ELi Arktika poliitika (arutelu)
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja avaldus ELi Arktika-poliitika kohta.
Catherine Ashton
Euroopa Komisjoni asepresident / liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja. - Austatud juhataja! Mul on väga hea meel võimaluse üle arutada teiega seda, millest on minu arvates kujunemas Euroopa Liidu Arktika-poliitika. See on üha suurema poliitilise tähtsusega tõsine küsimus ja minu meelest tuleks seda sellisena ka käsitleda.
Kopenhaageni läbirääkimiste järel on meil kohane pöörata suuremat tähelepanu sellele osale maailmast, mida on tabanud kliimamuutuse kõige märgatavam mõju. On teaduslikke tõendeid, et jääkatte paksus on viimase kümne aastaga kahanenud enam kui poole võrra.
Ka teised keskkonnamuutused mõjutavad Arktika elanikke, bioloogilist mitmekesisust ja maastikku järjest enam nii maal kui ka merel. Oleme Arktika probleemidega tegelnud üha rohkem, nagu teisedki rahvusvahelised jõud. Nagu teate, avaldas komisjon 2008. aasta lõpus oma Arktika-teemalise teatise, mis leidis nõukogus sooja vastuvõtu. Sellele järgnesid 2009. aasta detsembris põhjalikud järeldused Arktika probleemide kohta.
Ma arvan, et see on veel üks samm järjepideva ja igakülgse Arktika-poliitika järkjärgulisel ülesehitamisel. Nagu teate, paluti komisjonil koostada 2011. aasta juuniks järelmeetmete aruanne, mis annab uue võimaluse ühiselt mõelda ja teemat edasi arendada. Kogu see töö on praegu käimas ja just sellepärast olen ma täna Euroopa Parlamendi liikmete seisukohtade kuulamisest väga huvitatud.
Sellel taustal hindas komisjon kõrgelt teie 2008. aasta oktoobri resolutsiooni Arktika haldamise kohta, mis andis komisjoni teatise koostamise viimastel etappidel vajalikku tõukejõudu. Me vajame Euroopa Parlamendi toetust oma jõupingutustes selle nimel, et Euroopa Liitu võetaks Arktikas vastutustundliku ja arvestatava asjaosalisena. Meie lähtekohaks on meie geograafiline asend ja Arktikas toimuvad programmid, kuid me soovime seda edasi arendada.
Sooviksin väga lühidalt mainida kolme põhilist töövaldkonda. Esiteks soovime kaasa aidata Arktika piirkonna, sealhulgas selle elanike kaitsmisele. Arktika ökosüsteem on väga habras ja vajab seepärast võimalikult suurt kaitset. Samas on Arktika loodusvarad kliimamuutuse tõttu hakanud muutuma üha kättesaadavamaks. See pakub võimalusi, kuid nõuab ülimat ettevaatust.
Me soovime tagada, et meie kodanikke ja ettevõtteid koheldakse õiglaselt, kaasa arvatud transpordi ja loodusvarade valdkonnas, ning sellega tuleb tegelda väga sihikindlalt ja hoolikalt, rakendades asjakohaseid keskkonnakaitsemeetmeid. Mõlema eesmärgiga saavad ühiselt tegelda ja ka peavad ühiselt tegelema ELi institutsioonid ja liikmesriigid, eriti kolm arktilist liikmesriiki. Kõik nad peaksid jätkama tihedat koostööd teiste Arktika sidusrühmadega.
Meie kolmas eesmärk on anda oma panus jõulistesse ja senisest tugevamatesse juhtimismehhanismidesse, mille abil saab tegelda mitmesuguste Arktika piirkonda puudutavate probleemidega. See hõlmab olemasolevate kokkulepete, raamistike ja vahendite, sealhulgas Arktika Nõukogu rakendamist, ning ÜRO mereõiguse konventsiooni täielikku järgimist. Kuid vajaduse korral tuleks meil pöörata suurt tähelepanu sellele, kas ja kuidas neid kokkuleppeid saaks veel enam täiendada ja arendada.
Et olla tõsiseltvõetavad, peaksime tõdema, et Arktika piirkond on täiesti teistsugune kui Antarktika, ning see tõdemus peaks olema meie poliitilise tegevuse alus. Erinevalt Antarktikast, mis on ookeanist ümbritsetud suur asustamata manner, on Arktika merepiirkond, mille ümber on maad, kus inimesed on aastatuhandeid elanud ja mis kuuluvad suveräänsetele riikidele. Seega on ettepanekud kopeerida Antarktika lepingut Arktika piirkonnas ebarealistlikud ja võivad arvatavasti mõjutada kahjulikult ka ennetavat rolli, mida me püüame välja kujundada.
Nagu teate, jagab nõukogu seda seisukohta. Me soovime väga jätkata tihedat koostööd Euroopa Parlamendiga, sest meil on ühine eesmärk luua järk-järgult ELi Arktika-poliitika, ning meil tuleb tegutseda koos Arktika riikide ja rahvusvahelise üldsusega, et leida kõige tõhusam viis, kuidas Arktikat tulevaste põlvede jaoks hoida ja kaitsta.
Michael Gahler
Austatud juhataja, lugupeetud asepresident! Suur tänu, et te avasite selleteemalise arutelu. Minu arvates on see oluline teema. Need, kes täna selles arutelus osalevad, jagavad seda seisukohta ja ma usun, et meil õnnestub arutelu käigus saavutada ka väga suur üksmeel. Ma olen sel teemal koostatava raporti eest vastutav raportöör ja mul oleks väga hea meel teha kõigi asjaosalistega tihedat koostööd.
Te nimetasite mõnda märksõna. Keskkonnakaitse on väga oluline. Te mainisite seal elavaid inimesi, merepinna alla jäävaid loodusvarasid ja kalandust. Veel üks märksõna on laevandus, laevateed, mis kliimamuutuse tõttu avanevad: Loodeväil ja Kirdeväil.
Nende väilade läheduses asub lisaks meie kolmele arktilisele liikmesriigile muidugi vähemalt kaks üleilmset jõudu - Ameerika Ühendriigid ja Venemaa - ning veel üks oluline partner Kanada näol. Need riigid asuvad vahetult seal kõrval ning meil tuleb igal juhul luua ja parandada sidemeid nendega selle poliitikavaldkonna raames, mida me praegu kavatseme edasi arendada.
Mis puudutab konkreetselt toorainet, siis on meil koostööpotentsiaali - kuid ka konfliktipotentsiaali, kui me sellega õigesti ei tegele. Kindlasti ei torka EL merepõhja oma lippu, nagu seda tegi Venemaa. Kuid meil tuleks igal juhul otsida asjaosalistega dialoogi, et meil oleks võimalik üksmeelselt saavutada seda, mis on antud piirkonnale keskkonnakaitse, ressursikasutuse ja kohalike elanike õiguste seisukohalt olulised.
Liisa Jaakonsaari
Austatud juhataja! Mõnda aega tagasi märkis USA välisminister Hillary Clinton ühes intervjuus, kui keeruline on tema töö, ning lisas, et see on kulgemine ühest kriisist teise. Selliste kesksete tulevikuprobleemide nagu Arktika piirkonna arengu jaoks jääb paraku väga vähe aega.
Küllap on kõrge esindaja Catherine Ashton tundnud praeguseks samasugust vaeva ja seepärast hindame eriti kõrgelt seda, et te alustate arutelu Arktika-poliitika üle juba nii varakult ning et te kavatsete nädalavahetusel minna Lapimaale, mis kuulub Arktika piirkonda. Kindlasti saate sealt olulist teavet.
Avanev Arktika aardelaegas on täis majanduslikke võimalusi, kuid loob ka hulgaliselt keskkonna- ja julgeolekuriske, samuti riske, mis on seotud põlisrahvaste käekäiguga. Kliima soojenemine avab uusi mereteid ning võimaldab keskkonda kahjustaval viisil nafta- ja gaasivarusid kasutada. Muu hulgas on Swedish International Peace Research Institute (SIPRI) avaldanud juba uurimuse pahaendelise pealkirjaga "Ice-free Arctic”, mis käsitleb Hiina Arktika-poliitikat. Seepärast peab Euroopa Liit kiiresti tegudele asuma ja looma omaenda Arktika-poliitika.
Komisjoni järeldustes, mida te meile tutvustasite, on kiiduväärne see, et nimetatud piirkonda koos oma nafta, gaasi ja mineraalidega ei nähta üksnes uue eldoraadona, vaid põhirõhk on seal elavatel inimestel. See on eriti tähtis. ELil peab olema soov pidada edasiviivat dialoogi ka põlisrahvastega. Selle kaudu võiks liit saada Arktika-poliitikas oluliseks otsustajaks. Näiteks parlamendi hiljutised hülgepüügipiirangud ajasid põliselanikkonna raevu.
Eriti tähtis on tugevdada Arktika Nõukogu staatust. Seepärast tuleb meil nüüd rohkem mõjutada Kanadat ja eriti Venemaad, nii et Euroopa Liidu osatähtsus muutuks suuremaks. Arktika uurimine on oluline koostöövaldkond. Näiteks Lapi ülikoolis, kuhu te varsti lähete, asub Arktika ülikool ning ma olen kindel, et kui rajatakse arktilise teabe keskus, nagu komisjon on mõista andnud, siis võiks Rovaniemi olla selleks sobiv koht.
Tugevdada tuleb ka Euroopa Liidu enda struktuure. Tundub küll, et Põhja-Jäämeri on jäänud nõukogus kahjuks lõuna- ja idamõõtme varju, ja seepärast tuleks nüüd avada põhjamõõtme Arktika aken. Lugupeetud kõrge esindaja, komisjonil tuleb muuta selgemaks iga peadirektoraadi ülesanded ja määrata Arktika küsimuste eest vastutav isik.
Diana Wallis
fraktsiooni ALDE nimel. - Tänan, juhataja! Austatud kõrge esindaja, ma tänan teid südamest teie avalduse eest. Ma arvan, et paljudel meist siin istungisaalis on hea meel, et te jätkate tööd, mida komisjon alustas ja mida eesistujariik läinud sügisel oma avaldustega jätkas.
Te rõhutasite Arktika looduse ja keskkonna haavatavust. See haavatav loodus, nagu te tunnistasite, on üleilmne mure ega puuduta ainuüksi Euroopat või Arktika rahvaid.
Arktika kujutab endast ka erakordset riikidevahelise koostöö võimalust. Ka meie, Euroopa Liidu jaoks on erakordne olla põhjamõõtme kaudu Venemaaga heades suhetes. See on midagi, mida meil tuleb kindlasti teiste partneritega edasi arendada.
Kuid see peab olema sisukas koostöö, mis haaraks tervet Arktikat, ning paneb muretsema - seda te oma avalduses ei maininud -, et meie silme all on kujunemas viiest Arktika rannikuriigist koosnev tuumik, mis saab kokku väljaspool Arktika Nõukogu struktuuri. See võib väga väärtuslikku koostööd tõsiselt õõnestada ja sellega tuleb süvitsi tegelda.
Samuti keelduti meile, Euroopa Liidule, vaatlejastaatust andmast. Meil tuleb tublisti suhteid parandada ja püüda taastada usaldust selle vastu, mida me tahame Arktikas saavutada.
Komisjoni algne teatis oli minu arvates hämmastav dokument selle poolest, et see koondas korraga hulka probleeme, mis puudutavad komisjoni mitut eri peadirektoraati. See on hea alus, millelt edasi minna. Ootame kõik huviga, kuidas te hakkate seda poliitikat koordineerima, kui te oma erakordses olukorras kahe ameti pidajana komisjoni uues koosseisus tööle asute. Kuid tänan teid alguse tegemise eest.
Satu Hassi
Austatud juhataja! Meie suhtumises Arktika piirkonda ilmneb teatav kultuuriline skisofreenilisus. Ühest küljest oleme me mures. On ilmne, et kliimamuutus toimub Arktikas kiiremini kui mujal. Seda piirkonda on võrreldud kanaarilinnuga kaevanduses.
1979. aastast saadik on keskmine Põhja-Jäämere aastane jääkate kahanenud umbes 1,5 miljoni ruutkilomeetri võrra, mis on sama palju kui Prantsusmaa, Itaalia, Hispaania ja Ühendkuningriigi territoorium kokku. See sulamine kiirendab kliimamuutust, sest see vähendab maa peegeldustegurit ehk albeedot. See vabastab metaani tundrast ja võib seda vabastada ka merepõhjast. Metaan kiirendab kliimamuutust veelgi. Sulamise tõttu eralduvad keskkonda ka aastate jooksul kogunenud toksiinid.
Samal ajal, kui meie muretseme olukorra pärast, on Arktikas alanud tormijooks nafta- ja gaasivarudele. Riigid tülitsevad ja peavad läbirääkimisi merepõhja jagamise üle. Selles tormijooksus jäävad põlisrahvad sageli tähelepanuta.
Euroopa Liit peaks nüüd järjekindlalt edendama säästvat arengut. Ta peaks talitsema euro- ja dollarikujutiste sära silmis ning toetama seda, et Arktika piirkonda kaitstaks samasuguse rahvusvahelise kokkuleppega nagu Antarktikat. Lisaks tuleks kõikide seda piirkonda puudutavate otsuste tegemisse kaasata põlisrahvad. Igal juhul tuleks selle piirkonna fossiilsete varade kasutamisele kehtestada viiekümneaastane moratoorium.
Tuleb aru saada, et Arktika piirkonna loodus on õrn ja haavatav. Näiteks naftapuurimisega seostuvad seal palju suuremad probleemid ja riskid kui mujal. Ka laevandusettevõtjatel tuleb arvesse võtta piirkonna tohutuid raskusi ja riske. Pole mingit kasu, kui me lihtsalt kleebime oma otsustesse paar ilusat sõna keskkonna ja põlisrahvaste kohta, kuid oma tegudes riskime samas keskkonna pöördumatu reostamisega ja rikume põliselanikkonna õigusi.
Charles Tannock
fraktsiooni ECR nimel. - Austatud juhataja! Kui Taani 1973. aastal ELiga ühines, sai EL Taani riigi koosseisu kuuluva Gröönimaa näol arktilise mõõtme. 1985. aastal otsustas Gröönimaa EList lahkuda, aga kui Rootsi ja Soome kümme aastat hiljem ühinesid, suurendasid nad märgatavalt ELi huvi Arktika piirkonna vastu.
Sestsaadik on EList saanud üks paljudest, kellel on suur strateegiline huvi Arktika, selle keskkonna ja loodusvarade vastu. Nii USA, Kanada, Venemaa, Norra kui ka Island, kelle osa territooriumi on Arktikas, kaitsevad oma huve jõuliselt ja innukalt. Euroopa Liit ei tohiks praegu kõhelda sedasama tegemast ning minu arvates on Arktika Nõukogu parim areen, kus sellega tegelda. Liidu ajutise vaatleja staatus Arktika Nõukogus ei ole selle eesmärgi täitmiseks piisav. Ma loodan, et kõrge esindaja nõuab järgmise aasta aprillis Gröönimaal toimuval ministrite kohtumisel ELile alalise vaatleja staatust.
On kahetsusväärne, et Kanada blokeerib Euroopa Liitu kättemaksuks hülgetoodete keelustamise eest. Ma loodan, et lõpuks võidab terve mõistus. Sellisel suhtumisel pole erilist mõtet, kui arvestada, et kuus ELi liikmesriiki, sealhulgas minu kodumaa Ühendkuningriik, on alalised vaatlejad. Taani, Rootsi ja Soome vaheline kooskõlastatus on siiski olnud eeskujulik ja pakkunud alust selleks, et ELi laiemaid huve selles piirkonnas võetaks kuulda.
Meie liitlase Norra ja nüüd ELiga ühineda sooviva Islandi abiga on Euroopa osalemine Arktika foorumil veelgi elavamaks muutunud. See on väga tähtis, sest Venemaa ei ole jätnud erilist põhjust kahelda, millised on tema enda plaanid Arktika suhtes. On hästi teada, kuidas ta paigutas 2007. aastal põhjapoolusel merepõhja Venemaa lipu. Me teame omast kogemusest, et mõnikord järgib Venemaa rahvusvahelistes asjades omaenda reegleid. Vaid teiste liikmete ja vaatlejate ühisrinne Arktika Nõukogus, mis tegutseks ELi põhjamõõtme poliitika raames, suudab Kremlit kontrolli all hoida. Me ei saa lubada, et Arktikast saaks uus areen Venemaa ekspansionismile.
Søren Bo Søndergaard
Austatud juhataja! Arktika üle arutlemiseks on mitu head põhjust. Osa neist juba mainiti. Üks küsimus on kliimamuutus, sest globaalne soojenemine on Arktika piirkonda rängalt tabanud. Järgmine küsimus on loodusvarad, sest Arktika piirkond pakub tohutuid rikkusi. Siis on Põhja meretee avanemise küsimus, mis tähendab täiesti uusi transpordimustreid. Minu fraktsiooni jaoks on kõige tähtsam küsimus siiski see, mis nurga alt me peaksime Arktikat vaatlema. Kas meie lähtepunktiks peaks olema kitsas tähenduses kõik eelised, mida EL võib Arktika piirkonnast saada? Või peaks meie lähtekoht olema see, kuidas Arktika arendamine võiks kasu tuua rahvusvahelisele üldsusele - austades samas, ärgem seda unustagem, täiel määral Arktika rahvaste enesemääramisõigust?
Proovikivi on siin see, millise seisukoha me võtame: kas me töötame selle nimel, et Arktikast saaks piirkond, kus lastakse õitseda uuel võidurelvastumisel - siin on aktiivset rolli mänginud Venemaa ja talle on järgnenud teised - või peaks Arktika olema relvavaba ala nagu Antarktika? Selge, et põhjapoolusel ja lõunapoolusel, Arktikal ja Antarktikal on vahe. Ometi on huvitav mõelda, et meil on õnnestunud sõlmida Antarktika suhtes leping, kus me välistasime vägede kohaloleku ja sätestasime, et seda piirkonda tohib kasutada ainult rahuotstarbel. Komisjoni peamine probleem on see, kas ta peaks tegutsema selle nimel, et teha Arktikast relvavaba ala, ning kui jah, siis milliseid konkreetseid algatusi ta peaks selle nimel ette võtma.
Timo Soini
Austatud juhataja! Arktika küsimus on tähtis ja nüüd on see ka meie ette jõudnud. Meie Soomes oleme Arktikas valitsevate tingimustega tuttavad. Me elame seal. Kui kõrge esindaja Catherine Ashton läheb Lapimaale, leiab ta sealt hulga inimesi, kes elavad ja töötavad polaarjoonest põhja pool. Kui ma pühapäeval ise sinna lähen, leian sealt hulga inimesi, kes on oma töö ja elatise pärast eriti mures, sest tõelises demokraatias saavad inimesed oma elukohta vabalt valida. Kui nad tahavad, võivad nad elada ka Arktikas.
Rahaliselt ja teaduslikult võttes on Rovaniemis asuv Lapimaa ülikool parim koht, kus seda uurimust teha. Diana Wallis andis sellele Soome ajalehes Kaleva positiivse hinnangu ja rõõmustades, et ma saan kord ometi nõustuda liberaalse seisukohaga, ma seda ka teen.
Tuleviku seisukohalt tuleb meil arvestada kolme asjaolu: loodust, loomi ja inimesi. Kui kõik need kolm mahuvad kõigisse Arktika osadesse ja suudavad seal harmooniliselt koos olla, saavutame säästva Arktika poliitika ning suudame seda ka logistiliselt ja majanduslikult kasutada. Kuid seda saab üksnes loodust, inimesi ja loomi austades.
Diane Dodds
Austatud juhataja! Mul on hea meel võimaluse üle täna selles arutelus osaleda ja ma tahaksin käsitleda väga erilist probleemi, mille juba tõstatasid paar kolleegi, keda ma kuulasin.
Pole mingit kahtlust, et elutingimused on kaunis Arktika piirkonnas karmid, kuid samuti pole mingit kahtlust, et uue tehnoloogia ja uute edusammudega hakatakse selles piirkonnas vältimatult loodusvarasid rohkem ekspluateerima. Selle suurepäraseks näiteks sobib kalandus.
Komisjoni 2008. aasta teatises vaadeldi kalapüügi tollast ulatust ning uute püügipiirkondade avamise võimalust. Tõepoolest, siin oleks vaja teatud korrakindlat lähenemist. Säästev kalapüük kaitseb kalavarusid ja annab kalapüügist elatuvatele kogukondadele tulevikulootust. Samuti mainiti samas dokumendis küllaltki õigustatult vajadust kaitsta põlisrahvaid ja kohalikku elanikkonda, kasutades statistilisi andmeid, et umbes kolmandik selles piirkonnas elavast neljast miljonist inimesest kuulub põlisrahvaste sekka. Ka see on väga kiiduväärt eesmärk. Ometi - ja selles osas soovin ma komisjoni hoiatada - näen ma mõlemas dokumendis ikka tõendeid, et komisjon ei ole õppinud ühise kalanduspoliitika katastroofist, mis on süüdi kalandussektori hävimises Põhja-Iirimaal.
Ülaltpoolt lähtuva otsustamise meetod, mis tähendab seda, et kõike kontrollib ning poliitika eesmärke ja meetodeid määrab kogu aeg Brüssel, on armetult läbi kukkunud. Ometi tuleneb 2008. aasta dokumendist ja 2009. aasta detsembri välisasjade nõukogust, et EL kavatseb Arktika piirkonnale samamoodi läheneda. Palun tungivalt, et kõrge esindaja pööraks sellele konkreetsele probleemile tähelepanu, kui ta uurib edasi, kuidas selles piirkonnas poliitikat koordineerida.
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Austatud juhataja! Tänapäeva maailma arenedes on äärmuslike kliimatingimuste, jääkarude ja lõputute jääväljadega seostatud Arktika poliitika hakanud omandama uut tähtsust. Rahvusvahelise kaubanduse areng ja suurenenud vajadus loodusvarade järele on põhjustanud suuremat huvi selle piirkonna vastu. Arktika jääkatte kiire kahanemise tulemusel on tekkinud uued võimalused piirkonna varusid kasutada. Arktika on perifeeriast sattumas uusi laevateid, lõputuid loodusvarasid ja kalavarusid otsivate riikide huvi keskmesse. Kuid kõike seda me juba teame.
Küsimus on järgmine: kuidas peaks liit reageerima ärevatele Arktika vallutamise ettevalmistustele, mis on Venemaal, USAs, Kanadas ja Norras juba mõnda aega käimas olnud? Ennekõike tuleb tegelda Arktika piirkonna reguleerimata õigusliku staatusega. Diplomaatilistel vahenditel põhinev poliitika, mida on siiani kasutatud, peaks andma tulemuseks rahvusvahelise kokkuleppe, mis tagaks potentsiaalselt omandatavate territooriumide õiglase jaotuse. Õigusliku reguleerimise puudumine võib muuta selle piirkonna üleilmse konflikti allikaks. Seega on vaja süstemaatilist ja kooskõlastatud tegevust, mis vastaks suure kiirusega tekkivatele probleemidele. Teadusuuringute infrastruktuur, ÜRO konventsioonil põhinev Arktika mitmepoolse haldamise arendamine ja Arktika kohaliku elanikkonna kaasamine on ainult osa elementidest, mis peavad sisalduma Euroopa tulevases Arktika-strateegias, mille eesmärk on säilitada tasakaalu looduskeskkonna kaitse ja selle loodusvarade säästva kasutamise vahel.
Kriton Arsenis
(EL) Tere tulemast, välisasjade kõrge esindaja!
Arktika on meie planeedil see koht, kus kliimamuutus on kõige ilmsem. Globaalse soojenemise tõttu on jää märgatavalt taandunud. Otsustav aasta oli 2007, mil jää taganes 1970. ja 2000. aasta vahelise ajaga võrreldes 34%.
Arktika jääkatte sulamisel on aga palju ränki tagajärgi. See kiirendab kliimamuutust. Siiani peegeldas Arktika jää valge pind tagasi 80% sellele piirkonnale langevast päikesekiirgusest, mõjutades seega globaalset ja kohalikku temperatuuri. Peegeldumine väheneb pidevalt ning see põhjustab temperatuuri tõusu kogu planeedil ja kõigil polaaraladel, sealhulgas Kanada, Venemaa ja Alaska piiresse jäävas 1500meetrises tsoonis. 2007. aastal tõusis augusti-oktoobri temperatuur kahe kraadi võrra.
Samal ajal on jää sulamine toonud kaasa ettenägematuid muudatusi merehoovustes. See toimib ebasoodsalt mere ökosüsteemidele ja kalandusele ning vähendab mere suutlikkust süsinikdioksiidi absorbeerida, sest see mõjutab planktonit ja muid organisme ning tõstab merepinda.
Seepärast on Euroopa kodanikel kahju kuulda, kui sageli kõneldakse Euroopa Liidu osalemisest järjest ägenevas võistluses selle nimel, et Arktika keskkonnakatastroofist kasu riisuda.
Euroopa Liidu ülesanne ei tohiks olla võitmine rahvusvahelises geopoliitilises võistluses Arktika nafta ja laevateede pärast. Meie ülesanne peaks seisnema hoolitsemises selle eest, et austataks meie põhimõtteid, piirkonna keskkonnaalast terviklikkust, selliste põhimõtete mõjujõudu nagu rahvusvaheline konkurents ning ÜRO institutsioone, olenemata sellest, milline uus kord toimuvast keskkonnakatastroofist Arktikas võrsub.
Pat the Cope Gallagher
Austatud juhataja! Ma kasutan juhust, et soovida paruness Ashtonile ametiajaks edu, ja soovin kiita tema tahet säilitada Euroopa Parlamendiga tihe koostöö ELi ühtsema Arktika-poliitika väljatöötamisel, nagu ta seda nimetab.
Loomulikult on Euroopa Liidul Arktika-poliitikas keskne koht. Kaks Arktika riiki, Island ja Norra, kuuluvad Euroopa Majanduspiirkonda. Sellised ELi poliitikavaldkonnad nagu keskkonna-, kliimamuutuse-, energeetika-, teadus-, transpordi- ja kalanduspoliitika mõjutavad Arktikat otseselt.
Euroopa Parlamendi Šveitsi, Islandi, Norra ja EMP delegatsiooni juhina esindan ma Euroopa Parlamenti Arktika piirkonna parlamendiliikmete alalises komisjonis.
Selles staatuses tahaksin parlamenti teavitada, et tänavu septembris korraldab Arktika piirkonna parlamendiliikmete kaks korda aastas toimuva koosoleku Euroopa Parlament Brüsselis.
(GA) Ettevalmistav koosolek toimub järgmisel nädalal Washingtonis ja lühemat aega enne koosolekut Oslos. Selliste koosolekute korraldamine on minu arvates Euroopa Parlamendile ja tegelikult ka Euroopa Liidule ülimalt tähtis.
Juhataja
Palun väga vabandust, aga teie kõne viimase osa ajal ei olnud meil tõlget.
Pat the Cope Gallagher
Austatud juhataja! Ma ei kahtle, et kõik siin parlamendis mõistsid, mida ma ütlesin.
Kokkuvõtteks ütlesin ma, et korraldame konverentsi ning et ma loodan, et te kaalute minu kutset sel koosolekul osaleda, paruness Ashton, kui teil on muidugi võimalik. Ma arvan, et see on ideaalne alus, mille pinnalt saavutada parem arusaamine asjaga seotud probleemidest, ning et see võimaldab kogu selle suure piirkonna parlamendiliikmetel sidemeid luua ja tugevdada.
Reinhard Bütikofer
(DE) Austatud juhataja! Mul on selle arutelu üle hea meel ning ma rõõmustan, et Catherine Ashton on kohal ja võtab sellest osa. Te rääkisite, et küsimus on piirkonna ja kohaliku elanikkonna kaitsmises. See on kindlasti tõsi. Mis puutub eriti selle piirkonna põlisrahvastesse, on küsimus enamas kui kaitses, mida me saame väljastpoolt pakkuda; küsimus on nende enesemääramisõiguse austamises. See peab olema Arktika poliitikas väga tähtis põhimõte.
Mis puutub selle piirkonna looduse kaitsesse, tuleks rõhutada, et muidugi on seal iseäranis suur hulk tundlikke alasid. Ma tean, et paljud siin arutelus osalejad on moratooriumi idee vastu. Võib-olla oli teil, paruness Ashton, just see mõttes, kui te ütlesite, et Arktika piirkond on täiesti teistsugune kui Antarktika. Ent isegi kui moratoorium tagasi lükatakse, tuleb vastata küsimusele - ning teha seda praktiliselt, mitte üksnes lüüriliselt -, kuidas saab selle piirkonna eriti tundlikke alasid ettevaatuspõhimõtte järgi tegelikult kaitsta. Me ei saa lubada asja jõudmist niikaugele, et sõjahüüuga "Meil on vaja gaasi, meil on vaja kala!” sõidetaks lühinägelike majandushuvide nimel kõigist ettevaatuspõhimõtetest üle.
Ma sooviksin ka jätkata sellest, mida ütles Michael Gahler. Te kõnelesite konfliktipotentsiaalist. See on kahtlemata tõsi. Me näeme juba sedagi, et rahvusvahelisel tasandil ei iseloomusta neid arutelusid alati soov leida ühisosa, muidu ei oleks näiteks Kanada ja Venemaa püüdnud ELi vaatlejastaatust Arktika Nõukogus blokeerida. Arktika Nõukogu ise on muidugi ilma kindla eelarve ja personalita organisatsioon, mis ei anna siduvaid õigusakte. Juhtimisstruktuuriks sellest ei piisa. Kuid uute juhtimisstruktuuride üle järele mõeldes tuleb meil jälgida - nii ma teist aru sain, austatud proua Ashton -, et me oleksime edasiliikumisel kaasavad ja tunnustaksime ka teiste organisatsioonide osalemissoovi.
Anna Rosbach
(DA) Austatud juhataja! Ma näen, et nii komisjoni kui ka kõrge esindaja arvates peaks EL paika panema Arktika poliitika. Loomulikult meeldib mulle Arktika keskkonna kaitsmise idee ja taanlasena olen ma geopoliitilisest olukorrast vägagi teadlik. Samuti pole mulle tundmata kohalike elanike probleemid ning loomulikult peaksime me nende eluviisi austama. Kuid sellest hoolimata ei arva ma, et ELil peaks olema selle piirkonna poliitika, ega usu ka, et EL peaks hakkama Arktika piirkonnas halduslikku rolli mängima. See poleks ei liidu ega Arktika huvides.
Minu arvates peaksime jätma Arktika nende riikide hooleks, kes on selle piirkonnaga otse seotud. Ei saa ega tohiks olla ELi ülesanne töötada välja poliitikat kõigi piirkondade jaoks, rääkimata Arktikast, piirkonnast, kus meil on väga hea koostöötraditsioon ning kus ainult kaks (mitte kolm, nagu siin öeldi) asjaga seotud riiki on ELi liikmed. Ei USA, Kanada, Gröönimaa ega Venemaa ole väljendanud soovi ELi liikmeks astuda. Võiks kahtlustada, et äkiline huvi selle piirkonna vastu on tekkinud pigem sellepärast, et eri riigid tahavad toorainest oma osa saada, kui mingil muul põhjusel. Teisisõnu: parim Arktika-poliitika oleks see, kui EL sekkuks ainult marginaalselt.
Nick Griffin
Austatud juhataja! Inglastel on rahvajutt kuningas Knudist, kes, nõudes, et tõusuvesi jääks seisma ega teeks tema jalgu märjaks, näitas oma õukondlastele, et isegi kuningatele ei tehta reaalsusest erandeid. Nii sattus ta ülbe rumaluse võrdpildina kõnekäändu.
Kuningas Knud elab edasi Euroopa Liidu Nõukogus, mis alustab ja lõpetab oma järeldused Arktika asjade kohta globaalse soojenemise väidetava tähtsusega. See tähendab, et keeldutakse teaduslikku tegelikkust arvesse võtmast. Ameerika Ühendriikide riikliku lume- ja jääinfokeskuse andmetel on Arktika suvine jääkate alates 2007. aastast 409 000 ruutmiili ehk 26% võrra suurenenud. Just seda ennustasid teadlased, kes olid teadlikud, et varasem suvise jääkatte kahanemine, mida kasutati vääralt globaalse soojenemise tõendina, oli kõigest üks momentvõte aegadepikkuse loomuliku tsüklilise pealetungi ja taandumise, taandumise ja pealetungi rütmist.
See tähendab, et Arktika suvine jääkate ei ole 2013. aastaks kadunud ning jääkarud ei ole globaalse soojenemise pärast uppunud ega upu ka. Kuid miljonid töökad ja tublid valijad on uppumas võlgade ja maksude merre ning hakkavad muutuma väga kannatamatuks, kui poliitiline klass kasutab globaalse soojenemise pettust ebademokraatliku rahvusvahelise valitsemise ja libaroheliste maksude kehtestamiseks.
Nüüdseks on ÜRO teatanud, et IPCC kahtlased toimikud ja kohendatud statistika vaadatakse üle. Briti maksumaksja nimel palun ma Euroopa Parlamendil teha sedasama ja lõpetada raha kulutamine inimkonna ajaloo kõige kallima vale peale.
Anna Ibrisagic
(SV) Austatud juhataja! Arktika on ainulaadne piirkond, mis tuleb jääkatte sulamise ja sellega kaasnevate uute võimaluste tõttu üha sagedamini arutusele. See on hea, sest me vajame rohkem mõttevahetust - mitte ainult selle mõju üle, mida jää sulamine avaldab meie võimalustele ootamatult kättesaadavaks muutunud loodusvarasid kasutada, vaid ka sellega seotud vastutuse üle ning selle üle, kuidas me saame Arktikat kõige paremini säilitada ja kuidas me saame hinnata, millised tagajärjed on tulevikus meie kohalviibimisel ja tegevusel selles tundlikus looduskeskkonnas.
Enne kui me aga langetame otsuse ELi ühise Arktika-poliitika üle, tuleks meil kulutada rohkem aega Arktika ökosüsteemi praeguse seisukorra hindamiseks, sest muidu on meil keeruline sobivaid meetmeid võtta. Arvata, et me saame loodusvarad lihtsalt puutumata jätta, on minu arvates naiivne ja ebarealistlik. Selle asemel peaksime keskenduma sellele, et loodusvarade kasutamise, transpordi, turismi ja muude majandusharudega tegeldaks looduskeskkonna kaitsmise ja säilitamise mõttes optimaalselt. Loomulikult peab see toimuma kohaliku elanikkonnaga nõu pidades ja koostööd tehes ning lähtudes tegelikust olukorrast ja tingimustest.
Komisjoni Arktika-teemaline aruanne on hea esimene samm ühtse Arktika-poliitika poole. Rootsi toetas oma eesistumisperioodil komisjoni otsust taotleda Arktika Nõukogus alalise vaatleja staatust. Ma arvan siiski, et nii komisjoni aruanne kui ka arutelu on siiani keskendunud liiga palju veele ja liiga vähe maismaapiirkondadele. Mõnes riigis, näiteks Rootsis ja Soomes käib Arktikas ulatuslik põhjapõdrakasvatus, kaevandamine, põllumajandus- ja metsandustegevus ning on väga tähtis, et seda võetaks arvesse.
Teine selle arutelu tahk, mis jäetakse sageli mainimata, kuid mida oleks vaja esile tõsta, on seotud ELi strateegiliste eesmärkide ja geostrateegiliste huvidega Arktikas ning selle piirkonna tingimuste muutumise tagajärgedega rahvusvahelisele stabiilsusele.
Ühed ELi liikmesriigid asuvad Arktika piirkonnas. Teised selle piirkonna alad on ELi vahetud põhjanaabrid. Seega ei tohiks olla raske koostada ühiseid strateegilisi eesmärke ja võita neile toetust kõigis ELi liikmesriikides. Arvestades suurenenud konkurentsi eri riikide vahel ja mõnd lahendamata konflikti, peab ELi huvides olema tagada, et Arktikas ei tekiks julgeolekualaseid pingeid.
Zigmantas Balčytis
(LT) Me arutame täna väga tähtsat teemat. Kliimamuutuse mõju muudab otsustavalt olukorda Arktika piirkonnas. Globaalse soojenemise mõju tõttu on Arktikas avanenud uued mereteed, mis pakuvad nafta-, gaasi- ja muude loodusvarade transpordi võimalusi, kuid samal ajal on piirkond muutumas väga haavatavaks keskkonnaprobleemide ja selle loodusvarade jaotamise tõttu riikide vahel. Sellel võib olla negatiivseid tagajärgi rahvusvahelisele stabiilsusele ja Euroopa julgeolekuhuvidele. Kõnealuse piirkonna keskkonna ja kliima muutumise mõju üle arutades peab üks Arktika poliitika põhieesmärke olema leevendada kliimamuutuse kahjulikku mõju ja aidata piirkonnal vältimatu muutusega kohaneda. Siiani ei ole Arktika piirkonnas rakendatud mingeid kokkuleppeid. Euroopa Parlament on rohkem kui korra rõhutanud Arktika haldamise tähtsust. Ma arvan, et nüüd, kus olukord on muutunud, tuleb meil järk-järgult hakata looma autonoomset Euroopa Liidu poliitikat ja Euroopa Komisjon peaks selles omalt poolt tegusat osa täitma. Selle piirkonna olukord on Arktika territooriumiga riikide vahel pikka aega pingeid põhjustanud ja need pinged kasvavad piirkonna ligipääsetavamaks muutudes veelgi. Ma arvan, et Euroopa Liit peab algatama mitmekülgse keskustelu teiste riikidega ning see võib avada ukse uutele koostöövõimalustele. Minu arvates on ka aeg hakata mõtlema rahvusvahelisele konventsioonile selle piirkonna haldamise kohta.
Kristiina Ojuland
(ET) Eesistuja, lugupeetud kõrge esindaja! Peale arvestatavate looduskeskkonna muutuste peame silmas pidama ka asjaolu, et kiirenenud Põhja-Jäämere sulamine on avanud võimaluse alustada võidujooksu uute maapõueressursside järele. See võib aga kujuneda potentsiaalseks julgeolekuohuks Euroopa Liidu suhetele kolmandate riikidega. Siinkohal juhin tähelepanu Venemaa käitumisele, mille toon ei ole tingitud kalandusest, turismist ega mineraalide leiukohtadest, vaid maailma viimastest puutumata gaasi- ja naftavarudest.
Hoolimata Euroopa Komisjoni Arktika strateegiast tulenevast kavatsusest teha naabruskonnaga süvitsiminevat koostööd avanevate territooriumite osas, ei ole Venemaa alates aastatuhande vahetusest üles näidanud valmidust kaalutleda meie soove. Eelmisel aastal jõustunud Vene rahvusliku julgeoleku strateegia edastas lääne suunal ähvardava sõnumi Venemaa valmidusest kasutada vajaduse korral sõjalist jõudu uute ressursside omastamiseks Arktikas. Usun, et peaksime rakendama Vene suunal sihikindlat poliitikat, mis välistaks rivaalitseva võidujooksu.
Indrek Tarand
(ET) Lugupeetud asepresident ja kõrge esindaja! Tänan teid, et te oma pingelise ametiaja alguses olete siiski otsekohe asunud kõige tähtsama teemaga töötama. Kõige tähtsam minu mõttes ongi Arktika. Ütlesite väga tabavalt, et Arktika ei ole Antarktika ja et lõunamandri kohta käiva lepingu kopeerimine Põhja-Jäämerel oleks ebarealistlik.
Mina arvan, et kui maailmas kuskil keegi peaks idealismi esindama, siis kindlasti see koht on Euroopa Komisjon. Ja miks ei võiks Euroopa Komisjon siiski idealistliku ettepanekuga partnerite poole pöörduda, et me enne kullapalavikule sarnaneva võidujooksu alustamist Põhja-Jäämerel teeksime kas või mõnekümneks aastaks moratooriumi, et me ei alusta seda protsessi, mis sisaldab endas ka relvastuse võidujooksu ja muid ohte.
Paar sõna ka Arktika põlisrahvaste õigustest. Ja ma arvan, et Euroopa Liidu ja Venemaa dialoogis inimõiguste alal peaks olema ka küsimus, kas Vene Föderatsioonis elavad Arktika põlisrahvad saavad piisavalt kaasa lüüa Arktika Nõukogu töös või ei saa seda mitte. Jah, Antarktika ei ole Arktika, kuid mõned võtted, mis külma sõja ajal aitasid tekitada lahenduse lõunapoolkeral, ei peaks põhjapooluse reguleerimisel kõrvale heidetud olema lihtsalt sellepärast, et komisjonis pole idealismi.
Mina olen pärit maalt, kust läks teele Antarktika avastaja Bellingshausen. Läks ja leidis, sest ta oli idealist. Soovin teilegi teie töös idealismi.
William
Austatud juhataja! Euroopa Liit tahab kõikehõlmavat Arktika-poliitikat. See ettepanek on täiesti naeruväärne. Näiteks Küprose ja Kreeka kultuuril on pikk ajalugu, aga vaadake ometi geograafiat. On tõesti päris raske mõista, miks on Egeuse mere riigil vaja, et ELil oleks Arktika-poliitika.
Kuid vahest pole ELi Arktika-poliitika isegi nii veider kui ülimalt sobimatu kvalifikatsiooniga paruness Ashtoni, endise tudengite vasaktiiva Sarah Palini määramine kõrgeks esindajaks. Istungitel oli ilmne, et kõrge esindaja ei ole midagi unustanud ega midagi õppinud. Ja üldse...
(Juhataja katkestas kõneleja.
Juhataja
Vabandage, kuid ma arvan, et me ei peaks siin istungisaalis isiklikke märkusi kuulama.
(Vahelehüüe saalist)
Teie kõneaeg on läbi. Selliseid isiklikke märkusi me ei luba.
(Vahelehüüe saalist)
Anname nüüd sõna järgmisele kõnelejale.
Sari Essayah
(FI) Austatud juhataja! Läheme jälle asja juurde. Nagu mitu kolleegi on juba öelnud, käib võidujooks Arktika piirkonna loodusvarade ja haldamise peale.
Arktika piirkond aga, nagu kõrge esindaja siin tõdes, vajab igakülgset lähenemist. Selles peab arvesse võtma Arktika looduse äärmist haavatavust, jää sulamise pikaajalist mõju ning ennekõike selle piirkonna põlisrahvaste ja teiste elanike õigusi.
Siiani on ÜRO mereõiguse konventsioonist ja kalavarude kokkuleppest Põhja-Jäämere piirkonnas ja merepõhjas leiduvate loodusvarade kasutamise reguleerimiseks piisanud. Arktika Nõukogu on keskendunud keskkonnaalasele ja teaduslikule koostööle, kuid loodusvarade kasutamist käsitlevad kokkulepped on toonud kaasa üha suureneva vajaduse töötada välja rahvusvahelise halduse strateegiad ning selles on oma roll ka ELil. Samuti vajab ELi Arktika-poliitika omaenda strateegiat ja ühist koordineerimist.
ELil oleks Arktikas tegutsemiseks sobiv rajada Arktika keskus. Esimest korda mainiti vajadust ELi arktilise teabe keskuse järele komisjoni teatises Euroopa Liidu ja Arktika piirkonna kohta 2008. aasta sügisel. Komisjon hakkas nõukogu korraldusel uurima võimalusi, kuidas sellist keskust Euroopa Liidus rajada.
Polaarjoonel asuva Rovaniemi ülikooli Arktika keskus on näidanud üles valmisolekut tegutseda ELi arktilise teabe keskusena. Soomel ei ole mingeid loodusvaradega seotud territoriaalseid nõudmisi ja nii sobiks see riik neutraalse osalisena sellise keskuse juhtimiseks hästi, nagu juhataja Diana Wallis ka julgustavalt märkis.
Seega kiirustan ma kõrget esindajat Catherine Ashtonit tegema otsust ELi Arktika keskuse vormi, asukoha ja ülesannete kohta ning suurendama sellega ELi kaalu Arktika poliitikas. Soovin teile meeldivat reisi Lapimaale.
Herbert Reul
(DE) Austatud juhataja! Kliimamuutuse üle käiva aruteluga koos on käimas veel ägedam arutelu, mis puudutab Arktikat kui laevateed, millega kaasneb võib-olla kaubateede lühenemise ja seega ehk väiksema kütusekulu võimalus - ärgem unustagem, et seegi on üks asja külg -, ning mis hõlmab küsimust, kas ja mis kujul leidub loodusvarasid alates naftast ja lõpetades gaasiga ja kuidas neid saab kasutada. Mainitud on ka kalandust. Loomulikult on sellel arutelul olnud ning on ka edaspidi suur sümboolne väärtus, mis oli selgelt näha, kui Venemaa pani - "heiskas” ei oleks siin päris õige sõna - oma lipu merepõhja. Ka teised riigid on hakanud oma nõudmisi jõulisemalt väljendama. Seega olen ma kõrgele esindajale väga tänulik, et ta selle teemaga tegeleb ja seda esmatähtsaks peab.
Minu arvates on see, mida on Euroopa Parlamendis ja ka komisjonis - näiteks tema 2008. aasta ettepanekus, millele ka viidati - siiani arutatud, liiga ennastõigustava tooniga. Ma arvan, et seda küsimust tuleb käsitleda julgelt, ja seda tuleb teha mõlemas mõttes - nii seoses probleemiga, mida mitu kolleegi on siin maininud, nimelt keskkonna ja kohalike elanike kaitsega, kui ka seoses asjaoluga, et me peame ettevaatlikult tegelema küsimusega, et äkki kaasneb sellega ka mingeid võimalusi, ja seda ausalt arutama. Seoses 2008. aasta naftaraportiga toimus meil selle küsimuse üle esialgne ja väga ettevaatlik arutelu ning pandi paika esimesed tähtsamad punktid. Kui me räägime kogu aeg, kuidas me vajame suuremat mitmekesisust ja uusi allikaid, nii loodusvarade kui ka energiaallikaid, tuleb meil arutada, kas neid allikaid on võimalik kasutada loodust ja keskkonda ohtu seadmata. Vähemalt tuleb seda arutelu pidada - me peame seda võimalust kasutama. Me oleme tänapäeval teistsuguses tehnoloogilises olukorras. Muide, selle valdkonna praegused tehnoloogilised saavutused on juhtumisi Euroopa saavutused. Kui me kõneleme tehnoloogia edasiarendamisest, peab see toimuma kõigis valdkondades. Ma olen tänulik, et see arutelu toimub. Ma loodan, et seda peetakse objektiivselt ja avatult.
Andrzej Grzyb
(PL) Austatud juhataja! Kes hakkab Arktikat kontrollima? See on üks ajakirjandusväljaande pealkiri, mille ma seda teemat uurides leidsin. See kirjeldab lühidalt, kuid võiks ka öelda, et tabavalt praegust olukorda - võidujooksu Arktika peale. Selles osas näib olevat väga asjakohane kõrge esindaja küsimus: kuidas saab Euroopa Liit täita vastutustundlikku osa Arktikaga seotud probleemide valdkonnas? Ma rõhutan - vastutustundlikku. Seepärast on see arutelu Euroopa Parlamendis minu arvates igati kasulik ja hea, sest see toimub siin teist korda tänu nii esimesele kui ka praegusele teatisele, millest esimese nõukogu adresseeris Euroopa Parlamendile ja teise komisjon nõukogule ja Euroopa Parlamendile.
Arktika on piirkond, mida ei hallata rahvusvahelise õiguse alusel, ning nagu juba rõhutati, on suur huvi Arktika vastu ühest küljest tekkinud kliimamuutuse tulemusel, kuid teisest küljest on seda piirkonda hakatud ka selgelt tunnistama ja varmalt kasutama potentsiaalse ressursina, arvestades eriti energia- ja gaasivarusid, kuid ka selliseid loodusvarasid nagu kala. Loomulikult on sellega seotud omad ohud: tooraine kasutamise ja kalapüügiga kaasnevad ohud keskkonnale, kuid ka selle piirkonna põlisrahvastele, ning ka sellest tuleb meil väga teadlik olla.
Lisaks avaldab ühe tee, meretee avanemine seoses selles piirkonnas toimunud muutustega tohutut mõju inimeste suhtumisele Arktikasse. Samasugust mõju avaldavad katsed jaotada territooriumi mitmete tõekssaanud faktiliste tegudega, näiteks lippude sümboolse paigaldamisega. Soovin öelda, et tähelepanu tuleks pöörata sellele, et viis Arktika riiki ei ole õiguslikust reguleerimisest kuigi huvitatud, aga liit peaks siiski selles maailma osas tähtsat rolli täitma - mitte ainult kohalviibimise, vaid peamiselt oma aktiivsuse ja teadmistega. On ülimalt tähtis luua vastastikune usaldus ja seda vastastikust usaldust saab luua reguleeriva algatusega, näiteks Arktika hartaga.
Cristian Dan Preda
(RO) Soovin sõna võtta Euroopa Parlamendi Islandi raportöörina.
Nagu te kõik teate, ootab Island praegu nõukogu kinnitust, et ühinemisläbirääkimised saavad alata. Kui Island saab Euroopa Liidu liikmesriigiks, nagu me kõik soovime, on see ainus liikmesriik, mis asub tervenisti Arktika piirkonnas. Koos Soome, Taani ja Rootsiga suurendaks Island neljani nende Euroopa Liidu riikide arvu, kes on Ameerika Ühendriikide, Venemaa, Kanada ja Norra kõrval Arktika Nõukogus.
Minu meelest on see fakt seda tähtsam, et Euroopa Liidule ei ole sellel foorumil kahjuks vaatlejastaatust antud.
Lisaks usun ma, et Islandi ühinemine ELiga võib esiteks aidata kaasa Euroopa energiaressursside mitmekesistamisele ning teiseks aidata luua mitmepoolset haldamist selles piirkonnas, mis äratab üha suuremat huvi ja võib põhjustada konflikte, nagu eelmistes sõnavõttudes mainiti. Viimaks tahaksin öelda, et Islandi ühinemine võib anda tulemuseks ühtse ja tõhusa Euroopa poliitika selles piirkonnas.
Kokkuvõttes arvan, et kui Island Euroopa Liiduga ühineb, saab EL kõnealuses strateegilises piirkonnas suurema osatähtsuse.
Aitäh!
Zuzana Roithová
(CS) On ülim aeg luua ühtne Euroopa ja Arktika poliitika, mis lahendaks ka pikalevenivad vaidlused uute territooriumide üle. Sulamise tulemusel suurenevad kaevandamisvõimalused uutel territooriumidel kuni 200 meetrini allpool veepinda. Jutt on miljonitest ruutkilomeetritest. Venemaa, Norra, USA ja Kanada vahelistel vaidlustel on ilmselt ka geopoliitiline tähendus. Jääkate on juba poole võrra kahanenud. Kõige olulisem on siiski kaitsta vett reostuse eest, kusjuures suur probleem on ka Venemaa Arktikas asuvad tuumajäätmed.
Austatud kõrge esindaja! Ma tulen riigist, millel ei ole Arktikaga pealtnäha midagi tegemist, kuid ma võin kinnitada, et isegi Tšehhis on paljud kodanikud huvitatud, mis seisukoha liit välispoliitika suhtes, sealhulgas Arktika tuleviku asjus võtab. See on seotud tooraine säästva kaevandamise, säästva transpordi, teadusuuringute tegemise tingimuste, looduskaitse ning viimaks ka põliselanike õigustega.
Olen häiritult jälginud vaidlusi uute ja ajalooliste valduste üle. Ma kardan, et see võib olla isegi tõsiste konfliktide allikas. Teine küsimus on vaidlus Aasia ja Ameerika vahelise strateegilise Põhjaväila üle. Lugupeetud volinik, teil tuleb hoolitseda selle eest, et väil jääks alaliselt rahvusvahelistesse vetesse ja et Arktika jääks alaliselt relvavabaks alaks. Võtke kõigis nendes Arktikat puudutavates küsimustes rahvusvaheliste kokkulepete sõlmimisel aktiivne koordineeriv roll. Liit ei tohiks olla passiivne pealtvaataja, vaid peaks aktiivselt läbirääkimisi pidama ning vältima sel teel konfliktide süvenemist ja looduse kahjustamist.
Bendt Bendtsen
(DA) Austatud juhataja! On tähtis, et EL on asunud arutellu Arktika üle, ning samuti on hea, et EL on asunud tegelema selle piirkonnaga, kus on kaalul palju huve ja mureküsimusi. Minu arvates on kõige tähtsam, et EL arvestaks ja austaks oma tegevuses põliselanike soove ja vajadusi. EL peaks võtma endale vastutuse seoses globaalse soojenemisega, mis väljendub väga tugevalt temperatuuri tõusus. Siin tuleb meil arvesse võtta, mida see inimeste elutingimuste jaoks tähendab. Lisaks teame me, et kliimamuutus hõlbustab meie juurdepääsu loodusvaradele, näiteks naftale ja gaasile, ning uutele Euroopast Aasiasse kulgevatele veoteedele. Ühest küljest võiks see olla positiivne, kuid teisest küljest tuleks meil kanda hoolt selle eest, et võetaks tarvitusele ohutusabinõud, milles arvestataks täiel määral Arktika ainulaadse kliima ja haavatava keskkonnaga.
Arktikaga seotud suurenevate majandushuvide tõttu on tähtis ka see, et EL võtaks seisukoha mitme riigi tegevuse suhtes selles piirkonnas. See, kui riigid ei järgi piirkonnas kehtivaid rahvusvahelisi reegleid, ei tohiks jääda tähelepanuta. Üks kõnekas näide on praegu Kanada, kes on alates 2010. aasta juulist püüdnud luua kohustuslikku registrit kõigi suurte laevade kohta, mis läbivad Loodeväila. Ma rõhutan, et meil on jutt rahvusvahelistest vetest ning et Taani välisminister Lene Espersen on kindlalt öelnud, et see on vastuvõetamatu. See on seisukoht, millega ma näeksin heameelega ühinemas ka ELi ja kõrget esindajat.
Thomas Ulmer
(DE) Austatud juhataja! Küsimus on selles, et meie, Euroopa Liit, järgiksime selget strateegiat ja takistaksime kulla- või vääriskivipalavikku. Euroopa peab siin aktiivselt sekkuma. Siin saab Euroopa partnerina näidata oma tugevust sellega, et kõneleb ühel häälel. See puudutab pealvee- ja allveelaevade liiklust, kalandust, primaarenergiaallikate ja tooraine varusid.
Sellega seoses vajame kindlaid ja usaldusväärseid lepinguid teiste Arktika partneritega. Meil on vaja koostööd, mitte vastasseisu. Meil on vaja dialoogi keskkonnakaitse alal, et loodusvarasid ja loodust säilitada. Meil on vaja dialoogi loomakaitse alal, et säilitada bioloogilist mitmekesisust, ning meil on vaja, et kohalikke elanikke ja nende inimõigusi kaitstaks ja austataks.
Kui meil õnnestub oma partneritega Arktikas positiivset ressursimajandust rakendada, saame võimaluse hakata käima uut poliitilist teed ning sellest saab ka meie ühise välispoliitika tuleproov - võimalus tõestada, et meie, eurooplased, suudame tõesti ühiselt eesmärke saavutada.
Juhataja
Nüüd siirdume registreerimata sõnavõttude juurde. Enne seda tahaksin selgitada, et kui mulle, arutelu juhatajale tundub, et kõneleja kaldub oma sõnavõtus parlamendi tegevust häirima, on mul täielik õigus kõneleja katkestada.
Riikka Manner
(FI) Austatud juhataja! Esmalt sooviksin kõrget esindajat südamest tänada, et ta selle tähtsa teema nii varases etapis päevakorda võttis. Ma loodan siiralt, et komisjon ja kogu Euroopa Liit hakkavad Arktika-poliitikas tähtsat osa täitma ja et EL koostab omaenda Arktika-strateegia.
Ühine Arktika-poliitika loob kogu Euroopa Liidule piiramatuid võimalusi julgeolekut, keskkonda, energeetikat, transporti ja põlisrahvaid puudutavates küsimustes. Kui meid, Euroopa Liitu, jäetakse arutelust välja - sellest poliitikast välja -, kaotame väga palju.
Tahaksin rõhutada veel kaht asja. Esiteks loodan, et Arktika Nõukogu muutub haldusorganina üha tugevamaks ja Euroopa Liit saab seal suurema kaalu. Teiseks loodan, et arktilise teabe keskuse plaanidest saab tegelikkus, ja usun, et see edendab dialoogi Arktika alade vahel. Ja nagu ennegi öeldi, oleks selle jaoks suurepärane ja sobiv koht kindlasti Soome Lapimaa, eriti Rovaniemi, millel on ammu Arktika küsimustega seos olemas.
Gerard Batten
Austatud juhataja! Arktika-teemaline arutelu on täna pärastlõunal igatahes päris kuumaks läinud. Mis parlament see selline on, mis püüab oma liikmeid kõnelemast takistada, kui talle ei meeldi, mida nad räägivad? Ometi ei tohiks see meid üllatada, arvestades, et MI5 märkis omal ajal meie vastse välispoliitika kõrge esindaja kohta, et talle on sümpaatsed kommunistlikud vaated, ja kui ta oli CND laekur, võttis ta nõukogude blokilt raha, et õõnestada oma riigi kaitsepoliitikat.
See koht näeb iga päevaga üha rohkem Nõukogude Liidu moodi välja.
Andreas Mölzer
(DE) Austatud juhataja! Kui tulevikus hakkab Põhja-Jäämerest merepõhja sulamise tõttu eralduma suuremas koguses metaani, millel on märksa suurem kliima soojendamise võime kui CO2-l, on meie tundlikus kliimasüsteemis uus ülimalt ohtlik muutuja - muutuja, mis nõuab kiiremas korras lähemat uurimist.
Arktika ei valmista meile peamurdmist ainult kliima poolest, ta kätkeb endas ka konflikti võimalust. See, et isegi Hiina olevat nüüd hakanud jäälõhkujaid ehitama, toob välja Loodeväila kaubatee tähtsuse, kui jääkate sulab. See rahumeelne kasutusvõimalus on siiski palju vähem probleemne kui näiteks USA suurenenud soov paigutada Arktika piirkonda sõjalised varajase hoiatamise süsteemid.
Samuti tuleks jää sulamise tõttu mõeldavaks saanud mineraalivarude majandusliku kasutamise tingimusi juba ette selgitada. Lõpetuseks võiksid seal oletatavasti leitavad nafta- ja gaasivarud tagada Euroopa energiasõltumatuse.
Birgit Schnieber-Jastram
(DE) Austatud juhataja, lugupeetud kõrge esindaja! Ma sooviksin veel kord väga selgelt rõhutada, et ilmselgelt oluliste valdkondade nagu keskkonna- ja energiaküsimuste kõrval on väga eriline tähtsus ka laevateedel. Et traditsioonilistel laevateedel seilavaid laevu on hakatud kaaperdama, kaptenite ja meeskonna elu on sattunud ohtu ja need teed on tõesti ebaturvalised, on laevaomanikud asunud otsima uusi teid. Minu kodulinnas Hamburgis on see arutelu väga tähtis. Ma julgustaksin teid heameelega ELi Arktika-teemalises arutelus seda suunda jätkama.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Just nagu Antarktika, on ka Arktika piirkond kliimamuutuse tõttu eriti haavatav. Pealegi sõltub selle stabiilsusest Maa kliimasüsteem. Kliimamuutuse vastase võitluse liidrina peab Euroopa Liit võtma Arktika piirkonna suhtes kindla seisukoha.
Euroopa Liit peab näitama üles mõõdukust nii Arktika piirkonna avamereressursside kui ka piirkonda läbivate transiitvedude kasutamise suhtes. Pikas plaanis hävitab see tegevus ainult veel suuremaid jäämägede alasid ja seda natukest, mis pooluse jääkattest alles on, ohustades niiviisi pöördumatult selle ala ökosüsteeme ja Arktika piirkonna elanikkonda.
Jäämägede ja pooluse jääkatte kaitsmine kontrollimatu inimtegevuse eest on hädavajalik. Euroopa Liidul tuleb teha tihedat koostööd Ameerika Ühendriikide, Kanada, Norra ja Venemaaga ning vahetada pidevalt teavet SEISi, Eioneti ja SAONi kaudu.
John Bufton
Austatud juhataja! Ma sooviksin Catherine Ashtonile öelda: mul on esmakordselt võimalik teie uut ametit kommenteerida. Nagu teie, tulen ka mina Ühendkuningriigist. Ainus erinevus on see, et mind valiti, aga teid mitte.
Mis puutub Arktikasse, siis kas sellest tuleb Venemaa, Ameerika Ühendriikide ja Kanadaga peetav võidujooks ressursside - kalavarude ning maailma veerandi nafta- ja gaasivaru pärast? Teie kogesite vahetult külma sõja aegset võidurelvastumist. Kas te viite meid nüüd jääsõtta? Arktikas tegutsemine muudab välissuhted tõenäoliselt teravamaks ja Euroopal ei tohiks tegelikult Arktikas välispoliitikat ollagi, eriti mitte kellegi teiesuguse juhtimisel.
Te olete juba tõestanud, et te ei ole selleks tööks võimeline. Mul pole kahtlust, et teie juhtimisel satume kõik väga õhukesele jääle. Kui teie esimese saja päeva kohta oleks antud koolitunnistus, oleks seal kirjas "peate rohkem pingutama”, aga tegelikult on nii, et isegi kui te oleksite ametis sada aastat, kukuksite ikka läbi. Palun käituge väärikalt ja astuge tagasi.
Catherine Ashton
Euroopa Komisjoni asepresident / liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja. - Austatud juhataja! Minu arvates oli see väga huvitav arutelu ja mul on ülimalt hea meel, et me keskendusime tähtsale maailmaregioonile. See, kui kirglikult inimesed rääkisid meie Arktikaga seotud poliitilise tegevuse tähtsusest, on mulle väga oluline, sest ma asun tegutsema selle nimel, mida me minu arvates peaksime tulevikus ette võtma.
Ma soovin parlamendiliikmetele kinnitada, et keskkonna säilitamine ja dialoog kohaliku elanikkonnaga - nii põlisrahvaste kui ka teistega - on meie lähenemisviisi juures esmatähtsad. Me soovime teha kõigis rahvusvahelistes aruteludes selgeks, et Arktika ressurssidele tohiks ligi pääseda ja neid kasutada alles siis, kui meil on rangeimad keskkonna- ja ohutusnormid ning neist peetakse igati kinni.
Meil tuleb ka edaspidi rõhutada, et Euroopa Liit tahab teha koostööd kõigi Arktikaga seotud sidusrühmadega, et tagada meie asjakohane reageerimine probleemidele. See hõlmab ka süsivesinike ammutamist.
Ma arvan, et meil on võimalik palju ära teha, alates meie keskkonnadiplomaatiast ja lõpetades meie kliimamuutusepoliitikaga, alates meie ulatuslikest Arktika teadusuuringuprogrammidest ja lõpetades meie poliitikaga, mis puudutab põliselanike toetamist kogu maailmas. Samuti usun, et Arktika Nõukogu saab palju ära teha. Nimelt selle nõukogu töö tõttu, ning mitte just viimases järjekorras selle tõttu, et ta tagab põlisrahvaste täieliku kaasamise - tegelikult on see ainus organisatsioon, mis lubab neil istuda suveräänsete riikide kõrval -, soovime saada seal alaliseks vaatlejaks, mille kasulikkust mitu parlamendiliiget juba märkisid.
Ma arvan, et on võimalik leida õige tasakaal ühest küljest Arktika kaitsmise ja säilitamise ning teisest küljest selle loodusvarade säästliku kasutamise vahel, ning meil tuleb seda korralikult teha.
Raporti koostamiseks komisjoni eri osadest seitsme esindaja kokkutoomine - nagu te mulle vist eile ütlesite, austatud juhataja - on hea näide sellest, millist tulevikku me tahaksime saavutada koostöös ja tulemuslikus tegevuses, mis avalduks meie töös maailma eri paigus.
Lõpetuseks ütlen, et ootan väga selle nädalavahetuse sõitu Lapimaale. See on minu kolmas reis sinna. Seal toimub suur koosolek, kus arutatakse probleeme mitme välisministriga. Mis puutub Rovaniemisse ja keskuse loomise võimalusse, siis on meil kaks varianti: kas üksik keskus või mitme keskuse võrgustik, ja meil tuleb kindlasti uurida ka seda.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 149)
Elena Oana Antonescu  
Arktika piirkonnaga seotud probleemid, alates globaalse soojenemise mõjudest ja lõpetades selle piirkonna ressursside kasutamise ja laevatatavusega, on viimasel ajal pälvinud üha suuremat tähelepanu. Me peame teadma, et planeedi tulevik on selle piirkonna tulevikuga tihedalt seotud. Jäämägede sulamine Arktika piirkonnas, suurenev ressursivajadus ja viimase aja tehnoloogiline progress on mõned neist põhjustest, miks Arktika on muutunud meile kõigile erilist huvi pakkuvaks alaks. Ma arvan, et seda piirkonda puudutav Euroopa strateegia peab keskenduma piirkonna kaitsmisele ja säilitamisele, loodusvarade säästliku kasutamise edendamisele mitmepoolse haldamise raames ning ennekõike selle piirkonna elanikkonna kaasamisele kõigisse neisse meetmetesse.
Uute laevatatavate veeteede tekkimine nõuab ka palju rangemate ohutus- ja keskkonnanormide kehtestamist. Iga merepiirkonda tuleb käsitleda eraldi ning Euroopa saab kasutada kogemusi, mis on omandatud teistes merepiirkondades, näiteks Läänemerel ja Vahemerel välja töötatud programmide käigus, ja samas pakkuda selles valdkonnas eeskuju heade tavadega.
Joanna Senyszyn  
Üks tont käib ringi Arktika kohal - see on globaalse soojenemise tont. Sulav jää avaldab suurt mõju nii loodusele kui ka ühiskondlikele suhetele, majandusele ja poliitikale. Selle merejää alal, mis on suurem kui Saksamaa, Itaalia ja Prantsusmaa kokku, peitub juba kasutatud loodusvarade kõrval niisuguseid rikkusi nagu gaas ja toornafta. Aasta-aastalt õhemaks jäävad jääkihid ei kaitse enam maardlaid katsepuurimiste eest. Tulevikus paistab halastamatu võidujooks - XIX sajandi kullapalavikuga võrreldav hullus. Euroopa Liit peab selle kohta võtma ühemõttelise seisukoha. On väga tähtis luua ühine ELi Arktika-poliitika, eriti uute looduslike maardlate uute kasutamisvõimaluste, looduskeskkonda ähvardavate ohtude ja uute laevasõiduvõimaluste osas.
Arktikas asub osa kolme ELi liikmesriigi territooriumist: need on Taani, Soome ja Rootsi, lisaks liikmestaatust taotlev Island. Meil tuleb meeles pidada, et tegemist on Kaug-Põhja inimestele, samuti sealsele faunale ja floorale täiesti uue olukorraga. Arktika elanikud on teadlikud väliste sotsiaalsete, majanduslike ja poliitiliste tegurite suurenevast mõjust nende elule. Meie ülesanne on aidata kohalikel elanikel end uutes tingimustes leida ning oma kultuuri ja keelt kaitsta. Just nagu ELi poliitika kese on ELi kodanikud, peavad Arktika haldamise plaanides olema kesksel kohal Arktika inimesed.
Rafał Trzaskowski  
kirjalikult. - Arktika on meie päevakorras pikka aega puudunud, kuid nüüd on ta taas poliitikute ja akadeemikute tähelepanu paelumas. Suurenev mure selle piirkonna pärast on Arktika jääkatte sulamist põhjustava kliimamuutuse tagajärg. Ma ei astu vaidlusse selle protsessi kiiruse ja ulatuse üle, kuid üldiselt eeldatakse, et see avab uusi võimalusi loodusvarade uurimiseks ja uusi mereteid. Me kõik nõustume, et selle protsessi tagajärjed keskkonnale on tõsised. Mina sooviksin aga juhtida Euroopa Parlamendi ja tervikuna ELi tähelepanu selle poliitilisele ja tegelikult ka julgeolekumõõtmele. Külm sõda näitas meile, kui suur on Arktika strateegiline tähtsus. Me oleme näinud selles piirkonnas majanduslikku, poliitilist, isegi sõjalist rivaalitsemist. Arktika ilusa tuleviku jaoks on selgelt vaja ühist rahvusvahelist pingutust, milles ELil peaks olema aktiivne roll. Tuleb leida tasakaal selle piirkonna majandusliku kasutamise ja sealse ökosüsteemi vahel, kuid muu hulgas on vaja kaitsta ka olemasolevat Arktika haldamise õiguslikku korda, kui nimetada kõigest üht probleemi.
