

Antonio Tajani (PPE-DE ).
   - Fru formand, mine damer og herrer, jeg vil gerne oplyse Parlamentet om, at en europæisk militærkonvoj i morges blev angrebet i Nassiriya i Irak. Tre italienske og en rumænsk soldat blev dræbt. Jeg mener, at Parlamentet bør tænke på det offer, som de europæiske borgere, der udførte deres arbejde og gjorde deres tjeneste for at fremme freden, bragte.
Formanden.
   - Mange tak, hr. Tajani, og mange tak, fordi De informerede os om det. Kollegerne støtter sikkert Deres udtalelse. 
Monica Frassoni (Verts/ALE ).
   - Fru formand, mine damer og herrer, jeg tilslutter mig naturligvis også hr. Tajanis bemærkninger, selv om jeg vil tilføje, at det måske virkelig er på tide, at de soldater forlader Irak.
Jeg har imidlertid bedt om ordet i henhold til forretningsordenens artikel 22, der vedrører Præsidiet. Jeg tænker især på det, der skete i Præsidiet i går, da europæernes mulighed for at skrive til Fællesskabets institutioner på et af deres eget lands officielle sprog blev afvist. Den beslutning fra Præsidiets side er på ingen måde administrativ, eftersom der ikke ville blive tale om nogen udgifter for Parlamentet.
Det er en politisk beslutning, og derfor protesterer min gruppe imod den, og vi agter at tage det op på Formandskonferencen. En sådan beslutning, der forhindrer borgerne i at kommunikere på en måde, som Kommissionen og Rådet allerede har godkendt, kan ikke vedtages af en forsamling som vores. Jeg tog blot ordet for at forklare vores holdning til Præsidiets opgaver.
Formanden.
   - Mange tak, fru Frassoni. Fru Frassoni henviste til begivenheder på Præsidiets møde i går aftes, som de fleste kolleger nok endnu ikke kender til.
Fru Frassoni, jeg vil anbefale Dem at skrive til formanden om denne sag. Jeg anbefaler Dem imidlertid også at informere Deres generalsekretærer og Deres medformand, og jeg beder Dem tage spørgsmålet op på Formandskonferencen. Det omtalte spørgsmål blev afklaret i Præsidiet i går med en afstemning med et meget knebent resultat. Hvis De ønsker at tage det op igen, må De nok gøre det via grupperne. Jeg er sikker på, at de vil tage sig af sagen og skrive til formanden. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Gary Titley for Transport- og Turismeudvalget om færdselssikkerhed: eCall til gavn for borgerne (2005/2211(INI)) (A6-0072/2006). 
Gary Titley (PSE ),
   Fru formand, forestil Dem, at det er en mørk og stormfuld nat, det er koldt, vådt og blæsende, og De kører på fremmede veje - De er måske oven i købet faret vild - da der pludselig kommer noget i vejen. De bliver tvunget til at dreje til siden, De rammer et træ og bliver slået bevidstløs. På det tidspunkt kunne selv en mindre ulykke blive meget alvorlig. De kan være i chok, De kan blive nedkølet, De kan have en blødning, som, hvis den ikke standses, kan blive skæbnesvanger. Hvis De bliver slået bevidstløs, ved De så, hvor De er? Ved De noget om alarmnummeret 112? Har De en mobiltelefon, eller er batteriet fladt? Under alle disse omstændigheder kan selv en mindre ulykke være dødelig. Det er på grund af det såkaldte "gyldne time"-princip. Hvis De får behandling i løbet af den første time, er der større sandsynlighed for, at De ikke kun redder livet, men også for at kvæstelsernes styrke bliver mindre.
Derfor har vi brug for et fælleseuropæisk køretøjsmonteret nødopkaldssystem baseret på alarmnummeret 112. Hvis der sker en ulykke, udløses en anordning i køretøjet, ved at bilens airbag folder sig ud, ved en pludselig temperaturstigning i bilen, ved at bilen vælter eller ved en pludselig hastighedsnedsættelse. Når den udløses, sender den oplysninger, f.eks. om tidspunktet, ulykkesstedet og identifikation af køretøjet, til det nærmeste beredskabscenter, som derefter alarmerer beredskabstjenesten, der kommer farende for at hjælpe. Anordningen kan også udløses manuelt og har stemmeopkald, således at man kan kommunikere med beredskabstjenesterne.
Jeg ved, at der er problemer i forbindelse med privatlivets fred, men jeg vil gøre det klart, at systemet kun virker, når det udløses ved en ulykke. Det er ikke en anordning til at spore, hvor man er, når man kører. Det er et resultat af Emerge-projektet, som blev finansieret af det femte rammeprogram, og jeg vil understrege, at vi allerede har meget af teknologien, og at den allerede findes i nogle biler. Vi har imidlertid ikke en fælles platform.
Der er behov for systemet, fordi 40.000 mennesker bliver dræbt på vejene hvert år, og 1,6 millioner bliver kvæstet. Det koster 160 milliarder euro eller 2 % af EU's BNP. Vi håber, at antallet af dødsfald kan halveres inden 2010.
eCall er således den første komponent i Kommissionens initiativ for lancering af den intelligente bil. Formålet med de fleste foranstaltninger er at forhindre, at der sker ulykker, men de vil uundgåeligt ske, og det er derfor, vi har brug for eCall. Forskningen har vist, at systemet rummer mulighed for at nedbringe reaktionstiden med 50 % i landdistrikter og 40 % i byområder. Det kan være med til at redde 2.500 menneskeliv, reducere alvorlige kvæstelser med 15 % og således reducere regningerne for trafikulykker med 22 milliarder om året. Det vil også reducere trafikophobning i forbindelse med ulykker med yderligere 4 milliarder euro om året. Derfor er det en storartet idé.
Desværre er det en meget kompliceret idé, fordi en lang række aktører skal samles - bilindustrien, telekommunikationsindustrien, beredskabstjenester og offentlige myndigheder - for at få det indført på et kohærent grundlag på en fælles platform. Derfor er der blevet nedsat en eCall-styregruppe. Den har udarbejdet et aftalememorandum, som forpligter aktørerne til at gennemføre ens og aftalte principper samt en tidsplan, hvorefter der iværksættes fuldskalaforsøg i 2007, offentlige alarmcentraler (PSAP) bliver opgraderet inden udgangen af 2007, og vi indfører systemet i alle nye køretøjer i 2009.
Vi har mere end 50 underskrifter, men desværre er kun syv fra medlemsstater, og det er ironisk, at en af dem er fra en ikke-medlemsstat, nemlig Schweiz. Hvis de offentlige myndigheder ikke er indstillet på at indføre denne ordning, bliver den ikke gennemført, fordi industrien ikke kan retfærdiggøre forskningen uden tilsagn fra de offentlige myndigheder.
Hvad har vi brug for? Vi skal give 112 offentlig omtale, da mange mennesker ikke kender til det. Det nye system kræver styrket håndtering af 112, hvilket omfatter opkaldslokalisering. Medlemsstaterne er forpligtet til at have det i henhold til direktivet fra 2002, men mange af dem har det ikke. De offentlige alarmcentraler skal opgraderes for at få indført systemet. Mange lande er ved at gøre det, men der er stadig lang vej tilbage.
Det kommer til at koste penge. Anordningen i bilen kommer til at koste fra 150-450 euro, men hvis det gøres hensigtsmæssigt, falder prisen. De offentlige alarmcentraler skal opgraderes. Det kommer til at koste ca. 4,5 milliarder euro om året. Men i forhold til besparelser på 26 milliarder euro, er denne anordning meget lønsom.
Mit budskab til Dem er ret enkelt. Det er en storartet anordning, den redder menneskeliv og sparer penge, men det er nødvendigt, at de offentlige myndigheder kommer i gang, for det er dem, der holder os tilbage.
Viviane Reding,
   Fru formand, jeg vil udtrykke min varmeste tak til Parlamentet og først og fremmest til ordføreren, hr. Titley, for hans betænkning - og ikke kun for betænkningen, men også for den energi, med hvilken han skubber på for at få indført denne meget vigtige facilitet for borgerne.
Det er meget opmuntrende at se, at Parlamentet anerkender eCall som et af de prioriterede områder i eSafety-initiativet, hvis det ikke er hovedprioriteten, og som den første komponent i Kommissionens initiativ for lancering af den intelligente bil, som jeg introducerede i februar sidste år. Jeg vil også takke Parlamentet, fordi det løbende støtter Kommissionen i dens bestræbelser på at få tilslutning fra medlemsstaterne. Som ordføreren sagde, er det vanskeligste ved projektet at få dem til at underskrive aftalememorandummet. Jeg håber oprigtigt, at Deres betænkning bliver et positivt signal til medlemsstaterne, således at vi kan få dem alle sammen med.
Det glæder mig også, at Parlamentet kan tilslutte sig vores holdning til alarmnummeret 112, og jeg opfordrer medlemsstaterne til at gå videre med anvendelsen af alarmnummeret. Som bekendt har Kommissionen allerede taget skridt hertil ved at arrangere en konference på højt niveau om 112 i oktober sidste år og ved at nedsætte en ekspertgruppe om beredskabskommunikation.
Parlamentet ønsker at samordne indførelsen af eCall med tidsplanen for Galileo-programmet. Jeg er enig i, at Galileo vil give bedre positioneringsresultater, når det først er operationelt. Målet er imidlertid at få iværksat eCall snarest muligt, og jeg opfordrer derfor industrien til at udarbejde en løsning baseret på den nuværende teknologi, f.eks. GPS.
Jeg er enig med Parlamentet i, at cost-benefit-analysen er af afgørende betydning, særlig med hensyn til at overbevis andre om eCall, og jeg vil fremhæve de tal, som ordføreren lige har nævnt. Jeg tror, at cost-benefit-analysen viser, at man ikke blot kan redde menneskeliv, men at man også kan spare en hel del penge. Nogle medlemsstater, f.eks. Finland, har iværksat deres egen analyse, som jeg hilser velkommen, og Kommissionen har indledt en meget omfattende undersøgelse, der hedder eImpact.
Kommissionen mener, at industrien kan fremstille køretøjsmonterede systemer, som opfylder ydelseskriterierne og fås til rimelige priser, når de produceres i store mængder, så det er et spørgsmål om at komme i gang og derefter indføre systemet i alle biler. Vi i Kommissionen agter ikke at gribe ind over for industrien i denne forbindelse, men vi tilskynder udstyrsfabrikanter til at samarbejde med telekommunikationsleverandører og mobilnetoperatører med hensyn til udformningen af de køretøjsmonterede systemer, da de skal være pålidelige, robuste og funktionelle.
Jeg glæder mig over Parlamentets opfordring til de berørte parter om at undersøge anvendelsen af incitamenter. Forbrugerundersøgelser viser, at selv om forbrugerne sætter sikkerhed meget højt, er det ikke sikkert, at de er villige til at betale ekstra for sikkerhedsanordninger i biler. Med støtte fra Parlamentet vil vi gå videre i to retninger i drøftelserne om incitamenter, nemlig af de økonomiske incitamenter med medlemsstaterne og af en eventuel nedsættelse af forsikringspræmier med forsikringsbranchen.
Hvad angår spørgsmålet om at få eCall ud til brugere i landdistrikterne og isolerede områder, vil jeg understrege, at eCall er beregnet til alle, herunder de billigere bilmodeller. Det er ikke en luksusartikel til biler, men systemet er beregnet til alle borgere og biler. Hvor hurtigt det bliver udbredt, afhænger selvfølgelig af mange ting, f.eks. af hvorvidt det lykkes os at gennemføre incitamentordningerne. Jeg tror, at der kommer en eftermarkedløsning, som vil fremskynde anvendelsen af eCall.
Jeg kan forsikre Dem om, at eCall står meget højt på Kommissionens liste over prioriteter, og det glæder mig, at Parlamentet har hjulpet os med at gøre det til en af dens prioriterede områder. Vi vil derfor gå videre med vores fælles indsats for at forpligte medlemsstaterne til at indføre eCall. 
Dieter-Lebrecht Koch,
   Fru formand, fru kommissær, kære kolleger, jeg takker Kommissionen for dens initiativ og ordføreren for hans betænkning. Det er et positivt bidrag til større sikkerhed på vejene.
Hver dag oplever vi vanviddet i form af trafikulykker. Vi kan ikke undgå dem fuldstændigt, selv ikke med den mest moderne teknik. Stadig dør der hvert år over 41.000 mennesker på vores veje, over 1,6 millioner bliver kvæstet, nogle alvorligt. Fremover vil køretøjer, som er udstyret med eCall, det elektroniske alarmsystem, selv rekvirere hjælp fra redningstjenesten i tilfælde af en alvorlig ulykke. Nødkaldet kan naturligvis også udløses manuelt, f.eks. hvis man er vidne til en ulykke eller selv kommer i en livstruende situation. På den måde kommer redningstjenesterne langt hurtigere frem til ulykkesstedet, især hvis det ligger i en fjern og vanskeligt tilgængelig egn. På den måde spares der årligt op til 26 milliarder euro i udgifter i forbindelse med ulykker. Så er de 4,5 milliarder, der skal investeres, vel godt givet ud.
Hvert år kan op til 7.000 menneskeliv reddes ved hjælp af eCall, og for ca. 45.000 kvæstede kan skaderne begrænses. Hvis ikke det kan betale sig at kæmpe for det, hvad skal vi så kæmpe for?
Over en tredjedel af alle ulykker med personskader sker om natten. Over halvdelen af dem er eneulykker. I dag beror det stadig på tilfældet, om offeret for en sådan ulykke bliver opdaget i rette tid. Især om vinteren sker det jævnligt, at trafikanter, som er forulykket på ensomme veje, dør af deres kvæstelser. De dør af underafkøling og ikke af de umiddelbare følger af deres ulykke. Endelig træffes afgørelsen om liv eller død efter en ulykke ofte i den første time - den, lægerne kalder den gyldne time.
For at det elektroniske alarmsystem eCall kan blive klar til anvendelse så hurtigt som muligt, bør EU præcisere over for medlemsstaterne, hvor vigtigt det er, at der hurtigt opbygges et dækkende, satellitstyret system af alarmcentraler og infrastrukturer. Senest ved udgangen af 2009 bør et sådant system være funktionsdygtigt.
Ud over at realisere disse infrastrukturer bør industrien føle sig forpligtet og fra en bestemt dato tilbyde alle nye køretøjer udstyret med eCall-teknologi. Da især købere af køretøjer i det lave prissegment viger tilbage for at betale ekstra for sikkerhedsudstyr, håber jeg, at bilindustrien vil indføre systemet som standardudstyr, så udgifterne hurtigst muligt kan reduceres til et minimum.
Alarmsystemet eCall er også livsvigtigt for især motorcyklister, som ofte ikke selv kan afsende et nødopkald. Det samme gælder for lastvogne og busser. Det betragtes som en selvfølge, at skibe og fly længe har været udstyret med et tilsvarende system.
Redningstjenester, politi og bilistorganisationer, regionale politikere, medierepræsentanter, ja selv pensionistforeningerne i min valgkreds håber, at eCall vil blive gjort obligatorisk. Så langt er vi ikke kommet endnu. Jeg beder Dem stemme for betænkningen! 
Inés Ayala Sender,
   Fru formand, jeg vil også gerne lykønske hr. Titley med hans fremragende betænkning om et så vigtigt emne som færdselssikkerheden, der desuden i dette tilfælde netop forener innovation og fremtid med sikkerhed og en reduktion af dødeligheden, denne dødelighed på landevejene, som er en af de mest hærgende epidemier i vores århundrede.
Jeg glæder mig desuden over, at Parlamentet endnu en gang bruger tid, og endda formiddagstid - og ikke nattetid - på færdselssikkerheden. Som hr. Titley så udmærket har forklaret det, er det nødvendigt at hjælpe bilisterne og passagererne.
I mit land har er vi netop kommet igennem en forfærdelig påskeferie med udrejser og hjemrejser, hvor vi troede, at tendensen til et fald i dødeligheden, der blev indledt for et par år siden med en særlig indsats rettet mod ulykker på landevejene, ville fortsætte. Det har ikke været tilfældet, og det har derfor vist, at det er nødvendigt at blive ved med at insistere på og fremme mekanismer, der netop bidrager til at forbedre problemerne med den menneskelige faktor, for det er blevet påvist, at de vigtigste årsager til dødeligheden - dette tal, som vi ikke formår at formindske, selv om antallet af trafikulykker falder meget, men ikke antallet af ofre og dødsofre - især er uopmærksomhed, dvs. den menneskelige faktor, samt udrykningskøretøjernes sene ankomst.
Det er derfor, at det også er vigtigt at komme videre med hensyn til intelligente køretøjer. Jeg hilser og lykønsker derfor kommissæren med hendes vedholdenhed og entusiasme for at bevare eSafety-programmet og for fortsat at gøre fremskridt i forbindelse med de intelligente programmer til fordel for færdselssikkerheden.
Jeg synes også, at det er vigtigt, at denne støtte, der er nødvendig for køretøjerne, deres passagerer og chauffører, ikke kun bliver begrænset til almindelige biler - de dyre køretøjer, der i første omgang er dem, der helt sikkert vil drage nytte af denne nye forbedring - men også udbredes til landbrugskøretøjer og køretøjer, der anvendes til skovovervågning, offentlige arbejder og nødhjælp, dvs. de køretøjer, hvis chauffører og passagerer er arbejdstagere, der normalt anvender disse køretøjer for at køre til fjerntliggende steder under risikofyldte og vanskelige forhold, og som normalt ikke er de køretøjer, der først bliver udstyret med denne slags nyskabelser.
Det er derfor, at vi også har anmodet om, at medtagningen af denne type køretøjer også bliver undersøgt hurtigst muligt, i særdeleshed med hensyn til deres chauffører og passagerer, som vi interesserer os så meget for.
Hvad angår prisen, er jeg helt enig i, at vi skal arbejde hen imod en incitamentsordning ved hjælp af forsikringer eller andre former for incitamenter, der allerede er blevet iværksat i andre lande med henblik på fornyelse af bilparken osv.
Jeg vil gerne minde om, at der i forbindelse med andre færdselssikkerhedselementer, som vi i dag synes, er helt almindelige og accepterede, f.eks. sikkerhedsseler og airbags, også er sket meget hurtige fremskridt. Jeg opfordrer således til, at vi i forbindelse med eCall også følger denne vej. 
Eva Lichtenberger,
   Fru formand, fru kommissær, hvad er det, vi taler om i dag? Vi taler om et alarmsystem, som aktiveres i tilfælde af en ulykke eller ved manuel udløsning. Vi taler imidlertid også om undersøgelser, som angiver enorme tal for overlevende i tilfælde af en ulykke, hvis der er monteret et sådant system, og hvis den nødvendige infrastruktur, altså f.eks. alarmcentraler og fælles numre, er på plads i medlemsstaterne. Jeg må ærligt tilstå, at jeg anser disse tal for vildt overdrevne.
I debatten om trafiksikkerhed lader det til, at det for nogle repræsentanter, som beskæftiger sig med dette emne, især hr. Vatanen, åbenbart kun er det, som har med udgifter og montering af elektronik at gøre, der spiller en rolle. Når det drejer sig om initiativer, som virkelig gælder substansen i ulykkerne, som virkelig ville have potentiale til at få folk til at få en bedre færdselskultur, som f.eks. at undlade at drikke alkohol eller tilpasse hastigheden til forholdene, så bliver sådanne forslag blankt afvist i Transportudvalget.
Sikkerhed opfattes altså åbenbart kun i en teknologisk kontekst, og det mener jeg er for snævert. Jeg synes også, det er vigtigt med kortere redningstider, når der er sket en ulykke. Men jeg synes især, det er vigtigt at undgå ulykker. Og når det gælder om at undgå ulykker, er initiativer, som er rettet mod problemet med alkoholpåvirkede førere eller at overholde passende hastigheder, væsentligt mere effektive - for de vedrører størsteparten af ulykkerne - end obligatorisk montering af elektroniske sikkerhedssystemer.
Der er blevet talt om udgifterne til disse systemer. Udgifterne til denne montering anslås i øjeblikket til 150-300 euro, og der er "måske" håb om, at det "måske" bliver billigere.
Tror De virkelig, at det bliver billigere at montere en sådan dims, hvis forsikringsselskaberne eller staterne kræver det? Så vil industrien jo overhovedet ikke have nogen motivation for at gøre det billigere. Når De samtidig kritiserer det fælles førerbevis for Europa voldsomt på grund af udgifter, som er væsentligt lavere, og har bekæmpet det i adskillige stater, så forstår jeg ikke, at udgifterne slet ikke spiller nogen rolle på dette punkt.
En anden ting er privatsfæren og den overvågning, som i stigende grad griber ind i alle områder af livet. Jeg anser sådanne foranstaltninger for fornuftige på visse delområder, men jeg mener, det er helt forkert at glorificere det hele og se det som en chance for at redde snart sagt halvdelen af alle ofre for ulykker. Jeg mener ikke, at disse undersøgelser er troværdige. Når man samtidig afviser alle andre initiativer, som forebygger ulykker i stedet for at forkorte redningstiden, så er strategien til forebyggelse af ulykker i Transportudvalget utroværdig, fordi den er begrænset udelukkende til de udgiftsintensive initiativer. 
Jaromír Kohlíček,
   Fru formand, mine damer og herrer, borgerne i EU's medlemsstater bliver ofte overraskede over det store antal færdselsulykker med dødelig udgang. Der er naturligvis flere måder at nedbringe både antallet af trafikdræbte og antallet af varige skader på. Som min kollega allerede har været inde på, omfatter de vejenes kvalitet, køretøjernes sikkerhed og præcisere transportbestemmelser, der er lettere at håndhæve. En af de foranstaltninger, der giver redningshold bedre mulighed for at nå hurtigere frem til ulykkesstedet, er nedbringelse af den tid, der går, fra ulykken sker, til der kommer oplysninger om ulykken, herunder ulykkesstedets nøjagtige placering. Det glæder mig, at der ud over de syv medlemsstater, som har bekendtgjort, at de er klar til at iværksætte systemet, nu er yderligere fire medlemsstater, som er begyndt at indføre det. I vores beslutning opfordrer vi de øvrige 14 lande til at tilslutte sig systemet, og jeg tror ikke, at det kommer til at tage lang tid. Jeg tror i øvrigt, at ud over EU's medlemsstater vil Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde også tilslutte sig dette initiativ.
Iværksættelsen af eCall-initiativet bør falde sammen med Galileo-satellitpositioneringssystemets fuldt operationelle fase, der begynder i 2010. Derfor ville det være en god idé, at eCall også er fuldt ud funktionsdygtigt på det tidspunkt. Endnu en forudsætning for, at systemet kan iværksættes fuldt ud, er, at der sker store fremskridt hen imod brugen af alarmnummeret 112, hvilket kommissæren med rette påpegede. I betragtning af at der er store udgifter forbundet med alt nyt udstyr, bør det anvendte udstyr naturligvis være både billigt og pålideligt. Hvis forsikringsselskaberne reagerer på opfordringen til at overveje at anvende eCall, vil det være endnu et incitament til at fremskynde indførelsen af initiativet. Det er rigtigt, at der stadig er visse uafklarede spørgsmål vedrørende indførelsen af eCall-systemet. I forslaget til beslutning opfordres der til, at processen fremskyndes, således at systemet kan indføres inden målåret 2009.
Mine damer og herrer, fru kommissær, det er sjældent, at medlemmer fra næsten alle grupperne bifalder en betænkning stærkt. Det har vi oplevet i dag. Hvis nedbringelsen af antallet af trafikdræbte virkelig er vigtig for Dem, opfordrer jeg Dem til at støtte beslutningsforslaget.
Michael Henry Nattrass,
   Fru formand, hr. Titley er et godt menneske, og dette forslag er fuldt af gode intentioner. Jeg er imidlertid imod det.
Jeg er imod det, fordi de offentlige udgifter kan anvendes bedre. Projektets betydning er overdrevet, og jeg tror ikke, at det er økonomisk pålideligt. I Det Forenede Kongerige har vi et ordsprog, der siger, at "nødvendighed er ophavsmand til opfindelse", og her har vi et EU, som er ophavsmand til ineffektivitet, og uden at der er en nødvendighed, påtvinger en ny opfindelse. Jeg tror, at alle forsøger at finde nye anvendelsesmuligheder for at retfærdiggøre de kæmpestore udgifter i Galileo-satellitprojektet.
Hvad med de yderligere udgifter til dette projekt både for skatteyderen og for motorføreren? Hvor mange falske alarmer vil dette eCall-system udløse? Vil det aflede de nuværende underfinansierede offentlige tjenester fra de egentlige nødsituationer? Hvilke nye dyre tjenester ringer det op til? Alt dette får alarmklokkerne til at ringe hos mig. Hvis man mener, at Storbritannien spilder offentlige midler, bliver denne ineffektivitet mangedoblet, når vi overvejer EU-projekter som dette.
Dette projekt får én til at tænke på udtrykket "" eller udtrykket fra Norden "?" 
Seán Ó Neachtain,
   Fru formand, jeg vil lykønske hr. Titley med hans fremragende betænkning.
De anslåede 2.500 menneskeliv, som eCall årligt kan redde over hele Europa, er et stort antal, og derfor skal det tages alvorligt som et middel til at dæmme op for de mange dødsulykker i trafikken. Det er vigtigt, at medlemsstaterne indfører lovgivning til at gennemføre dette. Det er vigtigt, at beredskabstjenesterne, f.eks. ambulancer, politiet og brandvæsenet, ankommer til ulykkesstedet i løbet af den første time, den såkaldt "gyldne time", efter at ulykken er sket.
Siden årets begyndelse har 134 personer mistet livet på de irske veje. Nogle af disse menneskeliv kunne have været reddet ved hjælp af eCall. Desværre kan ingen teknologi erstatte chaufførens grundlæggende ansvar, som er at køre sikkert og overholde færdselsreglerne.
Desværre har østeuropæere, der arbejder i Irland, været inddraget i et stort antal af disse nylige dødsulykker på irske veje. De fleste af disse tragedier fandt sted på biveje og var en følge af spirituskørsel, for høj hastighed og efter min mening, at de kørte i venstre side af vejen i Irland, hvilket de ikke er vant til. For at gøre situationen værre kørte mange af dem i biler til venstrekørsel, som de havde taget med fra deres egne hjem i Østeuropa. Det er hjerteskærende for enhver familie at miste et familiemedlem ved en trafikulykke, men det er endnu mere tragisk og traumatisk, når det er nødvendigt at sende et lig hjem.
Jeg opfordrer kraftigt til at iværksætte et bevidstgørelsesprogram for at gøre ikke-irske statsborgere opmærksom på dette problem. EU-medlemsstaterne har hårdt brug for en sammenhængende, fælles trafiksikkerhedspolitik og spørgsmålet om, i hvilken side af vejen biler kører i medlemsstaterne, skal også undersøges nærmere på nuværende stadium.
Til sidst vil jeg sige, at mekanisk fremdrevne køretøjer er blevet masseødelæggelsesvåben på vejene, og vi er blevet lidt immune over for denne ødelæggelse. Vi er valgte lovgivere. Lad os gøre alt, hvad der står i vores magt, for at standse myrderiet på vejene. 
Fernand Le Rachinel (NI ).
   - Fru formand, fru kommissær, mine damer og herrer, også jeg vil gerne lægge ud med at takke ordføreren for hans fremragende arbejde og hans forslag. Det drejer sig her om hurtigt at få indført et europæisk nødopkaldssystem, som giver præcise oplysninger om ulykkesstedet og underretter det nærmeste beredskabscenter. Jeg mener, at dette eCall-system i første omgang skal og vil redde liv. Hvis der findes et område, hvor beredskab kan opfattes som altafgørende for alvorligt såredes overlevelse og behandling, er det virkelig i trafikken.
I denne forbindelse vil jeg gerne henlede Deres opmærksomhed på et specifikt aspekt af færdselsulykkerne, nemlig de ulykker, der forårsages af eller implicerer tunge køretøjer. I 2003 implicerede 4.472 af de 90.220 personskadeuheld, der blev registreret i Frankrig, og som krævede 5.731 menneskeliv, et tungt køretøj, hvorved 720 trafikanter, heraf 107 førere af tunge køretøjer, mistede livet. Med en procentsats for ulykker med dødelig udgang på 16,10 % er ulykker, som implicerer et tungt køretøj, to en halv gang så alvorlige som alle ulykker under ét. Frankrig, som er et sandt knudepunkt for europæisk trafik, skal hurtigst muligt i samarbejde med landets europæiske partnere have overvejet alternativer til vejtrafikken, der i dag er den farligste og mest forurenende trafikform.
Hvis man vil forbedre færdselssikkerheden, er det ikke tilstrækkeligt at indføre beredskabssystemer i lighed med det, der stilles forslag om i dag. Derudover skal vejene aflastes ved at overføre vejtrafikken til søvejene, jernbanerne og floderne. Det er ved at forene alle disse anstrengelser og ikke ved at begrænse os til systematisk politiafstraffelse af førerne, at vi vil kunne mindske antallet af trafikofre betydeligt. 
Georg Jarzembowski (PPE-DE ).
   - Fru formand, fru kommissær, da alle fornuftige grupper har udtalt sig til fordel for eCall-systemet, vil jeg ikke gentage de samme argumenter og de fordele, som dette system har for borgerne. Jeg vil koncentrere mig om et aspekt, som er en forudsætning for dette system, nemlig at der findes alarmcentraler, og at der også findes moderne alarmcentraler, for jeg ser stadig nogle hvide områder i systemet af alarmcentraler i de 25 europæiske stater.
Vi bør også se på de to nye stater Bulgarien og Rumænien, for hvis vi vil indføre systemet, skal alarmsystemerne også findes i disse lande. Derfor appellerer jeg til kommissæren om at tale seriøst med medlemsstaterne om gennemførelsen af de fælles beslutninger. Jeg vil ikke true, men fællesskabsretten siger, at vi sågar har lovgivningskompetence for spørgsmål om trafiksikkerheden på vejene, og det omfatter vel alarmcentraler - en central forudsætning for at forbedre trafiksikkerheden på vejene.
Derfor bør vi bede medlemsstaterne om endelig at komme i gang, for det hjælper os ikke, at vi primært overlader trafiksikkerheden til medlemsstaterne, hvis de ikke engang gennemfører de fælles beslutninger. Derfor opfordrer jeg Dem, fru kommissær, til at tale alvorligt med medlemsstaterne og udnytte alle Kommissionens muligheder, for uden fornuftige og dækkende alarmsystemer er et sådant system værdiløst. Som De sagde, hr. Titley, skal hjælpen komme, når der sker en ulykke et eller andet sted ude på landet, ikke i storbyerne. Det kræver imidlertid et alarmsystem, som dækker overalt.
Fru kommissær, De takkede ordføreren for den energi, han har lagt i arbejdet. Vi bør takke for den energi, som De følger dette projekt med. 
Ewa Hedkvist Petersen (PSE ).
   - Fru formand, fru kommissær, først vil jeg gerne takke Gary Titley for det interessante og udmærkede arbejde, han har udført, og for de interessante diskussioner, vi har haft i udvalget. Trafiksikkerhed er vigtig, og det handler om et trafiksikkerhedsspørgsmål. Vi har en uophørlig katastrofe på vores europæiske veje. Hvert år omkommer 42.000 mennesker på vejene i ulykker, som sker hver dag. Derfor skal vi tage alle foranstaltninger i brug. En mulig foranstaltning for at redde liv på vejene er eCall. Vi ved, at borgerne ønsker dette system. Borgerne vil undgå katastrofer og ønsker, at der reddes liv. Vi ved også, at borgerne ønsker, at hjælpen skal komme hurtigt. Det har vi også set ved andre katastrofer end ved ulykker på vejene, f.eks. ved naturkatastrofer både i Europa og andre steder i verden. Redningen og hjælpen skal komme hurtigt. Det kan vi medvirke til med eCall-systemet.
Allerede i 2001 påpegede Parlamentet i en trafiksikkerhedsbeslutning, at vi mener, at EU's politik for sikkerhed i vejtrafikken også skal omfatte foranstaltninger for redning, behandling og rehabilitering samt retningslinjer for bedre medicinsk hjælp til ulykkesofre. Dette kan eCall-systemet medvirke til.
Kommissionen har lyttet til, hvad Parlamentet sagde allerede i 2001. Kommissionen vil nu indføre E112 i hele EU, hvilket gavner trafiksikkerheden. Det vil betyde, at der kan reddes liv, og at svært tilskadekomne kan få behandling hurtigere i overensstemmelse med princippet om den "gyldne time", dvs. hvis man kommer under behandling inden for en time, er chancerne for at overleve meget større, ligesom skaderne bliver lettere.
Det er vigtigt med medlemsstaternes engagement, for at industrien skal fortsætte. Vi ved nemlig, at der i dag er store europæiske bilproducenter, som udvikler de relevante tekniske systemer i bilerne. Disse systemer skal imidlertid have en pendant i infrastrukturen, således at der er nogen, som tager imod samtalen. Der er altså et behov, da bilindustrien allerede udvikler teknikken.
Ændringsforslag 3 er vigtigt for at få udviklingen af eCall til at fortsætte og for at få medlemsstaterne til at indse, at dette er vigtigt. Hvis Parlamentet vælger at støtte dette ændringsforslag, får vi yderligere en mulighed for at lægge pres på de medlemsstater, som halter bagefter. At udstyre bilerne med intelligente hjælpemidler må være en EU-strategi for trafiksikkerhedsarbejdet, da bilerne produceres for hele det europæiske marked. Vi ved, at hvis vi får flere intelligente systemer, kan vi f.eks. også indføre alkolåse, som skulle være aldeles udmærkede for at forhindre alkoholindtag i forbindelse med bilkørsel. Jeg vil til sidst anmode om godkendelse af betænkningen og af dette ændringsforslag. 
Helmuth Markov (GUE/NGL ).
   - Fru formand, fru kommissær, for kort tid siden drøftede vi i plenarforsamlingen midtvejsevalueringen af Det Europæiske Aktionsprogram for Vejsikkerhed. Vi konstaterede i fællesskab, at der er forholdsvis ringe chance for at nå de mål, som vi har sat os, nemlig at halvere antallet af trafikdræbte inden 2010.
Alarmsystemet eCall kan bidrage til, at vi alligevel kan reducere dette tal. Systemet eCall er ikke noget middel til at forebygge ulykker, det er vi helt klar over, og også på dette område skal vi blive meget bedre, og det skal vi fortsat arbejde på. Men eCall er et system, som kan nedbringe følgeskaderne efter en ulykke dramatisk, og eCall er også et system, som kan bidrage til, at der faktisk kommer en bred alliance mellem Kommissionen, medlemsstaterne, automobilindustrien, telekommunikationsvirksomhederne, forsikringsselskaberne og naturligvis også alarmtjenesterne.
Hvis det lykkes os at etablere alarmtjenesterne dækkende, så bidrager det til at hjælpe de kvæstede, til at mindske antallet af hårdt kvæstede og dræbte. Jeg vil ikke gå ind på en diskussion om tallene og om, om de virkelig alle sammen passer, som de bliver opfattet nu. Det er også helt uvedkommende. Hvis det lykkes os at få 7.000 færre døde, 7.000 gange menneskelig lidelse mindre, så er det alle anstrengelserne værd. Derfor støtter jeg og naturligvis min gruppe massivt det foreliggende dokument, og jeg vil gerne takke ordføreren og Kommissionen varmt for det arbejde, de har ydet. 
Reinhard Rack (PPE-DE ).
   - Fru formand, fru kommissær, mine damer og herrer, hvor teknikken kan bruges til at gøre vores liv enklere, mere bekvemt og sikkert, der bør vi udnytte disse muligheder og sørge for, at så mange som muligt får glæde af dem. Det foreslåede system til indførelse af eCall hører til denne kategori, for eCall kan gøre vores liv mere sikkert og kan vel også bidrage til at redde liv. Lad os derfor udnytte mulighederne i denne nye teknologi.
Jeg har tre korte bemærkninger til spørgsmål, som til dels allerede har været omtalt. Det gælder bl.a. databeskyttelse og respekt for privatsfæren. Gary Titley talte med rette om, at dette system kun kan og skal udløses i de tilfælde, hvor det er hensigtsmæssigt, altså ikke til at overvåge privatsfæren. Vi bør ikke bare tro på denne forsikring, vi bør sikre os, at det faktisk også vil være tilfældet.
Med hensyn til finansieringspørgsmålet taler vi i trafiksystemet stadig oftere - og med rette - om, at vi i højere grad vil følge princippet om at lade brugerne betale. Det har jeg allerede hørt meget om i dag, og der er i hvert fald et stort ønske om, at andre skal betale for noget, som skulle være til direkte nytte for de berørte.
Med hensyn til om systemet skal være frivilligt eller obligatorisk, så bør vi, selv om systemet generelt kun kan blive en succes, hvis så mange som muligt deltager i det, dog i det mindste forsøge at satse på frivillighed i første omgang og ikke straks slå til med ordenspolitikkens kølle. 
Bogusław Liberadzki (PSE ).
   -  Fru formand, jeg takker Kommissionen for dette glimrende initiativ. Jeg bifalder også hr. Titleys betænkning og roser ham for hans engagement i hele denne sag.
Jeg opfatter eCall-initiativet som en af mange foranstaltninger, der tager sigte på at gennemføre handlingsplanen om at nedbringe antallet af trafikofre inden 2010. Jeg mener, at de talere, der opfordrer til, at eCall-systemet tages ud af hele den pakke med foranstaltninger, som Kommissionen og Europa-Parlamentet behandler, tager fejl.
Føreres og passagerers sikkerhed er et vigtigt spørgsmål for Unionen. Det er også vigtigt for de enkelte medlemsstater. I mit land, Polen, er der gennemsnitligt 5.600 trafikdræbte årligt. Ethvert initiativ til at begrænse omfanget af sorg og lidelse som følge af den slags tragedier bør støttes fuldt ud.
Et andet positivt element ved denne plan, som jeg gerne vil nævne, er det betydelige fald i antallet af dræbte og alvorligt kvæstede, som dette ville medføre. Desuden vil de eksterne omkostninger ved vejtransport, som borgerne afholder, mindskes kraftigt. Jeg bifalder kommissær Redings udtalelser om integration af dette system i Galileo-systemet. Det vil give os mulighed for at udnytte de stordriftsfordele, der er opnået under udviklingen af Galileo-systemet.
Jeg går stærkt ind for de dele af hr. Titleys betænkning, der drejer sig om respekt for førerens og passagerernes ret til privatlivets fred. Dette initiativ skal naturligvis behandles som en samlet pakke lige fra begyndelsen, hvilket hr. Jarzembowski argumenterede for tidligere.
Jeg vil også gøre medlemmerne opmærksom på omkostningsaspektet. Parlamentet behandler jo også en række andre foranstaltninger ud over eCall-systemet. Jeg kan nævne indførelsen af Euro 5-normerne. Den kumulative virkning af alle disse foranstaltninger på udgifterne ved at erhverve et motorkøretøj kunne blive betydelig. Jeg opfordrer derfor Parlamentet, Kommissionen, medlemsstaterne og Ministerrådet til at planlægge en hensigtsmæssig oplysningskampagne, der kan overbevise EU's borgere. Det er utilstedeligt at sjuske med indførelsen af sikkerhedsanordninger som eCall i motorkøretøjer. Der er ingen undskyldning for at risikere tab af menneskeliv eller alvorlige kvæstelser på denne måde. Alligevel har vi pligt til at finde løsninger, der nedbringer udgifterne til et minimum, navnlig udgifterne for vores borgere, for vi ønsker, at de køber flere og flere nye køretøjer og udskifter ældre køretøjer med nye.
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, først og fremmest vil jeg takke hr. Titley for hans initiativ til at udarbejde denne betænkning om et spørgsmål, der bringer Europa tættere på borgerne og beskytter de dyrebare gaver, som vores liv og helbred er.
Med eCall-systemet viser man, at EU kan tilføje de foranstaltninger, som medlemsstaterne anvender for at forebygge og forhindre ulykker og deres mangesidede konsekvenser, en merværdi. Navnlig når vi, som det blev nævnt, tænker på, at dette system vil kunne redde ca. 2.500 liv om året, begrænse skadernes omfang og bidrage til at spare flere milliarder euro i de samlede omkostninger til konsekvenserne.
Som ordføreren har fortalt, er der flere medlemsstater, der har undertegnet aftalememorandummet, og det glæder mig, at Grækenland er blandt disse lande, men samarbejdet bør udvides til hele EU inden 2009, så vi kan få et fælles nødkaldsnummer, hvor der også er mulighed for at lokalisere ulykkesstedet. Hvis dette ambitiøse, men også meget menneskelige forslag skal gennemføres med resultat, kræves reel støtte - som mine kolleger også var inde på - fra bilindustriens organisationer, fra borgerne og fra statslige instanser, så man kan skabe både et godt samarbejde om den økonomiske byrde ved gennemførelsen af dette forslag og et samarbejde med rednings- og ambulancetjenester og naturligvis med alle systemer som f.eks. Galileo-systemet. Dette betyder, at vi kan udnytte al teknologi og alt, hvad der er opnået i EU, ikke kun til økonomiske formål, i ordets bredeste forstand, men også i spørgsmål, der berører den enkelte borgers hverdag. 
Ulrich Stockmann (PSE ).
   - Fru formand, fru kommissær, kære kolleger, eCall er helt klart en gevinst for Europa og dets borgere. Hovedformålet er at forhindre dødsfald og mindske menneskelig lidelse, men man bør ikke fortie den samfundsøkonomiske nytteværdi og effektivitetsgevinsten for vejinfrastrukturen. Det tilfører en europæisk merværdi inden for vejsikkerheden, som trods et fælles europæisk transportmarked stadig primært hører under medlemsstaternes kompetence, hr. Jarzembowski.
Derfor opfordres medlemsstaterne i denne gode initiativbetænkning af hr. Titley til for det første hurtigst muligt at underskrive hensigtserklæringen om eCall, for det andet at anvende alarmnummeret 112 og gennemføre specifikationen teknisk, for det tredje at oplyse offentligheden om fordelene ved eCall-systemet, for det fjerde hurtigt at afslutte diskussionen om databeskyttelsesspørgsmål og ikke mindst allerede i dag at tage højde for denne nye udvikling i forbindelse med modernisering af alarmcentraler og redningsinstanser.
Med eCall får vi en forsmag på de muligheder, som Galileo vil byde på i fremtiden. Dermed kan vi ikke mindst også skabe et antal nye arbejdspladser i en fremtidsorienteret branche, og også derfor kan vores engagement betale sig. 
Stanisław Jałowiecki (PPE-DE ).
   - Fru formand, jeg vil gerne sige, at eCall-systemet ikke bør behandles som et system, der allerede er indført, og at der skal stemmes om det og de specifikke ændringsforslag. Jeg mener snarere, at det bør behandles som en idé, der stadig er i den generelle fase.
I dette øjeblik deltager vi i en overordentligt værdifuld parlamentarisk procedure, som ikke går ud på at bestræbe sig på at tilpasse retlige bestemmelser til virkeligheden, som vi opfatter den. Tværtimod drejer det sig om først at forsøge at skabe virkeligheden. Derfor er dette på en måde en slags eksperiment, og man kan aldrig forudsige resultaterne af et eksperiment i de første faser. Derfor støtter jeg alle dem, der har argumenteret for at begrænse antallet af ændringsforslag mest muligt. Det er ikke hensigtsmæssigt i denne fase at tage højde for noget, der først bliver klart i praksis.
eCall-systemet er et særligt værdifuldt initiativ. Alligevel er jeg helt på det rene med, at der er nødvendigt, at det andet led i denne kommunikationskæde fungerer korrekt, hvis alle initiativets fordele skal kunne mærkes. Jeg tænker på skadestuerne. Jeg er godt klar over, at det ikke er dem, vi drøfter lige nu, men når jeg tænker på de polske skadestuers mangler, kan jeg ikke lade være med at være bekymret.
Alligevel mener jeg, at hvis Parlamentet tilslutter sig eCall-idéen, kunne det være en kraftig tilskyndelse til at forbedre skadestuerne i Polen og andre steder. Vi må klare denne udfordring, for det, der står på spil, er uvurderligt. Det er intet mindre end menneskeliv. Vi må støtte alle foranstaltninger, der har til formål at redde menneskeliv, og det er indlysende, at eCall-systemet er en sådan foranstaltning.
Emanuel Jardim Fernandes (PSE ).
   - Fru formand, fru kommissær, kære kolleger, først vil jeg gerne takke Kommissionen for dette initiativ og hr. Titley for den fremragende betænkning og ikke mindst den dynamik, som han har tilført udvalgets diskussioner. Det medvirker til at sætte ny fokus på færdselssikkerheden, hvor vi, som det allerede er nævnt her i dag, må mindes de mere end 42.000 mennesker, der omkommer hvert år, et tal, som det virkelig gælder om at få ned.
Indførelsen af dette system vil sikre hurtigere assistance ved færdselsulykker og kunne halvere antallet af ulykker og tilskadekomne på vores veje. Det er derfor et mål, som hele Unionen og alle medlemsstaterne bør samles om, med mit eget land som det første, der snarest bør påtage sig sit ansvar.
I denne sammenhæng vil jeg gerne erindre om, at Kommissionen i sin meddelelse henviser til undersøgelser, som medlemsstaterne skal gennemføre. De portugisiske, spanske og franske regioner i den yderste periferi nævnes ikke eksplicit, men jeg håber, at det ikke betyder, at systemet indføres senere i disse regioner, der præges af vedvarende begrænsninger. Det skal jo indføres i hele EU, altså også dér.
Et andet vigtigt aspekt i denne diskussion er beskyttelse af personlige data. Derudover mener jeg, at denne betænkning vil indebære, at færdselssikkerheden får en ny dimension i form af forebyggelse af ulykker og forbedring og udbygning af infrastruktur og udstyr for ulykkesofre, hvilket vil blive til stor gavn for de tilskadekomne.
Dette initiativ er derfor af største interesse for Unionen og medlemsstaterne. 
Luís Queiró (PPE-DE ).
   - Fru formand, fru kommissær, der er flere initiativer med henblik på sikker og intelligent transport. Disse initiativer skal medvirke til at nå det europæiske mål om at halvere antallet af trafikofre i EU inden 2010. Det er vores primære mål.
Vi råder over stadig flere teknologiske midler til at redde menneskeliv og begrænse skadernes omfang. De betydelige fremskridt inden for teknologi, systemer, tjenester og sikkerhed er sammen med de muligheder, som udviklingen af Galileo vil tilbyde, eksempler herpå. Vi skal i denne debat og i den efterfølgende afstemning gøre vores til, at eCall-systemet udvikles og indføres over hele Europa inden 2009.
Det er særdeles vigtigt at støtte dette system, fordi det gælder om at mindske færdselsulykkernes følger og hjælpe ofrene. Hvis ulykkesstedet hurtigt findes, vil redningshold, politi og bortslæbningskøretøjer kunne nå hurtigere frem. Systemet vil medvirke til, at tusindvis af menneskeliv reddes hvert år, og at skader og omkostninger begrænses ganske væsentligt.
Europa-Parlamentet bør derfor hilse eCall-projektet velkommen og give det sin opbakning. Det er dog ikke nok, fru formand og fru kommissær. Denne type initiativer forudsætter samvirke mellem utallige offentlige og private enheder lige fra bilindustrien til telekommunikationsoperatører, leverandører af udstyr, motorvejsoperatører, forsikringsselskaber osv.
De berørte parter har, som vi har set, stort set taget vel imod initiativet. De medlemsstater, som endnu ikke har iværksat aftalememorandummet om indførelse af eCall-systemet, bør derfor gøre det hurtigst muligt, så dette projekt for bedre og mere effektiv færdselssikkerhed lader sig gennemføre.
Det er jo en investering, ikke en udgift. Det er den appel, som jeg her gerne vil fremsætte, så stærkt jeg kan, idet jeg samtidig takker Kommissionen for dens initiativ og hr. Titley for hans fremragende betænkning. 
Corien Wortmann-Kool (PPE-DE ).
   - Fru formand, det er absolut nødvendigt at indgå aftaler på europæisk plan om eCall, fordi kun et standardiseret system kan garantere hjælp ved ulykker i udlandet. I betragtning af den stadig stigende internationale trafik er dette meget vigtigt.
Som en supplering til 112 kan eCall-systemet yde et vigtigt bidrag til at reducere antallet af trafikofre i Europa, men så skal medlemsstater også skynde sig med at indføre det. Det gælder for 112-systemet, men det gælder bestemt også for eCall-systemet, således som også andre medlemmer har nævnt. Heldigvis kan Nederlandene, som skynder sig med at indføre det, tjene som et godt eksempel, men det skal naturligvis gøres i hele Europa.
Hvis eCall-systemet skal indføres succesfuldt, må det ikke være for dyrt. Der kan spares udgifter ved at benytte de teknologiske anvendelsesmuligheder optimalt, selvfølgelig uden at nødhjælpsfunktionen dermed kommer i fare.
Jeg synes derfor, at Parlamentet har forpasset lejligheden ved ikke udtrykkeligt at erkende nødvendigheden af en såkaldt åben platformstruktur, som bl.a. kunne gøre det muligt for alle bilister f.eks. også at kunne tilkalde beredskabstjenester ved hjælp af eCall-teknikken. Disse tjenester kan i så tilfælde betale for brugen af den tekniske infrastruktur, og dermed kunne udgifterne blive bedre fordelt. Jeg håber inderligt, at medlemsstaterne vil tillade, at denne teknologis brede anvendelsesmuligheder benyttes, selvfølgelig uden at dette sker på bekostning af sikkerheden.
Jeg er glad for, at der i Parlamentet er bred støtte til at opfordre medlemsstaterne til at skynde sig, og vi i Parlamentet vil overvåge det nøje i den kommende tid. 
Etelka Barsi-Pataky (PPE-DE ).
   - En af de største udfordringer, som transporten står over for, er at udvide brugen af intelligente transportsystemer mest muligt. Et af disse er det avancerede GPS-nødopkaldssystem. Denne teknologi er et første skridt i retning af intelligente køretøjer, dvs. sikrere køretøjer og dermed sikrere transport. Jeg kan kun lykønske kommissær Reding, og vi håber, at vi kommer til at bruge de intelligente systemer inden for transport på flere og flere områder.
GPS-satellitpositioneringssystemet giver mulighed for nødopkald selv uden menneskelig indgriben. Men Galileo, det europæiske GPS-system, repræsenterer allerede den næste generation og har flere funktioner end det system, der anvendes for øjeblikket, fordi det sikrer interaktion. Indførelsen af Galileo, Europas største nye virtuelle infrastruktur, begynder i 2010.
Jeg foreslog, at indførelsen af nødopkaldssystemet blev harmoniseret med indførelsen af Galileo-systemet, og Transport- og Turismeudvalget støttede mit forslag. Jeg anmoder Parlamentet om at gøre det samme. Dette bliver naturligvis dyrt, som det gælder for alle nye teknologier. Derfor er det af største betydning, at systemet indføres gradvist, og de foranstaltninger, der skal til for at fremskynde og fremhjælpe denne proces, bør også udvikles. Vi må heller ikke se bort fra det naturlige incitament, som forsikringsselskaberne kan fremme gennem lavere forsikringspræmier til dem, der installerer dette intelligente nødopkaldssystem i deres køretøjer. Transportudvalget støttede også dette forslag.
Endelig mener jeg, at det er absolut nødvendigt, at vi undersøger medlemsstaternes erfaringer efter indførelsen af det fælleseuropæiske alarmnummer 112. Disse erfaringer vil være meget nyttige ved indførelsen af det intelligente nødopkaldssystem.
Viviane Reding,
   Fru formand, jeg vil endnu en gang sige tak til ordføreren og særlig til de politiske grupper i Parlamentet, som samlet og næsten enstemmigt mener, at eCall er et stort fremskridt, som er til gavn for EU-borgerne.
Med denne stærke støtte fra Parlamentet vil Kommissionen gå videre med bestræbelserne på at indføre det fælleseuropæiske eCall inden 2009. Vi vil særlig forsøge at få flere til at underskrive eCall-aftalememorandummet, og vi vil følge udviklingen i gennemførelsen af en passende beredskabstjenesteinfrastruktur for 112. For øvrigt har jeg indledt 11 overtrædelsesprocedurer mod medlemsstater, fordi de er nødt til at gennemføre det. Parlamentet har ret. Vi skal indføre det med det samme og på den rigtige måde, således at det er til gavn for EU-borgerne.
Jeg vil også arbejde utrætteligt sammen med alle andre aktører, hvis indsats er nødvendig for at gennemføre eCall, og jeg vil informere Parlamentet om, jeg den 18. oktober 2005 inviterede alle medlemsstaterne til et møde på højt niveau for at drøfte udviklingen og få yderligere tilslutning til køreplanen for gennemførelsen af eCall som et fælleseuropæisk køretøjsmonteret 112-alarmopkald. Der var 21 medlemsstater til stede samt Norge, og repræsentanterne støttede enstemmigt gennemførelsen af det køretøjsmonterede alarmopkald samt den køreplan, som branchen har udarbejdet. Siden dette møde har mine tjenestegrene været i løbende kontakt med medlemsstaterne, og der er blevet afholdt en række eCall-konferencer på nationalt plan, bl.a. i Helsinki, Lissabon, Budapest, Madrid og andre steder. Derfor sker der fremskridt. Jeg er sikker på, at Parlamentets indsats i dag bliver medvirkende til at fremskynde dette.
Vi iværksætter også en Eurobarometer-undersøgelse for at høre borgernes holdning til 112, eCall og andre lignende emner. De får resultaterne senere på året, lige så snart de er klar.
Mens jeg taler om aktørerne, vil jeg kort nævne forsikringsbranchen. De sagde, og jeg citerer, "der mangler fuldstændig et holdbart bevis til støtte for holdningen om, at forsikringsselskaber får gavn af eCall". Jeg vil gerne minde forsikringsbranchen om, at eCall ikke drejer sig om at tjene penge, men om at redde liv, og jeg håber, at denne holdning bliver revideret efter den meget vigtige afstemning, Parlamentet skal til at foretage.
Jeg vil også sige et par ord om standardisering. Der er behov for omgående standardisering af datatransmissionsprotokollen og signaleringen for at komme videre med designarbejdet og investeringerne, og her bør kommercielle interesser ikke blokere for standardiseringsorganisationernes arbejde. Der er nu fuld konsensus om specificeringen af eCall og dets virkemåde, og jeg opfordrer alle aktører, og særlig mobilnetoperatørerne, til at støtte det relevante standardiseringsarbejde i ETSI og CEN, således at dette arbejde kan afsluttes snarest muligt.
Jeg vil rette en meget hjertelig tak til ordføreren og til de medlemmer af alle politiske grupper, som ønsker at hjælpe os, ikke kun i dag, men også i morgen, med at gøre eCall til et meget vigtigt europæisk projekt. Der er brug for støtte fra alle de europæiske aktører. I dag har været en milepæl. 

 - Forhandlingen er afsluttet. Afstemningen finder sted i dag kl. 11.00. 
Francesco Musotto (PPE-DE ).
   - Færdselssikkerhed berører alle EU's indbyggere direkte. Øget mobilitet har store omkostninger: Hvert år fører 1,3 millioner ulykker til over 40.000 trafikdræbte og 1,7 millioner kvæstede.
Særligt benytter hver anden italiener sin egen bil til at komme rundt. 26 millioner italienere forlader deres hjem hver dag for at tage på arbejde eller i skole. Trafik koster den italienske økonomi over 4 milliarder euro årligt, hvilket gennemsnitligt svarer til ca. 200 euro pr. familie. Italienerne svigter de offentlige transportmidler i hobetal. I 1991 benyttede 17 % af befolkningen offentlige transportmidler, men i 2001 var tallet nede på 12,9 %. I Rom er der syv biler for hver 10 indbyggere, hvilket er langt det største antal i hele Europa.
Det er årsagen til, at Italien er så opmærksomt på problemet med færdselssikkerhed og med at begrænse trafikpropper forårsaget af trafikuheld. Et af de mål, som EU har sat sig, er, at antallet af trafikdræbte skal halveres inden 2010. eCall kunne redde op til 2.500 liv om året, begrænse antallet af trafikpropper og bidrage til forbedring af vejtransportens effektivitet på europæisk plan gennem nedbringelse af de eksterne omkostninger, som er blevet anslået til at være 4 milliarder euro i Europa og udgør ca. 2 % af Italiens BNP.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Manolis Mavrommatis for Kultur- og Uddannelsesudvalget om fremme af flersprogethed og sprogindlæring i Den Europæiske Union: Den europæiske indikator for sprogkundskaber (2005/2213(INI)) (A6-0074/2006).
Manolis Mavrommatis (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, flersprogethed er nu vigtigere end nogensinde, især i et udvidet Europa. Det er af største betydning, at de europæiske borgere besidder den nødvendige viden og de nødvendige færdigheder, som skal til for at skabe en effektiv kommunikation og fremme gensidig forståelse. Det er ikke tilstrækkeligt bare at lære et . Det udtrykker heller ikke den europæiske identitet.
Det forslag, som Kommissionen har fremsendt, følger op på den beslutning, der blev truffet af Det Europæiske Råd i Barcelona i marts 2002, hvor stats- og regeringslederne opfordrede til at forbedre undervisningen i de grundlæggende færdigheder ved at begynde undervisningen i mindst to fremmedsprog, når eleverne ikke er ret gamle. Der blev også slået til lyd for fastlæggelsen af en fælles indikator for sprogkundskaber, med andre ord en sprogprøve, hvormed man objektivt måler borgernes kendskab til fremmedsprog. Tre år senere foreslår Kommissionen, at der fastsættes en europæisk indikator for sprogkundskaber, der er fælles for alle medlemsstater og har en høj præcision og pålidelighed. Formålet med indikatoren er at måle de europæiske borgeres færdigheder i fremmedsprog på følgende fire sprogområder: læse, lytte, tale og skrive. Indikatoren vil beskrive sproglig færdighed på hvert af de seks niveauer på Europarådets skala for den fælles europæiske referenceramme for sprog. Denne fælles europæiske referenceramme er bredt accepteret og bruges allerede i mange medlemsstater.
Jeg er enig med Kommissionen i, at fremmedsprogsfærdigheder i første omfang skal testes i de fem sprog, som der undervises mest i i EU. Om polsk skal indgå som det sjette sprog i første omgang, er noget, der afgøres af budgettet, hvis det er realistisk, naturligvis. En undersøgelse, som Eurobarometer har offentliggjort i denne uge, viser, at engelsk med 38 %, fransk med 14 %, tysk ligeledes med 14 %, spansk med 6 % og italiensk med 3 % er de fem mest populære sprog i EU, som de europæiske borgere vælger som fremmedsprog.
Alligevel understreger jeg i betænkningen, at det er vigtigt at udvide denne test til en større vifte af EU-sprog i den næste fase. Jeg vil gerne gøre opmærksom på, at ikke-fællesskabssprog, mindretalssprog og regionale sprog ikke vedrører den pågældende indikator. De kan dog inddrages i rammerne for strategien for flersprogethed, som man i Europa-Parlamentet er ved at udarbejde en betænkning om, og hvor de passer bedre til indholdet. Derfor er jeg heller ikke enig i ændringsforslag 1 og 2, da de ikke vedrører den konkrete betænkning, ikke fremmer sammenhængen i teksten og ikke stemmer overens med de mål, som er sat med indikatoren for sprogkundskaber. Indikatoren for sprogkundskaber er ikke andet end et teknisk redskab, som skal finansieres inden for et allerede eksisterende program, helt konkret "livslang læring", hvis vigtigste formål er en faktisk forbedring af EU's borgeres, arbejdstageres og studerendes mobilitet.
Det skal også bemærkes, at selv om andelen af elever på grundskoleniveau, der lærer et fremmedsprog, ifølge nyere tal er stigende, er antallet af sprog, som indlæres, desværre faldende. I mange lande er tendensen, at læring af fremmedsprog simpelthen betyder, at man lærer engelsk. Indikatoren kan desuden også anvendes til at udlede politiske konklusioner på europæisk og nationalt plan.
Selv om Kommissionen er involveret i processen, bør medlemsstaterne deltage aktivt i gennemførelsen og udviklingen af indikatoren, da det kun er dem, der kan tilvejebringe yderligere oplysninger om forskellige faktorer, der påvirker sprogkundskaberne, f.eks. fjernsyn, familieomgivelser, antal undervisningstimer, undervisningserfaring m.m.
I generelle træk skønnes den europæiske indikator for sprogkundskaber at være et meget vigtigt værktøj, som kan give mulighed for at indsamle troværdige oplysninger om europæernes sprogfærdigheder, navnlig de unges. Samtidig vil det give mulighed for at sammenligne medlemsstaternes politikker på sprogområdet og gøre det nemmere at lokalisere og udveksle korrekt praksis, som kan sætte fornyet skub i sprogundervisningen.
Kendskab til mindst to fremmedsprog bør være en del af de grundlæggende færdigheder og et repræsentativt identitetselement for de europæiske borgere, der lever, går i skole, arbejder og generelt bevæger sig inden for EU. Vi må ikke glemme, at 2006 er det europæiske år for arbejdstagernes mobilitet, hvor jeg mener, vi får en meget vigtig chance for at fremhæve betydningen af de europæiske borgeres færdigheder og give de unge et incitament til at lægge større vægt på læringen af fremmedsprog og give det mere opmærksomhed.
Vi afventer med stor interesse Rådets beslutninger den 18. maj om indikatoren for sprogkundskaber. Jeg håber på positiv respons fra Rådet og på forståelse for dets pligt til at tage højde for parametrene og evalueringen af Europa-Parlamentets samlede indsats.
Til sidst er jeg nødt til at omtale det levende eksempel på flersprogethed og betydningen heraf, som befinder sig i denne forsamling. Jeg tænker her på tolkene, som vi kan takke for, at Europa-Parlamentet er det eneste organ, der arbejder på 20 sprog. Det betyder, at vores arbejde kommer tættere på borgerne, og vores kommunikation bliver mere effektiv, og det vil jeg gerne takke dem for. 
Ján Figeľ,
   Hr. formand, jeg er meget taknemmelig for denne betænkning, og jeg lykønsker ordføreren, hr. Mavrommatis, med hans bidrag og takker ham for hans bemærkninger og særlig for hans arbejde og den ånd, i hvilken betænkningen er udarbejdet.
Jeg er sikker på, at mangfoldighed og enhed er det bedste grundlag for det udvidede EU i det 21. århundrede, og denne mangfoldighed er stærkt repræsenteret i og styrkes yderligere af flersprogethed.
Jeg kommer lige fra den første konference i EU om minoritetssprog og regionale sprog i Centre Borschette. Vi mener, at det er denne mangfoldighed, der er grundlaget for Europa, og med hensyn til kultur og sprog bør den beskyttes og fremmes. En ny rammestrategi for flersprogethed, der blev vedtaget i november 2005, er en første politik for flersprogethed. Den europæiske indikator for sprogkundskaber er et meget vigtigt instrument med henblik på at gøre reelle fremskridt inden for flersprogethed, hvilket omfatter sprogundervisning, sprogindlæring og kommunikation mellem forskellige sprogsamfund i Europa.
Hr. Mavrommatis opfordrede Kommissionen til at fremme tidlig sprogindlæring. Vi finansierer for tiden en undersøgelse af bedste praksis for tidlig sprogindlæring, og i Kommissionens meddelelse opfordres medlemsstaterne til at revidere deres ordninger for tidlig sprogindlæring i lyset af bedste praksis over hele Europa. Som De med rette understregede, hører dette under medlemsstaternes kompetence, så derfor skal medlemsstaterne være endnu mere aktive.
Jeg har også bemærket, at der lægges vægt på bevidstgørelse gennem initiativer såsom den europæiske sprogdag og Den Europæiske Unions Europæiske Sprogmærke. Vi går stærkt ind for denne type græsrodsaktiviteter.
Vi vil yderligere tage skridt til f.eks. at nedsætte en arbejdsgruppe på højt plan om flersprogethed for at udvikle nye idéer og initiativer på dette område. Denne gruppe på højt plan begynder sit arbejde inden sommeren. På grundlag af medlemsstaternes rapporter som svar på Kommissionens meddelelse fra november og på grundlag af rådgivning fra denne gruppe på højt plan vil jeg forelægge yderligere en meddelelse til Parlamentet og Rådet, i hvilken der foreslås en bred strategi for flersprogethed i EU til næste år. Vi har også til hensigt at afholde en ministerkonference om flersprogethed til næste år for at dele medlemsstaterne fremskridt og for at planlægge fremtidigt arbejde.
Den europæiske indikator for sprogkundskaber er et meget værdifuldt bidrag på dette område. Da der ikke findes en standardiseret undersøgelse af sprogkundskaber i EU, er det nødvendigt at indsamle præcise aktuelle oplysninger om, hvor effektiv undervisningen i fremmedsprog er. Denne indikator vil vise os det generelle niveau for kendskab til fremmedsprog. Med et sådant instrument vil vi i højere grad være i stand til at forbedre undervisningen i og indlæringen af fremmedsprog og selvfølgelig øge studerendes og arbejdstageres mobilitet i EU.
Til sidst vil jeg gentage, at jeg er ordføreren og også Kultur- og Uddannelsesudvalget og dets formand, hr. Sifunakis, taknemmelig for deres værdifulde løbende støtte til vores programmer og politikker. Denne betænkning om flersprogethed viser tydeligt, hvordan Parlamentet kan hjælpe Kommissionen og Rådet med den fælles indsats for at fremme mangfoldighed. 
Maria Badia i Cutchet,
   Hr. formand, hr. kommissær, jeg vil begynde med at lykønske hr. Mavrommatis med hans betænking og takke Kommissionen, fordi den har gennemført en beslutning, der blev truffet på Det Europæiske Råd i Barcelona i 2002.
Jeg er overbevist om, at det er afgørende for succesen med den europæiske integrationsproces og fremme af det europæiske borgerskab, at borgerne har kendskab til forskellige europæiske sprog ud over deres modersmål, hvilket også vil bidrage positivt til bevægeligheden inden for EU.
I betragtning af at vi i dag ikke råder over oplysninger om EU-borgernes reelle sproglige og kommunikative evner, og eftersom situationen er meget forskellig i de forskellige medlemsstater, synes jeg, at den europæiske indikator for sproglig kompetence kan være et godt instrument til at give forbedringen og konvergensen i medlemsstaternes politikker for fremmedsprogsundervisning et skub fremad.
Ud over at bidrage til den gensidige kommunikation og forståelse mellem de europæiske borgere vil dette system også betyde en kvalitativ forbedring af undervisning i fremmedsprog i de europæiske uddannelsessystemer og bidrage til at nå Lissabon-målene. Indikatoren vil stimulere udvekslingen af og kendskabet til god praksis i de forskellige medlemsstater og være et fleksibelt system, der gør det muligt som en start at måle fremskridtet i de fem sprog, der undervises mest i i EU, nemlig engelsk, fransk, tysk, spansk og italiensk.
Valget af disse fem sprog i første fase må ikke gå ud over resten af de europæiske sprog, men skal ses som indledningen på en proces, naturligvis uden herved at fraskrive sig muligheden for at medtage andre sprog i senere faser. Takket være indarbejdelsen af nogle ændringsforslag, som vi har udarbejdet sammen med betænkningens ordfører, åbner betænkningen faktisk op for en fremtidig vurdering af et større antal europæiske officielle sprog, uden at det går ud over undervisningen i de øvrige sprog, som ikke vurderes af indikatoren.
Inden jeg slutter, vil jeg gerne understrege, at, selv om betænkningen ikke er det rigtige sted at behandle de mindre udbredte sprog eller andre ikke-europæiske sprog, men at den blot tilstræber at forbedre borgernes sprogkundskaber, undervisningssystemernes kvalitet og indlæringen af de officielle europæiske sprog, burde det ikke indebære nogen form for forskelsbehandling, hvad angår anerkendelsen og beskyttelsen af de sprog, som ikke er officielle i EU, men er det i en medlemsstat.
Endelig vil jeg gerne sige, at jeg er tilfreds med teksten, fordi den er et vigtigt skridt frem mod en union, der er tættere på de europæiske borgere, og derudover er den en meget god nyhed for forbedringen af undervisningen i EU.
Erna Hennicot-Schoepges,
   Hr. formand, jeg vil allerførst gerne takke ordføreren for hans fremragende arbejde.
Som De ved, er det land, jeg kommer fra, Luxembourg, for flersprogethed, måske i mere end én forstand. Det er et land, som ikke fremturer med dets eget nationale sprog, luxembourgsk, og hvor man ikke betænker sig på at tale tysk, fransk og engelsk. Det er et land, som i forbindelse med dets foranstaltninger sørger for ikke at lægge for megen vægt på dets eget sprogs status.
Flersprogethed er til en vis grad den bedste måde at fremme den europæiske enhed på, den bedste måde at fremme den gensidige forståelse på. Men flersprogethed er også et tegn på vores forskelligartethed, og når de sprog, der tales i et begrænset område, forsvinder, skal det vække bekymring hos os. Vi skal sørge for, at de sprog, der stadig tales, også har midlerne til at bestå, selv om de indlemmes i et flersproget koncept, for ellers vil vi aldrig kunne forstå hinanden. Kommissionens foranstaltning, som har til formål at fremme indlæringen af nabosprog, er yderst prisværdig. Det er denne fremgangsmåde, der skal få os til at fremme de talte sprog og iværksætte foranstaltninger med henblik på at kunne forstå vores medborgere.
Hr. formand, jeg skal ikke lægge skjul på, at jeg er en smule bekymret over vores Europaskolers fremtid. Vi ved, at vores tjenestemænd, som der bliver flere og flere af, ofte er nødt til at flytte, og vi befinder os jo i øvrigt i det europæiske år for mobilitet. Vi burde derfor tage os af uddannelsessystemet i alle de europæiske lande i almindelighed og sikre nemmere adgang til flersprogetheden i særdeleshed. 
Henrik Lax,
   Hr. formand, hr. kommissær, kære ordfører, kære kolleger, i lighed med de foregående talere vil jeg også understrege betydningen af de regionale og nationale sproglige mindretal i denne forbindelse. Ethvert sprog, et menneske tilegner sig, giver ham adgang til et større kulturrum. Det er en rigdom som finne at kunne læse aviserne i hele Norden, hvilket er tilfældet nu takket være den undervisning, vi har i svensk i Finland. Med kundskaber udelukkende i de store sprog ville disse aviser forblive ulæselige for os. I Finland er svensk både et nationalt sprog og et nabosprog.
De store sprog er og vil fortsat altid være vigtige, og det er godt, at mange kan dem. EU skal dog ikke have som strategi at koncentrere sig om f.eks. de fem største sprog eller udelukkende de officielle sprog i Unionen. I Norden og Østersøregionen er det godt at kunne f.eks. svensk, russisk eller finsk. Manglende kundskaber i disse sprog både fjerner mennesker fra hinanden og forværrer de økonomiske forudsætninger. For nærværende er Østersøregionen den region i EU, som har den hurtigste vækst.
Respekten for dem, som taler et minoritetssprog eller et regionalt sprog, er også af grundlæggende betydning for Europas stabilitet. For os, som lever i flersprogede samfund, er det naturligt, at EU's strategi for flersprogethed ikke kan begrænse sig til nogen enkelte sprog. Derfor støtter jeg i høj grad fru Resetarits forslag om at inkludere nabolandenes sprog, regionale sprog og minoritetssprog i strategien.
Der er også sprog uden for Unionen, som er vigtige. 46 millioner EU-indbyggere taler som modersmål et andet sprog end flertallet i deres land. Det er hele 10 % af EU's befolkning. Samtidig kan vi konstatere, at dér, hvor der tales flere sprog, går det ofte økonomisk bedre. En velvillig indstilling til mangfoldighed giver også økonomisk gevinst. Der er ingen genveje. Europa er kulturelt og sprogligt mangfoldigt. Det er fint at kunne holde sammen, og for at kunne gøre det skal vi kunne føle os ligeværdige, dels landene imellem, dels i selve landene.
Traditionelt har de sproglige og regionale mindretal været stærke fortalere for Europa og villige til at lære andre sprog. Mange af dem er i dag meget trængte. Det er hverken kosmopolitisk eller foreneligt med Unionens interesser at vende en stor del af sin befolkning ryggen. At respektere og bekræfte de nationale sproglige og regionale mindretal er vigtigt også for at styrke og befæste befolkningens tillid til EU. Alt for ofte ønsker størstedelen af befolkningen i Unionens medlemslande i dag at glemme sine regionale og nationale sproglige mindretal. 
Miguel Portas,
   Vi støtter alle, at der fastlægges en indikator for sprogkundskaber med høj præcision og pålidelighed. Jeg har dog alligevel nogle bemærkninger at gøre. Kommissionen siger, at indikatoren skal baseres på skriftlige prøver "af praktiske grunde". Det forstår jeg, men jeg kan ikke forstå, at man henviser til praktiske grunde, når man vil måle "de fem sprog, som der allerede undervises i i EU", hvor jeg igen citerer. En sådan indikator er i modstrid med de mål, som topmødet i Barcelona har fastsat, fordi udvalget af sprog fastlægger arbejdsretningslinjer for de medlemsstater, der er interesseret i at opnå resultater. Det mål, som vi står bag, nemlig at alle børn skal lære mindst to sprog ud over sit modersmål, kan måles.
Læg mærke til, hr. Figel', at indikatoren baseres på et udsnit og på skriftlige prøver. Der ikke nogen praktiske grunde til hinder for at opnå viden om sprog i Unionen. Hvis prøverne angår alle de sprog, der tales her, får vi nok overraskende resultater, nemlig, at tyrkisk eller arabisk, kinesisk eller russisk er vigtige sprog i Unionen, og at børn af indvandrere er dem, der i størst omfang behersker to sprog ud over modersmålet. Vi stemmer derfor for Karin Resetarits' ændringsforslag.
Jeg vil gerne gøre endnu en kort bemærkning. Man bør ikke blande indikatoren sammen med attestering af sprogkundskaber og -færdigheder. Harmonisering af attestering er ikke en kulturelt eller socialt neutral foranstaltning. Med populistiske politikere og en offentlig mening, der er delt, hvad angår indvandringspolitikken, vil en sådan foranstaltning kunne legitimere diskriminerende lovgivning, der udvælger indvandrere, til skade for borgerne fra Unionens fattigste medlemsstater. 
Thomas Wise,
   Hr. formand, flersprogethed bør fremmes og udvikles. Kommunikation er et nødvendigt og stærkt redskab. Trods det, som EU og mange andre charlataner påstår, er Storbritannien imidlertid en global handelsnation med betydelig status. Derfor bør de sprog, der skal være anført på det nationale curriculum - og jeg understreger "nationale" curriculum - være sprogene i de store og hurtigt voksende økonomier i verden, som i Brasiliens tilfælde er et EU-sprog, nemlig portugisisk. Men undervisning i mandarin eller kantonesisk kinesisk, arabisk, hindi og russisk ville tjene europæiske lande langt bedre end udelukkende at fokusere på EU-sprog.
Den foreslåede europæiske indikator for sprogkundskaber fokuserer udelukkende på EU-sprog. Derved ser man bort fra den virkelige verden, og det viser EU's typiske kortsynethed. Man kan ikke nægte, at en del af motivationen for Kommissionens interesse i dette er, at mange, herunder hr. Chirac, er fortrydelige over, at for erhvervslivet over hele verden, og bestemt også i EU, er engelsk. Folk er i defensiven med hensyn til en eventuel nedbrydning af deres sprog. Hovedårsagen til at Kommissionen forsvarer sproglig mangfoldighed er imidlertid ikke en dybtgående frygt for, at sprog og kulturer er ved at blive undermineret, men det skyldes, at den ved, at det ikke er muligt at nå det ultimative mål, en europæisk føderal superstat, før befolkningen kan flytte udelukkende for at blive ansat dér, hvor de kan få arbejde.
Indholdet og organiseringen af de nationale uddannelsessystemer er et område, hvor EU teoretisk ikke har nogen kompetence, og i denne betænkning understreges det hvorfor. Medlemsstaterne har forskellige prioriteter, forskellige handelsforbindelser og traditioner trods EUs skadelige forsøg på at ændre dem. Derfor bør man modsætte sig ethvert forsøg på harmoniseringsmæssig konvergens i EU. Den foreslåede indikator giver ingen mærkbare fordele for en global handelsnation, men er blot et af de mange redskaber til at opnå det frygtelige mål, som er et føderalt Europa. 
Zdzisław Zbigniew Podkański,
    Hr. formand, en nations kultur, eksistens og udvikling har rod i dens sprog. Ud over kulturel betydning har hvert sprog en særlig betydning for nationsbygning og ligeledes i social og økonomisk sammenhæng. Sprog er derfor vigtigt i forbindelse med kommunikation med forvaltningen og til retlige formål i videste forstand.
Forskning viser, at næsten halvdelen af de flere tusind sprog, der for øjeblikket anvendes af verdens nationer, vil forsvinde i løbet af de kommende 100 år. En stor mængde viden, der er samlet sammen i løbet af århundreder, vil gå tabt sammen med dem. Derfor træffer de enkelte lande og nationer en række foranstaltninger til beskyttelse af deres sprog. Nogle, f.eks. Tyskland, har bestemmelser om det i deres forfatninger. I andre lande, f.eks. Frankrig, Polen og Slovakiet, har de nationale parlamenter vedtaget love om det.
Hr. Mavrommatis' betænkning drejer sig udelukkende om forslaget til Europa-Parlamentets beslutning om fremme af flersprogethed og sprogindlæring i EU og måling af sprogkundskaber. I betænkningen prioriteres to eller fem sprog. Ikke et af dem er slavisk, selv om hver fjerde borger i EU bruger et sådant sprog. Jeg kunne f.eks. nævne polsk, et sprog, der bruges af over 10 % af EU's befolkning.
I stedet for at tale om flersprogethed burde vi derfor tale om de kulturelt dominerende nationer, der begrænser og fortrænger mindre nationers kultur. Vi burde tale om de europæiske institutioners drift og deres tjenestemænds kundskaber, også om at uddanne dem til at udføre deres opgaver i et flersproget Europa.
Sprogs administrative dimension er helt forskellig fra dets økonomiske eller kulturelle dimension. Undersøgelser og kontrol har afsløret omfattende overtrædelser af bestemmelser, der beskytter nationale sprog, navnlig i de nye medlemsstater. Dette kan konstateres ved blot at gå ind i et supermarked og undersøge varerne på hylderne. Det vil være usædvanligt at se, at oplysningerne om forbrug og anvendelse af disse varer er oversat. En sådan systematisk begrænsning af flersprogethed gavner de erhvervsdrivende på bekostning af forbrugerne. Man skænker det ikke en tanke, at EU kun bliver stærkt og får eksistensberettigelse, hvis det bliver brugervenligt, og hvis det giver borgerne mulighed for at vise respekt for hinanden og for deres kulturelle forskelle, herunder sproglige forskelle.
Andreas Mölzer (NI ).
   - Hr. formand, i vores globaliserede verden er der naturligvis ikke noget alternativ til løbende at erhverve sig ny viden og beherske flere sprog. Naturligvis kan man ikke forestille sig erhvervslivet og videnskabens verden uden engelsk. Tysk hører imidlertid som 125 millioner menneskers første- og andetsprog til de betydeligste sprog i verden, og med over 90 millioner mennesker, som har tysk som modersmål, er det også det mest talte sprog i EU. Derimod behersker kun 23 % af europæerne fransk, heraf kun 11 % som fremmedsprog.
Flersprogethed som overordnet mål er altså ikke til diskussion. I den seneste tid kan der imidlertid konstateres en voksende og uacceptabel tendens til et etsprogsregime, som man efter min mening må sætte en stopper for. Den interne sprogpraksis i EU, som begunstiger engelsk og fransk, bygger nemlig ikke på noget demokratisk fundament. Netop i betragtning af at tysks betydning er vokset som følge af udvidelsen, går det ikke an, at EU tilsidesætter gamle aftaler og faktisk ignorerer tysk som arbejdssprog.
Desværre er Europa-Parlamentet indtil nu den eneste institution, som ikke bare træffer sine beslutninger i fuld offentlighed, men som også gør dem tilgængelige for borgerne på deres eget sprog. Af de officielle arbejdssprog engelsk, fransk og tysk er det altid tysk, der trækker det korteste strå.
Trods alt vil Kommissionen efter pres fra den tyske forbundsdag nu alligevel oversætte fremskridtsberetningen om tiltrædelseslandene, og måske er der i denne forbindelse også håb om, at tysk i højere grad vil blive anvendt under det finske rådsformandskab. 
Ljudmila Novak (PPE-DE ).
   - Enhver nation er stolt af sit sprog og ønsker også at beskytte og bruge det i et forenet Europa. Det kulturelle billede af Europa beriges af sproglig mangfoldighed. Ved at lære fremmedsprog bliver vi desuden fortrolige med en nations kultur, dens historie og dens land, hvilket også bidrager til større gensidig respekt.
At lære fremmedsprog er meget vanskeligt for voksne, men for børn er det meget ofte den rene leg. Derfor er det kun rimeligt, at vi indfører undervisning i to fremmedsprog i skolerne, selv på de første klassetrin. Kendskab til andre sprog gør det også lettere for os at indlede venskaber med andre mennesker, og det er særligt vigtigt for indbyggerne i nabolande, eftersom det normalt er vores naboer, vi har mest til fælles med og flest problemer med.
Derfor er det nogle gange helt uforståeligt, at visse politikere bygger deres politiske magt på at begrænse mindretallenes ret til at bruge deres modersmål, som det sker for det slovenske mindretal i den østrigske delstat Kärnten og mindretallet i Italien. Østrig og Slovenien samarbejder snævert på flere områder, og derfor er jeg overbevist om, at Østrigs demokratiske offentlighed ikke bifalder hr. Haiders antislovenske aktioner.
EU's østrigske formandskab har været eksemplarisk. Derfor opfordrer jeg endnu en gang Østrigs regering og demokratiske befolkning til at overholde den østrigske statstraktat, hvor mindretallenes rettigheder er fastsat. Jeg opfordrer også den italienske regering til at begynde at gennemføre den lov, der beskytter det slovenske mindretal.
EU's institutioner bør også gøre sig mere gældende i tilfælde af overtrædelser af mindretalsrettigheder, og de bør give alvorlige advarsler til lande, der garanterer mindretalsrettigheder på papiret, men i praksis overtræder deres egne love og EU's bestemmelser.
Marianne Mikko (PSE ).
   - Mine damer og herrer, det er mig en glæde at lykønske ordføreren med denne meget tiltrængte betænkning.
I mit hjemland, Estland, er udbredte læse- og skrivefærdigheder blevet opfattet som grundlæggende siden Hanseforbundets æra. Enhver købmandslærling forventedes at kunne tale de fire lokale sprog flydende. Det betød, at man ud over sit eget sprog skulle kunne tale de tre vigtigste handelspartneres sprog. Der står meget rigtigt i betænkningen, at sprogkundskaber er en vigtig forudsætning for, at EU's borgere kan drage fordel af Unionens grundlæggende frihedsrettigheder. Eftersom tjenesteydelser udgør 70 % af vores økonomi, har kommunikationsevner stor betydning for den økonomiske vækst.
Det er imidlertid usandsynligt, at Barcelona-målet kan nås med den aktuelle indsats, for tilegnelse af to sprog ud over modersmålet er meget tidskrævende og vanskelig. Kun meget få mennesker gør det uden et bestemt formål. Medlemsstaterne bør motivere deres borgere og også hinandens borgere effektivt, f.eks. ved fuldt ud at gennemføre arbejdskraftens frie bevægelighed.
Den europæiske indikator for sprogkundskaber er imidlertid hovedsageligt vigtig for at motivere medlemsstaternes egne borgere til at skabe en vis komparativ og konkurrencemæssig fordel. Det ville være farligt for både Europa og sproget selv at være begrænset til kun et universelt sprog. Dette ville betyde, at sprog trækkes op af jorden uden dets rødder. F.eks. har sprogprofessorer fra Cambridge svært ved at forstå tekster fra Bruxelles, der skal forestille at være på engelsk.
Derfor vil jeg især gerne understrege, at ikke kun sprogkundskaber, men også kulturerne forbundet med sprog bør fremmes på europæisk plan. Desværre kan jeg kun tale estisk, mit modersmål, ved hvert 10. møde i Kultur- og Uddannelsesudvalget, hvilket er helt grotesk i et multikulturelt Europa.
Jeg håber, at denne betænkning bidrager til iværksættelsen af et meget tiltrængt program for fremme af flersprogethed i Europa. Tak.
Karin Resetarits (ALDE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, hjertelig tak til ordføreren, hr. Mavrommatis, for hans engagement.
Hvor godt er de unge europæeres kendskab til fremmedsprog? Hvilke sprog tales hyppigst? Er flersprogetheden voksende? Det skal en sprogindikator nu finde ud af. Af hensyn til effektiviteten og af pengenød skal denne sprogindikator imidlertid kun undersøge fem udvalgte fremmedsprog, nemlig dem, som der angiveligt undervises mest i i EU. For at få en god eksamen skal de 15-årige i alle medlemsstater nu have færdigheder i følgende sprog: engelsk, fransk, tysk, spansk eller italiensk.
Bortset fra, at der også findes andre statistikker, f.eks. det seneste Eurobarometer, som siger, at ikke italiensk, men russisk ligger på femtepladsen, så mener jeg, at konsekvensen af denne sprogpolitik er fatal. Engelsk, fransk, tysk, spansk og italiensk vil være de sprog, som skolerne fremover vil satse mere på, for intet land vil udsætte sig for den tort at ligge på sidstepladsen i indikatoren for sprogkompetence - se Pisa.
Allerede nu er der en tendens til, at mange studenter hellere vil deltage i udvekslingsprogrammer i Frankrig, Italien og Spanien end f.eks. i Prag, Warszawa eller Budapest. Er det virkelig det, vi ønsker? Skal vi ikke tænke om og kræve en politik, som opmuntrer os til at lære vores nabolandes sprog? Ikke kun af hensyn til en bedre kommunikation, men også ud fra økonomiske overvejelser. Allerede i dag har en østriger langt større chancer på arbejdsmarkedet, hvis han taler et østsprog, uanset hvilket. Men på grund af en forkert uddannelsespolitik er det hidtil ikke blevet fremmet i de østrigske skoler.
Heller ikke sprogindikatoren er noget incitament til hurtigt at ændre denne politik, og senere er det måske allerede for sent. Vi lever i en meget hurtig verden. Det kommer ikke an på antallet af mennesker i Europa, som behersker et sprog, men på de socioøkonomiske forbindelser mellem landene. Jeg vil endda gå et skridt videre. Hvis vi ikke kun tænker europæisk, men globalt, så vil det være rigtig godt, hvis vores børn og børnebørn er åbne for alle verdens sprog.
Vi lever nu engang i en global landsby, og det kan der ikke ændres på. I denne landsby vil de mennesker få overtaget, som kan gøre sig forståelige. En sprogindikator, som ikke opsporer disse fremtidige behov og er fleksibel nok, er kontraproduktiv. Derfor beder jeg endnu en gang indtrængende Dem alle om at støtte ændringsforslagene fra Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa. 
Jan Tadeusz Masiel (NI ).
   - Hr. formand, Centraleuropas nationer har lært af egne erfaringer, hvor vigtigt det er at kunne tale fremmedsprog.
Berlinmuren ville have været faldet tidligere, hvis vi havde lært vestlige sprog i 1960'erne eller 1980'erne. Selv om der ikke var noget forbud imod at lære fransk eller engelsk i regionen, var der sandelig heller ingen motivation. Det er årsagen til den store betydning af EU's sprogpolitik, som kræver, at medlemsstaternes borgere f.eks. begynder at lære et første fremmedsprog i alderen fra seks til 12 år og begynder på et andet fremmedsprog i 12-årsalderen. Princippet om at lære to fremmedsprog er glimrende. Det vil udvide vores intellektuelle horisont, navnlig hvad angår repræsentanter for populære sprog.
Den europæiske indikator for sprogkundskaber er meget hensigtsmæssig, for bedømmelse, eksamener og eksamensbeviser er motivationskilder. De er en belønning for arbejdsindsatsen og opmuntrer til yderligere udvikling. Jeg kan imidlertid ikke gå ind for, at kun de fem sprog, der anvendes mest eller undervises mest i, kommer med i første fase. Vi må ikke begrænse os selv fra begyndelsen. F.eks. er polsk ikke et særlig populært sprog lige nu, men Polen er et stort land, og det kunne inden længe skabe stor interesse for også vores sprog.
Milan Gaľa (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, som medlem af Kultur- og Uddannelsesudvalget vil jeg sige, at udvalget har respekteret subsidiaritetsprincippet og taget hensyn til nationale interesser, samtidig med at det med succes har holdt sig inden for de europæiske lovgivningsmæssige rammer for de områder, der henhører under dets politiske ansvarsområder. Disse områder omfatter vedtagelse af regler for Europass, Den Europæiske Kulturhovedstad, betænkningen om nøglekompetencer for livslang læring, den europæiske referenceramme for kvalifikationer, digitale biblioteker og meget andet. Manolis Mavrommatis' betænkning om fremme af flersprogethed og sprogindlæring i Den Europæiske Union - den europæiske indikator for sprogkundskaber - er endnu et eksempel på dette, og jeg vil benytte lejligheden til at takke ham for hans arbejde.
I betænkningen fokuseres der på et fælles mål, der er fastsat i Lissabon-strategien, nemlig målet om et videnbaseret samfund. Jeg mener, at sprogkundskab er en integreret del af livslang læring for EU's borgere, og hr. Mavrommatis' betænkning er endnu en sten til den europæiske uddannelsesmosaik, der på passende vis supplerer de eksisterende planer og programmer på uddannelsesområdet. Spørgsmålet om sprogindlæring er ikke bare vigtigt for at lette kommunikationen og mobiliteten for studerende og arbejdstagere i EU, men også for evalueringen af de færdigheder, der er opnået gennem livslang læring for borgerne.
Som Kultur- og Uddannelsesudvalgets ordfører for betænkningen om den europæiske referenceramme for kvalifikationer, der hovedsageligt er beregnet til at skabe en referencestruktur til overførsel og anerkendelse af kvalifikationer, mener jeg, at det er vigtigt at indføre pålidelige systemer til måling af fremskridt og kontrol af sprogkundskaber. Da der for øjeblikket ikke er oplysninger nok til at vurdere EU-borgernes sprogfærdigheder tilfredsstillende, er jeg overbevist om, at den foreslåede europæiske indikator for sprogkundskaber vil være en vigtig målestok, som EU's medlemsstater skal bruge.
Marios Matsakis (ALDE ).
   - Hr. formand, jeg lykønsker ordføreren, hr. Mavrommatis, med det store arbejde han har lagt i udarbejdelsen af denne udmærkede betænkning.
I et EU med 25 medlemsstater, der snart udvides til 27 forskellige lande, og som har næsten en halv milliard indbyggere og mere end 20 officielle sprog, er det vigtigt for de enkelte borgere at kunne beherske flere sprog end blot deres modersmål. I den forbindelse er det væsentligt at gennemføre foranstaltninger til fremme af flersprogethed og sprogindlæring ved at indføre en europæisk indikator for sprogkundskaber, og betænkninger, som den der er forelagt i formiddag, fortjener vores fulde støtte.
Er dette imidlertid den rigtige måde at opnå den bedst mulige kommunikation mellem EU-borgere? Opnår man dette kommunikationsniveau på den mest effektive og økonomiske måde? Mit svar på begge spørgsmål er nej. For at underbygge min holdning vil jeg nævne eksemplet med Parlamentet, som er en model i meget mindre skala af det flersprogede EU.
Her i Parlamentet, som repræsenterer 25 medlemsstater, kommunikerer vi ved at anvende 20 forskellige sprog. Det er faktisk fastsat i traktaterne om oprettelse af EU, at vi har ret til at anvende vores modersmål til at kommunikere i EU-organerne. Det er alt sammen meget godt, men hvad betyder det i praksis? Det betyder, at der under en bestemt mødeperiode kan være op til 400 tolkninger på tværs her i salen.
Hvis jeg skulle tale på mit modersmål, som er græsk, til min kollega fra Estland, er det mest sandsynligt, at det jeg siger på græsk, først bliver oversat til engelsk eller fransk og derefter oversættes for anden gang fra engelsk eller fransk til estisk. Når min estiske kollega skal svare mig, skal man følge den modsatte oversættelsesvej. Det er ikke en måde at kommunikere på i Europa, der passer til det 21. århundrede. For ikke at tale om det enorme papirarbejde, som oversættes til 20 forskellige sprog og for ikke at tale om, at ca. halvdelen af Parlamentets driftsudgifter anvendes til tolkning og oversættelse.
Derfor er den bedste løsning på bedre kommunikation i et forenet Europa, at vi alle anvender kun anvender ét arbejdssprog til at kommunikere på. Ja, vi skal beskytte og bevare vores nationale stolthed og kultur, men vi skal også følge med tiden og kæmpe for en forbedring af den europæiske families enhed og effektivitet. For hvor forenet kan en familie være, hvis de enkelte familiemedlemmer taler deres eget sprog? Vi opnår ægte europæisk enhed, når vi får et fælles arbejdssprog. Det vil ske i fremtiden, hvad enten vi kan lide det eller ej. Det er uundgåeligt.
Når vi ser på statistikkerne i dag, kan vi se, at ca. 38 % af EU-borgerne kan bruge engelsk som kommunikationssprog med fransk på andenpladsen med kun ca. 14 %. Hvorfor kan vi derfor ikke samle mod til at tage det fornuftige skridt, og samtidig med at vi fremmer flersprogethed begynde at skabe grundlag for at beslutte, hvilket andet sprog der skal være fælles sprog i Europa? Vi skal se kendsgerningerne i øjnene, være praktiske og ærlige og sige, at dette andet sprog skal være engelsk. 
Ján Figel',
   Mine damer og herrer, det er altid interessant at tale om kultur og sprog. Lige nu vil jeg imidlertid gerne påpege, at indikatoren for sprogkundskaber er et instrument til sprogindlæring og ikke til bedømmelse af sprogenes specifikke brug i sociale og økonomiske forbindelser eller andre sammenhænge. Det er ganske vist nødvendigt at forbedre, fremskynde og styrke sprogundervisningen, så sprog bliver en bro i stedet for en barriere. Jeg vil gerne understrege, at sprog og sprogfærdigheder repræsenterer en bro. Vi ville være isolerede øer uden broer, og broer hjælper os med at skabe samfund.
Et enkelt sprog er ikke nok - engelsk alene er ikke nok - eftersom Europa er kendetegnet ved dets mangfoldighed. Enhed i mangfoldighed er den bedste beskrivelse af vores samfund, men jeg er overbevist om, at enhed aldrig har været og aldrig vil blive defineret af et enkelt sprog. En familie, en virksomhed, et lille samfund eller en by kan kommunikere ved hjælp af et enkelt sprog, men ofte fungerer de ikke godt, fordi enhed ikke bestemmes af sprog, men af værdier, tro og principper, der underbygger menneskelige relationer. Sprog spiller naturligvis en specifik rolle i denne proces, men det er ingen afgørende faktor.
Jeg vil gerne bekræfte, at flersprogethed som en af Kommissionens politikker omfatter støtte til mindretalssprog, regionale sprog og nabosprog. Der er blevet spurgt om, hvorfor kun fem sprog vil blive anvendt i begyndelsen af prøveperioden. Dette er kun begyndelsen af en prøve, der vil bane vej for alle EU's officielle sprog. Medlemsstaterne har drøftet dette emne og træffer beslutning om det på Ministerrådet den 19. maj. Det står klart, at det nederlandske, der tales i Belgien, og det svenske, der tales i Finland, bliver tilføjet til disse sprog senere, da der i vid udstrækning undervises i begge sprog. Hovedkriteriet har været at sikre adgang til passende statistisk materiale for at undersøge denne indikator. Der er ingen skjulte intentioner, vores hensigt er udelukkende professionel, nemlig at udvikle en europæisk indikator af høj kvalitet. Til sidst vil jeg igen takke ordføreren og hele udvalget. Manolis Mavrommatis har virkelig taget alt det med i betænkningen, som bør indgå i EU's politik for flersprogethed.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i dag kl. 11.00, dvs. om nogle minutter.
Katalin Lévai (PSE ).
   - Hr. formand, ærede kolleger, en af de største fordele ved EU er, at dets borgere kan udtrykke sig på deres modersmål i EU-anliggender, og beskyttelsen af sproglig mangfoldighed og kulturer er et af EU's mål. Denne fordel bliver imidlertid ofte en ulempe, fordi der opstår kommunikationsvanskeligheder mellem medlemsstaterne. Det er årsagen til, at jeg støtter betænkningen af Manolis Mavrommatis, som aktivt anbefaler tidlig sprogindlæring.
I Central- og Østeuropa har vi set, at unge mennesker, der taler flere sprog og har mulighed for at lære 1-2 sprog i deres barndom i skolen, har fordele. Sprogkundskaber skaber en social fordel. Derfor må vi bruge alle til rådighed stående midler til at sikre, at tidlig sprogindlæring indgår i folkeskoleundervisningen.
Jeg mener også, at vi skal støtte Kommissionens bestræbelser på at indføre den europæiske indikator for sprogkundskaber og dermed lette sammenligneligheden af sproglige færdigheder og den gensidige anerkendelse af eksamensbeviser.
Men af hensyn til princippet om lige muligheder vil jeg gøre opmærksom på, at der også skal være mulighed for sprogindlæring for mennesker, der bor i isolerede, underudviklede områder, om nødvendigt ved hjælp af supplerende foranstaltninger.
Tak for Deres opmærksomhed.

Formanden.
   - Vi går nu over til afstemning.

José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE ),
   Hr. formand, jeg vil blot sige, at der i går under den forhandling, vi havde om betænkningen, var en repræsentant fra en politisk gruppe, der foreslog, at vi i punkt 6, 21 og 66 erstattede udtrykket "frihandelsområde inden 2010" med udtrykket "Område til global interregional associering på mellemlang sigt". Dette forslag er også medtaget i form af et mundtligt ændringsforslag, som hr. Lipietz vil stille.
Hr. formand, hvis Parlamentet ikke har nogen indvendinger imod at vedtage dette forslag, har jeg det heller ikke, og derfor synes jeg ikke, at anmodningen fra visse grupper, f.eks. Gruppen De Grønne og Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe, om delt afstemning giver nogen mening, hvis Parlamentet vedtager det udtryk, som jeg er enig i. 
Jeg vil gerne komme ind på en sidste ting, hr. formand, der drejer sig om en teknisk tilpasning. I forbindelse med punkt 77 vedtog Udenrigsudvalget et ændringsforslag fra vores kollega, hr. Fatuzzo, om pensioner. Det eneste, jeg foreslår, er at medtage den del af hr. Fatuzzos ændringsforslag, som jeg nu vil læse op, og flytte det til punkt 35, hvor det passer bedre ind.
Vi vil derfor gerne tilføje følgende til punkt 35: "som sikrer mere effektive sociale sikringsordninger med sikre og højere pensioner".
Derfor ændrer jeg, hr. formand, i punkt 6, 21 og 66 udtrykket "Euro-latinamerikansk frihandelsområde inden 2010" til "Område til global interregional associering på mellemlang sigt" og flytter slutningen af hr. Fatuzzos ændringsforslag til punkt 35. 


Klaus-Heiner Lehne (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, jeg henviser til forretningsordenens artikel 168, stk. 2. Jeg har hørt, at der i tre grupper er problemer med dette beslutningsforslag, og der er derfor risiko for, at der muligvis ikke kommer noget flertal eller noget stort flertal i dette vigtige spørgsmål, som jo har en vis sammenhæng med debatten og også med medlemsstatutten. Det er imidlertid, hvad vi ønsker!
Jeg foreslår derfor at sende dette forslag til fornyet behandling i Retsudvalget. Hvis det ikke skulle være muligt eller ikke skulle blive vedtaget, foreslår jeg subsidiært, at afstemningen udsættes til næste møde i plenarforsamlingen. I første omgang altså fornyet udvalgsbehandling, og hvis det ikke bliver gennemført, da subsidiært næste møde i plenarforsamlingen. 


Jan Mulder (ALDE ),
   Hr. formand, jeg ved ikke, om De ønsker, at jeg læser mine mundtlige ændringsforslag op nu eller efter stk. 5, men jeg vil gerne have lejlighed til at forelægge to mundtlige ændringsforslag. 

Jan Mulder (ALDE ),
   Hr. formand, jeg ønsker at tilføje et nyt stk. 5, der lyder således: "forventer, at Parlamentet bliver fuldt ud underrettet om resultaterne af gennemgangen af ukendte bankkonti med forbindelse til Kommissionens aktiviteter, som Kommissionen har iværksat i oktober 2005, og at der følges op på dem".
Og stk. 5b: "forventer, at de derved påviste konti bliver revideret, og at de midler, der krediteres kontiene, bliver indført i det almindelige budget". 


Markus Ferber (PPE-DE ),
   Hr. formand, kære kolleger, egentlig ville vi i dag - og det vil jeg gerne begynde med at understrege - give decharge til Europa-Parlamentet og forvaltningen. Imidlertid er der de to sidste dage kommet nye begivenheder og også nye kendsgerninger på bordet, som vi ikke havde mulighed for at undersøge, da denne betænkning blev udarbejdet. Det drejer sig om lejeforholdet til to bygninger i Strasbourg.
Vi har haft flere møder i Budgetkontroludvalget for at undersøge denne situation og udarbejde en løsning. Eftersom vi imidlertid trods omhyggelig læsning af forretningsordenen ikke har fundet noget retsgrundlag, som er velegnet til det, men på den anden side skal overholde bestemmelserne i finansforordningen, foreslår jeg, at vi i henhold til bilag V, artikel 5, stk. 1, litra a), stemmer imod dechargen, hvilket ikke er ensbetydende med, at vi ikke giver decharge. Vi vinder imidlertid automatisk et halvt år til at undersøge disse nye kendsgerninger, som er kommet frem, og dermed få en ordentlig procedure, så alle de spørgsmål, der skal besvares, også kan opklares.
Jeg beder Dem altså derfor om at stemme imod i første afstemning. Dermed kan alle de spørgsmål, der er kommet op, blive besvaret i en ordentlig procedure.
Hannes Swoboda (PSE ).
   - Hr. formand, vi havde hellere set, at sagen blev sendt til fornyet behandling i udvalget, men da der, som hr. Ferber formulerede det, ikke er tale om en indholdsmæssigt negativ beslutning om dechargen, vil vi også stemme imod for at skabe mulighed for en bred konsensus. 
Hans -Gert Poettering (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg tilslutter mig også ordførerens mening. Denne juridisk set beklagelige sag giver ikke grundlag for nogen form for negative konstateringer i dag, hverken over for forvaltningen eller over for byen Strasbourg eller over for andre. Vi vælger denne vej af proceduremæssige årsager og udtaler os endnu ikke om sagen. Jeg håber, at kendsgerningerne snart kommer på bordet, så vi snart kan give dechargen. 
Bart Staes (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, ærede kolleger, på vegne af Verts/ALE-Gruppen i Europa-Parlamentet ønsker jeg at understrege, at det, hvis vi om lidt afviser at meddele Parlamentet decharge, således som hr. Ferber anmoder om, faktisk vil være et klart politisk signal om, at vi ønsker at vinde seks måneder, at vi ønsker seks måneders udsættelse for at undersøge sagen grundigt og for at endevende sagen om de to bygninger i Strasbourg og finde ud af, hvad der er sket. Dette vil ikke være en diskussion om hjemstedet, for det er ikke det, det drejer sig om. Det drejer sig om, at vi må finde ud af, om vores penge er anvendt ordentligt eller ej. Det er hele idéen med udsættelsen. 
Francis Wurtz (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, som hr. Poettering og hr. Swoboda sagde, foregriber vores afstemning, som går i samme retning, naturligvis ikke resultatet af den undersøgelse, der vil blive indledt. Men da anklagerne er yderst alvorlige, bliver vi nødt til at sikre os absolut gennemsigtighed for efterfølgende at kunne bedømme og vurdere tingene med fuldt kendskab til alle sagens aspekter. 
Mogens N.J. Camre (UEN ).
   - Hr. formand, på vegne af UEN-Gruppen ønsker jeg at støtte hr. Ferbers forslag. Vi har endnu ikke draget konklusioner, men vi ønsker yderligere seks måneder til at undersøge sagen nærmere. 


Nils Lundgren (IND/DEM ),
   Hr. formand, kære kolleger, jeg vil gerne rette opmærksomheden mod det faktum, at vi netop har stemt nej til at meddele decharge til Parlamentet, da der på et senere tidspunkt er fremkommet yderligere informationer, som der ikke kunne tages hensyn til tidligere.
Nu står vi over for et lignende spørgsmål. Hvad angår Regionsudvalget, har jeg foreslået, at vi skal udskyde beslutningen om decharge. Dette forslag er Budgetkontroludvalget gået hen over, til dels under ejendommelige omstændigheder. Siden den beslutning blev truffet, er der fremkommet yderligere informationer, som nu findes hos udvalgets medlemmer. Jeg anbefaler derfor bestemt, at Parlamentet også i dette tilfælde på samme grundlag som for nylig, hvad Parlamentet angik, udskyder, dvs. siger nej til at meddele decharge til Regionsudvalget i dag for dets arbejde i 2004.

Nils Lundgren (IND/DEM ),
   Hr. formand, kære medlemmer, jeg mener ikke, at Parlamentet har fuldført sin opgave her med hensyn til at kræve ansvarlighed. Ved den afstemning, som De nu har gennemført, betragter jeg mig ikke længere som ansvarlig for beslutningen og anbefaler, at De stemmer nej til denne.

Wolf Klinz (ALDE ),
   Hr. formand, kære kolleger, betænkningen blev diskuteret i går på et meget sent tidspunkt. Derfor var tilstedeværelsen ringe, og derfor vil jeg gerne endnu en gang kort kommentere et ændringsforslag.
Betænkningen vakte stor interesse i Økonomi- og Valutaudvalget. Der var ca. 150 ændringsforslag, som for størstepartens vedkommende kunne behandles i form af kompromisforslag. Diskussionen i Økonomi- og Valutaudvalget drejede sig bl.a. om, om vi skulle anbefale Kommissionen at overvinde de konstaterede svagheder i det nuværende direktiv ved hjælp af enkeltstående lovgivningsinitiativer og initiativer fra industriens side, eller om vi skulle foreslå Kommissionen at udarbejde et helt nyt direktiv. Vi besluttede os for det første, altså imod et helt nyt direktiv. Nu kommer ændringsforslag 6 fra PSE-Gruppen, som endnu en gang sætter spørgsmålstegn ved denne beslutning, som blev truffet med kun en stemme imod og dermed i princippet enstemmigt. Derfor appellerer jeg til at forkaste ændringsforslag 6, fordi det i princippet vender op og ned på logikken i betænkningen. 

Sophia in 't Veld (ALDE ),
   Hr. formand, jeg ønsker at stille et mundtligt ændringsforslag, som er en sammensmeltning af det oprindelige ændringsforslag 1 og teksten som vedtaget i udvalget. Stykket kommer derefter til at lyde således: "anser store virksomheder for at være et vigtigt element i innovationssystemet; mener imidlertid, at statsstøtte til større virksomheder er et hensigtsmæssig middel til fremme af samarbejde inden for innovative virksomhedsklynger og ekspertisecentre (store virksomheder, SMV'er og videncentre), forudsat at de lever op til ex ante-reglernes kriterier;".

Sophia in 't Veld (ALDE ),
   Hr. formand, jeg ønsker at tilføje to ord til ændringsforslag 2, nemlig "og SMV'er", således at den første linje lyder "er enig i, at statsstøtte skal ydes på grundlag af et kriterium, som favoriserer innovative nyetablerede virksomheder og SMV'er," osv. 


Monica Frassoni (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil bare sige, at vi skal til at stemme om en fantastisk beslutning om fremme af flersprogethed i Europa, som uden tvivl bliver vedtaget af et stort flertal i Parlamentet. Desværre er det nogle gange sådan, at der opstår modsætninger mellem det, som Parlamentet gør, og det, som Parlamentet siger: I går afviste Præsidiet muligheden for, at europæiske borgere kan henvende sig til vores institutioner på et sprog med tilsvarende officiel status, modsat den holdning, som Rådet og Kommissionen har indtaget. Jeg mener, at det er helt i strid med det, som vi skal til at stemme om, og min gruppe agter at klage.
Formanden.
   - Fru Frassoni, dette er anden gang i dag, og jeg mener, det er uden for dagsordenen.
Men vi har lyttet til Dem med stor sympati. 
 - Afstemningstiden er afsluttet. 
David Martin (PSE ),
   Jeg stemte imod ændringen af navnet på den iranske delegation, ikke for at gøre forbindelserne med Iran mere problematiske (jeg håber tværtimod, at vi kan få gode og positive forbindelser med Iran), men simpelthen fordi jeg mener, at Parlamentet bør være konsekvent. Hvis navnet på denne delegation skal ændres, bør vi gøre det samme med hensyn til alle lande, der har indviklede navne. Det er anerkendt praksis, at vi anvender de geografiske navne på modparter. Jeg er ikke imod at revidere denne praksis, men vi bør gøre det med hensyn til alle lande. 
Erik Meijer (GUE/NGL ),
   En eventuel beslutning om at ændre navnet på Parlamentets udvekslingsdelegation med det iranske parlament er alt for drastisk til at stemme om det nu uden en ordentlig forberedende diskussion. Hvis dette navn afspejler, at Iran i øjeblikket kalder sig selv en islamisk republik, kunne det betyde, at Parlamentet ikke er interesseret i kontakter med Iran under et andet regime. Det er jo både sandsynligt og ønskeligt, at der indføres et andet regime. Det nuværende regime truer sin egen befolkning med dødsstraffe og frihedsbegrænsning, og omverdenen trues med udvikling af atomvåben og afvisning af Israels eksistensberettigelse. Regimet tror på alt det, som bestræbelserne efter demokrati og menneskerettigheder går imod. Det er hverken en løsning at tilpasse sig til dette regime eller at føre krig mod det. Den eneste måde at forbedre denne situation på er, hvis den iranske opposition, som for en del lever i eksil i Europa, får chancen for at styre deres land på en normal måde. I afventning af dette er der overhovedet ingen grund til at indvillige i det nuværende regimes ønsker. Det betragter den nuværende statsstruktur som evig og skænket af Gud. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   Jeg er klart imod Formandskonferencens forslag om at ændre navnet på delegationen for forbindelser med Iran.
For det første er tidspunktet forkert. Det giver slet ikke mening nu, hvor Iran burde forstå, at det internationale samfund ikke er til sinds at ignorere den trussel, som regimet udgør. Hertil kommer, at dette forslag skal ses i en større sammenhæng, der inddrager alle de lande, som Parlamentet har forbindelsesdelegationer til, og som også har officielle navne, der afviger fra den parlamentariske benævnelse.
Da det ikke er tilfældet - og jeg gør mig ikke til talsmand for, at det skulle blive det - lader det sig endnu mindre begrunde at indføre en særlig ordning for Iran. Det eneste særlige ved Iran er, at landet i øjeblikket udfordrer - og truer - det internationale samfund. Nu gælder det om at stå fast. Der skal selvfølgelig forhandles, men målrettet. At ændre på en parlamentarisk delegations benævnelse er hverken det ene eller det andet. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   Da Bulgarien, Rumænien og Østrig har indgivet en anmodning om støtte i forbindelse med skader som følge af oversvømmelser i perioden fra april til august 2005, og da jeg ved andre lejligheder har støttet anvendelse af EU's Solidaritetsfond for at imødegå tragedier af lignende art, kan jeg kun anmode om solidaritet med disse lande. I alle disse tilfælde drejer det sig om selve tanken om solidaritet, om risikodeling og gensidig hjælp, som jeg finder rigtig. 
Andreas Mölzer (NI ).
   - Hr. formand, med hensyn til Prets-betænkningen er det efter min mening en selvfølge, at den kulturelle mangfoldighed skal fremmes.
Hidtil har vi imidlertid koncentreret os alt for meget om at fremme den kulturelle mangfoldighed, også i den muslimske indvandringsbefolkning, uden omvendt at sørge for, at vores egen kultur bliver anerkendt i netop landene i den islamiske verden. Det går så vidt, at deres kultur sågar forsøger at fortrænge vores egen i vores egne lande. Ikke bare presses den vestlige kultur f.eks. med krav om hovedtørklæde til lærere, også kristne symboler og traditioner kommer i stadig højere grad i skudlinjen for muslimske indvandrere.
Der bygges nu på grund af en misforstået tolerance og ideologisk multikulturel indstilling stadig flere minareter, og også vores sprogkultur undermineres af skoleklasser med over 50 % udlændinge. Det er en betænkelig udvikling, som der efter min mening ikke tages højde for i UNESCO-konventionen. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   Europa-Parlamentet har før anset det for vigtigt, at kulturel mangfoldighed anerkendes i folkeretten gennem vedtagelse af en international konvention om kulturel mangfoldighed i UNESCO, hvilket skete den 20. oktober 2005 i Paris.
UNESCO-konventionen har som målsætning at beskytte og fremme de kulturelle udtryksformers mangfoldighed og at tilskynde til udvikling og vedtagelse af kulturpolitikker og passende foranstaltninger til beskyttelse og fremme af de kulturelle udtryksformers mangfoldighed og også at fremme en bredere kulturel udveksling i hele verden.
I konventionen stadfæstes det på internationalt niveau, at staters og regeringers suveræne ret til at udforme og gennemføre kulturpolitikker anerkendes, hvilket gør det muligt for dem at udvikle deres egne kultursektorer.
I konventionen anerkendes det, at kulturel mangfoldighed styrkes ved idéers frie bevægelighed, og betydningen af tankefriheden samt mediernes mangfoldighed bekræftes. Staternes ret til at vedtage audiovisuelle politikker og fremme deres audiovisuelle industrier anerkendes. Den bekræfter den vigtige rolle, som public service radio- og tv-virksomhed spiller for kulturel mangfoldighed og pluralisme i medierne.
Vi har derfor stemt for. 
David Martin (PSE ),
   Jeg glæder mig over denne betænkning om UNESCO's konvention. UNESCO-konventionen har som målsætning at tilskynde til udvikling og vedtagelse af kulturpolitikker og passende foranstaltninger til beskyttelse og fremme af de kulturelle udtryksformers mangfoldighed og ligeledes at fremme en bredere kulturel udveksling i hele verden. I konventionen anerkendes det, at kulturel mangfoldighed styrkes ved idéers frie bevægelighed, og betydningen af tankefriheden samt mediernes mangfoldighed bekræftes. Jeg glæder mig over, at konventionen anerkender kulturelle aktiviteters og tjenesteydelsers særlige karakter som bærere af værdier og identitet, og at det i konventionen slås fast, at de overskrider deres kommercielle dimension og således legitimerer en indenlandsk og international kulturpolitik. 
Duarte Freitas (PPE-DE ),
   Denne betænkning omhandler ændring af beslutning 90/424/EØF, således at EU-tilskud til veterinære foranstaltninger ydes ikke blot for landdyr, men også for akvakulturdyr.
Disse ændringer er meget vigtige for at sikre medlemsstaterne økonomisk støtte til bekæmpelse af alvorlige dyresygdomme inden for akvakulturen med midler fra den kommende fiskerifond.
Med udsættelsen af de foreslåede ændringers ikrafttræden skabes der overensstemmelse med et ændringsforslag fra ordføreren til betænkningen om direktivet om forebyggelse og bekæmpelse af sygdomme hos vanddyr. Det er en mere realistisk løsning end Kommissionens tidligere forslag, som jeg derfor støtter. 
Duarte Freitas (PPE-DE ),
   Denne betænkning har til formål at ajourføre, omarbejde og konsolidere dyresundhedsbestemmelserne for handel med akvakulturprodukter, herunder forebyggelse af visse sygdomme, for at forbedre konkurrenceevnen for akvakulturproducenterne i EU.
De foreslåede ændringer i lovgivningen sigter på at forenkle og modernisere de gældende bestemmelser og fremme innovation i denne sektor med henblik på fremtidens udfordringer.
Jeg mener, at de ændringer, der er vedtaget til Kindermann-betænkningen, har forbedret Kommissionens oprindelige forslag og har gjort det mere relevant i forhold til medlemsstaternes aktuelle situation på området. 
Jan Andersson, Anna Hedh, Ewa Hedkvist Petersen, Inger Segelström og Åsa Westlund (PSE ),
   Vi stemte for betænkningen om overgangen fra analog til digital radio-/tv-spredning. Det er dog naivt at tro, at overgangen ikke betyder øgede omkostninger for forbrugerne. Overgangen medfører visse omkostninger, f.eks. i forbindelse med nyt udstyr. Medlemsstaterne bør imidlertid sørge for, at disse omkostninger holdes på et acceptabelt niveau. Det er vigtigt, at piratkopiering bekæmpes, men vi er betænkelige ved en fortsat harmonisering af ophavsretten. 
Charlotte Cederschiöld, Christofer Fjellner, Gunnar Hökmark og Anna Ibrisagic (PPE-DE ),
   Vi har stemt imod betænkningen om overgangen fra analog til digital radio-/tv-spredning, da vi ikke mener, at sådanne beslutninger bør tages på EU-niveau. Også til de faglige spørgsmål har vi bestemte indvendinger. Kulturel mangfoldighed kan ikke garanteres af myndigheder eller ved at beskytte såkaldte public service-virksomheder mod konkurrence. Vi er også imod idéen med hensyn til at skifte tv-teknologi ved dekret og ved politiske beslutninger i stedet for at lade borgernes egne valg råde.
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   Trods de kosmetiske ændringer, der er foretaget i 11. time, og tilføjelse af visse punkter, som vi selvfølgelig støtter, afslører denne beslutning EU's virkelige hensigter med det såkaldte samarbejde med landene i Latinamerika.
Blandt de mange punkter, som vi finder kritisable, og som vi forkaster, skal følgende fremhæves:
- anvendelse af såkaldte integrationsprocesser - altid efter EU's model - som redskab til at fremme kapitalistisk integration og handelsliberalisering til gavn for de store magters og de store økonomiske og finansielle gruppers interesser,
- oprettelse af størst mulige frihandelsområder på grundlag af bilaterale og multilaterale aftaler for at opnå en mere vidtgående handelsliberalisering, end det har været muligt at få igennem i WTO,
- oprettelse af et såkaldt biregionalt center for konfliktforebyggelse som middel til at befæste EU's indblanding i Latinamerika (men ikke omvendt),
- og endelig totalt fravær af fordømmelse eller kritik af USA's kriminelle blokade af Cuba og eksterritoriale bestemmelser mod landet.
Det er således en beslutning, der går imod den erklæring, som progressive parlamentarikere fra Europa og Latinamerika vedtog i Bregrenz.
Derfor har vi stemt imod. 
Nils Lundgren (IND/DEM ),
   Denne initiativbetænkning handler om, hvordan samarbejdet mellem EU og Latinamerika skal udformes i fremtiden. For nærværende er der en interparlamentarisk konference, men nu vil Parlamentet oprette en parlamentarisk forsamling med et permanent sekretariat.
Betænkningen i øvrigt indeholder en del meget dårlige forslag på områder, hvor Parlamentet definitivt ikke bør udtale sig. Bl.a. skal der oprettes en solidaritetsfond sammen med en "plan for Latinamerika". Junilisten vender sig mod dette forslag. Det er sikkert sandt, at en meget stor del af Latinamerikas befolkning lever i fattigdom, men det er ikke EU, som er løsningen på problemet. I det aktuelle tilfælde bør bistanden gives af de enkelte medlemsstater eller gennem FN's organisation.
Det foreslås også, at de latinamerikanske regionale parlamenter snarest bør indføre direkte og almindelige valg til disse parlamenter for at skabe en struktur a la Europa-Parlamentets. Det er selvfølgelig op til de berørte stater selv at afgøre, hvordan deres interparlamentariske samarbejde skal organiseres.
Jeg har således stemt imod betænkningen ved dagens afstemning. 
Jean-Claude Martinez (NI ),
   Latinamerika blev varslet som slutningen af det 20. århundredes gigantiske magt. 60 år senere har de ultraliberale politikker, de institutionelle mangler og det vanskelige naboskab med USA udmøntet sig i de resultater, vi kan konstatere i Andesbjergene og Rios slum.
Ikke desto mindre er Latinamerika rigt på alt, først og fremmest på indbyggere med en stærk kultur. Det vil med andre ord sige, at Europa altid vil være interesseret i det.
I forholdet mellem Europa og Latinamerika skal vi derfor give fantasien magten. For det rigtige forhold ligger mellem "Kristus-kosmopolitismen" og den "westfaliske kosmopolitisme". Dette punkt mellem den taktfulde Platon og Machiavelli er en "kvadratisk model for humanitarisme". Europa skal foreslå, at ressourcerne deles mellem den latinske verdens to bredder: vand, fødevarer, uddannelse og lægemidler.
Til den euro-atlantiske forsamling, der blev stillet forslag om på topmødet i Bregenz den 25. april 2006, skal tilføjes et økonomisk sikkerhedsråd. Det er dét, der - finansieret i kraft af moms på de mange tjenester fra rummet og geostationære satelitter - vil kunne skabe vellykkede partnerskaber for vandforsyning, tilvejebringelse af grundlæggende lægemidler, uddannelse og fødevarer. Med denne grundlæggende kvadratiske model for humanitarisme vil Ecuador kunne undgå at strømme til Spanien, og de latinamerikanske børn vil kunne undgå at blive simple organdonorer til den sindssyge kapitalismes smugleri. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   Efter min opfattelse bør EU's første prioritering være regional. EU forpligtelse både over for sine medlemsstaters borgere og som medlem af det internationale samfund er at spille en unik rolle i sin umiddelbare indflydelsessfære.
Der er dog plads til (og behov for) at øve indflydelse andre steder, deriblandt naturligt nok i Latinamerika. Af historiske, kulturelle og sproglige årsager er det et område med et kolossalt potentiale for udvikling af samarbejdsrelationer på det økonomiske og politiske område samt - ikke mindst - i de internationale forbindelser, hvor samarbejdet mellem de to sider af Atlanten kan vise sig endog særdeles frugtbart.
Hertil vil jeg gerne føje det portugisiske perspektiv. Portugal bør have Afrika som en af sine væsentligste udenrigspolitiske prioriteringer, men bør dog også værdsætte betydningen af transatlantiske bånd, hvorfor jeg varmt støtter initiativer som det topmøde, der skal finde sted i Wien den 12. og 13. maj.
Jeg håber derfor, at dette topmøde vil kunne fremvise positive resultater. Det gælder særlig forhandlingerne med Mercosur, en sag, som jeg ved flere lejligheder har udtrykt min interesse for og mit engagement i. 
José Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
   I det år, hvor vi fejrer 20-årsdagen for Portugals og Spaniens optagelse i Det Europæiske Fællesskab, er det passende at anerkende, at Europa har vundet med det særlige kendskab til latinamerikanske forhold, som de to lande har medbragt, og at det vil vinde endnu mere, hvis det fremmer undervisningen i portugisisk og spansk som vigtige verdenssprog.
Jeg er enig med ordføreren i, at der er behov for at knytte nærmere økonomiske og kulturelle forbindelser med Latinamerika, og jeg vil gerne fremhæve den centrale rolle, som forbindelserne med Brasilien må spille i denne sammenhæng, da landet er en uomgængelig aktør i dette partnerskab.
Jeg er bekymret over, at fremskridt for demokrati og frihed i Latinamerika ofte ikke er blevet fulgt op af tilsvarende fremskridt i indsatsen mod fattigdom og social ulighed.
EU bør ikke acceptere åbenbare overtrædelser af menneskerettighederne og den tilbagegang for de borgerlige rettigheder, som er sket på Cuba og senest også i Hugo Chavez' Venezuela.
Jeg afventer med stor interesse konklusionerne fra topmødet i Wien, idet jeg håber, at det virkelig resulterer i en klar styrkelse af forbindelserne mellem EU og Latinamerika. 
Duarte Freitas (PPE-DE ),
   De ændringer af protokollen, som Kommissionen foreslår, og som Europa-Parlamentets betænkning omhandler, vil ikke blot tilpasse fiskeriindsatsen til ressourcernes prekære tilstand, hvad angår kategorien blæksprutter, men også kompensere flåden ved at øge antallet af licenser til det pelagiske fiskeri og tunfiskeriet.
Disse ændringer hindrer ikke integrationen af de nye medlemsstaters fiskerflåder, og samtidig sikres fortsat adgang for de EF-fiskerfartøjer, der traditionelt fisker inden for rammerne af denne aftale. Jeg støtter derfor betænkningen. 
Johannes Blokland (IND/DEM ),
   Kommissionens finansielle forvaltning i 2004 giver mig og Bas Belder tilstrækkelig grund til at opfordre til, at meddelelsen af decharge udsættes. For det første skal det være klart og tydeligt, hvad Kommissionen vil gøre ved problemerne omkring åbningsbalancen. For det andet er forsinkelsen af udarbejdelsen, anvendelsen og håndhævelsen af de interne kontrolstandarder ikke ønskelig. For det tredje skal Kommissionen forelægge en strategi med en dato, der skal stræbes efter, for afgivelse af en positiv revisionserklæring. For det fjerde er beløbet for udestående forfinansiering uacceptabelt højt. Det er ikke klart, hvordan og hvornår Kommissionen vil have løst dette problem. Endelig er det ubegribeligt, at medlemsstaten Grækenland stadig modtager alle landbrugssubsidier, selv om landet i over 10 år ikke har opfyldt kravet om at indføre det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem. 
Mario Borghezio (IND/DEM ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, jeg har bedt om ordet for at forklare min stemmeafgivning. Jeg stemte for ikke at meddele decharge for Parlamentets budget, fordi jeg mener, at den beslutning, der er blevet truffet om de spørgsmål, som er opstået vedrørende bygningerne i Strasbourg, er et udtryk for en undervurdering af problemet. Et spørgsmål som dette, der netop drejer sig om de bygninger, hvor Parlamentet udfører sit arbejde i Strasbourg, kan ikke længere arkiveres sammen med det interne administrative papirarbejde. Jeg har hørt, at formanden selv allerede på behørig vis har sendt et brev til Strasbourgs myndigheder.
Ifølge det grundlæggende åbenhedsprincip, der underbygger de europæiske institutioner, foreslår jeg, at der omgående nedsættes et midlertidigt undersøgelsesudvalg, som skal undersøge alle forhold vedrørende lejemålene i Strasbourg-bygningerne og ligeledes skal undersøge, hvem der står bag selskabet Erasmo.
Bastiaan Belder (IND/DEM ),
   Min kollega Hans Blokland og jeg har stemt imod meddelelsen af decharge til formanden for Europa-Parlamentet for gennemførelsen af budgettet for 2004.
Vælgerne finder det i høj grad uforståeligt, at Parlamentet er malplaceret i Strasbourg, selv om Parlamentet selv har at gøre med konsekvenserne af en beslutning i Det Europæiske Råd. Vi synes, at den leje, vi har betalt for meget, til et beløb af 10 % af det årlige lejebeløb, skal kræves tilbage af Strasbourgs bystyre. Dette er en ufravigelig betingelse for at meddele decharge. 
Glyn Ford (PSE ),
   Jeg stemte for ikke at meddele decharge til Parlamentets budget, ikke fordi der er noget i vejen med administrationen af selve Parlamentet, men på grund af påstandene om, at Parlamentet og dermed EU-borgerne er blevet udplyndret af Strasbourg kommune. Vi har eksemplet med John Majors absurde aftale i 1992 under det daværende britiske formandskab, som tillod Tyskland at anerkende Kroatien og de deraf følgende titusinder af døde i de efterfølgende borgerkrige. Det gav Storbritannien en fra det sociale kapitel, som truede med, før Tony Blairs Labour-regering kom som en velkommen redning, at fornægte den britiske befolkning anstændige sociale standarder, og som, fordi franskmændene insisterede på det, dømte Parlamentet til i al fremtid at rejse til Strasbourg, hvilket indebærer en udgift på 400 millioner euro om året, og den deraf følgende forbryderiske ineffektivitet. Nu får vi oven i alt dette at vide, at Strasbourg kommune kan have anvendt beslutningen om at udnytte sit monopol til at bedrage den europæiske befolkning. 
Fernand Le Rachinel (NI ),
   Hr. Ferbers betænkning om decharge for Europa-Parlamentet for 2004 er bunduhæderlig.
Hr. Ferber, som benytter sig af den angelsaksiske lobbys nye offensiv mod Strasbourg, går ud over sin rolle som ordfører og gør sig på lusket vis til Strasbourg-kritiker.
Nej, Europa-Parlamentet kan ikke beslutte, hvor dets hjemsted skal være. Det er en beslutning, der skal træffes enstemmigt af stats- og regeringscheferne, og som har været fastsat i de europæiske traktater siden Amsterdam-traktaten i 1999.
Nej, hverken Strasbourg eller Frankrig er klar til at opgive en sikker gevinst for noget usikkert, dvs. at acceptere, at Europa-Parlamentet overføres til Bruxelles mod et europæisk teknologisk institut. Hvorfor ikke et europæisk center for alderdomsforskning?
Ligesom nogle vil have Frankrig og Nederlandene til på ny at stemme om den hedengangne europæiske forfatning, opfatter andre deres ønske som virkelighed og vil have fjernet Europa-Parlamentets hjemsted i Strasbourg i åbenlys modstrid med traktaterne. 
Det er vi klart imod, ikke blot for Frankrigs skyld, men for hele Europas skyld. 
David Martin (PSE ),
   Jeg stemte imod denne betænkning for at give Budgetkontroludvalget mere tid til at undersøge Parlamentets eventuelt for høje betaling for dets bygninger i Strasbourg. Det er vigtigt, at denne højst utilfredsstillende situation bliver undersøgt til bunds. Parlamentet skal gøre alt, hvad der er muligt, for at sikre skatteydernes penge. 
Erik Meijer (GUE/NGL ),
   Siden 1999 har alle nederlandske medlemmer forpligtet sig til ikke at deltage i pensionsfonden. Grunden til det er dels, at der ved at deltage opstår ret til en dobbelt pension, dels at pensionspræmien for størstedelens vedkommende - eller i praksis endda fuldstændigt - betales af Parlamentet. Det er overordentlig uheldigt, at Europa-Parlamentet skal undgælde for de underskud, der i mellemtiden er opstået på grund af dårlig forvaltning af pensionsfonden for medlemmerne. På den måde er det skatteyderne, der ender med at betale for deres parlamentsmedlemmers uansvarlige adfærd, idet disse først og fremmest ønsker at berige sig selv umådeholdent.
Jeg synes, det er endnu mere oprørende, at den berettigede kritik af problemerne med pensionsfonden, som var optaget i den oprindelige udgave af Ferber-betænkningen, stort set er fjernet af Budgetkontroludvalget. Dermed har dette udvalg fuldstændigt svigtet som kontrolorgan. Derfor vil jeg ikke stemme for denne decharge. 
Erik Meijer (GUE/NGL ),
   I denne uge er det blevet kendt, at Europa-Parlamentet igennem sandsynligvis 25 år uberettiget har måttet betale for stor leje for anvendelsen af bygningerne i Strasbourg. Det var grunden til, at godkendelsen af årsregnskabet blev udsat, indtil denne sag er undersøgt helt til bunds. Jeg synes absolut, det er berettiget.
Samtidig er der en lignende sag, der gør sig gældende i Regionsudvalget. Også der har der været finansielle uregelmæssigheder, og også der er der iværksat en undersøgelse. Jeg synes derfor, det er ubegribeligt, at et flertal nu tilsyneladende er rede til at godkende dette årsregnskab, selv om det stadig undersøges, om der er tale om svindel, og selv om langtfra alle facts er kendt. Også den kendsgerning, at et flertal i Budgetkontroludvalget har afvist en planlagt høring om uregelmæssighederne i Regionsudvalget, finder jeg meget foruroligende.
Det ser nu ud til, at Parlamentet kun protesterer mod finansielle uregelmæssigheder, når det vedrører dets egne penge. Dette drejer sig om penge, som alle europæere i fællesskab skal skaffe, for at der kan udføres nyttige opgaver, og disse penge må ikke ødes bort. Jeg vil derfor stemme imod godkendelse af Regionsudvalgets årsregnskab. 
David Martin (PSE ),
   Jeg stemte for at meddele decharge til Ombudsmanden. Som medlem af Udvalget for Andragender sætter jeg pris på ombudsmandens arbejde, og han udfører efter min mening sine opgaver effektivt og omhyggeligt. 
Glyn Ford (PSE ),
   Jeg bidrager til denne debat, fordi jeg som Parlamentets repræsentant i Rådets Rådgivende Kommission for Bekæmpelse af Racisme og Fremmedhad fra 1994-1999 var delvis ansvarlig for oprettelsen af Det Europæiske Observationscenter for Racisme og Fremmedhad.
Jeg har ingen alvorlige indvendinger imod hr. Guidonis betænkning om observationscentret, men jeg tager forbehold over for underfinansieringen af dette center sammenlignet med mængden af andre centre, som efter min mening er mindre vigtige for EU-borgerne, f.eks. Oversættelses- eller Uddannelsescentret. For det andet er jeg forbeholden over for pligten til uden yderligere finansiering at udvide centrets opgaver til menneskerettigheder, hvilket gør en allerede vanskelig opgave næsten umulig.
Jeg tror ikke, at disse omstændigheder er uden forbindelse med denne institutions politikker. Nogle af dem går hånd i hånd med racisme og fremmedhad, mens andre tager alt for let på emnet. Jeg forstår ikke, hvordan de kan sammen med den stigende racisme i fodbold, hvad enten det er i Italien, Spanien eller andre steder, det yderste højres valgsejre i Frankrig og Belgien, Italien og Danmark samt truslen om et gennembrud i lokalvalgene den 4. maj i Storbritannien fra den britiske version af Le Pens Nationale Front, British National Party. 
David Martin (PSE ),
   Jeg stemte for at meddele decharge til Det Europæiske Observationscenter for Racisme og Fremmedhad. Det fremgår tydeligt af betænkningen, at centret har anvendt de eksisterende midler omhyggeligt. Med racistiske politiske partiers fremgang og forlydender om en stigning i tilfælde af racisme er der et stærkt argument for at øge finansieringen af centret. 
David Martin (PSE ),
   Jeg stemte for at meddele decharge til Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug. Jeg kunne imidlertid med den tilsyneladende stigende strøm af narkotika og et stigende stofmisbrug, særlig blandt nogle af Europas fattigste samfund, ønske mig, at centret styrker sin profil og giver et større bidrag til at løse disse problemer. 
David Martin (PSE ),
   Jeg stemte for at meddele decharge til Det Europæiske Lægemiddelagentur. Jeg mener, at agenturet spiller en vigtig rolle med hensyn til at sikre, at nye lægemidler kommer sikkert på markedet og med mindst mulig overlapning af de enkelte medlemsstaters indsats. 
José Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
   Kap Verde viser eksemplarisk adfærd, hvad angår demokrati, god regeringsførelse og respekt for menneskerettighederne, og har dybe historiske, sociale, politiske, kulturelle og geografiske bånd til EU. De gør landet til et unikt og privilegeret omdrejningspunkt for at udvikle endnu nærmere forbindelser mellem Europa og Afrika og en kilde til stabilitet og sikkerhed på en af det europæiske områdes flanker.
Selv om Kap Verde ligger ved Europas sydvestlige grænse, har landet været omfattet af andre programmer, der ikke afspejler dets reelle nærhed og ikke anerkender, at det deler de samme værdier, f.eks. retsstatsprincippet, fremme af gode naboskabsforbindelser og principperne om markedsøkonomi og bæredygtig udvikling.
Som bekendt har der været kontakter fra de kapverdiske myndigheder og det største oppositionsparti for at fremme en særlig statut eller partnerskab med EU. Inddragelse af Kap Verde i naboskabspolitikken kan være et vigtigt skridt i den retning og et afgørende vendepunkt, da naboskabspolitikken bliver ret så ensidig, hvis den kun angår EU's sydlige og østlige grænser.
Jeg glæder mig over, at ændring 36 og 38 er blevet vedtaget. 
David Martin (PSE ),
   Jeg stemte for at meddele decharge til Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet. Med stigende fødevareknaphed spiller denne myndighed en vigtig rolle med henblik på at garantere både fødevarers sikkerhed og forbrugernes tillid til fødekæden. 
James Elles (PPE-DE ),
   Jeg og mine britiske konservative kolleger har stemt imod Parlamentets betænkninger om decharge, fordi Revisionsretten for 11. år i træk ikke har kunnet afgive en positiv revisionserklæring om de samlede EU-regnskaber. De Konservative mener, at Kommissionen skal tage fat på dette hurtigst muligt. Der skal være nultolerance med hensyn til alle tilfælde af dårlig ledelse og bedrageri, og der skal fokuseres på tre hovedområder.
For det første skal de nye regnskabssystemer, der blev indført i januar 2005, overvåges nøje for at sikre, at de resulterer i regnskaber af verdensklassestandard.
For det andet skal angiveres rettigheder ikke blot forsvares ihærdigt, men de skal også opmuntres til at træde frem.
For det tredje var det, der bekymrede revisorerne mest, de 80 % af budgettet, der bruges i medlemsstaterne. Kommissionen er ansvarlig for udgifterne i forbindelse med alle EU-midler, men i virkeligheden er denne beføjelse uddelegeret til betalingsagenturer i medlemsstaterne. Målet skal, som formanden for Revisionsretten har foreslået, være at indføre princippet om, at medlemsstaterne skal have ansvar for disse udgifter. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   Denne betænkning afspejler finanssektorens stadig større dominans over realøkonomien. De foreslåede foranstaltninger til ændring af bestemmelserne om institutter for kollektiv investering i værdipapirer (UCITS) og disses investeringer har som primært formål at fremme den grænseoverskridende investeringsfondshandel ved at fjerne alle hindringer også af beskatningsmæssig karakter, så disse fondes, herunder fusionerede fondes, rentabilitet øges mest muligt.
For at fremme denne handel og styrke konkurrencen skal prospekter og forbrugerbeskyttelsesbestemmelser harmoniseres, ligesom investeringsfeltet skal udvides til bl.a. ejendomsinvesteringsforeninger, hvilket vil øge investorernes risici.
Hensigten er at bringe EU's finansmarkeder og investeringsfondsmodel nærmere de amerikanske som led i finansglobaliseringen. Det kommer derfor ikke som nogen overraskelse, at pensionsfondene står øverst på prioriteringslisten.
Denne pengemaskine, der virker som en parasit på den produktive økonomi og mange arbejdstageres rettigheder, maksimerer især bankernes og administrationsselskabernes profitter, men øger også faren for finansielle og økonomiske kriser. Vi har derfor stemt imod. 
Peter Skinner (PSE ),
   Parlamentetsmedlemmerne fra Labour-Partiet er enige i ordførerens generelle strategi, der går ud på at skabe balance mellem behovene for bestemmelser og markedsbehovene. De kan ikke tilslutte sig, at direktivet skal medtages som en slags Lamfalussy-direktiv, hvilket blev foreslået i ændringsforslag 6. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   Denne betænkning er led i Lissabon-strategiens neoliberale dagsorden. Hensigten er, at statsstøtte skal betragtes som en undtagelse, og der ønskes derfor flere deregulerende foranstaltninger for at sikre konkurrence, lette adgang til kapital, fremme iværksætterånd og fjerne hindringer for arbejdstageres og forskeres fri bevægelighed. En fælles indvandringspolitik, der kan fremme disse formål, skal også gennemføres, ikke mindst af hensyn til ikt-sektorens rekruttering. Offentlig-private partnerskaber ønskes fremmet, men støtten til SMV'er anses for ineffektiv. Alt sammen i innovationens navn!
Derudover forfægtes strategien om horisontale mål for fællesskabsdefineret statsstøtte, især og nok en gang med henblik på den såkaldte innovation. Formålet med denne proces, der også ses i Bologna-uddannelsesprocessen, er, at universiteter og skoler skal imødekomme de store multinationale virksomheders behov og "uddanne" en homogen arbejdskraft med sproglige færdigheder i ikt og på sprog, der fremmer dens faglige og geografiske mobilitet og omstillingsparathed, mens viden og forskning kommercialiseres. Vi har derfor stemt imod. 
Glyn Ford (PSE ),
   Jeg stemte hverken for eller imod denne betænkning, fordi jeg mener, at den underforståede skelnen mellem opdagelse og innovation er en misforståelse af både arten af videnskabelig opdagelse og de deraf følgende økonomiske konsekvenser. Hvis vi skal konkurrere i en verden med højteknologisk innovation og forbedre vores postinnovative resultater i forhold til det nuværende jammerlige niveau sammenlignet med vores konkurrenter, skal EU støtte innovation med offentlige midler, hvor det er hensigtsmæssigt. I in 't Veld-betænkningen accepterer man ikke den undersøgelse, der begrænser statsstøtte, og det er efter min mening urimeligt. Jeg kunne derfor ikke støtte den. 
Tomáš Zatloukal (PPE-DE ).
   - Hr. formand, Titley-betænkningen er et positivt skridt hen imod forbedring af færdselssikkerheden. eCall-systemet, som vil bidrage til at redde menneskeliv på Europas veje og begrænse alvorlige kvæstelser, vil få et meget gunstigt cost-benefit-forhold. Vores reaktion på den øgede vejtrafik skal styrkes med passiv og aktiv færdselssikkerhed. Som led i det verdensberømte eSafety-initiativ er eCall-systemet et prioriteret område, der hører ind under et program, som bl.a. omfatter avancerede førerstøttesystemer, advarsel ved vejbaneskift og kollisionsafbødningssystemet. Inddragelsen af Galileo-systemet er en yderligere forbedring af denne avancerede teknologi, som vil gavne Europas transport. eCall-systemet vil tjene de hundreder af millioner af borgere, der hvert år rejser til udlandet i bil. Derfor stemte jeg for betænkningen om eCall til gavn for borgerne.
Richard Corbett (PSE ),
   Jeg har med begejstring stemt for dette udmærkede initiativ fra min kollega Gary Titley. I betænkningen foreslås et fælleseuropæisk automatisk nødopkaldssystem. Hvis der sker en trafikulykke, sender eCall-anordningen i køretøjet automatisk et nødopkald til det nærmeste beredskabscenter med oplysninger om det nøjagtige ulykkessted. Det vil medføre en drastisk reduktion af redningstiden og gør det muligt at behandle flere kvæstelser i den kritiske "gyldne time" efter ulykken.
Fordelen ved dette system er ikke kun, at det vil medvirke til at redde menneskeliv, men også at det vil reducere trafikophobningstiden og bidrage til en effektiv vejtransport i Europa med lavere eksterne omkostninger.
Det er et fremragende eksempel på fordelene ved en indsats på EU-plan som et supplement til det fælles alarmnummer 112, som jeg var med til at foreslå, da jeg var en yngre embedsmand for mange år siden. 
Brigitte Douay (PSE ),
   Jeg støtter afgjort henstillingerne i Titley-betænkningen om at gøre systemet "eCall til gavn for borgerne" tilgængeligt i samtlige 25 medlemsstater. Denne ordning er et væsentligt element i forbedringen af færdselssikkerheden.
I et ulykkestilfælde er redningstiden - dvs. tiden til at sikre ulykkesstedet og redde ofrene - den første forudsætning for, at ulykkens mest dramatiske konsekvenser kan begrænses. Over 40.000 mister hvert år livet på vejene i EU.
Dette system, som skulle gøre det muligt at redde 2.500 menneskeliv årligt, skal naturligvis fremmes af de offentlige myndigheder i samtlige lande og være et krav fra borgerne, som stiller større og større krav om sikrere veje.
Man kan således kun beklage, at visse medlemsstater som Frankrig, hvor færdselssikkerheden ikke desto mindre er blevet dekreteret vigtig national sag, er bagud med indførelsen af systemet "eCall til gavn for borgerne". Vi må håbe, at vedtagelsen af Titley-betænkningen og den reklame, der vil blive gjort for den i EU, vil fremskynde samtlige medlemsstaters gennemførelse af dette uundværlige system til den intelligente bil. 
Nils Lundgren (IND/DEM ),
   Det er vigtigt at prioritere trafiksikkerhedsspørgsmål og at arbejde for, at antallet af dødsofre i trafikken mindskes. Der er dermed gode grunde for medlemsstaterne til at overveje at indføre det køretøjsmonterede nødopkaldssystem e-Call. Jeg ser dog ingen grund til, at Parlamentet og EU-institutionerne skal opfordre medlemsstaterne til at underskrive aftalememorandummet om gennemførelse af eCall. Medlemsstaterne skal tage stilling til dette uden politiske formaninger fra EU-institutionerne. Indførelsen af eCall er forbundet med omkostninger og tekniske harmoniseringer. Det må være op til de respektive medlemsstater at bedømme, hvilke trafiksikkerhedsforanstaltninger der er vigtigst, mest realistiske og prioriterede. Jeg har dermed valgt at stemme nej til denne betænkning.
David Martin (PSE ),
   I denne betænkning indføres et nyt system, hvor beredskabstjenester ved hjælp af digital teknologi og satellitteknologi alarmeres direkte ved kraften fra et bilsammenstød. Det nye system bør installeres i alle nye biler fra 2009 og kan redde op til 2.500 menneskeliv om året i Europa.
En føler i bilen aktiveres ved kraften fra et sammenstød og sender oplysninger om ulykkesstedet, hastigheden og ejeren af bilen ved hjælp af det fælleseuropæiske alarmnummer 112 til det nærmeste politi, brandvæsen og lægetjeneste.
Jeg glæder mig over denne betænkning, da den vil redde de hundredvis af ofre for bilsammenstød, der bliver fanget i deres biler og ikke kan nå deres mobiltelefon på grund af kvæstelser. Selv om det intelligente bilsystem kommer til at koste 4 milliarder euro, vil det i sidste ende betyde en besparelse over hele Europa på 26 milliarder euro i udgifter i forbindelse med ulykker og trafikophobning.
Ifølge Kommissionen kan det intelligente bilsystem nedsætte antallet af dødsulykker på vejene med hele 15 %.
Edite Estrela (PSE ),
   Jeg har stemt imod Manolis Mavrommatis' betænkning (A6-0074/2006) om fremme af flersprogethed og sprogindlæring i EU, fordi det i et Europa, der hviler på folkenes sameksistens, er ganske afgørende, at borgerne har de nødvendige færdigheder, så de kan kommunikere effektivt med hinanden og dermed styrke mobiliteten inden for EU. Det er dog uacceptabelt at tildele visse sprog en privilegeret status uden klare kriterier.
Et "flersproget" samfund, hvor den enkelte borger har mulighed for at lære mindst to sprog ud over modersmålet, vil kunne skabe større nærhed mellem borgerne fra EU's forskellige medlemsstater. De nationale sprog må dog ikke nedprioriteres. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   Vi har stemt imod, fordi flersprogethed ikke betragtes i alle dets praktiske anvendelser. Der er ved at blive truffet foranstaltninger i retning af et direktorat, der skal udvælge de sprog, der skal anvendes. Desværre er forslag om at udvide viften af sprog, deriblandt indvandrersprog, blevet forkastet.
For at citere Kommissionen: "EU-institutionerne skal sørge for, at der er et rimeligt forhold mellem udgifterne til og fordelene ved at være flersproget".
Dette udsagn kommer efter en række tilfælde af forskelsbehandling, hvad angår anvendelse, oversættelse og tolkning af EU's officielle sprog, og afskedigelse af snesevis af lærere i Kommissionens tjenestegrene, og det gør, at vi forstærker vores bestræbelser for at værne om flersprogethed som en kulturel værdi i EU.
Derfor foreslår vi en interinstitutionel aftale om en nedskrevet retsramme for EU's bestemmelser om sprog, der respekterer kulturernes og sprogenes mangfoldighed, da sproget er en kulturs mest direkte udtryk, og som sikrer, at alle officielle sprog behandles lige, så der gøres en ende på sondringen mellem "officielle sprog" og "arbejdssprog", der har ført til forskelsbehandling af visse sprog, herunder portugisisk. 
Nils Lundgren (IND/DEM ),
   Junilisten har tidligere i Parlamentet påpeget - og gør det igen - at medlemslandene har et eksklusivt ansvar for undervisningens organisation og uddannelsessystemets indhold. I de to beslutninger, som behandles nu, forsøger Parlamentet skamløst at gå ind på sprogundervisningens og uddannelsessystemets tilpasning til bl.a. ny teknik og digitalisering. Jeg stemmer derfor nej til de to beslutninger.
Imidlertid har jeg forståelse for, at medlemsstaterne kan have behov for indbyrdes at diskutere en del spørgsmål som f.eks. konsekvenserne af overgangen fra analog til digital radio-/tv-spredning. Som sædvanlig går Parlamentet i sine forslag imidlertid alt for langt i sin ambition om at udvikle politikker på EU-niveau på alle mulige områder. Jeg mener, at man bedst finder ud af i Ministerrådet, hvor langt man behøver at gå i forbindelse med samarbejdet på ovennævnte område.
Jean-Claude Martinez (NI ),
   At reagere på den sproglige ensretning i Europa, hvor engelsk er blevet det fonetiske folkekøkken, med en flersprogethed, som Europa-Parlamentet selv burde praktisere, er meget fint.
De franskmænd, der hører hr. Trichet tale på engelsk i Europa-Parlamentet, og de tyskere, der, selv om de udgør 30 % af Unionens befolkning, ser deres sprogs plads reduceret til 14 % af det europæiske sprogmarked, kan ikke undgå at støtte flersprogethedens stadfæstelse. Det er ikke Europas opgave at være med til at ødelægge den sproglige biodiversitet.
Ud fra dette synspunkt kommer catalonierne med fornuftige bemærkninger. Et catalansk sprog, som tales af over 15 millioner, og som er mere udbredt end finsk, dansk, lettisk og endda nederlandsk, må ikke blive overset i Europa-Parlamentet. 
Det catalanske, occitanske og bretonske sprog er rodspirerne til det franske kulturelle træ. Og man kunne sige det samme om det spanske træ. Over for den angelsaksiske globalisering har disse nationale træer brug for alle deres dybe kulturelle rødder for at stå fast.
Hvis ikke flersprogetheden gjorde sig gældende, ville vi, Europa-Parlamentets franske medlemmer, om nogle år skulle anmode om vores mindretals ret til at tale vores regionale sprog. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   Manolis Mavromatis' betænkning omhandler en af de vigtigste faktorer for succesfuld undervisning og uddannelse af EU's borgere, nemlig de sproglige færdigheder.
Fremtidens Europa har brug for borgere, der kan besvare vidensamfundets udfordringer, og det er derfor særdeles vigtigt, at de kan kommunikere på mindst to sprog ud over modersmålet.
Jeg finder det derfor nødvendigt, at der fastlægges en indikator for sprogkundskaber på grund af den nuværende mangel på oplysninger om EU-borgernes praktiske sproglige færdigheder. Visse sprog bør dog ikke få forrang frem for andre, deriblandt portugisisk, der tales af mere end 200 millioner mennesker og er det tredje mest anvendte EU-sprog i verden.
Ud over denne sprogindikator indeholder denne betænkning også en bekymrende politisk indikator, nemlig et Europa vendt mere mod sig selv og mindre mod den omgivende verden, et Europa, der anskuer sine sprog efter interne demografiske kriterier, som kan være til fordel for nogle, men som er politisk uantagelige ud fra EU's grundlæggende principper.
Jeg har derfor stemt imod Manolis Mavromatis' betænkning. 
José Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
   Større sprogkundskaber er ikke blot til gavn for den enkelte, men er også et uerstatteligt redskab til gensidig forståelse mellem stater, folk og kulturer. De er således af afgørende betydning for et Europa, der vil være forenet i mangfoldighed.
Manglende oplysninger om EU-borgernes reelle sproglige færdigheder gør det nødvendigt at skabe pålidelige systemer, hvormed man kan måle fremskridt i forhold til det mål, som Det Europæiske Råd i Barcelona har fastsat om at forbedre uddannelses- og erhvervsuddannelsessystemerne og gøre dem til en kvalitetsreference.
Den europæiske indikator for sprogkundskaber kan blive et nyttigt værktøj, der vil give mulighed for at samle pålidelige data om europæernes sprogfærdigheder, hvilket vil lette udveksling af bedste praksis og sætte fornyet skub i sprogundervisningen.
Jeg lægger vægt på, at en europæisk sprogpolitik ikke afspejler et Europa lukket om sig selv. Jeg finder det derfor vigtigt at indføre begrebet "europæisk sprog med international udbredelse". Engelsk, spansk, portugisisk og fransk, i denne rækkefølge, samt, men på et andet niveau, tysk og italiensk er privilegerede redskaber i kommunikationen med resten af verden og bør derfor i særlig grad støttes og befordres af EU. 
Formanden.
   - Jeg erklærer Europa-Parlamentets session for afbrudt.
