Hiina (arutelu)
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on nõukogu ja komisjoni avaldused Hiina kohta.
Carl Bildt
nõukogu eesistuja. - Austatud juhataja! See on jälle üks arutelu, mis on kahtlemata tähtis. Ja kuigi teemaks on Hiina, põhineb arutelu mõningatel olulistel arengutel Hiina lääneosas Xinjiangi provintsis. Tean, et neid sündmusi on jälginud paljud parlamendiliikmed ning ka liikmesriikide parlamendid kogu Euroopas.
Oleme ka nõukoguna väljendanud muret seoses teadetega sealsete rahutuste kohta ning kutsunud kõiki osalisi üles vaoshoitusele ja olukorra rahumeelsele lahendamisele. Arvan, et meil on nüüd aeg öelda, et meie jaoks on inimõigused väga olulised. Meil on sügavalt kahju mitte ainult kaotatud elude pärast, vaid ka vara hävitamise ja kõige muu pärast, mida oleme näinud toimumas, ning saame vaid hukka mõista neid, kes selle eest vastutavad, kes iganes nad on.
Kuid lubage mul ka kasutada võimalust ning vaadelda ja hinnata laiemalt meie suhteid Hiinaga - riigiga, millega meil on erakordselt laiaulatuslikud ja keerulised suhted. Kui otsustasime 2003. aastal luua need sidemed ulatusliku strateegilise partnerluse raames, võtsime tegelikult endale äärmiselt auahne ülesande, mida kajastavad ka meie praegused laiaulatuslikud suhted Hiinaga.
Keerulisus muidugi annab võimalused. See toob kaasa ka eri laadi ülesandeid. Oleme kõnealuste suhete puhul püüdnud neid avada kuni selleni, et saame ausalt ja avatult arutleda iga probleemi üle, mis kummalgi poolel olla võib. Niisuguse avatud dialoogi aluseks on meie ühine huvi suhete arendamise vastu ja selle vastu, et maailmas valitseks rahu ja stabiilsus.
Me püüdleme selle poole dialoogi ja mitmepoolsuse kaudu. Meil on iga-aastased tippkohtumised ja välisministrite tasandil üsna sagedased kohtumised. Samuti peame kaks korda aastas intensiivset inimõigusteteemalist dialoogi ning lisaks on meil loomulikult ka valdkondlikud dialoogid erinevatel teemadel, milles kaubandus on ilmselgelt üks eriliselt tähtis valdkond. Samuti toimub meil kord aastas kõrgetasemeline dialoog kaubandus- ja majandusteemadel. Nagu teate, käivitasime 2007. aastal ka läbirääkimised partnerlus- ja koostöökokkuleppe sõlmimiseks. Läbirääkimised edenevad, kuid veel on potentsiaali neis läbirääkimistes mõlemapoolseid jõupingutusi suurendada.
Meil on väga selge huvi suhete arendamise vastu Hiinaga kõigis valdkondades, mis, nagu juba ütlesin, toob kaasa võimaluse pidada avatud ja ausat dialoogi ka teemadel, milles meie väärtushinnangud võivad erineda, ning me teame, et selliseid teemasid leidub, nagu näiteks inimõigused, surmanuhtluse kasutamine, kuid ka võimaluse ajada taga ühiseid huve, mis meil tänapäeval kahtlemata on: olulised on üleilmse finantsstabiilsuse teema ja küsimus, kuidas tegelda kliimamuutuste probleemiga.
Samuti on tähtsad välispoliitika küsimused, olgu see siis olukord Korea poolsaarel DPIKi provotseerimisel, olukord Birmas, kus meile muidugi teeb muret seal toimuv, kuid meile läheb korda ka olukord Aafrikas ja vajadus kaitsta olulisi mereteid Somaali poolsaare ümbruses.
Ma ei hakka praegu sellesse küsimusse rohkem süvenema, kuid tahan vaid rõhutada, kuidas sealsed arengud meile korda lähevad, ilma et me saaks neid nende keerulisuse tõttu igas üksikasjas hinnata, samuti tahan rõhutada meie lootust, et küsimusi saab lahendada rahumeelselt, ning meie valmidust asuda Hiina võimudega ausasse dialoogi nii nende küsimuste kui ka hulga muude ühiste ja dialoogi pidamist vajavate huvide üle.
Catherine Ashton
komisjoni liige. - Austatud president, see, et käesolev arutelu on määratud teie ametisse pühitsemise istungile, on märgiks, et Euroopa Parlament omistab tähtsust meie strateegilisele partnerlusele Hiinaga. Ma tervitan taas võimalust anda oma panus lühikese ülevaatega komisjoni vaatepunktist oma kolleegi Benita Ferrero-Waldneri nimel, kes, nagu juba märkisin, on kahjuks sel nädalal reisil ja ei saa siin viibida.
Ma ei pea siin saalis viibijatele meenutama, kui suuri edusamme oleme teinud suhetes Hiinaga alates meie esimesest tippkohtumisest, millest on nüüd möödas kümme aastat. Majandus- ja kaubandussuhted on ümber kujunenud, inimestevahelised kontaktid mitmekordistuvad ja oleme pidamas dialoogi pidevalt laieneval hulgal teemadel.
Pärast viimast ELi ja Hiina tippkohtumist mais edenevad läbirääkimised uue partnerlus- ja koostöökokkuleppe üle hästi ja saame ära kasutada üha suurenevat hulka kõrgetasemelisi kontakte, mille hulka kuuluvad ka peaminister Weni väga edukas visiit president Barroso juurde selle aasta alguses ning kohtumine kõrgetasemelise majandus- ja kaubandusteemalise dialoogi pidamiseks, mida juhatasin koos asepeaminister Wang Qishaniga.
Täna keskendume loomulikult üleilmsetele probleemidele, mille hulka kuuluvad majandus- ja finantskriis ning kliimamuutused, samuti piirkondlikud küsimused. Samal ajal huvitab meid väga olukord Hiinas, kus oleme tunnistajaks paljudele tähelepanuväärsetele saavutustele, kuid ka muret valmistavatele arengutele. Hiina poliitika, mis on suunatud oma majanduse avamisele, on toonud sajad miljonid välja vaesusest ja aidanud maailmal teha edusamme oluliste aastatuhande arengueesmärkide täitmise suunas. Kuid Hiina on hiiglasuur riik, kus on palju siseprobleeme ja piirkondadevahelisi erinevusi.
Meie strateegilise partnerluse tugevus võimaldab meil ka konstruktiivselt ja avatult vahetada seisukohti küsimustes, milles Euroopa ja Hiina arvamused lahknevad. Selle näiteks võivad olla meie kaubandussuhete või inimõiguste aspektid - näiteks Tiibeti küsimus, mis, nagu ma tean, pakub siin saalis viibijatele erilist huvi. Hiljuti väljendasime suurt muret rahutuste pärast Xinjiangi provintsis, mõistsime hukka inimelude kaotuse ja avaldasime kaastunnet ohvrite perekondadele. Oleme kutsunud kõiki osalisi üles vaoshoitusele ja viivitamatult lõpetama kõik vägivallateod. Loodame, et olukorda on võimalik lahendada rahumeelselt dialoogi kaudu ja ilma edasise verevalamiseta.
EL on püüdnud aastate jooksul väljendada Hiina võimudele oma muret rahvusvähemuste olukorra pärast Hiinas ning jagada omaenda tihtipeale valulist kogemust selles, kuidas tegelda vähemustele tihti osaks saava marginaliseerumise, tõrjutuse ja diskrimineerimise põhjustega.
Meie kõigi ühine eesmärk on avatum ja läbipaistvam Hiina, mis peab kinni inimõigusi puudutavatest rahvusvahelistest standarditest, ja üleilmsetele probleemidele suunatud koostöö. Selle saavutamiseks peame ka edaspidi integreerima Hiinat tõhusamalt rahvusvahelisse kogukonda ja töötama konstruktiivses vaimus oma strateegilise partnerluse arendamise kallal.
Elmar Brok
Austatud juhataja, nõukogu eesistuja, volinik, head kolleegid! Nõustun põhimõtteliselt sellega, mida eespool kõnelnud nõukogu ja komisjoni esindajad ütlesid. Ka mina olen arvamusel, et peaksime jätkama nn ühe Hiina poliitikat, et saavutada Hiina ühtekuuluvus ühtse riigina, ja me ei taha seda kuidagi ohtu seada. Loomulikult ei luba me vägivalda - olgu see siis demonstrantidepoolne vägivald teatud asjaoludel või riigi vägivald demonstrantide vastu, millega praegusel juhul tegemist oli. Just seda tahtsin kõigepealt mainida.
Kuid peame ka mõistma, et Hiinas jääb keskvalitsuse vägivald üha uuesti korduvaks probleemiks, sest selles paljude kultuurierinevustega paljurahvuselises riigis ei näita keskvalitsus üles piisavat arusaamist. Seetõttu on suurem kultuuriautonoomia, suuremad võimalused liikumiseks ning oma identiteedi ja keele säilitamiseks kõigi paljurahvuselise riigi kodanike jaoks eelduseks, et nad saaksid ühe katuse all koos elada.
Hiina ajalugu on koosnenud hulgalistest lahkulöömistest ja taasühinemistest, millega on kaasnenud massilise vägivalla kampaaniad. Seda võib kogu Hiina ajaloo vältel näha taas ja taas. Hiina peab mõistma, et nii ei saa jätkuda, ja ta peab autonoomiat rakendama.
Uiguurid on mõõdukas sunniidi vähemus. Nad ei kujuta endast otsest terrorismiohtu. Seal on seega sama oht, nagu oleme näinud Tiibeti puhul: kui Hiina ei sõlmi kokkuleppeid mõõdukate vähemustega, leidub alati noori radikaale, kes ei saa ega taha enam kauem oodata. Seega kui viivitatakse identiteediküsimustele lahenduse leidmisega, lükkub edasi ka pikaajalise lahenduse saavutamine. Hiina valitsus on äärmiselt mõtlematu, kui ta räägib vaid terroristidest, väites, et need inimesed tahavad hävitada riigi ühtsust ning et selle taga on välised jõud, näiteks Al Qaeda ja teised. Ma ei usu, et see on lahendus selle riigi jaoks, ning seega peaksime selgelt väljendama, et meile pole niisugune poliitika vastuvõetav. Kõike seda tuleb mõista selle põhjal, mida mainisin oma kõne alguses.
Adrian Severin
fraktsiooni S&D nimel. - Austatud juhataja! Hiina inimestel on täielik õigus meilt küsida, miks Euroopa Parlament on asetanud olukorra Hiinas oma uue mandaadi esimese osaistungjärgu päevakorda.
Meie vastus peab olema selge: sellepärast, et Hiina on meie jaoks väga tähtis ja asi pole selles, et me arvame, et peame Hiinat õpetama või suruma peale oma vaateid, kuidas selle riigi tundlikke siseprobleeme tuleks lahendada. Just seetõttu, et Hiina on meie jaoks tähtis, peame pöörama suurt tähelepanu igale sündmusele, mis mõjutab selle riigi sisemist stabiilsust, ja igale sündmusele, mis võib ohustada tema julgeolekut.
Sel korral oli arutelu ajendiks paljurahvuselisuse tegelik olukord Xinjiangi provintsis ja seal ülekaalus oleva uiguuri rahvusrühma püüdlused autonoomia poole. Sellised teemad on alati tundlikud, mistõttu oluline on austus inim- ja vähemuste õiguste vastu, et oleks tagatud nii vähemuse kui ka enamuse väärikus- ja turvatunne.
Vähemuste õigused aga ei tohiks ega saaks olla separatistliku poliitika ja niisuguse poliitika edendamise äärmuslike vahendite ega kindlasti ka mitte vähemuse või rahvuskogukonna hulka kuuluvate rahumeelsete tsiviilelanike tapmise õigustuseks.
Nõudes täielikku austust inimõiguste ja vähemuste õiguste vastu, väljendades oma kaastunnet kõigi nende õiguste tõttu kannatanutele, nõudes samas selgitusi niisuguste sündmuste terroristlike, religioossete, ekstremistlike ja separatistlike mõõdete kohta, peaks Euroopa Parlament pakkuma Hiina valitsusele ja ühiskonnale oma abi nende keeruliste olukordadega toimetulekuks, mis on ka mõnedes meie liikmesriikides probleemiks. Paludes Hiina valitsusel hoiduda liigsest vägivalla kasutamisest, peame ka paluma kõigil maailmas hoiduda vähemuste õiguste kasutamisest geopoliitiliste eesmärkide edendamise vahendina.
Graham Watson
fraktsiooni ALDE nimel. - Lugupeetud juhataja! Euroopa Parlament on kaua olnud kriitiline Hiina Rahvavabariigi suhtes seoses sellega, kuidas ta kohtleb oma rahvusvähemusi. Xinjiangi provintsi uiguurid on kannatanud rohkem kui keegi teine, eriti pärast seda, kui Hiina Rahvavabariik okupeeris 1949. aastal Ida-Turkestani.
Hiina Rahvavabariik väidab, et tema eesmärk ei ole territoriaalne laienemine. Ajalugu näitab, et Ida-Turkestanis, Tiibetis ja Taiwanil on ta kommunistliku riigikorra all püüdnud valitseda ja orjastada. Seetõttu ei tohiks Euroopa Liit tühistada relvaembargot Hiina suhtes.
Ühe Euroopa riigi peaministri viide, et Hiina võimude reaktsiooni viimastele rahutustele võib käsitada genotsiidina, on ehk liialdamine, kuid Hiina Rahvavabariigi kaebamine siseasjadesse sekkumise üle reedab liigutavalt vananenud maailmavaadet. Kui maailmamajanduse piirjooned joonistatakse välja Ameerika lääneranniku arvutilinnakutes, India kõnekeskustes, Hiina tehastes, kui suuri otsuseid saab edastada Pekingist Brüsselisse ühe nanosekundi jooksul, on meist tõesti saanud üks üleilmne kogukond, milles pole ruumi mahasurumiseks või orjastamiseks rassi, usu või rahvuse põhjal ega ka mitte islamofoobia või antisemitismi või mis tahes vihkamise jaoks.
Hiina probleemid tulenevad antud juhul Hiina rahva vananemisest. Oleks vaja, et rohkem nende noori inimesi töötaks mujal - see on samalaadne probleem nagu meil siin Euroopa Liidus. Nägin seda, kui külastasin neli aastat tagasi Urumqi linna. Kuid Hiina Rahvavabariik leiab tulevikus, et tal on nagu meilgi vaja poliitikat majanduslikel põhjustel sisserändajate kaitseks, poliitikat rahvusvähemuste õiguspäraste nõuete tunnustamiseks.
Siin, härra Bildt, peab Euroopa Liit täitma teatavat rolli. Teame, et kui demokraatia jõuab küpsesse ikka, siis on ta rohkem valmis lubama inimestele omavalitsust ja enesemääramist. Suurimad probleemid Euroopas leiavad tõepoolest aset nooremates demokraatiates, nagu näiteks Hispaania ja Ungari. Peame aitama Hiina rahval, kes on võimeline elama demokraatias, nagu on Taiwani ja Hongkongi puhul näha, sobitada oma kasvav majanduslik jõud suureneva poliitilise küpsusega, arendamaks demokraatiat, ning aidata neil ka arendada välja poliitikat, mis sobiks kokku Erasmus Munduse laadse vahetusprogrammi poliitikaga, millest rääkis volinik. Olen veendunud, et Euroopa Liit võib mängida olulist rolli, tehes Hiinaga neil eesmärkidel koostööd.
Helga Trüpel
fraktsiooni Verts/ALE nimel. - (DE) Austatud juhataja, volinik, nõukogu eesistuja! Mõistan hukka vägivalla nii han-hiinlaste kui ka uiguuride poolel ning leinan kõiki süütuid ohvreid.
Kuid selles konfliktis pole kaks poolt võrdsed. Uiguurid on allasurutud rahvas, keda on vaid üheksa miljonit. Usun, et vähemuspoliitika Hiina Rahvavabariigis on ebaõnnestunud. Ka sealne ühiskond pole nii harmooniline, kui Hiina kommunistlik partei väidab. Uiguuride piirkonnas Xinjiangis on sama vähe kultuuriautonoomiat kui Tiibetis. Seal pole tegelikku omavalitsust, isegi kui neid piirkondi nimetatakse autonoomseteks, ning mis kõige tähtsam - ja eriti noorema põlvkonna jaoks ülimalt oluline - uiguuridel pole samu sotsiaalseid ja majanduslikke õigusi nagu ülejäänud elanikkonnal. Hiina kommunistlik partei tunnistab aga vaid üht süüdistust, üksnes üht monotoonselt korratavat süüdistust kuritegeliku separatismi kohta. Igaüks, kes edendab Hiinas inimõigusi ja demokraatiat, riskib sellega, et ta tunnistatakse kurjategijaks ja separatistiks.
Hiina Rahvavabariik peab aga aru saama, et vaid vähemuste õiguste tagamise teel tekib tõeline võimalus riigisiseseks rahuks. Üksnes võrdsete õiguste andmine võimaldab Hiinale rahulikku sisearengut ja selle riigi tunnustamist.
Mul on lõpetuseks teha üks väga oluline märkus eesistujariigile Rootsile. Jah, on tõsi, et meil on kliimapoliitika ja üldiste välispoliitika teemadega seoses huvi luua strateegiline partnerlus Hiinaga. Samas ei saa me strateegilise huvi nimel tuua ohvriks inimõigusi ja kriitikat inimõiguste olukorra kohta Hiinas. Meie strateegiline poliitika Hiina suhtes peab hoopis sisaldama selget avaldust sealse vähemuspoliitika ja inimõiguste rikkumise kohta.
Charles Tannock
fraktsiooni ECR nimel. - Austatud juhataja! Uiguurid on sajandeid ennast vaevu ja ohtlikul moel ära elatanud tohutu suure riigi vaenulikus osas. Enamik neist on rahumeelsed islami usu järgijad. Kurb on aga see, et viimastel aastatel on osa kohalikust elanikkonnast muutunud Al Qaedaga liidus olevate terroristide mõjul üha radikaalsemaks. Hiina pole iial olnud salliv teisitimõtlemise või oma vähemuste suhtes, kuid ma jagan tema muret uiguuri islamiterrorismi pärast. Lootsin tegelikult veenda nõukogu kolm aastat tagasi keelustama Uiguuri Ida-Turkestani Vabastusrinnet.
Uiguuri terroristid, keda leidub ka nii kaugel kui Guantánamo lahe ääres, ei tohi kasutada Hiina autoritaarsust ja han-hiinlaste domineerimist vägivalla levitamise õigustusena, sest suurem osa viimase vägivallasündmuse ohvreid olid tegelikult han-hiinlased.
Paljudele meist teeb loomulikult muret inimõiguste olukord Hiinas ja see puudutab ka mind kui Taiwani sõpra. Siiski jääb Euroopa Liit nn ühe Hiina poliitika juurde ja arvestades seda, et EL ametlikult peab Taiwani ja Tiibetit Hiina Rahvavabariigi osaks, ei tohiks me kindlasti mingil juhul toetada Xinjiangi provintsi eraldumist.
Selle teema üks huvitavaid aspekte on see, kas aset leidnud konflikt paneb Hiina moslemitest partnereid Aafrikas - näiteks Sudaani - oma sidemeid selle riigiga ümber hindama.
Lõpetuseks märgin, et Türgi peaminister Erdogan nimetas seda vägivalda genotsiidiks, mida on natuke kummaline kuulda temalt, kelle enda riik ei taha tunnistada Armeenia genotsiidi. Tema jõupingutused olla meelepärane natsionalistlikule panturkismi liikumisele on samuti silmakirjalikud, arvestades seda, kuidas Türgi kohtleb omaenda vähemusi ja eriti kurde Ida-Türgis.
Bastiaan Belder
Kutse džihaadiks on juba välja saadetud nii Xinjiangi sees kui ka väljas ning nüüd ähvardavad verised kokkupõrked han-hiinlaste ja uiguuride vahel Hiina territooriumil dramaatiliselt ägeneda, seda nii Hiinas endas kui ka sellest väljaspool. Kohalik kristlik kogukond suunab kogu oma jõu Xinjiangi rahvusrühmituste ohtliku religioosse mõõte vastu. Kogukond palvetab eelkõige selle nimel, et kõigile Xinjiangi provintsi elanikele saaks osaks rahu, stabiilsus ja õiglus.
On mõistusevastane, et Hiina valitsus ei võta ulatatud abikäest kinni, vaid surub selle maha. See nähtub valitsusasutuste hiljutisest jõhkrast kampaaniast rahumeelsete protestantlike kodukirikute vastu. Niisiis vahistati 3. juulil Xinjiangis jumalateenistuse ajal kaheksa kristlast. Nelja neist hoitakse siiani salajases kohas ja kaks Hiina-Ameerika misjonäri on lihtsalt kadunuks jäänud.
Palun nõukogul ja komisjonil kiiresti sekkuda Hiina võimude tegevusse, et tagada usuvabadus Xinjiangis selles kriitilises olukorras. See oleks ainus tõhus vastumeede džihaadi kutsele ja tõestaks hiina kodukirikutele, et nad on osa Pekingi plaanist luua harmooniline ühiskond.
Laima Liucija Andrikien
Lugupeetud juhataja! "Vägivald”, "suur arv ohvreid”, "sajad surnud ja haavatud Hiinas Xinjiangi provintsis toimunud ülestõusus” - need olid ärevust tekitavad teated, mida saime kümme päeva tagasi. Xinjiangis blokeeriti Internet täielikult, piirates info edastamist sellesse mahajäetud piirkonda ja sealt välja. See, mis toimus eelmisel aastal Tiibetis, ja hiljutised arengud Ida-Turkestanis, mida tuntakse ka Xinjiangi nime all, peaks avama Hiina valitsuse silmad oma üldisele Hiina rahvusvähemuste poliitikale.
Uiguuri rahva sõnum on, et see poliitika on nurjunud ning Hiina valitsus peab sellest aru saama ja otsima lahendust. Selle piirkonna kaheksamiljoniline uiguuri elanikkond on ammu kurtnud selle üle, kuidas Hiina keskvalitsus neid kohtleb, ja hiljutiste rassistlike rahvarünnakute ajal ei kaitsnud Hiina valitsus uiguure nende vägivallatsejate eest. Hiina valitsus kasutab uiguuride represseerimise õigustusena Ida-Turkestanis vaidlust äratavat kontseptsiooni, mille kohaselt pole sel mingit pistmist sõja või terroriga.
Asjaolu, et president Hu Jintao pidi lühendama oma osavõttu G8 tippkohtumisest Itaalias, et naasta Hiinasse, näitab, et Hiina valitsus mõistab, et kõnealuses provintsis toimunu pole üksikjuhtum. Selle asemel et otsida lahendusi represseerimise ja rõhumise kaudu, vajavad Hiina juhid uiguuri rahva põhikaebustele suunatud positiivseid tegevusi, seda eriti juhul, kui Hiina tahab näidata üles küpsust ja luua siiralt harmooniline ühiskond.
Toetan täielikult nõukogu eesistuja väljendatud ELi seisukohta, et mõlemalt poolelt on vaja tungivalt nõuda vaoshoitust ning kutsuda Hiina valitsust üles austama sõna- ja infovabadust ning rahumeelse protestimise õigust.
Véronique De Keyser
(FR) Austatud juhataja! Hiina valitsus surub Xinjiangi autonoomses piirkonnas puhkenud vägivalla karmilt maha. Uiguuride ja han-hiinlaste kokkupõrked on ametlikult nõudnud 186 inimelu, kuid verevalamine jätkub.
Hiina esitleb seda vägivalda kui üksnes rahvuste konflikti han-hiinlaste ja uiguuride vahel, kuigi see on tegelikult Hiina repressiivse poliitika peaaegu vältimatu tulemus Xinjiangi piirkonnas. See piirkond on strateegilise tähtsusega, kuid seda on raske kontrolli all hoida. Olulise transiitteena ja maavarade rikkuse poolest - kuld, nafta ja gaas - on see Hiina energiavarustuse tuleviku jaoks otsustava tähtsusega. Sealsesse elanikkonda kuulub aga palju mittehiinlastest rahvusrühmi, millest suurim on uiguurid. Viimati mainitu, kes moodustab peaaegu poole elanikkonnast, koosneb enamikus türgi päritolu sunniidi moslemitest. Aastakümne jooksul on neid süstemaatiliselt diskrimineeritud ning ähvardatud assimilatsiooni ja surmaga ning nende identiteet on ohus.
Tegelikult oli 1980ndatel Hiina poliitika nende rahvusvähemuste suhtes liberaalne, kuid on järk-järgult muutunud karmimaks. Hiina võimud haarasid kinni 11. septembri 2001. aasta sündmustest kui õigustusest, et esitleda avalikkusele oma võitlust - pange tähele, kui ühte sulandunud need kõik on - terrorismi, separatismi ja usulise äärmusluse vastu. 2009. aasta aprillis andis Amnesty International välja hoiatuse: pärast Tiibetit tuleb Xinjiang. Kui vägivallatuse poliitika ebaõnnestub, hakkavad uiguuri separatistid otsima muid viise, kuidas saaks täidetud nende nõuded, et nende identiteeti tunnustataks, ja see on tõepoolest juhtunud.
Hiina aga ei saa ka edaspidi säilitada oma ühtekuuluvust korduvate verevalamiste teel. Olles kirjutanud alla rahvusvahelistele kokkulepetele, on ta kohustatud oma rahvusvähemusi kaitsma. Pealegi kohustab tema põhiseadus koos 1984. aasta piirkondliku autonoomia seadusega teda neid vähemusi kaitsma. Kas Euroopa pigistab jätkuvalt silma kinni ning üksnes mõistab repressiooni hukka ja palub edutult poliitiliste vangide vabastamist? Ei. Inimõigused Hiinas on poliitiline probleem ja me peame julgema sellele riigile meenutada tema kohustust oma rahva ees ja riski, mida ta endale võtab suhetes rahvusvahelise üldsusega, kui ta oma kohustusi ei täida. Ootame eesistujariigilt Rootsilt selles osas karmi tegutsemist.
Tomasz Piotr Poręba
(PL) Austatud juhataja! See, kuidas proteste Xinjiangi provintsis käsitleti, on andnud veelgi kinnitust Pekingis asuva kommunistliku võimu autoritaarsest iseloomust. Praeguseks on selle Hiina viimaste aastakümnete kõige suurema rahvusliku konflikti tagajärjel saanud vähemalt 180 inimest surma ja 1600 haavata. Euroopa Parlament on seotud kohustusega mõista hukka rahvuse või usu põhjal diskrimineerimisest tulenev vägivald. Selline peaks olema meie reaktsioon ka praegusel juhul, kui autoritaarse riigi jõud on valla päästetud uiguuri vähemuse vastu. Viimane pole aga siiski ainus totalitaarse valitsuse ohver.
Kristlikel väärtustel rajaneva Euroopa kodanikel on eriline kohustus kristlike vähemuste suhtes, keda maailma eri osades taga kiusatakse. Mitteametlikud allikad näitavad, et Hiinas koosneb see vähemus üle 30 miljonist inimesest. See tähendab, et Hiina kommunistlikud võimud ahistavad, kiusavad taga, takistavad neil töö otsimist, piinavad ja mõrvavad sama palju inimesi, kui on suure Euroopa riigi rahvaarv. Hiina režiim on teadlik sellest, et kristlusega kaasneb vabadusiha ja õigusriik, ning seetõttu püüab ta selle usu levimist peatada. Tema püüded kristlikust kirikust jagu saada osutuvad aga edutuks, sest usklike arv suureneb aasta-aastalt järjekindlalt.
Hiina võimud peavad aru saama, et sel niinimetatud keskriigil ei ole võimalik saada tõeliselt tänapäevaseks riigiks, kui ta ei hakka austama demokraatia ja usuvabaduse aluspõhimõtteid.
Bernd Posselt
(DE) Lugupeetud juhataja! Tänane arutelu tõestab veel kord, et nõukogu on ELi nõrk koht. Euroopa Parlament on võtnud väga selge seisukoha inimõiguste suhtes ja leedi Ashton pidas komisjoni nimel muljetavaldavalt selgesõnalise kõne. Nõukogult olen kuulnud vaid seda, et nad mõistavad mõlemad pooled vägivalla eest hukka.
Muidugi tuleb hukka mõista ka uiguuridepoolne vägivald. Kuid kas saame seda tõesti võrrelda sellega, mida kommunistlik diktatuur, kes pole midagi õppinud Tian'anmeni väljaku veresaunast, teeb tervet rahvast julmalt ja veriselt maha surudes ning neid sihikindla asustuspoliitika kaudu teostatava etnotsiidiga ähvardades? Kas saame seda võrrelda juhtumitega, mis on tegelikult lihtsalt Hiina propaganda väljendus ja mida keegi rahvusvahelisel tasandil ei uuri? Mina arvan, et ei saa.
Uiguure süüdistatakse praegu separatismis. Kuid kas see on siis separatism, kui maja põleb ja ma püüan sealt põgeneda? Kas see on separatism, kui mind on ülekohtuselt vangistatud ja ma püüan põgeneda? See pole separatism, see on elutahte väljendus. Kui Hiina uiguuridele antaks võimalus elada oma kodumaal vabalt ja väärikalt ja iseseisvalt, poleks enam mingit separatismi. See on ainus viis separatismi vältimiseks.
Uiguurid ei ole vähemus, nad on rahvas nagu rootslasedki, kuid nende arv on juhuslikult väiksem kui han-hiinlaste oma. Kuid kas ühel rahval ei ole õigus lihtsalt seetõttu, et nad on arvulises vähemuses? Kas peame kummardama võimu ees vaid sellepärast, et see on suurem kui meie? Mina nii ei arva. Meil Euroopa Liiduna on seega tähtis kohustus.
Ma esindan Münchenit ja Ülemaailmse Uiguuri Kongressi peakorter asub seal. Ka Vabadusraadio ja Raadio Vaba Euroopa asusid varem Münchenis. Oleme siiani uhked, et olime tol ajal vabaduse häälekandjad. Olen kindel, et kord oleme sama uhked, et oleme olnud vabade uiguuride jaoks selleks keskuseks, ning loodan, et ühel päeval naudivad kõik uiguurid vabadust.
Evelyne Gebhardt
(DE) Austatud juhataja, kallid kolleegid! Üks asi tuleb väga selgelt välja öelda: Hiinas on ühtne süsteem ja me ei taha võimaldada sel süsteemil laguneda. Me austame Hiina süsteemi. See aga ei tähenda, et ...
(Härra Posselt sekkus)
Me austame Hiina ühtset süsteemi. See aga ei tähenda, et Hiina rahvuslikku mitmekesisust ei peaks austama. See on see, mida meie sotsiaaldemokraadid nõuame.
Me tahame, et kodanike õigusi, inimõigusi ja rahvaste vabadust Hiinas austataks. Tahame, et austataks sõnavabadust. Tahame, et ajakirjanikud saaksid vabalt ringi liikuda, et olukorrast saaks ülevaate anda just sellisena, nagu see on. See on see, mida me tahame, ja üht asja ütleme väga selgelt oma Hiina kolleegidele: eeldame, et see, mis on meie jaoks peamine põhimõte, oleks seda ka teie jaoks Hiinas, nimelt see, et inimõigused on universaalsed. Poliitikud ütlevad meile küll alati, et lahendagem kõigepealt sotsiaalsed probleemid ja seejärel võime rääkida inimõigustest, kuid see on vale lähenemisviis. Peab olema vastupidi. Kõigepealt inimõigused ja seejärel sotsiaalsed õigused, mis on lihtsalt inimõiguste lahutamatu ja eraldamatu osa.
Seetõttu olin väga pettunud selles, mida teie, härra Bildt, ütlesite. Tundus, et te ütlesite: tehkem majanduslikul tasandil koostööd, sest see on peamine, mis meid huvitab, muu mitte eriti. See pole lähenemine, mida vajame. Peame lähtuma lähenemisest, mille komisjon meile esitas: tahame esmalt ühist alust, millele oma koostöö üles ehitada, sest vajame kindlasti koostööd, kuid mitte mis tahes alusel koostööd, vaid üksnes õigel alusel, mis austab inimväärikust.
Nirj Deva
Austatud juhataja! Sooviksin õnnitleda härra Bildti selle väga tasakaaluka kõne puhul, mille ta just pidas. Mina usun ÜRO tunnustatud rahvusriigi piiridesse ja olen vastu separatistidega seotud vägivallale kogu maailmas, olgu see siis Kashmiris, Indoneesias, Sri Lankal, kus sündisin, Põhja-Iirimaal, kus sain pommitamises kannatada, Hispaanias või isegi Hiinas.
Mul on kahju, et Hiinas, mis on ELi jaoks väga oluline riik, on ligikaudu 1680 inimest saanud haavata ja 184 on tapetud. Probleem sai alguse Guangdongi mänguasjatehases ja levis sealt edasi. Urumqi mässudes sai surma 137 han-hiinlast ja 46 uiguuri hiinlast. See on kahetsusväärne. Peame selle hukka mõistma.
Kui neid tegusid julgustasid ja need sooritasid välised jõud, eriti separatistlikud fundamentalistlikud jõud, tuleks nende üle Rahvusvahelises Kriminaalkohtus kohut mõista.
Kui need arenesid kodus, siis uurib neid Hiina politsei ja me peame teda toetama. Elame väikses maailmas. Peame elama koos. EL on selle selge näide. Separatismi toetamine maailma mis tahes kohas on ELi vaimu vastu. Me ei saa töötada Euroopa ühendamise nimel siin ja julgustada välismaal Hiina lagunemist. See tee viib kaosesse ja konfliktini.
Csaba Sógor
(HU) Küsimus on, millise positsiooni me selle teemaga seoses võtame? Kas oleme Hiina või Tian'anmeni väljaku poolel? Kas oleme Hiina või Tiibeti poolel? Kas oleme Hiina või Uiguuri piirkonna poolel? Kas oleme 1,2 miljardi hiinlase või 8 miljoni uiguuri poolel? Kas oleme represseerimise, võõra eluviisi juurutamise, mugava elu, hea tervise ja raha poolt või talupoegliku ja nomaadliku mineviku poolt, millega mööndavasti kaasneb vaesus ja laialt levivad haigused, kuid millega säilib oma kultuur ja vabadus? Ühe või kahe mu kaasliikme kõnes kajastub endiste Ida-Euroopa režiimide diktatuuri keel. Kas 11 lapse ema võib tõesti olla terrorist? Naine, kes kandis vanglas karistust ja kelle kaks last on siiani vanglas? Kelle poolel me siis oleme? Selles on küsimus. Kas oleme sümboolse või tegeliku autonoomia poolt? Kas oleme repressiooni, võõra elulaadi, uiguuride piirkonna loodusressursside oma huvides ärakasutamise või kultuuride säilitamise, vabaduse ja inimeste enesemääramisõiguse poolt? Minu jaoks on ilmne, kelle poolel ma olen. Loodan, et see on selge ka mu kaasliikmetele. Peame Hiinaga sõbrustama, et ta saaks meilt õppida. Peame seda aga tegema nii, et näitame eeskuju inimõiguste, -vabaduste, enesemääramise ja autonoomia vallas. Meil on veel tohutu hulk tööd teha. Sellega pean ma silmas hiljuti ELiga liitunud riike.
Emine Bozkurt
(NL) Kuulasin sissejuhatusi nõukogult ja komisjonilt ning võib-olla tuleneb see tõlgendamisest, kuid ma ei kuulnud kordagi sõna "uiguurid” - ja me arutame täna ju loomulikult just uiguuride teemat. Tunneme kahetsust sadade hukkunute ja veel enamate haavatute pärast.
Euroopa Liit seisab kindlalt põhiõiguste, inimõiguste, kodanikuõiguste ja rahumeelsete demonstratsioonide eest. Näeme kõik, et neid surutakse karmilt maha. On ütlematagi selge, et on vaja pidada dialoogi, mille vajadusest räägiti ka neis sissejuhatustes. Seda vajadust tahan ka mina väga rõhutada. Dialoog on tohutult tähtis. Tahaksin nõukogult ja komisjonilt siiski teada, milliseid tegelikke meetmeid nad kavatsevad lähiajal võtta.
Reinhard Bütikofer
(DE) Austatud juhataja! Praegune arutelu põhineb inimõiguste universaalsusel, kuid ka vajadusel üleilmse partnerluse järele. Mainitud on harmoonilist ühiskonda. See on üks Hiina kommunistliku partei loosungeid, kuid ka midagi enamat: see kajastab Hiina rahva sügavat lootust. Harmooniline ühiskond pole lihtsalt sama mis autoritaarsete suhete varjamine. Usun, et meie ülesanne võiks olla toetada Hiina rahvast nende harmoonilise ühiskonna loomisel.
Partnerlusega kaasneb selgesõnaline rääkimine. Kui räägime Xinjiangi provintsist, tuleb mainida ka sõna "uiguurid”. Selgesõnaline rääkimine pole siiski sama mis vastandumine - peaksime seda vältima.
Tahaksin lõpetuseks öelda midagi härra Posseltile. Ta rääkis separatismist. Härra Posselt, ma tean, et teie Baieri Partei teab sellest midagi, kuid arvan, et peaksime selle asemel järgima härra Broki öeldut ja rääkima ühe Hiina poliitika jätkamisest.
Struan Stevenson
Austatud juhataja! Oleks suur viga asetada Hiina meie tänases arutelus samasse kategooriasse Iraaniga. ELil on Hiinaga väga head suhted ja ma arvan, et peame olema hoolikad, et meie arutelud hiljutiste sündmuste üle Urumqis oleksid täpsed ja faktidel põhinevad.
Selle 5. juuli sündmuse ajal toimus ka uiguuride ettekavatsetud rünnak selle linna han-hiinlastest elanike vastu. Nagu teame, on Xinjiangis uiguuri elanikkonna hulgas teatud võitlejad islami fundamentalistid, kes nõuavad eraldi riiki. Nad korraldasid ägeda rünnaku, milles hukkus 137 han-hiinlast. Seega oli enamik tapetutest han-hiinlased. Hiina valitsus rakendas üsnagi kohaselt politsei ja sõjaväelased, et lämmatada vägivald ja peatada han-elanikkonna kättemaksurünnakud uiguuride vastu. Mida muud oleksid nad pidanud tegema? Seega rajagem oma kriitika faktidele ja ärgem esitagem ülekohtuseid väiteid hiinlaste kohta.
Sabine Lösing
(DE) Austatud juhataja! Leian, et seda konflikti esitatakse sageli väga ühekülgselt. Nõustun eelkõnelejaga, et vaatlusaluse olukorra puhul on tihti tegemist uiguuride rünnakutega han-hiinlaste vastu ning mõned neist rünnakutest on tõesti rassipõhised.
(Vahelehüüded)
Lugesin intervjuud uiguuri naisega, kes näiteks küsis: kas tahaksite, et teid valitseksid kollased kommunistid? Uiguurid naudivad paljusid privileege oma piirkonnas, näiteks on neil lubatud saada rohkem lapsi, neil on õigus oma usku praktiseerida isegi tööajal ja on muidki näiteid. Paljud kohalikud han-hiinlased isegi kadestavad neid.
Seega peaksime selle olukorra vaatlemisel olema väga vahettegevad ning uurima põhjuseid ja tagajärgi. Vahel pole probleemid seal, kus need esmapilgul tunduvad olevat. Peame olema hoolikad, et mitte võtta ühepoolset seisukohta.
Peame toetama hiinlasi nende probleemide lahendamisel. Siin saalis tihti esitatud ühepoolsed vaated on minu arvates ohtlikud. Hiina valitsuse poliitikal vähemusrühmade suhtes on kindlasti ka puudused ja ebaõnnestumised. Samas näitab see ka tahet muutuda paljudes valdkondades paremaks. Seetõttu peaksime neile usaldusel põhineva - ja tõesti kriitilise - koostöö kaudu abiks olema.
Carl Bildt
nõukogu eesistuja. - Lugupeetud juhataja! Arvan, et tänane arutelu on tõesti kajastanud selle teema keerulisust. Siin on käsitletud teemasid alates Hiina erinevast süsteemist ja selle arengust, inimõiguste tähtsusest meie jaoks ja vajadusest aidata Hiinal areneda avatuma ühiskonna suunas ja inimõiguste paremast austamisest kuni Hiina vähemuste õigustega seotud probleemideni.
Kuid Hiina pole kahjuks maailmas ainulaadne nende probleemide ja vägivalla, selle etnilise vägivalla poolest, mida on Urumqi tänavatel viimastel päevadel nähtud. Etniline vägivald on alati halb. See tuleb hukka mõista ja saame vaid toetada neid, kes püüavad kõnealusesse olukorda inimõiguste austamisel põhinevat lepitust tuua, olles omaenda ajaloo kaudu teadlikud niisuguste teemade keerulisusest.
Härra Bütikofer viitas harmoonilise ühiskonna mõistele. Me kõik tahame areneda ja elada harmoonilises ühiskonnas ning peame selgelt vaatama, mida saame teha, et aidata Hiinal areneda sellise ühiskonna suunas, mida peavad harmooniliseks kõik Hiina kodanikud. Nad pole veel sinnani jõudnud. Tegelikult on seda vähesed ühiskonnad, kuid see on olnud üsna ilmne. Lubage mul aga märkida, et leidsin arutelu alguses härra Broki, härra Severini ja härra Watsoni avaldustes palju tarkust, mis võiks juhtida meie edasisi kaalutlusi oluliste suhete jätkamisel Hiinaga, mõistes nende suhete keerulisust igas mõõtmes.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 149)
Helmut Scholz  
kirjalikult. - (DE) Konflikti lahendus miljonitele uiguuridele Hiinas - dialoog, mitte hukkamõist. Kurdame veriste kokkupõrgete, surnute ja haavatute üle Xinjiangi Uiguurias. Politsei ja julgeolekujõudude tegevus oli ülemäärane ning kahjustas Hiina valitsuse kasvu ja stabiilsuse eesmärke. Samas on vale süüdistada Hiinat kultuurilises genotsiidis. Valitsus püüab saavutada tasakaalu vähemusrühmade autonoomsuse ja paljurahvuselise riigi moderniseerimise vahel. Ka meie partnerina saame toetada Hiina arengut demokraatia ja õigusriigi mõttes, arvestades seejuures selle riigi erilisi ajaloolisi, geograafilisi ja kultuurilisi aspekte. Kallutatud teave väldib dialoogi ja ei heasta ebapiisavalt inimõigusi tagavat poliitikat. Hiina koos USA ja Venemaaga on Euroopa tähtis partner. Finantskriisist jagusaamine, vaesusega võitlemine, kliimamuutuste peatamine, energiajulgeoleku ja veevarustuse tagamine on kõik eesmärgid, mida ei saa saavutada ilma Hiina Rahvavabariigi jõupingutusteta. Enamikku uiguure jahmatasid eelmise nädala sündmused ning eelkõige tahavad nad elada jälle rahus. Hiina valitsus teab, et seda konflikti ei saa lahendada vägivallaga. Saame toetada han-hiinlaste ja uiguuride ning muude vähemusrühmade vahelist dialoogi, selle asemel et jätkata oma aastakümnepikkust väljastpoolt vahelesegamist oma sobimatute meetoditega. Struktureeritud dialoogi loomine eesmärgiga arendada õigusriiki Hiinas on Euroopa Parlamendi jaoks tähtsam ülesanne.
