ELi ühise ümberasustamisprogrammi loomine (arutelu)
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on arutelu järgmistel teemadel:
suuliselt vastatav küsimus, mille esitas nõukogule ELi ühise ümberasustamisprogrammi loomise kohta fraktsiooni GUE/NGL nimel Rui Tavares - B7-0205/2011),
suuliselt vastatav küsimus, mille esitasid nõukogule ELi ühise pagulaste ümberasustamisprogrammi loomise kohta fraktsiooni ALDE nimel Nadja Hirsch, Sophia in 't Veld, Sonia Alfano ja Nathalie Griesbeck - B7-0206/2011),
suuliselt vastatav küsimus, mille esitasid nõukogule ELi ühise ümberasustamisprogrammi loomise kohta fraktsiooni PPE nimel Manfred Weber, Simon Busuttil ja Georgios Papanikolaou - B7-0208/2011).
Rui Tavares
Lugupeetud juhataja! Pagulased on tõenäoliselt kõige kaitsetum inimrühm maailmas ja neist omakorda on kõige kaitsetumad need, kes ei saa naasta kodumaale ega jääda ka transiidiriiki. ÜRO pagulaste ülemvoliniku hinnangul on niisuguste pagulaste arv igal aastal 200 000. Teame, et pooled neist asustatakse ümber Ameerika Ühendriikidesse ja teistesse osalejatesse ning et Euroopa osakaal on liialt väike - sinna asustatakse ümber vaid 4500 inimest aastas.
Seepärast nõustume kõik, et pagulaste traagiline olukord on kiireloomuline ja eluliselt tähtis küsimus. Kui tähtis see on? Nõukogu vastas juba ise sellele küsimusele. Eesistujariik Rootsi rääkis aastas 100 000 pagulase ümberasustamisest ning eesistujariigi Belgia esindaja ütles nende eesistumisperioodi lõpus - peaminister Yves Leterme oli siin parlamendis -, et pagulased on ELi olemuse kuvand. Vabandage, et ma nii ütlen, aga ajaloolisel põhjusel on pagulased olulised ka eesistujariigi Ungari jaoks, sest just Ungari jaoks tegi rahvusvaheline kogukond 1956. aastal ühiseid jõupingutusi, et tuhandeid pagulasi ümber asustada.
Kuid lõppkokkuvõttes - kui kiireloomulist lahendust vajab pagulaste traagiline olukord? Selle küsimuse peame aga kahjuks esitama nõukogule. Kui tähtis on pagulaste küsimus nõukogu jaoks? Kas see on piisavalt kiireloomuline, et allkirjastada lõpuks vajalik dokument? Aasta tagasi andis Euroopa Parlament poolthääle kahele raportile, millest ühe aluseks oli Euroopa Pagulasfondi käsitlev kaasotsustamise teel menetletav ettepanek. Valdav enamik meist - alates Kreeka kommunistidest kuni Briti konservatiivideni - oli olulistes põhimõtetes üksmeelel. Meie tegime oma kodutöö ära. Aasta hiljem aga ootame endiselt nõukogu järel. Kaasotsustamismenetlusest on saanud kaasotsustamatuse menetlus. See kaasotsustamatuse menetlus oleks naeruväärne, kui see poleks asjaomaste inimeste jaoks nii traagiline.
Vastuvõetud raport hõlmas erakorralisi meetmeid, mida võetakse lisaks komisjoni iga-aastastele prioriteetidele. Tegime seda, sest teame, et humanitaarkriis võib puhkeda igal ajal. Üks kriis vallandus äsja Põhja-Aafrikas - meie ukselävel - ning need meie erakorralised meetmed ei ole rakendamiseks valmis. Need ei ole valmis, sest nõukogu ei ole kahjuks seda kaasotsustamismenetlust lõpule viinud.
Meil oleks kohe pärast selle lõpuleviimist olnud peale erakorraliste meetmete ka lisaraha riikide jaoks, kes soovivad alustada ümberasustamist, ning konkreetsed prioriteetide kategooriad, mida liikmesriigid hakkaksid kasutama. Samuti oleks meil olnud olemas kõik, mida hõlmas algatusraport: kvaliteet ja kiirus ning Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiameti raames loodud ümberasustamisüksus.
Nõukogu liikmed - juhataja, ma lõpetan kohe -, te olete kaasseadusandjad. Me ei ütle nõukogule, kuidas õigust luua, kuid niisugune sahtlist välja võetud veto ei aita kedagi, eriti mitte suurendada institutsioonide usaldusväärsust.
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Nadja Hirsch
Lugupeetud juhataja! Oleme ümberasustamisprogrammiga väga tõhusalt tööd teinud ning näinud sellega palju vaeva, jättes kõrvale fraktsioonidevahelised erimeelsused. Soovisime ühiselt edastada selge sõnumi selles küsimuses. Seadsime selle endale esmatähtsaks ülesandeks lihtsalt seepärast, et tegemist on väga olulise küsimusega - kaalul on inimeste elu.
Sellegipoolest näitavad Põhja-Aafrika olukord ja praegused sündmused seda, et oleme taas sunnitud saavutama tulemused topeltkiirusel. Oleme kaotanud juba ühe aasta. Oleme kasutanud aega parimal viisil, et tekitada ühiskondlikku ja sotsiaalset arutelu, sest lõppkokkuvõttes vajame ka liikmesriikide, kohalike asutuste ja kohaliku elanikkonna toetust, kui see programm kehtestatakse ka uutes liikmesriikides. Seda arutelu ja järk-järgult tekkinud ühiskondlikku üksmeelt ei saa lasta raisku minna vaid sellepärast, et nõukogu ja teised olulised osalejad ei suuda kokku leppida ja on jõudnud ummikseisu. See küsimus on selleks liialt tähtis. Algatasime selle arutelu ning oma liberaalseid põhimõtteid järgides tahame selle küsimuse muuta tõeliseks prioriteediks.
Usun, et kõik Euroopa Parlamendi fraktsioonid on üksmeelel. Andsime teada oma seisukoha ja ootame nüüd, et nõukogu seaks selge kursi, mis võimaldaks selle küsimuse võtta päevakorda, ning et liikmesriigid, kes ei ole seni tegutsenud kuigi innukalt, leiaksid motivatsiooni ja võtaksid samuti sellest osa. Arutelude ajal saadud tagasiside näitab, et nad on selleks valmis. Seepärast palub Euroopa Demokraatide ja Liberaalide Liidu fraktsioon - ehkki arvan, et võin rääkida kõikide osalenud fraktsioonide nimel, sest koostöötase oli tõesti hea -, et seda küsimust tõepoolest tähtsustataks ning et ulatuslikku arutelu, mille saavutasime ühiskondlikul tasandil, edendataks, mitte ei pidurdataks sellega, et seda ikka ja jälle edasi lükatakse.
Georgios Papanikolaou
Lugupeetud juhataja! Soovin kolleegide öeldule lisada mõne sõna. Lugupeetud minister, peaaegu aasta pärast seda, kui Euroopa Parlament võttis vastu resolutsioonid, millega ta nägi palju vaeva, saadeti just sellel põhjusel Süüriasse missioon ning me püüdsime julgustada võimalikult paljusid liikmesriike osalema ümberasustamisprogrammis, kuid sellele vaatamata ei ole me midagi ära teinud. Isegi kui nõukogul on vormilisi probleeme, mille lahendamisse tuleb kaasata ka Euroopa Parlament, oleme siin, et neid lahendusi otsida. See on meie eesmärk.
Me räägime küll selle programmi inimmõõtmest, kuid ühtlasi ka Euroopa vahendist, mille abil ta saab oma välispoliitikat veelgi tõhusamalt ellu viia. Kas see ei oleks praegu mitte oluline vahend paruness Ashtoni jaoks, kui ta oleks Põhja-Aafrikas ja saaks rääkida programmist, mille kohta me otsuse langetasime?
Ilmselgelt me räägime üleilmsetest vajadustest. Samal ajal peame kahtlemata mõistma, et probleem on nüüd meie ukse all. Euroopat on kutsutud üles täitma Vahemere piirkonnas juhtrolli. Lugupeetud minister, peame alustama seda programmi, seda jõuliselt edendama ning 2013. aasta järgsete eelarvevahendite üle peetavatel läbirääkimistel mõistma, et sellele programmile on ette nähtud vahendid kuni 2013. aastani ja et kui me veel aega raiskame, ei saa me neid enam kasutada.
Minister, lubage mul lõpetuseks tuletada teile meelde ettepanekut, mille me toona tegime ja millele meie, Euroopa Rahvapartei (kristlike demokraatide) fraktsiooni liikmed, ikka ja jälle viitame, nimelt pagulaste ümberjagamise programmi. Minister, me ei saa endale lubada järjekordset Lampedusa juhtumit, et mõista, kui vajalik on see algatus ning et me peame seda täiel jõul edendama.
(Aplaus)
Enikő Győri
Lugupeetud juhataja, austatud parlamendiliikmed! Euroopa Parlament esitas Euroopa Ülemkogule kolm küsimust pagulaste ümberasustamise kohta. Tänan neid kolme küsimuse esitajat üksikasjalike põhjenduste eest, mille ajel nad need küsimused koostasid. Kõik kolm küsimust olid seotud Euroopa Komisjoni ettepanekuga, millega tahetakse muuta aastateks 2008-2013 loodud Euroopa Pagulasfondi käsitlevat otsust seoses ELi ühise ümberasustamisprogrammi loomisega. Usun, et see arutelu näitab, kui sügavas mures on Euroopa Parlament enim abi vajavate inimeste saatuse pärast. Seetõttu soovin kõigepealt tänada austatud parlamendiliikmeid, et nad pööravad nii palju tähelepanu pagulaste olukorra lahendamisele. Nagu Rui Tavareski märkis, olen pärit Ungarist. Arvestades 1956. aasta revolutsiooni pärandit, on eesistujariigil Ungaril seega moraalne kohustus saavutada ELi ühise ümberasustamisprogrammi valdkonnas edusamme.
Põhja-Aafrika kriis, millele mitu sõnavõtjat osutas, on toonud esile vajaduse luua hästi toimiv ja ühtne Euroopa varjupaigasüsteem. Nõustun Euroopa Parlamendi seisukohaga, et EL peab vastutama pagulaste olukorra lahendamise eest, kui soovib humanitaarabi andmisel hoida oma juhtrolli. Lubage mul anda teile värskeimat teavet selle kohta, milline on praegu pagulaste olukord Liibüa piiril. Külastasin Tuneesia ja Liibüa piiriala märtsi alguses. Sel ajal saabus sinna tunnis tuhat pagulast, kellest enamik oli võõrtöötajad, kelle jaoks oli kõige põletavam küsimus see, kuidas leida võimalus pääseda tagasi koju. Olukord oli kõige raskem neil, kellel ei olnud mitte mingisuguseid dokumente. Rahvusvahelised abiorganisatsioonid hoolitsesid kohapeal nende eest. Nende arv kasvas ja nende tagasisaatmise küsimust ei olnud võimalik lahendada. Seepärast tuleb sellise juhtumi puhul arvestada kindlasti ümberasustamise võimalusega. Täna, õigemini alates eilsest viibib Ungari välisminister János Martonyi teisel pool - Liibüa ja Egiptuse piiril. Tema külaskäigu peamine eesmärk on pagulaste olukorraga tutvumine. Ta kohtas piiril Egiptuse ametnikke. Sealne olukord on nüüd muutunud. Piiri selles osas ei ole pagulaste väljavoolu Liibüast kolm päeva olnud.
Praegu on umbes 200 inimest, kes oleks vaja kaasata ümberasustamisprogrammi. Teisi seni saabunud inimesi evakueerivad - teisiti öeldes aitavad neil koju naasta - Egiptuse ametivõimud ja seda muuseas ELi liikmesriikide abiga. Lisaks kohtus välisminister Martonyi Benghazi Rahvusliku Üleminekunõukogu välisministri ning ka Egiptuse siseministriga just selleks, et saada ülevaade pagulaste olukorrast. Mis puudutab Euroopa ühist varjupaigapoliitikat, siis soovin rõhutada, et teeme kõik endast oleneva, et luua ühine poliitika ja süsteem, mis põhineks pagulasseisundit käsitleva 1951. aasta Genfi konventsiooni ja teiste asjaomaste rahvusvaheliste konventsioonide täielikul kohaldamisel ja mis oleks kooskõlas kohustustega, mille Euroopa Ülemkogu võttis Stockholmi programmiga. Eesistujariik Ungari on seadnud endale eesmärgiks pagulasi käsitlevate meetmete edendamise. Seda näitab ka asjaolu, et oleme eelmisel nädalal liikmesriikide antud volituste alusel valmis alustama mitteametlikke kolmepoolseid läbirääkimisi varjupaiga miinimumnõuete direktiivi teemal niipea kui võimalik, et saavutada tähtaeg, milleks on 2012. aasta.
Tänan teid veel kord jaanuaris toimunud arutelu eest, mida ma sellel teemal juhtisin. Ka siis vastasin parlamendiliikmete küsimustele. Soovin rõhutada veel seda, et nõukogu mõistab, kui oluline on ümberasustamine kui püsiv lahendus pagulaste jaoks, ning väljendab seega heameelt otsuse ettepaneku üle luua ELi ühine ümberasustamisprogramm ja sellega seotud komisjoni teatise üle, mille komisjon esitas 2009. aasta septembris. Need ettepanekud said alguse kokkuleppest, mille Euroopa Ülemkogu saavutas Euroopa sisserände- ja varjupaigapakti suhtes 2008. aasta septembris. Selle kohaselt võib ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ameti kaitse all olevaid isikuid ELi territooriumile ümber asustada praegu vaid vabatahtlikkuse alusel.
Konkreetse näitena tooksin esile nõukogu 2008. aasta juuli ja novembri järeldused, milles ELi liikmesriigid võtsid kohustuseks asustada oma territooriumile ümber Iraagi pagulasi, või õigemini me julgustasime neid järeldustes seda tegema. 2009. aasta septembris hakkas nõukogu uurima põhjalikult ettepanekut muuta Euroopa Pagulasfondi käsitlevat otsust. 2010. aasta esimesel poolel toimusid Euroopa Parlamendiga mitmel korral mitteametlikud kohtumised. Liikmesriigid näitasid üles paindlikkust ja võtsid vastu peaaegu kõik Euroopa Parlamendi ettepanekud, et saavutada ühine eesmärk - luua komisjoni ettepaneku kohaselt parem ja paindlikum süsteem. Nagu austatud parlamendiliikmed oma küsimustes õigesti esile tõid, saavutasid Euroopa Ülemkogu ja Euroopa Parlament eespool nimetatud mitteametlike kohtumiste tulemusel kokkuleppe otsuse poliitilise sisu suhtes. Ülemkogu toetas näiteks Euroopa Parlamendi ühte olulisimat ettepanekut, nimelt seda, et loodaks mehhanism, mis julgustaks uuemaid liikmesriike liituma ühise ümberasustamisprogrammiga, kasutades selleks muu hulgas rahalisi vahendeid. Ülemkogu ei saanud aga toetada Euroopa Parlamendi ettepanekut, milles oli öeldud, et ELi iga-aastaste ühiste ümberasustamise valdkonna prioriteetide vastuvõtmine toimub kooskõlas aluslepingu artikliga 290 delegeeritud õigusaktidega seotud menetluse kohaldamise abil.
Ülemkogu ja komisjoni seisukoht on selles asjas ühesugune. Üldprogrammi "Solidaarsus ja rändevoogude juhtimine” rakendamise programmiperiood kehtestab ranged tähtajad ning tõhusa kavandamise saab tagada rakendusaktide kaudu. Peale selle nõustus ülemkogu komisjoni seisukohaga, et iga-aastaste ümberasustamise valdkonna prioriteetide kindlaksmääramisel saab olla vaid rakenduslik olemus, sest kahtlemata tähendab see seda, et otsuse üksikasjalikke eeskirju kohaldatakse konkreetsetele olukordadele. Kahetsusväärne on see, et nõukogu ja Euroopa Parlament ei saavutanud ettepaneku suhtes kokkulepet niisugusel tasandil, mis võimaldaks ELi ühiseid ümberasustamise valdkonna prioriteete määrata kindlaks igal aastal.
Meil tuleb aga meeles pidada, et ümberasustamise valdkonna meetmeid toetatakse ka praeguse, aastateks 2008-2013 ette nähtud Euroopa Pagulasfondi raames. See on tõsi, et väljapakutud muudatuste kohaselt saaksid liikmesriigid, kes osalevad ümberasustamisprogrammis esimest korda, veidi suuremat rahalist toetust, ning samuti oleks võimalus määrata igal aastal kindlaks ümberasustamiseks ette nähtud geograafilised piirkonnad ja ümberasustamist vajavad rahvused. Sellegipoolest on liikmesriikidel ka praegu õigus saada iga isiku eest, kes kuulub mõnda asjaomases otsuses sätestatud kategooriasse, kindlaksmääratud summa - 4000 eurot. Lisaks ei takista mitte miski liikmesriikidel, kes seni ei ole osalenud, alustada tegevust ümberasustamise valdkonnas praeguse programmi raames. Mul on hea meel teile teatada, et ka Ungari alustab järgmisel aastal selle programmi rakendamist ja on valmis osalema ümberasustamisprogrammis.
Ja viimaseks soovin rõhutada, et mõistagi on nõukogu valmis kaaluma kõiki ettepanekuid, mida on võimalik ellu viia, ning pakkuma välja seda teemat käsitlevatele vastuseta küsimustele lahendusi, mis on mõlemale poolele vastuvõetavad. Meie eesmärk on muuta kooskõlas komisjoni ettepanekuga praegune mehhanism veelgi paindlikumaks ja tõhusamaks. Soovin väga, et see ülitähtis teema ei langeks järjekordseks õigusliku tõlgendamise ohvriks. On palju teemasid, mille puhul valitseb otsustavates punktides rakendusakti ja delegeeritud õigusakti vahel ummikseis, ning soovin nende suhtes saavutada Ungari eesistumise ajal edusamme. Tänan teid väga.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
Lugupeetud juhataja! Usun, et kedagi ei üllata, kui ütlen veel kord, et solidaarsus pagulaste ja ümberasustatud isikutega peab olema ELi varjupaiga- ja sisserändepoliitika üks nurgakivi.
Küsimus ei seisne aga pelgalt solidaarsuse ülesnäitamises nõrgast ja ebasoodsast ühiskonnast pärit isikute suhtes, vaid see puudutab ka liikmesriike, millele avaldatakse nende geograafilise asukoha, kultuuri ja keele tõttu suurt survet.
Ehkki mõningates riikides on kaitset käsitlevate taotluste ja sisserändajate arv väike, on siiski palju riike, mis ei suuda omal jõul tulla toime survega, mida avaldatakse nende piirile iga päev.
Parlament võttis 2010. aasta mais vastu raportid, mis käsitlevad komisjoni teatist ELi ümberasustamisprogrammi kohta ja Euroopa Pagulasfondi muutmist, kuid me ootame ikka veel, et nõukogu viiks kaasotsustamismenetluse lõpule.
Katseprojektid, mida praegu kümnes liikmesriigis ellu viiakse, on vaid tilk vett meres ning meil on vaja veel väga palju teha.
Lõunapoolsetele liikmesriikidele avaldatakse suurt survet, eriti sellepärast, et Egiptuses ja Tuneesias algasid rahvaliikumised ning Liibüas sõda.
Lampedusal elab 5000 inimest, kuid sinna on alates konflikti algusest saabunud 6000 sisserändajat.
Nimetatud katseprojektidest ei piisa kaugeltki ning tõenäoliselt ei leevenda need kuigi palju survet, mida avaldatakse juba Itaaliale ja Maltale ning mis hakkab lähitulevikus mõjutama ka teisi Vahemere piirkonna riike.
EL peab aitama tervikuna neid riike. Nõukogu peab kõrvaldama tõkked, mis takistavad praegu ELi ümberasustamisprogrammi täielikku rakendamist, ning saama võitu vähemusest, kes seda blokeerib. Rahvaste suur ümberasustamine ja sisseränne mõjutavad kogu liitu, mitte ainult osa sellest.
Lugupeetud juhataja, ma lõpetan kohe. Eelmisel nädalal nõudsin, et Euroopa Parlamendi esindajad peavad minema Liibüa piirile, ning ma kordan seda nõuet. Sellest, et kümme kolleegi olid eelmisel nädalal Egiptuses, ei piisa - meil peab olema piisavalt võimekust, et hinnata ise humanitaarolukorda.
Claude Moraes
fraktsiooni S&D nimel. - Lugupeetud juhataja! Täna kuuleme siin saalis selgelt väga tugevat fraktsioonideülest nõuet, et nõukogu teeks kõik, mis võimalik, et pagulaste ümberasustamisprogrammi saaks hakata ellu viima.
Pagulaste ümberasustamine ei ole sama, mis koorma kandmine ühiselt. Ehkki me soovime, et ühine varjupaigasüsteem paraneks, tahame praegu, et kõrvaldataks tõkked, mis muudavad Euroopa ümberasustamissüsteemi vähe usaldusväärseks, sest selle raames kantakse kogu ELis hoolt vaid 4000 inimese eest, samal ajal kui Ameerika Ühendriikide ja Kanada puhul on see arv tunduvalt suurem. Ärgem unustagem, et enamik ümberasustatud inimestest maailmas läheb arenguriikidesse. Põhja-Aafrika sündmustest saadud õppetund näitab, et kõik need inimesed lähevad riikidesse, mis ei suuda selle koormaga toime tulla.
Nõukogul tuleb see olukord lahendada, et meil oleks usaldusväärne ümberasustamissüsteem. Me esitame täna õhtul nõukogule palve kõikide fraktsioonide nimel.
Nathalie Griesbeck
fraktsiooni ALDE nimel. - (FR) Lugupeetud juhataja, austatud minister! Esitan teile ühe arvu, ühe tähelepaneku ja ühe küsimuse. Arv: maailmas on rohkem kui kümme miljonit pagulast. Need on kaitsetud inimesed, sealhulgas naised, lapsed ja saatjata alaealised, kes on ohus. Tegemist on tõsise kriisiga, millele meil tuleb anda vastus, mis näitab meie pühendumust inimõigustele.
Tähelepanek: Euroopa Parlament andis oma nõusoleku aasta tagasi. Austatud minister, ühinen kolleegidega ja juhin teie tähelepanu Euroopa Parlamendi ulatuslikule üksmeelele selles küsimuses.
Küsimus: ma ei taha uskuda, et nõukogu oleks küüniline ja kasutaks menetluses ära asjaolu, et esimesele lugemisele ei kohaldata lõpptähtaega eesmärgiga tõkestada kaasotsustamismenetlust. Kuidas on niisiis asjad erakorralise ümberasustamisega? Minister, see ei saa oodata kuni 2012. aastani.
Kutsun liikmesriike üles lõpetama niisugune kahepalgelisus, st nad küll võtavad oma sõnavõttudes otsustava ja järjepideva seisukoha, kuid kui õigusraamistik hakkab kuju võtma, kaitsevad nad vastupidiseid seisukohti. Vähemasti selline mulje jääb. Õigusraamistik peab vastama meie tänapäevase maailma kiireloomulistele vajadustele.
Timothy Kirkhope
fraktsiooni ECR nimel. - Lugupeetud juhataja! Räägin Ühendkuningriigi endise sisserändeministrina. Kahtlemata on haavatavate ja tõelist varjupaika vajavate inimeste kaitsmine - eriti kui arvestada hiljutisi sündmusi maailmas - siinse parlamendi jaoks väga oluline prioriteet ning loodan, et nõukogu jaoks on see veelgi tähtsam.
Nagu teisedki liikmesriigid, on ka Ühendkuningriik täitnud oma osa ja asustanud riikliku ümberasustamisprogrammi raames pagulasi ümber, kuid on väga tähtis, et me arutaksime kooskõlastatult, koostöövalmilt ja avameelselt, kuidas saaksime aidata sobitada enim abi vajavad inimesed nende liikmesriikide olukorraga, mis on riiklike prioriteetide tõttu juba üle koormatud. Olen aga ettevaatlik, sest selle valdkonna programmid ei tohiks vähendada liikmesriikide õigust määrata ise oma poliitikat.
Peale selle on vaja, et Euroopa Parlament ja nõukogu teeksid koostööd ja suhtleksid omavahel ning et nõukogu tegutseks rohkem ja otsustavamalt. Soovin saada kinnitust selle kohta, et ta teavitab siinset parlamenti korrapäraselt oma edasisest tegevusest ning sellest, kas ja kuidas muudavad Põhja-Aafrika hiljutised sündmused protsessi ja selle kiirust. Soovin teada, kas koormuse suurenemise tõttu tehakse tulevikus ettepanek kehtestada liikmesriikidele pagulaste ümberasustamiseks kohustuslikud kvoodid. Nõukogu, palun hakkame sellega juba pihta.
Franziska Keller
fraktsiooni Verts/ALE nimel. - Lugupeetud juhataja! Ümberasustamisvõimalus on pagulastega tegelemisel tähtis vahend. Muud riigid, näiteks USA, asustavad igal aastal oma territooriumile ümber tuhandeid pagulasi. Ümberasustamisvõimalus on ette nähtud nende inimeste jaoks, kes ei ole jõudnud või ei ole püüdnud jõuda veel ELi, et siin varjupaika taotleda, ning seega peaks see olema suurepärane vahend nende riigijuhtide jaoks, kes räägivad pidevalt, et meil tuleb rände küsimust käsitleda selle päritoluriigis enne, kui sisserändajad jõuavad ELi.
Kuid ELi asemel võtavad suurel hulgal pagulasi vastu riigid, mis on tunduvalt vaesemad kui ükski ELi liikmesriik, näiteks Pakistan ja Süüria. Nendel riikidel puuduvad aga vastuvõtmiseks vajalikud vahendid ja seega peavad paljud pagulased elama lubamatutes tingimustes. Siinjuures saab EL aidata ja peabki aitama. Iraagi pagulaste ümberasustamine ELi on näidanud, et see toimib. Vastuvõetud Iraagi pagulaste arv on aga naeruväärselt väike.
Paljud rahvusvaheliselt tuntumad pagulasrühmad vajavad õiglast võimalust uueks eluks ning minu jaoks on see uskumatu, et nõukogu ja komisjon püüavad Euroopa Parlamenti takistada tema parlamentaarseid õigusi teostamast. Minu jaoks on vastuvõetamatu see, kui te ütlete, et me pidurdame protsessi - just meie püüamegi rakendada oma tavapäraseid parlamentaarseid õigusi. Arvan, et just teie nõukogus püüate seda pidurdada sellega, et ei anna meile neid õigusi. See ei ole mitte ainult meie õigus, vaid ka meie kohustus Euroopa inimeste valitud esindajatena.
Soovin teada, milline on teie tegelik ja täpne ajakava, et lahendada probleemid, mille taha te olete takerdunud. Kas te seate isiklikuks kohustuseks võtta see küsimus päevakorda võimalikult kiiresti? Me kaotame iga päevaga aega.
On ka muid vahendeid, mis oleksid suureks abiks praeguses olukorras. Kui me käsitleme Põhja-Aafrika olukorda, võib ümberasustamine olla oluline lahendus ka pikaajalises plaanis, kuid meil on ka muid vahendeid, mida praegu ei kasutata. Näiteks on meil direktiiv ajutise kaitse andmiseks ja pagulaste ELi-siseseks jaotamiseks. Need vahendid on meil olemas, kuid neid ei kasutata. Seepärast jääb mulle mulje, et liikmesriigid ei taha kaitsta inimõigusi ning et kui küsimus seisneb rahvusvahelises kaitses, siis nad kardavad. Soovin teada, kuidas on teil kavas kehtestada ühine varjupaigasüsteem 2012. aastaks, sest minu arvates on selleks juba liiga hilja.
Csanád Szegedi
(HU) Lugupeetud juhataja, head kolleegid! Kui me räägime nendel päevadel sisserändest, analüüsime kõigepealt olukorda Põhja-Aafrikas. See on küll väga hea, et Põhja-Aafrika inimesed on saanud tunda demokraatia tuult, kuid samal ajal on kahetsusväärne, et nendel päevadel - isegi nendel tundidel - surevad naised, lapsed ja teised süütud tsiviilelanikud massiliselt. Pean aga lisama, et see on vaid lühiajaline mõju. Rände tõeliselt halb mõju avaldub alles pikaajalises plaanis. Arvestagem lihtsat tõsiasja, et viimastel päevadel on Liibüast pagenud peaaegu pool miljonit inimest. Nende ümberasustamise teeb eriti keeruliseks asjaolu, et Lääne-Euroopa on täis. Ida-Euroopas teeb aga lisasisserändajate vastuvõtmise raskeks romade ülekaal ja etniline suhe. Lääne-Euroopas kehtib see Sahara-tagusest Aafrikast või araabia maadest pärit inimeste kohta.
Esitagem aga endale järgmine küsimus: mis siis, kui me asustaksime need sisserändajad Euroopasse? Mis peale seda juhtub? Kes annab neile töökoha? Kuidas on lood sotsiaalsete pingetega? Aga usuliste, rahvuslike ja kultuuriliste pingetega? Praegu on naeruväärne asustada Euroopasse sunniviisiliselt veel rohkem sisserändajaid. Ja põhjus, miks see protsess, see liberaalne struktuur, on seiskunud, seisneb selles, et rände kontseptsioon on täiesti puudulik. Liberaalse maailmavaatega parlamendiliikmed võiksid mõelda hetkeks sellele, kui vähe on teid siin saalis teie jaoks nii tähtsa teema arutelul. Miks on siin kohal liberaalide fraktsioonist vaid üks või kaks liiget? Häbi peaks teil olema! Ärge lootkegi, et saavutate oma eesmärgid, kui te täiskogu istungitest nii loiult osa võtate. Kasutada tuleks hoopis Euroopa Pagulasfondi, et luua Põhja-Aafrika inimestele ja teistele pagulastele nende päritoluriikides kohapeal võimalused toimetulekuks ning anda Euroopa inimestele tagasi nende väärikus ja töö. Tänan teid väga.
Carlos Coelho
(PT) Lugupeetud juhataja! Mul oli väga hea meel kuulda, et nõukogu eesistuja rõhutas pagulaste ja ümberasustamisprogrammi tähtsust. ÜRO pagulaste ülemvoliniku andmed on selged: me räägime igal aastal miljonitest pagulastest ja rohkem kui 200 000 inimesest, kes vajavad ümberasustamisprogramme.
Meid ümbritsevas maailmas valitseb humanitaarhädaolukord - praegu enam mitte ainult Afganistanis, Somaalias ja Kongos, vaid ka Egiptuses, Liibüas ja paljudes muudes riikides. Kuid peale humanitaarhädaolukorra on meil - nagu kolleeg Papanikolaou meile meelde tuletas - kasutamata eelarvevahendid, sest neid programme pole heaks kiidetud.
Austatud minister, selline on olukord. Mul oli hea meel kuulda, kui te ütlesite, et õigusküsimused ei halva seda protsessi. Tõsi on aga see, et see protsess on halvatud ja paljuski õiguslikel põhjustel. Tegemist on kaasotsustamismenetlusega, kuid me ei ole näinud, et nõukogu oleks Euroopa Parlamendi lahenduste vastu. Rui Tavares koostas suurepärase raporti ning me ei ole näinud ühtegi nõukogu ettepanekut, mis oleks vastuolus ümberasustamisprogrammi väljatöötatud mudeliga. Näeme vaid seda, et nõukogu tegevust takistavad õiguslikud küsimused, ning seda ei tohi lasta juhtuda. Rui Tavares esitas selle arutelu alguses väga olulise küsimuse prioriteetide teadmise ja selle kohta, kas pagulaste ümberasustamine on eesistujariigi ja nõukogu jaoks tähtis või mitte.
Meil on tunne, et tegelikult see ei ole tähtis. Liikmesriigid kohtuvad homme ülemkogu raames ning pärast seda - me juba teame selle ülemkogu väljapakutud järeldusi - lükatakse rändevoogude küsimust käsitlev eelnõu edasi juulis toimuva ülemkoguni. Lugupeetud minister, soovime, et te võtaksite siit kaasa soovituse, mille kohaselt ei palu Euroopa Parlament nõukogul mitte viivitada, vaid langetada otsus.
Sylvie Guillaume
(FR) Austatud minister, head kolleegid! Arvestades Liibüa humanitaarkriisi, on täna olulisem kui kunagi varem, et Euroopal oleks ümberasustamise jaoks vahend, mille alusel tegevust kooskõlastada.
Ehkki ÜRO pagulaste ülemvolinik kutsus 1. märtsil rahvusvahelist üldsust üles osalema kiireloomulises ümberasustamises, ei ole seni ükski liikmesriik andnud teada oma kavatsusest sellest osa võtta. Vaid Itaalia väljendas heameelt, et 58 Eritrea elanikku evakueeriti kiiresti Tripolist, kuid ma kuulsin, et on olemas programm või ettepanek Liibüasse lõksu jäänud 4000 inimese ümberasustamiseks. Ma sooviksin selle kohta rohkem teada saada.
ELi vastutus selles valdkonnas ei luba tõepoolest tegevusetult pealt vaadata. Peame näitama üles suuremat solidaarsust nende riikide ja sealsete elanikega. Tuneesia ja Egiptus nõustusid avama oma piirid Liibüa põgenikele. Euroopa peab neid toetama ning täitma oma osa pagulaste kaitsmiseks tehtavates rahvusvahelistes jõupingutustes.
Peale Liibüa kiireloomulise humanitaarkriisi on ELil veel palju probleeme, millega tal tuleb seoses ümberasustamisega vastamisi seista. Nimetan kolme neist.
Esiteks peab EL tegema tööd suuremeelsema ümberasustamispoliitika nimel, et aidata neid, kelle jaoks on ümberasustamine viimane abinõu. Sellega seoses peaksime kõik meeles pidama, et 2009. aastal asustati maailmas ümber ligikaudu 85 000 pagulast, kuid vaid 8,4% neist asustati ümber ELi liikmesriikidesse.
Peale koguselise eesmärgi peaks usaldusväärne ELi ümberasustamispoliitika tagama, et enne kandidaatide ümberasustamist valmistutaks selleks põhjalikult, arvestades sealjuures kõige kaitsetumaid ning vastuvõtjariigi vastuvõtmise kvaliteeti ja lõimumisvõimalusi.
Ja viimaseks, kuni Euroopa ümberasustamisprogramm täiendab riiklikke varjupaigasüsteeme, peaks ta - nagu Euroopa Parlament juba 2010. aastal oma seisukoha selgeks tegi - põhinema liikmesriikide erinevatel kogemustel ja tulemustel ning selle nimel tuleb teha tihedamat koostööd.
Anna Rosbach
(DA) Lugupeetud juhataja! Pagulased on praegu liikumas kõikjal maailmas. See on osaliselt sõdade ja rahutuste, osaliselt loodusõnnetuste tagajärg. Need inimesed otsivad ajutist varjupaika. Valdav enamik neist läheb tagasi oma kodumaale, kuid ligikaudu 200 000 inimest tuleb asustada ümber mujale maailmas. Olud muutuvad aga pidevalt ning Põhja-Aafrika rahutuste ja sõdade tõttu avaldavad tuhanded pagulased Euroopa lõunapiirile nüüd järjest suuremat survet. Liikmesriikide võime neid inimesi vastu võtta on väga erinev.
Seepärast küsin, kas nõukogu võib meile öelda, kui suurt osa pagulaste voogudest saab kaasata ümberasustamisprogrammi. See programm suurendab ELi pädevust pagulasi ja varjupaika käsitlevas valdkonnas. Minu arvates on see probleemne. Nagu teised parlamendiliikmed, kes küsimusi esitasid, soovin ka mina teada, kas nõukogu võiks vastuseks küsimusele, kas ta on ELi ühise ümberasustamisprogrammi poolt või vastu, esitada meile ajakava.
Carmen Romero López
(ES) Lugupeetud juhataja, head kolleegid! Probleem, mida me arutame, käsitleb selgelt avalikku arvamust.
Kuidas me veename liikmesriike, et ühine ümberasustamispoliitika on parem? Kui liikmesriik tahab säilitada suveräänsuse selles valdkonnas, siis see ei takista kehtestamast ELi poliitikat, mis näeb ette mõningad prioriteedid. Samuti ei takista see kajastamast asjaomaseid meetmeid Euroopa Pagulasfondi toetustes.
Seepärast on hädavajalik pääseda seda küsimust puudutavast ummikseisust, sest võimalikke lahendusi on palju. Võib-olla peaks nõukogu seda kaaluma.
Kui liikmesriigid saavad Euroopa Pagulasfondist tingimusteta toetust, ei teki kunagi ühist ümberasustamispoliitikat.
Seepärast on ühine varjupaigapoliitika lahendamata küsimus, mida ei saa kõrvale heita. Kui me ei püüa leida ühist strateegiat, siis tegutseme ebaintelligentselt ja omakasupüüdlikult ning niisugune reageerimata jätmine muudab olukorra iga päevaga järjest halvemaks.
Küsimus ei seisne pelgalt väärtustes, vaid selles, et kooskõlastamise ja ühise solidaarsuse puudumine läheb liikmesriikidele kallimaks maksma.
Monika Flašíková Beňová
- (SK) Lugupeetud juhataja! Peaaegu aasta tagasi ütlesin siin täiskogu ees, et vähem kui pooltel ELi liikmesriikidel on kolmandatest riikidest pärit pagulaste jaoks ametlik ümberasustamisprogramm.
Need programmid ei ole hästi kooskõlastatud. Et liikmesriikidevaheline kooskõlastatus ja koostöö on väike, on ümberasustamisega seotud kulud ebaproportsionaalselt suured. Tõsi on see, et arvestades piisavat poliitilist tahet, oleme endiselt suutelised looma tõhusa, õiglase ja ühtse ümberasustamisprogrammi. Selleks tuleks peale programmi luua ka konkreetne fond pagulaste ümberasustamiseks liitu. Selle paketi raames saaks rahastada ümberasustamisprogrammide loomist nendes liikmesriikides, kus neid veel ei ole, ning kooskõlastada tegevust kesksel tasandil.
Ehkki me oleme neid asjaolusid kaua aega teadnud ja kuigi Euroopa Parlamendi, komisjoni ja nõukogu vahel on valitsenud üksmeel vähemalt aasta, ei ole lõplikku otsust veel tehtud. Seepärast soovin ühineda kolleegide üleskutsega, et nõukogu seaks kaasotsustamisprotsessi lõpuleviimise selles valdkonnas esmatähtsaks ülesandeks.
Ilda Figueiredo
(PT) Lugupeetud juhataja! Oleme väga mures humanitaarolukorra pärast, mis puudutab pagulasi, s.t neid, kes põgenevad sõdade, relvastatud konfliktide, nälja, ärakasutamise ja vaesuse eest, aga ka inimkaubanduse ohvriks langenud naisi ja lapsi. Solidaarsuse ülesnäitamine nende suhtes on keskne küsimus, mis nõuab konkreetseid meetmeid seoses pagulaste abistamise või nende riikide toetamisega, mis oma geograafilise läheduse tõttu on pagulaste peamine sihtkoht.
Lähis-Ida sõdadele lisandunud hiljutised konfliktid Põhja-Aafrika riikides on niigi väga rasket olukorda veelgi halvendanud. Seepärast on vaja tõhusaid ja kiireloomulisi meetmeid, mis võimaldaksid asustada pagulasi ümber ja pakkuda neile korralikku elamist, mida nad väärivad. Me ei saa oodata jätkuvalt otsuseid, mille vastuvõtmine venib, samal ajal kui tuhanded inimesed koputavad iga päev meie uksele, ilma et nad saaksid vastust, millele neil on õigus.
Kinga Gál
(HU) Lugupeetud juhataja, austatud minister! Nagu te ütlesite, näitasid viimaste nädalate sündmused kõige paremini, kuidas pagulasi käsitlevad küsimused võivad muutuda Euroopas igal hetkel tõsiseks ja päevakajaliseks, ning seda nägime ka meie. Samuti on üsna selge, et EL ei ole valmis hädaolukorraks, suuremaks pagulaste laineks ega selleks, et pakkuda pagulaste olukorrale strateegilist lahendust. Seetõttu on ümberasustamisvõimalus meie jaoks üks olulisemaid vahendeid. Mõistagi tuleks oodata ka suuremat solidaarsust ja paremat kooskõlastatust. Nagu siin arutelus aga juba öeldi, eeldab see valdkond ühiskondlikku konsensust. Meil kõigil ja ka liikmesriikidel on selle nimel vaja veel palju teha. Sellegipoolest on meil hea meel, et eesistujariik Ungari ei kavatse tekitada õiguslikke tõkkeid ning näitab selle küsimuse lahendamisel üles avatust ja pühendumist.
Franz Obermayr
(DE) Lugupeetud juhataja! Väike, elitaarne, poliitiliselt korrektne rühm inimesi usub ilmselgelt, et meil ei ole veel Euroopas piisavalt pagulasi ja et Euroopa Pagulasfondi tuleks kasutada selleks, et tuua ELi need, kes on põgenenud juba naaberriiki, sest siin on kõrgem elatustase. Niisugune käsitlusviis on täiesti asjakohatu, kui me arvestame, et sajad tuhanded Põhja-Aafrika pagulased on juba Euroopasse tulnud ja et Lampedusa saar on juba niigi viimase piirini ülerahvastatud.
Parem võimalus oleks asustada pagulased nende kodumaale lähemal asuvasse kultuurikeskkonda, mis oleks neile võimalikult tuttav, näiteks Egiptusesse ja Tuneesiasse. See hoiaks ära Euroopas lõimumisprobleemid. Demokraatlike muutuste järel peaksid need kaks riiki kuuluma nüüd samuti pagulaste jaoks turvaliste kolmandate riikide hulka ning just sinna peaksime suunama kontrollitava ja jätkusuutliku struktuuriabi.
Enikő Győri
nõukogu eesistuja. - (HU) Lugupeetud juhataja, austatud parlamendiliikmed! Ka mina püüan anda põhiteemadele konkreetsed vastused. Vaadakem kõigepealt ELi käsitlevaid andmeid, sest paljud teist siin ütlesid, et me ei ole nii suuremeelsed kui Ameerika Ühendriigid ja teised riigid. Mina nii ei arva. ELi ümber asustatud pagulaste koguarv on aastate arvestuses tõepoolest väiksem kui USA, Kanada ja Austraalia samad näitajad. Ja ehkki nõukogu on täiesti nõus, et ümberasustamine on jätkuvalt vahend, mis tagab pagulaste olukorrale püsiva lahenduse, tuleb meil meeles pidada, et ELile esitatavate kiireloomuliste varjupaigataotluste arv on tunduvalt suurem kui maailma teiste piirkondade puhul. ÜRO pagulaste ülemvoliniku avaldatud andmete kohaselt võtsid 27 ELi liikmesriiki 2005.-2009. aastani vastu 1 150 980 varjupaiga taotlejat, samal ajal kui Kanada ja USA võtsid vastu 391 090 taotlejat.
Seepärast arvan, et need arvud räägivad iseenda eest. Paljud teist palusid esitada konkreetse ajakava, mida eesistujariik Ungari kavatseb järgida. Meil ei ole käimas arutelu, mida on vaja edendada, sest tegemist on väga kiireloomulise küsimusega. Ütlesin seda ka jaanuaris, mil Põhja-Aafrika pagulaste olukord ei olnud veel nii terav kui praegu. See tähendab, et meil juba olid konkreetsed plaanid ja meil on kavas seda tööd kiirendada. Nagu teate, pakkus eesistujariik Belgia selleks, et pidada kinni 2012. aastaks seatud tähtajast, välja strateegia, mis tugineb neljale esmatähtsale õigusaktile. Te teate neid kõiki, nendeks on miinimumnõuete direktiiv, Dublini määrus, Eurodaci määrus ja pikaajaliste elanike direktiiv.
Samuti on jätkunud kõnelused kahe direktiivi üle, mis vajavad enim tööd, nimelt varjupaigamenetluste ja vastuvõtutingimuste direktiivi üle. Sel ajal pälvis strateegia nõukogus, Euroopa Parlamendis ja ka komisjonis ulatusliku toetuse ning sellega seoses saavutati käegakatsutavaid tulemusi. Nagu te teate, jõudsid Euroopa Parlament ja nõukogu pikaajaliste elanike direktiivi suhtes kokkuleppele ning see direktiiv võetakse lähinädalatel nõukogus ametlikult vastu. Mis puudutab miinimumnõuete direktiivi, siis eesistujariigile Ungarile on antud volitused mitteametlike kolmepoolsete läbirääkimiste alustamiseks. Seepärast soovime teha sellega algust võimalikult kiiresti ning palume Euroopa Parlamendil teha meiega selles koostööd.
Kui rääkida Dublini ja Eurodaci määrusest, siis nõukogu on teinud nendega seoses suuri edusamme ning lahendamata on jäänud vaid mõned tugevalt poliitilist laadi küsimused. Mis puudutab varjupaigamenetluste ja vastuvõtutingimuste direktiivi, siis komisjon teatas, et tal on kavas esitada uus ettepanek. Eelmises etapis lõpetas Euroopa Parlament vastuvõtutingimuste direktiivi esimese lugemise ning kodanikuvabaduste, justiits- ja siseasjade komisjon uurib praegu Euroopa Komisjoni ettepanekut varjupaigamenetluste direktiivi muutmise kohta. See tähendab, et nii Euroopa Parlament kui ka nõukogu täpsustavad praegu oma seisukohta. See võimaldab kahel kaasseadusandjal alustada läbirääkimisi miinimumnõuete direktiivi ning Dublini ja Eurodaci määruse üle. Niipea kui komisjon esitab oma ettepanekud varjupaigamenetluste ja vastuvõtutingimuste direktiivi kohta, võib töö jätkuda ka nende kahe õigusakti kallal.
Mis puudutab Põhja-Aafrikat, siis ütlesin juba, et eesistujariigi esindaja külastab piiriala, et selgitada välja praegune olukord. Me hindame rände olukorda 11. aprillil toimuval justiits- ja siseküsimuste nõukogu kohtumise raames. Soovin aga juba praegu öelda - kuna sellega seoses on tehtud mõningat kriitikat -, et Euroopa Ülemkogu järelduste praeguses eelnõus räägitakse ka pagulaste olukorra tähtsusest. Vajaduse korral hindame selle töö edusamme. Oleme valmis korraldama Ungari eesistumise ajal ka justiits- ja siseküsimuste nõukogu erikohtumise. Seepärast püüame tööd õigusaktidega kiirendada. Soovime julgustada teid ja ka Euroopa Komisjoni seda tegema. Paljud, sealhulgas Carlos Coelho, rääkisid sellest probleemist varjupaika käsitleva otsuse muutmise kontekstis. Nagu ma sissejuhatuses ütlesin, valitseb poliitilise sisu suhtes üksmeel, kuid me oleme takerdunud praegu õigusküsimustesse. Samamoodi arutab nõukogu praegu Euroopa Parlamendiga mitme teema puhul - alates uuendtoidust kuni mitmesuguste välispoliitika ja välistegevuse rahastamisvahenditeni -, kas need tuleks lahendada rakendusakti või delegeeritud õigusakti abil.
Soovin öelda, et tegemist on väga tähtsa küsimusega. Seda õigusmenetlust ning rakendusakti ja delegeeritud õigusakti tähendust puudutavat probleemi on ELi kodanikel väga raske mõista. Meie ülesanne on leida kõige kiireloomulisematele probleemidele lahendused, olenemata sellest, millist õiguslikku alust kasutatakse. Püüan igal sammul pidada kinni Lissaboni lepingu sätetest. Lepingus ei tehta selget vahet eri õigusaktide vahel. Meie arvates on tegemist rakendusaktiga ning seda küsimust tuleb seega reguleerida rakendusakti abil. Arutame seda ja peame nõu. Me väga sooviksime aga hoiduda õigusküsimustesse takerdumast. Juba esialgse kava kohaselt pidime juunis toimuval Euroopa Ülemkogu kohtumisel käsitlema pagulaste teemat ning nüüd on see muutunud veelgi tähtsamaks. Ma siiski usun, et kui me teeme nõukogu kohtumised piisavalt sisukaks - see on ka meie kohustus -, siis saab ka Euroopa Ülemkogu võtta vastu olulisemaid otsuseid, kui me esialgu, ütleme üks või kaks kuud tagasi, lootsime.
Minult küsiti ka, mis juhtub siis, kui pagulaste voog tuleb meie suunas. Arvan, et me ei peaks endale veel asju ette kujutama. Oleme eri nõukogudes teinud pagulaste valdkonnas palju ära. Komisjon täidab oma ülesandeid humanitaarküsimustes väga hästi, sama moodi nagu Egiptuse ja Tuneesia ametiasutused, kohalik elanikkond ja ka rahvusvahelised pagulaste organisatsioonid. Mulle näib, et kõik asjaosalised kontrollivad olukorda. Kodumaale tagasisaatmine, mis on kõige kiireloomulisem küsimus, edeneb. See ei tähenda, et näiteks kõnealused ümberasustamisvõimalused ei oleks enam olulised.
Kuigi me ei ole suutnud lahendada veel õiguslikku probleemi, võivad ümberasustamisega vabatahtlikult tegelda kõik - minu teada on Itaalia asustanud vabatahtlikult ümber juba 125 inimest, mis tähendab, et lõppkokkuvõttes on see probleem tänu liikmesriikide siirastele püüdlustele juba osaliselt lahendatud. See aga ei tähenda, justkui õigusakti ei oleks vaja. Selle järele on reaalne vajadus. Püüame jõuda kokkuleppele. Tänan teid väga tähelepanu eest ja nagu eesistujariik Ungari juba lubas, on ta eesistujariik, kes tõestab, et võtab asju südamega. Seda näitab ka meie keskendumine romasid käsitlevale strateegiale ning soovin teile kinnitada, et see kehtib ka pagulaste küsimuste puhul. Tänan teid väga.
Rui Tavares
küsimuse esitaja. - Lugupeetud juhataja! Minu märkus puudutab meetodit. Nõukogu esindaja ütles meile, et nõukogu nõustub kõigega, välja arvatud artikkel 290, seega pärast meie variraportööridega arutamist soovin ümberasustamise teemat käsitleva raportöörina esitada meetodi kohta kaks märkust.
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Juhataja
Rui Tavares, loodan, et vabandate mind, kuid oleme ajakavast nii palju maas, et pidin teid katkestama.
Arutelu on lõppenud.
