Lamfalussyn sääntelyprosessin uudelleentarkastelun jälkeinen tilanne (keskustelu)
Puhemies
- (PL) Esityslistalla on seuraavana keskustelu
Pervenche Berèsin talous- ja raha-asioiden valiokunnan puolesta neuvostolle laatimasta suullisesta kysymyksestä Lamfalussyn sääntelyprosessin uudelleentarkastelun jälkeisestä tilanteesta - B6-0011/2008)
Pervenche Berèsin talous- ja raha-asioiden valiokunnan puolesta komissiolle laatimasta suullisesta kysymyksestä Lamfalussyn sääntelyprosessin uudelleentarkastelun jälkeisestä tilanteesta - B6-0012/2008)
Pervenche Berès
kysymyksen esittäjä. - (FR) Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtaja, paljon kiitoksia siitä, komission jäsen Almunia, että olette paikalla. Odotimme kuitenkin komission jäsentä McCreevyä - kuten varmasti tiedätte tai oletatte. Voitte kertoa hänelle, ettei parlamentti oikein ymmärrä, miksei hän ole tänään täällä tässä keskustelussa. Olen kuullut hänen ajatelleen, että olisi hyvien tapojen vastaista keskustella näistä kysymyksistä Euroopan parlamentin kanssa ennen kuin niistä keskustellaan Eurooppa-neuvostossa, tai ennen kuin Eurooppa-neuvosto on keskustellut niistä. Aihe oli kuitenkin Ecofin-neuvoston esityslistalla, ja päätelmäluonnokset kiertävät kaikkialla Brysselissä ja ehkä muissakin Euroopan pääkaupungeissa.
Täällä täysistunnossa me keskustelemme huomenna valmistautuaksemme kyseiseen Eurooppa-neuvoston kokoukseen, joten miksi emme rahoitusmarkkinoiden osalta voi valmistella näitä kysymyksiä Euroopan parlamentissa? Tätä emme ymmärrä, paitsi jos komission jäsen on parhaillaan kampanjoimassa Irlannissa Lissabonin sopimuksen puolesta, mutta jos on, hän voisi edes kertoa sen meille. Jos hän valmistelee tulevaisuuttaan, meitä kiinnostaa sekin. Joka tapauksessa, jos komission jäsen McCreevy haluaa edistää avoimuutta rahoitusmarkkinoilla, hänen pitäisi mielestäni aloittaa olemalla avoin oman kalenterinsa osalta!
Rahoitukseen liittyvä innovointi on tärkeä kysymys. Olen myös sitä mieltä, että meidän täällä parlamentissa on aika toimia sääntelytarpeen osalta. Meille sanotaan usein: jos sääntelette rahoitusmarkkinoita, pääoma lähtee Euroopan markkinoilta. Kuten amerikkalainen kollegani sanoo, mielestäni ainoa asia, jonka nyt näemme, ei ole pääoman katoaminen vaan subprime-lainojen seurausten katoaminen.
Lähestyessämme tätä keskustelua haluamme tehdä sen pitäen mielessä kolme asiaa: tietenkin toimivat rahoitusmarkkinat, mutta myös todellisen valmiuden rahoittaa taloutta ja kyvyn ennakoida rahoitusmarkkinoiden tarpeita vakauden ja järjestelmäriskeiltä suojautumisen takia. Tässä hengessä käymme tänään käsiksi Eurooppa-neuvoston kokouksen valmisteluihin, uskoen, että yhteisön rahapolitiikka reagoi todennäköisesti hyvin kriisin alussa, mutta että eurooppalainen valvoja on nyt paljastettu.
Katsoessamme seuraavassa Eurooppa-neuvoston kokouksessa käsiteltäviä aiheita mietimme: miten valmiita olemme todella yhteisön tasolla ennakoimaan kriisejä? Ihmiset puhuvat ennakkovaroitusjärjestelmästä, mutta näemme, että markkinoilla ainoastaan Goldman Sachs voi todella antaa varoituksen. Opimmeko siis tästä mitään sen osalta, miten Eurooppa toimii?
Kuulen kaikkialla paljon puhetta avoimuudesta. Kannatamme kaikki avoimuutta, mutta mitä merkitystä tällä avoimuusvaatimuksella on, kun viimeisten kahdeksan kuukauden aikana kaikkia suuria investointipankkeja on vaadittu julkistamaan lukunsa, antamaan arvionsa riskialttiudestaan? Ne eivät voi tehdä sitä, koska sen takana on haaste, joka liittyy maineeseen ja epäilemättä arvostukseen, haaste, josta selviäminen on äärimmäisen vaikeaa.
Näin ollen, kun kuulen puhuttavan vaihtoehdosta, ennakkovaroitusjärjestelmästä - sanoin jo aiheesta jotain... Kuten eräs Kansainvälisen valuuttarahaston neuvonantajista sanoi minulle tässä eräänä päivänä, ennakkovaroitusjärjestelmä on vähän sama kuin se, että savukepakkauksessa lukee ”Tupakointi tappaa”. Miten paljon se muuttaa käyttäytymistä? Ei kovin paljon.
Tietenkin IMF:llä ja vakausfoorumilla on oma tehtävänsä asiassa. Kukapa ei sitä tietäisi. Se ei kuitenkaan saisi olla vaihtoehto kyvyllemme tarkkailla, miten järjestelmämme toimivat. Sanoisin tässä yhteydessä, että parlamentin kokemat yllätykset vain kasvavat. Kun hyväksyimme Christian Ehlerin mietinnön talletusten vakuusjärjestelmistä 13. joulukuuta, meille kerrottiin, että asia oli aivan liian monimutkainen, eikä se millään tavoin edes takaisi järjestelmien toimintaa.
Ecofin-neuvoston tärkeimpien päätelmien mukaan se näyttää nyt olevan tapa selvitä kriisistä tai ainakin asia, joka pitäisi ottaa kiireellisenä uudelleen käsiteltäväksi. Jos otatte sen uudelleen esiin, komission jäsen Almunia, tai siis jos kolleganne komission jäsen McCreevy ottaa sen esiin, olemme ensimmäisinä tarkastelemassa sitä. Jossain vaiheessa on ehkä kuunneltava tarkemmin sitä, mitä parlamentti sanoo tämänkaltaisista kysymyksistä.
Sama pätee luottoluokituslaitoksiin; voimme vain muistuttaa teitä - tai muistuttaa komission jäsentä McCreevyä - siitä, mitä olemme aiemmin sanoneet. Tiedämme, että komissio haluaa esittää ehdotuksia pääomavaatimusdirektiivin tarkistamiseksi. Tarkastelemme ehdotuksia huolellisesti, mutta emme usko, että tämä riittää antamaan Euroopan unionille sen tarvitseman valvontajärjestelmän, jos emme ota huomioon kaikkia ehdotuksia, jotka ovat olleet pöydällä jo joitakin kuukausia.
Tämä koskee myös valvontakomiteoiden tilannetta - kolmen ”tason 3” komitean, kuten niitä yleensä kutsumme. Näiden kolmen tason 3 komitean osalta tarvitsemme lainsäädäntöehdotuksen, joka antaa niille vakaan oikeusperustan toimia ja vahvistaa valmiuttaan, myös vuoropuhelussa muiden valvontaviranomaisten kanssa, koska ajatus siitä, että otamme mukaan muut valvontaviranomaiset ilman, että meillä olisi oma vakaa valvontajärjestelmämme, ei vaikuta meistä kovin tyydyttävältä.
Haluaisimme neuvoston ja komission yhdessä tarkastelevan pöydällä olevia ehdotuksia, unohtamatta tietenkään ehdotuksia, jotka Italian valtiovarainministeri Padoa-Schioppa teki Ecofin-neuvostossa joulukuussa. Samassa hengessä haluaisimme tässäkin yhteydessä myös tarkastella proaktiivisemmin sääntelyjärjestelmämme parantamista, toissijaisuusperiaatteen mukaisesti.
Emme usko ajatuksen johtavasta valvojasta tyydyttävän kaikkia jäsenvaltioita. Parlamentin pitäisi vaatia ratkaisua, joka kattaa kaikki jäsenvaltiot ja jonka avulla kaikki voisivat olla tyytyväisiä valvontajärjestelmään.
Olisin kiitollinen, jos te, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, ja te, arvoisa komission jäsen, kommentoisitte kaikkia näitä kysymyksiä, pitäen mielessä, että esitän tietenkin vain kysymyksiä, joita esitetään talous- ja raha-asioiden valiokunnassa, koska emme ole vielä keskustelleet varsinaisesta mietinnöstä.
Janez Lenarčič
neuvoston puheenjohtaja. - (SL) Haluaisin painottaa neuvoston kantaa, joka on, että keskeinen vastaus rahoitusmarkkinoiden tämänhetkiseen tilanteeseen on neuvoston jo Portugalin puheenjohtajakaudella hyväksymien kolmen työohjelman johdonmukainen täytäntöönpano.
Kuten ehkä muistatte, Ecofin-neuvosto hyväksyi viime lokakuussa raportin ja joukon päätöksiä, kuten jäsenen Pervenche Berèsin suullisessa kysymyksessä mainittiin. Päätöksiin on liitetty etenemissuunnitelma.
Haluaisin kommentoida lyhyesti ponnistelujamme ohjaavia periaatteita. Ensimmäinen ohjenuora koskee menettelyjä ja periaatteita parannettaessa yhteistyötä ja toimintatapoja kansainvälisissä rahoitusalan kriiseissä. Yksi keskeisistä tavoitteista tällä alalla on viimeistellä ja allekirjoittaa uusi yhteisymmärryspöytäkirja, jossa määritetään yhteiset periaatteet ja ohjenuorat kriisinhallintayhteistyön vahvistamiseksi. Puheenjohtajavaltio odottaa, että pöytäkirja viimeistellään Ecofin-neuvoston epävirallisessa kokouksessa, joka pidetään Sloveniassa ensi kuussa.
Toinen tärkeä ohjenuora työssä rahoitusalan vakautta lisäävien toimenpiteiden vahvistamiseksi koskee kriisien ehkäisemisen, hallinnan ja ratkaisemisen työkaluja. Lokakuussa laaditussa etenemissuunnitelmassa puututaan kaikkiin tunnistettuihin puutteisiin, erityisesti valtiontukia koskeviin säännöksiin, talletusten vakuusjärjestelmään, yhtiöiden purkamista koskeviin menettelyihin sekä varainsiirtoa koskeviin rajoituksiin, kaikki kansainvälisellä tasolla.
Haluaisin kommentoida lyhyesti päätöksiä, jotka tehtiin Lamfalussyn sääntelyprosessin uudelleentarkastelun jälkeen ja hyväksyttiin Ecofin-neuvoston joulukuun kokouksessa, sekä niihin liitettyä etenemissuunnitelmaa. Vaikka tämä asia jossain määrin liittyy ponnistuksiin rahoitusalan vakauden saavuttamiseksi, kansainvälisten finanssikonsernien valvontaan liittyvillä pitkän aikavälin kysymyksillä ei ole paljonkaan tekemistä nykyisen markkinatilanteen kanssa. Ne koskevat lähinnä kansallisia valvojia, joiden on sopeuduttava jatkuvasti kehittyvien rahoitusmarkkinoiden olosuhteisiin.
Haluan painottaa neuvoston kantaa, jonka mukaan meidän on yhdenmukaistettava valvontaa reilun kilpailun varmistamiseksi. Tässä yhteydessä meitä kiinnostaa lähinnä valvontakäytäntöjen yhdenmukaistaminen eikä välttämättä valvontalaitosten yhdenmukaistaminen. Kun kyseessä on talouspolitiikan toimijoiden vastaus tämänhetkiseen tilanteeseen rahoitusmarkkinoilla, haluaisin huomauttaa, että neuvosto on vakuuttunut siitä, että päävastuu oikaisuista on alalla itsellään. Meidän pitäisi turvautua lainsäädäntöaloitteisiin vain, jos käy ilmi, etteivät alan toimijat kykene ottamaan käyttöön tehokkaita toimenpiteitä.
Ecofin-neuvosto keskusteli rahoitusvakauskysymyksestä edellisessä kokouksessaan 4. maaliskuuta. Tämän viikon lopulla Eurooppa-neuvosto käsittelee tätä ongelmaa ja on toivottavasti tyytyväinen saavutettuun edistykseen. Ecofin-neuvosto jatkaa tilanteen tiivistä seuraamista. Mainitsin jo Sloveniassa huhtikuussa pidettävän Ecofin-neuvoston epävirallisen kokouksen. Kuulemme tietenkin mielellämme myös Euroopan parlamentin ehdotuksia.
Joaquín Almunia
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, parlamentin jäsenen Pervenche Berèsin talous- ja raha-asioiden valiokunnan puolesta laatima suullinen kysymys antaa minulle tilaisuuden komission jäsenen McCreevyn ja koko komission puolesta kertoa teille Lamfalussyn sääntelyprosessin uudelleentarkasteluun liittyvästä työstä.
Koko viime vuoden ajan eurooppalaista valvontamallia rahoituspalvelujen alalla tarkasteltiin korkeimmalla poliittisella tasolla. Nämä keskustelut osoittivat, että meillä on vahvaa poliittista tahtoa vahvistaa nykyistä valvontarakennetta, joka perustuu Lamfalussyn komitearakenteeseen. Viime vuonna näimme Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission antavan oman arvionsa nykyisen prosessin toiminnasta. Nyt on aika edetä ja esittää konkreettisia ehdotuksia.
Toiminta perustuu Ecofin-neuvoston päätelmiin ja niihin liitettyyn etenemissuunnitelmaan, jotka hyväksyttiin viime joulukuussa. Tässä etenemissuunnitelmassa määritetään, mitä on tehtävä Lamfalussyn sääntelyprosessin parantamiseksi ja erityisesti kansallisten valvontaviranomaisten komiteoiden, niin kutsuttujen ”tason 3” komiteoiden, parantamiseksi.
Komission työ keskittyy kolmelle pääalueelle, ja siinä noudatetaan viime joulukuussa hyväksyttyä sopimusta etenemissuunnitelmasta. Ensinnäkin komissiota pyydettiin harkitsemaan, miten selkeyttää ja vahvistaa tason 3 komiteoiden roolia, ja esittämään konkreettisia vaihtoehtoja ensi huhtikuussa Ljubljanassa pidettävää Ecofin-neuvoston epävirallista kokousta varten.
Päätavoite on vahvistaa tason 3 komitean suunniteltua panosta valvontayhteistyöhön, valvonnan yhdenmukaistamiseen ja mahdollisesti kriisien ehkäisemiseen ja hallintaan. Epävirallisessa Ecofin-neuvoston kokouksessa keskustellaan muuten myös rajat ylittävien toimielinten kriisinhallintaan keskittyvän työryhmän työstä.
Toiseksi komission työryhmä tarkastelee parhaillaan valvontavaltuuksia, tehtävien vapaaehtoista delegointia, valvontayhteistyötä ja tiedonvaihtoa. Työskentelemme näiden tehtävien parissa yhdessä kolmen tason 3 komitean kanssa voidaksemme esittää pyydetyt tulokset vuoden loppuun mennessä. Ottaen huomioon näiden tarkastelujen valtavan ulottuvuuden nyt on kuitenkin vielä liian aikaista arvioida, mikä tämän työn lopputulos on.
Kolmanneksi komissio tutkii mahdollisuutta tukea taloudellisesti tason 3 komiteoiden toimintaa. Tämä on kiireellinen ongelma, koska nämä komiteat yleensä ja erityisesti Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitea (CESR) ovat saavuttaneet talousarvioidensa rajat. Komissio etsii vakaata lainsäädännöllistä ratkaisua, jolla taattaisiin EU:n rahoituksen jatkuvuus. Mielestämme tähän päästäisiin parhaiten sopimalla EU:n rahoituksen muodollisuuksista Euroopan parlamentin ja neuvoston hyväksymällä päätöksellä.
Minulla ei ole aikaa kertoa parlamentille yksityiskohtia viime joulukuussa hyväksytystä etenemissuunnitelmasta, mutta haluaisin puolessa minuutissa vain lukea joitakin komissiolle lähetetyistä sitoumuksista. Työstämme kaikkia näitä asioita. Huhtikuuhun 2008 mennessä komission pitäisi valmistella arvio siitä, miten selventää komiteoiden roolia, ja tarkastella kaikkia eri vaihtoehtoja niiden toiminnan tehostamiseksi.
Vuoden 2008 puoliväliin mennessä tason 3 komiteoiden pitäisi toimittaa ensimmäisen kerran komissiolle, Euroopan parlamentille ja neuvostolle luonnokset työohjelmiksi ja alkaa sen jälkeen raportoida vuosittain niiden edistymisestä. Komiteoiden pitäisi myös tarkastella mahdollisuuksia tehostaa suuntaviivojensa, suositustensa ja normiensa kansallista soveltamista; niiden pitäisi ottaa työjärjestyksissään käyttöön mahdollisuus soveltaa määräenemmistöäänestystä, johon sisältyy noudattamis- tai selityksenantamismenettely; niiden pitäisi tutkia mahdollisuuksia ottaa käyttöön valvojakollegioita koskevat yhteiset toimintaohjeet ja valvoa eri valvojakollegioiden käytäntöjen yhdenmukaisuutta. Tason 3 komiteoiden ja komission pitäisi ehdottaa - myös vuoden 2008 puoliväliin mennessä - aikataulua EU:n laajuisten raportointimuotojen käyttöönottamiseksi yhtenäisiä tietovaatimuksia ja raportointiajankohtia varten.
Vuoden 2008 loppuun mennessä komissio on myös sitoutunut laatimaan alojen välisen selvityksen seuraamuksia koskevien valtuuksien yhdenmukaisuudesta, vastaavuudesta ja tosiasiallisesta käytöstä jäsenvaltioissa. Komission pitäisi harkita - myös vuoden 2008 loppuun mennessä - rahoitustukea EU:n talousarviosta. Ja kuten sanoin aiemmin, sen pitäisi tarkastella mahdollisuuksia antaa EU:n talousarviosta EU:n rahoitusta välineiden kehittämiseen, jotta tason 3 komiteoita autettaisiin luomaan yhteisiä valvontamenettelyjä. Komission ja komiteoiden pitäisi tarkastella rahoituspalveludirektiivejä, jotta niihin sisällytettäisiin sellaisia säännöksiä, jotka mahdollistavat vapaaehtoisen tehtävien siirron, ja niiden pitäisi analysoida vaihtoehtoja, jotka koskevat valvontavaltuuksien vapaaehtoista siirtoa, ja niin edelleen. Teemme siis paljon töitä, ja meidän on tehtävä paljon töitä tulevina viikkoina, kuukausina ja vuoden loppuun saakka.
Työskentelemme kuitenkin samanaikaisesti talouden myllerryksen poistamiseksi noudattamalla Ecofin-neuvoston lokakuussa 2007 hyväksymää etenemissuunnitelmaa. Raportti siitä, miten noudatamme tätä etenemissuunnitelmaa selvitäksemme taloudellisen myllerryksen seurauksista, on lähetetty Eurooppa-neuvostolle, joka keskustelee siitä muutaman päivän kuluttua Brysselissä. Osallistuimme raportin laatimiseen antamalla tiedonannon. Talous- ja raha-asioiden valiokunta esitteli myös oman mietintönsä pari päivää sitten Ecofin-neuvostolle. Keskustelimme raportista ja mietinnöstä Ecofinin tasolla, ja molemmat ovat pöydällä valtioiden ja hallitusten päämiesten keskusteltavina ensi torstaina ja perjantaina.
Molemmista asiakirjoista ilmenee yksinkertainen viesti: vastataksemme kansalaistemme ja sijoittajien kysymyksiin meidän on toimittava nopeasti ja johdonmukaisesti. Meidän on palautettava luottamus ja vakaus mahdollisimman pian, tarkasteltuamme huolellisesti kaikkia vaihtoehtoja ja noudattaen paremman sääntelyn periaatteita.
Uskon, että kaikki tunnustavat tämän Ecofin-neuvoston muutama kuukausi sitten hyväksymän etenemissuunnitelman tarjoavan oikean vastauksen tunnistettuihin ongelmiin. Työ näiden etenemissuunnitelman sitoumusten täyttämiseksi etenee hyvin. Tulevina kuukausina on ratkaisevaa pysyä aikataulussa ja näyttää, että EU reagoi kriisiin tehokkaasti.
Sääntely- ja valvontakehyksemme on pysyttävä vankkana ja markkinoiden kehityksen vauhdissa. Vaikka Basel II -sääntöjä alettiin noudattaa täysimääräisesti vasta 1. tammikuuta 2008 alkaen, pääomavaatimusdirektiiviin on jo suunniteltu lisäparannuksia. Tämä työ on saanut lisämerkitystä viimeaikaisen myllerryksen valossa, ja ehkä meidän on tulevaisuudessa tarkasteltava Basel II -direktiivin muitakin näkökohtia. Aiomme hyväksyä tätä direktiiviä koskevan uuden ehdotuksen lokakuussa, niin että keskustelu parlamentissa ja neuvostossa voidaan käydä ennen uuden direktiivin hyväksymistä huhtikuussa 2009.
Arvostamme erittäin paljon parlamentin osallistumista kaikkiin näihin keskusteluihin. Me tarvitsemme parlamentin panosta, ja arvostamme tätä osallistumista ja tätä panosta. Huhtikuun 1. päivänä - muutama päivä ennen seuraavaa epävirallista Ecofin-neuvoston kokousta - kollegani McCreevy osallistuu talous- ja raha-asioiden valiokunnan kokoukseen. Ja kuten tiedätte, makrotaloudellisen vakauden osalta olen talous- ja raha-asioista vastaavana komission jäsenenä aina valmis osallistumaan keskusteluihin talous- ja raha-asioiden valiokunnassa ja täällä parlamentissa.
Makrotaloudellisista kysymyksistä sanoisin vielä, että on totta, että meidän on parannettava valvonta- ja sääntelykehystä - se on ehdottomasti totta yhteisön tasolla ja maailmanlaajuisesti - mutta emme voi päästä eroon näistä kuplista, tästä liiallisesta likviditeetistä, tästä taloudellista vakautta uhkaavasta riskistä, jos emme vakavissamme torju maailmanlaajuista epätasapainoa. Se on tämän epätasapainon todellinen syy. Emme voi ratkaista nykyisiä emmekä aikaisempia ongelmia, emmekä ehkä maailmantalouden toiminnan seuraavia haasteita, puuttumatta maailmanlaajuiseen epätasapainoon, joka on edelleen olemassa.
Alexander Radwan
PPE-DE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, käynnistimme vuonna 1999 projektin eurooppalaisten rahoitussisämarkkinoiden luomiseksi, olemme siitä lähtien edistäneet sitä, ja olemme menestyksekkäällä tiellä.
Nyt meidän on huolehdittava siitä, ettei markkinoiden kehitys enää ohita poliittista kehitystä. Lamfalussyn sääntelyprosessi oli askel tähän suuntaan, ja taso 3 voisi olla keino lähentää eurooppalaisia valvontaviranomaisia toisiinsa. Toistan kuitenkin sen, mitä komission jäsen Almunia sanoi, nimittäin: nopeaa ja tehokasta toimintaa.
Koemme parhaillaan subprime-kriisiä tai subprime-häiriöitä. Amerikkalaiset - oli kyseessä sitten rahoitusalaa säätelevä SEC-viranomainen, Valkoinen talo, politiikka tai New Yorkin tai Washingtonin syyttäjäviranomaiset - ovat jo pitkään tehneet asiaan liittyviä johtopäätöksiä ja harkinneet, mitä toimenpiteitä tarvitaan, kun Euroopassa valtiovarainministerit vielä mietiskelevät, mihin suuntaan voitaisiin lähteä.
Valtiovarainministerit kieltäytyvät edistämästä eurooppalaista valvontarakennetta, vaikka en tässä olekaan yksiselitteisesti eurooppalaisen valvontaviranomaisen kannalla. Valtiovarainministerit ovat kuitenkin - ja tässä kohtaa käännyn erityisesti neuvoston puoleen - vastuussa siitä, ettei Eurooppa osallistu kansainväliseen keskusteluun siitä, miten näitä ongelmia käsitellään. Me joudumme loppujen lopuksi taas kerran ottamaan vastaan muiden kansojen, esimerkiksi amerikkalaisten, säännöt.
Muistuttaisin teitä Giorgios Katiforisin mietinnöstä. Vaadimme vuosina 2003-2006 Parmalatin ja Enronin tapausten jälkeen komissiota ja neuvostoa ilmaisemaan kantansa luokituslaitoksiin. Komissiohan analysoi kaikkea Euroopassa; kriisien aikana analyyseja ei vaan tehdä. Esimerkiksi hedge-rahastoja koskevaa kysymystä ei Euroopan unionissa analysoida. Siksi pakottava vetoomukseni: herätkää horroksestanne, unohtakaa kansalliset itsekkäät ajattelutavat ja tehkää edelleen töitä sen eteen, ettei eurooppalaisista rahoitusmarkkinoista tule menestystarinaa vain Euroopassa, vaan että siitä, mikä täällä on osoittautunut hyväksi, tulee sääntö myös muualla maailmassa.
Ieke van den Burg
PSE-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi huomauttaa kahdesta asiasta. Yksi on se, että olisin halunnut keskustella komission jäsenen Almunian kanssa näistä maailmanlaajuista epätasapainoa koskevista ongelmista, rahoitusalan interventioista ja niin edelleen, mutta teemme sen EKP:n pääjohtajan Trichet'n kanssa toisessa kokoonpanossa.
Haluan kuitenkin painottaa tässä, että jos meillä ei olisi ollut tätä EKP-rakennetta, tätä eurooppalaisten pankkien järjestelmää, joka puuttui tämänhetkiseen myllerrykseen, tilanteemme olisi paljon pahempi. Mielestäni tämä tasapaino on olemassa rahapolitiikassa - meillä on ollut tämäntyyppistä Euroopan tason toimintaa, mutta meillä ei ole sitä valvonnan osalta. Tämä on välttämätöntä, koska tarvitaan ennaltaehkäisyä eikä pelkkiä interventiotoimenpiteitä.
Toinen alkuhuomautukseni koskee Charlie McCreevyn poissaoloa. Mielestäni on mahdotonta hyväksyä, ettei hän halua keskustella aiheesta kanssamme. Ehkä hän hoitaa henkilökohtaista tulevaisuuttaan, mutta sanoisin vuoden 2009 komissiolle, että kannattaisi harkita erityistä rahoitusmarkkinoista vastaavaa komission jäsentä, joka keskittyisi ainoastaan tähän aiheeseen, koska tämä on mielestäni todella tärkeä aihe Euroopalle ja Euroopan komissiolle.
Sitten valvonnasta, kuvailemastanne etenemissuunnitelmasta: en usko, että olemme eri mieltä toimenpiteistä, mutta olisin odottanut - ja sanoin tämän hyvin selkeästi tason 3 komiteassa marraskuussa pidetyssä vuotuisessa yhteiskokouksessa - että komissio olisi myös koonnut näistä toimenpiteistä selkeän ehdotuksen lainsäädäntötoimenpiteiksi. Komissiolla on aloiteoikeus, se voi tuoda ehdotuksia käsiteltäväksi, ja me olisimme voineet toimia nopeasti ja johdonmukaisesti, jos meillä olisi ollut konkreettinen ehdotus. Sillä nyt monet näistä toimenpiteistä ovat vain vapaaehtoisia: ne ovat pyyntöjä komiteoille, joilla ei oikeastaan ole valtuuksia, valtuutuksia, valmiuksia eikä työkaluja tehdä sitä, mitä haluaisimme niiden tekevän, koska ne ovat kansallisesti järjestäytyneitä, eikä niillä ole tätä eurooppalaista valtuutusta. Tämä olisi voinut olla Euroopan komission ehdotuksen aiheena.
Miksi komissio toimii niin hitaasti? Luulen, että yksi syistä on se, että se haluaa näiden tason 3 komiteoiden olevan vain neuvoa antavia elimiä eikä eurooppalaisen valvonnan keskeinen väline. Luulen, että meidän on myös tunnustettava tämä: että niillä on tämä tärkeä tehtävä ja että meillä on oltava Euroopan keskuspankin kaltainen todellinen, riippumaton valvontarakenne, joka voi käsitellä näitä aiheita. Komission - eli kilpailun pääosaston - ei pitäisi olla ainoa elin, joka käsittelee asiaa, koska komissio on tässä mielessä liian heikko.
Neuvoston osalta toivon todella, että näette asian kiireellisyyden ja keskustelette valvonnan rakennetta koskevista lisätoimista.
Josu Ortuondo Larrea
ALDE-ryhmän puolesta. - (ES) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa ministeri, dynaaminen ja terve rahoitusala on ratkaisevan tärkeä Euroopan talouden vakauden ja maailmanlaajuisen kilpailukyvyn kannalta. Tämä on elintärkeää kuluttajille ja yrityksille.
Tämän mielessä pitäen olemme kaikki samaa mieltä siitä, että rahoituslaitoksia on ohjattava ja valvottava hyvin. Siksi käynnistimme vuonna 2001 Lamfalussyn sääntelyprosessin, jonka tavoite oli aikaansaada tehokas mekanismi eri jäsenvaltioiden ja kumppaneiden valvontakäytäntöjen ja rahoitusalan sääntelyn yhdenmukaistamiseksi. Nyt komissio pyytää meitä hyväksymään sarjan uusia aloitteita, jotka liittyvät lainsäädännön hyväksymiseen, valvonnan yhdenmukaistamiseen ja eri jäsenvaltioiden valvontaelinten välisen yhteistyön vahvistamiseen.
Olemme samaa mieltä tästä kaikesta, koska tarvitsemme vahvan ja terveen rahoitusalan, joka pystyy tukemaan talouttamme kansainvälisten markkinahäiriöiden aikana, mutta haluamme vielä enemmän. Me haluamme, että vuodesta 2005 saakka voimassa ollutta säästödirektiiviä tarkastellaan Liechtensteinin, joka ilmeisesti piilottelee veronkiertäjiä, kaltaisten skandaalien estämiseksi.
Mikään jäsenvaltio, niihin yhteydessä oleva alue tai Euroopan talousalueeseen assosioitunut maa ei saisi pankkisalaisuuden nojalla olla vaihtamatta tietoja kyseisen yhteisen talousalueen jäsenvaltioiden alueella asuville henkilöille maksetuista koroista.
Vapaa kilpailu kieltää valtiontuet keinona edistää yksityistaloutta; säästöjen verottaminen ei myöskään saisi olla keino vääristää tasavertaista kilpailua. Pelisääntöjen pitäisi olla samat kaikille, ja meidän pitäisi siksi hävittää veroparatiisit, koska ne ovat kilpailun vastaisia ja lisäksi epäsosiaalisia.
Piia-Noora Kauppi
(EN) Arvoisa puhemies, kaksi minuuttia eivät riitä kaikkien seikkojen mukaan ottamiseen. Haluan puhua aivan lyhyesti. Olen samaa mieltä monista kollegoideni mainitsemista asioista, erityisesti siitä, mitä jäsen Ieke van den Burg sanoi komission haluttomuudesta antaa tason 3 komiteoille tärkeämpi rooli.
Mielestäni on luonnollista, että tason 3 komiteoilla on kaksi eri roolia. Ne ovat onnistuneet hyvin antaessaan neuvoja uusista direktiiveistä. Neuvoa antava rooli on hoidettu erittäin hyvin, mutta emme ole vielä löytäneet tapaa saavuttaa todellista yhdenmukaisuutta Euroopassa. Eurooppalaisen yhdenmukaisuuden ja kansallisen tilivelvollisuuden välillä on todellinen epäsymmetria. Vaikka tuemmekin varauksettomasti Ecofin-neuvoston ehdotuksia, etenemissuunnitelmaa ja kaikkea, mikä on laadittu, epäilemme, etteivät ne ratkaise Euroopan ongelmia. Onko todella mahdollista saavuttaa täysin yhdennetty hallinto nykyisen valvontajärjestelmän avulla? En usko niin olevan. Uskomme myös, että pääomavaatimusdirektiivin valvontamallin lujittaminen edellyttää paljon suurempia parannuksia kuin etenemissuunnitelmassa esitetyt. Ei riitä, että meillä on hyvät tehtävien siirtovaltuudet ja hyvät tietovaatimukset ja että ratkaisemme kotijäsenvaltioon ja vastaanottavaan jäsenvaltioon liittyvät kysymykset. Meidän on annettava tason 3 komiteoille enemmän ratkaisevia valtuuksia. Niiden on oltava riippumattomampia komissiosta ja oltava uuden eurooppalaisen verkostoon perustuvan valvontajärjestelmän siemen.
Lopuksi haluaisin ottaa esiin kysymyksen, jota myös kollegani, parlamentin jäsen Alexander Radwan käsitteli ja joka koskee Yhdysvaltojen lähentymistä ja sen maailmanlaajuisia seurauksia. Mielestäni hukkaamme aikaa Euroopassa. Jos emme saa asioitamme järjestykseen, kansainväliset kollegamme eivät oikein voi ottaa meitä vakavasti. Vaikka keskustelu rahoituspalveluista on kehittynyt hyvin, meidän on edelleen parannettava tietämme yhdenmukaisuuteen näyttääksemme amerikkalaisille, että meillä on vastaava järjestelmä ja että voimme luottaa vastavuoroiseen tunnustamiseen ja jopa ”vastaavaan noudattamiseen” (substituted compliance). On siis erittäin tärkeää ottaa mukaan tämä maailmanlaajuinen näkökulma.
Elisa Ferreira
(PT) Arvoisa puhemies, rahoitusmarkkinoiden viimeaikaiset häiriöt ovat osoittaneet, että suuntaus, joka aiheutti tehokkuuden lisääntymisen, saattaa myös tuoda mukanaan suurempia riskejä ja vaikuttaa rahoitusjärjestelmän vakauteen ja reaalitalouden terveyteen. Näin ollen vuodelle 2007 suunniteltu uudelleentarkastelu muuttui kiireellisemmäksi ja sai enemmän poliittista merkitystä. EU:n on nykyisin tuotettava yhä monimutkaisempia markkinoita varten mukautettuja, huolellisia ja tehokkaita vastauksia.
On myös tiedossa, että edistys on mahdollista muuttamatta Lamfalussyn menetelmän keskeistä rakennetta, mutta kuten monet kollegani ovat sanoneet, yksi ilmeisimmistä ja tarpeellisimmista välineistä parannusten aikaansaamiseksi merkitsee vahvempaa ja tehokkaampaa koordinointia kansallisten sääntelijöiden ja valvojien välillä. Siihen tarvitaan tehokkuuden lisäämistä tasolla 3, lisää valtuuksia ja kompetensseja, häiriötilanteiden ja kriisien hallintamekanismien vahvistamista ja periaatteiden ja käytäntöjen johdonmukaisuuden varmistamista.
Tällainen koordinointi on monimutkaista, eikä se synny itsestään: se edellyttää komissiolta erityisiä asiantuntevia aloitteita vastauksena hyvästä syystä täällä tänään mainittuihin, parlamentin useaan otteeseen antamiin suosituksiin sekä Ecofin-neuvoston täällä laajasti siteeratussa etenemissuunnitelmassa annettuihin suosituksiin.
Eurooppa-neuvoston seuraavan kokouksen lähestyessä komission suunnittelemien aloitteiden ilmiselvästi puutteellinen avoimuus on yllättävää. Komission jäsen McCreevyn poissaolo on vielä yllättävämpää, kun parlamentti on erikseen pyytänyt häneltä tietoja työn edistymisestä.
Lopuksi haluan kiittää komission jäsentä Almuniaa vielä kerran läsnäolosta, vaikka olenkin edelleen sitä mieltä, että meidän on käytävä tätä kysymystä selventävä keskustelu asiasta vastaavan komission jäsenen kanssa ottaen huomioon aiheen erityinen ja tekninen luonne ja komissio velvollisuus ehdottaa erityistä aloitetta.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Arvoisa puhemies, Lamfalussyn sääntelyprosessi käynnistettiin, jotta yhteisön rahoituskysymyksiä koskevalla lainsäädännöllä voitaisiin reagoida nopeasti ja joustavasti markkinoiden kehitykseen ja jotta edistettäisiin valvontakäytäntöjen yhdenmukaistamista. Prosessin toimet, kaikilla neljällä tasolla, ovat parantaneet Euroopan unionin toimielinten ja valvontaviranomaisten toiminnan koordinointia.
Meidän on mentävä pidemmälle.
Prosessin legitiimiyden, laadun ja johdonmukaisuuden lisäämiseksi meidän on jatkettava paremman sääntelyn ja demokraattisen valvonnan periaatteiden vahvistamista ja parannettava sen tasojen yhdentämistä ja edistettävä alojen välistä yhdenmukaistamista arbitraasin estämiseksi. Eurooppalainen näkökulma ja uudet askeleet ovat ratkaisevia, jotta vastattaisiin näihin tarpeisiin, jotta erityisesti rajat ylittävien konsernien valvonta hoidettaisiin asianmukaisesti ja jotta kansainvälisten kriisien ehkäisyssä ja hallinnassa edistyttäisiin.
Harald Ettl
- (DE) Arvoisa puhemies, kriisinhallinnan avulla saavutettavan rahoitusalan vakauden on nyt oltava määräävä tekijä kehitettäessä valvontaoikeudellista yhdenmukaisuutta. Meidän on opittava rahoituskriiseistä ja rahoitusalan kielteisestä kehityksestä, jotka eivät sovi enää yhteen asianmukaisen makrotalouden kanssa. Tämä tarkoittaa, että vielä vuonna 2008 on saatava aikaan pysyvä perusta Lamfalussy-menettelylle. Markkinaosapuolten tarpeet edellyttävät joustavaa sääntelymenettelyä. Edellytyksenä on oltava, että valvontatoiminta taataan parlamentaarisen valvonnan avulla ja että parlamentin oikeudet taataan. Ilman parlamentarismia ei ole avointa valvontaa.
Tiemme vie suoraan johtavan valvojan kautta eurooppalaisten valvontaviranomaisten järjestelmään. Vain valvontaviranomaisten eurooppalaisessa järjestelmässä voidaan löytää eurooppalaisten rahoituskeskusten välinen tasapaino ottaen huomioon kaikki poliittiset ja taloudelliset intressit. Ja matkalla sinne komission on oltava toimija, ei vain juontaja.
Reinhard Rack
- (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Lamfalussy-menettely on vuosia ohjannut meitä kiitettävällä tavalla tämän rahoitusmekanismien erityisen painopisteen alalla. Olemme toisaalta tavallisen perustuslakikeskustelun puitteissa yhä uudelleen yrittäneet pitää demokraattista lainsäädäntöä käynnissä myös siellä, missä meillä on siirrettyä lainsäädäntövaltaa yhteisön toimielimistä käsin. Meillä on molemmissa tapauksissa yhä uudelleen sama ongelma, nimittäin se, että voimme yhtäältä taata vähimmäismäärän avoimuutta ja että toisaalta myös parlamentti on riittävästi mukana tässä valvonnassa.
Onko toteutettu konkreettisia ponnisteluja yleisten keskustelujen lähentämiseksi komitologian ja erityisesti Lamfalussy-menettelyn puitteissa, niin ettei meillä olisi jatkossakin näin monenlaisia menettelyjä eikä meiltä vietäisi tällä tavoin taas osaa avoimuudesta?
Joaquín Almunia
komission jäsen. - (ES) Arvoisa puhemies, yritän puhua erittäin lyhyesti, mutta halusin kommentoida lyhyesti joitakin pidetyistä puheenvuoroista.
Ensinnäkin on selvää, että valvontaviranomaisten kansallisen rakenteen, rahoitusvalvonnan rakenteiden sekä ylikansallisten toimielinten kasvavan merkityksen ja rahoitusmarkkinoiden ja rahoitustoiminnan maailmanlaajuisen, ei vain eurooppalaisen, ulottuvuuden välillä on selvä epäsymmetria. Tämä epäsymmetria aiheuttaa jännitteitä ja vaatii vastauksia eurooppalaisilta toimielimiltä, komissiolta, neuvostolta ja parlamentilta. Emme keskustele tästä, koska uskon meidän kaikkien olevan asiasta yhtä mieltä.
Toiseksi en ole niinkään yhtä mieltä niiden puheenvuorojen kanssa, joissa annettiin ymmärtää, että valvontaan ja rahoitusjärjestelmän tapahtumiin reagointiin liittyvät rakenteet olisivat Yhdysvalloissa parempia kuin ne, joita meillä on Euroopassa. Olen vilpittömästi sitä mieltä, että tosiasiat eivät osoita tätä, vaan että monella alalla on asioita, jotka puhuvat eurooppalaisten sääntely- ja valvontarakenteiden ja Euroopan rahoitusmarkkinoiden toimintatavan puolesta verrattuna siihen, mitä Yhdysvalloissa tapahtuu.
Kolmanneksi Lamfalussyn tason 3 komiteat ovat äärimmäisen tärkeitä. Kaksi tason 3 komiteoista, pankkikomitea ja vakuutus- ja työeläkekomitea, perustettiin vasta vuonna 2005, vaikka Lamfalussyn sääntelyprosessi alkoi vuonna 1999. Meidän on otettava kiinni menetettyä aikaa, mutta paljon aikaa meni hukkaan ennen kuin tämä komissio aloitti työnsä.
Neljänneksi, miten etenemme? Joistakin puheenvuoroista käy ilmi, että jotkut teistä ajattelevat, että on komission vastuulla tehdä päätös etenemisestä oikealla vauhdilla. En aio salailla komission velvollisuuksia, joita sillä on, kuten parlamentilla ja neuvostollakin, ja tietenkin jäsenvaltioilla.
Minun kokemukseni osallistumisesta moniin viimeaikaisiin keskusteluihin Ecofin-neuvostossa ja myös euroryhmässä valvonnan ja sääntelyn muutoksista ja siitä, miten selviytyä rahoitusmarkkinoiden häiriöistä ja vastata epävarmuuteen, luottamuksen puutteeseen ja epäonnistumisiin, joita järjestelmässä näemme, minun kokemukseni, jonka voin jakaa kanssanne ja jonka voitte halutessanne uskoa tai olla uskomatta, on se, että etenemisen suurimpina esteinä ovat joidenkin jäsenvaltioiden kannat. Tämä ei kuitenkaan koske jäsenvaltioita, jotka eivät kärsi rahoitusmarkkinoiden häiriöiden seurauksista.
Työtä tehdään paljon. Ymmärrän, miksi parlamentti haluaa työn etenevän nopeammin, mutta uskon parlamentilla olevan samat tiedot kuin komissiolla ja neuvostolla ja uskon en siten tietävän, että työtä tehdään paljon monilla suunnilla samaan aikaan. Olemme tilanteessa, jossa improvisointi yleensä johtaa virheisiin ja jossa on yleensä haitallista yrittää tehdä asioita ennen kuin tiedämme, mitä on tehtävä. Euroopassa ja Yhdysvalloissa on kokemuksia aikaisemmista valvontaongelmista ja aikaisemmista sääntelyongelmista, aikaisemmista rahoitusongelmista, jotka osoittavat, että on parempi odottaa muutama kuukausi ja toimia oikein kuin nopeuttaa mahdollista reaktiota ja pahentaa entisestään ongelmia, jotka haluamme ratkaista.
Vielä yksi seikka: komissiolla on oikeus lainsäädäntöaloitteisiin Euroopan unionissa. Komissio ei koskaan luovu aloiteoikeudestaan, se ei koskaan luovuta tätä aloiteoikeutta Lamfalussyn komiteoille. Se ottaa ne huomioon, mutta se ei koskaan aio harkita, että komission aloiteoikeus pitäisi luovuttaa Lamfalussyn komiteoille, enkä usko parlamentin tai neuvostonkaan ajattelevan niin. Totta on, kuten sanoin, että me kaikki, komissiosta alkaen, katsomme, että tason 3 Lamfalussyn komiteoiden välinen koordinaatio, kyky hyväksyä kriteerejä ja tehdä määräenemmistöpäätöksiä, kyky reagoida lähes sitovilla päätöksillä, on entistä ilmeisempää ja entistä tarpeellisempaa, kun otetaan huomioon näiden komiteoiden hoidettavaksi annetun tehtävän poikkeuksellisen suuri merkitys. Tämä ei kuitenkaan saisi saada meitä sekoittamaan niitä niihin, joilla on Euroopassa lainsäädäntöaloiteoikeus.
Puhemies
- (EN) Keskustelu on päättynyt.
