Vardarbības pret sievietēm izskaušana (debates)
Priekšsēdētāja
Nākamais jautājums ir debates par:
mutisko jautājumu Padomei par Starptautisko vardarbības pret sievietēm izskaušanas dienu, ko Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejas vārdā uzdeva Svensson kundze - B7-0220/2009),
mutisko jautājumu Komisijai par Starptautisko vardarbības pret sievietēm izskaušanas dienu, ko Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejas vārdā uzdeva Svensson kundze - B7-0220/2009).
Es vēlos jums atgādināt, ka šodien ir Starptautiskā vardarbības pret sievietēm izskaušanas diena, un iespēja rīkot šīs debates mums ir jo īpaši svarīga.
Eva-Britt Svensson
autore. - (SV) Priekšsēdētājas kundze, šodien ir 25. novembris, diena, kad mēs atzīmējam ANO izveidotās Starptautiskās vardarbības pret sievietēm izskaušanas dienas desmito gadadienu. Visu savu pieauguša cilvēka dzīvi es esmu politiski aktīvi iesaistījusies sieviešu organizācijās un tīklos, kuru mērķis ir apkarot šo vardarbību pret sievietēm. Domāju, ka savā darbā es esmu izmantojusi visus iespējamos vārdus, lai aprakstītu šo situāciju. Man šķiet, es esmu izmantojusi ļoti daudz vārdu - mēs darījām to kopīgi šajā cīņā. Tagad es uzskatu, ka mums patiešām ir nepieciešams redzēt kādu konkrētu darbību.
Šis ir vardarbības veids, kas nolaupa sievietēm cilvēktiesības. Tas ietekmē un nosaka sieviešu ikdienas dzīvi. Tas ir vardarbības veids, kas nosaka sieviešu un jaunu meiteņu dzīves gaitu un situāciju.
Mēs visi esam atbildīgi par to, lai pārtrauktu klusēšanu un gan Parlamentā, gan ārpus tā sadarbotos ar visiem spēkiem ar nolūku apturēt šo vardarbību. Tā ietver vardarbību tuvās attiecībās, seksuālo uzmākšanos, fizisku un garīgu izmantošanu, izvarošanu, slepkavības, seksuālu verdzeņu tirdzniecību un dzimumorgānu apgraizīšanu sievietēm. Karu un bruņotu konfliktu, kā arī tiem sekojošo atjaunošanas darbu laikā sievietes gan individuāli, gan kolektīvi ir vairāk pakļautas vardarbībai.
Daži cilvēki apgalvo, ka vardarbība tuvās attiecībās ir privāta lieta, ģimenes iekšēja lieta. Tas tā nav. Tā ir strukturāla vardarbība, un tas ir sociāls jautājums. Sabiedrībai ir jāuzņemas atbildība par šīs vardarbības apturēšanu.
Tā ir strukturāla un plaši izplatīta problēma visos reģionos, valstīs un kontinentos. Visa veida uz dzimumu pamatotas vardarbības apturēšana ir līdztiesīgas sabiedrības pamatelements. Manuprāt, vīriešu vardarbība pret sievietēm skaidri norāda, ka pastāv nevienlīdzīgas varas attiecības starp vīriešiem un sievietēm. Vienlaikus tā palīdz saglabāt šo spēku kārtību. Darbs, lai apturētu vīriešu vardarbību pret sievietēm un bērniem, ir jāpamato uz sapratni, ka vardarbība ir saistīta ar varu, kontroli, idejām par dzimumu un seksualitāti, kā arī ar dominējošu sabiedrības struktūru, kurā vīrieši tiek uzskatīti par pārākiem. Vīriešu vardarbība pret sievietēm skaidri norāda uz nevienlīdzīgām varas attiecībām starp vīriešiem un sievietēm.
Tā ir sabiedrības veselības problēma. Tā ir sociāla problēma, kas - papildus visām personīgajām ciešanām - rada milzīgas izmaksas sabiedrībai. Taču galvenokārt tā ir līdztiesības problēma. Tādēļ mums ar vardarbības pret sievietēm problēma ir jārisina, raugoties no līdztiesības perspektīvas. Tas arī nozīmē, ka ES ir pilnvaras rīkoties, un es, tāpat kā mani kolēģi Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejā, prasām tieši šo darbību.
Eiropas Savienībā ir Daphne programma, kas nodrošina noteiktu ekonomisku atbalstu dažādām iniciatīvām, lai apkarotu vardarbību. Tā ir laba un vajadzīga, bet ar to ne tuvu nepietiek. Tādēļ Parlamenta Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komiteja Komisijai un Padomei jautā, vai ir paredzēts, ka dalībvalstīm jāizstrādā valsts rīcības plāni, lai risinātu jautājumu par vardarbību pret sievietēm. Vai Komisija plāno iesniegt priekšlikumus par saskaņotākas ES stratēģijas pamatnostādnēm, un vai Padome to atbalsta? Esošā līguma nosacījumos ir ietverts pienākums rīkoties, lai panāktu līdztiesību starp sievietēm un vīriešiem.
Kad Komisija gatavojas rīkot Eiropas gadu pret vardarbību pret sievietēm? Parlaments to ir atkārtoti lūdzis kopš 1997. gada. Tagad ir laiks to izdarīt!
Åsa Torstensson
Priekšsēdētājas kundze, godājamie deputāti, cienījamā Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejas locekle un priekšsēdētāja ir izvirzījusi nopietnu un neatliekamu jautājumu. Pašā sākumā es gribu skaidri pateikt, ka civilizētā sabiedrībā nav vietas vardarbībai pret sievietēm.
Šogad mēs atzīmējam Apvienoto Nāciju Rezolūcijas, ar ko 25. novembris tiek noteikts par Starptautisko vardarbības pret sievietēm izskaušanas dienu, desmito gadadienu. Šodien mēs domājam par neskaitāmām sievietēm un meitenēm, kas cieš no vardarbības kara zonās un konfliktu reģionos. Mēs apzināmies ciešanas, ko piedzīvo sievietes visā pasaulē, sievietes, kuras ir izvarotas, izmantotas, vai cietušas no uzmākšanās vai kuras ir vardarbīgu paražu upuri. Mēs izsakām savu solidaritāti piespiedu laulību un ar cieņu saistītu noziegumu, kas var ietvert visu no dzimumorgānu apgraizīšanas sievietēm līdz slepkavībai, upuriem. Mēs apzināmies satraucošo apmēru, kādā Eiropā katru dienu pret sievietēm tiek pastrādāta dažāda veida vardarbība.
Vardarbība pret sievietēm ir problēma, kas attiecas uz daudzām politikas jomām. Tas ir skaidri norādīts rezolūcijas priekšlikumā par vardarbības pret sievietēm izskaušanu, par kuru jūs rīt balsosiet. Vardarbība pret sievietēm nav tikai jautājums par noziegumu un netaisnību pret sievietēm, bet arī jautājums par vīriešiem, kuri ir vainīgi, un tas ir jautājums par līdztiesību. Vislabākā stratēģija šīs vardarbības apkarošanai ir visaptveroša pieeja un darbs, sākot ar vardarbības pret sievietēm plašu definēšanu.
Visā darbā saistībā ar līdztiesības veicināšanu Padome pamatojas uz līdztiesības integrācijas principu. Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 2. un 3. pantu Padomei visās darbībās ir jāveicina vīriešu un sieviešu līdztiesība.
Padome vairākkārt un dažādos atšķirīgos kontekstos ir izvirzījusi problēmu par vardarbību pret sievietēm. Es gribētu sākt ar kaut ko pozitīvu. Viens no līdz šim visveiksmīgākajiem līdztiesības integrācijas piemēriem ES ir sieviešu un bruņoto konfliktu joma, kurā sāk parādīties saskaņotāka politika, lai apkarotu vardarbību pret sievietēm.
Protams, Padomes spēju rīkoties šajā jomā ierobežo līgumā noteiktās pilnvaras, un dalībvalstis ir atbildīgas par jautājumiem, kas ietilpst to kompetencē, īpaši jautājumiem saistībā ar tiesiskumu un iekšlietām, kā arī veselības jautājumiem.
Dalībvalstīm ir tiesības izstrādāt pašām savus plānus, lai apkarotu vardarbību pret sievietēm, bet tās gūst labumu arī no sadarbības. Taču tiek veikti pasākumi arī Eiropas līmenī. Uz dzimuma pamatotās vardarbības un cilvēku tirdzniecības izskaušana ir viena no sešām prioritāšu jomām, kas izklāstīta Komisijas ceļvedī par sieviešu un vīriešu līdztiesību 2006. - 2010. gadam. Saskaņā ar šo sadaļu Komisija atbalsta dalībvalstis salīdzināmas statistikas sagatavošanā, izpratnes palielināšanā, labas prakses apmaiņā un sadarbībā pētniecības jomā. Tagad mēs gaidām Komisijas jauno plānu par līdztiesību 2011.- 2015. gadam.
Stokholmas programma, kas jāpieņem nākamajā mēnesī, nodrošina sistēmu, lai risinātu daudzas bažas saistībā ar vardarbību pret sievietēm, ko paudis Eiropas Parlaments. Mēs gaidām nolīgumu par šo programmu, kā arī tā atbilstīgu īstenošanu.
Tikmēr daudz kas jau notiek ES līmenī, īpaši saistībā ar labāku izpratni, informācijas vākšanu un labas prakses apmaiņu. Daži no jums piedalījās prezidentūras nesen rīkotajā konferencē, kuras temats bija tieši stratēģijas vīriešu vardarbības pret sievietēm apkarošanai, un šī konference dalībniekiem sniedza iespēju dalīties pieredzē un apspriest turpmāko politiku.
Nozīmīgs ir bijis arī 2007. gada lēmums, ar ko tika izveidota programma Daphne III, kas ir bijusi tik svarīga vardarbības pret bērniem, jauniešiem un sievietēm apkarošanā. Es atzinīgi vērtēju ietekmi, kāda programmai Daphne ir bijusi un joprojām ir uz mūsu sabiedrību.
Savā rezolūcijā jūs pareizi uzsverat, ka trūkst regulāru un salīdzināmu datu par dažāda veida vardarbību pret sievietēm. Tāpat Padome labi apzinās to, cik svarīga ir pareizu un salīdzināmu datu vākšana, lai mēs spētu palielināt izpratni par vardarbības pret sievietēm problēmu Eiropas līmenī. Es ceru, ka Eiropas Dzimumu līdztiesības institūts, ko kopīgi izveidoja Padome un Eiropas Parlaments, spēs dot nozīmīgu ieguldījumu šajā jomā. Padome jau ir veikusi konkrētus pasākumus, lai uzlabotu piekļuvi statistikai par vardarbību pret sievietēm. Padome ir strādājusi saskaņā ar Pekinas Rīcības platformu un ir pieņēmusi īpašus rādītājus trīs jomās, kuras šajā saistībā ir būtiskas:1) vardarbība pret sievietēm mājās, 2) seksuāla uzmākšanās darba vietā un 3) sievietes un bruņoti konflikti. Mēs esam panākuši progresu, bet, protams, vēl daudz ir jāpaveic.
Daudzas no vismazāk aizsargātajām pasaules sievietēm dzīvo attīstības valstīs. Padome, to apzinoties, ir pieņēmusi virkni secinājumu par paziņojumu "Dzimumu līdztiesība un sieviešu līdzdalība sadarbībā attīstības jomā”, kuros mēs uzsveram to, cik svarīgi ir apkarot visa veida uz dzimumu pamatotas vardarbību, tostarp tādu vardarbīgu praksi un paražu kā dzimumorgānu apgraizīšana sievietēm. Taču mēs nedrīkstam apmierināties ar to vien. Realitāte Eiropas Savienībā ir arī dzimumorgānu apgraizīšana sievietēm, tā dēvētie goda noziegumi un piespiedu laulības.
Eiropas Parlaments nepārtraukti ir uzņēmies vadošo lomu, aicinot īstenot pasākumus pret vardarbīgām paražām. Saskaņā ar šo pieeju Padome apstiprināja savu apņēmību aizsargāt tās meitenes, kuras atbilstīgi Padomes pagājušā gadā pieņemtajiem secinājumiem par mazgadīgu meiteņu stāvokli ir visneaizsargātākās. Šajos secinājumos Padome uzsvēra, un es citēju, ka "visa veida vardarbības pret mazgadīgām meitenēm, tostarp vardarbīgu paražu un cilvēku tirdzniecības izskaušana ir izšķiroša, lai palielinātu sieviešu un meiteņu lomu, kā arī panāktu sieviešu un vīriešu līdztiesību sabiedrībā”.
Kā jau cienījamā deputāte uzsvēra sava jautājuma sākumā, vardarbībai pret sievietēm kaitīgi ietekmē sieviešu spēju piedalīties sociālajā, politiskajā un ekonomiskajā dzīvē. Sievietes, kas vardarbības dēļ ir izslēgtas no sociālajām aktivitātēm, arī nodarbinātības, ir pakļautas sociālas atstumtības un nabadzības riskam.
Tāpēc man jāatgriežas pie visaptverošās pieejas, ko es pieminēju sākumā, un vardarbības strukturālā rakstura, kas tika uzsvērts jautājumā Padomei. Pret sievietēm vērsta vardarbība liecina par vispārīgāku problēmu - līdztiesības trūkumu. Vardarbību apkarot palīdz plašākas kampaņas, kas veicina sieviešu lomas paplašināšanu. Sievietes, kurām ir brīva iespēja izmantot visu savu potenciālu, vardarbība skar mazāk kā tās sievietes, kurām nav šādas iespējas. Padome ir arī atkārtoti skaidrojusi, ka nepieciešams mazināt sieviešu nabadzību. Bieži vien nodarbinātība ir vislabākais veids, kā izkļūt no nabadzības. Ir jādara vairāk, lai veicinātu sieviešu līdzdalību darba tirgū. Ekonomiskās un sociālās krīzes sievietes padara ievainojamākas. Savā 2009. gada 30. novembra sanāksmē Padome ir paredzējusi pieņemt vairākus secinājumus par dzimumu līdztiesību: izaugsmes un nodarbinātības stiprināšana - ieguldījums Lisabonas stratēģijā pēc 2010. gada. Secinājumu mērķis ir nodrošināt, turpmākajās stratēģijās redzama vieta būs gan līdztiesības integrācijai, gan arī īpašiem līdztiesības pasākumiem.
Ņemot vērā, ka mēs atzīmējam ANO rezolūcijas, ar ko nosaka Starptautisko vardarbības pret sievietēm izskaušanas dienu, desmito gadadienu, mēs atzīstam šīs problēmas apmērus. Vienlaikus mēs atzinīgi vērtējam to, ka valstis sadarbojas, lai izbeigtu šo vardarbību. Liela daļa no mūsu darba, lai apkarotu vardarbību pret sievietēm Eiropā, tiek veikta starptautiskā līmenī.
Savā nākamajā sanāksmē 2010. gada martā Apvienoto Nāciju Organizācijas Sieviešu stāvokļa komisija veiks Pekinas Rīcības platformas piecpadsmit gadu pārskatu. Zviedrijas prezidentūra jau ir sagatavojusi ziņojumu par progresu Eiropas Savienībā un tiem izaicinājumiem, kas joprojām pastāv. Ir paredzēts, ka 30. novembrī Padome pieņems virkni secinājumus šajā jautājumā. Pekinas Rīcības platforma mums nodrošina struktūru un ilgtermiņa darba kārtību attiecībā uz starptautisko dzimumu līdztiesības politiku. Padome ir aktīvi iesaistīta šajā darbā, turklāt liela daļa no šī darba ir veltīta tam, lai apkarotu vardarbību pret sievietēm.
Vardarbības pret sievietēm problēmai nepastāv valstu robežu. Mums tā ir jārisina starptautiskā līmenī, gan Eiropā, gan ārpus tās. Mums ir jāpastiprina cīņa pret vardarbību uz dzimuma pamata savās starptautiskās misijās un mēs nedrīkstam pievērt acis uz vardarbību, kas tiek pastrādāta mājās, pret mūsu pašu iedzīvotājiem.
Priekšsēdētājas kundze, godājamie deputāti, es atkārtošu to, ko sacīju sākumā: civilizētā sabiedrībā nav vietas vardarbībai pret sievietēm. Es esmu pateicīga Parlamentam, ka tas šodien izvirzīja šo jautājumu. Jums ir pilnīgs Padomes, šīs prezidentūras un visu to, kuri iestājas par to, kam tic, un aizstāv tiesiskuma, līdztiesības un solidaritātes principus, atbalsts.
Karel De Gucht
Priekšsēdētājas kundze, atzīmējot Starptautisko vardarbības pret sievietēm izskaušanas dienu, Komisija vēlas atkārtoti paust savu stingro politisko apņēmību apkarot vardarbību pret sievietēm. Šī apņēmība ir atspoguļota Komisijas paziņojumā par Stokholmas programmu, kura prioritātēm ir ietverta nepieciešamība pievērst īpašu uzmanību bērnu tiesībām un īpaši neaizsargātu personu, tādu kā no vardarbības cietušu sieviešu un gados vecāku cilvēku aizsardzībai.
Ar savu ceļvedi sieviešu un vīriešu līdztiesībai 2006. - 2010. gadam Eiropas Komisija ir apņēmusies palīdzēt izskaust seksuālo vardarbību un vardarbību, kas saistīta ar cilvēku tirdzniecību. Vardarbības pret sievietēm apkarošana būs arī svarīga jaunās stratēģijas prioritāte, kas sekos ceļvedim un kas pašlaik tiek izstrādāta.
Taču vitāli svarīga ir arī praktisku pasākumu finansēšana uz vietas. Komisija šobrīd jau ir daudz izdarījusi, lai palīdzētu apkarot vardarbību Eiropā, īstenojot programmu Daphne. Tagad ir jāpaplašina tās darbība vardarbības novēršanas un upuru atbalsta jomā, veicot vairāk praktiskas dabas pasākumus.
Pirmkārt, Komisija ir noteikusi pasākumus programmas Daphne III kontekstā, lai īstenotu saskaņotāku ES stratēģiju pret bērniem, jauniešiem un sievietēm vērstas vardarbības apkarošanai. Pateicoties 2009. gada budžetam, kas bija aptuveni EUR 17 miljoni, Komisija tieši novirzīja līdzekļus riska grupām. Šis atbalsts tika sniegts papildus tai palīdzībai, ko nodrošināja valstu programmas.
Kā daļa no 2010. gada Daphne III darba programmas ir paredzēta ekspertu pārskata grupa. Šī grupa varēs palīdzēt noteikt nepieciešamos pasākumus Kopienas līmenī un veicināt kopēju pieeju dalībvalstīs.
Komisija arī sāks darbu pie svarīgas priekšizpētes, kas izvērtēs, vai ir iespējams un nepieciešams saskaņot tiesību aktus par seksuālo vardarbību un vardarbību pret bērniem ES līmenī. Šī pētījumu rezultāti tiks iesniegti 2010. gada rudenī. Komisija plāno piesaistīt pārstāvjus no dalībvalstu valdībām, Kopienas iestādēm, politiskajām grupām, pilsoniskās sabiedrības organizācijām, starptautiskajām organizācijām un tā tālāk ar mērķi izstrādāt skaidrāku Kopienas politiku.
Turklāt labas prakses, standartu un intervences modeļu apmaiņa jau ir bijusi diskusiju temats, kas Eiropas Noziedzības novēršanas tīkla vadībā tika organizētas 2007. gada decembrī.
Visbeidzot, ir būtiski uzsvērt, ka vardarbības pret sievietēm ekstrēmākie veidi ir jāapkaro ar visbargākajiem instrumentiem. Šajā saistībā martā Komisija ierosināja izmaiņas Eiropas krimināltiesību sistēmā saistībā ar cīņu pret cilvēku tirdzniecību un bērnu seksuālo izmantošanu, kas īpaši ietekmē vismazāk aizsargātās sievietes un meitenes.
Kas attiecas uz lūgumu organizēt Eiropas dienu vardarbības pret sievietēm apkarošanai, pēc padziļināta pētījuma Komisija ir secinājusi, ka būtu pāragri veikt šādu iniciatīvu, pirms ir izstrādāta īsta stratēģija vardarbības apkarošanai.
Tagad es vēlos dot vārdu savai kolēģei Ferrero-Waldner kundzei.
Benita Ferrero-Waldner
Priekšsēdētājas kundze, godājamie deputāti, kā jūs visi zināt, es vienmēr - acīmredzami pati būdama sieviete - esmu bijusi iesaistīta pret sievietēm vērstas vardarbības apkarošanā, bet arī sieviešu lomas palielināšanā kopumā ne tikai pēdējos piecos gados, būdama ārlietu komisāre, bet arī pirms tam būdama ministre. Tādēļ es gribētu piebilst dažus vārdus par šo jautājumu.
Kas attiecas uz pārējās pasaules iesaistīšanos, bez īpašiem pasākumiem attīstības valstīs, par kuriem nedaudz vēlāk pastāstīs mani kolēģi, vardarbības pret sievietēm apkarošana ir kļuvusi par būtisku aspektu ES politikā cilvēktiesību jomā, un šī darbība ir pastiprināta, ievērojot īpašas pamatnostādnes, kas pieņemtas 2008. gada decembrī.
Šo pamatnostādņu īstenošana īpaši izpaužas vietējā līmenī trešās valstīs, kurās ir pārstāvēta Eiropas Savienība. Apmēram 90 trešās valstīs ES dalībvalstu vēstniecības un Eiropas Komisijas delegācijas ir izstrādājušas pašas savus rīcības plānus, kuru mērķis ir īstenot šīs pamatnostādnes, kā arī izvirzījušas veselu sarakstu iniciatīvu, kas jāveic 2009.-2010. gadā.
Mēs sistemātiski raidām skaidru signālu: sieviešu tiesību pārkāpumus nevar attaisnot, aizbildinoties ar kultūras relatīvismu vai tradīcijām.
Šo sarunu kontekstā mēs piedāvāsim arī palīdzību sadarbības veidā, lai, piemēram, īstenotu īpašā referenta par vardarbību pret sievietēm ieteikumus stiprināt valsts iestādes, kuras atbild par dzimumu līdztiesības jautājumiem, vai patiesi atbalstīt izmaiņas tajos tiesību aktos, kas nodrošina sieviešu diskrimināciju.
Mūsu nedalītu uzmanību ir piesaistījis temats "Sievietes, miers un drošība”, kam veltītas Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes Rezolūcijas Nr. 1325 un 1820. Turklāt 2008. gada decembrī Eiropas Savienība pieņēma arī vispārēju pieeju šo rezolūciju īstenošanai.
Es uzskatu, ka tas nodrošinās kopēju principu pamatu gan darbībām saistībā ar Eiropas drošības un aizsardzības politiku, gan arī intervencēm, iesaistot Kopienas instrumentu izmantošanu. Šīm darbībām būtu jārada iespēja daudz efektīvāk integrēt "sieviešu” dimensiju visā konflikta ciklā, sākot no novēršanas, pārvaldības un krīžu atrisināšanas līdz miera konsolidācijai un atjaunošanai ilgtermiņā.
Es personīgi esmu saņēmusi atbalstu no 40 vadošām sievietēm visā pasaulē, lai dotu jaunu stimulu Rezolūcijas Nr. 1325 īstenošanai, 10 gadus pēc tās vēsturiskās pieņemšanas ierosinot, kā jūs zināt, ministru konferences organizēšanu. Šo ideju ir apstiprinājis ANO ģenerālsekretārs Ban Ki-moon kungs, un es ar to ļoti lepojos. Taču, iespējams, vēl ievērības cienīgāk ir tas, ka, gatavojoties šai ministru konferencei, aizvien lielāks skaits valstu un starptautisko organizāciju, tādu kā Āfrikas Savienība, ir nolēmušas pastiprināt centienus, lai veicinātu Rezolūcijas Nr. 1325 īstenošanu, galvenokārt, izstrādājot savus valsts rīcības plānus.
Priekšsēdētājas kundze, noslēgumā es vēlos izteikt kādu personīgu piezīmi. Es augstu vērtēju iespējas, ko ES politikas jomas, gan iekšējās, gan ārējās, ir sniegušas vardarbības pret sievietēm apkarošanā, un es priecājos par atbalstu, ko tās kopumā ir saņēmušas. Es jūtos ļoti laimīga, redzot, ka rīcība, kas agrāk bieži vien bija tikai personīga apņemšanās, tagad pilnībā kļūst par kopīgiem centieniem.
Barbara Matera
PPE grupas vārdā. - (IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, vardarbības pret sievietēm apkarošana ir ļoti svarīgs temats, kas prasa lielākus mūsu visu centienus un apņēmību: Eiropas iestāžu, dalībvalstu un pilsoniskās sabiedrības centienus un apņēmību.
Vardarbība pret sievietēm ir ne tikai cilvēktiesību pārkāpums, bet tā arī izraisa nopietnas individuālas un sociālas sekas, kuras nedrīkst ignorēt. Tādēļ šis jautājums ir jārisina dažādos līmeņos.
Kultūras līmenī mums jācīnās pret priekšstatu, ka vispār ir iespējams jebkāds attaisnojums vardarbībai uz kultūras, reliģijas vai sociālu aspektu pamata. Mums ir jāorganizē informētības un izpratnes veicināšanas kampaņas, kas orientētas arī uz jauniešiem un kas tādējādi notiek skolās. Eiropas gada rīkošanai, ko vairākkārt aicinājis darīt Eiropas Parlaments, varētu būt pietiekama Eiropas un starptautiska ietekme, lai izveidotu saskaņotāku un efektīvāku politiku.
Politiskajā līmenī ir būtiski šo tematu iekļaut kā prioritāti valstu, Eiropas un starptautiskajā darba kārtībā. Tādēļ es uzskatu, ka ir atbilstīgi izveidot ciešāku saikni - un es tūlīt pabeigšu - starp Eiropas Savienību un Apvienoto Nāciju Organizāciju, lai mēs visi varam kopīgi strādāt vienā virzienā. Šajā saistībā paraugs bija Apvienoto Nāciju Organizācijas ģenerālsekretāra vietnieces Migiro kundzes runa Eiropas Parlamentā. Tādēļ es vēlos, lai mūsu visu sadarbība kļūst vēl ciešāka.
Britta Thomsen
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, šodien, 25. novembrī, sievietes un vīrieši visā pasaulē atzīmē ANO Starptautisko vardarbības pret sievietēm izskaušanas dienu.
Vardarbība pret sievietēm ir būtisks sociāls jautājums, ko nedrīkst vienkārši sašaurināt līdz sieviešu jautājumam. Tas drīzāk attiecas uz cilvēktiesību, tiesību uz dzīvību un drošību pārkāpšanu. ANO lēš, ka septiņas no desmit sievietēm savā dzīves laikā piedzīvos vīriešu vardarbību. Patiesībā vīriešu vardarbība nogalina vairāk sieviešu kā malārija, ceļu satiksmes negadījumi, terorisms un karš kopā. Mēs vienkārši nevaram turpināt būt pasīvi vērotāji. Ir būtiski, lai mēs Eiropas Savienībā rīkojamies TAGAD. Komisijai pēc iespējas drīzāk ir jāiesniedz plāns ES politikai, lai apkarotu visa veida vardarbību pret sievietēm.
Ja mēs paskatāmies uz iniciatīvām, ko pieņēmušas dažādas dalībvalstis, ir pietiekami skaidrs, ka dažas valstis šo problēmu uztver nopietnāk nekā citas. Spānija, kas 1. janvārī pārņems Padomes prezidentūru, vardarbības pret sievietēm apkarošanu ir izvirzījusi par prezidentūras darba kārtības prioritāti. Spānija ir vienīgā ES dalībvalsts, kura ir izveidojusi vardarbības novērošanas centru, kas katru gadu iesniedz ziņojumu par tendencēm saistībā ar vardarbību uz dzimuma pamata un regulāri atjaunina vislabāko iespējamo stratēģiju šādas vardarbības apkarošanai. Atbalstīsim nākamās Spānijas prezidentūras iniciatīvu izveidot ES vardarbības novērošanas centru, kas dos labumu visām Eiropas sievietēm!
Antonyia Parvanova
ALDE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, ne tikai Starptautiskās vardarbības pret sievietēm izskaušanas dienas dēļ, apsverot rezolūciju par šo jautājumu, mums sev ir jāuzdod jautājums, vai mēs esam izdarījuši pietiekami daudz. Šodien Eiropā katra ceturtā sieviete ir vardarbības, ļaunprātīgas izmantošanas ģimenē, izvarošanas, seksuālas izmantošanas vai sieviešu dzimumorgānu apgraizīšanas upuris.
Viens no visbriesmīgākajiem vardarbības uz dzimuma pamata piemēriem ir Kongo gadījums, kad kara laikā izvarošana tiek izmantota kā ierocis. Ir pienācis laiks visaptverošai ES stratēģijai, kuras rezultāts būtu konkrēts rīcības plāns visa veida vardarbības pret sievietēm, arī sieviešu tirdzniecības, apkarošanai.
Komisār, es gribu darīt jums zināmu, ka šodien, izskatot rezolūciju par Stokholmas programmu, mēs nobalsojām par grozījumu, kurā prasīta direktīva, Eiropas Rīcības plāns par vardarbību pret sievietēm, lai nodrošinātu vardarbības novēršanu, upuru aizsardzību un vainīgo saukšanu pie atbildības.
Es ceru, ka šoreiz mūsu kolēģi, jūs un arī Padome necitēs subsidiaritātes principu un ka ļoti drīz mēs ieviesīsim šo direktīvu un rīcības plānu. Mēs esam iesnieguši šo jautājumu arī Spānijas prezidentūrai, kas aktīvi atbalsta šādu prioritāti. Es ceru, ka tā būs mūsu visu prioritāte.
Raül Romeva i Rueda
Verts/ALE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, patiešām ir nepieciešams izveidot skaidru juridisku pamatu, lai apkarotu visa veida vardarbību pret sievietēm.
Es arī mudinu Padomi un Komisiju pieņemt lēmumu par Eiropas politikas pilnīgu pietuvināšanu Kopienu tiesībām. Nevienai no ES dalībvalstīm nav izdevies atrisināt šīs problēmas tikai saviem spēkiem. Visās iestādēs visā Eiropā par galveno prioritāti jākļūst absolūtai neiecietībai pret jebkāda veida vardarbību pret sievietēm.
Parlamenta prasība, lai Padome un Komisijai izstrādā mērķtiecīgāku un saskaņotāku ES politikas plānu vardarbības pret sievietēm apkarošanai, tāpat kā vardarbības novērošanas centra izveide, kas jau tika pieminēts, ir solis pareizajā virzienā.
Turklāt es vēlos arī atgādināt Komisijai un Padomei savu lūgumu, lai vardarbība pret sievietēm, ievērojot ar cilvēktiesību pārkāpumu ar dzimumu saistīto dimensiju, tiktu risināta starptautiskā līmenī, jo īpaši pašreizējo un apspriešanas procesā esošo divpusējo asociācijas un starptautisko tirdzniecības nolīgumu kontekstā, kā norādīts arī manā ziņojumā par feminicīdu (sieviešu slepkavošanu), es arī vēlos pajautāt komisārei, vai viņa var sniegt precīzāku informāciju šajā jautājumā.
Noslēgumā es gribu apsveikt mūsu draugus no Kongo Asociācijas mieram un taisnīgumam, kuri atrodas sēžu zāles balkonā. Viņi ir mums pasnieguši šos ziedus, lai mēs katru dienu atcerētos, ka šī ir mūsu kopēja cīņa, kas mums jāizcīna kopīgi un arī kopīgi ar tiem cilvēkiem, kuri cieš un cīnās šajā jomā.
Marina Yannakoudakis
ECR grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, vardarbība pret sievietēm, īpaši mājas apstākļos, ir jautājums, par kuru ir jārunā, un es apsveicu Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejas priekšsēdētāju par tā izvirzīšanu priekšplānā.
Tomēr mums ir jāatzīst, ka šis nav tikai dzimuma jautājums. Šis nav tikai līdztiesības jautājums. Patiešām, tas nav tikai cilvēktiesību jautājums, bet pirmkārt tas ir krimināltiesību jautājums. Un tādēļ, ka tas ir krimināltiesību jautājums, tā ir suverēnas valsts lieta, un tā risināšana ir valsts ziņā.
Saskaņā ar Eiropadomi, katra ceturtā sieviete savā mūžā piedzīvo vardarbību ģimenē. Šajā jomā ES var rīkoties preventīvi, nodrošinot resursus izglītībai un labākai informētībai, kā arī uzsākot diskusiju par vardarbību ne tikai pret sievietēm, bet arī pret vīriešiem: saskaņā ar Apvienotās Iekšlietu ministriju, katrs sestais vīrietis cieš no vardarbības ģimenē.
Es nesen apmeklēju Elevate, sieviešu aprūpes centru Londonā, lai runātu ar ģimenes vardarbības upuriem. Tie ir no visām sociāli ekonomiskām grupām. Nav tādas lietas kā stereotipi. Vardarbība ietekmē upuri, to ģimeni un bērnus. Tās ietekme ir gan iekšēja, gan uz ārpusi vērsta, un tā sagrauj cilvēku dzīves. Ceļš uz šo dzīvju atjaunošanu ir garš, un tam ir vajadzīgs atbalsts. Elevate projekts upuriem piedāvā drošu patvērumu un atbalstu, atjaunojot to pārliecību un spēju iekļauties sabiedrībā. Šādiem projektiem ir nepieciešams atbalsts, arī finansiāls atbalsts.
ES var rīkoties preventīvi, nojaucot dažus tabu attiecībā uz vardarbību, kas vērsta pret sievietēm, un vardarbību, kas vērsta pret vīriešiem. Tā ir joma, kuru mēs kā sabiedrība vairs nevaram atļauties ignorēt.
Laurence J.A.J. Stassen
(NL) Svensson kundze ir uzdevusi mutisku jautājumu par vardarbību pret sievietēm un iesniegusi rezolūcijas projektu. Rezolūcijas projektā viņa norāda, ka vardarbība sievietēm ir strukturāla un plaši izplatīta problēma visā Eiropā, kas rodas no sieviešu un vīriešu līdztiesības trūkuma.
Lai arī Holandes partija "Brīvībai” nespēj iesaistīties cīņā pret šo problēmu Eiropas līmenī, mēs tomēr atbalstām šos priekšlikumus un mudinām dalībvalstis individuāli veikt integrētas darbības. Partija "Brīvībai” ļoti stingri nosoda jebkādu vardarbību pret sievietēm. Tomēr Eiropā daudz vardarbības tiek vērstas pret musulmaņu sievietēm, īpaši mājas apstākļos. Tādēļ mums ir jāizskata arī tie gadījumi, kas saistīti ar vardarbību mājās, goda aizstāvēšanas noziegumiem un sieviešu dzimumorgānu apgraizīšanu, kas izriet no musulmaņu priekšstata par vīriešu un sieviešu lomām.
Lai gan partija "Brīvībai” par pilnīgi nepieņemamu uzskata jebkāda veida vardarbību pret sievietēm, šajā gadījumā mēs gribam pievērst uzmanību šim konkrētajam vardarbības veidam. Es gribu vēlreiz uzsvērt: tas ir absolūti nepieņemami. Šī iemesla dēļ mana partija vēlas stingri aicināt dalībvalstis apkarot šos vardarbības veidus un veikt īpašu darbību, lai izmeklētu ar musulmaņiem saistītu vardarbību pret sievietēm.
Edit Bauer
(HU) Ministres kundze, komisāri, arī es gribu atgādināt to, ko sacīja ministre: vardarbībai nav vietas civilizētā sabiedrībā. Mēs atzīmējam desmito gadadienu, kopš ANO ir pieņēmusi rezolūciju par vardarbības pret sievietēm apkarošanu. Klausoties jūsu un kolēģu deputātu runās, es sev uzdevu jautājumu, vai arī mūsu pēcteči pēc 10 vai 20 gadiem Parlamentā joprojām teiks, ka civilizētā sabiedrībā nav vietas vardarbībai. Protams, pašreizējais laiks nav mūsu sabiedrotais, jo mēs esam liecinieki vardarbības pieaugumam mūsu sabiedrībā. Zināmā mērā šis pieaugums ir saistīts ar plašsaziņas līdzekļu ietekmi, bet tāpat agresija pastiprinās arī krīzes laikā. Psihologi apgalvo, ka krīzes laikā agresija ir īpaši izplatīta. Vardarbība pret sievietēm noteikti ir problēma, taču, kā bieži saka vīrieši deputāti, arī vīrieši cieš no vardarbības. Diemžēl statistika joprojām liecina, ka 95 % no upuriem ir sievietes. Arī cilvēku tirdzniecības gadījumā 80 % upuru ir sievietes. Es uzskatu, ka šobrīd patiešām ir īstais laiks, lai Eiropas iestādes nopietnāk risinātu šo problēmu.
Iratxe García Pérez
(ES) Priekšsēdētāja kungs, šodien miljoniem cilvēku un miljoniem sieviešu visā pasaulē skaļi protestē pret vardarbību uz dzimuma pamatu. Mēs šodien nevaram pievērt acis uz milzīgo sociālo postu, kas praktiski ilustrē varas attiecības, kuras visā vēstures gaitā ir bijušas nevienlīdzīgas. Nevar būt nekādu iemeslu, nekādu argumentu un nekāda pamata, lai to izprastu. Dažas sievietes tiek nogalinātas vienkārši tāpēc, ka viņas ir sievietes.
Piedzīvojot šādu situāciju, mūsu pienākums ir izmantot visus mūsu rīcībā esošos līdzekļus, lai likvidētu vardarbību uz dzimuma pamata, un virzītos uz priekšu un izveidotu līdztiesīgāku sabiedrību, īstenojot drosmīgus un apņēmīgus juridiskus pasākumus. Šis pienākums ir saistošs mums visiem - Eiropas iestādēm, dalībvalstīm un organizācijām.
Piemēram, Spānija ir uzņēmusies skaidras saistības šajā kontekstā. Tiesību akti pret vardarbību uz dzimuma pamata ir nepieciešams un būtisks instruments. Tādēļ tam būtu jākalpo par piemēru pārējai Eiropai. Es varētu arī pieminēt izglītošanu līdztiesības jomā, stereotipu apkarošanu un juridisku palīdzību upuriem. Esmu pārliecināta, ka mēs varētu atsaukties uz daudziem citiem nepieciešamiem politikas virzieniem šajā jomā. Jaunā Spānijas prezidentūra cīņu pret vardarbību uz dzimuma pamata ir norādījusi par vienu no tās prioritārajiem mērķiem. Es uzskatu, ka tas ir ļoti svarīgi, un ticu, ka Parlaments stingri atbalstīs visas iniciatīvas šajā saistībā.
Mūsu centieniem ir jābūt kopīgiem, un mums ir jāsadarbojas. Tikai tad mēs varēsim atbalstīt miljoniem sieviešu dzimuma upurus, kas vairs nevar atļauties gaidīt nevienu minūti.
Corina Creţu
(RO) Kā šajā sēžu zālē jau tika uzsvērts, vardarbība pret sievietēm patiešām ir ārkārtīgi nopietns jautājums, kuram mēs bieži vien nepievēršam pienācīgu uzmanību. Attīstības valstīs šīs problēmas izplatība ir biedējoša, īpaši valstīs, kurās plosās kari un konflikti. Izvarošana un seksuālā vardarbība pret meitenēm, sievietēm un bērniem ir sasniegusi epidēmiskus apmērus tādās kara plosītās Āfrikas valstīs kā Kongo, Somālija, Burundi un Libērija. Diemžēl milzīgs vardarbīgas aktu skaits nav tipisks tikai konfliktu skartajām valstīm. Tie ir acīmredzami plaši izplatīti pat vismierīgākajās un demokrātiskākajās valstīs pasaulē.
Mūsu pienākums ir veltīt uzmanību un pūliņus, lai sodītu tos, kuri ir vainīgi cilvēktiesību pārkāpumos, vienlaikus veltot centienus, lai palielinātu sieviešu drošību un nodrošinātu, ka seksuālās agresijas upuriem tiek sniegta pienācīga palīdzība, sākot no medicīniskās palīdzības līdz to reintegrācijai savās ģimenēs un sabiedrībā.
Visbeidzot, es vēlos jums atgādināt par pasākumiem, ko Attīstības komiteja bija veltījusi Starptautiskajai vardarbības pret sievietēm izskaušanas dienai, un es gribu arī pateikties komisāram De Gucht kungam par šo pasākumu apmeklēšanu un interesi, ko viņš šajā jautājumā izrādīja, tāpat es vēlos pateikties komisārei Ferrero-Waldner kundzei par piedalīšanos šajās debatēs.
Silvia Costa
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, es vēlos šo Starptautisko vardarbības pret sievietēm izskaušanas dienu veltīt žurnālistes un sievietes Anna Politkovskaya piemiņai, kas par savu patiesības mīlestību samaksāja ar dzīvību, konfliktos iesaistīto Āfrikas sieviešu un dažāda veida ciešanām pakļauto Eiropas sieviešu piemiņai, kuras bieži paliek nepamanītas.
Šie piemēri ir pretstats tam degradētajam patērētāja tēlam, ko plašsaziņas līdzekļi bieži attiecina uz sievietes identitāti, tādējādi palīdzot veidot kultūru, kurā sievietes ir apspiestas un pazemotas. Arī tas ir nopietns vardarbības veids, par kuru Eiropai ir jārunā un kurā tai ir jāiejaucas.
Mums steidzami ir jāizveido saskaņota Eiropas statistiskās uzskaites sistēma - tas jau ir vairākkārt sacīts - ar īpašu atsauci uz nepilngadīgajiem, cilvēku tirdzniecību, fizisko un seksuālo vardarbību, kā arī neaizsargāto kategoriju sievietēm, piemēram, imigrantēm. Taču mēs gribētu redzēt arī taustāmus rezultātus saistībā ar Eiropas Savienības pamatnostādnēm par sievietēm bruņotos konfliktos, ko komisāre jau iepriekš pieminēja, vismaz nodrošinot finansiālu un cita veida atbalstu projektiem, kurus bieži organizē mazas asociācijas, vietējās NVO, arī attiecīgajās valstīs saistībā ar reintegrāciju un palīdzības sniegšanu sievietēm, kas ir vardarbības upuri.
Mēs apzināmies, ka šodien, pateicoties Lisabonas līgumam un Stokholmas programmai, mums ir jauna iespēja Kopienā iekļaut šo preventīvo rīcību.
Tomēr mums ir jāatklāj vēl viens vardarbības aspekts: konteksts, kādā notiek vardarbība. Jauniešu un nepilngadīgo vidū pieaug vardarbība, kas saistīta ar alkohola un narkotiku lietošanu, un, iespējams, mēs to nepieminam pietiekami bieži, runājot par vardarbību pret sievietēm.
Joanna Senyszyn
(PL) Priekšsēdētāja kungs, miljoniem sieviešu tiek sistas, piedzīvo uzmākšanos, tiek pirktas, pārdotas, izvarotas un nogalinātas tikai tādēļ, ka viņas ir sievietes. Vairāk sieviešu mirst no pret viņām vērstās agresijas, nekā no vēža. Mums ir jāliek sabiedrībai saprast, ka modernā, demokrātiskā sabiedrībā nav vietas vardarbībai pret sievietēm. Sāksim ar politiķu izglītošanu un politikas atbrīvošanu no to reliģiju ietekmes, kuras atļauj vīriešu dominēšanu. Tas ir būtisks nosacījums īstai līdztiesībai un vardarbības pārtraukšanai.
Manā valstī konservatīvais labējais spārns, kas atrodas garīdzniecības ietekmē, atsakās sievietēm pilnībā piešķirt cilvēktiesības. Viņi veicina patriarhālu ģimenes modeli, kurā sievietes loma aprobežojas ar virtuvi, bērniem un baznīcu. Sievietēm nav tiesību izdarīt abortu, un ir arī plāni viņām atņemt tiesības uz in vitro apaugļošanu. Idealizētā "Poļu māte”, kas varonīgi nes savu krustu sievu sitoša vīra veidā ir absurds, kam jāizrāda sociāla un juridiska pretestība.
Es vēlos arī visus laipni ielūgt konferenci par vardarbības pret sievietēm izskaušanu, kas Eiropas Parlamentā 10. decembrī tiek organizēta pēc Polijas Sieviešu Tiesību centra iniciatīvas.
Pascale Gruny
(FR) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, Eiropā ikdienas katra piektā sieviete kļūst par vardarbības upuri. Neatkarīgi no tās izpausmēm vardarbība pret sievietēm ir nepieņemama. Taču Eiropā joprojām daudzas sievietes un jaunietes apdraud agresija vai izmantošana.
Skaitļi ir satraucoši. Vardarbībai pret sievietēm ir daudzas izpausmes, un tā notiek visur: vardarbība mājās, seksuāla vardarbība, seksuāla uzmākšanās darbā, izvarošana, tostarp izvarošana attiecībās, un arī kā taktisks karš ārpus Eiropas.
Eiropā vardarbība ģimenē ir galvenais nāves un darbnespējas iemesls sievietēm vecumā no 16 līdz 44 gadiem. Pašlaik, kamēr mēs apspriežam šo ļoti nopietno jautājumu, sievietes cieš no vardarbības. Nepietiek runāt par to. Ir pienācis laiks rīkoties.
Eiropas Savienības pienākums ir aizsargāt savus vismazāk aizsargātos iedzīvotājus. Vardarbības pret sievietēm apkarošana ir cīņa par cilvēku pamattiesībām, un Daphne programma, kas atbalsta darbības visu veidu vardarbības apkarošanai, ir nepietiekama.
Jāapsver jauni pasākumi, lai izstrādātu saskaņotus Eiropas plānus. Es atbalstu iniciatīvu organizēt Eiropas gadu vardarbības pret sievietēm apkarošanai, ko mūsu iestāde aicina īstenot jau vairāk nekā desmit gadus.
Licia Ronzulli
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, es vēlos vēlreiz atkārtot to, ko jau sacīja Matera kundze un Stassen kundze par vardarbību kultūras un reliģiozu iemeslu dēļ. Es gribu izmantot šo minūti, lai pastāstītu jums par kādu atgadījumu, kas ietekmēja mani personīgi kā brīvprātīgo vienā no manām misijām.
Tas ir stāsts par kādu sievieti, Karin stāsts, stāsts par sievieti, kura nevēlējās valkāt burku. Lai viņu sodītu, viņas vīrs uzlēja viņai skābi. Viņš to izdarīja naktī; viņš to izdarīja, kad viņa gulēja. Karin tagad valkā burku, nevis tāpēc, ka viņa to vēlas, bet tāpēc, lai apslēptu šī traģiskā uzbrukuma pēdas.
Es ceru, ka šī diena nepaliks kā kārtējā kalendāra diena, bet, ka tā spēs palīdzēt visām tām sievietēm, kuras piedzīvo vardarbību katru dienu, un ka mūsu vārdi varēs iemiesoties taustāmās darbībās un darbos.
Marc Tarabella
(FR) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, daudzas sievietes Eiropā un pasaulē katru dienu cīnās, lai izbeigtu vardarbību pret viņām, bet viņas nespēj un nedrīkst veikt šo cīņu vienas, jo šī vardarbība pret sievietēm, kurā lielākoties ir vainīgi vīrieši, ir arī vardarbība pret visu cilvēci.
Ir tikai pareizi, ka vīrieši arī iesaistās šajā cīņā. Tāpēc arī es iesaistos Baltās Lentas kampaņā. Sākotnēji vīriešu izveidota citiem vīriešiem, šī kampaņa aizsākās Kanādā pirms 20 gadiem. Kādu dienu grupa vīriešu nolēma, ka viņu pienākums ir mudināt citus vīriešus atklāti protestēt pret vardarbību, kas tiek veikta pret sievietēm. Šī baltā lenta ir simbols, tā ir arī neļķes simbols, kas atgādina par Kongo sieviešu cīņu pret ciešanām, kurām tās ir pakļautas katru dienu - tās tikko bija šeit.
Tāpēc es aicinu, lai pēc iespējas vairāk manu kolēģu pievienojas mums šajā cīņā pret vardarbību pret sievietēm, jo tāpat kā ir fiziska vardarbība, pastāv arī psiholoģiska vardarbība, un bieži, kā jūs zināt, vārdi spēj ievainot vairāk nekā sitieni.
Daciana Octavia Sârbu
(RO) Vardarbība pret sievietēm tās dažādajās izpausmēs atšķiras atkarībā no ekonomiskās, kultūras un politiskās situācijas sabiedrībā. Tā var izpausties, sākot no psiholoģiskas un fiziskas izmantošanas ģimenē līdz piespiedu laulībām agrīnā vecumā un citām vardarbīgām paražām. Jebkura vardarbības izpausme pret sievietēm ir nepieņemams cilvēktiesību pārkāpums un kavē dzimumu līdztiesību. Šāda veida vardarbība ir ļoti plaši izplatīta. Tās upuru skaits pārsniedz vēža upuru skaitu, un tā atstāj dziļas rētas cilvēka psihē un sabiedrības struktūrā. Tāpēc mums ir jāpalielina savi centieni, lai apkarotu šo problēmu.
ANO lēš, ka ļaunprātīga izmantošana ne tikai turpinās, bet patiesībā tās apmēri palielinās. Diemžēl šīs darbības vairākumā gadījumu netiek atzītas vai arī tiek vienkārši ignorētas. Es Rumānijā atbalstu ANO Iedzīvotāju fonda un ANO Informācijas centra vadīto kampaņu "Sievietes ēnās”. Tā ir paredzēta, lai veicinātu sabiedrības informētību par šīs problēmas nopietnību.
Gesine Meissner
(DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, vardarbība pret sievietēm ir briesmīgs cilvēktiesību pārkāpums neatkarīgi no tās veida, ieskaitot piespiedu laulības, sišanu un izvarošanu. Manuprāt, termins "goda slepkavība” ir īpaši atbaidošs, jo tajā nav nekā godājama. Goda slepkavības ir derdzīgs noziegums, un mums ir jādara viss iespējamais, lai to apkarotu.
Drīzumā tiks parakstīts Lisabonas līgums, un tāpēc īpaši svarīga kā šī līguma papildinājums būs Pamattiesību harta. Tāpēc mums Eiropas Savienībā ir jādara viss iespējamais, lai apkarotu šādu vardarbību.
Jau tika minēts, ka izvarošanu var izmantot kā kara ieroci. Jau tika pieminēta Kongo, kur šīs briesmīgās darbības notiek gadiem, un kur izvarotāji par saviem upuriem izvēlas mazus bērnus un vecas sievietes. Mēs esam pieņēmuši daudzas programmas, un Ferrero-Waldner kundze norādīja to, ka viņa ir vērsusies pie sievietēm valdībā visā pasaulē. Acīmredzami ar to nepietiek. Šī nav tikai sieviešu problēma. Tā ir problēma ikvienam pasaules iedzīvotājam. Mums Eiropas Savienībā ir jādara viss, kas ir mūsu spēkos, lai uzlabotu šo situāciju.
Małgorzata Handzlik
(PL) Priekšsēdētāja kungs, pēdējos gados ir daudzkāršojušās iniciatīvas, lai atbalstītu vardarbības pret sievietēm izskaušanu. Diemžēl šī parādība turpina pastāvēt Eiropā neatkarīgi no sieviešu vecuma, viņu izglītības vai sociālā stāvokļa. Tāpēc mums ir jāturpina uzsvērt, ka vardarbība pret sievietēm nav ne dabiska, ne arī neizbēgama. Vardarbība pret sievietēm jebkur pasaulē ir vienkārši noziegums un tiesību uz dzīvi, personisko cieņu, drošības un fiziskās un mentālās neaizskaramības pārkāpums. Runāšana par vardarbību nenozīmē tikai norādīt uz sievietēm kā uz upuriem, bet galvenokārt ir nepieciešams pašus par sevi nosodīt šos vardarbības aktus un to vaininiekus, kurus nedrīkst atstāt nesodītus. Mums ir nepieciešama ilgtermiņa vīriešu un sieviešu izglītošana, kas likvidētu stereotipus un liktu ikvienam saprast nepieciešamību apkarot šo parādību.
Ilda Figueiredo
(PT) Es ceru, ka šī Starptautiskā vardarbības pret sievietēm izskaušanas diena iezīmēs sākumu klusuma sienas sagraušanai un tās nevienlīdzības likvidēšanai, kura joprojām pastāv mūsu sabiedrībā saistībā ar šo īsteno postu, kas iespaido miljoniem sieviešu Eiropas Savienībā un visā pasaulē.
Vardarbība pret sievietēm ir cilvēktiesību pārkāpums un šķērslis viņu līdzdalībai sociālajā un politiskajā dzīvē, sabiedriskajā dzīvē un darbā, kas neļauj sievietēm būt pilnīgiem pilsoņiem. Lai gan dažādās vardarbības izpausmes ir atšķirīgas arī no kultūras un tradīcijām, kā jau tika minēts, kapitālisma ekonomika un sociālās krīzes padara sievietes vieglāk ievainojamas, saasinot viņu izmantošanu un novedot viņas pie nabadzības un atstumtības, kas veicina arī sieviešu tirdzniecību un prostitūciju.
Tāpēc ir izšķiroši svarīgi, lai mēs konsolidētu finanšu resursus ar politikas virzieniem, kas ir patiesi vērsti uz sieviešu lomas sabiedrībā un vienlīdzīgu tiesību veicināšanu, un lai mēs īstenotu reālus plānus visa veida vardarbības pret sievietēm apkarošanai, vienlaikus izskaužot joprojām pastāvošo diskrimināciju un aizsargājot upurus.
Nicole Kiil-Nielsen
(FR) Priekšsēdētāja kungs, 2000. gadus Eiropā iezīmē likumu par drošību skaita palielināšanās: novērošana, represijas, aizturēšana un apcietinājums.
Ar šiem politikas virzieniem saistītie budžeti ir sasnieguši maksimālus apmērus. Taču vardarbība pret sievietēm nav mazinājusies. Piemēram, 2008. gadā Francijā 156 sievietes ir mirušas no ievainojumiem, ko izraisījis viņu vīrs, un gandrīz katra desmitā sieviete ir vardarbības upuris laulībā. Drošības pasākumi, kas ieviesti videonovērošanai, pieteikumu iesniegšanai vai biometrijai neatbilst reālajām sieviešu drošības vajadzībām.
Šī vardarbība ietekmē visas sievietes visās valstīs neatkarīgi no viņu izcelsmes, sociālās piederības vai reliģijas. Tā ir saistīta ar diskrimināciju uz dzimuma pamata. Seksisms tieši tāpat kā rasisms ir neatkarīgas personības statusa liegšana otrai personai.
Kā mēs apkarojam seksismu? Mums ir nepieciešama stingra politiska griba informēt, novērst un aizsargāt, politiska griba atcelt visa veida diskrimināciju, kurā sakņojas vardarbība. Vai vairāk nekā puses visu Eiropas iedzīvotāju, citiem vārdiem, sieviešu, drošība, nav tā vērta, lai veiktu būtisku politisku ieguldījumu?
Åsa Torstensson
Priekšsēdētāja kungs, Svensson kundze, godājamie deputāti, paldies par ļoti svarīgām debatēm! Vīriešu vardarbībai pret sievietēm ir daudz motīvu, un tā var izpausties daudzos veidos, bet neaizsargātība un sāpes ir vienādas neatkarīgi no tā, kas ir cietušais.
Ir labi, ka Komisija veic tik daudz iniciatīvu šajā jomā, un es ceru, ka Eiropas sadarbība būs spēks vardarbības apkarošanai un līdztiesības stiprināšanai un ka mēs strādāsim stratēģiski. Daudzi no jums Parlamentā ir prasījuši īstenot šo iniciatīvu un darbību.
Es gribu atkārtot, ka vardarbība pret sievietēm ir Zviedrijas prezidentūras prioritāte: 1. Kā Parlaments uzsvēra, saistībā ar Stokholmas programmu, kas tiks pieņemta nākamajā mēnesī, būs lielākas iespējas risināt šīs problēmas attiecībā uz sievietēm, kuras ir pakļautas vardarbībai.
2. Prezidentūra 9. novembrī organizēja konferenci, kurā dalībvalstīm un pilsoniskās sabiedrības pārstāvjiem bija iespēja dalīties savā pieredzē un informācijā par vardarbības pret sievietēm apkarošanu. Rudenī prezidentūra organizēja arī konferenci Briselē par cilvēku tirdzniecības upuriem, lai uzsvērtu vajadzību pēc pasākumiem, kas jāveic attiecībā uz cietušajiem, kā arī koncentrēšanos uz sadarbību ar cilvēku tirdzniecības izcelsmes valstīm.
Es vēlos izteikt savu pateicību par šīm ārkārtīgi svarīgajām debatēm. Ceļš ir garš, un šķēršļu ir daudz, bet mūsu redzējumam ir jābūt vardarbības pret sievietēm pārtraukšanai.
Karel De Gucht
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētāja kungs, man ir tikai dažas noslēguma piezīmes, bet vispirms es gribu pateikties visiem deputātiem, kas runāja šajās debatēs, kuras ir ļoti izšķirošas debates. Šis ir viens no visbrutālākajiem cilvēktiesību pārkāpumu veidiem, kuri ir ļoti plaši izplatīti ne tikai attīstības valstīs. Mēs daudz runājam par Kongo, bet mums būtu jārunā arī par citām attīstības valstīm, piemēram, Pakistānu. Iepriekšējā vakarā pēc sanāksmes Parlamentā es skatījos televīziju, un 24/24 kanālā tika rādīta programma par pārkāpumiem pret sievietēm Pakistānā. Tas bija šausmīgi, vienkārši šausmīgi. Bet tā ir arī patiesība. Viens no deputātiem minēja piemēru par sievieti, kas negribēja valkāt burku.
Ir acīmredzami, ka konflikts saasinās un padara pārkāpumus pret sievietēm nopietnākus, ka seksuāla vardarbība tiek izmantota kā kara ierocis, ka pēc kāda laika kļūst redzams, ka sociālā struktūra un tradicionālo kopienu kohēzija ir sagrauta, ir pārkāpta, ka ētika izzūd un ka rodas situācija, kad šos šausminošos uzbrukumus sievietēm un bērniem veic ne tikai nemiernieki un karavīri, bet arī vienkāršie iedzīvotāji.
Vairāki deputāti jautāja, vai ir iespējams pieņemt Eiropas direktīvu par vardarbību pret sievietēm, kura nodrošinātu vardarbības novēršanu, upuru aizsardzību un vainīgo personu sodīšanu. Diemžēl es nedomāju, ka tam ir juridisks pamats. Lisabonas līgumā ir juridisks pamats dažām konkrētām darbībām, ko var veikt ...
(FR) ... īpaši attiecībā uz cilvēku tirdzniecību, bērnu seksuālu izmantošanu un bērnu pornogrāfiju. Lisabonas līgumā uz to ir skaidra atsauce, bet Vispārējā cilvēktiesību deklarācija kā tāda nav juridisks pamats direktīvas pieņemšanai.
Taču es joprojām uzskatu, ka Komisijai jāturpina izmantot dažādie šīs problēmas apkarošanas veidi, īpaši ar tādu programmu palīdzību, kuras ir vērstas ne tikai uz attīstības valstīm, bet arī konkrētām neaizsargātām grupām un mūsu pašu dalībvalstīm, jo arī šeit, mūsu Eiropas Savienībā, kam patiešām pasaulei būtu jārāda piemērs cilvēktiesību un sieviešu tiesību aizsardzībā, joprojām pastāv problēmas.
Jūs varat paļauties uz to, ka Komisija - gan pašreizējā, gan nākamā - turpinās īstenot un attīstīt šo darbību tā vienkāršā iemesla dēļ, ka mēs to uzskatām par nepieciešamu. Jautājums nav par to, kā viens no jums ierosināja, vai dalībvalstīm, Komisijai vai Eiropas Savienībai būtu jāuzņemas iniciatīva. Es domāju, ka mums visos līmeņos un visās mūsu atbildības jomās patiešām ir jāpatur prātā šī problēma.
Priekšsēdētāja
. - Es esmu saņēmusi vienu rezolūcijas priekšlikumu, kas iesniegts saskaņā ar Reglamenta 115. panta 5. punktu Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejas vārdā.
Debates ir slēgtas.
Balsojums notiks rīt, ceturtdien, 2009. gada 26. novembrī.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Vilija Blinkevičiūt 
rakstiski. - (LT) Es piekrītu šai rezolūcijai un aicinu Komisiju pasludināt Vardarbības pret sievietēm izskaušanas gadu. Es uzskatu, ka šajā gadījumā dalībvalstis ātrāk uzlabos savus tiesību aktus vardarbības pret sievietēm apkarošanas jomā, īpaši apkarojot vardarbību ģimenē, kā arī efektīvi īstenos valsts rīcības programmas vardarbības pret sievietēm apkarošanai. Dalībvalstīm ir jāizveido vienota sistēma vardarbības pret sievietēm samazināšanai, kas apvienotu vardarbības novēršanas, aizsardzības un palīdzības pasākumus. Ir ļoti svarīgi, lai šī būtu viena no prioritātēm, kad darbu sāks jaunā Komisija un Spānija pārņems Padomes prezidentūru.
Proinsias De Rossa  
rakstiski. - Šodien ir Starptautiskā vardarbības pret sievietēm izskaušanas diena. Vardarbība pret sievietēm pastāv visur un visos slāņos, starp bagātām un nabadzīgām, izglītotām un neizglītotām, sociāli aktīvām un atstumtām, bet aizvien turpina pastāvēt plaši izplatīts un strukturāls aklums saistībā ar šo problēmu. Šī rezolūcija aicina veidot mērķtiecīgāku un saskaņotāku ES politikas plānu visa veida vardarbības pret sievietēm apkarošanai, kā noteikts ES Ceļvedī par sieviešu un vīriešu līdztiesību. Ir jāuzlabo valstu tiesību akti un politikas jomas, izstrādājot visaptverošus valsts rīcības plānus vardarbības novēršanai, upuru aizsardzībai un vainīgo personu sodīšanai. Īrijā pagājušajā gadā 1947 sievietes un 3269 bērni tika uzņemti patversmēs. Kopš 1996. gada ir nogalinātas vairāk kā 120 sievietes, lielu daļu ir bijuši partneri vai bijušie partneri. ES pētījumi ir parādījuši, ka katra piektā sieviete ir cietusi no sava partnera, un 25 % no Eiropā pastrādātās vardarbības ir vīriešu uzbrukumi savai sievai vai partnerei. Vardarbība ģimenē tiecas kontrolēt un sagraut cilvēka garu. Ziņojumi par Īrijas valdības plānotajiem samazinājumiem 30 % apmērā attiecībā uz dažiem dienestiem uzskatāmi ilustrē par valdības apņēmības trūkumu vardarbības novēršanas, upuru aizsardzības un vainīgo personu sodīšanas jomā.
Louis Grech  
rakstiski. - Eiropā katra piektā sieviete ir pakļauta vardarbībai ģimenē. Maltā no 2009. gada janvāra līdz oktobrim tika ziņots par 467 vardarbības gadījumiem ģimenē, taču šie skaitļi visticamāk pilnībā neatspoguļo šo problēmu Maltā. Tāpat maldinoša ir citu dalībvalstu statistika. Tas ir tādēļ, ka sievietes bieži baidās tikt pārprastas iestādēs un tiesu struktūrās. Šajā rezolūcijā ir izklāstīts, ka šī vardarbība papildus tās kriminālajam raksturam ir arī diskriminācijas un nevienlīdzības - ES atbildības jomas - jautājums. Priekšlikums pareizi koncentrējas uz vainīgo saukšanu pie atbildības. Ir svarīgi, lai nav juridisku nepilnību, kas ļauj vainīgajiem palikt nesodītiem. Taču vienlaikus ir jāapsver arī agresīvo partneru rehabilitācija, lai novērstu turpmāku vardarbības atkārtošanu. Dažās dalībvalstīs nav pietiekami apmācīta personāla, lai upuriem nodrošinātu pietiekamu atbalstu, palīdzību un padomu. Nepietiek ar patversmju izveidi upuriem. Šādām sievietēm ir nepieciešama valdības palīdzība atgriezties darba tirgū, lai iegūtu patiesu ekonomisko neatkarību no sava agresīvā partnera. Ir jāpastiprina apmācību programmas upuriem, kas ļautu viņiem pilnībā atgriezties sabiedrībā, un ES būtu jāizmanto savas pilnvaras, lai pilnā mērā risinātu šādas nepārprotamas nevienlīdzības.
Zita Gurmai  
rakstiski. - Vardarbība pret sievietēm rada nopietnas bažas pasaulē. Sievietes - un bērni - ir visneaizsargātākā sabiedrības daļa, kam visbiežāk nākas piedzīvot vardarbību. Piemēram, tiek lēsts, ka Eiropā 20-25 % sieviešu savas pieauguša cilvēka dzīves laikā ir fiziskas vardarbības upuri, bet 10 % sieviešu ir jāpakļaujas pat seksuālai vardarbībai. Kas attiecas uz vardarbību ģimenē, 98 % gadījumos vīrieši vērš vardarbību pret sievietēm, un tādēļ mums tā jāuzlūko kā ar dzimumu saistīts jautājums. Runājot par vardarbību, mēs runājam ne tikai par fizisku vardarbību: un tātad iepriekš minētie skaitļi būtībā ir daudz lielāki.
Es uzskatu, ka mēs nevaram pieņemt šādus rādītājus un realitāti, kas jo īpaši ietekmē sievietes. Eiropas sociālisti jau sen ir aicinājuši izveidot efektīvu aizsardzību un izstrādāt lietderīgas programmas. Daphne programma ir labs iesākums, bet mums jādara vairāk ES dalībvalstu līmenī. Manuprāt, ir ļoti svarīgi, ka Spānijas prezidentūra ir nolēmusi padarīt cīņu pret vardarbību par prioritāti. Nevienu sociālu problēmu nevar pilnībā atrisināt tikai sešos mēnešos. Tādēļ es darīšu visu iespējamo, lai nodrošinātu, ka Beļģijas un Ungārijas prezidentūras turpina Spānijas iesākto darbu.
Lívia Járóka  
rakstiski. - Piespiedu sterilizācija ir viens no smagākajiem vardarbības pret sievietēm veidiem un nepieļaujams cilvēktiesību pārkāpums. Dažās dalībvalstīs romu sievietes ir pakļautas piespiedu sterilizācijai, lai samazinātu "augsto, neveselīgo” dzimstības līmeni viņu vidū. Par spīti tam, ka dažas lietas ir iesniegtas tiesā un tiesas spriedumi ir par labu upuriem, vairākumā gadījumu joprojām nav saņemta atbilstīga kompensācija un oficiāla atvainošanās. Te es gribu paust atzinību par premjerministra Jan Fischer atvainošanos, kā arī Čehijas valdības neseno priekšlikumu, kurā prasīts, lai, sākot no 2009. gada 31. decembra, Veselības ministrija veic virkni pasākumu, nodrošinot, ka šādi pārkāpumi vairs neatkārtojas. Es ceru, ka Čehijas iniciatīvai pievienosies arī citas valstis, piemēram, Slovākija, un izveidos mehānismu, lai nodrošinātu atbilstīgu kompensāciju sievietēm, kuru reproduktīvās spējas ir iznīcinātas bez viņu piekrišanas. Ir nepieciešams, lai dalībvalstis nevilcinoties izmeklē ārkārtējos cilvēktiesību pārkāpumus pret romu sievietēm, soda vainīgos, un nodrošina, ka visi upuri ir identificēti un viņiem ir izmaksāta kompensācija. Eiropas valstu kopīgais mērķis ir visu mūsu kontinentā dzīvojošo sieviešu veselības un fiziskās neaizskaramības aizsardzība.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska  
rakstiski. - (PL) Šķiet, ka kopējā kampaņā par cilvēktiesību aizsardzību, vardarbības pret sievietēm problēmai, tostarp vardarbībai ģimenē, ir pievērsts pārāk maz uzmanības. ANO 2008. gada kampaņā, lai pasaules mērogā izbeigtu vardarbību pret sievietēm, tika atklāts, ka sievietes vecumā no 15 līdz 44 gadiem izvarošana un vardarbība apdraud vairāk nekā vēzis, ceļu satiksmes negadījumi, karš un malārija. Pašā Eiropas Savienībā 40-50 % sieviešu ir ziņojušas par seksuālu uzmākšanos darbā. Tiek lēsts, ka no 500 000 līdz 2 miljoniem cilvēku, un vairākums no tiem ir sievietes un bērni, ik gadu kļūst par cilvēku tirdzniecības upuriem, kas ar varu iesaistīti prostitūcijā, piespiedu darbā un dažāda veida verdzībā. Tādēļ es priecājos par to, ka Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejas sagatavotajā rezolūcijā ir sniegta sīkāka informācija par šo problēmu. Ir svarīgi saskaņot pieeju vardarbības pret sievietēm apkarošanai, kā dēļ šiem centieniem jākļūst efektīvākiem. Tāpat ir svarīgi sniegt pareizo palīdzību sievietēm un visiem tiem, kuri jau ir kļuvuši par vardarbības upuriem. Taču ne mazāk svarīgi ir, lai sabiedrība apzinātos, ka vardarbība ģimenē nedrīkst kļūt par neērtu problēmu, kas cieši noslēgti tiek glabāta četrās sienās.
Anna Záborská  
Šodiena, 25. novembris, ir ne tikai Starptautiskā vardarbības pret sievietēm izskaušanas diena, bet arī diena, kad kristīgā pasaule piemin Svēto Katrīnu no Aleksandrijas, kura 4. gadsimtā tika ieslodzīta cietumā un kļuva par vardarbības upuri, mocekli sirdsapziņas un vārda brīvības idejas vārdā. Daži cilvēki pārspīlē vardarbības problēmu tā, ka man reizēm rodas iespaids, it kā mums, sievietēm, nebūtu citu problēmu. Es esmu cieši pārliecināta, ka lielākoties sievietes daudz vairāk satrauc nabadzība, veselības apsvērumi, izglītība, vērtība, kāda viņu darbam ir viņu ģimenes dzīvē, un citi apstākļi viņu dzīvē.
Taču, neraugoties uz to, mums jāatzīst, ka arī vardarbība ir problēma. Tā ir problēma, kas ir civilizētas sabiedrības necienīga, problēma, kas mazina cilvēka cieņu. Taču es esmu nākusi pie slēdziena, ka Eiropas Parlamentā pastāv politiski korekta vardarbība un politiski nekorekta vardarbība, jo tas var būt vienīgais iemesls, kādēļ mans grozījums, kurā nosodīta sieviešu piespiedu sterilizācija un vardarbīga grūtniecības pārtraukšana, neguva atbalstu FEMM komitejas atbalstu.
Zbigniew Ziobro  
Ir milzīgs kauns, ka Eiropā joprojām ir tik daudz vardarbības gadījumu. Īpašu satraukumu būtu jārada tam, ka par ievērojamu vardarbības gadījumu skaitu netiek iesniegti ziņojumi policijā, īpaši ņemot vērā to, ka ir šādu nopietnu noziegumu, tādu kā izvarošana, gadījumi. Neviena vardarbības pret sievietēm izskaušanas stratēģija nevar būt veiksmīga, ja upuri attiecīgajām iestādēm neiesniedz ziņojumu par notikušo vardarbību. Tiesību aktiem ir jānodrošina apņēmīga reakcija šajā jomā, lai upuri var atgūt ticību taisnīgumam, kā arī tādēļ, lai būtu iespējams aizsargāt gan upurus, gan visu sabiedrību kopumā no šādiem gadījumiem nākotnē. Bažas būtu jārada tam, ka vairākās ES dalībvalstīs, tostarp Polijā, spriedumi, ko piemēro seksuālas dabas noziegumiem, ir ļoti saudzīgi, turklāt to izpilde bieži tiek atlikta. Kā piemēru mēs varam minēt to, ka 40 % spriedumu, kas Polijā ir piemēroti par izvarošanu, ir nosacīti atlikts cietumsods. Šāda saudzīga soda piemērošana patiesībā ir pļauka upuru sejā no tiesu puses, kuras tik viegli raugās uz pāridarījumu upuriem. Nopietna pieeja vardarbības pret sievietēm problēmai prasa bargāk sodīt šīs vardarbības veicējus, lai nodrošinātu taisnīgu atlīdzību par pāridarījumu, kā arī nākotnē sabiedrību padarītu drošāku.
