Nadaljnji ukrepi po deklaraciji ministrov za šport Evropske unije na srečanju v Biarritzu novembra 2008 (razprava) 
Predsednik
- Naslednja točka je vprašanje Komisiji za ustni odgovor gospe Katerine Batzeli in gospe Doris Pack v imenu Odbora za kulturo in izobraževanje o nadaljnjih ukrepih po deklaraciji ministrov za šport Evropske unije na srečanju v Biarritzu novembra 2008 - B6-0223/2009).
Katerina Batzeli
vlagateljica. - (EL) Gospod predsednik, komisar, neformalni svet ministrov za šport v Biarritzu novembra 2008 je bil prvi pravi evropski forum na ravni nadnacionalnega sodelovanja.
To je prvi pomembni vsebinski korak. Načela subsidiarnosti, avtonomije in samoregulacije v športu se široko uporabljajo na nacionalni in regionalni ravni. Ne morejo pa zagotoviti odgovora na temeljno vprašanje, ali ima šport družbeno vlogo ali pa samo komercialno razsežnost, ki neogibno pretvarja športno dejavnost v proizvod na notranjem trgu.
Današnja intenzivna komercializacija športa in njegovo odpiranje čistim komercialnim dejavnostim, kot je oglaševanje v množičnih medijih, podeljujeta športu izključno ekonomske značilnosti. Na Sodišče Evropskih skupnosti je bilo vloženih že več zahtevkov za konkretne razsodbe, ali je šport dejavnost izključno družbenega pomena ali, obratno, vključuje tudi ekonomske vidike, kar bi pomenilo, da je to dejavnost splošnega gospodarskega pomena.
Četudi poseben družbeni pomen športa ne upravičuje njegovega splošnega izvzetja iz pravnega reda Skupnosti, so mu še vedno priznane posebna vloga in nekatere omejitve glede zakonodaje, v kolikor so ta izvzetja utemeljena na družbeni vlogi športa samega.
Komisar, imamo nekaj vprašanj, ki so izražena tudi v vprašanju našega odbora:
prvič, zagotoviti moramo enako obravnavo avtonomije organizacij, avtonomije športnih klubov in federacij. Poznamo pa očitne primere, ko samoregulacija ne zagotavlja enake obravnave vseh deležnikov,
drugič, Komisija nam mora nujno zagotoviti potrebne smernice glede opredelitve pojma dejavnosti splošnega gospodarskega pomena v športu in merila uveljavljanja svoboščin notranjega trga in pravil konkurence, ter
tretjič, eno vprašanje, ki v vprašanju za ustni odgovor morda ni omenjeno, je pa zelo pomembno, je vprašanje, ki se odpira na nacionalni ravni, namreč, kako urejati pravice državnih in zasebnih radijskih in televizijskih postaj pri pokrivanju športnih dogodkov. Vstop številnih novih zasebnih ponudnikov storitev z novimi tehnologijami in telekomunikacijskimi možnostmi na trg je v bistvu premamil veliko športnih federacij v prednostno prodajo takih pravic.
Na tem mestu pa moramo poudariti, da bi bilo prav zaradi družbene vloge športa zmotno spodbujati sistem, v katerem med klubi ni solidarnosti in vlada ostra ekonomska konkurenca. Spodbujati bi morali kolektivna pogajanja, ki jih v svojem poročilu omenja tudi gospod Mavrommatis, kot najprimernejšo in najustreznejšo rešitev za šport.
Kakršna koli pa bo rešitev, komisar, mora spoštovati ne le pravna pravila trga, pač pa tudi javni pomen športa, pa tudi to, da je šport javna dobrina in mora biti zato dostopen vsem delom družbe. Vloga športa in organizacijska oblika športnih klubov sta pomembna dejavnika pri njihovih pogajanjih z Evropsko komisijo, z Odborom za kulturo in izobraževanje ter z Evropskim parlamentom.
Ján Figeľ
član Komisije. - Gospod predsednik, pozdravljam izjavo ministrov za šport z njihovega novembrskega srečanja v Biarritzu. Pomembno prispeva k razpravi o športu, pa tudi h krepitvi struktur dialoga o športu, kot smo priporočili v svoji beli knjigi leta 2007. Uveljavljanje Bele knjige o športu dobro poteka.
Še en zelo pomemben korak naprej pomeni nedavna deklaracija Evropskega sveta o športu, ki poziva h krepitvi dialoga z MOK in športnimi gibanji kot prednostni nalogi.
Komisija se je hitro odzvala na oba poziva iz političnih krogov. Dialog o športu pa je zapletena naloga, če upoštevamo raznolikost športa in zapletenost struktur v športu.
Januarja sem se v Lausanni sestal s predsednikom MOK, gospodom Jacquesom Roggejem, in predstavniki mednarodnih športnih federacij. Srečanje je pokazalo, da športne organizacije ne vztrajajo več na splošnem izvzetju - "izvzetja v bloku" - športa iz "pravnega reda Skupnosti" in da so pripravljeni na obravnavo s športom povezanih vprašanj s pravnimi razsežnostmi ločeno od primera do primera. Menim, da je poleg upoštevanja smernic iz bele knjige to prava pot za razjasnitev vprašanj uporabe zakonodaje Evropske unije v športu
Poteka tudi izmenjava stališč s predstavniki skupinskih športov. Moji sodelavci so se prejšnji teden sestali z glavnimi mednarodnimi in evropskimi federacijami skupinskih športov in so razpravljali o prostem gibanju športnikov in vidikih nediskriminacije v športu. Za nadaljevanje te razprave nameravam v juniju sklicati še en sestanek na tako visoki ravni.
Velik napredek smo dosegli tudi pri vzpostavljanju struktur družbenega dialoga o športu v EU. Začeli smo pri nogometu, prepričan pa sem, da bomo nadaljevali tudi z drugimi panogami.
Kar se tiče oblike okvira dialoga, preprosto ne moremo predpisati enotnega formalnega okvira posvetovanja z vsemi športnimi dejavnostmi. Dialog mora upoštevati konkretne oblike organizacije športa na različnih ravneh.
Prizadevam si za konstruktivno partnerstvo z vsemi akterji v športu, ob upoštevanju avtonomije športa, načel subsidiarnosti in nacionalnih ter evropskih pravnih okvirov. Menim, da je to nujno pri oblikovanju prihodnje okvirne politike EU na področju športa, ki jo bomo - ne glede na dogajanja okoli Lizbonske pogodbe - morda morali uveljaviti že naslednje leto.
Rad bi se zahvalil Evropskemu parlamentu, zlasti njegovemu Odboru za kulturo in izobraževanje, za njuno podporo pri tem. Med drugim ste tudi odobrili posebna sredstva za pripravljalne dejavnosti, ki jih bomo začeli izvajati v kratkem. To je pomembna priložnost, ki nam bo pomagala oblikovati zamisli, kako nadaljevati.
Manolis Mavrommatis
v imenu skupine PPE-DE. - (EL) Gospod predsednik, komisar, gospe in gospodje, kot poročevalec o Beli knjigi o športu sem imel priložnost predstaviti stališča Evropskega parlamenta na srečanju ministrov za šport držav članic Evropske unije v Biarritzu.
Bela knjiga poudarja, da je treba spoštovati avtonomijo in posebnosti športa. Politična razprava o športu v Evropi pogosto pripisuje velik pomen tako imenovanemu "evropskemu modelu športa". Med razpravami evropskih deležnikov v športu o Beli knjigi o športu sta se Komisija in Evropski parlament strinjala, da je treba ne glede na vse zavarovati specifičnost športa. Poznamo dva pogleda na specifičnost evropskega športa:
prvič, specifičnost športnih dejavnosti in športnih pravil, in
drugič, specifičnost struktur v športu.
Kar se tiče druge specifičnosti, Evropska unija priznava avtonomijo športnih organizacij in predstavniških struktur, kakršne so organizacije, ki organizirajo profesionalna tekmovanja.
Za boljšo in učinkovitejšo koordinacijo pa potrebujemo vsaj minimalno ureditev na evropski ravni. Tako Komisija in deležniki v evropskem športu menijo, da je mogoče večino izzivov urediti s samoregulacijo, ob upoštevanju načel dobrega upravljanja in ravnanja v skladu s pravnim redom Skupnosti.
Na splošno je Evropska unija zelo previdna pri svojih pristopih k vprašanjem športa in pravnem urejanju teh vprašanj, če so zadeve le v skladu z evropskim pravnim redom.
Emine Bozkurt
v imenu skupine PSE. - (NL) Gospod predsednik, Parlament se je zelo potrudil pri sestavljanju Bele knjige o športu in je ob polni podpori poslancev zahteval od Evropske komisije jasne smernice za uporabo evropskega pravnega reda v športu. Ne le Parlament, tudi športne organizacije iz vse Evrope so zahtevale pojasnila. Nečloveško je, da se jih pušča v temi, saj ob sedanjem stanju stvari o uporabi evropskega pravnega reda odločajo sodišča od primera do primera. Zahtevo so Komisiji ponovno zastavili ministri za šport v Biarritzu.
Čas je, da nam Komisija sama pove, ali je že začela sestavljati smernice. Ali nam lahko pove, kdaj bodo na voljo? Ali je pripravljena organizirati konferenco zainteresiranih, ki bi se je udeležili med drugimi tudi predstavniki sveta športa in predstavniki Evropskega parlamenta, na kateri bi sprožili ali pospešili postopek oblikovanja smernic, da bi lahko zadeve čim prej razjasnili evropskim športnim organizacijam?
S tem se navezujem na naslednjo, sorodno točko. Izkušnje kažejo, da zaenkrat nimamo ali imamo zelo malo uporabnih mehanizmov za dialog v športu. Najočitnejši primer je razprava o spremenjenem Protidopinškem kodeksu Svetovne protidopinške agencije (WADA). Agencija se krčevito oklepa neizvedljivih pravil, in prav nobene možnosti ni za pravi dialog z evropskimi institucijami ter s samimi športnimi delavci, v katerem bi poiskali rešitve, ki bi omogočile oblikovanje učinkovite protidopinške politike, ki bi tudi spoštovala državljanske pravice in zasebnost športnikov. Veliko se pogovarjam s športniki in športnimi organizacijami in pritožujejo se nad pomanjkanjem posvetovanj ter nad tem, da WADA in Mednarodni olimpijski komite predpisujeta zahteve, sama pa ne sprejemata nikakršnih zunanjih stališč. Že včerajšnji odziv agencije WADA na predloge organizacij UEFA in FIFA kaže, da ne moremo pričakovati nikakršne odprtosti od nje.
Glede protidopinške politike, koliko si Evropska komisija prizadeva vzpostaviti posvetovanje o zaščiti državljanskih pravic evropskih športnikov in kako bi bilo po njenem mnenju treba vzpostaviti posvetovalno okolje - na splošno in v tem konkretnem primeru? Ali je tudi Komisija mnenja, da bi morala biti taka posvetovanja že po svoji naravi dvostranska?
Zdzisław Zbigniew Podkański
Gospod predsednik, vprašanje o nadaljnjih ukrepih po deklaraciji ministrov za šport Evropske unije na srečanju v Biarritzu novembra 2008 je utemeljeno. Dinamične spremembe v družbi spremljajo tudi spremembe v športu. Vedno več problemov v sodobnem športu ostaja nerešenih, delodajalci se ne odzivajo nanje. Šport je v posebni krizi. Med drugim se širita doping in trgovanje z mladino.
Ravnanje s športniki, še posebej z mladimi športniki, kot s trgovskim blagom, onemogoča tem ljudem nadaljevati poklicne kariere izven športa, ko odrastejo. Ministri upravičeno pozivajo, naj se mladim športnikom in športnicam omogoči istočasno športno dejavnost in izobraževanje in naj se okrepijo potrebne zmogljivosti in strukture za to. Predlagane izboljšave v zvezi s tekmovanjem med mladimi športniki so koristne, ne smejo pa izključevati drugih športnikov, ki dosegajo še boljše rezultate.
Opraviti imamo torej z veliko nevarnostmi in dvomi. Nevarnosti so globalne narave, zato je smotrna koordinacija Skupnosti v posvetovalni obliki sprejemljiva, če ni obvezujoča. Seveda pa še vedno ostaja odprto vprašanje podrobnosti. V zvezi z drugim delom vprašanja lahko rečemo, da institucionalizirana koordinacija povsem od zgoraj navzdol iztiska državne vlade. Tej skušnjavi ne smemo podleči.
Ivo Belet
- (NL) Gospod predsednik, predsednik UEFE, Michel Platini, je nedavno predstavil Evropskemu parlamentu odlične predloge za odpravo nadloge trgovanja z mladimi v nogometu. Povezava z vprašanjem gospe Batzeli je očitna. Predlog UEFE je jasen: ustaviti mednarodne transferje mladih igralcev, otrok do 18. leta starosti. Seveda je zadeva občutljiva, saj za mnoge pomeni kršitev pravice do prostega gibanja po Evropi.
Vprašanje je, kateri interes in katero načelo naj prevladata. Odgovor je - s tem se strinjamo vsi - ustrezno usposabljanje mladine in otrok v šoli in v športnih klubih. Trgovina z otroki, včasih tudi z enega konca Evrope na drugega, skupaj z družinami ali brez njih, ne prispeva k uravnovešenemu razvoju osebnosti. Zato sprašujem Komisijo: ali se nameravate zavzeti za ta predlog UEFE in ali nameravate v kratkem sprožiti dialog o tem z deležniki - igralci, klubi, ligami in federacijami?
Imam še eno vprašanje: gre za pravilo "šest in pet", ki je tudi namenjeno zaščiti mladih igralcev in spodbujanju klubov k večjim vlaganjem v vzgojo podmladka. Nemški inštitut za evropske zadeve (INEA), raziskovalni inštitut, je pred kratkim po naročilu FIFE opravil raziskavo na tem področju in ugotovil, da je pravilo "šest in pet" v resnici sprejemljivo in skladno z evropskim pravnim redom. Komisar Figel', kakšno je vaše stališče o tem? Želeli bi tudi, da vi, da Evropska unija začne dialog o tem s športnimi organi, glede na posebno naravo nogometa, glede katere se vsi strinjamo, in seveda tudi v zvezi z Lizbonsko pogodbo.
Christopher Heaton-Harris
Gospod predsednik, komisarju se najlepše zahvaljujem za uvodno izjavo. Kar vsi zahtevamo, je pravna gotovost.
Imam nekaj vprašanj v zvezi s tem, pa tudi eno v zvezi z Lizbonsko pogodbo, če bo ratificirana. Kot trden konservativen evroskeptik moram povedati, da upam, da ne bo nikoli.
Kljub temu pa se sprašujem, kaj bo pomenila - če bo ratificirana - za športne organizacije in organe? Številni od teh organov so prepričani, da bo priznala njihovo specifičnost, specifičnost športa. Torej, komisar, ali nam lahko poveste, kako bo priznanje v Pogodbi pomagalo športu? Ali bodo športu priznana različna odstopanja, na primer od delovnega prava in drugih zakonodaj, kar dejansko poskušajo doseči omenjeni organi?
Glede pravne gotovosti obstaja vrsta vprašanj, pri katerih bi Komisija morala in bi lahko pomagala športnim organizacijam že zdaj. Ali naj tuja podjetja vlagajo ogromne količine denarja v športne klube v Evropi? To se mi ne zdi problematično. Taka vlaganja smatram za neposredna tuja vlaganja, torej nekaj pozitivnega. Športne organizacije in vrsta športnih organov pa jih ima za škodljiva. Kako torej vi tolmačite prepoved take prakse s strani športnih organizacij?
Kot je povedal kolega gospod Belet, UEFA zdaj predlaga prepoved čezmejnih transferjev igralcev, mlajših od 18 let. Evropska zakonodaja opredeljuje delavca kot osebo, ki je stara najmanj 16 let; kaj se bo torej, ob sedanji ureditvi, zgodilo, ko se bo 17-letnik pritožil, ker se ne bo mogel preseliti v velik klub v tuji državi?
Doma vzgojen podmladek, pravilo "šest in pet" FIFE: ali lahko pojasnite ti dve točki? Te teme so za nogomet vedno zanimive in videti je, da nogomet usmerja dogajanja. Vse te zadeve pa imajo v resnici učinke tudi na zveze igralcev pola, ragbija ali namiznega tenisa - vplivajo na vse športe.
Ali upoštevamo širšo paleto športov? Ali bo Komisija v resnici vzpostavila forum, na katerem se bo šport lahko odprto pogovarjal s Komisijo o svojih problemih in redno dobival odgovore na svoja vprašanja - ne glede na Lizbonsko pogodbo?
Predsednik
- - Komisar, beseda je vaša - upoštevajte, da smo slišali veliko vprašanj, samo dve pa sta vprašanji za ustni odgovor.
Ján Figeľ
član Komisije. - Gospod predsednik, to je res. Navadno je laže vprašati kot odgovoriti in navadno je vprašanj več kot odgovorov, prepričan pa sem, da lahko skupaj najdemo boljše odgovore.
Gre v bistvu za sodelovanje, ne le med Parlamentom in Komisijo, pač pa še posebej s svetom športnih zvez, federacij, držav članic in deležnikov. Če so ti odgovorni in odprti, lahko s skupnimi močmi najdemo sprejemljive in z zakonodajo skladne rešitve. Drugače pa prilagodimo in spremenimo zakonodajo, na nacionalni ali evropski ravni. Taka je prava pot. Veselim se našega skupnega nadaljevanja te poti.
Mislim, da so se stvari od leta 2007 precej spremenile. Ne bi rad ponavljal samega sebe ali vam še enkrat priporočal branja bele knjige. Obstajata tudi njena krajša različica in različica s prilogami. V tej knjigi smo prvič skušali zbrati opise vseh primerov in odločitev, povezanih s športom, tako da je nekakšen zemljevid razmerij med športom in zakonodajo oziroma politikami Evropske unije. Seveda predlagamo dodatne smernice. Predlagali smo že - in v Biarritzu sem tudi predstavil - smernice za telesne dejavnosti, ki nam lahko pomagajo spodbujati množičnost, intenzivnost in kakovost poučevanja telesne vzgoje v naši družbi in zlasti v šolah. Smernice bi moral sprejeti Svet ministrov za zdravje. Nimamo sveta ministrov za šport, glavni razlog pa je, da so smernice povezane z javnim zdravjem.
Ne moremo oblikovati enega velikega konkretnega nabora smernic za vse. Rekel sem že, da lahko obravnavamo samo konkretna vprašanja od teme do teme, ne pa od primera do primera. Upam, da se bomo v nadaljevanju lahko lotili licenc - kako napraviti sistem licenc bolj pregleden in trajnosten in kako oblikovati nabor načel za naše politike dodeljevanja licenc. Seveda konkretno odgovornost za to nosi UEFA oziroma njeni partnerji, mi pa lahko pomagamo. V našem interesu je spodbujati načela, kakršna so samoregulacija, preglednost in trajnost, lahko pa tudi na druge načine pomembno prispevamo k izboljšavam pri licencah.
Podprli bomo protidopinško konferenco. Konferenca je imenitna priložnost, da se podrobneje pogovorimo o teh zadevah, sem pa proti ustanavljanju kake druge agencije ali evropske agencije WADA. Javno sem že tudi povedal, da imamo NADAS, evropsko omrežje za sodelovanje med nacionalnimi protidopinškimi agencijami v naših državah, javnimi ali zasebnimi. Evropa mora biti aktivnejša in enotnejša. Od agencije WADA se lahko marsikaj naučimo in učiti se moramo hitro. Imamo nekaj razhajanj. O prej omenjenem kodeksu ravnanja sem že govoril z gospodom Bozkurtom. Danes sem na televiziji videl, kako sta Sepp Blatter in John Fahey, predsednik WADA, razpravljala o možnostih nemoteče uskladitve protidopinških dejavnosti in nogometnih tekmovanj po sprejemu kodeksa ravnanja, kar zaenkrat je problem.
Na področju dopinga torej po mojem mnenju potrebujemo več notranjega sodelovanja, da bo Evropa bolj verodostojna. Imamo Svet Evrope, imamo konvencijo o tem. Mnogo razlogov imamo za večjo usklajenost in doslednost naših prispevkov svetu protidopinga oziroma svetu, ki se bo učinkoviteje boril proti dopingu. Rekli ste, da dialog o teh zadevah ni lahek - mislim ne le o protidopingu, ampak o vprašanjih športa na splošno. Res je, da je včasih težaven, že na mednarodni ali evropski ravni ali med različnimi športnimi panogami ali segmenti. lahko pa vam zagotovim, da se kultura dialoga, odprtosti in pripravljenosti na sodelovanje v dialogu krepi.
Udeležil sem se otvoritve urada EOK v Bruslju v neposredni bližini trga Schuman, v soseščini Komisije, Sveta in Parlamenta. Urad zagotavlja stalno prisotnost Evropskega olimpijskega komiteja in MOK v evropskih institucijah in olajšuje dialog ter sodelovanje. To marsikaj pove o pomenu in naši pripravljenosti na iskanje rešitev z dialogom.
Glede mednarodnih transferjev sem tudi jaz naklonjen zaščiti mladih in spodbujanju usposabljanja in izobraževanja. Leta 2001 smo sprejeli sklepe oziroma dogovore o mednarodnih transferjih. Splošna starostna meja je okoli 18 let, v Evropi pa imamo posebno ureditev za obdobje med 16. in 18. letom starosti. Če ne bomo priče hudim ali celo kritičnim problemom, nam spremembe glede tega niso potrebne, pač pa moramo spodbujati boljše in več usposabljanja ter dela z mladimi talenti v Evropi.
Zato smo na primer podprli pravilo doma vzgojenih igralcev, saj pravilo v glavnem spodbuja tako ravnanje. Seveda pravilo ni absolutno, ureja pa konkretne ureditve. Prednost dajemo oziroma spodbujamo konkretnost pri določenih pravilih. Dogovorili smo se, da bomo čez pet let pregledali, kakšne učinke ima sklep o novem pravilu - praktično, ne le teoretično. Pravilo "šest in pet" v sedanji obliki preprosto ni združljivo z zakonodajo EU, kar je pokazala tudi raziskava. Z avtorji smo govorili in prebrali smo prispevke, ampak na tem področju ni ničesar novega. V bistvu ne moremo reči, da se strinjamo z raziskavo.
Moram pa reči, da smo vzpostavili - zlasti po nedavnih dogodkih v Biarritzu in Lausanni - iskren in zelo konkreten dialog med evropsko komisijo in njenimi partnerji, vključno s FIFO. O pravilu "šest in pet” se bomo pogovarjali naprej. Celo FIFA se strinja, da ni nobene potrebe hiteti, pač pa potrebujemo zelo konkretne in prepričljive odgovore. Ne želijo se spuščati v uradne spore. Dogovorili smo se, da bomo zagotovili širše možnosti za strokovnost in izmenjavo. Menim, da je to zelo koristno.
Kar se tiče Lizbonske pogodbe in priznanja specifičnosti, vsebuje 149. člen Pogodbe o Evropski uniji dva odstavka o izobraževanju. mladini in športu. Naslavlja tudi raven sposobnosti. To je zgolj podporni ukrep, zato Unija ne bo imela pristojnosti odločanja, pač pa bo lahko le podpirala države članice pri spodbujanju neoporečnosti športnikov in športnic. Morda bi koristilo organizirati Svet za šport po vzoru sveta za izobraževanje in mladino, morda v razširjeni sestavi. Ta svet bi lahko pomagal pri oblikovanju prve politike in programa EU za področje športa, ne bo pa pomenil spremembe arhitekture ali splošnega izvzetja. Konkretne rešitve od teme do teme, ki so resnične in ne le podaljševanje obstoječega stanja, morajo biti take, da jih je mogoče utemeljiti v sistemu ali pred Evropskim sodiščem.
Moje mnenje le odraža mnenje Komisije. Naše mnenje pri tolmačenju evropskega pravnega reda ni končno. Zlasti na tem področju, kjer se prepleta vrsta vprašanj. Želimo prispevati k večji pravni gotovosti in zaradi tega smo sprožili ta proces. Imamo belo knjigo, z akcijskim načrtom Pierra de Coubertina pa naj bi postala lažje berljiva in bolj konkretna, vendar gre za proces. Z Lizbonsko pogodbo bomo lahko pomagali še bolj, brez nje pa bomo morali ostati na ravni, ki smo jo dosegli doslej.
Govoril sem že o transferjih igralcev, mlajših od 18 let. Glede tega je FIFA sprejela zelo dober sklep, ne le glede transferjev, pač pa glede spodbujanja in zaščite mladoletnikov v športu - v nogometu - in menim, da je to pravi pristop. Na nekaterih področjih skrbi za dobre zglede UEFA, na primer pri vzgoji podmladka, na nekaterih pa FIFA, na primer pri zaščiti mladoletnikov. Mislim, da lahko pomagamo obema federacijama in da je pomembno, da so naše rešitve primerne tudi za svet nogometa.
Na koncu, a ne nazadnje - in opravičujem se, da je bil moj odgovor tako dolg - naj glede foruma o športu, ki ga je omenil gospod Heaton-Harris, povem, da smo ga že vzpostavili. V Biarritzu smo imeli ministrsko konferenco z glavnimi partnerji, pred tem pa forum, ki se ga je udeležilo več kot 200 deležnikov iz različnih področij športa. Forum je bil zelo koristen, komunikativen in odprt in želimo, da bi bil naš prispevek tak. Prepričan sem, da bomo lahko pod švedskim, še zlasti pa pod španskim predsedstvom organizirali naslednji forum in na njem pretresli napredek ter sprejeli nove zaveze.
S tem sem tudi začel svoj odgovor na vprašanji - skupno delo, pregledno, redno in verodostojno. Če bo tako, bo Evropa območje zaščite in spodbujanja športa in območje boja proti negativnim pojavom v športu, kakršni so doping, korupcija, nasilje in rasizem. Vabim vas, da se pridružite takemu pristopu, saj nimamo boljšega. Ne bi radi ničesar vsiljevali, pač pa želimo predlagati, ščititi in podpirati. To je moj odgovor.
Predsednik
- Razprava je zaključena.
