

Kathy Sinnott (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, eilen ehdotettiin, että komission jäsen McCreevy olisi tuotava parlamentin kuultavaksi. Ryhmiä pyydettiin keskustelemaan ehdotuksesta. IND/DEM-ryhmä yksinkertaisesti sivuutettiin. Olen pannut tämän aiemminkin merkille. Tässä tapauksessa kuitenkin oli annettu minun tehtäväkseni puhua ryhmän puolesta tästä hyvin tärkeästä asiasta, ja haluaisin esittää lausuntoni nyt.
IND/DEM-ryhmä on jäsen Schulzin kanssa samaa mieltä siitä, että komission jäsen McCreevy olisi kutsuttava parlamenttiin tekemään selkoa Euroopan sosiaalista mallia koskevista lausunnoistaan. Komission jäsen McCreevy on tietenkin aina vastustanut tätä mallia. Hän oli Irlannin valtiovarainministeri silloin, kun maa vaurastui, ja mihin hän päättikään tätä vaurautta käyttää? Kaoottiseen terveydenhuoltojärjestelmäämmekö? Rappeutuviin koulurakennuksiimmeko? Erittäin syrjivään erityisopetusjärjestelmäämme? Asuntokriisiimme? Onnistuiko hän poistamaan kahden vuoden potilasjonot pienempiin leikkauksiin? No eihän nyt meidän Charliemme! Hän varmisti, etteivät hänen hevosurheilua harrastavat ystävänsä joutuneet maksamaan veroa kuusinumeroisista siitosmaksuista.
Olen seurannut seitsemän vuoden ajan Charliemme haluttomuutta käyttää veronmaksajien rahoja sosiaalipalveluihin. Muut 719 parlamentin jäsentä eivät ehkä vielä tunne Charlien toimintatapoja, ja he ansaitsevat mahdollisuuden nähdä, mitä heillä on odotettavissa. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Beaupuyn laatima aluekehitysvaliokunnan mietintö (A6-0272/2005) kaupunkiulottuvuudesta laajentumisen yhteydessä (2004/2258(INI)). 
Jean Marie Beaupuy (ALDE ),
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, ensinnäkin haluaisin kiittää niitä komission, parlamentin ja tietenkin myös neuvoston edustajia, joiden kanssa olin jollain tapaa tekemisissä ja jotka auttoivat minua laatimaan tämän valiokunta-aloitteisen mietinnön. Toivon, että se hyväksytään aikanaan.
Mikä on saanut parlamentin puuttumaan kysymyksiin, jotka eivät todellakaan sisälly perussopimuksiimme ja jotka eivät normaalisti kuulu toimivaltaamme? Ymmärtääksemme tämänhetkistä tilannetta kunnolla on mielestäni syytä palata hetkeksi ajassa taaksepäin. Viimeksi kuluneiden 50 vuoden aikana toimielimemme ovat keskittyneet käsittelemään ratkaisevia ja keskeisiä kysymyksiä, jotka koskivat alun perin hiiltä ja terästä, yhteistä maatalouspolitiikkaa, Euroopan yhtenäisasiakirjaa – yksi unionin organisaation kulmakivistä, joka mahdollistaa ihmisten, pääoman, tavaroiden ja palvelujen vapaan liikkuvuuden maissamme – ja vähän aikaa sitten yhtenäisvaluuttaa. Samalla kun näitä virstanpylväitä pystytettiin, Euroopan organisaatio hyväksyi tuhansia ihmisten päivittäiseen elämään liittyviä toimenpiteitä. Kaikesta tästä huolimatta kaupunki- ja esikaupunkialueilla, joilla asuu 3 700 000 ihmistä eli 80 prosenttia väestöstä, ei kuitenkaan ole tapahtunut minkäänlaista johdonmukaista kehitystä. Haluan korostaa sanoja "kaupunki" ja "esikaupunki".
Tämän sanottuani totean, että viimeisten 15–20 vuoden aikana on tehty monia tärkeitä päätöksiä. Ensimmäinen – ja epäilemättä myös hyvin tärkeä – näistä päätöksistä tehtiin vuonna 1988, kun Euroopan aluekehitysrahastoa koskevan asetuksen 10 artiklassa täsmennettiin kaupunkeja koskevien pilottihankkeiden tarvetta. Kaksi vuotta myöhemmin eli vuonna 1990 julkaistiin kaksi asiakirjaa: kaupunkiympäristöä käsittelevä vihreä kirja sekä vaikeuksissa olevia kaupunkialueita koskeva kertomus. Vuonna 1993 Jacques Delors järjesti eurooppalaisen kaupunkikonferenssin. Nyt keskustelun aiheena olevan Urban-ohjelman ensimmäinen vaihe käynnistettiin vuonna 1994, ja sitä jatkettiin Urban II -ohjelmalla vuonna 2000. Lopuksi tietojenvaihtoa koskeva Urbact-ohjelma käynnistettiin vuonna 2004. Toisin sanoen viimeisten 15 vuoden aikana kaupunkikysymyksiin liittyviä ohjelmia on hyväksytty tasaiseen tahtiin. Haluaisin myös huomauttaa, että samalla on viime vuosina järjestetty monia asiaa käsitteleviä konferensseja, kollokvioita ja muita foorumeja.
Viime kuukausina asiat ovat kuitenkin kaiken kaikkiaan edenneet nopeammin. Puheenjohtajavaltio Alankomaat järjesti 30. marraskuuta 2004 Rotterdamissa epävirallisen neuvoston kokouksen, jossa korostettiin kaupunkiulottuvuutta ja hyväksyttiin erinomainen asiaa käsittelevä teksti. Huomautan myös yhdessä muiden kaupunkiasioita käsittelevän laajennetun työryhmän jäsenten kanssa, että kaupunki- ja asuntoasioita käsittelevä laajennettu työryhmä perustettiin vuonna 2005. Kaikissa komission ennen vuotta 2004 laatimissa aluerahastoja koskevissa asiakirjoissa on julkaistu monia kaupunkipolitiikkaa koskevia artikkeleita. Joulukuussa puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta aikoo isännöidä kestäviä yhteisöjä koskevaa kokousta Bristolissa. Kuten huomaamme, kaupunkikysymyksissä on edetty pitkälle.
Mikä on tänään käsiteltävänä oleva kysymys? Kaupunki- ja esikaupunkialueilla tuhlataan varoja. Eräs tänään läsnä oleva parlamentin jäsen totesi meille tässä taannoin, että esimerkiksi Leipzigissa 30 prosenttia kunnostetuista asunnoista on asumattomia. Eikö tämä ole hirvittävää tuhlausta? Emmekö olekin nähneet, miten – enimmäkseen aluerahastojemme mutta myös valtiontukien ja paikallisten määrärahojen avulla – rakennetaan satunnaisesti koulu sinne toinen tänne, ilman että asuntoja kunnostetaan tai vastaavasti, miten asuntoja kunnostetaan, ilman että julkisen liikenteen kaltaista infrastruktuuria uudistetaan? On tullut aika tehdä loppu tällaisesta tuhlauksesta. On tullut aika valita paljon johdonmukaisempia menettelytapoja.
Mietinnölläni, josta on keskusteltu pitkään, ei ole tarkoitus asettaa uusia tavoitteita. Meillä on jo tavoitteita. Mietinnön tarkoituksena on hankkia sellaisia resursseja, joiden avulla Lissabonin ja Göteborgin tavoitteet voidaan saavuttaa kaupungeissamme. Mitä nämä resurssit sitten ovat? Oletan teidän kaikkien lukeneen tämän valiokunta-aloitteisen mietinnön. Haluan korostaa muutamaa keskeistä seikkaa, esimerkiksi sitä, että kolmessa toimielimessämme – parlamentissa, neuvostossa ja komissiossa, joka valmistelee ja panee täytäntöön lainsäädäntöä – on tehtävä sisäisiä uudelleenjärjestelyjä, jotta niiden päätöksentekoa voidaan tehostaa kaupunkeja koskevissa kysymyksissä. Jäsenvaltiot, alueet, kaupungit ja varsinkin EU käyvät parhaillaan keskinäistä valtakamppailua, ja näiden viranomaisten olisi nyt tehtävä yhteistyötä paljon johdonmukaisemmin, jotta ne voisivat parantaa selvästi tehokkuuttaan. Meidän on kehitettävä sekä alueellisesti että temaattisesti integroitua kaupunkipolitiikkaa. Olen puhunut tästä aiemmin kuvailemani kielteisen näkemyksen pohjalta. Emme voi panna täytäntöön toimenpidettä, ellei se sovi saumattomasti yhteen muiden toimenpiteiden kanssa.
Lopuksi haluan korostaa hyvien käytäntöjen merkitystä. Olen usein todennut, että kokeiltujen ja testattujen hyvien käytäntöjen tunteminen ja niiden soveltaminen on usein paljon tuottavampaa kuin pienten määrärahojen myöntäminen. Kaupunkipolitiikka ei kuulu parlamentin toimivaltaan. Oikaiskaamme mahdolliset väärät mielikuvat: parlamentti ei aio vapauttaa rahoituskehyksestä suuria lisämäärärahoja uusiin kaupunkiulottuvuuksiin. Kaikki riippuu siitä, pystymmekö parantamaan organisaatiotamme ja tehokkuuttamme. Tämä on se ehdotus, jonka teille esitän monissa mietintööni sisältyvissä kohdissa. 
Danuta Hübner,
   . Arvoisa puhemies, haluan kiittää jäsen Beaupuytä erinomaisen mietinnön laatimisesta. Siinä ehdotetaan useita hyvin konkreettisia toimenpiteitä, joiden avulla Euroopan parlamentti, komissio ja neuvosto voivat tehostaa kaupunkikysymysten käsittelyä laajentumisen yhteydessä. Arvostan erityisesti sitä, että tuette vankasti kaupunkiulottuvuuden vahvistamista tulevassa koheesiopolitiikassa. Päätöslauselmaesitys on selkeä todiste siitä, että Euroopan parlamentti on sitoutunut kaupunkipolitiikkaan vahvasti.
Panin myös hyvin kiinnostuneena merkille ehdotuksenne, joka koskee Euroopan parlamentin työjärjestyksen liitteen VI muuttamista niin, että kaupunkiulottuvuus lisättäisiin aluekehitysvaliokunnan toimivaltaan. Olen vakuuttunut siitä, että kaupungit ovat keskeisessä asemassa kilpailukyvyn, kasvun ja parempien työpaikkojen kehittämisessä. Sen vuoksi haluamme tehdä kaupunkeihin liittyvistä toimista olennaisen osan koheesiopolitiikkaa.
Olen kanssanne samaa mieltä siitä, että kaupunkisuunnittelussa on otettava huomioon monenlaisia toimintalinjoja ja kehitettävä integroitua alueellista, temaattista ja mittasuhteiltaan inhimillistä kaupunkipolitiikkaa, jotta voidaan varmistaa kaupunkien ihmisystävällisyys. Olen kanssanne samaa mieltä siitä, että meidän on vielä vahvistettava kaupunkipolitiikan kehityslinjoja. Itse asiassa olen pyytänyt yksiköitäni valmistelemaan yksityiskohtaisen analyysin kaupunkien vaikutuksesta alueen kasvuun ja työllisyyteen. Yhteisön strategisia suuntaviivoja täydennetään myöhemmin työasiakirjalla. Siinä myös annetaan tarkempia ohjeita siitä, miten kaupungit ja alueet voivat tehdä yhteistyötä laatiessaan ja pannessaan täytäntöön koheesiopoliittisia ohjelmia. Asiakirjassa myös tuodaan selkeämmin esiin ne kaupunkikeskeiset ensisijaiset tavoitteet, joita komissio pitää välttämättöminä tai erittäin lupaavina koheesio-ohjelmien onnistuneen toteutuksen kannalta. Kuten tiedätte, aihekohtaiset ensisijaiset tavoitteet – esimerkiksi tietoon perustuva talous, sosiaalinen yhteenkuuluvuus ja kaupunkiympäristö – esitellään luonnoksessa yhteisön strategisiksi suuntaviivoiksi. Kaupungit voivat myötävaikuttaa niihin olennaisesti.
Tarkoitukseni on keskustella tästä asiakirjasta jäsenvaltioiden alueiden ja kaupunkien kanssa. Keskustelu käynnistetään 6. joulukuuta Bristolissa Yhdistyneen kuningaskunnan järjestämässä kestäviä yhteisöjä käsittelevässä epävirallisessa neuvoston kokouksessa, jossa esittelemme asiakirjan. Sen jälkeen aloitamme laajat kuulemiset, joiden tulosten perusteella laaditaan yhteisön strategisten suuntaviivojen lopullinen versio.
Odotan innokkaasti, että voimme käydä parlamentin jäsenten kanssa laajaa näkemysten vaihtoa tästä kaupunkeja koskevasta työasiakirjasta. Asiakirjassa myös vastataan pyyntöönne kehittää ja ehdottaa malleja ja välineitä kestävää kaupunkikehitystä varten. Siinä annetaan suosituksia, jotka perustuvat nykyiseen hyvään käytäntöön; siinä kestäviä paikallisyhteisöjä tuetaan yhdennetyn lähestymistavan avulla. Opimme vielä paljon Urbact-verkkoomme kuuluvilta kaupungeilta.
Lisäksi kestävää kaupunkikehitystä edistävä aihekohtainen strategia, jota valmistellaan kuudennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman yhteydessä, on myös askel kohti parempaa komission sekä kansallisten ja paikallisten viranomaisten välistä vuoropuhelua. Komission on määrä hyväksyä tämä kaupunkiympäristöä koskeva aihekohtainen strategia 21. joulukuuta 2005.
Päätöslauselmaesityksessänne myös kehotetaan komissiota soveltamaan kaupunkiulottuvuutta laaja-alaisesti sekä huolehtimaan koordinoinnista kaupunkikysymyksiä välittömästi tai välillisesti käsittelevien Euroopan komission yksiköiden välillä. Voin vakuuttaa teille, että yksiköt tekevät jo tiivistä yhteistyötä yhteisön strategisiin suuntaviivoihin sisältyvien kaupunkikysymysten parissa. Tämän työn tulosten perusteella, ja kun koheesiopolitiikkaa koskeva lainsäädäntökehys vuosiksi 2007–2013 on hyväksytty, aiomme arvioida työskentelymenetelmiä siten, että varmistamme tehokkaan yksiköiden välisen koordinoinnin kaupunkikysymyksissä. Itse aion tässä vaiheessa luoda parlamentin kaupunki- ja asuntoasioita käsittelevän laajennetun työryhmän mallin mukaisesti pääosastojen välisen työryhmän, jotta voidaan varmistaa laaja-alainen lähestymistapa kaupunkeja koskeviin poliittisiin toimiin.
Lopuksi pyysitte komissiota varmistamaan, että kaupungeissa ja taajamissa toteutettavia toimia vahvistetaan. Kuten tiedätte, tulevia koheesiopoliittisia ohjelmia koskevan ehdotuksemme mukaan jokainen jäsenvaltio esittää luettelon niistä kaupunkialueista, joille myönnetään alueohjelmista erityistukea. Tekstissä myös ehdotetaan ohjelmien hallinnoinnin siirtämistä itse kaupungeille. Kuten me kaikki valitettavasti tiedämme, neuvosto on muuttanut nämä säännökset ja monet muut kaupunkejamme hyödyttävät toimenpiteet vapaaehtoisiksi, esimerkiksi kaupunkiviranomaisten kuulemisen kumppanuuden puitteissa. Luotan vahvasti siihen, että autatte meitä suostuttelemaan jäsenvaltioita ottamaan alkuperäiset ajatuksemme neuvotteluissa uudelleen esiin. Jäsenvaltioiden heikko sitoutuminen tekisi tyhjäksi pyrkimyksemme vahvistaa toiminnassamme kaupunkiulottuvuutta ja saattaisi kyseenalaiseksi jotkin konkreettiset aloitteemme, esimerkiksi Urban Audit -ohjelman.
Totean myös, että kaupunkikysymyksissä on jonkin verran edistytty myös neuvotteluissa. Puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta on ehdottanut kestävän kaupunkikehityksen asettamista lähentymistä ja alueellista kilpailukykyä koskeviin tavoitteisiin liittyväksi täysipainoiseksi toimintalinjaksi. Vakuutan teille, että mielestäni tarvitsemme ehdottomasti sekä kaupunkeja että alueita, mikäli haluamme parantaa kilpailukykyämme sekä lisätä kasvua ja parempia työpaikkoja. Luotan myös siihen, että kaupungit kyllä saavuttavat ansaitsemansa aseman politiikassamme.
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ensinnäkin haluaisin kiittää esittelijäämme Beaupuytä siitä, että hän on käynyt käsiksi aiheeseen, joka on näin tärkeä Euroopan unionin kehitystavoitteiden sekä kansalaisten päivittäisen elämän kannalta, kun otetaan huomioon, että kansalaisten enemmistö asuu kaupunki- ja esikaupunkialueilla.
Mikä tärkeintä, mikäli haluamme saavuttaa sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden 25 jäsenvaltion muodostamassa Euroopan unionissa ja valmistautuessamme uuteen laajentumiseen, meidän on tutkittava niitä erilaisia tekijöitä, jotka vaikuttavat elämiseen kaupungeissa, ja ehdotettava koordinoituja ja tehokkaita toimenpiteitä kaikilla politiikan aloilla.
Haluan naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnan puolesta kiittää esittelijää hänen ajatuksistaan ja ehdotuksistaan ja siitä, että hän on ottanut ajatuksemme huomioon. Kuten tiedätte, olemme sitä mieltä, että kaupunkeja koskevassa strategiassa on otettava huomioon monenlaisia toimintalinjoja ja mahdollisuuksia, jotka liittyvät liikenteeseen, ympäristöön, kaavoitukseen, taloudelliseen toimintaan, siirtolaispolitiikkaan, kansanterveyteen, yhteiskunnalliseen integraatioon ja tuvallisuuteen. Tässä eri politiikan alojen verkossa on sukupuoliulottuvuus otettava vakavasti huomioon. Tämä merkitsee sitä, että naisten on osallistuttava niiden inhimillisten kaupunkien suunnitteluun, joita me kaikki haluamme. Näissä kaupungeissa puututaan paitsi kansalaisten yhteisiin ongelmiin, myös niihin ongelmiin, jotka liittyvät miesten ja naisten asemaan yhteiskunnassa.
Kuten lausunnossamme teemme selväksi, naiset kohtaavat jokapäiväisessä elämässään erityisiä tilanteita ja heillä on tiettyjä tarpeita esimerkiksi liikenteessä. Arvoisa komission jäsen, tämän vuoksi uskon, että niissä paikallisyhteisön kanssa järjestämissänne kuulemisissa, joista juuri puhuitte, huolehditte siitä, että miehet ja naiset osallistuvat kuulemistilaisuuksiin tasapuolisesti. Sukupuoliulottuvuuden huomioon ottamisen eli naisten osallistumisen on oltava kaikkien politiikkojemme arviointiperusteena.
Puheenvuoroni päätteeksi haluan todeta, että myös uusissa rahoitusnäkymissä, joissa yhteisöaloitteet eivät ole enää entisessä muodossaan, meidän on muistettava ottaa sukupuoliulottuvuus huomioon saamiemme kokemusten sekä tänään esittelijämme ehdotuksessa esitettyjen uusien kantojen ja ehdotusten mukaisesti. 
Rolf Berend,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kuten esittelijä jo osuvasti totesi: vaikka perussopimuksissa ei määrätäkään, että EU:lla olisi suoraa toimivaltaa tai vastuuta kaupunkipolitiikan hoitamisessa, Euroopan parlamentti on kuitenkin aina esittänyt perusteluja, miksi näin pitäisi olla. Haluan vain muistuttaa teille, että juuri tämä parlamentti kampanjoi Urban-ohjelman puolesta yhteisöaloitteena ja toteutti sitä aikanaan onnistuneesti.
Asioiden yksinkertaistamiseksi olemassa oleva Urban-aloite sisällytetään nyt pääohjelmiin tulevalla ohjelmakaudella 2007–2013. Se voi olla todella hyödyllistä, kun otetaan huomioon, että näin taataan Urban-aloitteen menestyksen jatkuvuus. On selvää, että kaupunkialueet ovat – kuten esittelijä on korostanut – talouden liikkeellepanevia voimia ja avainasemassa EU:n aluekehityksessä. Se, että yli 80 prosenttia taloudellisesta toiminnasta tapahtuu kaupungeissa, on sekä välttämätön peruste kumppanuusperiaatteelle että yksi koheesiopolitiikan peruselementeistä.
Kaupunki- ja maaseutupolitiikka ovat riippuvaisia toisistaan, ja tästä syystä niitä ei voida millään alueella pitää toisistaan erillisinä, vaikka kymmenessä uudessa jäsenvaltiossa maaseutu- ja kaupunkialueiden väliset erot ovatkin äärimmäisen suuria. Merkille pantavaa keski- ja itäeurooppalaisissa kaupungeissa on se, että niiden väestö vähenee, koska teollisuuden väheneminen on voimistanut siirtolaisuutta. Itä-Euroopan maiden on pyrittävä hallitsemaan tätä prosessia aivan samalla tavoin kuin entisen Itä-Saksankin kaupunkien: pitämällä sitä sosialistisen aikakauden seurauksena. Muun muassa tähän kaupunkiulottuvuudella voitaisiin – tai itse asiassa täytyy – pyrkiä vaikuttamaan. Sen vuoksi on syytä kannattaa esittelijän tasapainoista mietintöä ja noudattaa siinä esitettyjä päätelmiä. 
Constanze Angela Krehl,
   . Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kaupunkipolitiikan ja kaupunkialueiden merkitys on kasvamassa entisestään. Mietintö laadittiin nimenomaan vastaukseksi laajentumiselle, joka pahensi näitä ongelmia entisestään. Haluan vain muistuttaa, että Keski- ja Itä-Euroopan valtioissa on laajoja alueita, joilla on suurista elementtilevyistä tehtyjä rakennuksia sekä paljon niitä koskevia ongelmia, jotka liittyvät sekä rakentamiseen että sosiaalisiin oloihin.
Rakennerahastojen lisäksi ei ole juuri muuta välinettä, jonka avulla voitaisiin ratkaista kaupunkialueiden ongelmia. Vaikka uusilla jäsenvaltioilla todellakin on käytettävissään välineitä, joiden avulla ne voivat Euroopan unionin tukemana valvoa ja tukea kaupunkipolitiikkaansa, korostaisin kuitenkin, että kaupunkikehitys ei ole ongelmallista vain uusissa jäsenvaltioissa vaan tietenkin myös vanhoissa. Katson, että meidän on myöhemmin vielä palattava tähän aiheeseen, mikäli haluamme kehittää välineitä, joita tarvitaan ja joiden avulla Euroopan unioni voi pyrkiä ratkaisemaan tiettyjä ongelmia.
Kuten jäsen Beaupuy oikein totesi, meillä ei ehkä ole kaupunkipolitiikkaan liittyviä toimivaltuuksia tai vastuualueita, mutta jos toimimme ikään kuin kaupunkeihin liittyvät ongelmat eivät olisi koko yhteisön ongelmia, kiellämme tosiasiat. Tämän vuoksi olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että kaupunkipolitiikassa olisi omaksuttava laaja-alaisempi lähestymistapa ja että komissiota olisi kehotettava ryhtymään asianmukaisiin toimiin.
Olen kuitenkin sitä mieltä, että parlamentin työjärjestystä muutettaessa on erittäin järkevää toimia todella maltillisesti, ja siitä syystä ryhmäni on jättänyt asiaa koskevan tarkistuksen. Emme todellakaan vastusta kaupunkipolitiikkaa, vaan itse asiassa kannatamme sitä vahvasti. Työjärjestyksen muuttamista me sen sijaan vastustamme.
Ajatus työjärjestyksen muuttamisesta tulee aina silloin tällöin esiin, mutta olen kuitenkin sitä mieltä, että tämä olisi väärä tapa tehdä kaupunkipolitiikkaa koskevia päätöksiä.
Viittaan vielä toiseen seikkaan, joka ei ehkä liity suoraan jäsen Beaupuyn mietintöön. Komission jäsen Hübner selitti, minkä asian parissa neuvosto parhaillaan työskentelee. Voin vain kehottaa neuvostoa ja komissiota tekemään mahdollisimman pian päätöksen rahoitusnäkymistä ja luomaan sillä tavoin meille puitteet, joihin on liitettävä mahdollisimman pian konkreettisia hankkeita. Jos ne nimittäin eivät tee niin, emme voi alkaa toteuttaa koheesiopolitiikkaa tammikuusta 2007 lähtien emmekä voi käsitellä uusien jäsenvaltioiden kaupunkialueita koskevia ongelmia.
Tarvitsemme neuvostolta päätöksen mahdollisimman pian, ja tämän päätöksen olisi oltava mahdollisimman yhdenmukainen parlamentin tekemien päätösten kanssa.
Alfonso Andria,
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, heti tämän parlamenttikauden alusta lähtien osa meistä on kiinnittänyt erityistä huomiota kaupunkiulottuvuuteen, varsinkin jäsen Beaupuy. Hän teki näin jo ennen kuin Euroopan parlamentin kaupunki- ja asuntoasioita käsittelevä laajennettu työryhmä perustettiin. Hän on itse tämän ryhmän puheenjohtaja ja minä sen jäsen, ja ryhmä toimii erittäin hyvin.
Kiitän komission jäsentä siitä, että hän kannattaa niin oikea-aikaisesti työhön omaksumaamme asennetta ja että hän myös rohkaisee meitä siinä. Hän osoitti tukeaan myös aivan äsken puhuessaan parlamentille.
On selvää, että tänään parlamenttia pyydetään antamaan vahvempi sitoumus – jonka voin luullakseni taata, ja puhun myös jäsen Beaupuyn puolesta – ja osallistumaan prosessiin täysipainoisemmin, jotta neuvoston vahingollinen vetäytyminen voidaan estää. Vetäytyminen vain heikentäisi kaupunkien asemaa, joka kuitenkin on mielestäni paitsi olennainen osa koheesiopolitiikkaa myös yksi sen tukipilareista.
Kaupungit ovat itse asiassa aluepolitiikan avaintoimijoita. Sen lisäksi, että ne ovat sosiaalisen syrjäytymisen ja saastumisen kaltaisten monimutkaisimpien kysymysten keskuksia, ne ovat myös keskuksia, joissa muokataan koko niitä ympäröivien alueiden tulevaisuutta. Tätä seikkaa olen myös pyrkinyt puolustamaan Euroopan aluekehitysrahastosta annetun asetuksen varjoesittelijänä.
Sellaisilla ohjelmilla, joissa investoidaan ja hallinnoidaan järkevästi kaupungeille varattuja varoja, voidaan antaa ja niillä myös täytyy antaa samanlaista taloudellista ja sosiokulttuurista lisäpontta esikaupungeille sekä kaupunkeja ympäröivälle maaseudulle, erityisesti, kun otetaan huomioon Euroopan unionin äskettäinen laajentuminen. Parlamentin tähänastisten kokemusten perusteella meidän on siis sitouduttava tähän aiheeseen entistä voimakkaammin. 
Gisela Kallenbach,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ryhmämme suhtautuu tähän valiokunta-aloitteiseen mietintöön hyvin myönteisesti ja kiittää hyvästä yhteistyöstä.
Monet tähän mietintöön sisällytetyistä asioista heijastavat kaupunkisuunnittelua käsittelevän laajennetun työryhmän työtä. Esittelijä on tämän ryhmän puheenjohtaja. Paitsi kaupungeilla ja alueilla, myös kansalaisyhteiskunnalla on edessään suuri haaste ja samalla erinomainen tilaisuus tiedottaa unionin politiikasta ja sen tavoitteista. Leipzigissa, josta olen kotoisin, Urban II -ohjelmalla on saatu aikaan erinomaisia tuloksia, erityisesti siten, että ihmiset on saatu osallistumaan ohjelman toteutukseen. Suoran osallistumisen ansiosta eurooppalainen näkökulma voidaan tuoda paikalliselle tasolle.
Jos tuhlaamme tämän potentiaalin, ei pidä ihmetellä, jos monet eurooppalaiset pitävät Brysselissä tai Strasbourgissa tehtyjä päätöksiä enemmän sisäisiin asioihin puuttumisena kuin tulevaisuuteen tähtäävänä toimintana. Kaupunkisuunnittelussa tarvitaan nyt laaja-alaista lähestymistapaa, jossa on pohdittava niinkin tärkeitä kysymyksiä kuin kaupunkien soveltuvuutta lapsille ja vanhuksille, kohtuuhintaisten asuntojen tarjoamista tai liikenneyhteyksien kehittämistä.
Myös komission pääosastojen on otettava kaupunkiulottuvuus laaja-alaiseksi tavoitteekseen niin, että se voidaan ottaa huomioon kaikilla politiikan aloilla. Unionin politiikka ei voi tuottaa onnistuneita tuloksia, elleivät kaupungit ja alueet voi osallistua sekä rakennerahastojen että Lissabonin ja Göteborgin strategioiden toteuttamiseen.
Höristin korviani eräälle äskettäiselle tutkimukselle, jonka mukaan 75 prosentilla kaupungeista ja kunnista ei ole minkäänlaista käsitystä siitä, mikä Lissabonin strategia on. Erityisesti sen jälkeen, mitä komission jäsen tänään totesi, tämän pitäisi antaa ajattelemisen aihetta jäsenvaltioillemme, jotka ehkä haluavat toteuttaa kumppanuusperiaatetta vapaaehtoisesti, mutta eivät ole kuitenkaan valmiita sitoutumaan siihen. Ne eivät liene kovin halukkaita jakamaan vastuuta.
Tämän vuoksi odotan hyvin innokkaasti kestävää kaupunkikehitystä koskevaa analyysia ja siihen liittyviä ehdotuksia, joista komissio tänään aamupäivällä ilmoitti. Tällä tavoin unionin koheesiopolitiikka saadaan todella toimimaan, ja odotan innokkaasti hyvää yhteistyötä komission, parlamentin ja lopulta myös neuvoston kanssa.
Kyriacos Triantaphyllides,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tämänpäiväinen keskustelumme koskee valiokunta-aloitteista mietintöä, jonka kuitenkin kannattaisi olla lainsäädännöllinen, sillä niin tärkeänä pidän kaupunkiulottuvuutta Euroopan unionin laajentumisen yhteydessä.
Euroopan kaupungit ovat edelleenkin itseoikeutettuja luovuuden tyyssijoja sekä sosiaalisen ja kulttuurisen kehityksen keskuksia, kuten voimme havaita siitä, miten ne vetävät ihmisiä puoleensa. Toisaalta ne ovat kuitenkin paikkoja, joihin keskittyvät monet ja monenlaiset ongelmat, esimerkiksi saastuminen, liikenneruuhkat, asunto-ongelmat, rikollisuus ja huumeriippuvuus sekä sosiaaliseen syrjäytymiseen, maahanmuuttoon ja köyhyyteen liittyvät ongelmat.
Sen vuoksi haluan Beaupuyn mietintöön viitaten kommentoida viittä mielestäni tärkeätä näkökohtaa. Edellisen laajentumisen yhteydessä unioniin liittynyttä maata edustavana parlamentin jäsenenä voin vain kiittää aluekehitysvaliokuntaa siitä, että se on pyrkinyt selvittämään tätä kysymystä.
Haluan ensinnäkin korostaa sitä, että kaupunkipolitiikassa on suuria eroja 25 jäsenvaltion välillä. Tämä johtuu erityisesti siitä, että laajentumisen yhteydessä unioniin liittyi 10 uutta jäsenvaltiota, joilla ei useinkaan ole selkeää eikä kattavaa kaupunkipolitiikkaa kansallisella tai alueellisella tasolla. Vaikka olenkin samaa mieltä tästä kohdasta, on syytä muistaa, että sama haittapuoli koskee myös monia vanhoja jäsenvaltioita, joissa kaupunkipolitiikka on uhanalainen laji ja joissa kaupungit on jätetty jonkin korkeamman voiman käsiin. Tämän vuoksi kaikkien Euroopan unionin 25 jäsenvaltion on pyrittävä yhdessä käsittelemään niitä ongelmia, jotka ovat kaupunkiemme ja taajamiemme vitsauksena, ja löytämään niihin toteutuskelpoisia ratkaisuja.
Toinen näkökohta, jota haluaisin kommentoida ja joka on erittäin tärkeä niiden jäsenvaltioiden kannalta, joissa harjoitetaan maaseututaloutta, on se, että kaupungit tai kaupunkialueet ovat osa laajempia hallintoalueita. Tämän seurauksena kaupunkien kestävän kehityksen on toteuduttava yhdenmukaisesti niitä ympäröivien maaseutualueiden kehityksen kanssa. Kuten tiedätte, monissa jäsenvaltioissa kaupunkeja ympäröivät laajat maaseutualueet jäävät usein eristyksiin, kun kaupungit autioituvat. Sen vuoksi meidän on lisättävä ponnistuksia ja lisättävä pienten kaupunkien vetovoimaa niin, ettei esimerkiksi kyliä hylätä ja etteivät ihmiset muuta kaupunkiin, sillä tällä voi olla kielteisiä vaikutuksia joidenkin jäsenvaltioiden maaseututalouteen.
Koska taloustoimintaa harjoitetaan yli 80-prosenttisesti kaupungeissa, ovat paikallisviranomaiset aluekehityksen peruspilareita. Tämän vuoksi aluekehityksestä ja kaupunkikehityksestä on tullut keskenään yhteydessä olevia käsitteitä.
Kun otetaan lähtökohdaksi periaate, että kaupungit ja maaseutualueet muodostavat laajempia hallintoalueita ja että ne ovat keskinäisessä vuorovaikutuksessa ja riippuvuussuhteessa, on toiminnassamme keskityttävä maaseutualueiden kehittämiseen. Tällä tavoin kaupunki- ja maaseutualueiden välisiä eroja voidaan tasoittaa ja sen myötä tasapainottaa näitä alueita.
Seuraava näkökohta liittyy siihen, että esittelijä pyytää Euroopan parlamentin puheenjohtajakokousta esittämään aluekehitysvaliokunnan toimivaltaa käsittelevään Euroopan parlamentin työjärjestyksen liitteeseen VI muutosta, jolla kaupunkiulottuvuus sisällytettäisiin alue- ja koheesiopolitiikan lisäksi selvästi valiokunnan tavoitteisiin ja toimivaltaan laaja-alaisesti muiden asianomaisten valiokuntien (muun muassa liikennevaliokunnan, ympäristövaliokunnan, tutkimusvaliokunnan, työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan, sisämarkkina-asioiden valiokunnan ja kulttuurivaliokunnan) työ huomioon ottaen.
Tämä sanoma on erityisen tärkeä paitsi siksi, että se lisää kyseisen valiokunnan toimivaltaa, myös siksi, että sillä lähetetään kansalaisille viesti: me olemme huolissamme, me kuuntelemme heitä ja me kiinnitämme huomiota heidän päivittäiseen elämään liittyviin ongelmiinsa ja yritämme löytää niihin toteutuskelpoisia ratkaisuja.
Lopuksi haluan todeta, että sen sijaan, että myöntäisimme kestävän politiikan puutteet, väitämme ongelman liittyvän enemminkin siihen, ettei vanhanaikaista käytäntöä tueta riittävästi. Tämä on Lissabonin strategian vastaista, eikä se ole ponnistelujemme arvoista. Meidän on pystyttävä puhumaan selkein termein ja työskenneltävä – toistan – yhdessä, jotta haaveemme kestävästä kaupunkikehityksestä voi toteutua. 
Bastiaan Belder,
   . Arvoisa puhemies, jäsen Beaupuy kiinnittää huomiotamme kaupunkialueisiin valtioiden ja alueiden kehittymisen liikkeellepanevana voimana. Koska kaupungeilla on tärkeä merkitys tietämyksen ja taloustoiminnan kehitysalueina, on mielestäni hyödyllistä tarkastella niitä erityisiä vaikutuksia, joita kaupungeilla on Lissabonin tavoitteiden saavuttamiseen. Olen tyytyväinen siihen, että esittelijä on kiinnittänyt tähän asiaan huomiota.
Lisäksi esittelijä on oikeassa huomauttaessaan, että sekä komissio että jäsenvaltiot voivat kumpikin omalla tavallaan edistää kaupunkikehitystä: komissio tarkkailemalla yleisen talous- ja aluepolitiikan sivuvaikutuksia kaupunkeihin ja jäsenvaltiot laatimalla kehityssuunnitelmia kaupunkejaan ja kaupunkialueitaan varten.
Vaikka keskinäinen vertailu on tärkeää ja mahdollista joillakin alueilla, tämä arviointi näyttää pääsevän oikeuksiinsa vain jäsenvaltioiden ja komission tärkeimpien toimivaltuuksien osalta. Sen vuoksi kannatan erittäin lämpimästi sitä, että esittelijä kehottaa jäsenvaltioita pohtimaan kaupunkipolitiikkaa tarkemmin, ja onnittelen häntä lämpimästi tästä mainiosta mietinnöstä. 
Marcin Libicki,
   . Arvoisa puhemies, on täysin ilmeistä, että vanhat kaupunkikeskustat ovat kuolemassa. Kuten eräs minua edeltäneistä puhujista totesi, kaupunkien keskustoista on tulossa paikkoja, jonne huumeriippuvaiset, rikolliset ja siirtolaiset kerääntyvät. Eurooppa-neuvosto kiinnitti huomiota tähän ongelmaan vähän aikaa sitten huonolla menestyksellä. Vanhojen kaupunkikeskustojen kuolemaan on varmasti olemassa taloudellisia syitä, mutta niin sanottu Euroopan sosiaalinen malli on pahentanut tilannetta entisestään. Keskusta-alueilla huoneistojen vuokrat ovat halpoja ja valvottuja, ja myös kaupunkien reuna-alueilla tukikelpoiset vuokra-asunnot ovat halpoja. Ihmiset eivät siis halua asua keskustassa, koska se ei vain kannata.
Mikäli tämä politiikka pysyy muuttumattomana, myöskään asiat eivät muutu, ja tilanne kaupunkien keskustoissa pahenee tasaiseen tahtiin. Jopa nyt tarvitsee vain vilkaista ylöspäin Brysselin, Strasbourgin, Venetsian, Rooman ja Firenzen kaltaisissa kaupungeissa, ja voi nähdä tyhjien asuntojen pimeät ikkunat rakennuksissa, jotka on yleensä huollettu hyvin. Ihmiset eivät halua asua niissä, koska heidän ei kannata asua niissä. Tilanteeseen on myös demografisia syitä. Euroopan väestö on pienenemässä, ja tämä tarkoittaa sitä, että ihmiset eivät halua asua vanhoissa kaupunkikeskustoissa, joihin rikolliset ja huumeriippuvaiset kerääntyvät. Jos asioita ei korjata ja jos taloudellista ja demografista tilannetta ei muuteta, mitään ei myöskään saavuteta.
On syytä muistaa, että kaikki tämä on seurausta niin sanotusta Euroopan sosiaalisesta mallista. Jos joku kuitenkin uskaltaa vähänkään kommentoida tätä surullisen kuuluisaa sosiaalista mallia täällä salissa, saa hän heti kuulla kunniansa. Hyvät kollegat, muistanette komission jäsenen McCreevyn eilen aiheesta esittämät kommentit. Hän ajatteli vilpittömästi unionin omaa etua todetessaan, että unionista olisi tehtävä tehokas ja kilpailukykyinen, ja ettei unionin voida antaa olla niin sosiaalinen kuin se nyt on tai kuin se haluaisi olla. Tämän minä ainakin poimin niistä tiedoista, joita hänen lausunnoistaan annettiin. Tämän seurauksena komission jäsen McCreevy kutsuttiin parlamentin kuultavaksi. Tällä tavalla ei rakenneta Euroopan unionia, eikä tällä tavoin myöskään pelasteta kaupunkiemme kauniita vanhoja ja historiallisia keskustoja. 
Luca Romagnoli (NI ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kaupunkiulottuvuus edustaa ihmisten elämäntapaa nyt ja lähitulevaisuudessa. Maailman väestöstä 80 prosenttia asuu tulevaisuudessa tiiviisti kaupungistuneilla alueilla, ja olemme lähempänä käsitettä, jonka maantieteilijä Constantinos Doxiadis esitti 1970-luvun alkupuolella.
Toinen kansainvälisesti tunnettu maantieteilijä Jean Gottmann kuvasi toisenlaisen asutusmallin ja kaupunkikehityksen – megalopolisin – leviämistä. Siitä ovat nykyisin esimerkkinä Yhdysvalloissa Atlantin rannikolla sekä Etelä-Kiinassa ja Japanissa rönsyilevästi leviävät kaupungit.
Voimakasta kaupunkien laajentumista on nähtävissä myös Kalifornian rannikolla, Intiassa – Delhin ja Kalkutan välillä – sekä Euroopassa Ruhrin alueella Saksasta Alankomaihin virtaavan Reinin varrella sekä Italiassa Milanon, Genovan ja Torinon muodostaman teollisuuskolmion alueella. Lopetan tähän, sillä muuten luettelosta tulisi liian pitkä.
Nämä ovat yleensä hyvin erilaisten kulttuurien ja yhteiskuntaryhmien demografisia sulatusuuneja. Nämä erittäin keinotekoiset rakenteet kärsivät jatkuvasta energia- ja ympäristötasapainon puutteesta sekä pahenevista liikenteeseen, vedenjakeluun, sosiaalisiin jännitteisiin ja rikollisuuteen liittyvistä ongelmista.
Toisin kuin suljetut luonnon ekosysteemit, nämä keinotekoiset ekosysteemit ovat avoimia järjestelmiä. Sen vuoksi niiden olisi tuettava itseään keskittymällä tiettyihin painopistealueisiin: jätteentuotannon vähentämiseen ja luonnonvarojen tehokkaampaan kierrättämiseen sekä sellaisten tehokkaiden laaja-alaisten ulottuvuuksien kehittämiseen, jotka eivät ole riippuvaisia vain siitä, mitä ja miten kaupunki tuottaa vaan myös siitä, miten kaupunki on vuorovaikutuksessa muiden kaupunkikeskusten ja sitä ympäröivien esikaupunki- ja maaseutualueiden kanssa.
Jäsen Beaupuy on varmasti oikeassa korostaessaan mietinnössään kaupunkien kumppanuusverkostojen merkitystä sekä alueiden välisessä että rajat ylittävässä yhteistyössä. Havaitut ongelmat leviävät niin laajalle alueelle – voisimme kuvata sitä suureksi kaupunkisyvänteeksi – että voimme toivoa selvittävämme niitä ainoastaan soveltamalla yhdennettyä lähestymistapaa investoinneissa ja hallinnoinnissa. Meidän on löydettävä keino, jonka avulla voimme varmistaa, ettemme kulje "megalopoliksen" todellisuudesta kohti "nekropoliksen" todellisuutta. 
Konstantinos Hatzidakis (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, 80 prosenttia Euroopan väestöstä asuu kaupungeissa. Näin ollen olisi järjetöntä olla huomioimatta rakennerahastoja koskevassa politiikassa kaupunkien ongelmia, liittyivätpä ne sitten työttömyyteen, rikollisuuteen tai elämänlaatuun.
Euroopan parlamentti on aina ollut kiinnostunut sekä pienten että isojen kaupunkien ongelmista, ja muistuttaisin, että vuonna 1999 Urban-yhteisöaloitetta jatkettiin Euroopan parlamentin vaatimuksesta.
Beaupuyn mietinnössä korostetaan tätä kiinnostusta ja lähetetään Euroopan komissiolle ja neuvostolle viesti, että vastedes on kiinnitettävä enemmän huomiota kaupunkien ongelmiin.
Tiedämme, että rakennerahastoja koskevissa säännöksissä Urban-yhteisöaloite sisällytetään perusohjelmiin. Euroopan parlamentti pitää tätä myönteisenä asiana ja tukee sitä neuvoston kanssa käytävissä neuvotteluissa, joissa käsitellään rakennerahastoja koskevia uusia säännöksiä vuosiksi 2007–2013.
Samanaikaisesti yritämme korostaa näissä neuvotteluissa yhä enemmän kaupunkiulottuvuutta ja painottaa, että on tarpeen laatia luettelo niistä kaupungeista, joissa rakennerahastojen kaikkia jäsenvaltioita koskevia ohjelmia toteutetaan kaudella 2007–2013, jotta jäsenvaltioiden kaupunkeja koskevia toimia voitaisiin täsmentää.
Vastaavasti odotamme Euroopan komissiolta suuntaviivoja varmistuaksemme siitä, miten Euroopan unionin etua kaupungeissa täsmennetään myös suuntaviivojen avulla, ja olemme valmiit myös tukemaan Euroopan komission tekemiä erityisehdotuksia samalla kun pysymme koko ajan uskollisina sille toimintalinjalle, jonka parlamentti on valinnut monia vuosia sitten.
Richard Falbr (PSE ).
   – Hyvät kollegat, minulla oli ilo ja kunnia työskennellä jäsen Beaupuyn kanssa kaupunkiulottuvuutta laajentumisen yhteydessä käsittelevän mietinnön laatimisessa. Pääsimme suhteellisen varhaisessa vaiheessa yksimielisyyteen siitä, että uusien jäsenvaltioiden kaupunkeja koskevat ongelmat eivät eroa niistä, jotka ovat vaivanneet – ja jotka hyvin pitkälti vaivaavat edelleen – kaupunkikeskuksia niissä maissa, jotka ovat olleet jäsenvaltioita paljon pitempään. Sanon tämän vain osoittaakseni, miten samanlaisia me itse asiassa olemme.
Suhtaudun myönteisesti siihen, että parlamentti käsittelee kaupunkeja ja taajamia koskevia kysymyksiä, ja toivon, että tähän aloitteeseen saadaan komissiolta oikeasuhtainen vastaus käytännön toimenpiteiden muodossa.
Kuten Tšekin kaupunkien edustajien kanssa käymissäni keskusteluissa kävi ilmi – eikä minulla ole syytä epäillä, etteikö tilanne olisi samanlainen muissakin uusissa jäsenvaltioissa – kiireellisimmät ongelmat liittyvät edellisiltä vuosilta jääneisiin suuriin investointivajeisiin, armeijalta jääneeseen omaisuuteen, liikenteeseen sekä teollisuusalueiden joutomaiden ja elementtilähiöiden elvyttämiseen. Voisin jatkaa listaa loputtomiin.
Emme saa unohtaa, että kaupungit ja kunnat ovat tärkeitä osapuolia EU:n koheesiopolitiikassa. Vuosina 2000–2006 noin 30 miljardia euroa varattiin kaupungeille, ja olen vahvasti sitä mieltä, että tulevissa rahoitusnäkymissä vuosiksi 2007–2013 tämä summa ylitetään selvästi. Jotkut valittavat siitä, että hanke-ehdotusten ja anomusten jättämiseen yhteisön rahastoista myönnettäviä määrärahoja varten liittyy hyvin paljon byrokratiaa. Haluan muistuttaa heille, että puhumme nyt unionin veronmaksajien, meidän kansalaistemme, rahoista, ja meidän on sen vuoksi annettava asiaa koskevat selkeät säännöt ja toimittava varovasti käsitellessämme niitä. 
Sarah Ludford (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, talousarviossa on kokonainen maataloutta ja maaseudun kehittämistä koskeva otsake, joka todellakin kahmaisee puolet EU:n käytössä olevista varoista, mutta kaupunkien tukemiseen ei ole yhtään otsaketta siitä huolimatta, että – kuten jäsen Beaupuyn mietinnössä muistutetaan – neljä viidesosaa eurooppalaisista asuu kaupungeissa.
Jotkin pahimmista puutteista, suurimmista tarpeista ja vaikeimmista ympäristöhaasteista ovat todellakin kaupungeissamme. Totean kuitenkin jäsen Libickille, että kaupungit ovat myös Euroopan suurimman dynamiikan, vaurauden ja kulttuurisen rikkauden lähteitä. Me maksamme laskut. Voin ja aion väittää 8 miljoonalle valitsijalleni Lontoossa – tämä luku muuten tekee Lontoosta kaupungin, joka on suurempi kuin 11 jäsenvaltiota, mutta jolla ei ole kuitenkaan vastaavaa edustusta parlamentissa – että heidän pitäisi maksaa maaseudun kestävästä kehittämisestä. En kuitenkaan voi enkä aio taivutella heitä tukemaan suurella vaivalla ansaituilla rahoillaan jälleen uuden Mersun ostamista jollekin "murokeisarille". Rehellisesti puhuen en myöskään pysty selittämään heille, miksi 80-prosenttisen enemmistön etuja niin ylenkatsotaan EU:n politiikassa. Tämän vuoksi suhtaudun myönteisesti jäsen Beaupuyn mietintöön ja varsinkin hänen puheenjohtajuuteensa parlamentin kaupunki- ja asuntoasioita käsittelevässä laajennetussa työryhmässä. Suhtaudun myönteisesti myös komission jäsenen Hübnerin antamaan lupaukseen tutkimuksesta, jossa käsitellään kaupunkien osuutta aluekehityksessä, sekä siihen, että puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta aikoo selvästi tehdä kaupunkikehityksestä erityisen tavoitteen. Harmi, ettei puheenjohtajavaltion edustaja ole tänään läsnä.
Oma erityinen huolenaiheeni liittyy oikeus- ja turvallisuuspolitiikkaan kaupunkialueilla. Turvapaikka- ja maahanmuuttoasiat sekä rikollisuuden ja terrorismin torjunta ovat keskeisiä huolenaiheita kaupungeissa. Suurin osa siirtolaisista saapuu nimenomaan kaupunkeihin. Torjuaksemme terrorismin uhkaa pyrimme tekemään yhteistyötä muun muassa Lontoon, Pariisin, Madridin, Amsterdamin ja Brysselin etnisten vähemmistöyhteisöjen kanssa; niissä kuitenkin vieraantuminen ja köyhyys aiheuttavat jännitteitä, joita sortopolitiikka vain pahentaa.
Olisin kiitollinen, jos esittelijä voisi – hän on nimittäin ystävällisesti ilmoittanut haluavansa tehdä niin – tehdä muutamia pieniä muun muassa oikeus-, turvallisuus- ja vapauspolitiikkaa koskevia suullisia tarkistuksia erinomaiseen mietintöönsä. 
Mieczysław Edmund Janowski (UEN ). –
   Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella jäsen Beaupuytä hänen mietinnöstään ja todeta, että oli kunnia kuulua hänen ryhmäänsä. Tähän asti kaupunkikysymyksissä ei selvästikään ole ollut yhtenäistä yhteisön politiikkaa, vaikka yli kolme neljäsosaa unionin kansalaisista asuu kaupunkialueilla. Tämänpäiväinen keskustelu osoittaa näin ollen aitoa realismia. Olen iloinen, että tällainen asiakirja on laadittu. Voin myös ilolla todeta, että siinä viitataan eurooppalaiseen kaupunkisuunnittelun peruskirjaan (European Urban Charter) ja uuteen Ateenan peruskirjaan (New Athens Charter).
Kaupunkeja koskevia asioita ei tietenkään koskaan voida tarkastella viittaamatta kaupunkeja ympäröiviin alueisiin, jotka muodostavat taajamia. Tärkeää on muistaa myös laajojen maaseutualueiden olemassaolo. Kautta historian kaupunkien kehitys on vauhdittanut kokonaisten alueiden kehitystä, ja vastaavasti kaupunkien rappeutuminen on johtanut alueiden heikkenemiseen. Tämä pätee yhä erityisesti alueiden pääkaupunkeihin eli toisin sanoen paikallisiin suurkaupunkikeskuksiin. Sen vuoksi on järkevää sisällyttää kaupunkialueet aluekehityksen strategisiin tavoitteisiin ja mahdollistaa kaupungeille näin täysimääräinen tuki koheesiorahastosta ja rakennerahastoista.
On tietenkin tiettyjä erityiskysymyksiä, jotka liittyvät kunnallistekniikkaan. Ne koskevat kaupunkiliikennettä, energia- ja vesihuoltoa, jätevesihuoltoa ja jätteiden kierrätystä. Kaupungeilla on kuitenkin myös muita tehtäviä, ja haluaisin mainita niistä erityisesti koulutuksen ja kulttuurin edistämisen. Kaupunkien on myös huolehdittava monenlaisista yhteiskunnallisista kysymyksistä. Nykyisin niitä ovat vakavat turvallisuusongelmat, työttömyys sekä kaupunkikeskustojen kuoleminen, josta jäsen Libicki aiemmin puhui.
Lopuksi haluaisin muistuttaa, mitä paavi Johannes Paavali II kerran totesi Italian kaupunkien edustajille, sillä se liittyy komission jäsenen esiin tuomaan inhimilliseen näkökulmaan. Pyhä isä totesi, ettei kaupunki voi olla itse tarkoitus. Sen päämääränä pitäisi olla ihmisten palveleminen, mihin kaupunkien rakenteet ja tärkeimmät periaatteet olisi myös sovitettava. Hän jatkoi, että julkisten viranomaisten olisi varottava unohtamasta tätä totuutta, jotta ne eivät muuttuisi vain koneistoksi, joka hyrrää hyödyttömästi ja joka voi aiheuttaa tapaturmia. Pyrkikäämme siis kaikki toimimaan hyödyllisesti niin parlamentissa, komissiossa, neuvostossa kuin missä tahansa Euroopan kaupungissa. 
James Hugh Allister (NI ). –
   Arvoisa puhemies, kaupunkikehitys ei varsinaisesti kuulu Euroopan unionin toimivaltaan, vaikka kansallisvaltioissa yhteisön aluepolitiikalla ja muilla politiikoilla onkin kaupunkikehitykseen olennainen vaikutus. Urban II -aloitteesta avustettiin Pohjois-Irlannissa omaan vaalipiiriini kuuluvaa Pohjois-Belfastia erittäin hyödyllisessä ohjelmassa. Nyt, kun Urban II on kuitenkin päättymässä, ei voida enää vastata Itä- ja Etelä-Belfastin erittäin köyhien alueiden samantyyppisiin tarpeisiin. Nämä ovat niitä alueita, jotka olivat pääosassa äskettäisissä katulevottomuuksissa, joilla on paljon köyhyyttä ja joita on hoidettu erittäin huonosti. Alueilla tarvitaan kauaskantoista ja konkreettista apua.
Tulevaisuuden osalta totean, että vuodesta 2007 alkaen toteutettavaa aluepolitiikkaa koskevaan lainsäädäntöehdotukseen kaupunkiulottuvuus on sisällytetty erittäin selkeästi. Lisäksi kilpailukykyä ja työllisyyttä koskevissa tavoitteissa, joiden vaatimukset alueeni täyttää, sitoudutaan keskittymään sellaisiin alueisiin, joiden ongelmat ovat kaikkein vakavimpia. Näin ollen odotan mainitsemiani Belfastin köyhiä alueita varten todella merkittävää tukiohjelmaa. 
Jan Olbrycht (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopan unioni on kohdannut uusia haasteita sekä unionin taloudellisen tilanteen että tämänhetkisen ja tulevan laajentumisen seurauksena. Viimeisten 30 vuoden aikana poliittisten tavoitteiden täytäntöönpanossa on keskitytty pääasiassa taloudelliseen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen. Toteutettujen toimenpiteiden tuloksista voidaan päätellä, että näihin tavoitteisiin on lisättävä myös alueellinen yhteenkuuluvuus. Kun ajatellaan laajemmin kaupunkien keskustojen ja reuna-alueiden sekä suurkaupunkialueiden ja pienten väestökeskittymien väliseen suhteeseen liittyviä uusia ongelmia, kaupunkikehityksen merkitys kasvaa.
Lissabonin strategian mukaisesti kaupungeista on tarkoitus tulla kehitystä edistävän innovatiivisen toiminnan keskuksia. Sen vuoksi kaupungit ovat valmiita muuttumaan mahdollisiksi kehityksen moottoreiksi Euroopan unionissa. Samanaikaisesti näissä samoissa kaupungeissa on kuitenkin pantu merkille sisäisten erojen kasvaminen sekä sosiaalisten ongelmien huolestuttava lisääntyminen ja jopa joidenkin ryhmien sosiaalinen syrjäytyminen. Sen vuoksi kaupunkeihin olisi kiinnitettävä erityistä huomiota.
Toivon siis vilpittömästi, että kaupunkikysymyksiin kiinnitetään riittävästi huomiota kaikissa yhteisön politiikoissa eikä vain koheesiopolitiikassa. Erityisen tärkeää on mielestäni ymmärtää, että kaupunkiulottuvuus on sisällytettävä koheesiopoliittisten tehtävien toteutukseen tavoitteen 1 ja myös tavoitteen 2 alueilla Lisäksi vastuu hankkeiden hallinnoinnista olisi järkevää antaa kaupungille silloin, kun toteutetaan kaupungin omia elvytysohjelmia. 
Stavros Arnaoutakis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, jos kerran pyrimme parantamaan kaikkien kansalaistemme elämänlaatua ja niiden yhteiskuntien tasapainoista kehittymistä, joissa elämme, miten on mahdollista, että kaupunkiulottuvuus ei ole poliittisen ohjelmamme ensisijaisena tavoitteena?
Kaupungeilla on tärkeä asema sekä Euroopan sosiaalisessa elämässä että talous- ja kulttuurielämässä. Tällä hetkellä eurooppalaisten kaupunkien ja kaupunkialueiden – joilla asuu 78 prosenttia väestöstämme – tilanne on jokseenkin paradoksaalinen.
Toisaalta, koska vauraus, tietämys ja taitotieto ovat keskittyneet kaupunkeihin, nämä edistävät kehitystä yhä kilpailuhenkisemmässä maailmantaloudessa. Kaupungit ovat myös koulutuksen, terveydenhuollon ja liikenteen kaltaisten julkisten palvelujen keskuksia.
Toisaalta kaupungeissa myös tulevat enimmäkseen esiin nyky-yhteiskuntamme vakavimmat ongelmat: akuutit köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen ongelmat, luonnonvaraisen ja ihmisen muokkaaman ympäristön pilaantuminen, viheralueiden puute ja ilmansaasteet, paikallisen identiteetin heikkeneminen ja korkea rikollisuusaste. Samalla kaupungeissamme esiintyy yhä akuutimpia rasismiongelmia.
Aluekehityksen ja kaupunkikehityksen välinen yhteys on selkeä, eikä sitä voida sivuuttaa niissä toimissa, joita toteutamme taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden saavuttamiseksi. Kaupunkimme eivät ole irrallisia yksiköitä. Kaikki kaupungit koosta riippumatta muodostavat yhdessä esikaupunkialueiden sekä ympäröivien maaseutualueiden kanssa koko alueen liikkeellepanevan voiman, ja niillä voi olla keskeinen rooli uudistettujen Lissabonin ja Göteborgin tavoitteiden toteuttamisessa. Tämän vuoksi on erittäin tärkeää, että kaupunkikysymyksiä hoidetaan yhteisön tasolla.
Kaupunkeja koskevasta politiikasta on tehtävä keskeinen osa sitä toimintaa, jolla pyritään luomaan vahva, kilpailukykyinen ja toteutuskelpoinen yhteisö ja säilyttämään samalla sosiaalinen yhteenkuuluvuus. Uudella ohjelmakaudella Euroopan unionin aluejärjestelmien kehittämiseen tähtäävien menettelytapojen on oltava täydentäviä, koordinoituja ja johdonmukaisia.
Koordinointia tarvitaan myös paikallisella, alueellisella, kansallisella ja yhteisön tasolla kaikkien kumppaneiden toteuttamissa toimissa, ja kestävän kehityksen edistämisessä on hyödynnettävä asianmukaisesti kaupunkien potentiaalia.
Sekä rajat ylittävän ulottuvuuden että kaupunkiulottuvuuden on oltava osa kaikkia Euroopan unionin politiikkoja. 
Alessandro Battilocchio (NI ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, puhun Italian uuden sosialistipuolueen puolesta. Olen Tolfan – Rooman pohjoispuolella sijaitsevan ihastuttavan pikkukaupungin – pormestari, ja jopa tässä tehtävässä olen huomannut, miten paljon talouskehitykseen ja sosiaaliseen ulottuvuuteen vaikuttaa se, että kansalaiset kerääntyvät ja integroituvat kaupunkikokonaisuuteen. Kaupungeissamme on havaittavissa yhä erilaisempia todellisuuksia – eri kansallisuuksia, erilaisia tarpeita, eri tasoilla ilmeneviä ongelmia – ja tällä tavoin ne ovat koko Euroopan unionin alueen makrotaloudellisten tapahtumien mikrokosmoksia.
Tämän vuoksi ymmärrän, miten yhdentymiseen sekä sosiaalisen, taloudellisen ja ympäristöllisen kehityksen edistämiseen tähtäävillä toimilla voi vastaavasti olla myönteisiä vaikutuksia kansalaisiin, mikä puolestaan tuo lisäarvoa Euroopan unionille. Kaikki vähäinenkin menestys voi itse asiassa lisätä kansalaisten kypsyyttä, avarakatseisuutta ja eurooppalaisuutta, jolloin he pystyvät ymmärtämään kohtaamiaan haasteita sekä jatkamaan Lissabonissa valitulla tiellä.
Tämän vuoksi auttavan käden ojentaminen uusien jäsenvaltioiden kaupungeille on tärkeä keino luoda sitä tasa-arvoa, johon EU pyrkii kaikissa jäsenvaltioissaan. Tällä tavoin kaikenlainen kitka ja eriarvoisuus voidaan lopultakin poistaa, jotta voidaan toteuttaa yhtenäistä Eurooppa-hanketta, jossa otetaan erityisesti huomioon vähemmistöjen ja vähiten kehittyneiden alueiden vähäosaisimpien ryhmien kohtaamat ongelmat. 
Francesco Musotto (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tämänpäiväisessä Beaupuyn mietintöä koskevassa laajassa keskustelussa ja ennen kaikkea komission jäsenen asiaa koskevassa tärkeässä puheessa on täällä istuntosalissa hahmoteltu uutta eurooppalaista kaupunkia myös laajentuminen huomioon ottaen.
On kuitenkin tarpeen korostaa ja palauttaa mieliimme, että yli 78 prosenttia unionin väestöstä asuu kaupungeissa, joista 50 prosenttia sijaitsee tiheään asutuilla alueilla ja 26 prosenttia alueilla, joilla asutus on keskitiheää. Tämän vuoksi kaupungit muodostavat puitteet, joissa Euroopan unionin kansalaisten enemmistö elää.
Viime aikoina olemme huomanneet, miten kaupunkiulottuvuuden merkitystä koheesiopolitiikassa on vähätelty, ja sen vuoksi mietinnössä muutetaan täysin lähestymistapaa, jota emme voineet kannattaa.
On muistettava, että 15 jäsenvaltion unionissa on myös Lontoon, Pariisin, Milanon, Berliinin ja Hampurin yhdistävä "viisikulmio". Se on alue, jolle on keskittynyt suuri osa Euroopan taloustoiminnasta ja väestöstä. Viisikulmio-ajattelu on tietenkin täydessä ristiriidassa Euroopan perustuslakisopimuksessa esitetyn alueellisen koheesion käsitteen kanssa, jossa korostetaan – erityisesti pienten ja keskikokoisten – kaupunkien asemaa avaintoimijoina aluekehityksessä sekä Lissabonin ja Göteborgin tavoitteiden toteuttamisessa.
Näin ollen, vaikka tunnistammekin ne käytännön ongelmat, joita uudet jäsenvaltiot ovat kohdanneet ja joita niiden on myös jatkossa kohdattava, meidän on kuitenkin muistettava, että jopa vanhojen jäsenvaltioiden kaupungit on pitänyt integroida yhteisön järjestelmään ja alueeseen.
Niinpä sosiaaliset ongelmat – alueellinen syrjintä, rikollisuus, asuntopula ja työttömyys – ovat tärkeimpiä ongelmia, joihin meidän on käytävä käsiksi ja joita meidän on pyrittävä jatkossakin ratkaisemaan erityisesti sen vuoksi, että Urban-ohjelmaa ei enää jatketa Euroopan unionin yhtenä yhteisöaloitteena. 

Gábor Harangozó (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, Beaupuyn laatima aluekehitysvaliokunnan valiokunta-aloitteinen mietintö tarjoaa tilaisuuden korostaa selkeästi, että kaupunkeihin liittyvät ongelmat ovat haasteita, joita on käsiteltävä yhteisön tasolla eikä vain kansallisella tai alueellisella tasolla.
Kun otetaan huomioon edellinen laajentuminen sekä Romanian ja Bulgarian tuleva liittyminen unioniin, on selvää, että nyt jos koskaan tarvitaan Euroopan laajuista strategiaa, jotta voidaan vastata unionin jäsenvaltioiden yhä erilaisempien kaupunkipolitiikkojen asettamiin haasteisiin.
Kotimaassani ja useimmissa uusista jäsenvaltioista on vakavia laaja-alaisia ongelmia, joihin on puututtava selkeästi kattavilla toimenpiteillä, esimerkiksi taloudellisilla ja sosiaalisilla toimilla, joilla pyritään elvyttämään rappeutuneita sisäkaupunkialueita ja peruskorjaamaan sotien jälkeen rakennettuja laajoja elementtilähiöitä.
Näiden ongelmien syyt eivät liity ainoastaan uusiin jäsenvaltioihin, vaikka niissä ongelmat ovatkin vakavampia kuin muualla unionissa. Uusissa jäsenvaltioissa noin 40 prosenttia kaupunkiväestöstä asuu näillä huonokuntoisilla alueilla ja muodostaa kaupunkeihimme ghettoja. Kaupunkien rappeutumisesta johtuvien tuhoisien sosiaalisten ja taloudellisten seurausten lisäksi on otettava huomioon myös ympäristönäkökohdat.
On selvää, että uudet jäsenvaltiot ja kaupungit eivät yksinkertaisesti kykene vastaamaan näihin haasteisiin yksin. Uuteen asetusehdotukseen sisältyvien kaupunkeja koskevien yhdennettyjen toimien soveltamisala on hyvin rajallinen. Näin ollen rappeutuvien sisäkaupunkialueiden ja laajojen lähiöiden kohtalo näyttää entistä huonommalta.
Kaikki ovat samaa mieltä siitä, että kaupungeilla ja taajamilla tai kaupunkialueilla on keskeinen merkitys elvytystoimien onnistumisessa ja Göteborgin tavoitteiden saavuttamisessa. Myös se on selvää, että kaupungeilla ja taajamilla on tärkeä merkitys aluekehitykseen liittyvien tavoitteiden saavuttamisessa. Sen vuoksi on äärimmäisen tärkeää vahvistaa selkeästi kaupunkiulottuvuutta EU:n tärkeimmissä ohjelmissa. Kaupunkiulottuvuuden vahvistaminen ei tarkoita sitä, että pyydämme lisää rahaa. Päinvastoin pyydämme lisää joustavuutta ja mahdollisuutta kohdistaa käytettävissä olevat varat kiireellisimpien ja tärkeimpien ongelmien hoitoon. 
Oldřich Vlasák (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, EU:ssa on jo vuosien ajan puhuttu siitä, miten unionia voitaisiin tuoda lähemmäs kansalaisia. Tähän on itse asiassa olemassa hyvin yksinkertainen ratkaisu. Yhteisön politiikalla on vastattava niiden vaatimuksiin ja tarpeisiin, joihin se välittömästi vaikuttaa, ja näistä ensimmäisiä ovat kaupungit ja yhteisöt, jotka edustavat merkittävää osaa EU:sta. Meidän on otettava huomioon se, että äskettäin laajentuneessa unionissa on yli 73 000 paikallisviranomaista, ja näissä elimissä työskentelevät joutuvat ensimmäisinä arvioimaan EU:n kansalaisten reaktioita ja hoitamaan Euroopan toimielinten tai kansallisten hallitusten tekemien päätösten seurauksia. Kun kyseessä on kaupunkipolitiikka, työtä on kaksin verroin. Ensiksi olisi lähestyttävä kaupunkien ja yhteisöjen johtajia.
Oletan meidän olevan samaa mieltä siitä, että keskustelujen käyminen kaikkien paikallisviranomaisten kanssa on rahoitusmielessä käytännössä mahdotonta. Sen sijaan näiden viranomaisten muodostamien yhteenliittymien kanssa keskusteluja olisi helppo järjestää. Esimerkiksi Tšekin tasavallassa kaupunki- ja kuntaliitto kattaa lähes kolme neljäsosaa Tšekin tasavallan väestöstä ja tarjoaa foorumin vuoropuhelulle paikallisviranomaisten ja hallituksen välillä. Tämä on seurausta äskettäin tehdystä yhteistyösopimuksesta, jonka mukaan hallituksen on toimitettava kaikki uudet yhteisöjä koskevat poliittiset ehdotukset unionin kommentoitavaksi ja sen jälkeen keskusteltava näistä kommenteista asianomaisten yhteisöjen kanssa. Tämäntyyppinen vuoropuhelu hyödyttäisi EU:ta.
Kansalliset kuntien yhteenliittymät kuuluvat unionin järjestöjen alaisuuteen. Esimerkiksi täällä Brysselissä muutaman kymmenen metrin päässä parlamentin rakennuksesta sijaitsee Euroopan kuntien ja alueiden neuvoston päätoimipaikka. Sanon tämän sen vuoksi, että me voimme hyödyntää tällaisten kattojärjestöjen potentiaalia ja tehdä niiden kanssa enemmän yhteistyötä. Kaupunkipolitiikan osalta meillä on tähän tilaisuus jo kaupunkien roolia uudistetussa rakennepolitiikassa vuosiksi 2007–2013 koskevan keskustelun yhteydessä.
Hyvät kollegat, on symbolista, että keskustelemme EU:n kaupunkiulottuvuutta koskevasta kysymyksestä samalla kun Brysselissä vietetään alueita ja kaupunkeja koskevaa eurooppalaista viikkoa. Sen vuoksi haluaisin pyytää aluekehitysvaliokuntaa ja komissiota kannattamaan tätä aloitetta, johon kaupungit otetaan mukaan. Jotta asiasta kuitenkin voitaisiin käydä kunnon vuoropuhelua, kumppanimme tarvitsevat aikaa voidakseen antaa oman panoksensa, ja me tarvitsemme aikaa, jotta voimme käyttää heidän panostaan hyvin ja vastineeksi parantaa työn alla olevien lakien ja aloitteiden laatua.
Lopuksi kiitän esittelijä Beaupuytä hänen työstään tämän aloitteen hyväksi, jossa mielestäni otetaan huomioon Euroopan kaupunkien ja yhteisöjen todelliset tarpeet. 
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, on korkea aika asettaa kaupunkipolitiikkaan liittyvät ongelmat etusijalle koheesiopolitiikan täytäntöönpanossa. Tämä on erityisen toivottavaa, kun muistetaan, että noin 80 prosenttia Euroopan unionin väestöstä asuu kaupungeissa, kuten täällä istuntosalissa on tänään jo monesti korostettu. Kaupungeilla on ratkaiseva merkitys aluekehitykselle ja Lissabonin ja Göteborgin tavoitteiden saavuttamiselle. Kaupungit ja niitä ympäröivät alueet luovat kasvua ja innovaatiota sekä taloudellista, sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta. Kuitenkin myös vaikeimmilla ongelmilla on tapana keskittyä kaupunkeihin. Tarkoitan sosiaalista syrjäytymistä, alueellista ja etnistä syrjintää, väkivaltaa, huumeita, saasteita, työttömyyttä ja laitonta kaupankäyntiä.
Kaupunkipolitiikassa voidaan huomata selkeitä eroja Euroopan unionin maiden välillä erityisesti viimeisimmän laajentumisen ja 10 uuden jäsenvaltion unioniin liittymisen jälkeen. Nämä erot johtuvat osittain erilaisesta talouskehityksen asteesta ja osittain myös siitä, ettei tietyissä jäsenvaltioissa toteuteta kaupunkipolitiikkaa kansallisella tai alueellisella tasolla. Vaikeita kaupunkiongelmia on havaittu erityisesti uusissa jäsenvaltioissa, ja ne liittyvät muun muassa asuntokannan hallintaan, puutteelliseen infrastruktuuriin, liikenteeseen, luonnonvaraisen ympäristön suojeluun ja jätehuoltoon. Lisäksi sosiaalisesta syrjäytymisestä tai laiminlyödyissä elementtilähiöissä asumisesta johtuvia vakavia ongelmia on eniten juuri uusissa jäsenvaltioissa. Tämän vuoksi on erittäin tärkeää toteuttaa tehokkaita toimia jälkiteollisten alueiden elvyttämiseksi näissä maissa.
Euroopan komissio ei saisi enää vitkastella, vaan sen olisi ryhdyttävä tehokkaisiin toimiin kaupunkipolitiikan koordinoimiseksi. Komission olisi erityisesti asetettava etusijalle kaupunkikehitystä koskevien välineiden kehittäminen, parhaiden käytäntöjen ja kokemusten vaihto sekä yhteishankkeet, jotka vahvistavat alueiden välistä ja valtioiden välistä yhteistyötä. Vasta sitten näistä uusista kaupungeista voi olla unionille etua sen sijaan, että ne olisivat sille riesana, ja siksi Beaupuyn mietintö on tärkeä. Kannatan sitä ja haluaisin kiittää esittelijää kovasti hänen tekemästään työstä. 
Alexander Stubb (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluaisin esittää kolme huomautusta. Ensinnäkin haluan kiittää esittelijää mielestäni erinomaisesta mietinnöstä. Meistä asuu kaupungeissa 78 prosenttia. Kaupungeissa on se hyvä puoli, että ne ovat yleinen eurooppalainen ilmiö ja että myös unionin vastustajat, kuten jäsen Allister, kannattavat Urban II -aloitetta. Jo tämä on askel oikeaan suuntaan.
Toiseksi, koska aluepolitiikasta vastaava komission jäsen on läsnä, haluan keskittyä paitsi kaupunkeja koskeviin myös muihin Itämeren alueeseen liittyviin kysymyksiin. Ehkä aluepolitiikan pääosasto ja komission jäsen voisivat kiinnittää huomiota siihen, että kahdeksassa maassa on monia vanhoja hansakaupunkeja Itämeren alueella. Ehkä maat voisivat harkita Itämeren strategiaa tältä pohjalta. Haluan myös painottaa, että kaupungit ovat tärkeimpiä kasvun, innovaation ja talouskehityksen keskuksia sekä sosiaalisia ja alueellisia keskuksia, minkä vuoksi tämän pitäisi olla painopisteenä.
Haluaisin esittää viimeisen huomautuksen ystävälleni Libickille ja viitata eiliseen keskusteluun siitä, mitä komission jäsen McCreevy sanoi tai jätti sanomatta. Olen suomalainen ja edustan näin ollen "hyvinvointijärjestelmää". Riippumatta siitä, mitä komission jäsen McCreevy sanoi, toimimme mielestäni eilen monellakin tavoin väärin. Maailman talousfoorumi arvioi Suomen olevan maailman kilpailukykyisin kansantalous. Ruotsi on kolmannella ja Tanska neljännellä sijalla. Yhden asian voin kuitenkin taata: viimeinen ihminen, jonka haluan kuulla saarnaavan minulle kilpailukyvystä, on saksalainen sosiaalidemokraatti Schulz!
Lambert van Nistelrooij (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, jäsen Beaupuy on onnistunut laatimaan erinomaisen mietinnön. Siihen sisältyy aloitteita, jotka voidaan panna suoraan täytäntöön vuosia 2007–2013 ajatellen. Oli miellyttävää kuunnella tänä aamuna komission jäsenen Hübnerin puhetta, jossa hän antoi sensuuntaisia erityissitoumuksia, että voimme odottaa uutta lainsäädäntökehystä jo joulukuussa pidettävässä epävirallisessa neuvoston kokouksessa. Kannatan mietintöä varauksetta.
Jacques Delors puhui usein alueiden muodostamasta Euroopasta. Tämänhetkisen tilanteen perusteella voitaisiin puhua alueiden ja kaupunkien muodostamasta Euroopasta. Viime vuonna avustin sellaisen tutkimuksen käynnistämisessä, jossa vertailtiin kahdeksaa maata, kahdeksaa aluetta ja kahdeksaa kehityskeskuksena toimivaa kaupunkia. Tutkimukseen osallistuivat muun muassa Milano, Dublin, Bristol ja Nantes, ja se osoitti, että parhaita tuloksia syntyy, kun alue ja kaupunki työskentelevät mahdollisimman tehokkaasti yhdessä.
Tämän vuoksi on tärkeää, että sama yhteenkuuluvuus – ei siis kilpailu – on kaikenlaisten analyysien perustana. Alueen ja kaupunkien välinen yhteenkuuluvuus, hyvä hallinnointi ja monella tasolla toteutettava hallinnointi luovat parhaat kehitysnäkymät. Olen pannut merkille, että Euroopassa, jopa kotiseudullani, on kehittymässä uudenlainen synteesi: hierarkia on väistymässä synergian tieltä.
Vaalipiiriini kuuluu , laaja alue, jolla sijaitsee viisi voimansa yhdistänyttä kaupunkia. Hyvä aluepolitiikka edellyttää myös hyvää kaupunkipolitiikkaa. Näin ollen haluaisin palata tähän asiaan sitten, kun asetukset vahvistetaan myöhemmin tänä vuonna. Kaupunkeja koskevien luettelojen laatiminen ohjelmien edistämiseksi on hyvä asia edellyttäen, ettei se johda pirstaloitumiseen. Yhteenvetona totean, että koska kaupungit ovat alueidensa pioneereja niin sosiaalisissa kuin taloudellisissakin kysymyksissä, meidän olisi aluekehitysvaliokunnassa hyvä selventää vielä valiokunnan tehtävää kaupunkiulottuvuuden osalta.
Lopuksi komission jäsen on todennut, että hän haluaisi vieläkin vahvistaa kaupunkiulottuvuutta kyseisissä asetuksissa. Kysyisin häneltä, voisiko hän vielä kommentoida tätä tämän istunnon aikana. 
Richard Seeber (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, olen jäsen Casan sijaisena, sillä hän on tänään huonovointinen ja hän pyysi minua käyttämään hänelle kuuluvan puheajan. Toivomme joka tapauksessa, että hän toipuu nopeasti, jotta hän pääsee mahdollisimman pian taas jaloilleen ja käyttämään puheoikeuttaan tässä salissa.
Kiitän jäsen Casan puolesta jäsen Beaupuytä hänen erinomaisesta mietinnöstään. Me kaikki olemme varmasti tietoisia siitä, että kaupunkien on oltava kaikkien tulevaisuuden aluepolitiikkojen polttopisteessä, sillä niihin keskittyvät ne ongelmat, joita aluepolitiikassa joudutaan tulevaisuudessa käsittelemään. Tiedämme, että 80 prosenttia väestöstä asuu taajamissa, että yhä useammat ihmiset muuttavat kaupunkeihin ja että tähän liittyvät ongelmat muuttuvat yhä akuutimmiksi.
Aluepolitiikkamme käyttäminen siihen, että kaupunkejamme ympäröivät alueet pidetään puoleensavetävinä ja että kaupunkeihin suuntautuvaa muuttovirtaa voidaan ehkäistä, jää väistämättä yhteisön tehtäväksi. Näin ollen Euroopan unionin olisi kaudella 2007–2013 turvauduttava järkeviin politiikkoihin paitsi kaupungeissa myös maaseudulla ja erityisesti vuoristoalueilla ja syrjäisillä alueilla, jotta näillä asuville ihmisille voidaan tarjota asianmukaiset työolot. Tämä ei kuitenkaan saisi tarkoittaa sitä, että meidän olisi laiminlyötävä kaupunkeja, sillä monet niissä esiintyvistä ongelmista voidaan ratkaista Euroopan unionin avulla ja tuella. Tämän vuoksi meidän olisi käytettävä vertailuanalyysia sellaisten ratkaisujen löytämiseksi, jotka ovat kaikkien kannalta järkeviä.
Haluaisin myös onnitella jäsen Stubbia siitä, mitä hän sanoi. Kaikki me keskieurooppalaiset suuntaamme katseemme pohjoiseen, jos nyt ei varsinaisesti ihaillen, niin ainakin hyvin lämpimin ajatuksin ja olemme itse asiassa iloisia siitä, että nämä valtiot ovat onnistuneet pitämään yllä Euroopan sosiaalista mallia. Yhdyn täysin siihen, mitä hän totesi sosiaalidemokraattista puoluetta edustavista kollegoistamme. 
Danuta Hübner,
   . Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia erittäin hyvästä keskustelusta. Kuuntelimme sitä tarkasti. Jäsen Krehl otti esiin rahoitusnäkymiä koskevan kysymyksen. Voin todeta vain, että olen hänen kanssaan täysin samaa mieltä. Mielestäni unioni ei kestä epävarmuutta enää pitempään, ilman että sillä on hyvin vakavia poliittisia, taloudellisia ja sosiaalisia seurauksia. Tämän vuoksi hyvän päätöksen puuttuminen joulukuussa aiheuttaa sellaista vahinkoa, johon unionin kansalaisilla ei ole enää varaa.
Mielestäni kaupunkiulottuvuutta koskeva keskustelu tukee laajasti ja vahvasti tarvetta lujittaa kaupunkiulottuvuutta koheesiopolitiikassamme. Jälleen kerran haluan todeta, miten paljon arvostan jäsen Beaupuyn ja hänen kanssaan työskennelleiden muiden parlamentin jäsenten ponnistuksia. Haluan myös vakuuttaa teille, että tarkastelemme kaupunkeja Euroopan laajuisesta näkökulmasta. Tarkastelemme kaikkia ongelmia ja Euroopan laajuisten kaupunkien panostusta sekä niiden vaikutusta Euroopassa tapahtuvaan muutokseen. Tiedämme myös, miten paljon voimme oppia Euroopan kaupungeista. Olemme saaneet Urban-ohjelmasta valtavan määrän hyviä käytäntöjä, ja toivon, että voimme hyödyntää niitä tulevaisuudessa.
Esitettiin myös pari erityiskysymystä. Yksi niistä liittyy sukupuolinäkökohtaan sekä miesten ja naisten tasa-arvoiseen asemaan. Tässä yhteydessä haluan todeta kaksi asiaa. Ensinnäkin mitä sääntelyyn tulee, yleisasetuksessa on asiaa koskevia säännöksiä, mutta – vastatakseni myös monien kommentteihin – olemme viime viikkoina komission kantaa tarkistaessamme ehdottaneet, että sukupuoliulottuvuus lisättäisiin ensimmäistä kertaa koheesiopolitiikan historiassa EAKR:a koskevaan asetukseen. Komissio ei ole vielä hyväksynyt ehdotusta, mutta mielestäni tämä on tärkeä edistysaskel.
Haluan todeta myös, että otamme sukupuoliulottuvuuden huomioon työn alla olevaan kaupunkikysymyksiä koskevaan työasiakirjaan liittyvissä kuulemisissa.
Asunnot mainittiin monessa yhteydessä. Kuten tiedätte, asunto-ongelma on yksi niistä kysymyksistä, joiden käsittely on vielä kesken neuvostossa käytävissä neuvotteluissa. Muita keskeneräisiä kysymyksiä, joista myös parlamentti on äänestänyt, ovat esimerkiksi yhteisrahoituksen määrä ja arvonlisäveron tukikelpoisuus. Käsittääkseni nämä ongelmat ratkaistaan rahoituskehystä koskevassa keskustelussa eikä asetusta koskevissa neuvotteluissa.
Itämeren alueen osalta haluan todeta, että se saattaa hyvinkin olla alue, jolla nykyinen Interreg-ohjelma toimii kenties parhaiten. Toivon myös, että tulevaisuudessa Itämeren alue voidaan ottaa mukaan kolmanteen tavoitteeseen valtioiden välisellä tasolla. Tämä on kuitenkin vaarassa epäonnistua, sillä kuten tiedätte, Luxemburgin puheenjohtajakaudella annettua yhteisön alueellista yritystavoitetta koskevaa talousarvioesitystä on pienennetty erityisesti valtioiden välisen ulottuvuuden osalta.
Seuraavaksi käsittelen mietintöä. Jäsen van Nistelrooijin ajoitusta koskevaan kysymykseen vastaan, että työskentelemme parhaillaan kaupunkikysymyksiä koskevan asiakirjan parissa. Käsittääkseni yksiköiden väliset kuulemiset aloitetaan komissiossa tällä tai ensi viikolla. Toivottavasti tiedän asiasta enemmän marraskuussa, kun tulen jäsen Beaupuyn ryhmän kokoukseen, mutta yleisesti ottaen voin sanoa tässä vaiheessa vain sen, että haluaisimme käydä ensimmäiset keskustelut jäsenvaltioiden kanssa jo joulukuussa, ja kuten aiemmin totesin, jatkaa sen jälkeen kuulemisia maaliskuulle saakka. Ehkä sitten – tosin meidän on vielä keskusteltava tästä – maaliskuun tietämillä voimme käsitellä näitä kysymyksiä yhteisessä kokouksessa. Joka tapauksessa meidän on keskusteltava tästä ja katsottava, mitä voimme yhdessä tehdä.
Odotan todella tulevaa yhteistyötä kaupunki- ja asuntoasioita käsittelevän laajennetun työryhmän kanssa, ja kiitän teitä vielä kerran tämänpäiväisestä keskustelusta.
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 11.00.
Alyn Smith (Verts/ALE ). –
   Kaupunkiulottuvuus on tietenkin aluepolitiikassa tärkeä. Skotlannissa muun muassa suurimmat kaupunkimme Glasgow ja Edinburgh ovat hyötyneet aluepolitiikassa EU:n kanssa tehtävästä yhteistyöstä. Ylivoimaisesti suurin kaikkeen aluepolitiikkaan liittyvä huolenaiheeni on se, että yleisestä talousarviosta ei ole vielä sovittu ja että erityisesti Yhdistyneen kuningaskunnan tuhoisien menettelytapojen vuoksi aluepolitiikka joutuisi kärsimään eniten suunnitelluista leikkauksista. Parlamentti on puhunut painokkaasti Bogen mietinnössä, ja meidän on varmistettava, että tämä on näkemyksemme myös jatkossa. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Chmielewskin laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A6-0265/2005) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi kalavarojen säilyttämisestä teknisten toimenpiteiden avulla Itämeren, Belttien ja Juutinrauman vesialueilla ja asetuksen (EY) N:o 1434/98 muuttamisesta (KOM(2005)0086 – C6-0094/2005 – 2005/0014(CNS)). 
Joe Borg,
   . Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä esittelijä Chmielewskia ja kalatalousvaliokuntaa mietinnöstä, joka koskee komission ehdotusta teknisistä toimenpiteistä Itämerellä. Olen kiitollinen valiokunnan ja esittelijän omaksumasta avoimesta asenteesta erityisesti komission ehdotuksia kohtaan, minkä ansiosta on saatu aikaan mietintö, jonka komissio voi hyväksyä lähes kokonaisuudessaan.
Tämä on hyvin tekninen asiakirja, ja kuten tiedätte, Itämerellä käytössä olevat tekniset säilytystoimenpiteet perustuvat suurelta osin kalastusalueita koskeviin Itämeren kansainvälisen kalastuskomission IBSFC:n kansainvälisesti hyväksyttyihin sääntöihin. Euroopan yhteisö on hyväksynyt joitain lisäsääntöjä omista vesialueistaan, joihin nyt kuuluu koko Itämeri lukuun ottamatta kahta pientä Venäjälle kuuluvaa osaa. 
Yhteisön lainsäädännössä toimenpiteistä säädetään kolmessa neuvoston antamassa asetuksessa, jotka ovat asetus teknisistä toimenpiteistä Itämerellä, asetus sillin teollisesta kalastuksesta – molemmat vuodelta 1998 – sekä asetus vuosittain määriteltävästä pyydystettävien kalojen enimmäismäärästä ja kiintiöistä. Viimeisin asetus sisältää myös lukuisia teknisiä säilytystoimenpiteitä.
Asetusten lukumäärän lisäksi nykyiset säännöt ovat joihinkin tapauksiin liian monimutkaisia, kun taas toisiin epäselviä ja tulkinnanvaraisia, mikä tekee niiden täytäntöönpanosta ja valvonnasta hankalaa. Komissio hyväksyi 14. maaliskuuta 2005 ehdotuksen uudeksi asetukseksi teknisistä säilytystoimenpiteistä Itämerellä. Ehdotus laadittiin vuonna 2004 toteutetun Itämeren alueen sidosryhmien ja jäsenvaltioiden laajan kuulemisen jälkeen. Ehdotuksessa yhdistetään kaikki olennaiset säännöt yhdeksi laiksi, mikä lisää oikeudellista johdonmukaisuutta. Lisäksi ehdotuksella pyritään tekemään säännöistä mahdollisimman yksinkertaisia ja tehokkaita, esimerkiksi ehdottamalla lajikohtaisten rauhoituskausien käyttöönottoa sen sijaan, että Itämeren eri alueet olisivat rauhoitettuja eri aikaan. 
Kalatalousvaliokunnan suorittama kuuleminen sujui hyvässä yhteistyöhengessä ja on johtanut hyviin tuloksiin. Komission ehdotus on hyvin tekninen ja sisältää paljon pyydysten valmistamiseen ja käyttöön liittyviä yksityiskohtia. Olen tyytyväinen, että esittelijä ja kalatalousvaliokunta ovat onnistuneet käsittelemään ehdotuksen hyvin teknisiäkin osia ja saaneet aikaan monia tarkistuksia, joilla ehdotusta parannetaan. Tarkistukset 5 ja 6 ovat hyviä esimerkkejä tästä. Troolin verkoille esitettiin tiukkoja sääntöjä niiden tehokkaan valikoivuuden takaamiseksi. Näillä tarkistuksilla sallitaan tiukkojen sääntöjen löyhempi soveltaminen troolin peräpäässä. Tällä tavoin pyydyksen valikoivuus ei kuitenkaan kärsi. Sääntöjä on yksinkertaistettu niin, että kalastajien on helpompi ymmärtää niitä, ja merivalvontaa on helpotettu. 
Tuen kaikkia paitsi yhtä 15:stä mietinnössä ehdotetusta tarkistuksesta. Ainoa tarkistus, johon suhtaudun varauksella, on tarkistus 3. Jos hyväksymme, että kalastusalueiden tarkastajat voivat poimia otoksia saaliista vain, jos kalastusaluksen omistaja on hyväksynyt otoksen, huononnamme tarkastajan mahdollisuuksia suorittaa tarvittavat tarkastukset. Minun on lisäksi muistutettava teitä siitä, että tarkastajan on aina todistettava, että heidän poimimansa otokset edustavat hyvin saalista. En siten pysty tukemaan tarkistuksen 3 hyväksymistä.
Hyväksyn tarkistuksen 9, joka koskee ajoverkkojen ja muiden pussiverkkojen vaikutuksesta merinisäkäskantaan tehtävän arvioinnin käyttöönottoa. Haluan kuitenkin tehdä selväksi, etten ole valmis hyväksymään muutosta, joka koskee ajoverkkojen käytön vaiheittaista kieltoa, jonka neuvosto jo hyväksyi parlamentin tuella vuonna 2004.
Lopuksi haluan kiittää vielä kerran esittelijää ja valiokuntaa erinomaisesta työstä. 
Zdzisław Kazimierz Chmielewski (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, mietintöni koskee 14. maaliskuuta 2005 annettua ehdotusta neuvoston asetukseksi kalavarojen säilyttämisestä Itämerellä teknisten toimenpiteiden avulla. Asetus on yksi monista Euroopan unionin asiakirjoista, joilla pyritään toisaalta kokoamaan yhteen nykyiset ratkaisut ja toisaalta laajentamaan niiden soveltamista kymmeneen uuteen jäsenvaltioon, joista neljä tunnetusti sijaitsee Itämeren alueella. Alusta asti on huomattava, ettei neuvoston ehdotuksen sisältö kokonaisuudessaan miellytä näitä neljää valtiota. Monet keskeisimmät artiklat torjuttiin välittömästi. 
Esittelijänä ja samalla yhden kyseessä olevan valtion kansalaisena olin kohtuuttoman vaikeassa tilanteessa. Kotimaani on itse asiassa yksi niistä valtioista, joihin uusi direktiivi vaikuttaa todennäköisesti eniten. Minun oli suunnistettava tämän poliittisen labyrintin läpi, mikä ei ollut helppo tehtävä. Haasteenani oli jälleen kerran löytää kannattava kompromissi, mikä oli tässä tapauksessa erityisen vaikeaa, koska se koski teknisiä kalastustoimenpiteitä, joihin liittyvissä asioissa on vaikea saada sopua aikaan. Kalastustekniikoihin vaikuttavat poliittisten tavoitteiden lisäksi myös varsinkin kalamäärien tarkkailu, jota kalastajat käytännössä tekevät, ja itse kalat, joihin ei poliittinen sovittelu vaikuta.
Onnistuimme onneksi vähentämään kiistanalaiset kysymykset ainoastaan muutamaan ratkaisevaan kysymykseen. Kiitokset työstä kuuluvat kaikille mietinnön laadintaan osallistuneille parlamentin jäsenille ja Euroopan komission edustajille. He onnistuivat ennen kaikkea pääsemään kompromissiin turskankalastuksessa käytettävistä pyydyksistä. Turska on Itämeren tärkein kala ja suurin tulonlähde alueen kalastajille. Tiedän tämän olevan vain pieni yksityiskohta, mutta neuvoston ehdotuksessa suositeltiin BACOMA-verkonperän käyttöä, koska siinä on pakoaukko nuorille kaloille. Kalatalousvaliokunta ja Euroopan komissio sopivat edullisempien hyväksi havaittujen T90-troolinperien käytöstä, sillä ne ovat yhtä laadukkaita kuin muutkin. Tämä oli puolalaisten ja saksalaisten idea. 
Lukuisten kokousten jälkeen laatijat onnistuivat korjaamaan ehdotuksen selvät heikkoudet lisäämällä määritelmät niille keskeisimmille kalastuspyydyksille, joihin viitataan useissa artikloissa. Tärkein määritelmä koski pidennysosaa, joka mainitaan asetuksessa usein. Työskentelyn tuloksena onnistuttiin hälventämään monia huolia ja lieventämään useiden säännösten kiistanalaisia rajoituksia. Siinä lisättiin myös joidenkin artiklojen joustavuutta. Lopputuloksena oli, että mietinnöstä onnistuttiin vetämään tarkistus 16 ja pehmennetään viittä muuta tarkistusta, erityisesti rajoittavaa tarkistusta 6, johon komission jäsen jo viittasikin. Kyseinen artikla aiheuttaa huolta Itämeren koko kalastusalalle, koska siinä kielletään sellaisten pyydysten osien käyttö, joita käytetään melko säännöllisesti.
Euroopan parlamentin kalatalousvaliokunnassa tunteita kuohutti eniten lohien ajoverkkoja koskeva ongelma. Puolan kalastusala on sitä mieltä, että muu Eurooppa pitää ajoverkkoja vakavana uhkana merinisäkkäille, erityisesti pyöriäisille, kun näitä verkkoja käytetään lohenkalastuksessa. Itämeren eteläosassa verkot eivät kuitenkaan ole uhka, koska pyöriäiset ovat siellä erittäin harvinaisia. Lisäksi tällaisten verkkojen käytön kieltäminen Itämeren eteläosassa estäisi noin 60 puolalaista kalastusaluksen omistajaa harjoittamasta lohenkalastusta.
Mietinnössä otetaan huomioon verkkojen käyttöön liittyvän ongelman molemmat näkökulmat, eli toisaalta Itämeren kalavarojen suojeluun liittyvät Euroopan unionin vaatimukset, ja toisaalta lohenkalastajien toimeentulo ja tulevaisuus, ja ehdotetaan tässä tilanteessa ainoaa mahdollista kompromissiratkaisua. Siinä kehotetaan ottamaan huomioon neuvoston suositukset ja tekemään samalla luotettavaa tutkimusta Itämeren vesialueista. Tutkimuksen tarkoituksena on selvittää Itämeren todellinen tilanne ja arvioida ajoverkkojen ja muiden pussiverkkojen käytön todellinen vaikutus merinisäkkäisiin. Tutkimuksen on tarkoitus valmistua vuonna 2008.
Tähän loppuu tarina mietinnöstäni. Haasteenani oli saada aikaan ihmeitä, ja kompromissiehdotuksemme, kuten kaikki parlamentaariset kompromissit, voidaan hyväksyä parlamentissa, vaikkei se kaikilta osin miellytäkään jokaista, varsinkaan puolalaisia kalastajia. Kompromissimme täyttää edellä mainitut ehdot, ja kalatalousvaliokunta hyväksyi sen lopulta yksimielisesti. 
Olen jo kiittänyt laadintaan osallistuneita jäseniä, koko kalatalousvaliokuntaa ja Euroopan komission asiantuntijoita. Haluan kiittää myös kaikkia muita Itämeren valtioiden asiantuntijoita, tutkijoita ja kalastuspyydysten valmistajia, jotka uhrasivat vapaaehtoisesti aikaansa auttaakseen minua perehtymään tähän kalastustoiminnan tärkeään puoleen, joka on haasteellinen, koska se edellyttää erityisosaamista. 
Czesław Adam Siekierski,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan nostaa esille kysymyksen, joka koskee lohenkalastuksessa käytettävien ajoverkkojen kieltämistä Itämerellä. Ensinnäkin haluan painottaa, että nämä verkot, toisin kuin muilla alueilla käytetyt verkot, eivät ole vakava uhka merielämän monimuotoisuudelle. Ei ole myöskään olemassa tieteellistä todistusaineistoa siitä, että ne ovat vakava uhka Itämeren keski- ja pohjoisosan pyöriäisille.
Ajoverkkojen käytön kieltäminen Itämerellä merkitsisi käytännössä Puolan lohenkalastuksen loppua, koska ei ole olemassa vaihtoehtoisia verkkoja, joita voitaisiin käyttää vesillämme. Päätökselle ei ole mitään tieteellisiä perusteluja, eikä asianomaisten valtioiden kantaa ole otettu lainkaan huomioon. Nämä valtiot liittyivät Euroopan unioniin vasta 1. toukokuuta 2004, ja päätös tehtiin vain neljä päivää ennen laajentumista. 
Kaikista näistä syistä kompromissiratkaisu on mielestämme paras tie eteenpäin. Näin uusia verkkojen käyttöä koskevia kieltoja Itämerellä lykättäisiin kolmella vuodella, kunnes saatavilla on asianmukaista tieteellistä tietoa, jonka perusteella voidaan määritellä ovatko toimenpiteet tarpeellisia. 
Heinz Kindermann,
   . Arvoisa puhemies, tuemme mietinnön perustavoitetta ja suhtaudumme myönteisesti muutoksiin, joita on suunniteltu määritelmiin ja useisiin teknisiin säännöksiin. Sellaiset keskustelut ovat aina kiihkeitä, joissa käsitellään komission ehdotuksia, jotka saattavat pitkällä tai lyhyellä aikavälillä johtaa kalastustoimintaa koskeviin rajoituksiin, eikä tämä ehdotus ollut poikkeus. Valiokunnan äänestyksen lopputuloksesta ei ehkä käy ilmi se, että useista kohdista päästiin kompromissiin vasta perusteellisten keskustelujen jälkeen.
Haluankin kiinnittää erityistä huomiota komission ehdotuksen 12 artiklaan, jossa käsitellään ajoverkkojen käytön rajoituksia ja kieltoa. Ryhmämme on aiemmin tukenut kaikkia yrityksiä vähentää tai kieltää näiden laitteiden käyttö. Olemme siis sitä mieltä, että myös Itämerellä on sovellettava samoja tiukkoja sääntöjä, jotka koskevat muita Euroopan unionin kalastusalueita, joilla ajoverkot ovat olleet kiellettyjä jo vuosia, jotta pienillä valailla ja delfiineillä olisi paremmat selviytymismahdollisuudet.
Ryhmämme torjuu yritykset kumota nykyinen ajoverkkojen käyttökielto. Jokapäiväinen käytäntö osoittaa kuitenkin, ettei voimassa oleva oikeuskehys auta mitään, ellei sitä kyetä valvomaan käytännössä yksinkertaisesti ja tehokkaasti. Tässä piilevät mielestäni suurimmat vaikeudet, ja toivon, että tämä oikeuskehys johtaa tulevaisuudessa tiukempaan valvontaan. 
Carl Schlyter,
   Arvoisa komission jäsen, kiitos, kun esititte tämän ehdotuksen. Olen odottanut kauan, että ajoverkkojen käyttö kiellettäisiin myös Itämerellä, joka on viimeinen EU:n alueen meristä, jolla niiden käyttö on vielä sallittua. Kiitos, että piditte kiinni tästä mielipiteestä, vaikka kieltoa toisinaan kritisoidaankin täällä Euroopan parlamentissa. Haluan käyttää tilaisuuden hyväkseni ja kiittää esittelijää hänen valmiudestaan kompromissiin myös tässä asiassa. Neuvosto teki väärin, kun se ei ottanut tähän prosessiin mukaan alusta saakka uusia jäsenvaltioita, mikä olisi ehkä helpottanut prosessia heti alkuvaiheesta alkaen.
Emme voi odottaa kunnes viimeinenkin pyöriäinen on kuollut, ennen kuin ryhdymme hankkimaan tieteellisiä todisteita, koska silloin on liian myöhäistä. On olemassa tutkimuksia, jotka osoittavat, että ajoverkkojen käyttöön liittyy riskejä. Mielestäni nämä tutkimukset epäilemättä oikeuttavat ennaltavarautumisen periaatteen noudattamisen tässä tapauksessa. Itämeren biologinen monimuotoisuus on hyvin haavoittuvainen. Itämeri on erityisen herkkä merialue, emmekä saa ottaa riskiä, että sen tasapaino järkkyisi. 
Odotan nyt seuraavaa aloitettanne. Keskustelimme vuosi sitten mahdollisuuksista, joita voitaisiin tarjota niille valtioille, jotka pyrkivät parantamaan tulevien sukupolvien mahdollisia kalasaaliita ja haluavat siksi vapaaehtoisesti lopettaa kalastuksen ja tarjota kalastajilleen hyvitystä. Odotan komission sääntöjä, joilla helpotetaan kalastuksen vapaaehtoista lopettamista niissä valtioissa, jotka haluavat tulevaisuuden edut mielessään kasvattaa vesiensä kalakantaa. Toivon, että voimme keskustella tästä yksityiskohtaisemmin. 
Jeffrey Titford,
   Arvoisa puhemies, yhteinen kalatalouspolitiikka on epäilemättä yksi katastrofaalisimmista EU:n yhteisistä politiikoista. Se on aiheuttanut uskomatonta vahinkoa Pohjanmeren elinympäristölle, eikä ole tehnyt mitään sen suojelemiseksi. EU ei tyydy tähän katastrofiin, vaan se itse asiassa rohkaisee samanlaisiin toimenpiteisiin Afrikan rannikkovesillä. Voitte siis kuvitella, millä kyynisyydellä luen tätä ehdotusta teknisistä erityistoimenpiteistä Itämeren suojelun parantamiseksi. 
Esittelijä on laatinut mietinnölleen harvinaisen hyödyttömät perustelut, joka on vain piinallisen yksityiskohtainen teoreettinen selvitys. Lopussa on monimutkainen liite, jossa pyritään määrittelemään troolinperän tekniset erittelyt ja jopa sen poijujen tarkka koko ja muoto. En ymmärrä, miksi parlamentin pitäisi huolehtia tällaisista pikkuseikoista, vai onko tämä jälleen yksi osoitus Euroopan unionin rajattomasta vimmasta valvoa kaikkea mahdollista. Virkamiehet, joilla ei ole pienintäkään kokemusta merikalastuksesta, ovat epäilemättä näiden teknisten erittelyjen takana. Näin aiheutetaan valtavia ongelmia niille, joilla tätä kokemusta on ja jotka työskentelevät alalla päivittäin.
Mielestäni EU:lla ei ole mitään asiaa sekaantua Itämeren tai minkään muunkaan meren säilyttämiseen. Nämä kysymykset olisi ratkaistava kalastajien ja kansallisten hallitusten välisissä järkevissä neuvotteluissa eikä sellaisten virkamiesten toimesta, joita ei ole vaaleilla valittu ja joiden ansioluettelo on täynnä ympäristövandalismia. 
Sylwester Chruszcz (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, haluan puhua jäsen Chmielewskin mietinnöstä, joka koskee kalavarojen säilyttämistä Itämeren, Belttien ja Juutinrauman vesialueilla teknisten toimenpiteiden avulla. Arvostan hyvin paljon mietinnön teknistä tasoa. Esittelijä on työskennellyt kovasti ottaakseen huomioon niiden neljän alueella sijaitsevan valtion edut, jotka ensin olivat EU:n kumppaneita ja joista viimeisimmässä laajentumisessa tuli EU:n jäsenvaltioita. 
On painotettava, että jäsen Chmielewskin mietinnön aiheena oleva ehdotus neuvoston asetukseksi kokoaa yhteen ennen vuotta 2004 hyväksytyt säännökset, toisin sanoen ennen kymmenen uuden jäsenvaltion liittymistä Euroopan unioniin. Siihen aikaan muiden asiasta kiinnostuneiden Euroopan valtioiden osallistumismahdollisuudet olivat hyvin rajalliset, eivätkä parlamentin uudet valitut edustajat tietenkään voineet osallistua.
Mielestäni oli tärkeää ottaa huomioon, kuten tehtiinkin, uusissa jäsenvaltioissa jo tehdyt selvitykset, kun otetaan huomioon, kuinka omalaatuinen Itämeren alueen luonto on ja kuinka merkittäviä eroja on meren länsi- ja itäosan välillä. 
Lopuksi haluan kiittää vielä kerran esittelijää. Kiitos. 
Joe Borg,
   . Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä vielä kerran jäsen Chmielewskiä hänen mietinnöstään. Hän viittasi siihen, kuinka vaikea haaste hänellä oli ollut edessään ja kuinka hänen oli löydettävä toimiva kompromissi. Lopputulos on juuri toimiva kompromissi, ja komissio on valmis hyväksymään kaikki tarkistukset paitsi yhden jo aiemmin mainitsemani. 
Olen myös samaa mieltä siitä, että T90-troolinperän hyväksyminen oli läpimurto, koska sitä voidaan käyttää BACOMA-troolin vaihtoehtona. Voin vahvistaa, että kansainvälinen merentutkimusneuvosto kertoo T90-troolinperän valikoivuuden olevan yhtä hyvä kuin pakoaukon omaavassa BACOMA-verkonperässä, joten voimme siis hyväksyä sen käytön. 
Hyväksymme myös tutkimuksen, jolla osoitetaan, mihin sosio-ekonomisiin korjaaviin toimenpiteisiin voidaan ryhtyä ajoverkkojen osalta. Komissiolla ei kuitenkaan ole mitään aikomusta harkita ajoverkkojen vaiheittaiselle poistamiselle Itämerestä asetetun määräajan pidentämistä siitä yksinkertaisesta syystä, että ajoverkkokiellosta säädettiin jo vuoden 1998 asetuksella. Itämerelle on jo annettu erityismyönnytys sallimalla määräajan pidentäminen ja vaiheittainen poistaminen vuoteen 2010 mennessä, eikä ole mitään järkeä sallia enää lisämyönnytyksiä. Muuten tämä koko ajoverkkoja koskeva asia on vaarassa tulla uudelleen esille, mikä kyseenalaistaisi ajoverkkojen kelpoisuuden muilla yhteisön vesillä. On totta, että pyöriäisten määrä on hyvin pieni. Sen vuoksi on kuitenkin entistä tärkeämpää pitää kielto voimassa, jotta varmistetaan, ettei pyöriäisille aiheudu mitään korvaamatonta vahinkoa. Alhainen pyöriäiskanta lisää entisestään velvollisuuttamme taata niiden suojelu. 
On lisäksi olemassa yleinen ajoverkkokielto, joka on osa yhteisön säännöstöä, kuten aiemmin mainitsin, ja meidän on varmistettava, ettei tälle kieltoa horjuteta.
Haluan ensinnäkin kiittää jäseniä Kindermann ja Schlyter heidän tuestaan. Jäsen Schlyter mainitsi turskan rauhoituskaudet. On sanottava, etteivät turskankalastuksen lopettaminen, turskankalastukselle rajatut alueet tai rauhoituskaudet ole vapaaehtoisia toimenpiteitä. Ne ovat pakollisia toimenpiteitä, jotka otettiin käyttöön samaan aikaan kuin Eurooppa-neuvoston joulukuun kokouksen suurinta sallittua saalista ja kiintiöitä koskeva asetus. Tällä hetkellä olemme kuitenkin valmistelemassa Itämeren turskan elvyttämissuunnitelmaa, ja on selvää, että tekniset toimenpiteet ja rajattuihin alueisiin ja rauhoituskausiin liittyvät toimenpiteet ovat olennainen osa sitä. On selvää myös, että mikäli rauhoituskaudet rajoittavat kalastajien toimintaa, he ovat yhteisön tavanomaisten sääntöjen mukaan oikeutettuja hyvitykseen, jos rajoitusten katsotaan olevan poikkeuksellisia tai jos ne aiheutuvat elvyttämissuunnitelman toimenpiteistä. 
Jäsen Titfordin puheenvuorosta toteaisin vain, etten ole hänen kanssaan samaa mieltä. 
Puhemies.
   Keskustelu tästä mietinnöstä päättyy tähän.
Äänestys toimitetaan klo 11.00.

Philip Bushill-Matthews (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, käytin myös viime kuussa Strasbourgissa työjärjestyspuheenvuoron artiklan 130 mukaisesti, koska neuvoston kyselytunti, jonka on oltava tunnin mittainen, kesti vain 35 minuuttia. Neuvoston puheenjohtajan mielestä oli selvästikin tärkeämpää soittaa puhelu kuin vastata kysymyksiimme.
Odotin muiden kysymyksiä esittävien parlamentin jäsenten tavoin edes kirjallista vastausta välittömästi kyselytunnin jälkeen. Näin ei kuitenkaan käynyt. Tämän jälkeen minulle luvattiin kirjallinen vastaus viime torstaihin mennessä, mutta niin ei myöskään tapahtunut, enkä ole vieläkään saanut mitään vastausta.
Tämä on ymmärtääkseni ensimmäinen kerta minkään puheenjohtajakauden aikana, kun parlamentin jäsenten kysymyksiin vastaaminen on kestänyt näin kauan. Arvoisa puhemies, voinko pyytää teitä varmistamaan, että seuraavalla Strasbourgin istuntojaksolla saamme kunnon selityksen lisäksi anteeksipyynnön?
Lopuksi pyytäisin neuvostoa myöntämään, ettei neuvoston kyselytunti ole vain parlamentin jäsenten tilaisuus esittää kysymyksiä, vaan myös neuvoston puheenjohtajan tilaisuus antaa vastauksia.
President.
   Hyvä jäsen Bushill-Matthews, huolenne on aiheellinen, ja puhemies on jo kirjoittanut neuvostolle ja kritisoinut tätä tilannetta selkeästi ja ankarasti. Odotamme neuvoston pitävän kiinni käytännöistä, joita on noudatettu jo vuosia, tai itse asiassa vuosikymmeniä. Ei ole missään nimessä hyväksyttävää, että asioita hoidetaan kuvailemallanne tavalla, ja olemme jo ottaneet asian esille.
Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana äänestykset

Ignasi Guardans Cambó (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, haluaisin tehdä selväksi, että tällä tarkistuksella ei ole tarkoitus kyseenalaistaa WTO:n sääntöjä. Tarkistuksessa ehdotetaan kahden sanan lisäämistä nimittäin "korkean riskin" kemikaalit. Ainoa tavoite on selventää sitä, että tarkistuksella ei kyseenalaisteta WTO:ta. 
Puhemies.
   Hyvät kollegat, nyt kun parlamentti on äänestänyt Kiinaa koskevasta kysymyksestä, minulla on suuri kunnia toivottaa tervetulleeksi Kiinan kansantasavallan parlamentin valtuuskunnan jäsenet, jotka vierailevat parlamentissa Euroopan parlamentin ja Kiinan välisen 22. parlamentaarisen kokouksen kunniaksi. Toivotan erittäin lämpimästi tervetulleeksi puheenjohtaja Wangin johdolla saapuneen Kiinan kansantasavallan kansankongressin valtuuskunnan!
Arvoisat Kiinan kansankongressin jäsenet, tiedätte varmasti, että Euroopan unionin ja Kiinan välinen vuoropuhelu on äärimmäisen tärkeää globalisaation jatkumisen kannalta. 
Frank Vanhecke (NI ). –
   Arvoisa puhemies, voisitteko kertoa minulle, millä demokraattisella päätöksentekoprosessilla arvostetut kiinalaiskollegamme on valittu? Olisin kiitollinen, jos voisitte sen tehdä. Kiitoksia. 
Puhemies.
   Kehotan teitä osallistumaan johonkin valtuuskunnan istuntoon. Teille selviäisi, että kansallinen suvereniteetti antaa mahdollisuuden lähettää valtuuskunta kansallisia sääntöjä noudattaen. 

Sophia in ‘t Veld (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, minulla on suullinen tarkistus 14 kohtaan, jossa käsitellään kuolemanrangaistuksen määräämistä nuorisorikollisille. Iranissa nuoria ihmisiä tuomitaan kuolemaan ja teloitetaan jo pelkän sukupuolisuhteen tai homoseksuaalisuuden takia. Alkuperäisestä tekstistä, jossa käytimme sanamuotoa "nuorisorikollinen", saa sen kuvan, että olisimme Iranin hallituksen kanssa samaa mieltä siitä, että sukupuolisuhde on rikos. 

Angelika Beer (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, jatkona eiliselle keskustelulle ja Iranin antamalle vastaukselle vaatimuksemme, että Akbar Gandji on vapautettava heti ja että hänen elossa olostaan on annettava takuut, haluan esittää lisätarkistuksen. 

Anders Wijkman (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, tämän pyynnön taustalla on seuraavat asiat: jo jonkin aikaa on keskustelu Etiopian vakavasta tilanteesta ollut käynnissä ja päätöslauselmaehdotus työn alla. Ryhmät pääsivät tekstistä sopuun viime perjantaina, mutta sen jälkeen on Etiopiassa tapahtunut paljon sellaista, jolla on suurta merkitystä ja joka pitäisi sisällyttää tekstiin. Koska määräaika on jo takana, meillä ei kuitenkaan ollut mitään mahdollisuutta tehdä sitä.
Vakavin tapahtuneista asioista on se, että neuvottelut hallitsevan puolueen ja oppositiopuolueiden välillä keskeytyivät noin viikko sitten ensinnäkin siitä syystä, etteivät hallituspuolue ja pääministeri suostuneet edes keskustelemaan monista demokraattisen uudistuksen tarvetta koskeneista kysymyksistä.
Lisäksi maan parlamentti kokoontui, mutta jotkut opposition edustajat eivät osallistuneet parlamentin istuntoon edellä mainittujen neuvotteluiden keskeytymisen vuoksi.
Mielestäni minun pitäisi selittää teille asian taustoja, sillä muuten arvoisat jäsenet eivät voi ymmärtää asiaa. 
Hannes Swoboda (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, me Euroopan parlamentin jäsenet olemme juuri olleet erittäin jalomielisiä. Ainoa asia, jonka haluaisin pyytää niiltä, jotka laativat päätöslauselmia, on se, että he ottaisivat asiakseen kirjoittaa ne valmiiksi mieluummin ennen niiden jättämisen eräpäivää kuin sen jälkeen. Meidän työmme olisi tällä tavoin huomattavasti helpompaa.
Puhemies.
   Jäsen Swoboda, esitin tämän saman pyynnön, kun me valmistauduimme äänestykseen, ja minulle kerrottiin, että meidän on tehtävä joitakin myönnytyksiä, koska tilanne Etiopiassa muuttuu käytännössä joka tunti. 
Puhemies.
   Äänestys on päättynyt. 

Carlos Coelho (PPE-DE ),
   .  Euro on yksi laajimmin käytetyistä valuutoista kansainvälisessä kaupassa ja tällaisena se on yksi alteimmista valuutoista väärennöksille.
Euroopan unioni on jo toteuttanut tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että euron kiertoa suojellaan tehokkaalla ja yhtenäisellä tavalla väärennösten torjumiseksi.
Vaikka väärennösten määrä on yhä suuri, toteutetut toimet väärennösten torjumiseksi alkavat kantaa hedelmää. Esimerkiksi vuonna 2004 väärennettyjen eurojen takavarikointiin johtaneiden toimien määrä oli 20 prosenttia suurempi kuin vuonna 2003 ja esimerkiksi 100 euron setelien väärennösten määrä pieneni 38 prosenttia vuodesta 2003 vuoteen 2004.
Näin ollen on selvää, että tarvitsemme jatkuvaa valvontaa, koulutusta ja teknistä tukea sen varmistamiseksi, että euroa suojellaan väärennöksiltä kaikin tavoin asianmukaisesti ja tehokkaasti.
Tästä syystä kannatan ehdotusta tämän ohjelman laajentamiseksi ja kaikkia esittelijän esittämiä erinomaisia tarkistuksia, koska me voimme saavuttaa ohjelman tavoitteet ainoastaan, jos meillä on vakaa rahoituskehys, erityisesti sinä aikana, jolloin uudet jäsenvaltiot yhdentyvät Euro-alueeseen. 

Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  EU:n ja Sveitsin välisiin suhteisiin noudatetaan luonnollisesti erityissääntöjä. Kaikella todennäköisyydellä Sveitsistä tulisi helposti EU:n jäsenvaltio, kun otetaan huomioon, että se täyttää kaikki liittymisehdot, mutta tosiasia on, etteivät sveitsiläiset ole halunneet liittyä unioniin. Tosiasia on myös, että maantieteellisesti maa on keskellä Eurooppaa ja Euroopan unionia. Tästä syystä meillä on vain voitettavaa, jos teemme käsiteltävänämme olevat sopimukset tämän naapurimme kanssa. Tämänkaltaisilla sopimuksilla yksinkertaistetaan ja helpotetaan 25 jäsenvaltion ja Sveitsin välisten suhteiden hoitamista sekä parannetaan kansalaisten elämänlaatua molemmin puolin.
Tästä syystä äänestin mietinnön hyväksymisen puolesta. 

Duarte Freitas (PPE-DE ),
   .  Olen tyytyväinen esittelijän työhön tässä asiassa. Mielestäni mietintö on tasapainoinen ja siinä selvennetään ja parannetaan joitakin keskeisiä kohtia, jotka on huonosti selitetty komission esittämässä versiossa.
Esitetyillä toimenpiteillä pyritään suojelemaan kalastusalan yleisiä etuja. Mietintö perustui uusien jäsenvaltioiden kalastusviranomaisten, jalostusalan ja muiden kalastusteollisuuden edustajien lausuntoihin. Tämänkaltainen konsultointi on keskeisen tärkeää sen varmistamiseksi, että täytäntöönpannut toimenpiteet arvioidaan asianmukaisesti.
Tänään hyväksytyillä ehdotuksilla on tarkoitus mukauttaa muualla meriympäristössä käytettävä laitteisto Itämeren olosuhteisiin, sillä Itämerellä on erityispiirteitä, jotka edellyttävät erityistoimenpiteitä.
Vaikka olen tyytyväinen mietintöön, aion pitää tarkasti silmällä ajoverkkojen ja muiden pussiverkkojen käytön vaikutuksia merinisäkkäisiin. Meidän pitäisi toimia vuoteen 2008 asti ulottuvien tutkimustulosten mukaisesti, ja yhtenä vaihtoehtona pitäisi harkita näillä menetelmillä tapahtuvan kalastuksen lopettamista. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  Tämä kalastusta koskeva kysymys on keskeisen tärkeä maalleni, ja vaikka tämä erityiskysymys ei liity suoranaisesti Portugaliin, luin mietinnön suurella mielenkiinnolla, koska mielestäni on äärimmäisen tärkeää suojella lajeja ja valvoa tämän alan etuja, joka on keskeisessä asemassa monissa jäsenvaltioissa.
Olen tyytyväinen siihen, että Baltian alueella sijaitsevat uudet jäsenvaltiot ovat osallistuneet asetukseen esitettävien tarkistusten laatimiseen. Lisätietojen saaminen on äärimmäisen tärkeää. Kalastusalan ja jalostusteollisuuden edustajien kuuleminen on niin ikään erittäin tärkeää, koska näin vältetään puutteet kalakantojen säilyttämistä koskevissa säännöksissä.
Itämerellä on omat erityispiirteensä. Mietinnön tarkoituksena oli yhdistää huolellisesti ja tarkasti ekosysteemien suojelu ja kalastusalan sosiaaliset kysymykset.
Haluaisin myös korostaa tämän ehdotuksen merkitystä Baltian maiden kalastusalan kehittämisen kannalta, ja erityisesti on kiinnitettävä huomiota kalakantojen säilyttämiseen. Lopulliset päätökset on tehtävä tilanteen ja mahdollisten ongelmien perusteellisen tuntemuksen perusteella.
Näistä syistä äänestin Chimielewskin mietinnön puolesta. 

Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   .  Vaikka parlamentin mietinnöllä parannetaan komission toimittamaa tekstiä, vastustamme joitakin taustalla olevia käsityksiä korkea-asteen koulutuksen kehittämisestä. Yksi tällainen esimerkki on kansallisten ja eurooppalaisten – julkisten ja yksityisten – arviointi- ja akkreditointivirastojen perustaminen, joiden arviot ja niistä saadut tulokset voivat vaikuttaa toimilupien myöntämiseen, rahoitukseen, opiskelijoiden tukemiseen sekä laitoksen arvostukseen, vaikka tätä ei ole esitetty selvästi.
Arviointien avaaminen yksityiselle sektorille tasoittaa tietä sellaiselle uudelle toiminnalle, jossa pääomalla on entistä suurempi vaikutusvalta korkeakouluihin sekä niiden ohjelmiin, tavoitteisiin ja sosiaalipoliittiseen strategiaan.
Jokaisessa maassa voitaisiin luoda virastojen, jäsenvaltioiden, laitosten ja talousmahtien välinen eturyhmien verkosto, jonka tavoitteena olisi luoda sellaiset arviointiperusteet, jotka suosisivat niiden omien koulutuslaitosten parasta mahdollista arviointia ja vahingoittaisivat niitä laitoksia ja opetusjärjestelmiä, jotka eivät täytä näitä arviointiperusteita. Näin taloudelliset arviointiperusteet voittaisivat ja tietyille "laatuominaisuuksille" annettaisiin arvoa, mikä aiheuttaisi lisää ongelmia niille, joilla jo on ongelmia – sekä jättäisi huomiotta korkea-asteen koulutuksen kansallisen ja julkisen ulottuvuuden – ja voimistaisi suuntausta kohti Euroopan korkea-asteen koulutuksen elitistisyyttä ja tuotteistamista. 
Sérgio Marques (PPE-DE ),
   .  Korkea-asteen koulutuksen laatu on nyt ja aina vastaisuudessakin yksi EU:n ensisijaisista tavoitteista. Euroopassa on edistettävä laadun varmistamis- ja arviointijärjestelmien vastavuoroista tunnustamista, jotta tämä tavoite voidaan saavuttaa. Monissa jäsenvaltioissa on jo edistytty tässä asiassa, mutta tarvitaan vielä paljon työtä, jotta onnistutaan kehittämään Euroopan korkeakoulutusalue. Korkeakoulujen on parannettava laatutasoaan ottamalla käyttöön sisäisten menetelmien järjestelmä ja kehittämällä yhteyksiään ulkoisiin laadunvarmistusjärjestelmiin. Näiden järjestelmien käyttöönotto on Euroopassa merkittävä askel kohti korkeakoulututkintojen vastavuoroista tunnustamista, jonka todella haluaisimme toteutuvan. 
Athanasios Pafilis (GUE/NGL ),
   . – Väitteet, että arvioinnilla turvataan laatutaso ja parannetaan koulutusta, ovat loukkaus, joka syydetään suoraan kohti kaikkia aikaisempia korkea-asteen koulutuksen vaatimuksia. Arviointi on koulutuksen ja tutkimuksen yksityistämisen ja kaupallistamisen perustyökalu, jonka avulla pyritään luomaan kahden nopeuden laitoksia – "erinomaisia" laitoksia ja toisen luokan laitoksia.
Julkisten ja yksityisten arviointiorganisaatioiden ja -yritysten rekisteröinti on vain EU:n keskittämismekanismi, jonka avulla määritellään ja ohjataan korkea-asteen koulutuksen muokkaamista monopolien etujen mukaiseksi. Tuloksena on, että koulutus ja tutkimus alistetaan entistä enemmän markkinoiden vaatimusten mukaiseksi ja muutetaan "tuotteiksi", joita "korkeakouluyritykset" tuottavat, jotta voidaan tehdä kaikki mahdollinen asiakaskunnan laajentamiseksi, etenkin kansainvälisen opiskelijaeliitin houkuttelemiseksi.
Arviointi tarkoittaa pikemminkin korkeakoulujen laadun huononemista kuin paranemista ja tekee mahdolliseksi sen, etteivät ne enää täytä sosiaalista tehtäväänsä, vaan lisäävät markkinoiden tarpeita vastaavien opportunististen opiskelu- ja tutkimusaiheiden avulla pääoman tuottavuutta.
Eri tieteenalojen tasapainoinen kehitys ja korkeakoulujen sosiaalisesta tehtävästään huolehtiminen ovat asia, josta korkeakouluyhteisö huolehtii itse yhteistyössä paikallisyhteisön kanssa, eivätkä yksityisen sektorin taloudellisiin arviointiperusteisiin perustuvien tarkistus- ja valvontamekanismien kohde. Tämän vuoksi äänestämme mietintöä vastaan. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  Euroopan korkea-asteen koulutuksen laatu on maailmanlaajuisessa toimintaympäristössä tärkeä osa kasvua ja kehitystä koskevia strategioitamme.
Jotta korkeakoulututkintojen vastavuoroinen tunnustaminen Euroopassa toteutuu, mitä me kaikki haluamme, tarvitaan sopivat olosuhteet. Näin voidaan taata laatu, ja korkeakoulut voivat kehittää toimintaansa johdonmukaisesti.
Tätä taustaa vasten tämä on mitä mielenkiintoisin ehdotus. Siinä hyväksytään käytännön toimia, jotta voidaan kehittää Euroopan korkea-asteen koulutuksen järjestelmä, joka on entistä tehokkaampi, avoimempi ja houkuttelevampi opiskelijoille ja tutkijoille.
Tämän vuoksi äänestin Novakin mietinnön puolesta. 

Bruno Gollnisch (NI ),
   . – Tänään tekstiilit, huomenna jalkineet, autot, koneiden osat ja teräs, myöhemmin elektroniikkatuotteet ja tuotteet, joilla on korkea lisäarvo, ellei tuo prosessi jo ole itse asiassa käynnissä. Kuinka monta Euroopan teollisuudenalaa aiotte vielä uhrata rajoittuneella suhtautumisellanne? Kuinka monta miljoonaa kansalaista joutuu vielä työttömäksi sen vuoksi, että omistaudutte niin fanaattisesti globalisaatiolle?
Kiina ei kunnioita Maailman kauppajärjestölle tekemiään sitoumuksia. Tiedätte tämän, sillä toteatte sen mietinnössänne. Valtionapua yrityksille ja viejille, suljettuja markkinoita, tahallista rahapoliittista polkumyyntiä, väärentämistä, piratismia – kiinalaiset ovat syyllistyneet lukuisiin sopimattomiin menettelyihin.
Merkittävintä on kuitenkin vapauden puute, etenkin ammatillisen järjestäytymisvapauden puute, jonka vuoksi kiinalaiset työntekijät eivät voi pyytää palkankorotuksia tai parannuksia työoloihinsa.
Meidän etumme, Euroopan maiden ja kansojen edut sekä työpaikkojemme ja talouksiemme edut on asetettava etusijalle huippuunsa kärjistetyn vapaan kaupan opin itsetuhoon vievään noudattamiseen nähden. Jokainen maa maailmassa, myös Yhdysvallat, on ymmärtänyt tämän, paitsi Brysselin Eurooppa.
Vaikka tämän mietinnön ansioksi on luettava, että siinä tuodaan esiin tiettyjä kysymyksiä, siinä ei käsitellä suoja- tai vastatoimenpiteitä koskevia kysymyksiä eikä kyseenalaisteta globalisaatiota. Näin ollen mietintö ei vastaa vaatimuksia. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   .  EU:n muodostavien eri maiden ja noin 1,3 miljardin asukkaan Kiinan välisistä suhteista, etenkin kauppasuhteista, voisi kirjoittaa paljonkin.
Mietintö sisältää joitakin tasapainoisia kohtia, esimerkiksi, että on pyrittävä luomaan "Kiinan kanssa kauppasuhteet yhteistyön ja täydentävyyden hengessä ja varmistettava samalla, että kumpikin osapuoli voi säilyttää teollisuutensa, maataloutensa ja palvelualansa ja kehittää niitä harmonisesti, jotta voidaan turvata mahdollisimman hyvät elinolot koko väestölle." Loppujen lopuksi mietinnössä kuitenkin alennutaan esittämään perusteluja kapitalismille ja kauppasuhteiden vapauttamiselle Maailman kauppajärjestössä.
Tämän vuoksi mietinnössä vaaditaan "markkinoiden avaamista", erityisesti "rahoitusmarkkinoiden" vapauttamista, "talousjärjestelmän" uudistamista – toisin sanoen kapitalismiin siirtymistä – ja "eurooppalaisen oikeus- ja talousjärjestelmän hyväksyntää". Tämän vuoksi hyväksytään kaikenlainen EU:n kaksinaamaisuus – jonka Portugalin sosialistihallitus hyväksyy – tekstiili- ja vaatetusalalla ja vedotaan merkittävien jakelijoiden ja maahantuojien etuihin.
Tätä ei voida hyväksyä. 
Nils Lundgren (IND/DEM ),
   Kiina on yksi maailman nopeimmin kasvavista talouksista. Se on myös EU:n toiseksi suurin kauppakumppani Yhdysvaltojen jälkeen. Näin ollen on tärkeää, että EU kehittää sekä kauppaa että yhteistyötä tämän maailmankolkan kanssa. Pohjimmiltaan kantamme on, ettei ole Euroopan edun mukaista vieraantua tästä kasvavasta taloudesta määräämällä tulleja ja kiintiöitä.
Kiinan talous vahvistuu useimmilla aloilla. Nykyiset "tekstiilisodat" leviävät sen vuoksi ajan mittaan muille aloille. Se, että yritetään suojella kannattamatonta teollisuudenalaa kansainväliseltä kilpailulta, ei ole tämän vuoksi mikään pysyvä ratkaisu. Ruotsissa on yritetty toimia vastaavalla tavalla 30 vuotta sekä laivanrakennusalalla että tekstiili- ja valmisvaateteollisuudessa.
Jotta voidaan vastata kasvavaan kansainväliseen kilpailuun, EU:n on valittava, harjoitetaanko keskitetysti ohjattua protektionismia vai edistetäänkö kasvua alhaalta päin. Valitettavasti muutamat poliittisista ryhmistä valitsevat ensimmäisen vaihtoehdon. Tämän vuoksi emme voi kannattaa mietintöä.
Muuten kannatan ehdotusta luoda järjestelmä alkuperämaan merkitsemiseksi tuotteisiin. 
Toine Manders (ALDE ),
   . On naiivia ajatella, että EU:n jäsenvaltiot voisivat rakentaa muurin ympärilleen ja suojautua näin ulkoisilta taloudellisilta uhilta. Vapaa kauppa tarjoaa pitkällä aikavälillä parhaimmat mahdollisuudet vaurauteen ja maailman vakauteen. Pyrkimyksillä suojata omaa talouttamme ei saavuteta pitkäaikaisia ratkaisuja.
Mietinnössä tarkastellaan hyvin vähän Kiinan viimeaikaista kehitystä, eikä siinä oteta huomioon sitä, että tulevassa kehityksessä kiinnitetään väistämättä entistä enemmän huomiota vähemmistöjen asemaan ja ympäristönäkökohtiin. Painostuksella ja sormen heiluttamisella Euroopan taholta on vain vastakkainen vaikutus.
Tekstiilien tuontia koskevat ongelmat ovat hyvä esimerkki EU:n skitsofreenisesta tavasta toimia. Ensin edistetään vapaata kauppaa ja sitten otetaan käyttöön kiintiöt, jotka ovat yrittäjien kannalta mahdottomia. Lisäksi on sopimatonta ylläpitää asevientikieltoa ja kohdella Kiinaa samalla tavalla kuin kohtelemme Pohjois-Korean ja Iranin kaltaisia roistovaltioita. Jos Eurooppa haluaa tosissaan luoda kestävät kauppasuhteet Kiinan kanssa, meidän on istuuduttava neuvottelupöytään tasavertaisina kumppaneina ja luovuttava itseriittoisuudestamme. 
David Martin (PSE ),
   . Olen tyytyväinen tähän ajankohtaiseen mietintöön, jossa käsitellään EU:n ja Kiinan välisten kauppasuhteiden syventämistä 2000-luvulla. Parlamentin jäsenet eivät saa useinkaan mahdollisuutta pohtia kansainvälisen politiikan kehityksen taustalla olevia suuntauksia, mutta tässä mietinnössä tehdään niin.
Annan täyden tukeni esittelijälle, kun hän painottaa haasteita, joita Kiinan talouden nopea kasvu asettaa EU:n teollisuudelle sekä vähäistä ammattitaitoa vaativilla työvoimavaltaisilla aloilla että korkean teknologian aloilla. Kappaleet, joissa kiinnitetään huomiota työntekoa koskevien standardien heikkenemistä ja sopimattomia kaupankäyntimenettelyjä koskeviin kasvaviin ongelmiin, ovat erityisen tärkeitä valmisteltaessa joulukuussa Hongkongissa pidettävää WTO:n ministerikokousta.
Tuomalla esiin näitä haasteita parlamentin jäsenet ovat äänestäneet sellaisen kiinalaisten kanssa käytävän rakentavan vuoropuhelun puolesta, jossa otetaan huomioon laajemmat nopean talouskasvun sosiaalisia vaikutuksia ja ympäristövaikutuksia koskevat kysymykset. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   . Kiinan ja EU:n välisiä kauppasuhteita koskevaa kysymystä on käsiteltävä mahdollisimman pian. Käsitys, että Kiinasta saapuva tavaravirta vähentyisi jollain tavalla, on väärä. Yhtä epärealistista on ajatella, että voimme kilpailla samanlaisen talousmallin avulla tämän valtavan tuottajan kanssa, jolle ovat luonteenomaista alhaiset palkat ja kouluttamaton työvoima. On ryhdyttävä toimiin – hylkäämättä teollisuudenalojamme, lopettamatta tuotantoa, jättämättä kansalaisiamme avuttomiksi – ottamalla huomioon tämän kauppasuhteen tuleva kehitys ja tuon kehityksen seuraukset Euroopan talouden kannalta. Lisäksi meidän on yritettävä saavuttaa yksi erittäin tärkeä tavoite, kun tämä kauppasuhde kehittyy – Kiinan demokratisoituminen. Ihmisoikeuksien kunnioittaminen on maassa kaikkea muuta kuin kiitettävää, sen ulkopolitiikka perustuu yksinomaan ajatukseen lisätä vaikutusvaltaa, eikä siinä oteta huomioon demokratian laajentamista ja ihmisoikeuksien kunnioittamista koskevia tavoitteita, jotka ovat meidän ja liittolaistemme tavoitteita.
Tämän vuoksi meidän on tehtävä kauppasuhteistamme kehityksen foorumi. Tämän olisi oltava haasteemme. 
José Albino Silva Peneda (PPE-DE ),
   .  Haluaisin esittää komissiolle kaksi suositusta.
Ensimmäinen koskee sisäisiä asioita.
Globalisaatio on nykyään todellisuutta, jonka vaikutuksia ei voida korjata protektionistisilla toimenpiteillä. Sillä on myönteinen puolensa, mutta myös puoli, jota ei saisi jättää ilman huomiota.
On toimittava nopeasti ja päättäväisesti, jotta voidaan auttaa alueita, joissa sosiaaliset vaikutukset ovat suurimmat. Haluaisin suositella, että komissio kehittäisi erityisohjelmia näiden alueiden auttamiseksi.
Toinen suositukseni koskee EU:n ulkopuolisia asioita.
Maailman kauppajärjestöön liittymisestään lähtien Kiina ei ole koskaan toiminut sääntöjen mukaisesti. Kiinan viranomaiset myöntävät edelleen valtion tukea vientituotteille, Kiinassa on devalvoitu valuutta keinotekoisesti, rikottu ympäristönormeja, siellä ei ole kunnioitettu työntekijöiden oikeuksia eikä noudateta työterveyttä ja työturvallisuutta koskevia vaatimuksia, siellä käytetään lapsi- ja pakkotyövoimaa.
Tekstiilialalla kiinalaiset ovat muutamia kertoja röyhkeästi rikkoneet sitoumuksensa jopa EU:n hiljaisella hyväksynnällä.
Tämän vuoksi suosittelisin, että komissio painostaisi jatkuvasti Kiinan viranomaisia sisällyttämään kauppasopimuksiin sosiaaliturvaa ja ympäristöä koskevia vähimmäisnormeja sekä ottaisi käyttöön täytäntöönpanoa valvovan järjestelmän.
Globalisaatiossa toisista tulee voittajia ja toisista häviäjiä. Tappio on karvas pala niellä, mutta on häpeällistä hävitä sen vuoksi, että vastustaja on rikkonut jopa pelin perussääntöjä, eikä tällaista häviötä voida hyväksyä. 

Charles Tannock (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, äänestin tyhjää Irania koskevasta päätöslauselmasta, ja monet Yhdistynyttä kuningaskuntaa edustavista konservatiivikollegoistani äänestivät sitä vastaan, koska tarkistus 1, jossa vaaditaan Iranin asian käsittelemistä Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvostossa, hylättiin. Tämä on hyvin valitettavaa.
En myöskään pitänyt siitä, että kohta 7 otettiin mukaan mietintöön. Kyseisessä kohdassa rajoitetaan länsimaiden käytössä olevia erilaisia vaihtoehtoja estää Irania kehittämästä ydinaseita. Tuen täysin Iranin tuomitsemista päätöslauselmassa julmien ihmisoikeusloukkausten vuoksi, kuten siveellisyysrikoksista tuomittujen alaikäisten teloitusten vuoksi. 
Mario Borghezio (IND/DEM ),
   Emme tietenkään voi tukea Iranin kantaa, jonka mukaan maa käyttää "tiukempia keinoja", jos ydinvoima-alaa koskeva kysymys otetaan Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston käsittelyyn, ja ottaa jopa askeleen taaksepäin sitoumuksissa, joita se on tehnyt tässä arassa asiassa.
On varmasti perusteltua olla huolissaan siitä, että islamilaisen fundamentalismin johtaviin kannattajiin kuuluva maa käyttäisi ydinaseita.
Tämä ei saa kuitenkaan estää meitä tunnustamasta kaikkien kansojen – myös iranilaisten – oikeutta kehittää taloudellisia ja teknologisia valmiuksiaan niin paljon kuin mahdollista sekä puolustaa omaa aluettaan. Tästä näkökulmasta tarkasteltuna Euroopan on otettava huomioon tilanteeseen liittyvät geopoliittiset tosiasiat eli se, että Iranin itäpuolella olevilla mailla, kuten Kiinalla, Pohjois-Korealla, Venäjällä, Intialla ja etenkin Pakistanilla, on paitsi ydinaseita myös valmius käyttää niitä etäällä omista maistaan. 
Proinsias De Rossa (PSE ),
   . Kannatan tätä päätöslauselmaa, erityisesti viittauksia Iranin ihmisoikeustilanteeseen, joka on huonontunut edelleen kesäkuussa 2005 järjestettyjen presidentinvaalien jälkeen.
Amnesty International ja Human Rights Watch ovat viime kuukausien aikana yhä useammin raportoineet Iranissa tapahtuneista ihmisoikeusrikkomuksista, ja kertomukset teloituksista ja kuolemantuomioista ovat yleistyneet, etenkin tuomioista, jotka ovat kohdistuneet nuoriin lainrikkojiin ja vähemmistöjen jäseniin ja jotka ovat loukanneet kansainvälisesti tunnustettuja kriteerejä ja normeja.
Olen hyvin huolestunut Iranin yhteistyöhaluttomuudesta EU:n ja Iranin välisessä ihmisoikeuksia koskevassa vuoropuhelussa ja siitä, ettei Irania nähtävästi millään tavalla painosteta noudattamaan sitoutumistaan tähän vuoropuheluun ihmisoikeuksien kunnioittamisen ja oikeusvaltion periaatteiden vahvistamiseksi.
Tämän vuoksi kannatan kehotusta, että Iran käynnistäisi Euroopan unionin kanssa uudelleen EU:n ja Iranin välisen ihmisoikeuksia koskevan vuoropuhelun, ja pyyntöä, että neuvosto ja komissio seuraisivat tilanteen kehittymistä Iranissa ja ottaisivat tämän vuoropuhelun yhteydessä esille myös konkreettisia ihmisoikeusloukkauksiin liittyviä tapauksia. Komission on lisäksi hyödynnettävä tehokkaasti eurooppalaista demokratia- ja ihmisoikeusaloitetta yhteyksien ja yhteistyön lisäämiseksi Iranin kansalaisyhteiskunnan ja riippumattomien tiedotusvälineiden kanssa sekä demokratian ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen tukemiseksi Iranissa. 
Richard Howitt (PSE ),
   . Työväenpuoluetta edustavat Euroopan parlamentin jäsenet tukevat voimakkaasti Irania koskevaa päätöslauselmaa, erityisesti sitä, että siinä tunnustetaan EU 3:n toimet asian ratkaisemiseksi diplomaattista tietä, vahvistetaan, että ongelma voidaan ratkaista vain diplomaattisen painostuksen avulla, jos Iran käynnistää uudelleen Pariisin sopimukseen perustuvat neuvottelut, ja painotetaan, että on tärkeää käynnistää Iranin kanssa uudelleen ihmisoikeuksia koskeva vuoropuhelu. On kuitenkin turha käyttää tätä päätöslauselmaa (tarkistuksessa 12) Yhdysvaltain turvallisuusstrategian tarkistamisen arvostelemiseen tässä vaiheessa, kun tarkistamisen tarkat suunnitelmat ja tavoitteet ovat vielä epäselviä eikä niitä ole vielä julkistettu. 
David Martin (PSE ),
   . Kyseisessä mietinnössä tähdennetään, että toimiva vuoropuhelu EU:n ja Iranin välillä on erittäin tärkeää molempien osapuolten kannalta. Tämän vuoksi olen tyytyväinen päätöslauselmaan, vaikka painotankin, että EU:n olisi pyrittävä ylläpitämään hyviä suhteita Iraniin, koska Iran on EU:lle mahdollisesti tärkeä kumppani. Olen samaa mieltä siitä, että Iranin olisi käynnistettävä EU:n kanssa uudelleen ihmisoikeuksia koskeva vuoropuhelu, koska on estettävä ydinaseiden leviäminen. Lisäksi kehotan EU:ta kohtelemaan Irania sellaisella kunnioituksella kuin näin merkittävä ja tärkeä maa ansaitsee. 
Athanasios Pafilis (GUE/NGL ),
   . – Euroopan parlamentissa käytävä Irania koskeva keskustelu, jonka verukkeena käytetään ydinvoima-alan kysymystä ja ihmisoikeusrikkomuksia, liittyy laajempiin imperialistisiin suunnitelmiin sekä kilpailuun vaurautta tuottavien Iranin luonnonvarojen ja koko alueen herruudesta.
EU:n esittämillä ja päätöslauselmaesityksen sisältämillä kannoilla on moninaisia tavoitteita. Niissä syytetään Irania ja julistetaan syyttömäksi Bushin hallinto, joka kutsui Irania "pahuuden akseliksi" ja uhkaa maata sodalla. Niissä vedotaan ydinriskeihin, mutta vaietaan siitä, että Yhdysvalloilla ja muilla imperialistisilla mailla on ydinaseita, sekä uhkasta, että nämä maat käyttäisivät ydinaseitaan. Nämä maat esiintyvät ihmisoikeuksien puolustajina, koska haluavat edistää hallituksia, joita ne voivat itse valvoa. Ne uskottelevat puuttuvansa asiaan ongelman ratkaisemiseksi rauhanomaisesti, jotta voivat turvata eurooppalaisten monopolien edut Iranissa.
ΕU yhtyy Yhdysvaltojen propagandaan, jotta yleinen mielipide tottuisi ajatukseen mahdollisesta hyökkäyksestä Iraniin ja osuudesta sotasaaliiseen.
Iranin ydinvoima-alan kysymystä ei voida käsitellä valikoivasti, vaan sitä on käsiteltävä osana yleisempää ydinaseriisuntaa. Imperialistiset maat kieltäytyvät tekemästä näin ja edistävät ydinaseiden tuotantoa sotia varten.
Demokratisoitumista ja ihmisoikeuksia koskevissa ongelmissa tilanteen muuttaminen kuuluu kunkin maan tehtäviin ja toimivaltaan.
Äänestämme päätöslauselmaesitystä vastaan, koska haluamme ilmaista solidaarisuutemme Iranin kansaa kohtaan. Koko alueen kansat on aktivoitava vastustamaan yhdysvaltalaisten ja eurooppalaisten imperialismia. 
Tobias Pflüger (GUE/NGL ),
   . Ydinvoima-alan kiistaa Iranin kanssa ei saa enää laajentaa!
Vastustan ydinvoimaa periaatteesta, mutta meille esitelty Iranin ja EU:n välinen sopimus oli huijausta ja sitä voitiin pitää vain kiistaa laajentavana. Sopimuksessa odotettiin Iranin luopuvan ydinvoima-alalla lopullisesti kaikesta muusta paitsi ydinreaktoreiden käytöstä sähkön tuottamiseen, mikä tekisi mahdottomaksi uraanin jalostamisen ja rikastamisen, polttoainesauvojen tuotannon ja suunnitellun raskaalla vedellä hidastetun reaktorin rakentamisen Arakiin. Sopimuksen velvoitteisiin sisältyi vaatimus, että Iran luopuisi ydinsulkusopimuksen irtisanomisoikeudestaan. Mikään valtio maan päällä ei ole koskaan aikaisemmin tehnyt tällaista sitoumusta, jolla se luopuisi yksipuolisesti omasta suvereniteetistaan. Vastineeksi EU oli valmis takaamaan muun muassa, ettei yksikään EU:n jäsenvaltioista hyökkäisi Iraniin käyttäen ydinaseita, mutta sopimuksessa ei mainittu mitään Yhdysvalloista. Näyttää siltä, että kyse oli Yhdysvaltojen ja EU 3:n yhteisestä toimesta.
EU on todella huono valinta välittäjäksi asiassa muun muassa siksi, että EU itse edistää ydinvoiman käyttöä. Ranska ja Yhdistynyt kuningaskunta kieltäytyvät luopumasta ydinaseistaan eikä Saksaa yritetä saada luopumaan uraanin rikastamisesta.
Ainoa mahdollinen vaihtoehto on ratkaista Iranin ydinohjelmaan liittyvä kiista rauhanomaisesti. Olen hyvin huolissani Iraniin kohdistuvasta painostuksesta. Se muistuttaa mielestäni Irakin vastaisen sodan valmistelua. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  Iranin sisäinen tilanne on jo muutamia vuosia ollut erittäin huolestuttava. Iran ja sen ihmisoikeusrikkomukset, se, ettei maassa vaalita vapauden ja demokratian arvoja ja mikä tärkeintä ei kunnioiteta ihmiselämää, ovat epävakauttaneet tilannetta huolestuttavasti – niin maailmanlaajuisesti, alueellisesti kuin Iranin sisälläkin. Tätä taustaa vasten Iranin toimet ydinvoima-alalla aiheuttavat lisää huolta.
Tulosten saavuttamiseksi EU on viime vuosina omaksunut aktiiviseen ja avoimeen yhteistyöhön perustuvan diplomaattisen politiikan Iranin viranomaisia kohtaan. Voidaan tuskin sanoa, että tämä olisi ollut menestys.
Tänään hyväksytty päätöslauselma on samantyylinen toimi. On tullut kuitenkin aika kysyä, onko tämä ainoa tie eteenpäin ja olisiko laajennettava kansainvälistä liittoutumaa, jotta voidaan pakottaa diplomatian keinoin Iran kunnioittamaan kansainvälisiä velvoitteitaan ja kansallisia vähimmäisvaatimuksia. Seuraamme tilanteen kehittymistä tarkkaan. 

Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  Suhteissaan kansainvälisen yhteisön maihin ja erityisesti Afrikan maihin Euroopan on kertakaikkisesti hyväksyttävä, että ilman demokratisoitumista ja kaikkea sitä, mitä siihen sisältyy, kaikki yritykset tehdä yhteistyötä ja auttaa ovat parhaimmillaan tuloksettomia ja vaikuttavat pahimmillaan kielteisesti. Etiopiassa, jossa 10 vuotta kärsineen väestön oikeutetut odotukset murskautuivat äskettäin, velvollisuutemme on tehdä kaikkemme, jotta tie demokratiaan on mahdollinen. Afrikkaa ei saa pitää alueena, jossa laittomat hallitukset hyväksytään aivan kuin ne olisivat väistämättömyys. Tässä yhteydessä olisi selvästi ymmärrettävä se viesti, joka tällä päätöslauselmalla lähetetään Etiopiaan.
Lopuksi toteaisin, että meidän on ryhdyttävä toimiin ennen kaikkea periaatteidemme ja väestöjen vuoksi. On kuitenkin tehtävä selväksi, että teemme niin myös omien etujemme vuoksi. Afrikka ei saa olla manner, josta vähäosaiset ymmärrettävästi haluavat paeta. 

Hélène Goudin ja Nils Lundgren (IND/DEM ),
   Mielestämme EU:lla on tärkeä tehtävä demokratian ja ihmisoikeuksien vahvistamisessa lähiympäristössään. Maailmanlaajuisessa työssä rauhan, aseriisunnan ja ihmisoikeuksien edistämiseksi haluamme kuitenkin asettaa etusijalle YK:n, joka soveltuu EU:ta paremmin huolehtimaan tällaisista tehtävistä. Tämän vuoksi äänestämme tyhjää Irania ja Etiopiaa koskevista päätöslauselmista, vaikka periaatteessa tuemme muutamia niissä esitetyistä vaatimuksista. 

Edite Estrela (PSE ),
   .  Äänestin Lissabonin prosessin kulmakiveä, koulutusta, koskevan Bonon mietinnön puolesta seuraavista syistä.
Ensinnäkin jotta voidaan saavuttaa Lissabonin strategiassa asetetut tavoitteet, jotka koskevat osaamisyhteiskunnan luomista, jäsenvaltioiden on sitouduttava selkeästi elinikäiseen oppimiseen ja koulutukseen sekä autettava näin luomaan työpaikkoja Eurooppaan.
Toiseksi tässä mietinnössä tähdennetään, että yhteisön politiikassa on pantava enemmän painoa koulutukselle vähentämällä byrokratiaa ja edistämällä liikkuvuutta ammattipätevyyksien vastavuoroisen tunnustamisen avulla sekä varmistamalla yhtäläinen ja syrjimätön pääsy Euroopan korkeakouluihin. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   .  Tässä mietinnössä vahvistetaan muutamia meidän aikaisemmin esittämiämme kriittisiä huomautuksia eli seuraavat seikat:
- yhteisön hanke, jonka tavoitteena on saavuttaa koulutuksen korkeampi suoritustaso, ei ole onnistunut, myöskään eri maiden koulutusjärjestelmät eivät ole onnistuneet tavoitteissaan
- nykyisessä taloudellisessa ja sosiaalisessa rakenteessa vallitsee tuottavuuskriisi, joka ilmenee työttömyytenä ja epäasianmukaisena koulutusjärjestelmien suoritustasoon kohdistuvana paineena.
Mietinnössä ehdotetaan toki joitakin hyviä toimia, esimerkiksi että "varmistetaan, että tieteellisen loppututkinnon suorittaneiden määrä kasvaa 15 prosenttia vuoteen 2010 mennessä", mikä Portugalin kannattaisi ottaa huomioon.
Lisäksi siinä kehotetaan jäsenvaltioita "lisäämään opettajien määrää ja kehittämään laadukasta opettajien perus- ja jatkokoulutusta", joka on hyvä toimenpide.
Lisäksi mietinnössä tuodaan vielä esiin useimmissa maissa esiintyvä rahoitukseen liittyvä pullonkaula, joka on merkittävä ongelma erityisesti Portugalissa.
Mietinnössä korostetaan myös, kuinka tärkeää Euroopan unionin kannalta on "turvata riittävät rahoitusmuodot elinikäisen oppimisen ja koulutuksen alan uudelle yhdennetylle toimintaohjelmalle" ja korostetaan, kuinka tärkeää on pitää huolta siitä, että Euroopan sosiaalirahaston varat ovat kaikkien EU:n jäsenvaltioiden saatavilla vuoden 2006 jälkeen.
Tästä huolimatta mietinnöllä edistetään Lissabonin strategian mukaista uusliberaalia kehitystä kaikkine siihen liittyvine haitallisine seurauksineen, jotka ovat vahingollisia etenkin ammatilliselle koulutukselle.
Näin ollen äänestämme tyhjää. 
Hélène Goudin ja Nils Lundgren (IND/DEM ),
   Äänestämme Euroopan parlamentin päätöslauselmaa vastaan. Olemme täysin samaa mieltä Ruotsin parlamentin EU-valiokunnan kanssa, joka 7. marraskuuta 2000 tekemässään päätöksessä kommentoi koulutuksen alalla lisääntyvää EU:n koordinointia. Valiokunta hyväksyi tekstin, jonka mukaan on pidettävä huolta siitä, että varmistetaan, että jäsenvaltioiden yksinomaista toimivaltaa koulutuksen järjestämiseen ja koulutusjärjestelmien sisältöön liittyvissä asioissa kunnioitetaan täysimääräisesti. Seuraavana päivänä EU:n jäsenvaltioiden opetusministerit tapasivat ja hyväksyivät muun muassa Ruotsin parlamentin EU-valiokunnan liitteen, jonka Ruotsin silloinen opetusministeri esitteli. Meistä ei ole mitään syytä harkita uudelleen siinä ilmaistua kantaa. 
Zita Pleštinská (PPE-DE ),
   . Nykyajan entistä globaalimmassa maailmassa kohdataan uusia haasteita, joihin eurooppalaisen yhteiskunnan on vastattava. Ainoa ratkaisu on tukea koulutusta ja elinikäistä oppimista. Tätä asiaa on pidettävä Euroopan unionissa tärkeänä, sillä ilman tällaista tukea ei ole mahdollista saavuttaa Lissabonin strategian tavoitetta, jonka mukaan EU:sta on tultava kilpailukykyinen tietoon perustuva talous.
Kannatin jäsen Bonon mietintöä, jossa korostetaan, että koulutus on tärkeää paitsi nuorella iällä myös koko eliniän ajan. Arvostan esittelijän näkemyksiä, jotka koskevat korkeakoulujen asemaa tässä prosessissa. Edistämällä yhteistyötä sekä opettaja- ja opiskelijavaihtoa voidaan sekä vahvistaa synergiaa tutkimuksen alalla että voimistaa eurooppalaista identiteettiä.
Samaan aikaan on ymmärrettävä, ettei tietoon perustuvaa taloutta ja osaamisyhteiskuntaa voida luoda ilman riittävää taloudellista tukea. Mielestäni EU:lla on mahdollisuus osoittaa määrätietoisuutensa tällä alalla Euroopan laajuisesti. Uudessa rahoitustilanteessa on neuvoteltava mahdollisimman suuret määrärahat koulutukselle sekä opiskelijoiden, harjoittelijoiden, opettajien ja tutkijoiden liikkuvuuden tukemiselle. Voimme pysyä lisääntyvän kansainvälisen kilpailun vauhdissa vain, jos teemme keskenämme yhteistyötä. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  Juuri kykymme tutkia, innovoida ja luoda tekee meistä kilpailukykyisempiä, tehokkaampia ja tuottavampia. Nimenomaan sitoutumalla arvostamaan entistä enemmän inhimillisiä voimavaroja Eurooppa saadaan taas talouskasvun ja kehityksen tielle, mikä tunnustetaan laajasti. Tätä varten koulutukseen investoiminen on tuottavin tie eteenpäin, vaikka investointien hedelmät näkyvät vasta keskipitkällä tai pitkällä aikavälillä.
Aikaa on nyt jo niin vähän, että tuskin kukaan enää todella uskoo, että Lissabonin strategian tavoitteet voidaan saavuttaa asetetussa määräajassa. Juoksemme kilpaa paitsi kellon myös logiikan kanssa. Jos jatkamme edelleen näin, seuraukset voivat olla tuhoisat. Tilanteen korjaamiseksi tarvitaan lyhyen, keskipitkän ja pitkän aikavälin toimenpiteitä. Kuten totesin, koulutukseen investoiminen on keskipitkän tai pitkän aikavälin toimenpide, joka voi olla valtavan tehokas. Tämän vuoksi on varmistettava, että meillä on ammattitaitoiset inhimilliset voimavarat, koska tämä on kehitysmallimme. 

Andreas Mölzer (NI ). –
   Arvoisa puhemies, olennaisinta, mitä voi sanoa vastauksena Portasin mietintöön, on, että vain niillä maahanmuuttajilla, jotka puhuvat kohdemaansa kieltä, on mahdollisuus saada koulutusta, suojella omia etujaan ja sopeutua kohdemaan yhteiskuntaan. Juuri tästä syystä ne toisen ja kolmannen polven maahanmuuttajanuoret, jotka eivät osaa kohdemaan kieltä, menettävät edelleen mahdollisuutensa. Tämän vuoksi syntyy yhä enemmän rinnakkaisia yhteisöjä, joissa he sortuvat väkivaltaan ja rikoksiin.
Emme saa kuitenkaan hyväksyä tällaisten rinnakkaisten yhteisöjen muodostumista. Sopeutuminen riippuu kyseisen valtion virallisen kielen oppimisesta, joten meidän on vaadittava sitä. 
Frank Vanhecke (NI ). –
   Arvoisa puhemies, olen nähnyt kaikenlaista elämäni aikana, mutta Portasin mietintö on varmasti utopistisin ja vaarallisin mietintö, joka koskaan on jätetty parlamentin käsiteltäväksi. Tämä jo kertoo paljon. Tässä mietinnössä vahvistetaan Euroopan maiden niin sanottua kulttuurista monimuotoisuutta entisestään rohkaisemalla toisen, kolmannen ja jopa neljännen polven maahanmuuttajalapsia kehittämään omaa kieltään ja kulttuuriaan meidän maaperällämme ja näin yrittämään jopa entistä vähemmän sopeutua tai sulautua yhteiskuntaamme. Tämä on silkkaa hulluutta ja vastoin kansalaistemme enemmistön demokraattista tahtoa. Seurauksena voi olla vain uusia ongelmia, uusia gettoja, todellista rotuerottelua ja lopulta valitettavasti väkivaltaa. Toistaen Saksan uuden liittokanslerin Merkelin sanoja haluan todeta parlamentille, että monikulttuurinen yhteiskunta on käytännössä mahdoton ja että Euroopassa laillisesti asuvia maahanmuuttajia on kannustettava sopeutumaan niin paljon kuin he pystyvät sopeutumaan. 
Philip Claeys (NI ). –
   Arvoisa puhemies, kaikkein ensimmäiseksi toteaisin, ettei Euroopan unioni saisi puuttua jäsenvaltioiden sisäisiin koulutusta koskeviin asioihin. Jos on olemassa sellainen ala, jolla toissijaisuusperiaatetta on sovellettava täysimääräisesti, se on koulutuspolitiikka.
Toiseksi toteaisin, että tällä ehdotuksella tehdään aivan päinvastaista kuin oli virallisesti tarkoitus tehdä. On tärkeää, että maahanmuuttajat oppivat kohdemaan kielen. Jos he eivät osaa lähtömaansa kieltä tai enää hallitse sitä, tämän ei pitäisi olla ongelma kohdemaassa. Tämän ehdotuksen avulla vain edistetään gettojen muodostumista. On myös mieletöntä, että meidän lastemme olisi opeteltava esimerkiksi arabiaa. Silloin asiat olisivat päälaellaan.
Yhtä kaukaa haetulta vaikuttaa perustelukohta, jossa todetaan, että maahanmuuttajavanhempia olisi kannustettava valitsemaan lapselleen lähtömaan kieli sellaisten eurooppalaisten kielten sijaan, joita oppilas tarvitsee tulevassa ammatissaan. Tämä on esimerkki siitä, mitä tapahtuu, kun monikulttuurisuuden ideologia pääsee voitolle todellisuudesta. On todellakin oltava kommunisti, että voi keksiä jotakin näin utopistista. 
Maria da Assunção Esteves (PPE-DE ),
   .  Kotouttamispolitiikka on muutakin kuin suvaitsevaisuuden politiikkaa. Kotouttaminen on ennakoivaa ja osallisuutta edistävää, se helpottaa kommunikointia, arvostaa erilaisuutta ja perustuu samanarvoisuuteen. Suvaitsevaisuus on sitä, että pelkästään tunnustetaan muut ja hyväksytään heidät sellaisina kuin he ovat.
Kant hylkäsi tämän käsityksen suvaitsevaisuudesta. Siinä ei itse asiassa oteta huomioon mahdollisuutta tarkastella asioita asettautumalla toisen asemaan eli oikeudenmukaisuuden näkökulmasta.
"Houkuttelevana ja oikeamielisenä" pidetty Eurooppa on arvojen turvasatama, kosmopoliittiseen lakiin perustuvan identiteetin ja tuon lain tunnustaviin voimakkaisiin perinteisiin perustuvien kansallisten identiteettien risteyspaikka. Moniarvoisuus on sen ominaispiirre, ei sen romahtamiseen mahdollisesti johtava tekijä. Tämän vuoksi Eurooppa tarjoaa ihanteellisen poliittisen ympäristön kulttuuriselle monimuotoisuudelle.
Maahanmuuton syihin olisi vastattava humaanisti.
Tarkastellaan esimerkkinä kielikysymystä. Kielen opetus on perusedellytys kommunikoinnille, kansalaisuudelle sekä omien oikeuksien tuntemiselle ja käyttämiselle. Ilman tällaista kommunikointia sivilisaatiota koskeva Euroopan suunnitelma epäonnistuu. Toisin sanoen siitä ei tule muuta kuin järjestelmä, jonka ovet ovat avoinna mutta jonka ovista kukaan ei koskaan mene sisään. 
Bruno Gollnisch (NI ),
   . – Jäsen Portasin mukaan maahanmuutto on päämäärä sinänsä, olipa sille taloudellisia tai sosiaalisia perusteita tai ei. Usko maahanmuuton lukemattomiin etuihin on hänelle lähes uskonnollinen vakaumus. Tämä on ainoa mahdollinen selitys hänen suositukselleen, jonka mukaan meidän on sekä järjestettävä maahanmuuttajayhteisöille – ja niihin syntyneille henkilöille, ainakin kolmanteen polveen asti – lähtömaan kielien ja kulttuurien opetusta että laajennettava tämä opetus koskemaan myös alkuperäisyhteisöjä osana suurta monikulttuurista sulatusuunia, jonka tavoitteena on luoda "yhteinen kosmopoliittinen perintö".
Jäsen Portasin ehdotus merkitsee itse asiassa sitä, että maahanmuuttajat integroidaan hajottamalla kohdemaan yhteiskunta ja poistamalla sekä eurooppalaisten että maahanmuuttajien yhteisöjen kulttuuri.
Kieltäytymällä omien arvojensa, sääntöjensä, kieltensä ja kulttuurinsa omaksumisen pakottamisesta omalla alueellaan Euroopan maat ovat vuosikymmeniä edistäneet yhteiskunnan yhteisöllistämistä ja kylväneet näin siemenet eräänlaiselle etnisten ryhmien ja kulttuurien väliselle vastakohtaisuudelle, jota on jo esiintynyt muutamissa maissa.
Kun parhaillaan Espanjan alueellisiin erillisyhteisöihin Ceutaan ja Mellilaan pyrkii tuhansia maahanmuuttajiksi haluavia ja kun muuttopaine kasvaa koko ajan, vaikka maamme ovat jo tupaten täynnä, tämä mietintö on paitsi mieletön myös hyökkäys meidän identiteettiämme kohtaan. 
Hélène Goudin ja Nils Lundgren (IND/DEM ),
   Olemme päättäneet äänestää tyhjää tästä mietinnöstä toimitettavassa lopullisessa äänestyksessä. Tämä asia on erittäin tärkeä – niin tärkeä, että poliittisen vastuun siitä on edelleen oltava jäsenvaltioilla tai niiden alueellisilla taikka paikallisilla yhteisöillä.
Juuri jäsenvaltioilla on yksinomainen toimivalta koulutuksen järjestämiseen ja koulutusjärjestelmien sisältöön liittyvissä asioissa. Tämä koskee erityisesti maahanmuuttajien kotouttamista ja sekä äidinkielen opetuksen että maahanmuuttajien kohdemaan kielien opetuksen järjestämistä. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  Maahanmuuttoa koskevissa asioissa avainsana on integraatio, molemminpuolinen halu ja kyky integraatioon.
Esittelijän esittämät asiat ovat hyvin tärkeitä, mutta on asetettava ensisijaisia tavoitteita. Ymmärrän esittelijän huolestuneisuuden ja olen itsekin huolissani, mutta minun on pakko keskittää huomioni ajatukseen kotouttamiskyvystä, johon liittyy maahan tulevien ja maahan jäävien tiukka valvonta. Tähän on kahtalaiset syyt: ensinnäkin ja mikä tärkeintä, lain rikkomisesta saatavat hyödyt toimivat laittoman maahanmuuton ja siitä hyötyvien verkostojen kannustimina, toiseksi laiton maahanmuutto ylittää kykymme kotouttaa.
Joka tapauksessa koulutusta koskevassa kysymyksessä maahanmuuttajien ja heidän lastensa aktiivinen kotouttaminen on erittäin tärkeää. Uusien erilaisten kulttuurien saapuminen on myönteinen ilmiö, mutta se ei saa estää sitä, että haluamme maahanmuuttajien sopeutuvan, ja sopeutuminen merkitsee kohdekulttuurin hyväksymistä. On selvää, että koulut ovat erinomaisia paikkoja tätä varten. On myös selvää, että mitä symbioottisempi tämä suhde on, sitä parempi. Tämän suhteen lähtökohta on kuitenkin pidettävä mielessä. 

Edite Estrela (PSE ),
   .  Äänestin uusia haasteita sirkukselle osana Euroopan kulttuuria koskevan Packin mietinnön puolesta. Tein näin seuraavista syistä.
Ensinnäkin mietinnössä tähdennetään, että sirkustoiminta on osa kulttuuria. Sirkustoiminnalla on tärkeä asema taiteessa ja kulttuurissa monissa maissa, esimerkiksi Portugalissa. Näin ollen komission olisi kehitettävä toimenpiteitä sirkuksen suojelemiseksi, jotta voidaan varmistaa, että sirkustoiminta tunnustetaan osaksi Euroopan kulttuuria. 
Hélène Goudin ja Nils Lundgren (IND/DEM ),
   Tämä mietintö sisältää melko paljon ehdotuksia, joita emme voi mitenkään kannattaa. Kyse on siitä, miksi Euroopan parlamentin olisi kehotettava jäsenvaltioita ja komissiota tunnustamaan sirkus osaksi Euroopan kulttuuria. Mietintö sisältää myös ehdotuksia, joiden mukaan olisi perustettava palvelupisteitä ja toteutettava tiedotuskampanjoita. Näiden tarkoituksena olisi helpottaa sirkusyritysten elämää.
Mietinnössä tuodaan esiin sirkuslasten koulutusta koskeva kysymys. Vapaa liikkuvuus ja mahdollisuus päästä koulutukseen ovat merkittäviä kysymyksiä. Kaikki nämä asiat on kuitenkin ratkaistava laajemmassa ja useampia aloja käsittävässä tarkastelussa kuin tällaisessa mietinnössä. 
David Martin (PSE ),
   . Olen tyytyväinen mietintöön uusista haasteista sirkukselle osana Euroopan kulttuuria. On välttämätöntä, että kaikille vaelluskulttuuriyhteisöissä eläville lapsille järjestetään mahdollisuus riittävään ja tasa-arvoiseen koulutukseen riippumatta siitä, missä jäsenvaltiossa he kulloinkin oleskelevat. Yhtä tärkeää on, että suojellaan sirkustyöntekijöiden sosiaaliturvaan ja liikkuvuuteen liittyviä oikeuksia lyhytaikaisten oleskelulupien avulla. On kuitenkin hyvin huolestuttavaa, että mietinnössä käsitellään eläinnäytöksiä, sillä vastustan jyrkästi eläinten käyttöä sirkuksissa. Nyt on sekä komission että jäsenvaltioiden tehtävänä pohtia kyseistä asiaa. 
Jean-Claude Martinez (NI ),
   . – Jäsen Packin erinomaisessa mietinnössä käsitellään lopultakin kulttuuritoimintaa, jota pidetään aivan liian usein vähäpätöisenä taidemuotona. Itse asiassa on kuitenkin kyse taiteesta sen aidoimmassa muodossa, koska siinä unelmat, matkustaminen, lapsuus, akrobatia, musiikki, tragedia ja runous sekoittuvat rohkeuden ja herkkyyden yhdistelmäksi.
Itseään kesyttämättömien petojen areenana pitävän poliittisen maailman on aika käsitellä eläintenkesyttäjien sirkukseen liittyviä kysymyksiä. Tämä on tarpeen etenkin sen vuoksi, että sirkukset – aina Bouglionen kaltaisista suurista nimistä "La Stradasta" tuttujen vaatimattomampien sirkusten kaltaisiin asti – luovat siteitä sukupolvien ja yhteisöjen välille.
Sirkus on kulttuurin joki, joka virtaa maiden halki ja ylittää ajan, tilan ja iän rajat.
Näin ollen jäsen Pack on tehnyt mietinnöstään poliittista juhlaa, ehkä lyhytaikaista juhlaa, mutta varmasti juhlaa, joka muistetaan pitkään täällä parlamentissa. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  Sirkus ja kaikki se fantasia, jota sirkus loihtii esiin, on huomattavan kunnioituksen ja sanoisin jopa kiintymyksen arvoinen. Jotkin esittelijän esiin tuomista asioista ovat hyvin olennaisia, etenkin työntekijöihin liittyvät asiat. Tästä huolimatta minun on kuitenkin kysyttävä, odotetaanko Euroopan parlamentilta tällaisia keskusteluja. 

Carlo Fatuzzo (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, kiitän kollegojani, jotka ovat jääneet kuuntelemaan äänestysselitystäni, joka koskee mietintöä kaupunkiulottuvuudesta.
Osoitan puheeni Italiassa asuville 20 miljoonalle eläkeläiselle – jotka ovat ennen olleet työssä ja ovat nyt siis eläkkeellä – ja 150 miljoonalle eläkeläiselle, jotka ovat työskennelleet Euroopassa ja jotka asuvat Euroopan unionin 25 jäsenvaltiossa. Haluan vakuuttaa heille, että aion tämän äänestysselityksen avulla pitää kiinni siitä, että Euroopan parlamentti kehottaa jäsenvaltioita tekemään matkustamisen kaupunkien julkisilla liikennevälineillä täysin maksuttomaksi eläkeläisille, jotka ansaitsevat yhteiskunnan tunnustuksen tekemänsä työn ansiosta.
Sen lisäksi, että nuoret luopuvat istumapaikoistaan, he ovat mielissään tietäessään, että eläkeläisille osoitetaan kunnioitusta myöntämällä heille oikeus matkustaa maksutta julkisilla liikennevälineillä kauniissa kaupungeissamme. 
Hélène Goudin ja Nils Lundgren (IND/DEM ),
   Kesäkuun lista -ryhmä on päättänyt äänestää tätä mietintöä vastaan, koska se on taas uusi esimerkki siitä, miten Euroopan parlamentti haluaa antaa EU:lle toimivaltaa uusilla aloilla käyttämällä hyväksi valiokunta-aloitteisia mietintöjä. Perustamissopimuksen mukaan erityinen kaupunkipolitiikka ei kuulu EU:n toimivallan piiriin, mistä huolimatta jäsen Beaupuyn mielestä Euroopan parlamentin on puollettava yhteisön kaupunkipolitiikkaa. Mietintö on tyypillinen esimerkki siitä, miten EU lisää byrokratiaa ja ylikansallistaa uusien "mallien", "välineiden", "vuoropuhelujen", "työryhmien", erilaisten avustusohjelmien ja ajan mittaan myös uusien toimielinten avulla. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   .  Kaupunkiulottuvuus olisi otettava huomioon aluekehityspolitiikassa.
Sisämaassa sekä syrjä- ja maaseutualueilla sijaitsevat pienet ja keskisuuret kaupungit edistävät niitä ympäröivien alueiden kehitystä, auttavat tasoittamaan eri alueiden välisiä eroja ja taistelevat niitä taajamoitumisen vaikutuksia vastaan, joita suurilla kaupungeilla on maan sisäosiin.
Samalla kun kaupungit voivat edistää kehitystä, niihin liittyy nykyisin harjoitettavien talous-, sosiaali- ja aluesuunnittelupolitiikkojen vuoksi myös erilaisia monimutkaisia ongelmia, kuten liikenneruuhkia, asunto-ongelmia, ympäristön pilaantumista ja sosiaalista syrjäytymistä.
Tässä yhteydessä kaupunkien uudistamista ja elvyttämistä koskeva politiikka on erittäin tärkeä. Tällä alalla asiaa voidaan osaltaan edistää koheesiopolitiikalla, jolle osoitetaan asianmukaiset voimavarat, ja yhteisön aloitteella, johon varataan riittävästi varoja, kuten URBAN-yhteisöaloitteella. Voisimme esimerkiksi tutkia mahdollisuutta myöntää lisää yhteisön tukea kohtuuhintaisten asuntojen rakentamiselle.
Valitettavasti näin ei tehdä. Kun kaupunkiulottuvuus otetaan huomioon osana monialaista politiikkaa, eri tavoitteet voivat joutua kilpailemaan keskenään talousarviosäästöjen yhteydessä. Tämä voi vaarantaa epäsuotuisimmille alueille myönnettävän tuen.
Tästä ja siitä huolimatta, että vastustamme ajatusta, että "kaupunkien asema" ja niin sanottu "kaupunkiulottuvuus" ovat tärkeitä uusliberaalin Lissabonin strategian toteuttamisen kannalta, tuemme mietintöä yleensä ottaen. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  Kaupunkeja koskevat asiat eivät kuulu Euroopan unionin toimivaltaan. Erilaiset yhteisön politiikasta johtuvat toimenpiteet ovat kuitenkin vaikuttaneet kaupunkeihin, kuten matkailuun ja moniin muihinkin asioihin, joko suoraan tai välillisesti. Käytännössä kaupunkikysymystä käsitellään aluepolitiikassa ennalta varautumisen periaatteen perusteella rakenne- ja koheesiorahastojen yhteydessä.
Mielestäni Euroopan unionin toimenpiteiden olisi oltava täydentäviä niin, että jäsenvaltioiden toteuttamia toimia voidaan kehittää täysimääräisesti kansalaisten hyödyksi. Tämän vuoksi on investoitava ohjelmiin, joissa tasapainotetaan eri päätöksentekotasojen välistä suhdetta.
Koska maaseutu- ja kaupunkialueiden erot ovat erityisen suuria kymmenessä uudessa jäsenvaltiossa, on ratkaisevan tärkeää, että näiden kymmenen uuden jäsenvaltion kaupunkiverkosto sisällytetään koko yhteisön alueen kaupunkijärjestelmään. Yksi keino tämän tavoitteen saavuttamiseksi on parantaa liikenneverkkoja, jotka yhdistävät kaupungit niitä ympäröiviin alueisiin ja muihin kaupunkeihin. Tämä hyödyttäisi EU:n kehitystä ja edistystä.
Näin ollen äänestin Beaupuyn mietinnön puolesta. 

Jan Andersson, Anna Hedh, Ewa Hedkvist Petersen, Inger Segelström ja Åsa Westlund (PSE ),
   Äänestimme tarkistusten 1, 3 ja 5 puolesta. Suhtaudumme myönteisesti kohtuullisen elintason takaamiseen. Vastustamme kuitenkin valtion sääntelemän vähimmäispalkan käyttöönottoa. Tulkitsemme, että edellä mainituissa tarkistuksissa esiintyvä käsite "tulotakuu" ei tarkoita tiettyä vähimmäispalkkatakuuta vaan pikemminkin kohtuullista elintasoa koskevaa takuuta. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   .  Äänestimme mietinnön puolesta, koska se sisältää joitakin ehdotuksistamme, jotka paransivat täysistunnon äänestykseen jätettyä alkuperäistä tekstiä.
Hyväksytyistä ehdotuksistamme haluaisin tuoda esiin seuraavat kohdat:
- kehottaa edistämään mahdollisuutta korkealaatuiseen työpaikkaan ja ennen kaikkea kohtuulliseen palkkaan tapana estää ja vastustaa köyhyyttä
- huomauttaa samalla, että osa-aikatyö ja heikkolaatuinen työllisyys, joka kohdistuu enimmäkseen naisiin, lisää naisten määrää köyhien työntekijöiden joukossa, mikä on eräs syy sosiaaliseen syrjäytymiseen.
Jotkin mietinnön huonoimmista näkökohdista kuitenkin poistettiin. Näin ollen vaikka mietintö on vain osittain tyydyttävä, koska siinä ei käsitellä köyhyyden syitä riittävän perusteellisesti eikä ehdoteta toimia köyhyyden lopettamiseksi, lopullisella päätöslauselmalla voidaan lisätä tietoisuutta erityisesti naisia koskevista vakavista sosiaalisista ongelmista. 
Hélène Goudin ja Nils Lundgren (IND/DEM ),
   Päätöslauselma naisten köyhyydestä Euroopan unionissa sisältää melko paljon vaatimuksia, jotka on tärkeä ottaa huomioon, esimerkiksi vaatimuksen naisten ja miesten tasa-arvoisesta pääsystä terveyden- ja sairaanhoidon piiriin sekä naisiin kohdistuvan väkivallan estämisestä. On tähdennettävä, että nämä asiat kuuluvat jäsenvaltioiden toimivaltaan.
Emme kannata vähimmäistulotakuuta koskevaa ehdotusta. Ruotsalaisen työmarkkinamallin mukaan palkat vahvistetaan ammattiliittojen ja työnantajien välisillä neuvotteluilla eikä lainsäädännöllä. Lisäksi vähimmäispalkan vahvistaminen voisi pienentää monien pienipalkkaisten ryhmien palkkoja. Vaarana on, että tämä vaikuttaisi pääasiassa naisiin.
Edellä olevien seikkojen vuoksi aiomme äänestää tyhjää tästä päätöslauselmasta toimitettavassa lopullisessa äänestyksessä. 
Andreas Mölzer (NI ),
   . Yhteensä 51 prosenttia EU:n kansalaisista on vaarassa joutua köyhyyteen sen vuoksi, että he ovat naisia.
Yksi syy tähän on varmasti kyvyttömyytemme – monista hyvistä tarkoituksistamme huolimatta – erityisemmin parantaa naisten asemaa työelämässä. "Heikomman sukupuolen" edustajat ansaitsevat edelleen samasta työstä keskimäärin noin 20–30 prosenttia vähemmän kuin miehet, ja naisten urakehityksen mahdollisuudet ovat hyvin vähäiset.
Toinen syy on epäilemättä se, että naiset käyttävät enemmän aikaa lasten kasvatukseen, kodinhoitoon ja sosiaaliseen työhön. Näin heillä ei ole aikaa tehdä kokopäiväistä työtä – vaikka oletettaisiin, että heillä olisi mahdollisuus siihen. Käytännössä naiset työskentelevät tämän vuoksi usein osa-aikaisesti, minkä vuoksi he voivat odottaa saavansa vain pienen vanhuuseläkkeen.
Tulos sellaisissa työpaikoissa kuin McJobs ja Ein-Euro-Jobs, tai miksi niitä kutsutaankin, on samanlainen: jopa kahdessa kolmasosassa tällaisista työpaikoista palkka ei riitä elättämään perhettä. Suuremmat perhe-etuudet eivät yksinään riitä ratkaisemaan tätä ongelmaa. Päinvastoin tarvitaan nimenomaan laajaa ohjelmaa, jonka avulla taataan hyvät mahdollisuudet koulutukseen ja ansiotyöhön, samapalkkaisuus, joustavampia lastenhoitojärjestelyjä ja parempi varautuminen vanhuuden varalta – yksin elävät naiset ovat erityisesti tässä elämänvaiheessa suuressa vaarassa joutua köyhyyteen, olipa heillä lapsia tai olivatpa he lapsettomia.
Kaiken kaikkiaan on kiinnitettävä enemmän huomiota syntyvyyttä edistävään perhepolitiikkaan ja sen entistä suurempaan rahoitukseen, jotta voidaan tarjota naisille paremmat mahdollisuudet ansaita elatuksensa ja turvata tulevaisuutensa. Muuten he voivat yhdessä päättää luopua lapsien hankkimisesta, jolloin Euroopan väestö kuolee vähitellen sukupuuttoon. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  Köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjunnasta EU:ssa on keskusteltu paljon sekä vuosituhannen kehitystavoitteiden yhteydessä että erityisesti Euroopan ihanteisiin sisältyvien tavoitteiden yhteydessä.
Tämä mietintö on uuden Euroopan ensimmäinen mietintö, jossa käsitellään erityisesti naisten köyhyyttä.
Miksi tarkastellaan erityisesti naisten köyhyyttä? Hälyttävien tietojen mukaan naiset ovat suuressa vaarassa joutua äärimmäiseen köyhyyteen ja syrjäytyä eri tavoin. Tämän vuoksi parlamentti piti tärkeänä tarkastella tätä ilmiötä sekä ehdottaa sellaisten indikaattorien ja sellaisen metodologian kehittämistä, jotka saattavat edistää huomattavasti ongelman tehokasta torjuntaa, sekä köyhimpien naisten kanssa luotavien kumppanuuksien avulla että etenkin sellaisten toimien avulla, joilla varmistetaan, että yhteiskunnassa autetaan sovittamaan yhteen perhe- ja työelämä äärimmäisessä köyhyydessä elävien keskuudessa.
Voimme auttaa torjumaan köyhyyttä, ilmiötä, jota on nykyään pidettävä ihmisoikeusloukkauksena ja ongelmana, joka on ratkaistava kiireesti.
Näin ollen äänestin Záborskán mietinnön puolesta. 
Puhemies.
   Tämän istuntojakson pöytäkirjat esitetään parlamentille seuraavan istuntojakson alussa. Jos vastalauseita ei esitetä, välitän hyväksytyn tekstin asianomaisille tahoille. 
Puhemies.
   Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden keskeytetyksi.
