hiilidioksidipäästöjen vähentämistä.
Komission malleja koskevat ehdotukset ovat toinen huolenaihe autoteollisuutemme tulevaisuuden ja kilpailukyvyn kannalta. Syy siihen, miksi autoteollisuus on johtava teollisuudenala tutkimukseen ja kehittämiseen ohjatuissa varoissa on se, että tutkimustuloksille on mahdollista saada oikeudellinen suoja. Ne, jotka komissiossa kannattavat hillitöntä liberalismia, olisi tämän vuoksi saatava järkiinsä, ja teollisuutemme on voitava jatkaa pyrkimyksiään nykyaikaistaa ja parantaa kilpailukykyään ilman, että muut keräävät sen työn hedelmät ja vaarantavat näin työpaikat eurooppalaisessa teollisuudessa. 
Belet (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, en halua toistaa sitä, mitä useat parlamentin jäsenet, myös jäsen Mann, jo ovat sanoneet siitä, kuinka autoteollisuus on yksi läntisen Euroopan merkittävimpiä aloja, ja tarpeesta säilyttää se sellaisena. Se työllistää välittömästi 1,2 miljoonaa henkilöä, mutta kuten komission jäsen totesi, alaan kohdistuu valtava paine, eikä pelkästään lisääntyvän kilpailun paine Aasiasta vaan myös yhä lisääntyvän kilpailun paine kymmenestä uudesta jäsenvaltiosta. Bochumin tapahtumat eivät ole yksittäinen ilmiö; Opelin tytäryhtiö Antwerpenissa on myös vaikeassa tilanteessa ja jo ennen tätä muut vakavat tehostamistoimet olivat vaikuttaneet Flanderiin. Tietänette, mitä tapahtui Fordin tehtailla Genkissä ja että Renault sulki tehtaansa Vilvoordessa. Tästä seuraa, että komission on viipymättä perehdyttävä autoteollisuuden tulevaisuudennäkymiin.
Olen iloinen viittauksestanne korkean tason ryhmän perustamiseen. Tämä on luonnollisesti ihana uutinen. Ainoa kysymys onkin: milloin? Koska aika on ratkaisevassa asemassa, minkälaista aikataulua on suunniteltu? Arvoisa komission jäsen, minusta meidän on esitettävä hyvin konkreettisia ja hyvin kunnianhimoisia tavoitteita. Annan teille esimerkin: vuoteen 2015 mennessä eurooppalaisen auton on oltava sataprosenttisesti puhdas, sataprosenttisesti matkustajilleen turvallinen ja sellainen, joka ei aiheuta lainkaan riskejä jalankulkuliikenteelle ja joka lisäksi selviytyy liikenteestä näennäisen automaattisesti. Arvoisa komission jäsen, toisinaan voi hieman haaveilla. Se on ainoa tapa, jos haluamme välttää sellaista kilpailutilannetta, jossa vanhan Euroopan alueet, jos nyt näin voidaan sanoa, ovat sotajalassa uusien jäsenvaltioiden alueiden kanssa.
Arvoisa komission jäsen, lopuksi haluan sanoa, ettei meidän pidä unohtaa sitä, että autoteollisuus on edelleen monia nuoria kiinnostava teollisuudenala. Komission innostunut innovaatiosuunnitelma voi saada koululaiset ja opiskelijat kiinnostumaan jälleen teknisistä aineista ja huipputekniikan näkymistä, loistavan tulevaisuuden teollisuudenalasta, ja epäilemättä me kaikki toivomme tätä. 
Kuhne (PSE ).
    Arvoisa puhemies, me sosiaalidemokraatit puollamme yhtenäistä strategiaa kaikkiin GM:n tuotantolaitoksiin Euroopassa. Huolemme sosiaalisesta vastuusta uhkaa aina ajaa meidät nurkkaan, ja toisinaan annamme sen tapahtua, mutta nyt tarkasteltavana olevassa asiassa on seikkoja, jotka liittyvät talouteen sanan perinteisessä merkityksessä
Siitä huolimatta luetteloon on lisättävä myös johdon lukuisia virheitä, joista työntekijöiden edustajat olivat varoittaneet useaan otteeseen, ja yksi tällainen virhe on se, että toisin kuin Volkswagen ja japanilaiset, Opel ei myy autoja Euroopan ulkopuolelle, esimerkiksi Yhdysvaltoihin. En nyt tarkoita niitä eurooppalaisia huippumalleja, joita siellä myydään. Toinen virhe oli se, että materiaaleja on ostettu halvalla, minkä vuoksi on syntynyt kuluja korjaavista viikonlopputöistä. Uusia työmalleja otettiin käyttöön äkkinäisesti, ja ryhmästä tuli ylikeskittynyt. On kiinnitettävä huomiota näihin seikkoihin, varsinkin nyt – ja tässä olen samaa mieltä jäsen Mannin kanssa – kun teollisuuden liittojen edustajat ja niiden ideologit tekevät paljon työtä purkaessaan sitä yhteiseen päätöksentekoon perustuvaa mallia, jonka olemme ottaneet käyttöön Euroopassa osana sosiaalista malliamme, ja todetessaan ne sopimattomiksi nykyajan maailmassa.
Näin ollen olen paljosta yhtä mieltä kanssanne, jäsen Mann, mutta miksi ryhmänne, jolla on enemmistö täällä parlamentissa, kieltäytyi esittämästä päätöslauselmaa? Kenties he eivät halunneet sanomanne ydintä hyväksyttävän parlamentissa tällä viikolla. Tätä seikkaa on käsiteltävä välittömästi, sillä me sosiaalidemokraatit hyväksymme sanomanne suurelta osin. On ainoastaan kiusallista, että puoluekolleganne Bochumissa tarkastelee kysymystä, olisiko kriisi voitu ratkaista, jos alueelliset tai paikalliset kaupan ja teollisuuden edistäjät olisivat voineet toimia toisin. Tällaiset vastaukset ovat kapeakatseisia – me tarvitsemme nyt jotain aivan muuta!
Markov (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tässä ei ole mitään uutta: globaalilla tasolla toimivien yritysten johto reagoi aina kriiseihin irtisanomalla työntekijöitä, mutta kun tilanne on sellainen, että virheet ovat johdon tekemiä, niistä vastuussa olevia on vaadittava tilille! Jos kriisi on tulosta ylituotannosta ja markkinoille pääsyyn liittyvistä ongelmista, ei ole taloudellisesti mitään järkeä suostua palkkaleikkauksiin. On hyvä, että työntekijät kieltäytyvät olemasta pelkkiä pelinappuloita globaaleille pelureille, jotka eivät enää pidä itsestään selvänä, että yrityksillä on vastuunsa yhteiskunnassa.
General Motorsin olisi muistettava Henry Fordin lausunto, jonka mukaan autot eivät osta autoja, jolla hän perusteli työntekijöiden palkan kaksinkertaistamista lisätäkseen kysyntää. Tämän vuoksi me tarvitsemme kysyntäjohteista talouspolitiikkaa ja samanaikaisesti erilaista rakennepolitiikkaa. Euroopan unionilla on käytössään lukuisia välineitä, kuten direktiivit työntekijöiden joukkovähentämisestä ja eurooppalaisista yritysneuvostoista, jotka ovat hyvin merkittäviä, mutta valitettavasti ne on suunniteltu korjaaviksi toimenpiteiksi, joilla suljetaan tallin ovi hevosen pillastuttua.
Tarvitsemme ennaltaehkäiseviä toimenpiteitä, jolloin kaikki ei ole markkinoiden vallassa, varsinkin jos haluamme suhtautua vakavasti Göteborgin esityslistaan ja tehdä kehityksestä kestävää. Tästä syystä suhtaudumme myönteisesti komission ajatukseen työryhmän perustamisesta.
Tähän on kuitenkin yhdistettävä keskustelu tuotannon ja palveluiden monipuolistamisesta, jotta alueet eivät tule riippuvaisiksi yhdestä sektorista. On kiinnitettävä lisää huomiota myös tutkimukseen ja innovaatioon uusien tuotteiden alalla. 
Oomen-Ruijten (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, vastaan aluksi jäsen Kuhnelle. Emme halunneet tästä aiheesta päätöslauselmaa, koska päätöslauselmaan olisi pitänyt kirjoittaa: "Haluamme kaikkien eurooppalaisten ostavan välittömästi uudet autot ja nimenomaan uudet Opelit ja Volkswagenit". Emme elä suunnitelmataloudessa; emme voi toimia näin. Kyseessä on aivan yksinkertaisesti se, että kulutuskysyntä yhteiskunnassamme on pysähdyksissä. Talouteen ei luoteta, ei Euroopassa eikä varsinkaan Saksassa. Tämän vuoksi autoja ostetaan vähemmän, mikä vuorostaan vaikuttaa tuotantoon.
Tuotantoyksiköt pyrkivät joka tapauksessa vähentämään tuotantokustannuksia. Ne tietokoneistuvat, siirtävät tuotantolaitoksiaan ja niin edelleen. Volkswagenin ja Opelin leikkaukset osoittavat itse asiassa, että meidän on valittava toinen tie. Mikä on se toinen tie? Olen samaa mieltä näkemyksestänne, jonka mukaan meidän on pyydettävä työntekijöitä olemaan joustavampia, jotta voidaan varmistaa, että myös työoloille voidaan tehdä jotain, mutta työntekijät eivät voi yksinään ratkaista ongelmaa. Vaikka meidän onkin palautettava luottamus talouteen, kyseisten yritysten työntekijöiden on saatava tukea ei pelkästään hallituksilta, vaan myös työmarkkinakumppaneilta, jotta ongelmaa voidaan käsitellä yhdessä. En viittaa pelkästään työvoimakustannuksiin, sillä saimme juuri kuulla komission jäseneltä, että työvoimakustannukset ovat EU:ssa edelleen alhaisemmat kuin Yhdysvalloissa. Tuhoisiksi ovat osoittautuneet pääasiassa välilliset työvoimakustannukset Euroopassa.
Tästä seuraa, että meidän on – minusta tämäkin on ratkaiseva asia – pyrittävä pienentämään välillisiä työvoimakustannuksia, ja tässä kuvaan tulee Lissabonin prosessi. Minusta korkean tason työryhmän lisäksi, jota kannatan voimakkaasti, tarvitsemme näkyviä tuloksia pian valmistuvista tutkimuksista. Kunnia sille, jolle kunnia kuuluu, arvoisa komission jäsen – ja sanon tämän myös ryhmäni puolesta. 
Andersson (PSE ).
    Arvoisa puhemies, autoteollisuuden uudelleenjärjestely on ollut käynnissä kauan. Kotimaassani Ruotsissa, jossa autoteollisuudella on uskomattoman vankka asema, monikansalliset konsernit ovat ostaneet suurimmat autoalan yrityksemme. Näin kävi Trollhättanissa, jossa GM nyt omistaa Saabin tehtaat.
Trollhättanissa tällä on suuri merkitys. Autoteollisuus työllistää kuusi tuhatta henkilöä ja toiset kuusituhatta ovat siitä riippuvaisia noin 50 000 asukkaan kaupungissa. Sallinette minun sanoa, että kyse ei ole työntekijöiden vaan yrityksen pitkän ajan aikana tekemistä virhearvioista.
Haluan myös sanoa, etten vastusta uudelleenjärjestelyjä. Puolueeni on aina suhtautunut avoimesti uudelleenjärjestelyihin, mutta tärkeää on se tapa, jolla ne toteutetaan.
Ensinnäkin uudelleenjärjestelyt on toteutettava ottaen huomioon sosiaalinen vastuu. Yhteiskunnan lisäksi myös yritysten on kannettava sosiaalista vastuuta. Työntekijät on otettava mukaan toimintaan. Tilanne ei saa olla sellainen, että heille vain ilmoitetaan tehdyistä päätöksistä. Työntekijät on otettava aktiivisesti mukaan uudelleenjärjestelyprosessiin. Työntekijöitä ei pidä saattaa toisiaan vastaan eri valtioissa, kuten nyt tehdään, siten että heidän on hyväksyttävä heikommat sosiaaliset olot, jos tuotantoon ryhdytään. Tällaiseen peliin emme suostu.
Monet sanovat kotimaassani, ettemme tarvitse enempää yhteistyötä Euroopan tasolla, mutta sitä me juuri tarvitsemme. Tarvitsemme lisää yhteistyötä osittain ammattiliittojen kesken, ja rakentavaa yhteistyötä onkin IG Metallin ja Ruotsin metallityöntekijöiden liiton kesken, sekä poliitikkojen ja ammattiliittojen kesken. Tarvitsemme poliittista yhteistyötä myös Euroopan tasolla. Korkean tason työryhmä, joka laatisi suuntaviivat teollisuuspolitiikalle, on hyvä ajatus, mutta tarvitsemme myös toista ulottuvuutta, nimittäin eurooppalaisia yritysneuvostoja ja joukkoirtisanomisia koskevien direktiivien tarkistamista. Direktiivejä on vahvistettava, jotta työntekijöiden asema vahvistuisi uudelleenjärjestelyissä. 
Hökmark (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, on mielenkiintoista nähdä, kuinka Ruotsin ja Saksan sosiaalidemokraattiset edustajat, joiden kotimaassa autoteollisuudella on ongelmia, jättävät nyt EU:n tehtäväksi löytää ratkaisut ongelmiin, jotka loppujen lopuksi liittyvät niiden kansallisten talouksien kilpailukykyyn.
Ei pidä kysyä, mitä EU voi tehdä kansalliselle teollisuuspolitiikalle, vaan mitä omat kansalliset hallituksenne voivat tehdä EU:n kilpailukyvylle. Pyyntönne kuulostaa hälyttävästi siltä, ettei eurooppalainen teollisuus lainkaan kykene huolehtimaan suhteistaan globaaliin kilpailuun.
Ei ole kyse siitä, että tarvitsisimme nyt eurooppalaista autoteollisuutta koskevaa politiikkaa. Meillä on kokemuksia 70-luvulta, jolloin Euroopan useissa eri valtioissa sovellettiin kansallista laivanrakennuspolitiikkaa. Se pysäytti kehityksen, eikä työpaikkoja säästynyt, mutta pääomaa tuhlattiin. Nyt tarvitaan politiikkaa, jonka turvin eurooppalaiset yritykset voivat kehittää kilpailukykyään. On aivan absurdia, että meillä olisi Euroopan unionissa kilpailupolitiikkaa, jonka vuoksi eurooppalaisten yritysten olisi vaikeaa kilpailla globaaleilla markkinoilla, joiden kilpailu on maailmanlaajuista. Kun olemme huolissamme teollisuudesta, jonka on kilpailtava globaalisti, ei edellytyksiä sen kilpailukyvylle voida tarkastella kansallisten markkinoiden mukaan.
Meidän on nyt varmistettava, että soveltamamme politiikka vahvistaa kilpailukykyä. Mikään tässä keskustelussa esitetty ehdotus ei johda siihen, että Euroopassa tuotettaisiin tai myytäisiin enemmän autoja. Sen sijaan ne antaisivat vääriä odotuksia ja siirtäisivät huomion pois siitä, mitä on tehtävä, nimittäin hyväksyttävä muutokset ja uudelleenjärjestelyt. Tarvitaan ennen kaikkea Lissabonin prosessia, joka tekee eurooppalaisista yrityksistä kilpailukykyisiä ja voi auttaa Eurooppaa saamaan lisää yrityksiä. Tätä Eurooppa tarvitsee, ei eurooppalaista autoteollisuuspolitiikkaa. 
Ayala Sender (PSE ).
    Arvoisa puhemies, aluksi haluan ilmaista sitoumuksemme ja solidaarisuutemme General Motorsin ja sen tytäryhtiöiden työntekijöitä kohtaan, jotka nyt pelkäävät työpaikkojensa, perheidensä tulevaisuuden ja alueidensa tulevaisuuden puolesta.
Meidän Euroopan parlamentissa on jälleen kerrottava heille, että – kuten on jo todettu – vastustamme pakkoirtisanomisia ja kaikkia tuotantolaitosten sulkemisia. Haluamme myös jälleen vaatia, että – kuten täällä on toistuvasti todettu – työntekijöiden oikeuksia tietoihin, kuulemiseen ja osallistumiseen vahvistetaan niin kansallisella ja Euroopan tasolla kuin kansainväliselläkin tasolla.
Tiedän, että GM:n työntekijät pyrkivät osallistumaan eurooppalaiseen komiteaan ja ennakoimaan kriisejä ja ongelmia, ennakoimaan mahdollisia tulevaisuudennäkymiä, ja tässä tapauksessa pikemminkin johto on luovuttanut ja tehnyt virheitä.
Tämän vuoksi vaadimme jälleen kerran, että yritysten yhteiskunnallista vastuuta on lisättävä, että komissio ei pelkästään tee päätöksiä alaa koskevista analyyseista, vaan toteuttaa myös toimenpiteitä, joilla varmistetaan, että työntekijöistä ja alueista, joilla he työskentelevät, kannetaan vastuuta. Vaadimme myös tehokkaampia toimenpiteitä päätöksenteon avoimuuden osalta, sillä mielestämme se on tässä tapauksessa epäonnistunut.
Lisäksi GM:n tapauksessa työntekijät – minulla on tästä tarkkoja tietoja, sillä tämä tapahtui Figueruelasin tuotantolaitoksessa, joka sijaitsee vaalipiirissäni Aragónissa – ovat juuri allekirjoittaneet sopimuksen, jossa he osoittivat erinomaista kykyä neuvotella ja käydä vuoropuhelua sekä kaukokatseisuutta ja kykyä mukautua joustavuutta koskeviin vaatimuksiin varsinkin, mitä tulee suhdanteiden ennakoimiseen, mutta siitä huolimatta johto – ei Aragónissa, vaan yhtiön eurooppalainen johto – on jälleen hylännyt heidät.
Kehotammekin komissiota sekä tutkimusryhmää soveltamaan niitä sosiaalisia ja taloudellisia toimenpiteitä, joita tämä parlamentti on useaan otteeseen ehdottanut. 
Harbour (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, kuten monet kollegat jo ovat todenneet, ei tässä ole mitään uutta. Autoteollisuus on kenties kaikkein kilpailukykyisin teollisuudenalamme. Euroopassa on reilut kymmenen merkittävää autonvalmistajaa, jotka käyttävät miljardeja euroja tutkimukseen ja kehittämiseen. Markkinat ovat kilpailukykyiset. Muutokset ovat välttämättömiä. Haluan muistuttaa kollegoja siitä, että kolme vuotta sitten Yhdistyneessä kuningaskunnassa suljettiin merkittävä GM:n tuotantolaitos. Luen otsikon tämän päivän , jonka otin lentokoneesta matkallani tänne: "Autojen tuotanto lähellä ennätyslukemia". On todennäköistä, että Yhdistyneessä kuningaskunnassa tuotetaan tänä vuonna ennätysmäärä autoja. Ennätykset rikottiin viimeksi vuonna 1972. Rüsselsheimin, Bochumin ja Trollhättanin epävarmuudessa eläville – olen käynyt joissakin näistä tehtaista – viesti kuuluu: on elämää uudelleenjärjestelyn jälkeenkin. Tämän vuoksi Yhdistyneen kuningaskunnan autoteollisuudella menee suhteellisen hyvin. En ole omahyväinen, tämä on tosiseikka. Meidän on pohdittava sitä, miksi GM kertoo tarvitsevansa 500 miljoonan euron kustannussäästöt tullakseen kilpailukykyiseksi. Olen varma, että luvut ovat perusteltuja.
Meidän on tehtävä yhteistyötä. Tällainen viesti meidän on annettava. On mahdotonta saavuttaa ennätystaso autontuotannossa Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jossa monissa tuotantolaitoksissa laatu ja tuotantotaso ovat Euroopan parhaita, ilman yhteistyötä johdon ja työntekijöiden sekä välittäjien ja asiakkaiden kesken. Kuten Rehn mainitsi julkilausumassaan tänään, meidän on kannustettava komissiota tarkastelemaan kilpailuedellytyksiä.
Emme halua autoteollisuudelle teollista suunnitelmaa. Emme halua komission tai poliitikkojen kertovan autonvalmistajille, mitä näiden on tehtävä. Meillä on kilpailumarkkinat. Nämä 500 miljoonaa euroa käytetään kuitenkin eurooppalaisten kuluttajien toivomien puhtaampien ja turvallisempien autojen kehittämiseen. Tällaista muutosta tarvitaan. 
Duin (PSE ).
    Arvoisa puhemies, johdon tekemiä virheitä on kuvattu riittävästi, ja sen sijaan, että vielä käsittelisin niitä laajemmin, haluan puhua siitä, mitä me – komissiossa, neuvostossa ja myös parlamentissa – voimme tehdä. Meidän on lakattava laatimasta ympäristölainsäädäntöä – vaikkakin se on hyvin tarpeellista – ja lainsäädäntöä jalankulkijoiden ja muiden suojelusta ja turvallisuudesta sekä lainsäädäntöä liikkuvuudesta, kun samalla jätämme laatimatta, kuten olemme tehneet, yhtenäisen ja yhdenmukaisen strategian koko alalle. Juuri sitä nyt kipeästi tarvitaan, jos emme halua jäädä avuttomiksi sivustakatsojiksi, kun eurooppalaisia työpaikkoja häviää.
Minusta voimme suhtautua optimistisesti sen perusteella, mitä komission jäsenet Rehn ja Verheugen kuulemisissa totesivat. Tällaisen korkean tason työryhmän perustaminen on vain hyvä asia, mutta "korkea taso" ei tarkoita vain tietyn yrityksen johtajaa, vaan myös työntekijöiden edustajia; myös Euroopan parlamentin on osallistuttava siihen komission lisäksi. Nähdäkseni tästäkin löytyy esimerkkejä laivanrakennuksesta.
Haluan sanoa vielä yhden asian, ja se on, ettei nyt toimintansa lopettava komissio ole autoteollisuuden työpaikkojen osalta ansainnut pelkkää kunniaa. Mainitsen vain Volkswagenia koskevan lainsäädännön ja malleja koskevan direktiivin esimerkkeinä siitä, kuinka kipeästi muutoksia tarvitaan. 
Rehn,
     Arvoisa puhemies, haluan aluksi oikaista jäsen Sjöstedtiä, joka sanoi olevansa ainoa autotyöntekijä täällä. Tämä ei itse asiassa ole totta. Kabinettini jäsen Asenius on göteborgilaisen autotehtaan kokoomalinjan entinen työntekijä, ja itse olen tehnyt kesä- ja viikonlopputöitä varaosien myyjänä, joten meillä on toivoakseni jonkinlaista käytännön kokemusta autoteollisuudesta. 

Haluan kiittää arvoisia jäseniä heidän tuetaan ja sympatiastaan työntekijöitä kohtaan sekä komission kannan yleisestä kannatuksesta. Olen pannut tarkkaan merkille esitetyt näkemykset ja toimitan ne sekä nykyiselle että uudelle komissiolle.
Vaikka en voikaan kommentoida erityisiä sektoreita ja niiden johtoa, on totta, että emme voi syyttää ainoastaan makrotaloudellista ympäristöä. Myös johdon päätökset ovat vaikuttaneet Euroopan autoteollisuuden nykytilanteeseen.
Johtopäätöksemme, jonka uskon olevan yleisesti hyväksytty täällä parlamentissa ja komissiossa, on että tarvitsemme uudenlaista lähestymistapaa teollisuuspolitiikkaan. Tämä ei tarkoita voittajien valitsemista, kuten 1970-luvulla tehtiin, sillä se merkitsi itse asiassa häviäjien tukemista, vaan kaksitasoista politiikkaa, joka perustuu laaja-alaiseen käsitykseen kilpailukyvystä, koulutuksesta, innovaatiosta, teknologiasta, aluepolitiikasta ja niin edelleen, yhdistettynä järkeviin alakohtaisiin analyyseihin eri aloilta, jotta saamme tietää, minkälainen politiikka on kunkin alan kannalta parasta.
Arvostan tämän vuoksi korkean tason ryhmän perustamiselle antamaanne kannatusta. Se voisi mielestäni toimia samalla tavalla kuin tekstiilialalla. Panin merkille, että pidätte asiaa kiireellisenä, ja kerron asiasta varapuheenjohtajaehdokkaalle Günter Verheugenille. Olen varma, että hän ottaa asian huomioon, jos nimityksemme vahvistetaan keskiviikkona.
Jäsen Belet pyysi minua haaveilemaan. Kyllä minäkin haaveilen puhtaammista ja turvallisemmista autoista. Haaveilen ja oletan, että eurooppalainen autoteollisuus ja julkinen sektori myöntävät lisävaroja tutkimukseen ja innovaatioon. Toivoisin työmarkkinaosapuolten ja kaikkien asianosaisten keskittyvän voimakkaasti tämän Euroopan talouden kannalta avainasemassa olevan alan kilpailukykyyn. Tämä on varteenotettava aihe myös korkean tason työryhmän käsiteltäväksi, ja uskon yhteistyön Euroopan parlamentin kanssa näissä asioissa olevan erinomaista. 
Puhemies. –
   Keskustelu on päättynyt.
Figueiredo (GUE/NGL ).
    Olemme järkyttyneitä GM Euroopan juuri ilmoittamasta uudelleenjärjestelystä, jonka tavoitteena on vähentää lyhyellä aikavälillä 12 000 työpaikkaa kaikista sen eurooppalaisista tehtaista ja vähentää rakenteellisia kuluja noin 600 miljoonalla dollarilla vuodessa.
Muutama kuukausi sitten pohjoisamerikkalaisen General Motors Groupin kerrottiin suunnittelevan työvoiman voimakasta vähentämistä Opelin, Vauxhallin ja Saabin eurooppalaisilla tehtailla.
Kuten Portugalin Azambujan Opelin työntekijöiden hiljattain antamassa julkilausumassa todetaan, GM:n vakauttamistoimien ei voida sallia vahingoittavan työntekijöitä. Työntekijät täyttivät niin kutsutun vuoden 2001 "Olympia-sopimuksen" edellytykset, kun taas Euroopan GM:n johtokunta on noudattanut velvoitteitaan pala palalta ja epäpätevällä tavalla jatkamalla liiketoimintaa riitaisalla ja halveksivalla tavalla. Näin toimiessaan se on osoittanut tietämättömyytensä eurooppalaisilla automarkkinoilla.
GM Euroopan taloudellinen menestys ei voi perustua pelkästään amerikkalaisten brändien ja amerikkalaisten strategioiden tuontiin. On hyvin tärkeää säilyttää tuotanto useissa Euroopan valtioissa.
Haluamme tämän vuoksi osoittaa solidaarisuuttamme ja tukea GM Euroopan tehdastyöntekijöitä taistelussa irtisanomisia vastaan, tehtaiden sulkemista vastaan sekä yhteisten työehtosopimusten rikkomista vastaan. Työntekijöiden oikeuksia on puolustettava. 
Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma öljyn hinnannousun seurauksista Euroopan taloudelle, maataloudelle ja kalastukselle.
Annan puheenvuoron suoraan komission jäsenelle Almunialle.
Almunia,
    Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, öljyn hinta on noussut tänä vuonna huomattavasti, ja sen nimellinen dollarihinta on nyt historian korkein. Tilanteen talousvaikutukset johtuvat enimmäkseen viime kuukausien huomattavasta hinnannoususta, koska jos otetaan huomioon euron ja dollarin välinen vaihtokurssi sekä inflaatio, reaalihintojen taso euroina on vastaava kuin vuonna 2000.
Öljytynnyrin hinnan odotetaan hyvin lyhyellä aikavälillä pysyvän korkeana, mikä johtuu kysynnän odotettua suuremmasta kasvusta erityisesti suurissa Aasian maissa ja etenkin Kiinassa sekä siitä, että lisäkapasiteettia tarjonnan lisäämiseksi lyhyellä aikavälillä ei ole, samoin kuin maailmanpoliittisesta ja alueellisesta epävarmuudesta erityisesti tietenkin Irakin konfliktin vuoksi.
Hinnannousua on vauhdittanut myös keinottelu, jota äsken mainitsemieni epävarmuustekijöiden aikaansaama hintojen vaihtelu aiheuttaa. Hinnannousu vaikuttaa selvästi kielteisellä tavalla vuoden 2004 talouskasvuun ja ensi vuoden kasvuennusteisiin. Öljyn hinta on nyt dollareina 60 prosenttia korkeampi kuin puoli vuotta sitten ennustettiin, kun komissio julkisti kevään talousennusteensa. Komissio julkaisee huomenna syksyä koskevan talousennusteensa, johon sisältyy arvio öljyn hinnasta, joka on tietenkin korkeampi kuin puoli vuotta sitten.
Talouden ja rahoituksen pääosaston tekemissä ekonometrisissa mallinnuksissa on todettu, että jos tynnyrin hinta pysyisi 50 dollarissa – ja käsittääkseni Brent-tynnyrin hinta on tällä hetkellä yli 51 dollaria – talouskasvu hidastuisi kolmen vuoden ajan ja bruttokansantuote laskisi prosentilla, jos tynnyrin hinta pysyisi 50 dollarissa koko tuon ajan. Itse asiassa komission huomiset talousennusteet perustuvat olettamukseen, että öljyn hinta on keväistä korkeampi, vaikka makrotaloudellisten mallien mukaan arvioituna ennusteemme polttoaineen hinnasta vuosina 2005–2006 ovatkin aika optimistisia. Emme siis oleta, että hinta pysyy 50 dollarissa vaan laskee asteittain.
Näistä negatiivisista vaikutuksista huolimatta Euroopan taloudet kestävät hinnannousun etenkin kahdesta syystä. Kuten jo totesin, öljyn reaalihinta on ensinnäkin huomattavasti aiempia huippulukemia alhaisempi. Hinnat eivät ole korkeammat kuin vuonna 2000, ja ne ovat myös hyvin paljon alhaisemmat kuin vuoden 1981 korkeimmat reaalihinnat ja selvästi alhaisemmat kuin yli 30 vuotta sitten vuonna 1973. Euroopan taloudet ovat sitä paitsi näiden 30 vuoden aikana lisänneet energiatehokkuuttaan merkittävästi vähentämällä öljyriippuvuutta 80-luvun tasosta, minkä ansiosta emme ole niin haavoittuvia energian hinnannousujen suhteen. Lisäksi energian hinnannousun ja inflaation sekundäärisiä vaikutuksia lieventää se merkittävä muutos, etteivät Euroopan talouksien palkat ole enää niin sidottuja hintakehitykseen, mihin Euroopan keskuspankin puheenjohtaja tänään iltapäivällä viittasikin. Erona aiempiin kriiseihin on ainakin toistaiseksi se, ettei inflaation odoteta kiihtyvän öljyn hinnannoususta huolimatta. 
Arvoisa puhemies, tästä huolimatta on tunnustettava, että jotkin alat kärsivät erityisen paljon ominaislaatunsa ja erityisolosuhteidensa vuoksi, ja tarkoitan tietenkin maataloutta ja kalastusta, kuten keskustelumme otsikkokin kertoo. Komissio tuntee varsin hyvin näille aloille polttoaineen hinnannoususta koituvat erityisongelmat. Kummassakaan tapauksessa maatalous- tai kalastusalan tuottajat eivät juuri voi siirtää kustannusten nousua hintoihinsa. Ei siis ole epäilystäkään siitä, että erityistoimia tarvitaan, ja komissio on luvannut euroryhmän viimeviikkoisen vetoomuksen mukaisesti antaa ensi kuun aikana euroryhmälle ja Ecofin-neuvostolle tiedonannon toimista, joihin jäsenvaltiot voivat perustamissopimuksen sääntöjen mukaisesti ryhtyä ilman, että niiden tarvitsee rikkoa voimassaolevaa valtiontukea koskevaa lainsäädäntöä ja vaalien talous- ja rahaliitossa välttämätöntä periaatetta, jonka mukaan jäsenvaltioiden aloitteita on koordinoitava kilpailun vääristymisen estämiseksi. 
Sen lisäksi, että talousministerit pyysivät komissiolta tiedonantoa, he korostivat jälleen, ettei yksipuolisiin toimiin pidä ryhtyä ja että kaikkia kilpailuun vaikuttavia toimia on koordinoitava ja niistä on järjestettävä kuulemistilaisuus etukäteen. 
Sallinette minun painottaa vielä kahta Euroopan talouteen yleisesti liittyvää asiaa, ennen kuin päätän ensimmäisen puheenvuoroni. Haluan ensinnäkin korostaa, että energiatarjonnan jatkuvuuden turvaamiseksi sovelletaan asianmukaisia kansainvälisesti, kansallisesti ja yhteisön laajuisesti koordinoituja politiikkoja, ja meidän on tehtävä hyvin selväksi, ettei teollistuneissa maissa tarvitse lainkaan pelätä energiatarjonnan ongelmia, koska niin Yhdysvaltojen, Euroopan unionin kuin muidenkin OECD-maiden nykyiset strategiset energiavarat riittävät, vaikka raakaöljyn saanti vaikeutuisi pitkäksi aikaa. 
Tämä on tärkeä muistaa, koska havaittu riski mahdollisesta tulevasta raakaöljypulasta johtaa öljyn hinnan nousuun, eikä tämä pelko ole mielestäni aiheellinen, kun otetaan huomioon, miten markkinat toimivat ja kuinka paljon meillä on strategisia öljyvarantoja.
Haluan lopuksi luoda katsauksen tulevaisuuteen ja todeta, että meidän on tärkeä jatkaa unionissa aiemmin aloitettuja uudistuksia energiatehokkuutemme parantamiseksi, koska siten parannamme talouksiemme mahdollisuuksia selvitä öljyn hinnannousun kaltaisista ulkoisista taloudellisista häiriöistä. Näillä energiatehokkuutta edistävillä toimilla lisäämme unionin pitkän aikavälin kasvupotentiaalia. 
Fraga Estévez (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, pahoittelen ensin, ettei parlamentti voinut tänään tarjota kansalaisille todellisia ratkaisuja öljyn hinnannoususta tietyillä aloilla aiheutuneeseen kriisiin, kuten kalastusvaliokunta alun perin ehdotti.
Etenkin kalastusalalla – kuten komission jäsenkin totesi – seuraukset ovat erittäin vakavat, eivätkä yhteisön toimielimet tai tietyt jäsenvaltiot, myöskään minun maani, ole valitettavasti ryhtyneet mihinkään toimiin.
Parlamenttikaan ei ole aikonut ryhtyä toimiin vaan tyytyy komission julkilausumaan sen sijaan, että se sitoutuisi antamaan päätöslauselman poliittisen ryhmämme ehdotuksen mukaisesti.
Kalastusalalle tämänpäiväisestä julkilausumasta ei juuri ole hyötyä, koska tiedämme jo komission jäsenen Fischlerin kannan, jonka mukaan hinnannousu olisi siirrettävä kuluttajahintoihin. Ongelmana on, ettei komission jäsen – arvoisa komission jäsen, olen tyytyväinen, että olitte tänään eri mieltä – tiennyt, että tämä ratkaisu on kalastusalan kannalta mahdoton, koska alalla on käytössä hollantilainen huutokauppa.
Arvoisa puhemies, tilanne on aivan toisenlainen. Öljyn hintakriisit vuosina 1993, 1994, 2002 ja 2004 osoittavat, ettei kyse olekaan vain nykytilanteeseen liittyvästä vaan syklisestä ongelmasta, jonka syklit esiintyvät yhä tiiviimmässä tahdissa, koska kyse on uusiutumattomasta energialähteestä.
Kyseessä on siis rakenteellinen vaje, jonka korjaamiseksi tarvitaan rakenteellisia toimia. Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä vaatii sen vuoksi, että täytäntöön pantaisiin yhteisön väline, joka voitaisiin ottaa käyttöön lähes automaattisesti aina tällaisten kriisiaikojen koittaessa. Tarvitsemme silti kuitenkin kiireellisiä toimia tämän alan tukemiseksi, kunnes tämä väline saadaan osaksi yhteisön lainsäädäntöä. Ehdotammekin, että tällaisia toimia olisivat matalakorkoisten tai korottomien lainojen antaminen ja kattohinnan asettaminen niin, että eroa reaalihintaan kompensoitaisiin taloudellisin keinoin ja tarjoamalla tilapäisiä helpotuksia sosiaalimaksuihin ja veroihin. 
Batzeli (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, sen lisäksi että kaikissa talouksissa ollaan niistä ilmeisen huolissaan, öljyn korkea hinta ja maailmantalouden nykyinen riippuvuus öljystä on alkanut heikentää niin kotitalouksien kuin yrityselämänkin taloudellista tilannetta.
Tämänhetkinen hinnannousu vaikuttaa muulta kuin vain lyhytaikaiselta tai keinotteluun liittyvältä. Päinvastoin, nousu ilmentää rakenteellisia muutoksia, jotka saattavat johtaa monenlaisiin maailmantalouden muutoksiin.
Tiikeritalous-maiden aseman vahvistuminen ja monet geopoliittiset tekijät ovat johtaneet taloudelliseen sekaannukseen, jonka öljy on laukaissut. Niinpä ei ole lainkaan mahdotonta, että öljyn hinta vakiintuu paljon korkeammalle tasolle kuin aiemmin arvioimme. Euroopan unionissa komissio on todennut, että öljyn 25 prosentin hinnannousu pienentää kasvuastetta 0,17 prosenttia.
Tämän kielteisen kehityksen vuoksi komission ja neuvoston on kiireesti ryhdyttävä välittömiin ja keskipitkän aikavälin toimiin. Arvoisa komission jäsen, taloudellisen taantuman ja inflaatiopaineiden aikana ja silloin, kun kasvu- ja vakaussopimuksen talouspolitiikkaa ja Lissabonin sopimuksen mukaisten tukitoimien tehokkuutta on tarkistettava, emme voi tyytyä vain julkilausumiin ja lausuntoihin, joissa asioiden todetaan olevan hyvin. Euroopan parlamentti haluaa tarkastella uudelleen keinoja ja toimia – on olemassa yksityiskohtaista tutkimustietoa nousseiden öljynhintojen vaikutuksista talouskasvuun yksittäisillä aloilla, kuten kuljetusalalla, maataloudessa ja kaupan ja työllisyyden alalla. 
Ensinnäkin on korostettava, että lähes kaikkien jäsenvaltioiden budjetit on valmisteltu ajatellen, että öljyn hinta olisi 29 Yhdysvaltain dollaria. Toiseksi haluamme korostaa, että on luotava tasapainoinen ja tehokas eurooppalainen järjestelmä öljyn hinnan nousevien suuntausten ja äkillisten vaihteluiden varalle. Kolmanneksi haluamme korostaa tarvetta kehittää ja tehostaa kriisisuunnitelmaa ja luoda toimiva järjestelmä kaikenlaisten sellaisten kriisien estämiseksi, jotka saattavat vaikuttaa uuteen vakaussopimukseen. Neljänneksi haluamme korostaa, että markkinoiden kehittymistä keinottelun suuntaan on vältettävä. Viidenneksi haluamme korostaa, että haavoittuvia sosiaalisia ryhmiä on tuettava, koska siten voidaan lieventää tulojen pienenemisestä aiheutuneita ongelmia ja estää yhteiskunnallista ja taloudellista syrjäytymistä. Lisäksi on korostettava tarvetta tukea taloudellisesti maatalouden vuokratilallisia ja yrityksiä, jotka jo nyt kärsivät tuotantokustannusten noususta, joita ne eivät mitenkään voi siirtää kuluttajahintoihin. 
Haluan lopuksi painottaa, että viivyttely välittömiin toimiin ryhtymisessä johtaa yksittäisiin kansallisiin toimiin, kuten olemme neuvostossa voineet todeta, ja haluankin nyt korostaa, että jäsenvaltioiden erilaisten taloudellisten ja poliittisten asenteiden ei saa antaa vaikuttaa siihen, miten tehokkaasti yhdenmukaisia yhteisön toimia toteutetaan. 
Morillon (ALDE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, öljytynnyrin jatkuva hinnannousu viime kuukausina on pahentanut eurooppalaista kalastusalaa koettelevaa kriisiä. Hinnannousu vaikuttaa suoraan sekä miehistöjen palkkoihin että yritysten tuloslaskelmiin. Kuten totesitte, yritykset voivat töin tuskin, jos ollenkaan, siirtää hinnannousua kalan myyntihintoihin alan erityisluonteen vuoksi. 
Edellinen kriisi kymmenen vuotta sitten aiheutti ketjureaktion, joka heikensi alan hallinto- ja talousrakenteita ja vaaransi siten vakavasti asianomaisten alueiden talouden.
Tämänhetkinen tilanne aiheuttaa vastaavanlaista taloudellista ja yhteiskunnallista ahdinkoa, johon jäsenvaltioiden hallitukset pyrkivät nyt tai tulevaisuudessa puuttumaan yhteisön säännöstön mukaisin toimin, kuten totesitte. Näillä toimilla voidaan kuitenkin vain ylläpitää tämänhetkistä tilannetta, muttei pystytä ratkaisemaan tehokkaasti ja kestävästi korkeiden polttoainehintojen aiheuttamia taloudellisia ongelmia.
Yhteisön lähestymistapa, jossa keskitytään lähes yksinomaan "kalavarojen kestävään hallinnointiin tulevien sukupolvien intressien varjelemiseksi", ei ole enää uskottava, koska sen myötä saatetaan päätyä tilanteeseen, jossa Euroopan unioni ei enää pysty hyödyntämään kalavaroja, koska sillä ei ole kokeneita työntekijöitä tehtävää hoitamaan. Miten voimme tällaisissa olosuhteissa myötävaikuttaa siihen, että yhteisessä kalastuspolitiikassa saavutettaisiin todellisia tuloksia, mikä mielestäni tarkoittaa, että kalastuspolitiikan olisi yhdessä yhteisen maatalouspolitiikan kanssa pyrittävä säilyttämään riittävä elintarviketuotanto maanosassamme?
Arvoisa komission jäsen Almunia, haluan esittää teille kalastusvaliokunnan kollegoideni kanssa valmistelemani kysymyksen: aikooko komissio ryhtyä toimiin eniten kärsineiden alueiden auttamiseksi? Aikooko se esimerkiksi nykyisen kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineen tai tulevan Euroopan kalatalousrahaston tai jonkin muun välineen avulla parantaa taloudellista tilannetta ja suojella siten niiden alueiden tulevaisuutta, joille ei ole todellisia vaihtoehtoja? 
Hudghton (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, monet skotlantilaiset yhdyskunnat ja perheet ovat hyvin riippuvaisia kalastusteollisuudesta, jolle on aiheutunut suuria taloudellisia ja sosiaalisia haittoja seurauksena Brysselissä tehdyistä yhteistä kalastuspolitiikkaa koskevista poliittisista päätöksistä.
Jyrkästi noussut polttoaineen hinta saattaa olla viimeinen isku monelle yritykselle – Skotlannissa kalastusalus on usein yritys tai perheyritys – jotka ovat yhteisen kalastuspolitiikan mukaan saaneet toimia tänä vuonna vain 15 päivää kuukaudessa.
Joidenkin EU-maiden hallitukset ovat selvästikin huomanneet ne poikkeukselliset taloudelliset paineet, joita öljyn hinnannoususta aiheutuu kalastusalalle. Hiljattain Ranska, tukenaan ainakin neljä muuta jäsenvaltiota, piti sitä yhteisön pitkän aikavälin välineenä, jolla taataan alan julkinen rahoitus. Yhdistynyt kuningaskunta vastusti – odotetusti – tätä aloitetta vedoten siihen, että valtiontukea ja kilpailua koskevia sääntöjä on noudatettava. Mielestäni todellinen syy siihen, ettei Yhdistynyt kuningaskunta tukenut ehdotusta oli, kuten tavallista, ettei se halunnut ennakkotapausta, jonka perusteella sen olisi maksettava tukia kalastusteollisuudelleen – mitä se ei koskaan tee.
Komission jäsen Fischler ei valitettavasti myöskään osoittanut myötätuntoa todetessaan, että toisin kuin maatalousala, kalastusala voisi helposti vastata polttoaineen hinnannousuun nostamalla kalan hintaa. Hyvä näin, mutta entä kuluttajat ja se tosiasia, että kalatuotteet ovat verrattain terveellisiä ja ravintoterapeutit suosittelevat niitä kuluttajille?
Skotlannin maatalousala kärsii myös korkeista polttoainekustannuksista, sillä polttoainetta käytetään paitsi maatiloilla myös tuotteiden kuljettamiseen kauempana sijaiseville myyntipaikoille. Yhdistyneen kuningaskunnan valtiovarainministeriö on lisännyt näitä taloudellisia paineita korottaessaan veroja epäoikeudenmukaisen korkeiksi. Kärsijöitä eivät kuitenkaan ole vain yritykset vaan kansalaiset ja yhdyskunnat. Orkneysaarten sanomalehti tiedotti polttoaineen 67 prosentin hinnannousun johtaneen Orkney Ferries -yhtiön varainylitykseen. Orkneysaarilla, Shetlandinsaarilla ja Western Isles --saarilla on joskus tavallista tai jopa välttämätöntä, että ihmiset käyttävät kahta lauttaa päästäkseen töihin tai kauppaan. Tilanne ei siis vaikuta vain yrityksiin vaan koko yhteisöön. 
Papadimoulis (GUE/NGL ).
   – Arvoisa komission jäsen, tilanteen vakavuudesta huolimatta kaikki mitä olemme kuulleet teidän sanovan, on ollut ylimalkaista vakuuttelua, toivomuslistoja ja uusliberaaleja oppeja. Kilpailu on säilytettävä hinnalla millä hyvänsä. Öljyn hinnannousu koituu kuitenkin pienituloisten maksettavaksi, ja se lisää jäsenvaltioiden verotuloja. Joidenkin jäsenvaltioiden mielestä meidän olisi korvattava osa kasvaneista tuloistamme pienituloisille. Etenkin Ranskassa puhutaan veronpalautuksista. Kreikassa on ehdotettu, että valtion perimän veron määrää pienennettäisiin pienituloisten aseman parantamiseksi. Viljelijät ja kalastajat eivät ole tyytyväisiä tutkimuksiin vaan vaativat erityistoimia. Sen vuoksi toivon, että kertoisitte vastauksessanne, miksi suurin osa vastustaa Ranskan ja Kreikan ehdotuksia ja milloin viljelijöitä ja kalastajia koskevista erityistoimista päätetään. 
Karatzaferis (IND/DEM ).
   – Arvoisa puhemies, mistä johtuu tällainen paniikki, joka ulottuu Ruotsista Kreikkaan ja Portugalista Puolaan? Miksei komissio ollut valmistautunut tilanteeseen etukäteen? Miksi olette antaneet asioiden kehittyä näin huonoon suuntaan Euroopan kotitalouksien, teollisuuden ja kalastuksen kannalta? Eikö komissio huomannut, kuinka paljon tilanne on muuttunut viime vuosina? Eikö se huomannut Yhdysvaltojen väliintuloa? Yhdysvallat hallitsee Irakin öljyä maahanhyökkäyksen kautta. Se hallitsee Saudi-Arabian öljyä hallitsemalla kuninkaallista perhettä. Se hallitsee Libyan öljyä pitämällä Gaddafia panttivankina. Se hallitsee Venezuelan öljyä horjuttamalla Chavezin hallintoa. Se hallitsee Venäjän öljyä käymällä kauppaa Putinin kanssa. Se hallitsee öljyä ja pelaa öljyllä Euroopan unionin ja Kiinan kustannuksella. Kiinassa tarvitaan kipeästi öljyä (tuotetuista 12 öljytynnyristä yksi menee Kiinaan), ja Euroopassa, missä on ylihintainen valuuttakurssi ja öljy maksaa 55 Yhdysvaltojen dollaria, on erityisen kalliita tuotteita, joihin kenelläkään ei ole varaa ja jotka eivät enää pääse edes myyntiin. Tästä koituu pian suuria ongelmia. Chryslerit valtaavat Euroopan, ja Renaulteja, Mercedeksiä ja Fiateja on yhä vähemmän. Lopulta yhä suurempi osa täkäläisistä autoista on amerikkalaisia, ja kaikki tietävät, mitä se merkitsee taloudelle. 
Meidän on päästävä mahdollisimman pian pois tästä yhdysvaltalaisten virittämästä ansasta. Meidän on voitava tasapainottaa valuuttakehitys ja ennen kaikkea otettava osuutemme Romanian ja Aigeianmeren öljystä, jonka kuljetukset Turkki on estänyt. Mikäli haluamme edullista öljyä, teidän on saatava Turkki takaisin ruotuun ja laskettava öljyn hintaa Euroopassa, jotta kansalaiset saavat rahansa riittämään. 
Golik (NI ).
     Arvoisa puhemies, tässä muutamia tosiasioita: öljytynnyrin hinta on noussut vuoden alusta 65 prosenttia ja ylittänyt 50 Yhdysvaltain dollarin maagisen rajan. Joidenkin analyytikkojen ja taloustieteilijöiden ennusteiden mukaan hinta saattaa nousta lähikuukausina 70:een tai 80:een Yhdysvaltain dollariin tynnyriltä. Tällaisen nousun seurauksena kaikki hinnat nousevat, ja ne nousevat erityisesti kuljetusalalla, maataloudessa ja aloilla, joihin täällä on tänään jo viitattu. Lisäksi talouskasvu hidastuu edelleen. Tämä on helppo arvioida seuraavan kaavan avulla: jos tynnyrin hinta nousee 5 Yhdysvaltain dollaria, talouskasvu laskee 0,3 prosenttia. Hinnannousun myötä dollari on myös vahvistunut euroon ja muihin eurooppalaisiin valuuttoihin nähden, ja se on johtanut maksutaseen epätasapainoon suurimmissa maahantuojamaissa, ja Euroopan unioni on menettänyt kilpailukykyään ja ajautunut kauemmas Lissabonin strategian tavoitteista. Puolalaiset maanviljelijät ilahtuivat saadessaan unionilta ensimmäiset korvaukset. Valitettavasti he tietävät jo, että korvaukset kuluvat kasvaneisiin polttoainekuluihin ja kohonneiden lannoitekustannusten kattamiseen eivätkä tilojen kehittämiseen. Maailmalla ei osattu varautua tällaiseen hinnannousuun, kuten ei osattu Euroopan unionissakaan suunniteltaessa pitkän aikavälin toimia, joihin sisältyi ohjelmia uusiutumattomien polttoaineiden korvaamiseksi vaihtoehtoisilla ja uusiutuvilla polttoaineilla. Tarvitaan nopeita toimia vuoden 2000 ohjelman tarkistamiseksi ja nopeuttamiseksi, kuten Amerikassakin tehtiin biopolttoaineiden osalta, ja nyt siellä käytettävässä bensiinissä on 10 prosenttia biopolttoainetta, jota siellä tuotetaan vuosittain 70 miljoonaa tonnia. Toisena esimerkkinä mainittakoon Saksan talous ja sähköntuotanto. Biopolttoaineiden tuotantoa olisi rohkaistava erityisesti, sillä tuotannon edistäminen olisi helpoin ja nopein tapa rajoittaa tuontia. Tällä tavoin parannettaisiin Euroopan unionin maksutasetta, kun työpaikkojen määrä haja-asutusalueilla lisääntyisi, paljon kehuttu monimuotoinen maatalous kehittyisi nopeammin ja maatalouden kannattavuus paranisi, kun se ei olisi riippuvainen tukahduttavasta tukijärjestelmästä. Nyt on aika muuttaa politiikkamme nopeasti sellaiseksi, ettemme ole riippuvaisia hinnannousuista, öljyntuonnista ja liiallisista kasvihuonekaasupäästöistä. Nyt on aika valita ympäristönsuojelun suunta. 
Guellec (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, polttoaineiden hinnannousu vaikuttaa moniin Euroopan talouden aloihin ja etenkin kuljetusalaan. Suurimmat ongelmat ovat kuitenkin selvästi alkutuotannon aloilla maataloudessa ja kalastuksessa. Vaikuttaa myös siltä, ettei keskustelumme johda mihinkään, koska yritämme käsitellä useampia asioita kuin pystymme käsittelemään. Meidän olisi siis keskityttävä näihin kahteen asiaan. 
Vakavimmat ongelmat ovat kalastuksen alalla, ja siihen on pari hyvin yksinkertaista syytä. Vähän yli vuodessa kalastajat ovat saaneet nähdä dieselöljyn hinnan kaksinkertaistuneen, ja yhden kalakilon kalastamiseen tarvitaan noin litra polttoainetta. Sen vuoksi olin kollegoideni tavoin suorastaan tyrmistynyt ja järkyttynyt kalastusasioista vastaavan komission jäsenen lausunnoista, joissa hän vakuutti, että polttoaineen hinnannousun aiheuttamat ongelmat ovat korjattavissa kalan hintaa nostamalla. Tämä on luonnollisesti mahdotonta, ja tällainen ajattelutapa onkin omiaan saamaan kuluttajat luopumaan kalan ostamisesta, vaikka sen käyttöä juuri haluttaisiin edistää.
Mielestäni rakenteita romahduttanut vuosien 1993–1994 kriisi osoitti, että on toimittava erittäin nopeasti. Esitetyissä ehdotuksissa, etenkin jäsen Fragan sekä kalastusvaliokunnan puheenjohtajan, jäsen Morillonin esittämissä ehdotuksissa ehdotetaan kattohinnan asettamista dieselöljylle ja taloudellisten, yhteiskunnallisten ja verotuksellisten kustannusten vähentämistä sekä tärkeimpänä rahallisen avun antamista tarvittaessa suuriin vaikeuksiin joutuneille kalastajille, koska heitä on jo erittäin paljon. Tämän vuoksi kehotamme komissiota ottamaan kantaa helposti ymmärrettävällä tavalla ja siten, että kalastuksesta suuresti riippuvaisten alueiden rappioituminen voidaan estää. Toisin sanoen kriisien ajaksi tarvitaan sekä Euroopan tasolla toteutettavia toimia että alueellisiin tilanteisiin mukautettuja kansallisia toimia. 
Miguélez Ramos (PSE ).
    Arvoisa puhemies, olen pannut merkille tänään täällä parlamentissa erityisesti, että kahdesta alasta – maataloudesta ja kalastuksesta – vastaava komission jäsen ei ole paikalla, vaikka hänen pitäisi tehdä aloite ja ehdottaa toimia öljyn hinnannousun aiheuttamien kielteisten vaikutusten lieventämiseksi näillä kahdella alalla, jotka kiistatta ovat hänen vastuullaan. Nämä kaksi alaa ovat ratkaisevia unionin työpaikkojen ja elintarviketuotannon säilymisen kannalta. Kuten komission jäsen Almunia myönsi, kohonneita kustannuksia on kummallakaan alalla vaikea siirtää myyntihintoihin, mitä komission jäsen Fischler ei ilmeisesti ole vielä ymmärtänyt.
Mielestäni meidän velvollisuutemme – ja komission velvollisuus – on toimia ripeästi kriisitilanteissa. Tässä yhteydessä haluan todeta komission jäsenelle Almunialle, että emme halua palata vuoden 2000 tapahtumiin, jolloin komissio päätti julistaa näiden ammattilaisten saaman valtiontuen laittomaksi ja pyytää sitä maksettavaksi takaisin. Tällainen tilanne heikentäisi toimielinten uskottavuutta, eikä vain yhteisön toimielinten vaan myös kansallisten toimielinten uskottavuutta. Olen siis samaa mieltä komission jäsenen kanssa siitä, että on otettava käyttöön väline, jolla tilanteeseen voidaan reagoida yhteisön tasolla, koska muuten kaksi haavoittuvaisinta tuotannonalaamme ovat vaarassa. En usko, että on liikaa vaadittua odottaa kuukausi, jos siten saadaan aikaan asianmukaiset yhteisön laajuiset puitteet, joiden avulla Euroopan unionin tai eri jäsenvaltioiden toteuttamien toimien soveltamisala ja kesto voidaan määrittää. Tämä on uskoaksemme ainoa keino estää kilpailun vääristymät, joita saattaisi syntyä, jos jokainen jäsenvaltio toteuttaisi ne erikseen.
Herranz García (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, maataloudessa käytettävän polttoaineen hinta on noussut 40 prosenttia tämän vuoden alusta. Jos ajatellaan hyvin tuntemaani esimerkkiä – Espanjaa – tämä hinnannousu on aiheuttanut tuottajille hyvin suuria tappioita, eikä kansallisiin korvaustoimiin ole ryhdytty heidän tilanteensa lievittämiseksi ajoissa. Espanjan maanviljelijät ovat erittäin huolissaan Espanjan hallituksen kykenemättömyydestä toimia tässä asiassa. 
Parlamentille esitettiin viime viikolla luonnos, jossa parlamentilta vaadittiin päätöslauselmaa pitkän aikavälin toimista, joilla voitaisiin vähentää maanviljelijöiden riippuvuutta dieselöljystä. 
Tätä luonnosta – joka on ainoa maataloutta koskeva ehdotus, jonka olen nähnyt – ei hyväksytty, ja se mielestäni osoittaa, ettei parlamentti tunne solidaarisuutta maanviljelijöitä kohtaan. Maatalous on kalastuksen ohella toinen hinnannousuista eniten kärsivistä aloista, koska kummassakaan tuottajat eivät voi siirtää kohonneita kustannuksia hintoihinsa.
Ehdotan viittä toimenpidettä ongelman ratkaisemiseksi. Jäsenvaltioiden on ensinnäkin ryhdyttävä koordinoituihin toimiin kilpailun vääristymisen estämiseksi naapurivaltioiden välillä. Toiseksi Euroopan komission on toimittava mahdollisimman hyväntahtoisesti valtiontukea vahvistaessaan. Kolmanneksi Euroopan unionin on lopullisesti pohdittava kypsällä tavalla, miten jo vuosia kehittyneet kriisit saadaan hoidettua olemassa olevin keinoin – ajatelkaamme vaikka vuosia 1993–1994 ja 2000 ja sitä, että kaikki vuodet, jolloin öljyn hinta on noussut, ovat olleet tuottajille tuhoisia. Neljäs toimenpide liittyy asiaan, joka raukesi viime viikon puheenjohtajakokouksessa. Ehdotin siellä, että Euroopan unionia vaadittaisiin esittämään polttoainetuotannolle maksettaviin avustuksiin liittyvän yhteisön lainsäädännön tarkistamista koskeva mietintö mahdollisimman pian, jotta maanviljelijöiden ja Euroopan unionin riippuvuutta öljystä voidaan vähentää. Viidentenä ja viimeisenä toimenpiteenä ehdotan, että parlamentin maatalousvaliokunta laatii mietinnön, jossa pyritään löytämään toteuttamiskelpoisia pitkän aikavälin ratkaisuja. 
Kósáné Kovács (PSE ). –
   Haluan esittää huomautuksen sellaisten maiden näkökulmasta, joilla on vähän energialähteitä. Öljyn hinnannousu on meidänkin maassamme johtanut yleiseen hintojen nousuun. Sen seurauksena talouskasvu on hidastunut, budjettitilanne on muuttunut epävarmaksi ja maatalouden kilpailukyky on heikentynyt, koska energialähteiltään vähäisten maiden maatalous kuluttaa valitettavasti paljon energiaa, ja siten työpaikat ja yhteiskunnalliset saavutukset vaarantuvat. Asumiskustannukset kasvavat ja köyhyys pahenee. Se on surullinen tilanne. Kohtuuttoman korkea öljyn hinta vaarantaa maailman talouskasvun, ja voin vain painottaa komission jäsenen Almunian toteamusta siitä, että öljyn hinnannousuun johtaneeseen pääasialliseen syyhyn eli kansainväliseen keinotteluun on puututtava.
Yhteisön laajuisia toimia tarvitaan paitsi tässä asiassa myös toteutettaessa kaikista ongelmista huolimatta unelmaa vastaanottavasta Euroopasta. Euroopan unionin toimielinten on siis yhteisin toimin estettävä hinnannousuista johtuvat kriisit. Niiden on lisättävä uusiutuvan energian määrää, jotta ne eivät olisi niin riippuvaisia öljymarkkinoista. Lisäksi niiden on autettava luomaan valvontajärjestelmä, jonka avulla analysoidaan öljyn hinnanmuutoksia ja määritetään öljyvarojen strateginen määrä. Tämä tehtävä on ajateltu antaa komission jäsenehdokkaalle László Kovácsille, jonka asiantuntemuksen jotkut parlamentin jäsenet ovat asettaneet kyseenalaiseksi. 
Schierhuber (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, öljyn jatkuvan hinnannousun vuoksi olemme jälleen ymmärtäneet taloudellisen riippuvuutemme kolmansista maista. Emme saa koskaan unohtaa, että raakaöljy on aiheuttanut ja aiheuttaa edelleen monia taloudellisia ristiriitoja, puhumattakaan niistä vahingollisista vaikutuksista, joita sen pumppaamisella, jalostamisella ja käytöllä on ympäristölle. Emme myöskään saa unohtaa, että kyse on rajallisesta luonnonvarasta. Euroopan on korkea aika vapautua öljyntuonnin aiheuttamasta taloudellisesta riippuvuudesta.
Öljyn korkea hinta haittaa maataloutta ja merkitsee maanviljelijöille huomattavia tulonmenetyksiä. Uusiutuvan energian tavoitteellinen käyttäminen on nyt tärkeämpää kuin koskaan ennen, sillä uusiutuvien raaka-aineiden käyttäminen edistää merkittävästi ympäristönsuojelua ja tarjoaa myös maanviljelijöillemme uusia vaihtoehtoisia tulonlähteitä. Ennen kaikkea se on kuitenkin oikea tapa saavuttaa energiaomavaraisuus, minkä vuoksi meidän on vaadittava, että Euroopan laajuinen tehottomaksi osoittautunut biopolttoaineiden vapaaehtoinen käyttö muutetaan pakolliseksi. Tässä direktiivissä öljyteollisuuden edut ovat etusijalla, eikä siinä ole otettu huomioon Kioton pöytäkirjan tavoitteita eli sitä, miten toimeentulo voidaan paremmin turvata haja-asutusalueilla ja miten voidaan luoda enemmän työpaikkoja syrjäisimmillekin alueille.
Arvoisa komission jäsen, vastuumme tulevista sukupolvista edellyttää, että vaadimme uusiutuvien energialähteiden käytön edistämistä ja pakollista lisäämistä koko Euroopassa. Jos nyt ei ole sen aika, koska sitten? Suunnatkaamme siis uusien ja järkevien energialähteiden avulla tulevaisuuteen! 
Paasilinna (PSE ).
    Arvoisa puhemies, komission jäsen, kollegat, öljyn hinta on nyt vielä edullisempi kuin 80-luvun alussa, mutta säästämiseen se ei ole meitä opettanut. Polttoaineen hintahan näyttää seuraavan dollarin kurssikehitystä, tällä hetkellä sotivan dollarin kurssikehitystä. Miksi emme ilmoita näitä hintoja euroina kuten jäsen Karlsson esitti mietinnössään? Valitettavasti EPP kaatoi varmuusvarantoja koskevan mietinnön vajaa vuosi sitten tässä salissa. Jokohan nämä Yhdysvaltain ja Euroopankin energiaongelmat ovat meitä herätelleet? Epävakaa tilanne niin Afrikassa, Lähi-idässä kuin Venäjällä on aiheuttanut ongelmia öljynhankinnassa. Venäjän öljystä kilpailevat meidän lisäksemme myös Yhdysvallat, Japani, Kiina ja Intia. Meidän on varmistettava polttoaineen saanti.
Jäsenvaltioiden tulisi varautua pitkäkestoisiin hintahuippuihin väliaikaisilla veroratkaisuilla, laajoilla varmuusvarannoilla, niitä me tarvitsemme, uusilla energianlähteillä – kulutusta vähentämällä ja tehostamalla. Jäsen Karlssonin mietinnön kaaduttua parlamentti vaati, että komissio valmistelee uuden ehdotuksen asiasta. Milloin komissio aikoo tehdä tämän ehdotuksen? Meidän on tietysti pakko vähentää riippuvuutta öljystä ja kehittää uusia energianlähteitä. 
Kauppi (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, öljyn hinnan nousulla on kiistämättömiä vaikutuksia Euroopan taloudelle, maataloudelle ja kalastukselle. Ajankohtaisempaa aihetta on vaikea löytää. Olemmehan tänään kuulleet muun muassa Ranskassa öljynjalostusta ja varastointia vaikeuttavista maanviljelijöistä, jotka periranskalaiseen tapaan vaativat maataloudessa käytettävän polttoaineen täyttä verovapautta.
Norjan öljyteollisuuden työkiistan kärjistyminen on myös ajankohtainen, ja se on nostanut raakaöljyn hintaa Pohjoismaissa. Historiallisesti tarkasteltuna öljyn nykyinen tynnyrihinta, yli 55 dollaria tynnyriltä, ylittää reilusti 40 dollarin tason, jonka on katsottu merkittävästi hidastavan maailmantalouden kasvua. Mikäli nykyinen hintataso säilyy, jouduttaneen maailmantalouden kasvuennusteita tarkistamaan alaspäin. Pitkään jatkuessaan tilanne muodostuu ongelmaksi myös meille.
Nyt pitäisi kuitenkin käyttää malttia. Öljynhinnan pitkään jatkunut nousu on seurausta viime aikojen tapahtumien lisäksi Kiinan ja Kaakkois-Aasian maiden vahvasta talouskasvusta, joka sinänsä on positiivinen asia. Myös Yhdysvaltain alhaiset varannot ja Lähi-idän poliittinen epävakaus ovat vaikuttaneet asiaan. Lisäksi kun ajatellaan Yhdysvaltain presidentinvaaleja ja monia muita poliittisia seikkoja, tällaiset spekulatiiviset elementit ovat nyt vaikuttaneet hintapaineisiin, eikä niillä ole niin paljon tekemistä öljyn reaalisen vähyyden kanssa.
Ainoa keino, jolla voimme pitkällä aikavälillä vaikuttaa niin öljyn kuin muunkin energian hintaan, on huolehtia, että eurooppalainen energiapolitiikka on riittävän monipuolista. Meidän on nimenomaan tuettava monipuolista energiayhdistelmää, jossa ovat mukana kaikki keskeiset energiamuodot, erityisesti myös ydinvoima. Riippuvuus öljystä on hyvin vaikea myös Venäjän-suhteiden kannalta, kuten muun muassa jäsen Paasilinna edellä sanoi. Venäjä myy energiaa sinne, mistä sillä on saatavissa paras hinta, ja suurkuluttajat Kiina ja Intia voivatkin vetää tässä Eurooppaa pidemmän korren. Meidän ei siis tule laskea tuontienergian varaan, vaan on huolehdittava siitä, että itse tuotamme Euroopassa entistä suuremman osan energiastamme kohtuullisella hinnalla ja ympäristön kannalta kestävällä tavalla. 
Almunia,
    Arvoisa puhemies, haluan esittää muutaman huomautuksen vastauksena tämän istunnon aikana pidettyihin puheenvuoroihin ja korostaa, että olen täysin samaa mieltä monista esitetyistä perusteluista ja mielipiteistä.
Ensin haluan esittää arvioni siitä, miten öljyn hinta kehittyy nyt ja tulevaisuudessa, sekä siitä, miten tämä vaikuttaa Euroopan talouteen yleensä.
Haluan korostaa, että meidän on oltava realistisia näitä vaikutuksia arvioitaessa ja että tämän öljyn hinnannousua koskevan, dollareissa mitattuna erittäin merkittävän kriisin vaikutukset Euroopan taloudelle ovat paljon pienemmät kuin aiemmissa kriiseissä. Emme saa siis liioitella kriisin talousvaikutuksia, vaikka niistä aiheutuukin hyvin huomattavia ja yhteiskunnallisesti tuskallisia seurauksia tietyille aloille.
Toiseksi meidän on mielestäni arvioitava öljyn hintakehitystä varovasti esittäessämme käsityksiämme kehityksen suunnasta. On totta, että jotkut taloustieteilijät ovat puhuneet 60:stä tai 70 dollarista, mutta on myös totta, että tulevaisuudessa markkinoiden katsotaan perustuvan nykyistä 50 dollarin tynnyrihintaa edullisempaan hintatasoon ja että markkinoiden toimijat eivät näin ollen odota bensiinin hinnan nousevan enempää. Sen sijaan markkinatilanteen odotetaan ennemminkin tasoittuvan, kun otetaan huomioon, kuten jotkut teistä jo totesivatkin, ettei öljyn viime kuukausien hinnannousu vastaa markkinoilla objektiivisesti vallitsevaa kysyntää ja tarjontaa eikä muita tilanteeseen vaikuttavia geopoliittisia tekijöitä, vaan se on keinottelua, joka ei voi jatkua ikuisesti.
Sen vuoksi meidän on arvioitava harkitusti ja realistisesti tilannetta, joka ei missään tapauksessa ole myönteinen ja jolla, kuten alussa totesin ja kuten monet teistä ovat niin ikään todenneet, on kielteinen vaikutus kasvuun ja hintakehitykseen.
Kolmanneksi olen täysin samaa mieltä niiden kanssa, jotka vaativat, että energiatehokkuuttamme on lisättävä ja että riippuvuuttamme öljystä energialähteenä on vähennettävä. Mielestäni Euroopan unioni on edistynyt tässä merkittävästi viimeisten 20 tai 25 vuoden aikana, ja meidän on jatkettava edistymistä samaan suuntaan ja tarvittaessa tehostettava – mielestäni tämä on selvästi tarpeen tietyissä asioissa – yhteisön toimia energiapolitiikan alalla.
Esimerkkinä mainittakoon, että vaikka totesin aiemmin, että mikäli öljytynnyrin hinta pysyy 50 dollarissa seuraavat kaksi vuotta vuoden 2006 loppuun asti, se hidastaisi Euroopan unionin talouskasvua yhdellä prosentilla, vaikutukset Yhdysvaltojen talouteen olisivat paljon suuremmat, koska se on Euroopan unionin valtioita paljon riippuvaisempi öljystä ensisijaisena energialähteenä. Lisäksi koska öljyn hintakehitys on kielteinen mutta sen vaikutukset eivät jakaudu tasaisesti yhteiskuntamme tai tuotantomme eri osa-alueille, kuten monet teistä totesivatkin, on selvää, että meidän on tarkistettava toimiamme korjataksemme tilanteen niillä aloilla, jotka ovat kärsineet hinnannoususta eniten. Enemmistö teistä, jotka viittasitte epätasaisesti jakautuneisiin toimiin, tarkoititte aivan aiheellisesti ennen kaikkea kalastusalaa ja maataloutta.
Minkä sääntöjen ja minkä puitteiden mukaan meidän sitten olisi jaettava toimet ja toteutettava nämä erittäin suuret korvaukset öljyn hinnannoususta eniten kärsineille aloille? Haluan mainita jälleen kolme perustetta.
Ensinnäkin huomiota on kiinnitettävä selvästi koordinointiin – kenellekään ei ole hyötyä yksipuolisista kansallisista toimista asioissa, joista on päätettävä Euroopan tasolla joko Ecofin-neuvostossa tai maatalousneuvostossa. Maatalousneuvosto alkoi tarkastella asiaa 18. päivä, eivätkä jäsenvaltiot olleet ensimmäisessä istunnossa yksimielisiä. Hyvät parlamentin jäsenet, kuten tiedätte, komission on sen vuoksi laadittava aloitteita ja uudessa komissiossa – joka toivottavasti vahvistetaan ensi keskiviikkona – on maatalousasioista vastaavan komission jäsenen lisäksi myös uusi kalastusasioista vastaava komission jäsen Borg ja uusi energia-asioista vastaava komission jäsen, kuten parlamentin jäsen totesi.
Komission aloitteiden lisäksi neuvostossa on kuitenkin päästävä yhteisymmärrykseen sekä koordinoinnista, joka on Ecofin-neuvoston vastuulla etenkin verotukseen liittyvien toimien osalta, että kaikista tuotantoaloilla toteutettavista toimista, joista keskusteltiin ensimmäisessä, 18. päivänä pidetyssä istunnossa. Jäsenvaltiot eivät päässeet asiasta täysin yksimielisyyteen.
Lopuksi haluan todeta, että me kaikki tiedämme, että keskustelua aiheesta on jatkettava tulevien kuukausien aikana, mutta haluan toistaa, mitä alussa totesin. Meidän on jatkettava keskustelua tietoisina siitä, että öljymarkkinat eivät rakenteellisesti tule koskaan olemaan samanlaiset kuin ne olivat kymmenen, kaksikymmentä tai kaksikymmentäviisi vuotta sitten muun muassa siksi, että nyt on olemassa uusia energiaa kuluttavia valtioita, joilla on valtavia taloudellisia voimavaroja ja jotka kasvavat nopeasti. Euroopan energiapolitiikan suunta on kuitenkin oikea, emmekä saa muuttaa sitä vaan meidän on tuettava sitä. 
Puhemies. –
   Keskustelu on päättynyt.
Ribeiro (GUE/NGL ). –
    Öljytynnyrin hinta on ylittänyt 50:n Yhdysvaltain dollarin ratkaisevan rajan. Hinta vaihtelee, mutta suunta on nouseva.
Hinnannousu johtuu monimutkaisesta tapahtumaketjusta, johon kuuluvat Irakin miehitys, poliittinen ja yhteiskunnallinen epävakaus eräissä suurissa öljynviejämaissa, luonnonkatastrofit ja kasvanut kysyntä voimakkaasti kasvavissa suuren väkiluvun maissa sekä keinottelu.
Kansainvälisen valuuttarahaston mukaan 8 dollarin hinnannousu tynnyriltä heikentää talouskasvua 0,5 prosenttia. Vaikka laskusuhdanne ei siis ole yhtä jyrkkä kuin 70- tai 80-luvulla, maailmantalous ja sen paljon kohottu noususuhdanne ovat suuressa vaarassa.
Ensimmäisenä hinnannousu vaikuttaa kuljetusalaan, kalastukseen ja maatalouteen. Nämä alat, ja etenkin kaksi viimeksi mainittua, ovat jo pahasti lamaantuneet.
Yhteisön olisikin poistettava hinnannoususta kärsineille aloille maksettavia suoria julkisia tukia koskevat rajoitukset, ryhdyttävä toimiin ja annettava unionin tasolla käytännön tukea, jotta öljyn hinnannousun yhteiskunnalliset ja taloudelliset vaikutukset jäisivät mahdollisimman vähäisiksi.
Varsinainen asia on kuitenkin paljon laajempi ja rakenteellisempi ja johtuu siitä, ettei maailmantaloudessa ole koskaan onnistuttu parantamaan sen ongelmallista riippuvuutta uusiutumattomasta luonnonvarasta, joka on altis keinottelulle. 
Toussas (GUE/NGL ).
   – Öljyn kansainvälinen ja kansallinen hinnannousu johtuu suuryritysten suurhyökkäyksestä, jolla tavoitellaan suurempaa voittoa, ja tämä vaikuttaa suoraan tavallisten perheiden tulotasoon. Hinnannousun vaikutukset tuntuvat etenkin köyhissä talouksissa talvella, ellei näitä talouksia voida auttaa selviämään lämmityskuluistaan suorin taloudellisin tuin.
"Mustan kullan" jatkuva hinnannousu johtaa laajalti käytettyjen tuotteiden uuteen, yleiseen hinnannousuun sen lisäksi, että jatkuva hintojen nousu on merkittävästi verottanut työntekijöiden tuloja. Samaan aikaan alalla toimivien monikansallisten yhtiöiden tuotto moninkertaistuu nopeasti, pääomaa kohdistetaan ja keskitetään entistä tehokkaammin pienten ja keskisuurten yritysten kustannuksella ja pääomien uudelleenjärjestelyjä lisätään. 
Kehitysmaiden kasvava energiankulutus ja sodat sekä hinnannousut, joita monopolit itse aiheuttavat, ovat tekosyy hintojen nostamiselle. Todellinen syy on se, että tuotantoresursseja riistetään rahavallan etujen vuoksi, ja tätä valtaa vahvistetaan entisestään yhä yleistyvän yksityistämisen avulla.
Korkeisiin hintoihin voidaan vastata vain siten, että työntekijät taistelevat yhdessä tätä barbariaa vastaan ja radikaalin muutoksen ja sen puolesta, että energiasta ja muista strategisesti tärkeistä aloista tulee kansalaisten omaisuutta ja että ne tyydyttävät työntekijöiden nykyiset tarpeet. 

(1) 

