Reformprogram for de polske skibsværfter (forhandling)
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om reformprogrammet for de polske skibsværfter.
Marek Siwiec
(PL) Fru formand! Jeg vil gerne fortælle Dem, at en delegation fra en polsk fagforening har taget plads på tilhørerpladserne. De vil overvære vores forhandling. Delegationen omfatter repræsentanter for skibsværfterne i Gdańsk, Gdynia og Szczecin. Jeg vil gerne bede Dem byde vores venner fra Polen velkommen.
Formanden
Tak, hr. Siwiec. Delegationen er meget velkommen.
Neelie Kroes
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Kommissionen er udmærket klar over de polske skibsværfters historiske betydning, og derfor har vi arbejdet meget hårdt for at finde en løsning, der vil give mulighed for en omstrukturering af sektoren på en måde, der skaber arbejdspladser i de berørte regioner. Men vi er afhængige af de polske myndigheders samarbejde for at nå frem til en levedygtig løsning. For at sige det lige ud har undersøgelserne af statsstøtten i disse tilfælde være i gang i omkring fire år.
Undersøgelsen vedrører et betydeligt beløb i driftsstøtte til skibsværfterne i Szczecin, Gdynia og Gdańsk. Selv uden at medregne statsgarantien fra 2002 og frem til i dag modtog Gdynia-skibsværftet støtte fra den polske stat - hvilket vil sige fra de polske skatteydere - på omkring 167 000 EUR pr. arbejdstager. Det svarer til omtrent 24 000 EUR pr. arbejdstager pr. år, og det betyder, at støtten til hver enkelt skibsværftsarbejder er mindst det dobbelte af en polsk arbejdstagers gennemsnitlige årsindkomst.
Selv uden at medregne statsgarantien udgør den samlede støtte, som skibsværfterne i Gdynia og Szczecin har modtaget siden 2002, henholdsvis omkring 700 mio. EUR og 1 mia. EUR i nominel værdi.
Trods alle pengene er værfternes og arbejdstagernes fremtid fortsat usikker. Jeg vil gerne understrege, at det skræmmer mig. Jeg mener, at man er nødt til at tage hensyn til alle arbejdstagernes fremtid. De har undgået den smertelige, men nødvendige omstrukturering, som f.eks. de tyske og spanske skibsværfter har gennemgået, og som Malta også forbereder i øjeblikket.
Kommissionen har gennem de seneste fire år altid ladet døren stå åben for de på hinanden følgende polske regeringer. Jeg har mødt en lang række ministre og premierministre fra de polske regeringer. Vi har igen og igen forsøgt at nå frem til en aftale, og desværre - og dette siger jeg med et tungt hjerte - gjorde de polske myndigheder ikke brug af disse muligheder.
I juli i år nåede Kommissionen frem til den konklusion, at de seneste omstruktureringsplaner ikke sikrede skibsværfternes levedygtighed, men igen udviste vi fra Kommissionens side, fordi vi var bevidste om spørgsmålets betydning for den polske økonomi og det polske samfund, fleksibilitet og gav Polen to måneder mere, før de nye endelige planer skulle fremlægges den 12. september.
I løbet af sommeren stod Kommissionens tjenestemænd hele tiden til rådighed og kom med tilbagemeldinger til de polske myndigheder om det fremsendte forslag. Jeg har nu foretaget en grundig vurdering af de omstruktureringsplaner, som de polske myndigheder indsendte den 12. september. Desværre kan jeg ikke se, hvordan vi kan konkludere, at disse reviderede planer vil sikre værfternes overlevelse. Planerne forudsætter, at der pumpes endnu flere offentlige midler i fremtiden, herunder penge til den daglige drift.
Det skal også understreges, at de omstruktureringsplaner, der blev fremlagt den 12. september - og jeg taler om den polske regerings planer - vil betyde afskedigelse af omtrent 40 %. Men disse ofre vil blive foretaget uden at give håb om bæredygtig beskæftigelse til de resterende arbejdstagere, idet værfterne sandsynligvis ikke vil blive levedygtige og fortsat vil have brug for statsstøtte på de polske skatteyderes bekostning.
Det er ikke et acceptabelt resultat. Det er ikke acceptabelt i henhold til EU's konkurrencelovgivning, men heller ikke acceptabelt for skibsværfternes fremtid. Ikke acceptabelt for deres arbejdstagere og mere generelt for den polske økonomi. Derfor kan jeg i den nuværende situation ikke se, hvordan vi skal undgå en negativ stillingtagen til planerne for skibsværfterne i Gdynia og Szczecin.
Men Kommissionen ønsker ikke bare at sige nej. Vi har arbejdet aktivt på at hjælpe de polske myndigheder med at nå frem til en løsning, der vil sikre en bæredygtig kommerciel fremtid for de økonomiske centre i Gdańsk, Gdynia og Szczecin samt sikre bæredygtige arbejdspladser.
I henhold til dette scenario skal aktiverne fra værfterne i Gdynia og Szczecin sælges på markedsvilkår i flere partier. Aktiverne vil blive samlet i partier efter et åbent, ubetinget og ikkediskriminerende udbud, og det tilbageblevne selskab skal så udnytte provenuet fra salget af aktiverne til at tilbagebetale den støtte, som man har modtaget i årenes løb, og vil derefter blive likvideret, mens køberne af aktiverne hurtigt vil kunne genoptage de økonomiske aktiviteter på værftsområderne uden at være forpligtet til at tilbagebetale de store summer i statsstøtte, som værfterne har modtaget i årenes løb. De kan genansætte endnu flere personer, end det ville være tilfældet, hvis omstruktureringsplanerne fra 12. december blev gennemført.
Jeg kan kun formode, at enhver investor, der er villig til at overtage værfterne - eller i det mindste nogle af deres nuværende forpligtelser - vil være endnu gladere for at overtage de vigtigste produktionsaktiver gældfrit og udvikle dem på en konkurrencedygtig og bæredygtig måde. Det endelige resultat vil formentlig være positivt i to henseender: På den ene side vil antallet af arbejdsløse være lavere end forventet i omstruktureringsplanen fra de polske myndigheder, og på den anden side vil arbejdstagere, der genansættes af køberne af værfternes aktiver, få langt mere stabile arbejdsvilkår inden for bæredygtige foretagender, fordi den tidligere gældsbyrde vil være væk.
Denne løsning, som vil svare til sagen med Olympic Airways for nylig, vil give mulighed for en frisk start på økonomiske aktiviteter på skibsværftsområderne, hvilket også vil gavne arbejdstagerne der.
Kommissionen har taget denne mulighed op over for de polske myndigheder. Det har vi gjort adskillige gange, og jeg håber virkelig, at de vil udnytte vores fleksibilitet til at fremkomme med et konkret forslag. Der foregår tekniske diskussioner om muligheden for at anvende "Olympic Airways"modellen for skibsværfterne i Gdynia og Szczecin mellem de polske myndigheder og Kommissionens tjenestemænd.
Med hensyn til Gdańsk mener jeg, at der er gode muligheder for at opnå et positivt resultat, hvis der fortsat findes fleksibilitet og god vilje på begge sider. Nu spørger De naturligvis: Hvorfor denne fremgangsmåde for Gdańsk? Der er to grunde: For det første er Gdańsk allerede solgt til en privat investor, som tilførte ny kapital, og for det andet er værftets forpligtelser for tidligere støtte mere begrænset sammenlignet med skibsværfterne i Gdynia og Szczecin.
Fra Kommissionens side har vi allerede gjort de polske myndigheder opmærksom på vores holdning ved at vurdere de kompensationsforanstaltninger, der er nødvendige for at overholde EF's statsstøtteregler. Fordi værftet har modtaget mindre støtte tidligere, kan vi være mindre krævende i denne henseende. Modydelsen for denne åbenhed fra Kommissionens side er, at de polske myndigheder nu skal indsende et udkast til en omstruktureringsplan for Gdańsk for at give mulighed for at drøfte eventuelle udestående spørgsmål, og vi har - desværre - endnu ikke modtaget en sådan plan, og det er vigtigt, at de polske myndigheder hurtigt fremsender en sådan.
Desuden kan den polske regering anmode om støtte fra Den Europæiske Fond for Globaliseringstilpasning - en ansøgning, der efter al sandsynlighed vil blive imødekommet - og interventionens størrelse vil afhænge af størrelsen af den medfinansiering, som den polske regering er parat til at investere, idet Den Europæiske Fond for Globaliseringstilpasning højst medfinansierer 50 % af omkostningerne.
De hidtidige indgreb fra Den Europæiske Fond for Globaliseringstilpasning, som Kommissionen har analyseret, lå mellem 500 og 10 000 EUR i tilskud pr. person, hvortil skal lægges et tilsvarende beløb, som finansieres af medlemsstaterne.
Afslutningsvis kan jeg sige, at Kommissionen har været meget velvillig ved behandlingen af disse sager og har udvist en betydelig grad af fleksibilitet. Vi har gjort alt, hvad vi kan, og vi vil fortsat samarbejde med de polske myndigheder om at finde frem til en økonomisk levedygtig og socialt bæredygtig løsning, som er i overensstemmelse med EF's konkurrencelovgivning og præcedens inden for Kommissionen.
Nu ligger bolden på de polske myndigheders banehalvdel. Fremtiden for skibsværfterne og deres arbejdstagere afhænger af de polske myndigheders vilje til at samarbejde med Kommissionen om hurtigt at finde en positiv løsning inden for de rammer, jeg skitserede tidligere.
Formanden
Jeg vil gerne appellere til medlemmerne og deres disciplin og ansvarsfølelse, fordi vi har meget stramme tidsrammer. I aften har vi mange ting på dagsordenen, og derfor vil jeg bede Dem respektere taletiden.
Jerzy Buzek
Fru formand! Fru Kroes, tak, fordi De er til stede her i dag, og fordi De tager spørgsmålet om skibsværfterne op samt de positive toner i slutningen af Deres indlæg.
Naturligvis anerkender vi konkurrenceprincippet, og vi ønsker, at de europæiske virksomheder skal give overskud og sikre en rimelig løn til deres arbejdstagere. Polske skibsværfter har længe haft problemer med at anvende disse principper. Men Kommissionens negative beslutning vedrørende skibsværfterne betyder nu, at de går konkurs, og den situation er svær at acceptere.
Vi er klar over, at de økonomiske og sociale følgevirkninger af en sådan konkurs vil være regionale eller højst nationale, og at EU i øjeblikket også skal håndtere en global krise. Men det giver ingen mening at føje de polske skibsværfters og de polske værftsarbejderes problemer til den generelle økonomiske afmatning. De europæiske og polske værftsindustrier er værd at redde. Derfor kan jeg ikke acceptere en negativ beslutning, og jeg beder om, at man udsætter denne beslutning for at give den polske regering og investorerne tid til at handle. Derfor afventer vi et positivt signal fra Kommissionen. Dette vil først og fremmest sikre, at de pågældende virksomheder fortsat er aktive skibsværfter i omstruktureringsperioden. Hvis værftsstrukturen opsplittes på grund af privatisering, bliver det ikke muligt at genoplive skibsbygningsindustrien. For det andet vil en positiv beslutning betyde, at værftsarbejderne kan beholde deres job, eller at man kan finde ny, passende beskæftigelse til dem og samtidig sikre kontinuitet med hensyn til produktion og beskæftigelse.
For det tredje vil der i dette tidsrum være behov for en smule beskyttelse for at opretholde produktionen og sikre, at ændringerne er bæredygtige. Det vil være værd at identificere de optimale løsninger på denne situation, og jeg tror virkelig, at fru Kroes og Kommissionen vil acceptere dem.
Martin Schulz
Fru formand! Min gruppe bad om denne forhandling med Dem, fru kommissær, fordi vi er uenige med Dem om stort set alle aspekter. I det nuværende globale økonomiske klima kan man ikke vende på en tallerken og sige, at fordi visse lovgivningsmæssige krav ikke er opfyldt, skal skibsværfterne lukkes. Hvis man lukker skibsværfterne nu i dette økonomiske klima, som De lige var inde på, kaster De hele regionen ud i en økonomisk katastrofe, og det går ikke. Den polske regering - og også De i Kommissionen og vi i Parlamentet - har derfor brug for mere tid. I en så spændt økonomisk situation kan man simpelthen ikke sige "nogle krav er ikke blevet opfyldt, punktum".
Mit andet punkt er følgende. Argumentet om, at der bruges 24 000 EUR på hver arbejdsplads er udmærket, men jeg skal fortælle Dem noget: Jeg har været borgmester i en by i Tyskland, hvor der lå en fungerende kulmine, og vi fik at vide, at der blev brugt for mange penge på hver enkelt arbejdsplads, og derfor blev minen lukket. Det tog 20 år - 20 år - før vi fik halvdelen af de arbejdspladser tilbage, der var gået tabt. Det bliver ikke anderledes i de polske værftsbyer. Hvis De i dag siger, at det hele er forbi, tager det mindst to årtier for Dem at omstrukturere denne region.
Derfor er det nødvendigt at fokusere indsatsen på at holde værfterne åbne, ikke på at lukke dem. Jeg opfordrer både Kommissionen og den polske regering - og det samme gør kollegerne i min gruppe - til at gøre alt, hvad de kan for at bevare Polens skibsværfter i alle tre byer. Det er en af de afgørende ting, vi ønsker af Dem.
Hvis de polske myndigheder ikke har arbejdet hurtigt nok, hvis de handlingsplaner, de forretningsplaner, De nævnte, fru Kroes, endnu ikke er til rådighed, vil jeg spørge Dem: Skal arbejdstagerne på de polske skibsværfter straffes, fordi visse myndigheder, eller regeringen, ikke har gjort deres arbejde? Det er mere eller mindre det, De fortæller os: Arbejdstagerne betaler prisen for regeringens eller administrationens mangler, og det er fuldstændig uacceptabelt.
Derfor er det en god idé at mobilisere Den Europæiske Fond til Globaliseringstilpasning, men De skal mobilisere den, så vi kan yde hjælp i marken, så vi kan bevare værfterne for at bevare en konkurrencedygtig polsk skibsværftsindustri.
Det er også et vigtigt punkt for os socialdemokrater, der ikke kommer fra Polen, og derfor tager jeg også ordet i denne forhandling. De polske skibsværfter som i Gdańsk og Szczecin var et vigtigt symbol for os alle på den polske befolknings demokratiske kamp mod diktaturet. Dette er endnu en grund til, at disse værfter ikke må lukkes.
Janusz Onyszkiewicz
Fru formand! Problemet med de polske skibsværfter er ikke nyt. Det har udviklet sig over en årrække. På hinanden følgende regeringer har desværre undladt at finde en hensigtsmæssig løsning på problemet. Hvorfor skete dette? Dette er hverken tiden eller stedet til at diskutere netop dette spørgsmål. De ansvarlige vil blive stillet til regnskab i overensstemmelse med de demokratiske procedurer i Polen.
Men den nuværende situation er vanskelig. Det er forståeligt, at Kommissionen ikke kunne sidde denne manglende indsats overhørig. På den anden side er vi nødt til at understrege, at de forskellige scenarier indebærer forskellige omkostninger. Muligheden med at forbedre situationen ved at erklære, at skibsværfterne i praksis skal lukkes, indebærer helt klart nogle alvorlige konsekvenser. Frem for alt vil der ske nedskæringer i beskæftigelsen. De berørte arbejdstagere kan blive ansat igen senere, men indtil da står de over for stor usikkerhed og store problemer.
Derudover skal vi tage hensyn til en anden faktor. Jeg ønsker ikke at vende tilbage til spørgsmål, der allerede har været debatteret, men hele spørgsmålet om lukning af de polske skibsværfter, og måske den vanskelige periode, vi står over for, er opstået under valgkampen til Europa-Parlamentet. Det ville være meget uheldigt, hvis disse beslutninger skulle blive til skyts for de personer, og der findes desværre stadig et ret stort antal sådanne personer i Polen, der stadig er modstandere af vores EU-medlemskab.
Derfor vil jeg gerne appellere til Kommissionen om at være så fleksibel som muligt over for Gdańsk. Vi vil naturligvis også handle i Polen for at sikre, at den polske regering ligeledes handler beslutsomt og fleksibelt.
(Bifald)
Elisabeth Schroedter
Fru formand, mine damer og herrer, fru kommissær! På vegne af Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance opfordrer jeg Kommissionen til at bidrage til at sikre skibsværfternes fremtid.
Her taler vi ikke om kortsigtet omstrukturering, som det ofte er tilfældet i vestlige lande. Vi må ikke glemme, at disse skibsværfter bærer på en tung byrde fra fortiden - ikke bare byrden af den socialistiske planøkonomi, men også byrden af de fejl, der blev begået under tiltrædelsesprocessen, idet De fra Kommissionens side ikke tog hensyn til, at landet var på vej gennem en vanskelig transformationsproces, og dengang indførte krav, der var urealistiske og ikke gik i retning af en hensigtsmæssig socioøkonomisk udvikling. Disse fejl i processen må De tage ansvaret for.
Derfor giver det absolut ingen mening nu at afvise statsstøtte og ødelægge arbejdspladser for derefter at støtte de fyrede arbejdstagere gennem Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen. Hvad nytter det på nuværende tidspunkt at støtte de arbejdsløse? Det ville være en kolossal skuffelse for de lokale, og EU ville bære ansvaret. Det giver mere mening at iværksætte en hensigtsmæssig udvikling for disse skibsværfter for at give de tre byer Szczecin, Gdańsk og Gdynia en bæredygtig fremtid. Dette er en mulighed, som vi bør støtte, ikke bare reagere i bagkundskabens klare lys. Det er den eneste mulighed, jeg kan se i dette tilfælde.
Der findes den mulighed, at Kommissionen siger, at der forekommer statsstøtte, men at vi inden for rammerne af denne statsstøtte ønsker, at disse arbejdspladser skal moderniseres ud fra et miljømæssigt synspunkt med henblik på at garantere værfternes fremtid på længere sigt og sikre, at arbejdstagerne har gode og langvarige ansættelser der.
Adam Bielan
Fru formand! Europa-Parlamentets hjemsted, hvor vi befinder os i dag, ses som et symbol på forsoningen mellem Frankrig og Tyskland. Det er den eneste grund til, at Europa-Parlamentet opretholder to hjemsteder med alt udstyret til at afholde plenarmøder, nemlig i Bruxelles og Strasbourg. De europæiske skatteydere betaler adskillige hundrede mio. EUR om året for dette.
Polske skibsværfter, navnlig Gdańsk-skibsværftet, er et symbol på kampen mod den kommunistiske regering. De symboliserer jerntæppets fald, det jerntæppe, der havde delt Europa i to. Derfor er de flagstænger, der står uden for Europa-Parlamentets bygninger, og hvorfra medlemsstaternes flag vajer, fremstillet på skibsværftet i Gdańsk. Det er takket være den heroiske indsats fra de polske skibsværftsarbejdere, der kæmpede for et genforenet Europa, at vi er i stand til at mødes her i dag. Disse mennesker fortjener vores respekt, de fortjener et værdigt liv og rimelige levevilkår.
Lukningen af skibsværftet, som Kommissionen foreslår, vil betyde en brutal fyring af adskillige tusinde kvalificerede arbejdstagere, og derudover vil 80 000 mennesker miste deres udkomme. En sådan handling kan føre til økonomisk masseudvandring. De polske værftsarbejdere ønsker ikke, at dette skal ske, de ønsker at blive i deres hjemstavn og arbejde på moderne, rentable skibsværfter.
Derfor appellerer jeg til kommissær Kroes: Lad os ikke ødelægge dette enestående potentiale. Lad os give de polske skibsværfter en chance for at redde sig fra økonomisk ruin. Fru formand, jeg er klar over, at den siddende polske regering og navnlig finansministeren, begik masser af fejl sidste år. Men titusinder af uskyldige mennesker skal ikke tvinges til at betale for Aleksander Grads inkompetence. Især nu, hvor de vesteuropæiske lande pumper mange mio. EUR ind i deres banksystemer uden hensyntagen til principperne om fri konkurrence, vil en negativ beslutning fra Kommissionen i Polen blive fortolket som et tegn på ond vilje.
(Bifald)
Ilda Figueiredo
Fru formand! Tiden er inde til, at Kommissionen reviderer sin strategi for skibsværfter i EU. Skibsværftsindustrien i vores lande er blevet ofret på nyliberalismens alter, og der er stor risiko for, at vi ødelægger det, der er tilbage, hvad enten det er i Polen eller Portugal.
Det er nu klart, at Kommissionens overordnede strategi for konkurrenceevnen inden for Fællesskabets skibsbygningssektor er utilstrækkelig. Selv om værftsindustrien er kommet sig i nogle lande, er det ikke tilfældet i andre. Portugal har været vidne til ødelæggelsen af sine vigtigste skibsværfter som Lisnave i Almada, som havde tusinder af ansatte. Hidtil har man ikke gennemført genopretningsforanstaltninger på dette område. Vi har stadig skibsværftet Viana do Castelo, som er af strategisk betydning for hele denne region, og som har brug for støtte til modernisering for at undgå nye alvorlige problemer.
Derfor skal vi udvise solidaritet med arbejdstagerne inden for skibsværftsindustrien, uanset om de befinder sig i Polen eller Portugal eller andre medlemsstater, og vi må insistere på løsninger, der gør denne branche levedygtig. Hvis der kan indføres særforanstaltninger over for finanskrisen, hvorfor afviser man så tilsvarende foranstaltninger over for skibsværftsindustrien? Det er mit spørgsmål, fru kommissær.
Witold Tomczak
Fru formand, fru kommissær! Solidaritet betyder, at man skal samarbejde og aldrig modarbejde hinanden. Problemet med de polske skibsværfter udgør et grundlæggende spørgsmål - tjener vi økonomien, eller tjener økonomien os? For bankernes vedkommende, hvis grådighed og inkompetente ledelse gik forud for finanskrisen, pegede fingeren på menneskene eller snarere på bankerne. Derfor bruger verden skattepenge til at redde finanssystemet, selv om rent økonomiske hensyn ville diktere en dom over de skyldige, og at bankerne skulle gå ned. Desværre anvender man en anden filosofi over for de polske skibsværfter. Er en bankmand et bedre menneske end en skibsværftsarbejder?
De polske skibsværfter symboliserer de forandringer, der førte til Berlinmurens fald og skabelsen af et nyt Europa. Bankerne har ikke ydet et tilsvarende bidrag til vores historie. Men det er bankerne, vi hjælper, mens vi udskyder beslutningen om skibsværfterne. Den vanskelige situation for de polske skibsværfter skyldes ikke arbejdstagerne, og den skyldes heller ikke manglende færdigheder inden for skibsbygning. Dårlig ledelse, et politisk spil og uklare finansinteresser i forbindelse med skibsværfternes kollaps bærer skylden.
Mens mange skibsværfter i de gamle EU-medlemsstater modtager statsstøtte, blev Gdańskskibsværftet, et symbol på kampen for frihed og menneskerettigheder, ødelagt af politiske årsager. De polske skibsværfters økonomiske ruin er interessant for dem, der forventer at kunne tjene stort på at overtage deres aktiver og de attraktive grunde, hvor skibsværfterne ligger. Skibsværfternes kollaps vil helt klart også gavne konkurrenterne, også dem uden for Europa. Det er værd at understrege, at EU's samlede andel af den globale værftsindustri er tre gange mindre end Sydkoreas alene, hvor man yder statsstøtte til værftsindustrien.
Mine damer og herrer, det lader til, at en betydelig del af den statsstøtte, der var øremærket til skibsværfterne, ikke blev anvendt til dette formål. Spørgsmålet bør undersøges nøje. Kommissær Kroes, ved at skabe udviklingsmuligheder for de polske skibsværfter sikrer man ikke kun udkommet for tusinder af polske skibsværftsarbejdere og deres familier, men også for dem, der er beskæftiget i de tilknyttede brancher. Det er også en mulighed for at udvikle en moderne polsk økonomi, og det er i EU's langsigtede interesse, idet man bør støtte sin skibsbygningsindustri. At ramme de polske skibsværfter strider således mod Lissabonstrategien.
(Bifald)
Sylwester Chruszcz
(PL) Fru formand, fru kommissær! Situationen for de polske skibsværfter i dag kræver bestemt øjeblikkelig indgriben fra regeringen, hele skibsbygningssektoren og Kommissionen. I stedet for at privatisere skibsværfterne bør de nationaliseres med henblik på at gennemføre et omfattende omstruktureringsprogram. Hvad er meningen med at yde nogen form for bistand, hvis den eneste løsning er privatisering, og skibsværfterne skal ejes af enheder uden for EU? Dette vil ikke kun stride mod EU's konkurrenceregler, men vil også betyde, at en strategisk sektor i den polske økonomi vil gå tabt, idet over 100 000 mennesker i øjeblikket er beskæftiget på skibsværfterne og de tilhørende industrier.
På baggrund af den globale økonomiske krise vil den støtte, der for nylig er blevet tilbudt bankerne, i praksis føre til, at de nationaliseres og kommer under statslig kontrol. Der ydes statsstøtte for at gøre en virksomhed rentabel gennem omstrukturering. En sådan indsats kan f.eks. redde den polske værftsindustri. Siden 2005 har Kommissionen spurgt, hvad statsstøtten til de polske skibsværfter er blevet brugt til. Det ville være fint, hvis Kommissionen anvendte de samme kriterier på lignende aktiviteter, der udføres af skibsværfter i andre dele af EU.
I stedet for at lukke skibsværfterne uden at overveje det nøje på forhånd bør Polen stille de ansvarlige for den dårlige ledelse af disse virksomheder til regnskab, startende med ledelsen og sluttende med centraladministrationen. De ansvarlige for de forkerte beslutninger i forbindelse med skibsværfterne bør identificeres, i stedet for at man straffer de polske skatteydere, hvis bidrag skal finansiere den udbetalte statsstøtte. Fru kommissær, jeg vil bede Dem handle velovervejet. Vi har brug for tid for at træffe hensigtsmæssige og effektive foranstaltninger. Jeg er sikker på, at tiden ikke vil blive spildt.
(Bifald)
Czesław Adam Siekierski
(PL) Fru formand! Alle i mit land forventer en positiv beslutning fra Kommissionen. Vi bør arbejde for at sikre et positivt resultat. Vi bør bistå med omstruktureringen og moderniseringen af de polske skibsværfter i stedet for at true med at lukke dem. Lukningen af skibsværfterne i Gdynia, Gdańsk og Szczecin vil få en hel sektor af økonomien til at kollapse. Hundredtusinder af mennesker vil miste deres arbejde, og folk vil begynde at demonstrere. Er det, hvad vi ønsker?
Der findes mange argumenter for at redde den polske skibsbygningssektor. Først og fremmest er eksperterne enige om, at den globale efterspørgsel på skibe er hurtigt stigende. For det andet har skibsværfterne fulde ordrebøger i de næste par år, hvilket vil sikre deres rentabilitet i denne periode. For det tredje har de polske skibsværfter kvalificerede medarbejdere og fremragende teknologi, hvilket er opskriften på succes i konkurrencen med de asiatiske værfter. For det fjerde vil skibsværfternes kollaps og de efterfølgende massefyringer også medføre en større byrde på det polske socialsikringssystem.
Kommissærens manglende fleksibilitet skal måske få os til at standse op og tænke os om, især når vi betænker de kolossale summer, som visse europæiske lande har brugt på at redde banker, der er truet af finanskrisen. Er de to situationer virkelig så forskellige? Eller er det måske kun Kommissionens gode vilje, der mangler?
Endnu en gang vil jeg gerne bede om, at man finder en positiv løsning på de polske skibsværfters problemer.
(Bifald)
Bogusław Liberadzki
(PL) Fru formand! Jeg er valgt i Vestpommern. Ligesom Gdańsk og Gdynia betragter Szczecin som regionalhovedstad sit skibsværft som et af sine symboler. Fru kommissær, mine damer og herrer, vi er i øjeblikket i kløerne på en finanskrise, en bankkrise og en krise med ratificeringen af reformtraktaten. Liberalismens tidsalder lakker mod enden, og derfor skal Kommissionen være mere fleksibel i spørgsmålet om statsstøtte og ikke kun over for bankerne. Det lader til, at en bankansat er mere værd i statsstøtte end en polsk værftsarbejder.
Jeg foreslår et beslutningsforslag, hvori vi anerkender nødvendigheden af den statsstøtte, der ydes til de polske skibsværfter. Eftersom der er tale om statsstøtte, bør den ikke skulle tilbagebetales. Der er opstået en forsinkelse i reformerne af værftsindustrien. Kommissionen bør ikke straffe 100 000 mennesker i Polen, som min formand Martin Schulz udtrykte det, på grund af tre regeringers forsømmelighed og hjerteløshed.
Så hvordan er situationen nu? Skibsværfterne har investorer, der afventer en positiv beslutning. Skibsværfterne har omstruktureringsprogrammer. Hvis disse skal forbedres, er det Kommissionens og den polske regerings opgave. Vi ved, hvilke skibe der kan bygges, og hvad der kan fremstilles ud over skibe. Arbejdstagerne og fagforeningerne er usædvanligt samarbejdsvillige. Så lad os reformere skibsværfterne uden chok, uden konkurser, uden fyringer og uden at opsige kontrakter med leverandører og kunder.
Vi skal gøre skibsværfterne effektive og konkurrencedygtige. Det kan ikke gøres på et par uger. Det kræver mindst et år, og det er mit forslag. Fru kommissær, De ved udmærket, at der er behov for tid, og Deres parallel med Olympic Airways forekommer upassende i forhold til den situation, skibsværfterne befinder sig i. Et år er ikke meget, når det er næsten 100 000 familiers skæbne, der står på spil.
(Bifald)
Hanna Foltyn-Kubicka
(PL) Fru formand! Der er voksende bitterhed og vrede i Polen. Den offentlige opinion kan ikke forstå, hvorfor Kommissionen ønsker at tvinge den polske skibsbygningsindustri ud i konkurs. Folk spørger sig stadig oftere: Hvem gavner dette mest? Vil ødelæggelsen af denne industri virkelig være et skridt i Europas udvikling? I lyset af en verden i krise, hvor den finansielle sektor modtager tilskud til hundredvis af milliarder, er det da fornuftigt eller rimeligt at kræve de millioner, som skibsværfterne fik i støtte for nogle år siden, tilbagebetalt? Er det tidspunktet at dræbe arbejdsgivere og berøve underleverandører deres hovedkunder? Er vi virkelig klar til de følgevirkninger, der i lyset af den nuværende krise kan få ødelæggende konsekvenser?
Jeg håber, at rygterne om lobbyisters indflydelse på Kommissionens hårde linje ikke har hold i virkeligheden. Tanken om solidaritet, som i den polske befolknings øjne blev født på skibsværfterne, betyder ganske enkelt, at vi alle skal passe på hinanden, medmindre Kommissionen i lighed med nogle af dyrene i Orwells Kammerat Napoleon mener, at alle europæere er lige, men at nogle er mere lige end andre.
Filip Kaczmarek
(PL) Fru formand! Jeg anmoder Kommissionen om at godkende omstruktureringsplanerne for det sammenlagte skibsværft i Gdynia og Gdańsk skibsværft og for skibsværftet i Szczecin. Kommissionen bør godkende disse planer, ikke fordi skibsværftet i Gdańsk er et symbol. Det er vigtigt at være et symbol, især når det er på størrelse med skibsværftet i Gdańsk, men selv dette fritager det ikke for at skulle overholde lovgivningen og de overordnede regler. Omstruktureringsplanerne bør vedtages af andre grunde - fordi de er fornuftige, og de er formentlig den eneste mulige løsning. Det er, fordi de er rettet mod behovet for at modernisere skibsbygningen, og deres gennemførelse vil betyde, at man holder fast i principperne for den frie konkurrence, fordi det vil betyde privatisering, og dermed vil skibsværfterne kunne fungere uafhængigt på markedsvilkår.
Vi skal også glæde os over, at den siddende polske regering er den første i mange år, der virkelig forsøger at hjælpe værfterne ud af den vanskelige position. Hr. Bielan tager helt fejl her, for det er takket være minister Gradów, at vi nu har mulighed for at finde en permanent løsning på disse problemer.
I formiddags sagde præsident Sarkozy til Parlamentet: "Vi ønsker, at Europa bliver forenet." Enhed betyder også en forståelse for, at det er værd at skabe mulighed for at redde de polske skibsværfter. Vedtagelsen af omstruktureringsplanerne vil være en sådan mulighed. Præsident Sarkozy sagde også: "Europa har brug for en stærk industri. Europa skal fremstille biler og skibe." Hvis Kommissionen afviser omstruktureringsplanerne, vil det betyde, at endnu et europæisk land hører op med at bygge skibe.
En logisk konsekvens af dagens appel fra det franske formandskab bør være vedtagelsen af omstruktureringsplanerne for de polske skibsværfter. Så vil vi have chance for at opnå europæisk enighed i denne sag, hvor Parlamentet, Kommissionen og Rådet i fællesskab bidrager til redningen af de polske skibsværfter.
Andrzej Jan Szejna
(PL) Fru formand, fru kommissær! Jeg kan ikke erklære mig enig i et eneste ord af de liberale synspunkter, De har givet udtryk for her. De foreslår en partering af aktiverne på de polske skibsværfter, at de sælges på ved en fri udbudsrunde, og derefter overdrages til private investorer. Hvis interesse tjener dette forslag mon? Det er helt klart ikke i værftsarbejdernes interesse, og heller ikke i skibsværfternes egen interesse, men i investorernes interesse.
Jeg vil også gerne gøre opmærksom på, at det forslag, De har fremsat, desværre ikke kan gennemføres under polsk ret, fordi det ganske enkelt betyder insolvens. Hvorfor foreslog De og Kommissionen ikke at partere de europæiske bankers aktiver og sælge dem ved et frit udbud? I dag foreslår regeringerne 10 mia. i garantier i Holland, 10,5 mia. i Frankrig, 400 mia. i Tyskland, fordi Europa er et sted med sociale værdier og solidaritet.
Jeg ved, at nogle polske regeringer har begået mange fejl. Desværre skal de rettes nu, og den polske regering har brug for tid nu - mindst et år - til at sikre, at disse fejl ikke går ud over de polske arbejdstagere. Jeg appellerer til Dem om mere tid. Jeg appellerer til Dem om social følsomhed og økonomisk sund fornuft. De polske skibsværfter er europæiske skibsværfter.
Ryszard Czarnecki
(PL) Fru formand! Jeg kan huske, hvordan repræsentanter for skibsværftet i Szczecin for omkring 15 år siden fortalte mig om de kolossale støttebeløb, som EU og Tyskland havde givet til den tyske skibsbygningsindustri på grund af konkurrencen fra Szczecinskibsværftet. Jeg siger dette nu, så det ikke pludselig kommer frem, at Bruxelles anvender dobbelte standarder, at EU har gode og dårlige skibsværfter, lige og mere lige skibsværfter, skibsværfter, der er værdige til Kommissionen velvilje, og skibsværfter, der kun er værdige til pindehuggeri.
Først besluttede lederne i de fire største medlemsstater, derefter landene i euroområdet og endelig alle 25 medlemsstater ubekymret at uddele millioner af EUR for at redde banker, der beskæftiger hundredvis af mennesker, mens man samtidig sætter bistanden til skibsværfter, der beskæftiger tusinder og titusinder, hvis man tæller underleverandørerne med, i venteposition. Arbejdstagerne på de polske skibsværfter bør ikke skulle betale arbejdsløshedens høje pris i det underlige tovtrækkeri mellem Kommissionen og den siddende polske regering. Det er for let for Kommissionen at træffe en beslutning, der vil afgøre, hvorvidt skibsværfterne i Szczecin og Gdynia skal flyde eller synke. Hvis Kommissionen vil træffe kontroversielle beslutninger af denne art, skal den i det mindste give parterne i tvisten noget tid. Acceptér oprettelsen af en ekspertkomité, og lad være at vende de polske værftsarbejdere og deres familier ryggen.
Urszula Gacek
(PL) Fru formand! Jeg har lyttet til forhandlingen om de polske skibsværfter med tilfredshed, og jeg mener, at flertallet i den polske delegation har været opgaven voksen og fremført vandtætte argumenter og samtidig afstået fra at skyde skylden på nogen.
Vi kan ikke acceptere en likvidering, som vil medføre, at skibsværfternes aktiver bliver splittet op. De nævnte eksemplet med det græske flyselskab, hvor likvideringen gav det mulighed for at slippe af med sin gæld og videreføre sine aktiviteter. Desværre giver insolvens ifølge polsk ret ikke en virksomhed mulighed for at undergå en tilsvarende behandling og komme slankere og sundere ud på den anden side. Behandlingen ville slå de polske skibsværfter ihjel. Men gældsbyrden vil aldrig give skibsværfterne mulighed for at fungere rentabelt. I et interview med en polsk avis sagde De, at redningen af gældstyngede banker er noget helt andet end et gældsplaget skibsværft. Skibsværftet kan have været dårligt drevet, og en vanskelig omstrukturering kan være blevet udskudt gentagne gange, men en ting er sikker, og det er, at de ikke benyttede sig af decideret uansvarlige og tvivlsomme metoder, som det skete inden for banksektoren. Det er de polske skatteydere, der har betalt prisen for de polske skibsværfters fejltagelser, mens vi alle betaler og skal blive ved med at betale for de europæiske bankers fejltagelser.
Denne forhandling har vist, at der foreligger en aftale om at reformere skibsværfterne på en måde, der giver dem reelt håb om at kunne fungere rentabelt fremover. Vi er alle klar over, at hvis Kommissionen godtager vores argumenter, og Polen forspilder denne mulighed, kommer der helt sikkert ikke en ny.
Marek Siwiec
(PL) Fru formand, fru kommissær! Er tiden ikke inde til at erkende, at noget nyt er ved at ske i Europa og i verden? Er tiden ikke inde til et skift i vores prioriteringer og vores tankegang? Er tiden ikke inde til, at vi erkender, at der ikke er to parter i denne konflikt, men kun én? Og vi står på samme side, og vi ønsker at gøre noget godt. Er tiden ikke inde til at vise de polske arbejdstagere og den polske befolkning, at EU virkelig kan gøre noget godt i denne situation?
Jeg vil gerne tilskynde Dem til at komme over på den rigtige side. Jeg vil gerne opfordre Dem til at skærpe Deres følsomhed og Deres forestillingsevne og stå på denne nye side, fordi historien er ved at ændre kurs lige nu, og De har mulighed for at stå på den rigtige side.
(Bifald)
Dariusz Maciej Grabowski
- (PL) Fru formand! Bankerne og finansinstitutionerne har fået hundreder af mia. EUR stillet til rådighed med det samme for at beskytte det frie marked og EU. Der er ikke en gang blevet stillet en nominel sum til rådighed for de polske skibsværfter, mens det var finansinstitutionernes spekulation, der førte til verdenskrisen, mens en devaluering af den polske valuta med mere end 30 % førte til skibsbygningsindustriens sammenbrud der.
I dag yder EU støtte til de ansvarlige for krisen ud af borgernes lommer, mens ofrene likvideres. Dommen over Polens skibsværfter er også en gave til Tysklands skibsværfter, som efter 1989 modtog hundreder af mia. D-mark i tilskud, der ikke skulle betales tilbage. Tabet af mere end 100 000 arbejdspladser, især i Polen, er en pris, som befolkningen i Polen og ikke EU kommer til at betale.
Skal de mennesker og steder, der førte til Solidaritets-bevægelsen, Berlinmurens fald og Europas befrielse blive ofre for tilfældige beslutninger fra Bruxelles, som træffes af hensyn til spekulanter, der ønsker at få fingre i skibsværfternes ruiner og tomme grunde? Vi kræver beslutninger fra Kommissionen, der kan bidrage til at redde og udvikle værftsindustrien.
Janusz Lewandowski
(PL) Fru formand, fru kommissær! Efter så mange taler, de fleste polske, har jeg kun to bemærkninger. Først og fremmest vil jeg henvise til brevet, som den polske delegation i PPE-DE-Gruppen sendte til hr. Barroso for at minde ham om, at bag jerntæppet blev skibsbygning anset for en polsk specialitet. Der var derfor tale om et forholdsvis højt teknologisk niveau og menneskelig kapital af god kvalitet. Det en slags medgift, som man bragte med til et forenet Europa, og dette kan ses hos de små og mellemstore virksomheder, der klarer sig fint i dag, men det ligger også gemt i det potentiale - herunder det menneskelige potentiale - der ligger i de tre skibsværfter, vi diskuterer i dag. I dag afgøres troværdigheden af planerne for skibsværfterne af interesserne hos de nuværende og potentielle private investorer, der ønsker at risikere deres egne penge for disse værfters fremtid.
Min anden bemærkning drejer sig om det kloge i konkurrencepolitikken i de nuværende usikre tider. Klogskaben slutter ganske enkelt ikke med at sikre rimelige forhold mellem konkurrenter inden for EU's område. Den skal også se den globale situation i øjnene og tage hensyn til den. Den skal stå imod de konkurrenter, der undertiden spiller et helt andet spil - mens vi spiller fodbold i Europa, spiller de rugby. At resultaterne ikke altid er gode fremgår af et eksempel, der ligger uden for Polens baghave. De har sikkert hørt om Akerkoncernen, den mægtigste skibsværftskoncern i det moderne Europa, der samlede skandinavisk, fransk, tysk og endda brasiliansk værftsindustri, formentlig for at imødegå konkurrencen fra Fjernøsten. Men Akerkoncernen er væk for længst. Den er blevet til STX i Korea. Der var noget der, der ikke fungerede efter hensigten. Så i disse urolige tider er det vigtigere end nogensinde at træffe beslutninger, der medfører stabilitet snarere end risici, og det gælder også de polske skibsværfter.
(Bifald)
Dariusz Rosati
(PL) Fru formand, fru kommissær! De har fremlagt en plan, som virkelig kan danne grundlag for en vellykket omstrukturering af de polske skibsværfter. Den polske regering har allerede indledt et intenst arbejde med denne plan, men den centrale faktor er tiden. Vi appellerer til Kommissionen om at suspendere sin beslutning vedrørende skibsværfterne. Vi appellerer om mere tid til de polske myndigheder, så de kan udforme et program, der kan sikre succes, og som vil redde 100 000 arbejdspladser i Polen. Det vil også hjælpe Europa med at bevare en vigtig industri, der kan konkurrere på den internationale arena. Jeg har mindst to grunde til at bede om mere tid. For det første kræver den plan, De foreslår, omfattende lovgivningsændringer i Polen, og det kan ikke gennemføres på nogle uger, men vil tage adskillige måneder. For det andet påvirker den nuværende situation os alle. Finanskrisen truer med at blive til en generel europæisk krise. Det sidste, Europa har brug for nu, fru kommissær, er, at en hel industri kollapser.
(Bifald)
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
(PL) Fru formand! Jeg vil gerne tage tre spørgsmål op i denne diskussion. For det første har den økonomiske bistand, der er blevet ydet til de polske skibsværfter, været målrettet støtte. Derfor bør Kommissionen ikke kræve den tilbagebetalt. For det andet er støtte til de polske skibsværfter støtte til europæisk skibsbygning ligesom støtten til den østtyske skibsværftsindustri på et tidspunkt. EU har brug for en moderne, produktiv skibsværftsindustri, hvor de europæiske skibsredere vil bestille fartøjer. For det tredje er omfanget af den statsstøtte, som de polske skibsværfter hidtil har modtaget, og den planlagte fremtidige støtte nominel sammenlignet med de næsten 2 mia. EUR, som efter sigende er stillet til rådighed for de private banker i Europa. Hvad mere er, træffer regeringerne i nogle af medlemsstaterne så hastige beslutninger om dette, at de ikke en gang har tid til at underrette Kommissionen om dem.
Kommissionens forslag om, at den bedste løsning for de polske skibsværfter vil være at omstrukturere dem ved at oprette særskilte produktionsselskaber, er uacceptabelt, eftersom dette efter al sandsynlighed vil føre til en opsplitning af skibsværfternes aktiver, så værfterne ville få fjernet deres mulighed for at bygge skibe.
Zbigniew Zaleski
(PL) Fru formand, fru kommissær! På den ene side sætter jeg pris på Deres forståelse for disse skibsværfters historiske og moralske dimensioner. På den anden side mener jeg, at De er for intelligent til ikke at forstå, at det økonomiske argument ikke holder vand længere. Efter min mening står det, vi gør for bankerne, og det, vi undlader at gøre for skibsværfterne, ikke for en nærmere undersøgelse. Jeg mener også, at vi i en vanskelig situation er nødt til at træffe modige beslutninger. Måske er dette vores mulighed.
For det tredje: Hvis jeg skulle tegne et dystert billede med konkurs og aktiver, der sælges til investorer, måske et sted uden for Polen, fordi der ikke er nogen i vores land, går jeg ud fra, at det ville svare til, at Siemens eller Airbus blev forvaltet af koreanerne. Det centrale er, at hvis en så stor national industri som skibsværfterne kom på andre hænder, ville det så gavne Polen og Europa?
Bogdan Golik
(PL) Fru formand, fru kommissær! Fordi jeg i juli og september to gange stillede et spørgsmål, som jeg ikke fik noget skriftligt svar på, vil jeg gerne stille det mundtligt nu. Spørgsmålet var, om det var sandt, at en vis hr. Soukup som repræsentant for Kommissionen den 20. juni på et møde mellem Kommissionen og en delegation fra Ulsteinkoncernen (en af investorerne) - og nu citerer jeg Kommissionens notater her - adspurgt om den foreslåede købspris for Szczecin Nowaskibsværftet sagde, at den ikke ville blive høj på grund af de store lån og tab. I den forbindelse spurgte han, hvorfor Ulsteinkoncernen ikke overvejede at opkøbe aktiverne efter insolvensproceduren, som indledes, når beslutningen om tilbagebetaling af støtten er truffet. Han understregede, at hvis man overtager aktiverne ved insolvens, bliver der ikke mulighed for omstrukturering, men at det imidlertid ville være muligt at modtage bistand som en del af den regionale støtte til nye investeringer og til skabelse af nye arbejdspladser. Efter min mening som erfaren forretningsmand er dette en opfordring til en investor om at vente og handle imod virksomhedens interesser. Var det tilfældet, fru kommissær?
Ewa Tomaszewska
(PL) Fru formand! Skibsværftet i Gdansk, Solidaritets vugge, hovedrolleindehaveren i kampen mod kommunismen, et skibsværft, der var udsat for diskrimination, og som gennem kommunisternes politiske beslutninger blev bragt i en meget ringe økonomisk forfatning, afventer i dag en positiv beslutning fra Kommissionen. Det samme kan man sige om hele skibsværftsindustrien. Det er ikke kun den polske skibsbygningsindustri, der afhænger af denne beslutning, for situationen for EU's skibsbygningsindustri i verden afhænger også af den. Der er problemet med konkurrence fra Korea og fra lande, der ikke bare yder offentlig støtte, men som sænker beskæftigelsesstandarderne og ikke respekterer arbejdstagernes rettigheder. Her vil konkurrencen ikke være fair konkurrence, hvis skibsværfterne får en dårligere behandling end bankerne, som brugte unfair midler til at tilskynde til realkreditbelåning.
Zdzisław Zbigniew Podkański
(PL) Fru formand, fru kommissær! Et sammenbrud inden for den polske skibsbygningsindustri er hverken nødvendigt for Polen eller for EU. Derfor er vi nødt til at finde en løsning i fællesskab.
For det første skal Kommissionen trække sine krav om tilbagebetaling af offentlig finansiering tilbage, især fordi størstedelen blev bakket op af statsgarantier til lånerne. At bede skibsværfterne om at betale på et tidspunkt, hvor EU trækker sig tilbage fra markedsøkonomien og nationaliserer bankerne, er uretfærdigt og undergraver formålet med EU.
For det tredje skal økonomien i EU og i Polen udvikle sig. Udvikling kan ikke udelukkende baseres på likvidering eller begrænsning af produktionen i enkeltstående brancher. For det fjerde kan ønsket om at likvidere skibsværfterne, arnestedet for Solidaritet-bevægelsen og forandringerne i Europa, resultere i en forsvarsreaktion i form af offentlig utilfredshed i større skala, hvilket ingen har brug for i øjeblikket. Og for det femte har EU allerede næsten 100 mio. mennesker, der lever på grænsen af biologisk overlevelse. Hvorfor flerdoble fattigdommen?
Marcin Libicki
- (PL) Fru formand! Vi er uden tvivl vidner til en tillidskrise i forhold til de europæiske institutioner, en krise i Irland, Holland og Frankrig. Men ikke i Polen. I det mindste ikke endnu. Polen har tillid til de europæiske institutioner. Men hvis skibsværfterne ender med at blive forhindret i at drive forretning og gradvist gennemføre reformer, kan Polen desværre også opleve en tillidskrise i forhold til EU-institutionerne, fordi det er klart for alle, at der findes to sæt foranstaltninger, to standarder: De var forskellige for det tidligere Østtyskland, og de er forskellige for bankerne. Vi kan tale om størrelsesforskelle, men det vil de, der mister deres arbejde, ikke kunne forstå. Da jeg havde den ære at besøge de polske skibsværfter sammen med kommissæren, fik jeg det indtryk - og formentlig det rette indtryk - at De ønsker at finde en god løsning. Derfor beder jeg Dem finde det, der er den bedst mulige løsning og give disse skibsværfter en chance.
Formanden
Jeg undskylder over for hr. Janowski, hr. Wojciechowski og hr. Pęk, men jeg er bange for, at det ikke er muligt at fortsætte. Jeg var selv aktiv inden for fagbevægelsen i 30 år, og jeg forstår den tragedie og det drama, der er tale om, men jeg er nødt til at give ordet til kommissær Kroes.
Neelie Kroes
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Jeg er imponeret over de ærede medlemmers engagement i denne sag, og jeg har lyttet meget opmærksomt til alle bemærkningerne her i aften.
Jeg vil gøre mit yderste for at svare Dem, og hvis De tillader, vil jeg bruge lidt tid på at forsøge at forklare, hvordan virkeligheden ser ud i øjeblikket.
Hr. Buzek startede med at give en forklaring på situationen i Polen, og han nævnte med rette, at vi skal være parat til at tilbyde en positiv løsning for at opretholde erhvervsaktiviteterne. Vi tilbyder en positiv løsning for at opretholde erhvervsaktiviteterne. Hvis investorerne er interesserede i skibsbygning, som nogle siger, de er - og det budskab fik vi ikke kun fra et medlem af regeringen, men fra flere forskellige sider - kan de byde på aktiverne, og det var det, jeg understregede. De skal tage hensyn til, at for Kommissionens vedkommende kan løsningen føre til levedygtige økonomiske aktiviteter i Polen. Vi skal tale om levedygtige økonomiske aktiviteter, for jeg ønsker ikke at præsentere de berørte arbejdstagere for noget, der ikke er levedygtigt.
Det har taget for lang tid. Alle disse mennesker har ret til at vide, hvad der sker, og hvordan deres fremtid bliver, og ingen forventer, at vi bare siger: Lad os fortsætte, hvad pokker, hvad kan vi gøre nu, lad os bare fortsætte med det, vi har gjort hidtil. Vi er klar over, at dette ikke er nogen levedygtig situation mere. Når det er sagt, gjorde vi i Kommissionen vores yderste for at nå frem til en løsning.
Derfor kan den polske regering som sagt for Gdańsks vedkommende vise os en forretningsplan, der fører til en levedygtig fremtid. Alle håndværkerne der kan udføre et fantastisk stykke arbejde og arbejder allerede med noget, som der er al mulig grund til at tro kan udvides - det er trods alt privatiseret, ejerne har foretaget investeringer, og der er mulighed for, at dette kan fortsætte. Men vi har virkelig hårdt brug for en forretningsplan, og det er det, jeg beder om. De, som er så engagerede i situationen i Polen, bør bare henvende Dem til den polske regering og sige: "Kom nu, venner, nu skal I levere varen. Som medlemmer af Europa-Parlamentet kan vi ikke længere acceptere, at De ikke leverer varen." De leverer med andre ord ikke nogen løsning på det spørgsmål, som De tænker på.
Hvis vi går ud fra, at Gdańsk-delen af problemet løses på den måde, jeg nævnte, vil jeg nu gå videre til de to andre skibsværfter. Jeg har netop beskrevet, at situationen for Gdynia og Szczecin skal løses med en beskæftigelsesmæssig fremtid, der er levedygtig. Det er det, vi taler om, og derfor nævnte jeg eksemplet med Olympic Airways. Naturligvis er de helt forskellige: det ene er et skibsværft, og det andet et flyselskab. Men når det er sagt, var den oprindelige tanke bag løsningen for Olympic Airways likvidering og derefter aktiverne uden belastningen med at skulle tilbagebetale de store pengebeløb, og derefter nye investorer, der skulle give disse selskaber mulighed for en levedygtig fremtid.
Hr. Schulz, vi sagde ikke, at værfterne skulle lukkes. Vi forsøger at gøre dem stærke nok til at modstå den kommende recession med de aktiviteter, der med størst sandsynlighed vil være rentable på disse værfter, og heri ligger der en mulighed for begge skibsværfterne, når aktiverne er lagt sammen, under forudsætning af, at der findes et par mulige investorer, der netop er interesserede i at give dem en levedygtig fremtid.
Hr. Schroedter, de polske værfter har haft en længere overgangsperiode end de østtyske værfter og det i en økonomisk opgangsperiode. Ikke bare hr. Chruszcz, men også hr. Czarnecki, hvis De sammenligner dette med situationen på de tyske skibsværfter - og det er korrekt at sige, at der er en parallel med de tyske skibsværfter - har jeg to generelle bemærkninger.
For det første må vi erkende, at skibsbygningsindustrien i andre lande som Danmark eller Det Forenede Kongerige, hvor staten ikke var så generøs, blev reduceret kraftigt i størrelse eller endda lukket. Jeg har visse forudsætninger for at kende noget til dette: I mit eget land måtte en række skibsværfter lukkes. Så hvis vi taler om ligebehandling, skal vi tage højde for, at der i andre EU-medlemsstater er sket lukninger af skibsværfter, der ikke længere var levedygtige.
Et par medlemmer sammenlignede med situationen i Tyskland. Den samlede størrelse af de tre skibsværfter i Polen - Gdynia, Gdańsk og Szczecin - kan sammenlignes med størrelsen af de tyske skibsværfter forud for deres omstrukturering, og støtten til de polske skibsværfter i perioden 2002-2008 er også sammenlignelig med den tyske støtte til landets skibsværfter - omkring 3 mia. EUR. Så der er mulighed for at sammenligne.
Men både ud fra perspektivet med konkurrenceforvridning og med hensyn til at sikre stabil beskæftigelse er længden af omstruktureringsprocessen i Polen en forværrende faktor. Mens skibsværfterne i Tyskland blev privatiseret i 1993 og afsluttede deres omstrukturering i 1995-1996, har de polske skibsværfter fortsat deres statsstøttede drift i en meget lang periode, siden et godt stykke tid før Polens indtræden i EU, og de har modtaget tilskud adskillige gange siden da.
Jeg har nævnt det tidligere, at i dag, i 2008, er det mere end fire år efter Polens indtræden i EU og otte år efter, at de første statsstøtteregler blev indført i Polen i 2000 i henhold til associeringsaftalen fra 1994. Desuden har skibsbygningsindustrien nydt godt af et opsving uden sidestykke gennem de seneste fem år. Det skal man også tage hensyn til: Selv i en periode med opsving inden for sektoren, var det ikke muligt at bringe de polske skibsværfter i en levedygtig position, så det er noget, vi er nødt til at tage højde for. Selv i den periode fungerede tingene ikke korrekt i sammenligning med andre skibsværfter.
Så i betragtning af, at opsvinget med en sikker ordretilgang og støt stigende priser skabte gunstige betingelser for en vidtgående omstrukturering i Polen, har man ikke udnyttet denne mulighed i Polen. Eksperter inden for branchen forudser allerede nedgangstider, en overkapacitet på verdensplan inden for de kommende to eller tre år.
Afslutningsvis vil jeg sige, at sammenligningen med Tyskland kan give mening. Ja, det er tæt på. Og ja, det er næsten en sammenlignelig situation. Det viser, at de polske skibsværfter behandles på præcis samme måde som de tyske skibsværfter. De samme kriterier anvendes ved vurdering af statsstøtte med levedygtighed som det mest fremtrædende.
Endelig må man også drage en parallel til de tilfælde, hvor Kommissionen ikke har givet tilladelse til statsstøtte og endda beordret ulovlig statsstøtte i andre medlemsstater tilbagebetalt. Inden for skibsbygningssektoren kan jeg huske negative beslutninger med ordre om tilbagebetaling af støtte - som nogle af Dem vil huske - i forbindelse med det statslige spanske skibsværft IZAR, det græske skibsværft og et par andre.
Hvis hr. Bielan siger - og jeg sagde det også selv i mine bemærkninger - at det har taget os år, er det på grund af værfternes økonomiske, sociale og symbolske betydning. Ja, det gjorde vi. Det tør jeg godt forsvare, men det bedste, vi kan give heltene fra værfterne, er en levedygtig fremtid, og det er, hvad jeg beder Dem om: bare en realistisk fremgangsmåde, den fremgangsmåde, som disse helte fortjener.
Der blev stillet et spørgsmål om europæisk skibsbygning. Kommissionen samarbejder med den europæiske skibsbygningsindustri og gennemfører aktivt en integreret strategi - og vi kalder den "Leadership 2015" - der sigter mod at styrke skibsbygningsindustriens konkurrenceevne i alle EU's medlemsstater. I den forbindelse arbejder vi i øjeblikket på at hjælpe sektoren i Polen og andre steder med at løse de centrale udfordringer, som sektoren står over for, lette innovation og sikre en bedre beskyttelse af de intellektuelle ejendomsrettigheder. Konstant statsstøtte kan ikke løse udfordringerne for konkurrenceevnen.
I Kommissionen er vi ligesom De interesseret i en levedygtig industri, der kan fungere uden statslig indgriben og uden statsstøtte og konkurrere i sin egen ret. Det er tilfældet for mange skibsværfter i Europa, navnlig i sektoren for teknologisk avancerede fartøjer.
Hr. Tomczak og en række andre medlemmer sammenlignede med den nuværende situation inden for finanssektoren og bankerne og spurgte, hvem økonomien skal tjene? EU's faldende andel af skibsbygning på verdensplan vil ikke blive ændret ved at lade værfter udføre aktiviteter, der ikke er levedygtige, og hr. Chruszcz og hr. Tomczak var inde på det generelle med hensyn til finanskrisen. Jeg forsøgte at forklare dette i mit første indlæg. Jeg vil gerne sige lidt mere om de spørgsmål, som nogle af Dem har stillet.
Der blev stillet et spørgsmål om muligheden for at håndhæve statsstøttereglerne mindre strengt, fordi Kommissionen i øjeblikket godkender statsstøtte til finansinstitutioner. Dette er et interessant spørgsmål og det ikke kun i forbindelse med Deres møde i dag. Men det er også korrekt, at vi skal se på, hvorfor Kommissionen tilsyneladende er strengere over for de polske skibsværfter, mens den godkender massiv støtte til europæiske banker.
Situationen for de polske skibsværfter er med al respekt helt anderledes end for banksektoren. Det skyldes to ting, som jeg vil forklare for Dem. Nr. 1: Hvis en større europæisk bank går konkurs, kan det udløse sammenbrud i en række andre finansinstitutioner og skabe systematiske negative følgevirkninger for hele økonomien i en eller flere medlemsstater. Så i øjeblikket overvejer vi kortsigtede nødforanstaltninger for bankerne i modsætning til omstruktureringsstøtte, der fordeles over mange år til de polske skibsværfter. Hvis bankerne i øvrigt skulle kræve længerevarende statsstøtte, ville de også blive genstand for tilsvarende krav, som gælder for de polske skibsværfter. De skal levere en troværdig omstruktureringsplan. De skal sikre den langsigtede levedygtighed for deres modtagere. Så det forholder sig således, at vi også inden for banksektoren i øjeblikket indfører omstruktureringer og levedygtige forretningsplaner for fremtiden.
Jeg kan ikke se, hvorfor nogle af Dem er så bekymrede over nationaliteten af køberne til værfternes aktiver. Hvis det er dem, der er de virkelige iværksættere, og hvis det er dem, der er interesseret i disse aktiver, er det bare med at satse på dem. Vi skylder værfternes arbejdstagere at forsøge at finde en løsning uden hensyntagen til nationalitet eller protektionisme. Det er ikke det svar, jeg gerne vil give de arbejdstagere, der er interesserede i deres arbejdspladser, i arbejdspladser, der er levedygtige.
Jeg er meget glad for, at et par af medlemmerne anerkender, at værfterne er fleksible, og at vi ikke gør det til religion. Hvis fremstilling af skibe er den eneste mulighed, mener jeg ikke, at vi behandler disse sager professionelt. Der bør være tale om en bæredygtig produktion uanset produktet derovre med disse menneskers håndværksmæssige kunnen. Hvis efterspørgslen er stigende, og arbejdstagerne og værfterne er kompetente, hvilket jeg mener, de er - og som De også nævnte - kan vi give dem en chance ved at frigøre dem fra byrden fra den tidligere statsstøtte.
Jeg skal forsøge at afslutte, fordi jeg kan læse Deres kropssprog. Et af de centrale problemer, jeg stod over for, er følgende: Kan De ikke give dem mere tid? Er det måden at håndtere dette meget vanskelige spørgsmål på? Jeg mener, at alle disse arbejdstagere har ret til at bede os fremkomme med en levedygtig løsning for deres fremtid. Det, som Kommissionen fremlægger, og det, vi beder den polske regering om, og der, hvor vi virkelig har brug for Deres opbakning over for den polske regering, er, at de skal være opmærksomme. Giv os forretningsplanen for Gdańsk. Vil De ikke nok? Og vær klar over, at der findes en mulighed for Gdynia og Szczecin.
Der findes en fremtid, men så skal vi handle på en sådan måde, at byrden fra al den tilbagebetalingspligtige statsstøtte i de senere år kan tages ud af aktiverne gennem en sammenlægning, og dermed kan der blive tale om en ny fremtid for aktiviteterne på begge værfter og i begge områder og regioner.
Det er absolut nødvendigt, at disse aktiver ikke er belastet med denne byrde, for hvis der ligger en sådan byrde på skuldrene af disse aktiver, vil der være mindre interesse fra investorerne. Det er nødvendigt, når vi skal overveje en løsning. Hvis der skal gennemføres en likvidering, kan den foregå sideløbende, og hvis den foregår sideløbende, tager den ikke så lang tid.
Hvis jeg skulle stå over for alle disse arbejdstagere, ville jeg helst sige, at de skulle vælge den løsning, som Kommissionen tilbyder. Hvis De accepterer den, kan det gøres hurtigt, og lad være med at fortælle mig, at De ikke kan ændre lovgivningen i Polen, fordi den ser ud på en bestemt måde. Jeg er ikke helt sikker på, hvorvidt lovgivningen kan bruges til at passe denne løsning ind, men hvis det er tilfældet, kan De bare handle som regering. Med min erfaring fra det sidste århundrede, ved jeg - og vidste jeg - at hvis man ønsker en løsning, findes der en udvej. Jeg beder Dem af hele mit hjerte, for alle disse arbejdstagere: Henvend Dem til den polske regering.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Andrzej Tomasz Zapałowski  
skriftlig. - (PL) Ved at følge med i Kommissionens aktiviteter vedrørende de polske skibsværfter har jeg fået bekræftet min overbevisning om, at Polen ikke skulle være gået med i EU på de betingelser for nogle år siden. Millioner af mine landsmænd havde samme holdning, men flertallet blev narret til at tro, at EU ville hjælpe Polen til at nå samme udviklingsniveau som i det "gamle" EU. Dette gælder ikke bare skibsværfterne, men også mange andre områder som f.eks. landbruget. Jeg er tilhænger af, at mit land er medlem af De Europæiske Fællesskaber, men jeg modsætter mig og protesterer imod, at Polen behandles som erobret område set ud fra et økonomisk synspunkt. Jeg kan se, hvordan det tidligere kommunistiske Østtyskland og banksektoren er omfattet af forskellige kriterier. De må godt modtage statsstøtte.
I dag, hvor Lissabontraktatens skæbne hænger i luften, er jeg overbevist om, at det ud fra et økonomisk synspunkt vil gøre Polen fuldstændig afhængig af Bruxelles' bureaukrati. Derfor må Europas befolkning ved det kommende valg til Europa-Parlamentet støtte de politikere, der vil sige nej til denne traktat.
