Euroopan unionin turvallisuusstrategian täytäntöönpano Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikassa (keskustelu) 
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Karl von Wogaun laatima ulkoasiainvaliokunnan mietintö Euroopan unionin turvallisuusstrategian täytäntöönpanosta Euroopan unionin turvallisuus- ja puolustuspolitiikassa.
Karl von Wogau 
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aluksi todeta, että jäsen Dimitrakopoulos on antanut kahden minuutin puheaikansa minulle, joten minulla on ilo puhua yli seitsemän minuuttia.
Keskustelun aiheena on Euroopan unionin turvallisuusstrategia sellaisena kuin korkea edustaja sitä ehdotti ja valtioiden ja hallitusten päämiehet sen hyväksyivät 12. syyskuuta 2003. Strategian perussisältö on erityisen merkityksekäs, mutta on todettava, että geopoliittinen tilanne on muuttunut tällä välin, joten ensisijaisten tavoitteidemme on myös muututtava. Siksi kehotammekin mietinnössämme neuvostoa toimittamaan parlamentille kerran vaalikaudessa selvityksen EU:n turvallisuusstrategiasta, josta voidaan sitten keskustella sekä Euroopan parlamentissa että kansallisissa parlamenteissa. Näin tapahtuu Yhdysvalloissa, jossa tämäntyyppinen keskeinen selvitys annetaan kerran vaalikaudessa. Samanlaisen järjestelyn käyttöönotto voisikin kehittää alaa koskevaa transatlanttista vuoropuheluamme.
Painotammehan EU:n turvallisuusstrategiassa joka tapauksessa hieman eri asioita kuin amerikkalaiset omassaan. Me suosimme moninapaista globaalia järjestystä, jota korkea edustaja Solana kutsuu tehokkaaksi monenvälisyydeksi. Me emme tukeudu vapaaehtoisten kumppanuuksiin vaan pikemminkin YK:n peruskirjaan ja kansainvälisiin järjestöihin. Meidän on ymmärrettävä, että strategiasta saadaan onnistunut ainoastaan, jos pystymme tehostamaan kansainvälisten järjestöjen työskentelyä.
Mietintö sisältää lisäksi uuden määritelmän turvallisuus- ja puolustusliitosta, johon meidän olisi seuraavaksi pyrittävä ja jota EU:n kansalaiset itse asiassa haluavat. Mielipidemittausten mukaan nimittäin 70 prosenttia heistä haluaa EU:lle päätäntävaltaa turvallisuus- ja puolustuspolitiikassa. Tämä on EU:n kansalaisten tahto.
Mitä turvallisuus- ja puolustusliitto sitten tarkoittaa? Se käsittää useita seikkoja, kuten perustuslakiluonnoksessa hahmotellun EU:n ulkoministerin. Ehdotamme myös apulaisulkoministeriä, joka olisi vastuussa puolustusasioista. Mihin häntä tarvitaan? Olen - vielä - parlamentin turvallisuus- ja puolustuspolitiikan alivaliokunnan puheenjohtaja, mutta minulla ei ole virkaveljeä täytäntöönpanopuolella. Tämä näkyy siinä, että neuvostossa ei ole tällaista paikkaa täytettynä.
Täytäntöönpanopuolella on oltava henkilö, jonka kanssa voidaan keskustella jatkuvasti muuttuvasta tilanteesta. Siksi ehdotamme apulaisulkoministerin nimeämistä sekä yhtä toista seikkaa, joka ei sisälly mietintöön mutta josta tiedän jäsen Brokin olevan kiinnostunut. Tarkoitan ulkoasianyksikköä ja sitoutumista keskinäiseen avunantoon, kuten perustuslakiluonnoksessa ehdotetaan. Tämä ajatus sisältyy jo Brysselin sopimukseen, jolla Länsi-Euroopan unioni perustettiin.
Henkilökohtainen ehdotukseni on, että keskitymme tähän turvallisuus- ja puolustusliittoa koskevaan hankkeeseen, mikäli haluamme käynnistää perustuslakiprosessin uudelleen. Olen nimittäin varma siitä, että ihmiset on helpompi saada haluamaan yhteistä turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa kuin selittää heille jälleen kerran, mikä on perustamissopimus.
Olemme kokemuksen kautta havainneet onnistuneemme aina kaikessa, jos olemme ensiksi ilmoittaneet tavoitteistamme ja sen jälkeen tutkineet, mitä toimielimiä ja toimielinuudistuksia tähän tarvitaan. Mielestäni tämä hanke on siis järkevää ottaa mukaan perustuslakiprosessin ytimeen.
EU:lla on tällä hetkellä sotilasjoukkoja käskyvallassaan: ne on sijoitettu Bosnia ja Hertsegovinaan ja Kongoon. Vuoden 2007 alusta käytössämme on joka kuudes kuukausi kaksi niin kutsuttua "taisteluyksikköä", jotka voidaan lähettää paikalle lyhyellä varoitusajalla. Euroopan unioni ja parlamentti ovat erityisessä vastuussa näistä sotilaista, joita lähetämme Kongoon, Bosnia ja Hertsegovinaan ja muualle. Emme saa altistaa heitä tarpeettomille riskeille, joista sotilaiden eloonjääminen riippuu ja joita syntyy puutteellisesta varustuksesta tai johtajuudesta. Näin ollen ehdotammekin mietinnössä, että Kongossa useaan otteeseen havaitut tiedustelualan puutteet korjataan.
Vaikka EU:n toimet televiestinnän sekä maa- ja meriliikenteen alalla ovat edelleen puutteellisia, tarvitsemme ennen kaikkea tehokasta demokraattista valvontaa, joka käsittää tietenkin tiedonvälityksen ja kuulemisen: näissä on vielä usein puutteita. Meille ei tiedoteta riittävästi neuvoston suunnitelmista: vaikka toimielinten välisessä sopimuksessa viitataan parlamentin kuulemiseen, neuvosto suhtautuu siihen hyvin empivästi.
Turvallisuuteen, sotaan ja rauhaan liittyviä asioita ei voida jättää kenraalien päätettäviksi, muttei myöskään ainoastaan täytäntöönpanoelinten vastuulle. Tässä tarvitaan nimittäin kansalaisten valitsemien parlamenttien, eli kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin, harjoittamaa demokraattista valvontaa.
Margot Wallström
komission varapuheenjohtaja. (EN) Komissio on tyytyväinen tähän kokonaisvaltaiseen mietintöön, joka osoittaa, miten tärkeänä Euroopan parlamentti pitää Euroopan unionin turvallisuusstrategiaa ja yleensäkin koko turvallisuusalaa.
Kuten tiedätte, kyse ei ole komissiojohtoisesta alasta. Edistämme kuitenkin merkittävällä tavalla turvallisuutta kriisitilanteissa. Olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että nykyisessä turvallisuusympäristössä on toimittava kokonaisvaltaisen turvallisuuskäsitteen pohjalta ja että niin ulkoiseen kuin sisäiseenkin turvallisuuteen on kiinnitettävä riittävästi huomiota. Meidän on käytettävä turvallisuustavoitteidemme saavuttamiseksi kaikki mahdolliset keinot riippumatta siitä, liittyvätkö ne siviili- vai sotilastoimiin ja ovatko ne jäsenvaltioiden vai unionin hallinnassa. Kuten komissio mainitsi kesäkuisessa tiedonannossaan "Euroopan unioni maailmassa", meidän on lisäksi parannettava yhtenäisyyttä, tehokkuutta ja näkyvyyttä käytännönläheisen ja yhteistyöhön pohjautuvan lähestymistavan avulla. Voitte olla varmoja, että tehdessään neuvoston kanssa yhteistyötä komissio kunnioittaa jatkossakin täysimääräisesti toimielinten vastuunjakoa.
Pidän erittäin rohkaisevina Euroopan unionin jäsenvaltioiden, komission sekä neuvoston sihteeristön viimeaikaisia toimia, joiden tarkoituksena on yhteistyön tiivistäminen Euroopan unionin turvallisuusstrategian tavoitteiden saavuttamiseksi. Esimerkkeinä mainittakoon turvallisuusalan uudistuksen sekä aseistariisunnan, kotiuttamisen ja uudelleenintegroinnin kehittäminen, Afganistanissa ja Kongon demokraattisessa tasavallassa toteutetut konkreettiset toimet, Rafahin ja Moldovan raja-avustustyö sekä suunniteltu Kosovon tehtävä.
Kauden 2007-2013 rahoitusnäkymien yhteydessä esitellyillä uusilla välineillä edistetään koordinointia. Erityisesti vakautusväline, johon sisältyvät sekä lyhyen että pitkän aikavälin painopisteet, auttaa meitä vastaamaan joustavasti tuleviin haasteisiin. Sen avulla voidaan parantaa vaatimustenne mukaisesti myös turvallisuusalan parlamentaarista valvontaa.
Komissio on kehittänyt aktiivisesti toimia, joilla voidaan vastata ensisijaisiin turvallisuusuhkiin ja edistää tehokasta monenvälisyyttä. Tältä osin olemme keskittyneet muun muassa naapuruuspolitiikkaan, kehitysavun tehokkuuteen, humanitaariseen apuun ja siviilien suojeluun. Olemme ottaneet opiksemme tähänastisista kokemuksista ja esitämme pian ehdotuksia Euroopan naapuruuspolitiikan lujittamiseksi. Mietinnössä viitataan myös komission useisiin aloitteisiin katastrofin- ja kriisinhallinnan sekä terveydenhuoltoa koskevien hätätilanteiden aloilla.
Mietinnössä suhtaudutaan myönteisesti komission työhön Euroopan puolustusmateriaalimarkkinoiden luomiseksi ja erityisesti tuleviin aloitteisiin, jotka koskevat puolustushankintoja ja yhteisön sisäisiä siirtoja. Olemme kiitollisia parlamentille sen jatkuvasta tuesta tällä arkaluonteisella alalla. Edistymällä tällä alalla voimme parantaa eurooppalaisen teollisuuden kilpailukykyä ja vauhdittaa sotilas- ja siviilivalmiuksien kehittämistä EU:n toimissa.
Komissio kiittää parlamenttia erityisesti sen tuesta turvallisuustutkimuksen ja avaruuspolitiikan aloilla, jotka ovat jo seitsemännen tutkimuksen puiteohjelman erityisiä temaattisia painopisteitä. Olemme täysin yhtä mieltä tutkimuksen merkityksestä kilpailukyvyn kannalta.
Komissio tekee näillä aloilla läheistä yhteistyötä Euroopan puolustusviraston kanssa. Tarkoituksena on taata täydentävyys ja yhteisvaikutukset pyrittäessä kehittämään valmiuksia ja lujittamaan Euroopan unionin teollisuuspohjaa. Komissiolla ja Euroopan puolustusvirastolla on yhdessä keskeinen tehtävä siirryttäessä kansallisesta lähestymistavasta eurooppalaiseen lähestymistapaan ja lähennettäessä turvallisuus- ja puolustusaloja keskenään. Noudatamme tässä yhteydessä nykyisen toimielinkehyksen rajoja ja selkeästi määritettyjä poliittisia kantoja, jotka koskevat siviili- ja puolustusalojen tutkimusta, kunnioittamalla täysimääräisesti Euroopan turvallisuuden tutkimusohjelman siviililuonnetta.
Lopuksi haluan painottaa, että parlamentin mietinnöt ovat erittäin tervetulleita, samoin kuin ulkoasiainvaliokunnan yhteiset tapaamiset kansallisten parlamenttien vastaavien valiokuntien kanssa sekä julkiset kuulemiset. Arvioimalla tilannetta säännöllisesti voimme hallita toimiamme ja mukauttaa strategiamme muuttuvaan ympäristöön. Komissio osallistuu mielellään näihin keskusteluihin tiedottamalla kattavasti toimistaan osana EU:n kokonaistoimia.
Elmar Brok
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, arvostan erittäin paljon sitä, että komission varapuheenjohtaja on luonamme tänään. Tämä osoittaa, että komissio pitää turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa tärkeänä. Neuvoston poissaolo - jos se halutaan nähdä myönteisessä valossa - voidaan puolestaan tulkita niin, että nyt kun pilarirakenteesta on luovuttu, puheenjohtajavaltio Suomi on vähitellen tunnustamassa, että myös turvallisuus- ja puolustuspolitiikasta on tullut yhteisön asia. Jos en olisi päätynyt tähän myönteiseen tulkintaan, olisin hyvin närkästynyt puheenjohtajavaltion poissaolosta.
Ulko-, turvallisuus- ja puolustuspolitiikasta on tulossa yhä tärkeämpää, ja haluan kiittää jäsen von Wogauta tästä mietinnöstä. Kiitän myös turvallisuus- ja puolustuspolitiikan alivaliokuntaa sen tekemästä työstä, joka on omiaan korostamaan alan aidosti ratkaisevaa merkitystä tilanteen kehittyessä. Kun otetaan huomioon tarmo, jolla pyrimme turvaamaan energiatoimituksemme, Iranin tilanne, Yhdysvaltojen Irakin- ja Afganistanin-politiikan mahdolliset muutokset vaalien jälkeen ja Gazasta tänä iltapäivänä käymämme keskustelu - puhumattakaan ajankohtaisista tapahtumista Darfurissa ja muilla alueilla, joilta jotkut ostavat raaka-aineita ja toiset kampanjoivat ihmisoikeuksien puolesta ja pitävät sitten näyttäviä huippukokouksia Pekingissä ja Shanghaissa - ei ole vaikeaa huomata, että tämä kysymys on jatkossa yhä tärkeämpi Euroopan unionille ja että meidän on tämän vuoksi välttämätöntä toteuttaa tiettyjä toimia. Vain lisäämällä sotilaallisten valmiuksiemme uskottavuutta me eurooppalaiset voimme siirtää transatlanttisen kumppanuuden painopistettä pelkästä sotilasmahtiin nojautumisesta kohti kolmiyhteyttä, johon kuuluvat ennaltaehkäisy - tämä on asetettava etusijalle - siviilikriisinhallinta ja sotilaallinen valmius. Voimme saavuttaa tämän vain omaksumalla vahvan kannan niin kutsuttua länttä kohtaan, ja siksi meidän on huolehdittava myös Nato-yhteyksiemme lujittamisesta.
Olisin tyytyväinen, jos meillä olisi moninaisten kansallisesti johdettujen operaatioiden sijaan poliittinen yhteisymmärrys siitä, että nämä operaatiot olisi toteutettava nykyistä enemmän Berlin plus -järjestelyjen pohjalta. Tämä nimittäin tarkoittaisi paitsi aiempaa yhteisöllisempää lähestymistapaa myös tavoitteiden lähentämistä ja yhteistyön tiivistämistä Naton kanssa.
Helmut Kuhne
PSE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, käsittelen lyhyesti parlamenttimme sosialidemokraattisen ryhmän kantaa valiokunnan työn tulokseen.
Pidämme tärkeänä kolmea kysymystä. Ensinnäkin meidän on vahvistettava turvallisuusstrategian diplomaattisia näkökohtia ja siviilinäkökohtia. Toiseksi meidän on vältettävä ansat, joihin lankeamme, jos sotilaallisella opillamme ei ole perustaa: teksti ei sisällä lainkaan sellaisia termejä kuin "ennaltaehkäisevä" eikä mitään siihen viittaavaakaan. Kolmanneksi välineet ja toimielinten vaatimukset on pidettävä täysin erillään. Nämä edistysaskeleet ovat mielestämme tärkeitä, ja esittelijän kanssa tehdyn hedelmällisen yhteistyön ansiosta edistyminen näiden näkökohtien osalta osoittautui mahdolliseksi, mistä olen kiitollinen. Sosialidemokraattisesta näkökulmasta ratkaisematta on kuitenkin yhä joitakin kiistanalaisia kysymyksiä.
Huomaamme, että joulun lähestyessä hankintojen toiveluettelot ovat vaarassa pidentyä. Meidän pitäisi keskittyä lentokuljetusten, tiedotuksen ja viestinnän kaltaisiin painopisteisiin, jotka olemme jo asettaneet itsellemme. Meidän ei itse asiassa tarvitse haikailla amfibioajoneuvoja, Välimeren laivastoa eikä lentotukialuksia, sillä ne estävät meitä tavoittelemasta asioita, jotka todella ovat strategian kannalta tärkeitä painopisteitä. Meidän on kysyttävä itseltämme, eivätkö edellä mainitut esimerkit kuulu tyystin eri asiayhteyteen kuin turvallisuusstrategiaan.
Vaikka aiomme kannattaa useimpia tarkistuksia, joilla tarkennetaan diplomatiaan, kansalaisyhteiskuntaan ja aseriisuntaan liittyviä tekstikohtia, emme toisaalta katso, että kriisejä olisi ehkäistävä kaikissa mahdollisissa tilanteissa yksinomaan muilla kuin sotilaallisilla keinoilla.
Nykypäivän todellisuus on jo muuttunut, mihin esittelijä viittasikin. Olemme lähettäneet joukkoja Makedoniaan estämään samanlaisen sisällissodan syttyminen kuin ne, jotka ovat jo riehuneet muissa entisen Jugoslavian maissa. Kongossakaan emme käyttäneet pelkkiä siviilikeinoja vaan lähetimme maahan joukko-osaston varmistamaan, että vaalit voidaan järjestää rauhassa. Luotan siihen, että nämä joukot voivat palata kotiin tämän kuun loppuun mennessä.
Puheenvuoroni lopuksi haluan palata näkökohtaan, jota esittelijä korosti perustellusti heti mietinnön aluksi: uhkia koskevaa analyysiä ja turvallisuusstrategian nojalla toteutettavia toimia on arvioitava säännöllisesti. Hyväksyttyämme mietinnön meidän on keskusteltava seuraavaksi siitä, miten me voimme järjestää tämän prosessin parlamentin osalta.
Annemie Neyts-Uyttebroeck
ALDE-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä jäsen von Wogauta lämpimästi tästä erinomaisesta mietinnöstä, joka tarjoaa tarkan ja kattavan katsauksen ulkoasiainvaliokunnan ja turvallisuus- ja puolustuspolitiikan alivaliokunnan nykyiseen ajattelumalliin. Haluan kiittää esittelijää myös hänen toimistaan mahdollisimman laajan yhteisymmärryksen saavuttamiseksi muiden poliittisten ryhmien kanssa. Tämä tarkoittaa, että ryhmäni hyväksyy mietinnön ilman muuta, mutta haluan silti nostaa esiin kaksi erityistä huomiota.
Ensimmäinen huomioni koskee tarvetta varmistaa tehokas parlamentaarinen valvonta sekä kansallisella että EU:n tasolla. Kuten on todettu, EU on tällä hetkellä mukana yhä useammissa sotilas- ja siviilioperaatioissa eri puolilla maailmaa. Vaadin, että parlamentti pidetään jatkuvasti ajan tasalla ja että sitä informoidaan ja kuullaan aina, kun uutta operaatiota harkitaan. Tähän mennessä kaikki operaatiot ovat sujuneet hyvin, mutta on täysin mahdollista, että jonakin päivänä sattuu suuri välikohtaus, ja siinä yhteydessä parlamentin valvontaa vaaditaan varmasti äänekkäästi ja laajalla rintamalla.
Toiseksi tarvitaan komission, korkean edustajan, neuvoston ja jäsenvaltioiden roolien huomattavaa selkeyttämistä. Siitä, kuka maksaa ja mitä, päätetään aivan liian usein tapauskohtaisesti, mikä puolestaan tekee valvonnasta hankalaa. Tällainen käytäntö on omiaan lisäämään päällekkäisyyttä ja voimavarojen haaskausta, ja mikä pahinta, se johtaa suoranaiseen kilpailuun esimerkiksi neuvoston erityislähettiläiden ja komission valtuuskuntien välillä. Neuvosto ja komissio tietenkin kieltävät tämän, mutta monet meistä ovat perillä asiasta, vaikkei tällainen kilpailu olekaan yleissääntö.
Lopuksi totean, että kaikkein eniten tarvitsemme jäsenvaltioiden hallitusten poliittista tahtoa, mutta sehän on valitettavasti kokonaan toinen tarina.
Angelika Beer
Verts/ALE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, parlamentissamme on hyvien tapojen mukaista aloittaa kiittämällä lämpimästi esittelijää. Vaikka minulla on ilo tehdä näin tälläkin kertaa, minun on kuitenkin todettava olevani hyvin surullinen siitä, että - ensimmäistä kertaa kahteen ja puoleen vuoteen - en voi suositella ryhmälleni mietinnön hyväksymistä, ellei tärkeimpiä tarkistuksiamme hyväksytä.
Haluan perustella tätä ensinnäkin sisällöllisesti ja toiseksi muodollisesti. Lähtökohtaisesti mietintö näyttää suurelta osin - kuten eräs kollegoistani huomautti - aseteollisuuden ostoslistalta. Sellaista ei voida hyväksyä otsikon "Euroopan unionin turvallisuusstrategia ja ETPP" alla, sillä tällä otsikolla viitataan paljon monitahoisempiin käsitteisiin.
Kun tämä otetaan huomioon, mietintö ei ole tyhjentävä esitys, pikemminkin päinvastoin. Oletan, että juuri tästä syystä esittelijän oma ryhmä esitti 45 tarkistusta, joka on huomattava määrä.
Kun mietintöä tarkastellaan yksityiskohtaisesti, on selvää, että siinä pyritään hämärtämään rajoja, jotka perustamissopimuksessa on vedetty sisäisen ja ulkoisen turvallisuuden välille. Europol kuuluu ETPP:n soveltamisalaan. ETPP:tä on määrä käyttää niin terrorismin torjuntaan kuin infrastruktuurin, energiatoimitusten ja ulkorajojen suojeluunkin. Poliisi-, sotilas- ja oikeustoimintojen yhdistäminen tällä tavoin merkitsee voimassa olevien perussopimusten räikeää rikkomista, ja se aiheuttaa myös uusia turvallisuuspoliittisia ongelmia: kyseessä on juuri sama lähestymistapa kuin se, jota presidentti Bush, Dick Cheney ja äskettäin eronnut Donald Rumsfeld ovat noudattaneet. Yhdysvaltojen turvallisuuspolitiikan mukainen sisäinen turvallisuus on jo ajautunut karille, eikä meidän ole syytä matkia sitä.
Toiseksi mietinnöstä saa sen vaikutelman, ettei Euroopan ulko- ja turvallisuuspolitiikalla ole lainkaan siviiliulottuvuutta, vaikka suurin osa 17:stä ETPP-operaatiosta lukeutuu siviilihankkeisiin. Myöskään siviilikonfliktien ehkäisyyn ei kiinnitetä tarpeeksi huomiota, vaikka nimenomaan sitä tarvittaisiin juuri nyt.
Kolmanneksi totean, että puolustusmarkkinoiden yksityiskohtaisen käsittelyn sijaan nyt olisi ollut oikea aika puhua selkokielellä Euroopan turvallisuudesta ja aseriisunnasta - sekä perinteisestä aseriisunnasta että ydinaseriisunnasta. Aiheesta ei kuitenkaan puhuta halaistua sanaa koko mietinnössä.
Neljänneksi haluan käsitellä kysymystä siitä, mitä sotilastarvikkeita meidän on määrä hankkia: lentotukialuksia, satelliittiviestintäjärjestelmiä - kaikkia näitä pyydetään sillä perusteella, että meistä on tulossa puolustusunioni. Kysyn teiltä, näettekö tässä yhteydessä merkkiäkään realistisesta arviosta siitä, mitä meidän on seuraavaksi tehtävä? Meidän on edistettävä yhdenmukaistamista eli saatava kansallisvaltiot yhdenmukaistamaan strategiansa, rakenteensa ja varustelunsa kaikkien edun nimissä. Ajatus meistä puolustusunionina on kuitenkin tuulesta temmattu. Ennen fundamentalisteja olivat vihreät, ja onkin varsin hämmästyttävää, että te olette nyt samalla tiellä.
Mielestäni Kölnin, Helsingin ja Feiran päätöslauselmat on käännetty päälaelleen, ja jos olisin luokanopettaja, antaisin teille tekstistä arvosanaksi nelosen, sillä ajatus on hukkunut matkalla tyystin. Pahoittelen, että minun on sanottava näin, mutta kyse on yrityksestä militarisoida eurooppalainen ulkopolitiikka uudelleen. Olimme päässeet valiokunnassa yhteisymmärrykseen, jonka esittelijä itse rikkoi viime minuutilla. Tämä on epäreilu tapa käsitellä asioita, emmekä voi hyväksyä sellaista.
Tobias Pflüger
GUE/NGL-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, vihreät näyttävät oppivan hyvää vauhtia. Turvallisuus- ja puolustuspolitiikan alivaliokunnan puheenjohtaja on laatinut mietinnön EU:n sotilaspolitiikasta. Mietintö on nyt kääritty sosialidemokraattiseen pumpuliin ja sen - alun perin selkeä - kieli on menettänyt teränsä. Luonnoksen sanamuodolle, jonka mukaan EU:n pitäisi olla tietyissä olosuhteissa valmis ennaltaehkäisevään sodankäyntiin, ei selvästikään ole enää sijaa: tällainen puhe on epäilemättä liian suoraa.
Mietinnössä syyllistytään virheisiin, jotka yhdistetään yleensä EU:n militarisoituun ulkopolitiikkaan. Asiakirjaan sisältyy Euroopan unionin turvallisuusstrategiaa koskeva riskianalyysi, jonka mukaan Euroopan unionin ja sen kansalaisten ensisijaisia uhkia ovat kansainvälinen terrorismi, joukkotuhoaseiden leviäminen, alueelliset konfliktit, valtioiden romahtaminen ja järjestäytynyt rikollisuus.
Entä köyhyys, nälkä ja sosiaalinen epätasa-arvoisuus? Mietinnössä puhutaan sotilaallisesta rajavalvonnasta - mietinpä vain, ketä vastaan se on määrä suunnata - ja sotilaallisten keinojen käyttämisestä luonnonvarojen saatavuuden turvaamiseen. EU haluaa luoda strategisen kumppanuuden Naton kanssa: mietinnössä pidetään "myönteisenä Naton kasvavia mahdollisuuksia omaksua itselleen rooli sen jäsenvaltioiden ulkopuolella toteutettavissa toimissa". Kaikki tämä sisältyy siis Euroopan parlamentin mietintöön! Mietinnössä vaaditaan myös Euroopan unionin operationaalisten valmiuksien huomattavaa parantamista, myös lento- ja merikuljetusten osalta, ja siviili- ja sotilastoimien yhdistäminen viedään entistäkin pidemmälle.
Mietinnössä on kyse vaatimusluettelosta, jonka tarkoituksena on viedä Euroopan unionin aseistaminen entistäkin pidemmälle. Siinä vaaditaan muun muassa lisärahoitusta kriisioperaatioille. Nämä rahat on otettava yhteisön talousarviosta, mikä tarkoittaa uusia rahoitusjärjestelyjä. Athena-mekanismilla pelatun pelin jälkeen meille ehdotetaan nyt virtuaalisten puolustusmäärärahojen käyttöönottoa.
Me kaikki tiedämme, että EU:n itsenäiset puolustusmäärärahat kielletään perustellusti Nizzan sopimuksessa. Siksi EU:n kuollut perustuslakisopimus yritetään herättää mietinnössä henkiin sanomalla: "korostaa Euroopan perustuslakia koskevan sopimuksen tärkeyttä, sillä se merkitsee huomattavaa edistysaskelta kohti turvallisuus- ja puolustusliittoa". Juuri tämä ajatus on syynä siihen, että vastustamme koko perustuslakisopimusta. Siinähän vaaditaan, että EU:sta on tultava sotilasliitto.
Joukossamme on niitä, jotka haluavat EU:sta sotilasliiton, ja tämän mietinnön 51 ja 52 kohdat ovat kuin suoraan heidän toivelistastaan: uusia aseita sekä rahaa niiden ostamiseen ja siihen, että EU:sta voi kehittyä maailmanlaajuinen sotilaallinen toimija. Tämä on väärä tie. EU on tällä hetkellä mukana ainakin 11 sotilas- ja poliisioperaatiossa ympäri maailman, ja uusia on suunnitelmissa. Luetteloon sisältyy nyt myös Afganistan, jossa Naton joukot tappavat yhä enemmän siviilejä. EU haluaa nyt liittyä tähän verilöylyyn mahdollisimman nopeasti, vaikka päivän sana olisi nimenomaan joukkojen vetäminen pois Afganistanista ja muualta. Euroopan unionilla ei ole tarvetta lisävarusteluun: sen on oltava siviilimahti. Nyt tarvitaan aseriisuntaa, ja se on aloitettava heti paikalla.
Gerard Batten
IND/DEM-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, 1950-luvun alkupuolella Jean Monnet ehdotti Euroopan puolustusyhteisöä, jolla olisi ollut Euroopan puolustusministerin johtama eurooppalainen armeija, yhteinen talousarvio ja yhteiset asehankintatoiminnot. Kaikeksi onneksi ranskalaiset torjuivat hankkeen sen jälkeen, kun presidentti de Gaulle oli asettunut vastustamaan sitä.
Jean Monnet ja hänen seuraajansa eivät lannistuneet vaan veivät eteenpäin ajatusta Euroopan poliittisesta unionista, jota pitäisivät koossa taloudelliset siteet eivätkä puolustus- ja sotilassiteet. Nyt, yli 50 vuotta myöhemmin, meillä on Euroopan unioni, joka on saavuttanut poliittisen asialistansa tavoitteet miltei kauttaaltaan: sillä on oma puheenjohtaja, oma hallitus komission muodossa, oma parlamentti, yhteinen valuutta, lippu, kansallislaulu ja tuomioistuin, vain muutamia unionin ominaisuuksia mainitakseni.
Jos unionista halutaan todellinen valtio, sillä on oltava myös omat puolustusvoimat, ja siitä tässä mietinnössä on kyse. Mietinnössä vaaditaan yhteistä varustelua ja varustehankintapolitiikkaa sekä yhdennettyjä komento-, valvonta- ja viestintäjärjestelmiä. Mikä olisikaan parempi tapa taata Euroopan kansallisten puolustusvoimien yhdentyminen kuin tehdä niistä niin riippuvaisia toisistaan, etteivät ne voi enää toimia itsenäisesti. Sotilaallista hanketta kaunistellaan viittaamalla humanitaarisiin operaatioihin ja kriisinhallintaan. Kutsuttiinpa sitä miksi tahansa, kyseessä on kuitenkin armeija, ja jos sota on politiikan jatkamista muilla keinoin, Euroopan unioni tarvitsee armeijan palvelemaan ulkopoliittisia tarkoitusperiään.
En ole yllättynyt siitä, että jäsen von Wogau pyrkii edistämään poliittista yhdentymistä näillä keinoilla. Hän uskoo poliittiseen yhdentymiseen ja on sille avoin, mistä hän ansaitseekin kunnioitukseni. Sen sijaan minua inhottaa se, että Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri, valehtelija Blair, ja hänen kurja ja korruptoitunut työväenpuoluehallituksensa tekevät salaa yhteistyötä Yhdistyneen kuningaskunnan armeijan integroimiseksi suunnitteilla olevaan eurooppalaiseen armeijaan ja että he vielä teeskentelevät puolustavansa Yhdistyneen kuningaskunnan kansallista etua.
Puhemies
Hyvä jäsen Batten, onneksenne olette jo ylittänyt kutsuntaiän, joten nämä päätökset eivät koske teitä.
(Istunto keskeytettiin klo 19.20 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)
