Sanglaudos politikos poveikis pažeidžiamų bendruomenių ir grupių integracijai (diskusijos) 
Pirmininkas
Kitas diskusijų klausimas yra Gáboro Harangozó pranešimas Regioninės plėtros komiteto vardu dėl sanglaudos politikos poveikio pažeidžiamų bendruomenių ir grupių integracijai.
Gábor Harangozó
pranešėjas. - (HU) Labai ačiū, Pone Pirmininke, Komisijos nare, ponios ir ponai, yra regionų, negalinčių pasinaudoti galimybėmis, kurias mes siekiame jiems suteikti naudodami Bendrijos išteklius, norėdami, kad tie regionai kiek galima greičiau pasivytų Europos Sąjungos vidurkį ir panaikintų savo skurdą.
Inicijavau šį pranešimą, norėdamas ištirti priežastis, kodėl negalime tokiuose regionuose pasiekti plėtros, ir norėdamas pateikti rekomendacijas, kurios padėtų pakeisti tokią padėtį. Kaip nurodyta Europos Komisijos Ketvirtojoje pažangos sanglaudos srityje ataskaitoje, kai kuriose valstybėse sanglaudos politika labai gerai veikia nacionaliniu lygmeniu. Praktiškai veiksminga plėtra ir teigiama į sanglaudą nukreipta pažanga prasidėjo tose valstybėse, kurios jau yra ES narės ir gauna sanglaudos lėšas. Pažvelgę į kiek žemesnius teritorinius vienetus, pamatytume, kad vis tiek išlieka tam tikrų tarpregioninių skirtumų. Norėčiau kaip pavyzdį nurodyti Vengriją - Vengrijoje centriniame regione vienam asmeniui tenkantis BVP pasiek110 proc. Europos Sąjungos vidurkio, tačiau keturiuose iš septynių Vengrijos regionų, vienam asmeniui tenkantis BVP yra 45 proc. mažesnis nei ES vidurkis. Minėtu atveju skirtumai bent jau nedidėja. Tačiau daugeliu atvejų - tas pats teigiama ir Ketvirtojoje pažangos sanglaudos srityje ataskaitoje - teritoriniai skirtumai regionuose vis dar didėja.
Dėl kokios priežasties vieni regionai gali pasinaudoti esančiomis galimybėmis savo naudai, o kiti regionai ne? Panagrinėję atidžiau, pamatytume, kad yra labai svarių ir tvirtų struktūrinių priežasčių, t. y. struktūrinių priežasčių teritoriniu lygiu. Teritorijose, kurios yra silpnai išsivysčiusios, atitinkamiems projektams vykdyti aiškiai trūksta žmoniškųjų išteklių, trūksta pagrindinės infrastruktūros, galinčios pritraukti investicijas į tas teritorijas, trūksta tinkamo švietimo ir tinkamos sveikatos apsaugos. Pavyzdžiui, Vengrijoje, yra keletas mažų regionų, kur vidutinvyrų gyvenimo trukmyra daugiau nei 15 metų trumpesn lyginant su nacionaliniu vidurkiu.
Ką turėtume padaryti šiuo klausimu? Kadangi aptariama problema yra itin sudėtinga ir aiškiai yra susitelkusi tam tikrose mikroteritorijose ir mikroregionuose, manau, kad turime nustatyti, ar teisinga sanglaudos politiką vertinti vien tik tarpregioniniu ir regionų lygiu. Ar nebūtų geriau nustatyti, ar mums reikia konkretesnių ir tikslesnių mikroregionų, kuriuose slypi didžiausios problemos, lygio priemonių. Pirmiausia, mūsų atspirties taškas turi būti statistikos, kurią taikysime priimdami sprendimus, pobūdžio išnagrinėjimas. Žinojau apie šią problemą rengdamas pranešimą, tačiau negaliu pateikti konkretaus pagrindo, kad būtų galima statistiškai palyginti, nes trūksta palyginamųjų visos ES mikroregionų statistinių duomenų. Dabar turime įvertinti, ar gerai - nors kalbame daugiausia apie kaimo vietoves - kaimo sanglaudą susieti su žemės ūkio politika. Gal būtų daug tinkamiau kaimo vietovių problemas spręsti sanglaudos politikos kontekste ir naudoti sanglaudos politikos priemones, o žemės ūkio politikos priemonėms skirti antraeilį vaidmenį?
Dabar norėčiau padėkoti oponuojantiems pranešėjams už jų išskirtinai konstruktyvų darbą ir pagalbą rengiant šį pranešimą. Taip pat norėčiau pabrėžti, kad po kelių derybų savaičių ir po to, kai priėmiau PPE-DE frakcijos pranešimą, kuriame pateiktas labai svarbus esminio pranešimo punkto pakeitimas, PPE-DE frakcija vis tiek balsavo prieš savo pačių punktą. Dėl to man kyla klausimas, ko mes norime? Ar paprasčiausiai norime pareikšti, kad yra problema ir daugiau nieko nedaryti, ar esame pasirengę susidurti su problema ir pateikti rekomendacijas dėl mūsų politikos pokyčių ir daugiau dėmesio skirti sritims, kuriose iš tiesų galime kažką pakeisti, kad problema būtų išspręsta? Labai dėkoju už jūsų dėmesį.
Danuta Hübner
Komisijos narė. - Pone Pirmininke, norėčiau padėkoti ponui Harangozó už pranešimą bei jo pastangas siekti vieningos komiteto pozicijos dėl šios sudėtingos pažeidžiamų bendruomenių ir grupių temos. Norint, kad mūsų visuomenėje ekonominio gerėjimo nelydėtų socialinatskirtis, sanglaudos politikoje gilinamasi į socialinės atskirties klausimą, ypač į pažeidžiamų bendruomenių ir grupių integraciją, ir šis klausimas išliks sanglaudos politikos tikslu ateityje.
Tikra tiesa, kad pranešime nurodytos problemos patenka į teritorinės sanglaudos ir socialinės sanglaudos iššūkių ribas, tai yra socialinės poliarizacijos ir socialinės atsiskirties problemos, Kadangi šios problemos sutelktos tam tikrose teritorijose, jos tampa teritorinės sanglaudos problemomis.
Paprastai su socialine atskirtimi susiduriame neturtingiausiose Europos Sąjungos teritorijose, tačiau socialinio skurdo salų turime ir turtingiausiuose Europos Sąjungos miestuose. Komisija raginama pranešime pateikti išsamią teritorinės sanglaudos apibūdinimą būsimoje Žaliojoje knygoje dėl teritorinės sanglaudos - galiu patvirtinti, kad šių metų rugsėjo pabaigoje planuojama išleisti Žalioji knyga prisidės prie pažangos bendrai suprantant teritorinės sanglaudos sąvoką visoje Sąjungoje.
Pranešime taip pat pripažįstama, kad pažeidžiamų grupių ir bendruomenių sąvoka pati savaime nėra paprasta ir ji neturėtų būti taikoma vien tik romų bendruomenėms. Tačiau bendrai pripažįstama, kad romų bendruomenių padėtis Europoje reikalauja specialaus dėmesio. Norėdami spręsti daugialypes romų atskirties problemas, turime taikyti integruotą metodą, Parlamentas šį klausimą išsamiai aptarsausio mėn., kai buvo tvirtinama rezoliucija dėl Europos strategijos dėl romų. Atnaujintos socialinės darbotvarkės pakete Komisija pateiks savo darbo dokumentą dėl Bendrijos priemonių ir politikos, skirtos romų integracijai.
Pritariu pranešime pareikštai nuomonei dėl poreikio geriau panaudoti Europos politikos krypčių ir įvairių turimų finansinių priemonių sinergijas ir tai, kad jos vienos kitas papildo. Komisija teikdaug dėmesio šiam klausimui, kai ji dėl sanglaudos politikos programų derėjosi su nacionalinėmis ir regioninėmis institucijomis.
Kalbant apie tarpregioninių visų Europos Sąjungos regionų palyginamųjų duomenų klausimą, ypatingą dėmesį skiriant socialiniams rodikliams, turiu pasakyti, kad pritariu šiuo klausimu pranešime pareikštai nuomonei: tai yra daug sudėtingesnis klausimas. Kaip žino Parlamento nariai, Eurostatas nerenka duomenų, tačiau apdoroja nacionalinių statistikos sistemų teikiamus duomenis.
Ką tik užbaigėme antrąjį Miesto audito leidimą, kuriame nagrinėjamas laikotarpis nustatytas iki 2004 m., aiškiai matome, kokie yra riboti teritoriniai duomenys, susiję su už NUTS 2 žemesniu klasiniu regioniniu lygiu. Norėdamas spręsti šį klausimą ir rengdamasis Žaliajai knygai dėl teritorinės sanglaudos, Regioninės politikos generalinis direktoratas stengėsi pagerinti tyrimų dėl regioninės politikos kokybę, įskaitant statistines duomenų bazes. Dėl to 2000-2006 m. išlaidos skaidomos iki NUTS 3 lygio - iki 20 išlaidų kategorijų šiuo lygiu - ir išlaidos galimos I tikslo regionams, II tikslo regionams iš miesto, Inttereg iniciatyvų ir Sanglaudos fondo išteklių.
Kaimo auditas vis dar yra mūsų laukiantis iššūkis. Deja, turiu pripažinti, kad vis dar nėra patikimų duomenų dėl tam tikrų atskirtų grupių susitelkimo, taigi neįmanoma sutikrinti mūsų naujai gautų duomenų dėl sanglaudos politikos išteklių naudojimo tokių grupių vietovėse. Manau, kad pažanga šioje srityje, kaip dabar atrodo, greičiau pasiekta naudojant specialius tyrimus ir taikant kokybinę analizę.
Dar kartą dėkoju Parlamentui, kad padėjo mums atkreipti dėmesį į visus šiuos svarbius klausimus ir laukiu šiandieninės diskusijos.
Ilda Figueiredo
Žemės ūkio ir kaimo plėtros komiteto nuomonės referentė. - (PT) Kaip žemės ūkio ir kaimo plėtros komiteto nuomonės referentė, kartoju, kad reikia remti kaimo vietoves, įskaitant regionus kalnuotose vietovėse, kur moterims tenka pagrindinis vaidmuo. Turi būti vertinamas jų darbas ir užtikrintos pakankamos pajamos.
Reikia kurti gerai mokamas gamybos veiklos sritis ir teikti aukštos kokybės viešas paslaugas, kad būtų išlaikytas jaunimas ir užkirstas kelias kaimo gyventojams mažėti. Ypatingas dėmesys reformuojant Bendrą žemės ūkio politiką - tai dabar ir daroma, siekiant politiką padaryti sąžiningesnę, stengiantis, kad kuo mažiau žmonių išvyktų iš kaimo ir remiant žemės ūkio produktus - turi būti skirtas ūkininkų šeimoms ir smulkiesiems ir vidutiniams ūkininkams.
Taip pat pabrėžiu, kad norint padidinti ekonominę ir socialinę sanglaudą ir socialinę pažeidžiamų bendruomenių ir grupių integraciją, būtina remti visus į nepalankią padėtį patekusius regionus, nuolatinių struktūrinių trūkumų turinčias sritis, nutolusios regionus ir sritis, kuriose vyksta pramonės restruktūrizacija, perkėlimas ir bendrovių uždarymai.
Maria Petre
Gerbiamasis Pirmininke, ponia Komisijos nare, mieli kolegos, pirmiausia noriu padėkoti pranešėjui už į darbą įdėtas pastangas, kad būtų suderinti skirtingi požiūriai. Visi sutinkame, kad pažeidžiamos grupės ir bendruomenės susiduria su daugeliu problemų ir joms reikia sanglaudos politikoje bei atsižvelgiant į kitas turimas finansinės pagalbos priemones skirti specialų dėmesį.
Visais darbo etapais rėmiau tai, kad būtina pranešimą padalyti į dvi dalis: vienoje dalyje reikia kalbėti apie pažeidžiamas bendruomenes etninės narystės požiūriu, o kitoje - apie pažeidžiamas bendruomenes, kurios priskiriamos blogesnei geografinei padėčiai. Deja, mūsų prašymas neturi įtakos dabartinei pranešimo formai. Mūsų frakcija pateiktris pakeitimus, nuo kurių patvirtinimo priklauso mūsų balsavimas: dėl konstatuojamosios dalies Ee išbraukimo, nes jos turinys visiškai atitinka konstatuojamosios dalies I turinį, dėl pažeidžiamos srities arba zonos sąvokų išvardijimo ir dėl 17 straipsnio išbraukimo. Tikimės sulaukti pranešėjo pritarimo šiuo klausimu.
Galiausiai norėčiau pabrėžti dar dvi mintis: ir etniniu, ir (arba) geografiniu požiūriu pažeidžiamų bendruomenių problemos galėtų būti geriau sprendžiamos, jei šioje srityje vyktų vietinių, regioninių, nacionalinių ir Europos institucijų bendradarbiavimas. Be to, švietimo sistema ir viešoji, socialinir transporto infrastruktūra yra būtinos pažeidžiamų grupių ir bendruomenių integracijos sąlygos.
Baigsiu pasakydama, kad mūsų galutinpozicija priklauso, kaip minėjau, nuo to, ar bus priimti trys pakeitimai ir, ypač, ar bus išbrauktas 17 straipsnis, dėl kurio buvo balsuojama Komisijoje. Jei šie pakeitimai bus priimti, be abejo, pritarsime pranešimui.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
PSE frakcijos vardu. - (PL) Pone Pirmininke, norėčiau padėkoti pranešėjui už darbą rengiant pranešimą, kuris šiandien buvo mums pateiktas. Pritariu, kad reikia taikyti mikroregioninį metodą, pagal kurį dėmesys turi būti sutelktas į tarpregioninius skirtumus ir pačias jautriausias sritis.
Kai kuriais atvejais tarpregioniniams skirtumams tenka dar didesnis vaidmuo nei regionų skirtumams. Turėtume atminti, kad Europos regioninės politikos tikslas ir prielaida yra atskirų Europos Sąjungos sričių skirtumų mažinimas, o teritorinės atskirties reiškinys dar nėra įtrauktas į politikos priemones. Naujose valstybėse narėse socialinatskirtis ir negebėjimas sudaryti lygių galimybių sąlygų dažniausiai pasitaiko kaimo vietovėse, o ekonominės ir socialinės veiklos, plėtojamos regionuose, yra sutelktos dinamiškuose centruose, iš esmės miestuose.
Kovai su skurdu ir socialine atskirtimi skirti ištekliai kiekvienoje valstybėje skiriasi, tačiau, norėdami sukurti teritorinę ir socialinę sanglaudą turinčią ES, privalome įgyvendinti papildomas priemones, kurios sudarytų sąlygas panaudoti ekonomiškai atsilikusiose vietovėse esančias galimybes.
Ramona Nicole Mănescu
ALDE frakcijos vardu. - (RO) Gerbiamasis Pirmininke, pirmiausia norėčiau pasveikinti pranešėją dėl atlikto darbo.
Sanglaudos politika yra gyvybiškai svarbi mažiau išsivysčiusiuose regionuose ar subregionuose. Socialiniai ekonominiai aspektai, pavyzdžiui, skurdas, infrastruktūros, administracinių pajėgumų trūkumas, pramonės nykimas, žemas švietimo lygis, didelis nedarbas, prastos gyvenimo sąlygos ir mažesnprieiga prie visuotinės svarbos paslaugų paverčia tokias bendruomenes pažeidžiamomis grupėmis ir dėl to kyla dar didesnis iššūkis Europos Sąjungos teritorijų sanglaudai. Taigi socialinių ekonominių skirtumų tarp regionų mažinimo poreikio ir pažeidžiamų grupių socialinės integracijos poreikio tarpusavyje susijusių rezultatų santykis turėtų natūraliai sudaryti sąlygas vykti konstruktyviam procesui, kuris apimtų teritorinį metodą nacionaliniu ir Europos lygiu.
Gerbiamasis Pirmininke, manau, kad tai, jog nėra statistikos dėl tokių grupių paplitimo ir jų socialinės atskirties laipsnio ir tai, kad tarpregioninių skirtumų matavimo rodikliai nesuteikia patikimų duomenų, dar kartą įrodo, kad valstybės narės ir Komisija turi artimiau bendradarbiauti, kad būtų gautas tikrasis pažeidžiamų regionų ir grupių padėties vaizdas ir būtų sukurtos konkrečios programos ir strategijos, skirtos teritorinei plėtrai ir socialinei atskirčiai įveikti.
Taip pat manau, kad valstybės narės turėtų žengti pirmą žingsnį nustatydamos tokias pažeidžiamas grupes ir tam skirdamos pirmenybę strateginiuose nacionaliniuose planuose bei vėliau kurdamos vertinimo ir stebėsenos priemones. Neturėtume pamiršti, kad daugeliu atvejų migracija yra skurdo pasekmė, o migracijos reiškinys pats savaime kuria nestabilumą ir konfliktus. Gerbiamasis Pirmininke, dėl šios priežasties manome, kad pažeidžiamos grupės visose valstybėse narėse turėtų gauti naudos iš socialinės pagalbos, naudotis lygiomis galimybėmis ir gauti naudos iš specialių programų, kuriomis būtų sudarytos sąlygos tokių grupių regionų sąlygoms gerėti.
Mieczysław Edmund Janowski
UEN frakcijos vardu. - (PL) Pone Pirmininke, norėčiau padėkoti ponui Harangozó už darbą sprendžiant šią sudėtingą problemą, nors šiame pranešime neatsižvelgiama į visas problemas, susijusias su atskirties reiškiniu, asmenimis, aplinka ar rizika.
Nepaisant to, kad didelEuropos Sąjungos biudžeto dalis skiriama sanglaudos politikai įgyvendinti, vis dar yra didelių skirtumų. Jei, pavyzdžiui, lygintume vienam asmeniui tenkantį BVP, tai pamatytume, kad turtingiausiuose regionuose šis rodiklis yra beveik 10 kartų didesnis nei vargingiausiuose. Turime nepamiršti, kad didelių skirtumų yra pačiuose regionuose. Vargingų rajonų galima rasti ir didelėse aglomeracijose. Be to, tai daugelio kaimo vietovių skaudi problema. Toks skurdas gali būti ir toliau perduodamas iš kartos į kartą.
Todėl apsaugokime vaikus ir šeimas nuo šio reiškinio. Pirmiausia reikia sudaryti lygias galimybes, ypač švietimo, sveikatos apsaugos ir būsto požiūriu. Tai būtų socialinės ir teritorinės sanglaudos, kuri vis dar nėra tinkamai apibrėžta, įrodymas. Erdvinėje, kultūrinėje ir bendruomeninėje izoliacijoje gyvenančių grupių perspektyvos yra aiškiai prastenės. Tokios problemos apima techninę ir socialinę infrastruktūrą, darbo vietas ir tokios visuomenės vidaus veiklos sąlygų sukūrimą .
Padėkime savo piliečiams, kurie yra vienokiu ar kitokiu būdu diskriminuojami, atgauti pasitikėjimą ir pakilti iš žemiausių visuomenės sluoksnių. Be to, turime sulaužyti stereotipus, pagal kuriuos nepakankamai gerai vertiname šias grupes. Tai susiję su neįgaliais asmenimis, benamiais ir su čigonų bendruomenėmis, apie kurias čia buvo diskutuojama. Tokia atskirtis prieštarauja mūsų bendram solidarumui ir yra požymis, kad nesugebama gerbti žmoniškojo orumo. Atminkime, kad dažnai tokioje aplinkoje gyvena daugiavaikės ir imigrantų šeimos.
Be to, bendrą lygybės kūrimo politiką turime vykdyti visais lygiais: regioniniu, nacionaliniu ir ES. Taip pat reikia savanorių ir nevyriausybinių organizacijų.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Pone Pirmininke, Komisijos nare, dėkoju ponui Harangozó už dėmesį pažeidžiamoms grupėms. Sanglaudos politika dabar jau stipriai prisideda gerinant pažeidžiamų grupių sąlygas. Imkime, pavyzdžiui, Airiją, kurioje anksčiau buvo labai pažeidžiamų grupių: labai aukštas jaunimo nedarbas, nykstantys miestai, atsilikusios kaimo vietovės, neturėjusios jokių galimybių. Ir kitose valstybėse socialinę atskirtį keičia užimtumas, švietimas ir dalyvavimas. Tai yra kryptis, kuria einame ir kuri yra itin sėkminga.
Antras punktas: buvo pasakyta, kad mes per mažai žinome, turime per mažai informacijos. Pritariu, kad ši situacija gali būti gersnė, ypač prie to galėtų prisidėti valstybės narės, regionai ir patys miestai. Ponas Harangozó svarsto, kodėl vengrų gyvenimo trukm15 proc. trumpesnuž vidutinę ES gyvenimo trukmę. To ir aš nežinau, bet aš lankiausi ligoninėse. Valgymo ir gėrimo įpročiai yra labai blogi ir Europos Bendrija dėl to nieko negali padaryti. Manau, kad vienas iš svarbiausių mūsų politikos pagrindų regionuose yra pačių žmonių atsakomybės neprisiėmimas.
Galiausiai, dėl kokios priežasties EPP prieštarauja dėl NUTS 4? Mes tam prieštaraujame todėl, kad 2004 m. pasirinkome politikos stiprinimo iki 2013 m. kelią, kad ta politika būtų tvirtesnir labiau sutelkta. O dabar nusprendėme į politiką įtraukti netgi visą išorės sieną, nors tai buvo Interreg iniciatyvos sričių ties išorės sienomis objektas. Tokia tendencija reiškia, kad mes dirbsime fragmentiškai, išsklaidysime jėgas, tačiau tai neturėtų būti ateities kryptis šioje srityje. Tai būtų klaida. Todėl jūsų dar kartą prašau išbraukti šį straipsnį. Kitu atveju priimu pranešėjo iššūkį intensyviai diskutuoti vienam su kitu dėl teritorinės sanglaudos ateinančius šešis mėnesius.
Iratxe García Pérez
(ES) Pone Pirmininke, norėčiau iš pradžių irgi padėkoti pranešėjui, kad jis ėmėsi iniciatyvos ir parengpranešimą, kuriame teigiama, kad vienas iš pagrindinių Europos Sąjungos uždavinių yra socialinės, ekonominės ir regioninės nelygybės mažinimas.
Sanglaudos politika veiksmingai prisidėjo prie šių skirtumų mažinimo, tačiau dar reikia nuveikti labai daug - kaip ir teigiama ketvirtojoje ataskaitoje dėl sanglaudos.
Pažeidžiamų asmenų grupių, kurias įveikia socialinės atskirties ir skurdo rizika, yra visuose regionuose, įskaitant pačius turtingiausius. Nustatant lygių galimybių sąlygų sudarymo trūkumus, būtina taikyti integruotą metodą. Valstybėms narėms ir regioninėms administracijoms reikia strategijų, skirtų pažeidžiamoms vietovėms atkurti, infrastruktūrai plėtoti, tikroms veiklos galimybėms skatinti atsižvelgiant į tų vietovių specifines ekonomines galimybes, taip pat valstybės narės turi decentralizuoti viešąjį sektorių ir taip sustiprinti vietos administraciją išlaikant visuotinės svarbos paslaugas.
Emmanouil Angelakas
(EL) Pone Pirmininke, Komisijos nare, G. Harangozó tikslus ir problemą gvildenantis pranešimas rodo labai svarbų Europos Parlamento siekį padėti pažeidžiamoms bendruomenėms ir grupėms ir jas sklandžiai integruoti, taikant Europos sanglaudos politiką. Visiškai pritariu šiai iniciatyvai ir pripažįstu pranešėjo įdėtas pastangas, tačiau leiskite paprieštarauti būdui, kuriuo šis klausimas nagrinėjamas. Tam tikriems pranešimo aspektams trūksta esmės, nepaisant sąžiningų mano kolegos pastangų.
Kai kurie iš šių aspektų yra susiję su pažeidžiamomis bendruomenėmis ir grupėmis, kurios sudaro platų visuomenės ir mikrobendruomenių spektrą, ir jos yra ne tik romai. Europos Parlamentas jau skyrdėmesio šiai kategorijai specialiame pranešime, kurio apimtį reikėjo išplėsti, norint, kad jis apimtų ir socialinius, ir geografinius aspektus. Europos žmonių partijos (krikščionys demokratai) ir Europos demokratų frakcija siektokio platesnio požiūrio, tačiau į tai nebuvo atsižvelgta. Pranešimas yra vienpusiškas ir problemos atžvilgiu dažnai taikomas trumparegiškas požiūris.
Turiu omenyje kalnų ir salų regionus, nes niekas neabejoja dėl tų regionų bendruomenių pažeidžiamumo. Šių regionaų pranešime niekur neminima. Nepritariu tam, kad nuolat vengiama apibrėžimų ar specialių nuorodų, aiškinant dalykus ir padėtis. Taip pat norėčiau pabrėžti, kad pažeidžiamos bendruomenės ir grupės yra ne tik tarpregioniniu lygiu, bet pačiuose regionuose. Tokioms grupėms reikia materialinės ir techninės pagalbos, technologinės ir mokslinės praktinės patirties, švietimo, mokymo ir administracinės bazės. Daugiau dėmesio reikia skirti viešajam sektoriui decentralizuoti ir transporto tinklų plėtrai. Šiuo atveju šioms grupėms taip pat svarbios reikšmės gali turėti savanoriški veiksmai, kurie gali prisidėti prie grupių aktyvinimo ir atskirties panaikinimo.
Nepaisant neabejotinų pranešėjo pastangų, negaliu pasakyti, kad bendras pranešimo turinys yra patenkinamas. Reikia atkreipti dėmesį į pranešimo dviprasmiškumą ir aiškumo trūkumą. Jei norime prisidėti prie problemų, su kuriomis susiduria pažeidžiamos grupės, sprendimo, turime rengti aiškius ir tikslius tekstus ir į problemą privalome žvelgti globaliai.
Evgeni Kirilov
Pone Pirmininke, norėčiau pasveikinti savo kolegą poną Harangozó dėl jo pranešimo savo iniciatyva.
Specialus dėmesys pažeidžiamoms grupėms ES sanglaudos politikoje reiškia, kad mes nepamiršome pagrindinio šios politikos prioriteto - prisidėti prie mūsų piliečių gerovės.
Šio klausimo regioninis aspektas yra aiškus. Nepaisant to, norint nustatyti pažeidžiamų grupių specifinius poreikius ir vietas, būtina ištirti mažų teritorinių vienetų plėtros pajėgumą. Nors galime nustatyti, kad pažeidžiamumas yra rečiau pasitaikanti problema - pavyzdžiui, neturtingiausių regionų - tačiau šis reiškinys daro įtaką visai teritorijai ir liečia visas ten esančias socialines kategorijas. Todėl pažeidžiamų grupių problemai spręsti skirta politika, strategija, ir veiksmai turi būti išsamūs, pagrįsti bendru mūsų Europos, nacionalinio ir vietinio lygio institucijų požiūriu.
Bernadette Bourzai
(FR) Pone Pirmininke, Komisijos nare, ponios ir ponai, pirmiausia noriu pasveikinti Gáborą Harangozó dėl jo puikaus nuveikto darbo ir jo minčių šia sudėtinga ir jautria tema. Noriu aktyviai dalyvauti reikšdama Žemės ūkio ir kaimo plėtros komiteto nuomonę dėl šio pranešimo, nes dauguma pažeidžiamų grupių žmonių dažnai būna susitelkę mažiausiai išsivysčiusiose kaimo vietovėse ir gamtiškai nepalankiose vietovėse, ir tai reiškia, kad šiuo atveju svarbiausias vaidmuo tenka žemės ūkio ir kaimo plėtros politikai.
Mano nuomone, sanglaudos politika turi siekti išlaikyti pajamų duodančias žemės ūkio ir ne žemės ūkio veiklas kaimo vietovėse, kad būtų sulaikomi gyventojai, kurie dažnai nori išvykti iš kaimo, ir kad būtų pritraukiami naujai atvykstantieji. Labai svarbu skatinti šeimas ūkininkauti, nes taip kuriamos darbo vietos, taip pat skatinti lygias galimybes naudotis viešosiomis paslaugomis ir jas teikti, kad būtų reaguojama į šeimų sunkią padėtį, bendruomenių ir grupių poreikius. Trumpai tariant, kaimo vietoves privalome padaryti patrauklia ir tinkama vieta gyventi. To galime pasiekti užtikrindami įvairių tose srityse vykdomų politikos krypčių ryšį, nukreiptų į silpnąsias grupes, taigi daugiau dėmesio skirdami įvairių turimų finansinių priemonių privalomam pobūdžiui.
Miloš Koterec
(SK) Norėčiau padėkoti ponui Harangozó už jo puikų pranešimą, kuriame nagrinėjami klausimai nors ir nebuvo labai ryškūs iki šiol, tačiau yra aiškių problemų šaltiniai. Norėčiau pakalbėti apie dvi šiame pranešime nagrinėjamas sritis: pažeidžiamų bendruomenių, kurias daugiausia sudaro kaimo vietovių ir periferijos gyventojai, atgaivinimą ir atsiliekančių mikroregionų, kuriuose susidarneįprasta padėtįs dėl atskirų valstybių specifinių ypatybių, beveik nesančių dabartinėje statistikoje, plėtojimą.
Abi minėtos sritys yra apleistos dėl to, kad jos nėra aiškiai apibrėžto. Privalome aiškiai apibrėžti labai pažeidžiamas bendruomenes (ekonomiškai ir socialiai), kurios yra Europos Sąjungoje, ir turime ištirti ES mažai išsivysčiusių mikroregionų tipus ir vietas ir rasti šių problemų sprendimus. Jas sudėtinga pastebėti sanglaudos politikos pasaulinės sėkmės fone. Nenorime, kad sanglaudos politika būtų lyginama su Ementalio sūriu, kuris tik iš išorės atrodo labai kompaktiškas.
Miroslav Mikolášik
(SK) Aptariant šį klausimą teisingai pabrėžiamas ryšys tarp socialinių problemų ir regioninės plėtros išsprendimo ir poreikio Europai rodyti solidarumą bei įgyvendinti sanglaudos politiką šioje srityje.
Asmeniškai daug laiko skyriau atsiliekančių regionų, ypač Slovakijos, problemoms spręsti. Ekonomikai dėl kultūrinių ir ekologinių priežasčių yra būtina išsaugoti stiprų ir patrauklų Europos kraštovaizdį. Pritariu raginimui, kad būsimos Žaliosios knygos dėl teritorinės sanglaudos rėmuose Komisija padidintų finansavimą, kurio reikia regioninėms problemoms spręsti. Šio proceso metu reikės užtikrinti, kad regionai imtųsi aktyvaus vaidmens ir artimai bendradarbiautų su NVO.
Taip pat norėčiau pasakyti, kad specialaus pagyrimo nusipelno bažnyčių ir religinių bendruomenių vykdoma socialinveikla. Iš patirties žinau, kad jų paslaugos į sunkią padėtį patekusioms socialinėms grupėms ir regionams yra labai veiksmingos ir dažnai nepakeičiamos. Todėl privalome tokias paslaugas laikyti sudėtine dalimi Europos pastangų padėti pažeidžiamoms grupėms ir jas tinkamai paremti Europos lygiu.
Stavros Arnaoutakis
(EL) Pone Pirmininke, Komisijos nare, ponios ir ponai, aš irgi norėčiau pabrėžti, kad šiuo pranešimu mes parodome savo įsitikinimą, kad praėjus 20 metų po sanglaudos politikos suformulavimo, ji ir toliau turi teikti solidarumą Sąjungoje ne tik nepalankiausią padėtį turintiems regionams ir valstybėms, bet ir į nepalankiausią padėtį patekusioms bendruomenėms ir grupėms, esančioms tarp mūsų piliečių.
Privalome stiprinti mūsų sanglaudos politiką ne tik finansiniais ištekliais, bet ir turime kurti tinkamas priemones ir procedūras, kurios leistų nustatyti ir panaikinti sudėtingą, daugialypę socialinę ir ekonominę nelygybę vietiniu lygmeniu.
Šiuo metu mūsų regionai susiduria su iššūkiais, kurie neleidžia mums palikti neišspręstų skurdo ir socialinės bei teritorinės atskirties problemų. Reikia imtis veiksmų visais lygiais taikant integruotą metodą, pagal kurį problemai spręsti būtų kartu naudojami ištekliai ir politikos kryptys.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Pone Pirmininke, šiuo metu ekonominplėtra vyksta sostinėse ir didelėse urbanistinėse zonose. Kitos zonos, įskaitant kaimo vietoves, vystosi daug lėčiau ir tai reiškia, kad jos yra labiau linkusios turėti problemų. Sanglaudos politikos uždavinys - padėti šioms vietovėms ir remti teritorinę sanglaudą.
Dėl to yra labai svarbu gerinti infrastruktūrą, didinti tokių vietovių patrauklumą investuotojams, išlaikyti viešas paslaugas ir gerinti būsto sąlygas ir gyvenimo kokybę. Plečiant kaimo vietoves labai svarbu sukurti komunikacijų infrastruktūrą. Pirmiausia tai reiškia kelius, nuotekų valymo įrenginius, nes tai sudaro tinkamas sąlygas investicijų srautams ir naujoms darbo vietoms kurti ir dėl to susidarytų palankios sąlygos žmonėms likti tose vietovėse ir gerai gyventi.
Iki šiol Bendros žemės ūkio politikoje didžiausias dėmesys iš esmės buvo skiriamas maisto kokybei, maisto saugai ir konkurencingumui, tačiau mažai susitelkiama ties kaimo plėtra, nepatenkančia į žemės ūkio sritį. Būtina geriau suderinti sanglaudos, kaimo plėtros ir užimtumo politiką.
Ewa Tomaszewska
(PL) Pone Pirmininke, pranešimo N punktas yra tinkamas, norint pabrėžti, kad skurdas ir atskirtis turi stiprų teritorinį pobūdį. Atsižvelgiant į solidarumo principą, kurio bendrai laikomasi Europos Sąjungoje, be N punkto turinio, norėčiau, kad būtų skirta išteklių iš Europos fondų ekonomiškai atsilikusių sričių integracijai remti.
Deja, šiemet šis principas buvo sulaužytas mano pačios valstybėje. Infrastruktūrai gerinti skirtos lėšos ir kita pagalba dažniausiai skiriama turtingesnėms vietovėms, kurios ir taip palyginti gerai išvystytos. Tai dažnai yra pasekmto, kad tie, kurie kreipiasi dėl paramos, yra geriau pasiruošę. Tikiuosi, kad mūsų svarstomas dokumentas padės išspręsti šiuos neatitikimus visoje Europos Sąjungoje.
Danuta Hübner
Komisijos narė. - Pone Pirmininke, manau, kad tai buvo gera diskusija ir norėčiau padėkoti visiems dalyvavusiems diskusijoje, nes ji parodė, kad integruotas politikos metodas yra geriausias būdas veiksmingai spręsti įvairių pažeidžiamų bendruomenių ir grupių problemą. Atrodo, kad čia ypač svarbus yra sanglaudos ir kaimo plėtros politikos ryšys.
Pritariu Parlamento narių minčiai, kad tais atvejais, kai su pažeidžiamomis grupėmis susijusios problemos turi teritorinį pobūdį, yra pateisinamas teritorinis politikos aspektas. Socialinės integracijos negalima atskirti nuo teritorinės sanglaudos.
Taip pat vertinu, kad Parlamento nariai pabrėžtarpregioninių skirtumų svarbą. Kaip nuroddaugelis Parlamento narių, šiuo atveju labai padėtų geros kokybės ir patikima tarpregioninstatistika. Kaip sakiau įžanginėje kalboje, Komisija ketina ir toliau investuoti į tokios duomenų bazės kūrimą. Šiuo metu kaimo auditą organizuojame tokiu pat būdu, kaip praeityje atlikome miestų auditą. Geras bendradarbiavimas su valstybėmis narėmis šiuo klausimu bus labai svarbus ir labai tikiuosi Parlamento paramos.
Gábor Harangozó
pranešėjas. - (HU) Labai ačiū, pone Pirmininke, Komisijos nare, ponios ir ponai, pirmiausia norėčiau padėkoti Komisijos narei D. Hübner, ne tik už jos atsakymus, susijusius su šiuo pranešimu, bet ir dėl jos darbo, skirto pagerinti šią politiką ir padaryti ją efektyvesnę. Stipriai vertinu jos pastangas ir dėkoju už jos atvirumą mano pranešimo atžvilgiu.
Norėčiau atsakyti į keletą pateiktų klausimų. Pirma, manau, kad norėdami atsakingai imtis spręsti problemą, turime daryti tą patį, ką darėme, kai ėmėmės Lisabonos proceso ir Lisabonos proceso įgyvendinimo sanglaudos politikoje užtikrinimo klausimo, kai buvo nustatyta sanglaudos politikos lėšų skyrimo sistema remti Lisabonos procesą. Tokiu pat būdu galime imtis veiksmų, skirtų kovoti su teritoriniu skurdo susitelkimu, jei to norime. Arba jei taip nuspręsime.
Taip pat noriu pasakyti PPE-DE frakcijai ir pirmiausia ponui van Nistelrooijui, kad jei išbrauksime 17 punktą, pranešime bus teigiama, kad mes sutinkame, jog yra mikroregionų, kurie negali pasinaudoti mūsų teikiamomis galimybėmis. Sutinkame, kad tai yra mikroregionai, tačiau, kodėl turėtume norėti iš pranešimo išbraukti tą punktą, kuriame raginame Komisiją ištirti, ar nebūtų veiksmingiau teikti sanglaudos pagalbą tiems mikroregionams mikroregionų lygiu? Niekaip nesuprantu, kodėl mes turėtume taip daryti.
Poniai Petre norėčiau pasakyti, kad manau, jog tai yra regioninės politikos pranešimas. Regioninės politikos pranešimas nėra tinkama vieta diskutuoti dėl etninių grupių ir nesuprantu, kodėl turėtume apskritai diskutuoti dėl etninių grupių. Rumunijos atveju, vertindami etniniu požiūriu, kokias grupės norėtumėte įtraukti į pranešimą? Romus, kurie tam tikrose zonose gyvena labai prastomis sąlygomis? Čangus, kurie vienoje srityje gyvena baisiomis sąlygomis? Ar aukštikalnių regionuose gyvenančius rumunus? Negalime spręsti tokiu principu, mums reikia sudėtinių rodiklių, bendro metodo ir integruoto įgyvendinimo. Dėkoju už jūsų dėmesį.
Pirmininkas
Diskusija baigta.
Balsavimas vyks rytoj 12val.
Rašytiniai pareiškimai (142 straipsnis)
Bairbre de Brún  
Norėčiau pasidžiaugti šiuo pono Harangozó parengtu pranešimu dėl sanglaudos politikos poveikio pažeidžiamų bendruomenių ir grupių integracijai. Vis garsiau raginama atsižvelgti į rajonų ar sričių, kurių gyventojai yra sprendimų priėmimų ir ekonominės plėtros periferijoje, sudėtingas perspektyvas.
Iš savo rinkimų apygardos žinau, kad su sunkumais susiduria ne tik į nepalankią padėtį patekusios miestų sritys, bet ir periferinės zonos ties Airijos grafysčių sienomis. Šios kaimo vietovės dažnai susiduria su sunkumais užtikrinant investicijas į verslą ar infrastruktūrą. Pranešime minimo "kaimų tuštėjimo" mažinimas turėtų tapti politikų prioritetu.
G. Harangozó teisingai nurodo mažų ir vidutinių ūkių vaidmenį išlaikant kaimo vietovių bendruomenes. Kaimo bendruomenės neturėtų sanglaudos politikoje būti nustumtos žemyn, o kovojant su socialine atskirtimi, reikia kurti tvirtesnį tarpusavio ryšį tarp kaimo plėtros ir regioninio vystymo.
Ypač spręstina problema yra nutolimas nuo komunikacijų ir transporto tinklų.
Bogdan Golik  
raštu. - (PL) Sanglaudos politika, kuriai išleidžiama apie 33 proc. viso ES biudžeto, yra gyvybiškai svarbi visoms ES valstybėms. Lenkija džiaugiasi galėdama dalyvauti su Europos visuomenės visapusiška ekonomine integracija susijusiuose veiksmuose ir mažindama skirtumus mikroregioniniu lygmeniu. Manau, kad pagal sanglaudos politiką vykdomos priemonės yra esminės, skatinant darnią plėtrą ir užkertant kelią nedarbui, skurdui ir socialinei atskirčiai, t. y. svarbioms socialinėms ir ekonominėms Europos problemoms. Šiuo požiūriu, labai svarbus yra visų Europos valstybių bendradarbiavimas ir keitimasis patirtimi.
ES darnų vystymąsi lėtinančios problemos, įskaitant mažas pajamas, prastą infrastruktūrą ir mažą socialinį judrumą, iš esmės yra susijusios su kaimo vietovėmis. Padėtį blogina tai, kad vis daugiau žmonių išvyksta iš kaimo ir tuose regionuose didėja socialinatskirtis. Be to, nemažai problemų, su kuriomis Europa susiduria XXI amžiaus pradžioje, yra išorinio pobūdžio, pvz., didėjantys Europos Sąjungos ir JAV vystymosi skirtumai. 1995-2005 m. gamybos spartėjimo tempai Europoje buvo daug mažesni nei Jungtinėse Valstijose ar Japonijoje. Tai daro sudaro sąlygas Europos rinkos konkurencingumui mažėti.
Norėčiau padėkoti G Harangozui už tai, kad atkreipmūsų dėmesį į šias problemas.
Lívia Járóka  
raštu. - (HU) Norėdama skatinti užimtumą, plėtrą ir konkurencingumą, Europos Sąjunga privalo visapusiškai panaudoti turimas verslo ir darbo galimybes. Atsižvelgiant į tai, kad dauguma iš beveik 10 milijonų Europoje gyvenančių romų susiduria su struktūriniu ir (arba) visišku nedarbu ar dalyvauja pilkojoje ar juodojoje ekonomikoje, romų integracija galėtų padaryti lemiamą poveikį Lisabonos darbotvarkės rezultatams ir sanglaudos politikai. Pranešime teigiama, kad sanglaudos politika padėjo neturtingiausiems regionams sumažinti ekonominio ir socialinio vystymosi spragas. Tačiau reikia nuveikti dar daugiau tiek kiekybės, tiek kokybės prasme. Europos Komisija ir valstybės narės privalo dirbti siekdamos užtikrinti turimų finansinių išteklių suderinimą ir papildymą; šiuo metu Europos Sąjungos finansinės priemonės - pirmiausia Europos socialinis fondas ir Europos regioninės plėtros fondas - turi būti naudojamos daugeliui atskirų programų - nuo skirtų suteikti mikrokreditus verslui iki skirtų investuoti į infrastruktūros vystymą - remti. Norint užtikrinti šių programų sėkmę ir tai, kad lėšos pasieks tikslines grupes, yra būtina nustatyti ir pašalinti bendro ir specifinio pobūdžio kliūtis. Sudėtingas problemas sprendžiantys atsiliekantys regionai negali sukaupti lėšų, kurių reikia, norint gauti Bendrijos paramą, kuri tiems regionams teisiškai priklauso. Romų nepalanki padėtis, pasižymi tuo, kad yra mažas išsilavinimo lygis ir kelis kartus didesnis nedarbas.
Cătălin-Ioan Nechifor  
Europos Parlamentas surengdiskusiją dėl rezoliucijos projekto dėl sanglaudos politikos poveikio pažeidžiamų bendruomenių ir grupių integracijai, kurioje reikalaujama kaimo vietovėse išlaikyti tam tikrą pajamų lygį užtikrinančias veiklas, daug dėmesio skiriant šeimoms bei mažoms ir vidutinėms žemės ūkio įmonėms.
Bendroji žemės ūkio politika turi tapti teisingesnė, kad artėjant numatomai maisto krizei, didžioji kaimo vietovių gyventojų dalis užsiimtų žemės ūkiu.
Manau, kad šios rezoliucijos patvirtinimas Rumunijai suteiks esminį pagrindą kovoje su skurdu kaimo vietovėse, kuriose gyvena 10 milijonų žmonių ir socialinės ir teritorinės atskirties reiškinys kelia pavojų pačiam Rumunijos valstybės egzistavimui ir maisto tiekimo saugai.
Sutelkus dėmesį į mažus natūrinius ūkinius ir į mažus žemės plotus valdančias ūkininkų šeimas, Rumunijai atsiras tikra galimybpadidinti šio sektoriaus indėlį į BVP.
Noriu pasinaudoti šia galimybe ir pareikalauti Rumunijos Vyriausybės imtis visų reikalingų žingsnių, kad būtų patvirtinta ši rezoliucija ir užtikrinta, kad žemės ūkyje bus išsaugota tai, ką dar galima išsaugoti, nes šioje srityje integracija į Europą kol kas nieko nedavė.
