Kopenhaageni kliimamuutustealase tippkohtumise tulemused (arutelu)
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on arutelu nõukogu ja komisjoni avalduste üle Kopenhaageni kliimamuutustealase tippkohtumise tulemuste kohta.
Elena Espinosa Mangana
Austatud juhataja, lugupeetud parlamendiliikmed! Olen täna Euroopa Parlamendi ees selleks, et jagada teiega oma seisukohti seoses Kopenhaageni tippkohtumise tulemustega ning tippkohtumisest tulenevate ülesannetega nii Euroopa Liidu kui ka vahetuva eesistujariigi jaoks, milleks on 2010. aasta esimesel poolel Hispaania.
Euroopa Liidu keskkonnaministrid arutasid neid küsimusi eelmisel nädalavahetusel põhjalikult. Peaksin märkima, et üldjoontes oleme me jätkuva edasiliikumise soovis ühel meelel, eriti kolmes küsimuses. Need on tuginemine tippkohtumise tulemustele, et neid võimalikult kiiresti rakendada, osatulemuste tugevamaks muutmine Ühinenud Rahvaste Organisatsioonis ja töö eesmärgiga täita üldiste heitkoguste vähendamise sihid.
Meil on ühised eesmärgid ja ühine strateegia. Meie kõige kiireloomulisemad ülesanded on lõpetada protsess, mille käigus me teatame ametlikult oma kohustustest, tugevdada tegevusraamistikku, mis on võrreldav teiste tööstus- ja tärkava majandusega riikide tegevusraamistikuga, ning kasutada kõiki olemasolevaid vahendeid nii Euroopa Liidu sees kui ka suhetes kolmandate riikidega.
Detsembrikuine tippkohtumine - ääretult keeruline konverents, kus toimusid väsitavad arutelud menetluse üle - päädis niinimetatud Kopenhaageni kokkuleppega. Suur hulk riigipäid ja valitsusjuhte ning piirkondlike rühmade liidreid osales vastuvõetud dokumendi koostamises isiklikult ning see dokument kajastab nende riikide tahet, mille heitkogused moodustavad enam kui 80% kogu maailmas tekitatavast heitest. Osalejate hulka kuulusid kõik tööstusriigid, peamised tärkava majandusega riigid ja suur osa eriti haavatavatest riikidest. Ka see peaks aitama meil vastata kõigile neile kahtlustele, mis tõkestavad jätkuvalt ametlikku protsessi, mis peaks viima meid õiguslikult siduvate lahendusteni nii Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni raamistikus kui ka eeskätt Mehhikos.
Mis puudutab kokkuleppe sisu, siis minu arvates tuleb rõhutada meie selget toetust sellele, et temperatuuri ei tohi lasta tõusta rohkem kui kaks kraadi Celsiuse järgi. See on kindlasti üks kokkuleppe tugevamatest osadest, mis annab suurima tõenäosusega ka tulemusi - kõikide tööstusriikide tahe seada eesmärgiks heitkoguste vähendamine, mis oleks võimalik kõikide nende riikide majanduses.
Tärkava majandusega riigid võtavad omalt poolt konkreetseid ja kontrollitavaid meetmeid, mis võimaldavad neil oma heitkoguste kasvu tublisti pidurdada. Need meetmed on rahastamine, mis põhineb solidaarsusel ja mille eesmärk on toetada kiireid ja keskmise tähtajaga meetmeid võitluses kliimamuutuse vastu, elemendid, mille eesmärk on valgustada teed uutele juhtimismudelitele, ning mehhanismid, mis edendavad tehnoloogilist arengut ja metsade hävitamise tagajärjel tekitatud heitkoguste vähendamist.
Kopenhaageni tippkohtumine näitas, et me liigume uues rahvusvahelises raamistikus, kus on üleilmsetele probleemidele lahenduste pakkumiseks vaja teha parandusi. Kehtivat otsusetegemise korda tuleb muuta nii, et seda saaks uue ajajärgu ja uute vajadustega sobivalt kohandada.
Meil on tegutsemiseks vajalikud vahendid olemas: ühenduse tasandil juba kehtestatud õigusaktide pakett, suurim tahe vähendada heitkoguseid ning edendada rahvusvahelist solidaarsust ja tehnoloogilisi uuendusi ja koostööd ning Euroopa Liidu korralik institutsiooniline struktuur, mida me peame arukalt kasutama, et panna selle täiendavus täielikult oma kasuks tööle.
Me peame kasutama ära keskkonna nõukogu liidrirolli, kui räägime läbi ja kavandame kliimamuutust käsitlevat poliitikat, millel oleks välistegevuses suurem kaal. Lisaks peaksime siduma eelseisva keskkonnaalase ülesande oma ekspertide arvamustega majandus- ja uuenduspoliitika kohta. Samuti peaksime parandama ühtsust oma kliimaeesmärkide ning arengu- ja heaolumudeli vahel. Kõige selle juures ei tohi Euroopa Liidus ega väljaspool seda kaotada silmist vajadust ühendada avaliku arvamuse ja nende seadusandjate rolli, kelle eesmärk on panustada paremasse tulevikku ja kaitsta avalikke huve.
Kasutagem oma kollektiivset Euroopa kogemust! Esiteks peame me enne 31. jaanuari nõudma korralikku vastust. Kopenhaageni kokkulepe, mis ühendab kõiki, kes peavad oma heitkoguseid vähendama, võimaldab jõupingutusi võrrelda - seda võrdlemist on Euroopa Liit nõudnud -, kuid ikka veel ei ole me kindlad, kui suur on teiste riikide panus tegelikult. Kui see on ebapiisav, peame jätkama tööd, et heitkoguseid ühiselt edasi vähendada.
Samuti peame looma tingimused, mis võimaldavad kokkulepet täiendavaid elemente sujuvalt kohaldada. Euroopa Liidu ja selle liikmesriikide jaoks on ülimalt tähtis olla oma lubadusi täitvate riikide esirinnas. Seepärast peame aastateks 2010-2012 kavandatud vahendid võimalikult kiiresti üle kandma.
Me soovime töötada välja finantsraamistiku, mis toetab meie solidaarsuskohustusi kolmandate riikide ees Kopenhaageni rohelise kliima fondi raames ning soodustab samal ajal arvestuspõhimõtete parandamist ja tugevdab meie reageerimist nii metsade hävitamisega tekitatud heitkoguste vähendamisele kui ka tehnoloogilisele koostööle. Sellele tuleb lisada meie oma poliitika, mille eesmärk on täita heitkoguste vähendamise eesmärgid nii riiklikul kui ka ühenduse tasandil, tõuge, mille annavad uuendused ja arukas energiakasutus, kohanemismeetmete lisamine valdkondlikusse poliitikasse ning ühtne välistegevus.
Me tahame komisjoni ja Euroopa Parlamendiga selles kõiges tihedat koostööd teha, et luua maailmas piirkond, mis on kliimamuutusevastases võitluses esirinnas, mis paiskab õhku kõige vähem süsinikdioksiidi, mis on kõige paremini ette valmistatud kliimamuutuse tõttu tekkinud probleemidest ülesaamiseks ja mis suudab selle kaudu kõige tõhusamalt kujuneda võimsaks jõuks uuenduste ja konkurentsivõime vallas.
Meie kliimamuutust käsitlev poliitika on üks Euroopa mudeli põhilisi tunnusjooni. Me olime teerajajad, kui lõimisime selle põhimõtte oma ettepanekutesse õiglasema ja säästvama arengu kohta. Me ei teinud seda mitte ainult majanduses, vaid ka sotsiaal- ja keskkonnavaldkonnas, teades, et tugevdame selle käigus rahvusvahelist julgeolekut. See asjaolu on andnud suurriikidele, näiteks Hiinale ja Ameerika Ühendriikidele, võimaluse tulla kokku ühise läbirääkimislaua taha ning teha kindlaks otsustavad koostöötegurid ja neid jagada.
Euroopa Liit, kes kaitseb kindlalt Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni rolli üleilmsete probleemide lahendamisel, peab tööd tegema ka muudes kahe- ja mitmepoolsetes ning ametlikes ja mitteametlikes valdkondades ning aitama igaühel leida eksimatult üles kõik võimalused, kuulama oma partnereid ja töötama selle kallal, et ühendada kogu valdkondlik tegevus, mis vastab sellele, mida kliimamuutusega võitlemiseks vaja on.
Me peame Lissaboni lepingu vastuvõtmist ja uute institutsioonide töölehakkamist täielikult ära kasutama ning lisama oma suhetesse kolmandate riikidega järjekindlalt põhisõnumeid võitluse kohta kliimamuutuse vastu.
Meie ees ei ole just kerge ülesanne. Hispaania valitsus on selle ülesande mahukusest teadlik ja soovib näidata, et ta tahab jõuda võimalikult palju edasi neis punktides, mis võivad hõlbustada edasipüüdliku ja siduva lepingu sõlmimist Mehhikos.
Me ei saa raisku lasta Kopenhaagenis tekkinud poliitilist võimalust ega langetada enda ega rahvusvahelise üldsuse ootusi. Kaalul on meie usaldusväärsus. Me peame jääma endale kindlaks. Euroopa Parlamendi uued ja võimsamad volitused, mis toovad ta kodanikele veelgi lähemale, võimaldavad teha tihedamat ja viljakamat koostööd.
Seepärast lõpetan oma kõne õnnesooviga teile kõigile ning meenutan teile, et me vajame teie suurt tööd ja toetust eelseisva olulise kuue kuu jooksul rohkem kui kunagi varem.
Olli Rehn
komisjoni liige. - Austatud juhataja! Lubage mul komisjoni nimel tänada teid võimaluse eest arutada Kopenhaageni kliimakonverentsi tulemusi ja Kopenhaageni kokkuleppe järelmeetmeid. Kolleeg Stavros Dimas palus mul enda nimel vabandada, sest ta ei saa haigestumise tõttu ise arutelul osaleda. Sellest on eriti kahju, sest tõenäoliselt oleks see olnud tema viimane ülesastumine täiskogu istungil. Ma pakkusin ennast selles väga olulises arutelus vabatahtlikult Stavrost asendama.
Tahan avaldada tunnustust Euroopa Parlamendi aktiivsuse ja toetuse eest enne konverentsi ja konverentsi ajal. Suhtlemine teie delegatsiooniga osutus kogu konverentsi jooksul väga kasulikuks. Eelkõige on teil olnud väga tähtis osa meid puudutava teavitustöö tegemisel teiste riikide ja teiste piirkondade peamiste asjaosaliste hulgas.
Arvatavasti oleme ühel meelel selles, et Kopenhaageni tulemus ei vasta ligilähedaseltki meie eesmärgile sõlmida edasipüüdlik ja õiguslikult siduv leping, mis on vajalik selleks, et kliimamuutuse piir jääks alla 2 °C. See on suur pettumus meie kõigi jaoks, kes me oleme aastaid võidelnud konkreetsete poliitiliste otsuste nimel, mis annaksid kliimamuutusele tagasikäigu.
Ebaõnnestumise põhjuseid oli mitu ja ma tulen nende juurde hetke pärast tagasi. Võib siiski öelda, et kokkulepe on parem kui mitte midagi - see oleks olnud halvim stsenaarium.
Et leida midagi head, siis ühest küljest tunnistatakse Kopenhaageni kokkuleppes vähemalt vajadust piirata kliimamuutust vähem kui 2 °C-ga. Samuti kutsutakse selles arenenud riike üles koostama 31. jaanuariks 2010 nimekiri kõikide majandusharude heitkoguste eesmärkidest ja arengumaid kutsutakse üles koostama samaks kuupäevaks nimekiri leevendusmeetmetest. Lisaks loob kokkulepe aluse üsna mahukale, 30 miljardi USA dollari suurusele finantspaketile järgnevaks kolmeks aastaks ja selles tõdetakse, et 2020. aastaks on igal aastal vaja sada miljardit USA dollarit.
Teisest küljest on kokkuleppel ka mõtlemapanevaid nõrku külgi. See ei sisalda ühtegi viidet keskpikkadele ega pikaajalistele leevendamiseesmärkidele. Siiani väljakuulutatud lubadused heitkoguseid vähendada ei ole piisavad, et jääda 2 °C eesmärgi piiresse. Minu arvates ei ole kahjuks eriti põhjust optimismiks selle suhtes, et me näeme 31. jaanuaril parandatud pakkumisi. Ma kardan pigem vastupidist. Viimane, kuid kindlasti mitte vähem tähtis on asjaolu, et kokkulepe ei ole õiguslikult siduv, ja veelgi enam teeb ehk muret see, et seal ei ole sätestatud õiguslikult siduva lepingu sõlmimist käesoleval aastal, mis oli üks meie põhieesmärke.
Tulevikku silmas pidades on järgmise sammuna vaja tagada, et kokkulepe hakkab vähemalt toimima ja sillutab teed uueks kliimalepinguks, milles tuleb veel selle aasta jooksul kiiresti kokku leppida. Esimesena on väga oluline kindlustada, et kõik peamised asjaosalised kinnitaksid nüüd kokkuleppe ja teataksid oma eesmärkidest või meetmetest 31. jaanuariks. Samuti tuleb tagada piisav rahastamine. Selles suhtes peame uurima Kopenhaageni rohelise kliima fondi loomise võimalusi. Samuti peame tugevdama liite riikide ja piirkondadega, kes jagavad meie seisukohti rahvusvahelistel kliimaläbirääkimistel saavutatud edukate tulemuste suhtes.
Lõpetuseks tahan öelda, et meil seisavad ees suured katsumused Euroopa ühtsuse kindlustamisel, põhiliste välispartneritega strateegiliste suhete loomisel ja oma mitmepoolsete kliimameetmetega seotud kindla pühendumuse säilitamisel, kuid meil on COP 15-lt veel väga palju õppida. Üks rabav õppetund on kindlasti see, et me peame õppima rääkima ühel häälel. Kopenhaagenis rääkisid nii Hiina, India, Ameerika Ühendriigid kui ka teised suurriigid ühel häälel, kuid Euroopa mitmel eri häälel. Sama kehtib üleilmse majanduse juhtimise ja rahvusvahelise julgeoleku kohta. Me oleme praegu tõepoolest teelahkmel - kas me võtame kindlameelseid ja ühiseid meetmeid Euroopa ökoloogiliseks, majanduslikuks ja poliitiliseks elavdamiseks või riskime majandusseisaku ja poliitilise tähtsusetusega.
Suhtugem Kopenhaagenisse kui ärevusttekitavasse hoiatusse säärase stsenaariumi kohta. Me peame suutma ja me suudamegi teha paremini. Me oleme edukad vaid ühiselt tegutsedes ja ma ootan põnevusega koostööd teiega selle eesmärgi saavutamisel.
Corien Wortmann-Kool
Austatud juhataja! Sooviksin kõigepealt edastada meie tervitused volinik Dimasele ja tänada teda Euroopa Rahvapartei (kristlike demokraatide) fraktsiooni nimel tema viimaste aastate töö eest. Loomulikult oleme ka meie kliimamuutustealase tippkohtumise tulemustes pettunud, kuid on tähtis mitte unustada, et teatud punktides on tõepoolest astutud ajaloolisi samme, näiteks seoses kliimamuutusevastase võitluse rahastamisega, metsade hävitamisega ja kahe kraadi eesmärgiga, kuigi see ei ole täiuslik, nagu te õigustatult märkisite. Loomulikult oleksime eelistanud midagi kaugeleulatuvamat - vaadake meie resolutsiooni -, kuid need on esimesed sammud, millest me peame nüüd edasi minema.
Kindlasti tuleb teha põhjalik analüüs Euroopa tegevuse kohta sel tippkohtumisel, sest kõige tähtsamal hetkel ei olnud Euroopat kohal. Tippkohtumine võis küll olla Euroopa poolt nii sisuliselt kui ka tehniliselt hästi ette valmistatud, kuid poliitilises mõttes oli see katastroof. Euroopa poliitilised tulemused olid lihtsalt puudulikud. Teil on õigus, kui ütlete, et Euroopa peab rääkima ühel häälel, kuid seda on lihtsam öelda, kui teha. Me peame nüüd tõepoolest kasutama ära ka neid võimalusi, mida pakub uus Lissaboni leping. Loodetavasti on varsti kaks uut naist eesliinil - need on Connie Hedegaard ja Catherine Ashton. Nemad peavad kaasama ülejäänud maailma ja sillutama teed Mehhikosse jõulise kliimadiplomaatiaga. Lugupeetud juhataja! Fraktsiooni PPE arvates on selge, et me peame säilitama 30% eesmärgi, millest rääkisime oma novembri resolutsioonis, ja me peame ühendama selle eesmärgi nii Euroopa kui ka üleilmse püüdlusega. Me peame oma strateegia üle vaatama, sest seda ei kiidetud heaks. Mitu peamist osalist jätsid üleilmse eesmärgi kinnitamata. Me peame oma strateegia üle vaatama, kuid me peame jääma ka oma püüdlustele kindlaks.
Marita Ulvskog
Kopenhaageni tippkohtumine oli läbikukkumine. Maailma rikaste ja vaeste riikide vaheline lõhe on suurenenud ning ei eesistujariik Rootsi ega Taani peaminister suutnud seda vältida või ära hoida. Nagu kolleeg just ütles, Euroopat ei olnud kohal. Pärast seda pettumust on vaja selle algatuse üle taas kontroll saavutada. Loomulikult ei ole see võimalik, kui keeldume nagu kliimameetmete voliniku kandidaat Connie Hedegaard tunnistamast, et Kopenhaageni konverents oli läbikukkumine. See vaid suurendab vigade kordamise ohtu.
Kuidas sillutavad eesistujariik Hispaania ja komisjon teed siduva kliimalepingu sõlmimiseks Mehhikos? Kas te tagate arengumaadele uute kliimamuutusega seotud algatuste rahastamise selliselt, et sellega ei jagataks üksnes ümber vahendeid, mis olid varem ette nähtud muu hulgas vaesuse vastu võitlemiseks? Kas te teete ettepaneku, et meie endi heitkoguste vähendamise määr suureneb 20 protsendilt 30 protsendile? See tähendaks kontrolli tagasivõitmist algatuse üle. Kas te ütlete arengumaade usaldamatuse lõpetamiseks, et Kyoto kokkuleppe väärtus on see, et ta annab aluse üleilmse kliimakokkuleppe nimel edasi tehtavaks tööks?
Corinne Lepage
Austatud juhataja, lugupeetud minister ja volinik, kallid kolleegid! Asjaolud, mis viisid 192 riigipead ja valitsusjuhti Kopenhaagenisse, ei ole muutunud ja Kopenhaageni tippkohtumise ebaõnnestumine ei tohi kindlasti olla põhjus, et meie püüdlusi vähendada.
Kuid me peame kahtlemata oma strateegiat muutma. Meil on vaja uut strateegiat. See peab olema kindel, jõuline ja uuenduslik.
Esiteks peab see olema kindel sellepärast, et me ei peaks mitte ainult oma eesmärkidele kindlaks jääma, vaid neid suurendama ja minema lausa nii kaugele, et kasvuhoonegaaside heitkoguseid vähendataks 30%. Peame kiirendama oma tööstuse üleminekut energiatõhususel, keskkonnasäästlikel ja tulemuslikel protsessidel, taastuvatel energiaallikatel ning info- ja keskkonnatehnoloogia vahelisel uuel sünteesil põhinevale keskkonnahoidlikule majandusele, sest Kopenhaagenis alanud võitlus on ka 21. sajandi tööstuse ja tööstusliidrite võitlus.
Meil peab olema jõuline strateegia, mis ei vähenda mingil juhul ÜRO protsessi õiguspärasust. Peame Ameerika Ühendriikide ja Hiina suhtes näitama üles algatusvõimet, et olla suuteline rajama võimalikku alust Mehhiko lepingu sõlmimiseks. Me ei tohi lubada, et G2, mida nägime tegutsemas, muutub tõelisuseks, vaid me peame hoopis ise asuma selle protsessi keskmesse. See on võimalik vaid siis, kui räägime ühel häälel.
Peame olema uuenduslikud nii CO2-turu suhtes ja kehtestama hinna ülemmäära kui ka olema uuenduslikud rahastamismeetodite suhtes. Tahan enda, mitte oma fraktsiooni nimel öelda, et minu arvates tuleb tegelda küsimusega süsinikumaksu kehtestamisest meie piiridel. Seejärel peame taastama usalduse suhetes Aafrikaga ja suurendama rahalist abi, mitte taaskasutama ametlikku abi ja nimetama seda seejärel süsinikdioksiidi vähendamise vahendiks.
Põhiline on meie kohustus teha suuri jõupingutusi, et oleksime suutelised säilitama oma kindlameelsuse olla kliimamuutuse vallas maailma liider.
Satu Hassi
fraktsiooni Verts/ALE nimel. - (FI) Austatud juhataja! Kopenhaageni tippkohtumise tulemus on juba loetletud põhjustel pettumus. Esimest korda mainitakse Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni dokumendis kahekraadilise kliimasoojenemise piiri, kuid heitkoguste piirmäärad, mida eri riigid Kopenhaagenis nimetasid, annavad kokku enam kui kolmekraadise globaalsoojenemise. Viimati, kui kliima oli kolm kraadi praegusest soojem, oli merepind kümme meetrit kõrgem.
Peame ausalt tunnistama, et EL ei näidanud end sellise liidrina, kellena me ennast välja kuulutame. Meie kui liidri jaoks oleks olnud ja on ka praegu kõige olulisem püüelda veelgi suurema heitkoguste vähendamise eesmärgi poole, mis peaks olema vähemalt 30%. Kui tahaksime kuulda võtta kliimateadlaste sõnumit, mida tuleks kindlasti teha, siis peaks meie tegelik eesmärk olema heitkoguste 40% vähendamine. Kui me peatume praegu heitkoguste 20% vähendamise juures, tähendab see, et ELi avaldus kahekraadilise kliimasoojenemise piiri kohta, millest ta on rääkinud nüüdseks enam kui kümme aastat, on sisutühi.
Paljude aruannete, muu hulgas Hollandi valitsuse tellitud aruande kohaselt jääb heitkoguste 20% vähendamine maailma kõige edasipüüdlikumast eesmärgist väga kaugele. Praeguste andmete kohaselt maksab heitkoguste 30% vähendamise eesmärk vähem kui summa, mida prognoositi kaks aastat tagasi heitkoguste 20% vähendamise kuluks.
Loomulikult oli Kopenhaagenis riike, kes soovisid läbirääkimisi nurjata. Kui EL oleks olnud liider, oleks see neil keeruline olnud. Seekord muutis EL selle nende jaoks lihtsaks, seades takistusi Kyoto protokolli teisele kohustuste perioodile, mis on arengumaade jaoks äärmiselt oluline. Edasiminekut võimaldaks see, kui ütleksime, et oleme Kyoto protokolli teiseks perioodiks valmis teatud tingimustel, ning samuti võimaldaks edasiminekut see, kui toetada kliimameetmeid majanduslikult vähem arenenud riikides arengukoostööks mõeldud raha uue rubriigi all ümber jaotamata.
Peame selle kehva tulemuse juurest nüüd sobiliku kliimalepingu poole edasi liikuma. See saab rahvusvaheliselt õiguspärane olla vaid siis, kui läbirääkimised toimuvad Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kaudu. Samuti on meil vaja uutmoodi kliimadiplomaatiat. Ei piisa sellest, et meie eksperdid orienteeruvad tehniliste üksikasjade rägastikus. Meil on vaja kannatlikku diplomaatilist tööd, et saada üle komistuskividest ja muuta ÜRO läbirääkimisprotsess elujõulisemaks, et selle tulemusena võetaks vastu näiteks hääletusreeglid.
Martin Callanan
fraktsiooni ECR nimel. - Austatud juhataja! Loodetavasti ma eksin, kuid mulle tundub järjest enam ebatõenäoline, et Kopenhaagenis alanud ja jätkunud läbirääkimised viivad lõpuks õiguslikult siduva lepinguni, mis kohustab kõiki maailma põhilisi saastajaid oma heitkoguseid ulatuslikult vähendama.
Mina usun, et antud oludes oleks meil, kes me ELis nende teemade üle arutelusid peame, ääretult rumal nõustuda heitkoguste veelgi suurema vähendamisega. Räägitud on 30% määrast. Proua Hassi mainis just 40% määra.
Üleilmse lepingu puudumisel oleksime minu arvates hullumeelsed, kui nõustuksime heitkoguste edasise vähendamisega, sest siis riskime sellega, et meie tarbijaid koormatakse arenenud maailma suurimate elektriarvetega ning Euroopa rasketööstus ja suured energiatarbijad muutuvad üleilmses keskkonnas eriti konkurentsivõimetuteks.
Oleme juba näinud paljude tööstusettevõtete ümberpaigutumist EList väljapoole, millega muidugi viiakse lihtsalt heitkogused EList Hiinasse, Indiasse ja mujale. See on hullumeelne majanduspoliitika, sest see ei too keskkonnale mitte mingisugust puhaskasu. Tegelikult avaldab see mõnes mõttes keskkonnale lausa kahjulikku mõju, sest need kaubad imporditakse lõpuks ikkagi ELi tagasi.
Vaja on kõikehõlmavat üleilmset lepingut. Mina pooldan seda täielikult. Loodetavasti teeme selle nimel tööd, kuid selle puudumisel peaksime olema Euroopa edasise ühepoolse heitkoguste vähendamise suhtes ülimalt ettevaatlikud.
Bairbre de Brún
Lugupeetud juhataja! Edasipüüdlikku ja õiguslikult siduvat lepingut on hädasti vaja.
Uusima teadusliku teabe alusel peab EL võtma oma kohustuseks vähendada heitkoguseid 2020. aastaks 40% ning 2050. aastaks 80-95%. Sellist lubadust ei saa anda, kui sõltutakse teiste tegudest.
Igaüks peab teadma, kui palju heitkoguseid tegelikult vähendatakse. Samuti peame teadma, et arengumaadele tagatakse vajalikud vahendid, millega nad suudaksid kliimamuutuse ja selle tagajärgedega võidelda.
Vaja on selgust. Me kõik tahame selgust selles, kes täpselt need vahendid tagab, kui palju iga arenenud riik neid annab ning kuidas ja millal seda tehakse. Poliitilise tahte puudumist, mida Kopenhaagenis näidati, ei tohi korrata.
Ühtlasi soovin palju edu volinik Dimasele.
Anna Rosbach
Austatud juhataja! Seoses COP 15-ga räägiti palju niinimetatud kliimapõgenikest. Inimesed on loodusõnnetuste, kehva saagi, põua, üleujutuste ja nälja eest alati põgenenud. Fakt on see, et kliimamuutus ja selle otsene mõju inimestele ja keskkonnale on probleemid, millega me peame tahes-tahtmata tegelema. Siiski ei saa ma küsimata jätta, kas me oleme selles suhtes ikka õigel teel. Olen nõus, et peame suurendama teadlikkust ressursside kasutamise viisidest oma igapäevaelus ja tegema teadustööd uue tehnoloogia leidmiseks. Me ei tohi aga unustada, et tegelikult meil juba on meetodid ootamatult tekkivate probleemide leevendamiseks. Seoses COP 15-ga nimetati näiteks Cooki saari - see on saarestik Vaikses ookeanis. Neid saari ähvardavaks probleemiks on veetaseme tõusust tulenev oht. Lainemurdja võiks saari kaitsta ja tegelikult on lainemurdja investeering, millega peaks hõlpsalt toime tulema, kuid vaese saarestiku jaoks see nii ei ole. Samal ajal kui meie siin läänes arutleme tuuleenergia, elektriautode, päikeseenergia, biokütuse ja Euroopa eeslinnade uute jäätmesortimisviiside üle, on paljud saared järk-järgult ära kadumas. Seepärast tahaksin küsida, kas lääneriigid peaksid ikka investeerima miljardeid kliimatehnoloogiasse, mille mõju on väga küsitav, kui miljoneid inimesi saaks aidata juba tuntud ja odavate vahenditega. Selle asemel, et tülitseda statistika, tõendite ja teadusuuringute üle, on meil praegu aeg tegelda kliimamuutuse mõjuga üleilmsel tasandil ja võtta abiks tõelised meetmed.
Nick Griffin
Austatud juhataja! Hinnakem pärast Kopenhaageni tippkohtumist kogu globaalsoojenemise teemat uuesti. Kopenhaagenis ei toimunud meil iroonilises mõttes mitte üksnes Climategate II, vaid algamas oli ka üks aastakümnete külmemaid talvesid. Sellest ajast saadik oleme näinud Potsdami merevee taseme paanika paljastamist. Goddardi instituut jäi vahele temperatuuriandmete võltsimisega. On ilmnenud, et sulavad Himaalaja liustikud on puhas fantaasia ja et härra Pachauri on kliimamuutuse pealt hoopis kasu lõiganud. Maailm jaheneb. Globaalsoojenemine on pettus.
See kuritegu ei ole ohvriteta. Süsinikumaksud tõstavad kütusehindu, tappes meie inimesi ka praegusel hetkel. Miljardeid, mida on raisatud selle olematu probleemi uurimisele, ei saa kulutada tõeliste hädade, näiteks Alzheimeri tõve vastu võitlemiseks ega tõeliste keskkonnakatastroofide, näiteks metsade hävitamise lõpetamiseks. Süsinikukrediidiga kaubeldes teenivad linnas elavad liigkasuvõtjad vaesuses elavate perekondade arvelt miljardeid. Põllumajandusmaa kaotamine biokütuste tootmiseks on toiduhinnad maailmas juba kahekordistanud, nii et miljonid inimesed nälgivad, samal ajal kui ahned suurettevõtted teenivad veelgi suuremat kasumit.
Inimtegevusest tingitud kliimamuutuse ebateadusliku jama ülespuhujad, näiteks Shell, Monsanto, rahvusvahelised pangad, Bilderbergi maailmariigi pooldajad, süsinikumiljardärid ja nende kasulikud idiootlikud vasakpoolsed liitlased juhivad inimkonna ajaloo suurimat pettust. Nemad ja nende kaasosalised, kes tegutsevad sellistes kohtades nagu siin, tuleb vastutusele võtta, ja tulevikus seda ka tehakse.
Peter Liese
(DE) Austatud juhataja, kallid kolleegid! Kopenhaagenis ja pärast konverentsi on palju räägitud ÜRO eeskirjade muudatustest. Mina soovitan muuta eeskirju Euroopa Parlamendis, et marginaalsete rühmade esindajad nagu härra Griffin ei räägiks alguses, vaid päris lõpus, mis oleks antud poliitilisel skaalal vähemalt esimeses voorus selliste inimeste jaoks õige koht.
Lugupeetud kolleegid! Muidugi valmistas Kopenhaageni tippkohtumine pettumuse. Paljud meie nõudmised ja kodanike ootused jäid kindlasti täitmata. Soovin lisada ühe asja sellele, millest enne juba räägiti. Me tahame rahvusvahelist lepingut õhu- ja mereveol tekkivate heitkoguste kohta. Kahjuks ei tehtud Kopenhaagenis selles küsimuses mingeid edusamme. Kopenhaageni kliimakokkuleppes seda isegi ei mainitud. See on meelehärmi tekitav tulemus eelkõige sellepärast, et nagu me teame, nõuab iga kaotatud aasta meilt tulevikus veelgi suuremaid pingutusi. Mida hiljem alustame, seda julgemad ja jõulisemad peame olema, ning iga mööduva aastaga muutub see järjest keerulisemaks. Seda võib võrrelda raske haigusega - mida varem sellega tegelda, seda kergem on ravi. Just sel põhjusel on see pettumus.
Siiski ei tohiks me vaadelda seda negatiivsest ja ühepoolsest vaatenurgast. Täna hommikul küsiti minu käest, kas kliimamuutuse teema on nüüd poliitilises mõttes hingusele läinud. Ei ole. See peab jätkuma ja seda ootavad meilt ka kodanikud. Peaksime otsima positiivseid asju, mis tegelikult Kopenhaagenis aset leidsid. Ma toon kaks väikest näidet, milleks on kahe arengumaa, Maldiivide ja Costa Rica ettevõtmine saada järgmise kümne aasta jooksul kliimaneutraalseks. Kogu maailm, see tähendab Euroopa ja ülejäänud riigid, võivad järgida nende eeskuju. Need on väikesed riigid, kuid kui vaatame näiteks nii suurt riiki nagu Brasiilia, siis ka seal toimuvad märkimisväärsed sündmused.
Seega peaksime analüüsima oma vigu ega tohiks olla nii üleolevad, et tegutseme lihtsalt samamoodi edasi nagu varem. Kuid me ei peaks endale ka tuhka pähe raputama, vaid ühinema nende maailma riikidega, kes tahavad kliima kaitsmisel edasi jõuda. Mäng ei peaks enam käima tööstusriikide ja arengumaade vahel, vaid asjast aru saanud riikide ja ülejäänud maailma vahel, kusjuures loodetavasti väheneb viimase suurus järjest kiiremini.
Jo Leinen
(DE) Austatud juhataja, lugupeetud nõukogu eesistuja! Eelmisel nädalal osalesin ma keskkonna nõukogu mitteametlikul kohtumisel Sevillas. See oli Hispaania eesistumisperioodi esimene nõukogu kohtumine. Teie ei saanud kahetsusväärse perekondliku põhjuse tõttu osaleda, kuid teie riigisekretär Teresa Ribera tegi teid esindades suurepärast tööd. Kogu kohtumise jooksul, mis oli väga hästi korraldatud, oli eesistujariigi Hispaania teotahet ilmselgelt näha.
Heakene küll, kuid selle nõukogu kohtumise tulemus ei olnud eriti rahuldav. Ministrite nõukogu oli lõhestunud ja tal ei olnud mingit suunda. Liikmesriikide vahel ei ole mingisugust kokkulepet selle kohta, mida me peaksime nüüd tegema. See ei ole hea märk. Teie töö ja kohustus on leida 27 liikmesriigi vahel ühine nimetaja.
Minu arvates peame me Euroopa Liidus pärast Kopenhaagenit kolme asja tegema. Esiteks peame saavutama uuesti liidrikoha Maa kliima kaitsmisel. Teiseks peame näitama, et täidame antud lubadusi. Kolmandaks peame kiiresti leidma uusi partnereid, enne kui läheme Mehhikosse.
Liidrikoha tagasivõitmise osas olen ma nõus kõigiga, kes ütlesid, et peaksime jääma kindlaks oma lubadusele vähendada süsinikdioksiidi heitkoguseid 30%. Mul oleks hea meel näha, et me nimetame ÜRO sekretariaadile 31. jaanuaril Bonnis seda 30% eesmärki, mitte vana, 20% eesmärki. Kui me muudame ennast sõltuvaks teiste võrreldavatest jõupingutustest, võtab see väga kaua aega ja Mehhiko kohtumine lõpeb samuti tulemusteta.
Usaldusväärsuse näitamiseks tuleb see 7,2 miljardit eurot enne Mehhikot reaalselt kasutusse anda. Aafrika riigid peavad nägema, et esimesed meetmed on juba võetud.
Lõpetuseks loodan ma partnerite leidmise osas seda, et me suudame välja töötada kliimakaitsediplomaatia ning et just Aafrika Liidu abiga leiame piisavalt partnereid, sealhulgas Ladina-Ameerikas ja Aasias, et sõlmida Mehhikos üleilmne leping.
Chris Davies
Austatud juhataja, lugupeetud parlamendiliikmed! Me peame Kopenhaagenist edasi liikuma. Tõsi on aga see, et me ei tea, kuhu minna. Me tammume teadmatuses ühe koha peal. Minu arvates peame lihtsalt uurima iga võimalust ja lootma, et üks või mitu neist viivad meid edasi.
Kuid ma olen kindel, et peame proovima jääda oma püüdlustele kindlaks ning säilitada oma juhtiv koht. Selles mõttes on meie ees järgmise kahe nädala jooksul oluline otsus ja ma tahan teada, mida eesistujariik kavatseb teha, et asjad õigesti läheksid.
Meie elektrijaamades põletatavad fossiilkütused tekitavad nelikümmend protsenti meie heitkogustest. Sellepärast peetakse süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise tehnoloogia arendamist nii oluliseks. Just sellepärast leppis nõukogu kolm aastat tagasi kokku, et peaksime rajama 2015. aastaks kuni 12 näidisprojekti. Aasta tagasi leppisime kokku nende projektide rahastamise meetodis - 300 miljonit võetakse kasutusele heitkogustega kauplemise süsteemist. Kulus kolm kuud, et see mõte jõuaks Euroopa Parlamenti ja saaks uste avamiseks nõukogu heakskiidu, kuid 12 kuud hiljem ei ole me ikka veel kokku leppinud, kuidas projekte valida või raha kasutada. Komisjon on lõpuks esitanud otsuse eelnõu. Selles on välja pakutud vaid kaheksa süsinikdioksiidi kogumise ja säilitamise projekti ning soovituslik ajakava tähendab seda, et kõiki neid ei ole võimalik 2015. aastaks valmis ehitada. Volinik Rehn on nüüd täbaras olukorras. Loodetavasti edastab keegi talle enne arutelu lõppu teate, et ta saaks põhjendada edasipüüdlikkuse puudumist selles dokumendis.
Kuid tuleb kokku leppida, et ükskõik millised on puudused, me peame edasi liikuma. Selle üle peetakse arutelu 2. veebruaril nõukogu kliimamuutuste komitee kohtumisel ning mõned liikmesriigid on vastu, et komisjonil on projektide valimisel ja raha kasutamisel ja jaotamisel lõppsõna.
See kohtumine on pärast Kopenhaagenit Euroopa Liidu esimene võimalus näidata, kas ta liigub edasi ja astub tegelikke samme või läheb hoopis tagasisuunas. See on oluline proovikivi nii komisjoni kui ka eesistujariigi jaoks.
Seega on minu küsimus ministrile järgmine: kas eesistujariik kavatseb tagada, et me jõuame sel kohtumisel kokkuleppele, või plaanite te oma võimaluse maha magada?
Bas Eickhout
(NL) Austatud juhataja! Olgem täpsed: Kopenhaagen oli läbikukkumine. Tõepoolest, tippkohtumisel oli kolm tõelist kaotajat: Ühinenud Rahvaste Organisatsioon, Euroopa Liit ja kliima. Seega on ülimalt oluline, et need kolm kaotajat saaksid 2010. aastal teel Mehhikosse hoopis võitjateks. Selleks peab juhtuma kolm asja. Esiteks peab EL rääkima tõepoolest ühel häälel, nagu volinik Rehn just ütles. Kuid kes - mul oleks hea meel, kui saaksin sellele küsimusele konkreetse vastuse - seda tegema peaks? Kes Mehhikos Euroopa nimel räägib?
Teine punkt on ÜRO. Siin peab Euroopa tõestama oma liidrikohta ka läbirääkimistel, mis tähendab, et ei vaadata enam ainult Ameerika Ühendriikide ja Hiina poole, vaid selle asemel põhiliselt nende riikide poole, kes jagavad meie soovi võtta kliimaga midagi ette, näiteks Aafrika Liidu riikide, Mehhiko, Brasiilia ja Lõuna-Aafrika poole. Me peaksime suurendama nende riikide rühma, kellega soovime lepingut sõlmida.
Kolmas punkt on kliima. On tõsi, et leppisime kokku kahes kraadis, kuid sellel arvul on ka mingi tähendus. Teadlaste sõnul tähendab kaks kraadi seda, et rikkad riigid peavad vähendama oma CO2 heitkoguseid 40%. Seega peab EL nüüd andma lubaduse 30% kohta. 31. jaanuaril on tal veel üks võimalus tõestada oma juhtivat kohta, tulles välja 30 protsendiga. Mina palun, et EL pakuks välja just selle arvu. Oleks tore, kui te vastaksite sellele ettepanekule, sest see on ainuke võimalus liidrikoha näitamiseks ning 2010. aasta muutmiseks Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni, Euroopa Liidu ja kliima aastaks.
Derk Jan Eppink
Austatud juhataja! Ma toetan 2020. aasta keskkonnaeesmärke, kuid mul on tõsiseid kahtlusi mõne meetodi suhtes. Kopenhaageni konverents oli hea näide halvast meetodist. Ning millised olid õppetunnid?
Konverents oli liiga suur, et sellel mingeid tulemusi saavutada - 50 000 inimesega rokikontsert on võimalik, kuid sama paljude inimestega kohtumine ei ole. Teiseks kavaldasid Hiina ja India Euroopa üle ning Ameerika Ühendriigid ühinesid nendega. Selle asemel, et olla otsustaja, oli EL segadusse aetud pealtvaataja.
Mida me peaksime tegema? Minu arvates peaksime ümber hindama vormi, mida kasutasime. Pigem võiks selleks olla G 20 kui Woodstocki mõõtu üritus. Teiseks peame lõpetama moraalse üleoleku väljendamise sellega, et ütleme Hiinale ja Indiale, mida tuleb teha. Suured tõkked mõlema riigi karistamiseks oleksid katastroofilised. Vastupidi, EL peaks vaatama üle oma seisukohad, mis lõpuks õõnestavad meie endi majanduskasvu ja tööhõivet.
Lõpetuseks vajame me põhjalikku uurimistööd tõendite kogumi kohta. Climategate oli juba meeldetuletuseks ja praegu tundub, et väide Himaalaja liustike taandumise kohta põhineb spekulatsioonil. Mõned IPCC liikmed ennustavad nüüd isegi globaalset jahenemist.
Meil on vaja objektiivset ja erapooletut teadusuuringut, mitte tegevuskavadest ajendatud poliitilist aktiivsust. Mis on tõde ja mis on vale? Praegu me lihtsalt ei tea seda ja minu arvates on kõigepealt vaja faktid paika saada. Lugupeetud volinik, austatud minister, ma loodan, et te suhtute neisse küsimustesse eelarvamusteta.
Sabine Wils
(DE) Austatud juhataja! Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kliimakonverents ebaõnnestus tööstusriikide jäikade poliitiliste huvide tõttu. Selle tulemusena on arengumaades ja uppumisohus olevates saareriikides ohus miljardite inimeste elu alus.
Puudub kokkulepe, kuidas me peaksime planeedi edasist soojenemist tõhusalt piirama. EL tegutses oma riiklike ettevõtete ja suurkontsernide kasumlikkuse huvides. Eesmärki vähendada kasvuhoonegaaside heitkoguseid ELi liikmesriikides aastaks 2020 kokku 30% võrra ei esitatud piisavalt vara.
Kui muudame paremad kliimakaitsesihid sõltuvaks teiste riikide eelnevatest hinnaalandustest, tähendab see mängimist inimkonna tulevikuga. Faktid on selged: 2007. aastal olid CO2 heitkogused Hiinas 4,6 tonni ühe inimese kohta, Saksamaal 9,7 tonni ja USAs 19,1 tonni. Me vajame kiiremas korras kliimaõiglust kogu inimkonna jaoks. Järgmisel aastal peavad tööstus- ja tärkava majandusega riigid sõlmima Méxicos siduva lepingu, millel on konkreetsed ja edasiviivad eesmärgid.
Godfrey Bloom
Austatud juhataja! Loomulikult võite te öelda, et ma olen skeptik, sest ma ei käi riides nagu hernehirmutis.
Ma murdsin endale teed läbi Kopenhaageni lumetuisu nagu paljud teised. Kas pole huvitav, et meil on Londonis 30 aasta kõige külmem talv? Sama toimub Poolas, Koreas ja Hiinas. Madalaimaid temperatuure on esinenud Floridas, Arizonas, Texases - Texases sadas minu meelest esimest korda saja aasta jooksul lund. Muidugi, nagu ütles Giles Coren ajalehest London Times, ei saa me, oh üllatust, lihtsalt sellest aru - see ongi ju globaalsoojenemise mõte: me peame harjuma pakaseliste kraadidega.
Oleme näinud Al Gore'i "hokikeppi”, mida näidatakse kõigi eelduste kohaselt ikka veel Londoni riigikoolides. Al Gore - see soolapuhuja ja petis. Oleme näinud East Anglia ülikooli professorit Jonesi - jälle suli! Ning nüüd - te ei tea veel sellest midagi, sest seda teavet ei ole avalikustatud - Uus-Meremaa riiklik kliimaandmebaas. Mul on need arvud siin olemas - kõik see on pettus.
Millal te kavatsete üles ärgata? Pettus, pettus ja veel kord pettus!
(Sõnavõtja nõustus vastama sinise kaardi küsimusele kodukorra artikli 149 lõike 8 alusel.)
Chris Davies
Austatud juhataja! Nagu näha, on härra Bloomi arvates kogu kliimamuutuseteadus täielik jama, sest meil on külm talv.
Äkki soovib härra Bloom rääkida Euroopa Parlamendile kliima ja ilma erinevustest?
Godfrey Bloom
Härra Davies, kliima on miski, millega me kõik peame toime tulema.
Zoltán Balczó
(HU) Lugupeetud minister! Mul on teile üllatavaid uudiseid. Kopenhaageni kliimakonverents on läbi. Te räägite eesmärkidest ja illusioonidest, nagu seda sündmust ei oleks veel toimunud. See lõppes läbikukkumisega. Õiguslikult siduvaid kohustusi ei võetud. Kyoto on näide sellest, mida tähendab voluntarism. Me kõik oleme teadlikud Ameerika Ühendriikide ettevõtete väärtusest, kuid mainida võiks ka Kanadat. Kanada allkirjastas Kyoto protokolli ja suurendas siis oma süsinikdioksiidi heitkoguseid 26% ilma igasuguste tagajärgedeta. Kopenhaagen annab selgelt märku, millises maailmas me elame.
Tänapäeva maailmas paneb asjad paika majandusfundamentalism. Alati, kui ühiskonna huvid satuvad vastamisi maailmamajanduse huvidega, võidab viimane. Loomulikult on maailmamajanduse taga väike võimueliit. Et peatada pöördumatut kliimamuutust, peaksime muutma veel üht kliimat. Peame muutma poliitilist ja moraalset kliimat. Enne kui seda tehakse ja senikaua kui inimesed teenivad majandust, mitte vastupidi, ning senikaua kui loodussäästlik sotsiaalne turumajandus pole muutunud juhtpõhimõtteks, on kõik säärased konverentsid määratud läbikukkumisele.
Richard Seeber
(DE) Austatud juhataja! Kui meil Kopenhaagenist üldse midagi õppida on, siis on see reaalsustaju. Mul on praeguseni meeles arutelu, mida me pidasime Euroopa Parlamendis enne Kopenhaagenit. Igaühest õhkus optimismi, kuid tippkohtumine nurjus. See oli omaenda reeglitega rahvusvaheline konverents ja ainuüksi hea tahtega ei suuda me väga palju saavutada. Niisiis suhtugem järgmistesse läbirääkimistesse Mehhikos vajaliku reaalsustajuga.
Kui Kopenhaagenit hinnata, siis peame aususe huvides ütlema, et ega seal nüüd kõik ka halvasti ei läinud, sest selle tulemus võib olla Mehhiko läbirääkimiste aluseks ja midagi vähemalt ju saavutati. Suurim pettumus meie, eurooplaste jaoks peab olema see, et meie - EL - ei olnud lõpliku dokumendi koostamise juures. See peaks panema meid järele mõtlema, sest oleme alati rõhutanud, et just meie tahame üleilmses võitluses kliimamuutuse vastu asuda liidrikohale.
Miks see peaks nii olema? Esiteks ilmselt põhjusel, et oma 14% CO2 heitkogustega ei kuulu me suurte saastajate hulka. USA ja Hiina moodustavad kokku peaaegu poole. Kuid me ei räägi Euroopas ühel häälel. Viimane keskkonna nõukogu näitas väga selgelt, kui erinevad on seisukohad. Paljud liikmesriigid näevad seda probleemi hoopis teistmoodi kui näiteks enamik Euroopa Parlamendist.
Kuid teine põhjus on kindlasti asjaolu, et meie, eurooplased, ei ole nii head, nagu me alati väidame. Kui me võtame puhta arengu mehhanismid või teisisõnu ühised rakendusmeetmed ja muud meetmed võrrandist välja ning mõtleme ainult meie endi CO2 heitkoguste vähendamise meetmetele, siis näeme, et meie bilanss ei ole nii hea, kui me väidame.
Kolmandaks peame veel ütlema, et muud maailma riigid ja piirkonnad lähenevad sellele probleemile teistmoodi. Meie suur eesmärk on õiguslikult siduv leping, kuid Hiina ja USA teevad valiku teistsuguse variandi kasuks.
Üldiselt peame kaaluma, kas me ei peaks mitte olema läbirääkimistel paindlikumad, sest koostöö on kliimamuutuse vastu võitlemisel oluline, kuid meetodid, mida me selle saavutamiseks kasutame, võiksid olla üsna erinevad.
Dan Jørgensen
(DA) Austatud juhataja! Küsimus, mille mina Euroopa Parlamendi kliimaskeptikutele esitaksin, on järgmine: kui üheksa arsti kümnest ütleks teile, et nad on enam kui üheksakümmend protsenti kindlad teie tõsises haiguses, kuid neil on mingi ravim, mis võiks seda haigust ravida - ravim, millel ei ole kõrvaltoimeid -, siis kas te võtaksite seda rohtu? Loomulikult võtaksite. Just nii oleks pidanud maailm reageerima Kopenhaagenis. Muidugi peaks maailm just niimoodi reageerima, kui üle üheksakümne protsendi selle valdkonna juhtivatest teadlastest ütlevad, et globaalsoojenemine on tõelisus ja et see on inimtegevusest tingitud. Seepärast peaks EL näitama end liidrina. Muidugi võime kritiseerida USAd. Muidugi võime kritiseerida Hiinat selle eest, et neil ei olnud Kopenhaagenis vajaminevat poliitilist tahet. Euroopa Parlamendis aga peame vaatama enda sisse - me peame kritiseerima algatusvõime puudumist, mida näitas EL. EL oleks võinud teha kaht asja ja just neid kaht asja peaks ta tegema enne Mehhikos toimuvat konverentsi. Esiteks peame heitkoguste vähendamise eesmärke seades asuma eesliinile. See tähendab, et me peame liikuma 2020. aastaks lubatud heitkoguste 20protsendiliselt vähendamiselt 30 protsendini. Teiseks peaksime nimetama summad, mida tahame anda selleks, et rahastada pikaajalist kohanemist kliimamuutusega, mis teadaolevalt saabub niikuinii. Lõpetuseks on ilmne ka see, et meil on suurem mõju, kui räägime ühel häälel, sest siis oleme suutelised pidama läbirääkimisi mõistlikumalt ja selgemalt kui Kopenhaagenis. Härra Callanan Euroopa Konservatiivide ja Reformistide fraktsioonist ütles, et
praeguses olukorras oleks meie püüdluste suurendamine hullumeelsus.
Ei, härra Callanan, hullumeelsus oleks hoopis nende püüdluste suurendamata jätmine.
Lena Ek
(SV) Kopenhaageni tippkohtumine oli kahtlemata suur pettumus, kuid nüüd on vaja vaadata tulevikku. Meie, liberaalid, teeme just seda ja loodetavasti saame me Euroopas seda kõik koos teha. Meil on vaja strateegiat ja Kopenhaageni-järgset tegevuskava. Oluline vahend selle saavutamiseks on jätkuvad investeeringud heitkogustega kauplemise süsteemi. EL peaks viivitamata algatama läbirääkimised USAga, et siduda tekkiv Ameerika süsteem Euroopa süsteemiga. Üleatlandiline süsinikdioksiidi heitkoguste turg võiks olla üleilmse turu algus.
Olli Rehn pidas väga hea sissejuhatava kõne. Tal on oma järelduses täiesti õigus. EL peab nendel läbirääkimistel kõnelema ühel häälel. Kuid tuleb silmas pidada, et Lissaboni lepingu alusel saab Euroopa Parlament nüüd mõjutada nende otsuste vastuvõtmise viisi. Parlament tuleb kaasata ettevalmistustöösse, sest lõpliku lepingu peame kinnitama ka meie.
Samal ajal peame Euroopas jätkama oma CO2-turu tugevdamist ja lõpetama kauplemisõiguste tasuta äraandmise. Peame investeerima uude tehnoloogiasse ja lisaks kehtestama süsinikdioksiidi miinimumhinna. Kliimaeesmärke on võimalik saavutada turumehhanismide, mitte veelgi suurema bürokraatia abil.
Kui jätame Kopenhaageni konverentsi nüüd seljataha, alustame uuesti ja suuname kõik jõupingutused tulevikumeetmetesse, siis on esimene asi, millele peame keskenduma, ELi 2020. aasta strateegia. Need meetmed on sinna lisatud ning meil peavad olema põhjalikult viimistletud ettepanekud energiatõhususe kohta ja selle kohta, kuidas me kavatseme uude tehnoloogiasse investeerida. Meil on vaja kliimavaldkonna töökohtade strateegiat. Lõpetuseks tahan öelda, et kahtlemata peame me süsinikdioksiidi heitkoguseid 30 protsendi võrra vähendama, kui me ei taha võita mitte ainult võitlust kliima nimel, vaid ka võitlust turu nimel.
Yannick Jadot
(FR) Tänan, juhataja! Lugupeetud minister, ma olen väga üllatunud enesega rahulolu üle, mida te näitate üles seoses ELi meetmetega kliimavaldkonnas. On tõsi, et Euroopa on teinud viimase kümne aasta jooksul rohkem ja paremat tööd kui enamik teisi maailma riike, kuid Euroopa liidrikohta tabas Kopenhaagenis küll täielik ebaõnnestumine.
Samuti nägime Kopenhaagenis, et Euroopast sai lihtsalt Euroopa riigipeade ja valitsusjuhtide isiklike suhtlusstrateegiate kogum ning selles suhtes tahaksin esile tõsta eriti härra Sarkozyd, proua Merkelit ja härra Browni. Sellistes oludes on ÜRO protsessi muidugi lihtne maha teha. On tõsi, et ÜRO süsteem on keeruline ja et G 20, kus kokkulepped ei tähenda midagi, kuid kus on võimalusi suurteks reklaamitrikkideks, on palju lihtsakoelisem.
See tähendab, et eelseisval aastal peab Euroopa tegema rohkem ja paremat tööd. Praegu on meie eesmärk 20%. Kuid 20% tähendab tegelikult seda, et me teeme järgmise kümne aasta jooksul vähem, kui oleme teinud viimase kümne aasta jooksul. See tähendab, et Euroopa jõupingutused kliimavaldkonnas vähenevad. Ajal, mil me peame teadlaste sõnul saavutama 40% eesmärgi, on see kliima suhtes täiesti absurdne, ja lisaks on see absurdne ka meie majanduse ja töökohtade suhtes.
Seepärast palun, lugupeetud minister, et te ei vähendaks Euroopa kliimapüüdlusi väikseima ühise nimetajani, eesmärkideni, millest rääkis president Barroso, kes ei taha 20% piiri nihutada, või eesmärkideni, mille ütlesid välja Itaalia ja Poola, kes kavatsevad varsti kliimamuutust eitada. Lugege Euroopa Parlamendi resolutsioon veel kord läbi ja tehke oma valik kohe tingimusteta 30% kasuks.
Konrad Szymański
(PL) Austatud juhataja! Peame nõustuma asjaoluga, et peale mõne Euroopa riigi ei taha mitte keegi maksta CO2 heitkoguste piiramise eest ega vähendada oma energiakasutust. Olukord on veelgi halvem. Osa arengumaid, kes kasutavad ärritavat kolonialismivastast retoorikat, tahavad selle arvelt rikastuda, olles samal ajal ise suurimad süsinikdioksiidi õhkupaiskajad. Aafrika riigid, Hiina ja India soovivad säilitada oma erandlikku õigust mitte täita rahvusvahelist heitkoguste seire süsteemi, kuid saavad samas miljardeid eurosid keskkonnahoidliku tehnoloogia jaoks. See on seisund, mida me ei suuda oma maksumaksjatele põhjendada. Pärast Kopenhaageni konverentsi peame ükskord aru saama, et Euroopa ei saa neid kulusid üksi kanda. Esiteks pidurdame me üksi tegutsedes oma majanduskasvu veelgi ja seame löögi alla oma kodanike heaolu. Teiseks ei suuda me üksi tegutsedes heitkogustes mitte midagi muuta, sest oma heitkoguseid oleme juba suutnud piirata.
Elie Hoarau
(FR) Austatud juhataja, lugupeetud minister, kallid kolleegid! Kuigi Kopenhaagen oli läbikukkumine, oli valitsusväliste osaliste koondumine erakordne ja see tõestas, et kliimaõiglusele on olemas tõeline rahvusvaheline toetus.
Nüüdsest on selge, et jätkuvate läbirääkimiste käigus tuleb arvestada esmajoones väikeste haavatavate saareriikide ja Aafrika huvidega. Samuti on väga oluline tagada, et Kopenhaagenis väljaöeldud sada miljardit USA dollarit lisandub tõesti ametliku arenguabi raames antule.
Lõpetuseks peame meeles pidama, et meil on tegutsemiseks jäänud väga vähe aega, enne kui kliimamuutuse tagajärjed muutuvad pöördumatuteks. 2010. aasta on meie viimane võimalus, kui me soovime Méxicos teha tõelisi edusamme.
Oreste Rossi
(IT) Austatud juhataja, kallid kolleegid! Ärge öelge, et me ei ole teid selle eest hoiatanud. Euroopa Parlamendis vastu võetud resolutsioon COP 15 kohta tähendas suurt suitsu, kuid ei mingit tuld.
Me küsisime liiga palju ega saavutanud mitte midagi. Need sõnad ei kuulu parteile Lega Nord, vaid ÜRO kliimamuutuste konverentsi sekretariaadi juhile Yvo de Boerile. See ei olnud ka päris katastroof, kuigi lepingust sai vaid eelleping. Tekst, mis hoidis ära COP 15 täieliku läbikukkumise ja milles jõuti kokkuleppele tõeliselt pretsedenditu kestuse ja jõulisusega läbirääkimismaratoni lõpus, on üsna sisutühi.
Kopenhaageni kokkulepe, millele jõudsid USA president Obama, Brasiilia president Lula, Hiina peaminister Wen Jiabao, India peaminister Singh ja Lõuna-Aafrika president Zuma ning mis sunniti peale kõikidele ülejäänud riikidele, ei ole isegi veel ametlikult vastu võetud. Pärast selle tagasilükkamist kaheksa riigi poolt - mis oli selle vastuvõtmata jätmise põhjuseks - võtsid 192 osalevat riiki kokkuleppe lihtsalt teadmiseks.
Lugupeetud kolleegid, globaalsoojenemise jutt on ajaraiskamine. Detsembrikuust saadik on ajalehtedes ja televisiooni uudistesaadetes räägitud, et Euroopa vaevleb pakaselise ilma käes. Vältigem kasutuid ja kulukaid spekulatsioone kliima kohta.
Angelika Werthmann
(DE) Austatud juhataja, kallid kolleegid! Kopenhaageni kliimamuutustealase tippkohtumise ainus konkreetne tulemus oli globaalsoojenemise piiramine kahe kraadini Celsiuse järgi. Selleks vajaminevad meetmed on aga jäänud müsteeriumiks. See minimaalne kompromiss on meie jaoks pettumus eelkõige seetõttu, et nüüd otsustab iga riik ise, kas nõustuda kliimakaitse eesmärke käsitleva lepinguga või mitte. Aeg hakkab tõesti otsa saama. Nüüd peame meie otsustama, mis saab edasi. Peaksime edendama säästvat, kliimat kaitsvat arengut, mis võimaldab meil kasutada oma planeedi varasid vastutustundlikult nii meie endi kui ka tulevaste põlvede heaks. EL ja selle liikmesriigid peaksid pürgima maailma liidriks keskkonnasäästliku tehnoloogia valdkonnas. Siis oleme vähemalt mingi alguse teinud.
Rachida Dati
(FR) Austatud juhataja, lugupeetud minister ja volinik! Kellelegi ei saanud jääda märkamatuks, et Kopenhaagen oli raisatud võimalus. Siiski - ja ma kordan teie sõnu, volinik - oli sellel tippkohtumisel kaks head külge. Esimene oli see, et antud kohtumine koondas palju rohkem riigipäid ja valitsusjuhte kui Kyoto tippkohtumine. Teiseks võimaldas see tärkava majandusega riikidel saada kasu rahalistest kohustustest, mille eesmärk oli just neid globaalsoojenemise vastases võitluses aidata.
Mida peaks Euroopa nüüd siis tegema? Loomulikult peaks ta jätkama oma suurepärast tööd kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamisel, sest tõde on see, et Euroopa on olnud juba väga tubli. Kui Kyoto eesmärk oli heitkoguste 8%-line vähendamine, siis Euroopa äriühingud on vähendanud heitkoguseid veidi alla 13%. Seega on nad näidanud ennast ülimalt heast küljest ja nad mõtlevad põhjalikult keskkonna kaitsmisele. Kuid see võitlus ja pühendunud suhtumine ei tohi mingil juhul toimuda kõlvatu konkurentsi tingimustes. Nagu ma teile, härra Rehn, kuulamistel ütlesin, peab see kõik toimuma ainult täiesti ausa konkurentsi tingimustes. Tõepoolest peame kaaluma süsinikumaksu kehtestamist Euroopa Liidu piiridel, sest me ei saa loobuda oma äridest ega seega oma töökohtadest täiesti kõlvatu konkurentsi kasuks ja nende riikide eeliseks, kes ei austa keskkonnakaitset, ei vähenda kasvuhoonegaase ega kohalda nendega seotud norme. Seega on minu arvates täiesti hädavajalik - ja ma kordan kolleeg Lepage'i sõnu -, et mõne aja pärast tuleb kaaluda süsinikumaksu kehtestamist Euroopa Liidu piiridel.
Teiseks oli mul üsna hea meel kuulamistel teada saada, et volinik Tajani ei ole välistanud mõjuanalüüsi tegemist võimaluse kohta kehtestada Euroopa Liidu piiridel süsinikumaks. Seega arvan, et vähehaaval me siiski võidame selle lahingu, sest Euroopa äriühingute ja töökohtade kaitsmine on oluline.
Anni Podimata
(EL) Austatud juhataja, lugupeetud proua Espinosa! Kindlasti oleksime eelistanud, et tänane arutelu oleks toimunud teistsugustes oludes, kus meid oleks kutsutud üles hindama üleilmset õiguslikult siduvat lepingut ning otsustama Euroopa Liiduna, mida tuleks edasi teha. Kahjuks olid Kopenhaageni tulemused oodatust tunduvalt halvemad. See on esimene peamine põhjus, miks me väljendame oma pettumust.
Teine pettumuse väljendamise põhjus, mis puudutab eriti meid, Euroopa Parlamenti, on see vilets roll, mida Euroopa Liit Kopenhaageni tippkohtumisel täitis. Kui esimesel üleilmsel tippkohtumisel pärast Lissaboni lepingu jõustumist oleks igaüks oodanud, et Euroopa Liit teeb esirinnas pingutusi sõlmida uus, edasipüüdlik, põhjalik ja üleilmne leping kliimamuutuse vastu võitlemise kohta, olime meie ja olid Euroopa kodanikud tunnistajaks killustumise vaatemängule, kus mõned Euroopa liidrid pidasid silmas omaenda huvisid ning Euroopa Liit mängis abilise ja pealtvaataja rolli. See ei ole roll, mida me endale tahame või mis oleks meile sobiv.
Mida tuleks siis teha? Kutsume Euroopa Komisjoni ja nõukogu üles näitama, et nad suudavad oma ülesannet täita ja kaitsta uues püüdluses Euroopa liidrikohta. Tahaksin teile meelde tuletada, et küsimus ei ole üksnes kliimamuutuse tagajärgede piiramises. See on palju laiaulatuslikum ülesanne, mis seisneb sellise uue arengumudeli - keskkonnahoidliku arengumudeli - kasutuselevõtmises, mis oleks Euroopa vastus vajadusele luua uusi töökohti, toetada Euroopa majanduse konkurentsivõimet ning kindlustada Euroopa Liidu juhtivat rolli uues olukorras.
Fiona Hall
Kopenhaageni konverentsi tulemus oli tõeline pettumus, kuid nüüd on meil aeg edasi liikuda. EL peab nüüd võtma endale kohustuse vähendada heitkoguseid 30% kolmel põhjusel.
Esimene lihtne põhjus on see, et 30protsendiliseks vähendamiseks oleks nüüd vaja vaid veidi rohkem vaeva näha kui algseks 20protsendiliseks vähendamiseks, sest majanduslanguse tõttu on äritegevuse maht vähenenud.
Teiseks tähendaks praegune taganemine, et kaoks hoog, mis on tekkinud uutes keskkonnahoidlikes tööstusharudes. Me ei saa kohustuda investeerima taastuvatesse energiaallikatesse ja süsinikuvaesesse transporti poolikult. Tagada tuleb massiivne infrastruktuur, olgu tegemist Põhjamere supervõrguga või väiksemas mahus elektriautode laadimiskohtadega. Kaalul on sadu ja tuhandeid uusi töökohti, näiteks 70 000 võimalikku töökohta, mis on seotud ainuüksi Ühendkuningriigi avamere tuuleenergeetikaga, kuid need majanduse elavdamiseks nii vajalikud töökohad luuakse vaid siis, kui on olemas selge tegevuskava, mille eesmärk on luua aastaks 2050 süsinikdioksiidivaba Euroopa.
Investeeringute suhtes peab valitsema kindlus ja me peame aru saama, et Euroopal on oht taastuvenergia tehnoloogia vallas liidrikohast ilma jääda. Nii USA kui ka Hiina suurendavad oma taastuvenergiatööstust väga kiiresti. Kui me praegu kõhkleme, lähevad need uued keskkonnahoidlikud töökohad teistesse maailmajagudesse.
Lõpetuseks on meil seda 30protsendilist vähendamist vaja põhjusel, et suurt osa sellest lisakohustusest on võimalik täita suurema energiatõhususe abil. Jätta energiatõhusus praegu sinnapaika oleks igal juhul hullumeelne. Energiatõhusus tähendab majanduslikku tõhusust. See tähendab väiksemaid elektriarveid, mitte suuremaid, ja see suurendab energiajulgeolekut. Nii et ükskõik, milliseid arve esitavad 31. jaanuaril teised osalised - kusjuures võib-olla oleme meeldivalt üllatunud -, peab EL nüüd võtma kohustuseks vähendada heitkoguseid 30%.
Ivo Strejček
(CS) Vaadates tagasi Kopenhaageni tippkohtumisele ja selle tulemustele, tuleks mõelda kainelt ja vaadata läbi olemasolevate keskkonna- ja majandusandmete paljususe prisma. Need andmed kinnitavad, et globaalsoojenemist ei ole, ja kui on, siis ei suuda inimene seda mingil viisil kontrollida, sest seda põhjustavad üksnes loodusjõud. Muuseas saime eelmisel nädalal teada, et märkimisväärset osa keskkonnaandmetest, mida kasutas valitsustevaheline kliimamuutuste ekspertrühm, võltsiti teadlikult või tõlgendati valesti. Selles valguses on hea näha, et Kopenhaageni tippkohtumine ebaõnnestus. Ma loodan, et esiteks lõpetab see ebaõnnestumine agressiivse "rohelise” poliitika. Teiseks suundutakse poliitikas tagasi tõeliste teemade juurde, mis inimestele praeguses majanduslanguses tegelikult muret valmistavad. Kolmandaks hoiab see ära maksumaksjate raha raiskamise vastuolulistele keskkonnaprojektidele. Neljandaks loob see ruumi tõsimeelsele arutelule ratsionaalse, tõhusa ja odavama energia pakkumise üle ning me näeme tuumaenergia taassündi. Head kolleegid! Kui ma kohtun oma valijatega, raputavad nad uskumatusest pead, kui kuulevad teemasid, mille üle me siin arutleme, sest me ei tegele ju nende tõeliste probleemidega.
Marisa Matias
(PT) Austatud juhataja! Hoolimata sellest, et küsimus on pakiline, nägime Kopenhaagenis mitut sammu tagasi. Kopenhaagen koondas tõepoolest rohkem riigipäid kui Kyoto, kuid seal esines ka rohkem lõhestumist ja selle tagajärjel muutus see olukorraks, kus igaüks oli iseenda eest väljas, kus iga riik seadis oma eesmärke ja tegi seda lausa sihilikult.
Peaksime tähele panema, et meie eesmärk on kaks kraadi Celsiuse järgi ja meil on rahastamissihid ilma igasuguste selgitusteta. Neid ei saa võtta kui lohutust. Usun siiski, et peame tegutsemisel pidama silmas tulevikku ja see tähendab, et peame liikuma oma sõnade juurest tegude juurde.
Euroopa Liit tahab ja on alati tahtnud olla juht. Kui me aga Kopenhaagenisse saabusime, kõhkles EL ega suutnud määratleda ega kaitsta eesmärke, mida ta Euroopa Parlamendis nimetanud oli ja millest ta oma sõnade kohaselt ei pidanud kunagi loobuma.
Minu küsimus on järgmine: kas me ei võiks tulevikus ausamalt tegutseda, kas me lubame jätkuda olukorral, kus kõige vaesemad inimesed maksavad jätkuvalt kõrgeimat hinda meie nõrkuse tõttu ja osa inimeste poolt teiste kohta tehtud otsuste tõttu?
Timo Soini
(FI) Austatud juhataja! Kopenhaageni kliimamuutustealane tippkohtumine nurjus täielikult. Mina hääletasin detsembris siin selle resolutsiooni vastu. Mul oli õigus, nagu ka 92 teisel parlamendiliikmel.
Euroopa Liit püüdis väga üleolevalt pakkuda kogu maailmale oma lahendust. Mõni päev enne tippkohtumise algust paljastati heitkogustega kauplemise pettus, mille väärtus oli viis miljardit eurot. See pidi just enne kohtumise algust küll piinlik olema, kui EL pakkus lahendust, kuid oli silmitsi viie miljardi euro kuritarvitamisega. See oli häbiväärne. Kas EL praegu üldse muretseb nende juhtumite uurimise pärast? Kui me tahame piirata heitkoguseid, kehtestagem konkreetne heitkoguste süsteem nagu autode puhul. See toimib, kuigi sellega ei pidurdata meie terase-, metalli- või puidutöötlemise tööstusharusid ei Soomes ega teistes ELi liikmesriikides. Sellel ei ole mingit mõtet. Töölistele ja töötajatele ei tohi põhjustada kannatusi.
(Aplaus)
Romana Jordan Cizelj
(SL) Ka mina olen Kopenhaageni konverentsi tulemustes pettunud, kuid lõpetagem nüüd kurtmine kehvade tulemuste üle ja mõelgem selle asemel, kuidas peaksime edasi liikuma, et me edaspidi pettuma ei peaks. Kui ütleme endile, et tugineme tehtud tööle, sest meil on vaja teha lihtsalt mõned muudatused, siis sellest ei piisa.
Esimene küsimus, mille ma tahan endale seoses sellega esitada, on järgmine: mis need COP-konverentsid üldse on? Kas need on tõelised konverentsid või väljapanekud rahva jaoks? Loomulikult on nad mõlemat. Kuid me peame kindlustama ekspertidele võimaluse oma tööd edasi teha ja teavitama üldsust peale mitteametlike sündmuste, mis leiavad aset konverentside telgitagustes, ka tegelikust tööst, mida me teeme. Euroopa peaks seega selliste konverentside korralduslikud küljed uuesti läbi vaatama.
Minu teine küsimus on järgmine: milline on maailma liidrite roll säärastel konverentsidel? Kas nad tulevad konverentsidele selleks, et teha sisepoliitilisi kampaaniaid, või selleks, et aidata osalistel kompromissi saavutada? Minu arvates peame uuesti läbi vaatama ka selliste konverentside töömeetodid ja nendel osalevate maailma liidrite rollid.
Minu kolmas küsimus puudutab Euroopa Liidu juhtivat kohta. Jah, me oleme võtnud palju häid meetmeid, et tagada Euroopa juhtiva koha püsimine keskkonnasäästliku tehnoloogia arendamisel, kuid me oleme kaotanud oma juhtiva koha läbirääkimistel. Minu arvates ei tohiks me rahulduda ainuüksi koordineeriva rolli täitmisega läbirääkimistel, sest me peame ise olema aktiivsed läbirääkijad. Seepärast ei tohiks me kõiki kaarte enne läbirääkimiste algust avada ega kuulutada valjult endale seatud sihte. Samuti peaksime püüdma kolmandatele riikidele lähemale liikuda, mitte neist kaugenema.
Viimane mõte, mida ma tahan väljendada, on see, et me peame kliimamuutuse väga kiireloomulise küsimusena lisama rahvusvaheliste kohtumiste päevakorda, ning siinkohal ootan ma loomulikult nende kahe valdkonna eest vastutavate volinike tihedat koostööd.
Enrique Guerrero Salom
(ES) Praegu, 2010. aasta alguses, ei ole me seal, kus lootsime kliimamuutusevastases võitluses olla. Me ei ole seal seepärast, et just praegu peaksime olema etapis, kus liigume Kopenhaagenis sõlmitud kokkuleppest tulenevate õigusaktide muudatuste vastuvõtmise poole.
Me ei ole selles etapis ja meil peaks olema kahju. Peaksime kahetsema asjaolu, et Kopenhaagenis muutusid meie kliimamuutusevastase võitluse püüdlused väiksemaks, et siduvat lepingut ei sõlmitud ja et kord ei olnud läbipaistev. Selle tagajärjel ei ole meil piisavat õiguslikku alust ega vahendeid inimeste vajaduste rahuldamiseks, eriti arengumaades.
Kuid me ei ole ka selles punktis, kus olime enne Kopenhaagenit, sest Kopenhaagenis sõlmisime me Ameerika Ühendriikide, Hiina, India, Lõuna-Aafrika ja Brasiiliaga konkreetse eesmärgiga kokkuleppe, millega liitusid hiljem ka muud riigid, näiteks Venemaa, Austraalia, Norra, Rootsi ja Hispaania. Me ei tohiks unustada, et need riigid tekitavad kokku kolm neljandikku süsinikdioksiidi heitkogustest. Samuti ei tohiks me unustada, et paljud neist riikidest ei olnud enne Kyoto protokolli osalised.
Seega ei ole meie samm piisav, kuid see on oluline. Peame seda olulist sammu ära kasutama, et anda Euroopa Liidust järgmine tõuge. Euroopa Liit on olnud kogu senise edasimineku liikumapanev jõud. Siiski ei saa edusamme järgneda, kui Euroopa Liit ei jätka edasipüüdmist.
Saksamaad ja Mehhikot silmas pidades peame tegema tööd selle nimel, et jõuda siduvate lepinguteni ja hankida vahendid, mis aitavad arengumaadel heitkoguseid vähendada ning kohandada ja ajakohastada oma tehnoloogiat. Peame tegema seda tõhususe ja õigluse pärast ning sellepärast, et meil on vaja rohkem partnereid.
Ma olen kindel, et eesistujariik Hispaania töötab just selle eesmärgi nimel.
Roger Helmer
Austatud juhataja! Mul on Euroopa Parlamendile häid uudiseid: koos paljude teadlastega olen ka mina isiklikult jõudnud järeldusele, et kliimakriisi ei ole! Maailma merevee tase ei oluliselt tõusmas ja nagu IPCC oli sunnitud tunnistama, pole Himaalaja liustikud kiiresti taandumas. Maa keskmiste temperatuuride väikene kasv viimase saja aasta jooksul on täielikus kooskõlas kindlakskujunenud, pikaajalise ja loodusliku kliimamuutusega.
Kopenhaagen näitas, et paljud riigid, eriti Hiina ja India, ei ole lihtsalt valmis ohverdama oma majandustulemusi täiesti spekulatiivse probleemi lahendamiseks. Suurbritannias ei usu enamik valijaid enam inimtegevusest tingitud kliimamuutusesse ning nad ei maksa nende leevendamiseks tehtavate kasutute ja mõttetute püüdluste eest. Hiljuti lekkinud CRU märgukirjad tõendavad, et isegi kliimaalarmismi levitajad on meeleheitel, sest loodus ei käitu nende ennustuste kohaselt, ja niisiis võltsivad nad oma fantaasia kinnitamiseks arve.
Enne, kui kulutame veel raha kliimamuutuse tagajärgede leevendamisele, peame nõudma kahtlaste andmete täielikku avalikku uurimist.
João Ferreira
(PT) Austatud juhataja! Ameerika Ühendriikidel ja Euroopa Liidul, kes on heitkoguste tekitamise poolest ühe inimese kohta vastavalt esimesel ja teisel kohal maailmas, lasub kindel ja vältimatu vastutus Kopenhaageni ebaõnnestumise eest, ja seda ei saa vähendada mitte ükski vastutusest keeldumise asjaolu.
Muu eelnimetatu hulgas ebaõnnestus tippkohtumine arengumaade niinimetatud kohanemise rahastamise küsimuses, sest neid, kes võtsid kohustusi, oli liiga vähe. Samal ajal eiratakse nende riikide raskusi silmakirjalikult edasi. Nende raskuste hulka kuulub tohutu välisvõlg - summa, mis on tõesti otsatult suur võrreldes väljakuulutatud rahastamissummaga ning mis piirab tõsiselt iga tõelist jätkusuutliku majandusliku ja sotsiaalse arengu võimalust.
Tippkohtumine nurjus tõsises vaidluses turupõhiste vahendite vastakate tulemuste ja Kyoto protokolli paindlikkusmehhanismide üle. Muu hulgas ei jõutud tippkohtumisel kliimamuutuse mõjude juurest selle põhjusteni. See on ebaratsionaalne viis majandus- ja sotsiaalküsimustele lähenemiseks ning see välistab igasugused lahendused sellele või teistele probleemidele, mida inimkond...
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Herbert Reul
(DE) Austatud juhataja, kallid kolleegid! Kopenhaageni kokkuleppes nõustusid kaheprotsendilise eesmärgiga 180 riiki, kuid see ei ole ikka veel õiguslikult siduv. Euroopa Parlamendis tehtud plaanidest ei jäänud just palju järele. Kopenhaagenis läks kõik viltu. Seda võib nimetada ka lüüasaamiseks. Olukorda on vaja kirjeldada täpselt, et meil oleks võimalik põhjalikult mõelda, miks see juhtus, ning siis selles küsimuses edusamme teha.
Ma olen veidi šokeeritud mõnest sõnavõtust, mida ma siin kuulsin. Inimesed ütlevad, et me peame jõulisemalt võitlema, et jätkakem seda, mida oleme siiani teinud, et meil on vaja suuremat protsenti, rohkem raha, et probleem on lihtsalt selles, et Euroopas ei ole piisavalt ühtsust. Minu arvates on need avaldused olukorra analüüsimiseks liiga pealiskaudsed ja liiga pinnapealsed. Lahendus ei seisne lihtsalt jätkamises ja edasimarssimises. Need ei olnud selle tulemuse põhjused. Kas me oleme tegelikult kõiki olulisi teemasid üksteisega õiglaselt ja objektiivselt kaalunud ja arutanud? Kuidas me oleme tegelnud nende kolleegide küsimustega, olgu need õigustatud või mitte, kes ütlesid, et neil on kriitilisi küsimusi, kliima suhtes skeptilisi küsimusi? Kuidas me reageerisime kliimamuutuste komitees, kui kolleegid ütlesid, et nad tahavad kuulda ka teist seisukohta - mõne teadlase vastandlikku arvamust? Milline võimalus meil tegelikult selle esitamiseks oli? Lisaks peame vaatamata oma seisukohale arutama rahulikult, kuidas meil tuleks käsitleda hiljutist teavet, mida mainisid ka teised parlamendiliikmed ja mis puudutas seda, et IPCC tegi liustike sulamise osas vea?
Vastata tuleb ka teisele küsimuste kogumile. Kas me kasutame selle probleemi lahendamiseks õigeid vahendeid? Iga kord kehtestame uued ajakavad, suuremad protsendimäärad, uued eeskirjad ja sätted. See on üsna bürokraatlik lähenemisviis. Kas proua Ekil ei ole õigus, kui ta rõhutab nii jõuliselt, et edasiminek seisneb tehnoloogias, uuendustes ja turumehhanismides? Teised riigid kasutavad teistsuguseid meetodeid, kuid nad ei istu käed rüpes. Vahest annab veidi suurem avatus ja veidi põhjalikum järelemõtlemine meile võimaluse olla selles küsimuses tõhusam. Tahaksin näha just seda, mitte halva mängu juures hea näo tegemist.
Judith A. Merkies
Lugupeetud juhataja! Mina ei taha manada viimsepäeva pilti, nagu enne on tehtud. Ma ei taha manada ka tulevase viimsepäeva pilti, samuti ei taha ma Kopenhaageni läbikukkumisele tagasi vaadata vihaga, kuigi ma olen vihane.
Lahendus on teha tulevikus palju paremini ja järgmine võimalus on sel aastal Mehhikos. Esiteks ärgem olgem järgmisel korral üksi. Kopenhaagenis heitsime pilgu tagasi ja olime oma püüdlustega üksi. Me peame suutma veenda teisi olema sama edasipüüdlikud kui meie. Kuidas me saame väita, et istume juhiistmel, kui meil ei õnnestu teisi oma püüdlustes ega sihtpunktis veenda?
Teiseks ei sobi kõigile üks lahendus. Kliimamuutustealase tippkohtumise eel öeldi mõnikord uhkusega, et plaan B puudub. Nüüd teame seda kindlasti - praegu ei ole meil midagi. Meil ei ole mitte midagi. Nii et järgmine kord tuleks ka plaan B välja mõelda.
Viimane, kuid mitte vähem tähtis on küsimus, kuidas me saame küll võita mitmekesisuses, kui meie loosung on ju ühtsus. Järgmine kord oleks targem ühtne olla ja see tähendab üht häält. Meil on vaja ühetähenduslikku mandaati. Euroopal on tõepoolest vaja üht häält. Kas eesistuja soovib võtta oma kohustuseks ainuõigusliku ja jagamatu mandaadi saamise? Euroopa Liidul oleks ainupädevus kliimamuutust käsitleva poliitika ja kliimalepingute alal.
Mirosław Piotrowski
(PL) Austatud juhataja! Kliima ja meid kõikjal ümbritsev loodus kuulub kõikidele inimestele, sealhulgas tulevastele põlvedele, ja seepärast peame me vastutama nende kaitse eest. Hiljutise kliimamuutustealase tippkohtumise ajal ei jõudnud maailma liidrid kokkuleppele ei ühises strateegias ega vahendites, millega seda eesmärki saavutada. Paradoksaalne on, et minu arvates ei ole need halvad uudised, kui arvestada muu hulgas Suurbritanniast ja Ameerika Ühendriikidest saabuvat murettekitavat teavet teatud lobistide katsest manipuleerida arvudega, kasutades konkreetse tulemuse saamiseks teaduslikke andmeid.
Meil on vaja olukorra usaldusväärset analüüsi. Sellest tulenevalt palun ma sõltumatu ja rahvusvahelise eksperdirühma ametissemääramist. See rühm peaks koostama põhjaliku aruande, kus selgitataks välja, kas inimtegevus mõjutab tõesti kliimamuutust ja kas andmeid on võltsitud. Kui kliima kaitsmiseks luuakse ühine strateegia, peaksid ELi poliitikud võtma arvesse ka Lääne- ja Ida-Euroopa riikide majanduslikku ebavõrdsust. Kriisi arvestades võivad väljapakutud meetmed paljude riikide majanduse hoopis hävitada.
Maria Da Graça Carvalho
Austatud juhataja, lugupeetud minister! Kopenhaageni konverents lõppes tulemusega, mis jäi oodatust väga kaugele. Riigid võtsid teadmiseks dokumendi, mille eesmärgid ei olnud selged ega siduvad. Kopenhaagen tähendas palju enamat kui kliimamuutustealast tippkohtumist. Maailma tasandi väljapaistvate osaliste ja ÜRO süsteemi mitmepoolsuse vahel tekkis uus jõudude vahekord. Tärkava majandusega riikide kasvav mõju oli ilmselge. Kopenhaagenis sai selgeks, et peame Euroopa rolli maailmaareenil uuesti läbi mõtlema. Peame Lissaboni lepingu pakutud võimalusi järgmiseks COPiks valmistumisel parimal viisil ära kasutama. Peame olema edasipüüdlikud, rääkima ühel häälel ja looma strateegilisi liite.
Kopenhaageni konverentsi tulemus annab meile aluse, millelt jätkata edasise tööga. EL peaks püüdma tagada, et läbirääkimiste järgmistel etappidel arendatakse Kopenhaageni kokkulepet edasi eesmärgiga sõlmida õiguslikult siduv leping käesoleva aasta lõpuks. Samuti peaks see aitama kaasa nende sätete rakendamisele, mille alusel rahastatakse arengumaid ning milles käsitletakse metsi, tehnosiiret ja kohanemismeetmeid.
Euroopal on enda sees üks suur ülesanne - ta peab rakendama energia- ja kliimapaketti, investeerima keskkonnahoidlikku tehnoloogiasse, teaduslikku uurimistegevusse ja energiatõhususse, investeerima uude tööstuspoliitikasse, mis põhineb uuendustel ja loodusvarade tõhusal kasutamisel ning edendama süsinikuvaeste linnade ning säästva transpordi ja liikuvuse poliitikat. See on ainuke moodus olla eesotsas, kuid tõeline liidrikoht põhineb hea eeskuju andmisel.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Austatud juhataja! Kopenhaagenis selgus, et ELil ei õnnestunud leida oma kaugeleulatuvate ideede toetamiseks partnereid. Tulevikus ei tohi EL loobuda oma eesmärkidest, milleks on kohustus kolmekordistada heitkoguste 20% vähendamist, kuid samal ajal peaks ta uuesti läbi vaatama oma läbirääkimispositsiooni ja mandaadi, sest me ei saa järgida jaanalinnupoliitikat. Kopenhaagen peaks olema meile õppetund. See mandaat ei olnud edukas. Me ei mõistnud Hiina ja teiste arengumaade panust. Me ei saanud aru Barack Obama manööverdamisruumist ega suutnud rääkida ühel häälel. Arutelus Hispaania eesistumise üle märkis esimees Guy Verhofstadt õigesti, et Euroopal ei olnud ühist häält.
Me ei saa järgida jaanalinnupoliitikat. Pärast Kopenhaagenit ei saa me käituda ega teha poliitikat samamoodi nagu enne Kopenhaagenit. EL peaks muutma oma positsiooni ja kehtestama Mehhiko läbirääkimisvooru ajaks uue mandaadi. Esiteks peaksime uurima, kuidas saavutada 2 °C eesmärki, mis on Kopenhaageni tulemus. Järgmisel perioodil peaks Euroopa poliitika eesmärk olema edu võimaldava paindliku positsiooni loomine. Tänan teid tähelepanu eest.
Esther de Lange
(NL) Austatud juhataja, lugupeetud minister! Täna hommikul toimus Hollandi koolides riiklik üritus Nationale Voorleesontbijt (lugemishommik). Minu valimisringkonnas Noordwijk aan Zees, mis asub kohe Põhjamere luidete taga, piirkonnas, mis on merevee taseme tõusu korral kõige esimesena tulejoonel, loeti koolilastele lugu pealkirjaga "Koosolek”. See rääkis lumemeestest, kes arutlevad, kuidas hoida merelaht soe. Nad räägivad ja räägivad, kuni on üleni ära sulanud. Ausalt öeldes meenutab praegune arutelu halvematel päevadel mulle veidi sedasama lugu.
Tõsi on see, et Kopenhaagenis ei saavutanud me mingit edu. Võiksime ju jätkata näpuga näitamist teistele riikidele või üksikutele valdkondadele. Neid teravmeelsusi on praeguses arutelus ka aeg-ajalt esile kerkinud. Kuid mul tekkis parem mõte vaadata tulevikku ja mõelda, mida Euroopa võib ja - mis veelgi tähtsam - peab tegema, et kanda oma vastutust ja tagada lõpuks rahvusvahelise lepingu sõlmimine. Niisiis tuleb minu arvates heitkoguste 30% vähendamisele selge sõnaga kindlaks jääda. Lisaks peab Euroopa otsima uue tehnoloogia edendamise viise, sealhulgas Euroopa vahendite abiga, näiteks soodustama selliste CO2-neutraalsete kasvuhoonete ehitamist, mis suudavad ka energiat toota. Selle asemel vaatleme me põllumajandust alati kui probleemi. Samuti peame oma käsituse rajama teadusele, teadmistele ja oskustele, mitte emotsioonidele, ükskõik, kui palju me kõik sellest arutelust hoolime.
Lõpetuseks, nagu paljud kolleegid on juba öelnud, peame rääkima ühel häälel. Mehhikos peaks Euroopa jaoks olema vaid üks istekoht nende kaheksa asemel, mida oli ilmselgelt vaja Kopenhaagenis. Lugupeetud eesistuja, kuidas te kavatsete seda koos antud valdkonna eest vastutavate volinikega saavutada?
Nessa Childers
Austatud juhataja! Lootus, mis tekkis ettevalmistusele kulunud aastate jooksul, muutus masenduseks ja meeleheiteks, sest järjest selgemaks sai, et leping, mille pidime Kopenhaagenis sõlmima, libises meie haardest iga päevaga üha kindlamalt välja.
Peame muret tundma selle pärast, kui lihtne oli Ameerika Ühendriikidel, Hiinal ja teistel riikidel mööda hiilida ÜRO struktuuridest, lükata kõrvale EL ja sõlmida kokkulepe, mis ei küündinud maailma ootustele ligilähedalegi.
Üks on selge. ÜRO kliimakõneluste süsteem vajab elupäästvat operatsiooni enne Mehhikot selle aasta lõpus. Praegu on president Obama oma poliitilise süsteemi vang, sest tal on senatis vaja 67 häält.
Hiina keeldub kõikidest meetmetest, mis oleksid siduvad ja võimaldaksid rahvusvahelist kontrolli. Olukorra iroonia seisneb selles, et mida kauem USA, Hiina ja muud riigid seda lepingut nurjata püüavad, sellega viivitavad ja sellest kõrvale põiklevad, seda karmimaks muutuvad paratamatult heitkoguste vähendamise eesmärgid.
Vaadakem lahendusi. EL ja Euroopa Parlament peavad ausalt analüüsima, kuidas tulevikus sellistele küsimustele läheneda. Euroopa peab palju veenvamalt enda eest seisma ning seda tehes tuleks tal jätkuvalt seada kaugeleulatuvaid sihte, mis hõlmavad 30% eesmärke ja heitkoguste vähendamist.
See on majanduslik võidujooks, mis viib maailma 21. sajandisse, mille aluseks on keskkonnahoidlikud töökohad ja säästev elutegevus. Euroopa peab selle võidujooksu võitma, sõltumata sellest, mida meie sõbrad teevad või ei tee.
Cristina Gutiérrez-Cortines
(ES) Tahaksin edastada oma tervitused lugupeetud ministrile. Mul on tema kohaloleku üle väga hea meel.
Kõige rohkem valmistab mulle muret hoiakute muutumine ja asjaolu, et meie analüüs Kopenhaageni kohta võib suure tõenäosusega põhjustada hoiakute muutumise. Esiteks leian, et üks meie probleeme on tagasihoidlikkuse ja realismi puudumine, nagu kolleegid on juba öelnud. Eelkõige aga olen mures sellepärast, et teistes riikides viibides oleme avastanud, et nad ei räägi kliimamuutusest, vaid pigem üleilmsest muutusest.
Raamistikku, milles me Mehhikosse läheme ja mis meid seni on ümbritsenud, iseloomustab suurenev rahvaarv, toidupuudus, suurem vajadus põllumajanduse järele, piiratud maa- ja veevarud ning seega tuleb iga otsust, mille me kliimamuutuse kohta vastu võtame, kaaluda selles raamistikus. Loomulikult peame meeles pidama ka seda, et riikidel on õigus areneda.
Seega on meil vaja süsteemset seisukohta, midagi, mis on meie kliimamuutuse analüüsis puudu. Kliimamuutust ei saa lahendada üksnes heitkoguste vähendamisega. Valdkondlikud ja kvantitatiivsed tulevikuplaanid ei vii kuhugi.
Veelgi enam - me peame tähtsamaks pidama teadust. Ma palun komisjonilt eelkõige seda, et andmeid võltsinud meeskonnad kontrollitaks üle ja kui Euroopa Liit neid tõesti toetab, siis nende rahastamine lõpetataks, sest see seab meid igaveseks halba valgusesse.
Kuidas me seda küsimust koordineerida kavatseme? See on veel üks väga tähtis küsimus. Kuidas kavatseb Euroopa Liit koonduda selleks, et leping sõlmida? Me oleksime pidanud selle kallal juba täna hommikul tööle asuma.
Lõpetuseks räägin probleemist, mis teeb mulle muret: kohanemine toimub igal territooriumil kohapeal ja me peame alustama seda protsessi veel kord uue strateegilise tulevikukujutlusega antud territooriumi kohta. See hõlmab tootlikkust, strateegilist metsa uuendamist, piirkondi, maa-alasid ja ringkondi, mis pööravad suurt tähelepanu agroenergeetikale ning loomulikult veele ja bioloogilisele mitmekesisusele. Meil see tulevikukujutlus puudub.
Minu arvates peame selles küsimuses mõtlema võimalusele kasutada kõikides piirkondades uute strateegiliste kavade jaoks struktuurifonde, et kohanemine saaks toimuda. Et alustada territooriumi strateegilist muutmist, tuleks kokku kutsuda otsustajad, sest meie selle piirkonna eest ei vastuta ja Euroopast oleks seda tööd väga raske teha.
Saïd El Khadraoui
(NL) Austatud juhataja, head kolleegid! Nagu juba korduvalt öeldud, oli tippkohtumine loomulikult läbikukkumine. Oleme oma eesmärkidest väga kaugel. Lähikuude jooksul peame vaatama, kas neid probleeme saab veel kuidagi korda ajada. Nagu ka teised juba varem ütlesid, usun ma siiski, et on palju asju, mida saame korda teha omal käel ja isegi ilma Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni egiidi all sõlmitud rahvusvahelise lepinguta. Ma pean eelkõige silmas seda, mida me saame teha, et saavutada säästvam transpordisüsteem. Esmatähtis eesmärk oli vähendada lennunduses tekkivaid heitkoguseid 2020. aastaks Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni (ICAO) abiga 10% ja mereveol tekkivaid heitkoguseid Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni (IMO) abiga 20%. Niisiis tahaksin nõukogult ja komisjonilt paluda, et jätkataks läbirääkimisi nendes organisatsioonides ja suurendataks survet, alustades juba ühepoolsete meetmete ettevalmistamist, kui lepingut ei suudeta sõlmida suhteliselt lühikese aja jooksul.
Loomulikult saame ise ka vahepeal päris palju kodutööd ära teha. Mis puudutab Euroopa-sisest transporti, siis kuulsin, et volinikukandidaat Hedegaard toetas kuulamistel kaugeleulatuvat kliima- ja transpordipaketti. Volinikukandidaat Kallas ei väljendanud ennast nii selgelt, kuid ma tuletan komisjonile meelde, et transport põhjustab 25% CO2 heitkogustest ja seega tuleb kiiresti tegutseda. See on keeruline ja raske ning selleks on vaja meetmete kogumit, kuid ma kutsun teid üles jätkama selle kallal tööd ja pöörama suurt tähelepanu sellele, et jõutaks jätkusuutlikuma poliitikani.
Catherine Soullie
(FR) Austatud juhataja, lugupeetud minister, kallid kolleegid! Me ei pea enam tõestama kliimamuutuse probleemi tähtsust. Kliimamuutuse lühiajaline, keskpikk ja pikaajaline mõju on vaieldamatu, kuigi JESCi tulemused on ühe riigi ajalehes esilehele jõudnud ja tugevdavad kahtlemata skeptikute seisukohti.
Kopenhaageni konverents oli maailma jaoks kui maailmaliidrite ainulaadne võimalus anda tunnistust kliimamuutuse edenemisest ning võtta selle mõjuga mida ette ja püüda seda parandada. Euroopa Liit ei olnud sellel foorumil esiplaanil mitte ainult sellepärast, et me oleme vastu võtnud julgeid õigusakte, mille eesmärk on piirata oma tegevuse mõju kliimale, vaid ka sellepärast, et Euroopa esindab riikide liitu, mis suudab tõepoolest midagi muuta.
Kopenhaageni konverentsi tulemus on ilmselgelt jätnud meisse rahulolematuse tunde, kuid ma keeldun nimetamast seda läbikukkumiseks. Maailm, sealhulgas isegi üks tõrksamaid riike Hiina, on nõustunud, et temperatuuri tõusu tuleb piirata kahe kraadini. Brasiilia võttis just vastu seaduse, mille eesmärk on vähendada kooskõlas oma kohustustega kasvuhoonegaaside heitkoguseid 2020. aastaks ligikaudu 39%.
Ka mitmed teised riigid näitasid üles jõulist tahet vähendada kasvuhoonegaaside heitkoguseid. Ma pean silmas Jaapanit ja Norrat. Samuti pean esile tõstma ühe väga positiivse asja - üksmeele, mis saavutati selles, et kiiresti on vaja metsade hävitamisest tingitud heitkoguste vähendamise mehhanismi. Niinimetatud REDD+ mehhanismi kohaldamise kohta koostati konkreetne ja üksmeelne tekst, mille eesmärk on vähendada metsade hävitamist ja võimaldada CO2 looduslikku säilitamist.
Kuigi Kopenhaageni tulemus jäi siduvast lepingust kaugele, oli tegemist siiski selge poliitilise kokkuleppega ja seega peaks see tulemus tekitama küsimuse, miks see meie jaoks säärane pettumus oli. Mina käisin Kopenhaageni konverentsil ja ka paljud teised parlamendiliikmed tegid seda sooviga osaleda, aidata ja näha läbirääkimisi pidavat ja liidrikohal olevat Euroopat tegutsemas. Ma olin ülimalt pettunud, sest ei Euroopa ega eelkõige just Euroopa Parlament täitnud mingil moel seda osa, mille ta oli läbirääkimistel ära teeninud.
Et muuta oma kohalolek tuntavaks, peab Euroopa selles valdkonnas tugevam välja paistma. Keskkonnaministrite kohtumine Sevillas ei andnud tulemusi. Nähti, et meie juhid on ebakindlad ja kõhklevad. Samuti oleme oma eesmärkide suhtes veel erineval arvamusel.
Loodetavasti suudab proua Hedegaard taastada Euroopa Liidu püüdlused oma ettepanekute ja ettevõtmiste abil, millega ta tuli keskkonna-, rahvatervise- ja toiduohutuse komisjoni ette.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Ma nõustun sellega, mida proua de Lange käesolevas arutelus Hollandi kristlike demokraatide (CDA) delegatsiooni nimel ütles. Ka mina olen pettunud, et õiguslikku lepingut ei sõlmitud, ja ma soovin esitada küsimuse eesistujale. Millised on sellise lepingu puudumise tagajärjed meie õiguslikule raamistikule, täpsemalt muu hulgas paketile, mille kehtestasime süsinikdioksiidi heitkogustega kauplemise kohta? Kuidas see mõjutab seda süsteemi? Kas te oskate seda meile öelda? Ma soovin eelkõige Euroopa Rahvapartei (kristlike demokraatide) fraktsiooni koordinaatorina regionaalpoliitika küsimustes märkida, et me ei tohi oma eesmärkidest mitte kuidagi taganeda. Samuti ei tohiks Euroopa kahelda rakenduskavade paketist tulenevaid kohustusi võtnud kodanike, väike- ja suurlinnade, piirkondade ja ettevõtete jõupingutustes. Kliimaküsimus ei ole reklaamitrikk, ja lisaks märgin ma, et õnneks on see talletatud ka komisjoni uue koosseisu ELi 2020. aasta strateegiasse.
Samuti tahan esile tuua, et me oleme nüüd suunanud ELi enda vahendid ja ressursid kliimaga seotud eelisvaldkondadesse: 30% piirkondlikest vahenditest on suunatud kliima ja energiaga seotud projektidesse. See arv on eelmise perioodiga võrreldes kahekordne. See konkreetne eelisvaldkond loob tingimused, et jätkata uuenduste ja uue keskkonnasäästliku tehnoloogiaga, mis annab meile üleilmsel tasandil eeliseid. See kehtib ka Euroopa majanduse elavdamise kava alusel tehtavate kulude kohta. Ma usun, et see loob positiivse suundumuse, sealhulgas rahastamiseks ka pärast 2013. aastat. Ma olen tõepoolest piirkondades ning väike- ja suurlinnades märganud tõelist tahet jätkata selles valdkonnas tööd. Kui vähendame selle püüdluse tähtsust, saadaksime vale sõnumi, arvestades meeleheidet, mis on mitmes sõnavõtus tajutav olnud. Ma jagan teie lootust, et Mehhikos, mis on meie teine võimalus, läheb meil paremini.
János Áder
(HU) Austatud juhataja! Me ei tohiks asju ilustada. Kopenhaagen oli läbikukkumine. Kuid ma ei taha keskenduda sellele, vaid pakkuda välja, et teiste kritiseerimise asemel oleks meil targem oma asjadega tegelda. Peame tunnistama, et üks Kopenhaageni ebaõnnestumise põhjuseid oli Euroopa ühise seisukoha puudumine, olgu siis seoses CO2 kvootide või rahastamisega. Olen nõus nendega, kes ütlevad, et edukate läbirääkimiste eeldus on ELi ühine seisukoht. See on tõsi. Mida meil selle saavutamiseks vaja on? On vaja, et komisjon ja kõik Euroopa Liidu liikmesriigid täidaksid nii Kyoto protokolli sätet kui ka mõtet. Ungari, Poola, Rumeenia, Bulgaaria, Balti riigid, Slovakkia ja Tšehhi täitsid oma kohustused suuremal määral, kui Kyoto protokollis on kehtestatud. Seega saavad nemad oma CO2 kvoote müüa. Minu arvates oleks see komisjoni ja teiste Euroopa Liidu liikmesriikide poolt ebaaus, ebaõiglane ja sündsusetu, kui nad jätaksid need riigid sellest võimalusest ilma.
Kopenhaagenis pakkusid Poola ja Ungari välja kompromissi. Selle mõte oli säilitada võimalus müüa saastekvoote ka pärast 2012. aastat, kuid nende aastamahtu tuleks piirata ja saadud raha kulutada rohelistele investeeringutele. Meie soovitasime kompromissi Euroopa ühise arvamuse huvides. Nüüd sõltub see komisjonist ja EL 15-st, eriti sellepärast, et ilma Ungari, Poola, Rumeenia ja teiste riikideta ei saa EL 15 öelda, et on oma kohustused täitnud, sest 8% asemel oleks siis saavutatud vaid 5,5%. Tänan teid tähelepanu eest.
Françoise Grossetête
(FR) Austatud juhataja! Läbirääkimised on toonud esile ELi strateegia ebaõnnestumise. Strateegia eesmärk oli panna teised käima ELi jälgedes, sest EL on olnud kõige püüdlikum.
Tegelikkus on see, et ELi retoorilist soovi olla kliimamuutusevastases võitluses maailma liider ja ELi suutlikkust saada teised lõplikel läbirääkimistel oma poolele lahutab suur lõhe. Lisaks sellele, et keegi ei tulnud ELi poolele, oli läbikukkumine paratamatu, sest EL avas kõik kaardid liiga vara. Tegelikult ei olnud Euroopa Liitu lõplikel läbirääkimistel peaaegu üldse kuulda.
Mida me peaksime siis nüüd tegema? Eelkõige peame kolmandate riikidega vahetusi tehes rakendama vastastikkuse põhimõtet. Euroopa ei saa enam nõustuda olukorraga, kus teatud imporditud tooted ei vasta keskkonnanõuetele. Kopenhaageni ebaõnnestumisest tulenenud olukord tekitab seega ebakindlust süsinikdioksiidi heitkoguste vähendamist käsitlevate tulevaste rahvusvaheliste tegevuseeskirjade suhtes ja see on eriti kahjulik meie äriühingutele, mis peavad tegema suuri investeeringuid. Nähtavuse puudumine võib avaldada kahjulikku mõju ka CO2-turule, mille võimsuse suurenemiseks ja sujuvaks toimimiseks on vaja selget ja stabiilset raamistikku.
Samal ajal teevad Ameerika Ühendriigid ja Hiina tohutuid investeeringuid keskkonnasäästlikusse tehnoloogiasse, et luua juba homseks keskkonnahoidlikke töökohti. Euroopa ei tohi uuendustest maha jääda. Ta peab toetama tõelist Euroopa tööstuspoliitikat, sest see on tõeline katsumus kliimamuutusevastases võitluses. See uus keskkonnahoidlik tehnoloogia on olemas. Meie peame kiirendama selle rakendamist oma poliitikas, sest see on kasulik kõikidele, eriti arengumaadele.
See on raske ülesanne, mida EL peab asuma lahendama. Tal on vahendid selle revolutsiooni edukaks läbiviimiseks, kuid olgem järgmiste tähtaegade lähenedes pragmaatilisemad, et aasta pärast Méxicos saaksime muuta Kopenhaagenis sõlmitud kokkuleppe millekski õiguslikult siduvaks.
Andrzej Grzyb
(PL) Austatud juhataja, lugupeetud minister ja volinik! Eesistujariik Hispaania on otsustanud koostada Kopenhaageni kliimakonverentsi hinnangu, samal ajal kui paljud kõnelejad siin räägivad, et see lõppes nurjumisega. Nurjumine ei pea aga kohe katastroof olema. Mõnikord tuleb nurjumisest teha õigeid järeldusi ja vaadata, mis selle tegelikult põhjustas. Praegust Euroopa Liidu strateegiat kliimakaitsevajadusi käsitlevate läbirääkimiste kohta tuleb hinnata, sest lähenemas on ettevalmistused järgmiseks tippkohtumiseks, mis toimub selle aasta detsembris Mehhikos.
Mul on üks küsimus. Kas me peaksime suurendama väiksemate heitkoguste eesmärki, sest praegust eesmärki nendel läbirääkimistel ei saavutatud? Me peame leidma partnereid praeguse eesmärgi jaoks, kuid suurema eesmärgi korral ei ole meil ühtegi partnerit. Tuleb märkida, et ilma Ameerika Ühendriikide, Hiina ja Indiata ei saada Euroopa Liidu poolt Kopenhaageni tippkohtumisel seatud eesmärke edu, nagu käesoleva arutelu ajal siin istungisaalis on korduvalt öeldud. Ka Mehhikos on samasugune olukord. Peame hindama teiste osaliste avaldusi ja hoolitsema eelkõige selle eest, et kliimakonverentsi foorum jääks põhiliseks foorumiks, kus pidada kokkulepete üle läbirääkimisi, vaatamata kriitilistele hinnangutele selle kohta, kas ÜRO foorum on sobilik, kasulik, kas see toimib õigesti jne.
Me tahame keskkonnahoidlikku majandust, mis kasutab keskkonda mõistlikult ja mille raames töötatakse energia tootmiseks ja säästmiseks välja uusi energiaallikaid ja uut tehnoloogiat. Samas teame, et odavaim energia on kasutamata energia, ja seega peame olema mõistlikud. Muuseas - see on mu viimane lause - ei saavutata süsinikdioksiidi heitkoguste ja muude kasvuhoonegaaside vähendamist kallist tehnoloogiat kasutades. Tihti võivad meie endi loodusvarad, näiteks metsad ja pinnas, olla samuti suurepäraseks neeldumise kohaks ning see on bioloogiline, s.t kasulik neeldumine.
Juhataja
Erinevalt täna hommikust, mil meil oli väga kiire, on meil nüüd mõni minut üle. Niisiis püüame oma tavapärast korda rikkudes anda sõna kõigile neile, kes palusid seda registreerimata sõnavõtu korras. Palun siiski teil kõigil rääkida alla ühe minuti.
Pärast üht minutit katkestame sõnavõtu, sest nimekirjas on 13 inimest. Ma tahan, et igaüks saaks võimaluse rääkida, kuid et minister Espinosa ja volinik Rehn saaksid vastata, peate te kõik rääkima ühe minuti.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Nagu oodata oli, ei lõppenud Kopenhaageni tippkohtumine ühegi konkreetse tulemusega. Siiski on meil selge seisukoht globaalsoojenemise nähtuse suhtes ja me peame midagi ette võtma. Euroopa Liit peab jätkama jõupingutusi välispoliitika tasandil ning eelkõige arutelusid Ameerika Ühendriikide ja Hiinaga. Oleks vaja saavutada positiivseid tulemusi. Meil on volinikud nii välispoliitika kui ka kliimamuutuse valdkonnas.
Senimaani tuleb jätkata meetmetega, mida Euroopa Liit on siiani kas või ühepoolselt võtnud. Loodetavasti käsitlevad keskkonnaministrid jaanuaris Sevillas toimuval mitteametlikul kohtumisel Kopenhaageni tulemusi pragmaatiliselt ja vaatlevad kliimamuutust tulevase, 2010.-2014. aasta energiatõhususe tegevuskava raamistikus.
Lisaks tuleb kolmas energia siseturu meetmete pakett Kopenhaageni kokkuleppega kooskõlla viia, et saavutada energiajulgeolek, edendada taastuvenergiat ning koguda ja säilitada süsinikdioksiidi.
Linda McAvan
Austatud juhataja! Esitan eesistujale ja võib-olla ka komisjonile küsimuse 31. jaanuari tähtaja kohta. Mis saab ELi-sisestest lubadustest? Mina eeldasin, et EL annab ühe lubaduse, kuid nüüd kuulen, et alaliste esindajate komitees arutletakse mitme lubaduse üle. Mis täpsemalt toimub?
Teiseks räägime me Euroopa ühest häälest, kuid kas osa sellest probleemist ei seisne mitte selles, et kuigi EL läks Kopenhaagenisse mandaadiga, ei olnud läbirääkimismeeskonnal läbirääkimistel paindlikkust? See on üks osa probleemist. See on põhjus, miks EL lõplikest läbirääkimistest välja lülitati. Milleks kõnelda läbirääkijaga, kes ei suuda manööverdada ega ole paindlik? Kuidas me kavatseme seda olukorda lahendada? Mulle on öeldud, et WTOs juhtub sama. See on ELi jaoks suur probleem.
Lõpetuseks loodan, et teie, volinik Rehn, edastate volinik Dimasele meie parimad soovid. Mul on kahju, et ta ei saanud oma viimasel istungil osaleda. Oleksime tahtnud tänada teda suurepärase töö eest, mida ta on paljude aastate jooksul teinud. Loodetavasti näeme teda järgmisel nädalal keskkonnakomisjonis, et tänada teda isiklikult.
Gerben-Jan Gerbrandy
(NL) Lugupeetud juhataja! Euroopa hiid ei suutnud Kopenhaagenis kahjuks ühineda teiste hiidudega - Ameerika Ühendriikide, Hiina, India ja Brasiiliaga. Veelgi halvem oli see, et laua ääres istus 28 Euroopa päkapikku: 27 liikmesriiki ja üks jõuetu komisjon. Niimoodi asju ei aeta. Kui Euroopa ei suuda rääkida ühel häälel, siis on ta jõuetu ega suuda täita rolli, mis tal võiks olla. See ei ole kahetsusväärne mitte ainult Euroopa pärast, vaid eelkõige sedalaadi konverentsi tulemuste pärast. Täna hommikul ütles president Barroso, hoides käes Lissaboni lepingut, et komisjon on see, kes kõneleb keskkonnaküsimustes Euroopa Liidu nimel. Las ta nüüd täidab oma lubadust. Minu küsimus komisjonile on järgmine: kas ühest häälest rääkivate ilusate sõnade asemel olete te valmis seda rolli endale nõudma ja lükkama vajaduse korral nõukogu kõrvale?
John Stuart Agnew
Austatud juhataja! Samal ajal kui Kopenhaagenis toimus eelmisel kuul suur konverents, mis oli pungil poliitikutest, vabaühendustest ja aktivistidest, toimus samas linnas veel üks kliimakonverents, kus enamik sõnavõtjaid olid teadlased. Ma arvan, et olin seal Euroopa Parlamendi liikmetest ainsana kohal.
Need teadlased tegid ükshaaval maatasa niinimetatud faktid inimtegevusest tingitud globaalsoojenemise kohta. Nad tegid seda teaduslikult argumenteerides, vastupidi alarmistide kõnekatketele. Me kuulsime Al Gore'i "hokikepi” graafiku tehnilistest vigadest ja ilmajaama andmete ebausaldusväärsusest pärast Berliini müüri langemist. Meile räägiti selliste arvutimudelite teaduslikest puudustest, mis ei taha ennustada külma ilma, ning süsinikdioksiidi ja Maa temperatuuride vahelise vastupidise seose tõenäosusest võrreldes selle seosega, mille kohta meile ajuloputust on tehtud. Meile näidati satelliidifotosid polaarjää kiirest lisandumisest viimase kolme aasta jooksul ja esitati lühiülevaade jääkarude arvu kasvust.
Andrew Henry William Brons
Austatud juhataja! Eelnevaid viiteid niinimetatud tõenditele Himaalaja liustike kohta tuleb täpsustada. Valitsustevaheline kliimamuutuste ekspertrühm ütles 2007. aastal, et need kaovad aastaks 2035.
The Sunday Times avastas hiljuti, et see aruanne põhines tegelikult intervjuul, mille andis 1999. aastal ajakirjale New Scientist üks India teadlane, härra Hasnain. Härra Hasnain on hiljem öelnud, et see põhines tema isiklikel hinnangutel ning et ta ei nimetanud aastat ega teinud ühtegi ametlikku teadusuuringut.
Kui tahame, et meie järeldused kliimamuutuse hüpoteesi kohta põhineksid tõenditel, peavad need tõendid olema laitmatud. Need ei tohi olla välja mõeldud ega leiutatud.
Iosif Matula
(RO) Erinevalt teistest maailma piirkondadest mõistab Euroopa Liit kliimamuutuse mõju ja võtab kliimamuutusevastases võitluses teerajaja rolli. Samas annab Kopenhaageni tippkohtumise suur osalejate arv mulle lootust, et nii paljude liitlastega tegevust saadab kunagi edu. Kuigi tippkohtumise tulemused ei vastanud ootustele, usun, et meie osalemine eri tasanditel viib meid soovitud resultaadini.
Peame soodustama oma riikides suurema hulga investeerimisprogrammide kohaldamist nii taastuvenergia kui ka kliimamuutuse otseseid tagajärgi kannatavates valdkondades. Ma viitan nii väikestele projektidele, näiteks neile, milles kaasatakse kohalike energiaallikate jaoks tehnilist abi, kui ka tervet piirkonda hõlmavatele suurtele projektidele, mis puudutavad näiteks jäätmete valikulist käitlemist ja ringlussevõttu ning vee- ja äravooluvõrkude ja -süsteemide taastamist ja laiendamist.
Gilles Pargneaux
(FR) Austatud juhataja, lugupeetud minister! 11. novembril ütles Václav Havel meile: "Euroopa on meie kodumaade kodumaa.” Kuid meie Euroopa kaasmaalased on pärast Kopenhaagenit väga karmisõnalised. Usaldus puudub täiesti ja seega oleme silmitsi usalduskriisiga. Et usaldus taastuks, esitan ma teile kaheosalise küsimuse.
Esiteks, kas te soovite oma kuuekuulise eesistumisperioodi jooksul tuua läbirääkimistelauale tagasi küsimuse Tobini stiilis süsinikumaksu kehtestamisest finantstehingutele? Mulle tundub, et see maks võimaldaks usaldusel taastuda nii meie kaasmaalaste hulgas kui ka kõikide teiste kogu maailma inimeste hulgas, kes on kaotanud usalduse.
Teiseks, kas te soovite tuua läbirääkimistelauale tagasi veelgi siduvama loetelu süsinikdioksiidi kvootide ja süsinikdioksiidi lekke kohta?
Seán Kelly
Lugupeetud juhataja! Just nagu üks pääsuke ei too veel suve, ei kummuta üks külm talv kliimamuutuse ja globaalsoojenemise teooriaid. Tõendid on üha suurema hulga inimeste jaoks ülekaalukad, sest nii teaduslikud tõendid kui ka nähtavad märgid osutavad kliimamuutusele.
Inimesed on Kopenhaageni konverentsi kirjeldanud nurjumise ja läbikukkumisena. Minu arvates oleks täpsem kirjeldada seda väikese sammuna õiges suunas - ühe pisikese sammuna õiges suunas. Kuid nüüd on meil raske ülesanne muuta Mehhikos see väike samm suureks hüppeks kogu inimkonnale.
Meie jaoks Euroopa Liidus on eriti suur ülesanne näidata, et Lissaboni lepingu alusel loodud uued institutsioonid ja uued ametikohad toovad kasu. Kui meid jäetakse kõrvale, nagu juhtus Kopenhaagenis...
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Andres Perello Rodriguez
(ES) Väheste teemade suhtes on Euroopa Parlamendis ja ühiskonnas valitsenud selline üldine üksmeel ja oleks kahetsusväärne purustada meid toetava ja Kopenhaageni peale lootnud ühiskonna lootusi.
Minu arvates ei olnud tippkohtumine läbikukkumine ning kindlasti ei usu ma midagi, mida ütlevad inimesed, kes ei suuda teha vahet kliimal ja ilmal. See, et põhjas sajab lund, on ette teada, kuid see, et lund sajab Sevillas ja et Kuubal on õhutemperatuur neli kraadi Celsiuse järgi, ei ole normaalne, ning see kinnitabki, et kliimamuutus avaldab mõju. Minu arvates ei tohiks ükski neist asjaoludest vähendada meie valvsust.
Lugupeetud minister! Praegu peame me oma seisukohale kindlaks jääma rohkem kui kunagi varem. Teisisõnu peate nende kuue kuu jooksul veel rohkem pingutama ja veenma nõukogu vajaduses üha ühtsema ja ühisema seisukoha järele. Te peate innustama komisjoni tagama meie kõnelemise ühel häälel. Sellisel juhul ei saa Mehhikos härra Obama tulla ja öelda, et ma kavatsen kohtuda hiinlastega ja seejärel räägin sellest eurooplastega. See ongi ju Euroopa Liidu nördimuse allikas.
Austatud minister! Me peame säilitama oma juhtiva koha kliima ning Euroopa Liidu ja kogu inimkonna huvides.
Juhataja
Te teate, et saate esitada oma sõnavõtte ka kirjalikult ja need ilmuvad Euroopa Parlamendi stenogrammis. Kui te räägite väga kiiresti, on probleem selles, et tõlgid ei suuda jälgida, mida te ütlete, ja te olete ainus, kes oma sõnavõttu kuuleb, peale nende, kes saavad sellest keelest aru.
Seepärast on kasulik rääkida aeglaselt, et teie kõnet oleks võimalik tõlkida, või nagu ma ütlesin, kasutada võimalust esitada oma sõnavõtt kirjalikult. See avaldatakse stenogrammis.
Bogusław Sonik
(PL) Austatud juhataja! Tuleks tunnistada, et taktika, mida Euroopa Liit siiani on kasutanud, muu hulgas Kopenhaageni tippkohtumisel, oli vale. See taktika tähendas kõikide kaartide avamist ja uskumist, et kui me seame edasipüüdlikud sihid, siis ühinevad nendega ka teised. Ka Euroopa Parlamendis toimunud kauplemine selle pärast, kas vähendada heitkoguseid 40% või 50%, oli vale. See meenutab mõnevõrra külma sõja aegseid läbirääkimisi, millel mõned poliitilised rühmitused uskusid, et ühepoolne desarmeerimine sunnib ka Nõukogude Liidu desarmeerima. Me peame seda taktikat muutma ning olema kindlad läbirääkimistel maailma mõjukamate riikidega - Hiina ja Ameerika Ühendriikidega. Me peame ähvardama neid isegi süsinikumaksu kehtestamisega Euroopa Liidu piiridel, millest räägivad meie kolleegid Prantsusmaalt. Meie ettevõtjad peavad olema maailmaturul konkurentsivõimelised. Samuti peame meeles pidama uut tehnoloogiat, sealhulgas tehnoloogiat...
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Marc Tarabella
(FR) Austatud juhataja! Igaüks on nõus tunnistama, et Kopenhaageni tippkohtumine lõppes kahekordse läbikukkumisega. Tõepoolest, mitte ainult tippkohtumine ei olnud ebaõnnestumine, sest sõlmiti mittesiduv kokkulepe, mida kõik riigid ei allkirjastanud, vaid samuti peame tunnistama oma lüüasaamist sellepärast, et Kopenhaageni läbirääkimiste ajal oli avalikkuse huvi keskmes kahe planeeti kõige enam saastava riigi - Hiina ja Ameerika Ühendriikide - võtmeroll. See G2 juhtis läbirääkimisi nii, et ei eurooplased ega arengumaad saanud eriti sõna sekka öelda. Seepärast ei puudatud põllumajanduse teemat peaaegu üldse. Kuid just see valdkond on üks olulisemaid osasid võitluses kliimamuutuse vastu. Euroopa põllumajandus valmistub praegu üle minema säästvamatele tootmismudelitele, milles veemajandus on vastutustundlikum, ning mudelitele, mis ei ole nii energiamahukad ja mis sõltuvad vähem kemikaalidest, sest selles valdkonnas on aru saadud, et bioloogiline mitmekesisus ja ökosüsteemide säilitamine on keskkonnareostuse vähendamise võti. Niisiis, kui me kavatseme tunnistada, et põllumajandus...
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Bogdan Kazimierz Marcinkiewicz
(PL) Austatud juhataja! Kopenhaageni tippkohtumine näitas meile teistsugust lähenemist kliimamuutuse küsimusele. Tegelik probleem ei olnud kasvuhoonegaaside heitkoguste piiramises, vaid nende vähendamist toetavate tõhusate mehhanismide väljapakkumises. Siiani on Euroopa Ühendus olnud CO2 heitkoguste vähendamisel liidrikohal ja näitab praegugi eeskuju heitkoguste vähendamiseks kogu maailmas.
Seepärast oleks Euroopa Liidu raamistikus kasulik pakkuda välja jätkusuutlik meetod, mis võimaldaks rahastada meie endi asjakohaseid meetmeid kõigepealt ELis. Raha tuleks ELi fondist, mille asutavad koos kõik liikmesriigid ja mille osamaksed põhinevad proportsionaalselt iga riigi SKT-l ühe elaniku kohta. Niimoodi maksaks iga liikmesriik võrdseid osamakseid ilma ebavajalike keerdkäikudeta. Eelistatult rahastataks meetmeid, mis aitaksid heitkoguseid väikseimate kulude eest reaalselt vähendada.
Adam Gierek
(PL) Austatud juhataja! Mis puutub teadlaste kriitilistesse märkustesse IPCC järelduste usaldusväärsuse ja andmete võltsimise avalikuks tulemise kohta, mis kahtlemata mõjutas Kopenhaageni konverentsi tulemust, küsisin ma komisjonilt võimaluse kohta viia läbi uurimine, et vaidlusaluseid asjaolusid kontrollida. Oma vastuses ütles härra Dimas nii: "IPCC hinnang on tuhandete teadlaste vahel saavutatud üksmeele väljendus.” Seega tahaksin ma teada, kas teaduslikud tulemused otsustatakse üksmeeles ja kas teaduslikud järeldused on hääletamise tulemus? Climategate'i kohta ütles volinik aga nii: "Euroopa Komisjoni seisukoht on, et see ei mõjuta ilmselgeid ja põhjendatud järeldusi, mis sisalduvad IPCC aruandes.” Seepärast küsin, milliseid järeldusi on tehtud võltsitud andmete alusel. Minu arvates on meil CO2 mõju kontrollimiseks vaja sõltumatut uuringut. Ilma teadusliku usaldusväärsuseta ootab meid Mehhikos ees veel üks katastroof.
Sirpa Pietikäinen
Austatud juhataja! Pärast Kopenhaagenit tehtavad sammud peaksid parandama Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni positsiooni ja läbirääkimisvõimet.
Peaksime toetama ÜROd kõrge tasandi läbirääkimiste alustamisel riigipeadega ja seejärel põhjalike eelnõude koostamisel koos riigiteenistujatega, nii nagu seda tehakse G8-s või G 20-s. ELil on huvi ja suutlikkus suruda selline muutus ÜRO süsteemis läbi.
Teiseks on minu soov ja lootus seoses nõukoguga ja komisjoni uue koosseisuga selline, et nüüd, mil uus Lissaboni leping on jõustunud, tegelevad meie välispoliitika põhiküsimusega kolm isikut - komisjoni president, kõrge esindaja ja kliimameetmete volinik -, ning see tähendab, et läbirääkimisi peetakse ühtse läbirääkimisteks esitatud teksti alusel.
Edite Estrela
(PT) Enne on juba öeldud ja see on tõsi, et Kopenhaagen oli pettumus, sest ühtegi poliitiliselt siduvat lepingut ei kinnitatud. Nüüd aga peame vaatama edasi ja valmistama ennast poliitilises mõttes ette Mehhiko konverentsiks, sest tehnilises mõttes on Euroopa Liit ennast juba ette valmistanud. Euroopa Liit peab liidrirolli tagasi võitma ja tegema ennast kuuldavaks ühel häälel. Lissaboni leping on selles abiks, sest võimaldab Euroopal ennast maksma panna ning rääkida ühisel häälel ja sellise volitatud isiku kaudu, kes on ennast põhjalikult ette valmistanud. Samuti loodame eesistujariigi Hispaania peale, sest kui saabume Bonnis toimuvale kohtumisele...
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Juhataja
Oleme selle teemaga lõpule jõudnud. See oli erakordselt pikk, kuid vähemalt saime väga paljudele parlamendiliikmetele anda võimaluse sõna võtta. Suur hulk kohalviibivaid parlamendiliikmeid näitab ka Euroopa Parlamendi huvi selle teema vastu, mida me käsitleme.
Nüüd oleme jõudnud arutelu viimase osani ja kõigepealt anname vastamiseks sõna minister Elena Espinosale.
Proua Espinosa ja Euroopa Parlament mõistavad kindlasti, et mul väga hea meel talle sõna anda, sest meie vahel valitseb sügav sõprus ja soojus.
Elena Espinosa Mangana
Daamid ja härrad, tänan teid kõiki sõnavõttude eest, mis aitavad meil kahtlemata ennast parandada. Mul on kahju, et ma ei saa teile kõigile isiklikult vastata, alates proua Wortmann-Kooli esimesest sõnavõtust ja lõpetades härra Grzybi viimase sõnavõtuga, rääkimata 15 kuuldud lisakõnest. Lubage mul siiski avakõnele lisaks öelda veel mõni sõna.
Kliimamuutuse valdkonnas on meil ees palju väga olulisi sihte: Kopenhaageni kokkuleppe ümber tuleb koondada toetus ja vajalik pühendumus ning selle iga osa tuleb tugevamaks muuta. Selleks on vaja nende sisu edasi arendada ja täpsustada ning nende rakendamist kiirendada.
Kopenhaageni tippkohtumine paljastas meid ümbritseva uue rahvusvahelise olukorra. Selle põhjal on meil vaja veel parandusi teha. See tähendab, et oma uued sihid ja ootused ütlevad välja väga erinevad osalised ja et tuleb muuta otsuste vastuvõtmise eeskirju, kohandamaks neid tõhusalt uute ajakavade ja vajadustega.
Selles raamistikus peab Euroopa Liit mõtlema, milline on parim võimalus kliimapoliitika valdkonnas rahvusvahelisel tasandil oma liidrikohta näidata.
Me ei tohi oma eesmärke silmist kaotada, sest see nõrgendaks meie usaldusväärsust ja positsiooni, mida on viimastel aastatel proovile pandud. Keegi ei tea Euroopa Liidust paremini, kui raske on luua sellist kollektiivset liidrikohta. Samamoodi ei tea keegi Euroopa Parlamendist paremini, millised eelised ja rahulolu kaasnevad tulemusega, mis muudab olukorra meie kõigi jaoks paremaks. Maailmaareenil saame edasi liikuda vaid siis, kui edasiliikumine põhineb vastastikusel usaldusel ja avalikul huvil.
Mõned on nimetanud Kopenhaagenit täiuslikuks tormiks, mille tagajärg oli kibemagus. Mina eelistan võtta sellest midagi, mis on minu arvates väga väärtuslik: asjaolu, et see on andnud meile suurepärase võimaluse, millele me saame lähikuudel lähemale liikuda. Lugupeetud parlamendiliikmed! Võite olla kindlad, et me võime kõva ja selge häälega öelda, et Euroopa Liit ei olnud Kopenhaagenis probleemiks.
Kui pöörduda sõnavõttude juurde, siis mainisid paljud teist solidaarsust kolmandate riikidega, heitkoguste vähendamist, metsade hävitamist ning tõhusamat ja säästvamat tööstust. Mitmed teist rääkisid liidrikohast ja ühtsusest. Antud etapis on meie kohus nõuda Kopenhaageni kokkuleppe viivitamatut kohaldamist.
Samuti on meie kohus nõuda kokkuleppe täielikku lõimimist Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni tavapärasesse korda ja laduda kindel põhi märkimisväärseteks edusammudeks Mehhikos. Piirkondlike ja valdkondlike liitude roll on siin ülitähtis ning Euroopa Liit peab neid tugevdama ja laiendama.
Pilku tuleviku poole pöörates peame oma töös seisma õlg õla kõrval. Me peame õppima ja edasi liikuma. Me ei tohi hakata kaeblema. Tulevikku vaadates ja mõeldes, mida me peame tulevastele põlvedele jätma, saab Euroopa Parlament palju ära teha. Kõigil meil - liikmesriikidel, keskkonna nõukogul, komisjonil, Euroopa Parlamendil ja loomulikult eesistujariigil - tuleb üheskoos täita oma osa.
Üksteise tõrjumise asemel peame tegutsema koos ja ühendama oma parimad jõupingutused, et kaitsta ühist tulevikku. Peame püüdma mitte unustada, et keskkond, areng, konkurentsivõime ja uuendused on ühised sihid, mille poole tuleb liikuda käsikäes.
Ma võtan teie sõnavõtud teadmiseks ja kinnitan teile, et Hispaania valitsus, kes täidab 30. juunini Euroopa Liidu vahetuva eesistujariigi ülesandeid, teeb teiega alati koostööd, mille eesmärk on saavutada meie kõigi jaoks säästvam tulevik.
Olli Rehn
komisjoni liige. - Austatud juhataja! Lubage mul kõigepealt tänada teid väga sisuka ja asjatundliku arutelu eest. Kindlasti edastan teie head soovid kolleeg Stavros Dimasele, et ta paraneks kiiresti ja saaks teiega parlamendikomisjonis varsti ühineda.
Ma võtan teie seisukohad teadmiseks ning püüan vastata mõnele teie murele ja poliitilisele seisukohale ülevaadete alusel, mida ma käesoleva arutelu jooksul palusin. Arvan, et teie põhisõnumit võib tõlgendada järgmiselt: kuigi Kopenhaageni kokkulepe ei vasta meie püüdlustele, jättis Euroopa sellele siiski kindla jälje. Teisisõnu sisaldab Kopenhaageni kokkulepe viiteid nii suurtele püüdlustele, mis on kliimamuutusega tegelemiseks vajalikud, et sõlmida 2012. aasta järgne kliimaleping, ning see loob aluse finantspaketiks ja kutsub üles võtma suuri heitkoguste vähendamise kohustusi.
Mis puudutab meie endi kohustusi, siis alaliste esindajate komitees toimub praegu kohtumine ning komisjon ja liikmesriigid soovivad teha ühtse ja selge ettepaneku. Praegu arutatakse üksikasju ja ma olen kindel, et oleme enne tähtaega, 31. jaanuari valmis. See on vastus proua McAvanile ja see peaks looma kindla aluse ka läbirääkimisteks esitatavale ühtsele tekstile, mida nõudis proua Pietikäinen.
Samas näeme kokkulepet hüppelauana tulevasteks jõulisteks tegudeks Mehhikos toimuvatel rahvusvahelistel kliimaläbirääkimistel. Proua Hassi ja paljud teised on küsinud ELi juhtpositsiooni kohta. Ma olen nendega nõus ning komisjon kinnitab sihikindlalt, et EL hoiab lähikuudel oma liidrikohta ning muudab selle kokkuleppe edasipüüdlikuks ja õiguslikult siduvaks lepinguks, mida me kõik tahame näha. Ma loodan selle eesmärgi täitmisel teie toetusele.
Nagu arutelus õigustatult öeldi, ei ole mõni meie oluline läbirääkimispartner, näiteks Hiina ja Ameerika Ühendriigid, kahjuks suutnud või tahtnud võtta nii suuri kohustusi nagu Euroopa Liit. Loomulikult mõjutas see läbirääkimisi kahjulikult. Kõik teavad, et just Hiina ei soovinud pühenduda tõeliselt olulistele eesmärkidele. Minu isikliku arvamuse kohaselt peab komisjoni uus koosseis määratlema Euroopa Liidu üldise Hiina-strateegia, et püüda tõhusamalt saavutada ühiseid huve seoses kliimapoliitika, kaubanduspingete ja vahetuskursipoliitikaga. On vastuvõetamatu, et Hiina valuutadumping ohustab Euroopa majanduse elavdamist. Samamoodi ootame, et Hiina võtaks tõsiseid kohustusi kliimamuutuse poliitika valdkonnas.
Kuid meenutagem ka seda, et meie liidrikoht saab alguse kodunt. Peame tegema suuri jõupingutusi, et täita oma Kyoto kohustusi, sest oleme lähenemas lõpp-punktile. Samuti peame tagama, et esitatakse uued kaugeleulatuvad põhimõtted ja meetmed, mis viivad meid endale seatud sihini vähendada heitkoguseid 20 või isegi 30 protsenti. Selle saavutamiseks peame investeerima uuendustesse ja teadusuuringutesse ressursitõhusa keskkonna- ja energiatehnoloogia vallas, mis on praegu koostamisel oleva uue ELi 2020. aasta strateegia keskmes.
Nõustun proua Dati, proua Grossetête'i ja proua Eki arvamusega, et see tähendab, et ELi 2020. aasta strateegia peab olema kliimatööstuse ja töökohtade strateegia ning seega peab see olema Euroopa Liidu majanduse elavnemise tuum. Samuti soovin siiski vastata härra Daviese väga konkreetsele küsimusele. Ma kontrollisin üle ja saan teile öelda, et 300 miljoni euro kasutamine süsinikdioksiidi kogumiseks ja säilitamiseks otsustatakse ära 2. veebruaril asjaomases komiteemenetluse komitees. Ma võin teile kinnitada, et me tahame toetada 12 näidistehast. Kaheksat tehast toetatakse esimeses voorus ja ülejäänuid teises voorus.
Lõpetuseks ütlen, et meie kohustus tulevaste põlvede ees on olla jätkuvalt esirinnas ise eeskuju andes ning jõuda käesoleva aasta lõpuks õiguslikult siduva lepinguni, mis tagab parema ja säästvama tuleviku meile kõigile.
Juhataja
Me lõpetame arutelu voliniku sõnavõtuga. Soovime talle kõike head ja kindlust teadmises, et ta on siiani teinud ja teeb ka praegu suurepärast tööd.
Hääletus toimub veebruari esimesel osaistungjärgul.
Elena Oana Antonescu
kirjalikult. - (RO) "Poliitika on võime ennustada, mis juhtub homme, järgmisel nädalal, järgmisel kuul ja järgmisel aastal. Ning võime pärast selgitada, miks seda ei juhtunud,” ütles Winston Churchill.
Kopenhaageni konverentsi silmas pidades oleme me kõik head poliitikud. Konverents algas tõelise poliitilise optimismiga uue kliimalepingu suhtes, kuid läbirääkimiste käigus selgus, et optimism ja keskkonna austamine on pigem Euroopa kui üleilmsed väärtused. Asjaolu, et Kopenhaageni konverentsi tulemused tähendasid pettumust, sest meie ja meie kodanike ootused ei täitunud, peaks meid motiveerima ja muutma meid meelekindlaks, et me sekkuksime veel enam ja näitaksime üles suuremat ühtsust järgmisel tippkohtumisel, mis toimub sügisel Mehhikos. Euroopa peab õppima, kuidas olla asjaosaline ja aktiivne läbirääkija, ning rääkima ühel häälel.
Ivo Belet  
Austatud juhataja! Pärast Kopenhaageni nurjumist võime lohutamatult nuttes ja kaeveldes jääda kõrvaltvaatajaiks, kuid see raiskaks ainult meie energiat. Jätkakem oma asjade kordaseadmist. Euroopa on ainuke maailmajagu, kus on kehtestatud konkreetsed ja edasipüüdlikud õigusaktid CO2 heitkoguste vähendamiseks. Neid tuleb rakendada lähikuudel ja aastatel. Me ei tohi unustada, et ka see avaldab otsest mõju teistele suurriikidele, sealhulgas Hiinale. Kõik tarbekaubad, mida Hiina soovib Euroopas lähitulevikus müüa, peavad vastama kõige rangematele Euroopa keskkonnanormidele. See paneb ka Hiina tootjaid kurssi muutma. "Hopenhaagen” võis küll paljuski läbi kukkuda, kuid me peame uuesti tööle asuma, sest järgmisel aastal on meil kõigepealt Bonnis ja siis Mehhikos uued võimalused. Seniks on tänu Kopenhaagenile kahtlemata kõik valvel ja see on oluliselt suurendanud meie keskkonnateadlikkust. Sellest ei piisa, kuid mind muudab optimistlikuks arusaamine, et kliimasse investeerimine on kasulik ka meie endi rahakotile, majandusele ja seega ka tööhõivele.
Sebastian Valentin Bodu  
Keskkonnaalast tippkohtumist Kopenhaagenis on paljud kirjeldanud kui kõlavat läbikukkumist, sest selle tulemus oli ebamäärane kokkulepe ilma selgete nõudmiste ja tähtaegadeta. Kui aga vaatame põhjalikumalt, mis juhtus Taani pealinnas, näeme, et seal loodi alus uuele üleilmsele kliimakorraldusele, mille me küll saavutame, kuid alles pikki aastaid pärast rasket tööd ja läbirääkimisi.
See oli esimene kord, kui 115 riigipead ja valitsusjuhti kohtusid, et arutleda kliimamuutuse üle. See on oluline märk. Asjaolu, et tippkohtumine toimus ÜRO egiidi all, näitab hästi, et isegi arengumaad ja vähese tööstusega riigid mõistavad vajadust olla kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamisel aktiivne.
Võimsate tööstusriikide ja arengumaade vaheliste kahepoolsete arutelude tähtsus on kasvanud, pidades silmas eriti järgmist, Mehhikos toimuvat keskkonnaküsimusi käsitlevat tippkohtumist. ELil on olemas kõik andmed, et täita olulist rolli kahepoolsetel aruteludel selliste riikidega nagu Hiina, India või Brasiilia. On saabunud aeg, mil ükski jõupingutus ei tundu piisavalt suur, kui me räägime tulevikust planeedil, mida kõik koos jagame.
George Sabin Cutaş  
"Ebaõnnestumine” on sõna, mida on Kopenhaageni tippkohtumise kirjeldamiseks viimasel kuul enim kasutatud. Tippkohtumise ebarahuldavad tulemused on nii suurte tööstusriikide näidatud tõrksuse kui ka ÜRO üksmeelel põhineva süsteemi keeruliste reeglite tagajärg.
Samuti tuleks analüüsida Euroopa Liidu võimetust olla tõukejõuks üleilmsetes jõupingutustes, mida tehakse kliimamuutuse mõju piiramiseks. Kui EL teatas aasta enne konverentsi ühepoolselt oma kavatsusest vähendada kasvuhoonegaaside heitkoguseid 2020. aastaks 20%, oli tal moraalne ülemvõim anda Kopenhaageni läbirääkimistel ninanips. Kuid me ei teadnud, kuidas teha ennast kuuldavaks kohtumisel, kus valitsesid USA ja tärkava majandusega riikide seisukohad.
Et saaksime loota läbirääkimiste edukale lõpule, on vaja on arutelude piiratumat vormi. Bonnis ja Méxicos juunis ja detsembris toimuvaid ministrite kohtumisi tuleb võimalikult tõhusalt ära kasutada, et jätta uue lepingu vastuvõtmiseks uks avatuks. Liikmesriigid peavad kooskõlastama oma meetmeid, et me räägiksime üleilmsel tasandil ühel häälel.
Adam Gierek  
Kliimamuutustealase tippkohtumise nurjumine on paljastanud Euroopa nõrkuse ja tema poliitilise eliidi naiivsuse. See on näidanud, et me oleme maailmaareenil vaid üks paljudest. Miks osutusid ettepanekud CO2 heitkoguste kohta vastuvõetamatuteks? Sellepärast, et need ohustavad paljude arengumaade huve, neis ei võeta arvesse üleilmsel sõjatööstusel põhinevat konkurentsi, neis jagatakse ebaõiglaselt õigust kasutada üldisi hüvesid, mida pakub Maa, ning need ei põhine just eriti usaldusväärsel hüpoteesil, mille IPCC on esitanud CO2 kahjulikkuse kohta, kui samal ajal selgub, et niinimetatud tõenditega on manipuleeritud (Climategate). Teadust ei tohi poliitiliselt kontrollida, kuid teaduses tuleb arvesse võtta kõiki asjaolusid ja vastata igale võimalikule küsimusele. Kas keegi on näiteks küsinud, mis juhtub siis, kui atmosfääris ei ole piisavalt CO2? Me peaksime rõõmustama, et meie planeedi nüüdisajaloos on soojaperiood ja et praegu on meil atmosfääris ligikaudu 370-380 ppm CO2. Füüsikast ja keemiast tunneme Le Chatelier' tasakaaluprintsiipi, mis ennustab fotosünteesiks vajalike ideaalsete tingimuste väljakujunemist. Maa muutub rohelisemaks - see on asjaolu, mida on mitmeid kordi kinnitatud - ja see tagab suuremad saagid ja paremad arengutingimused. Laskem sel samamoodi jätkuda, kuigi kahjuks on hulk märke sellest, et järgmise kahe aastakümne jooksul maailm jaheneb. Järeldus: Euroopa Liit peab kohe vaatama üle oma piiranguterohke kliima- ja energiapaketi, sest see vähendab ELi majanduse konkurentsivõimet.
Béla Glattfelder
kirjalikult. - (HU) Praegused liberaalsed kaubanduseeskirjad soodustavad suuremate süsinikdioksiidi heitkoguste tekitamist. Kehtestades heitkogustega kauplemise süsteemi, toetades taastuvaid energiaallikaid ja kasutades investeeringuid energiatõhususe parandamisse, teevad arenenud riigid märkimisväärseid edusamme oma süsinikdioksiidi heitkoguste piiramiseks. Nende meetmete tagajärjel põhjustatakse ettevõtjatele lisakulusid. Veelgi enam - nendes riikides maksustatakse energiatarbimist üha jõulisemalt.
Samal ajal ei tee aga paljud arengumaad oma kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamiseks mitte midagi. Nad isegi suurendavad järjepidevalt oma süsinikdioksiidi heitkoguseid. Selle asemel, et teha suurtele tööstuslikele kasutajatele soodustusi energiatõhususe juurutamiseks, pakuvad nad neile elektrit soodushinnaga. Paljud ütlevad, et tänapäeval ei ole nende riikide kõige olulisem suhteline eelis enam odav tööjõud, vaid odav energia.
Seepärast tuleb kehtestada uued rahvusvahelised kaubanduseeskirjad, mis hoiavad ära veelgi suuremate süsinikdioksiidi heitkoguste tekke kaubanduses. Lisaks õiglasele kaubandusele on meil vaja ka rohelist kaubandust. Selleks peame tagama, et kui üks riik ei täida oma kohustusi, mis on võetud kliimamuutust käsitlevates kokkulepetes, tuleb tema suhtes kohaldada õiguslikult kehtivaid sanktsioone.
András Gyürk
kirjalikult. - (HU) Kopenhaageni kliimamuutuste konverents oli pettumus. Ei võetud õiguslikult siduvaid kohustusi, mis määraksid kindlaks rahvusvahelise kliimakaitse tulevikuraamistiku. Olukorda raskendab asjaolu, et oma kavatsusele vaatamata ei suutnud EL läbirääkimiste lõpptulemust eriti mõjutada. Konverentsi läbikukkumine ei õigusta tegevusetust. Me peame harjuma mõttega edendada piirkondlikke lahendusi nii kaua, kuni koostatakse rahvusvaheline leping, mis on iga osalise jaoks õiguslikult siduv. Sellest tulenevalt peaks Euroopa Liit lihvima oma kliimakaitsealaseid sise-eeskirju. Euroopa Liidu eeskirjad tuleks muuta tõhusamaks, tekitamata sealjuures Euroopa tööstusele ebasoodsat konkurentsiolukorda.
Siiski ei tohiks ELi kliimapoliitika seada ebasoodsamasse olukorda ka uusi liikmesriike, nagu juhtus hiljuti ELi-sisese kohustuste jagamise kokkuleppega. Mis puutub kliimakaitsesse, siis eelistada tuleks lahendusi, millel on peale heitkoguste vähendamise palju lisamõjusid. Niisiis parandab linnatranspordi areng elukvaliteeti, investeeringud energiatõhususe suurendamisse loovad töökohti ning samal ajal soodustavad teadus- ja arendustegevusele kulutatud summad konkurentsivõimet. Neid seisukohti tuleks ka järgmise seitsme aasta eelarves kajastada. Euroopa ei saa endale rahvusvahelistel kliimakaitsealastel läbirääkimistel lubada vaid pealtvaataja rolli. Ta peaks algataja rollis jätkama isegi siis, kui pöördeliste muutuste asemel iseloomustavad kliimapoliitikat praegu väikesed, kuid üha pikenevad sammud.
Eija-Riitta Korhola  
kirjalikult. - (FI) Austatud juhataja! Olen mõningase segadusega kuulanud kogu seda nurinat Kopenhaageni kehvade tulemuste pärast. Ma ei oska öelda muud kui seda, et EL peab ükskord ometi tegelikkust mõistma. Peame lõpetama enese petmise, kujutades ette, et EL on olnud juhtival kohal või et ta võiks sellele kohale asuda. Vaadakem tõele näkku: meie ebatõhus ja kallis strateegia ei paku mitte kellelegi huvi. Ütlen seda ka tulevasele volinikule, kes hakkab vastutama kliimamuutuse eest. Kopenhaageni tippkohtumine on möödas, kuid miks püüab proua Hedegaard panna meid ikka veel uskuma, et EL on kliimapoliitika liider ja kogu maailma teenäitaja? Ta ei ole seda enam ammu olnud.
"Järgnege mulle, ma olen teie selja taga” - see on paradoksaalne loosung, mille EL on enda kohta välja mõelnud. Just sellise enesepettusega jätkab EL oma viletsat kliimapoliitikat, mis hävitab töökohti kõige keskkonnahoidlikumates tööstusharudes. Need, kes on jälginud kliimamuutuse arutelu, on ammu aru saanud, et ELi retseptiga rahvusvahelist lepingut ei sõlmita. Ameerika Ühendriigid, Hiina ja Jaapan on valinud tee, millel heidetakse kõrvale ÜRO juhitud mudel koos läbirääkimisteks esitatud heitkoguste ülemmäärade ja ajakavadega. Nad investeerivad otse CO2-mahukuse vähendamisse ja uude tehnoloogiasse, mis tundub peagi olevat ka loogiline viis heitkoguste vähendamiseks. See meetod ei jäta majandust ega töökohti bürokraatia, kõlvatu konkurentsi ega ettenägematute hinnakõikumiste meelevalda. Euroopas jääme me selle meelevalda. Kui EL käib jätkuvalt teist teed, jääb ta üksi ja halvendab oma äriühingute olukorda. Asjade seis on kahetsusväärne ja sellest ei saa kasu mitte keegi, kõige vähem saavad sellest kasu inimesed. Samuti ei võida keskkond sellest, kui maailma kõige keskkonnahoidlikumatele tööstusharudele määratakse heitkogustega kauplemisel sanktsioonid, mida ülejäänutele ei määrata. ELil on aeg vaadata oma poliitika üle ja see fantaseerimine lõpetada.
Petru Constantin Luhan  
Euroopa Liit peab jätkuvalt olema kaasatud rahvusvahelistesse läbirääkimistesse, et võtta vastu Kyoto-järgne kokkulepe. On selge, et uue üleilmse Kyoto-järgse kokkuleppe sõlmimiseks tuleb hinnata ELi läbirääkimisstrateegiat ja valmistada see põhjalikult ette, et jätkata läbirääkimisi 2010. aastal.
Kuigi Kopenhaageni tulemusi ei saa pidada edukateks ja need jäävad Euroopa Liidu soovitust väga kaugele, tähistavad need järgmist sammu õiguslikult siduva üleilmse Kyoto-järgse kokkuleppe sõlmimise poole. EL peab lähitulevikus oma jõupingutustes keskenduma diplomaatilisele tööle, mille eesmärk on saada lubadused kõikidelt asjaomastelt üleilmsetelt partneritelt, kuid eriti Ameerika Ühendriikidelt, Hiinalt ja Indialt, et oleks võimalik saavutada üleilmne eesmärk piirata temperatuuri tõusu kahe kraadini Celsiuse järgi võrreldes tööstusajastu eelse tasemega.
Peame aru saama, et ELi tahe vähendada heitkoguseid 2020. aastaks veel rohkem, 30% võrra, sõltub kolmandate riikide võrreldavatest või proportsionaalsetest kohustustest.
Rovana Plumb  
Me võime üks kuu pärast kliimamuutuste konverentsi seda arvustada. Kopenhaageni kokkuleppe üle peeti läbirääkimisi ja see sõlmiti suurte pingutustega, sealjuures jäi vaid natuke puudu täielikust läbikukkumisest. Suurte raskustega saavutatud kompromiss "võeti lihtsalt teadmiseks”.
Kuigi EL on seadnud konkreetsed ja edasipüüdlikud eesmärgid, ei ole need pannud partnereid samasuguseid meetmeid võtma. Kuigi tuleks rõhutada, et kõik maailma suured majandus- ja poliitikajõud kohtusid eesmärgiga arutleda ja võtta kliimamuutusevastases võitluses vastutus. Eesmärgiks nimetati globaalsoojenemise gradiendi hoidmist 2 °C piires ning nõustumist 30 miljardi USA dollari suuruse toetusega ajavahemikuks 2010-2012 (kiire rahastamisega) ja 100 miljardi USA dollari suuruse toetusega aastaks 2020. Need summad on mõeldud vähim arenenud ja kõige haavatavamatele riikidele, et rahastada meetmeid, mille abil saab vähendada kliimamuutuse mõju ja mis aitavad selle mõjuga kohaneda.
Mina usun, et komisjoni tulevane koosseis, eriti kui seal on kliimamuutuse ja -meetmete eest vastutav volinik, peab väga põhjalikult hindama kõiki heitkoguste vähendamise ettepanekuid - Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni konventsiooni osalisriikide võetud kohustusi - ning valmistama samal viisil ette läbirääkimised, et 2010. aastal sõlmitaks Mehhikos COP 16-l õiguslikult siduv leping.
Daciana Octavia Sârbu  
kirjalikult. - Enamik meist on õigustatult väljendanud pettumust Kopenhaageni tippkohtumise tulemuste üle ja õiguslikult siduva lepingu sõlmimise ebaõnnestumise üle. Mõningaid edusamme on siiski tehtud. Näiteks tagab Kopenhaageni rohelise kliima fondi loomine rahalised vahendid vaesematele riikidele, et nad saaksid kohaneda kliimamuutusega ja toota puhast energiat, ning tärkava majandusega riikide ametlik nõustumine sellega, et neil lasub kaasvastutus, tähendab, et need riigid võtavad lähitulevikus suure tõenäosusega konkreetse kohustuse. Kuigi õiguslikult siduvat lepingut ei ole, peab EL jätkama liidrikohal. Kliimameetmete voliniku kandidaat on öelnud, et tahab tegelda troopiliste metsa kaitset käsitleva rahvusvahelise lepinguga, auto- ja mereveo lisamisega ELi heitkogustega kauplemise süsteemi ning ELi ja USA piiramise ja kauplemise süsteemide seostamisega, mis oleks suur samm rahvusvahelises koostöös üleilmsete heitkoguste vähendamise alal. Peaksime jätkama oma kliimamuutusealaste õigusaktide väljatöötamist ja rakendamist, sest teised riigid töötavad oma seaduste kallal. Meie lähikuude töö rahvusvaheliste organisatsioonide ja partnerriikidega suurendab võimalusi teha järgmisel konverentsil Mehhikos sisukamaid edusamme.
Zbigniew Ziobro  
Kliima soojenemise probleem on üks põhiküsimusi, mis tänapäeva maailma vaevab. Hiljuti toimus Kopenhaagenis sellele küsimusele pühendatud kliimamuutustealane tippkohtumine. Samal ajal saime teada, et mitme tuhande dokumendi ja e-kirja sisu oli leidnud tee Internetti East Anglia ülikooli kliimauuringute osakonnast, mis on üks maailma mainekamaid institutsioone, kus uuritakse kliima soojenemist ja inimtegevuse mõju selle käigule. Materjal sisaldas kirjavahetust eri riikide teadlaste vahel, kelle teadusuuringud on mõjutanud Euroopa Liidu ja ÜRO seisukohta kliimamuutuse suhtes kõige enam. Lekitatud teave näitab, et teadusuuringute tulemusi võidi manipuleerida ja selle tagajärjel võidi edastada ebausaldusväärset teavet kasvuhooneefekti ja kliimamuutuse kohta. ELi riigid ja meie ühiskond kannavad seoses kasvuhoonegaaside heitkogustega suuri kulusid, kuid samal ajal püüti Kopenhaagenis panna arenenud riikidele, sealhulgas ELile, veel suuremaid globaalsoojenemisega seotud rahalisi kohustusi, et aidata sellega arengumaid. Iga kahtlust, mis selles küsimuses on, tuleb põhjalikult selgitada - mitte sellepärast, et me tahame veenda neid, kes kahtlevad kasvuhoonegaaside heitkoguste piiramise meetmete õiguspärasuses, vaid sellepärast, et Euroopa maksumaksjad kannavad praegu ja edaspidi sellega seoses suuri kulusid ning nad tahavad olla kindlad, et need meetmed tuginevad õigetele põhjustele.
