
Puhemies.
   Julistan Euroopan parlamentin torstaina 1. joulukuuta 2005 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi. 
Puhemies.
   Hyvät parlamentin jäsenet, mielestäni tämä on hyvä tilaisuus esittää puhemiehen julkilausuma kuolemantuomiosta. Sanon tätä hyväksi tilaisuudeksi, koska, kuten tiedättekin, 10. joulukuuta – kaksi päivää sitten – vietimme ihmisoikeuksien julistuksen vuosipäivää. Ihmisoikeuksiin kuuluu eräs perusoikeus: oikeus elämään.
On kuitenkin valitettavaa, että muutama päivä aiemmin Yhdysvalloissa teloitettiin tuhannes ihminen sen jälkeen, kun kuolemantuomio otettiin uudelleen käyttöön vuonna 1976. Pyöreiden lukujen – luvun 1 000 – taikavoima ja se, että teloitus tehtiin ihmisoikeuksien julistuksen vuosipäivänä, tekevät tästä tilanteesta erityisen merkityksellisen.
Yhdysvalloissa toimeenpannun teloituksen lisäksi myös Singaporessa teloitettiin samana päivänä yksi ihminen.
Tämä on hyvä aika muistuttaa siitä, että Euroopan unioni kampanjoi kuolemantuomiota vastaan, sillä Euroopan unionin mielestä se käyttö on arvojemme vastaista. Kuolemantuomion poistaminen on eräs ehdoton edellytys, jonka kaikkien Euroopan unioniin liittyvien maiden on täytettävä.
Onneksi maailmassa on edistytty kuolemantuomion poistamisessa: 16 valtiota oli poistanut kuolemantuomion vuoteen 1977 mennessä, ja nykyään näitä valtioita on 84.
Kuolemantuomio on kuitenkin edelleen käytössä 76 valtiossa, ja 24 valtiossa se on säilynyt edelleen lainsäädännössä, vaikka käytännössä näissä maissa se onkin poistettu käytöstä, sillä teloituksia ei ole tehty 10 vuoteen.
Vaikka kuolemantuomiota soveltavien valtioiden määrä onkin laskenut, teloitusten määrä on kasvanut selvästi. Amnesty International -järjestön mukaan vuonna 2004 7 400 ihmistä tuomittiin kuolemaan, ja 25 valtiossa teloitettiin lähes 3 800 ihmistä.
Siksi emme saa keskittyä yksinomaan Yhdysvalloissa tehtyihin 1 000 teloitukseen, vaan meidän on tarkasteltava koko maailman tapahtumia globaalista näkökulmasta: vuonna 2004 teloitettiin 3 800 ihmistä.
Kuitenkin 95 prosenttia näistä teloituksista, eli lähes kaikki, tehtiin Kiinassa, Iranissa, Vietnamissa ja Yhdysvalloissa. Yhdysvallat on näin ollen ainoa demokraattinen valtio, jossa sovelletaan edelleen merkittävästi kuolemantuomiota. Yhdysvaltain vankiloissa teloitusta odottaa 3 400 ihmistä.
Eräs merkityksellinen seikka on se, että 120 kuolemaan tuomittua ihmistä on vapautettu ennen teloitusta, koska heidän on osoitettu olevan syyttömiä.
Tilanne on tämä. On kuitenkin näkyvissä toivon pilkahdus, sillä Yhdysvaltain yhteiskunta ja valamiehistöt ovat kääntymässä kuolemantuomiota vastaan, ja korkein oikeus on poistanut käytöstä alaikäisten ja henkisesti jälkeenjääneiden kuolemantuomion. Se on poistettu 12 osavaltiossa, ja 20 muussa osavaltiossa teloituksia ei ole enää pantu täytäntöön.
On kuitenkin valitettavaa, että Kiinalla on ennätys teloitusten täytäntöönpanossa. Teloituksia tehdään vuosittain 6 000, vaikka Amnesty International -järjestön mukaan luku on 3 400.
Haluan muistuttaa teitä tästä tilanteesta, sillä katson, että meidän parlamentin jäsenten on tehtävä töitä saadaksemme kollegamme kaikissa maissa vakuuttuneiksi siitä, että kuolemantuomio on poistettava, koska meille eurooppalaisille elämä on luovuttamaton oikeus, eikä keneltäkään voida riistää tätä oikeutta riippumatta siitä, minkälaisiin rikoksiin hän on syyllistynyt. Tätä tarkoitetaan luovuttamattomalla oikeudella: se ei ole riippuvainen kenenkään vastuullisuudesta vaan ihmisen olemassaolosta ja olemuksesta.
Monet kiitokset huomiostanne.
Puhemies.
   Puheenjohtajakokouksen työjärjestyksen 130 ja 131 artiklan mukaisesti torstaina 8. joulukuuta 2005 pitämässään kokouksessa laatima lopullinen esityslistaluonnos on jaettu.
Martin Schulz (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, minulla on yksi keskiviikon esityslistaa koskeva pyyntö. Se koskee Iranin presidentin Ahmadinejadin esittämiä lausuntoja. Mielestäni parlamentin puhemiehenä teidän tai neuvoston puheenjohtajan olisi otettava kantaa Iranin presidentin viime päivinä antamiin lausuntoihin. Minusta on mahdotonta hyväksyä sitä, että valtion päämies esittää enemmän tai vähemmän selväkielisiä ja suoria lausuntoja, joissa kyseenalaistetaan jonkin valtion ja kokonaisen kansan oikeus olemassaoloon, ja jopa yllyttää rikkomaan rauhan alueella ja avaa alueella oven väkivallalle. Saanen todeta parlamentille ryhmäni puolesta – ja uskon, että suosionosoitukset osoittavat, että puhun nyt ehkäpä poikkeuksellisesti kaikkien parlamentin jäsenten puolesta – että jokainen, joka esittää Iranin presidentin näkemysten mukaisia lausuntoja Israelista, rikkoo kansainvälisen yhteisön perustavia lakeja ja periaatteita, ja mielestäni Euroopan parlamentin kaltaisen monikansallisen parlamentin olisi tuomittava hyvin yksiselitteisesti tällaiset lausunnot. Odotamme, että neuvosto tekee sen valtioiden ja hallitusten päämiesten neuvoston puolesta!
Hannes Swoboda (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, käännöksestä ei ehkä käynyt selväksi, että jäsen Schulz pyysi neuvoston puheenjohtajavaltiota ottamaan kantaa tähän kysymykseen keskiviikon julkilausumassaan ja tekemään täysin selväksi, mitä mieltä neuvosto on asiasta.
Puhemies.
   Hyvä on, välitän jäsen Martin Schulzin pyynnön neuvoston puheenjohtajalle, jotta kysymys voidaan sisällyttää puheenjohtajavaltion julkilausumaan, mutta emme muuta muodollisesti esityslistan mitään kohtaa.
Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä on pyytänyt, että keskustelun otsikko "Munkkien vangittuna pitäminen ja luostarin sulkeminen Tiibetissä" korvataan otsikolla "Ihmisoikeustilanne Tiibetissä ja Hongkongissa". 
Graham Watson (ALDE ). –
   (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin mielelläni perustella pyyntöä hyvin lyhyesti. Ryhmäni on pyytänyt laatimaan Hongkongia koskevan päätöslauselmaesityksen niiden alueen hallituksen viimeaikaisten lausuntojen takia, jotka viittaavat siihen, ettei alueella siirrytä yleisiin vaaleihin. Uskon, että parlamentti on tietoinen Hongkongissa 10 päivää sitten järjestetystä erittäin laajasta mielenosoituksesta – Hongkongin kansalaiset osoittivat mieltään yleisten vaalien ja täydellisen demokratian puolesta. Parlamentti on aina tukenut heitä aiemmin, ja minusta meillä on nyt hyvä tilaisuus tehdä se uudelleen. 
Hannes Swoboda (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluamme hyväksyä tämän pyynnön, sillä kyse on ehdottomasti kiireellisestä asiasta, mistä ovat osoituksena jäsen Watsonin mainitsemat mielenosoitukset. Mielestämme on ikävää, ettei Hongkongin tilanne kehity siihen suuntaan kuin haluaisimme tai siihen suuntaan kuin Kiinan tasavallan hallitus on jossain määrin luvannut. Tällaiselle oikeutetulle asialle antamamme tuki ei ole suunnattu Kiinaa tai kansantasavaltaa vastaan, vaan haluamme pikemminkin näin auttaa Hongkongin kansalaisia heidän pyrkimyksissään luoda demokratia. Kiinan on ymmärrettävä, että tämä pyrkimys luoda Hongkongiin demokratia merkitsisi valtavia etuja myös Kiinalle. Kun tämä pidetään mielessä, hyväksymme pyynnön. 
Puhemies.
   Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä pyytää myös, että keskustelun otsikko "Etiopia", joka liittyy keskusteluun ihmisoikeuksien sekä demokratian ja oikeusvaltion periaatteiden loukkauksia koskevista tapauksista, korvataan otsikolla "Etiopia ja uudet rajakonfliktit". 
Graham Watson (ALDE ). –
   (EN) Arvoisa puhemies, ryhmäni haluaa ehdottaa otsikon muuttamista muotoon "Etiopia ja uudet rajakonfliktit". Kuten parlamentti tietää, alueen ongelmat eivät liity ainoastaan Etiopiaan, vaan ne liittyvät hyvin voimakkaasti myös alueen muihin rajakonflikteihin, ja katsomme, että voisimme laajentaa päätöslauselman soveltamisalaa sen huomioon ottamiseksi. 

(1)

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana minuutin puheenvuorot poliittisesti tärkeistä aiheista. Annan etusijan niille jäsenille, jotka eivät ole vielä puhuneet. 
Zita Pleštinská (PPE-DE ).
   – Sallinette minun ilmaista tyytyväisyyteni siihen, että Andrei Saharov -sananvapauspalkinto on myönnetty kuubalaisten naisten Damas de Blanco (naiset valkoisissa) -ryhmälle, joka pyrkii rauhanomaisin keinoin saamaan kotimaansa ja ulkomaiden tuen yleisen armahduksen julistamiselle Kuubassa.
Olen itse saanut yksityiskohtaista tietoa poliittisten vankien äitien ja vaimojen toimista yhdessä kollegoideni Peter Št'astnýn ja Milan Gal'on kanssa symbolisesti adoptoimamme kuubalaisen vangin Antonio Díaz Sánchezin vaimolta Gisela Sánchez Verdecialta. Tämä urhea nainen taistelee miehensä puolesta, joka kärsii 20 vuoden vankeusrangaistusta ja joka on kriittisessä tilassa epäinhimillisen kohtelun takia. Haluan ilmaista syvän myötätuntoni tälle kuubalaisten naisten ryhmälle heidän urheassa taistelussaan kaikkien poliittisten vankien vapauttamiseksi.
Toivon, ettei Euroopan parlamentti turvaudu yksistään Saharov-palkintoon lisätäkseen tietoisuutta siitä, miten Kuuba rikkoo ihmisoikeuksien julistusta. Kehotan parlamenttia jatkamaan painostusta, jotta Kuubaan palautetaan pian demokratia. 
Yannick Vaugrenard (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta on esittänyt ehdotuksensa, jotka on jaoteltu vuosien 2007–2013 rahoitusnäkymiä koskeviin lukuihin. Pelkäsimme pahinta emmekä olleet väärässä.
Rahoitusnäkymiä käsittelevän väliaikaisen valiokunnan yhdeksän kuukautta kestäneen työn jälkeen Euroopan parlamentti pääsi tyydyttävään kompromissiin, jonka ansiosta voidaan taata, että Euroopan unionin tulevaisuus on kunnianhimoinen ja johdonmukainen. Blair ehdottaa sen sijaan selviä leikkauksia ja vaarantaa Euroopan unionia koskevan hankkeen. Hän hyökkää rakennerahastoja, maaseudun kehittämistä, nuorisoa ja kulttuuria vastaan ja tekee mukautumista globalisaatioon helpottavan rahaston rahoittamisesta suorastaan epävarmaa. Meidän on hyväksyttävä harkittu kanta Euroopan yhdentymisen takia. Lopettakaamme oman kansallisen edun tavoittelu ja poistakaamme tiettyjen jäsenvaltioiden nauttimat anakronistiset edut. Yhdistyneen kuningaskunnan on arvioitava uudelleen panostaan yhteisön talousarvioon muutenkin kuin toteuttamalla vain kosmeettisia toimenpiteitä.
Euroopan unioni on yhteinen hanke, ei kaupankäyntialue. Hyödyntäkäämme myös käytettävissämme olevia lainanottomahdollisuuksia, jotta saamme menestymisen edellyttämät resurssit käyttöön. Eurooppa-hanke ja uusilta kumppaneiltamme vaatimamme yhteisvastuu ovat siitä riippuvaisia. 
Marta Vincenzi (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, sementtialus upposi 2. joulukuuta La Spezian sataman edustalla "Runoilijoiden lahdella", joka on Välimerellä sijaitseva upea lahti. Miehistö pelastettiin, ja SeaDarQ-järjestelmän mukaan aluksesta vuosi noin 90 000 litraa hiilivetyä. Pelastusoperaatio maksaa vähintään 2 miljoonaa euroa, ja työt jatkuvat muutamien kuukausien ajan.
Vaikka pelastusyksiköiden toimet ja ammattitaito olivat molemmat erinomaisia, tämä tapaus korostaa, että meidän on tiukennettava kiireisesti valvontaa, sillä kyseinen alus oli ruostunut purkki, joka oli rekisteröity Ukrainan alusrekisteriin, ja sen liikennöintiasiakirjat olivat kunnossa. Siksi olisi tarkasteltava mahdollisuuksia toteuttaa jälkikäteinen tekninen tutkimus onnettomuuden syiden ja onnettomuudesta vastuussa olevien tahojen toteamiseksi, ja tätä tapausta olisi tarkasteltava Erika II -toimintapaketin yhteydessä, jotta voidaan sanoa aidosti, että myös ne, jotka ovat vastuussa tarkastusten toteuttamisesta, tarkastetaan. 
Fernand Le Rachinel (NI ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, vaikka jäsen Gollnischin parlamentaarisen koskemattomuuden ja erioikeuksien puolustamispyyntöä koskevasta mietinnöstä keskustellaan pian, otan vapauden tuoda esiin erään erityisen ajankohtaisen näkökohdan.
Viime viikolla Ranskan pääministeri de Villepin totesi voimallisesti ja vakaumuksellisesti, ettei lainsäätäjän tehtävänä ole vahvistaa historiallista totuutta. Hän totesi, ettei Ranskassa ole mitään virallista historiaa. Muutama päivä myöhemmin valtion päämies Chirac esitti samankaltaisia huomautuksia ja totesi, että "tasavallassa ei ole virallista historiaa. Oikeuden tehtävänä ei ole kirjoittaa historiaa, se on historiantutkijoiden tehtävä".
Mistä ranskalaiset poliittiset viranomaiset ja oikeusviranomaiset sitten syyttävät jäsen Gollnischia? Hän totesi täsmälleen saman asian muutamaa kuukautta aiemmin, nimittäin sen, että historiantutkijoiden tehtävänä on tutkia toiseen maailmansotaan liittyviä kysymyksiä riippumatta siitä, mitä jotkut ranskalaiset Euroopan parlamentin jäsenet ajattelevat, sillä nämä ryhtyvät ajatuspoliiseiksi ja harjoittavat kestämätöntä poliittista painostusta, jotta jäsen Gollnischin parlamentaarista koskemattomuutta koskeva pyyntö hylätään.
Hyvät parlamentin jäsenet, näissä oloissa kehotan teitä olemaan syöksymättä järjettömyyksiin ja hyväksymään tämän mietinnön. 
Kyriacos Triantaphyllides (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, haluaisin kiinnittää huomionne Yhdysvalloissa Miamissa viime viikolla sattuneeseen välikohtaukseen, johon meidän on mielestäni otettava kantaa parlamenttina.
Eräs mielenterveysongelmista kärsinyt 44-vuotias Yhdysvaltain kansalainen oli lentämässä vaimonsa kanssa Miamista Orlandoon. Toistaiseksi tuntemattomasta syystä hän tunsi äkillistä tarvetta poistua lentokoneesta. Kun hän juoksi ulos koneesta, häntä lähti seuraamaan poliisi, joka komensi matkustajaa pysähtymään. Kun matkustaja ei noudattanut poliisin komentoja, hänet ammuttiin kylmäverisesti lähtöalueella. Silminnäkijät kuulivat jopa kuusi laukausta.
Tämä on jo toinen ampumisvälikohtaus muutaman kuukauden sisällä Lontoossa Brasilian kansalaista koskeneen valitettavan välikohtauksen jälkeen. Siksi meidän on kysyttävä itseltämme, haluammeko luoda tällaisen yhteiskunnan, jossa viranomaiset ampuvat ensin ja kysyvät vasta sitten. Olemme luomassa epäterveellistä ilmastoa, joka ruokkii kansalaisten pelkoa ja joka johtaa valitettaviin kehityskulkuihin tulevaisuudessa. Siksi katson, että parlamenttina meidän on tuomittava tällainen toiminta ja tehtävä parhaamme sen varmistamiseksi, että istuntosalissa hyväksytyllä lainsäädännöllä edistetään kansalaisten etuja eikä väkivallan käyttöä. 
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, kuten täällä tänä iltapäivänä jo mainittiin, Damas de Blanco -ryhmälle on myönnetty Saharov-palkinto, mutta se ei ole voinut käyttää Euroopan parlamentin sille antamia lentolippuja, jotta se voisi noutaa palkintonsa keskiviikkona, koska Kuuban hallitus ei ole antanut siihen lupaa, mikä on osoitus siitä, että Kuuban hallitus rikkoo räikeästi näiden ihmisten oikeuksia, ja arvoisa puhemies, jättää näin huomiotta Euroopan parlamentin enemmistön tahdon.
Arvoisa puhemies, nämä ihmiset voivat olla täällä läsnä keskiviikkona vain, jos he pääsevät tämäniltaiselle lennolle. Pyytäisin teitä tekemään kaiken voitavanne, jotta näin tapahtuu. Heidän ainoa rikoksensa on se, että he ovat puolustaneet rohkeasti ja rauhanomaisesti sukulaistensa oikeuksia, ja arvoisa puhemies, siksi katson, että Euroopan parlamentin edustajina meidän olisi tehtävä kaikkemme, jotta he voivat olla läsnä ja noutaa Saharov-palkinnon keskiviikkona. 
Puhemies.
   Hyvä jäsen Salafranca, voitte olla varma siitä, että puheenjohtajavaltio ja kaikki parlamentin yksiköt ovat tehneet kaiken voitavansa painostaakseen Kuuban viranomaisia ja varmistaakseen, että lupa myönnetään. Muutamia minuutteja ennen istuntosaliin saapumistani keskustelin toistamiseen hiljattain nimitetyn Euroopan unionin Kuuban suurlähettilään kanssa, joka esitti tänä aamuna valtuuskirjeensä neuvoston puheenjohtajalle, ja toivon, että voin keskustella tänään iltapäivällä Kuuban ulkoministerin kanssa.
En voi taata, että onnistumme, mutta haluan teidän olevan varma siitä, että puheenjohtajavaltio on tehnyt kaiken voitavansa sen varmistamiseksi, että Saharov-palkinnon saajat voivat tulla parlamenttiin vastaanottamaan sen. 
Urszula Krupa (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, EU:n itselleen määrittämiin tehtäviin kuuluu etenkin yhdenmukaisen, tasapainoisen ja kestävän kehityksen edistäminen kaikkialla yhteisössä ja korkean työllisyystason ja yhteiskunnallisen hyvinvoinnin, paremman elämänlaadun ja suuremman taloudellisen ja sosiaalisen koheesion saavuttaminen siten, että samalla edistetään jäsenvaltioiden välistä yhteisvastuuta. Tätä luetteloa lukiessa voisi erehtyä luulemaan, että näemme pian toisen taivaan maan päällä. Edellä mainitut suuntaa-antavat periaatteet eivät ole kuitenkaan missään yhteydessä todelliseen tilanteeseen, etenkin kun otetaan huomioon talousarvioon tehdyt merkittävät leikkaukset. Tämä koskee erityisesti Puolaa, jossa työttömyysaste on 20 prosenttia, ja puolalaiset ovat menettäneet työpaikkojaan tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja pääoman vapaan liikkuvuuden tiellä olevien esteiden poistamisen takia. Tällainen työttömyys johtaa köyhyyteen, nälkään ja epätoivoon, ja tilannetta pahennetaan entisestään siirtymäkausien pidentämistä koskevilla ehdotuksilla. Tällaiset ajatukset ovat todella ristiriitaisia näin joulua edeltävänä aikana, etenkin koska hylkäämme näin kristillisten arvojen ohella myös tiedon totuudesta, joka tekee meistä vapaita. Toivon, että tämä totuus toteutuu ja että tämä joulu ja uusi vuosi ovat täynnä toivoa ja rakkautta. 
Alyn Smith (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, nyt kun talousarviokriisi häämöttää ja Hongkongin neuvottelujen näkymät vaikuttavat yhä surkeammilta, haluaisin kiinnittää parlamentin huomion yhteen EU:n menestystarinaan.
Internetin ".eu"-verkkonimi on ollut eurooppalaisten yritysten rekisteröitävissä vasta 7. joulukuuta alkaen, ja eri puolilta Eurooppaa on jo saapunut 100 000 hakemusta. Mielestäni tämä on osoitus siitä, että yrityksemme ovat kiinnostuneita eurooppalaisesta tunnuksesta, ja odotan toiveikkaana monia uusia hakemuksia, kun yksittäiset kansalaiset voivat rekisteröityä seuraavan vuoden keväänä.
Koska olen ylpeä skotti, haluaisin nähdä erityisen skotlantilaisen kyberavaruuden, ja arvoisa puhemies, mielestäni teidän kotimaanne on näyttänyt meille mallia "puntCAT"-tunnuksella, jonka saitte hiljattain Katalonian käyttöön. Haluan tukea ".sco"-kampanjaa, sillä skotin kielen ja kulttuurin paremmasta näkyvyydestä kyberavaruudessa olisi meille hyötyä. Odotan toiveikkaana, että liitymme teihin, ei maantieteellisesti mutta kyberavaruudessa. 
Nirj Deva (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, olin hiljattain seuraamassa Kazakstanin presidenttivaaleja Yhdistyneen kuningaskunnan kokeneiden poliitikkojen ja tiedemiesten ryhmän mukana. Minulla on jonkin verran kokemusta näistä asioista, sillä seurasin Indonesiassa viime vuonna järjestettyjä vaaleja, jotka olivat luultavasti kaikkein monimutkaisimmat vaalit, jotka olen koskaan nähnyt.
Yhdistyneen kuningaskunnan ryhmä tuli siihen johtopäätökseen, että Kazakstanin vaalit olivat vapaat eikä vaaleissa turvauduttu pakkokeinoihin. Useat muut ryhmät Belgiasta, Ranskasta, Itsenäisten valtioiden yhteisöstä, Yhdysvalloista ja Indonesiasta tulivat samaan johtopäätökseen. Erään oppositioehdokkaan edustaja totesi vaalien jälkeen, että oppositio möhli keskittymällä henkilöihin politiikan asemesta.
Olemme täysin eri mieltä ETYJ:n seurantaryhmän päätelmistä, sillä se on laatinut kalliin, vähättelevän ja tieteellisesti pikkutärkeän kertomuksen, jossa tuomitaan vaalimenettely. ETYJ on myös kiistänyt Euroopan parlamentin jäsenten edellisen lausunnon, joka laadittiin viime vuoden parlamenttivaalien jälkeen ja jossa pääteltiin, että Kazakstanin valitsijakunta on nyt valistunutta eikä sitä ole pakotettu tai uhkailtu. Uskon, että ETYJ:n kertomukseen on vaikuttanut sen sisäinen byrokratia, joka liittyy järjestön tulevaan puheenjohtajuuteen. Byrokraattien ei pitäisi leikkiä poliitikkoja eikä pyrkiä määräämään siitä, kuka on seuraava puheenjohtaja. Se saa ETYJ:n huonoon valoon, eikä Euroopan parlamentti halua sitä. Kehotan parlamenttia teettämään tutkimuksen ETYJ:n työskentelystä. 
Antonio Masip Hidalgo (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, omasta puolestani ja jäsen Madeiran ja Pittellan puolesta pyydän pääministeri Blairia, jonka edustajat istuvat neuvoston penkillä, oikaisemaan loukkauksen älykkyyttämme ja eurooppalaisia demokraattisia arvojamme kohtaan, sillä hän syrjii rahoitusehdotuksessaan Algarven, Basilicatan, Asturiasin, Murcian, Ceutan ja Melillan alueita Saksan kolmeen osavaltioon, Kreikan alueisiin ja yhteen Itävallan alueeseen nähden, jotka kärsivät samasta tilastovaikutuksesta mutta jotka saavat paremman kohtelun. Puhumme teille uudestaan Brysselissä 20. joulukuuta. Toivokaamme, että tämä häpeällinen ja kestämätön syrjintä ei ole toteutunut tuolloin käytännössä ja että voimme kiittää häntä. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ).
   – Komissio esitteli yleisen kalastuspolitiikan yhteydessä 30. marraskuuta ehdotuksensa vuoden 2006 kalastuskiintiöiksi ja niihin liittyviksi toimenpiteiksi, jotka on määrä hyväksyä vuoden loppuun mennessä. Komissio ilmoitti tavoitteesta ottaa käyttöön mahdollisuuksien mukaan kalakantojen elvyttämistä koskeva vaiheittainen lähestymistapa, joka sallii kalastajien harjoittaa toimintaansa. Komission ehdotukset pyyntiponnistusten vähentämiseksi eivät kuitenkaan sisällä kalastajille koituvien taloudellisten ja sosiaalisten kustannusten arviointia.
Etenkin Portugalin kalastusala on jo kärsinyt vakavasti muun muassa polttoaineen hintojen nousun takia. Siksi vaadin yhteisönlaajuisia toimia joilla voidaan suojella alan tulevaisuutta, varsinkin koska tällä yhteisellä politiikalla tuetaan kalastajien, etenkin pienimuotoista rannikkokalastusta harjoittavien kalastajien, toimeentuloa. 
Bogusław Rogalski (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, Pohjois-Euroopan kaasuputkiston rakentamiseen liittyvät työt aloitettiin useita päiviä sitten. Tämä putkisto vahingoittaa Baltian maiden ja Keski-Euroopan maiden, myös Puolan, taloudellisia etuja, mutta vastustuksesta huolimatta putkisto johdetaan näiden maiden kautta. Sillä luodaan sen sijaan suora yhteys Venäjän ja Saksan välille ja vaarannetaan näin energiavarmuus kolmasosassa EU:ta.
Tämän kaasuputkiston rakentaminen voisi aiheuttaa ympäristöonnettomuuden Baltian alueella. Itämereen pumpattiin Saksan kemiallisten aseiden varastoja toisen maailmansodan jälkeen, ja näitä voidaan vahingoittaa putkiston rakennustöiden aikana. Myrkylliset kemikaalit voivat saastuttaa Baltian alueen vedet. Myös putkistoa koskevan sopimuksen tekemiseen liittyi pöyristyttäviä piirteitä. Tiedotusvälineiden mukaan Gerhard Schröder johtaa yhtiön hallitusta ja Matthias Warning ottaa yhtiössä puheenjohtajan paikan. Warning oli vuoteen 1990 asti Itä-Saksan salaisen poliisin palveluksessa, ja hänen väitetään tutustuneen tällöin Vladimir Putiniin, joka oli tuolloin KGB:n agentti. Se, että entinen liittokansleri on mukana yrityksessä, jonka etuja hän on suuriäänisesti puolustanut, on äärimmäisen epäilyttävää.
Ehdotan, että nimeämme parlamentin komitean tutkimaan tämän kaasuputkiston rakentamiseen liittyviä kysymyksiä ja sitä uhkaa, jonka se muodostaa ympäristölle ja monien EU:n jäsenvaltioiden energiavarmuudelle. 
Puhemies.
   Olette tietoinen tällaisen komitean perustamista koskevan muodollisen pyynnön edellyttämistä menettelyistä. Jos haluatte tehdä niin, te tiedätte, miten se tehdään.
Jörg Leichtfried (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan hyödyntää tänään tätä mahdollisuutta sanoakseni jotakin komission alulle panemasta – käytän tätä termiä tarkoituksellisesti – keskustelusta, joka koskee Itävallassa käyttöön otettua kieltoa käyttää villieläimiä sirkuksissa. Itävallan liittovaltiolain 27 §:ssä, joka koskee eläinten suojelua, määrätään, että sirkukset, varieteet ja samankaltaiset huvijärjestäjät eivät saa pitää villieläimiä tai käyttää niitä esityksissään.
Sen sijaan että komissio olisi onnitellut Itävaltaa siitä, että se on näyttänyt myönteistä esimerkkiä tällä alalla, komissio vastasi lähettämällä Itävallan hallitukselle varoituskirjeen, jossa se uhkasi kumota villieläinten pitoa sirkuksissa koskevan kiellon – josta on määrätty Itävallan lisäksi myös jossain määrin muissa EU:n jäsenvaltioissa – siitä syystä, että villieläinesityksiä koskevat kiellot olisivat vastoin palvelujen vapaan liikkuvuuden periaatetta. Voisi kuvitella, että eläinten suojelu on arvo, joka on yleisen edun mukainen ja että se olisi peruste, joka oikeuttaisi palvelujen vapaan liikkuvuuden rajoittamisen.
Perinteisten sirkusten toiminnan ei ole tarkoitettu perustuvan eläinten käyttöön. On olemassa hyvin suosittuja sirkuksia, jotka onnistuvat houkuttelemaan puoleensa suuren joukon yleisöä ilman villieläinten esiintymisiä. Etusija on annettava eläinten suojelulle ja hyvinvoinnille riippumatta siitä, onko kyse villieläinten pidosta sirkuksissa tai niistä sanoinkuvaamattomista oloista, joissa eläimiä kuljetetaan. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ).
   – Yritysten uudelleensijoitukset ovat tuhonneet Portugalin, sillä niiden vuoksi työttömyys on noussut hälyttävän korkeaksi, ja tämä ilmiö koskettaa etenkin naisia. Yhdysvalloissa sijaitseva monikansallinen yhtiö on juuri ilmoittanut sulkevansa yhden yksikkönsä, nimittäin Linhón kaapelitehtaan, joka on työllistänyt 1 200 ihmistä ja joka painostaa nyt jäljellä olevia 300:a työntekijää sanoutumaan irti. Samanaikaisesti tämä monikansallinen yhtiö teki voittoa Portugalin toiminnoillaan ja ylsi yhteensä miljoonien eurojen voittoihin. Arvoisa puhemies, haluan tämän vuoksi jälleen kerran pyytää neuvostoa ja komissiota osoittamaan solidaarisuutta näitä työntekijöitä kohtaan ja ryhtymään kiireisesti kaivattuihin toimiin, jotta työttömyyden paheneminen voidaan estää ja jotta nämä monikansallisten yhtiöiden julmat uudelleensijoitukset eri EU-maissa ja varsinkin Portugalissa voidaan lopettaa. 
Claude Moraes (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, italialaiset kollegat tietänevät, että muutama päivä sitten kansainvälisen jalkapalloilijan Marc Zoron oli poistuttava jalkapallokentältä itsepintaisen rasistisen solvaamisen vuoksi. Tämä asia tekee tästä hienosta eurooppalaisesta pelistä ruman pelin. Joka päivä näemme rasistisia välikohtauksia kaikkialla jäsenvaltioissamme: jotkin niistä on organisoituja, toiset yksittäisiä tapauksia. Yksikään Euroopan unionin maa ei ole vapaa tästä ilmiöstä. UEFA ja parlamentin jäsenet ovat päättäneet hävittää tämän ilmiön. Meillä on käytännön toimenpiteitä ja teemme yhteistyötä tiedotusvälineiden kanssa kitkeäksemme tämän syöpäkasvaimen pelistä.
Italian televisio lähetti hiljattain osan peleistään mustavalkoisena värilähetyksen sijaan osoittaakseen Italian yhteiskunnalle ja kaikille eurooppalaisille yhteiskunnille, ettemme saa suvaita rasismia jalkapallossa. Ensi vuonna järjestetään Maailman Cup -kilpailu: lähettäkäämme parlamentista yhteinen viesti siitä, ettemme suvaitse tämän upean pelin muuttuvan rumaksi. 
Bogdan Pęk (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, koska pian on joulu, olisi oikein ja asiallista toivottaa kaikille parlamentin jäsenille kaikkea hyvää. Toivotan teille menestystä ja toivon, että rehellisyys ja totuus ohjaavat meitä päätöksenteossamme.
Tänään käsittelemme puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan ehdotuksia, jotka ovat aivan selvästi vastoin 10 uuden jäsenvaltion perusetuja, eikä meillä ole muuta mahdollisuutta kuin kysyä itseltämme yhtä perimmäistä asiaa. Miten voi olla mahdollista, että yksi rikkaimmista valtioista Euroopan unionissa – unionissa, jota ollaan kehittämässä edelleen – on laatinut järjestelmän, jossa köyhempien maiden on annettava rahaa rikkaimmille maille ja jossa kehitysyhteistyöohjelmilla varmistetaan, että köyhemmät maat maksavat laskun? Puola käytti 150 miljardia täyttääkseen EU:n vaatimukset ennen liittymistä, ja siksi minun on esitettävä vastalauseeni rehellisyyden, totuuden ja koheesion nimissä. Euroopan unionin kehitys ei voi jatkua ilman yhteisvastuuta. 
Marie-Noëlle Lienemann (PSE ). –
   Hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin esittää vetoomuksen Euroopan unionin toimielimille, niin komissiolle, parlamentille kuin neuvostollekin, sillä Italian muutoksenhakutuomioistuin – joka on korkean tason oikeusviranomainen Italiassa – on juuri todennut tuomiossaan erään italialaisen kolumbialaisiin tyttöihin kohdistamasta väkivallanteosta, ettei nimitys "likainen neekeri" ole rasistinen loukkaus vaan ainoastaan yleinen osoitus vihanmielisyydestä.
On sanomattakin selvää, että nämä sanat ovat erityisen hälyttäviä. Minua ennen puhunut kollegani toi esiin jalkapallokentillä ilmenneen kysymyksen. Hänen tapauksessaan Italian toimielinuudistuksesta vastaava ministeri Roberto Calderoli katsoo, että maahanmuuttajien olisi palattava autiomaahan puhumaan kameleille ja viidakkoon tanssimaan apinoiden kanssa – ja tämä samainen ministeri istuu Euroopan unionin ministerineuvostossa!
Pelkäänpä, että tällaiset verbaaliset rikkeet ovat yleisiä, emmekä saa suvaita niitä. Näin ei kuitenkaan ole tässä tapauksessa: oikeuslaitos vähättelee selvästi rasistista rikosta. Mielestäni tämä on äärimmäisen vakava asia historiamme näkökulmasta. Siksi haluan, että toimielimemme reagoivat tähän. 
Christopher Beazley (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, olin varhain eilen aamulla paikan päällä todistamassa Hemel Hempsteadissa yllättäen syttynyttä tulipaloa. On ehkä syytä todeta, että tässä epätavallisessa onnettomuudessa ei raportoitu kenenkään kuolleen.
Toivon, että komissio pystyisi itse neuvottelemaan Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten kanssa onnettomuuden mahdollisten syiden tutkinnasta, jotta saadut tiedot voitaisiin jakaa kaikkien 25 jäsenvaltion kesken.
Sallinette minun lähettää äänestäjieni puolesta kiitokset pelastuspalveluille – palomiehille, poliiseille ja sairasauton miehistöille – ja etenkin paikallisille asukkaille, jotka käyttäytyivät, kuten voitte kuvitella, suunnattoman rohkeasti ja arvokkaasti. Ne britit, jotka jonottivat bensa-asemilla peläten, että polttoaineesta tulee pulaa, käyttäytyivät vähemmän arvokkaasti. 
Giusto Catania (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Italia on ollut tämänpäiväisen keskustelun keskipiste. Zoron tapauksen jälkeen ilmausta "likainen neekeri" ei katsota rikokseksi. Poliittiset vastuut ovat tältä osin selvät. Eräs jalkapalloilija esitti fasistisia merkkejä jopa kentälle tullessaan. Mielestäni tästä kaikesta ovat selvästi vastuussa poliittiset viranomaiset, jotka pyrkivät yhä voimakkaammin kriminalisoimaan maahanmuuton.
Haluan mainita esimerkkinä yhden hyvin vakavan välikohtauksen, joka tapahtui vain kaksi päivää sitten: eräs Marokon kansalainen, jonka epäiltiin olevan vaarallinen terroristi ja jota syytettiin kahdessa oikeudenkäynnissä, joissa hänet kuitenkin vapautettiin syytteistä molemmilla kerroilla, karkotettiin Italiasta, koska hänen katsottiin olevan uhka kansalliselle turvallisuudelle.
Mielestäni tämä on vakava asia, sillä toistaiseksi meillä ei ole tarkkoja tietoja siitä, minne tämä Marokon kansalainen on päätynyt. Näyttää siltä, että häntä pidetään nyt vankilassa Marokossa, jossa poljetaan tunnetusti ihmisoikeuksia. Mielestäni jäsenvaltiot eivät saa olla osallisina EU:n ulkopuolisten maiden harjoittamassa kidutuksessa. 
Vytautas Landsbergis (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluaisin esittää muutaman huomautuksen WTO:n laajentumisesta.
Marraskuussa 2005 Venäjän valtion omistama, putkiverkostoa hoitava yritys Transneft päätti pitkäaikaisen kuljetussopimuksen kazakstanilaisen yrityksen KazMunaiGazin kanssa, koska tämä neuvottelee parhaillaan liettualaisen öljyjalostamon osakkeiden ostosta ja pitkäaikaisesta öljynkuljetussopimuksesta, mikä näyttää olevan ristiriidassa Venäjän laajentumissuunnitelmien kanssa.
Venäjä määräsi hiljattain Liettuan kasvituotteiden maahantuontia koskevan kiellon, jota sovelletaan nyt myös Puolaan. Molempia rangaistaan avoimesti niiden tuesta Ukrainalle. Pahamaineinen Jukosin tapaus on osoitus oikeusvaltioperiaatteen, riippumattoman oikeuslaitoksen, yksityistä liiketoimintaa koskevien takeiden ja kaupan ennustettavuuden puuttumisesta. Lisäksi on muistettava, miten Moskova riisti tavallisten liettualaisten ihmisten elinikäiset säästöt vuonna 1990.
Nämä seikat kyseenalaistavat Venäjän kaiken uskottavuuden kansainvälistä rahoitus- ja liiketoimintaa koskevissa kysymyksissä. EU voi katsoa, ettei Venäjä ole vielä riittävän kypsä WTO:n jäseneksi. 
Catherine Guy-Quint (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan yksinkertaisesti huomauttaa, että neljä viikkoa sitten puhuimme parlamentissa Libyassa vangituista bulgarialaisista sairaanhoitajista ja palestiinalaisesta lääkäristä. Tämän jälkeen heidän odottamansa tuomion antamista on lykätty 31. tammikuuta asti. Olemme sittemmin saaneet tietää, että vuonna 2005 Euroopan unioni myönsi osana aidsin torjuntaa yli miljoona euroa lapsille, jotka ovat saaneet tartunnan Benghazin sairaalassa. Olemme myös saaneet tietää, että Libya odottaa saavansa vielä enemmän rahaa, ennen kuin se reagoi. Lupaa vierailla näiden naisten ja tämän miehen luona libyalaisessa vankilassa ei näin ollen ole myönnetty.
Mainitsemani keskustelun jälkeen – tämä on viimeinen huomautukseni – on kulunut neljä viikkoa tämän miehen ja näiden naisten elämästä, jotka on asetettu syytteeseen, joita on kidutettu ja jotka ovat seitsemän vuoden ajan odottaneet ihmisoikeuksiinsa perustuvaa oikeudenmukaista kohtelua. Arvoisa puhemies, niin kauan kuin he ovat vangittuina, meidän on tuotava tätä asiaa esille yhä uudelleen. 
Zdzisław Zbigniew Podkański (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, on kulunut lähes 18 kuukautta Euroopan parlamentin viime vaaleista. On kulunut siten riittävästi aikaa, jotta voimme muodostaa käsityksen parlamentin toiminnasta ja Euroopan unionin tehtävästä ja merkityksestä. Vaikka meillä ei olekaan ongelmia antaa päätöslauselmia, joissa tuetaan demokratiaa ja ihmisoikeuksia yhteisön ulkopuolisissa maissa, minun on valitettavasti sanottava, ettemme pysty valvomaan omien oikeuksiemme toteutumista yhtä tehokkaasti.
Yksi Euroopan unionin perusperiaatteista on kumppanuus, ja silti tämä periaatetta lyödään laimin kaikkein useimmin. Suunnitellun sokerimarkkinauudistuksen hiljattain tehdyn uudelleen tarkastelun yhteydessä loukattiin myös kuulemista koskevaa periaatetta. Tätä kysymystä koskevat päätökset tehtiin samalla kun maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta oli vielä laatimassa parlamentin lausuntoa. Parlamentin ja sen jäsenten huomiotta jättämisestä ovat vastuussa pitkälti parlamentin suurimmat ryhmät. Nämä ovat niin sotkeutuneita pikkumaisiin riitoihin, että ne ovat sokeutuneet sille seikalle, että parlamentti on menettämässä merkitystään. Nyt syntyneessä tilanteessa pieniä tai uusia jäsenvaltioita edustavien jäsenten toteuttamat toimet ovat yhä merkityksettömämpiä. Tällaisten maiden jäsenten on äärettömän vaikeaa saada nimensä puhujaluetteloon, ja heidän ehdotuksensa ja tarkistuksensa hylätään useimmiten joko parlamentin johtavissa valtuuskunnissa tai Euroopan komissiossa. Tämä herättää joitakin perustavanlaatuisia kysymyksiä, kuten mihin suuntaan olemme menossa ja mitä merkitystä työllämme on. 
Nikolaos Sifunakis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, muutaman viime päivän ajan mykistyneet Euroopan kansalaiset ovat seuranneet syytöksiä CIA:n salaisista pidätyskeskuksista Euroopassa, terroristiepäiltyjen sieppauksista, amerikkalaisten lentokoneiden salaisista lennoista ja kidutuskammioista. Amerikan yhdysvaltojen kaltaisen suuren valtion laiton toiminta Euroopan kaltaisessa itsenäisessä maanosassa ja ihmisoikeuksien loukkaaminen ovat loukkaus Eurooppaa kohtaan, joka loi demokratian ja turvasi vapauden, syyttömyysolettaman ja turvallisuuden kolme vuosisataa sitten ihmisoikeuksien julistuksella. Samalla on ironista, että nämä paljastukset tehtiin samaan aikaan, kun ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen antamisesta tulee kuluneeksi 60 vuotta. Tällä vuosisadalla, jolla nyt elämme, koetaan monia saavutuksia. Tästä huolimatta tämä on ensimmäinen kerta, kun kaksi tärkeää oikeutta – turvallisuus ja vapaus – ovat törmänneet vastakkain kansainvälisellä tasolla näin laajasti ja voimakkaasti ja murskanneet väliinsä ihmisoikeudet.
Joku totesi kerran, että demokratia on sitä, että kun joku koputtaa ovellesi aamunkoitteessa, tiedät, että tulija on maitomies. Euroopan parlamentilla, toimielimellä, joka edustaa Euroopan kansalaisia, on vastuu vähintäänkin siitä, että se toimii asemansa edellyttämällä tavalla ja turvaa Euroopan kansalaisten vapauden ja turvallisuuden tunteen. 
Puhemies.
   Anteeksi, että keskeytän teidät, mutta näille puheenvuoroille varattu aika on loppunut. 
Proinsias De Rossa (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron. Saanko ehdottaa, että pidennätte minuutin puheenvuoroille varattua aikaa? 
Puhemies.
   Kyllä, uskon, että se on sallittua, mutta olemme jo tehneet niin. Olemme jo pidentäneet tätä aikaa puolella tunnilla, ja voimme pidentää sitä lisää tarpeen vaatiessa, mutta olemme jo pidentäneet sitä tosiasiassa kolmella vartilla emmekä vain puolella tunnilla. Halukkaita puhujia on vielä 12, enkä voi antaa puheenvuoroa jäsenille, jotka ovat puhuneet aiemmissa istunnoissa. Pyydän teiltä ymmärrystä. Meidän on siirryttävä esityslistan seuraavaan kohtaan. Jäsenillä, jotka eivät ole voineet puhua, on etusija ensi kerralla. 
Proinsias De Rossa (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, en ehdota kysymyksen pitkittämistä, mutta mielestäni säännöillä, joita sovellatte näihin minuutin puheenvuoroihin, heikennetään niiden tehokkuutta ja merkitystä parlamentin yksittäisten jäsenten kannalta, sillä monilla pieniä valtuuskuntia edustavilla jäsenillä ei ole minkäänlaista mahdollisuutta tai vain pieni mahdollisuus saada merkityksi pöytäkirjaan valitsijakuntansa ajankohtaiset huolenaiheet.
Olen eräs niistä jäsenistä, jotka turvautuvat useimmiten minuutin puheenvuoron ja hyvästä syystä. Valtuuskunnassani ei ole muita jäseniä, jotka esiintyisivät puolestani toisin kuin suurissa valtuuskunnissa. Siksi katson, että tätä asiaa käsitellään epäoikeudenmukaisesti. Aion kirjoittaa teille tätä kysymystä koskevista huolistani, mutta minusta minuutin puheenvuorot ovat tärkeitä. Tämä uusi järjestely otettiin käyttöön parlamentin viime vaalikaudella – olin itse asiassa mukana ehdottamassa sitä – sen varmistamiseksi, että parlamentti on tietoinen kansalaisten päivittäisistä huolenaiheista. Parlamentti on niistä usein tietämätön parlamentissa käsiteltävien kysymysten pitkän valmisteluajan takia. Olisin kiitollinen, jos suhtautuisitte avoimesti siihen, miten tämän asian käsittelyä voitaisiin muuttaa. 
Puhemies.
   Hyvä jäsen De Rossa, olen valmis muuttamaan käyttöön ottamiamme sääntöjä. Haluaisin muistuttaa teitä siitä, että lähetin teille kaikille vähän aikaa sitten kirjeen, jossa kerroin, miten aion hoitaa tämän vaikean asian käsittelyissämme. Esitystäni ei vastustettu, mutta voimme tarkastella sääntöjä uudelleen milloin vain, toisin sanoen, jos niitä on teidän mielestänne parannettava jollain tavoin, olen halukas kuulemaan teitä. Hyvä jäsen De Rossa, en antanut teille tänään puheenvuoroa, koska te olette niin onnekas, että olette saaneet puhua kahdessa edellisessä istunnossa, kuten hyvin tiedätte, ja katson, että minun on annettava etusija jäsenille, jotka eivät ole puhuneet aiemmin. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Diana Wallisin oikeudellisten asioiden valiokunnan puolesta laatima mietintö (A6-0376/2005) Bruno Gollnischin parlamentaarisen koskemattomuuden ja erioikeuksien puolustamista koskevasta pyynnöstä (2005/2072(IMM)). 
Diana Wallis (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, esittelijänä käytän aikani kertoakseni parlamentille oikeudellisten asioiden valiokunnan päätöksestä. En salaile sitä, että tämä tapaus oli valiokunnalle vaikea. Tässä tapauksessa kollegamme Gollnisch tuli luoksemme pyytääkseen, että me parlamenttina suojelisimme hänen parlamentaarista koskemattomuuttaan. Haluaisin kiittää häntä hänen huomaavaisuudestaan ja yhteistyöstään valiokunnan tutkimusten yhteydessä.
Gollnischia syytetään Ranskan lainsäädännön nojalla – hänen kotijäsenvaltionsa lainsäädännön nojalla – hänen eräässä lehdistötilaisuudessa esittämistään lausunnoista, joita voidaan tulkitaan niin, että hän kieltää juutalaisten joukkotuhon.
Valiokunta käsitteli asiaa useissa kokouksissa ja sen suuri ja vakuuttava enemmistö teki lopulta päätöksen, jonka mukaan tässä tapauksessa ei olisi asianmukaista suojella hänen parlamentaarista koskemattomuuttaan. Valiokunta katsoi, että ne olosuhteet, joissa hän on esittänyt Ranskan syyttäjän tutkinnan kohteena olevat lausunnot, eivät vastaa olosuhteita, joista voitaisiin rehellisesti sanoa, että hän ainoastaan hoiti parlamentin jäsenen edustajantoimeensa liittyviä tehtäviään tai huolehti hänelle parlamentin jäsenenä määrätyistä tehtävistä. Tämän vuoksi valiokunnalla ei ollut toimivaltaa jatkaa tutkimuksia, ja valiokunta teki päätöksensä tämän pohjalta. Siksi hylkäämme pyynnön myöntää jäsen Gollnischille parlamentaarinen koskemattomuus, ja valiokunta suosittelee puheenjohtajavaltiolle ja parlamentille pyynnön hylkäämistä. 

Roselyne Bachelot-Narquin,
   . Jäsen Gollnischin parlamentaarista koskemattomuutta koskeva kysymys on arkaluonteinen aihe. Päätin, etten pakoile velvollisuuksiani vaan kerron jäsen Gollnischille julkisesti ja täysin avoimesti, miksi en puolusta hänen parlamentaarista koskemattomuuttaan.
Olisi hyvin houkuttelevaa esittää mielipide tämän -ryhmän jäsenen huomautusten sisällöstä. Olisi hyvin houkuttelevaa päättää muistaa ainoastaan juutalaisen kansan marttyyrius kieltäytymällä ainoasta kannattavasta keskustelusta, nimittäin parlamentaarisen koskemattomuuden soveltamista säänteleviä ehtoja koskevasta keskustelusta. Olisi hyvin houkuttelevaa hylätä jäsen Gollnischin parlamentaarisen koskemattomuuden puolustamista koskeva pyyntö yksinomaan sen perusteella, että hän edustaa ideologiaa, jonka lähes kaikki tämän edustajakokouksen jäsenet tuomitsevat ja jonka vastustamiseksi Eurooppa-hanke saatettiin alulle Eurooppa-ajatuksen pohjalta.
Käänteisesti voisi olla hyvinkin houkuttelevaa vaatia parlamentaarisen koskemattomuuden puolustamista osana korporatismia sen varmistamiseksi, ettei huomautuksiamme voida käyttää meitä vastaan. Pyydän, ettette anna periksi näille houkutuksille ja muuta teknistä keskustelua keskusteluksi, joka kuuluu historiantutkijoille. Edustajakokouksemme ei ole mikään tuomioistuin.
Jäsen Wallisin mietintö on tasapainoinen. Hän muistuttaa meitä siitä, että parlamentaarisen koskemattomuuden tarkoituksena ei ole suojella Euroopan parlamentin jäseniä vaan sen tarkoituksena on suojella Euroopan parlamentin koskemattomuutta sen edustajiensa kautta ja varmistaa sen jäsenten riippumattomuus heidän hoitaessaan tehtäviänsä.
Ei ole epäilystäkään siitä, että jäsen Gollnisch ei puhunut Euroopan parlamentin jäsenenä Lyonin yliopistossa, jossa hän toimii opettajana ja joka sijaitsee kaukana hänen Kaakkois-Ranskan vaalipiiristään. Jäsen Gollnisch elää vaarallisesti ja hän on jatkuvasti veitsen terällä. Tällainen poliittinen elämä on todellisuudessa ominaista Ranskan ja Saksan äärioikeistolle. Jäsen Gollnisch on aivan liian oppinut ja älykäs ollakseen tietämätön siitä, että hänen lausuntonsa voidaan tuomita Ranskan lainsäädännön perusteella. Jos hän haluaa syöksyä päättömästi oikeudelliseen riitaan pysyäkseen uskollisena ajatuksille, joita hän pitää oikeina, siinä tapauksessa on suositeltavaa, ettei hän sotke asiaan Euroopan parlamenttia ottamalla parlamentin mukaan keskusteluun, joka ei kuulu sille.
Parlamentaarisen koskemattomuuden puolustamista koskeva pyyntö, joka laadittiin teidän suostumuksellanne, jäsen Gollnisch, on puoliksi avunpyyntö, jolla ei ole minkäänlaista oikeusperustaa, sillä tämä menettely ei mitenkään estä teitä hoitamasta tehtäviänne, ja se on minun näkökulmastani puoliksi hämäännyttävä yritys vältellä velvollisuuksianne, ikään kuin olisitte lopulta joutunut paniikkiin tajutessanne, ettette selvästikään enää voi hallita sitä, minkä te tietoisesti panitte alulle.
En tunne vihaa teitä kohtaan mutten myöskään halua tukea teitä Euroopan parlamentin jäsenenä tässä koettelemuksessa, jonka te tietoisesti aiheutitte. Teidän vastattava seurauksista yksin. Teidän ei ehkä ole vielä liian myöhäistä muuttua ja tehdä rauha Ranskan, Euroopan ja kipeän menneisyytemme kanssa. Toivon, että onnistutte tässä. Euroopan parlamentti ei voi tehdä sitä puolestanne…
Maria Berger,
   . Arvoisa puhemies, saanen aloittaa kiittämällä hartaasti esittelijäämme, jäsen Wallisia. Monet oikeudellisten asioiden valiokunnan jäsenet käsittelevät parlamentaarista koskemattomuutta koskevia tapauksia, mutta mielestäni tämä oli erityisen vaikea ja arkaluonteinen tapaus, joka vaati valiokunnalta hyvin huolellista pohdintaa. Jos tulkitsen merkkejä oikein, en usko, että tämä oli erityisen helppo tapaus esittelijällekään.
Me Euroopan parlamentin sosialidemokraattisessa ryhmässä kannatimme esittelijän johtopäätöksiä. Myös me katsomme, että parlamentin jäsenyyteen sisältyvää koskemattomuutta ei pitäisi soveltaa tässä tapauksessa. Haluan esittää myös yhden henkilökohtaisen huomion. Entinen Mauthausenin keskitysleiri sijaitsee kotiseudullani, joka on myös vaalipiirini. Jos edelleenkin epäilette, olivatko nämä keskitysleirit todella olemassa, olen ehdottomasti halukas vierailemaan siellä teidän kanssanne. Alueella elää edelleen ihmisiä, jotka selvisivät siitä. Kotiseudullani asuu myös ihmisiä, jotka auttoivat niitä harvoja, jotka onnistuivat pakenemaan leiriltä. Tänään osoitamme kunnioitusta eräälle naiselle, joka tarjosi apuaan. Haluan, että näillä huomautuksilla kunnioitetaan hänen muistoaan. 
Lydia Schenardi (NI ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, jäsen Wallisin mietintö Gollnischin parlamentaarisen koskemattomuuden puolustamista koskevasta pyynnöstä on sekä muodoltaan että sisällöltään todella häpeällinen. Se on häpeällinen koska työjärjestyksemme ja oikeudellisten asioiden valiokunnan oikeudellisia sääntöjä ja vakiintunutta oikeuskäytäntöä ei ole koskaan ennen vääristelty ja rikottu tällä tavoin. Se on häpeällinen, koska oikeudellisten asioiden valiokunnan käsiteltäväksi tuotu pyyntö on joutunut jäsen Gollnischin poliittisten vastustajien ennennäkemättömän politisoinnin ja poliittisen painostuksen kohteeksi. Mietintöluonnoksia laadittiin jopa neljä kappaletta, joissa kaikissa esitetään erilaiset johtopäätökset ja perustelut, ennen kuin päädyttiin meille tänään täysistunnossa esitettyyn mietintöön, ja haluan lisätä, että oikeudellisten asioiden valiokunnan jäsenet eivät äänestäneet tämän mietinnön puolesta, sillä jäsen Wallisin ehdottaman päätöksen taustalla olevia perusteluja on myöhemmin muutettu.
Hänen mietinnössään perustellaan päätöstä olla puolustamatta jäsen Gollnischin koskemattomuutta ja erioikeuksia sillä, ettei hän käyttänyt ilmaisuvapauttaan hoitaessaan tehtäviään, kun hän puhui Lyonissa hänen poliittisissa toimitiloissaan 11. lokakuuta 2004 järjestetyssä lehdistötilaisuudessa. Millaista tekopyhyyttä ja mikä vale! Jäsen Gollnischin lehdistötilaisuuden kirjallisessa kutsussa mainitaan hänen nimensä ohessa hänen asemansa Euroopan parlamentin jäsenenä. Valtaosassa lehdistötiedotteita viitataan hänen asemaansa Euroopan parlamentin jäsenenä. Lisäksi jäsen Gollnischin myöhemmin tarkastelemat aiheet liittyivät Eurooppaan, kuten Turkin EU-jäsenyyteen, Euroopan unionin perustuslakisopimuksen ratifiointimenettelyyn, ja tämän lisäksi niin kutsuttu Rousso-kertomus koski lähinnä tiettyjen akateemisten henkilöiden poliittisia näkemyksiä toisen maailmansodan historiasta Euroopassa.
Euroopan parlamentin jäsenten ilmaisemia mielipiteitä koskevassa oikeudellisten asioiden valiokunnan vakiintuneessa oikeuskäytännössä on järjestelmällisesti pyritty suojelemaan parlamentaarista koskemattomuutta. Paljon vakavammissa tapauksissa, joissa syytteet ovat koskeneet kunnianloukkausta, herjausta, poliisiviranomaisten vastustamista tai jopa tuomioistuimen halventamista, on päädytty puolustamaan Euroopan parlamentin jäsenen koskemattomuutta. Näin ei ole kuitenkaan kollegamme jäsen Gollnischin tapauksessa, mikä heikentää kaikkien jäsenten riippumattomuutta ja ilmaisuvapautta. Älkää erehtykö: jos tämä mietintö hyväksytään täysistunnossa, Euroopan parlamentin kaikkien jäsenten ilmaisuvapautta rajoitetaan ja se alistetaan toisten harkintavaltaan. Näin omaksuttaisiin uusi koskemattomuuden pidättämistä koskeva tulkinta niiden mielipiteiden osalta, joita jäsenet ilmaisevat tehtäviään hoitaessaan. Samalla Euroopan arvokas demokratia ja perusarvot menettäisivät ylivoimaisuutensa. 
Adeline Hazan (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen iloinen, että voimme vihdoinkin esittää mielipiteemme jäsen Gollnischin parlamentaarisesta koskemattomuudesta, sillä äänestystämme on lykätty jo liian pitkään. Olemme käyttäneet riittävästi aikaa tosiseikkojen arvioimiseen. En aio enää toistaa parlamentissa tämänhetkisiä tosiseikkoja, mutta haluan korostaa, että on täysin oikein kannattaa jäsen Wallisin mietintöä, jossa ehdotetaan jäsen Gollnischin parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä useista syistä.
Ensimmäinen, eikä suinkaan vähäpätöisin, peruste on se, että jäsen Gollnisch ei esittänyt rangaistavia huomautuksiaan Euroopan parlamentin jäsenenä. Kaikkien Euroopan parlamentin jäsenten nauttiman koskemattomuuden tarkoituksena on suojella heidän ilmaisuvapauttaan heidän hoitaessaan tehtäviänsä. Tässä tapauksessa jäsen Gollnisch ei hoitanut parlamentaarisia tehtäviään. Koskemattomuus ei tarkoita samaa kuin vastuuttomuus, aivan samoin kuin ilmaisuvapautta ei voida käyttää sietämättömän käyttäytymisen perusteena.
Toinen peruste on se, että nyt tarkasteltavassa tapauksessa on halveksittu sellaisia Euroopan unionin arvoja, joita meidän Euroopan parlamentin jäsenten on määrä puolustaa. Le Penin hyvä oppilas Gollnisch oli kaukana – hyvin kaukana – näiden inhimillisten arvojen huomioon ottamisesta yrittäessään olla kyseisessä lehdistötilaisuudessa esittämiensä lausuntojen kautta yhtä provosoida kuin oppi-isänsä. Siksi meidän on tuomittava jyrkästi nämä lausunnot.
Kolmas ja viimeinen peruste on se, että jäsen Gollnischin esittämissä väitteissä ei viitata mitenkään -periaatteeseenKoska jäsen Gollnisch ei pysty vastaamaan lausuntojensa seurauksista, hän väittää, että hän on pikkumaisen poliittisen oikeudenkäynnin uhri ja että sen tarkoituksena on poistaa hänet politiikasta. Tämä on jokseenkin naurettavaa, kun pidetään mielessä ne erityisen järkyttävät lausunnot, joita hän on esittänyt – aivan varmasti – täysin tietoisena niistä iskuista, joita hän jakeli demokratiallemme.
Bruno Gollnisch (NI ). –
   Arvoisa puhemies, 7 artiklassa todetaan, etten voi osallistua keskusteluun. En aio osallistua keskusteluun, mutta 7 artiklan mukaan minulla on kuitenkin oikeus korjata virheellinen väite. 7 artiklan 8 kohdan kolmannen alakohdan mukaan saan puhua 145 artiklan nojalla, ja 145 artiklan mukaan saan kolme minuuttia aikaa esittää henkilökohtaisen lausuman.
Arvoisa puhemies, en osallistu keskusteluun, jonka tulos on joka tapauksessa jo ennalta varma, ja jos sallitte, haluaisin 7 artiklan mukaisesti puhua kolmen minuutin ajan 145 artiklan pohjalta esittääkseni mielipiteeni minusta henkilökohtaisesti esitetyistä syytöksistä. Näin ollen en viittaa puheenvuorossani keskustelun sisältöön vaan viittaan yksinkertaisesti joidenkin puhujien minusta esittämiin väitteisiin. Jäsen Bachelot uskoi voivansa todeta – ja tämä on yleinen mielipide – että olin puhunut yliopiston nimissä. Se on täysin väärin. Esitin huomautukset, joista minua on arvosteltu, poliittisten tehtävieni rajoissa järjestetyssä lehdistötilaisuudessa, jossa, kuten eräs toinen puhuja, jäsen Schenardi, totesi, vastasin toimittajien kysymyksiin, eikä tätä näkökohtaa ole vakavissaan kiistetty. Jollei minulla ole oikeutta antaa tällaisia vastauksia, toimittajilla ei pitäisi olla oikeutta kysyä kysymyksiä toisen maailmansodan historiasta. Minusta tämä on täysin selvää, enkä esittänyt kyseisiä kommentteja yliopiston edustajana vaikka akateemiset viranomaiset yrittivätkin Ranskan hallituksen määräyksestä loukata syyttömyysolettamaani, ja hallintotuomioistuin, joka on korkein oikeutemme, totesi niiden syyllistyneen siihen.
Toiseksi jäsen Berger väitti, että olin kiistänyt keskitysleirien ja etenkin Mauthausenin keskitysleirin olemassaolon. Jäsen Berger, en ole koskaan kiistänyt keskitysleirien, enkä varsinkaan Mauthausenin keskitysleirin, olemassaoloa. Shoah-elokuvan ohjaaja Lanzmann on kiistänyt Mauthausenin kaasukammioiden olemassaolon, minä en ole niitä kiistänyt vaan päinvastoin, olen sanonut selvästi ääneen, että ne olivat olemassa. Arvoisa puhemies, mielestäni nämä kaksi selvennystä ovat äärimmäisen tärkeitä. Komission tekemien mahdollisten peruutusten ja vitkastelujen osalta totean, ettei minulla henkilökohtaisesti ollut mitään tekemistä niiden kanssa. Korostan kollegani tavoin, että Ranskan tasavallan presidentti Chirac väitti hiljattain, ettei mitään virallista historiallista totuutta voi olla olemassa. Ihmettelen, miten minua voidaan arvostella huomautuksista, jotka valtion päämies, oikeuslaitoksen johtaja, on juuri toistanut, ja miten on mahdollista, että minua vastaan käynnistettyä oikeudenkäyntiä voidaan perustella kommunistisen lain, Gayssot'n lain, nojalla, jota jäsen Toubon kuvaili stalinistiseksi laiksi sitä hyväksyttäessä. On mielenkiintoista nähdä, mitä sanottavaa jäsen Toubonilla on minun parlamentaarisesta koskemattomuudestani. Tässä kaikki, mitä halusin sanoa Euroopan parlamentille. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi paristoista ja akuista sekä käytetyistä paristoista ja akuista sekä direktiivin 91/157/ETY kumoamisesta (5694/5/2005 – C6-0268/2005 – 2003/0282(COD)) (Esittelijä: Johannes Blokland) (A6-0335/2005). 
Johannes Blokland (IND/DEM ),
   . – Arvoisa puhemies, paristoja ja akkuja koskeva mietintö hyväksyttiin suurella äänten enemmistöllä ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnassa. Valiokunnan mielestä mietintöön tehdyt 41 tarkistusta ovat muuttaneet neuvoston yhteistä kantaa parempaan suuntaan. Valiokunnassa kuitenkin päästävä vielä yhteisymmärrykseen eräästä keskeisestä seikasta eli raskasmetallien, kuten elohopean, kadmiumin ja lyijyn, käytön vähentämisestä eräissä paristoissa.
Tässä asiassa parlamentti omaksui ensimmäisessä käsittelyssä selkeän kannan, minkä jälkeen vaikeudet ilmiselvästi alkoivat, tai sanoisinko, että tämän jälkeen paristojen valmistajat ryhtyivät kiihkeään lobbaukseen. Jotta sopu lopulta syntyisi, esitin tarkistetun ehdotuksen eli tarkistuksen 42, joka on vesitetty versio ensimmäisessä käsittelyssä hyväksytystä tarkistuksesta. Haluaisin esittää kolme seikkaa raskasmetallien kieltämisen rajoittamisesta.
Ensinäkin tarkistuksessa 42 kadmiumia koskeva kielto koskee ainoastaan kannettavia paristoja. Kielto ei siis koske minkäänlaisia teollisuusparistoja. Ensimmäisessä käsittelyssä tehty teollisuusparistoja koskeva poikkeus osoittautui teollisuuden mielestä riittämättömäksi, koska sen piirissä katsotaan, että liian suuri määrä näitä paristoja jäisi riskirajalle. Selkeyden vuoksi esittämässäni tarkistuksessa 42 teollisuusparistot poistuvat riskirajalta kokonaan.
Toiseksi tarkistuksen 42 ansiosta myös lyijyä koskeva kielto rajoitetaan koskemaan vain kannettavia paristoja, mikä tarkoittaa, että myös teollisuuden lyijyakut jäävät kokonaan kiellon soveltamisalan ulkopuolelle.
Kolmanneksi kannettavien paristojen luokista osa jätetään lyijyä koskevan kiellon ulkopuolelle. Tämä koskee nappiparistoja, eivätkä myöskään kuulolaitteiden paristot ole enää riskirajoilla. Olemme siten ottaneet huomioon kuurojen ja kuulovammaisten säätiön esittämät huomautukset.
Neljänneksi kannettaviin työkaluihin sovellettavaa kadmiumia koskevaa kieltoa on lykätty neljällä vuodella, joten saamme tällä tavoin runsaasti aikaa siihen, että siirrymme kokonaan käyttämään NiCd-paristoille vaihtoehtoisia Li-ion- ja NiMH-paristoja. Nämä vaihtoehdot ovat olleet laajasti saatavilla jo lähes kymmenen vuoden ajan.
Olen huomannut, että Euroopan parlamentin sosiaalidemokraattinen ryhmä ja Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmä ovat kumpikin esittäneet 4 artiklaan samanlaista tarkistusta, jonka perusajatukseen voin yhtyä.
Lopuksi haluan käsitellä kolmea muuta alaa eli määritelmiä, tuottajan vastuuta ja latteisiin liitettyjä paristoja.
Määritelmien osalta olen sitä mieltä, että ne olisi sisällytettävä artiklaan eikä johdanto-osan kappaleeseen. Tämän vuoksi vastustan tarkistuksia 46, 48 ja 50. Neuvoston yhteisessä kannassa kannettavien paristojen määrittely on eräiltä osin yhä epäselvä. Sana "kannettava" on subjektiivinen, ja ympäristövaliokunta olisi tämän vuoksi pitänyt parempana määritelmää, jossa asetetaan selkeä raja. Tarkistuksessa 12 täsmennetään kannettavien paristojen enimmäispainoksi 1 kg.
Lisäksi tarkistuksessa 12 viitataan kuluttajien laitteisiin, siten kuin ne on määritelty elektroniikkalaiteromua koskevassa direktiivissä. Sekä porsaanreikien että päällekkäisyyksien välttämiseksi ympäristövaliokunta on esittänyt tarkistuksessa 13 kannettaville paristoille peilikuvamääritelmää teollisuuspariston määrittelemisen kautta. Ympäristövaliokunta on sitä mieltä, että tarkistusten 12 ja 13 avulla voidaan parhaiten selkiyttää näitä määritelmiä.
Valmistajan vastuun osalta minun on sanottava, että tämä on johtava periaate monien muidenkin eikä vain paristodirektiivin yhteydessä. Tältä osin kannatan neuvoston yhteistä kantaa. Tarkistuksessa 44 ehdotetaan kuitenkin yhteistä vastuuta. Tämä aiheuttaa käytännössä paljon sekaannusta, ja sen täytäntöönpano on hyvin monimutkaista. Näkemykseni on, että meidän on säilytettävä valmistajan vastuu, ja tämän vuoksi vastustan tarkistusta 44.
Tarkistuksissa 18 ja 40 kielletään paristojen liittäminen laitteisiin ja vaaditaan paristojen irrottamisen helppoutta. Tämä näyttää pintapuolisesti hyvältä, mutta ymmärtääkseni tästä aiheutuisi ongelmia monien laitteiden kohdalla varsinkin, jos paristo on laitetta pitkäikäisempi. Lisäksi säännös on turha, koska elektroniikkalaiteromua koskevassa direktiivissä säädetään jo siitä, että paristot on aina poistettava ennen sähkölaitteiden keräämistä.
Kehotan ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan puolesta täysistuntoa paitsi ottamaan asianmukaisesti huomioon esittämäni huomiot myös tukemaan huomenna mietintöön tehtyjä tarkistuksia. 
Charlie McCreevy,
   . Arvoisa puhemies, haluan kiittää Euroopan parlamenttia sekä ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokuntaa ja erityisesti esittelijä Johannes Bloklandia tästä mietinnöstä.
Nykyinen paristoja koskeva yhteisön lainsäädäntö kattaa tällä hetkellä ainoastaan pienen osan kaikista vuosittain Euroopan unionissa myydyistä kannettavista paristoista. Tämä on haitannut tehokkaiden kansallisten keräys- ja kierrätysjärjestelmien perustamista. Näin ollen monet paristoista, jotka saatetaan nyt yhteisön markkinoille, ovat yhä vaarassa päätyä ympäristöön, polttolaitoksiin tai kaatopaikoille. Ongelman ratkaisemiseksi komissio esitti vuonna 2003 paristoja koskevan uuden lainsäädäntöehdotuksen, jolla yhteisön nykyisen lainsäädännön soveltamisalaa laajennettaisiin koskemaan tiettyjä vaarallisia aineita sisältävien paristojen lisäksi kaikki yhteisön markkinoille saatetut paristot.
Ehdotuksessaan komissio esitti ajatuksen "suljetun tuotekierron järjestelmästä", jonka mukaisesti kaikki paristot olisi kerättävä talteen ja kierrätettävä ja niiden sisältämä metalli palautettava kansantalouden kiertoon. Lisäksi ehdotuksella pyrittiin edistämään paristojen osalta sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa ja luomaan tasapuoliset kilpailuedellytykset kaikille alan taloudellisille toimijoille.
Ensimmäisessä käsittelyssä Euroopan parlamentti ei kannattanut suljetun tuotekierron ajatusta. Sen sijaan parlamentti halusi mieluummin kieltää tietyt paristoissa käytetyt raskasmetallit. Myös neuvosto oli sitä mieltä, että ehdotettu suljetun tuotekierron järjestelmä oli vaikea toteuttaa käytännössä, ja piti parempana kadmiumin käytön kieltämistä kannettavissa paristoissa.
Komissio hyväksyi yhteiseen kantaan sisältyvän kokonaispaketin ja piti sitä tasapainoisena sillä edellytyksellä, että ympäristönsuojelun tasoa ei alennettaisi siitä, mikä olisi saavutettavissa komission alkuperäiseen ehdotukseen sisältyvillä toimenpiteillä.
Vaikka komissio on hyväksynyt yhteisen kannan sen nykyisessä muodossa, on monia seikkoja, joissa on vielä parantamisen varaa erityisesti eri paristotyyppien määritelmien ja keräystavoitteiden osalta. Komissio on kuitenkin vakuuttunut siitä, että yhteiseen kantaan sisältyvät kaksi oikeusperustaa ovat oikea lähestymistapa eivätkä aiheuta sellaisia ongelmia, joita jotkut ovat parlamentissa ennustaneet.
Luotan siihen, että yhteispäätösmenettelyn myöhemmissä vaiheissa on mahdollista saattaa entistä paremmin tasapainoon eri toimenpiteet, joita tarvitaan ympäristömme suojelemiseksi paristosaasteelta kaikkein ekotehokkaimmalla tavalla. 
Caroline Jackson,
   Arvoisa puhemies, ryhmäni on tyytyväinen paristodirektiiviin, koska se on tärkeä ensimmäinen yritys poistaa nämä ympäristölle mahdollisesti vahingolliset aineet jätetulvasta.
Ensimmäiseksi puhun keräystavoitteista ja kerron ryhmäni epäilevän sitä, onko mielekästä vaatia, että monet jäsenvaltiot voivat ylittää neuvoston yhteisessä kannassa esitetyn keräysasteen. Olkaamme rehellisiä: kuten komission vaikutusten arvioinnissa todetaan, vain kuudella jäsenvaltiolla – Itävallalla, Belgialla, Ranskalla, Saksalla, Alankomailla ja Ruotsilla – on tällä hetkellä kansallinen järjestelmä pienten paristojen kierrätystä varten. Itävalta on saavuttanut 14 vuodessa 40 prosentin keräysasteen. Yhteisessä kannassa vaaditaan kuudessa vuodessa 25 prosentin keräysastetta ja kymmenessä vuodessa 40 prosentin keräysastetta. Kun otetaan huomioon paristoja kerääviä maita koskevat tieto, tämä vaikuttaa järkevältä.
Nyt mietinnössä vaaditaan tiukempia tavoitteita: 40 prosentin keräysastetta kuudessa vuodessa ja 50 prosentin keräysastetta 12 vuodessa. Niiden jäsenvaltioiden näkökulmasta, jotka eivät ole syystä tai toisesta koskaan pitäneet paristojen kierrätystä ensisijaisena toimenpiteenä, nämä tavoitteet ovat epärealistisia, ja jos ne asetetaan tavoitteeksi, niitä ei saavuteta. Nyt ei ole oikea aika eikä paikka tehdä politiikkaa politiikan vuoksi. Kukaan ei hyödy siitä, että direktiivi viivästyy epärealistisista tavoitteista kinastelun takia.
Toiseksi esittelijä on esittänyt tarkistuksensa 42, jossa hän vaatii lyijyn ja kadmiumin kieltämistä työkaluihin tarkoitetuissa paristoissa. Tällaisen toimenpiteen pitäisi mielestämme vastata ensisijaisesti vaikutusten arviointia koskevaa yhteistä lähestymistapaa, josta komissio, neuvosto ja parlamentti vastikään sopivat. Tässä yhteydessä parlamentti kehotti pyynnöstäni ulkopuolisia asiantuntijoita laatimaan vaikutusten arvioinnin, mutta sen tavoitteet olivat sinänsä rajalliset. Meidän on arvioitava kattavasti kaikkien tällaisten kieltojen sosiaalisia ja taloudellisia vaikutuksia sekä ympäristövaikutuksia, ennen kuin päätämme ottaa ne käyttöön. Ennen kattavan arvioinnin tekemistä olisi vastuutonta toimia esittelijän esittämällä tavalla, koska tällöin säätäisimme lakeja umpimähkään.
Lopuksi haluan todeta oikeusperustan osalta, että kannatamme ehdotusta, jonka mukaan direktiivin olisi perustuttava 175 ja 95 artiklaan. Mielestämme siihen, että direktiivin oikeusperustaksi otettaisiin yksistään 175 artikla, liittyy markkinoiden vääristymisen riski, koska yksittäiset maat voisivat tiukentaa siihen sisältyviä kieltoja.
Luotan siihen, että direktiivi tarkoittaa merkittävää suunnanmuutosta ja muutosta monien Euroopan maiden kansalaisten tavoissa. Meidän olisi jo kauan sitten pitänyt siirtyä erilliseen paristojen keräykseen. Toivon, että voimme ryhtyä soveltamaan tätä ehdotusta nyt mahdollisimman pian. 
Åsa Westlund,
   Arvoisa puhemies, koska varjoesittelijämme Dan Jørgensen ei voi tänään olla läsnä, minulla on ilo puhua Euroopan parlamentin sosiaalidemokraattisen ryhmän puolesta. Kiitän aluksi Johannes Bloklandia varsin ansiokkaasta työstä. Hän on esittänyt monia tarkistuksia, joita ryhmämme tukee.
Paristojen käyttö lisääntyy koko ajan, ja sen vuoksi on entistäkin kiireellisempää reagoida heti sen varmistamiseksi, että käytössä on ympäristöä eniten säästävä tekniikka ja ympäristölle kaikkein vaarallisimmat paristot kielletään ja poistetaan asteittain käytöstä. Tämän vuoksi suhtaudumme myönteisesti käsittelemäämme ehdotukseen, vaikka mielestämme tavoitetason olisi oltava neuvoston ehdottamaa tasoa korkeampi. Elohopean, kadmiumin ja lyijyn kaltaisten raskasmetallien käyttöä paristoissa on rajoitettava mahdollisimman paljon. Tämän vuoksi parlamentin on tiukennettava nyt käsittelemäämme neuvoston ehdotusta.
Kadmium, elohopea ja lyijy on jo kielletty heinäkuun 1. päivän 2003 jälkeen markkinoille saatettujen ajoneuvojen materiaaleissa ja osissa sekä heinäkuun 1. päivän 2006 jälkeen markkinoille saatetuissa uusissa sähkö- ja elektroniikkalaitteissa. Tämän vuoksi on aivan luonnollista, että nyt jatkamme eteenpäin kieltäen kadmiumin käytön paristoissa. Erityisen tärkeää on, että paristojen ja työkaluissa käytettävien akkujen sisältämään kadmiumiin sovellettavat poikkeukset muutetaan kielloiksi neljän vuoden siirtymäajan jälkeen. Työkaluissa käytettävälle kadmiumille on hyviä vaihtoehtoja. Minulla on kädessäni yksi tällainen työkalu , ja se toimii – kuten toivon kaikkien kuulevan – varsin mainiosti. Perehtykääpä tähän hieman, jotta ette lankea siihen, mitä lobbaajat teille käytävillä uskottelevat.
On olemassa toimivia vaihtoehtoja, ja niitä tarjoavat useat eri valmistajat myös ammattikäyttöön tulevissa raskaissa työkaluissa eikä pelkästään yksityiseen käyttöön tulevissa työkaluissa. Uskokaa pois! Menkääpä itse valmistajien omille kotisivuille ja todetkaa asia! Miksi päästäisimme ympäristöön paljon kadmiumia turhaan? Miksi emme vaatisi ympäristöä eniten säästävien vaihtoehtojen käyttöä? Ympäristö hyötyisi merkittävästi kadmiumin kieltämisestä työkalujen paristoissa. Lisäksi on tärkeää Euroopan kilpailukyvyn kannalta, että edistämme uuden tekniikan kehittämistä ympäristöä säästävää tekniikkaa koskevan lainsäädännön avulla, kun siihen on otollinen hetki, ja tällainen hetki on ehdottomasti juuri nyt.
Lisäksi katsomme, että neuvoston esittämät keräystavoitteet ovat liian alhaisia. Haluamme korottaa niitä, ja olemme aivan samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, että tämän lakiehdotuksen oikeusperustana on oltava 175 artikla, koska sillä pyritään vain ja ainoastaan parantamaan ympäristön tilaa. 
Holger Krahmer,
   . Arvoisa puhemies, haluan keskittyä kolmeen tähän direktiiviin liittyvään keskeiseen seikkaan, jotka ovat sen oikeusperusta, kadmiumia koskeva kielto ja keräystavoitteet. Direktiivillä pyritään ensisijaisesti vähentämään ja välttämään paristojätettä, mutta emme saa unohtaa, että säädös on myös esimerkki sisämarkkinoita koskevasta tuotesuuntautuneesta lainsäädännöstä. Se, että direktiivin oikeusperustana olisi ainoastaan 175 artikla, voisi johtaa standardien vaihtelevuuteen ja siten kilpailun ja markkinoiden vääristymiseen. Tämän vuoksi liberaalit tukevat sekä 95 että 175 artiklaan perustuvaa kahta oikeusperustaa, ja näin toimiessamme toimimme oikeudellisten asioiden valiokunnan suosituksen mukaisesti. Sekä ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnassa että neuvostossa kadmiumia ja elohopeaa koskeva kielto hyväksyttiin ainoastaan kannettavien paristojen osalta. Ryhmämme ei kannata uusia kaupan pitämistä koskevia kieltoja ja kadmiumia koskevan kiellon laajentamista esimerkiksi koskemaan johdottomia työkaluja tai lääketieteellisiä laitteita.
Esimerkkinä mainitaan aina sähkötyökalut, ja saatan nyt erityisesti jäsen Schlyterin ja myös jäsen Westlundin tietoon, että tietenkin nikkeli-kadmium-paristoille vaihtoehtoisia paristoja on tarjolla näihin työkaluihin, mutta kaikilla tekniikoilla on hyvät ja huonot puolensa. Kun kyse on ladattavista paristoista ja akuista – jotka muodostavat joka tapauksessa vain hyvin pienen osan jätteestä – meidän on otettava huomioon muitakin ominaisuuksia, kuten energiatehokkuus, käyttöikä ja tietenkin kuluttajien maksama hinta. Se, että markkinoilla on tarjolla vaihtoehto, ei tarkoita välttämättä sitä, että se on tarkoituksenmukainen korvaava vaihtoehto. Saamme Euroopassa ympäristöstä kadmiumia huomattavasti pienempiä määriä, kuin mitä WHO pitää terveydelle haitallisena, ja on syytä panna merkille, että vain yksi prosentti tästä määrästä on peräisin paristoista.
Lopuksi haluaisin käsitellä keräystavoitteita. Neuvosto ei ole asettanut tavoitteita kovinkaan korkealle: kuudessa vuodessa on tarkoitus kerätä 25 prosenttia ja kymmenessä vuodessa 45 prosenttia, mutta on sanottava, että valiokunnassa sopimamme vastaavat tavoitteet, 40 prosenttia ja 60 prosenttia, eivät ole realistisia. Nämä määrät ovat joissakin jäsenvaltiossa alle kymmenen prosenttia. Saksassa on yli kymmenen vuoden tarmokkaiden ponnistelujen jälkeen pystytty saavuttamaan 35 prosentin taso. Tämän vuoksi on tärkeää, että kuuden vuoden kuluttua arvioimme uudelleen keräystavoitteita ja näin tehdessämme otamme oppia jäsenvaltioiden kokemuksista ja parhaista käytännöistä.
Lopuksi haluan korostaa, että kaikkien asianosaisten on kannettava vastuunsa. Vaikka emme saakaan sysätä keräyksen kustannuksia vähittäiskaupan maksettavaksi, meidän on kuitenkin velvoitettava kauppiaat keräämään. 
Carl Schlyter,
   Arvoisa puhemies, kiitän teitä, Johannes Blokland, siitä, että olette yrittänyt parantaa tätä ehdotusta. Kyse on ympäristöstä, ja 175 artikla on luonnollinen oikeusperusta. Kyse on myös kuluttajista ja siitä, että kuluttajat voivat luottaa ostamiinsa tuotteisiin. Tämän vuoksi haluan, että tarkistus 38, joka koskee taatun tehon merkitsemistä, ulotetaan koskemaan kaikkia paristoja.
Tänään minulla on nämä kaksi työkalua mukanani. Tämän työkalun pakkauksesta ei voi nähdä, kuinka kauan paristot kestävät, mutta tämän työkalun pakkauksesta se näkyy. Tämä sisältää nikkelikadmiumia, kun taas tämä toinen ( sisältää nikkelimetallihybridiä. Tämän sinisen avulla pystyy kiinnittämään vain näin monta ruuvia , ja tässä jokainen ruuvi tarkoittaa kymmentä ruuvia. Punainen nikkelimetallihybridiä sisältävä ruuvinväännin pystyi kiinnittämään kaikki nämä ruuvit – kaksi kertaa enemmän kuin toinen. Tätä ei kuitenkaan voi tietää laitetta ostettaessa.
Tässä kuluttajille myydään huonoa ja vanhanaikaista tekniikkaa, ja tällä hetkellä yritykset johtavat heitä harhaan. Ilman tuotemerkintää heitä johdetaan harhaan vielä enemmän. En ole tehnyt tätä testiä yksin. Ruotsin kuluttajajärjestö on tutkinut nikkelimetallihybridiparistoja 500 latauksen jälkeen. Kyse on siis käyttöiästä ja taloudellisuudesta, ja on ilmeistä, että nämä paristot kestävät keskimäärin yli kaksi kertaa kauemmin 500 latauksen jälkeen.
Miksi Euroopan unionin olisi oltava jäljessä siirtymisessä uuteen tekniikkaan? Millaiset vientimarkkinat meillä on vanhanaikaiselle huonolle tekniikalle? On aika haudata nikkelikadmium ja aika äänestää tarkistuksen 54 puolesta.
Teollisuudessa sanotaan, että nikkelikadmiumparistot ovat tarpeellisia tämäntyyppisissä koneissa. Markkinoiden paras kone kestää käyttöä enimmillään 18 minuuttia ja 20 sekuntia kahden minuutin ja 45 sekunnin sijasta. Uusi paristotekniikka on eduksi kuluttajille ja parhaaksi ympäristölle, sitä vastoin vanhasta tekniikasta on kuluttajille ja ympäristölle haittaa.
Kaikesta raffinoidusta kadmiumista 75 prosenttia käytetään todellakin paristoihin, mikä on pieni osa kadmiumin kokonaismäärästä. Muukaan kadmiumin käyttö ei ole itsetarkoitus vaan pelkkä sivuvaikutus, johon aiomme puuttua ja jonka aiomme lopettaa toisella tapaa. Nyt kyse on paristoista, ja niiden kadmiumista on päästävä eroon. 
Urszula Krupa,
   .  Arvoisa puhemies, energian varastointi ja vapauttaminen edellyttävät monien sellaisten metallien ja myrkyllisten yhdisteiden käyttöä, joita tarvitaan esimerkiksi paristojen ja akkujen toiminnassa. Paristot ovat erityisen vaarallinen yhdyskuntajätteen muoto, koska monilla niiden osilla on haitallista vaikutusta sekä ympäristöön että ihmisten terveyteen. Erityisen suuri uhka on se, että heitetään menemään miljardeja käytettyjä paristoja, jotka sen jälkeen päätyvät kuntien kaatopaikoille ja pohjavesiin, koska paristot sisältävät kadmiumia, lyijyä ja elohopeaa.
Paristojen keräysjärjestelmät ovat olleet menestys useissa jäsenvaltioissa erilaisten ja pitkäaikaisten ponnistelujen ansiosta. Tämän keräämisen osalta Puolan lähtökohdat ovat kuitenkin paljon heikommat, koska se ei ole niin pitkällä tekniikan ja tiedottamisen alalla. Tätä tilannetta pahentaa entisestään se, että valmistajat ja jakelijat maksavat mieluummin tuotemaksun kuin ryhtyvät toimiin paristojen keräämiseksi ja kierrättämiseksi. Ympäristönsuojelijoiden ponnistelujen ansiosta käytetyille paristoille tarkoitettuja keräysastioita voidaan nykyään löytää monista julkisista laitoksista ja akkujen keräämisessä on edistytty vielä enemmän.
Direktiiviin tehdyillä tarkistuksilla varmistetaan, että paristoilla ja akuilla on mahdollisimman vähän kielteisiä ympäristövaikutuksia, ja niillä kielletään kadmiumin ja elohopean käyttö. Samalla kuitenkin eräät muutokset voivat heikentää EU:ssa toimivien akkujen valmistajien kilpailukykyä niihin Euroopan ulkopuolella toimiviin valmistajiin verrattuna, joiden ei tarvitse noudattaa näin rajoittavia säännöksiä. Tämä tarkoittaa paristojen ja akkujen laadun huonontumisen lisäksi hintojen alenemista. Tämä saattaisi lopulta olla uhka ympäristölle ja käyttäjien, erityisesti pienten lasten, terveydelle. 
Irena Belohorská (NI ).
   –Direktiivin ensisijaisena tarkoituksena on paristojen ja akkujen sekä käytettyjen paristojen ja akkujen kielteisten vaikutusten minimoiminen ympäristön suojelemiseksi ja ympäristön laadun parantamiseksi. Haluan kiittää esittelijää asian ottamisesta esille ja mietinnön laatimisesta.
Direktiivissä ensisijaisena painopisteenä olisi oltava sopivien korvaavien aineiden edistäminen ja niitä koskevan tutkimuksen kehittäminen eikä vaarallisia aineita, kuten lyijyä, nikkeliä, kadmiumia tai sinkkiä, sisältävien paristojen rajoittava kieltäminen. Päätöksemme on perustuttava tieteelliseen tietoon, ja meidän on ennen päätöksen tekemistä arvioitava huolellisesti seurauksia.
Ei ole järkevää, että rajoittamisessa ainoana tekijänä otetaan huomioon massa ja paristojen käyttö jätetään huomiotta. Meidän on tiedostettava, kumpi on suurempi riski: vaarallisen pariston käyttäminen vai sen poistaminen käytöstä. Mainitsen tästä esimerkkinä paristot, joita käytetään lentokoneiden turvavalaistuksessa tai hissien turvallisuusjärjestelmissä. Nykyisten ehdotusten mukaan nämä kummatkin paristot kiellettäisiin.
Huomiomme on kohdistettava ennen kaikkea kaikkien käytettyjen paristojen keräämiseen ja kansalaisille tiedottamiseen. Meidän on parannettava käytettyjen paristojen keräämistä EU:n jäsenvaltioissa, sillä nykyiset luvut ovat todella hälyttäviä. Suojelisimme ympäristöä parhaiten, jos saisimme kansalaiset ymmärtämään, että paristot eivät ole tavanomaista jätettä.
Lopuksi haluan esittää mielipiteeni oikeusperustasta. Tietenkin on tarpeen suojella ympäristöä, mutta 175 artiklan ottaminen ainoaksi oikeusperustaksi voi johtaa epäreiluun kilpailuun, jos eri jäsenvaltioissa sovelletaan erilaisia oikeudellisia normeja. Mielestäni kahdella oikeusperustalla saavutettaisiin molemmat tavoitteet, jotka ovat ympäristönsuojelu ja tavaroiden vapaa ja rajoittamaton liikkuvuus. 
Péter Olajos (PPE-DE ). –
   Nykyiseen elämäntapaamme kuuluvat akut ja paristot. Samalla kun kulutamme enemmän energiaa, myös uusiutuvaa energiaa, ja liikkuvuusvaatimuksemme kasvavat, käytämme yhä enemmän akkuja ja paristoja. Tämä ei ole tietenkään varsinainen ongelma vaan se, että näissä materiaaleissa ja tekniikoissa on usein monimutkaisia osia ja niissä käytetään lisäksi myrkyllisiä aineita, joita emme käytön jälkeen kerää tai hävitä turvallisesti. Nykyisillä jätteenkäsittelytekniikoilla aineet palaavat polttamisen tai loppukäsittelyn jälkeen ennemmin tai myöhemmin kehoihimme, kerääntyvät niihin ja aiheuttavat vakavia tauteja. Monet maat, kuten oma kotimaani, ovat vasta äskettäin alkaneet kerätä näitä aineita, ja sen vuoksi komission ja neuvoston ehdottamat keräystavoitteet vaikuttavat realistisilta. Aivan toinen kysymys on se, olisiko myös jakelijoille asetettava keräysvelvoite, vai olisiko pakollinen kerääminen rajoitettava koskemaan pelkästään valmistajia. Jälkimmäinen on osoittautunut kotimaassani onnistuneeksi järjestelmäksi muiden kierrätyskelpoisten aineiden osalta, mutta on selvää, että tältä osin kaikissa jäsenvaltioissa jätteenkäsittelykäytännöt voivat vaihdella. Kerääminen ei kuitenkaan riitä – aineita on kierrätettävä. Tämä vaatimus edellyttää huomattavaa teknistä edistymistä ja merkittävää tutkimus- ja kehitystyötä. Joidenkin jäsenvaltioiden nykykäytäntö on erittäin kyseenalainen. Omassa kotimaassani ei ole vielä saatu perustetuksi yhtäkään akkujenkäsittelylaitosta, ja akkumme hävitetään Sloveniassa ja Italiassa samalla, kun Unkari hankkii suuria määriä lyijyä paristoja ja akkuja valmistavalle teollisuudelleen. Mielestäni tämäkään ei ole kestävää, ja jokaisella jäsenvaltiolla olisi oltava omat laitoksensa paitsi keräämistä myös loppukäsittelyä varten. Meidän tehtävänämme on edistää teknistä kehitystyötä ja vaarallisten aineiden korvaamista. 
Marie-Noëlle Lienemann (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan parlamentti on halunnut kieltää kadmiumin käytön ja rajoittaa tämän raskasmetallin käyttöä vuodesta 1988 lähtien. Parlamenttimme on kaikessa lainsäädännössä, esimerkiksi romuajoneuvoja tai sähkö- tai elektroniikkatuotteita koskevissa säädöksissä, korostanut yhtä perusperiaatetta: kadmiumin käyttö on kiellettävä, ja kadmiumia sisältävä tuote on sallittava vain vaihtoehtojen puuttuessa. Tätä on alusta alkaen tarkoitettu korvausperiaatteella, joka on lähtökohtana jokin aika sitten käsittelemässämme REACH-direktiiviehdotuksessa.
REACH-direktiiviä ei sovelleta paristoihin, kuten ei eräisiin muihinkaan aloihin, sillä perusteella, että parlamentin tekemää työtä on voitava tarkentaa sopivan direktiivin avulla. Tämän vuoksi kehotan meitä painokkaasti soveltamaan korvausperiaatetta kadmiumia sisältäviin paristoihin. Jäsen Blokland selvitteli laajasti niitä vaikeuksia, joita hänellä on ollut kunnianhimoisen näkökulman saamisessa hyväksytyksi, ja on syytä pitää arvossa hänen tahtoaan tehdä kompromisseja. Tuemme sitä.
Mielestäni parlamenttimme olisi kuitenkin voitava hyväksyä eräs perusperiaate. Jos markkinoilla on olemassa nikkelikadmiumparistoille tai kadmiumia sisältäville paristoille vaihtoehtoista tekniikkaa – olivatpa ne sitten niin sanottuja kannettavia paristoja tai teollisuusparistoja – kadmium on kiellettävä. Jäsen Blokland yritti luetella, mitä markkinoilla on jo tarjolla. On olemassa kehittyviä tekniikoita ja erityisesti nikkelisinkkitekniikka teollisuusparistoja varten. Tämän vuoksi kehotan teitä hyväksymään Euroopan parlamentin sosiaalidemokraattisen ryhmän esittämän tarkistuksen 4, jossa ehdotetaan, että teollisuusparistoihin soveltuvan vaihtoehtoisen tekniikan ilmestyessä markkinoille direktiivin tarkistaminen saatetaan käyntiin. Tämä on mielestäni ehdoton vähimmäisvaatimus, jos haluamme olla uskollisia ympäristötavoitteillemme ja ennen kaikkea tahdollemme edistää teknisiä innovaatioita Euroopan unionissa. 
Mojca Drčar Murko (ALDE ).
   – Paristojen jakaminen kolmeen ryhmään, kuten yhteisessä kannassa ehdotetaan, vaikuttaa mielestäni järkevältä kompromissilta. Kun otetaan huomioon, että eräitä kadmiumparistoja ei voida tällä hetkellä korvata, ei olisi viisasta asettaa yleistä kieltoa, koska joidenkin tällaisten, erityisten teollisuudessa käytettävien paristojen keräämisessä ja kierrätyksessä on viime aikoina saavutettu tuloksia.
Olisi kuitenkin järkevää asettaa kannettaville paristoille täydellinen kielto, koska on erittäin todennäköistä, että ne päätyvät kaatopaikoille. Mitä tulee käytettyjen paristojen ja akkujen keräämistä koskeviin vähimmäistavoitteisiin, joiden osalta kuudessa vuodessa saavutettava 25 prosentin keräystavoite on realistinen, pidän järkevänä ehdotusta, jonka mukaan laajentuneessa Euroopan unionissa testattaisiin samalla jälkimmäisen, kymmenessä vuodessa saavutettavan tavoitteen toteutettavuutta. Tämä tehtäisiin niiden nykyisten kokemusten perusteella, joita on kertynyt useiden vuosien ajalta 25 maassa, joiden keräys- ja kierrätysjärjestelmissä on tällä hetkellä huomattavia eroja. Tätä varten meidän on perustettava tarkastusjärjestelmä. 
Leopold Józef Rutowicz (NI ).
      Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiittää jäsen Bloklandia ja korostaa sitä, miten valtava ympäristönsuojelullinen merkitys paristoja ja akkuja sekä käytettyjä paristoja ja akkuja koskevalla direktiivillä on. Monien paristoissa ja akuissa käytettävien metallien kaltaisten metallien jäämiä löytyy testeissä ekologisesti herkillä alueilla asuvien ihmisten elimistöstä, ja näitä jäämiä löydetään myös vesivaroista näillä alueilla. Metallien alkuperää tutkittaessa on mahdollista todeta varmasti, että jotkin niistä ovat peräisin paristoista ja akuista, jotka ovat päätyneet kaatopaikoille. Hylätyt paristot ja akut hajoavat erittäin pitkän ajan kuluessa. Tähän asiaan liittyy monia ongelmia, muun muassa seuraavia: Ihmiset aliarvioivat paristojen keräämisen tarpeellisuutta, ja niinpä heidän tietoisuuttaan asiasta on lisättävä. On ryhdyttävä oikeudellisiin ja taloudellisiin toimiin paristojen keräämisen edistämiseksi, ja meidän on tuettava kulttuuria, jossa kansalaiset ottavat keräämisen tavakseen. Muita ongelmia ovat organisaatiokysymyksiin ja saasteiden hävittämiseen liittyvät kysymykset. Monet esitetyistä kysymyksistä voidaan ratkaista vain ajan kuluessa sillä edellytyksellä, että paristojen keräysjärjestelmistä tiedotetaan jatkuvasti ja että parannuksia tehdään edelleen keruu- ja loppukäsittelyjärjestelmiin. Erityisesti on edistettävä teknistä kehitystä paristojen valmistuksen alalla paristojen turvallisuuden varmistamiseksi. 
Thomas Ulmer (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, jäsen Blokland ansaitsee sydämelliset kiitokset toisessa käsittelyssä olevasta hyvästä, perusteellisesta ja huolellisesta mietinnöstä.
Paristojen ja akkujen perusongelma ei liity millään lailla niiden tuottamaan energiaan vaan pikemminkin niiden sisältämiin aineisiin: kadmiumiin, lyijyyn ja elohopeaan. On yleisesti tiedossa, että nämä ainesosat ovat myrkyllisiä ja ympäristölle hyvin vahingollisia. Mielestäni ensisijainen painopiste on käsittelyn sijasta kierrätys. Toinen painopiste on näiden ainesosien korvaaminen vähemmän myrkyllisillä aineilla aina, kun se on teknisesti mahdollista. Mitä tulee näihin aineisiin ja näiden aineiden prosenttiosuuteen kaikenlaisten paristojen painosta, tällä nykyisellä uudistuksella vähennetään aineiden vahingollisuutta ja niiden määrää ja jossain määrin kielletään niiden käyttö. Tämä on mielestäni direktiivin suurin hyöty.
On pakko myöntää, että keräystavoitteet on asetettu hyvin korkealle ja teollisuudelle, kansalaisille ja kaupalle asetetut vaatimukset ovat huomattavia. Tämä on haaste, ja näen sen itse erittäin myönteisenä. Siihen kuuluu sellaisen opetusohjelman käytännön toteuttaminen, jolla kanssaihmisemme saadaan kohtelemaan ympäristöä paremmin ja tulemaan siitä tietoisemmiksi. Vaikka osoittautuisikin mahdottomaksi saavuttaa korkealle asetetut tavoitteet aina ja kaikkialla, tämä vaatimus osoittaa, että Euroopan unioni on maailmassa ympäristötietoisuuden ja ympäristön kohtelun kärjessä. Väitteleminen siitä, onko järkevämpää määritellä keräystavoitteet painon mukaan vai kappalemääräisesti, on mielestäni puhtaasti akateemista.
En vastusta perustamissopimuksen 95 ja 175 artiklaan perustuvaa yhteistä oikeusperustaa enkä neuvoston yhteistä kantaa. Kun asiaa katsotaan laajasti, olennainen kysymys on mielestäni se, onko meidän tutkimuksen ja uudenaikaisten tekniikoiden edistämisen avulla tulevina vuosina mahdollista korvata monia perinteisiä paristoja polttokennojen kaltaisilla vaihtoehdoilla. Jos tämä on mahdollista, tämä direktiivi, kuten myös meille ongelmalliset aineet, ovat poistuva ongelma. 
Linda McAvan (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, olen hyvin tyytyväinen tähän säädökseen, jonka avulla mielestäni autetaan ympäristömme puhdistumista. Lisäksi haluan kuitenkin kommentoida kollegojen käsittelemää kolmea keskeistä kysymystä, joista ensimmäinen liittyy kieltämiseen ja erityisesti kompromissitarkistukseen 42. Minusta on ongelmallista, että tarkistuksen ajatuksena on edelleen neljän vuoden kuluttua automaattisesti voimaan tuleva nikkelikadmiumparistojen kielto. Komissiota ei pyydetä suorittamaan vaikutusten arviointia sen selvittämiseksi, mitä meidän olisi tehtävä. En kannata automaattista kieltoa. Jos aiomme kieltää asioita, meidän olisi kiellettävä ne täysin tietoisina tosiasioista.
Meidän olisi myös toteutettava oikeasuhtaisia toimia: ilmakehässämme on kadmiumia, mutta alle yksi prosentti siitä on peräisin paristoista – paljon enemmän on peräisin torjunta-aineista ja muista käytöistä – joten lainsäädännön on oltava oikeassa suhteessa päämääriin nähden. Tätä asiaa on tutkittava ennen uuden lainsäädännön antamista. Aion tukea yhteistä kantaa.
Olen samaa mieltä puhujien kanssa tavoitteiden realistisuudesta. Ei ole mielekästä vaatia, että kykenemme automaattisesti suuriin harppauksiin, kun tosiasiassa ainoastaan muutamat maat ylipäänsä keräävät paristoja. Meidän on asetettava tavoitteet tasolle, jonka maat voivat jossakin vaiheessa saavuttaa, ja selvitettävä, kuinka tässä onnistutaan. Joku korostikin sitä, että yhdeksässä vuodessa Belgia on saavuttanut 56 prosentin tason ja 14 vuodessa Itävalta on edelleen vain noin 40 prosentin tasolla.
Lopuksi puhun oikeusperustasta ja ilmaisen tukevani esittelijää ja sosiaalidemokraattista ryhmää oikeusperusta-asiassa, mutta meidän on lyötävä viisaat päämme yhteen tässä 175 artiklaa ja 95 artiklaa koskevassa asiassa, koska olemme viime kuukausina jatkuvasti törmänneet ympäristölainsäädännössä tähän kysymykseen. Meidän olisi perehdyttävä asiaan, ja kolmen toimielimen oikeudellisten asiantuntijoiden olisi keskusteltava oikeusperustasta. Emme halua sellaista ympäristölainsäädäntöä, joka vaikeuttaa vaatimusten asettamista korkeammalle niissä jäsenvaltioissa, jotka tällaista haluavat. 
Anne Laperrouze (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, nikkelikadmiumakkujen suoraviivainen kieltäminen vaikuttaa mielestäni ensi silmäyksellä houkuttelevalta, mutta perusteellisempi analyysi saa minut suosittelemaan todellisten poikkeusten soveltamista näiden akkujen teollisuuskäytössä.
Näitä akkuja käytetään erityisesti turvallisuuden ja liikenteen aloilla – esimerkiksi lentokoneissa ja junissa. Ne ovat hyvin kysyttyjä sen vuoksi, että ne ovat toimintavarmoja kriittisissä olosuhteissa, minkä vuoksi vaihtoehtoisten tuotteiden käyttöön ottaminen on vaikeaa.
Säännöt ovat jo nyt hyvin ankarat. Tämäntyyppisen akun elinkaaren loppuvaiheeseen liittyvät riskit ovat hallinnassa etenkin sen ansiosta, että valmistajat kantavat vastuun akkujen keräämisestä ja kierrätyksestä.
Hyvät kollegat, kehotan teitä kiinnittämään huomiota ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnassa hyväksyttyihin määritelmiin, joissa asetetaan etusijalle paristojen fyysiset ominaisuudet niiden käyttötapojen asemesta. Tämän vuoksi on todennäköistä, että kielto kohdistuisi tosiasiallisesti tiettyihin paristoihin, joita käytetään esimerkiksi myrkyllisessä ilmassa käytettävissä hengityslaitteistoissa, kaivosalalla yksilöllisesti tai yhteisesti käytettävissä lampuissa ja niin edelleen. 
Frederika Brepoels (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan ensiksi kiittää jäsen Bloklandia varsin mielenkiintoisesta mietinnöstä.
On ilmeistä, että paristottomaan yhteiskuntaan ei voida enää palata, ja kuten eräät jäsenet ovat jo tähdentäneet, paristojen käyttö lisääntyy koko ajan: koko maailmassa vuosittainen kasvu on yhdeksän prosenttia. Jos otamme huomioon, että meidän kaltaisemme kuluttajat käyttävät elektroniikka päivittäin, on paljon hyviä syitä saada kaikki jäsenvaltiot lisäämään ponnistelujaan tulevien ympäristöriskien vähentämiseksi mahdollisimman pieniksi. On selvää, että nykyisellä vuodelta 1991 peräisin olevalla direktiivillä ei saavuteta tällä alalla riittäviä tuloksia nimenomaan sen vuoksi, ettei säädökseen sisälly tiukkoja keräys- ja kierrätystavoitteita. Lisäksi tuloksia on hyvin vaikea verrata eri jäsenvaltioiden välillä.
En halua missään nimessä jättää kertomatta usein mainittua menestystarinaa, joka koskee omaa aluettani, Flanderia, jossa hallitus on yhdessä juuri tämän alan toimijoiden kanssa nähnyt valtavasti vaivaa tehokkaan keräysjärjestelmän luomiseksi, minkä ansiosta jopa 60 prosenttia paristoista tosiasiassa kerätään. Menestyksen avain on ollut vastuun jakaminen. Ilman pitkälle kehitettyä tiheää keräyspisteiden verkostoa keräystavoitteita ei voida saavuttaa.
Kuten olen jo todennut, haluaisin korostaa korkeampien keräysprosenttien tärkeyttä, ja valiokuntamme onkin hyväksynyt tätä koskevan tarkistukseni. Toiseksi haluan kehottaa kaikkia asianosaisia kantamaan oman vastuunsa. Tältä osin olen esittänyt uuden tarkistuksen. Lopuksi haluan vaatia oikeusvarmuutta tälle alalle sekä paristoissa että sähkötyökaluissa käytettävän kadmiumin osalta, minkä vuoksi ehdotan neljän vuoden pituista siirtymäaikaa. Toivon, että monet jäsenet voivat tukea tätä pakettia. 
Anja Weisgerber (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää lämpimästi esittelijä Bloklandia hänen tekemästään työstä. Vaikka ympäristönsuojelu onkin tärkeää – olenhan itse ympäristöpoliitikkona asettanut sen selkeäksi tavoitteeksi – meidän on löydettävä tapa sovittaa yhteen oikeutetut liike-elämän edut ja ympäristön edut. Tällä hetkellä erityinen huolenaiheeni on nikkelikadmiumparistojen kieltäminen sähkötyökaluissa. Niiden ehdoton kieltäminen nyt tai neljän vuoden siirtymäajan jälkeen – mitä esittelijä ehdottaa – olisi liioittelua.
Tämän asemesta pidän parempana, että tuemme yhteistä kantaa ja jäsen Krahmerin tarkistusta 45, jossa ehdotetaan, että nikkelikadmiumparistojen käyttöön sähkötyökaluissa sovellettavaa poikkeusta tarkistetaan neljän vuoden sekä seitsemän ja puolen vuoden kuluttua. Tällöin olisi määrä arvioida, onko olemassa vastaavia vaihtoehtoja ja onko nikkelikadmiumparistoja koskeva kielto järkevä ja perusteltu, mitä se ei nykyisellään ole.
Vaikka markkinoilla on tarjolla teknisiä vaihtoehtoja nikkelikadmiumille jo monilla aloilla, esimerkiksi nikkelimetallihybridiparistot, vaihtoehtojen ei voida vielä katsoa vastaavan nikkelikadmiumia, minkä osoittavat muun muassa useat erot. Nikkelikadmiumparistojen käyttöikä on esimerkiksi pitempi kuin vastaavien nikkelimetallihybridiparistojen käyttöikä, ja niihin tulee vähemmän herkästi vikoja. Lisäksi nikkelikadmiumparistot voidaan ladata nopeammin ja niiden lataus purkautuu paljon hitaammin niiden ollessa pois käytöstä. Samoin on syytä huomata, että nikkelimetallihybridiparistot eivät toimi lämpötilan laskiessa alle kymmenen celsiusasteen.
Halu lujittaa markkina-asemaa innostaa valmistajia kehittämään lisää uusia tekniikoita, mutta siitä, että kielto tulisi voimaan nyt tai neljän vuoden kuluessa, olisi enemmän haittaa kuin hyötyä, koska valmistajien olisi muutettava tuotantomenetelmiään käsittelemään sellaista tekniikkaa, joka ei ole vielä täysin kehittynyt, ja tutkimus- ja kehityssektorikaan ei voisi hankkia tältä osin vaadittavia taloudellisia resursseja. Niinpä kiellolla ei edistettäisi innovaatioita uusien tekniikoiden alalla eikä ympäristökään näin ollen hyötyisi. Tällaista emme voi missään tapauksessa haluta. Lopuksi haluan ilmaista tukevani 97 ja 175 artiklan valitsemista kahdeksi oikeusperustaksi. 
Erna Hennicot-Schoepges (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan onnitella esittelijää. Mielestäni keräämisessä jatkuvasti ilmenevät puutteet johtuvat meitä toisinaan vaivaavasta kunnianhimon puutteesta. Jos joissakin jäsenvaltioissa on mahdollista kerätä paristoja, miksi siis muut maat eivät voisi ponnistella enemmän?
Jäsen Jackson mainitsi joitakin lukuja. Hän unohti Luxemburgin. Vuonna 2001 maa saattoi ylpeillä 89,5 prosentin kierrätysasteellaan. Hyväksyttäväksi jätetyssä tekstissä esitetään, että kierrätyksen vähimmäistavoite olisi asukasta kohden 160 grammaa vuodessa. Vuonna 2004 tämä määrä oli Luxemburgissa 245 grammaa asukasta kohden. Tästä on kiittäminen monia tiedotuskampanjoita sekä ennalta ehkäisemiseen ja valistamiseen keskittyvää merkittävää työtä, jota ovat tehneet Luxemburgin hallitus ja kunnat aktiivisesti keräystoimiin osallistuvan vähittäiskaupan tuella.
Arvoisa puhemies, tämä osoittaa sen, että kerääminen kierrätystä varten on mahdollista, enkä näe estettä sille, että se, missä on onnistuttu Luxemburgissa, ei voisi onnistua muissa maissa. Kadmiumin korvaamisen osalta katson, että parlamentin perimmäisenä tavoitteena olisi oltava korvausperiaate, vaikka sopeuttavaa siirtymäkautta tarvitaankin. 
Charlie McCreevy,
   . Arvoisa puhemies, keskityn seuraavaksi ainoastaan niihin tarkistuksiin, jotka koskevat kolmea keskeistä kysymystä: ensimmäinen niistä koskee oikeusperustaa, toinen "kannettavan pariston" ja "teollisuuspariston" määritelmiä ja kolmas keräystavoitteita.
Ensimmäiseksi käsittelen oikeusperustaa eli johdanto-osaa ja sen 1 kappaletta – tarkistuksia 1 ja 2. Komissio kannattaa edelleen ajatusta siitä, että oikea oikeusperusta tälle direktiiville on kaksi oikeusperustaa. Kahden oikeusperustan valitseminen kuvastaa ehdotetun direktiivin kahta tavoitetta. Direktiivillä pyritään saavuttamaan sekä korkeatasoinen ympäristönsuojelu että edistämään sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa. Lisäksi on merkillepantavaa, että ehdotetussa direktiivissä täsmennetään, että kullakin yksittäisellä artiklalla on ainoastaan yksi oikeusperusta.
Näin ollen artiklat, joissa säädetään ympäristönsuojelusta, perustuvat EY:n perustamissopimuksen 175 artiklaan. Artiklat, joihin sisältyvät sisämarkkinoiden moitteettomaan toimintaan liittyvät säännökset – eli direktiiviehdotuksen 4, 5 ja 18 artikla – perustuvat perustamissopimuksen 95 artiklaan. Näin ollen nämä kaksi oikeusperustaa eivät voi aiheuttaa menettelyjen osalta oikeudellista yhteensoveltumattomuutta.
Toiseksi käsittelen eri paristotyyppien määritelmiä – 3 artiklan 3 kohtaa ja 6 kohtaa ja johdanto-osan 8 ja 9 kappaletta, tarkistuksia 5, 6, 12 ja 13. "Kannettavien paristojen" ja "teollisuusparistojen" määritelmät ovat tärkeitä, koska niiden perusteella määräytyy kadmiumkiellon laajuus ja keräysvaatimusten laji. Tämän vuoksi komissio on sitä mieltä, että määritelmien olisi oltava seuraavien kriteerien mukaisia: niiden olisi oltava selkeitä; niiden olisi oltava toteutettavissa käytännössä, jotta jäsenvaltiot voivat panna ne täytäntöön yhdenmukaisesti, ja kaikki päällekkäisyydet tai aukot olisi voitava välttää.
Kun edellä todettu otetaan huomioon, komissio tukee tarkistuksen 12 kahta ensimmäistä osaa ja erityisesti painorajan ottamista käyttöön kannettavien paristojen määrittelyssä. Komissio ei voi kuitenkaan tukea muita muutoksia, joita ehdotetaan eri paristotyyppien määritelmiin – tarkistuksen 12 kolmatta osaa ja tarkistusta 13.
Komissio tukee sitä, että johdanto-osan kappaleisiin sisältyvä esimerkkiluettelo, joka ei ole tyhjentävä, poistetaan, millä parannetaan huomattavasti säädöksen sanamuotoa.
Kolmanneksi käsittelen keräystavoitteita – 9 artiklan 2 ja 4 kohtaa ja tarkistuksia 26–28. Komissio katsoo, että direktiiviehdotuksessa on tarpeen asettaa keräystavoitteet, jotta varmistetaan vähimmäistasoinen ympäristönsuojelu kaikissa jäsenvaltioissa ja valvotaan kansallisten paristojenkeräysjärjestelmien tehokkuutta. On tärkeää, että keräystavoitteet ovat ympäristön kannalta kunnianhimoisia, mutta niiden on oltava myös saavutettavissa olevia, realistisia ja kustannustehokkaita.
Komission laajennetussa vaikutusten arvioinnissa analysoitiin huolellisesti tätä kysymystä, ja siinä tultiin sellaiseen tulokseen, että kaikkein kustannustehokkain keräystavoite on 160 grammaa tai 40 prosenttia, mikä on osittain tarkistuksen 26 mukaista.
Sitä, onko tarkoituksenmukaista nostaa tavoitetta pitkällä aikavälillä, kuten direktiiviehdotuksen 20 artiklan 2 kohdan b alakohdassa todetaan, on määrä arvioida huolellisesti. Komissio aikoo ottaa arvioinnissaan huomioon jäsenvaltioissa saavutetun teknisen kehityksen ja käytännön kokemuksen. Komissio tukee näin ollen periaatteessa tarkistusta 26 mutta ei toistaiseksi ota kantaa tarkistukseen 56.
Komissio tukee tarkistusta, jolla jäsenvaltioilta poistetaan mahdollisuus poiketa esitetyistä keräystavoitteista eli mahdollisuus "siirtymäjärjestelyihin". Komissio esitti tätä mahdollisuutta, koska alkuperäisessä ehdotuksessa keräystavoitteet perustuivat painoon asukasta kohden. Koska keräystavoitteet perustuvat tällä hetkellä myyntiin, siirtymäjärjestelyjen mahdollisuutta ei ole enää tarpeen tarjota.
Koska direktiiviehdotuksen 20 artiklan 2 kohdan b alakohdassa säädetään jo nyt pitkän aikavälin tavoitteiden uudelleentarkastelusta, komissio ei pidä tarpeellisena uudelleentarkasteluvelvoitetta erityisesti tavoitteiden tiukentamiseksi määrättyyn ajankohtaan mennessä.
Aion toimittaa sihteeristölle äänestysluettelon, jossa kerrotaan, mitkä tarkistukset komissio voi hyväksyä ja mitä se ei voi hyväksyä. Haluan tähdentää, että komissio ei vielä ota kantaa täysistunnon käsiteltäviksi jätettyihin 18 lisätarkistukseen, koska enemmän aikaa tarvitaan ympäristövaikutusten ja taloudellisten ja sosiaalisten vaikutusten arviointiin kattavasti.
Mielestäni Euroopan parlamentti ja neuvosto voivat nyt aloittaa etenemisen kohti yhteisymmärrystä tässä asiassa. Toivon, että yhteispäätösmenettely saadaan pikaisesti päätökseen, jotta jäsenvaltiot voivat panna direktiivin täytäntöön ja me voimme saavuttaa korkeatasoisen ympäristönsuojelun tällä alalla. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
Edit Herczog (PSE ). –
   Eräissä jäsenvaltioissa, kuten Unkarissa, käytettyjen paristojen ja akkujen keräämiseen on saatettu vasta ryhtyä, mutta samalla kyse on myös ympäristönsuojelua koskevasta pitkän aikavälin investoinnista. Säädöksen täytäntöönpanon toteuttamiseksi keräystavoitteiden on oltava realistisia sekä ajallisesti että määrällisesti. Liian kunnianhimoiset tavoitteet (kuten tavoitteen asettaminen 50–60 prosenttiin) johtaisivat säännöksiin, joita ei voida toteuttaa. Sveitsin kulutuskulttuurissa tarvittiin 12 vuotta 60 prosentin tason saavuttamiseen. Kotimaassamme, jossa hiilisinkkiparistoilla on edelleen 40–50 prosentin markkinaosuus kuluttajien heikon ostovoiman vuoksi, jakelijat eivät pystyisi rahoittamaan eivätkä kuluttajat maksamaan liian tarmokkaasti toteutetun keräyksen kustannuksia. Tämä johtaisi ainoastaan yritysten lopettamisiin ja työpaikkojen menetyksiin, mutta se lisäisi myös entisestään kukoistavaa paristojen laitonta maahantuontia, joka on paheneva ympäristöriski. Tämä tarkoittaa, että lainsäädännöllä, jota ei voida noudattaa, saavutettaisiin täysin päinvastainen tulos kuin mitä tavoiteltiin. Tarvitsemme sellaisia säännöksiä – vaikka niitä mahdollisesti tarkistettaisiinkin viiden vuoden kuluessa – joilla voidaan saavuttaa ympäristötavoitteet pitkällä aikavälillä ja säilyttää työpaikat asianomaisessa teollisuudessa ja jakelualoilla seuraavien viiden tai kymmenen vuoden kuluessa. 

Puhemies. 
    Esityslistalla on seuraavana Piia-Noora Kaupin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi rahoitusvälineiden markkinoista annetun direktiivin 2004/39/EY muuttamisesta eräiden määräaikojen osalta (KOM(2005) 253 – C6-0191/2005 – 2005/0111(COD)) (A6-0334/2005). 
Charlie McCreevy,
   . Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää Piia-Noora Kauppia ja talous- ja raha-asioiden valiokuntaa tehokkuudesta ja nopeudesta tässä asiassa. Ehdotus täydentää olennaisella tavalla rahoitusvälineiden markkinoita koskevaa direktiiviä, joka tunnetaan nimellä "MiFID" ja joka on mitä todennäköisimmin kaikkein tärkein Euroopan arvopaperilainsäädännön alalla viime aikoina annetuista säädöksistä. Ehdotus on yksinkertainen: direktiivin voimaantulon määräaikaa lykätään siten, että ala voi käyttää puolet ylimääräisestä ajasta valmistautumiseen ja toisen puolen jäsenvaltiot voivat käyttää direktiivin saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä.
Ehdotuksella vastataan alan toimijoiden esittämään perusteltuun ja oikeutettuun pyyntöön, jota kaikki jäsenvaltiot ja arvopaperimarkkinoiden sääntelyviranomaiset tukevat. On selvää, että lisäaikaa tarvitaan tarpeellisten järjestelyjen toteuttamiseksi, jotta MiFID-direktiivi toimisi moitteettomasti alusta alkaen.
Komissio ehdotti kesäkuussa 2005, että jäsenvaltioille asetettua määräaikaa direktiivin siirtämiselle osaksi kansallista lainsäädäntöä pidennetään kuudella kuukaudella, ja lisäsimme perään vielä toisen kuuden kuukauden määräajan sitä varten, että direktiiviä ryhdytään soveltamaan käytännössä alalla.
Euroopan parlamentissa ja neuvostossa käytyjen neuvottelujen aikana on eri määräaikojen osalta tehty useita parannuksia ja täsmennyksiä komission ehdottamaan tekstiin, ja yhteistyö on ollut erinomaista kolmen toimielimen välillä. Euroopan Parlamentti ja neuvosto ehdottavat, että määräajan pidentäminen tarkoittaa yhdeksää ynnä yhdeksää kuukautta kuuden ynnä kuuden kuukauden sijasta. Komissio voi suostua tähän varsinkin, kun MiFID-direktiiviä koskevat tekniset täytäntöönpanotoimet ovat olennaisen tärkeitä direktiivin soveltamiseksi tehokkaasti. Nämä tekniset säännöt ovat monimutkaisia, eikä niitä anneta ennen toukokuuta 2006. Jäsenvaltioilla ja sijoituspalveluyrityksillä on oltava kattava käsitys uudesta kehyksestä, muun muassa täytäntöönpanon teknisistä yksityiskohdista, ennen kuin ne voivat tehokkaasti soveltaa niitä.
Haluaisin korostaa, että MiFID-direktiivin eräiden määräaikojen pidentämistä koskevan direktiivin antaminen on kiireellinen asia ja edellyttää yhtä ainoaa käsittelyä. Jos EU:n toimielimet eivät kykene saattamaan keskustelua pikaisesti päätökseen tai jos toista käsittelyä tarvitaan, MiFID-direktiivi tulee voimaan ensi vuoden huhtikuussa, eikä kukaan ole siihen valmis. Tällöin syntyvä oikeudellinen tyhjiö aiheuttaa paljon epävarmuutta, koska vanha sijoituspalveludirektiivi kumotaan ja uusi järjestelmä tulee voimaan, ilman että uutta MiFID-direktiiviä olisi siirretty kansalliseen lainsäädäntöön. Saamme tällöin uudet säännöt ilman tarpeellisia täytäntöönpanon teknisiä yksityiskohtia, mikä ei ole hyvä malli.
Yhteispäätösehdotus koskee MiFID-direktiivin voimaantulopäivämäärän lykkäämistä eikä suinkaan laajempaa kysymystä neuvoston ja Euroopan parlamentin valtaoikeuksista komiteamenettelyissä. Parlamentti tietää näkemykseni komitologia-asiassa ja sen, kuinka tärkeää on ratkaista asiat mahdollisimman pian tasapuolisesti ja oikeudenmukaisesti. Keskustelut ovat käynnissä neuvostossa, ja ymmärtääkseni Euroopan parlamentti työstää parhaillaan neuvottelukantaansa. Olen tähän tyytyväinen ja toivon, että voimme saavuttaa hyvän lopputuloksen mahdollisimman pian ensi vuonna.
Kaikella kunnioituksella ja siitä huolimatta, että ymmärrän täysin parlamentin yleisen kannan, katson, että komitologian ja peruuntumislausekkeen osalta esitetyt tarkistukset eivät ole tarpeellisia eivätkä asianmukaisia tämän ehdotuksen yhteydessä. Lisäksi lainmukaisuuden suhteen niillä ei selvennetä yhtäkään tekstin artiklaa. On tunnettua, että Euroopan parlamentti vaatii lisää valtaoikeuksia yhtenä lainsäädäntövallan käyttäjänä. Nämä vaatimukset on jo kirjattu äskettäin annettuun vakavaraisuusdirektiiviin. Tarkistus 2 sisältyy jo pääpiirteissään alkuperäiseen MiFID-direktiiviin, ja tarkistuksella 4 pelkästään aikaistetaan komissiolle siirretyn toimivallan raukeamisen määräpäivää 29 päivällä.
Niinpä kehotan teitä harkitsemaan uudelleen näitä tarkistuksia, jotka olisi komissiosta mieluiten hylättävä ennen äänestystä. Ymmärtääkseni tämä olisi neuvostonkin mielestä parempi lopputulos. Komission mielestä ratkaisu tähän ongelmaan voidaan löytää ainoastaan komitologiapäätöksen tarkistamisella. Parlamentin oikeutetun sitkeyden ansiosta neuvosto on aloittanut työn päätöksen tarkistamiseksi puheenjohtajan tukiryhmän avulla. Kehitystä tapahtuu, ja kehotan jälleen parlamenttia muotoilemaan selkeästi odotuksensa ja ehdotuksensa meneillään olevia keskusteluja varten.
Tämän jälkeen todettakoon, että komissio ei ole esteenä direktiiviehdotuksen hyväksymiselle ensimmäisessä käsittelyssä. Jos parlamentti pitää kiinni komitologiaa koskevista tarkistuksistaan, komissio aikoo hyväksyä ne MiFID-direktiivin sujuvan kansalliseen lainsäädäntöön siirtämisen ja sen sujuvan täytäntöönpanon varmistamiseksi. Komissio aikoo omasta puolestaan aina voidessaan edistää sitä, että asiaa todella pidetään kiireellisenä. Komissio on jo kauan aikaa myöntänyt, että ratkaisu on löydettävä, ja mielestäni olosuhteet ovat nyt tähän otolliset.
Odotan mielenkiinnolla kommenttejanne. 
Othmar Karas (PPE-DE ),
   . Arvoisa komission jäsen, arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aluksi välittää parlamentille esittelijä Kaupin pahoittelut. Hän on pahoillaan siitä, ettei voinut matkoihin liittyvien ongelmien vuoksi saapua tänne ajoissa keskustelemaan mietinnöstään. Tämä ei tarkoita, että hän olisi sanoutunut siitä irti, vaan päinvastoin hän on tehnyt hyvää työtä, ja haluan kiittää häntä siitä sydämellisesti.
Mistä tässä on kyse? Puheenvuoronsa ensimmäisessä osassa komission jäsen esitteli mietintöehdotuksen – mikä osoittaa parlamentin suhtautuvan avoimin mielin järkeviin selityksiin ja olevan valmis kuuntelemaan niitä – ja toisessa osassa hän tähdensi sitä, että meillä kummallakin on komitologiaongelma. Olen iloinen siitä, että hän totesi lopuksi tukevansa meitä, jos hyväksymme mietinnön, sellaisena kuin sitä on ehdotettu – ja voin kertoa hänelle, että näin aiomme toimia. Euroopan parlamentin perusoikeuksiin, demokraattisiin perusoikeuksiin ja yhteispäätösoikeuteen liittyvissä asioissa on hyväksi, että komissio ja parlamentti vetävät yhtä köyttä varsinkin suhteessa neuvostoon. Samaa voidaan sanoa komitologiamenettelystä ja peruuntumislausekkeesta. Kollegani Radwan käsittelee tätä asia tarkemmin.
Mistä siis MiFIDissä eli rahoitusvälineiden markkinoita koskevassa direktiivissä on kyse? Aivan kaikki eivät ole siitä perillä. Ensinnäkin sillä on tarkoitus muuttaa parlamentin ja neuvoston rahoitusvälineiden markkinoita koskevaa direktiiviä. Toiseksi sillä pidennetään määräaikoja, jotka koskevat kansallisen lainsäädännön osaksi siirtämistä. Miksi haluamme pidentää määräaikoja? Syy on se, että direktiivi tuo mukanaan huomattavia muutoksia markkinoilla olevien toimijoiden ja kansallisten viranomaisten tilanteeseen, koska kansalliseen lainsäädäntöön siirtäminen riippuu niistä tarpeellisista teknisistä toimista, joita laaditaan ja jotka pannaan täytäntöön. Valitettavasti ensin mainittua ollaan vasta nyt tekemässä, ja toimenpidepaketti 17 säännöksen täytäntöön panemiseksi on määrä hyväksyä vasta vuonna 2006. Tasolla 2 toteutettavat täytäntöönpanotoimet ovat siis viivästyneet, ja ne saadaan valmiiksi vasta, kun MiFID-direktiivin olisi jo pitänyt tulla voimaan. Kannatamme kansallisen lainsäädännön osaksi siirtämistä koskevien määräaikojen pidentämistä sen vuoksi, että tässä asiassa kyse on niin sanotusta Lamfalussy-menettelystä ja prosessi on saatettava päätökseen komitologian avulla.
Mitä me nyt siis teemme? Tällä perusteella pidennämme kansallisen lainsäädännön osaksi siirtämiselle asetettua määräaikaa ja samalla pidämme vanhan sijoituspalveludirektiivin voimassa MiFID-direktiivin voimaantuloon eli 1. päivään marraskuuta 2007 saakka. Näin ollen muutokset, joita teemme rahoitusvälineiden markkinoita koskevaan direktiiviin, koskevat pikemminkin muotoa kuin varsinaista sisältöä. Näiden kansalliseen lainsäädäntöön siirtämiselle asetettujen määräaikojen vaikutuksena on oikeudellisen tyhjiön välttäminen. Näiden todelliseen tilanteeseen perustuvien muutosten lisäksi muutamme kuitenkin myös MiFID-direktiiviin liittyvää komiteamenettelyä. Miksi näin? Minun on kerrottava komission jäsenelle, etten voi ymmärtää hänen ensimmäistä vastaväitettään. Toimimme näin, koska haluamme ottaa käyttöön täsmälleen samassa muodossa ne komitologiasäännökset, joista sovimme neuvoston kanssa omien varojen riittävyyttä koskevan Basel II-direktiivin yhteydessä ja jotka voidaan kiteyttää sanaan "peruuntumislauseke". Tämä luo oikeusvarmuutta ja myös selkiyttää sitä, mitä haluamme.
Tähän mennessä meille esitetyissä ehdotuksissa ei ole otettu huomioon parlamentin lainsäädännöllisiä valtaoikeuksia, ja on vain oikein ja kohtuullista, että kaikki tekemämme sopimukset laajennetaan kattamaan muut samaan aiheeseen liittyvät direktiivit. Tämän vuoksi kehotan kaikkia parlamentin jäseniä huomisessa täysistuntoäänestyksessä pitämään kiinni valiokunnan päätöslauselmasta, sillä sen avulla pystymme saavuttamaan käytännön ratkaisun ja lisäksi vahvistamaan parlamenttimme valtaa. 
Alexander Radwan,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tässä keskustelussa on jo monta kertaa viitattu Lamfalussyn menettelyyn. Puheenjohtajavaltio Yhdistyneelle kuningaskunnalle olisi oltava todella kiitollisia, sillä on hämmästyttävää, miten sitkeästi Yhdistyneen kuningaskunnan edustajat, joiden maata pidetään demokratia kehtona – mihin jäsen Karas jo viittasi – ovat puolustaneet seikkaa, josta komissio, neuvosto ja parlamentti ovat jo sopineet Basel II-direktiivin yhteydessä.
Jos haluatte kuitenkin vahvistaa parlamentin oikeuksia ja kamppailla niiden puolesta, voitte olla vain kiitollisia siitä, että kaikenlaisten tällaisten toimien jatkaminen lujittaa entisestään parlamentin yksituumaista näkemystä siitä, että tässä asiassa emme voi antaa myöten.
Kyse on siitä, kuinka aiomme tulevaisuudessa suhtautua Lamfalussy-menettelyyn. Toinen kysymys on se, kuinka vakavasti neuvosto suhtautuu tähän asiaan. Jos puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta olisi pyrkinyt avaamaan tietä – vaikkapa puheenjohtajan tukiryhmän avulla – uutta toimielintenvälistä sopimusta koskevalle ratkaisulle ja käyttänyt vähemmän energiaa tämän hyväksyttämiseen tässä muodossa, olisimme nyt paljon pidemmällä. Minun on sanottava komissiolle seuraavaa: sisällytimme Basel II -direktiiviin päivämäärän, joka oli 1. huhtikuuta 2008, ja siihen asti parlamentti aikoo tukea Lamfalussy-menettelyä ja komitologiaa. Haluamme antaa tukemme myös tämän päivämäärän jälkeen, mutta meidän on päästävä siihen mennessä sopimukseen. Haluaisin kertoa kaikille niille, joiden korviin uutinen ei ole vielä kantautunut, että aiomme sisällyttää peruuntumislausekkeen kaikkiin tämänjälkeisiin direktiiveihin. Komission esittäessä uusia ehdotuksia emme aio suostua arvioimaan pelkästään sitä, olisiko yksittäisiä päivämääriä muutettava vai ei, vaan aiomme sen sijaan vaatia oikeutta arvioida kokonaisuudessaan kaikkia parlamentin käsiteltäväksi jätettäviä direktiivejä. Toivomme ja myös luotamme siihen, että komissio aikoo käyttää asianmukaisesti vaikutusvaltaansa neuvostoon nähden. Odotamme erityisesti, että puheenjohtajavaltio Itävalta löytää ratkaisun, joka tekee vihdoin oikeutta kaikille toimielimille ja jonka avulla voimme jälleen ryhtyä tekemään työmme asianmukaisesti. 
Pervenche Berès,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Euroopan parlamentti palaa jälleen sijoituspalveludirektiiviin, joka on sittemmin nimetty MiFID-direktiiviksi, ja tätä mietintöä käsiteltäessä olemme uuden käsittelyn ensimmäisessä vaiheessa.
Asiaan liittyy menettelykysymys: tiedätte ne ehdot, joilla Euroopan parlamentti hyväksyi Lamfalussyn prosessin. Yksi kysymys on perustavanlaatuinen: millä ehdoilla niitä periaatteita, jotka otimme käyttöön tasolla 1, noudatetaan niiden toimien yhteydessä, jotka laaditaan tasolla 2? Olen ollut ymmärtävinäni, että ensimmäisen kerran Euroopan parlamentilla on sen ansiosta, että se on tarkastellut tähän direktiiviin sisältyviä tason 2 toimia, mahdollisuus käyttää täysimääräisesti hyväkseen oikeuksiaan, minkä vuoksi pidämme tässä tekstissä tärkeänä niiden ehtojen korostamista, joiden avulla Euroopan parlamentti voi peruuntumislausekkeen ja valiokuntaan palauttamista koskevan oikeuden avulla jälleen käsitellä asiaa, kun tason 2 toimenpiteet on pantu täytäntöön.
Mielestäni meillä on oikeus käsitellä näitä toimenpiteitä, sillä keskustelusta näyttää kehkeytyvän sellaista, että Euroopan parlamentin hyväksyttyä toimenpiteet ilmenee selvästi oikeudellista "luovuutta", joka edellyttää meiltä valppautta. Aikataulun osalta voimme huomata, että siitä, mikä oli aluksi vain yksi määräaika, on tullut kansallisen lainsäädännön osaksi siirtämisen ja täytäntöönpanon määräaika. Muiden alojen osalta katson, että direktiivin kokonaistasapaino kilpailulle avautumisen ja avoimuuden välillä on niin vakava asia, että parlamentin täytyy käyttää kaikkia tarpeellisia voimavaroja tarkastellakseen uskottavin edellytyksin ehdotuksia, jotka komissio aikoo tehdä tasolla 2.
Arvoisa komission jäsen, tämän vuoksi toivon, että voimme hyödyntää henkisen avoimuutenne parlamenttia kohtaan ja halukkuutenne käydä vuoropuhelua sen kanssa, jotta silloin, kun tämä direktiivi – jonka tarkoituksena on aikataulun muuttaminen – annetaan, voin varmistaa täysimääräisesti parlamentin oikeudet menettelyssä, jossa parlamentin osallistuminen on rehellisesti sanottuna aina koskenut periaatteita eikä ole koskaan johtanut määräaikojen pidentämiseen, vaikka voimme hyvin kuvitella, mitä vaikeuksia liittyy muilla tasoilla näin monimutkaisen asian käsittelyyn osallistumiseen.
Arvoisa komission jäsen, suoraan sanottuna voitte luottaa siihen, että parlamentti aikoo äänestää ehdotettujen tarkistusten puolesta, ja olen iloinen, että voitte tässä tilanteessa tukea niitä. 
Margarita Starkevičiūtė,
   . Tarkasteltavanamme oleva asiakirja on hyvin tärkeä Euroopan rahoitusmarkkinoiden ja lisäksi Euroopan parlamentin itsensä kannalta kahdestakin syystä. Ensinnäkin tällä asiakirjalla parlamentti tekee selväksi, että se voi vastata ripeästi markkinoiden toimijoiden perusteltuihin pyyntöihin, jotka koskevat direktiivin voimaantulon määräaikojen tarkistamista. Toiseksi – mikä on yhtä tärkeää – parlamentti vahvistaa mahdollisuutensa ja oikeutensa peruuttaa tietyt direktiivin säännökset, mikäli ilmenee, että valittu strategia ei ole markkinoiden tarpeiden mukainen. Tämä on "kattodirektiivi". Eräällä tapaa siinä yhdistyvät kaikki markkinoilla aikaansaadut saavutukset ja sillä pannaan täytäntöön markkinoiden sääntely. Ehkäpä tämän erityislainsäädännön laatimiseen olisi kuitenkin kiinnitettävä enemmän huomiota.
Tämän takia haluan tukea käsiteltäväksi jätettyä ehdotusta, mutta haluan korostaa yhtäältä sitä, että nykyisen käsittelyn aikana rahoitusmarkkinoita sääntelevien lainsäädäntöasiakirjojen antamisprosessissa on ilmennyt merkittäviä puutteita. Meidän on arvioitava uudelleen strategiaa, jonka avulla rahoitusmarkkinoita koskevia lainsäädäntöasiakirjoja laaditaan: tällä hetkellä keskitymme usein teknisiin yksityiskohtiin, vaikka varsinainen kysymys on se prosessi, jolla rahoitusalaa koskevia lainsäädäntöasiakirjoja hyväksytään. On esitetty useita mahdollisuuksia, mutta mikään niistä ei ole riittävä. Otetaanpa esimerkiksi tietyn lain säännöksen täytäntöönpanon määräajan muuttaminen jo ennen sen voimaantuloa. Tässä tapauksessa valmisteluvaiheessa markkinoiden mahdollisuuksia ja tarpeita ei ole otettu asianmukaisesti huomioon. Haluan arvoisan komission jäsenen kiinnittävän huomiota erääseen seikkaan. Hän on luvannut vähentää markkinoihin kohdistuvaa lainsäädännöllistä taakkaa, mutta mielestäni taakka vähenisi, jos tekisimme tiiviimmin yhteistyötä markkinoiden toimijoiden kanssa. Tällöin meidän ei tarvitsisi tehdä niin paljon tarkistuksia direktiiveihin ennen niiden voimaantuloa. 
Lars Wohlin,
   Arvoisa puhemies, Junilistan tukee sisämarkkinoiden neljää vapautta koskevaa ehdotusta. Pääomien vapaa liikkuvuus on olennaisen tärkeää moitteettomasti toimiville sisämarkkinoille. Niiden toimiminen tyydyttävästi edellyttää yhteistä sääntelyä. Tämä on toteutettava yksinkertaisesti, eikä se saa rajoittaa mahdollisuutta jäsenvaltioiden väliseen institutionaaliseen kilpailuun. On myönteistä, että tässä mietinnössä määräaikoja on pidennetty, koska tällä tavoin helpotetaan valmistautumista direktiivin voimaantuloa varten. Tämän vuoksi aiomme äänestää mietinnön puolesta.
Parlamentti on kuitenkin ehdottanut muutoksia, joissa Euroopan parlamentti vaatii parlamentille ja neuvostolle tasavertaista asema sen valvomisessa, kuinka komissio käyttää toimivaltaansa panna täytäntöön muutoksia. Parlamentti yrittää jälleen lisätä omaa valtaansa jäsenvaltioiden kustannuksella. Komission ei pidä olla mikään liittovaltion hallitus, ja sen on oltava ensisijaisesti jäsenvaltioiden valvonnassa. Koska on tärkeää, että neuvoston kanssa saavutetaan hyväksyttävä kompromissi, on surullista, että parlamentti on tällä tavoin päättänyt sekaantua toimielinten sisäiseen valtataisteluun. Tämän vuoksi aiomme äänestää tarkistuksia 1, 2, 4 ja 11 vastaan. 
Ieke van den Burg (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, kuten edellä on todettu, MiFID (rahoitusvälineiden markkinoita koskeva direktiivi), joka tunnettiin aiemmin nimellä ISD (sijoituspalveludirektiivi), on sisäisten pääomamarkkinoiden kannalta huomattavan tärkeä lainsäädäntöohjelma. Tarkoituksena on tasapuolisten kilpailuedellytysten luominen erilaisille sijoituspalveluille siten, että ensimmäisellä sijalla on avoimuuden lisääminen sekä ennen että jälkeen, kuluttajansuoja ja hintojen tarkkuuden edistäminen siten, että likviditeetti on mahdollisimman suuri. Näiden välineiden avulla Euroopassa on mahdollista ottaa aimo askel kohti parempaa sijoitusilmapiiriä, jota tällä hetkellä kipeästi tarvitaan.
Direktiivin monimutkaisuus edellyttää markkinoiden eri toimijoiden huolellista kuulemista. Suurimman osan tästä työstä tekevät valvojat, jotka toimivat CESR:n (Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitea) tarkassa valvonnassa. Euroopan komissio ei rajallisen henkilöstönsä vuoksi selviydy tästä yksin. Kannatan innolla tätä huolellista lähestymistapaa ja näiden valvojien merkittävää asemaa. He ovat parhaat liittolaisemme julkisen edun palvelemisessa, ja heidän ansiostamme emme anna vain muutamien omaa etua ajavien suurten markkinatoimijoiden tai kansallisten markkinoiden ohjata toimiamme. Valitettavasti näin pääsi joskus käymään, kun tätä asiaa pohjustettiin.
Euroopan parlamentti on saattanut eri edut tasapainoon, ja seuraavaksi sen on varmistettava tasapainon säilyminen. Tämä tarkoittaa, että meidän on jatkossakin voitava hoitaa oma tehtävämme. Tämän vuoksi vaadimme, että meillä säilyy komitologian tarkistamisen yhteydessä tärkeä oikeus eli peruuttamista koskeva oikeus. Komissio on useissa yhteyksissä ilmoittanut, että se aikoo tukea meitä tässä asiassa ja samoin neuvosto – vaikkakin hieman vastentahtoisesti. Tätä sopimuksen kohtaa ei kuitenkaan korjattu asiasta käydyn keskustelun yhteydessä. Nyt kun asiat ovat juuttuneet paikoilleen, ei ole syytä siihen, että tämäkin asia pitäisi jäädyttää.
Koska Lamfalussyn menettelyä sovelletaan yhä enemmän rahoitusmarkkinoita koskeviin asioihin, parlamentin palauttamisoikeutta olisi kiireesti säänneltävä rakenteellisesti. Kyse ei ole arvovaltahankkeesta tai arvovaltataistelusta. Kyse on todellakin siitä, että pysymme mukana siinä, mistä sovimme pääpiirteissään tasolla 1, ja se, että tämä näkyy valtuuttamassamme täytäntöönpanovaiheessa. 
Charlie McCreevy,
   . Arvoisa puhemies, haluan kiittää kaikkia jäseniä heidän huomautuksistaan. On selvää, että me kaikki haluamme MiFID-direktiivin tulevan voimaan parhain mahdollisin edellytyksin, ja on tarpeellista ja perusteltua lykätä direktiivin siirtämistä kansalliseen lainsäädäntöön ja sen täytäntöönpanoa. Vaikka komissio katsoo, että komitologiaan liittyvät tarkistukset ovat tässä yhteydessä oikeudellisesti epäasianmukaisia, komissio aikoo hyväksyä ne, jotta ehdotus on mahdollista hyväksyä yhdessä käsittelyssä.
Ymmärrän, että asiaan palataan taas ja että aiotte sisällyttää näitä tarkistuksia tuleviinkin ehdotuksiin. Pidän ratkaisun löytämistä erittäin tärkeänä enkä millään muotoa halua, että asian kiireellisyys kadotetaan. Näin ollen aion jatkossakin suhtautua tarkistuksiin avoimesti. Ne ovat merkittävä poliittinen osoitus parlamentin tärkeäksi kokemista ja perustelluista vaatimuksista. Ongelman julkituominen poliittisesti ei kuitenkaan riitä, sillä meidän on ratkaistava se. 
Puhemies. 
    Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tiistaina klo 12.00. 
Puhemies. 
    Esityslistalla on seuraavana Janelly Fourtoun laatima vetoomusvaliokunnan mietintö Valencian itsehallintoalueen rakennustoimintaa säätelevän lain "Ley reguladora de la actividad urbanística" (LRAU) väitetystä virheellisestä soveltamisesta ja EU-kansalaisille siitä koituneista seuraamuksista (vetoomukset 609/2003, 732/2003, 985/2002, 1112/2002, 107/2004 ja muut) (2004/2208(INI)) (A6-0382/2005). 
Janelly Fourtou (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, monien vuosien ajan leuto ilmasto, kaunis maaseutu, alhainen hintataso sekä paikallisten ihmisten lämpö ja ystävällisyys ovat innostaneet tuhansia eurooppalaisia hankkimaan kiinteää omaisuutta Espanjaan kuuluvalta Valencian alueelta.
Kysynnän kasvaessa Valencian itsehallintoalueen hallitus antoi keinottelun estääkseen vuonna 1994 rakennustoiminnan sääntelyä koskevan (LRAU) -nimisen lain. Euroopan parlamenttiin on saapunut tuhatmäärin vetoomuksia, joissa valitetaan lain soveltamisesta. Vetoomuksen esittäjät valittavat omistusoikeutensa kyseenalaistamisesta heidän mielestään väärin perustein maankäyttö- ja kehityshankkeiden takia. Arvostelu koskee sekä itse asiaa – hankkeiden oikeudellista, taloudellista ja ekologista oikeutusta – ja muotoa – puutteellista tiedotusta, avoimuuden puutetta, liian lyhyitä määräaikoja valitusten jättämiselle ja lisäksi liian alhaisia korvauksia. Nämä henkilöt kokevat olevansa voimattomia erittäin monimutkaisessa tilanteessa, koska on muistettava, että tällä alalla oikeudellinen ja poliittinen vastuu kuuluu Espanjan hallitukselle maalainsäädännön osalta, Valencian itsehallintoalueelle paikallisen maankäyttölainsäädännön osalta ja kunnille, jotka toteuttavat sekä Espanjan lakien että alueellisen lainsäädännön nojalla ohjelmia, joita ne pitävät laillisina.
Voidakseen tutustua tilanteeseen paikan päällä vetoomusvaliokunta lähetti kaksi valtuuskuntaa, yhden vuonna 2004 ja toisen vuonna 2005, keräämään tietoa eri asianosaisilta. Esittelijänä olin mukana jälkimmäisessä valtuuskunnassa, ja minuun teki suuren vaikutuksen vetoomuksen esittäjien määrä. Minua kosketti suuresti paitsi se, mitä he kertoivat, myös heidän luottamuksensa Euroopan unionin reagoimiseen. Arvostin myös sitä huomiota, jonka saimme osaksemme Valencian viranomaisilta, ja viranomaisten yhteistyöhalukkuutta.
Valencian itsehallintoalue on tietoinen ongelmista ja laatii parhaillaan uutta lakia, nimeltään (LUV), jossa on määrä ottaa huomioon vetoomuksen esittäjien jättämät valitukset. Avoimuuden hengessä Valencian hallitus on lisäksi kehottanut Euroopan parlamenttia esittämään kaikenlaisia tarpeellisena pitämiään ehdotuksia.
Euroopan unionia moititaan usein siitä, että se on kaukana kansalaisistaan. Tämä on hyvä tilaisuus osoittaa päinvastaista. Euroopan parlamentti kuuntelee kansalaisiaan vetoomusvaliokunnan kautta. Ongelmana on kuitenkin, ettemme voi ylittää toimivaltuuksiamme, koska emme saa missään tapauksessa luoda kansalaisille turhia toiveita, joiden särkyminen olisi väistämätöntä. Tosiseikkojen ja yhteisön toimivallan osalta kehotamme Euroopan komissiota näin ollen jatkossakin varmistamaan tarjouskilpailumenettelyjen noudattamisen ja valvomaan kaikenlaisia ympäristödirektiivien rikkomisia. Komissio ryhtyi jo vastaamaan kehotuksiimme 21. maaliskuuta aloittaessaan rikkomisesta johtuvan menettelyn Espanjan kuningaskuntaa vastaan julkisista hankinnoista annetun direktiivin noudattamatta jättämisen vuoksi.
Olemme vaatineet aluehallinnolta ja kunnilta, että ne antavat apua kaikille, joita LRAU-laki on koskenut, jotta ne voivat suunnitella mahdollisia oikaisu- ja korvausmenettelyjä. Vaadimme, että kaikissa hankkeissa otetaan huomioon ympäristökysymykset, jotka ovat ratkaisevan tärkeitä Euroopan tulevaisuuden kannalta.
Haluan kiittää kollegojani, jotka ovat innostuneet tästä aiheesta ja ovat parantaneet alkuperäistä mietintöäni. Muistutan heitä kuitenkin siitä, että voimme toimia ainoastaan yhteisölle annetun toimivallan puitteissa ja että meillä on vähänlaisesti liikkumavaraa. Reagoimme ja olemme reagoineet luonteemme ja sitoumustemme mukaisesti. Toisilla on tapana tehdä paljon, toisilla liian vähän. Olen itse pyrkinyt löytämään kultaisen keskitien, ja tässä hengessä liberaalien ja Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä aikoo esittää joitakin tarkistuksia, joilla pyritään pelkästään kohdentamaan toimemme paremmin.
Haluaisin kovasti kertoa niille Euroopan kansalaisille, joita LRAU-laki on koskenut, että olemme kuulleet heitä ja olemme järkyttyneitä tilanteesta. Tehtävänämme ei kuitenkaan ole ratkaisun antaminen vaan pyrkimys luoda sensuuntaista painostusta, että heitä kaikkia kuunnellaan ja kunnioitetaan ja että lopulta päästään oikeudenmukaiseen ja tasapuoliseen ratkaisuun. Toivon, että mietintö on onnistunut, että tilanne kääntyy lopulta kaikkien kannalta parhain päin ja että vetoomusvaliokunta voi jälleen kerran osoittaa, että olemme tärkeä yhdistävä lenkki kansalaisten ja Euroopan parlamentin välisissä suhteissa. 
Charlie McCreevy,
   . Arvoisa puhemies, esittelijä Janelly Fourtou ja hänen kollegansa vetoomusvaliokunnassa ovat tehneet kovasti töitä tämän mietinnön eteen. Mietintö on tehty parlamentin aloitteesta vastauksena vetoomusvaliokuntaan saapuneisiin tuhansiin vetoomuksiin. Haluan kiittää kaikkia asianosaisia tehdystä työstä ja arvokkaasta osallistumisesta tähän vaikeaan ja arkaluonteiseen kiistaan. Asia koskee todellakin monia EU:n kansalaisia, kuten saapuneiden vetoomusten määrästä ilmenee.
Kaksi tiedonhankintavaltuuskuntaa lähetettiin Valenciaan, jossa valtuuskunnan jäsenet saivat tilaisuuden tavata kaikkien asianosaisten edustajia ja hankkia ensikäden tietoa tilanteesta. Tiedätte itse paremmin kuin kukaan muu, mistä asiassa on kyse.
Fourtoun mietinnössä käsitellään useita tärkeitä aiheita, jotka ovat saaneet Euroopan parlamentin poliittisen kiinnostuksen heräämään. Komissio on perehtynyt asiaan oman toimivaltansa rajoissa pääasiassa sisämarkkinoiden näkökulmasta. Käytännössä olemme analysoineet tätä Espanjan lakia julkisten hankintojen osalta. Aion keskittyä tähän.
Komission mielestä yhdennettyjen toimintaohjelmien hyväksyminen Valencian maankäyttöä sääntelevän lain nojalla koskee julkisten hankkeiden teettämistä ja palvelusopimusten tekemistä. Komissio katsoi jo prosessin varhaisessa vaiheessa, että Valencian maankäyttölaki herättää kysymyksiä EU:n julkisia hankintoja koskevan lainsäädännön osalta. Sopimuksia tehtiin tavalla, joka ei ollut avoin, tai ilman ilmoitusten julkaisemista EU:n virallisessa lehdessä. Valinta ei tapahtunut objektiivisesti eikä objektiivisia kriteerejä määritelty, asianmukaisia hintamääräyksiä ei ollut eikä kaikilla liiketoimintamahdollisuudesta kiinnostuneilla ollut yhdenvertaisia edellytyksiä. Näin ollen komissio päätti aloittaa Espanjaa vastaan rikkomisesta johtuvan menettelyn ja lähetti virallisen ilmoituksen 21. maaliskuuta 2005.
Tämän jälkeen olemme tehneet yhteistyötä asianomaisten viranomaisten kanssa nykyisen lainsäädännön soveltamisessa havaittujen puutteiden korjaamiseksi. Yksiköilleni esitetyssä uudessa lakiehdotuksessa ei ole kuitenkaan korjattu kaikkia havaittuja ongelmia. Käytännön tilanne ei ole myöskään muuttunut. Viranomaiset tekevät edelleen julkisia hankintasopimuksia noudattamatta asianmukaisia tarjouskilpailumenettelyjä. Tämä edistymisen puutteen takia aion lähipäivinä lähettää Espanjan toimivaltaisille viranomaisille kirjeen, jossa kehotan niitä ryhtymään asianmukaisiin toimiin tilanteen korjaamiseksi.
Maankäyttövaatimusten ja julkisia hankintoja koskevan lainsäädännön yhteen sovittaminen voi olla sangen mutkikasta. Tämä ei kuitenkaan saa olla tekosyy EU:n julkisia hankintoja koskevien lakien soveltamatta jättämiselle. Näistä säännöistä on hyötyä viranomaisille, koska niiden avulla lisätään kilpailua julkisista hankinnoista ja alennetaan hankintojen, toimitusten ja palvelujen kustannuksia. Tämän vuoksi voitte luottaa siihen, että olen sitoutunut varmistamaan EU:n julkisia hankintoja koskevien sääntöjen noudattamisen minkä tahansa tulevaisuudessa hyväksyttävän lainsäädännön sekä lain kirjaimen että käytännön soveltamisen tasolla.
Lisäksi Fourtoun mietinnössä on otettu esiin monia muitakin seikkoja, mutta koska ne eivät kuulu yhteisön toimivaltaan, komissio ei voi käsitellä niitä. 
Marie Panayotopoulos-Cassiotou,
   . – Arvoisa puhemies, olin mukana jälkimmäisessä Euroopan parlamentin valtuuskunnassa, joka vieraili Espanjan viranomaisten luona Madridissa ja alueellisten ja paikallisten viranomaisten luona Valencian itsehallintoalueella kesäkuussa 2005 ja tapasi vetoomuksen esittäjien ryhmiä. Minun on tuotava julki, että kaikki keskeiset toimijat osoittivat erinomaista halukkuutta tehdä yhteistyötä parlamentin jäsenten kanssa ja vakuuttivat ymmärtävänsä kansalaisten oikeutetut vaatimukset mutteivät laittomia vaatimuksia.
Esittelijä Janelly Fourtou on tehnyt urotyön laatiessaan mietintönsä vetoomusvaliokunnan puolesta ja käyttänyt erinomaisesti hyväkseen kaikkia taitojaan niiden olennaisimpien seikkojen säilyttämiseksi, jotka on järkevää sisällyttää parlamentin äänestettävänä olevaan mietintöön. Samalla hän on noudattanut työjärjestystä ja oikeudellisia velvoitteitaan jälkimmäisiä kuitenkaan ylittämättä.
Valitettavasti samalla, kun vetoomusvaliokunnassa äänestettiin Fourtoun mietinnöstä, tekstiin ujutettiin toissijaisuusperiaatetta koskevia tarkistuksia ja sellaisia valituksia, joihin ei ole liitetty asianmukaista todisteita.
Tämän vuoksi tuemme esittelijän ja hänen ryhmänsä tarkistuksia, joilla eräät yksityiskohdat poistetaan. Näillä tarkistuksilla palautetaan arvokkuus tälle ei-lainsäädännölliselle tekstille, jolla ei ole tietenkään tällaisia vaikutuksia. Lisäksi mekin pyrimme tarkistuksillamme korjaamaan sietämättömän opettavaista ja määräilevää sävyä, joka ilmenee erityisesti kohdista 6 ja 11, jotka ovat jäsenvaltiota loukkaavia. Erityisesti kappaleeseen 11 esitetyssä tarkistuksessa korostetaan yleisluonteista ongelmaa, joka koskee Välimeren rantojen ylipäänsä liiallista maankäyttöä, ja painotetaan ympäristönsuojelun yleispätevää luonnetta.
Johdanto-osan kappaleesta Ι tarkistuksellamme korjataan tekstin epämääräistä sävyä ja muistutetaan rikkomisesta johtuvasta menettelystä, joka on käynnistetty perustamissopimuksen 226 artiklan ja Euroopan unionin lainsäädännön mukaisesti ja jonka te, arvoisa komission jäsen, mainitsitte. Tämän vuoksi kehotamme kaikkia, jotka äänestävät mietinnön puolesta, äänestämään myös näiden tarkistusten puolesta. Jäsenistä itsestään tietenkin riippuu, äänestävätkö he mietinnön puolesta. 
Proinsias De Rossa,
   . Arvoisa puhemies, haluan aluksi pahoitella jäsen Cashmanin poissaoloa. Hän ei voi tänä iltana osallistua keskusteluun matkustuspulmiensa vuoksi. Muutoin hän olisi pitänyt puheen PSE-ryhmän puolesta tässä keskustelussa.
Mietintö on tavattoman tärkeä useastakin syystä: sillä pyritään osoittamaan Valencian kansalaisille, että Euroopan parlamentti ei ole pelkästään lakia säätävä elin – sellainenhan se tietenkin myös on – vaan lisäksi Euroopan kansalaisten äänitorvi heidän oikeuksiensa joutuessa uhatuiksi. Haluaisin lisäksi sanoa, että PSE-ryhmä ei aio hyväksyä mietintöön esitettyjä tarkistuksia, joilla sitä pyritään heikentämään. Mietintö on jo nykyisellään kompromissimietintö eikä niin vahva, kuin olisin mielelläni suonut sen olevan.
On kestämätöntä, että eräiden Valencian osien asukkaat joutuvat kärsimään siitä, että paikallishallinto on pakkolunastanut tai saattaa pakkolunastaa heidän omaisuuttaan, mikä rikastuttaa rakennuttajia. On erityisen tärkeää vaatia niiden direktiivien soveltamista, jotka kuuluvat johonkin muuhun komission toimivaltaan kuin sisämarkkinoita koskevaan. Tarkoitan erityisesti vuonna 2001 annettua direktiiviä, joka koskee strategisia ympäristövaikutusarviointeja, ja vuonna 2000 annettua direktiiviä, joka koskee vesivarojen huolellista käyttöä ja suojelua – nämä kaikki koskevat tätä valitusta. On todellakin tärkeää, että etsimme tapoja, joilla voimme painostaa Valencian hallitusta asettamaan uudet hankkeet toimenpidekieltoon, kunnes kaikki Euroopan unionin vaatimukset täyttävä, tyydyttävä uusi laki on pantu täytäntöön.
Lisäksi on olennaisen tärkeää, että kansalaisilla on oikeus korvauksiin ja että heiltä ei salata maaomaisuuteen liittyviä ehdotuksia joko heidän ostaessaan maata tai heidän sitä omistaessaan. Ei ole asianmukaista, että yhdeltäkään kansalaiselta riistetään yksipuolisesti heidän hallussaan oleva omaisuus.
Seuraavaksi haluan puhua toisesta asiasta. Kollegani ei varmaankaan pane pahaksi sitä, että kiinnitän komission jäsenen McCreevyn huomion siihen, että viime perjantaina Irlannissa 100 000 ihmistä lähti osoittamaan mieltään ilmaistakseen suuttumuksensa nyt hänen vastuullaan olevaa Bolkesteinin direktiiviä kohtaan. Koska hän on tänä iltana istuntosalissa, haluan hänen kunnioittavan tätä Euroopan kansalaisten osoittamaa vakavaa huolestumista. 
Diana Wallis,
   . Arvoisa puhemies, onnittelen kollegaani Janelly Fourtouta tasapainoisesta mietinnöstä. ALDE-ryhmä aikoo ilman muuta tukea omia tarkistuksiaan mutta ei muita tarkistuksia, joilla mietintöä pyritään heikentämään.
Kyse on kansalaisten oikeuksista. Vielä tärkeämpää on kenties se, että tämä oikeus on Euroopan unionin ydinasioita. Vapaa liikkuvuus Euroopan unionissa on ollut suuri menestys, ja meidän on tuettava ja suojeltava kansalaisiamme, kun he päättävät käyttää tätä oikeutta muuttamalla asumaan – usein eläkeiässä – toiseen jäsenvaltioon. Monet heistä tekevät elämänsä suurimman rahallisen sijoituksen ostaessaan kiinteistön.
Näin tapahtui kansalaisille erään jäsenvaltion eräällä alueella. Tuhannet heistä ovat tulleet kertomaan meille, että jokin on mennyt pahasti pieleen. Heidän maaomaisuutensa arvoa poljetaan sellaisen maankäytön valvontaa koskevan lain nojalla, joka ei näytä toimivan. Olemme uskoakseni laatineet tasapainoisen mietinnön, jolla jatketaan Valencian viranomaisiin kohdistuvaa painostusta.
Meidän on saavutettava kolme seikkaa. Arvoisa komission jäsen, on varmistettava, että huolehditte jatkossakin EU:n lainsäädännön täytäntöönpanosta siltä osin kuin voitte. On varmistettava, että puoleemme kääntyneet kansalaiset voivat saada jonkinlaisen hyvityksen tai korvauksen. Lisäksi on jatkettava Espanjan viranomaisten painostamista.
Arvoisa komission jäsen, minun on esitettävä teille myös seuraava pyyntö: kehotamme kansalaisiamme muuttamaan muualle asumaan, emmekä soisi tällaisen tilanteen enää toistuvan. Emmekö siis voisi jäsenvaltioiden maankäyttölainsäädäntöön – joka on niiden oma asia – puuttumatta harkita jonkinlaista neuvontaa, ohjeistusta ja tiedottamista kansalaisille, jotka hankkivat maaomaisuutta toisesta jäsenvaltiosta?
Emme halua tämän toistuvan. Emme halua holhota kansalaisiamme, mutta haluamme tukea heitä heidän käyttäessään oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen, joka on meille kaikille niin arvokas asia. 
David Hammerstein Mintz,
   . Arvoisa puhemies, käsiteltävänämme on syvällisesti eurooppalainen kysymys, joka koskee oikeuksia: emme voi soveltaa Euroopan unionin lainsäädäntöä käsittelemättä maankäyttöskandaalia Välimerellä. Emme voi soveltaa edes perustamissopimusta ihmisoikeuksien osalta, emmekä julkisia hankintoja ja strategisia ympäristöarviointeja koskevia direktiivejä emmekä vesipuitedirektiiviä, ellemme ensin käsittele sitä, mitä arkkitehtikollegioiden korkeimman neuvoston (Consejo Superior de Colegios de Arquitectos) puheenjohtaja kuvasi juuri tänä aamuna maankäyttöpainajaiseksi. Hän totesi, että Välimeren rannikko on ratkeamaisillaan liitoksista, alue kärsii vakavasta ylikansoituksesta ja nämä peruuttamattomat vaikutukset jättävät kohtuuttoman vakavia jälkiä ympäristöön.
Meidän on tehtävä mahdollisimman pian loppu tästä kauheudesta, joka loukkaa ihmisten oikeuksia: useat tuhannet ihmiset — joista suurin osa on valencialaisia — kärsivät tilanteen vuoksi.
Kestävä kehitys ei ole sovitettavissa yhteen tällaisen mallin kanssa. Mielestäni Euroopan unionin on vastattava lujasti ja ripeästi direktiivien rikkomisiin.
Tämän vuoksi me kaikki olemme keskenämme laatineet mietinnön sen työn ansiosta, jota on kahden vuoden ajan tehty esimerkillisesti vetoomusvaliokunnassa, jossa tämä mietintö hyväksyttiin yksimielisesti. Nyt eräät henkilöt, jotka äänestivät vetoomusvaliokunnassa esityksen puolesta, haluavat pilata mietinnön peruuttamattomasti. Mielestäni tämä ei ole kovin rehellistä käytöstä. Mielestäni edut, joita ympäristö tarjoaa kansalaisille, ovat tärkeämpiä kuin tiili ja sementti, joiden alle koko Välimeren rannikko halutaan peittää. 
Graham Booth,
   . Arvoisa puhemies, vaikka tunnemme myötätuntoa niitä kansalaisia kohtaan, jotka ovat joutuneet tähän ikävään tilanteeseen, Yhdistyneen kuningaskunnan itsenäisyys -puolueen (UK Independence Party) mielestä Valencian maananastustilannetta olisi pitänyt käsitellä Espanjan ja asianomaisten yksittäisten maiden välisin kahdenvälisin sopimuksin. Epäilenpä, että jälleen kerran Euroopan parlamentti ampuu tykillä hyttystä ja vielä ohi.
Kaupunkisuunnittelun on pysyttävä paikallisena, jotta seutujen paikalliset tarpeet voidaan ymmärtää. Toimien keskittämisellä ongelmat vain yhdistettäisiin, eikä tilanne paranisi. Olemme huomanneet tämän yhä uudestaan niin sanottujen Eurooppa-hankkeiden yhteydessä. Haluan palauttaa mieliinne muutamia esimerkkejä.
Ensinnäkin meillä on yhteinen kalastuspolitiikka, johon kuuluu vakavaa vahinkoa aiheuttava kiintiöjärjestelmä. Vaikka sitä pidetään ympäristöhankkeena, se on aiheuttanut korjaamatonta vahinkoa kalakannoille. Huomattava osa Yhdistyneen kuningaskunnan kalankäsittelylaitoksista on joutunut lopettamaan toimintansa, ja kalastukseen perustuvat paikallistaloudet ovat tuhon omia. Entä voimmeko puhua katastrofeista mainitsematta YMP:tä, joka on synnyttänyt viinistä järviä ja voista vuoria ja joka aiheuttaa tällä hetkellä komission jäsenelle Mandelsonille aivan yhtä paljon päänsärkyä kuin kehittyvän maailman viljelijöille? Suoraan sanottuna suojellessaan pientä ranskalaista viljelijää presidentti Chirac kiristää koko maailmaa. Alkutuotantotuotteiden markkinoilla maksettavien hintojen vakauttamisen asemesta EU vahingoittaa juuri niitä ihmisiä, joita se ilmoittaa haluavansa auttaa.
Niiden Valenciassa asuvien tilannetta, jotka ovat muiden maiden kuin Espanjan kansalaisia – monet ovat Yhdistyneestä kuningaskunnasta – olisi käsiteltävä hallitusten kesken. Olen pahoillani siitä, ettei Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus ole pystynyt tekemään kahdenvälistä sopimusta Espanjan kanssa tässä asiassa. Sen sijaan huomaamme EU:n byrokratian lonkeroiden jälleen kerran tarttuneen yksityishenkilöiden epäonneen jäsenvaltioiden itsemääräämisoikeuden nakertamiseksi. 
Marcin Libicki,
   .   Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää sydämellisesti kaikkia niitä, jotka ovat osallistuneet tähän menestystarinaan. Sen viimeinen luku on tämän mietinnön hyväksyminen. Minua ilahduttaa ennen kaikkea se, että vetoomusten esittäjät ovat luottaneet Euroopan unioniin ja vetoomusvaliokuntaan, jonka puheenjohtajana minulla on kunnia toimia. Olen hyvin iloinen myös siitä, että Valencian alueen oikeusasiamies tarjosi apuaan mietintöä laatiessamme ja etsiessämme onnistuneesti ratkaisua tähän ongelmaan. Lisäksi minua ilahduttaa se, että alueella kesäkuussa vierailleen valtuuskuntamme jäsenten tekemä työ on ollut varsin hyödyllistä. Valtuuskuntaa johti vetoomusvaliokunnan varapuheenjohtaja, jäsen Cashman, ja siihen kuului myös jäsen Fourtou, jota haluan kiittää mietinnön laatimisesta. Muita jäseniä olivat jäsen Panayotopoulos-Cassiotou, jota haluan myös kiittää, ja valiokuntamme sihteeristön esimies. Työtä on tehty erittäin paljon, ja sen tuloksena syntyi tämä mietintö.
Vetoomukset esittivät alun perin Charles Svoboda Valenciassa sijaitsevan -kampanjan puolesta sekä Klaus Schuckall ja Ulla-Britt Perret, mutta sittemmin niihin on liittynyt yli 10 000 ihmistä. Aluksi saattoi epäillä, kannattiko vetoomuksia tutkia tarkemmin, mutta pian kävi ilmeiseksi, että kyllä kannatti. Syynä oli paitsi se, että ympäristönsuojelua koskevia periaatteita ja julkisten tarjouskilpailujen sääntöjä oli rikottu, myös ja ennen kaikkea se, että perusihmisoikeutta oli loukattu. Tällä tarkoitan omistusoikeutta ja kaiken lisäksi sellaisten henkilöiden omistusoikeutta, joiden olosuhteet olivat usein hyvin vaatimattomat ja jotka halusivat ainoastaan viettää loppuelämänsä niissä pienissä kodeissa, jotka olivat itselleen rakentaneet.
Vetoomusten esittäjien kanssa käytiin keskusteluja sekä tiedonhankintavierailun aikana että kokouksissamme, ja niissä meille paljastui kaikessa laajuudessaan, miten murheellinen tilanne näillä ihmisillä oli, kun huomattava osa heidän omaisuudestaan oli otettu pois. Ihmisten kokemukset olivat todella järkyttäviä: he saivat huomata, että heiltä oli anastettu heidän tietämättään osa omaisuudesta ja heidän perusoikeuksiaan oli törkeästi loukattu.
Valiokuntamme hyväksyi Fourtoun mietinnön yksimielisesti vain yhden äänestäessä tyhjää. Mietintö syntyi kompromissiratkaisuna ja valiokunnassa tarkistuksista käytyjen keskustelujen pohjalta. Katson näin ollen, että parlamentin olisi nyt hyväksyttävä tämä mietintö ilman tarkistuksia, jotka saattaisivat vääristää sen sisältöä. Koska mietintö on jo kerran hyväksytty yksimielisesti, olisin hyvin iloinen, jos myös parlamentti hyväksyisi sen.
Arvoisat parlamentin jäsenet, pyrimme siihen, että Valenciassa annetaan uusi laki. Näin on jo luvattu tehdä, mikä on todiste parlamentin ja valiokuntamme työn tehokkuudesta. Laissa on otettava asianmukaisesti huomioon ihmisoikeudet ja säännöt, jotka koskevat ympäristöön liittyviä julkisia hankintoja. Toinen kysymys, jota on vielä käsiteltävä, koskee vahinkoa kärsineille myönnettäviä korvauksia. Niinpä kehotamme Valencian hallitusta merkitsemään tarkasti muistiin kaikki yksittäiset tapaukset ja tarpeen mukaan myöntämään asianmukaisen korvauksen.
Toivon, että komission jäsen McCreevy, joka on läsnä Euroopan komission puolesta, tekee parhaansa sen varmistamiseksi, ettei lisää vääryyksiä enää tapahdu ja että aiemmat vääryydet korjataan. 
Carlos José Iturgaiz Angulo (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, ensin haluan tietenkin kiittää esittelijä Fourtouta mietinnön laatimisesta. Kuten totesimme, mietinnöstä on keskusteltu paljon ja sen eteen on tehty paljon työtä. Älkäämme unohtako, että mietintö ― kuten täällä on myös todettu ― on saanut osakseen poikkeuksellisen kohtelun vetoomusvaliokunnassa: kaksi parlamentin valtuuskuntaa on vieraillut Valencian itsehallintoalueella keskustelemassa asiasta ja käsittelemässä sitä.
Luulen kuitenkin, että asian käsittely päättyy tänään, ja luulen myös, että mietinnön avulla Valencian itsehallintoalueella vallinnut sosialistinen maankäyttömalli, jota sosiaalidemokraatit sovelsivat vallassa ollessaan, asetetaan kyseenalaiseksi. Seuraukset näemme omin silmin. Uskon Euroopan parlamentin hyväksyvän tämän mietinnön tänään. Olen näin ollen iloinen siitä, että – kuten jäsen Libicki totesi – tämän uuden mietinnön ansiosta parlamentti voi vastedes iloita muun muassa aloitteesta, jonka mukaan Valencian nykyisen hallituksen olisi neuvoteltava ja laadittava vanhan sosialistisen lain korvaava uusi laki.
Haluan korostaa erityisesti sitä, että uuteen lakiin, joka on määrä laatia ja jota on määrä soveltaa, liittyy muun muassa kaksi olennaista seikkaa. Ensinnäkin uusi laki hyväksytään yksinomaan Valencian hallitukselle kuuluvien, maankäyttöä koskevien toimivaltuuksien mukaisesti, ja toiseksi mietinnössä hyväksytään lisäksi suosituksia sitä silmällä pitäen, että oikeusvaltio pystyy vastaamaan kaikkiin niihin valituksiin, joita lienee esitetty ja joita saatetaan edelleen esittää entisen LRAU-lain vuoksi. Vetoomusvaliokuntaan valittaneiden kansalaisten kaikki oikeudet on nyt tosin sanoen tarkoitus turvata.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen varma, että oikea ratkaisu syntyy, kun edellisen sosialistisen hallituksen luoma LRAU-laki kumotaan. Olen vakuuttunut siitä, että oikea ratkaisu löytyy, kun ryhdytään soveltamaan uutta lakia, jonka antaa kansanpuolueen johtama Valencian itsehallintoalueen hallitus. 

Joan Calabuig Rull (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin kiittää esittelijä Fourtouta valiokunnassa tehdystä työstä. Hän on omaksunut avoimen lähestymistavan, ja olemme voineet keskustella monista kompromissitarkistuksista. Lisäksi tiedämme, että hänen tehtävänsä ei ole ollut helppo, koska tässä asiassa teidän on edes vaikea kuvitella, mitkä kaikki eri edut ovat kyseessä ja mikä on siten meihin kohdistuva painostus.
Haluan tehdä selväksi, että ensinnäkin tuhannet Euroopan kansalaiset ovat eläneet Valencian itsehallintoalueella vuosikymmenten ajan ja miljoonat ihmiset vierailevat alueella vuosittain. Ihmiset ovat tyytyväisiä elämäänsä alueellamme ja korkeatasoisiin palveluihin, joista he yleisesti ottaen voivat arkielämässään nauttia. Puhumme näin ollen vieraanvaraisesta alueesta. Suurin osa alueella asuvista ja niistä, jotka haluavat tulla sinne, katsoo olevansa onnekkaita voidessaan jakaa elämänsä meidän kanssamme.
Lisäksi on todettava, että suurin osa heistä voi ratkaista ongelmansa asianmukaisesti tuomioistuimissa ja saada apua monissa paikoissa paikallisilta viranomaisilta. Monien ihmisten ongelmia ei ole kuitenkaan ratkaistu, ja tällä hetkellä jäljellä on valtava määrä ihmisiä, joiden ongelmat ovat yhä olemassa. Olen näin ollen pettynyt siihen, että kolmen viime vuoden aikana maankäyttöön liittyviä epäkohtia koskevat valitukset ovat huomattavasti lisääntyneet.
Euroopan kansalaisena, joka on syntynyt ja joka asuu edelleen Valencian itsehallintoalueella, olen vilpittömän pahoillani siitä, että meidän on käytävä tätä keskustelua. Meidän on kuitenkin muistettava, että jos asia on näin, se johtuu siitä, että parlamentti on saanut valituksia tuhansilta Euroopan kansalaisilta, jotka katsovat joutuneensa maankäyttöön liittyvien epäkohtien uhriksi. Haluan todeta selvästi, että tilanne, joka vallitsee Espanjassa ja muualla Euroopassa, on poikkeuksellinen. Meidän on muistettava, että tilanne on saanut seitsemäntoista Euroopan unionin suurlähettilään jättämään virallisen valituksen.
Muilla Espanjan alueilla on LRAU-lain kaltaisia lakeja. Itsehallintoalueen maankäytöstä ja ympäristöasioista vastaavan sihteeristön päällikkö saapui tänne kertomaan, että laki oli varsin hyvä. Vaikka samanlaisia lakeja on muuallakin, on selvää, ettei näin laajoja ongelmia ole ilmennyt muualla koskaan.
Tämän vuoksi haluan sanoa teille, että on oikein käsitellä kansalaisten huolenaiheita. Ymmärtääkseni viranomaiset toivoivat, että paikalle saapunut valtuuskunta tekisi ehdotuksia, ja ymmärtääkseni näin valtuuskunta toimikin. Mielestäni meidän on vaadittava kansalaisten kunnioittamista suhteessa erittäin vaikutusvaltaisiin taloudellisiin ryhmiin, joita vastaan kansalaiset ovat usein varsin puolustuskyvyttömiä. Mielestäni meillä on valta vaikuttaa siihen, mihin jäsen Iturgaiz viittasi: tätä keskustelua ei enää käydä toiste ja tämä tilanne ei enää jatku. Jos emme nyt esitä ratkaisuja, on selvää, että meidän on valitettavasti tulevaisuudessakin kohdattava tämä ongelma uudelleen.
Kuten totesin, Valencian itsehallintoalueen kansalaisena haluan, että ongelmat ratkaistaan ja että aluehallituksen kyvyttömyys ei tärvele julkisuuskuvaamme, siten kuin monien Euroopan kansalaisten silmissä näyttää tapahtuvan, koska alueemme ei ansaitse tällaista. 
Ignasi Guardans Cambó (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan aivan ensimmäiseksi onnitella esittelijä Fourtouta hänen tekemästään työstä ja pahoitella sitä, että työtä on sittemmin muutettu, kun loppuvaiheessa hyväksyttiin tiettyjä tarkistuksia, joilla heikennettiin alun perin järkevää mietintöä.
Hyvät kollegat, tänään käsittelemme loppujen lopuksi vastuuttoman populistista keitosta, jonka ovat keittäneet ne jäsenet, jotka haluavat olla hinnalla millä hyvänsä mieliksi Espanjassa asuville maanmiehilleen, ja ne espanjalaiset parlamentin jäsenet, jotka ovat päättäneet harjoittaa Euroopan parlamentissa alue- tai paikallispolitiikkaa poliittisen kentän kummaltakin laidalta, mikä on tullut teille äsken todistetuksi.
Tämä kahdenlaisen vastuuttoman populismin sekoitus johtaa virheisiin, jollaisia saatetaan hyväksyä täällä, jos tekstiä ei muuteta. On surullista havaita, että Euroopan parlamentista on tullut täysin toissijaisuusperiaatteen vastaisesti alueellinen lainsäätäjä: parlamentti sanelee itsehallintoalueelle, mitä sen olisi tehtävä, kuinka sen on tämä tehtävä, kuinka sen on säädettävä lakeja, milloin se voi antaa maankäyttöä koskevia lupia ja millä edellytyksillä.
Ymmärrän mukisematta lakiin kohdistuneen arvostelun ja yhdyn siihen. Yhdyn tietenkin myös arvosteluun, joka koskee sitä, miten Valencian hallitus on lakia soveltanut.
Hyvät kollegat, Euroopan parlamentti ei ole kuitenkaan Lourdesin pyhäkkö, johon ihmiset voivat hakeutua, kun kaikki muu toivo on menetetty. Tämä on vakavasti otettava toimielin, ja sillä, että tällainen päätöslauselma tuodaan täällä käsiteltäväksi, luodaan kansalaisille väärä mielikuva, koska hyväksytyt päätöslauselmat ovat täysin turhia. Asia ratkaistaan Valencian parlamentissa ja tällä tavoin syntyvä maine ei millään tavalla edistä parlamentin työtä eikä lisää kunnioitusta, jota toivomme kansalaisten tuntevan työtämme kohtaan.
Yhdyn siis täysin arvosteluun, jota on esitetty Valencian maankäyttötilanteen johdosta ja joka kohdistuu lakiin ja hallitukseen. Asian käsitteleminen täällä Euroopan parlamentissa on sama kuin ryhtyisimme arvostelemaan Lontoon metron myöhästymisiä. Mielestäni Euroopan parlamentti ei ole oikea paikka näille toimille ja tällaisen asiakirjan hyväksyessämme vääristämme toimielinjärjestelmää. 
Bernat Joan i Marí (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, en aio puheellani osoittaa minkäänlaista kunnioituksen puutetta Valencian alueen itsehallintoa kohtaan. Olen joka tapauksessa sitä mieltä, että alueen itsehallinto on riittämätön, kun otetaan huomioon tämän katalonialaisalueisiin kuuluvan alueen todelliset tarpeet.
Tämän sanottuani kerron pitäväni tarpeellisena vaatimusta yhteisen eurooppalaisen näkemyksen muodostamisesta aluesuunnittelun ja ympäristönsuojelun alalla. Oletan, että kiinteistökeinottelijat käyttävät hyväkseen Valencian itsehallinnon heikkoutta. Tämä on kasvualusta laajamittaiselle korruptiolle. EU:ssa tarvitaan yhteisymmärrystä, jotta järkiperäistä eurooppalaista suunnittelua ja ympäristöä uhkaavat toimet saadaan vältettyä. Valtioiden, alueiden ja itsehallintoalueiden on osallistuttava tämän yhteisymmärryksen määrittelyyn. Epäonnistuminen tavoitteen saavuttamisessa johtaa siihen, että Valencian itsehallintoalueen ja Baleaarien saarten kaltaisilla alueilla, joilla rakentaminen on tärkein taloudellisen toiminnan ala, joudutaan huomaamaan omien alueiden olevan kokonaisuudessaan uhattuina. On jo sinänsä varsin epänormaalia, että rakennusala on alueellamme tärkein kannattavan liiketoiminnan muoto. Se, että tämän annetaan jatkua, tarkoittaa eräiden yritysryhmittymien rikastumista, mistä seuraa lähitulevaisuudessa laajamittaisia sosiaalisia ja taloudellisia ongelmia ja ympäristöongelmia. 
Richard Seeber (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan heti aluksi todeta, että jo toukokuussa 2004 vetoomusvaliokunta laati aiheesta mietinnön, jossa kuvailtiin vakavia ihmisoikeuksien loukkauksia ja yhteisön oikeuden rikkomisia tosiasiallisiin tapauksiin viitaten.
Kesäkuussa 2004 parlamentin valtuuskunta lähti tiedonhankintamatkalle Valenciaan, jossa valtuuskunta haastatteli eri asianosaisia: kansalaisia, alueella asuvia ihmisiä sekä aluehallitusten ja perustuslakituomioistuimen edustajia.
Meidän on muistettava, että Espanjan nykyisen maalainsäädännön mukaan maanomistajilla on 90-prosenttinen rakennusoikeus. Tässä esillä olevassa maan pakkolunastusta koskevassa laissa on se erityispiirre, että sen nojalla maanomistajien on annettava yli kymmenen prosenttia maastaan korvauksetta mille tahansa paikalliselle elimelle, jolla on suunnitelma maan rakentamiseksi. Lisäksi meidän on oltava tietoisia siitä, että monille maanomistajille on aiheutunut huomattavaa vahinkoa maankäyttöhankkeiden vuoksi ja monet maankäyttösuunnitelmat ovat vahingoittaneet vakavasti ympäristöä ja monien rannikkoalueiden ekologista tasapainoa sekä olleet erityisen vahingollisia tulevan vesihuollon kannalta, mistä Euroopan unioni on myös huolestunut.
Olen tämän vuoksi hyvin iloinen kuullessani, että Valencian itsehallintoalue on tarkistanut lakia ja laatinut jo uuden, korvaavan lain. Meidän on huolehdittava siitä, että lakiin sisällytetään erityisesti sellainen yksiselitteinen "yleisen edun" määritelmä, jonka avulla voidaan estää kaikissa tapauksissa se suuri todennäköisyys, että "yleisen edun" puolustamiseksi tehtäviä pakkolunastuksia käytetään pikemmin yksityisen edun kuin yleisen edun tavoittelemiseen.
Lisäksi tarvitaan sitovia kriteerejä pakkolunastuksen vuoksi myönnettävien korvausten laskemiseksi, ja niiden on perustuttava Euroopan yhteisöjen ja Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännössä tunnustettuihin normeihin ja periaatteisiin. Tämä on kuitenkin erityistapaus, ja parlamentin on varottava herättämästä liian suuria odotuksia kansalaisissa, koska niiden täyttäminen voi kenties osoittautua mahdottomaksi. 
José Manuel García-Margallo y Marfil (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan esittää kaksi alustavaa huomautusta, ennen kuin käsittelen varsinaista asiaa.
Ensinnäkin valitukset, joista keskustelemme, on tehty voimassa olevasta laista, jonka alueparlamentti on hyväksynyt oman toimivaltansa puitteissa ja jota perustuslakituomioistuin ei ole kumonnut.
Toiseksi langettamamme tuomiot eivät missään mielessä koske laittomia tekoja: Espanja on oikeudelliset takeet antava maa, jolla on avoin oikeudellinen järjestelmä, jonka huipulla ovat yhteisön tuomioistuimet, ja niiden kuuluu tehdä moraalinen arvio selkeän rikosoikeudellisen periaatteen (rangaistusten on perustuttava lakiin) mukaisesti
Ymmärrän jäsen Guardansin esittämät näkökohdat enkä olisi suvainnut alueparlamentin tai kansallisen parlamentin tai espanjalaisten tuomioistuinten toimivaltaan puuttumista.
Parlamentin tehtävänä on käsitellä kansalaisten vetoomuksia ja antaa suosituksia tämän jäsen Fourtou on tehnyt verrattoman tyylikkäästi. Valencian itsehallintoalueen nykyinen hallitus on sitä paitsi suhtautunut suosituksiin erittäin vastaanottavaisesti ja viisaasti.
Sen sijaan parlamentti ei saa pyrkiä ottamaan tehtäväkseen aluesuunnittelua, joka kuuluu alueellisille viranomaisille, toisin kuin olin ymmärtävinäni maanmieheni Joan i Marín luullakseni englanniksi pitämästä puheesta.
Toiseksi toimenpidekieltoakaan ei voida määrätä, koska senkin määrääminen kuuluu alueelliselle parlamentille.
Kolmanneksi Euroopan parlamentti ei voi määrätä korvauksista: hallintoviranomainen ei voi maksaa korvauksia ilman tuomioistuimen päätöstä tai hallintopäätöstä syyllistymättä kavallukseen.
Lopuksi totean, ettei parlamentti ole oikea paikka poliittiselle oikeudenkäynnille, kuten jäsen Guardans oikeutetusti totesi. Osoitan sanani jäsen Calabuigille.
Jäsen Calabuig jätti sanomatta, että keskustelumme aiheena olevasta laista päätti sosiaalidemokraattinen enemmistö, johon hän itse kuuluu, eikä se enemmistö, johon minä kuulun. Toiseksi hän jätti sanomatta, että hän oli itse sen lainmuutoksen laatija, jonka mukaan vetoomuksissa keskitytään kolmeen viime vuoteen. Tämä vastaa kautta, jona Francisco Campsin hallitus oli vallassa. Vetoomuksia esitettiin jo paljon aiemmin, ja hänen poliittinen tarkoituksensa on aluehallituksen syyttäminen, koska hän haluaa kaataa tämän hallituksen, missä hän ei ole toistaiseksi onnistunut ja mitä hän saanee yrittää kauan aikaa.
Tältä osin olen samaa mieltä jäsen Guardansin kanssa: ei ole oikein eikä moraalisesti oikein käyttää parlamenttia itsehallintoalueen, sen laillisesti valitun parlamentin ja kansalaisten tukeman hallituksen mustamaalaamiseen. 
Charlie McCreevy,
   . Arvoisa puhemies, haluan kiittää jäseniä heidän kommenteistaan. Yksistään Fourtoun mietintöön sisältyviä vetoomuksia tukeneiden ihmisten määrä osoittaa, että Valenciassa LRAU-lain soveltaminen aiheuttaa ongelmia.
Kuten keskustelun alussa totesin, useimmat ilmenneistä ongelmista eivät kuulu yhteisön lainsäädännön soveltamisalaan. Vaikka komissio ymmärtää esitettyjä huolenaiheita, se ei pysty tarjoamaan ratkaisua.
Kun ilmenee ongelmia, jotka koskevat yhdenmukaisuutta yhteisön lainsäädännön kanssa, komissio ryhtyy taatusti toimeen ja toteuttaa tarpeelliset toimenpiteet tilanteen korjaamiseksi. Tämä koskee LRAU-lain julkisiin hankintoihin liittyviä näkökohtia. Olemme havainneet monia ongelmia tällä alalla, ja rikkomisesta johtuva menettely on aloitettu Espanjaa vastaan. Jatkamme näitä menettelyjä julkisia hankintoja koskevan yhteisön lainsäädännön asianmukaisen soveltamisen varmistamiseksi.
Komission monilla eri osastoilla toimivat kollegat ovat tutustuneet mietintöön, jossa käsitellään esimerkiksi ympäristöpolitiikkaa, oikeus- ja sisäasioita, kuluttajapolitiikkaa ja aluepolitiikkaa. Olisi väärin luoda odotuksia siitä, että yhteisön lainsäädännön täytäntöönpano tarjoaisi vetoomuksen esittäjille näillä aloilla ratkaisun heidän ongelmiinsa. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
Jules Maaten (ALDE ). –
   Yli kahden vuoden ajan Euroopan parlamenttiin on saapunut tuhansia vetoomuksia Euroopan kansalaisilta, muun muassa monilta Alankomaiden kansalaisilta. Vetoomukset koskevat rakennustoimintaa sääntelevän lain (LRAU) virheellistä soveltamista Valencian alueella. Lain nojalla maankäyttöhankkeiden kehittäjät voivat anastaa laittomasti maata maanomistajilta mitätöntä korvausta vastaan tai täysin korvauksetta, vaikka näiden odotetaan osallistuvan kustannuksiin, kun on aika rakentaa teitä, viemäröintejä ja katuvalaistusta.
Onneksi parlamentti on puuttunut ongelmaan ja aikoo huomenna äänestää liberaaleja edustavan jäsen Fortoun laatimasta mietinnöstä. Näin tehdessään parlamentti kehottaa Valenciaa parantamaan lakia – prosessi pantiin alulle Euroopan unionin tutkintavaliokunnan vierailun jälkeen – ja laatimaan menettelyn maanomistajien tilanteen selvittämiseksi tapauskohtaisesti siten, että myös korvaustoimenpiteet sisältyvät siihen.
Olen aiemmissa yhteyksissä keskustellut alueella asuvien alankomaalaisten kanssa ja olen tyytyväinen siihen, että tilanteen kiireellisyys on vihdoin tunnustettu. On hyvä asia, että Valencia on Euroopan unionin pyynnöstä alkanut tarkistaa lakia, mutta sanoista on vielä ryhdyttävä tekoihin, jotta estetään muidenkin maanomistajien joutuminen epäoikeudenmukaisesti kohdelluiksi. 
Neil Parish (PPE-DE ). –
   Omistusoikeus on yksi perusoikeuksista. Maanomistajilta on Valenciassa pakkolunastettu omaisuutta ja maata laajamittaisesti. Tälle maalle ovat rakentaneet taloja usein häikäilemättömät rakennuttajat ja paikalliset viranomaiset yhteistoiminnassa Valencian viranomaisten kanssa LRAU-lain nojalla. Tämän tosiasian osoittavat Euroopan parlamentille esitetyt vetoomukset ja kaksi tiedonhankintavierailua.
Tätä ei voida mitenkään hyväksyä vapaassa yhteiskunnassa.
Kaikki alueen nykyiset ja suunnitteilla olevat rakennushankkeet on asetettava toimenpidekieltoon, kunnes Valencian parlamentti antaa omistusoikeudet täysin takaavan uuden säädöksen. Maata ja omaisuutta Valencian viranomaisten kehityshankkeiden vuoksi menettäneitä henkilöitä varten olisi luotava kiireellisesti uuden lain avulla oikeudellinen hallintorakenne, jolla on toimivalta arvioida maankäyttösuunnitelmia ja harkita asianmukaisia korvauksia uhreille.
Maanomistajille, jotka ovat kärsineet menetyksiä Valenciassa rakennuttajien ja paikallisviranomaisten yhteistoiminnan vuoksi, on maksettava asianmukaiset korvaukset.
Vaikka olen tyytyväinen siihen, että Valencian viranomaiset arvioivat uudelleen maan pakkolunastuspolitiikkaa, maata ja omaisuutta jo menettäneet kansalaiset ovat yhä vailla oikeutta. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A6-0343/2005) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi energian loppukäytön tehokkuudesta ja energiapalveluista sekä neuvoston direktiivin 93/76/ETY kumoamisesta (10721/3/2005 – C6-0298/2005 – 2003/0300(COD)) (Esittelijä: jäsen Rothe). 
Mechtild Rothe (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen, olen tyytyväinen, että hyväksymme huomenna direktiivin energian loppukäytön tehokkuudesta ja energiapalveluista. Asiaa ei tarvitse epäillä, kun vaikuttaa selvältä, että kaikki parlamentin ryhmät kannattavat neuvoston kanssa saavutettuja kompromisseja.
Haluan ilmaista lämpimät kiitokseni kaikille varjoesittelijöille ja meitä avustaneille henkilöille. Yhteistyö kaikkien heidän kanssaan oli erinomaista, ja yhteistyöllä vaikutettiin varmasti olennaisesti siihen, että saavutimme tuloksen. Vakuutan, että tämä on uskottava tulos, vaikka se on vähäisempi kuin komission ehdotus ja varmasti paljon vähemmän kuin se, mihin parlamentti pyrki ensimmäisessä käsittelyssä. Tekstissä vaaditaan, että jäsenvaltiot säästävät vähintään 9 prosenttia energiaa yhdeksän vuoden ajanjaksolla, mikä on vähemmän kuin parlamentin pyyntö, 11,5 prosenttia. Tavoitteet eivät myöskään ole sitovia, mikä on vastoin sekä komission että parlamentin toiveita. Teimme kuitenkin mielestäni oikein, kun emme antaneet tämän estää sopimukseen pääsyä.
Vaikka emme ole pystyneet sopimaan sitovista tavoitteista, direktiivissä itse asiassa on tiettyjä sitovia vaatimuksia toiminnalle jäsenvaltioissa. Vuoden 2007 puolivälistä alkaen jäsenvaltioiden on laadittava säännöllisesti, aluksi neljän vuoden välein ja myöhemmin kolmen vuoden välein, energiatehokkuutta koskevia toimintasuunnitelmia, jotka niiden on sitten toimitettava Brysseliin. Näihin toimintasuunnitelmiin on sisällyttävä jäsenvaltioiden suunnitellut toimet tavoitteiden saavuttamiseksi. Toimiin voi kuulua esimerkiksi projekteja rakennusten kunnostamiseksi ja energiatehokkaiden välineiden tai energiatarkastusten käyttöönottamiseksi, autottomia päiviä ja suuria koulutus- ja tiedotuskampanjoita. Toimintasuunnitelmien tarkoitus on kohdistaa erityistä painostusta julkiseen sektoriin, jolle direktiivillä annetaan esimerkillinen asema. Direktiivin tarkoituksena on luoda koko Euroopan laajuisia, uusia energiatehokkuusstandardeja indikaattorien ja vertailuarvojen avulla.
Meillä on suuri säästöpotentiaali, ja on todellakin korkea aika hyödyntää tätä potentiaalia entistä paremmin. Nykyisestä energiankulutuksestamme voitaisiin leikata 20–30 prosenttia ilman minkäänlaisia taloudellisia menetyksiä. Mainittu määrä on yhtä suuri kuin kuuden jäsenvaltion, Itävallan, Belgian, Tanskan, Suomen, Kreikan ja Alankomaiden, yhteensä kuluttama energiamäärä. On käsittämätöntä, että tätä potentiaalia ei hyödynnetä nykyistä paremmin tällaisena aikana, kun energiahinnat ovat korkeat. Toinen merkittävä asia on, että tätä lopputulosta oli vaikea saavuttaa, koska lukuisat jäsenvaltiot eivät halunneet edetä yhtään pidemmälle.
Direktiivi voi johtaa ja sen on johdettava siihen, että energiatehokkuutta toteutetaan todella määrätietoisesti. Meillä on huomattavat mahdollisuudet parantaa toimintaamme energian kysynnän alalla. Vaikka on joitakin jäsenvaltioita, kuten Tanska, jotka toimivat esimerkillisesti energian säästämiseksi ja joilla on sitovat tavoitteet, eräiden toisten jäsenvaltioiden on käytännöllisesti katsoen aloitettava nollasta. Direktiivin tarkoituksena on myös, että energianjakelijat ja -myyjät sekä itsenäiset palveluntarjoajat loisivat aidot energiapalvelumarkkinat. EU:n uudella lainsäädännöllä on myös sellainen tärkeä vaikutus, että sillä tarjotaan kuluttajille aiempaa enemmän avoimuutta esimerkiksi energiamittareilla, jotka on suunniteltu vastaamaan yksilöllisiä tarpeita niin hyvin kuin mahdollista. On myös mahdollista saada säännöllinen kulutuslaskelma, jonka avulla omaa kulutustaan voi verrata vertailuryhmän kulutukseen.
Komission jäsen Piebalgs ansaitsee suuret kiitokset siitä, että hän on ilmoittanut energiatehokkuuden olevan itselleen tärkein asia. Direktiivi on olennaisen tärkeä pyrittäessä suunnitelmallisesti energiatehokkuuteen. Nyt on tärkeää, että direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä ja pannaan täytäntöön, ja toivon, että komissio valvoo jäsenvaltioita kriittisesti varmistaakseen, että näin todella tehdään tyydyttävällä tavalla. 
Andris Piebalgs,
   Arvoisa puhemies, olen esittelijän kanssa samaa mieltä tämän direktiivin tärkeydestä. Mielestäni tämä on kattava direktiivi kaikelle, mitä tehdään ja olisi tehtävä energiatehokkuuden alalla.
Parlamentti edistyi huomattavasti tämän direktiivin ensimmäisessä käsittelyssä. Nyt, toisessa käsittelyssä esittelijä Rothe ja varjoesittelijät ovat parantaneet ehdotuksia entisestään. He ovat kehittäneet edelleen yhteisen kannan monia perustavia osia ja onnistuneet neuvottelemaan kompromissitarkistusten paketin, jolla muotoillaan uudelleen ja parannetaan ehdotusta yhä edelleen.
Tavoitteista totean seuraavaa: pahoittelen useampien parlamentin jäsenten tavoin sitä, että kompromissi on ollut mahdollista saavuttaa ainoastaan ilman sitovia tavoitteita, mutta tarkistusten lopullisessa versiossa on lukuisia sitovia toimia, joilla sitovien tavoitteiden puuttumista kompensoidaan vahvasti. Vaikka tavoitteet ovat nyt suuntaa-antavia, jäsenvaltioiden on silti sitouduttava siihen, että ne asettavat kansallisia energiansäästötavoitteita ja pyrkivät toteuttamaan ne sekä pyrkivät toimimaan kustannustehokkaasti tavoitteiden saavuttamiseksi. Lisään vielä, että tavoitteiden saavuttamiseksi suoritettavien toimien vaikutuksia mitataan yhdenmukaistetulla mittausjärjestelmällä. Jäsenvaltioiden on myös suunniteltava toimensa ja tiedotettava niiden tuloksista energiatehokkuutta koskevissa toimintasuunnitelmissaan. Komissio arvioi suunnitelmat, ja komission mielestä tämä on hyväksyttävissä oleva järjestely.
Vakuutamme parlamentille, että komissiolle annettua valtuutusta kehittää vertailuarvojen järjestelmä, ylhäältä alas -indikaattoreita ja alhaalta ylös -laskelmia käytetään mielekkäästi ja tehokkaasti.
Julkiselle sektorille kompromississa ei ole erillistä tavoitetta vaan lukuisia sitovia määräyksiä. Jäsenvaltioiden on julkaistava julkisia hankintoja koskevat sitovat ohjeet energiatehokkuuden parantamiseksi. Tämän lisäksi niiden on valittava julkisia hankintoja koskevat vaatimukset ja noudatettava niitä.
Vaikka komissio olisi pitänyt parempana erillistä julkisen sektorin tavoitetta, mielestämme nämä asiat ja vaatimus ottaa julkinen sektori mukaan kansallisiin toimintaohjelmiin kompensoivat erillisen tavoitteen puuttumista. Energiankulutuksen mittausta ja tiedottavaa laskutusta koskevaa 13 artiklaa on myös parannettu yhteiseen kantaan verrattuna.
Direktiivin 14 artiklan raportointivaatimuksia jäsenvaltioille ja komissiolle on vahvistettu, ja vaatimuksilla sekä mittausjärjestelmällä tehdään jäsenvaltioiden saavutuksista laskettavissa olevia ja näkyviä. Vaikka tällä toiminnalla asetetaan komissiolle aiempaa enemmän velvoitteita, suhtaudumme haasteeseen myönteisesti. Lupaan parlamentille, että tätä tehtävää varten kohdennetaan sisäisesti lisää resursseja.
Olen jo aiemmin todennut, että energiatehokkuus on yksi nykyisen komission tärkeimmistä painopisteistä. Näin on koko toimikautemme ajan. Uudesta direktiivistä tulee uskoaksemme arvokas väline tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Kiitän parlamenttia tästä ja vakuutan, että välinettä käytetään niin tehokkaasti kuin mahdollista.
Viimeiseksi haluan kiittää esittelijää, jäsen Rothea, ja varjoesittelijöitä heidän sitoumuksestaan asiaan, heidän rakentavasta yhteistyöstään ja kovasta työstään sopimuksen saavuttamiseksi toisessa käsittelyssä. 
Alejo Vidal-Quadras Roca
   . Arvoisa puhemies, tällä hetkellä on välttämätöntä, että Euroopan unioni ryhtyy välittömiin toimiin energiatehokkuuden parantamiseksi. Sen vuoksi meidän on suhtauduttava myönteisesti siihen, että olemme päässeet toimielinten väliseen sopimukseen, jota parlamentin enemmistö kannattaa. Haluan tässä yhteydessä kiittää esittelijää, jäsen Rothea, hänen erinomaisesta työstään ja muita varjoesittelijöitä rakentavasta asenteesta, joka heillä on ollut koko menettelyn ajan.
Tämän direktiivin tarkoitus on edesauttaa energiapalvelumarkkinoiden kehittämistä. Vaikka energiapalvelumarkkinat jo ovat olemassa, loppukäyttäjät eivät tunne niitä riittävän hyvin. Esitämme vaihtoehtoja, jotka eivät edellytä lisäinvestointeja, kuten energiansäästösopimuksia, joiden kustannukset korvataan muutoksista seuraavaan energian säästymiseen suhteutettuna.
Direktiivillä pyritään myös vaikuttamaan kansalaisten kulutustottumuksiin. Tässä yhteydessä tämä on oikea lähestymistapa, jotta kuluttajille voidaan tarjota yksityiskohtaista tietoa todellisesta kulutuksesta ja säästöpotentiaalista, mikäli toteutetaan tiettyjä toimia, kuten älymittareiden käyttöönotto.
Julkiselle sektorille meidän on korostettava esimerkillistä osaa, joka jäsenvaltioiden on otettava asettamalla energiatehokkuuskriteerit julkisiin sopimuksiin. Ensimmäisten yhdeksän vuoden aikana jäsenvaltiot laativat kolme energiatehokkuutta koskevaa toimintasuunnitelmaa, joissa toteutettuja toimia ja tulevia tavoitteita käsitellään yksityiskohtaisesti.
Arvoisa puhemies, lopetan puheeni toistamalla, että ryhmämme on täysin tyytyväinen tähän sopimukseen. Mielestämme nimittäin ihanteellinen toimintatapa myönteisten tulosten saavuttamiseksi on yhdistää realistiset tavoitteet toimiin, jotka ovat taloudellisesti toteuttamiskelpoisia ja teknisesti mahdollisia. 
Reino Paasilinna,
   Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, haluan onnitella kollega Mechtild Rothea erinomaisesta mietinnöstä. Hän on tehnyt paljon hyvää työtä ja tuemme häntä ryhmässäni voimakkaasti.
Eurooppa, joka todella panostaa energiankäytön tehokkuuteen, on jälleen esimerkkinä muille maanosille. Näytämme mallia muulle maailmalle, sillä vakaviin ja vaikuttaviin toimiin on ryhdyttävä ilmastonmuutoksen uhatessa meitä kaikkia.
Tavoitteeksi asetettu prosentti vuodessa lisäsäästöjä on kova. Joka vuotuisena esimerkiksi omassa maassani sitä pidetään mahdottomana, ellei jo valmiiksi energiatehokasta lähtötilannetta oteta huomioon. On tietysti kohtuutonta, että osa jo tehdystä aktiivisesta energiansäästötyöstä jätettäisiin ottamatta huomioon sen vuoksi, että se on tehty niin sanotusti liian aikaisin. On siis perusteltua, että ei rangaista niitä, jotka ovat jo ajoissa panostaneet tehokkuuteen. Kotimaassani on jo käytössä myös suuntaviivoja energiatehokkaita julkisia hankintoja ja rakennuksia varten.
Kioton neuvotteluja on siis Montrealin perusteella onneksi mahdollisuus jatkaa. Toimikaamme neuvotteluissakin tehokkaasti, sillä siinä ei pärjätä pelkällä tekniikalla, vaan tarvitaan ihmisiä, johtajia ja poliitikkoja. 
Fiona Hall,
   Arvoisa puhemies, ryhmäni tukee toisen käsittelyn kompromissia neuvoston kanssa, koska se edustaa askelta oikeaan suuntaan, vaikka siinä ei edetäkään niin pitkälle kuin olisimme toivoneet. Olimme erityisen pettyneitä siihen, että energiatehokkuustavoitteet on asetettu ainoastaan 9 prosenttiin 9 vuoden aikana 11,5 prosentin sijaan, jota parlamentti ehdotti ensimmäisessä käsittelyssä. Olisimme myös toivoneet, että tavoitteet olisivat olleet sitovia, mutta on hyvä, että kompromississa asetetaan edes joitakin pakollisia toimia, esimerkiksi julkisia hankintoja koskevat vaatimukset ja energiatehokkuutta koskevien toimintasuunnitelmien käyttöönotto. Jälkimmäisillä mitataan jäsenvaltioiden etenemistä kohti energiansäästötavoitteita.
Haluan puhua erityisesti mittausta ja laskutusta koskevista ehdotuksista, jotka esitetään 13 artiklassa. Nämä ehdotukset ovat olennaisen tärkeitä, koska niissä asetetaan perusperiaate, että kuluttajilla on oikeus saada tietoa käyttämästään energiamäärästä. Ainoastaan silloin, kun ihmisillä on tämänkaltaista tietoa, he voivat alkaa mukauttaa käyttäytymistään ja valita energiaa säästäviä vaihtoehtoja. Olen erittäin tyytyväinen siihen, että kompromissitekstissä vaaditaan käyttäjäkohtaisten mittareiden tarjoamista sähkön ja kaasun käyttäjille. Mittarit seuraavat tarkasti heidän todellista energiankulutustaan ja antavat tietoa käyttöajasta.
Tekstiin sisältyy myös vaatimus, että energiankäytöstä ja energiakustannuksista on tarjottava tietoa asiakkaiden laskuissa. Olennaisen tärkeää on myös, että tekstissä vaaditaan laskuttamista todellisen kulutuksen eikä arvioidun kulutuksen perusteella sekä laskutuksen riittävää säännöllisyyttä, jotta ihmiset voivat itse miettiä, kuinka parantaa energiatehokkuuttaan. Kun laskujen on nyt perustuttava todelliseen kulutukseen, palveluntarjoajayritykset eivät enää voi toistuvasti lähettää arvioituun kulutukseen perustuvia laskuja, mikä on aiemmin johtanut laajoihin velkaantumisongelmiin.
Uskon, että direktiivi merkitsee alkua uudelle aikakaudelle, jolloin me kaikki koko Euroopan unionissa tulemme viisaammiksi energiankulutuksemme suhteen, ja toivon, että parlamentti tukee kompromissia täysin. Kiitän esittelijää jäsen Rothea hyvin paljon kaikesta työstä, jota hän on tehnyt sopimuksen aikaansaamiseksi. 
Claude Turmes,
   . Arvoisa puhemies, kaikista Euroopan unionin energianlähteistä energiatehokkuus on kaikkein tärkein, nopein ja halvin tapa saavuttaa Kioton tavoitteet. Tämän lisäksi energiatehokkuus antaa meille mahdollisuuden investoida Euroopan unioniin ja luoda työpaikkoja sen sijaan, että luovutamme rahaa ulkomaille tai Arabimaihin öljyn ja kaasun vastineeksi. Tällä direktiivillä tuodaan lähemmäksi sellainen aika, jolloin voimme kehittää tätä potentiaalia, mutta myös täydennetään Euroopan kaasu- ja sähkömarkkinoiden avautumista. Sen lisäksi, että direktiivillä edesautetaan kilpailua sähkön ja kaasun tuotannossa ja myynnissä, sillä lisätään kilpailua energiansäästöteknologian, "negawattien" alalla. Nämä markkinat ovat mahdollisesti miljardien arvoiset erityisesti pienille ja keskisuurille yrityksille.
Mitä hyvää tässä direktiivissä on? Yksi hyvä asia on jäsenvaltioiden toimintasuunnitelmien käsite. Ensimmäiset toimintasuunnitelmat on jätettävä kesäkuuhun 2007 mennessä, jonka jälkeen komissiolla on kuusi kuukautta aikaa ehdottaa tarpeellisina pitämiään muutoksia. Kolmen vuoden kuluttua toteutetaan arviointi ja laaditaan uusi suunnitelma. Uudessa suunnitelmassa otetaan huomioon asiat, joita ei ole opittu ainoastaan yhden jäsenvaltion suunnitelman myönteisistä ja kielteisistä vaikutuksista vaan 25 tai 27 suunnitelman myönteisistä ja kielteisistä vaikutuksista. Tämä merkitsee, että me Euroopan unionissa voimme todella vakavasti ryhtyä säästämään energiaa.
Meidän ei kuitenkaan pidä elätellä asiasta mitään harhakuvitelmia. Kun aletaan keskustella energiatehokkuudesta, ihmiset päätyvät usein yleiseen konsensukseen, jonka todelliseen olemassaoloon en kuitenkaan usko. Suuret energiayhtiöt, kuten RWE ja E.ON, vastustivat direktiiviä kaikin tavoin kulissien takana komissiossa, parlamentissa ja neuvostossa aivan viime hetkiin asti, ja todellinen syy tähän on, että näkymä energiansäästömarkkinoista kauhistuttaa niitä. Tämän vuoksi nämä yritykset ja niiden tukijat parlamenteissa ja hallituksissa ovat pitäneet huolta siitä, että yksikään tavoitteista ei ole sitova. Vaikka pidän tätä valitettavana, en ole vielä luopunut toivosta, että he kaikki, vastaisuudessa erityisesti kansallisten parlamenttien jäsenet, pystyvät oppimaan ja seuraavat Tanskan mallia. Muissakin valtioissa tarvitaan sitovan 1,7 prosentin tavoitteen käyttöönottoa. 
Umberto Guidoni,
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, energia-asia on maailmanlaajuinen asia.
Euroopan unionille se merkitsee tarjonnan turvallisuuden takaamista, mikä on ala, jolla olemme liian riippuvaisia kolmansista maista. Meidän on puututtava kulujen huomattavaan kasvuun, jolla on vaikutuksia unionin talouteen. Meidän on myös vähennettävä ympäristövaikutuksia ja kasvihuonekaasupäästöjä Kioton tavoitteiden saavuttamiseksi. Jotta näin voidaan tehdä, keskitettyjä toimia Euroopan unionissa ei voida enää lykätä, ja ensimmäinen askel on keskittyä energiansäästöön ja energiatehokkuuteen.
Direktiivi ei ole yhtä vahva kuin olisimme toivoneet. Kompromissi on kaikkea muuta kuin täydellinen, eikä siinä ole sitovia tavoitteita vaan ainoastaan ohjeellisia tavoitteita.
Tavoite säästää yksi prosentti vuodessa yhdeksän vuoden ajan on todella kaukana todetuista mahdollisista säästöistä, jotka ovat yli 30 prosenttia. Julkisella sektorilla ei ole yhtä tiukkoja vaatimuksia, kuten parlamentti oli esittänyt. Direktiivin vaikutukset kuljetusalaan ovat ainoastaan marginaalisia.
Kaikesta huolimatta päätös kompromissin tukemiseksi kuvastaa yleistä ajattelutapaa. Direktiivillä voidaan luoda aloitteita, joiden tarkoitus on vähentää energian kysyntää välittömästi. On päästy sopimukseen siitä, että tarvitaan avoimempia energiankäytön laskutusjärjestelmiä, mikä voi auttaa loppukäyttäjiä omaksumaan energiaa säästävän lähestymistavan.
Energiatehokkuutta koskevaan toimintaohjelmaan sisältyvä tieto voi toimia kannusteena sille, että jäsenvaltiot toimivat asianmukaisesti, erityisesti, mikäli uudistetulla järjestelmällä voidaan varmistaa tulosten arviointi alhaalta ylös -laskentamalleilla.
Toivoaksemme direktiivillä voitaisiin vaikuttaa siten, että kohdistettujen kannustinten käyttöönotolla luotaisiin todelliset energiapalvelumarkkinat ja varmistettaisiin yhtäläiset palvelumahdollisuudet ja palveluiden laadukkuus.
On perustavan tärkeää tehdä ratkaiseva poliittinen päätös energiatehokkuutta lisäävien teknologioiden edistämiseksi, jotta innovoinnille ja Euroopan unionin kilpailukyvylle saadaan uutta pontta. Toisin sanoen tästä direktiivistä tehdään näin tehokas väline Lissabonin strategian toteuttamiseksi. Puhumme itse asiassa keinosta, jolla voidaan investoida varoja uusien työpaikkojen luomiseen sen sijaan, että maksamme edelleen varoja suurille öljy-yhtiöille.
Käytän tämän mahdollisuuden kiittääkseni esittelijää, jäsen Rothea, ja kaikkia varjoesittelijöitä tästä menestyksekkäästä tuloksesta. 
Herbert Reul (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, mielestäni on hienoa, että olemme saavuttaneet kompromissin, jolla on parannettu vallinnutta tilannetta. Vaikka voidaan todeta, että energiatehokkuus on tärkein väline Euroopan energiaongelman ratkaisemiseksi, se ei ole ainoa keino tässä asiassa. Meidän on työskenneltävä, jotta löydämme oikeat tavat energiaongelman ratkaisemiseksi, ja olemmekin onnistuneet tässä todella hyvin kompromissilla, joka on saavutettu ensimmäisen ja toisen käsittelyn välillä. Tästä asiasta haluan kiittää lämpimästi jäsen Rothea.
Tässä kompromississa on onnistuttu omaksumaan realistisempi näkökanta asioihin, ottamaan eroavaisuudet vakavasti ja pidättäytymään siitä, että kaikille olisi asetettu samat tavoitteet. On erittäin tärkeää, että otamme vakavasti jäsenvaltioiden väliset eroavaisuudet sekä mahdollisuudet ja eroavaisuudet eri aloilla ja markkinoilla. Olen siis hyvin tyytyväinen siihen, että raja-arvoihin perustuvasta lähestymistavasta on päästy sopimukseen ja että komissiolle on annettu valtuutus kehittää sitä edelleen, jotta eri vaikuttimet voidaan ottaa huomioon.
On tarpeen luoda kannustimia avoimuuden vaalimiseksi ja vähentää vaivalloista byrokratiaa, koska monilla aloilla tietoa on jo saatavilla. Tarvitaan myös markkinasuuntautunutta ajattelua, koska energiatehokkaan välineistön tarjoajat saisivat myynnin nousuun ja ne olisivat pysyvästi kiinnostuneita energiatehokkuuteen liittyvien tuotteiden markkinoista, kun eri jäsenvaltiot tulisivat enemmän toistensa kaltaisiksi sen sijaan, että ne loittonevat toisistaan. Mahdollisuus verrata jokaisen markkina-alan myyntilukuja edellisen vuoden lukuihin antaisi heille mahdollisuuden hyödyntää välinettä, joka olisi heti käytettävissä.
Energiatehokkuusalan ansiosta meillä on erinomainen mahdollisuus työskennellä sellaisen päämäärän puolesta, jonka me ainakin periaatteessa jaamme. Voimme nyt yrittää saada tätä prosessia etenemään toisella tavoin ja ehkä jopa nopeammin siten, että luotamme asianosaisten omaan kiinnostukseen ja kohtelemme kaikkia yksilöllisesti, emmekä omaksu "yksi ratkaisu sopii kaikille" -lähestymistapaa. Tämän vuoksi toivon, että voimme lopulta saavuttaa parempia tuloksia kuin mitä olisimme saavuttaneet vaatimuksilla, jotka keskusjohto olisi asettanut. 
Edit Herczog (PSE ). –
   Ensinnäkin haluan kiittää esittelijäämme erinomaisesta työstä. Ei ole ollenkaan huono saavutus saada aikaan noin viisikymmentä kompromissia parlamentin viiden eri ryhmän ja neuvoston välillä. Kauaskantoisten ja hyvin myönteisten tulosten valossa totean, että tämä luonnos on ainoastaan ensimmäinen askel vahvistettaessa energiankulutuksen tehokkuutta. Tätä meidän ei pidä unohtaa, kun alamme käsitellä täytäntöönpanon rahoitusta koskevia asioita. Unkarissa on noin 800 000 elementtirakenteista asuntoa, joissa lämmityskustannukset ovat 54 prosenttia talouden ylläpitokustannuksista. Näiden asuntojen erillinen uudenaikaistaminen on täysin välttämätöntä, jos haluamme parantaa energiatehokkuutta. Tämä maksaisi yli 40 000 euroa asuntoa kohden, ja takaisinmaksuaika olisi 25 vuotta. Koska väestöllä ja paikallishallinnolla on vähäiset rahoitusmahdollisuudet, Unkarin valtio on aloittanut laajan, elementtirakenteisten asuntojen pitkän aikavälin kunnostusprojektin. Pohjimmiltaan tämä tarkoittaa, että valtio maksaa uudistustyöhön vaaditut varat kuluttajille, ja väestö maksaa ne takaisin energiasäästöistään. Käytimme 15 miljoonaa euroa tähän hankkeeseen vuonna 2004 ja 32 miljoonaa euroa vuonna 2005. Kun käsittelemme Euroopan unionin talousarviota ajanjaksolle 2007–2013, on hyvin tärkeää muistaa, että keskustelun kohteena olevassa luonnoksessa esitettyjen, tärkeiden energiatehokkuustavoitteiden saavuttamiseksi yli puoli miljoonaa enimmäkseen vaatimatonta kotitaloutta yksinomaan Unkarissa tarvitsee taloudellista tukea Euroopan unionilta. Kiitos huomiostanne, myös näiden kotitalouksien puolesta. 
Romana Jordan Cizelj (PPE-DE ).
   – Ilmastonmuutos uhkaa sekä maailman ihmisiä että ympäristöä. Samanaikaisesti Euroopan unioni tulee yhä riippuvaisemmaksi maahantuotavista fossiilisista polttoaineista, ja tällä on vakava vaikutus unionin energiaturvallisuuteen. Tästä syystä Euroopan unionilla on kaksi suurta energia-alan haastetta ratkaistavanaan: kuinka vähentää unionin riippuvuutta maahantuonnista ja kuinka vähentää kasvihuonekaasujen päästöjä Kioton pöytäkirjan sitoumusten mukaisesti ja myös pöytäkirjan voimassaolon päätyttyä. Molemmissa tapauksissa voimme käyttää toistaiseksi hyödyntämätöntä mahdollisuutta tehokkaaseen energiankäyttöön.
Muotoillessamme energian loppukäytön tehokkuutta koskevaa direktiiviä meillä oli valittavanamme kaksi lähestymistapaa. Ensimmäiseen lähestymistapaan olisi kuulunut hieman toista kunnianhimoisempia suuntaa-antavia tavoitteita ja toiseen ensimmäistä vähemmän kunnianhimoisia tavoitteita, jotka olisivat realistisesti saavutettavissa olevia ja sitovia. Olen kuitenkin sitä mieltä, että nykyiseen ehdotukseen sisältyy näiden kahden lähestymistavan yhdistelmä, jossa on sekä suuntaa-antavia että realistisia tavoitteita.
Toivoisin, että tavoitteet olisivat hieman nykyistä kunnianhimoisempia. Mielestäni olisi järkevää, että asettaisimme itsellemme sitovat tavoitteet. Uskon myös, että julkiselle sektorille asetetut nykyistä korkeammat tavoitteet toimisivat hyvänä esimerkkinä yksityiselle sektorille.
Tiedän kuitenkin hyvin, että Euroopan unionin nykytodellisuus ei ole mitenkään täydellinen, sillä meillä ei ole tarpeeksi kykyä tai taitoa tehdä sopimuksia, eikä työtämme tueta riittävästi. Sen vuoksi meidän on oltava erityisen tarkkoja ja määriteltävä tavoitteet niin, että ne voidaan täyttää. Ainoastaan tällä tavoin direktiivillä voidaan rohkaista yksittäisiä maita ja ihmisiä toteuttamaan asianmukaisia toimia. Kansalaisten luottamusta Euroopan unionin oikeusjärjestelmän sisällön järjellisyyteen on parannettava, vaikka direktiivillä on myös parannettava Euroopan unionin mainetta.
Ehdotuksessa todetaan, että jäsenvaltioiden on laadittava kolme raporttia tehokkaasta energiankäytöstä ja että sitoumusten noudattamista on valvottava tarkasti, mikä vaatii entistä enemmän työtä ja lisää hallinnollista taakkaa. Kuitenkin ainoastaan tällainen lähestymistapa on vastuullinen ja vakava, ja ainoastaan näin voidaan saada aikaan asianmukaisia tuloksia.
Arvoisa komission jäsen, suhtaudun myönteisesti päämäärään, jonka olette valinnut tärkeimmäksi tällä kaudella, ja kannatan energian loppukäytön tehokkuutta koskevaa direktiiviä. Mielestäni tämä nimenomainen direktiivi on ensiluokkainen esimerkki siitä, miten EU:n yhteisellä toiminnalla voidaan tuottaa lisäarvoa, myös muuten kuin taloudellisesti. Avoin toiminta, jatkuva tiedonvaihto ja hyvien käytänteiden muotoilu tällä alalla koko Euroopan unionissa ovat todellakin olennaisen tärkeitä, jos tavoitteet halutaan saavuttaa. 
Andris Piebalgs,
   Arvoisa puhemies, viime kuukausien aikana energia-asiat ovat nousseet otsikoihin. Olemme seuranneet keskustelua Pohjois-Euroopan kaasuputkesta. Otsikoissa on puhuttu myös Ukrainan ja Venäjän välisestä, kaasun toimitusta koskevasta kauttakulkusopimuksesta. Lontoon lähellä sijaitsevassa öljyvarastossa on tapahtunut onnettomuus. Tällaiset asiat nousevat yleensä otsikoihin. Energiatehokkuus kiinnittää nyt huomiota, mutta se ei ole vielä päässyt etusivulle.
On kuitenkin epäsuoria merkkejä siitä, että Euroopan parlamentin ja jäsenvaltioiden toteuttamat toimet tuottavat tulosta. Mainitsen ainoastaan kaksi rohkaisevaa esimerkkiä. Ensin totean, että Kiina on alkanut käyttää tavoitteisiin perustuvaa lähestymistapaa. Maan tavoitteena on parantaa energiatehokkuuttaan 20 prosentilla vuoteen 2010 mennessä. Tämä ei ole valtava edistysaskel, mutta kyseessä on sama tavoitteisiin perustuva lähestymistapa. Tavoite on kunnianhimoinen, mutta se voisi ehkä olla vieläkin kunnianhimoisempi.
Toiseksi totean, että olen rohkaistunut OPEC-maiden reaktiosta ennusteeseen öljyn hinnan lähikehityksestä. Maat ennustavat Yhdysvaltojen ja Kiinan kulutuksen kasvavan voimakkaasti. Ennusteessa ei ole mainittu Euroopan unionia, joten OPEC-maiden näkökulmasta EU:lla menee suhteellisen hyvin. Emme kuitenkaan saa olla tyytyväisiä itseemme. Tämä direktiivi on todella tarpeellinen.
Haluan myös kommentoida hiukan sitä, mistä on puhuttu. Olen hyvin kiitollinen molemmille uusien jäsenvaltioiden edustajille, jäsen Herczogille ja jäsen Jordan Cizeljille, koska neuvostossa meillä oli eniten vaikeuksia uusien jäsenvaltioiden kanssa. Se oli paradoksaalista, koska asiaa pidettiin ehkäpä kasvun esteenä. Itse asiassa se on päinvastainen asia, koska sillä annetaan mahdollisuus kasvuun. Selitän jatkossakin uusille jäsenvaltioille, että niiden ei itse asiassa tarvitse kuluttaa paljon energiaa henkeä kohden ja että silloinkin ne voivat saavuttaa voittoja.
Olen samaa mieltä jäsen Reulin kanssa siitä, että tämä on suuri mahdollisuus ja meidän olisi käytettävä se. Olen samaa mieltä jäsen Guidonin kanssa siitä, että voisimme ehkä olla nykyistäkin kunnianhimoisempia lentokuljetusalalla, mutta asia on mainittu direktiivissä, ja myös tämän ansiosta meillä on mahdollisuus käsitellä energiatehokkuutta tällä alalla.
Tanskan esimerkistä totean, että uskon muiden jäsenvaltioiden seuraavan sitä tämän direktiivin myötä, koska epäilyille ei ole sijaa. Luulen teollisuuden huomaavan, että sen voitot eivät pienene energiatehokkuuden myötä vaan voi itse asiassa tapahtua päinvastoin, koska energiatehokkuus tarjoaa myös teollisuudelle uusia kasvumahdollisuuksia.
Mielestäni mittaus ja laskutus ovat tärkeitä, koska avoimuudella on todellista merkitystä kuluttajalle. Meidän on muutettava sekä palveluntarjoajan että kuluttajan lähestymistapaa. Tämä voidaan toteuttaa selkeän, avoimen ja oikean tiedon avulla. Vasta sitten kuluttaja alkaa muuttua. Direktiivissä otetaan huomioon myös energiatehokkuuden alkutilanne. Emme rankaise valtioita, jotka aloittivat aiemmin. Ne voivat hyödyntää tätä tavoitteen saavuttamiseksi. Samalla uskon kuitenkin, että uusien teknologioiden kehittymisen myötä on valtavat mahdollisuudet energian säästämiseen ja energiatehokkuuteen jopa edistyksellisimmissä maissa. On outoa, että sitovia tavoitteita kannattanut valtio oli juuri Tanska, jolta olisimme muissa olosuhteissa voineet odottaa enemmän vastustusta, ja että valtiot, jotka ovat tehneet eniten loppukäyttöpotentiaalin suhteen, totesivat, ettei niillä ole mitään erityisiä vaikeuksia sitovien tavoitteiden suhteen. Tekemällä siis oppii jotakin.
Mielestäni energiapalvelumarkkinat ovat todella tärkeät. Niillä annetaan mahdollisuuksia energiatehokkuuteen mutta myös työllisyyteen ja kasvuun unionissa.
Tällä yhteisen kannan tekstiä muuttavalla suosituksella pääsemme hyvin lähelle sitä, että saatamme päätökseen lainsäädännöllisen prosessin, joka liittyy energian loppukäytön tehokkuutta ja energiapalveluita koskevaan ehdotukseen. Vakuutan mielelläni, että komissio voi hyväksyä parlamentin ja neuvoston välisen kompromissin tuloksen.
Kehotan parlamenttia nyt tukemaan kompromissipakettia. Se kuvastaa merkittäviä muutoksia, joita esittelijä ja varjoesittelijät ovat saaneet aikaan pitkän ja vaikean prosessin aikana. Vaikka kompromissin saavuttamisessa ei kulunutkaan kovin pitkään siitä, kun haaste oli annettu parlamentille ja neuvostolle, kompromissia oli vaikea saada aikaan. Loppujen lopuksi neuvottelut olivat kuitenkin hyvin tuloksekkaita, ja mielestäni ehdotus on nykyisellään ehkä jopa parempi kuin alkuperäinen ehdotus.
Kiitän esittelijöitä jälleen kerran tästä aikaansaannoksesta. Nyt komission ja jäsenvaltioiden on annettava kantansa. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tiistaina. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Pier Luigi Bersanin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A6-0386/2005) yritysverotuksesta Euroopan unionissa: yhteinen yhtenäistetty yhtiöveropohja (2005/2120(INI)). 
Pier Luigi Bersani (PSE ),
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, valiokunnassa käytiin hyvin tärkeä ja myönteinen keskustelu tästä mietinnöstä, mistä haluaisinkin ensisijaisesti kiittää kaikkia kollegojani.
Syyt siihen, että ehdotetaan yhteisen yhtenäistetyn yhtiöveropohjan käyttöönottoa yrityksille, jotka toimivat EU:n eri maissa, liittyvät sisämarkkinoiden toteutumisen esteiden poistamiseen ja ovat Lissabonin strategian innoittamia.
Ehdotukseen on erityisesti kaksi syytä. Ensinnäkin on tarpeen yksinkertaistaa hallintoa ja hallinnointia sekä vähentää niistä yrityksille aiheutuvia kustannuksia. Nykyisin yrityksiin sovelletaan 25:tä erilaista veropohjaa. Ehdotetun toimenpiteen vaikutuksesta yritykset voivat sen sijaan maksaa veronsa helpommin. Lisäksi yrityksiä voidaan näin kannustaa sijoittamaan ja toimimaan Euroopan unionin laajuisesti eikä pelkästään kotimaassaan.
Toinen syy liittyy avoimuuteen, koska veropohjien yhdenmukaistaminen vaikeuttaa kaikenlaista opportunistista toimintaa. Yhteinen veropohja – jolla ei kuitenkaan mitenkään puututa eri jäsenvaltioiden määrittämiin veroasteisiin – tekee nimittäin eri veroasteista vihdoin täysin ymmärrettäviä ja vertailukelpoisia.
Nämä kaksi syytä, jotka asiantuntijat ja yritysten edustajat, joiden mielipiteitä kysyimme mietinnön laatimisen aikana, myöntävät täysin, ovat saaneet hyvin monet valiokunnan jäsenistä vakuuttuneiksi.
Kyse on kuitenkin sekä poliittisesti että teknisesti hyvin vaikeasta hankkeesta. Poliittiset vaikeudet johtuvat siitä, että tietty osa maista – vaikkakin pienempi osa kuin muutamia vuosia sitten – pitää verotusasioiden käsittelyä vaikeana ja vastustaa sitä, vaikkei tässäkään tapauksessa ole kysymys veroasteista. Tärkeimmät tekniset vaikeudet liittyvät sellaisten yhteisten indikaattoreiden määrittelemiseen, joiden avulla voidaan edetä yhteiseen veropohjaan.
Komissio on jo jonkin aikaa työskennellyt näiden tavoitteiden mukaisesti ja perustanut tarvittavat tekniset ryhmät. Haluamme tämän mietinnön avulla osoittaa, että arvostamme komission työtä, kannustamalla komissiota, rohkaisemalla sitä jatkamaan ja esittämällä muutamia ehdotuksia. Valiokunnan jäsenten tavoitteena ja sitoumuksena on ollut kannustaa parlamenttia ilmaisemaan mielipiteensä selkeästi. Toivon sen olevan mahdollista, vaikka se vaatii ilmeisesti jonkin verran uhrauksia ja itsehillintää poliittisilta ryhmiltä.
Verotukseen liittyvät asiat ovat hyvin ongelmallisia. Ei ole mikään salaisuus, että eri ryhmien ja eri jäsenvaltioiden kannat ovat hyvin kaukana toisistaan. Tämän vuoksi laadimme valiokunnassa muutamia mahdollisia kompromissiesityksiä, joiden avulla huomio voitaisiin ehkä kiinnittää asian ytimeen eli yhteiseen yhtenäistettyyn yhtiöveropohjaan siirtymättä käsittelemään verokilpailuun tai verojen lähentämiseen liittyviä laajempia kysymyksiä, jotka jäävät edelleen avoimiksi ja joita ei ole käsitelty tässä mietinnössä. Tämän lähestymistavan avulla pystyimme laatimaan käytännöllisen mietinnön sekä esittämään muutamia hyödyllisiä ja yksityiskohtaisia ehdotuksia.
Mietinnössä vaaditaan asetuksen laatimista ja esitetään, mitä asetuksen olisi sisällettävä. Mietinnössä otetaan myös huomioon tehostetun yhteistyön mahdollinen käyttö siinä tapauksessa, ettei päästä yksimieliseen sopimukseen, ja ehdotetaan asteittaista lähestymistapaa, jonka mukaan aluksi otettaisiin käyttöön vapaaehtoinen yhteinen veropohja, minkä jälkeen tehtäisiin väliarviointi sen selvittämiseksi, onko mahdollista siirtyä pakolliseen veropohjaan myöhemmin.
Ehdottamallamme asialla on siten selkeät rajat, mutta kyse on siitä huolimatta tärkeästä asiasta, jota toivon parlamentin tukevan laajalla enemmistöllä. Tästä syystä, ja vaikka tietyissä käsiteltäviksi jätetyissä lisätarkistuksissa näkyy myös minun mielipiteitäni, on mielestäni ratkaisevan tärkeää, että sekä tässä keskustelussa että parlamentin äänestyksessä säilytetään mietinnön linja – valiokunnassa saavutettu tasapaino – joka on mielestäni korvaamattoman arvokas tämän aloitteen onnistumisen kannalta. 
László Kovács,
   . Arvoisa puhemies, olen iloinen, että saan osallistua tähän yritysverotusta koskevaan keskusteluun. Luin talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietinnön todella kiinnostuneena ja osallistuin erittäin mielenkiintoiseen kuulemistilaisuuteen, jonka valiokunta järjesti tästä aiheesta hiljattain.
Olen erityisen mielissäni siitä, että mietintöluonnoksessa tuetaan niin paljon komission nykyistä yritysveropolitiikkaa. Haluan kiittää esittelijää, jäsen Bersania, perusteellisesta työstä. Mietintöluonnos sisältää erinomaisen yhteenvedon, jossa kuvataan yritysverotuksen nykyistä tilannetta sisämarkkinoilla. Mietinnössä tehtävät päätelmät ovat hyvin samanlaisia kuin komission päätelmät.
Yhteisen yhtenäistetyn yhtiöveropohjan käyttöönoton päätavoitteena on poistaa jäljellä olevat sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan verotukselliset esteet. Komissio luetteloi nämä esteet yritysverotusta koskevassa kertomuksessaan vuonna 2001. Komission reaktio asiaan oli edistää kokonaisvaltaisen ratkaisun käyttöönottoa pitkällä aikavälillä eli yhteisen yhtenäistetyn yhtiöveropohjan käyttöönottoa.
Tämä hanke on viime aikoina saanut lisätukea Lissabonin strategian tarkistuksesta. Jotta voidaan saavuttaa Lissabonin tavoitteet – kasvu, työllisyys, kilpailukyky ja investoinnit – yksinkertaistaa hallintoa ja vähentää kuluja, tarvitaan asianmukaista veropolitiikkaa. Mielestäni yhteisen yhtenäistetyn yhtiöveropohjan avulla voidaan pitkälti taata, että EU:lla on edistykseen tarvitsemansa välineet.
Komissio antoi lokakuussa tiedonannon, jossa esiteltiin, miten Lissabonin strategian toteuttamista voidaan edistää vero- ja tullipolitiikan toimilla. Yksi tällainen toimenpide on antaa ehdotus yhteistä yhtenäistettyä yhtiöveropohjaa koskevaksi yhteisön säädökseksi vuoteen 2008 mennessä. Tiedän, että tämä aikataulu on kunnianhimoinen, mutta ymmärtääkseni te ehdotatte vielä kunnianhimoisempaa aikataulua eli ehdotuksen antamista vuoteen 2007 mennessä.
Olen iloinen siitä, että jäsen Bersanin mietinnössä tuetaan joitakin yhteisen yhtenäistetyn yhtiöveropohjan luomiseen liittyvistä perustavaa laatua olevista tekijöistä, kuten vakiinnuttamismenetelmän ja veropohjan jakoa koskevan menetelmän kehittämistä jäsenvaltioissa. Samoin olen mielissäni siitä, että mietinnössä tuetaan komission kantaa, että uuden veropohjan olisi oltava yrityksille vapaaehtoinen, ja ettei mietinnössä langeta käsittelemään veroasteita. Nykyinen työmme koskee veropohjaa eikä veroastetta.
Kuten tiedätte, kaikki jäsenvaltiot eivät tällä hetkellä kannata innokkaasti yhteistä yhtenäistettyä yhtiöveropohjaa. Tavoitteenamme on kuitenkin esitellä ehdotus kullekin 25 jäsenvaltiolle, joten mietintönne on tärkeä lisäkeino komissiolle, kun yritämme suostutella ajatusta nyt vastustavia hyväksymään sen asiasta käytävissä tulevissa keskusteluissa. 

Christoph Konrad,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, aloitan kiittämällä jäsen Bersania yhteistyöstä tämän mietinnön laatimisessa. Tuloksena on todellakin kompromissi, mitä haluan korostaa. Ryhmässämme esiintyy nimittäin tietysti myös muita mielipiteitä, ja voinkin kertoa komission jäsenelle, että tätä Euroopan unionin laajuista toimenpidettä vastustetaan paitsi jäsenvaltioissa myös ryhmämme eli Euroopan kansanpuolueen ryhmän edustajien keskuudessa.
Yhtenäistetyn yhtiöveropohjan lisäksi vastustetaan ajatusta Euroopan unionin yhtenäisestä yhtiöverosta, joka nousee tuon tuostakin esille tässä keskustelussa.
Missä siis minä Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän varjoesittelijänä näen erityisiä ongelmia? Mielestäni on käytännöllisesti katsoen väistämätöntä, että jos aloitetaan puhumalla veropohjasta, niin päädytään seuraavaksi keskustelemaan jäsenvaltioiden veroasteista, mutta juuri tuon asian kanssa emme halua olla missään tekemissä. On käsitettävä, että veropohjaa yhdenmukaistettaessa joudutaan tunkeutumaan syvälle kansallisvaltioiden veronkantoa koskevaan toimivaltaan. Emme halua osallistua mihinkään tällaiseenkaan. Eurooppalaisten yritysten veropohjaa luotaessa on pidettävä mielessä, että yritykset – esimerkiksi DAX-yritykset – toimivat jo nyt kansainvälisten tilinpäätösstandardien mukaisesti. Tämä tosiasia meidän on hyväksyttävä. Arvoisa komission jäsen, jos alamme soveltaa veropolitiikkaa Euroopan unionin laajuisesti, on otettava huomioon, ettei se ole kaukana Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksessa kuvaillusta toimivallasta veropolitiikan alalla. Tämä on pidettävä mielessä.
Lopuksi toteaisin, että se, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen on määrä huomenna antaa tuomionsa Marks [amp] Spencer -asiassa, ainoastaan korostaa sitä ilmeistä seikkaa, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön avulla ulotetaan Brysselin vaikutusvaltaa yhä laajemmalle. Tämäkin olisi otettava huomioon tässä keskustelussa. Haluankin painottaa, että olisi erehdys antaa Euroopan unionin yhteisen lainsäädäntöjärjestelmän kehittyä järjestelmäksi, joka perustuu tuomarien tekemiin päätöksiin. Ainakaan minä en voisi hyväksyä sitä. 
Antolín Sánchez Presedo,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Kovács, hyvät parlamentin jäsenet, yritysverotus Euroopan unionissa vaikuttaa sisämarkkinoiden toimintaan, eurooppalaisten yritysten kilpailukykyyn ja jäsenvaltioiden välisiin verotussuhteisiin. Yritysverotus on erittäin tärkeää Lissabonin strategian käynnistämiselle ja siihen sisältyvien kasvua ja työllisyyttä koskevien tavoitteiden saavuttamiselle.
Se, että yrityksiin sovelletaan 25:tä erilaista veroa, luo esteitä rajatylittävälle toiminnalle, heikentää yritysten tehokkuutta ylirasittaen niitä suuremmilla kuluilla ja aiheuttaa monia verotukseen liittyviä ongelmia jäsenvaltioille sekä monimutkaistaa petosten ja veronkierron torjuntaa sekä kaksinkertaiseen verotukseen ja useissa eri jäsenvaltioissa toimivien konsernien välisiin suhteisiin liittyvien asioiden käsittelyä.
Nykyisten säädösten erilaisuudet estävät jäsenvaltioiden välisen taloudellisen koordinoinnin tällä alalla ja kannustavat yrityksiä käyttämään hyväkseen verotuksen optimointimenetelmiä. Tämä voi vaikuttaa yritysten välisten kilpailuolosuhteiden tasapuolisuuteen ja luo oikeudellista epävarmuutta, minkä vuoksi on turvauduttava yhä useammin oikeusjärjestelmään.
Haluan kiittää esittelijää, jäsen Bersania, siitä, että hän on käsitellyt mietinnössään kaikkia näitä näkökohtia tasapainoisesti ja täsmällisesti sekä saavuttanut merkittävän laajan yksimielisyyden talous- ja raha-asioiden valiokunnassa. Sellaisen oikeuskehyksen luominen, jolla otetaan käyttöön yhteinen yhtenäistetty veropohja yhteisössä toimiville yrityksille, on keskeinen väline esiin tulleiden ongelmien ratkaisemisessa. Lainsäädännön avulla avoimuus lisääntyy, joten eri jäsenvaltioita voidaan vertailla yhtenäisesti ja edistää niiden välistä verotuksen alan koordinointia Lissabonin strategian uudelleenkäynnistämiseksi hyväksyttyjen integroitujen suuntaviivojen mukaisesti.
Mietintö on kunnianhimoinen. Sen tavoitteena on yhdenmukaistaa verotusta ensimmäistä kertaa välittömän verotuksen alalla. Mietinnössä vaaditaan komissiota esittämään lainsäädäntöehdotus vuoteen 2007 mennessä ja pyritään pääsemään eroon siitä haitasta, ettei tällä alalla edistytä lainsääntötyössä. Yhteisen veropohjan saavuttaminen itsessään on paitsi arvokasta myös välttämätöntä tulevalla kehitykselle.
Kaikkien näiden syiden vuoksi tuemme mietintöä täysin, ja parlamentin laaja tuki on mielestämme hyvin myönteinen asia. Näin ollen ei ole epäilystäkään siitä, ettemmekö haluaisi edistyä tämän historiallisen merkkipaalun suhteen. 
Margarita Starkevičiūtė,
   . Viime aikoina olemme kiinnittäneet yhä enemmän huomiota veropolitiikkaan, vaikka se on pikemminkin kansalliseen politiikkaan kuuluva asia. Valitettavasti keskusteluissa on rajoituttu yksittäisten verojen tarkasteluun eikä ole arvioitu kunkin verotyypin kokonaisvaikutusta talouteen. Tuloveron tarkoituksena on edistää tarjontaa tai, kuten usein sanotaan, yrittäjyyttä. Nämä asiat vaihtelevat maittain ja riippuvat eri tekijöistä, kuten perinteistä, koulutuksesta ja historiallisesta kokemuksesta. Näin ollen on selvää, että eri maissa tarvitaan erilaisia toimia yrittäjyyden edistämiseksi, ja sen vuoksi voittojen verotukseen on sovellettava erilaisia veroasteita.
Ryhmäni ei hyväksy tarkistuksia, joissa ehdotetaan jonkinlaista voittojen verotuksen veroasteiden yhtäläistämistä. Tästä huolimatta kannatamme jäsen Bersanin mietinnössä esitettäviä ehdotuksia, jotka koskevat yhteisen veropohjan laskennan ja täytäntöönpanomenettelyn kehittämistä. Mielestämme yhteisen veropohjan käyttöönoton avulla voidaan ensinnäkin hyödyntää entistä paremmin yhtenäismarkkinoiden tarjoamat edut ja toiseksi saada yrittäjien kyvyt esiin paitsi heidän kotimaissaan myös koko Euroopan unionissa. Tämä edistää osaltaan myös yrittäjyyden perinteen kehitystä ja helpottaa globalisaation asettamiin haasteisiin vastaamista. Miksi sitten olemme huolissamme? On kaksi kysymystä, jotka huolestuttavat meitä ja joita olisi mahdollisesti vielä tarkasteltava lainsäädäntötyön aikana. Ensimmäinen kysymys koskee tapoja estää epäreilu kilpailu tilanteessa, jossa pieniin yrityksiin sovelletaan niiden kotimaassa laajempaa veropohjaa ja suuremmat yritykset, jotka toimivat useammissa maissa, voivat valita näissä maissa käytettävistä veropohjista edullisimman. Toinen koskee kysymystä, kuinka voitoista kerätyt verot jaetaan eri maiden kesken, kun yritys toimii useassa maassa ja käyttää yhtenäistä menetelmää tuloveron laskemiseksi. 
Sahra Wagenknecht,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, minusta Euroopan unionin laajuisen yritysverotuksen yhdenmukaistamista koskevan kysymyksen on jo aika tulla käsiteltäväksemme. Se, että EU:ssa on rinnakkain käytössä 25 erilaista verojärjestelmää, jotka eroavat toisistaan selvästi paitsi veroasteiden myös voiton laskentamenetelmän suhteen, on kymmenen viime vuoden aikana johtanut ennen kaikkea siihen, että yritysveron osuus julkisten varojen lähteenä on laskussa ja yhä suurempi osa verorasituksesta kohdistuu kansalaisiin, jotka ansaitsevat tavanomaista palkkaa työskentelemällä jonkun muun palveluksessa, tai kuluttajiin. Viimeksi mainittu tilanne on pahin vaihtoehto, kun tarkastellaan vaikutuksia yhteiskuntaan ja talouskasvuun. Nimenomaan tällä tavalla annetaan erityisesti suurille monikansallisille yrityksille kaikki mahdollisuudet minimoida verorasituksensa. Siirtohinnoittelu ja tappioiden siirrot ovat niille vain kaksi suosituinta tapaa varmistaa, että voitot näkyvät kirjanpidossa juuri siellä, missä verottaja on vähiten kärkäs ojentamaan kätensä.
Tällaisen verojen polkumyynnin lisäksi erilaisten verojärjestelmien olemassaolo on aiheuttanut kilpailua veroasteiden pienentämiseksi. Esimerkiksi keskimääräinen yhtiöaste on laskenut yhteensä 15 prosenttiyksikköä EU:n vanhoissa jäsenvaltioissa 1980-luvun lopulta lähtien. Esimerkiksi eräs Mannheimin yliopistossa tehty pitkäaikainen tutkimus osoittaa, etteivät nämä vähennykset ole millään tavalla nimellisiä. Tutkimuksen mukaan Euroopan 50 suurimman yritysryhmittymän tosiasiallisesti maksama veromäärä oli 36 prosenttia vuonna 1988 ja pelkästään 31 prosenttia vuonna 2000, mikä tarkoittaa, että on annettu pois ja heitetty hukkaan miljardeja euroja valtion tuloja. Kummallista kyllä, Euroopan johtava maa verojen polkumyynnissä – erityisesti, kun on kyse yritysveroista – ei ole sen paremmin mikään Itä-Euroopan valtio kuin Irlantikaan, vaan Saksan liittotasavalta – jota pidetään korkean verotason maana. Siellä entinen Schröderin hallitus ajoi läpi verouudistuksen – perustellen toimiaan viittaamalla Euroopassa käytävään verokilpailuun – ja pysäytti yhtiöverotuoton kehityksen kertakaikkisesti. Tämä mielettömyys, jossa yritykset saavat valtavia voittoja samanaikaisesti kuin ne osallistuvat yhä vähemmän koko yhteisön rahoitukseen ja jossa keski- ja pienituloisten – sekä kulutusverojen välityksellä jopa eläkeläisten ja työttömien – on korvattava vajaus, voidaan lopettaa ainoastaan yhdenmukaistamalla verot koko Euroopan unionin alueella.
Mielestäni ei kuitenkaan riitä, että yhdenmukaistetaan vain veropohja. Tarvitaan kiireesti Euroopan unionin laajuista vähintään 40 prosentin vähimmäisveroastetta yritysten voitoille ja laajaa veropohjaa. Verojen polkumyyntiä esiintyy kaikkialla, ja tämä on ainoa keino pysäyttää se välittömästi. 
John Whittaker,
   Arvoisa puhemies, yksi hyvän verotuksen periaatteista on varmuus sekä arviointiperusteista että veroasteesta. Tästä huolimatta ainoa asia, joka tiedetään yhtiöveropohjan yhdenmukaistamista koskevista ehdotuksista, on se, että ne luovat epävarmuutta.
Jos neuvotteluja käydään samalla tavoin kuin esimerkiksi neuvotteluja eurooppayhtiön säännöistä, vie vuosikymmeniä ennen kuin saamme sovittua asian. Veroasteiden ja verotussääntöjen jatkuvat muutokset sekä tulevien muutosten mahdollisuus haittaavat liiketoimintaa. Tässä mietinnössä, kuten tätä aihetta käsittelevissä varhaisissa komission kertomuksissakin, hyväksytään ilman muuta se, että yhtenäismarkkinat on pyrittävä epäilemättä toteuttamaan luomalla yrityksille tasavertaiset toimintaedellytykset, joita on käytännössä hyvin vaikea saavuttaa.
Jos yhtiöveropohja aiotaan yhdenmukaistaa, miksi pidetään itsepintaisesti kiinni siitä, ettei veroasteitakin olisi yhdenmukaistettava? Siinä ei ole mitään järkeä. Jäsen Konradin tavoin minäkin uskon, että yhtenäiset veroasteet ovat tulevana tavoitteena, vaikka asia nyt kielletäänkin. Yksittäisissä jäsenvaltioissa, etenkin vanhoissa jäsenvaltioissa, verotussääntöjen yksinkertaistamisesta olisi paljon hyötyä, mutta tämän on oltava kyseisten jäsenvaltioiden päätettävissä. Jos jäsenvaltiot katsovat, että rajatylittävä yhteistyö verotuksen alalla on tarpeen, tämänkin olisi oltava niiden oma asia eikä komission tai Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asia.
Suosittelen, että asian annettaisiin olla. Tällöin menestyviä ja investointeja houkuttelevia maita olisivat sellaiset maat, joissa veroasteet olisivat alhaisimmat sekä joissa arviointi- ja kantomenetelmät olisivat yksinkertaisimmat ja vähiten byrokraattiset. Verotusta voidaan kehittää yrityksien kannalta suotuisammaksi nimenomaan yksittäisten jäsenvaltioiden omasta aloitteesta ja markkinavoimien vaikutuksen avulla. Pelkään, että se, että Euroopan unioni pakottaa toimiin, on väärä tapa uudistaa verotusta. 
James Hugh Allister (NI ). –
   Arvoisa puhemies, minusta on aivan selvää, että komission ehdotus on kiistattomasti hyökkäys jäsenvaltioiden yksinomaista toimivaltaa vastaan verotuksen alalla. Yhteinen veropohja johtaisi väistämättä yhteisiin veroasteisiin. On selvää, että Bryssel pyrkii saamaan yritysverotuksesta päättävän viranomaisen aseman kansallisvaltiolta itselleen käyttämällä viekkaasti hyväksi tätä ehdotusta.
Monissa maissa yhtiöveron kansallinen valvonta on ollut keskeinen ase käytettävissä olevien toimien joukossa, kun maat ovat taistelleet kansainvälisistä sijoituksista. Tätä seikkaa havainnollistavat hyvin Viro, jonka talous kasvaa, ja Irlannin tasavallan kokemukset. Näin ollen verojen yhdenmukaistaminen riistäisi jäsenvaltioilta oikeuden sopeuttaa verotusjärjestelmäänsä omien tarpeidensa mukaan ja tukahduttaisi kansalliset aloitteet kaikkialla Euroopan unionissa taas uudella mitätöivällä yhden koon ratkaisulla. Talouskasvun kannalta riippumattomuus ja toimintavapaus ovat nimittäin välttämättömiä, samoin kuin kansallisen jouston lisääminen eikä sen vähentäminen. Esimerkiksi omalla alueellani Pohjois-Irlannissa yhtiöveroa olisi pienennettävä huomattavasti, jotta voitaisiin edistää sijoituksia ja vähentää näin liian suurta riippuvuutta julkisesta sektorista. 
Alexander Radwan (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, keskustelumme aiheena on tänään yhteinen veropohja, joka on periaatteessa varmasti myönteinen asia, ainakin pienten ja keskisuurten yritysten näkökulmasta sekä erityisesti sen kannalta, että helpotetaan niiden toimintaa yhtenäismarkkinoilla.
Veropohjaa ja veroastetta ei aina voida erottaa toisistaan selvästi, koska veropohja vaikuttaa eittämättä verojen luokitteluun ja sisäisiin tasapainoihin. Tämä onkin tietysti pidettävä mielessä, kun harkitaan komission seuraavia toimia. Emme halua, että eri verojärjestelmiä lähennetään peitellysti jollakin tavalla toisiinsa. Mielestäni on komission edun mukaista, ettei näin tapahdu, jos komissio haluaa edistyä asiassa yhdessä jäsenvaltioiden kanssa.
Lopuksi haluan todeta – ja puhun nyt ryhmäni puolesta – että kannatamme epäilemättä verokilpailua. Riittää, että kuvitellaan, mitä tapahtuisi, jos Euroopan unionin 25 jäsenvaltion valtiovarainministerit lukittaisiin samaan huoneeseen ja päästettäisiin ulos vasta, kun valkoinen savu olisi noussut ja he olisivat sopineet verojen yhdenmukaistamisesta. Jos tekisimme näin, Euroopan unionista tulisi korkean verotason alue, mitä emme halua.
Ennen kuin istuudun, haluan tuoda esiin vielä yhden asian. Esitän sen kysymyksen muodossa, eli miten saavutamme yhteisen veropohjan? Tähän vastataan poikkeuksetta, että on hyödynnettävä kansainvälisiä tilinpäätösjärjestelmiä. Tarkoitukseni ei ole tarkastella, ovatko nämä järjestelmät hyviä vai huonoja tai miten ne pannaan täytäntöön, mutta kyse on joka tapauksessa prosessista, johon EU:n päätöksenteolla on tuskin mitään vaikutusta. Onkin hyvin kummallista, että poliitikot suosittelevat, että tätä järjestelmää käytetään ohjeena, kun yhteinen veropohja otetaan käyttöön. Jos tehtäisiin näin – ja varoitan parlamenttia, neuvostoa ja komissiota tekemästä niin – se tarkoittaisi, että päättäjät olisivat antautuneet ja luovuttaneet pois olennaista toimivaltaansa tällä alalla, emmekä voi lähteä sellaiselle tielle. 
Mia De Vits (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, suhtaudun myönteisesti komission ehdotukseen ja Bersanin mietintöön sisältyvään ehdotukseen, joka koskee yhteisen yhtiöveropohjan käyttöönottoa. Se lisää avoimuutta, mistä on hyötyä taloudelle ja työllisyydelle.
On kuitenkin todettava, että Marks [amp] Spencer -asian johdosta, johon jo viitattiin, keskustelu koskee hyvin pian verojen yhdenmukaistamista, pidimmepä siitä tai emme. Tämän vuoksi pyytäisin jäseniä kiinnittämään huomiota tarkistuksiin, jotka noin 40 kollegaa ja minä olemme jättäneet käsiteltäviksi, emme verojen yhdenmukaistamiseksi vaan vähimmäisveroasteen käyttöönottamiseksi yritysverotuksessa. Tämän tarkistuksen ansiosta jäsenvaltioiden välinen verokilpailu olisi mahdollista, mutta kilpailu olisi oikeudenmukaista, etenkin yritysten näkökulmasta. Tarkistuksella varmistetaan, että varoja kerätään riittävästi yhteiskuntamallimme rahoittamiseen ja että valtiolle jää riittävästi varoja sellaisten asioiden kuin yritysten tarvitsemien infrastruktuurien rahoittamiseen.
Haluaisin tässä yhteydessä lainata Unkarin sosiaaliasiain ministeriä Kinga Gönczia, joka on sitä mieltä, että yhä alhaisemmat verot eivät sovi yhteen eurooppalaisen yhteiskuntamallin kanssa ja vaarantavat sosiaaliturvan rahoituksen. Vaikka veronalennuksilla voidaan saavuttaa lyhytaikaisia etuja, on mahdollista, että niiden vaikutuksesta meiltä loppuvat pian varat, joita tarvitaan vaurauden takaamiseen ja yhteiskuntamallin toteuttamiseen, ja tämän haluamme välttää. Meillä on jo vähimmäisveroaste pääomatuottoverotuksessa ja haluamme sellaisen vastaisuudessa myös yhtiöverotukseen. 
José Manuel García-Margallo y Marfil (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, aloitan selventämällä, mistä puhumme. Komission jäsenen McCreevyn puheenvuoron perusteella minusta näyttää nimittäin siltä, etteivät hänen ajatuksensa sovi yhteen komission jäsenen Kovácsin ajatusten kanssa itse komissiossa eivätkä tietysti tämän parlamentin ajatusten kanssa edes sen osalta, mistä aiheesta keskustellaan.
Keskustelemme nyt nimenomaan yhteisten sääntöjen laatimisesta veropohjan määrittelemiseksi. Emme puhu veroasteiden yhdenmukaistamisesta tai lähentämisestä, vaan veroasteet jäävät edelleen jäsenvaltioiden asiaksi.
Nyt kun tämä on selvitetty, haluan kertoa, miksi kannatan veropohjan yhtenäistämistä sekä miksi hyväksyn jäsen Bersanin mietinnön ja arvostan sitä. Ensinnäkin siksi, että uskon toimiviin sisämarkkinoihin. Toimivilla sisämarkkinoilla ei voida odottaa, että kaikkialla näillä markkinoilla toimivat yritykset, monikansalliset yhtiöt, noudattaisivat 25 maan erilaisia sääntöjä siitä, mikä määritellään verotettavaksi tuloksi ja mitkä menot ovat vähennyskelpoisia.
Toinen syy on se, että olen Euroopan unionin kansalaisten puolella. Euroopan unionin kansalainen, joka haluaa sijoittaa säästönsä yritykseen, voi arvioida yritysten varoja selkeämmin, jos ne on kaikki määritelty samojen sääntöjen mukaisesti.
Kolmas syy on se, etten pidä veropetoksista. Veropohjan yhtenäistämisen avulla voidaan mielestäni poistaa siirtohinnoittelu ja yritysten toimintojen sijoittaminen sellaisiin maihin, jotka ovat sallivimpia sen suhteen, ettei jotain menoerää oteta huomioon tai voidaanko jokin toimi vähentää.
Viimeisenä syynä on se, että jos toteamme täällä, että puollamme jäsenvaltioiden välistä verokilpailua, kilpailusta tulee reilumpaa, avoimempaa ja sanoisinko raaempaa, jos eri jäsenvaltioissa sovelletaan eri veroasteita – niiden haluamia veroasteita – yhtenäisiin realiteetteihin. Tämä olisi nimittäin ainoa laskentatapa.
Arvoisa puhemies, lopuksi varoituksen sana. Jos me emme ryhdy toimiin, kuten olemme tehneet menettelysääntöjen tapauksessa, Euroopan yhteisöjen tuomioistuin tekee sen, ja tällöin tämän parlamentin on syytä hävetä. 
Pervenche Berès (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, toivon, että parlamentti antaa jäsen Bersanin erinomaisesta mietinnöstä äänestäessään voimakkaan tukensa keskusteluihin, jotka komission jäsenellä on edessään, olipa sitten kyse neuvostossa tai komission jäsenten kollegiossa käytävistä keskusteluista. Arvoisa komission jäsen, tiedän, kuinka paljon asiassa on edistytty sen jälkeen, kun se otettiin keskustelun kohteeksi, ja tiedän, että harkitsette tehostetun yhteistyön menettelyjä. Toivotaan, ettei meidän ole pakko lähteä sille tielle. Olemme kuitenkin sitä mieltä, että tapanne lähestyä tätä asiaa ja todellinen halunne edistyä asiassa ovat hyvin myönteisiä merkkejä.
Toinen huomioni on, että verotus voi vaikuttaa sisämarkkinoihin. Kaikkien niiden, jotka käyttävät täällä kaiken aikansa kehottaen meitä parantamaan sisämarkkinoiden toimintaa, olisi tunnettava mielenkiintoa sitä kohtaan, että liiallinen verokilpailu voi vaikuttaa olennaisesti sisämarkkinoiden toimintaan, etenkin rajatylittävien vaikutusten vuoksi.
Tässä mietinnössä esitetään tavallaan paradoksi. Toivon, että voimme päästä yksimielisyyteen Bersanin mietinnöstä, mutta siihen kätkeytyy silti muutamia mielipide-eroja. Kannatetaanpa sitten verokilpailua tai veroasteiden yhdenmukaistamista, tätä veropohjan yhdenmukaistamista tarvitaan joka tapauksessa.
Otetaan siis tämä ensimmäinen askel yhdessä, vaikka tiedämme – kuten huomasimme asiantuntijoiden kuulemistilaisuuksien aikana – että veroasteiden osalta on vielä paljon tehtävää ja että tietyn vaihteluvälin asettaminen ei sulje kokonaan pois mahdollisuutta kilpailuun. Tämän toimenpiteen avulla vain annetaan mahdollisuus luoda sisämarkkinoille terveet ja toteutettavissa olevat olosuhteet Lissabonin strategian tavoitteiden mukaisesti. 
John Purvis (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, kannatan mielelläni jäsen Bersanin mietintöä suurelta osin. Hän on ollut suureksi avuksi sopiessaan meidän PPE-DE-ryhmän jäsenten kanssa kompromisseista.
Kannatan kuitenkin joitakin ryhmäni esittämiä tarkistuksia, joilla poistettaisiin johdanto-osan kappaleen I viimeinen lauseke, joka koskee epäoikeudenmukaista verokilpailua, ja kohta 2, joka sekin koskee verokilpailua. Tällä ehdotuksella ei ole mitään tekemistä veroasteiden yhdenmukaistamisen kanssa. Haluan, että jäsenvaltiot kilpailevat keskenään veroasteilla. Olen kuitenkin sitä mieltä, että yhteinen yhtiöveropohja on jäsenvaltioiden välisen kilpailun kannalta edullista ja hyödyllistä eurooppalaisilla yhtenäismarkkinoilla toimiville yrityksille. Tiettyyn jäsenvaltioon sijoittautumisen tai sijoittamisen suhteellista veroetua toiseen jäsenvaltioon verrattuna voidaan tarkastella vain, jos käytössä on yhteinen veropohja. Tämä asettaa jäsenvaltioille paineita luoda yrityksiämme houkuttelevat verotusolosuhteet sekä käyttää ja budjetoida julkisia varoja tehokkaasti ja huolellisesti.
Jotkut valtiovarainministerit saattaisivat valittaa, että yhteinen veropohja voisi rajoittaa heidän mahdollisuuksiaan tarjota tiettyjä kannustimia esimerkiksi tutkimukselle ja kehitykselle. Minun mielestäni kannustimet olisivat sopusoinnussa yhteisen veropohjan kanssa, jos ne ovat täysin läpinäkyviä. Ne eivät eroaisi vaihtelevista yhtiöveron yleisistä veroasteista ja olisivat sallittuja selkeiden ja yksinkertaisten sääntöjen mukaisesti.
Pyydän komission jäsentä vahvistamaan, että kaikissa mahdollisissa ehdotuksissa, joita hän aikoo esittää, sallitaan tällaiset selkeät ja läpinäkyvät verotuet. Jos on näin, kannatan mielelläni jäsen Bersanin mietintöä ja onnittelen häntä mietinnön johdosta. 
Harald Ettl (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, yksi seuraus yhteisen verostrategian puutteesta on se, ettei Euroopan sydämessä voida enää ylläpitää valtioiden tarjoaman sosiaaliturvan entistä tasoa. Tämä taas on yhä enemmän syynä siihen, että työpaikat siirretään muualle ja menetämme ne. Ensisijaisena tavoitteenamme onkin nyt oltava yhdenmukaistaa voittojen laskentaan liittyvät kaupan ja verotuksen alan säädökset. Nykyään edes veroasiantuntijat eivät pysty saamaan yleiskäsitystä siitä, mitä yli kansallisten rajojen toimivat yritykset todella tekevät. Veropohjat on yhdenmukaistettava ja yritysverojärjestelmät on paitsi yhdenmukaistettava myös tehtävä avoimiksi ja vertailukelpoisiksi. Lisäksi on päästävä eroon verohuojennuksista ja erityisistä yritysvyöhykkeistä, joilla ei ole enää mitään yhteyttä verokilpailuun. Neuvosto ei voi enää katsella toimettomana kuin katsomosta sillä aikaa kun yritämme selvitä epäterveistä kilpailuvääristymistä, joihin neuvoston veropolitiikka yhä useammin johtaa. Siitä voitaisiin vielä juuri ja juuri selvitä, mitä Irlannissa tehdään, mutta sama tilanne kymmen- tai kaksitoistakertaisena olisi liikaa. Arvoisa komission jäsen, kuka vastaisi tästä aiheutuvista kuluista – työläisetkö? 
Gunnar Hökmark (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, asia on ymmärretty väärin täällä parlamentissa, jos luullaan, että nimenomaan korkeilla veroasteilla saadaan hyvä sosiaaliturva. Asia ei ole näin. Sosiaaliturva luodaan nimittäin kasvavilla investoinneilla, uusilla työpaikoilla sekä suurilla ja lisääntyvillä verotuloilla.
Se Euroopan maa, jolla on kaikkein korkeimpiin kuuluvat yhtiöveroasteet, Saksa, saa vähemmän verotuloja suhteessa kansantalouteen kuin esimerkiksi Slovakia, jossa yhtiöveroaste on alhainen, mutta veroaste on kiinteä. Ne maat, joissa veroasteet ovat alhaisia – ja jotka saavat uusia sijoituksia ja uusia työpaikkoja – eivät ole uhkana sosiaaliturvalle. Mielestäni Euroopan unionissa, jossa on 20 miljoonaa työtöntä, on syytä olla itsekriittinen sen suhteen, miten politiikkamme on toiminut.
Asian ydin on, että verojärjestelmä, joka on selkeä, avoin ja ennustettavissa, luo hyvät perusedellytykset sijoituksille ja uusille työpaikoille. Tämä ilmenee selvästi maista, joissa talouskasvu on Euroopan unionin suurinta. Yhteisen veropohjan ja yhteisen veronlaskentamenetelmän käyttöönotto ei tarkoita verojen yhdenmukaistamista. Päinvastoin on hyvä asia, että jokainen maa voi valita sellaisen yhtiöveron tason, joka sopii parhaiten kyseisen maan olosuhteisiin.
On hyvä, että on kilpailua. Myös avoimuus on hyvin toivottavaa, jotta voidaan havaita, missä maissa todella on korkeat veroasteet ja missä alhaiset. Ei ole totta, että jotkin uusista jäsenvaltioista harjoittaisivat verojen polkumyyntiä, kuten Saksan entinen liittokansleri Gerhard Schröder väitti. Päinvastoin juuri ne maat, joissa on paljon porsaanreikiä sekä muuttuvat ja ennalta arvaamattomat verojärjestelmät, vaikeuttavat pienten yritysten toimintaa ja estävät uusia sijoituksia. Tämän vuoksi kannatan tätä mietintöä ja onnittelen jäsen Bersania hyvästä työstä. 
Ieke van den Burg (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin sosiaalidemokraattisen puoleen ryhmän viimeisenä puhujana minäkin haluan tietysti onnitella jäsen Bersania mietinnöstä. Lisäksi haluan kuitenkin kiittää muutamia Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän sekä Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän varjoesittelijöitä ja jäseniä siitä tavasta, jolla he ovat käsitelleet tätä asiaa. Haluan myös yhtyä jäsen García-Margallo y Marfilin näkemykseen ja todeta, että olen iloinen siitä, että juuri komission jäsen Kovács hoitaa tätä asiaa, mieluummin kuin hänen kollegansa komission jäsen McCreevy, joka vieraili hiljattain luonamme.
Välittömät verot, kuten olemme huomanneet tämän keskustelun aikana, ovat aihe, joka herättää suuria tunteita ja aiheuttaa kiistoja. Parlamentin onkin aina ollut vaikea sopia yhteisistä kannoista tällä alalla; näin kävi erityisesti edellisen istuntojakson aikana. Tästä huolimatta minusta tuntuu siltä, että tällä kertaa onnistumme. Toivon, että myös komission jäsen Kovács onnistuu pääsemään yksimielisyyteen neuvoston kanssa tai ainakin useiden jäsenvaltioiden kanssa. Olen iloinen siitä, että terve järki voittaa ideologisen sapelinkalistelun.
Terve järki pakottaa minut tarkastelemaan myös Euroopan unionin vaatimatonta osaa tässä kaikessa. Haluan sanoutua täydellisesti irti siitä kommentista, joka esitettiin täällä aikaisemmin ja joka koski Brysselin halua ottaa valtaa jäsenvaltioilta, sekä muista vastaavista kommenteista. Mielestäni on yksinkertaisesti välttämätöntä taata tällä alalla sisämarkkinoiden toiminta ja tasavertaiset toimintaedellytykset sekä varmistaa, että nämä jatkuvat keskeytymättä. Samoin on varmistettava järjestelmän yksinkertaisuus ja varmuus, joiden ansiosta yritykset voivat toimia Euroopan unionissa.
Ei ole sattumaa, että tätä yhteistä yhtenäistettyä veropohjaa koskeva vaatimus on tullut alun perin yritysmaailmasta. Vaatimus tulee poikkeuksetta yrityksiltä, myös UNICElta ja Round Table -järjestöltä. Asialla ei siis ole mitään tekemistä sen kanssa, että Euroopan unioni kaappaisi valtaa itselleen. Kyse on pelkästään teollisuuden toiveisiin vastaamisesta.
Mielestäni on tärkeää tarkastella, millainen olisi se tilanne, jossa kaikki hyötyvät. Jos kaikille on selvää, millaisella perustalla toimitaan, yritysten hallinnollinen taakka on pienempi eikä hallitusten tarvitse kilpailla veroasteilla summittaisesti. Monissa uusissa jäsenvaltioissa sovelletaan alhaisia veroasteita, mutta myös veropohja on laaja. Tämän vuoksi ratkaisu tähän veropohjan yhdenmukaistamisprosessiin on mielestäni veroasteiden lähentäminen paljon nykyistä lähemmäs toisiaan. Tarvitsemme tällaista avoimuutta. Keskustelut siitä, mitä myöhemmin tapahtuu ja millaisia vähimmäisveroasteita tai -haarukoita tai vastaavia rajoja mahdollisesti sovelletaan, käydään vasta myöhemmin. Nyt on tärkeää ottaa tämä ensimmäinen askel, ja voinkin kertoa komission jäsenelle Kovácsille, että hän voi luottaa meidän tukeemme. 
Gay Mitchell (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, kaikkein ensimmäiseksi toteaisin, ettei yhtiöveroasteiden tai -pohjien yhdenmukaistamiselle näyttäisi olevan sen parempia perusteita kuin omaisuus-, varallisuus- tai pääomatuottoverojenkaan yhdenmukaistamiselle. Ensinnäkin yhteinen yhtenäistetty veropohja on kansallisen itsemääräämisoikeuden ja toissijaisuusperiaatteen vastainen. Toiseksi komissio väittää, ettei se yritä yhdenmukaistaa veroasteita, mutta miten on mahdollista erottaa veropohjaa koskeva kysymys veroastetta koskevasta kysymyksestä? Eikö veropohjan yhdenmukaistaminen johtaisi veroasteen yhdenmukaistamiseen?
Jotkut kollegat ovat saattaneet sekoittaa veropohjan yhdenmukaistamisen yritysten tilien yhdenmukaistamiseen ja vaatimuksiin, jotka koskevat eri yritysten ja niiden tilien läpinäkyvyyttä. He ovat erehtyneet. Tilejä voidaan tietysti yhdenmukaistaa, mutta yhdenmukaistettuja tilejä voidaan sitten sopeuttaa verotusta varten jäsenvaltioissa, ja tästä jäsenvaltiot päättävät itse.
Kolmanneksi totean, että Euroopan komission ehdotus yhtiöveron yhdenmukaistamisesta perustuu oletukseen, että haitallisen verokilpailun johdosta siirrytään liikkuvan pääoman verottamisesta kohti suhteellisen liikkumattoman työvoiman verottamista ja että tämä kehitys on haitallista työllisyyden ja EU:n tavallisten kansalaisten kannalta. Mielestäni tämä oletus voidaan asettaa kyseenalaiseksi. Vaikka joissakin jäsenvaltioissa on alennettu yhtiöveroasteita, tähän on liittynyt sekä yhtiöveropohjan laajentamista että yritysten kannattavuuden paranemista. Esimerkiksi kotimaassani alhaisempi veroaste on moninkertaistanut saadut verotulot. Vuonna 1996 veroja kerättiin 385 miljoonaa euroa, ja vuonna 2004 summa nousi 5 707 miljoonaan euroon.
Lopuksi toteaisin, ettemme saisi unohtaa, että Lissabonin strategian tavoitteena on tehdä EU:sta maailman kilpailukykyisin talous vuoteen 2015 mennessä. Tien tasoittaminen vähimmäisveroasteille tai yhtiöveroon liittyvät suunnitelmat eivät estä yrityksiä etsimästä kilpailukykyisempiä veroasteita EU:n ulkopuolelta. 
Ján Hudacký (PPE-DE ).
   –Käsitys, että EU:n talouden nykyinen tila johtuu osittain perusongelmasta, joka liittyy alueen kilpailukyvyn puutteeseen verrattuna kehittyneisiin maihin, kuten Yhdysvaltoihin, hyväksytään laajalti. Verokilpailu vaikuttaa huomattavasti Euroopan unionin talouden tilaan. Tämä ilmenee parhaillaan selvimmin joidenkin vanhojen ja suurten jäsenvaltioiden alhaisena talouskasvuna verrattuna verouudistuksia ja muita voimakkaita rakenneuudistuksia toteuttavien uusien jäsenvaltioiden enemmistön nopeampaan kasvuun.
Poliittisen tahdon puuttuminen rakenneuudistusten toteuttamiseksi sivuutetaan usein kevyesti syyttämällä uusia jäsenvaltioita verojen polkumyynnistä ja väittämällä sitten, että epätasapainoa on korjattava yhdenmukaistamalla välittömiä veroja. Tämä yhtiöveropohjan yhdenmukaistamista koskeva keskustelu on seurausta tällaisista pyrkimyksistä.
Väite, ettei veropohjan yhdenmukaistaminen vaikuta veroasteisiin eikä sen vuoksi suoraan verokilpailuun, ei ole aivan oikea. Veropohja ja veroaste ovat jossain määrin toisistaan riippuvaisia riippuen yhtenäistetyn veropohjan laajuudesta sekä soveltamisalan ulkopuolelle jättämisistä ja vähennysten soveltamisalasta. Jos perustaksi otetaan esimerkiksi Saksan nykyinen malli, Slovakian olisi nykyisissä olosuhteissa nostettava veroastettaan, jotta verovirrat pysyisivät ennallaan.
Toisaalta ymmärrän väitteen, että veropohjan yhdenmukaistamisella lisättäisiin avoimuutta Euroopan unionissa käytössä olevien eri järjestelmien välillä, jolloin eri maiden välinen vertailu olisi helpompaa. Yritysten liiketoimiin liittyvien kustannusten pieneneminen ja tuomioistuimissa käsiteltävien riitojen määrän vähentyminen olisivat myös huomattavia etuja.
Arvoisa komission jäsen, Euroopan komission olisi mielestäni harkittava huolellisesti kaikkia näitä veropohjan yhdenmukaistamista koskevaan ehdotukseen liittyviä seikkoja, jotta voidaan säilyttää sopiva verokilpailun taso jäsenvaltioiden välillä, mikä on välttämätön edellytys Euroopan unionin kokonaiskilpailukyvyn lisäämiselle. 
László Kovács,
   . Arvoisa puhemies, olen kuunnellut parlamentin keskustelua hyvin kiinnostuneena. Minuun tekivät syvän vaikutuksen sekä parlamentin jäsenten tietämys asiasta että innostus ja mielenkiinto asiaan. Kuten jo totesin, olen mielissäni siitä, että mietintöluonnoksessa tuetaan niin paljon komission toimia, jotka liittyvät yhteiseen yhtenäistettyyn yhtiöveropohjaan.
Haluan kommentoida ehdotettuja tarkistuksia. Jäsen Konradin ehdotukset eivät aiheuta ongelmia komissiolle, joten voimme tukea niitä. Komissio ei kuitenkaan tue niitä tarkistuksia, jotka koskevat mahdollista vähimmäisveroastetta ja yhteisen yhtenäistetyn veropohjan käyttöä välineenä, jolla veroasteita lähennetään toisiinsa. Komissiolla ei ole pienintäkään aikomusta rajoittaa tasapuolista kilpailua ja yhdenmukaistaa veropohjaa. Haluamme ainoastaan parantaa verorasituksen läpinäkyvyyttä. Veroasteiden on edelleen kuuluttava jäsenvaltioiden toimivaltaan. Luulen, että jos puoltaisimme vähimmäisveroastetta, menettäisimme sekä jäsenvaltioiden ja yritysten antamaa arvokasta tukea. Loppujen lopuksi juuri nämä hyötyisivät eniten yhteisestä yhtenäistetystä veropohjasta. Näiden saaman hyödyn lisäksi kuluttajat hyötyvät yleisten taloudellisten etujen ansiosta.
Arvostan tuotekehitystä koskevaa tarkistusta ja myönnän, että tämä on tärkeä asia. Tästä huolimatta komissio ei suhtaudu myönteisesti tarkistukseen, koska tuotekehityksen verotuskohtelu on vain yksi niistä asioista, joita käsittelemme työmme aikana. Mielestäni olisi väärin korostaa tuotekehitystä tällä tavalla.
En puhu enempää tässä vaiheessa. Olen mielissäni Euroopan parlamentin asiaan osoittamasta kiinnostuksesta ja odotan innoissani mietinnöstä toimitettavan äänestyksen tulosta. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tiistaina klo 12.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Rouren laatima kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A6-0366/2005) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi Euroopan yhdenvertaisten mahdollisuuksien teemavuodesta 2007 – Tavoitteena oikeudenmukainen yhteiskunta (KOM(2005)0225 – C6-0178/2005 – 2005/0107(COD)). 
László Kovács,
   . Arvoisa puhemies, Euroopan unioni voi olla ylpeä saavutuksistaan syrjinnän torjunnan alalla. Niiden ansiosta olemme maailman edistyksellisimpiä alueita tässä suhteessa. Vuonna 2000 annettiin kaksi tärkeää direktiiviä: toisella kielletään rotuun perustuva syrjintä ja toisella uskontoon tai vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään taikka sukupuoliseen suuntautumiseen perustuva suora ja välillinen syrjintä työssä. Lainsäädäntö ei kuitenkaan yksinään riitä torjumaan syrjintää tehokkaasti. Monet jäsenvaltiot ovat myöhässä aikataulusta saattaessaan yhteisön lainsäädäntöä osaksi kansallista lainsäädäntöä, ja niissäkään maissa, joissa kansallinen lainsäädäntö on EU:n direktiivien mukaista, suuri yleisö ei tunne sitä eikä sitä panna täytäntöön asianmukaisesti.
Komissio on tämän vuoksi ehdottanut muun muassa, että vuosi 2007 nimettäisiin Euroopan yhdenvertaisten mahdollisuuksien teemavuodeksi. Tarkoituksena on tiedottaa kansalaisille sellaisen oikeudenmukaisen yhteiskunnan eduista, joka tarjoaa kaikille samanlaiset mahdollisuudet sukupuoleen, rotuun tai etniseen alkuperään, uskontoon tai vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään taikka sukupuoliseen suuntautumiseen katsomatta. Teemavuodella korostetaan monimuotoisuudesta saatavia etuja ja monimuotoisuutta sosioekonomisen elinvoiman lähteenä, joka Euroopan on tunnustettava ja jota sen on hyödynnettävä. Monimuotoisuus rikastaa Euroopan yhteiskunnallista kudosta ja on taloudellisen vaurauden tärkeä osatekijä.
Vuoden aikana keskusteluissa ja toimissa keskitytään kolmeen pääaiheeseen. Ensimmäinen aihe on kaikkien oikeus yhdenvertaiseen kohteluun ja suojaan syrjintää vastaan. Tärkeä osa toimia on saada suuri yleisö tiedostamaan, ettei yhdenvertainen kohtelu välttämättä tarkoita aivan samanlaista kohtelua, vaan että joskus eri tilanteissa tarvitaan erilaista kohtelua. Toinen aihe on sen tunnustaminen, että kaikki henkilökohtaisiin ominaisuuksiin katsomatta voivat myötävaikuttaa koko yhteiskuntaan. Tavoitteena on tiedottaa kansalaisille, mitä hyötyjä ja etuja monimuotoisuudesta saadaan Euroopassa. Kolmanneksi pyritään lisäämään aliedustettujen ryhmien osallistumista yhteiskunnan toimintaan. Käynnistetään keskustelu siitä, miten voitaisiin korjata tiettyjen ryhmien aliedustus ja lisätä niiden osallistumista yhteiskunnan toimintaan. Neljäntenä aiheena on kunnioitus ja suvaitsevaisuus niiden eri ryhmien välillä ja keskuudessa, joista Euroopan yhteiskunta muodostuu.
Kansalaisyhteiskunta ja työmarkkinaosapuolet osallistuvat täysimittaisesti teemavuoden täytäntöönpanoon. Teemavuoden täytäntöönpanon keskeisiin periaatteisiin kuuluu, että toimet hajautetaan kansalliselle tasolle. Jotta viesti saadaan tehokkaasti perille, teemavuoden toimien on kosketettava läheisesti kansalaisia. Lopuksi totean, että on varmistettava, että teemavuoden aikana ja kaikissa jäsenvaltioissa kiinnitetään yhtäläisesti huomiota kaikkiin perustamissopimuksen 13 artiklassa lueteltuihin syrjintäperusteisiin eli sukupuoleen, rotuun tai etniseen alkuperään, uskontoon tai vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään taikka sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvaan syrjintään. 
Martine Roure (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, ei ole institutionaalisia esteitä, jotka erottaisivat toisen ryhmän toisesta, eikä mikään estä ketään osoittamasta, mihin hän pystyy, ja saamasta siitä palkkiota. On perustettu erityisiä järjestelmiä erilaisten kokeiden ja kilpailujen muodossa, jotka johtavat ammattipätevyyden saavuttamiseen, jotta voidaan arvioida kunkin yksilön pätevyys. Kaikilla on periaatteessa erotuksetta mahdollisuus päästä korkeimpiin virkoihin.
Vaikka ihmiset ovat lainsäädännön mukaan yhdenvertaisia, he eivät kuitenkaan aina ole yhdenvertaisia todellisuudessa. Ainakin näyttää siltä, ettemme ole saavuttaneet yhdenvertaisia mahdollisuuksia. Huolimatta muutamista huomiota herättävistä sosiaalisen etenemisen esimerkkitapauksista, joihin viitataan erityisellä omahyväisyydellä, vaikka kyse on niinkin poikkeuksellisista tapauksista, ihmisillä ei ole yhdenvertaisia mahdollisuuksia menestykseen. Yhteiskunnassa, jossa kaikki sen jäsenet eivät voi osoittaa kykyjään, on vakavan turhautumisen ja jännitteiden siemenet. Tällainen tilanne ei ole eduksi sen paremmin tehokkuudelle kuin oikeudenmukaisuudellekaan.
Jos tilanne on todellakin tällainen noin kaksisataa vuotta ihmisoikeusjulistuksen antamisen jälkeen, meidän on selvitettävä, mistä tämä johtuu. Olisiko pääteltävä, ettei meillä ole minkäänlaisia onnistumisen mahdollisuuksia? Ovatko demokraattiset periaatteemme vain kangastus, ihanne, joka etääntyy yhtä nopeasti kuin pystymme lähestymään sitä? Kieltäydymme hyväksymästä tällaista näkemystä.
On totta, että eriarvoisuudet usein kasautuvat. Köyhien perheiden lapset eivät pääse keskimäärin yhtä todennäköisesti korkealle koulutustasolle kuin muut. Ihmiset, joiden koulutustaso on huono, eivät saavuta yhtä todennäköisesti korkeaa yhteiskunnallista asemaa tai saa hyväpalkkaista työpaikkaa. Millaisessa tahansa johtavassa asemassa olevien naisten määrä on vieläkin hyvin pieni, jopa äärettömän pieni. Valta on edelleen yleensä miesten etuoikeus. Vammaisilla ei vieläkään ole oikeutta asianmukaiseen paikkaansa yhteisöissämme. Homoseksuaalit joutuvat yhä liian usein syrjinnän kohteiksi, ja jotkut pitävät vieläkin tällaista tilannetta normaalina. Monet miehet, naiset ja lapset putoavat kelkasta ihonvärinsä tai etnisen alkuperänsä vuoksi.
Onko meillä oikeus vain sietää tällaista tilannetta? Onko meillä oikeus päätellä, ettei voida tehdä mitään sen hyväksi, että todellisuus vastaisi paremmin demokraattista ihannettamme? Esteet voivat näyttää valtavilta, yhteiskuntaan luonnostaan kuuluvilta osilta. Niiden olemassaolon kieltäminen ei kuitenkaan auta meitä niistä eroon pääsemisessä. Meidän on tunnustettava tosiasiat ja tuomittava ne. Syrjintä pakottaa ihmiset usein esimerkiksi vähän ammattitaitoa vaativiin ja epävarmoihin työpaikkoihin, joista lähes aina maksetaan huonoa palkkaa, ja sen vuoksi heidän elintasonsa on huono.
Tällaisen syrjinnän kohteeksi joutuvien ihmisten on vaikea saada kunnollista asuntoa ja terveydenhuoltopalveluja. Heillä ei ole käytännöllisesti katsoen mitään mahdollisuuksia edetä urallaan ammatillisen täydennyskoulutuksen avulla, ja heillä on vain vähän vapaa-ajanviettomahdollisuuksia.
Tällaisissa olosuhteissa heidän lastensa koulutus vaarantuu alusta alkaen. Lapsilta puuttuvat sellaiset aineelliset olosuhteet ja ihmissuhteet sekä sellainen tunneympäristö, joita he tarvitsisivat voidakseen suunnitella elämäänsä. Onkin olemassa huomattava vaara, että he päätyvät samanlaiseen tilanteeseen kuin vanhempansa.
Lyhyesti sanottuna huono lähtökohta synnyttää toisen huonon lähtökohdan. Henkilö, joka kärsii jonkinlaisesta sosiaalisen eriarvoisuuden vaikutuksesta on suuressa vaarassa kärsiä myös sen toisenlaisista vaikutuksista. Vaikka tämä haittojen kasautumiseen liittyvä ilmiö voidaan tunnistaa intuitiivisesti, sitä ei ole vielä tutkittu laajasti.
Kehottaisin tämän vuoksi neuvostoa ja komissiota sitoutumaan voimakkaasti kaikkien syrjinnän muotojen torjuntaan kaikissa Euroopan unionin maissa erityisesti Euroopan yhdenvertaisten mahdollisuuksien teemavuoden aikana.
Arvoisa komission jäsen, haluamme sitoutua asiaan voimakkaasti. Kuuntelimme, mitä sanoitte juuri äsken. Olimme tyytyväisiä siihen, mutta ymmärrätte varmasti, että aiomme seurata tarkkaan, miten suunnitelmat toteutetaan käytännössä. Lopetan muistuttamalla teitä, että 28. elokuuta 1963 Washingtonissa pitämässään kuuluisassa puheessa "" Martin Luther King ilmaisi toiveen, unelmansa maailmasta, jossa kaikki olisivat vapaita ja joka olisi kaikille oikeudenmukainen. Hän sanoi uneksivansa siitä, että hänen neljä pientä lastaan voisivat jonain päivänä elää kansakunnassa, jossa heitä ei arvosteltaisi heidän ihonvärinsä vaan luonteensa perusteella.
Olkoon meidän yhteinen unelmamme, että vuosikymmenen loppuun mennessä meillä on lopultakin Euroopan unioni, jossa ei esiinny syrjintää, Euroopan unioni, jossa annetaan jokaiselle lapselle mahdollisuus. Arvoisa komission jäsen, olkoon meillä yhteinen unelma. 
Patrick Gaubert,
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aluksi kiittää jäsen Rourea mietinnön laatimisesta. Euroopan unioni on sitoutunut edistämään perusoikeuksia ja yhdenvertaisia mahdollisuuksia. Meillä on maailman laajimpiin kuuluva syrjinnän vastainen lainsäädäntö. Miettikääpä kuitenkin seuraavaa asiaa: tietävätkö kansalaiset syrjinnän vastaisista EU:n direktiiveistä? Tietävätkö he, että kaikkien jäsenvaltioiden on saatettava nämä direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöään? Luulen, että vastaus on valitettavasti kielteinen. Tämän vuoksi Euroopan yhdenvertaisten mahdollisuuksien teemavuotta koskeva aloite on hyvin rakentava.
Näin mittava mediatapahtuma on tehokas keino lisätä tietoisuutta ja tiedottaa asiasta. Yhdenvertaisten mahdollisuuksien edistäminen on erityisiä toimia käsittävää toimintaa, jonka tavoitteena on auttaa heikommassa asemassa olevia ryhmiä luomalla tasapuoliset mahdollisuudet käyttää oikeuksia sekä saada tavaroita ja palveluita. Jotta yhdenvertaisuudesta tulisi totta, on torjuttava kaikenlaista syrjintää. Miehet ja naiset joutuvat päivittäin syrjinnän kohteeksi erityisesti sukupuolensa, alkuperänsä tai uskontonsa vuoksi, kun he yrittävät saada työpaikan tai käyttää palveluja. Tätä ei voida hyväksyä, emmekä voi enää sietää tällaista.
Toimet, joita EU tukee vuonna 2007, sekä tiedotus- ja valistuskampanjat ovat askel oikeaan suuntaan. On myös hyvin tärkeää, että tähän on todellista poliittista tahtoa. Kaikkien jäsenvaltioiden onkin yhdistettävä voimansa – poikkeuksetta. Etusijalle on edelleen asetettava syrjinnän vastaisen lainsäädäntömme täysimittainen täytäntöönpano. On huolestuttavaa havaita, että tiettyjä jäsenvaltioita on arvosteltu siitä, etteivät ne ole saattaneet alaan liittyviä EU:n direktiivejä asianmukaisesti osaksi kansallista lainsäädäntöään.
Parlamentin on lähetettävä huomenna voimakas viesti kansalaisillemme hyväksymällä tämä mietintö suurella enemmistöllä. Syrjinnän torjunta ei ole ainoastaan vasemmiston tai oikeiston asia. Tätä taistelua käyvät vakaumuksen naiset ja miehet, joilla on yhteinen tavoite: taistella ihmisoikeuksien kunnioittamisen puolesta ja erityisesti kaikenlaista syrjintää vastaan. 
Katalin Lévai,
   Tärkein seikka Euroopan parlamentin komission ehdotukseen antamassa vastauksessa on, että on torjuttava kaikkia syrjinnän muotoja. Tämän vuoksi olenkin erityisen tyytyväinen voidessani onnitella jäsen Martine Rourea tästä mietinnöstä. Haluan korostaa, että yhdenvertaisissa mahdollisuuksissa – ensimmäisenä Euroopan unionin muotoilemana ihmisoikeutena – on kyse horisontaalisesta alasta, joka ulottuu kaikille sektoreille. Tämän vuoksi yhdenvertaisten mahdollisuuksien toteuttamien ei voi olla äärimmäisen tärkeä tavoite pelkästään parlamentille, vaan sen on oltava sellainen myös koko EU:lle ja jäsenvaltioiden kaikille viranomaisille. Olen erityisen mielissäni siitä, että puhemies Borrell on muodostanut korkean tason tasa-arvovaliokunnan, ja olen ylpeä saadessani olla yksi sen jäsenistä. Haluaisin kiinnittää huomionne komitean hiljattain julkaistuun tärkeään asiakirjaan, jossa mainitaan, mitä etuja työyhteisöissä saadaan, kun niillä sovelletaan monimuotoisuuden periaatteita työvoimaa haastateltaessa ja palkattaessa. Työyhteisöt, joilla noudatetaan tällaista politiikkaa, yritykset, jotka ottavat huomion kulttuurisen monimuotoisuuden, ovat pitkällä aikavälillä kilpailukykyisempiä, ja joissain tapauksissa kokemus paransi myös tehokkuutta lyhyellä tai keskipitkällä aikavälillä. Näin ollen yhdenvertaisten mahdollisuuksien edistäminen ei ole este taloudellisen kilpailukyvyn parantamiselle vaan toimii tätä vahvistavana tekijänä. Haluan myös painottaa yksittäisten jäsenvaltioiden vastuuta yhdenvertaisten mahdollisuuksien teemavuoteen valmistautumisessa, ja ehdottaisin itsekin muutamia aloitteita. Olen järjestänyt Unkarin parlamentin ensimmäisen julkisen kuulemistilaisuuden, joka on ensi viikolla ja johon osallistuvat kansalaiset kertovat omista kokemuksistaan havainnollistaakseen syrjintää, jonka kohteeksi he ovat joutuneet. Eräs sokea tyttö, jota ei hyväksytty yliopistoon sokeuden vuoksi, ja nuori romaanimies kertovat siellä elämästään. Haluaisin, että tästä muodostuisi Unkarissa vakiintunut käytäntö ja että kotimaassani otettaisiin käyttöön vastaavanlaiset henkilökohtaiset kuulemiset kuin meillä on täällä. 
Sophia in 't Veld,
   . Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin kiittää esittelijää hyvästä työstä – tehtävä ei ollut helppo. Euroopan yhdenvertaisten mahdollisuuksien teemavuosi on oikein hyvä asia, koska perusoikeudet ovat lähellä Euroopan kansalaisten sydäntä ja niistä on tehtävä totta kaikille kansalaisille. Tätä taustaa vasten haluaisin tuoda esiin kaksi seikkaa.
Ensimmäinen asia koskee talousarviota. Luulen, että kaikki täällä ovat yhtä mieltä siitä, että rahoitusta on hävettävän vähän – 15 miljoonaa euroa perusoikeuksille! Jos vertaan summaa siihen, mitä käytämme moneen vähemmän arvokkaaseen asiaan kuin perusoikeudet, minun on todettava, että se saa minut voimaan pahoin.
Toinen asia on hajautettu täytäntöönpano. Idea on oikein hyvä, mutta minua huolestuttaa melkoisesti se mahdollisuus, että jäsenvaltiot poimivat pullasta rusinat. Kaikki lämpimät sanat, joita olemme kuulleet perusoikeuksista viime vuosina, eivät vakuuta minua aivan täysin, koska todellisuus on erilainen ja komission jäsenkin mainitsi, että jotkin jäsenvaltiot eivät ole vielä panneet täytäntöön syrjinnän vastaista lainsäädäntöä. Vieläkin on olemassa syrjintähierarkia. Mielestäni emme saisi kannustaa tähän tällä yhdenvertaisten mahdollisuuksien teemavuoden ohjelmalla.
Pyytäisin komission jäsentä antamaan nyt julkisesti ja pöytäkirjaan kirjaamista varten komission sitoumuksen siitä, että komissio varmistaa, että jäsenvaltiot käyttävät tähän teemavuoteen varatut varat siten, että jäsenvaltiot torjuvat kaikkia syrjinnän muotoja yhtäläisesti. Kyse ei ole ollenkaan siitä, miten rahat jaetaan, vaan haluamme tiettyjen tällä hetkellä syrjinnän kohteeksi joutuvien – sanotaanpa – "arkaluonteisten" ryhmien, kuten homoseksuaalien, tiettyjen uskonnollisten ryhmien tai romanien, pääsevän yhtä osalliseksi tästä ohjelmasta kuin muiden syrjinnän kohteeksi joutuvien ryhmien. Odotan myönteistä vastausta. 
Jean Lambert,
   Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää esittelijää hänen työstään. Ymmärrän, että tarvitaan mahdollisimman paljon aikaa valmistautumiseen, jotta yhdenvertaisten mahdollisuuksien teemavuodella olisi todellista vaikutusta. Tiukka aikataulu on merkinnyt sitä, että muutamalla alalla, kuten kollegani juuri totesi, olisimme halunneet olla vähän tiukempia, mutta emme ole voineet tehdä niin.
Toivomme kaikki, että teemavuosi kannustaisi niitä jäsenvaltioita, jotka ovat erityisen myöhässä 13 artiklan direktiivien täytäntöönpanossa, edistymään asiassa. Kyseiset direktiivit kuvastavat Euroopan unionin myönteisempää ulottuvuutta, ja ihmisten on tunnettava oikeutensa. Kuten olemme havainneet esimerkiksi työajan järjestämistä koskevan direktiivin yhteydessä, aivan liian usein on niin, etteivät ihmiset ymmärrä, että heillä on oikeuksia, saati että he voivat vaatia niiden toteutumista.
Olen yhtä mieltä jäsen Rouren kanssa siitä, että yhdenvertaiset mahdollisuudet ovat tärkeä tekijä sosiaalisen osallisuuden kannalta ja että meidän on torjuttava kiihkomielisyyttä ja ennakkoluuloja kaikilla tasoilla, niin kaduilla kuin hallinnossakin. Syrjintä estää nimittäin niin monia ihmisiä toteuttamasta koko potentiaaliaan ja yhteiskuntaa hyötymästä heidän kyvyistään.
Yhdyn myös huomioihin, jotka esitettiin rahoituksen täydellisestä riittämättömyydestä. Kun ajatellaan sitä rahamäärää, jonka me poliittisina puolueina käytämme vaalikampanjoihin yrittäessämme vaikuttaa ihmisiin jonkin muun asian hyväksi, tarvitaan nykyistä talousarviota enemmän rahaa, jotta saadaan ihmiset vakuuttuneiksi siitä, että muillakin heidän yhteiskunnassaan on oikeuksia ja että nämäkin oikeudet olisi tunnustettava. 
Mary Lou McDonald,
   Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää esittelijää hänen työstään tällä hyvin tärkeällä alalla ja tukea osaltani vuoden 2007 nimeämistä Euroopan yhdenvertaisten mahdollisuuksien teemavuodeksi.
Meidän on sitouduttava yhdenvertaisten mahdollisuuksien edistämisen lisäksi toimittava yhtäläisesti ja voimakkaasti, jotta edistämme yhdenvertaisten tulosten saavuttamista. Kaikilla ihmisillä olisi oltava oikeus täysimääräiseen yhteiskunnalliseen, taloudelliseen ja kulttuuriseen yhdenvertaisuuteen. Tämä tietysti käsittää kaikkien ihmisten yhdenvertaisuuden sukupuolesta, rodusta, etnisestä tai kansallisesta alkuperästä, iästä, siviilisäädystä tai perheasemasta, sukupuolisesta suuntautumisesta, vammaisuudesta, sosioekonomisesta asemasta taikka tietysti myös poliittisesta tai uskonnollisista vakaumuksesta riippumatta. Jos haluamme todella saavuttaa yhdenvertaisuuden, meidän on jatkuvasti paitsi taattava yhdenvertaiset mahdollisuudet kaikkien näiden ryhmien edustajille myös voitava mitata tarkkaan ja riittävästi kunkin ryhmän osalta saavutettuja tuloksia.
Kaikki tietävät, ettei yhteiskunnallinen eriarvoisuus ole luonnollinen ilmiö. Se on välitön seuraus vallan eriarvoisesta jakautumisesta, joten eriarvoisuuden käsittelemiseksi on käsiteltävä valtaan liittyviä kysymyksiä yhteiskunnassamme ja asetettava kyseenalaiseksi vallitseva asiaintila. Mielestäni Euroopan yhdenvertaisten mahdollisuuksien teemavuodesta 2007 voi tulla sopiva foorumi juuri tähän tarkoitukseen. Mielestäni sillä, että tätä aloitetta ehdotetaan, tunnustetaan selvästi, että olemme tähän mennessä epäonnistuneet matkalla kohti yhdenvertaisuutta.
Kotimaassani Irlannissa yritämme yhä tulla toimeen brittien hallinnon perinnön kanssa ja maamme yhä jatkuvan jaon kanssa, joihin liittyy vuosikymmeniä jatkunutta syrjintää vaaliprosessin, asumisen, työllisyyden ja poliisitoiminnan alalla. Kelttiläisen tiikerin eli Irlannin talousihmeen olisi tarkoitettava menestystä kaikille Irlannin kansalaisille, mutta silti yhteiskuntamme on edelleen paitsi EU:n myös itse asiassa koko maailman epätasa-arvoisimpia yhteiskuntia.
Rouren mietinnössä keskitytään kiitettävästi käsittelemään sekä maahanmuuttajia että naisia, mikä on erityisen oleellista kotimaani kannalta. Euroopan teemavuoden on merkittävä muutakin kuin vain tiedottamista syrjintään liittyvistä asioista. Pelkällä yhdenvertaisuutta koskevalla lainsäädännöllä ei onnistuta torjumaan olemassa olevia piintyneitä eriarvoisuuksia, jos poliitikoilla, päättäjillä ja muilla toimijoilla ei ole poliittista tahtoa tarttua härkää sarvista ja torjua syrjintää kokonaisvaltaisesti.
Tämän tavoitteen saavuttamiseksi lopetan puheenvuoroni yhtymällä jäsen Rouren pyyntöön, että sekä komissio että neuvosto siirtyisivät sanoista tekoihin eriarvoisuuden torjumiseksi kaikkialla Euroopan unionissa. 
Zita Gurmai (PSE ). –
   Vuosi 2007 on hyvin tärkeä vuosi sen kannalta, että yhdenvertaisten mahdollisuuksien alaan liittyvät kysymykset ratkaistaan ja yhdenvertaiset mahdollisuudet toteutetaan kaikkialla Euroopan unionissa. Yhdenvertaiset mahdollisuudet ovat Euroopan yhteisen arvojärjestelmän perusta, ja niiden toteuttaminen edistää perusihmisoikeuksien täytäntöönpanoa.
Tässä mietinnössä, jota laaditaan yhteispäätösmenettelyllä, käsitellään kaikkia toteuttamiseen liittyviä asioita – lainsäädännön luomisesta rahoituksen määrittelemiseen – sekä jäsenvaltioiden ja kansalaisjärjestöjen mahdollisuuksia osallistua toimintaan. Arvoisa kollegani Martine Roure on tehnyt huomattavasti työtä mietinnön hyväksi. Tärkeintä on panna täytäntöön jo hyväksytyt säädökset ja varmistaa, että ne, joita lainsäädäntö koskee, tietävät heidän hyväkseen säädetyistä säädöksistä. Tämän vuoksi tarvitaan tekoja puheiden sijaan. Ei riitä, että yhdenvertaisten mahdollisuuksien periaatetta toteutetaan yhteisön tasolla – on varmistettava, että kaikki tietävät, että kaikilla kansalaisilla sukupuoleen, rotuun tai etniseen alkuperään, uskontoon tai vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään taikka sukupuoliseen suuntautumiseen katsomatta on oikeus yhdenvertaisiin mahdollisuuksiin ja yhdenvertaiseen kohteluun.
Jatkuva tiedottaminen, koulutus sekä yhteistyö kansalaisjärjestöjen ja Euroopan kansalaisten kanssa on tärkeää. Tarvitaan kampanjoita, joiden avulla voidaan voittaa yleinen mielipide asian puolelle, ja vilkasta sosiaalista vuoropuhelua. Sosiaalinen Eurooppa ei ole mahdollinen ilman, että suojellaan yhteiskunnassa heikossa asemassa olevia luokkia ja ryhmiä, jotka ovat alttiimpia syrjinnälle. Syrjinnällä tai syrjäytymisellä on sadat kasvot: se voi perustua rotuun, etniseen alkuperään, uskontoon, ikäryhmään, sukupuoleen sekä fyysiseen ja henkiseen vajaakykyisyyteen. Jokaisella on tehtävänsä yhdenvertaisten mahdollisuuksien toteuttamisessa, aina julkishallinnon elimistä kansallisiin viranomaisiin ja kansalaisyhteiskunnasta yksittäisiin EU:n kansalaisiin. Solidaarisuus on tarkoituksenmukaisin ja soveliain asenne taisteltaessa yhdenvertaisten mahdollisuuksien puolesta. Meidän kaikkien tehtävänä on varmistaa, että jokaisella on yhdenvertaiset mahdollisuudet toteuttaa koko potentiaalinsa kaikilla elämänaloilla. Esittämissäni tarkistuksissa painotan myös sitä, että yhdenvertaisuutta on pyrittävä toteuttamaan kaikin tavoin paitsi koko yhteisössä ja yksilöiden tasolla myös alueellisesti, kansallisesti ja paikallisesti. Ehdotan, että mietintö hyväksytään. 
Tatjana Ždanoka (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, muiden puhujien tavoin olen yhtä mieltä komission jäsenen kanssa siitä, että EU:lla on varmasti kehittyneintä lainsäädäntöä syrjinnän torjumiseksi. Tämän vuoksi ymmärrän, että parlamentin komission ehdotukseen esittämissä tarkistuksissa korostetaan vaatimusta, että Euroopan yhdenvertaisten mahdollisuuksien teemavuoden avulla olisi nopeutettava sitä prosessia, jolla syrjinnän torjuntaa koskevat kaksi direktiiviä saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä. Kiitän tästä esittelijää, jäsen Rourea.
Minun on valitettavasti todettava, että kotimaani Latvia on yksi niistä maista, joissa yhteisön lainsäädännön saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on myöhässä. Uusia jäsenvaltioita vastaan on käynnistettävä rikkomusmenettelyt samalla tavalla kuin vanhoja jäsenvaltioita vastaan. Tässä yhteydessä kansalaisjärjestöillä on tärkeä rooli tietoisuuden lisäämisessä. Komission olisi varmistettava, että erityisesti kansalaisjärjestöt, jotka edustavat syrjinnän kohteeksi joutuvia ryhmiä, otetaan kaikissa vaiheissa mukaan teemavuoden toimintaan. Toivon, että komission jäsen on samaa mieltä tästä asiasta. 
László Kovács,
   . Arvoisa puhemies, aivan ensimmäiseksi haluaisin kiittää arvoisia jäseniä heidän tämän keskustelun aikana ilmaisemastaan tuesta. Haluan korostaa, että samoin kuin te myös komissio on sitoutunut torjumaan syrjinnän muotoja jäsenvaltioissa. Komissio on valmis kehottamaan kaikkia jäsenvaltioita myöntämään tähän tarkoitukseen varoja sen mukaisesti.
Yleisesti ottaen komissio hyväksyy kaikki parlamentin esittämät tarkistukset. En käy tarkistuksia läpi yksittäin, vaan keskityn tärkeimpiin kysymyksiin.
Kannatamme tarkistuksia, joiden tavoitteena on lisätä kansalaisyhteiskunnan osallistumista toimintaan ja vahvistaa Euroopan yhdenvertaisten mahdollisuuksien teemavuoden täytäntöönpanoa. Tämä on avainasemassa teemavuoden onnistumisen kannalta. Voimme hyväksyä sen, että viittauksia sukupuolten välisen tasa-arvon valtavirtaistamiseen lisätään. Olemme täysin samaa mieltä siitä, että teemavuoden aikana kaikissa jäsenvaltioissa olisi kiinnitettävä yhtäläisesti huomiota kaikkiin perustamissopimuksen 13 artiklassa lueteltuihin syrjintäperusteisiin eli sukupuoleen, rotuun tai etniseen alkuperään, uskontoon tai vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään taikka sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvaan syrjintään. Voimme hyväksyä sen, että perustetaan yksinkertaistettu järjestelmä varojen kansallista hallinnollista organisointia varten, kuten ehdotatte. Suostumme nostamaan määrärahat 13,6 miljoonasta eurosta 15 miljoonaan euroon.
Kokoavasti toteaisin, että komissio voi hyväksyä kaikki ehdotetut tarkistukset. Päätän puheenvuoroni esittämällä lämpimät kiitokseni esittelijälle, jäsen Rourelle, jonka sitoutuminen syrjimättömyyttä koskeviin asioihin vaikutti osaltaan siihen, että neuvottelut jäsenvaltioiden kanssa saatettiin menestyksekkäästi päätökseen. Neuvottelut käytiin nopeasti ja olivat hyvin palkitsevia. Tekstissä, joka jätetään teille lopullista hyväksyntää varten, vahvistetaan komission alkuperäinen kanta, ja sen avulla voimme toteuttaa monimuotoisuutta edistäviä toimia kaikkialla Euroopan unionissa. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tiistaina klo 12.00. 

