Toissijaisuusperiaate ja julkisten sosiaalipalveluiden yleinen kattavuus EU:ssa (keskustelu) 
Puhemies
(EL) Istunto jatkuu.
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Jan Olbrychtin ja Lambert van Nistelrooijin PPE-ryhmän puolesta, Heide Rühlen Verts/ALE-ryhmän puolesta, Oldřich Vlasákin ECR-ryhmän puolesta, Peter Simonin, Françoise Castexin, Evelyne Gebhardtin ja Proinsias De Rossan S&D-ryhmän puolesta ja Ramona Nicole Mănescun ja Olle Schmidtin ALDE-ryhmän puolesta komissiolle laatimasta suullisesta kysymyksestä toissijaisuusperiaatteesta ja julkisten sosiaalipalvelujen yleisestä kattavuudesta EU:ssa (Β7-0218/2010).
Jan Olbrycht
Haluaisin huomauttaa, että nyt kysytty suullinen kysymys laadittiin, koska Euroopan komissio teki päätöksen niiden ryhmien määrittämisestä, jotka voivat hyödyntää sosiaalisesti tuettua asumista Alankomaissa. Päätös sai aikaan paljon keskustelua ja herätti paljon kiinnostusta Euroopan parlamentin jäsenten keskuudessa, koska sillä oli merkittäviä seurauksia. On ymmärrettävä, että Euroopan unionin eri jäsenvaltioissa käytetään erilaisia määritelmiä julkiseksi palveluksi katsottua sosiaalisesti tuettua asumista varten. Nämä määritelmät koskevat myös sitä, että meillä käytetään erilaisia kriteerejä sosiaalisesti tuettua asumista varten ja että meillä on myös erilaisia vastuualueita. Vastuu on viranomaisilla, mutta sopimuksentekijät ovat sekä julkisia että yksityisiä.
Kiinnostus sosiaalisesti tuettuun asumiseen johtuu toisaalta julkista tukea koskevista asetuksista, mutta se koskee myös määrittelyä, jota käytetään rakennerahastoja koskevien oikeutettujen kustannusten määrittelyssä. Sen osalta ja täydennyksenä kysymykseen olisi mielenkiintoista tietää, katsooko komissio, että koko Euroopan unionia varten pitäisi olla yksi määritelmä. Pitäisikö soveltaa samoja periaatteita sosiaalisesti tuetun asumisen julkiseen tukeen? Aikooko komissio kussakin tapauksessa laatia kotitalouksien sallitun tulotason kuten Alankomaissa? Onko tällainen toiminta ehdottomasti Euroopan unionissa sovellettavan toissijaisuusperiaatteen mukaista?
Heide Rühle
Arvoisa puhemies, haluaisin puhua lehdistötiedotteesta, jonka komissio itse antoi viime vuoden joulukuun 19. päivänä Alankomaiden sosiaalisesti tuetun asumisen järjestelmää koskevan valtiontukipäätöksen osalta.
Lainaan nyt lausuntoa. Komission päätöksellä vahvistetaan sen pitkäaikainen politiikka, jonka mukaan kansallisilla viranomaisilla on laajat valtuudet sosiaalisesti tuetun asumisen ja muiden yleishyödyllisten taloudellisten palvelujen kriteerien ja ehtojen määrittelyssä. Se on lainaus.
Kysymykseni on seuraava: Miten tämä komission lausunto sopii siihen, että tällä päätöksellä komissio asetti kiinteät tulorajat Alankomaiden sosiaalisesti tuetulle asumiselle? Kuuluuko se tosiasiallisesti komission toimivaltaan, ja miten se liittyy toissijaisuuteen ja suhteellisuuteen?
Haluaisin lisäksi kysyä komissiolta, miten päätös siitä, että tunnustetaan virallisesti yhteiskunnan kerrosten yhdistämisen tarpeellisuus ja vastustetaan yhteiskunnallista erottelua, voi olla sopusoinnussa sen kanssa, että samalla on säädetty kiinteästä, enintään kymmenen prosentin osuudesta, joka ylittää 30 000 euron rajan, kun komissio myös toteaa, että jos kuitenkin yli kymmenen prosenttia tämän 30 000 euron sosiaalisen asuntotuotannon rajan ylittävistä saa asunnon, se on korvattava Alankomaiden muilla alueilla? Se näyttää minusta erittäin kiinteältä ja jäykältä järjestelyltä yhteiskunnan eri kerrosten yhdistämistä koskevan asian osalta.
Miten se sopii toissijaisuuteen ja - kuten te itse sanoitte lehdistötiedotteessanne - laajoihin valtuuksiin sosiaalisesti tuetun asumisen ja muiden yleishyödyllisten taloudellisten palvelujen kriteerien ja ehtojen määrittelyssä?
Françoise Castex
Arvoisa puhemies, myös minä haluaisin kysyä komissiolta tästä Alankomaiden sosiaalisesti tuetun asumisen tukea koskevasta ilmoituksesta, johon Euroopan komission vastaus on, että sen on oltava kilpailusääntöjen mukaista. Se on siksi suositellut jyrkkää uudistusta sosiaalisesti tuettuun asumiseen ja sen yleishyödyllisiin tehtäviin, ja minun mielestäni se on laatinut rajoittavan määrittelyn siitä, mitä yleishyödylliset sosiaalipalvelut ovat.
Komissio itse asiassa tunnustaa tämän julkisen palvelun sosiaalisen luonteen mutta korostaa, että se pitäisi määritellä, ja minä lainaan, "välittömässä yhteydessä heikossa asemassa oleviin yhteiskuntaryhmiin", ja että siten Alankomaiden sosiaalisesti tuetussa asumisessa ylitetään heikossa asemassa olevien yhteiskuntaryhmien yksittäiset tarpeet". Alankomaiden hallituksen ehdottamassa sosiaalisesti tuetun asumisen uudistuksessa muille yhteiskuntaryhmille osoitettujen sosiaalisesti tuettujen asuntojen määrä rajoitetaan kymmeneen prosenttiin, mutta aina sosiaalisten kriteerien mukaan tai tärkeysjärjestyksessä.
Tämä rajoitus johtaa siihen, että taas heikennetään uutta julkisen palvelun tehtävää, jonka sosiaalisesti tuettua asumista koskeva palvelu täyttää, nimittäin yhteiskunnan ja kaupungin moninaisuutta, jonka Alankomaiden lainsäätäjä on määritellyt sosiaalisesti tuetun asumisen osalta. Siksi kysymys minulta, arvoisa komission jäsen, komission jäsenille, on, minkä perussopimuksen oikeusperustan nojalla komissio voi kyseenalaistaa sosiaalipalvelujen yleisen luonteen ja pakottaa jäsenvaltion määrittämään uudelleen tehtävät, joita se osoittaa jollekin näistä sosiaalipalveluista?
László Andor
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, arvoisien jäsenten esittämä kysymys jakautuu kolmeen osaan. Ensimmäinen: katsooko komissio, että sosiaalisesti tuettu asuminen olisi määriteltävä yhtenäisesti koko EU:ssa? Toinen: kysymys toissijaisuus- ja kokonaisvaltaisuusperiaatteista. Kolmas: kysymys sosiaalisesti tuetun asumisen tulorajoista. Ennen kuin vastaan näihin kysymyksiin, haluaisin korostaa, että komissio kiinnittää suurta huomiota sosiaalisesti tuettuun asumiseen. Sosiaalisesti tuettu asuminen on avain aktiiviseen sosiaalista ja taloudellista osallisuutta koskevaan politiikkaan Euroopan unionissa.
Haluaisin vastata hyvin lyhyesti kysymyksiin 1 ja 2. Komissio ei määrää yhtään yhtenäistä määrittelyä sosiaalisesti tuetusta asumisesta EU:n tasolla, ja se kunnioittaa täysimääräisesti toissijaisuusperiaatetta. Arvoisat jäsenet viittaavat aivan oikein komission vuoden 2005 päätökseen yleistä taloudellista etua koskevien palvelujen valtiontuesta. Tällä päätöksellä annetaan oikeusvarmuus palvelujen toimittamisesta ja vähennetään niitä rahoittavien viranomaisten hallinnollisia rasituksia.
Tämän päätöksen mukaan päätöksessä annetut ehdot täyttävän sosiaalisesti tuetun asumisen tuki saa etuuskohtelun, koska se vapautetaan ilmoitusvelvollisuudesta - riippumatta mukana olevista määristä. Tämän päätöksen mukaan kyseistä vapautusta sovelletaan, kun kyseessä oleva jäsenvaltio määrittää sosiaalisesti tuetun asumisen yleistä taloudellista etua koskevaksi palveluksi. Kunkin jäsenvaltion on määritettävä sosiaalisesti tuetun asumisen soveltamisala omien perinteidensä, kulttuurinsa ja valtion osallistumisen mukaan.
Haluaisin myös viitata komission vuonna 2006 ja 2007 antamiin tiedonantoihin, joissa korostetaan selkeästi jäsenvaltioiden vastuuta ja laajaa harkintavaltaa yleishyödyllisten sosiaalipalvelujen osalta. Tätä kohtaa korostettiin lisäksi aivan äskettäin yleistä etua koskevista palveluista tehdyssä pöytäkirjassa. Kuten käsite "sosiaalisesti tuettu asuminen" kertoo, tässä ei ole kyse yleisesti asumisesta, vaan sosiaalisten kriteerien perusteella tarjotuista asunnoista.
Siksi vuoden 2005 päätöksen johdanto-osassa viitataan heikossa asemassa oleviin kansalaisiin tai yhteiskunnallisesti muita heikommassa asemassa oleviin ryhmiin, jotka eivät vakavaraisuutta koskevien rajoitusten takia voi hankkia asuntoa markkinaehdoin. Jäsenvaltioiden on siksi määritettävä sosiaalisesti tuetun asumisen kohderyhmä, jotta asuntoja voidaan osoittaa sosiaalisin perustein avoimesti ja jotta voidaan estää suurimmassa tarpeessa olevien syrjäytyminen.
Jäsenvaltioilla on laaja liikkumavara määritettäessä kohderyhmän kokoa ja sovellettaessa sosiaalisesti tuetun asumisen järjestelmää. Komission tehtävä rajoittuu sen varmistamiseen, että määrittelyssä ei ole selkeitä virheitä.
Tämä lähestymistapa vahvistettiin komission joulukuussa 2009 Alankomaiden sosiaalisesti tuetusta asumisesta tekemässä päätöksessä. Tämä lähestymistapa vastaa myös täysin perusoikeuskirjan 34 artiklaa, jossa viitataan sosiaalitukeen ja asumistukeen kaikille, joilla ei ole riittäviä varoja.
Sosiaalisesti tuetun asumisen selkeällä määritelmällä myös taataan, että valtiontukea ei voida kanavoida kaupallisten toimien rahoittamiseen yleistä taloudellista etua koskevien palvelujen soveltamisalan ulkopuolella.
Kysymyksessä 2 myös viitataan yleiseen oikeuteen asuntoon. Kuten olen jo sanonut, asuminen yleisesti ei ole kuitenkaan sama kuin sosiaalisesti tuettu asuminen. Sosiaalisesti tuetun asumisen selkeät ja avoimet kelpoisuus- ja osoittamiskriteerit ovat edunsaajien edun mukaisia ja niillä varmistetaan julkisten varojen asianmukainen käyttö.
Vastaukseksi kysymykseen 3, jossa arvoisa jäsen kysyi, miksi oikeus sosiaalisesti tuettujen asuntojen saantiin on rajattu koskemaan vain kotitalouksia, joiden tulot ovat alle 33 000 euroa, haluaisin jälleen kerran sanoa selkeästi. EU:n tasolla ei ole asetettu mitään tulorajaa sosiaalisesti tuetun asunnon saamiselle.
Tämä määrä koskee yhtä jäsenvaltiota - Alankomaita. Se oli osa muutoksia, jotka Alankomaiden viranomaiset ottivat käyttöön saadakseen sosiaalisesti tuetun asumisen järjestelmän vastaamaan EU:n valtiontukisääntöjä. Alankomaiden viranomaiset asettivat kyseisen rajan määrittääkseen Alankomaiden sosiaalisesti tuettujen asuntojen kohderyhmän. Komissio ei havainnut virheitä kyseisessä sosiaalisesti tuettuja asuntoja koskevassa määritelmässä ja hyväksyi siksi Alankomaiden valtiontukijärjestelmän. Haluaisin lisätä, että Alankomaiden viranomaisten määrittämä kohderyhmä on hyvin laaja ja kattaa 43 prosenttia Alankomaiden väestöstä.
Lambert van Nistelrooij
Kriisin aikana ja kun käydään keskustelua siitä, miten säilyttää kestävä yhteiskunta ja kilpailukykymme, keskustelemme ilmiselvästä yksityiskohdasta, joka, kuten minä sen näen, näyttää kuitenkin menevän monen ihmisen huolten ytimeen.
Kyse on siitä, kenelle asunto on osoitettava. Erityisesti nyt, kun pankit ovat huomattavasti varautuneempia kuin ne olivat keskustelun alkaessa - mikä Alankomaissa tapahtui vuonna 2005, kun tilanne oli sangen erilainen - on selvää, että jotkut ihmiset ovat jo joutumassa vaikeuksiin. Nyt asetettu raja on 33 000 euroa. Nämä ehdotukset on edelleen esitettävä hyväksymistä varten Alankomaiden edustajainhuoneen jäsenille, ja he kertovat meille suoraan, että tämän rajan pitäisi itse asiassa vastata Alankomaiden sairausvakuutusrahaston rajaa, joka on noin 40 000 euroa.
Keskustelu Alankomaissa on edelleen täydessä käynnissä, ja siksi: ei ole niin, että kaikki ovat nyt samaa mieltä. Mielestäni joustavuudelle ja räätälöidyille ratkaisuille on jätetty liian vähän tilaa. Jäsenvaltioiden on voitava mukautua olosuhteisiin. Tämä kymmenen prosenttia on hyvin vähän. Valmistumiseni jälkeen tuloni olivat myös rajan yläpuolella, mutta pystyin säilyttämään vuokra-asuntoni aika monta vuotta ennen kuin loppujen lopuksi päätin ostaa asunnon ja mennä asumaan muualle.
Puhumme joustavuudesta, mutta liikkumavaraa ei ole riittävästi. Se saa minut päättelemään, että toissijaisuutta - maiden suurempia valtuuksia järjestää omat asiansa - ei kunnioiteta riittävästi. Tämän päivän keskustelun jälkeen meidän on mietittävä, palaammeko asiaan jälleen päätöslauselmalla. Yleisesti katson, että komissio tekee tässä hyvää työtä, mutta mielestäni jäsenvaltioiden liikkumavaraa on rajoitettu liikaa, ja se koituu niiden ihmisten tappioksi, jotka ovat asumisessaan siitä riippuvaisia.
Evelyne Gebhardt
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kun seuraan tätä keskustelua, huomaan, että itse asiassa on sangen paljon epävarmuutta siitä, miten lakia on sovellettava näillä aloilla. Arvoisa komission jäsen Andor, te sanoitte juuri, että EU:n asetuksissa ei säädetä 33 000 eurosta kiinteänä rajana. Alankomaiden lainsäätäjät ovat kuitenkin säätäneet tämän rajan omasta vapaasta tahdostaan ehkä siksi, että he pelkäsivät, että muuten komissio vaatisi jossakin vaiheessa selkeiden kriteerien ottamista käyttöön.
Tämä epävarmuus johtaa hyvin moniin vaikeuksiin jäsenvaltioissa niiden tehdessä itse päätöksiä, erityisesti niiden muokatessa kyseisiä päätöksiä, jotta ne todella vastaavat sitä, mitä tarvitsemme näille ihmisille ja erityisesti sosiaalisesti tuetuille asunnoille, koska nämä ovat ihmisiä, joilla ei ole riittävästi varoja, jotta he voisivat muuttaa vapaasti.
Siksi meidän on hyvin tärkeää luoda oikeudelliset puitteet ja oikeusvarmuus, joissa myös asianmukaisesti selkeytetään, mikä on mahdollista. Yleistä taloudellista etua koskevia palveluja on tietenkin todellakin suojeltava. Niistä säädetään paikallisella tasolla jäsenvaltioissa, ja ne ovat yleisiä, ja meidän on taattava, että niitä todella tarjotaan kaikille.
Meidän on siksi harkittava - ja tiedän, että tätä harkitaan työllisyys- ja sosiaaliasioiden valiokunnassa - että pyydämme komissiolta oikeudellisia puitteita yleistä taloudellista koskevien palvelujen suojaamiseksi, erityisesti sosiaalialalla, ja mielestäni sellaiset puitteet, jos ne aiotaan tarjota, olisivat hyvä asia.
Isabelle Durant
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen puhumme täällä oikeusperustasta, joka on selkeästi erittäin tärkeä. Tämän oikeusperustan taustalla haluaisin kuitenkin korostaa sitä, että asuminen ja erityisesti sosiaalisesti tuettu asuminen eivät selkeästi ole muiden markkinoiden kaltaisia markkinoita tai muiden kaupallisten toimien kaltaisia kaupallisia toimia. Sosiaalisesti tuettu asuminen on lisäksi paljon enemmän kuin pienituloisille tai hädässä oleville ihmisille varattua asumista.
Kyse on yhteiskunnallisesta moninaisuudesta, josta olemme puhuneet, mutta kyse on myös näiden talojen ja niissä asuvien ihmisten kotouttamisesta naapurustoonsa, kaupunkiinsa, joskus kaupunkien keskustoissa, joskus lähiöissä. Vuokralaisten kanssa tehdään paljon työtä, työtä heidän kotoutumisensa tukemiseksi ja yhteisvastuun luomiseksi, myös näissä naapurustoissa ja näissä asunnoissa elävien eri sukupolvien välillä, ja siksi katson tämän osalta todella, että tämä on erilainen aihe.
Tämän vaalikauden aikana aiomme lisäksi tehdä työtä yleishyödyllisten palvelujen osalta. Minusta tuntuu siltä, että tänne tuleminen ja tukeen tai sosiaalisesti tuettujen asuntojen rajalliseen saantiin liittyvien ongelmien korostaminen antaa väärän viestin. Tulorajasta, jonka minun lisäkseni mainitsivat muut jäsenet ja joka on asetettu 33 000 euroon, olen sitä mieltä, että se aiheuttaa ongelman, koska erilaisia perheitä on todella paljon. yksinhuoltajaperheitä, perheitä, joissa on iäkkäitä ihmisiä, perheitä, joissa on jäseniä edellisistä ja nykyisistä suhteista, perheitä, jotka ovat erillään. Miten heidän tulonsa voidaan laskea? Kaikki tämä saa minut, kuten muutkin, vaatimaan enemmän joustavuutta ja toissijaisuutta, jos haluamme todella sosiaalisia hankkeita näissä naapurustoissa.
Patrick Le Hyaric
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, sanoitte juuri, että komissio kiinnittää suurta huomiota sosiaalisesti tuettuun asumiseen. Puhumme todellakin yhdestä perusoikeudesta, jota ei sovelleta jäsenvaltioissamme. Se on lisäksi jälleen uusi tahra nykyisessä Euroopan yhdentymisen mallissamme.
Vastauksenne lopun osalta, arvoisa komission jäsen, toistitte komission tavallista mantraa, mutta kokemus osoittaa, että komissio, teidän komissionne, ja Euroopan unionin tuomioistuin antavat tuomioita EU:n perussopimusten perusteella kohtalokkaan periaatteen mukaisesti, vapaan ja vääristymättömän kilpailun periaatteen mukaisesti, ja ne luovat siten laittoman pääsyn asuntojen rakentamiseen ja itse asumiseen. Mikä vielä pahempaa, vuonna 2005 Euroopan komissio määritteli sosiaalisesta tuetun asumisen varatuksi yksinomaan vain, ja minä lainaan: "heikossa asemassa oleville kansalaisille tai yhteiskunnallisesti muita heikommassa asemassa oleville ryhmille". Komissio rohkaisee siten gettokaupunkien luomista köyhille, mikä on tappioksi yhteiskunnalliselle moninaisuudelle.
Tuen monien jäsenten tavoin ajatusta uudesta puitedirektiivistä, joka on myönteinen ja edistyksellinen, mutta pelkäänpä, että juuri perussopimuksilla vahvistettu kilpailun periaate olisi muutettava.
Toisaalta pelkään, että puheenjohtaja Barroson antamat ja Ecofin-neuvoston tänään vahvistamat lausunnot, joissa periaatteessa suositeltiin talousarvioiden valvontaa, johtavat edullisten asuntojen toimistoille ja erityisesti sosiaalisesti tuetulle asumiselle osoitettujen menojen leikkaamiseen. Katson ehdottomasti, että EU:n on aloitettava alusta uudelleen.
Frank Engel
(FR) Arvoisa puhemies, haluaisin eräällä tavalla kannattaa Isabelle Durantin mielipidettä, kun hän aivan oikein vahvisti, että sosiaalisesti tuettu asuminen ei ole muiden kaltainen kaupallinen ala tai ala, johon sovelletaan kilpailua. Arvoisa komission jäsen, uskon, että olemme tästä kohdasta samaa mieltä.
Täällä kyseenalaistetaan valtiontuki. Mietin, miksi sosiaalisesti tuetun asumisen alalla emme teoreettisesti olisi juuri valtiontuen alalla. Puhumme todellakin valtiontuesta sosiaalisesti tuetun asumisen edunsaajille, ei niinkään yrityksille. Loppujen lopuksi tukea osoitetaan, koska se katsotaan tarpeelliseksi, kyse ei ole niinkään kilpailuasioista.
Huomaan - ja voin tietysti puhua vain oman kansallisen kokemukseni perusteella - että sosiaalisesti tuettu asuminen liittyy niin erilaisiin oloihin, että meidän pitäisi todella olla iloisia siitä, että Euroopan komissio, EU:n toimielimet, EU ja Bryssel eivät ole, kuten niin aina tunnetaankin, vastuussa tuen tarkan määritelmän antamisesta meille, sen kertomisesta, mitkä kansalaiset voivat hyötyä mistä tuesta ja millä edellytyksillä.
Korostan, että tässä on kyse erityisistä paikallisista oloista ja muutoksista meidän kaikkien perhesuhteissa. Miten jollekulle, jolla oli perhe, mutta jonka siviilisääty sittemmin muuttuu, jollekulle, jonka tulot vaihtelevat hänen elämänsä aikana, kuten Lambert van Nistelrooij sanoi, voitaisiin yhtenä päivänä myöntää oikeus sosiaalisesti tuettuun asumiseen tiettyjen kriteerien perusteella ja sitten peruuttaa se? Minusta se on kohtuutonta, ja näissä olosuhteissa komission ei pitäisi mielestäni ylittää jälleen toimivaltaansa ehdottamalla meille, ja lopuksi säätämällä meille, sääntöjä, jotka eivät kiistämättä olisi joustavia eivätkä luultavasti myöskään inhimillisiä.
Proinsias De Rossa
(EN) Arvoisa puhemies, osallistun tähän keskusteluun työllisyysvaliokunnan esittelijänä yleishyödyllisten palvelujen tulevaisuudesta. Tällä suullisella kysymyksellä pyritään selvittämään komissiolta, mitä ehdotuksia sillä on kansalaisten sosiaalisesti tuetun asumisen tarjoamiseen liittyvän vakavan ongelman ratkaisemiseksi.
Pidän valitettavana, että komission jäsen ei kertonut kyseisistä ehdotuksista vaan sen sijaan pyrki antamaan oikeutuksen nykyiselle järjestelmälle. Komissio kieltäytyy jatkuvasti hyväksymästä sitä, että jäsenvaltioille on annettava oikeudellinen selvyys ja joustavuus nykyisten julkisten palvelujen - ja erityisesti sosiaalipalvelujen - toimittamisen lisäksi myös uusiin yhteiskunnallisiin tarpeisiin vastaamisen osalta. Emme saa vain tarjota kansalaisille turvaverkkoa hädän hetkellä, vaan meidän on tarjottava myös vakaat sosiaaliset puitteet, jotka palvelevat kaikkia kansalaisia. Terveydenhuolto, asuminen ja koulutus ovat palveluja, jotka pitäisi selkeästi tarjota yleisesti eikä vain markkinoiden oikusta. On itsestään selvää, että markkinat eivät voi tarjota näillä aloilla kokonaisvaltaisuutta yhdenvertaisuuden ja yhdenvertaisen laadun perusteella.
Nämä kaikki ovat palveluja, jotka ylittävät selkeästi hyötymotiiviin ja joilla tuotetaan sosiaalista arvoa, jota ei voida laskea tuloslaskelmassa. Niitä tarvitaan myös toisinaan luomaan nykyaikaisen talouden vakaa perusta. Nykyisen oikeudellisen riittämättömyyden sen osalta, mitä hallitukset sekä kansallisella että paikallisella tasolla voivat tehdä yhteiskunnan hyvinvoinnille olennaisiksi määritettyjen palvelujen tarjoamisessa, ei voida antaa jatkua enää kovin kauan.
Sophie Auconie
(FR) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ensinnäkin haluaisin kirjata jotakin ylös: yhteisöllä ei ole toimivaltaa yleisesti asumisen ja erityisesti sosiaalisesti tuetun asumisen alalla.
Päätöksessä, jonka tässä suullisessa kysymyksessä mainitsemme, komissio kuitenkin antaa määritelmän sosiaalisesti tuetusta asumisesta. Kuten toistuvasti on sanottu, arvoisa komission jäsen, sosiaalisesti tuetun asumisen ja asunnon saatavuuden ongelma on nykyään merkittävä ongelma, tänä kriisiaikana. Tuokaamme hieman inhimillisyyttä takaisin teknisiin, oikeudellisiin ja jopa teknokraattisiin keskusteluihimme.
Itse asumisen lisäksi sosiaalisesti tuettu asuminen on todellisen kotoutumisen, todellisen sosiaalisen osallisuuden perusta niille, jotka siitä hyötyvät. Komission tekemän tarkastuksen aikana valtiontuesta annetusta määritelmästä voidaan keskustella täysimääräisesti. Arvoisa komission jäsen, Descartes, minun alueellani, Loiren laaksossa, syntynyt suuri ranskalainen filosofi sanoi: Yleinen etu on ympyrä, jonka keskus tunnetaan mutta jonka ympärysmitta on tuntematon.
Minulla on siksi teille kaksi kysymystä. Ensimmäinen on yksinkertainen: mikä on tämän määritelmän oikeudellinen asema? Sovelletaanko sitä kaikkiin jäsenvaltioihin?
Toinen kysymys on paljon yleisempi. Missä komission mielestä komission toimivalta alkaa ja mihin se päättyy yleisten palvelujen järjestämisen osalta? Sillä tämä kysymys on loppujen lopuksi tärkeä. Kyse on julkisten palvelujen kokonaisvaltaisuudesta ja saatavuudesta.
Peter Simon
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kaupunkiemme ja yhteisöjemme on koko Euroopassa kamppailtava ongelma-alueiden kanssa. Kaikkialla Euroopassa yritämme ratkaista tämän ongelman saamalla nämä heikossa asemassa olevat alueet ja niillä asuvat ihmiset muissa kaupungeissamme olevalle tavalliselle elintasollemme.
Jos me nyt kuitenkin säädämme kriteerit sosiaalisesti tuetun asumisen alalla, kuten komissio nyt tekee, jos säädämme kriteerit, joilla yksiselitteisesti - kuten jotkut jäsenet ovat jo sanoneet - suljetaan pois väestön yhdistäminen näillä alueilla, sillä heikennetään kaikkia toimivaltaisten osapuolten vuosikymmenten ajan itse paikalla toteuttamia ponnistuksia. Sillä myös heikennetään yrityksiä, joita Euroopan unioni on edistänyt kaupunkialueita koskevissa yhteisöaloitteissaan I ja II.
Jos me nyt rajoitamme kriteerejä, joiden mukaan sosiaalisesti tuettua asumista voidaan tukea siten, että vain köyhistä köyhimmät, heikossa asemassa olevista heikoimmassa asemassa olevat saavat tukea ja että heitä voidaan auttaa sosiaalisesti tuetun asumisen puitteissa, luomme itse asiassa esteitä tämän väestön yhdistämisen alan osalta heikossa asemassa olevilla alueilla, vaikka juuri sitä kipeästi tarvitaan. Se johtaa juuri näiden väestöryhmien suurempaan sosiaaliseen syrjäytymiseen ja vain lisää näitä ongelmia kaupungeissamme. Sen takia toissijaisuusperiaatteen laaja määritelmä ja laaja tulkinta ovat päivän sana, ja olisin kiitollinen komissiolle, jos se voisi lyhyesti ilmaista kantansa tämän osalta.
Joachim Zeller
(DE) Arvoisa puhemies, tämän on enemmänkin yleinen ongelma, erityisesti toissijaisuusperiaatetta ja julkisten sosiaalipalvelujen kokonaisvaltaisuutta koko EU:ssa koskeva ongelma. Sosiaalisesti tuettu asuminen on kuitenkin tuotu tämän keskustelun valokeilaan Alankomaiden esimerkin myötä. Tämä ei ole ainutkertainen tapaus - erityisesti vuokralaisten yhdistykset ja vuokralaisten edustajat ovat jo vuosia epäilleet, että EU:n keskittyminen kilpailukykyyn vähintään rajoittaa sosiaalisesti tuettua asumista EU:ssa, ellei sillä tehdä sitä täysin mahdottomaksi.
Ruoan ja vaatteiden tarpeen jälkeen asunnon tarve on kuitenkin ihmisten perustarve, ja siksi asuminen on yksi sosiaalisista julkisista hyödykkeistä, ja asunnottomuuden estäminen on yhteiskunnallinen haaste.
Tämä näkyy siinä, että valtioissa, joille niiden kansalaisten hyvinvointi on tärkeää, joko tuetaan sosiaalisesti tuettua asumista tai muunlaista asumista tuetaan yksittäin ihmisten tulojen perusteella. Meillä on nyt tietysti Euroopan unionissa erityistapaus monien Itä-, Keski- ja Kaakkois-Euroopan maiden liittymisen jälkeen. Koska aiemmissa Euroopan länsi- ja itäosissa asuntotarjonnan rakenne on erilainen, erityisesti viimeisimpien Euroopan unionin laajentumisten jälkeen on verrattava jäsenvaltioiden asumistukia ja asuntojen tarjontaa.
Monien Itä-, Keski- ja Kaakkois-Euroopan maiden poliittisia muutoksia välittömästi seuranneiden asuntojen yksityistämismenetelmien takia ja erityisesti kyseisten maiden selkeän asuntojen puutteen takia Euroopan parlamentti reagoi antamalla rakennerahastot näiden maiden käyttöön asumisen osalta.
Siitä huolimatta asuntopolitiikka on edelleen kaikissa tapauksissa jatkuvasti reagointia kansallisiin, alueellisiin ja erityisesti paikallisiin olosuhteisiin, toisin sanoen se on klassinen esimerkki politiikanalasta, jolla sovelletaan toissijaisuutta, jolla ei ole tarvetta ylikansalliseen sääntelyyn ja jolla ei ole sellaista sääntelyä. Koska asuminen on sosiaalinen yleishyödyke, markkinoiden lakeja voidaan soveltaa vain rajoitetusti julkisten palvelujen alalla.
Evelyn Regner
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, julkisia palveluja ja sosiaalipalveluja haittaa valtava taloudellinen ja poliittinen kuohunta ja erityisesti kansalliset säästötoimenpiteet. Euroopan unionissa on kasvavia tuloeroja. Erityisesti epävarmuuden, talouskriisin ja tulevaisuuden pelon aikana sosiaaliset vakauttajat ovat tärkeämpiä kuin koskaan.
Kotikaupungissani Wienissä sosiaalisesti tuetun asumisen perusajatus on kohtuuhintaisen asunnon tarjoaminen laajoille väestönosille eikä sen rajoittaminen - kuten komissio on määritellyt - heikossa asemassa oleville kansalaisille tai yhteiskunnallisesti muita heikossa asemassa oleville ryhmille. Sen tulos on gettoutuminen. Minulla ei siten ole mitään aikomusta muuttaa mielipidettäni tässä suhteessa - periaatteena tai oikeutena pitäisi olla se, että paikallinen itsehallinto määrittää sosiaalipalvelut, mukaan luettuna sosiaalisesti tuettu asuminen, paikallisella tasolla ja se, että sosiaalipalvelut jätetään kilpailu- ja valtiontukilainsäädännön soveltamisalan ulkopuolelle.
Joka tapauksessa tarvitsemme kuitenkin Euroopan unionissa oikeudellista selkeyttä ja EU:n tasolla oikeudellisen välineen, joka kattaa ja määrittää vastaavasti sosiaalipalvelut.
Seán Kelly
(EN) Arvoisa puhemies, ensiksi haluaisin kiittää komission jäsentä siitä, että hän on selkeyttänyt joitakin kysymyksissä esiin ottamiamme kohtia. On sanottava, että asunnon tarjoaminen on kaikille ehdoton välttämättömyys, erityisesti nykyaikaisessa hyvinvointivaltiossa. Katto pään päällä on ehdottoman elintärkeää; se on oikeus ja asia, josta kaikki ovat samaa mieltä, että se pitäisi saada joko henkilön omien keinojen tai valtion virastojen ja niin edelleen avulla.
Nyt on kuitenkin keskusteltava siitä, miten paljon kunkin maan hallituksen pitäisi puuttua asuntojen tarjoamiseen. Kotimaassani kiinteistökuplan loivat verokannustimet - jotka olivat liian anteliaita eivätkä tarpeeksi hyvin harkittuja - rakennuttajille talojen rakentamiseksi ja rakennuslupien antamiseksi heille - joskus jopa tulvapelloilla, jotka ovat siitä lähtien tulvineet - ja sellaisen maan kaavoittamiseksi, jota ei olisi pitänyt kaavoittaa. Sitten tietysti pankit tulivat mukaan antamalla rakentajille anteliaita lainoja, joita he eivät voineet maksaa takaisin, ja yksityishenkilöille asuntojen hankkimiseksi, eivätkä hekään voineet maksaa takaisin.
Siksi meillä on tämä nykyinen kriisi. Joten on vielä paljon kysymyksiä siitä, miten paljon valtion pitäisi osallistua koko rakennuttamisalaan.
Mielestäni sosiaalisen asuntotuotannon perustaminen ensisijaisesti tuloihin on liian rajoittavaa eikä siinä ole järkeä monien ihmisten esittämien syiden takia. Komissiolla on mielestäni ehdottomasti tehtävä laajemmassa merkityksessä, ehkä sosiaalista asuntotuotantoa koskevien suuntaviivojen antamisessa, mutta liiallinen rajoittaminen tulojen ja muiden vastaavien asioiden osalta ei ole järkevää, se ei toimi eikä sitä pitäisi yrittää.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Sosiaalisesti tuettu asuminen kuuluu todella yleishyödyllisten palvelujen soveltamisalaan. Valitettavasti nuorisotyöttömyyden taso on nyt noussut Euroopan unionissa 20 prosenttiin.
EU:n asetuksen mukaan kaikki jäsenvaltiot voivat käyttää neljä prosenttia Euroopan aluekehitysrahaston varoista sosiaaliseen asuntotuotantoon ja rakennusten energiatehokkuuden parantamiseen. Valitettavasti talouskriisin takia eurooppalaisten perheiden taloustilanne on huononemassa, ja työttömyysaste, joka on erittäin korkea nuorten keskuudessa, aiheuttaa huolta. Juuri siksi haluaisin pyytää teitä, arvoisa komission jäsen, tukemaan meitä tämän tason nostamisessa tulevan rahoitussuunnitelmakauden aikana 15 prosenttiin sosiaalisen asuntotuotannon ja rakennusten energiatehokkuuden parantamisen osalta.
Valtio huolehtii useimmissa jäsenvaltioissa nuorten ihmisten ja iäkkäiden terveydenhuollosta, sosiaalipalveluista ja hoivasta. Näillä julkisilla palveluilla on olennainen tehtävä kaikkien yhteiskunnan kansalaisten suojelun ja osallisuuden takaamisessa edellyttäen, että ne ovat kaikkien kansalaisten saatavilla. Jotta voidaan varmistaa, että sitä sovelletaan koko Euroopan unionissa, kehotamme komissiota laatimaan julkisten palvelujen puitedirektiivin, jonka nojalla otetaan käyttöön tämän alan vähimmäisvaatimukset ja taataan sekä yhdenvertainen ja yleinen saatavuus kaikille Euroopan kansalaisille että näiden palvelujen hyvä laatu ja avoimuus.
António Fernando Correia de Campos
(PT) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, sosiaalisesti tuettu asuminen on yleistä taloudellista etua koskeva palvelu, jolla on tärkeä tehtävä markkinoilla ja joka saa aikaan myönteisiä tuloksia koko yhteiskunnan eduksi. Lissabonin sopimuksen liitteenä olevan pöytäkirjan N:o 26 mukaan on kansallisten, alueellisten ja paikallisten viranomaisten tehtävänä panna täytäntöön ja järjestää tällainen palvelu. Siksi on vaikea ymmärtää tätä kohdemarkkinoiden rajoitusta perheille, joiden tulot ovat alle 33 000 euroa. Se on köyhyyden mittaamista, joka tehdään ehdoilla, jotka ovat ehdottomasti ja täysimääräisesti taloudellisia, eikä siinä oteta huomioon 27 jäsenvaltion erilaisuutta; sen perimmäiseksi perusteluksi voidaan tiivistää yksinkertainen vakavaraisuus.
Sosiaalisesti tuetulla asumisella vastataan kulttuurisiin ja yhteiskunnallisiin kysymyksiin; työpaikan läheisyyteen, naisten aseman merkittävään uudelleenmäärittelyyn markkinoilla ja työntekijöiden liikkuvuuteen EU:n alueella. Taistelu, johon Euroopan unioni on liittynyt selvitäkseen nykyisestä kriisistä, edellyttää talouskasvua, joka johtaa maahanmuuttoon ja etnisiin, taloudellisiin ja kulttuurisiin vähemmistöihin ja siihen, että heidät on kotoutettava, vaikka riskinä olisi siihen liittyvä gettoutuminen, jota meidän on torjuttava oikeudenmukaisella tasapainolla. Eikö komissio puutu jäsenvaltioiden toimivaltaan?
Zigmantas Balčytis
(EN) Arvoisa puhemies, Lissabonin sopimuksessa tunnustetaan, että sosiaalipalvelujen saatavuus ja niihin pääsy ja paikallisten ja alueellisten viranomaisten asema niiden tarjoamisessa on merkittävää. Sosiaalisesti tuettua asumista koskevat kysymykset ovat erittäin tärkeitä pienituloisille ihmisille, ja on todellisuutta, että kriisi on jättänyt monet ihmiset työttömiksi ja että he tarvitsevat sosiaalisesti tuettua asumista.
Tällä hetkellä jäsenvaltiot soveltavat erilaisia normeja päättäessään kriteereistään sosiaalisesti tuetulle asumiselle. On ymmärrettävää, että taloudelliset ja yhteiskunnalliset tilanteet ovat jäsenvaltioissa hyvin erilaisia. Yleispalvelujen saatavuutta koskevan oikeuden täytäntöönpanemiseksi olisi mielestäni järkevää määritellä yleiset periaatteet ja asettaa ylin suositusraja EU:n tasolla. Meidän on kuitenkin annettava jäsenvaltioille laaja harkintavaltaa, jos ne haluavat alentaa sitä taloudellisten ja yhteiskunnallisten erojen perusteella.
Rareş-Lucian Niculescu
(RO) Haluan kiittää komission jäsentä selkeytyksistä, joita hän on antanut tähän kysymykseen. Minun mielestäni sosiaalisesti tuetulle asumiselle ei myöskään pitäisi olla yhtä määritelmää. Sellaista määritelmää olisi vaikeaa käyttää tilanteessa, jossa elintasossa on suuria eroja. Toissijaisuuskysymys on tässä keskustelussa merkityksellinen. Poikkean hieman, jos sallitte, kysymyksen konkreettisen soveltamisalan ulkopuolelle.
Mielestäni pitäisi kuitenkin olla olemassa selkeämmät normit, mutta toisessa suhteessa, esimerkiksi tilanteissa, joissa sovelletaan syrjäytyneiden yhteisöjen asumista koskevaan kelpoisuuteen liittyviä uusia asetuksia. Se on asetus, jonka tämä parlamentti hyväksyi perjantaina ja jonka myös Silvia-Adriana Ţicău mainitsi. Myös minä haluan käyttää tämän tilaisuuden sanoakseni, että minusta saatavilla olevien varojen lisäys tämän asetuksen perusteella olisi myönteistä.
Frédéric Daerden
(FR) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, halusin käydä tämän keskustelun aivan yksinkertaisesti siksi, että minä, kuten muutkin täällä, olen huolissani.
Monilla Euroopan alueilla, myös omallani, tehdään tällä hetkellä arviointia, jonka tarkoituksena on uudistaa niiden sosiaalisesti tuettujen asuntojen osoittamista koskevaa politiikkaa, jotta voidaan välttää gettoutumisilmiö ja heikossa asemassa olevien yhteiskuntaryhmien kokoaminen yhteen samoihin rakennuksiin ja samoihin naapurustoihin. Päätöksenne on vastoin tätä yhteiskunnallisen tasapainottamisen ja välttämättömän yhteiskunnallisen moninaisuuden politiikkaa.
Arvoisa komission jäsen, ei ole oikein, että komissio estää jäsenvaltioita toteuttamasta yhteiskunnallista moninaisuutta koskevia toimia. Asumiseen liittyvien yleishyödyllisten sosiaalipalvelujen saatavuutta voitaisiin tietysti toisaalta rajoittaa tiettyihin kansanluokkiin, mutta toisaalta pitäisi jättää tietty liikkumavara, jotta ne olisivat myös muiden tuloluokkien ihmisten saatavilla, jotta naapurustojemme yhteiskunnallista moninaisuutta voitaisiin parantaa.
Joka tapauksessa näiden kahden näkökulman välinen tasapaino pitäisi määritellä jäsenvaltioissa ja alueilla tai niiden kanssa, eikä komissiossa.
Ilda Figueiredo
(PT) Arvoisa puhemies, me kaikki tiedämme, että oikeus asuntoon on perusoikeus. Euroopan unionin jäsenvaltioiden on siksi taattava sosiaalisesti tuettu asuminen kaikille sitä tarvitseville. Syvän yhteiskunnallisen kriisin aikana, kun niiden ihmisten ja perheiden määrä, joilla on paljon velkaa, joiden on vaikea maksaa takaisin lainojaan, joilla he ostivat talonsa, tai joiden on siedettävä korkeita vuokria, on nousussa, on vielä entistä tärkeämpää antaa täysimääräinen tuki ihmisille ja perheille, joilla ei ole varaa sopivaan asuntoon, jossa on riittävät tilat ja välineet.
Siksi on olennaisen tärkeää, että jäsenvaltiot voivat käyttää unionin varoja ja kansallisia varoja rakentaakseen sosiaalisesti tuettuja asuntoja ja taatakseen perusoikeudet, joihin kaikilla kansalaisilla on oikeus, ja lopettaakseen yhteiskunnallisen eriarvoisuuden ja edistääkseen sosiaalista osallisuutta. Euroopan komission on ryhdyttävä kiireellisiin toimiin tällä alalla, eikä se saa uhata toissijaisuusperiaatetta, vaan sen on tuettava sosiaalisten julkisten palvelujen kokonaisvaltaisuutta.
Anna Záborská
(SK) EU:n keskittymistä saatellaan joskus fanfaarein, kuten näimme Lissabonin sopimuksen hyväksymisessä. Muina aikoina se kuitenkin tapahtuu huomaamattomasti. Erilaisten EU:n tukirahastojen luominen, joka usein muokkaa markkinaympäristöä, on tehnyt välttämättömäksi valtiontuen tarjoamista koskevan pakollisen ilmoituksen käyttöönoton.
Tarve kävi ilmi näistä poikkeuksista, jotka tehtiin tähän sosiaalisesti tuettua asumista koskevaan velvoitteeseen. Meillä onkin yhtäkkiä EU:n määritelmä. Jos määrittelemme velvoitteet tällä tasolla ja sitten määräämme alemmilla tasoilla olevat panemaan niitä täytäntöön, se ei ole toissijaisuutta.
Vastuu sosiaalisesti tuetusta asumista kuuluu täysin kansallisten, alueellisten ja paikallisten viranomaisten toimivaltaan. Älkäämme kyseenalaistako kansallisten yhteisöjen ja paikallisten yhteisöjen kykyä ratkaista omat ongelmansa. Juuri ne tuntevat nämä ongelmat parhaiten. Ne myös tuntevat vaihtoehdot niiden ratkaisemiseksi.
Wojciech Michał Olejniczak
(PL) On selvää, että käsittelemme ongelmaa, joka on erilainen eri jäsenvaltioissa.
Uusissa maissa, myös Puolassa, on paljon alueita, joilla hyvin monilla ihmisillä ei ole kotia hyvin, hyvin matalien tulojen takia. Noista ihmisistä huolehtivat pääasiassa paikallisviranomaiset. Paikallisviranomaisten ja alueellisten elinten on autettava kyseisiä ihmisiä mahdollisimman pian. Ilman paikallisviranomaisten käytössä olevaa lisärahoitusta ja ilman julkista tukea tässä erittäin vaikeassa asemassa olevien ihmisten auttaminen on mahdotonta. Samalla olisi myös tarpeellista miettiä, miten tulevaisuudessa voidaan yrittää saada lisävaroja, joita alueviranomaiset voisivat käyttää, laatimalla tämän alan yhteistä politiikkaa ja yhteinen määritelmä. Ne käyttäisivät rahaa ja loisivat sosiaalista asuntotuotantoa, jota on todella erittäin, erittäin vähän monissa Euroopan maissa.
László Andor
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, olen täysin samaa mieltä siitä, että meidän on tarkasteltava tätä kysymystä laajemmissa puitteissa, tässä tapauksessa rahoitus- ja talouskriisin puitteissa. Kahden viime vuoden aikana huomasimme, että tämä oli kilpailupolitiikan testi riippumatta siitä, koskiko se rahoitusalaa, autoalaa vai, tässä tapauksessa, asuntoalaa, ja se oli myös testi sosiaalipolitiikallemme, riippumatta siitä, koskiko se lapsia vai iäkkäitä vai asunnottomia.
Tässä saamassani kysymysten sarjassa nämä kaksi asiaa - kilpailu- ja sosiaalipolitiikka - ovat päällekkäisiä. Siksi se on vielä monimutkaisempaa kuin se olisi kriisin puitteiden ulkopuolella.
Kriisi osoitti suunnattoman markkinoiden epäonnistumisen, ei vain rahoitusalalla vaan myös asuntoalalla, ja kävi hyvin selväksi, että markkinavoimilla ei yksin voida ratkaista näitä ongelmia, ei vain äärimmäisen köyhien osalta vaan myös yhteiskunnan laajempien ryhmien osalta. Siksi vastustan jyrkästi kaikkia sellaisia periaatteita, joilla rajoitetaan sosiaalisesti tuetun asumisen käsite vain yhteiskunnan köyhimpiin ryhmiin, erityisesti Euroopan maiden moninaisuutta ja toissijaisuusperiaatetta kunnioittaen. Vaadin ehdottomasti, että määritelmä jätetään näissä puitteissa itse jäsenvaltioille, kuten olen jo aiemmin sanonut aloituspuheenvuorossani.
Palaan takaisin Alankomaiden tapaukseen, joka on ollut keskustelun keskipisteessä, ja haluaisin toistaa, että komissio ei pakota Alankomaiden puitteissa asetettuja kriteerejä millekään muulle maalle. Toissijaisuutta täysimääräisesti kunnioittaen jäsenvaltioiden on päätettävä sosiaalisesti tuetun asumisen tosiasialliset ehdot.
Se vahvistetaan Alankomaiden valtiontukijärjestelmää koskevalla päätöksellä, ja haluaisin muistuttaa, että Alankomaiden viranomaisten asettamat rajat - joita sovelletaan ainoastaan Alankomaissa - kattavat 43 prosenttia Alankomaiden väestöstä, mikä on varmasti enemmän kuin köyhimmät ryhmät. Alankomaiden päätöksellä on lisäksi vahvistettu, että yhteiskuntaryhmien yhdistäminen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus ovat asianmukaisia julkisen politiikan tavoitteita, joiden osalta valtiontuki voi olla perusteltua, eikä vain niiden osalta, jotka elävät äärimmäisessä köyhyydessä tai köyhyysriskissä.
Mielestäni tämä yhteiskunnallinen ahdinko muutaman viime vuoden aikana on tehnyt yhteiskunnasta entistä laajemmin epävakaan, ja siksi meidän on suhtauduttava tähän valppaasti. Haluaisin myös lisätä, että komissio tarkastaa vain asuntoyhtiöille annetun tuen. Mihinkään kansalaisille suoraan annettuun tukeen ei sovelleta valtiontukea koskevia sääntöjä.
Keskustelussa sivuttiin jo laajempia puitteita, eli yleishyödyllisiä sosiaalipalveluja. Siksi haluan käsitellä myös tätä ja korostaa, että asumisen lisäksi myös muilla yleishyödyllisillä palveluilla ja erityisesti muilla sosiaalipalveluilla on ehkäisevä ja yhteiskunnallisesti yhdistävä tehtävä, joka kohdistuu koko väestöön vauraudesta tai tuloista riippumatta. Komissio teki tämän selväksi vuoden 2007 tiedonannossaan, kun se korosti sosiaalipalvelujen järjestämisen tavoitteita ja periaatteita.
Komissio on sitoutunut edistämään sosiaalipalvelujen laatua. Tuimme esimerkiksi yleishyödyllisten sosiaalipalvelujen laatupuitteiden kehittämistä sosiaalisen suojelun komiteassa.
Muutamia loppuajatuksia vastaukseni lopuksi. Koska jotkin kysymykset koskivat pidempää aikaa, joka ulottuu seuraaviin rahoitusnäkymiin, olisin samaa mieltä siitä, että monissa puitteissa asumiseen kohdistuu vaikutuksia; todellakin energiatehokkuutta koskeva kunnostaminen - joka meidän kannaltamme kuuluu vihreiden työpaikkojen luokkaan - on ehdottomasti ala, jolla toimimme, emmekä tietenkään yritä saada aikaan yhteistä EU:n asuntopolitiikkaa.
On myös muita kysymyksiä, kuten romanien kaltaisten heikoimmassa asemassa olevien ryhmien asuminen, jossa on jo päästy alkuun, ja mielestäni rakennerahastoilta saadaan edelleen tukea asuntokysymysten käsittelemiseksi, tässä konkreettisessa tapauksessa, monien jäsenvaltioiden erittäin heikossa asemassa olevien syrjäytyneiden ryhmien osalta. Se myös korostaa sitä, että on tärkeää saada hyvin monipuolinen näkemys, koska maat ovat erilaisia yhteiskunnallisten tarpeidensa osalta, ja tiettyjä päätöksiä ja ratkaisuja, joita sovelletaan korkean tulotason maissa, ei varmasti tarvitse välttämättä noudattaa - ja missään tapauksessa niitä ei saa pakottaa noudattamaan - toisissa jäsenvaltioissa.
Puhemies
- (EL) Keskustelu on päättynyt.
