Obvladovanje gripe H1N1 (kratka predstavitev) 
Predsednik
Naslednja točka je poročilo oceni ukrepov za obvladovanje gripe H1N1 v letih 2009 in 2010 v EU, ki ga je v imenu Odbora za okolje, javno zdravje in varnost hrane vložila gospa Rivasi.
Michèle Rivasi
Gospod predsednik, vsi se še spomnimo, da je bila gripa H1N1 velika novica v letu 2009. O prvih primerih se je poročalo pred dvema letoma - 25. marca 2009 -, SZO pa je 11. junija 2009 razglasila šesto stopnjo nevarnosti.
Ta najvišja stopnja nevarnosti, ki jo je razglasila SZO, je v Evropi sprožila vrsto ukrepov, med drugim tudi začetek izvajanja kampanj cepljenja v več državah članicah, ki niso bile samo drage, temveč so bile tudi precenjene glede na znano stopnjo nevarnosti virusa, ki je bila po navedbah SZO maja 2009, nizka.
Kar zadeva stopnjo nevarnosti, je zaradi te gripe do konca aprila 2009 v Evropi umrlo približno 2900 oseb, kar pomeni, da je stopnja umrljivosti precej nižja od stopnje umrljivosti, povezane s sezonsko gripo, zaradi katere vsako leto predvidoma umre 40.000-220.000 oseb, odvisno od samega leta.
Ocenjeni stroški pa so po zadnjem poročilu Računskega sodišča znašali skoraj 1,3 milijarde EUR v Združenem kraljestvu in več kot 700 milijonov EUR v Franciji.
Ocena obvladovanja gripe H1N1 kaže, da je odziv v Evropski uniji in državah članicah bil nesorazmeren. Skupaj s svojimi kolegi, ki se jim želim zahvaliti za predloge sprememb, sem torej poskušala pripraviti konstruktivno poročilo, katerega cilj je povrniti zaupanje evropskih državljanov v njihove zdravstvene ustanove.
To poročilo je strukturirano okrog treh glavnih tem: sodelovanja, preglednosti in neodvisnosti.
V zvezi s sodelovanjem želimo poudariti potrebo po skladnosti, učinkovitosti, avtonomiji in prožnosti. Treba je na primer spremeniti prihodnje načrte za preprečevanje gripe, in sicer tako, da bodo zagotavljali večjo skladnost in učinkovitost, biti pa morajo tudi dovolj samozadostni in prožni, da jih bo mogoče prilagoditi v realnem času glede na najnovejše razpoložljive podatke. Takšna prožnost bi lahko v veliki meri rešila naše državne blagajne pred nepotrebnimi stroški. Obenem je pomembno, da jasno opredelimo vloge in dolžnosti ključnih akterjev, odgovornih za obvladovanje tveganj za zdravje. Preoblikovati je treba opredelitev same pandemije, ki mora poleg geografske razširjenosti upoštevati tudi stopnjo nevarnosti. SZO nas je že obvestila, da ima to že razdelano. Možen je skupen nakup cepiva, pri čemer pa morajo proizvajalci nositi odgovornost za kakovost, varnost in učinkovitost svojih izdelkov. Vlade v nobenih okoliščinah ne smejo odgovarjati za stranske učinke cepiv, ki naj bi bila varna.
Kar zadeva neodvisnost, je pospešeno dodeljevanje dovoljenj poudarilo problem pomanjkanja znanstvenih podatkov. Raziskave o cepivih in protivirusnih zdravilih se morajo opravljati popolnoma neodvisno od farmacevtskih družb.
Kar zadeva preglednost: potrebujemo popolno preglednost pri ocenjevanju zdravil, ki se uporabljajo v izrednih zdravstvenih razmerah s polnim dostopom do razpoložljivih kliničnih poskusov. Vse izjave o interesu strokovnjakov, ki so zadolženi za ocenjevanje, morajo biti objavljene. Obžalujem samo eno stvar: ljubše bi mi bilo, če bi jih preverjale agencije, ki najemajo te strokovnjake, toda ta predlog spremembe ni bil sprejet.
Na koncu bi želela poudariti tudi primere narkolepsije, o katerih se poroča pri otrocih na Finskem in Švedskem po cepljenju s cepivom za gripo H1N1 družbe GSK. Te primere moramo preučiti.
V prvi vrsti jasno kažejo, da še vedno obstajajo siva področja, tako v zvezi z dejansko toksičnostjo cepiv in dodatkov, kot v zvezi z možnimi tveganji, ki so zaenkrat neznani tudi sami proizvajalcem. Finska je ustavila uporabo tega cepiva, dokler ne bo na voljo več informacij. To ni stališče Evropske agencije za zdravila, ki se je namesto tega odločila, da bo, dokler ne bo na voljo več informacij, počakala z izdajo mnenja o omejitvi uporabe tega cepiva. Želim si, da bi Komisija sprejela enako stališče kot Finska. Čas je, da načelo previdnosti enkrat prinese koristi tudi pacientom, namesto da vedno koristi samo podjetjem.
Anne Delvaux
(FR) Gospod predsednik, ali smo pripravljeni, da se v Evropi spopademo s pandemijo? Odgovor je "da, ampak". V času razsajanja gripe H1N1 v letih 2009 in 2010 smo lahko videli, da je vsaka država članica ukrepala sama in da je bilo pri tem zelo malo usklajenosti ali celo solidarnosti.
Kot poročevalka v senci pri tem dokumentu mislim, da smo na to morali opozoriti, predvsem pa je bilo treba narediti korak naprej, pokazati konstruktivnost in sprejeti praktične ukrepe v imenu naših državljanov, ki so - to je treba povedati in mislim, da je to tudi ena od najhujših posledic - nedvomno izgubili določeno mero zaupanja v sporočila o javnem zdravju.
Poročilo gospe Rivasi, o katerem bomo glasovali jutri, upošteva te temeljne prednostne naloge. To so med drugim sistematična krepitev sodelovanja med državami članicami, učinkovitejše usklajevanje z evropskimi zdravstvenimi ustanovami, pojasnitev vlog evropskih struktur za obvladovanje tveganja in ocena strategij cepljenja in sporočanja, ki se izvajajo v državah članicah.
To je torej dobro poročilo, zato poročevalki čestitam. Vendar pa moramo seveda zagotoviti, da ne bo naletelo na gluha ušesa. To je dolžnost naših držav članic, ki imajo največ pristojnosti na tem področju, zato nosijo veliko odgovornost do naših sodržavljanov.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Gospod predsednik, v času pandemije gripe leta 2009 so bile države članice EU najbolj pripravljene. Obenem se v celoti strinjam s predhodnico, ki je govorila pred mano: med državami članicami ni bilo prav nobene usklajenosti. To je mogoče res sprožilo krizo na področju notranjih zadev v moji državi, čeprav je prejšnja vlada socialistov, ki je bila takrat na oblasti, izvedla uspešne ukrepe, da bi se spopadla z epidemijo. Vendar pa levi ali desni virus H1N1 ne obstaja; proti njem se je treba boriti s skupnimi močmi. V celoti se strinjam s tistim delom poročila, ki pravi, da morajo države članice uskladiti pridobitev cepiv, izmenjavati informacije in zagotoviti boljšo preglednost. Informacije, ki jih moramo izmenjavati, se ne smejo nanašati samo na geografsko razširjenost epidemije, temveč tudi na njeno stopnjo nevarnosti in umrljivosti. Če nam bo to uspelo v prihodnosti, bomo lahko na tem področju precej napredovali, da ...
(Predsednik je prekinil govornika)
Marina Yannakoudakis
Gospod predsednik, pred enim letom sem se na neuradnem srečanju v Bruslju sestala s skupino poslancev Evropskega parlamenta in poročevalko in vsi smo imeli en skupen cilj: da storimo nekaj v zvezi z gripo H1N1.
Med potekom srečanja sem ugotovila, da so naši cilji res isti, vendar da imamo različne pristope. Samoiniciativno poročilo je bila priložnost za Parlament, da pozitivno ukrepa pri pripravi na epidemijo. Bojim se, da je ta priložnost izgubljena.
V tem poročilu je namreč veliko vprašljivih točk. Predlaga, naj Evropski center za preprečevanje in nadzor bolezni prevzame vlogo, ki je ni mogoče opraviti in ki bi lahko ustvarila napačen občutek varnosti. V resnici je bil potreben pristop na podlagi izkušenj in podlaga, iz katere naj bi izhajali. Kar smo dobili, je poročilo, ki deloma javno obsoja, in bojim se, da bo odvrnil mnoge zainteresirane strani. Kar smo dobili, je poročilo, ki je bolj politično kot praktično.
João Ferreira
(PT) Gospod predsednik, iz problemov pri obvladovanju gripe H1N1 se med drugim lahko naučimo tudi to, da moramo priznati potrebo držav po javnih zdravstvenih sistemih skupaj z razširitvijo storitev v okviru javnega zdravja, ki bodo lahko delovale na številnih področjih. Primeri teh področij vključujejo oceno informacij o priporočenih zdravilih v primeru izrednih zdravstvenih razmer, zlasti v primeru pandemije, ter priprava in ocena znanstvenih študij - neodvisnih od farmacevtske industrije - za priporočene ciljne skupine o učinkovitosti, varnosti in razmerju med tveganji in koristmi cepiv in protivirusnih zdravil. Pomembno je tudi, da okrepimo zmogljivost v smislu obvladovanja in napovedovanja tveganj in v zvezi z raziskavami in razvojem na teh področjih ter tudi v zvezi z zaščitnimi ukrepi javnega zdravstva. Prav tako je treba izboljšati sodelovanje med različnimi nacionalnimi službami ter med njimi in ustreznimi institucijami in organizacijami na mednarodni in regionalni ravni.
Jaroslav Paška
(SK) Gospod predsednik, leta 2009 se je v Mehiki poročalo o prvem primeru svinjske gripe pri ljudeh. Dva meseca pozneje je Svetovna zdravstvena organizacija (SZO) razglasila pandemijo gripe.
Poguben scenarij, ki so ga predstavili zdravstveni organi, skupaj s SZO in Evropskim centrom za preprečevanje in nadzor bolezni, je povzročil, da so države začele tekmovati med seboj, da bi čim hitreje pridobile čim več cepiva in tako zaščitile svoje državljane.
V skladu s SZO in priporočili Evropskega centra za preprečevanje in nadzor bolezni je Slovaška kupila več kot milijon odmerkov cepiva, ki so bili dobavljeni na začetku leta 2010. Ko pa je vodja zdravstvene službe Republike Slovaške pozval državljane, naj se cepijo, je to postala šala in nihče mu ni verjel. Niso verjeli ne njemu ne naši ugledni zdravstveni organizaciji, Evropskemu centru za preprečevanje in nadzor bolezni. Takrat so namreč že vsi vedeli, da virus H1N1 ne predstavlja takšne nevarnosti, kot se je sprva zdelo. SZO in Evropski center za preprečevanje in nadzor bolezni pa sta bila še naprej trmasto tiho.
Nobene ponovne ocene razmer, nobenih dodatnih priporočil, preprosto ničesar ...
(Predsednik je prekinil govornika)
Anna Záborská
(SK) Gospod predsednik, želela bi se zahvaliti gospe Rivasi za izčrpno poročilo. Razkrila je šibke točke zdravstvenih sistemov ne samo na evropski, temveč tudi na svetovni ravni.
Poročilo nudi tudi dolg seznam ukrepov, ki jih je treba sprejeti, da se ne bi ponovilo stanje iz let 2009 in 2010. Naravnost sramotno je, kar se je zgodilo z razglasitvijo pandemije gripe H1N1.
Države članice EU, vključno s Slovaško, so zapravile več sto milijonov evrov, da bi dokazale, da ščitijo svoje državljane pred neobstoječo grožnjo. Bilo bi zanimivo izvedeti, kdo je imel od tega korist, predvsem pa, kdo bo prevzel odgovornost za nastalo stanje.
Edino, kar pogrešam v poročilu, je predlog o tem, kako v zdravstveni sistem vključiti osebno odgovornost. Prelaganje odgovornosti sicer ni smrtonosno, vendar se širi celo hitreje kot gripa.
Åsa Westlund
(SV) Gospod predsednik, mislim, da bi se lahko vsi strinjali, da so različna priporočila v različnih državah članicah povzročila precej zmede. Na primer, v Odboru za okolje, javno zdravje in varnost hrane nas je obiskal švedski minister - ki je bil takrat tudi predsedujoči Evropskemu svetu -, da bi razpravljali prav o tem vprašanju, isti dan pa nas je obiskal tudi direktor Evropskega centra za preprečevanje in nadzor bolezni, in tisto, kar sta povedala, sta bili dve popolnoma različni stvari. Eden je rekel, da je otroke treba cepiti, drugi pa, da bi bilo za otroke nevarno, če bi se cepili.
To je bilo skrajno zmedeno in zelo protislovno za starše, ki so iskali zanesljive informacije. Veliko razlik pa je bilo tudi pri tem, kako so države članice reševale to vprašanje v praksi. V moji državi je bilo povpraševanje po cepivu visoko, kar je povzročilo kaotične razmere pred zdravstvenimi centri. Tisti, ki so bili odprti, niso imeli dovolj cepiva, zaprti pa so imeli ogromne zaloge. Natančneje si moramo ogledati samo izvajanje.
Zuzana Roithová
(CS) Gospod predsednik, ko si vse to ogledamo z današnjega zornega kota, lahko vidimo, da je bila poraba več tisoč milijard evrov za boj proti virusu H1N1 veliko previsoka glede na dejansko stopnjo nevarnosti izbruha te gripe. Kot zdravnica menim, da je še posebno zgovorno, da stopnja umrljivosti na Poljskem, kjer se vlada ni uklonila pod pritiski, da mora izvesti nacionalen program cepljenja, ni bila nič višja od stopnje umrljivosti v državah z velikim obsegom cepljenja. Zahvaljujem se gospe Rivasi za to koristno poročilo in upam, da se bodo države članice in vse mednarodne organizacije iz njega nekaj naučile; predvsem to, da je treba zdravila kupovati skupno. Upam pa tudi, kar je še pomembneje, da bodo izboljšale metode ocenjevanja epidemioloških podatkov in povrnile zaupanje ljudi v priporočila, namenjena državljanom Evropske unije.
Edite Estrela
(PT) Gospod predsednik, dvomi o cepivu proti gripi H1N1 so bili tu že omenjeni. Povsem normalno je, da ljudje postavljajo vprašanja in da so nekoliko sumničavi, saj je leta 2009 v vseh državah članicah potekala promocijska kampanja, v cepiva so bila vložena visoka sredstva, Svetovna zdravstvena organizacija pa je razglasila pandemijo, nakar se je stanje nenadoma popolnoma spremenilo. Z drugimi besedami, leta 2010 ni bilo praktično nobenega govora več o gripi H1N1. Zato je popolnoma normalno, da ljudje postavljajo vprašanja o tem, ali smo takrat vzbujali prevelik preplah ali pa tega danes ne jemljemo dovolj resno. Vprašanje je ...
(Predsednik je prekinil govornico)
Karin Kadenbach
(DE) Gospod predsednik, gospa komisarka, lahko smo srečni, da se epidemija ni končala tako, kot smo se bali, da se bo, in sicer s številnimi smrtnimi primeri. Vsaka smrt je dovolj tragična sama zase.
Rada bi se zahvalila vsem tistim, ki so prispevali k razpravi. Iz nje je zelo jasno razvidno stanje v EU: nacionalne izkušnje so zelo različne. Imamo različne zdravstvene sisteme. Struktura in zagotavljanje zdravstvenega varstva je nacionalna zadeva, v primeru epidemije ali pandemije pa moramo sodelovati na evropski ravni. Videli smo, da se moramo na številnih področjih še veliko naučiti in da je treba veliko nadoknaditi.
Kot je bilo danes že večkrat omenjeno, moramo v vsakem primeru povrniti zaupanje prebivalcev. Reševanje stanja, ki ga je povzročil pojav virusa H1N1, je razkrilo nekatere pomanjkljivosti. V prihodnosti potrebujemo boljše usklajevanje.
Maria Damanaki
članica Komisije. - Gospod predsednik, rada bi se zahvalila poročevalki gospe Rivasi za to poročilo, ki zares daje velik prispevek našim prizadevanjem, da bi se iz pandemije iz leta 2009 nekaj naučili. Strinjam se z vami, da se moramo iz te pandemije nekaj naučiti in tudi, da moramo kritično preučiti naš odziv. Da bi evropskim državljanom zagotovili zaščito pred takšnimi tveganji za zdravje, moramo izboljšati našo pripravljenost in načrtovanje za namen obvladovanja podobnih tveganj za zdravje, ki ne poznajo nacionalnih meja.
EU je že imela ustvarila neodvisno zmogljivost in strokovno znanje na področju pandemične gripe. Evropska komisija je od leta 2000 samo na področju raziskav financirala več kot 50 projektov v zvezi z gripo, za kar je namenila 150 milijonov EUR. Naši agenciji, Evropski center za preprečevanje in nadzor bolezni in Evropska agencija za zdravila, sta med pandemijo nudili znanstvene nasvete v pomoč Uniji in njenim državam članicam.
Poleg tega so službe Komisije prek Odbora EU za zdravstveno varnost dejavno podpirale države članice pri obvladovanju tveganja. Vendar pa moram priznati, da so poleg poročila Parlamenta tudi različne ocene našega odziva prepoznale niz pomanjkljivosti in izzivov, ki jih je treba obravnavati.
Ti vključujejo naročila pandemičnih cepiv, potrebo po boljši uskladitvi strategij cepljenja, potrebo po večji prožnosti v naših načrtih pripravljenosti in potrebo po boljši komunikaciji s prebivalci. Komisija se ob podpori znanstvenih agencij in skupaj z državami članicami - kajti to je pristojnost, ki si jo delimo z državami članicami - zavzema za napredek pri teh vprašanjih.
Te izzive bomo reševali v okviru teh pobud. Prvič, Komisija bo pred koncem tega leta predstavila pobudo s področja zdravstvene varnosti, ki bo okrepila naše zmogljivosti usklajevanja, in drugič, začela bo izvajati tudi mehanizem skupnega naročanja pandemičnih cepiv in protivirusnih zdravil za tiste države članice, ki se bodo želele pridružiti. To bo povečalo solidarnost znotraj EU z zagotavljanjem minimalne ravni enakega dostopa do cepiv. Povečala pa se bo tudi naša kupna moč za pridobitev boljših pogodbenih pogojev.
Komisija pozdravlja podporo takšnim pobudam, ki jo je izrazila poročevalka. Komisija namerava tudi financirati dodatne raziskave o vedenjskih vidikih in komunikacijskih strategijah, da bi predvsem izboljšala posredovanje najnovejših informacij o cepivih.
Kar zadeva vprašanji preglednosti in neodvisnosti, menimo, da sta zelo pomembni in resnično mislim, da moramo tu nekaj storiti. Komisija in ustrezne agencije bodo sodelovale, da bi izboljšale naše postopke v zvezi z izjavami o interesu in potencialnih navzkrižjih interesov.
Menimo, da si moramo še naprej prizadevati za naš skupni cilj: poskrbeti moramo namreč za boljšo pripravljenost, da bi lahko zaščitili naših državljanov pred prihodnjimi tveganji za zdravje.
Predsednik
Razprava je zaključena.
Glasovanje bo potekalo v torek, 8. marca, opoldne.
Pisne izjave (člen 149)
János Áder
v pisni obliki. - (HU) Najpomembnejša lekcija splošno znanega škandala z gripo H1N1 je, da je bilo omajano zaupanje ljudi. Svetovna zdravstvena organizacija je sprožila lažni alarm in s svojimi napovedmi, s katerimi je podžigala histerijo, prisilila države članice, da sprejmejo ukrepe, ki so bili nesorazmerni znani in že izkušeni stopnji nevarnosti epidemije H1N1. Na koncu je od seva gripe H1N1 po vsem svetu zbolelo in umrlo precej manj ljudi kot od navadne sezonske gripe, posamezne države pa so zapravile neverjetne vsote državnega denarja, da bi pridobile cepiva, ki so bila dva do tri krat dražja od povprečnih cepiv. Tu je treba omeniti primer Poljske: vlada ni odredila cepljenja prebivalcev pred gripo H1N1, kljub temu pa stopnja umrljivosti ni bila nič višja kot v državah, katerih prebivalci so bili cepljeni. To se je zgodilo ne glede na to, da si je proizvajalec cepiva kljub svojim ogromnim dobičkom drznil zavrniti odgovornost za stranske učinke cepiva. Nadvse sramotno je, da se strah ljudi in njihov čut za odgovornost do družine in bližnjih izkorišča samo zaradi brezmejnega pohlepa po dobičkih. Dejstvo, da je SZO s svojimi neutemeljenimi svarili pred pandemijo, v vsej tej zadevi celo pomagala, od EU zahteva, da kar najodločneje ukrepa. Iz teh izkušenj se je treba nekaj naučiti, EU pa mora biti bolj neodvisna pri ocenjevanju primerov, ki bi lahko pomenili možnost epidemije, podobne gripi H1N1. Navsezadnje se lahko zgodi, da alarm nekega dne ne bo lažen.
Sergio Berlato
v pisni obliki. - (IT) Države članice in evropske institucije izvajajo celo vrsto dragih ukrepov, ki so bili v mnogih primerih popolnoma nesorazmerne z dejansko stopnjo nevarnosti gripe H1N1. Po ocenah Evropskega centra za preprečevanje in nadzor bolezni je zaradi gripe H1N1 v Evropi leta 2009 umrlo približno 2900 oseb. Te številke so precej nižje od uradnih številk smrtnih primerov, ki jih je povzročila samo sezonska gripa, in pričajo o nizki stopnji nevarnosti tega virusa gripe.
Zato pozivam, da temu vprašanju posvetimo kar največjo pozornost, da bi Svetovna zdravstvena organizacija (SZO) lahko opravila pregled in na novo opredelila merila za razglasitev svetovne nevarnosti pandemije, ki ne bodo upoštevala samo geografske razširjenosti bolezni, temveč tudi njeno virulenco. Poleg tega analiza kriznega obvladovanja gripe H1N1 s strani EU jasno razkriva nastajajočo potrebo po okrepitvi sodelovanja med zdravstvenimi organi držav članic in evropskimi institucijami.
Ker menim, da je za uspeh ali neuspeh poskusa pomembno, da se opravijo študije o cepivih in protivirusnih zdravilih, ki so neodvisne od farmacevtskih družb, se v celoti strinjam s prošnjo poročevalke, da se objavijo imena vseh strokovnjakov, s katerimi je evropski javni zdravstveni organi posvetujejo.
Jolanta Emilia Hibner
v pisni obliki. - (PL) Pri ocenjevanju epidemioloških tveganj je treba izkoristiti znanje neodvisnih strokovnjakov, ki niso povezani s farmacevtskimi družbami. Neodvisnost Evropske unije pri ocenjevanju stopnje nevarnosti gripe H1N1 in posledičnih tveganj je ključnega pomena. Ne smemo se zanašati zgolj na študije strokovnjakov, ki jih financirajo farmacevtske družbe.
Drug begajoč vidik je hiter postopek dajanja cepiv proti gripi H1N1 na trg, ki niso bila dovolj preskušena in preverjena. Leta 2009 so farmacevtske družbe ocenile, da je tveganje, povezano z virusom, zelo visoko, nato pa se je izkazalo, da je manj nevarno od tveganja navadne gripe. Maja 2009 je SZO poročala, da virus ni tako nevaren. Zaradi nasprotujočih si informacij pa so mnoge države podlegle pritiskom in nakupile več milijonov dragih cepiv, ki jih niso uporabile in ki so zdaj postala neuporabna. Na področju obvladovanja bolezni in preučitve obstoječih postopkov je treba zagotoviti večjo preglednost institucij EU. Za utrditev pogajalskega položaja glede nakupa cepiv je temeljnega pomena tudi večje in tesnejše sodelovanje med državami.
Omenila bi, da je moja država, Poljska, že na samem začetku dala zgled, kako se upreti paniki in zahtevati zagotovila glede varnosti cepiv.
Bogusław Sonik
v pisni obliki. - (PL) Delo na poročilu o pandemiji virusa A/H1N1 v letih 2009 in 2010 je trajalo skoraj eno leto. Razprava, ki jo je sprožil Evropski parlament, se je končala s samoiniciativnim poročilom o svinjski gripi, ki jo je pripravil Odbor za okolje, javno zdravje in varnost hrane in ki vsebuje nekaj točk, ki poudarjajo etične in postopkovne nepravilnosti, do katerih je prišlo pri boju proti tej bolezni.
Bili smo zaskrbljeni zaradi načinov, kako so farmacevtske družbe obveščale javnost o problemu svinjske gripe in jo predstavljale kot virus, ki je zelo nevaren in virulenten. Na koncu se je izkazalo, da je virus precej manj nevaren od navadne gripe. Število smrtnih primerov se je ustavilo pri 2900, predvideno število smrti zaradi sezonske gripe pa znaša 40.000 na leto.
Poročilo o oceni ukrepov za obvladovanje gripe H1N1 v Evropski uniji zahteva neodvisnost EU pri pripravi lastnih ocen resnosti groženj in tveganj, ki iz njih izhajajo, namesto da se zanaša na raziskave strokovnjakov, ki jih financirajo farmacevtske družbe. Kritiko obenem sproža tudi sumljiv hiter postopek dajanja cepiv proti gripi H1N1 na trg, in sicer brez zadostnih preskusov in preverjanj.
Želim poudariti potrebo po večji preglednosti v zvezi z dejavnostmi institucij EU na področju obvladovanja bolezni, pregledu obstoječih postopkov in njihovi spremembi za namen večje prožnosti ter izogibanju navzkrižjem interesov med ocenjevalci in oblikovalci odločitev. Menim, da je poziv k sodelovanju držav za namen krepitve njihovega pogajalskega položaja pri nakupu zdravil prednostna naloga. Vendar pa želim, da se ohrani možnost prostovoljnega nakupa zdravil.
Artur Zasada
v pisni obliki. - (PL) Čestitam gospe Rivasi za dobro pripravljeno poročilo. Strinjam se, da je treba razviti sistem, ki bo omogočil natančno določitev obsega tveganja in jakosti virusa, da bi se lahko izognili prihodnjim izdatkom, ki bi bili nesorazmerni z grožnjo. Zelo sem vesel, da poljska vlada ni podlegla paniki pri tem vprašanju oziroma, še bolje, učinkovitemu lobiranju farmacevtskih družb.
Menim, da je še posebno pomembno, da so strokovnjaki in raziskovalci, ki pripravljajo mnenja o potrebi po nakupu zdravil ali cepiv, popolnoma neodvisni od farmacevtskih družb. Podpiram predlog poročevalke, da naj bodo strokovnjaki iz farmacevtskega sektorja vključeni samo v postopek posvetovanja, ne pa tudi v postopek odločanja. Žal moram povedati, da več deset milijonov odmerkov cepiv v nekaterih državah članicah še do danes ni bilo uporabljeno. To je povzročilo ogromne finančne izgube, ta izgubljena sredstva pa bi lahko uspešno uporabili na bolj premišljen in učinkovitejši način za zaščito zdravja državljanov Evrope.
