Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin torstaina 14. kesäkuuta 2001 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Ryhmien kokoonpano
Puhemies
Ilmoitan teille, että tästä päivästä, eli maanantaista 2. heinäkuuta lähtien, Michael Holmes ei ole enää EDD-ryhmän jäsen, ja hän siirtyy sitoutumattomien jäsenten joukkoon.
Lisäksi ilmoitan teille, että työjärjestyksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta on suorittanut Olga Zrihen Zaaria ja Miguel Mayol i Raynalia koskevien valtakirjojen tarkastuksen. Niinpä ehdotan, että vahvistatte nimitykset.

McMillan-Scott
Panen merkille, että jäsen Holmes on Yhdistyneen kuningaskunnan itsenäisyyspuolueen johtaja. Mietin, tarkoittaako tämä, että koko Yhdistyneen kuningaskunnan itsenäisyyspuolue siirtyy, tai että ainakin sen molemmat parlamentin jäsenet siirtyvät toiseen ryhmään.

Puhemies
Ilmoitukseni koskee ainoastaan jäsen Holmesia.

Käsittelyjärjestys
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana lopullisen esityslistaluonnoksen käsittely sellaisena kuin puheenjohtajakokous on sen laatinut 28. kesäkuuta 2001 pitämässään kokouksessa.
Keskiviikon esityslistasta:

Posselt
Arvoisa puhemies, olen pahoillani, että joudun huomauttamaan keskiviikosta aina tämän saman asian, mutta silloin aina tulee esiin tämä sama epäkohta. Kyselytuntia siirrettiin ja lyhennettiin taas kerran. Aina, kun esitän asiasta vastalauseen, minulle sanotaan, että se oli poikkeus. Poikkeuksesta alkaa tulla pikku hiljaa sääntö, koska aivan älyttömän perjantain poisjäännin vuoksi keskiviikkoisin on aina liian paljon käsiteltävää. Pyydänkin teitä huolehtimaan, että keskiviikko pääsee taas oikeuksiinsa huolimatta perjantaikysymyksestä, jota emme pysty nyt ratkaisemaan. Se tarkoittaa, että kyselytunnin pituudeksi on määrättävä täydet puolitoista tuntia, sillä kysymysten esittämisoikeus kuuluu jokaisen parlamentin jäsenen perusoikeuksiin.

Puhemies
Jäsen Posselt, lupaan teille, että tämä on viimeinen poikkeus.

Mikäli ryhmän puheenpuheenjohtajat eivät vastusta päätöstä.
(Käsittelyjärjestys on näin vahvistettu.) 
 
Menettelyä koskevat puheenvuorot

Napoletano
Arvoisa puhemies, haluaisin tuoda jälleen kerran tietoonne sen, miten vaikeaa jäsenvaltioista on päästä Strasbourgiin. Tänä aamuna Milanon Malpensan kentälle oli varattu 18-paikkainen lentokone, johon otettiin liikaa varauksia, minkä vuoksi esimerkiksi jäsen Morgantini usean muun kollegan lailla ei päässyt koneeseen ehtiäkseen tänne ajoissa ennen istunnon alkua, vaikka hän oli lähtenyt tänä aamuna Roomasta klo 7.30. Otan siksi esille tämän erittäin vakavan puutteen. Ymmärrän, että lentoyhtiöillä on rajoituksensa, mutta Air France voisi istunnon ensimmäisenä päivänä varata hieman 18-paikkaista isomman lentokoneen, arvoisa puhemies! Tämä muodostaa esteen parlamentin työnteolle!

Puhemies
Jäsen Napoletano, kiitos, että ilmoititte minulle asiasta. Kuten tiedätte, teemme kaikkemme asioiden parantamiseksi. Uskon, että joitakin parannuksia on sentään tehty. Toivon, että joillakin teistä on ollut mahdollisuus todeta tämä, mutta tiedän varsin hyvin, että tehtävää on vielä paljon, ja niinpä merkitsen muistiin sen, mitä minulle kerroitte.

Plooij-van Gorsel
Arvoisa puheenjohtaja, tänä aamuna Amsterdamista ei lähtenyt lainkaan lentokonetta Strasbourgiin. Lento oli jälleen kerran peruttu. Olen pyytänyt teitä kiinnittämään huomiota tähän asiaan jo useita kertoja. Lentojen määrää on vähennetty alkuaikojen kolmesta kahteen päivässä. Tuolloin luulimme, että edes ne lennot lennettäisiin, mutta Air France on jälleen päättänyt, ettei koneen anneta lentää ollenkaan. Pyytäisin teitä kiinnittämään huomiota tähän asiaan. Nyt meidän kaikkien piti lentää taas Pariisin tai Brysselin tai Frankfurtin kautta, joten saavuimme perille tänne varsin myöhään, vaikka olimme lentokentällä jo ennen kello kahdeksaa.

Puhemies
Kiitos, jäsen Plooij-van Gorsel, en voi muuta kuin pahoitella ja panna merkille sen, mitä te minulle sanotte. Olette itse asiassa usein ottanut tämän asian esiin, ja voin vakuuttaa, että teen voitavani asian hyväksi.

 

Korakas
Arvoisa puhemies, riippumatta siitä, mitä mieltä itse kukin on 10 viime vuoden tapahtumista Jugoslaviassa - pommituksista, hallitusten lahjonnasta, pyrkimyksistä mustamaalata ja nöyryyttää kokonaista kansakuntaa ja sen johtoa, jotka vastustivat NATOn politiikkaa - ja riippumatta siitä, mitä mieltä itse kukin on tavasta, jolla toistuvasti ja demokraattisesti valittu presidentti Miloseviæ avustajineen on hallinnut maata, te kuulijat lienette kanssani yhtä mieltä siitä, että presidentin pöyristyttävä kaappaus omasta maastaan - maan parlamentin ylä- ja alahuoneen sekä korkeimman perustuslakituomioistuimen jyrkästä vastustuksesta huolimatta - sekä hänen luovutuksensa tuomioistuimelle, joka, kuten on nähty, perustettiin Yhdysvaltojen käskystä palvelemaan tiettyjä poliittisia intressejä ja terrorisoimaan uuden maailmanjärjestyksen vastustajia, oli vähintäänkin sietämätön, masinoitu operaatio. Jotkut meistä pitivät sitä rikollisena, ehdottomasti tuomittavana tekona.
Vetoankin teihin, jotta ryhtyisitte toimiin tämän perin valitettavan tilanteen purkamiseksi. Presidentti Miloseviæin ja hänen avustajiensa on palattava kotimaahansa, sillä heidät voi tuomita ainoastaan heidän oma kansansa ja oman maan oikeuslaitos. Jos suhtaudumme passiivisesti tällaiseen kansainväliseen terrorismiin rinnastettavaan menettelyyn, on meitä pidettävä osasyyllisinä, ja me tulemme polkeneeksi kansainvälistä oikeutta ja kansallista itsemääräämisoikeutta. Tällaiset menettelytavat tasoittavat tietä kansainvälisen politiikan kriminalisoitumiselle.
Kiitän kollegoitani suosionosoituksista, mutta jokaisen täytyy nyt kantaa vastuunsa, jotta täällä voitaisiin ylipäätään puhua kansainvälisestä legitiimiydestä ja yhteiskunnallisten instituutioiden kunnioituksesta.

Wurtz
Arvoisa puhemies, kolme kuukautta sitten minulla oli juuri täällä tilaisuus ilmaista kantani Miloseviæista. Minun, ja uskoakseni myös ryhmäni enemmistön silmissä Miloseviæ on pääsyyllinen yhdessä pahimmista murhenäytelmistä, joita Serbian kansa ja muut entisen Jugoslavian kansat ovat joutuneet kokemaan.
Hänen olisi ennemmin tai myöhemmin pitänyt vastata rikoksistaan, myös kansainvälisen oikeuden edessä. On totta, että ne olot, joissa hänen siirtonsa kansainvälisen rikostuomioistuimen eteen tapahtui, tahrasi historiallisen tapahtuman, jollainen tämä toimi olisi voinut olla. Tässä mielessä olen turhautunut, mutta en niinkään siitä, että Belgradin perustuslakituomioistuimen jonka laillisuus on kyseenalainen päätöstä rikottiin, vaan pikemminkin siitä, että serbialaisten ja jugoslavialaisten demokraattisten ryhmien arvokkuutta loukattiin, ja nämä ryhmät ajautuivat pahaan konfliktiin sellaisen suuren mahdin taloudellisen painostuksen vuoksi, joka sanalla sanoen kieltää kansainvälisen rikostuomioistuimen periaatteen.
Meidän mielestämme on kuitenkin edelleen täysin oikein vaatia Miloseviæia vastaamaan rikoksistaan, ja minusta on turhauttavaa kuunnella, miten yksi ryhmäni jäsenistä puolusti Miloseviæia ja jopa esitti lehdistölle tiedonantoja, joita ei mielestäni voi hyväksyä.
(Suosionosoituksia)
Meidän silmissämme epäoikeudenmukaisesti vangitut olivat aikaisemmin Nelson Mandelan, tai nykyään Leïla Zanan kaltaisia miehiä ja naisia. Arvot, joiden puolesta nämä ihmiset taistelevat, ovat vastakkaisia niille päämäärille, joita Belgradin entinen vahva mies tavoittelee.
(Suosionosoituksia)

Gollnisch
Arvoisa puhemies, puhun hyvin lyhyesti. Haluaisin pelkästään muistuttaa jäsen Wurtzille, että Miloseviæ oli poliittisen perheensä taustalla. Niinpä minä ja koko ryhmäni etenkin Wurtzin itsensä tavoin vastustimme Miloseviæia Serbian ja Kroatian välisen konfliktin aikana. Mutta en voi olla tuntematta tietynlaista inhoa, kun seuraan tällaista haaskalintujen tanssia tuon ruumiin ympärillä. Ja sitten teatterimaisin elkein jaetaan oikeutta, joka kohdistetaan aina voitettuihin ja jossa ei koskaan kyseenalaisteta voittajien tekoja.
Olipa kyse Nürnbergistä, Tokiosta tai Haagista, kukaan ei nykyään ajattele, että voittajien pitää tosiasiassa vastata teoistaan ainakaan historiallisista tapahtumista muuta kuin ihmisten johtamassa tuomioistuimessa, joka on aivan liian heikko.

Bigliardo
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, en halua ryhtyä sosialistiryhmään kuuluvan kollegan puolustusasianajajaksi, mutta minusta kuulemamme Miloseviæia koskeva puheenvuoro ei pohjimmiltaan koskenut niinkään sitä, onko hän syyllistynyt rikoksiin vai ei, kuin seuraavaa vakavaa ongelmaa: voiko kansan itsemääräämisoikeutta henkilön syytteeseen asettamisessa rajoittaa? Kuka on antanut Amerikan yhdysvalloille yksinoikeuden, jota se nyt vaatii, saada asettaa syytteeseen kaikki sotarikoksista epäillyt, kun Amerikkaa itseään usein epäillään sotarikoksista? Kunnioituksen arvoisen Euroopan parlamentin ongelmana onkin siksi pohtia sitä, että oikea tuomioistuin on päättämässä, onko Miloseviæ rikollinen vai ei. Meidän on päätettävä, että kansojen itsemääräämisoikeus on pyhä ja loukkaamaton.

Korakas
Arvoisa puhemies, koska puheenvuoroni kirvoitti kommentteja sekä puolueryhmän puheenjohtajalta että muutamalta muulta kollegalta, haluan täsmentää, että puhuin yksinomaan omasta ja puolueeni edustajien puolesta. Toiseksi, puheenvuorossani huomautin, että riippumatta siitä, mitä mieltä itse kukin on tavasta, jolla Miloseviæ avustajineen hallitsi maataan, tällaisia menettelytapoja ei voida hyväksyä, varsinkaan kun tiedämme, että maan parlamentin ylä- ja alahuone kieltäytyivät äänestämästä kyseisen lain puolesta eikä maa ei ole vahvistanut Jugoslavian sotarikoksia käsittelevän kansainvälisen tuomioistuimen perustamispäätöstä.
Mielestäni jokaisen valtion yhteiskunnallisia instituutioita ja itsemääräämisoikeutta on kunnioitettava. Muuten ihmettelen, mitä virkaa Euroopan parlamentilla oikein on.

 

Dupuis
Arvoisa puhemies, mielestäni meidän pitää antaa tunnustusta jäsen Wurtzin toisenlaisia ajatuksia herättävälle puheelle. Olen myös sitä mieltä, että meidän on muistutettava kreikkalaisille ystävillemme, että Makedonian kansa joutuu kärsimään nöyryytyksestä pitkälti heidän asenteensa vuoksi, asenteen, jonka vuoksi paitsi heidän maansa myös kaikki Euroopan maat kutsuvat tiettyä maata akronyymillä, toisin sanoen nimellä EJTM. Tällainen on todellista nöyryytystä, ja ehkäpä kreikkalaiset ystävämme hyvinkin innostuvat aloittamaan taistelun kotimassaan tällaisen tilanteen muuttamiseksi.

Katiforis
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro. Haluan vain sanoa jäsen Dupuis'lle, että hänen mainitsemastaan nimiasiasta neuvotellaan parhaillaan, asiassa on edistytty, ja toivon, että se ratkeaa pian.
Muutoin toistan, mitä olen jo kerran aiemmin parlamentissa sanonut: naapurivaltiomme on ollut tähän saakka olemassa vain Kreikan yhtämittaisen henkisen ja aineellisen tuen ansiosta. Ilman sitä Miloseviæ olisi joukkoineen hajottanut maan jo kauan sitten. Meidän pitäisi nyt keskittyä tukemaan tätä maata ja auttamaan sitä selviytymään tässä vaikeassa tilanteessa sen sijasta, että sekoitamme asiaa toisarvoisilla kysymyksillä.

Ludford
Arvoisa puhemies, kannatan jäsen Dupuis'n huomautusta lakata kutsumasta Makedoniaa EJTM:ksi ja suosittelen, että parlamentti noudattaa käytännössään tämän viikon esityslistan hollanninkielistä tekstiä, jonka mukaan neuvoston ja komission julkilausumat koskevat Makedoniaa, kun taas englanninkielisessä tekstissä puhutaan EJTM:stä. Jäsen Dupuis on aivan oikeassa. Kuinka voimme olettaa, että maalla olisi oma identiteetti, kun sitä kutsutaan akronyymillä? Lopetetaan jo tämä mielettömyys.

Baltas
Suonette, että palautan mieliinne erään seikan. Muistutan teitä, että EJTM (entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia ) on sopinut virallisesta nimestään. Tähän kiistaan ollaankin jälleen palaamassa. Hyvät kollegat, älkää esiintykö tämän valtion äänitorvena puhuen sen puolesta. Kyseisen valtion edustajat ovat itse sopineet Yhdistyneissä Kansakunnissa maansa tulevasta nimestä. Älkää olko huolissanne, nimikysymykseen löydetään varmasti ratkaisu. Se ei ole ongelma. Tukekaa EJTM:ää tai Makedoniaa sen nykyisessä tilanteessa. Tämä on parlamentin tehtävä.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, puhun eläkeläisistä ja apua tarvitsevista, vammaisista vanhuksista. Torstaina 28. kesäkuuta apua tarvitseville vanhuksille tarkoitettu, ECHO-nimiseen eurooppalaiseen yksityisten vanhainkotien yhdistykseen kuuluva saksalainen vanhainkoti nosti Saksan kolmannen asteen tuomioistuimessa kanteen, jonka mukaan Saksan laki, jonka perusteella myönnetään varoja ja verohelpotuksia julkisille vanhainkodeille, mutta ei yksityisille vanhainkodeille, on lainvastainen. Toivon, että kaikki vanhukset, jotka tarvitsevat asunnon, jossa he saavat apua, pääsevät sellaiseen, julkiseen tai yksityiseen, vapaan kilpailun mukaisesti. Toivon, että teette kaiken mahdollisen, jotta tämä toteutuisi.

Alkuperäisen taideteoksen tekijän hyväksi tuleva jälleenmyyntikorvaus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Zimmerlingin laatima (A5-0235/2001) Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi alkuperäisen taideteoksen tekijän oikeudesta jälleenmyyntikorvaukseen (C5-0220/2001 - 1996/0085(COD)).

Zimmerling
Arvoisa puhemies, uskon, että tästä direktiivistä tulee menestys. Se on malliesimerkki unionin toiminnasta. Parlamentti esitti ensin suuntaa-antavan vaatimuksen, jonka jälkeen neuvostolla meni neljä vuotta, ennen kuin se sai vahvistettua 15 jäsenvaltion yhteisen kannan, jossa oli havaittavissa ainoastaan kansallisten etujen tavoittelua. Sitten toisessa käsittelyssä parlamentti vähän läksytti neuvostoa, ja taiteilijoille ja huutokauppakamareille esitettiin näitä esimerkillisiä vaatimuksia. Neuvoston ja komission kanssa käydyn kovan taistelun jälkeen päädyttiin ratkaisuun, jonka kaikki osapuolet hyväksyvät ja johon kaikki ovat tyytyväisiä.
Saimme taidemarkkinoiden Euroopan laajuisen kilpailun taas raiteilleen luomalla tasa-arvoisen kohtelun EU:n huutokauppakamareille ja taidegallerioille. Tässä yhteydessä minusta on erityisen tärkeää, että komissio tutkii säännöllisesti, milloin ja mistä alkaen määräykset oikeastaan koskevat kansallisten taidemarkkinoiden lisäksi myös eurooppalaisia taidemarkkinoita, ja on lisäksi tärkeää, että kyseisiä mukautuksia myös tehdään. Olemme parantaneet taiteilijoiden ja heidän perillistensä sosiaaliturvaa niin, että heille varmistetaan nykyään rahallinen osuus teoksen alkuperäisen arvon noususta.
Minä siis uskon, että tämä on ensimmäinen tärkeä askel Euroopan taidealan kilpailun ja turvallisuuden edistämisessä. Kehottaisin parlamenttia kannattamaan tätä neuvottelutulosta.

Dehousse
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin15 jäsenvaltiosta 12 on perustanut taideteoksen tekijän hyväksi tulevan jälleenmyyntikorvauksen, mutta yksi näistä 12:sta ei sovella korvausmenettelyä, kun taas kolme valtiota ei tähän päivään mennessä ole ottanut käyttöön tällaista menetelmää.
Koska nykyiset lainsäädännöt vaihtelevat suuresti paitsi niiden tarkan kohteen myös sovellettavien verojen ja edunsaajien kohdalla, tässä mielessä sisämarkkinoissa on ollut puutteita. Sen kompromissin tarkoituksena, johon parlamentti, neuvosto ja komissio päätyivät, on korjata nämä puutteet ja torjua kilpailuvääristymää, josta yhteisö tällä hetkellä kärsii.
Sitä paitsi jälleenmyyntikorvaus merkitsee oikeudenmukaista käännettä taiteilijoille tai heidän edunsaajilleen siinä mielessä, että korvaus kompensoi sen, että taidekaupan lakien vuoksi taideteoksen arvo nousee useimmiten vain ajan myötä, kun taas taiteilija ei voi odottaa lopun ikäänsä saadakseen toimeentulonsa tekemästään taiteesta.
Lopuksi, jälleenmyyntikorvaus toimii eräänlaisena rahoituskeinotteluun kohdistuvana verona taiteen alalla. Taidemarkkinat kestävät kivuttomasti tällaisen veron, minkä todistaa direktiivin 94/5 myötä käyttöön otettu taide-esineitä koskeva erityinen alv-järjestelmä, joka ei ole estänyt myynnin kasvua, päinvastoin, ja tämä koskee myös valtioita, jotka eivät ole soveltaneet alv-järjestelmää.
Mietinnön esittelijä sanoi tehdystä kompromissista sen, mitä pitikin, ja minä kannatan kyseistä kompromissia. Kompromississa parlamentti saavutti kaksi olennaisen tärkeää asiaa:
yhtäältä jälleenmyyntikorvauksen soveltamisen vähimmäisrajaa alennettiin 3000 euroon, mikä on edelleen paljon, mutta sen alentamismahdollisuutta voitaisiin edelleen tutkia, jos se on komission mielestä tarpeen, ja tämä ehdotus on entistä parempi siitä syystä, että siinä pidetään kiinni mahdollisuudesta soveltaa sellaista valtiokohtaista korvausta, joka on eurooppalaisen vähimmäisrajan alapuolella;
toisaalta ei hyväksytty kohtuutonta määräaikaa (15 vuotta), jonka ministerineuvosto oli vahvistanut hyväksymässään tekstissä ensimmäisen käsittelyn päätteeksi ja joka on tällä hetkellä supistettu kuuteen vuoteen. Edellisen käyttöönoton valitseminen olisi tapahtunut erityisen huonona ajankohtana, kun yhteisö valmistelee laajenemistaan uusien jäsenvaltioiden mukaan ottamisen myötä.
Koska unionin ulkopuoliset taidemarkkinat eivät sitä paitsi kiistäneet tämän parlamentin tänään äänestämän hankkeen tärkeyttä, ei ole olemassa mitään hyvää syytä, miksi hanke pitäisi torjua, ja tämän vuoksi ryhmämme äänestää mietinnön puolesta.

Sanders-ten Holte
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, aloitimme huhtikuussa 1997 ja olemme nyt päässeet jälleenmyyntikorvauksia koskevan direktiivin kolmanteen käsittelyyn. Haluaisin kiittää tässä yhteydessä sovittelukomitean jäseniä ja jäsen Zimmerlingiä heidän vaivannäöstään. Mutta valitettavasti minun on pysyttävä vanhassa kannassani. Ryhmäni ei suurimmaksi osaksi ole vieläkään tyytyväinen ehdotukseen. Kyse on englannin copyright-sanan ja hollannin tekijänoikeutta merkitsevän sanan erosta. Kyse on nimittäin taideteoksen myynnistä.
Täytyykö taiteilijan perillisellä olla mahdollisuus vedota oikeuksiinsa vielä 70 vuotta myyntipäivän jälkeen? Minusta ei. Myymisen ajatukseen sisältyy, että myyjä luopuu kaikista oikeuksistaan ja velvollisuuksistaan ja saa siitä rahallisen korvauksen.
Muutos parempaan päin on, että vähimmäismyyntihinta nostetaan 3000 euroon. Tätä matalampi summa merkitsisi suurta haittaa aloitteleville taiteilijoille.
Tästä pääsenkin seuraavaan arvostelun aiheeseeni. Tärkein ehdotusta koskeva muistutuksemme on, että ehdotus on täysin toissijaisuusperiaatteen vastainen. Komissio ei ole kyennyt todistamaan, että sillä tosiasialla, että jäsenvaltioiden lainsäädännössä on eroja, olisi ajan mittaan suoria kielteisiä vaikutuksia sisämarkkinoihin. On olemassa myös todellinen, ei kuviteltu vaara, että Euroopan modernin ja nykytaiteen markkinat, joilla on hyvin suuri merkitys varsinkin Lontoolle, siirtyisivät Sveitsiin - näin nähtiin oikeastaan käyvän jo Basel Art Fair -tapahtumassa joitakin viikkoja sitten - tai jopa kokonaan Euroopan ulkopuolelle, missä tätä korvausta ei tunneta. Eihän tämä voi olla tarkoitus. Ehdotuksestakin käy ilmi, että tämä on ongelma. On tehty kaikenlaisia tarpeettomia poikkeuksia. Eikä siis tosiaankaan yhdenmukaistettu. Eikö ole varsin paradoksaalista, että samaan aikaan kun pyritään saamaan oikeus jälleenmyyntikorvaukseen etenemään samassa tahdissa koko maailmassa, jäsenvaltioille annetaan kaikenlaisien porsaanreikien avulla mahdollisuus jättää vähimmäismyyntihinta oman harkintansa varaan?
Sitten toteutus. Hallinnollisesti on vaivalloista jo pelkästään pysyä selvillä taideteoksen myyntireitistä, mutta poikkeukset tekevät siitä vielä aivan erityisen monimutkaista. Taiteilijat eivät moista kaipaa. Yksityishenkilöiden välillä tehtäviä taidekauppoja koskee vapautus jälleenmyyntikorvauksesta. Ettekö tekin luule, että yksityishenkilöiden välinen taidekauppa lisääntyy räjähdysmäisesti? Tällaisia esimerkkejä voisi mainita muitakin.
Lopuksi: direktiivissä ei kohdella kaikkia taiteilijoita tasapuolisesti, vaan se kohdistuu ainoastaan myyntiin gallerioiden ja huutokauppojen kautta. Direktiivi on epäselvä ja altis väärinkäytöksille. Se on tarpeeton, sillä sisämarkkinoilla ei ole minkäänlaisia häiriöitä.
Ryhmämme ei tarvitse tällaista lainsäädäntöä. Kansalaiset pitävät tällaista juuri Brysselin turhanaikaisena puuhasteluna. Ryhmäni on äänestänyt kaksi kertaa ehdotusta vastaan, eikä ehdotusta ole sen mielestä muutettu ja parannettu riittävästi, joten ryhmä äänestää vastaan kolmannenkin kerran.

Echerer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin sanoa jäsen Sanders-ten Holten puheenvuoron jälkeen, että kolikolla on kaksi puolta. Valtaosa niistä kuvataiteilijoiden yhdistysten ja edustuselinten jäsenistä, joiden kanssa olen viime vuosina keskustellut, toivovat yhteisön jälleenmyyntikorvausta koskevan oikeuden käyttöönottoa. Myös suuri osa taidekaupan toimijoista toivoo yhtenäistä oikeutta jälleenmyyntikorvaukseen. Poliitikot ovat yrittäneet jo vuosikausia päästä asiasta kaikkien hyväksymään kompromissiin.
Myönnettäköön, ettei neuvosto ole pyrkinyt tosissaan yhdenmukaistamaan, vaan se on pikemminkin luonut rakenteen, jossa on ovelia takaportteja. Myönnettäköön, ettei neuvosto ole ollut erityisen joustava eikä se ole juurikaan paneutunut Euroopan parlamentin ehdotuksiin, mutta tämä on kuitenkin kelvollinen kompromissi! En voi puhua komission puolesta, mutta jotkin seikat viittaavat siihen, ettei komissiokaan ole tyytyväinen ja myötämielinen kaikkiin neuvoston ehdotuksiin, etenkään niihin, jotka koskevat siirtymäkausia. Jotta oikeus jälleenmyyntikorvaukseen saataisiin toteutettua, komissiokin lähti mukaan tähän leikkiin, joka on ollut enemmänkin vetopolitiikkaa kuin keskustelua. Nyt meillä on tämä asiakirja, ja minusta meidän pitäisi hyväksyä se, vaikkakin pitkin hampain, sillä se on loppujen lopuksi voitto. Meillä on nyt tämä paperi, jossa on vielä parannettavaa, mutta sen olemassaolo tekee myös sen parantamisen mahdolliseksi.
Asian vastustajien pitäisi olla arvosteluissaan hieman varovaisempia, sillä heidän arvostelujensa vuoksi kaikki asiaan kriittisesti suhtautuvat joutuvat samaan pataan. Jotkut vastustavat jälleenmyyntikorvausta nimittäin periaatteellisista syistä, ja jotkut taas haluaisivat tuoda esiin yksittäisiä, erittäin tärkeitä epäkohtia, joilla on ehkä hyvinkin ratkaiseva merkitys heille itselleen tai yksittäisille toimijoille, esimerkiksi aivan pienille taidegallerioille, jotka oikeastaan ylipäänsä vasta muodostavat lahjakkuuksien yhteenliittymän. Ne ottavat suuren riskin. Erilainen verotus, hallinto ja vakuutussopimukset aiheuttavat niille paljon ongelmia. Ne voivat harvoin ottaa kuvataiteilijoiden teoksia välitettäväkseen, niiden on useimmiten ostettava teokset.
Jos näiden pienten gallerioiden on ostettava teokset, eivätkä ne saa niitä myydyksi ehdotuksessa määrätyn kolmen vuoden määräajan kuluessa, jos ne siis myyvät teokset ehkä vasta kolmen vuoden määräajan umpeuduttua ja vielä ostohintaa halvemmalla, ne ottavat riskin ja kärsivät kaksinkertaisen tappion, ensinnäkin hinnan ja sen lisäksi vielä jälleenmyyntikorvauksen vuoksi. Ryhmämme kannattaa tätä ehdotusta siitä huolimatta. Jälleenmyyntikorvausta koskevassa oikeudessa ja siihen liittyvissä näkökohdissa on vielä parantamisen varaa.
Lopuksi haluaisin hieman lieventää erästä esitettyä väitettä - en voi nimittäin pyyhkiä sitä poiskaan: niin kutsuttu markkinoiden siirtyminen on vain erään tietyn edunvalvojan väite, sillä on olemassa kysynnän ja tarjonnan laki ja on olemassa eräitä teoksia, joille on ja on aina ollut kysyntää Euroopassa, mutta ei Yhdysvalloissa, ja vastaavasti taas päinvastoin. On tärkeää, että tämä eurooppalainen ratkaisu, jonka suurin osa huomenna toivottavasti hyväksyy, saa aikaan valtavaa painostusta niiden edustajien hyödyksi, jotka taistelevat Sveitsissä ja myös Yhdysvalloissa jälleenmyyntikorvausta koskevan oikeuden puolesta. He odottavat puoltavaa ääntämme, ja toivon, että he myös saavat sen huomenna.

Titford
Arvoisa puhemies, tämä mietintö liittyy sovittelukomitean hyväksymään yhteiseen tekstiin, ja siksi on aivan liian myöhäistä vaikuttaa tähän direktiiviin - vaikka eihän yksittäinen parlamentin jäsen tai ryhmä jäseniä voisi muutenkaan vaikuttaa. Käytän silti tämän tilaisuuden hyväkseni, ja pyydän kirjaamaan, että puolueeni vastustaa tätä toimenpidettä. Minun täytyy tässä yhteydessä kertoa parlamentille muutama tosiseikka, vaikka tiedänkin, ettei niistä pidetä tässä toimielimessä, joka haluaa elää omassa maailmassaan täysin todellisuudesta irrallaan.
Ensinnäkin, vaikka tämän toimenpiteen tarkoituksena on poistaa vääristymiä sisämarkkinoilta, on perusteltua sanoa, ettei taiteilijoiden töiden jälleenmyynnin alalla ole olemassa yhteisön markkinoita. Yhdistyneessä kuningaskunnassa on suuret markkinat - lähinnä Lontoossa - ja muualla Euroopassa markkinat ovat hyvin pienet. Näin ollen tärkein vaikutus ei olisi niinkään vääristymien poistaminen kuin Yhdistyneen kuningaskunnan markkinoiden häiritseminen. Tästä seuraisi suoraan kaupan siirtyminen muualle: Japaniin, Sveitsiin ja Yhdysvaltoihin, joista yhdessäkään ei olla samalla tavalla huolestuneita EU:hun asettuneista taiteilijoista kuin Lontoon markkinoilla.
Toiseksi, tällä tavoin kerätty raha päätyy väistämättä väärille henkilöille. 70 prosenttia jälleenmyyntikorvauksen oikeudesta Ranskassa vuonna 1996 kerätyistä varoista päätyi taiteilijoiden sijasta seitsemän taiteilijan jälkeläisille, muun muassa Matissen ja Picasson jälkeläisille. Tämä ei oikein vastaa kuvaa köyhien taiteilijoiden auttamisesta.
Kolmanneksi, laki on itsessään hankala ja kasvattaa huomattavasti taidemarkkinoiden kuluja lisäämällä vielä yhden tason byrokratiaa ja kustannuksia. Monet pienet yritykset suljetaan täysin matalahintaisten myyntien ulkopuolelle, mikä rajoittaa uusien ja aloittelevien taiteilijoiden mahdollisuuksia saada töitään myyntiin. Sen sijasta, että tällä autettaisiin taiteilijoita, tällä häiritään heitä, ja alan pienten yritysten määrä laskee. Kuka sitten ostaa tuntemattomien taiteilijoiden töitä? Tämä on kaiken kaikkiaan huonosti suunniteltu, irrationaalinen ja viime kädessä tarpeeton säädös.
Säädös on ensinnäkin itsessään ensimmäinen vääristymien luoja muutoin toimivilla markkinoilla. Kuten usein muulloinkin, parlamentin ja Euroopan unionin pitäisi antaa asioiden olla.

Gollnisch
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, sopimus, jonka esittelijämme Zimmerling sai aikaan, on kompromissisopimus varsin mielenkiintoisesta asiasta. Sopimus on saanut osakseen kritiikkiä eräiltä taiteilijaryhmiltä, jotka ilmoittivat luulevansa, että uusi direktiivi johtaisi näennäisesti sietämättömään epäoikeudenmukaisuuteen kuuluisien ja vaikeuksissa olevien taiteilijoiden välillä ja että se ei millään tavoin tukisi tukea eniten tarvitseville taiteilijoille. Itse asiassa meille tähdennettiin, että tilanne olisi epäsuhtainen, kun vertaa vähemmistöä edustavia etuoikeutettuja taiteilijoita, joiden teoksia myydään taidegallerioihin ja myyntiliikkeissä, ja enemmistöä edustavia taiteilijoita, joilta jälleenmyyntikorvaus virallisesti kiellettäisiin, koska heidän teoksiaan markkinoidaan yksityishenkilöiden keskuudessa tai koska yksityiset keräilijät myyvät niitä museoihin.
Voimme hyvin ymmärtää, että vähimmäisrajasta, josta lähtien jälleenmyyntikorvausta olisi määrä soveltaa, on käyty pitkiä keskusteluja: 1000 ja 4000 euron väliltä päädyttiin kompromissiratkaisuun, jonka mukaan summa on 3000 euroa, mikä on kohtuullinen määrä. Mutta enemmän meitä kuitenkin huolestuttaa, että päätettiin poiketa säännöstä, joka takaa yhdenvertaisuuden lain edessä, ja tämä saattaa antaa aihetta vedota Luxemburgin tuomioistuimeen varsinkin siksi, että direktiivi tulee voimaan myöhään niissä jäsenvaltioissa, jotka eivät tähän mennessä ole soveltaneet jälleenmyyntikorvausta: tarkoitan tällä vuoteen 2010 osuvaa ajankohtaa.
Joka tapauksessa pelättävissä on, että itsessään jälleenmyyntikorvaus joka ilmiselvästi aiheuttaa varteenotettava huolta johtaa itse asiassa, kuten edellinen puhuja sanoi, byrokratiaan, joka pikemminkin lamauttaa yhä enemmän taidemarkkinoita kuin vastaa oikeutetusti nykyisten taiteilijoiden tarpeisiin.

Karas
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, koska jäsen Graça Moura ei päässyt nyt paikalle, sanon, että epäilemättä valtaosa ryhmästämme kannattaa sovittelukomitean tulosta. Siitä huolimatta monet vielä epäilevät asiaa, niin meidän ryhmässämme kuin myös kotimaassani Itävallassa, jossa ei tunnusteta tällä hetkellä minkäänlaista oikeutta jälleenmyyntikorvaukseen, eikä siellä pidetä sen käyttöönottoa edes tarpeellisena. Lupasin myös ranskalaiselle kollegalleni Fourtoulle, että tuon tänään taas esiin joitakin näistä heidän epäilyistään, vaikka olenkin sisämarkkinoiden oikeudenmukaisen kilpailun vannoutunut kannattaja ja puolustan aina sellaisia yhteisötasolla toteutettavia järjestelmiä, jotka ovat sisämarkkinoiden ja yhteisen integraatiopolitiikkamme kannalta hyödyllisiä.
Kerroin 13. joulukuuta 2000 pidetyssä täysistunnossa kotimaani ja meidän ryhmämme jälleenmyyntikorvausta koskevaa oikeutta vastustavan taiteilijafoorumin ja Itävallan taidesenaatin sekä etenkin nuorten taiteilijoiden gallerioiden pitäjien ja huutokauppakamarien huolista. Sanoin silloin lopuksi, ettei silloinen päätösperusta ollut riittävä. Sovittelukomiteassa tehtiin toki joitakin muutoksia parempaan suuntaan. Esittelijäkin ansaitsee siitä kiitokset. Monien epäilyksiä ei tosin voitu poistaa kokonaan, mikä näkyy erittäin selvästi siirtymäjärjestelyjä koskevien kohtien muotoilussa. Tekstissä nimittäin sanotaan: "Direktiivin täytäntöönpanon määräaika on neljä vuotta. Jäsenvaltiot, jotka eivät sovella jälleenmyyntikorvausta koskevaa oikeutta kyseisen direktiivin voimaantulopäivämääränä, voivat enintään 1. tammikuuta 2010 asti olla soveltamatta oikeutta jälleenmyyntikorvaukseen tämän oikeuden omistajiin taiteilijan kuoleman jälkeen." Sen lisäksi annetaan vielä lisämääräaika. Tämä muotoilu osoittaa, kuinka arkaluonteinen tämä aihe on, ja miten erilaisia kompromisseja oli tehtävä.
Haluaisin kuitenkin myös sanoa, että jälleenmyyntikorvausta koskevan oikeuden käyttöönoton tarkoituksena on auttaa kuvataiteilijoita saamaan tietyn osuuden heidän teoksillaan saadusta taloudellisesta voitosta. Meidän on pohdittava, onko tämä tavoite saavutettu. Tieteellisten tutkimusten ja myös sovittelukomitean lopputuloksen jälkeenkin monet ovat sitä mieltä, että oikeus jälleenmyyntikorvaukseen merkitsisi nuorten, usein melko vähävaraisten taiteilijoiden tulojen uudelleenjakoa jo iäkkäimmille, kuuluisille taiteilijoille ja ennen kaikkea heidän perillisilleen. Eräässä käytettävissäni olevassa tutkimuksessa on koottu erittäin hyvin yhteen nämä epäkohdat, joista minun on toki muistutettava, sillä niiden vuoksi kaikki eivät ole tänään todellakaan ihastuksissaan.
Ensimmäinen asia: koska taide- ja huutokaupat voivat maksaa vain hyvin pienen osan jälleenmyyntikorvauksista, eikä niitä - luojan kiitos - voida täysin vierittää taideteosten ostajien harteillekaan oikeus jälleenmyyntikorvaukseen voisi johtaa nuorten taiteilijoiden teosten myyntihintojen alenemiseen.
Toinen ongelma: jälleenmyyntikorvaukset merkitsisivät myöhemmin menestyville taiteilijoille, joita on taiteilijoiden kokonaismäärään verrattuna vähän, väistämättä tulojen uudelleenjakoa heidän myöhemmissä elämänvaiheissaan.
Kolmanneksi: se ei ole tietenkään toivottavaa, sillä nuorten taiteilijoiden kulutusmahdollisuuksia joudutaan sen vuoksi rajoittamaan.
Neljäs kohta: jälleenmyyntikorvaukset saattaisivat aiheuttaa muutoksia taidekaupan kilpailutilanteessa. Jos näin käy, markkinat ovat vaarassa siirtyä muualle.
Viides kohta: ensiostoa tehtäessä tiedetään, että teosta jälleenmyytäessä taiteilijalle on maksettava jälleenmyyntikorvaus, mikä saattaa vaikuttaa hinnan muotoutumiseen.
Näihin epäilyihin yhtyvät myös monet ihmiset kotimaassani ja monet ryhmäni jäsenet. Se ei vähennä sovittelukomitean tuloksen merkitystä, mutta toivon teidän ymmärtävän, ettei kaikkia tänään hymyilytä.

Koukiadis
Arvoisa puhemies, jo tasa-arvon vuoksi rajoittamattomasti kopioitaville kuvataideteoksille oli välttämätöntä luoda kirjallisille ja muille tekijänoikeuksille suoja-aika. Kuvataiteen alalla tällaista suojaa edustaa oikeus jälleenmyyntikorvaukseen. Säädettävä suoja liittyy omaisuusasioihin, sillä se antaa taideteoksen luojalle taloudellista valtaa ja hyötyä. Kyseessä on kuitenkin erityinen omaisuuteen liittyvä oikeus, sillä sen avulla tunnustetaan esteettisten arvojen ensiarvoinen asema ja samalla se on eräänlainen kunnianosoitus taideteoksen luojalle. Henkisiä tuotteita välittämään tarvitaan luonnollisesti taidekauppiaita. Päinvastoin kuin kulutus- ja muilla pääomatuotteilla käytävä kauppa, henkisillä tuotteilla käytävä kauppa ei ole kuitenkaan itsetarkoitus. Taidekaupassa esteettiset arvot ja viestit ovat etusijalla. Toiminta ei kuitenkaan ole mahdollista ilman taiteilijoita. Vaikka taiteilijoiden panos on korvaamaton, taideteosten markkina-arvo kehittyy vähitellen. Sen vuoksi on väärin, että ainoastaan taidekauppias, joka on pelkkä välittäjä, hyötyy kaupasta taloudellisesti. Sitä paitsi myös taidekauppias hyötyy siitä, että taiteilijoita kannustetaan tuotteliaisuuteen.
Siksi onkin väärin, että joissakin maissa ei tunnusteta oikeutta jälleenmyyntikorvaukseen. Meidän on siis korjattava virhe, joka on tehty Bernin yleissopimuksessa. Siinä esitetään nimittäin oikeus jälleenmyyntikorvaukseen vain potentiaalisesti mahdolliseksi. Eräät maat ovat sitkeästi vaatineet pitkiä siirtymäkausia tai täytäntöönpanon määräajan siirtämistä, mikä ei kerro näistä maista hyvää. Luovuuden ja sivistyksen tyyssijana Euroopan on näytettävä esimerkkiä myös kolmansille maille. Tämä ratkaisu ei takuulla vahingoittaisi ketään.

Inglewood
Arvoisa puhemies, me brittiläiset Euroopan parlamentin konservatiivijäsenet emme ole tyytyväisiä tähän ehdotukseen. Emme pidä sitä tarpeellisena yhtenäismarkkinoiden toteutumiselle.
Emme usko, että se käytännössä auttaa taloudellisesti niitä, jotka tarvitsevat eniten apua. Jotkin asiat viittaavat todellakin siihen, että ehdotus voi jopa pahentaa heidän tilannettaan, kuten kollegani Karas äsken mainitsi. Se ajaa huomattavan osan nykytaiteen markkinoista EU:sta Geneveen ja New Yorkiin, mikä aiheuttaa työpaikan menetyksiä itse kaupan alalla ja sitä tukevilla aloilla. Nämä työpaikat ovat meidän työpaikkojamme - Euroopan työpaikkoja - ja yritykset meidän yrityksiämme. Kokonaisuudessaan uskomme, että ehdotuksesta on enemmän haittaa kuin hyötyä Euroopan taloudelle ja sen työtä tekevien taiteilijoiden asemalle. Lisäksi se vähentää jälleenmyyntikorvauksista tehtävän maailmanlaajuisen sopimuksen todennäköisyyttä, sillä mikään ei kannusta sopimuksesta hyötyjiä - New Yorkia ja Geneveä - tekemään sopimuksen Euroopan unionin kanssa. Lyhyesti sanottuna tämä hanke on mielestämme huonosti suunniteltu, ja se on Euroopan yleisesti ja erityisesti yhtenäismarkkinoiden etujen vastainen.

Bolkestein
. (EN) Aloitan välittämällä esittelijä Zimmerlingille komission kiitoksen tästä mietinnöstä. Komissio on erityisen tyytyväinen, että asiassa on päästy viimein sopuun.
Puhun lyhyesti; tästä aiheesta on puhuttu paljon paitsi tänään myös aiemmin, joten sanon vain sen, mikä on ehdottoman välttämätöntä.
Oikeus jälleenmyyntikorvaukseen tulee osaksi yhteisön oikeutta. Taiteilijat pääsevät täten hyötymään tästä oikeudesta aina, kun heidän töitään myydään Euroopan unionissa. Tämä tarkoittaa, että sisämarkkinoita tällä alalla häiritsevä kilpailun vääristyminen päättyy asteittain. Direktiivi tarjoaa komissiolle perustan, jolta se voi toimia edistääkseen jälleenmyyntikorvauksen oikeuden tunnustamista kansainvälisellä tasolla. Komissio on jo sitoutunut ryhtymään asianmukaisiin toimiin tämän hyväksi. Komissio on kuitenkin yhä huolissaan soveltamisen pitkistä viipeistä, joiden takia saattaa kulua 10 vuotta, ennen kuin direktiivin yhdenmukaistava vaikutus alkaa näkyä. Tästä syystä komissio on laatinut julkilausuman, joka julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä direktiivin ohella ja jossa se tuo esiin, että näitä viipeitä on pidettävä poikkeuksellisina yhteisön toimien tehokkuuden säilyttämiseksi sisämarkkinoilla.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komission jäsen Bolkestein.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Onnettomuuksien uhrien oikeusturvan parantaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Rothleyn laatima oikeus- ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0174/2001) suosituksista komissiolle Euroopan parlamentin ja neuvoston viidennestä liikennevakuutusalan direktiivistä onnettomuuksien uhrien oikeusturvan parantamiseksi.

Gebhardt
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, esittelijä Rothley joutui jäämään tänään valitettavasti Luxemburgiin erääseen tärkeään kokoukseen ja hän pyysi minua toimimaan esittelijänä hänen puolestaan eli käytännössä lainaamaan hänelle ääntäni, ja teen sen mielelläni.
Viidennen liikennevakuutusdirektiiviluonnoksen tarkoituksena on parantaa onnettomuuksien uhrien oikeusturvaa ja vastata samalla sisämarkkinoiden vaatimuksiin. Mitä me sitten ehdotamme?
Ensinnäkin: kaikki Euroopan unionin alueella tapahtuneiden onnettomuuksien vahingot on korvattava jatkossa kohtuullisen määräajan kuluessa - tapahtuipa onnettomuus minkä valtion alueella hyvänsä. Muussa tapauksessa uhataan taloudellisilla pakotteilla.
Toiseksi: korvaussumma on jatkossa vähintään 2 miljoonaa euroa riippumatta uhrien lukumäärästä tai vahinkojen laadusta. Minua tosin epäilyttää, onko tuo summa riittävä. Joulukuussa 1998 eräs brittiläinen tuomari teki päätöksen tapauksessa, joka koski alankomaalaista opiskelijaa, jonka niska oli murtunut onnettomuudessa ja joka oli ollut siitä lähtien halvaantuneena kaulasta varpaisiin saakka. Tuomioistuin määräsi, että onnettomuuden uhrille maksetaan noin 9 miljoonan punnan vahingonkorvaus, josta noin 8 miljoonaa oli korvausta pelkistä aineellisista vahingoista.
Kolmanneksi: ei ole vieläkään selvää, kuka vastaa onnettomuudesta, jonka on aiheuttanut ajoneuvo, jolla ei ole rekisteritunnusta tai jossa on väärennetty tai varastettu rekisteritunnus. Tarvitsemme tähän selkeän ja onnettomuuden uhrin etua ajavan järjestelmän. Jatkossa tällaisesta onnettomuudesta vastaa sen valtion vakuutusrahasto, jossa onnettomuus on tapahtunut. Otetaanpa esimerkiksi tapaus, jossa paennut alankomaalainen kuljettaja aiheuttaa onnettomuuden Italiassa Puolasta varastetulla autolla, jossa on väärennetty saksalainen rekisteritunnus. Kuka on vastuussa? Tulevaisuudessa tällaisesta tapauksesta vastaisi ainoastaan Italian vakuusrahasto, joka vaatisi tietenkin korvausta.
Neljänneksi: väliaikaisesti toisessa maassa työskentelevän vakuutuksenottajan vakuutussuojaa on tarkoitus pidentää 12 kuukauteen. Tänä aikana hänen ei tarvitse tehdä autostaan ilmoitusta eikä tehdä uutta vakuutuskirjaa. Tässä on vain osa ehdotuksista. Kyse on pikemminkin asioiden järjestelystä. Aiomme käsitellä myöhemmin varsinaisia tulevaisuuden ongelmia, eli toisin sanoen aineettomien vahinkojen korvauksen uudistusta Euroopan unionissa. Keskustelimme siitä viime vuonna Eurooppaoikeuden akatemiassa Trierissä. Se merkitsee heikompien liikenteen osapuolten, kuten jalankulkijoiden ja pyöräilijöiden, oikeusturvan parantamista. Tämä asia oli tänä vuonna Trierissä järjestetyn toisen eurooppalaisen liikenneoikeuspäivän aiheena. Uudistuksen jälkeen onnettomuuden uhrin on tarkoitus vaatia korvausta suoraan omalta vakuutusyhtiöltään.
Minusta tämä on nykyaikainen ajattelutapa. Ryhtyköön komissio siis vain työhön!

Harbour
Arvoisa puhemies, haluan esittää suuret kiitokset esittelijä Rothleylle huolellisesta työstä, jota hän tekee yhä kaikkien Euroopan kansalaisten ja autoilijoiden hyväksi täyttämällä aukkoja heidän vakuutussuojassaan. Vakuutusten täytyy olla niin kattavia kuin vain voimme niistä tehdä, sillä juuri sitä kuluttajat odottavat meiltä. Useat meistä ovat käsitelleet äänestäjiensä tapauksia, jotka ovat johtuneet ongelmista tai porsaanrei'istä vakuutussuojassa.
Ryhmämme suhtautuu Rothleyn ehdotukseen myönteisesti, ja haluan kiittää häntä erityisesti siitä, että hän on hyväksynyt useita hänelle tällä alalla esittämiäni ehdotuksia ja lisännyt ne mietintöönsä. Haluan tänään tuoda erityisesti esiin kaksi asiaa.
Ensimmäinen on tärkeä määräys, josta on hyötyä kansalaisille ja joka edistää lisäksi käytännöllisellä tavalla yhtenäismarkkinoiden kehitystä. Jos Euroopan kansalaiset haluavat tällä hetkellä ostaa uuden auton toisesta maasta, heidän täytyy hankkia erityinen vakuutussuoja sille ajalle, kun he hakevat auton liikkeestä tai tehtaalta siihen saakka, kun he tuovat sen kotimaahansa. Heidän nykyinen kotimainen vakuutusyhtiönsä ei saa tarjota tätä suojaa. Rothleyn ehdotuksessa niiden sallitaan tehdä se helposti ja yksinkertaisesti. Suoja voi kattaa 30 päivää, jotta kannustetaan kansalaisia käyttämään oikeuksiaan yhtenäismarkkinoilla ja tekemään ostoksia rajojen yli. Tätä asiaa komissio ja erityisesti sisämarkkinoista vastaava komission jäsen Bolkestein tukevat varmasti mielellään.
Toinen asia, jonka jäsen Gebhardt mainitsi lyhyesti, koskee suojaa, joka tarjotaan niille kansalaisille, jotka asettuvat tilapäisesti toiseen EU:n jäsenvaltioon, kuten opiskelijoille, jotka lähtevät opiskelemaan ja haluavat ottaa auton mukaansa; komennuksella oleville työntekijöille tai toiseen maahan tilapäisesti muuttavien perheiden jäsenille. He saavat ottaa autonsa ja säilyttää sen vakuutussuojan enintään 12 kuukauden ajan ilman mitään ongelmia. Tämä on tärkeää. Tiedämme Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisilta saamistamme valituksista - ainakin minä tiedän niistä - ettei vakuutusyhtiöiden ole ollut helppoa tarjota tällaista suojaa. Tästäkin on käytännön hyötyä, sillä se antaa kansalaisille mahdollisuuden käyttää oikeuksiaan sisämarkkinoilla. Johtopäätöksenä haluan sanoa komission jäsen Bolkesteinille, että toivon hänen hyväksyvän Rothleyn parlamentin puolesta tekemän ehdotuksen ja toimivan mahdollisimman ripeästi näiden muutosten saattamiseksi voimaan liikennevakuutusdirektiiviin tehtävien tarkistusten muodossa.

Wallis
Arvoisa puhemies, haluan heti aluksi tehdä selväksi, että tuen täysin sitä, mitä esittelijä haluaa saavuttaa esittämällä tämän ehdotuksen. Kuten olemme jo usein todenneet, liikenneonnettomuudet koskettavat valitettavasti aivan liian monia kansalaisia, kun liikkuvuus Euroopassa lisääntyy. Neljännessä direktiivissä otettiin suuria harppauksia näiden ongelmien käsittelemiseksi. Haluan kuitenkin keskittyä siihen, että ehdotuksessa jäsenvaltiot "velvoitetaan" sisällyttämään kansalliseen lainsäädäntöönsä säännökset, jotka liittyvät parempaan korvausmenettelyyn.
Olemme pohjimmiltaan luoneet etuusjärjestelmän eurooppalaisille liikenneonnettomuuksien korvaushakemuksille, ja siksi olisi järkevää suoda samat edut niille, jotka joutuvat onnettomuuteen puhtaasti kansallisessa ympäristössä. Loogisesti ajatellen asia olisi näin, mutta kunnioitetaanko tässä etenemistavassa toissijaisuutta? Pelkäänpä, ettei niin ole, ja tämä on tärkeä asia. Olen tästä syystä esittänyt uudelleen tarkistuksen, jolla tästä tehtäisiin pelkkä suositus jäsenvaltioille.
Olennaista tässä on, että täällä esiin tuodut kysymykset kuuluvat jäsenvaltioiden yksityiseen siviilioikeuteen. Tämä johtaisi merkittäviin muutoksiin esimerkiksi Englannin ja Walesin siviilioikeudellisia rikkomuksia koskevaan oikeuteen. Asettaisimme liikenneonnettomuuksien uhrit omaan luokkaansa. Entä hoitovirheiden, työperäisten vammojen tai muiden vakuutuksenantajille tehtyjen korvaushakemusten uhrit?
Valiokuntamme tarkastelee parhaillaan huolellisesti siviilioikeuden yhdenmukaistamista. Siinä yhteydessä olemme suhtautuneet perustellun kriittisesti osittaiseen ja riittämättömästi tutkittuun lähestymistapaan. Haluan vain tuoda tänään esiin, että tästä ehdotuksesta täytyy käydä paljon laajempi keskustelu, koska sillä on valtavan suuret vaikutukset kansallisiin siviilioikeusjärjestelmiimme. Se ansaitsee asianmukaisen ja avoimen käsittelyn.

Gallagher
Arvoisa puhemies, Rothleyn valiokunta-aloitteinen mietintö on erittäin tervetullut tässä yhtenäismarkkinoiden kehitysvaiheessa. Ei ole epäilystäkään, että neljäs liikennevakuutusdirektiivi kaipaa päivitystä oltuaan voimassa 15 vuotta. Olemme tänä aikana pystyneet arvioimaan riittävän hyvin, kuinka direktiivi on edistänyt liikennevakuutusten todellisia yhtenäismarkkinoita. On selvää, että jäljellä on vielä useita aukkoja ja että vakuutuksenottajalla ja korvausten hakijalla on yhä joitakin ongelmia, joihin täytyy puuttua.
Kiitän jäsen Rothleya hänen tällä alalla tekemästään tutkimustyöstä ja siitä, että hän on tunnistanut selkeästi alat, joilla onnettomuuksien uhrien vakuutussuojaa voidaan parantaa. Niin kauan kun tällä alalla on parantamisen varaa, meidän velvollisuutemme Euroopan lainsäätäjinä on jatkaa työtä ja valmistaa paremmat ehdot. Vaikka edistystä onkin tapahtunut jonkin verran, on selvää, ettei vakuutusten yhtenäismarkkinoita ole vielä olemassa. Tämä kieltää kuluttajilta parhaan, mitä yhtiöt ympäri Eurooppaa voivat tarjota valinnan, joustavuuden ja tietenkin myös hinnan kannalta. Liikennevakuutukset ovat usean miljardin euron ala, ja kilpailua täytyy lisätä, jotta kuluttajat pääsevät nauttimaan eduista.
Yksi räikeä epäjohdonmukaisuus liikennevakuutusten alalla liittyy tilapäiseen asumiseen. Nykyiset säännöt jättävät kuluttajat usein vakuutusyhtiöiden armoille. Tämän täytyy loppua. Kannatan voimakkaasti ajatusta, että kansalaisten, jotka haluavat asettua tilapäisesti asumaan kotimaansa ulkopuolelle, pitäisi sallia ottaa oma ajoneuvo mukaansa törmäämättä taloudellisiin tai hallinnollisiin esteisiin. Vapauden asua, työskennellä tai opiskella ulkomailla pitäisi tarkoittaa juuri sitä - vapautta - eikä piilotettuja esteitä. Uudelleenvakuuttaminen ja uudelleenrekisteröinti voivat olla juuri mainitun kaltaisia esteitä. Kotimaassani on tällä hetkellä kaikista lyhyin uudelleenrekisteröintiaika, joka sallii vain yhden päivän. Tilapäisten asukkaiden on usein vaikeaa saada paikallista vakuutussuojaa kohtuulliseen hintaan. Vuoden pituinen armonaika, jona kotimaisen vakuutusyhtiön pitäisi jatkaa suojaansa, on täysin kohtuullinen. Tämä poistaisi yhden päänvaivan kansalaisilta, jotka harkitsevat tilapäistä asumista toisessa jäsenvaltiossa.
Kuulemme parlamentissa usein, että Euroopan kansalaiset kokevat Euroopan tasolla tehdyt päätökset etäisinä ja he kokevat, että käsiteltävät asiat eivät vaikuta heidän jokapäiväiseen elämäänsä. Siksi on sitäkin myönteisempää, että parlamentti tekee aloitteita tällaisissa asioissa, joissa voimme edistää aidosti ja konkreettisesti kansalaistemme oikeuksia ja oikeusturvaa.

Van Dam
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Euroopan unionin teillä sattuu enemmän onnettomuuksia kuin voimme hyväksyä. Tämä pätee varsinkin niihin kymmeniintuhansiin vuosittain, joiden elämä päättyy äkisti asfaltilla ja niihin satoihintuhansiin, jotka loukkaantuvat liikenneonnettomuuksissa.
Kurjuutta ei saa lisätä loputtomalla taistelulla vakuutuslaitosten kanssa varsinkaan tällaisissa tapauksissa, mutta ei myöskään silloin, kun syntyy ainoastaan aineellisia vahinkoja.
Sitä mukaa kun rajat ylittävät kuljetukset lisääntyvät sekä rahti- että henkilöliikenteessä, moottoriajoneuvojen vakuutuksissa ilmenee useampia ongelmia. Kollega Rothley on eritellyt niitä mietinnössään ja korostanut tällä tavoin, että asialle täytyy tehdä jotakin.
Vaikka tunnuskilvissä on nykyisin Euroopan tähtikranssi ja siinä jäsenvaltion tunnus, tunnus ei monissa tapauksissa kerro yhtään mitään. Toisesta jäsenvaltiosta mukana tuoduissa autoissa on aivan liian kauan niiden vanha numero, vaikka toisaalta väliaikaisen tunnuksen saamista toisessa jäsenvaltiossa vaikeutetaan tarpeettomasti.
Moottoriajoneuvojen vastuuvakuutuksen vähimmäisvastuumäärästä olen samaa mieltä esittelijän kanssa: sitä on ehdottomasti korotettava. 2 000 000 euroa on käytännössä valitettavasti osoittautunut tarpeelliseksi, jotta pystyttäisiin kattamaan vahingot lähes kaikissa tapauksissa.
Tuenkin myös päätöslauselmaesitystä, jossa komissiota pyydetään esittämään tänä syksynä parlamentille asiaa koskeva ehdotus. Aika on tosin lyhyt, mutta esittelijä on jo mietinnössään antanut ehdotukselle suuntaviivat.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, haluan ensimmäiseksi sanoa, että komissio pahoittelee jäsen Rothleyn poissaoloa tänä iltapäivänä. Tämä ei ole ensimmäinen kerta, kun vaihdamme mielipiteitä jäsen Rothleyn ja hänen kollegojensa kanssa liikennevakuutusasioista: muistan elävästi keskustelun, jonka kävimme neljännestä liikennevakuutusdirektiivistä, joka on nyt hyväksytty.
Tiedän näin ollen, että parlamentti on erityisen huolestunut sen vakuutussuojan tehokkuudesta, joka suojelee niitä miljoonia eurooppalaisia, jotka saattavat joutua liikenneonnettomuuteen. EU:n liikennevakuutuskehyksen - juuri mainitsemani neljännen liikennevakuutusdirektiivin - tuoreimmat kehitykset juontuivat todellakin parlamentin erityisestä pyynnöstä. Säädös hyväksyttiin viime vuonna. Vuoden 2002 lopusta lähtien se parantaa vierailevien autoilijoiden asemaa, etenkin niiden epäonnisten eurooppalaisten asemaa, jotka joutuvat liikenneonnettomuuteen kotimaansa ulkopuolella. Tuo direktiivi oli merkittävä myös siksi, että parlamentti käytti tuolloin ensimmäistä kertaa perustamissopimuksen 192 artiklan mukaisia valtuuksiaan.
Euroopan parlamentti pyytää nyt komissiota, jota edustan täällä, ryhtymään tällä alalla lisätoimiin. Tällä kertaa parlamentin tavoitteena ei ole täyttää nykyisissä säännöksissä olevaa aukkoa vaan modernisoida ja vahvistaa vakuutusten yhtenäismarkkinoita tällä alalla.
Haluan sanoa tässä yhteydessä, että komissio on täysin tietoinen tarpeesta modernisoida liikennevakuutusdirektiivejä - hyväksyttiinhän ensimmäinen näistä direktiiveistä jo 30 vuotta sitten. Tästä syystä ja neuvoteltuaan jäsenvaltioiden, teollisuuden edustajien ja uhrien tukiryhmien kanssa komissio aloitti vuonna 1996 kattavan urakan tarkistaakseen vakuutusdirektiivimme. Työ on edennyt pitkälle, mutta sitä ei ole vielä saatu päätökseen.
Tästä syystä haluan vilpittömästi kiittää parlamenttia yleisesti ja erityisesti jäsen Rothleya hänen aloitteestaan, joka on yhdenmukainen komission tällä alalla tekemän työn kanssa ja antaa sille uutta pontta.
Haluan myös sanoa, että jotkin päätöslauselmassa ehdotetuista toimista, kuten yhdenmukaistettu määräaika muista jäsenvaltioista tuotujen ajoneuvojen rekisteröinnille, saattavat ylittää vakuutusdirektiivien soveltamisalan. Tämä asia on jo tuotu esiin oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa käydyissä keskusteluissa, joissa todettiin myös, että jos haluamme edetä tähän suuntaan, tarvitsemme erilaisen oikeusperustan kuin sen, jota vakuutusasioissa käytetään.
Lisäksi mietinnössä on muita toimia - kuten vakuutuksenantajan velvollisuus antaa selvitys tapaturmien lukumäärästä - jotka pitäisi panna täytäntöön siten, etteivät nämä toimet ole ristiriidassa hinnoittelun vapauden periaatteen kanssa, johon yhteisön vakuutuslainsäädäntö nojautuu.
Haluan lopuksi vakuuttaa parlamentille, että vaikkemme pysty esittämään ehdotusta päätöslauselmassa esitetyssä aikarajassa, komissio varmistaa parhaansa mukaan, että hyväksytään nopeasti kattava ehdotus, joka tähtää liikennevakuutusalan lainsäädännön modernisointiin.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komission jäsen Bolkestein.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Kuluttajariitojen ratkaiseminen tuomioistuimen ulkopuolella
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Wallisin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0134/2001) komission valmisteluasiakirjasta kuluttajariitojen ratkaisemisesta tuomioistuinten ulkopuolella (suositus 98/257/EY), Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmät.

Wallis
. (EN) Arvoisa puhemies, silmiini osui tänään artikkeli The Wall Street Journal -lehdessä, sen otsikko kuului: "Miksi Amerikassa ja Euroopassa suhtaudutaan eri tavoilla kuluttajien etujen tärkeyteen?" Juttu jatkui amerikkalaisesta näkökulmasta: "kun on kyse kuluttajan asettamisesta talousmallin ytimeen, Eurooppa pysyy itsepintaisesti vanhanaikaisena." Muun muassa sähköisessä kaupankäynnissä Eurooppa on jäänyt pahasti muista jälkeen. Vuoteen 2005 mennessä 11 prosenttia Yhdysvaltojen vähittäismyynnistä tapahtuu online-periaatteella, kun taas Länsi-Euroopassa luku on vain noin 6 prosenttia. Meidän täytyy toivoa, että komission aloite tuomioistuinten ulkopuolisten elinten eurooppalaisen verkoston perustamisesta auttaa kasvattamaan kuluttajien luottamusta verkkotoimintaan ja nostaa noita lukuja. Nämä olivat ongelmia, joiden parissa painimme Brysselin asetuksen käsittelyssä: kuinka Euroopan kuluttajille turvataan rajat ylittävä oikeus ilman, että liikealalle asetetaan liikaa rasitteita, mutta siten, että liikeala avataan samalla tarvittavalle kilpailulle.
Meidän täytyy tehdä selväksi, että tällä pyritään käsittelemään useita matalahintaisia rajat ylittäviä kuluttajakiistoja tavallisen oikeusjärjestelmän ulkopuolella. Otamme käyttöön vaihtoehtoisia keinoja, jotka lähes korvaavat perinteisten tuomioistuinjärjestelmien alimmat portaat. Tämä on erittäin kunnianhimoinen hanke, ja se täytyy toteuttaa huolellisesti ja rahoittaa asianmukaisesti. Yksi suurimmista huolistani tämän aloitteen yhteydessä on sen rahoitus, sekä aineelliselta kannalta että julkisuuden puolesta. Kansalaisemme tietävät, missä heidän paikalliset tuomioistuimensa sijaitsevat, mutta tietävätkö he aikanaan, miten tai missä EEJ-Netiä voi käyttää? Näkemäni perusteella en suhtaudu asiaan liian optimistisesti.
Toiseksi, onko järjestelmä johdonmukainen ja tehokas? Tällä hetkellä edistyminen vaihtelee eri jäsenvaltioissa. Komission täytyy olla tiukkana tässä asiassa, ja siksi olemme ehdottaneet palvelutasoa koskevien sopimusten tekemistä jokaisen selvityskeskuksen kanssa. Vain tällainen sopimus takaa, että kansalaisemme saavat ansaitsemaansa palvelua.
Tästä pääsen tarkistuksiin. Voimme hyvin hyväksyä tarkistukset 2 ja 3, mutta suhtaudumme hyvin varauksellisesti tarkistukseen 1. Oikeudellisen neuvonnan antamisen kieltäminen selvityskeskuksilta on täysin ristiriitaista todellisuuden kanssa. Joissakin EuroGuichet-neuvontapisteinä toimivissa keskuksissa työskentelee koulutettuja juristeja. Keskukset eivät toimisi ilman heitä. Emme saa tarjota kansalaisillemme toisen luokan palvelua. Hyvä oikeudellinen neuvonta tai tietämys valitusten esittämisen yhteydessä on olennaisen tärkeää, jotta varmistetaan, ettei vaatimus ole vääränlainen, mikä aiheuttaisi suuttumusta, pettymystä ja oikeuden kieltämistä.
Tarkastelkaamme viimeiseksi lainsäädännöllistä menettelyä: vaihtoehtoinen riitojenratkaisu ja EEJ-Net ovat esimerkkejä laillisesti vähän sitovista määräyksistä tai yhteisestä sääntelystä. Jos tämä on tulevaisuuden suuntaus, on tärkeää, että parlamentti osallistuu kunnolla alusta loppuun. Esimerkiksi useat meistä suhtautuvat myönteisesti toiseen alakohtaiseen aloitteeseen tällä alalla, FIN-Netiin, joka koskee esimerkiksi rahoituspalveluja, mutta milloin tämä aloite annettiin parlamentin käsiteltäväksi? Jos aiomme korvata tai parantaa oikeusjärjestelmäämme ja oikeusturvan saatavuutta, nämä asiat ovat olennaisia kansalaisyhteiskunnan kannalta, eikä niitä voi eikä saa käsitellä ilman demokraattisesti valittujen parlamentin jäsenten osallistumista.

Inglewood
Arvoisa puhemies, suhtaudumme myönteisesti tähän mietintöön, jota jäsen Wallis on taidokkaasti ohjannut parlamentissa. Sähköisen kaupankäynnin uudessa uljaassa maailmassa on yhtä paljon roistoja ja huijareita kuin ei-digitaalisessa ympäristössä. Tästä syystä kuluttajasuoja on vähintäänkin yhtä tärkeää. Sitä on kahdessa muodossa. Ensinnäkin se tarjoaa oikeusturvaa, ja toiseksi se tarjoaa keinon valvoa tätä turvaa. Selvästikin pienissä rajat ylittävissä - toisin sanoen erilaisten oikeusjärjestelmien välisissä - vaateissa perinteisistä tuomioistuinjärjestelmistä on vain rajallisesti todellista apua, kuten jäsen Wallis juuri totesi.
Tästä syystä suhtaudumme myönteisesti aloitteeseen luoda Euroopan kattava käyttäjäystävällinen ja tuomioistuinten ulkopuolisten elinten verkosto. Olemme todellakin sitä mieltä, että verkoston pitäisi ulottua unionin fyysisten rajojen ulkopuolelle, sillä verkko ei kunnioita valtioiden rajoja. Kuten usein, vaara piilee yksityiskohdassa. Odotamme näkevämme tämän yksityiskohdan ja toivotamme onnea.

McCarthy
Arvoisa puhemies, Wallisin mietintö on tärkeä lisä keskusteluun kuluttajariitojen ratkaisemisesta tuomioistuinten ulkopuolella. Ylistän myös parlamentille hänen suosituksiaan, ja jaan todellakin hänen huolensa.
Tiedämme kaikki omasta kokemuksesta, että pitkä ja kallis oikeudenkäynti tuomioistuimessa on menettämässä suosiotaan riitojen ratkaisun välineenä. Ajatus, että ihmiset haluavat tuomareita, hyvin pukeutuneita asianajajia ja hienoja oikeussaleja riitojensa selvittämisen puitteiksi, ei pidä enää paikkaansa. Ihmiset, joilla on ongelmia, samoin kuin ihmiset, joilla on kipuja, haluavat apua, ja he haluavat sitä mahdollisimman nopeasti ja edullisesti. Vaihtoehtoisten riitojen ratkaisumekanismien suosio alkaa vähentää perinteistä käräjöintiä.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa hiljattain käsitellyssä jutussa 11 kuukautta kestänyt ja miljoonia puntia maksanut oikeudenkäynti korvattiin välimiesmenettelyllä ja ratkaistiin muutamassa päivässä. Olemme nähneet vastaavanlaisia esimerkkejä ympäri Eurooppaa. Mutta jos haluamme, että yhtenäismarkkinat kasvavat, meidän täytyy kasvattaa kuluttajien luottamusta rajat ylittäviin ostoksiin. Tämä toteutuu vain, jos kuluttajat voivat ostaa tavaroita ja palveluja ja luottaa siihen, että mahdolliset ongelmat voidaan ratkaista helposti. Se ei tapahdu ensimmäisen asteen tuomioistuimessa, jossa rajat ylittävän tapauksen kustannukset ovat keskimäärin 2 500 euroa ja ratkaisuun pääseminen kestää 23-29 kuukautta.
Todellisuudessa tiedämme, ettei kuluttajia kannusteta tekemään Internetin kautta ostoksia oman jäsenvaltionsa ulkopuolelta ja että kansalliset kuluttajajärjestöt - myös omassa kotimaassani - eivät suosittele tätä toimintatapaa kuluttajille, sillä siihen liittyy paljon ongelmia. Omat kokemukseni Internet-ostoksista eivät ole kasvattaneet luottamustani verkkotoimintaan. Ostettuani CD-levyjä tunnetulta liikkeeltä, HMV:ltä, sain vaillinaisen tilauksen ja lupauksen lisätoimituksesta. Hyvämaineisella ostossivustolla vakuutetaan, ettei rahoja veloiteta tililtä. Kaksi kuukautta myöhemmin en ole vieläkään saanut jäljellä olevia tuotteita, ja visa-kortiltani on veloitettu täysi summa. Tuotteiden arvo on alhainen, ja oikeuskäsittely olisi kallis ja järjetön.
Kuluttajat tuntevat myös yhä enemmän houkutusta ostaa entistä kalliimpia tuotteita ulkomailta, kuten pesukoneita, jääkaappeja, rahoituspalveluja ja autoja. Vaihtoehtoinen riitojenratkaisu on hyvä tapa saada oikeusturvaa, sillä se tarjoaa palveluja ja ratkaisuja, jotka vastaavat tuotteen hintaa. Se ei ole kuitenkaan yleislääke kaikkiin kuluttajariitoihin. Kuluttajilla täytyy olla oikeus turvautua tuomioistuimeen viimeisenä keinona. Jos kauppiaan tai kauppasivuston kanssa ei ole tehty suoraa sopimusta, kuluttajaa pitäisi kannustaa harkitsemaan vaihtoehtoisen riitojenratkaisun etuja. Kuten jäsen Wallis sanoi, on olennaisen tärkeää, että kuluttajat tietävät ja että heille kerrotaan tästä vaihtoehdosta.
Omassa jäsenvaltiossani kansalaisten neuvontatoimisto toimii selvityskeskuksena. Siten valituksia esittävillä kuluttajilla on paikallinen tuki- ja neuvontapiste. Tämä on ehdottoman tärkeää. Yhdistyneen kuningaskunnan kuluttajat saavat Internetin kautta tapahtuvan rajat ylittävän ostamisen luotettavuuden vahvistamisen sivutuotteena vielä muita suuremman lisäedun. Pääsemme tekemään ostoksia laajemmilla markkinoilla ja ostamaan tuotteita jopa kolmanneksen edullisemmin. Tämä on varmasti hyvä asia niin sanotussa "ryöväys-Britanniassa", kun korkeat hinnat laskevat omilla ylihinnoitelluilla kotimaanmarkkinoillamme.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puheenjohtaja, olen jo vuosia puolustanut lujasti riitojen vaihtoehtoista ja tuomioistuinten ulkopuolella tapahtuvaa sovittelua. Se voi olla keino torjua tavalliseen oikeuslaitokseen kohdistuvaa, jatkuvasti kasvavaa painetta, mutta samalla se on myös ennen kaikkea kansalaisten kannalta helppo tapa saada valitustapauksissa korvauksensa nopeasti ja halvalla.
Olen muuten menneinä vuosina erilaisia kuluttaja-asioita, kuten etämyyntiä, käsitellessäni kiinnittänyt jatkuvasti huomiota siihen, että sisämarkkinoiden hyvän toiminnan edellytys on vaihtoehtoisen riitojen sovittelun ottaminen huomioon. Joissakin direktiiveissä vaihtoehtoiset riitojen ratkaisumenettelyt onkin mainittu erikseen.
Sisämarkkinat ovat johtaneet siihen, että kuluttajan näkökenttä on laajentunut valtavasti, eikä hän ole enää sidottu kansallisten markkinoiden tarjontaan. Varsinkin nyt, kun nykyaikaisten viestintämenetelmien avulla ostetaan ja myydään rajojen yli jatkuvasti enemmän, Euroopan sisämarkkinoiden hyviä puolia on helppo luetella.
Kuluttaja voi kuitenkin joskus olla tyytymätönkin, aivan samoin kuin hän voi olla tyytymätön jossakin jäsenvaltiossa. Jos ostos on tehty rajan yli, valituksen käsittelyyn saaminen kestää hiukan pidempään, mutta on ennen kaikkea paljon vaivalloisempaa. Monia kuluttajia monimutkainen ja vielä vieraalla kielellä hoidettava menettely pelottaa niin paljon, että he jättävät valittamisen sikseen. Tämä on varsin ikävää.
Tässä mielessä pidänkin komission ehdotusta erittäin myönteisenä. Onnitteluni myös esittelijä Wallisille, joka on mietinnössään osoittanut joitakin hankalia kohtia, joista voin olla koko sydämestäni samaa mieltä.
Mainitsenpa kuitenkin vielä joitakin selvityskeskusten perustamiseen liittyviä ydinasioita. Menettelyjen on oltava yksinkertaisia, oikeutta hakevan kuluttajan on voitava hoitaa asiansa helposti ja kuluttajan oman kielen käyttämisestä tarvitaan hyvät säännökset. Viimeksi mainitun asian kohdalla komission on syytä harkita vielä kerran tarkkaan, miten se aikoo toteuttaa suunnitelmansa käytännössä. Haluaisin lisäksi tietää, milloin selvityskeskukset aloittavat eri jäsenvaltioissa. Alankomaissa aloitetaan suunnitelmien mukaan vuonna 2001.
Selvityskeskusten on minusta keskityttävä toimimaan kuluttajaneuvonnan alalla. Tässä asiassa en siis ole samaa mieltä esittelijä Wallisin kanssa. Oikeaa oikeudellista neuvontaa pitää antaa siihen pätevöityneiden ihmisten. Minusta selvityskeskus ei saa eikä voi esiintyä asianajajana, sillä silloin sillä on myös vastuu annetuista neuvoista. Selvityskeskuksen on minusta oltava asioita helpottava ja hyvä neuvontapaikka, ja sen on vähitellen pyrittävä esimerkiksi vaihtoehtoiseen riitojen sovitteluun.
Minusta tarkistustani olisi siksi tarkasteltava - myös esittelijän pitäisi se tehdä - edes kerran huolellisesti. Otamme liian paljon riskejä, jos annamme keskuksille myös oikeudellisia tehtäviä. Puhun sen kokemuksen pohjalta, jota olen saanut kuluttaja-asioiden sovittelukomitean puheenjohtajana.

Fitzsimons
Arvoisa puhemies, on tärkeää kehittää Euroopan unionissa kehykset, joilla varmistetaan, että kuluttajien oikeudet ovat aina turvatut. Tämä edellyttää, että otamme käyttöön järjestelmän, joka tarjoaa Euroopan unionin 370 miljoonalle kuluttajalle mahdollisuuden saada oikeusturvaa ripeästi, ja että varmistamme, että asiat oikaistaan, kun kuluttajien oikeuksia on loukattu. Oikeuden viivästyminen on oikeuden kieltämistä. Tästä syystä suhtaudun myönteisesti tähän tiedonantoon, jolla pyritään ottamaan käyttöön menettelyjä kuluttajariitojen ratkaisemiseksi tuomioistuinten ulkopuolella. Euroopan unionin 15 jäsenvaltion tehtävänä on panna tämän suosituksen määräykset täytäntöön. Jokaisen jäsenvaltion täytyy ottaa käyttöön menettelyjä kuluttajariitojen ratkaisemiseksi tuomioistuinten ulkopuolella.
Ajan myötä nämä uudet rakenteet auttavat ratkaisemaan vahinkoa kärsineiden kuluttajien rajat ylittäviä riitoja Euroopan unionissa. Jokaisen Euroopan unionin hallituksen täytyy myös perustaa keskustason yhteyspisteitä, jotka tarjoavat kuluttajille tarvittavan tiedon niiden toimivaltaan kuuluvista tuomioistuinten ulkopuolisista riitojenratkaisuelimistä. Näissä keskustason yhteyspisteissä selitetään kuluttajille, kenelle he voivat osoittaa valituksensa ja mistä he voivat hakea asianmukaista oikaisua. Keskustason yhteyspisteet tarjoavat rajat ylittävien riitojen ratkaisua koskevaa tietoa ja tukea Euroopan unionissa.
Kehotan Euroopan komissiota myöntämään riittävän rahoituksen, jotta voidaan varmistaa, että uudesta järjestelmästä tiedotetaan laajasti koko Euroopan unionissa. Jos haluamme, että uudet järjestelmät menestyvät, tarvitsemme laajaa tiedotusta. Uusia menettelyjä täytyy myös seurata järjestelmällisesti, jotta varmistetaan, että kaikki poikkeavuudet uusien järjestelmien toiminnassa eri jäsenvaltioissa selvitetään.
Arvoisa puhemies, totean vielä lopuksi, että tämä ehdotus on vain osa toimenpidesarjaa, jonka Euroopan unioni ottaa käyttöön kuluttajien oikeuksien turvaamiseksi. Kuluttajia täytyy suojella niin offline-maailmassa kuin yhä tärkeämmäksi kasvavassa online-maailmassa, jossa kuluttajat ostavat paljon tavaroita ja palveluja Internetin kautta. Uusi tietotekniikan aikakausi on alkanut. Meidän täytyy varmistaa, että kuluttajien oikeudet ovat turvatut, kun tekniikka edistyy. Onnittelen esittelijää hienosta mietinnöstä.

Marinho
Arvoisa puhemies, olisimme kovin kiitollisia, mikäli komission kulutusriitojen ratkaisemista koskeva valmisteluasiakirja olisi viimeistelty ja valmis, erityisesti rajat ylittävien ratkaisujen osalta. Kuitenkin, kuten esittelijä Wallis osuvasti korostaa, vaikka myöhään herännyt optimismi on usein sillä välin vastaan tulleen hyvän vihollinen, meidän pitää kuitenkin olla iloisia komission rajoitetusta aloitteesta, jossa hahmotellaan mahdollisuudet rahalliselta arvoltaan tavallisesti alhaisten kulutusriitojen ratkaisemiseksi nopeasti ja taloudellisesti. Kuten tiedetään, kyse on sellaisen oikeuslaitoksen ulkopuolisen eurooppalaisen verkon täytäntöönpanemisesta, jossa näiden selkkausten ratkaisun perustana on uskottavuus, rehellisyys, avoimuus ja kuluttajien vapaiden yhteenliittymien pohjalta syntyneiden järjestöjen tekninen tuntemus, sillä nämä järjestöt kykenevät muodostamaan kuluttajien oikeuksia ja Euroopan kansalaisten keskitasoista elämänlaatua suojelevan valvontaverkon.
Otamme tällä tavoin askeleen yksityishenkilöiden taloudellisten oikeuksien suojelemiseksi asetuksilla ja vapautamme tämän alan perinteisen oikeuskäsittelyn raskaista menettelyistä. Tässä tapauksessa kuluttajan sisämarkkinat ohjaavat itse itseään näkymättömän käden periaatteen vastaisesti eurooppalaisten toimielinten yhteen sovittamina ja tukemina, ja tällä tavoin myös unionin uskottavuus lisääntyy, ja se kyetään tuomaan lähemmäs kansalaisia. Arvoisa puhemies, tie on avoin ja jäsen Wallis on kertonut, kuinka me jatkamme sitä pitkin. Siksi ryhmäni antaa puoltavan äänen nyt käsiteltävälle mietinnölle.

Byrne
. (EN) Arvoisa puhemies, en ole vain välimiesmenettelyn etujen puolestapuhuja vaan olen niiden kiihkeä puolestapuhuja. Tämä johtuu pitkälti kokemuksestani oikeuskäytännön parissa niin kotimaisen oikeuden alalla omassa jäsenvaltiossani kuin kansainvälisen kauppaa koskevan välimiesmenettelyn alalla. Minulla oli kunnia olla Kansainvälisen kauppakamarin välimiestuomioistuimen jäsen seitsemän vuoden ajan, ja valmistelin viimeisimmän kansainvälistä kauppaa koskevaa välimiesmenettelyä koskevan säädöksen omassa jäsenvaltiossani, joten kannatan kiihkeästi välimiesmenettelyn etuja verrattuna tuomioistuinmenettelyihin.
Tästä syystä uskon, että EEJ-Netin perustaminen on olennainen askel sen varmistamisessa, että kuluttajilla on helposti käytössään yksinkertainen, edullinen ja tehokas keino rajat ylittävien riitojen ratkaisemiseksi. Se on luonnollinen jatko vuoden 1998 komission tiedonannolle oikeussuojan saatavuudesta ja jäsenvaltioiden tiedottamisesta niiden tuomioistuinten ulkopuolisista elimistä suosituksessa 98/257 esitettyjen periaatteiden mukaisesti. Lisäksi tämä on merkittävä edistysaskel Tampereen Eurooppa-neuvoston oikeussuojan saatavuuden parantamista Euroopassa koskevien päätelmien täyttämisessä.
Liiketoiminnan jatkuva lisääntyminen sisämarkkinoilla tarkoittaa, että kuluttajien toiminta rajoittuu yhä vähemmän heidän kotimaahansa. Sähköisen kaupankäynnin lisääntyminen yhdessä euron käyttöönoton kanssa korostaa, kuinka kiireellistä on edistää aktiivisesti kuluttajien luottamusta, jotta varmistetaan todella kilpailukykyiset ja tehokkaat sisämarkkinat. Kaikkien yhteisön toimielinten, myös parlamentin, osallistuminen ja tuki on tärkeää tämän aloitteen julkisuuden kasvattamiseksi, sen tehokkaan toteuttamisen varmistamiseksi ja sen menestyksen takaamiseksi. Jäsenvaltiot ovat tiiviissä yhteistyössä komission kanssa saavuttaneet jo merkittävää edistystä sen jälkeen, kun aloite esitettiin viime vuoden maaliskuussa.
Saksaa lukuun ottamatta kaikki jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet komissiolle elimen, joka toteuttaa kansallisen selvityskeskuksen tehtävät, ja näiden elinten perustaminen on jo käynnissä. Komissio tarjoaa taloudellista tukea perustamiskustannuksiin ja tutkii, kuinka se voi parhaiten tarjota lisää infrastruktuuria ja kohdennettua tukea. Lisäksi sekä Norja että Islanti ovat ilmoittaneet haluavansa tulla mukaan järjestelmään, ja ne ovat osallistuneet tapaamisiin jäsenvaltioiden asiantuntijoiden ja komission kanssa.
Tutkimme myös, kuinka ehdokasvaltiot voitaisiin parhaiten ottaa mukaan verkostoon. Jäsenvaltioiden asiantuntijoiden ja muiden asianosaisten kanssa on tehty paljon töitä, jotta verkostosta saataisiin onnistuneesti toimiva tosiasia. Yksi työn tuloksista on yhteisymmärryspöytäkirja, jossa vahvistetaan selvityskeskusten vähimmäistehtävät ja toiminnalliset suuntaviivat, ja joka ollaan pian saamassa valmiiksi.
Tämä asiakirja on merkittävä askel johdonmukaisen yhteistyön varmistamisessa koko verkostossa. Se sisältää vaatimuksia tarjota kuluttajille käytännön tietoja ja neuvoja, valitusten käsittelemisen yleinen järjestelmä, joka perustuu eurooppalaiseen valitusfoorumiin, sen käännös, ja seuranta, jolla varmistetaan verkoston tehokas toiminta. Sen lisäksi siinä vaaditaan, että selvityskeskus tai kansallinen viranomainen suorittaa käytännön järjestelyt kansallisten vaihtoehtoisten riidanratkaisuelinten kitkattoman yhteistyön varmistamiseksi sekä valvomaan, että ne ovat yhdenmukaisia komission suositusten kanssa. Verkoston yhteistyön on suunniteltu sisältävän säännöllisiä tapaamisia, verkostostrategioiden kehittämistä ja verkoston jatkuvaa tarkistamista sen parantamisen ylläpitämiseksi. Verkoston tehokkuutta koskevat yhdenmukaiset tiedonkeruumenetelmät sen arviointia ja erityisten kuluttajaongelmien tunnistamista varten sisältyvät myös suunnitelmaan.
Jäsenvaltioiden asiantuntijoiden ryhmä kokoontuu huomenna vahvistamaan nämä yksityiskohdat. On myös sovittu alustavasti, että verkoston pitäisi olla toiminnassa tämän vuoden 16. lokakuuta. Tuolloin avataan Belgian Euro-Guichet-neuvontapiste, joka tulee toimimaan selvityskeskuksena, lisäksi kuluttajajärjestöjen vuotuinen yleiskokous järjestetään 18.-19. lokakuuta. Pidän itse EEJ-Net-aloitetta prioriteettina. Se on olennainen osa lukuisia aloitteita, joita komissio kehittää parhaillaan ja joiden tavoitteena on kasvattaa luottamusta, jotta kuluttajat voivat osallistua aktiivisesti sisämarkkinoihin ja hyötyä niistä. Se on myös tärkeä yrityksille, erityisesti tietenkin pk-yrityksille, rajat ylittävän kaupan kasvattamiseksi.
Aloite vahvistaa käytännön puitteet, joilla vaihtoehtoisten riidanratkaisuelinten rajat ylittävien riitojen ratkaisumahdollisuuksia päästään hyödyntämään täydellisesti. Kehyksen orgaaninen luonne tekee siitä riittävän joustavan ja mukautettavan uusien haasteiden kohtaamiseen ja jatkuvaan tarkistamiseen, jolla varmistetaan tehokkaan mekanismin tarjoaminen kaikille kansalaisille sekä sisämarkkinoiden tehokas toiminta.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puheenjohtaja, kuulisin mielelläni komission jäsenen kannan tarkistuksiin.

Byrne
. (EN) Arvoisa puhemies, nämä ovat tarkistuksia esittelijän esittämään erinomaiseen tekstiin. Minulla ei ole mitään niitä vastaan, erityisesti niistä ensimmäistä, jossa mainitaan tarve lainoppineen henkilökunnan avun tarjoamisesta. Tämä on suotavaa ja sisältyy ehdotukseemme. Muut tarkistukset vaikuttavat mielestäni kohtuullisilta. Esimerkiksi tarkistuksessa 3 mainitaan ETA-maiden osallistuminen. Osa niistä osallistuu jo verkostoon, ja toivomme, että useammat tulisivat mukaan, sama koskee ehdokasvaltioita. Komissio siis tukee tätä täydellisesti.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Hedelmä- ja vihannesalan yhteinen markkinajärjestys
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä.
Komission jäsen Byrnellä on puheenvuoro.

Byrne
. (EN) Arvoisa puhemies, komissio haluaa kiittää Euroopan parlamenttia päätöslauselmasta komission kertomuksesta hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä. Päätöslauselmassa on useita erittäin mielenkiintoisia kohtia, ja komissio on pannut ne huolellisesti merkille.
Kuten tiedätte, kertomuksen tarkoituksena on toimia perustana laaja-alaiselle keskustelulle jäsenvaltioiden, Euroopan parlamentin ja kyseisen alan välillä. Kertomus on ollut tammikuusta lähtien neuvoston työryhmien ja maatalouden erityiskomitean tapaamisten esityslistalla, ja siitä keskusteltiin neuvoston viime tapaamisessa. Komissio panee merkille kaikki lausunnot ja kannat sekä tutkii ja arvioi parhaillaan aktiivisesti kertomukseen sekä alaan ja sen yhteiseen markkinajärjestelyyn liittyviä näkökohtia.
Tätä taustaa vasten komissio suhtautuu myönteisesti parlamentin päätöslauselmassa esiin tuotuihin asioihin. Se kannattaa erityisesti tavoitetta edistää tarjonnan keskittämistä tuottajaorganisaatioissa, vähentää toimintaohjelmiin liittyviä ongelmia ja parantaa markkinoiden sääntelyä. Komissio vakuuttaa parlamentille, että se on täysin tietoinen tarpeesta jatkaa kiireistä työskentelyä useiden kertomuksen ja teidän päätöslauselmanne näkökohtien parissa. Kun arviointimenettely on saatu valmiiksi, komissio aikoo esittää ehdotuksia yhteisen markkinajärjestelyn parantamiseksi tarpeellisilta osin.
Totean vielä lopuksi, että komissio haluaa jälleen kerran kiittää parlamenttia tästä päätöslauselmasta. Se on halukas ylläpitämään tarpeellista yhteydenpitoa yksikköjensä ja parlamentin välillä, ja odottaa perusteellista keskustelua hedelmä- ja vihannesalan yhteisen markkinajärjestelyn tulevaisuudesta ja tiivistä yhteistyötä sen tiimoilta.

Ayuso González
Paljon kiitoksia, arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet. Ensinnäkin haluan kiittää komissiota tästä lyhyestä julkilausumasta. Olen pahoillani, ettei asiasta vastaava komission jäsen ole paikalla, mutta kiitän kuitenkin teitä, komission jäsen Byrne, että olette tänään täällä kanssamme.
On kuitenkin valitettavaa, että on tyydytty tekemään pelkkä julkilausuma hyvistä aikomuksista ja kiittämään parlamenttia, onnistumatta kuitenkaan kuvailemaan ongelmia tai ehdottamaan mahdollisia ratkaisuja.
Vuosi sitten neuvosto pyysi komissiota analysoimaan hedelmä- ja vihannesalan tilannetta tällä alalla on nykyisin eniten ongelmia hedelmä- ja vihannesalan yhteisen markkinajärjestelyn toimintaa koskevassa kertomuksessa. Jotta alan tuensaanti ei keskeytyisi, jatkettiin vuonna 2000 päättyvien parantamissuunnitelmien voimassaoloaikaa. Nyt olemme siinä tilanteessa, että tämä jatkoaika päättyy vuonna 2001, mikä aiheuttaa alalla epävarmuutta ja pelkoa siitä, että viljelmät joudutaan hylkäämään huolimatta parantamissuunnitelmien avulla aikaan saaduista tuloksista.
Tähän ongelmaan tarvitaan ratkaisua, jota voidaan soveltaa välittömästi ottamalla käyttöön sellaisia tukijärjestelmiä, jotka korvaavat nykyiset parantamissuunnitelmat, jotta nämä voidaan saattaa loppuun.
Pähkinäalalla on tärkeä yhteiskuntaan ja ympäristönsuojeluun liittyvä merkitys Euroopan unionin eteläisissä maissa (Espanjassa, Italiassa, Kreikassa, Portugalissa ja Ranskassa), sillä niissä on monia pieniä viljelmiä, jotka tarjoavat runsaasti työpaikkoja ja joilla on sen lisäksi tärkeä ja välitön ympäristönsuojeluun liittyvä merkitys.
Parlamentti on sanonut kannattavansa lopullisen ratkaisun etsimistä tälle alalle hedelmä- ja vihannesalan YMJ:n puitteissa. Arvoisa komission jäsen, on tärkeää, että puhemies ja komissio jouduttavat nyt töitä lopullisen ratkaisun löytämiseksi pähkinäalalla hedelmä- ja vihannesalan YMJ:n puitteissa, ja että siihen asti jatketaan parantamissuunnitelmien voimassaoloaikaa.
Muiden tähän YMJ:hin liittyvien ja kertomuksessa käsiteltävien ongelmien osalta on mielestäni tärkeää, että tuottajaorganisaatioita tuetaan ja että vahvistetaan niitä välineitä, jotka YMJ antaa näiden organisaatioiden käyttöön, ja niistä aivan erityisesti toimintarahastoja.
On myös toivottavaa edistää tuottajaorganisaatioiden yhdistymistä ja fuusioitumista ja sitä, että fuusioituneiden tuottajaorganisaatioiden perustamia toimintarahastoja tai niitä toimintoja, joita eri järjestöt yhdessä järjestävät rahoitetaan 70 prosenttia 50 prosentin sijaan. Näin niitä kohdeltaisiin samalla tavoin kuin nykyisten määräysten mukaan käsitellään toimialakohtaisesti tai sovittelujärjestöjen keskuudessa toteutettavia toimia.
Mielestäni on tärkeää myös tarkistaa annettuja määräyksiä siten, että rahoitusmahdollisuudet voidaan saattaa yhdenmukaisiksi toimintarahastojen tai maaseudun kehittämisen avulla. Ainoana rajoituksena olisi, että luotaisiin riittävät valvontajärjestelmät, joiden avulla voitaisiin välttää päällekkäinen rahoitus, sillä se aiheuttaa vääristymiä alan rahoituksessa.
Lopuksi pitäisi analysoida myös muita näkökohtia, kuten esimerkiksi sitrushedelmien sääntelyä, sellaisia erityistuotteita koskevia toimia, jotka kärsivät kansainvälisestä kilpailusta sekä kolmansien maiden kanssa käytävän kaupan sääntelyä.
Nämä ovat pääpiirteittäin Euroopan kansanpuolueen ryhmän ja eteläisen Euroopan maiden YMJ:tä koskevat huolenaiheet. Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen, että olette täällä meidän kanssamme.

Bautista Ojeda
Arvoisa komission jäsen, jälleen kerran Euroopan komission esittelemä kertomus hedelmä- ja vihannesalan yhteisen markkinajärjestelyn toiminnasta ja tulevasta uudistuksesta on pettymys. Se ei ole pettymys vain parlamentille sen vuoksi, että siihen ei ole sisällytetty juuri mitään niistä suosituksista ja pyynnöistä, jotka esitettiin 26. lokakuuta annetussa päätöslauselmassa, vaan koko tuotantoalalle. Kertomuksessa ei oteta huomioon maatalousvaliokunnan ja parlamentin töitä ja ehdotuksia, vaikka komission jäsen Franz Fischler ilmoitti aikanaan, että ne otettaisiin huomioon. Kertomus on puutteellinen: siinä ei esitetä konkreettisia ratkaisuja eikä siinä myöskään analysoida perusteellisesti tilannetta; sen laatimiseen ei ole uhrattu aikaa eikä ponnistuksia ja vielä kerran se tuottaa meille pettymyksen.
Ehdotuksia ei ole tehty sitä alaa varten, joka tuottaa joillakin Euroopan unionin alueilla 25 prosenttia maatalouslopputuotannosta ja tarjoaa enemmän työpaikkoja kuin mikään muu ala. Arvoisa komission jäsen, tiedättekö, että jokaisesta 6 eurosta, joka maksetaan hedelmien ja vihannesten tuottajalle Etelä-Euroopassa, vain 0,012 euroa on peräisin Euroopan unionista? Voidaanko tätä pitää mielestänne todellisena yhteisenä markkinajärjestelynä, todellisena tukijärjestelmänä? Tiedetäänkö komissiossa, että tällä alalla pystytään luomaan työpaikkoja ja ottamaan vastaan työvoimaa, joka on peräisin pääasiassa Magreb-maista, ja tiedättekö, että toisaalta tälle alalle aiheutuu eniten vahinkoa niiden maiden kanssa käytävän kaupan vapauttamisesta, joista nämä työntekijät ovat peräisin? Ettekö ole sitä mieltä, että jos alalla kerran pystytään ottamaan vastaan paljon työvoimaa (tavoitteen 1 alueilla), niin meidän pitäisi ottaa se huomioon ja tukea alaa päättäväisesti sen sijaan, että jätämme koko taakan viljelijöiden kannettavaksi?
Arvoisa komission jäsen, tehkää tarvittavat uudistukset, joiden avulla hedelmien ja vihannesten tuottajaorganisaatioita voidaan tukea ratkaisevalla selkeällä tavalla. Antakaa niille todellista tukea, jota tähän asti ei ole ollut ja joka auttaa tuottajaorganisaatioita parantamaan, ei tuotantoa, vaan jo ennestään korkeatasoista elintarvikkeiden laatua ja turvallisuutta sekä ratkaisemaan alaa vaivaavat ympäristöongelmat.
Edistäkää uudistusehdotuksen avulla tarjonnan keskittämistä jakelumonopoleja vastaan, sillä nämä ovat toimijoita, jotka hallitsevat markkinoita määräämällä hintoja ja ehtoja. Ehdottakaa ratkaisuja, joilla tehdään loppu toimintaohjelmiin ja -rahastoihin liittyvistä ongelmista, liiallisesta byrokratiasta ja niistä vaikeista ongelmista, joita aiheutuu kolmansien maiden kanssa tehtävistä kaupallisista sopimuksista. Arvoisa komission jäsen, kuinka monta kertaa parlamentin on vielä toistettava, että kuivien hedelmien alalla tarvitaan lopullista ratkaisua, ja pyydettävä, että ennen kuin yhteisen markkinajärjestelyn uudistus on muokattu hehtaarituen muotoon, pähkinäalan parantamissuunnitelmien voimassaoloaikaa pidennetään, sillä ne ovat ehdottoman tärkeitä maaseutuelämän säilyttämiseksi erittäin epäsuotuisilla alueilla, joilla ei ole todellisia vaihtoehtoja?
Arvoisa komission jäsen, älkäämme tehkö asioita niin helpoiksi Yhdysvalloille, Turkille tai Kiinalle. Suojelkaamme omia viljelijöitämme ja heidän kuivia hedelmiään, ainakin yhtä hyvin kuin nämä maat suojelevat omiaan. Kuukausien kuluessa epävarmuus tuotantoalalla on levinnyt. Andalusiassa on keksitty iskulauseita, kuten esimerkiksi "Älkäämme vaihtako kaloja tomaatteihin", joka viittaa niihin maatalousmyönnytyksiin, joita tarjottiin Magreb-maiden tuottajille kalastusta koskevien neuvottelujen aikana. Komissio on jo saanut aikaan sen, että meillä ei ole kaloja, ja tällä hetkellä se toimii niin, ettei meillä ole pian enää tomaattejakaan.

Jové Peres
Arvoisa puhemies, viimeksi pidetyn maatalousministerien neuvoston jälkeen pidetyssä lehdistökonferenssissa komission jäsen Fischler ilmoitti, ettei hän aio laatia kuivia hedelmiä koskevia ehdotuksia, sillä hän odotti, että parlamentti esittäisi ensin mielipiteensä hänen laatimastaan hedelmä- ja vihannesalan yhteisen markkinajärjestelyn toimintaa koskevasta kertomuksesta.
Siitä huolimatta, että kuivia hedelmiä koskevaa kysymystä on käsitelty kolmessa parlamentin päätöslauselmassa viime vuoden aikana ja että komission kertomus osoitettiin neuvostolle eikä parlamentille, on paikallaan puhua vielä hedelmä- ja vihannesalaa koskevan kysymyksen aikaisemmista vaiheista.
Yli viisi vuotta sitten hedelmä- ja vihannesalan YMJ:tä uudistettiin radikaalilla tavalla. Valitettavasti aika on näyttänyt, että tarjonnan keskittämisessä ei ole saavutettu odotettua tasoa, ja että on myös muita kysymyksiä, jotka rajoittavat vakavalla tavalla niiden toimien tehokkuutta, joihin ryhdyttiin tämän uudistuksen perusteella.
Viime vuoden lokakuussa parlamentti hyväksyi mietinnön, jossa korostettiin, että vain 40 prosenttia tuotannosta pidetään kaupan tuottajaorganisaatioiden välityksellä. Koska tärkeimmät hedelmä- ja vihannesalan YMJ:n välineet perustuvat tuottajaorganisaatioihin, voidaan päätellä ja näin parlamentti on tehnytkin että kyse on puolittaisesta YMJ:stä. Tämän vuoksi esitimme tuolloin useita tarkistuksia, joilla pyrittiin parantamaan YMJ:n tehokkuutta, ja niiden joukossa oli myös tarkistuksia, joilla pyrittiin ratkaisemaan kuivia hedelmiä koskevat ongelmat. Tuossa keskustelussa komission jäsen Fischler totesi, että vaikka hän suhtautuikin tarkistuksiin enimmäkseen myönteisesti, ne ulottuivat kuitenkin laajemmalle alueelle kuin komission laatima ehdotus. Hän totesi myös, että koska hänen oli tarkoitus laatia kertomus muutamaa kuukautta myöhemmin, komissio tulisi esittämään tätä asiaa koskevia ehdotuksia.
Komissio esitti tammikuussa kertomuksen hedelmä- ja vihannesalan YMJ:n toiminnasta, mutta valitettavasti se ei sisällyttänyt tähän ehdotuksia. Kyseinen kertomus on pääasiassa kuvaileva. Se sisältää joitakin hyvin tärkeitä tietoja, jotka vastaavat yleensä niitä, jotka tuotiin esille lokakuussa laaditussa mietinnössämme. Kertomuksen ja mietinnön välinen ero on siinä, että komission kertomuksessa jäädään kuvailevalle tasolle, kun taas Euroopan parlamentin mietinnössä esitettiin arvioita ja ehdotuksia.
On siis kaksi ongelmaa. Ensimmäinen on se menettely, jota täytyy noudattaa komission kertomuksen esittelyn jälkeen, ja toinen on se menetelmä, jolla ratkaistaan mahdollisimman pian alaa koskevat ongelmat.
Menettelyn osalta ongelmana on, että komission kertomuksessa ei ole analyyseja eikä arvioita. Komissio esittää, että vain 40 prosenttia tuotannosta pidetään kaupan tuottajaorganisaatioiden välityksellä, mutta se ei kuitenkaan esitä arviota, onko tämä paljon vai vähän, se ei analysoi tämän asian vaikutuksia YMJ:n tehokkuuteen eikä se myöskään pidä sopivana laatia ehdotuksia. Ei ole järkevää, että parlamentti esittelee mietinnön tilastollisista tiedoista, jotka ovat varmasti hyvin perusteltuja. Olisi laadittava kertomus, jonka perusteella voitaisiin keskustella arvioista ja ehdotuksista, mutta komission kertomus ei anna siihen mahdollisuutta, ja lisäksi Euroopan parlamentti oli jo laatinut ehdotuksia viime lokakuussa.
Hedelmä- ja vihannesalalla on kärsitty jo kauan monenlaisista ongelmista, jotka on ratkaistava mahdollisimman pian: hedelmä- ja vihannesalan YMJ:llä on hyvin pieni budjetti verrattuna sen merkitykseen taloudellisen toiminnan alana; sääntely estää hedelmä- ja vihannesalan YMJ:n käytössä olevien määrärahojen tehokasta käyttöä; tuottajien tulot kärsivät markkinahäiriöistä, jotka johtuvat yhteisön etuuskohtelun jatkuvasta heikentymisestä ja tuotantokustannusten jatkuvasta kasvusta.
Tämän vuoksi on tärkeää arvioida ja tasata kolmansien maiden kanssa tehtyjen kaupallisten sopimusten vaikutuksia. On tärkeää edistää tuottajaryhmittymien tarjonnan keskittämistä. Kaikki nämä kysymykset ja muutama muu kuten esimerkiksi ne, jotka liittyvät toimintarahastoihin ja -ohjelmiin sisältyvät jo parlamentin lokakuussa esittelemään mietintöön, ja näiden ongelmien pikainen ratkaiseminen edellyttää, että komissio esittää sen mietinnön mukaisia ehdotuksia, jonka olemme hyväksyneet. Vastatakseni yhteisön hedelmien ja vihannesten tuottajien oikeutettuihin huolenaiheisiin, parlamentin on nyt vaadittava komissiota esittämään ehdotuksia, joita koskevan kantamme tulemme aikanaan esittämään.
Ennen kuin lopetan, haluaisin todeta lyhyesti yhden kuivia hedelmiä koskevan asian, sillä kollegani ovat korostaneet nimenomaan tätä ongelmaa. Tärkein hedelmä- ja vihannesalan YMJ:ssä olevista kiireellisistä kysymyksistä on kuivia hedelmiä koskevan ongelman ratkaiseminen. Parlamentti laati lokakuussa lopullisia ehdotuksia myös tämän ongelman ratkaisemiseksi. Näin ollen on käsittämätöntä, että komission jäsen sanoi, ettei hän ole tutustunut niihin ehdotuksiin, joita parlamentti on toistuvasti esittänyt. On ensisijaisen tärkeää löytää lopullinen ratkaisu tällä alalla, ja siksi kunnes komissio esittää ehdotuksia, kuten parlamentti on jo tehnyt, nykyisin voimassa olevien toimien voimassaoloaikaa on jatkettava.

Izquierdo Rojo
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa komissiolle, että olemme jälleen Välimeren maataloutta koskevan ongelman edessä; se on maataloutta hedelmä- ja vihannesalaa koskeva ongelma, joka on suorassa yhteydessä erityisesti Välimeren tuotantoon. Haluaisin todeta komissiolle, että tämä tapahtuu liian usein. Sanon tämän läsnä olevalle komission jäsenelle, mutta siinä tarkoituksessa, että hän välittäisi viestini komission jäsen Fischlerille. Meillä on jatkuvasti ongelmia eteläeurooppalaisten maatilojen ja Välimeren maatilojen kanssa, eikä tämä ole sattumaa, vaan se ansaitsee tulla huomioiduksi parlamentissa, sillä näitä ongelmia käsitellään paljon huonommin kuin pohjoisen maatalouteen liittyviä ongelmia.
Samalla tavoin komission täytyy ymmärtää, että Euroopan parlamentti pitää raivostuttavana, että sen täytyy toistuvasti mainita asioista, komission omien sanojen mukaan pitäisi olla jo ratkaistu. Tämä käy ilmi myös niistä "ottaen huomioon" -kohdista, jotka ovat suullisen kysymyksen perusteella esittämämme päätöslauselmaehdotuksen alussa. A kohdassa todetaan, että Euroopan parlamentti vahvistaa, että komissio ja neuvosto ovat hyvin pitkälle yksimielisiä, mutta olemme sitä, mieltä, että teot eivät kuitenkaan ole sen mukaisia.
Komissio oli myös sitoutunut ratkaisemaan nämä ongelmat, jotka johtuvat viimeisimmästä hedelmä- ja vihannesalan uudistuksesta. Tämäkään ei ole saanut vastakaikua. C kohdassa esimerkiksi vahvistetaan, että komissio sanoo meille toistuvasti olevansa tietoinen näistä ongelmista, mutta se ei kuitenkaan toimi johdonmukaisesti, sillä se ei ryhdy suunnitelmista tekoihin eikä se ole vielä esittänyt asiaa koskevaa lainsäädäntöehdotusta. Näin ollen tässä päätöslauselmaehdotuksessa pyydetään, että komissio esittäisi ehdotuksia tämän alan eli hedelmä- ja vihannesalan yhteisen markkinajärjestelyn toiminnan parantamiseksi, ja ennen kaikkea sen osalta, mikä liittyy tuottajaorganisaatioiden uudelleenjärjestelyyn ja kuiviin hedelmiin.
Arvoisa komission jäsen, teidän on tiedostettava, että ainoat tuet, joita ei ole jatkettu Agenda 2000:ssa, ovat kuiville hedelmille osoitetut tuet. Arvoisa puhemies, tiedätte, että Espanjan maanteitä on suljettu, eikä komissio voi olla välittämättä tästä ongelmasta, sillä kyseessä on ala, joka joutuu maksamaan yhteisön etuuskohteluperiaatteen laiminlyömisen ja huono-onnisen kaupan pitämisen seurauksista. Pyydän, että tämän alan tarpeisiin vastattaisiin.

Cunha
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, ensiksi haluaisin tervehtiä paikalla olevia komission jäseniä ja muistuttaa heitä siitä, että hedelmä- ja vihannesalalla on tapahtunut todella anteeksiantamattomia asioita. Euroopassa on nykyään ikään kuin kahdenlaista maataloutta: yksi saa suuria tukia ja on riippuvainen yhteisen maatalouspolitiikan tuista, ja toinen taas riippuu markkinoista ja maanviljelijöiden niillä kohtaamista riskeistä. Valitettavasti hedelmä- ja vihannesala, erityisesti kuivatut hedelmät, kuuluvat jälkimmäiseen tuoteryhmään, joka on jäänyt ikään kuin lapsipuolen asemaan yhteisessä maatalouspolitiikassa: alan toimeentulon on tultava markkinoilta, ja sen piirissä joudutaan myös kärsimään kaikista markkinoiden riskistä ja kaikesta maatalousalan epävarmuudesta. Yhteisen maatalouspolitiikan avulla ei ole kyetty ratkaisemaan näitä ongelmia riittävässä määrin. Kuten arvoisa komission jäsen tietää, kuivatut hedelmät ovat eteläeurooppalaisia tuotteita, joita viljellään erittäin kuivilla tai semiarideilla alueilla, joilla ei monestikaan ole paljon vaihtoehtoja, viljely tapahtuu usein kuivaviljelmillä. Perusteena ei edes voida käyttää sitä, että kyse olisi ympäristöä vahingoittavasta tehomaataloudesta, sillä asia on täysin päinvastoin. Olemme todenneet, että alaa on laiminlyöty täydellisesti kaikki nämä vuodet, ja nyt olemme vaarassa jäädä ilman lainsäädäntöä, koska komissio on meille tuntemattomasta syystä päättänyt olla esittämättä ehdotuksia. On todella valitettavaa, että näin on käynyt, ja sen takia päätöslauselmaesityksessä, jonka olemme esittäneet tänään parlamentissa, komissio yritetään saada tietoiseksi tuosta epäkohdasta ja tyhjiöstä ja esittämään asianmukaisia ehdotuksia hedelmä- ja vihannesalaa varten.
Tätä silmällä pitäen mielestäni on tärkeää ottaa huomioon kolme asiaa: ensimmäinen koskee tarvetta antaa vastauksia, säätää lakeja toimintarahastojen käytöstä tuottajaorganisaatioiden hyväksi. Lisäksi on ilmeistä, kuten kollegani Ayuso González ja muut kollegat sanoivat, että se, että yhteisrahoituksen osuudeksi tulee 70 prosenttia, on keskeinen asia. Toiseksi on syytä olla tietoinen, että toimintarahastojen asettaminen alalla harjoitettavan maatalouspolitiikan päävälineeksi ei riitä, sillä monilla alueilla, kuten Espanjassa ja Portugalissa, joissa ei ole käytännössä tuottajaorganisaatioita, sillä niiden piiriin ei kuulu edes 10:tä prosenttia tuotannosta. Meidän on mietittävä toimia, joilla vastataan näiden alueiden tuottajien tarpeisiin, ja olisi epäoikeudenmukaista ja anteeksiantamatonta jättää heidät osattomiksi siihen asti, kunnes alueilla toimii tuottajaorganisaatioita. Arvoisa komission jäsen, kolmanneksi alkaa olla aika luoda pysyviä tukitoimia kuivattujen hedelmien tuottajille. Miksi ei harkittaisi suoria tukia? Jos niitä saadaan melkein kaikilla aloilla, miksi tällä alalla, joka on niin köyhä ja suppea Euroopassa, ei saataisi tukia? Toivon, että komissio esittää pian nyt pyytämämme ehdotukset.

Baltas
Arvoisa puhemies, päätöslauselmaesitystä hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä, erityisesti kuivien hedelmien ja pähkinöiden kohdalla, käsitellään erittäin otollisena ajankohtana, ja me kannatamme sitä voimakkaasti. Erinäisten yhteensattumien vuoksi alan herkkä kilpailutasapaino on yhteisön alueella vakavasti järkkynyt, ja pahoilta vahingoilta välttyäksemme komissiolta vaaditaan välittömiä toimia. Ymmärrämme kaikki alan keskeisen aseman, ja minua ennen puhuneet kollegat kuvasivat tilannetta dramaattisin sanankääntein. Arvoisa puhemies, seuraavassa kuvaan alalla vallitsevaa, jo mainitsemieni erinäisten yhteensattumien tuloksena syntynyttä tämänhetkistä todellisuutta, erityisesti omien tuotteidemme kannalta.
Kuten tiedätte, Turkin devalvaatio ja muiden tuottajamaiden, kuten Yhdysvaltojen, erityisen aggressiivinen kauppapolitiikka ovat ajaneet yhteisön alueen tuotannon erityisen tukalaan tilanteeseen. Auttaaksemme komissiota ehdotamme, että päättyviä hankkeita ja tukia jatketaan ja yhteisön alueen tuottajille myönnetään kiireellisesti tehokasta tukea. Tässä tilanteessa on löydettävä tukimuotoja yhteisön alueen tuottajille.
Muiden kollegoiden lailla haluankin korostaa, että näitä tuotteita, etenkin kuivia hedelmiä ja pähkinöitä, tuotetaan varsinkin Välimeren maissa ja että niiden tuottajat ovat vähävaraisia pienviljelijöitä. Kuten jo mainitsin, kyseisten tuottajien järjestöt eivät ole kyenneet tyydyttävästi organisoimaan tuotteen keräämistä, eivätkä parantamaan tuottajien kilpailumahdollisuuksia vaikeassa markkinatilanteessa. Kaiken muun ohella tulisikin kiinnittää erityistä huomiota tuottajajärjestöihin, ja keksiä keinoja niiden tukemiseksi. Näin myös tuottajat voisivat järjestäytyä tehokkaasti ongelmiensa ratkaisemiseksi.
Tätä minäkin haluan. Me äänestämme tämän päätöslauselmaesityksen puolesta, ja pyydämme komissiota reagoimaan ilmaisemaamme huoleen.

Figueiredo
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, hedelmä- ja vihannesalan taloudellinen, yhteiskunnallinen ja strateginen merkitys erityisesti Etelä-Euroopan maille, mukaan lukien Portugalille, on tunnettu tosiasia. Siksi on erittäin tärkeää, että komissio uudistaa yhteistä markkinajärjestelyä tällä alalla, sillä se on tapahtunut viimeksi vuonna 1996. On keskeistä, että komissio korjaa kielteisimpiä näkökohtia alalla, myös sen köyhän sukulaisen, kuivattujen hedelmien, osalta, ja että se nostaa tuottajaorganisaatioille tarkoitettujen toimintarahastojen tukikynnyksiä. Ei ole oikein, että hedelmä- ja vihannesalalla, joka edustaa noin 16:ta prosenttia maatalouden lopputuotannosta, saadaan yhä vain 4 prosenttia yhteisön tuista kun otetaan huomioon, että ala on yksi eniten työllistävistä aloista Euroopan unionissa. Komission on siis otettava huomioon viime vuonna Jové Peresin mietinnössä esitetyt ehdotukset, jotka hyväksyttiin parlamentissa. Erityisesti sen on nostettava tuotantotuen kynnyksiä ja tukia, lisättävä tuottajaorganisaatioiden toimintarahastojen yhteisrahoitusta ja säilytettävä vähimmäishinta tämän merkittävän tuotannonalan säilyttämiseksi. Alalla kärsitään myös kahdenkeskisten sopimusten aiheuttamista tuontipaineista, sillä alaa on käytetty sopimuksissa heittopussina piittaamatta Etelä-Euroopan maiden etunäkökohdista ja alan merkityksestä kyseisten maiden työllisyydelle ja kehitykselle.

Byrne
. (EN) Arvoisa puhemies, monet parlamentin jäsenet ovat kysyneet, miksei komissio ole esittänyt ehdotuksia kertomuksen pohjalta. Komissio on yhä lausuntojen ja kommenttien kuulemisen vaiheessa. Mutta, kuten sanoin aikaisemmin, komission yksiköt ovat jo aloittaneet näiden lausuntojen arviointimenettelyn. Parlamentin kommentit otetaan tietenkin mukaan tähän arviointiin.
On liian aikaista sanoa, milloin mahdollisia ehdotuksia tai ratkaisuja esitetään. Komissio ei voi antaa mitään aikataulua etenemiselleen. Asiaan liittyy monia tekijöitä, talousarviotekijät ja tarve yhdenmukaistaa tulevia markkina-alojen välisiä politiikkoja mukaan luettuina. Voin kuitenkin vakuuttaa teille jälleen kerran, että komission yksiköt käsittelevät tätä asiaa prioriteettina. Komissio pyrkii pääsemään mahdollisimman pian tilanteeseen, jossa voidaan käydä perusteellisia keskusteluja kaikkien hedelmä- ja vihannesalan osapuolten kanssa.
Kysymyksestä, aikooko komissio ehdottaa pitkän aikavälin ratkaisua pähkinöille, voin kertoa, että komission yksiköt ovat tietoisia pähkinäalan tilanteesta ja kaikkien asianosaisten näkemyksistä. Tässä asiassa komissio arvioi parhaillaan voidaanko lisätukea antaa ja missä määrin. Arviointimenettelyä käydään kertomuksen laajassa kontekstissa. Joka tapauksessa mahdollista tulevaa tukea voidaan harkita vain, jos alaa uudistetaan. Pähkinäalan parantamissuunnitelmien vuoden pituinen väliaikainen jatkaminen ei kuitenkaan ole komission mielestä oikea tapa käsitellä tätä nimenomaista asiaa.
Vuoden 1996 uudistuksen tarpeellisimmat tarkistukset tehtiin oikeastaan, kun viime vuoden joulukuussa hyväksyttiin asetus 2699/2000. Tällä asetuksella yksinkertaistimme ja paransimme suunnitelmia jalostettujen tomaattien, päärynöiden ja persikoiden sekä sitrushedelmien toimintarahastojen rahoittamiseksi ja käsittelimme kysymystä vientituista.
Lopuksi useat jäsenet esittivät teknisiä kysymyksiä, jotka käsittelivät hedelmä- ja vihannesalan yhteisen markkinajärjestelyn eri mekanismeja, ja toivon, että ymmärrätte, ettei asia kuulu minun jokapäiväiseen vastuualueeseeni. Jätän nämä kysymykset mieluummin kollegalleni, Franz Fischlerille. Komission jäsen Fischler ei päässyt tänne tänään, mutta hän kertoi minulle, että hän keskustelisi mielellään näistä asioista kanssanne maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa ensimmäisen tilaisuuden tullen.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Olen vastaanottanut työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätetyn päätöslauselmaesityksen.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00.

Kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö (ICAO): Ilmakuljetukset ja ympäristö
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma Kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö (ICAO): Ilmakuljetukset ja ympäristö.
Komission jäsen Palaciolla on puheenvuoro.

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komission viime joulukuussa antama tiedonanto, joka koskee yhteisön tavoitteita ICAOn 33. yleiskokouksessa on vähintäänkin viitekehyksenä niiden tulosten valmistelussa ja arvioinnissa, joihin halutaan päästä 33. yleiskokouksessa ilma-alusten aiheuttaman melun, melupäästöjen ja myös kaasupäästöjen vähentämisessä.
Haluan sanoa, että viime huhtikuussa kokoontunut liikenneneuvosto piti soveliaana tukea tätä komission ehdottamaa strategiaa. Tämä tiedonanto on hyvin selkeäsanainen niiden sopimusten osalta, jotka on saatava aikaan ICAOssa ja jotka koskevat ilma-alusten aiheuttaman melun ja kasvihuoneilmiötä aiheuttavien kaasujen vähentämistä sekä niiden ilma-alusten toiminnan rajoittamista, jotka ovat vain osittain 3 luvun melustandardien mukaisia, ja kuitenkin juuri nämä ilma-alukset aiheuttavat eniten melua lentoasemilla.
Yhtenä tavoitteenamme tämän yleiskokouksen yhteydessä on myös saada aikaan sopimus ja päätös, jonka avulla kasvihuonekaasuja koskevien velvoitteiden täyttäminen on sopimusosapuolina oleville valtioille helpompaa tai vaivattomampaa.
Hyvät parlamentin jäsenet, jo nyt voidaan sanoa, että yhdessä asiassa saadaan aikaan hyvä tulos ICAOn yleiskokouksessa. Tarkoitan tietenkin, että voimme päästä sopimukseen 4 luvun perustamisesta, jonka nojalla edellisissä luvuissa päästöjen sallittua ylärajaa lasketaan 10 desibelillä. Lisäksi ICAOn neuvosto on hyväksynyt säännöt, joilla taataan ilma-alusten uudelleen sertifioinnin kurinalaisuus. Tällä tavoin voidaan välttää myös uudelleen sertifioitujen tai uudelleen luokiteltujen ilma-alusten nykytilanne, sillä ne ovat siirtyneet 2 luvusta 3 lukuun ja ovat syynä kaikkiin erimielisyyksiimme Yhdysvaltojen kanssa.
Lisäksi ICAOn yleiskokouksen valmisteluilla pyritään varmistamaan, että sopimuksen tehneet maat saavat riittävästi liikkumavaraa pannakseen toimeen ne välineet, joiden avulla ICAOssa käytetyn kielen mukaan melunvalvontaa koskevaan kysymykseen voidaan antaa tasapainoinen vastaus. Tasapainoinen valvonta perustuu neljään asiaan: ensinnäkin toimiin, joilla melua vähennetään jo sen lähteellä; toiseksi maaperän varaamista koskeviin sääntöihin; kolmanneksi niin sanottuihin meluhaittojen vähentämistä koskeviin menettelyihin, joiden avulla lentäjät voivat vähentää melua lentoonlähdön ja laskeutumisen yhteydessä. Lopuksi toimiin, joilla pyritään vähentämään kaikkein eniten melua tuottavien 3 luvun mukaisten ilma-alusten toimintaa.
Nimenomaan tämä viimeinen kohta kuten tiedätte, hyvät parlamentin jäsenet aiheuttaa eniten ongelmia Yhdysvaltojen kanssa käytävissä keskusteluissa. Helpottaaksemme tätä asiaa koskevan sopimuksen aikaan saamista ICAOssa, käymme samanaikaisesti keskusteluja sekä Yhdysvaltojen että kehitysmaiden kanssa.
On todettava, että ei ICAO eikä tietysti myöskään Yhdysvallat voi sivuuttaa sitä ongelmaa, jota ilma-alusten tuottama melu aiheuttaa lentoasemilla, jotka sijaitsevat tiheään asutuilla alueilla.
Tässä yhteydessä toteamme, että joillakin suurilla lentoasemilla tällaiset meluhäiriöt ovat saavuttamassa todella kriittisen tason ja että sen vuoksi on ehdottoman tärkeää ottaa käyttöön toimia, joilla voidaan korjata tilannetta ja joiden avulla näitä lentoasemia voidaan hyödyntää jatkossakin.
Toisilla lentoasemilla meluongelma ei ole kuitenkaan yhtä suuri. Tämän vuoksi olisi harkittava päätöksiä ja tämän parissa työskentelemme parhaillaan joissa on tietty harkintavara lentoasemasta riippuen. Tämä kysymys auttaa meitä myös pääsemään sopimukseen Yhdysvaltojen kanssa.
On kuitenkin olemassa eräs riski, joka liittyy 3 luvun mukaisten kaikkein eniten melua tuottavien ilma-alusten toimintaa koskeviin rajoituksiin, jotka voivat aiheuttaa kilpailun vääristymistä eri lentoasemien välillä. Tämän vuoksi ja estääksemme yhteisön tilanteen ylikuumenemisen, on tarkoitus neuvotella Yhdysvaltojen kanssa ja tietenkin ICAOssa siitä, että tämä jokaista lentoasemaa koskeva yksilöllinen päätös voitaisiin sisällyttää yleiseen kehykseen, jossa määriteltäisiin toimintaa koskeville rajoituksille eri tasoja väestön reagointiherkkyyden mukaan.
Joka tapauksessa sitoudun jälleen kerran komission yksiköiden kanssa käymään avointa vuoropuhelua teidän kanssanne, hyvät parlamentin jäsenet, kaikkien näiden kuukausien aikana, ja toivon, että saamme ICAOssa aikaan sopimuksen, jonka avulla voimme taata ratkaisun kysymykseen, joka koskee meluisimpia lentoasemia ja ilma-aluksia, ja välttää samalla kaikenlaiset erimielisyydet Yhdysvaltojen kanssa, sillä siitä ei olisi hyötyä kenellekään.

Hatzidakis
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, oli ilahduttavaa, että komission varapuheenjohtaja de Palacio päätti saapua parlamentin täysistuntoon kertomaan meille sekä nykytilanteesta että strategiasta, jota komissio on hahmotellut Kansainvälisen siiviili-ilmailujärjestön (ICAO) syyskuussa järjestettävään 33. kokoukseen. Näitä kysymyksiä pohdittiin myös viime viikolla oman valiokuntamme kokouksessa. Ne ovat askarruttaneet meitä täällä Euroopan parlamentissa jo hyvin kauan, ja valiokuntamme aikoikin esittää asiasta suullisen kysymyksen komission varapuheenjohtajalle. Sen vuoksi olemme hyvillämme, että hän saapui oma-aloitteisesti selvittämään komission kantoja parlamentille.
Nämä kysymykset ovat elintärkeitä äänestäjille, jotka ovat meidät tänne lähettäneet. Ympäristön ja elämänlaadun vuoksi lentokoneiden aiheuttamaa melua on vähennettävä, varsinkin kun tiedämme, että lentoliikenne lisääntyy ja tilanne pahenee vuosi vuodelta. Kuten komission varapuheenjohtaja kertoi, joissakin asioissa on edistytty, eikä niistä sen enempää. Itse olisin varovaisen optimistinen. Meidän on kuitenkin toimittava kokouksessa määrätietoisesti ja osoitettava, että Eurooppa on Yhdysvaltojen kanssa yhdenvertainen neuvottelukumppani. Olemme ja haluamme pysyä ystävinä, mutta myös Yhdysvaltojen pitäisi käsittää, että se neuvottelee yhdenvertaisen kumppanin kanssa, joka haluaa ratkaista kyseisen ongelman mahdollisimman hyvin ja laatia sääntöjä, joita sovelletaan mahdollisimman pikaisesti. Jos asiat kehittyvät tähän suuntaan, toivon, että Yhdysvallat esittää tällä kertaa asioista yhtenäisen kannan, eikä useita kantoja, kuten tähän asti.
Edelleen tähdennän, että pyrimme kansainväliseen ratkaisuun, sillä kyseessä on kansainvälinen ongelma, ja kansainvälisiin ongelmiin tarvitaan kansainvälisiä ratkaisuja. Olemme siis valmiita keskustelemaan asiasta. Toivon myös muiden tahojen näkevän asian näin. Muussa tapauksessa Euroopan parlamentti joutuu olosuhteiden pakosta ajamaan asiaa yksin jo linjaamiensa ratkaisujen pohjalta.
ICAO:n 33. kokous on mahdollisuus, johon meidän on tartuttava, emmekä saa lähteä sieltä tyhjin käsin. Omasta puolestamme haluaisin vielä sanoa, että Euroopan parlamentti - uskoisin tässä ilmaisevani jäsenten suuren enemmistön mielipiteitä - luottaa komission varapuheenjohtaja Palacioon Euroopan unionin neuvottelijana. Toivon, että syyskuun kokouksessa päästään vihdoin tuloksiin, jotka johtavat pysyvään ja lopulliseen ratkaisuun tässä asiassa.

Sterckx
Arvoisa puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, kiitokset joka tapauksessa täysistunnossa pitämästänne puheenvuorosta, vaikka luulenkin, että liikennevaliokunnassa oli enemmän väkeä paikalla kuin tässä täysistunnossa. Mutta olkoon: kauniilla ajatuksellakin on toki merkitystä.
Minulla on vielä pari kysymystä. Luku 4 on hyvä, 10 desibelin vähennys: loistavaa. Lentokoneiden tyyppihyväksyttäminen uudelleen eli niiden siirtäminen luokasta toiseen on selvästikin nyt järjestetty. Jos olen ymmärtänyt teidät oikein, ei ole mahdollista, että meillä olisi tulevaisuudessa enää sellaisia tapauksia kuin nyt on ollut, joissa kone siirretään luokasta 2 luokkaan 3. Se on nyt poissuljettua, jos olen ymmärtänyt oikein. Se on hyvä asia.
On kuitenkin joka tapauksessa saavutettava sellainen tilanne, etteivät asiat muutu missään huonompaan suuntaan. Yhdelläkään lentokentällä tilanne ei saa muuttua huonommaksi kuin nyt. Joillakin lentokentillä - sanoitte muuten itsekin, että hankalia asioita tarkastellaan kenttä kentältä - tilanteen on siis parannuttava hyvin nopeasti, mieluiten niin pian kuin mahdollista.
Kysymykseni kuuluu kuitenkin, pätevätkö lentokenttien luokittelemiseksi tehdyt sopimukset maailmanlaajuisesti? Kuka silloin päättää normeista? Onko Euroopan unionillakin siihen jotain sanomista? Voimmeko olla tiukempia? Miten asia hoidetaan? Miten käy lentokenttien välisen kilpailun? Huomautimme aikanaan käsitellessämme jäsen Lucasin mietintöä, että tämä on eräs tärkeä asia. Lentokenttien välistä kilpailua ei voida käydä lähistön asukkaiden ja ympäristön kustannuksella. Tiedättekö jo, kuinka sitä aiotaan säädellä unionissa? Mitä on ajateltu paikallisten viranomaisten osuudeksi? Sanoitte, että säätely tapahtuu maankäytön hallinnan avulla, mutta se on tyypillisesti paikallishallinnon toimivaltaan kuuluva asia. Kuinka siis aiotte puuttua asiaan? Minulla on siis vielä muutamia kysymyksiä.
Sitten vähittäinen käytöstä poistaminen. Jos ymmärsin oikein, tässä asiassa ei oikeastaan olla vielä selvillä vesillä, ja lentokenttien luokituksen on tarkoitus ratkaista ongelma osittain. Jos vähittäistä käytöstä poistamista ei toteuteta, jos luvun 3 lentokoneilla lennetään kunnes ne pääsevät eläkkeelle, mikäli tällainen ilmaus sallitaan - eikös se ole vähän liian kauan? Eikö meidän pitäisi olla hiukan kunnianhimoisempia ja tuoda uudet lentokoneet nopeammin markkinoille?
Kuinka pitkälle on päästy melun yhtenäisessä mittausjärjestelmässä? On toki täysin välttämätöntä, että mittaamme samalla tavalla, sekä me että amerikkalaiset, että jalanjälki määritellään joka paikassa samalla tavoin.
Minulla on vielä yksi kysymys ilmansaasteista. Puhuitte niistä oikeastaan aika vähän. Mitä sopimuksessa sanotaan ilmansaasteista? Ja vihoviimeinen kysymys: miten käy ääntä vaimentavia hushkit-lisälaitteita koskevan direktiivin? Katoaako se? Aiotteko tehdä ehdotuksen sen kumoamiseksi? Vai pidämmekö sen edelleen? Mainitsivatko amerikkalaiset siitä jotain? Onko se osa pakettia vai ei? Minulla on vielä muutamia kysymyksiä, mutta uskon, että olemme oikealla tiellä. Toivon, että voimme joka tapauksessa saada syyskuussa aikaan ratkaisun.

Lucas
Arvoisa puhemies, arvostan paljon komission jäsenen julkilausumaa. Olemme varmasti kaikki samaa mieltä siitä, että ICAO:n tuleva yleiskokous on olennaisen tärkeä ilmailualalle ja ympäristölle.
Kuten jäsen Sterckx sanoi, laadin viime vuonna mietinnön parlamentin vastaukseksi komission ilmakuljetuksia ja ympäristöä koskeneisiin ehdotuksiin. Muistatte ehkä, kuinka tärkeänä parlamentti piti sitä, että ICAO:n kokouksessa päästään myönteisiin tuloksiin. Sanoin pelkistetysti, että jollei ICAO anna meille sitä, mitä me haluamme, EU:n täytyy harkita vakavasti omien täydentävien toimenpiteiden hyväksymistä varmistaakseen, että ympäristönäkökohdat otetaan ilmailualalla paremmin huomioon.
Muistelkaamme noiden keskustelujen kontekstin kahta avainkohtaa. Ensinnäkin ilmakuljetukset lisääntyvät ilmiömäistä vauhtia, ja matkustajien kokonaismäärän odotetaan kaksinkertaistuvan alle 20 vuoden kuluessa. Toiseksi nykyisissä poliittisissa puitteissa ilmailua tuetaan keinotekoisesti ja siten edistetään tätä kasvua entisestään. Lentopolttoainetta ei veroteta, se ei ole alv:n alainen eikä se kuulu Kioton pöytäkirjan alaan.
Mitä parlamentti sitten odottaa tältä ICAO:n kokoukselta? Melun rajoittamisesta: CAEPin työryhmän viime viikkoina ja kuukausina pitämissä kokouksissa EU on ehdottanut 3 luvun mukaisten lentokoneiden poistamista vaiheittain käytöstä ja 4 luvun mukaisten lentokoneiden parantamista. Tämä on vähimmäisvaatimus: pyrkiä saavuttamaan tavoitteena oleva melun vähentäminen lähteellä parhaimmillaan 14 desibeliä mutta vähintään 10 desibeliä. Jos ICAO ei pysty tähän, meidän täytyy harkita erottumista, kuten komission jäsen sanoi, ja ottaa käyttöön toimintarajoitukset 3 luvun lentokoneille useilla melualttiilla lentokentillä. EU:n täytyy myös harkita lentomelun rajoituksia koskevan direktiivin laatimista tämän vähintään 10 desibelin vähenemisen saavuttamiseksi, kun otetaan huomioon tiheästi asutetun alueen, kuten EU:n, erityiset ongelmat.
Päästöistä: tarvitsemme konkreettisia ja tehokkaita toimenpiteitä lentoliikenteen päästöjen vähentämiseksi, ja niihin kuuluu vapaaehtoisten toimenpiteiden lisäksi päästöihin liittyviä maksuja. Lentokoneiden pitäisi täyttää kunnianhimoiset mutta toteutettavissa olevat päästöjen vähentämisen tavoitteet. Jos ICAO ei toimi, EU:n täytyy kehittää omat päästörajoitukset.
Pidän hyvin valitettavana, ettemme ole saaneet parlamentin päätöslauselmaa tästä aiheesta. Uskon, että voimakas viesti parlamentilta olisi vahvistanut neuvoston ja komission neuvotteluotetta ICAOssa. Toivon, että sekä neuvosto että komissio kuulevat selkeästi, kuinka voimakkaita tunteita tämä asia herättää kaikissa Euroopan parlamentin ryhmissä, ja pyrkivät tekemään syyskuussa mahdollisimman hyvän sopimuksen. Jos sopuun ei kuitenkaan päästä, asia täytyy palauttaa parlamenttiin, jotta voimme yhdessä työskennellä varmistaaksemme, että EU:n omiin perussopimuksiin perustuvat sitoumukset ja velvoitteet ympäristön huomioimisesta kaikilla politiikan aloilla voivat tulla ilmailun alalla voimaan.

Blokland
Arvoisa puhemies, tarvitsemme tosiaankin kansainvälistä läpimurtoa ICAOssa (kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö). Jos saamme tämän läpimurron aikaan, olen ensimmäisenä onnittelemassa komission jäsen de Palaciota siitä. Minusta on tavattoman tärkeää, että koska melunormeja ei ole muutettu vuoden 1977 jälkeen ja ilmailu on laajentunut sen jälkeen valtavasti, me saamme nyt nopeasti aikaan tehokkaita toimia: nykyaikaiset, hiljaiset lentokoneet, joita koskevat tiukemmat melunormit ja meluisten lentokoneiden vähittäisen käytöstä poistamisen. Ja ilman muuta myös kasvihuonekaasupäästöjen vähentämisen.
Olen vakuuttunut, että tässä tilanteessa ei tarvita yliäänilentokoneita, jotka lentävät valtavalla nopeudella mutta kuluttavat toisaalta suunnattoman paljon enemmän energiaa kuin nykyiset lentokoneet, mistä seuraa vielä enemmän kasvihuonekaasupäästöjä.
Minusta on erittäin tärkeää, että jatkamme nyt tästä eteenpäin samalla linjalla kuin lentokoneiden ääntä vaimentavia järjestelmiä koskeva päätöslauselma, jonka hyväksyimme maaliskuussa 2000. Toivotan komission jäsen de Palaciolle menestystä neuvotteluissa. Seuraamme niitä läheltä niin kuin ennenkin. Sillä jos ratkaisuun ei päästä, meidän täytyy valitettavasti toteuttaa tämä Euroopan mittakaavassa, mitä en pidä toivottavana.

Speroni
Arvoisa puhemies, arvostin suuresti komission jäsenen puheenvuoroa, josta kävi ilmi, että hänellä on selkeitä ajatuksia ja myös eräänlaista taistelutahtoa, eräänlaista päättäväisyyttä, tässä erittäin arkaluonteisessa aiheessa.
Näiden kolmen minuutin aikana, jotka minulla on käytössäni, en tietenkään voi tarkastella koko kysymystä, joten keskityn vain muutamiin kohtiin. Ensinnäkin: lentokoneiden parantamiseen. Hiljaisemmat lentokoneet ovat tietysti uudenaikaisempia ja myös mukavampia, mutta ennen muuta turvallisempia, eikä vain moottorin osalta: tosiasiassa esimerkiksi laskeutumisen yhteydessä suuri osa melusta aiheutuu laskutelineistä eikä moottoreista.
Mitä tulee lentoasemien väliseen kilpailuun, on selvää, että osa vastuusta kuuluu paikallisille elimille. On selvää, että lentokenttäviranomaisilla saattaa olla kiusaus ottaa käyttöön erityislupia ja poikkeuksia lentoliikenteen lisäämiseksi, mutta jos paikalliset elimet otetaan mukaan päätöksentekoon, silloin rahan/kaupan/hyödykkeiden ja melun välisestä tasapainosta päättävät asianomaiset kansalaiset eivätkä vain lentokenttäviranomaiset.
Lentoasemien osalta säännöissä on oltava myös tiettyä joustavuutta, koska on selvää, että kotiani lähellä sijaitseva Malpensan lentokentän kaltainen lentoasema, jolla on seitsemänkymmentä lentotapahtumaa tunnissa, on aivan erilainen kuin jotkin lentoasemat, joilla lentotapahtumia on vain neljä tai viisi tunnissa. On selvää, että jos lentotapahtumia on vain muutama päivässä, voidaan hyväksyä myös hieman enemmän melua juuri lentokoneiden lähes naurettavan vähäisen määrän vuoksi.
Tuista minun on sanottava, että vaikka lentoliikennettä tuetaankin jossakin määrin, sitä tuetaan paljon vähemmän kuin kaupunkiliikennettä, rautatieliikennettä, meriliikennettä ja kaikkia muita liikennemuotoja. Siksi lentoliikennealalle annettavista tuista valittaminen on minusta aiheetonta.
Lopuksi toivon, että Euroopan unioni saavuttaisi ICAOssa komission jäsenen esittämät tavoitteet ja tulokset riippumatta parlamentin päätöslauselmista.

Ripoll y Martínez de Bedoya
Arvoisa komission jäsen, ensinnäkin haluaisin aloittaa lopusta: toivotan teille erittäin paljon onnea seuraavassa ICAOn yleiskokouksessa. Voitte luottaa parlamentin tukeen, ja toivomme, että saavutatte Euroopan unionin haluamat tavoitteet tässä asiassa.
Euroopan unionin on oltava edelläkävijänä niiden toimien täytäntöön panemisessa, jotka eivät liity ainoastaan tähän lentoliikennettä ja ympäristöasioita koskevaan julkilausumaan, vaan myös näiden vaikutukseen Euroopan unionin kansalaisten elämänlaatuun. Meidän on saavutettava konkreettisia ja laskettavissa olevia tavoitteita. Meidän on myös saatava aikaan todellinen aikataulu. Muussa tapauksessa emme nimittäin voi saavuttaa mitään niistä tavoitteista, joista olemme keskustelleet niin monta kertaa valiokunnassa ja jotka liittyvät ilma-alusten melutasoon, lentoliikenteen kuten jäsen Lucas osuvasti totesi kysynnän kasvuun, tiettyjen lentoasemien tilanteeseen, jotka eivät pysty käsittelemään kaikkea sitä lentoliikennettä, joka niille tällä hetkellä saapuu, teidän komission ehdottamiin toimiin sekä melua koskeviin normeihin, rajoituksiin, jotka koskevat tiettyjen ilma-alustyyppien toimintaa Euroopan unionin alueella, tai selkeisiin politiikkoihin, jotka koskevat maaperän käyttöä lentoliikenteessä.
Toinen mielestäni huolestuttava ongelma koskee kaasupäästöjä. Puhutaan paljon hiilidioksidin synnyttämästä kasvihuoneilmiöstä, vaikka lentoliikenne voi vähentää kasvihuoneilmiön vaikutuksia puoleen tai neljäsosaan; mielestäni tämä on riittävän merkittävä peruste sille, että kantamme asiaan on selkeä ja päättäväinen. Samalla meidän on kuitenkin myös muistettava, mikä merkitys lentoliikenteellä on ollut yhteisöjen kehityksen, jäsenvaltioiden taloudellisen kehityksen sekä kansalaisten elämänlaadun kannalta, miten merkittävästi se on lisännyt nopeutta ja mahdollisuuksia matkustaa muihin paikkoihin. Mielestäni tarvitaan järkeviä, konkreettisia ja ehdottomasti tehokkaita toimia, joilla ympäristöä ja elämänlaatua parannetaan konkreettisesti.

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin tutkimus- ja ulkomaankauppavaliokunnan jäsenenä kiittää teitä siitä, että otatte neuvotteluissanne myös Euroopan ilmailuteollisuuden huomioon. Sabenan katastrofitilanne osoittaa, että lähiaikoina voi olla kyse tuhansista työpaikoista. Myös lentoyhtiöiden kustannustilanteella on loppujen lopuksi ratkaiseva vaikutus lentolippujen hintoihin. Lippujen hinnat ovat tärkeitä sosiaalisten näkökohtien vuoksi, mutta eivät pelkästään niiden takia.
Ruuhkat ovat merkittävä melun aiheuttaja. Kun lennämme pois Brysselistä, huomaamme, että kiitoradalla seisoo usein peräkkäin viisi, kymmenen, ehkä viisitoista konetta odottamassa lähtölupaa. Meidän pitäisi mielestäni pyrkiä ensisijaisesti torjumaan liikenneruuhkia, erityisesti lentoliikenteessä, ja luomaan nykyistä tehokkaampia järjestelmiä, jotta ruuhkia pystyttäisiin vähentämään.
Myös muunkin kuin lennonjohtotornissa ja lentokoneissa työskentelevän henkilökunnan koulutus ja jatkokoulutus on tärkeää. Erityisesti melu- ja ympäristöongelmiin voitaisiin vaikuttaa oleellisesti järjestämällä niihin liittyvää erityiskoulutusta. Viime kädessä kysymys on myös infrastruktuurista. Me kaikki tiedämme Eurocontrol-yleissopimusta koskevat ongelmat ja myös ne vaikeudet, jotka liittyvät ilmatilan tehokkaaseen jakamiseen yksityisten ja sotilaslentokoneiden kesken. Komission pitäisi minusta painostaa huomattavasti nykyistä enemmän, jotta saamme entistä nopeammin aikaan ratkaisuja, joilla ruuhkat saadaan hallintaan ja joilla voidaan samalla parantaa jalankulkijoiden turvallisuutta ja mukavuutta.
Viimeinen asia: tällä hetkellä ollaan laatimassa tutkimuksen ja kehityksen kuudetta puiteohjelmaa. Minusta on erittäin tärkeää, että pyrimme tosissamme ratkaisemaan etenkin liikennealan ongelmat. Tutkimuksen kuudennessa puiteohjelmassa on esitettävä liikennealaa koskevia aloitteita. Tiedämme, että ruuhkat ovat tulevien vuosien tärkeimpiä aiheita. Tarvitsemme mielestämme älykkäitä ratkaisuja, jotka auttavat meitä takaamaan kansalaisten liikkuvuuden ja saamaan samalla ongelmat hallintaamme. Meidän pitäisikin luoda tehokkaasti lentoliikenteelle omia tutkimusohjelmia kuudennen puiteohjelman yhteydessä, jotta voisimme tarjota kansalaisille tässä asiassa vakuuttavia ratkaisuja.

Bowe
Arvoisa puhemies, pahoittelen, että tulen myöhässä; keskustelu on edennyt aika nopeasti, mutta olen kuullut, mitä komission jäsen on muualla sanonut. Hänen puheensa ei vaikuttanut kovin selkeältä tai lainkaan täsmälliseltä nykyisen tilanteen kannalta. Olen pettynyt siitä.
Annoimme teille valtuutuksen maaliskuussa 2000. Odotamme, että noudatatte valtuutustanne tai palaatte ja sanotte jotain muuta. Haluamme tietää, mitä edistystä olette valtuutuksellanne saanut aikaan. Haluamme tietää, mitä teette sen osalta. Haluamme tietää, mitä edistystä on saatu aikaan melusaasteessa, kaasupäästöissä ja etenkin polttoainetaloudessa.
Onnistuneet neuvottelut edellyttävät valmistelua ja paljon työtä. Haluamme tietää, että ne on tehty, ja haluamme kuulla sen teiltä. Haluamme, että menette ja sanotte amerikkalaisille selkeästi, että lentokoneiden melusaasteet ja kaasupäästöt ovat vakava ongelma Euroopassa, ongelma on Euroopassa vakavampi kuin Yhdysvalloissa, sillä alueemme on pienempi ja infrastruktuurimme on erilainen.
Ilmakuljetusten käytön ennustettu lisääntyminen on selkeästi aihe, joka vaatii välittömiä toimia. Haluamme, että noudatatte valtuutustanne. Seuraamme teitä hyvin tarkasti. Ennen kaikkea haluamme, että komission jäsenemme pitää Euroopan puolia, Euroopan teollisuuden puolia, Euroopan ympäristön puolia ja Euroopan asukkaiden puolia. Odotamme, että te teette niin. Toivottavasti voitte keskustelun päätteeksi sanoa minulle jotain, mikä rauhoittaa minua.

Whitehead
Arvoisa puhemies, yhdyn niihin kollegoihini kaikista puolueista ja kansallisista ryhmistä, jotka ovat sanoneet, että puheiden aika alkaa käydä vähiin. Arvoisa komission jäsen, vaikka arvostammekin tapaa, jolla olette säilyttänyt neuvotteluasemanne, haluamme teidän sanovan meille, ettei se ole voimassa loputtomasti - kuten kärsivällisyytennekään ei ole rajaton.
Olette saanut kaikilta parlamentin puolueilta ja ryhmiltä toimeksiannon puuttua ilmatilan lisääntyvän saastumisen sekä nykyisen tilanteen lentokenttien läheisyydessä asuville aiheuttamien terveyshaittojen ongelmaan. Yhä uskotaan, että ilmakuljetusten loputon lisääntyminen on yksinomaan hyvä asia ja että kaikki hyötyvät siitä. Näin ei ole. On olemassa yhteiskunnalliset rajoitukset kasvulle ja sille, kuinka paljon voimme nauttia niinkin avartavasta ja miellyttävästä asiasta kuin matkustamisesta. Kuulimme viime vuonna useita uhkauksia ja jonkin verran uhoamista Yhdysvalloilta, kun vaikutti siltä, että vaimennussarjoin varustetut lentokoneet ja 3 luvun mukaiset lentokoneet poistuisivat ilmatilasta mahdollisesti vuonna 2002. Euroopalla on kuitenkin kokonaisuudessaan ongelmia, etenkin niillä, jotka asuvat lentokenttien läheisyydessä ja kärsivät melusaasteen lisäksi lentokoneiden saastepäästöistä, joista on seurauksia ympäristölle. Asioiden täytyy muuttua.
Yhdistyneen kuningaskunnan East Midlandsiin, jossa asun, ollaan perustamassa useita pieniä lentokenttiä. Monet niistä haluavat epätoivoisesti kilpailla yökuljetusten kanssa. Tämä tarkoittaa ilmakuljetuksia vanhemmilla koneilla, jotka pinnistelevät ilmassa vielä muutaman vuoden, jos sallitaan, ja joiden toimintaa valvotaan vain heikosti. Tämä on selvästi asia. Jossa jäsenvaltiot voivat toimia. Ilman kehyksiä vanhojen lentokoneiden poistamiseksi käytöstä emme saa koskaan tarvitsemaamme valvonnan tasoa. Yhdyn muihin täällä puhuneisiin kollegoihini.
Jäsen Lucas esitti asian hyvin selkeästi meidän kaikkien puolesta: jos syyskuussa ei päästä sopimukseen, emme saa vain jättää asiaa sikseen ja niellä tappiotamme. Parlamentti ei halua komission jäsenen epäonnistuvan, haluamme, että hän onnistuu. Jos sanomme tämän hänelle aika suorasukaisesti, teemme sen kuitenkin ystävällisessä hengessä.

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tehkäämme yksi asia selväksi: lentoasemat ovat vaurauden ja kehityksen lähteitä. Ellette ole samaa mieltä, kysyn teiltä, miten sitten tulitte tänne, ellette tulleet lentokoneella. Asia on selvä: tarvitsemme lentoasemien olemassaoloa. Sen lisäksi on tietenkin aiheutettava mahdollisimman vähän ongelmia niiden lähistöllä asuvalle väestölle, mutta on myös muistettava, että usein lentoasemien läheisyyteen asetutaan asumaan juuri niihin liittyvän toiminnan takia, sen taloudellisen kehityksen ja infrastruktuurin vuoksi, joita ne tuovat tullessaan. Asiat on asetettava oikeisiin mittasuhteisiinsa.
Toinen kysymys koskee paikallisten viranomaisten vastuuta. Hyvät parlamentin jäsenet, kyse on toissijaisuudesta. Jokaisella maalla on omat standardinsa, enkä aio sanoa valtioille, miten niiden pitäisi toimia tässä asiassa.
Kolmas asia: hushkits-standardi, jonka parlamentti esitti ja hyväksyi yhdessä neuvoston kanssa vuonna 1998 yksimielisesti. Hyvät parlamentin jäsenet, jos jossain vaiheessa esitän tai ehdotan muutosta tähän standardiin, teen sen korvatakseni standardin jollain, joka olisi vieläkin parempi lentoasemien läheisyydessä asuvan väestön kannalta, eli parantaakseni sitä. Lisäksi tekisin muutoksen niin, että emme joutuisi kansainvälisiin erimielisyyksiin ja kiistoihin, kuten on käynyt nykyisen standardin kohdalla. Komissio, yhteisö sellaisenaan, ei kuulu Kansainväliseen siviili-ilmailujärjestöön, vaan sen jäseniä ovat jäsenvaltiot. Olemme tavallaan toissijaisessa asemassa, hieman sivussa. Tämä on nykytilanne.
Yhdysvallat on protestoinut nykyistä standardia 84 artiklan nojalla, ja, hyvät parlamentin jäsenet, edellisessä ICAOn neuvoston kokouksessa, joka pidettiin viikko sitten, onnistuimme lykkäämään Yhdysvaltojen esittämää hushkits-standardiimme liittyvää valitusta koskevaa päätöksentekoa marraskuulle eli yleiskokouksen jälkeen. Jäämme odottamaan tuloksia. Itse haluaisin sopia Yhdysvaltojen, kehitysmaiden ja muiden ICAOon kuuluvien maiden kanssa standardeista, joilla parannettaisiin ilma-alusten toimintaa ja jotka edistäisivät kaluston uudistamista mahdollisimman pian eri valtioissa.
On myös toinen kysymys, jonka esittivät jäsen Sterckx, jäsen Lucas ja myös muut jäsenet, esimerkiksi jäsenet Blokland ja Hatzidakis: kaluston uudistaminen. Tähän asiaan liittyy kaksi eri näkökohtaa. Ensinnäkin meidän sääntelymme ansiosta asiat etenevät ICAOssa. Tämän vuoksi sanoin aiemmin, että tähän päivään mennessä olemme jo saaneet myönteisiä tuloksia. Sopimukseen lisätään 4 luku, jossa desibelirajaa alennetaan 10 desibelillä. Käytöstä poistamista koskevaa sopimusta ei kuitenkaan tulla tekemään, sillä sitä ei voida tehdä ennen kuin 4 luku tulee voimaan, samoin kuin tapahtui aikaisemmin 2 ja 3 lukujen yhteydessä. Toisin sanoen vuoden 2004 yleiskokous pidetään varmasti sitten, kun voimme sopia päivämääristä 3 luvun mukaisten ilma-alusten käytöstä poistamiseksi. Olemme sopineet, että ilma-alusten uudelleen luokitteluun liittyvät arviointimenetelmät ja -järjestelmät ovat keskeisenä kysymyksenä. On päästävä eteenpäin nykytilanteesta, jossa 2 luvun mukaiset ilma-alukset on luokiteltu uudelleen 3 luvun mukaisiksi ilma-aluksiksi, jotka täyttävät 3 luvun kriteerit vain tiettyjen lentostandardien osalta ja lisäksi hyvin rajoitetusti. Tämän vuoksi muissa oloissa alukset ylittävät selvästi nämä melurajat eivätkä siis ole 3 luvun standardien mukaisia.
Tämä on hushkits-laitteita koskevan kiistamme perussyy. Hyvät parlamentin jäsenet, yritämme siis etsiä Yhdysvaltojen ja muiden maiden kanssa sellaisia asioita, josta olemme samaa mieltä, ja mielestäni on parasta päästä sopimukseen kaikkien kanssa. Aion tietenkin puolustaa 15 Euroopan unionin jäsenvaltion kantaa. Haluan kuitenkin muistuttaa, että vuosi sitten Yhdysvaltojen painostus joka on nyt heikompaa muun muassa sen vuoksi, että neuvottelemme asioista ja että näytämme löytävän kohtia, joista olemme yksimielisiä oli paljon voimakkaampaa, ja tiettyjä valtioita uhattiin kaupallisilla kostotoimilla. Tämä painostus välittyi minulle eri maiden, maiden valtuuskuntien ja myös tämän parlamentin edustajien kautta. En halua joutua enää samanlaiseen tilanteeseen, sillä tuolloin minä olin se, joka kesti paineet ja sanoi ei. Haluan päästä sopimukseen Yhdysvaltojen kanssa, jotta voimme saavuttaa meidän kaikkien haluaman tavoitteen, joka on melupäästöjen vähentäminen lentoasemiemme ympäristössä. Tämän parissa työskentelen parhaillaan, mutta yritän päästä yhteisymmärrykseen myös muiden maiden kanssa, sillä ICAOn jäseniä eivät ole vain unionin 15 jäsenvaltiota, vaan siihen kuuluu myös Yhdysvallat ja muita valtioita muualta maailmasta, ja niiden intressit ovat hieman erilaisia kuin meidän, ja niiden kanssa meidän on päästävä sopimukseen.
On viitattu myös kahteen asiaan: eniten ja vähiten melua tuottavien lentoasemien väliseen kilpailuun. Juuri tämän vuoksi ehdotamme, että päätökset tehtäisiin lentoasemakohtaisesti sellaisen yleisen kehyksen mukaisesti, jossa toimintaa koskevien tai melurajoitusten tasot vähennetään korkeintaan kahteen, kolmeen tai neljään sen mukaan, miten herkästi kyseisen lentoaseman ympärillä asuva väestö reagoi meluun. On olemassa maantieteellisiä tekijöitä esimerkiksi Salzburgin lentoaseman ongelmana on, että se sijaitsee vuorten välissä, joten melun kaikuminen pahentaa ongelmaa entisestään ja muita syitä, jotka oikeuttavat rajoitusten mukauttamisen ja erityisten suojatoimien soveltamisen tällaisilla alueilla. Ehdotamme, että päätös tehdään lentoasemakohtaisesti, kuten Yhdysvallat pyytää, tai että käytetään maantieteelliseen alueeseen perustuvaa yleistä lähestymistapaa, kuten me pyydämme. Näiden ehdotusten välimuoto, josta keskustelemme heidän kanssaan, on maantieteellinen kehys, jossa herkkyystasoja on korkeintaan 34. Yhdellä tasolla ei olisi erityisrajoituksia ja kahdella tai kolmella tasolla sovellettaisiin konkreettisia toimintaa koskevia rajoituksia.
Lopuksi, ja tähän lopetan, arvoisa puhemies, haluan kiittää teitä kaikista puheenvuoroistanne, kiittää antamastanne tuesta, ja toivon, että parlamentin valtuuskunta voisi osallistua ICAOon meidän kanssamme. Uskon, että kaikille voisi olla eduksi, että parlamentin valtuuskunta osallistuisi keskusteluun, ja on katsottava, miten voisimme toteuttaa sen, kuten muunlaisissa neuvotteluissa tehdään. Eräs puhuja totesi, että lentoliikenteellä on rajansa. Hyvät parlamentin jäsenet, kaikella on rajansa. Kaikki tiedämme, että ilmatila on rajallinen, kapasiteetti on rajallista, mutta mielestäni emme ole vielä saavuttaneet näitä rajoja. Resursseja on pystyttävä hallinnoimaan paremmin. Nimenomaan näiden liikennettä koskevien rajojen, ei ainoastaan lentoliikennettä vaan yleensä liikennettä koskevien rajojen ja kestävään kehitykseen perustuvien kasvumahdollisuuksien osalta toivon, että mikäli asiat sujuvat hyvin ja selvitämme sisäiset kiistamme komissiossa, voimme seuraavien viikkojen aikana ryhtyä jo keskustelemaan liikennettä koskevasta valkoisesta kirjasta, jossa ehdotamme muun muassa suurnopeusjunia vaihtoehdoksi lentoliikenteelle alle 800900 kilometrin etäisyyksillä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
(Istunto päättyi klo 19.59.)

