Femte samhørighedsrapport og strategien for samhørighedspolitikken for perioden efter 2013 - Gennemførelsen af samhørighedspolitikkens programmer for perioden 2007-2013 - Dagsordenen for byerne i EU og dens fremtid i samhørighedspolitikken - Mål 3: En udfordring for det territoriale samarbejde - fremtidig dagsorden for grænseoverskridende, transnationalt og interregionalt samarbejde - Status og fremtidige synergier med henblik på øget effektivitet mellem EFRU og andre strukturfonde (forhandling) 
Formanden
Vi fortsætter med forhandlingen om rapporterne om samhørighedspolitik.
Oldřich Vlasák
Hr. formand! Jeg vil gerne begynde med at takke alle mine kolleger for dette fremragende samarbejde og for en meget konstruktiv forhandling. Her til sidst vil jeg komme med to ret provokerende bemærkninger til hele diskussionen.
Strukturfondenes formål er især at udligne forskelle mellem de enkelte regioner, og de bør derfor især rettes mod de mest tilbagestående dele af EU, med andre ord mod konvergensmål 1. De rigere regioner drager fordel heraf takket være bedre markedsmuligheder for deres produkter og tjenesteydelser. På den anden side skal vi afvise alle forsøg på at øge investeringen i mål 2-regioner eller skabe en stærk mellemkategori af regioner uden finansiel ekspertise. Jeg ser ingen grund til denne endeløse omfordeling af penge fra rige til rige. Men jeg betragter en specifik overgangsmekanisme mellem mål 1 og 2 som en hensigtsmæssig tilføjelse.
For det andet er det vigtigt, at vi sætter en stopper for markedsforvridning, der skyldes disse midler. Det forhold at en erhvervsperson får et lån til at opføre en fabriksbygning og andre ikke, vil logisk nok føre til en forvridning af markedet. Den anden skal så medtage prisen på at opføre fabriksbygningen i sin pris på de produkter, han sælger, og han skal så logisk nok have højere priser eller lavere fortjeneste. Det vil være meget bedre, hvis de eneste slutmodtagere er offentlige forvaltningsorganer, med andre ord staten, regioner, præfekturer, byer og landsbyer, som så kan investere pengene i vækstforanstaltninger. For mig er det klart, at en så radikal ændring er umulig. Men det er muligt i det mindste at forsøge dette her og taget et lille skridt i den retning. Med en omskrivning af Neil Armstrongs ord ville det være et lille skridt for EU's fonde, men et kæmpeskridt for den europæiske økonomi.
Marie-Thérèse Sanchez-Schmid
Hr. formand! Europa er i øjeblikket i krise: Der er finanskrise, en makroøkonomisk krise, en social krise og en etisk krise. Borgerne opfatter Europa som en fjende, der regulerer og påtvinger dem stramme kriseforanstaltninger. De ser ikke, hvad EU gør for at investere, støtte vækst, integrere personer med færre muligheder og udligne den udviklingsmæssige forskel mellem regioner.
Om kort tid skal vi stemme om pakken om økonomisk styring, der indeholder ansvarlige foranstaltninger for at overholde stabilitets- og vækstpagten, rydde op i de offentlige finanser og skabe vækstmuligheder. Samhørighedspolitik er den anden søjle for vækst, en bæredygtig, intelligent og inkluderende vækst.
Økonomisk styring og samhørighedspolitik er to sider af samme sag, og det er vigtigt at påpege, at det ene forudsætter det andet. Derfor skal vi kæmpe for at forsvare denne politik, forsvare dens budget, overbevise medlemsstaterne om, at regionalpolitik ikke er en luksus, men en nødvendighed.
Der er meget på spil i budgetforhandlingerne for den næste programmeringsperiode. Vi skal fortsat arbejde for en politik for europæisk samhørighed, der er integreret og ambitiøs, enklere og mere synlig, som øger det territoriale samarbejde og er rettet mod alle regioner på en retfærdig måde.
Jeg støtter derfor især forslaget i Pieper-betænkningen om at oprette en mellemkategori for regioner, hvis BNP er mellem 75 og 90 % af EU-gennemsnittet. Denne kategori vil sætte mange regioner med strukturvækstproblemer i stand til at få en retfærdig, afbalanceret behandling.
Desuden ønsker jeg naturligvis igen at understrege vigtigheden af at udvikle EU's territoriale samarbejde. Det er en konkretisering af det, Robert Schuman sagde: Europa kan ikke dannes på én gang og heller ikke i en samlet opbygning. Det kan dannes gennem konkrete resultater - der først skaber en faktisk solidaritet. Det var sandt for 60 år siden, og det er det stadig i dag.
Georgios Stavrakakis
ordfører. - (EL) Hr. formand! Jeg vil gerne lykønske ordførerne med deres betænkninger, som har givet os mulighed for i dag at drøfte de grundlæggende dimensioner af fremtidens samhørighedspolitik og udtrykke vores holdning til dem. Jeg vil dog gerne kommentere hr. Piepers betænkning, som jeg var skyggeordfører for, for den indeholder Parlamentets holdninger til den arkitektur, der er brug for til samhørighedspolitikken efter 2013.
Jeg vil gerne påpege, at Parlamentets nøgleholdninger allerede er formuleret og godkendt i salen. De står i et særligt kapitel i beslutningen om de fremtidige finansielle overslag med hensyn til samhørighedspolitik. Vi vil ikke gøre indrømmelser med hensyn til disse holdninger.
Fremtidens samhørighedspolitik skal have et ordentligt budget, så den effektivt kan håndtere de nye udfordringer, støtte alle regioner i EU, altid med særlig vægt på de regioner, der har de største udviklingsproblemer, herunder tematiske målsætninger og samtidig en grad af fleksibilitet, have forenklede regler, der er gjort så ens som muligt for de forskellige fonde, og sikre, at alle EU's borgere får gavn af dem, også selv om de bor i fjerntliggende dele af EU, på øer eller i bjergområder.
Med hensyn til forslaget om at oprette en mellemkategori af regioner, som både jeg og min politiske gruppe og et stort flertal her i Parlamentet altid har støttet, vil jeg her til sidst understrege, at jeg er helt enig med det, hr. kommissær Hahn har sagt i dag. Det er helt berettiget at indføre denne kategori, og vi ønsker, at fremtidens regionalstøttesystem skal behandle regioner med samme udviklingsniveau på en retfærdig, enkel og gennemsigtig måde. Det vil sende et tydeligt budskab om, at EU ser bag om statistikken, især i den nuværende økonomiske krise.
Formanden
Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted om kort tid.
(Mødet udsat kl.11.45 og genoptaget kl. 11.50)
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
Slavi Binev
En forbedring af erhvervsklimaet er også en del af samhørighedspolitikken. Det er imidlertid nødvendigt med et velfungerende retssystem for at gennemføre en sådan forbedring. Den lovgivende myndigheds manglende indsats vedrørende de meget hastende forandringer af retssystemet er påfaldende. Vi har en pligt over for vores europæiske partnere til at gennemføre storstilede reformer på dette område, der på hensigtsmæssig vis skal håndtere de mange sager i Bulgariens retssale - specielt de sager, der vedrører korruption på højt niveau samt tegn herpå. De mange negative vurderinger under ét fra Kommissionen og de europæiske domstole vedrørende reformerne af det juridiske system og den voksende korruption har ikke ændret regeringens kriminelt forsømmelige holdning til enhver form for reform på dette område. Hvorfor vælger folk, der har ret til at skabe forandringer, ikke at gøre det, samtidig med at de retfærdiggør deres fejl med manglende reformer? Hvorfor beskytter man dobbeltmoral? Hvem har interesse i at forsinke reformer? Det er chokerende, at borgerne i Bulgarien i det 21. århundrede ikke har mulighed for at indbringe en individuel klage for forfatningsdomstolen, når en sådan ret f.eks. er selvfølgelig for borgerne i Tyskland. Hvorfor vælges de højtstående dommere på en meget tvivlsom og uklar måde, og hvorfor er der fortsat meget alvorlig usikkerhed vedrørende indblanding fra den udøvende magt?
Vilija Blinkevičiūt
Mens vi forbereder os på den nye regnskabsperiode efter 2013, skal vi stille konkrete forslag til EU's finansielle overslag (2014-2020) om en fælles strategiramme for at sikre gennemførelsen af målsætningerne i EU's samhørighedspolitik samt strukturfondenes effektivitet. I denne svære tid har vi i bestræbelserne på at overvinde konsekvenserne af den finansielle og økonomiske krise en god mulighed for at anvende de fremtidige forhandlinger om den næste flerårige finansielle ramme til at skabe en mere effektiv styring og gennemførelse af EU's strukturfonde og programmer.
Kommissionen bør øge den tekniske støtte til medlemsstaternes samt de lokale og regionale myndigheders organer og foranstalte mere uddannelse for dem for at øge deres kapacitet og deres viden om reglerne vedrørende gennemførelsesmæssige spørgsmål. Endvidere bør medlemsstaterne selv prioritere investeringer i institutionel kapacitet og forenkle de administrative bestemmelser for at mindske den administrative byrde.
Jeg er enig i Europa-Parlamentets opfordring til Kommissionen om at udarbejde en europæisk håndbog om flerniveaustyring, at tilskynde medlemsstaterne til at følge denne under hensyntagen til særlige lokale og regionale målsætninger, at udvide anvendelsen af forvaltningsforanstaltninger for samhørighedspolitikken (dvs. programmering, finansiering og gennemførelse på basis af nationale, regionale og lokale partnerskaber) og at anvende disse for fonde, der medtages i den planlagte fælles strategiramme, for dermed at sikre større effektivitet i anvendelsen af offentlige udgifter.
Tamás Deutsch
Samhørighedspolitikken har vist sin uundværlighed, effektivitet og fleksibilitet i forbindelse med bekæmpelsen af krisen. Den bidrager også i væsentlig grad til at opfylde Europa 2020-målene, skønt det er vigtigt at understrege, at samhørighedspolitikken kun er et af midlerne til at opnå disse mål, og at alle politikområder i passende grad skal bidrage til at skabe succes for EU's nye vækststrategi. Jeg vil gerne pointere, at fejlhyppigheden er faldet betydeligt i de seneste år, og at de fleste fejl stammer fra områder uden for samhørighedspolitikken (f.eks. offentlige indkøb). Finansieringen af samhørighedspolitikken skal ikke reduceres, da der fortsat er ubalancer, der kun kan løses ved hjælp af samhørighedspolitikken. De fattigste regioner har brug for mere støtte, men til gengæld skal de være mere effektive. Samtidig er det vigtigt, at de betingelser, der anvendes på det regionalpolitiske område, vedrører områder, som samhørighedspolitikken kan påvirke, og man skal ikke forlange, at medlemsstaterne skal gennemføre betydelige sociale og økonomiske reformer i konditionalitetens navn. En forenkling af det aktuelt yderst komplicerede reguleringssystem, en ensartet fortolkning af regler og pligter, konsistens i det lovgivningsmæssige miljø samt en klar fremstilling af ansvarsområder er tvingende nødvendige for at øge samhørighedspolitikkens effektivitet. Samhørighedspolitikken er ikke en støttepolitik. Den vedrører snarere investeringer i udviklingen af mindre udviklede områder, og de positive konsekvenser heraf påvirker også de mere velstående regioner på grund af en stigende efterspørgsel.
Filiz Hakaeva Hyusmenovа
Samhørighedspolitikken har stor betydning for at eliminere forskellene mellem Europas regioner, standse krisen og skabe en smart, bæredygtig og inklusiv vækst. Trods de hidtidige resultater er der fortsat regioner, hvis udvikling sakker agterud. Det skaber behov for bedre og mere målrettede foranstaltninger for at reducere de sociale og økonomiske ubalancer i Europa og bekæmpe fattigdom og social udstødelse. For at øge samhørighedspolitikkens effektivitet er der behov for en bedre interaktion mellem strukturfondene samt en bedre koordinering med EU's øvrige finansielle instrumenter og den hjemlige støtte. Hvis de operationelle programmer gøres tilstrækkelig fleksible, vil det også være stærkt medvirkende til at gøre dem så relevante som muligt for de omgivende forhold. Vi er nødt til at forsøge at reducere de administrative byrder for de nydelsesberettigede - bl.a. ved i højere grad at anvende e-forvaltningsfaciliteter - og til at styrke de lokale og regionale myndigheders samt de socioøkonomiske partneres rolle. Afslutningsvis vil jeg gerne understrege, at samhørighedspolitikfondene i den næste programmeringsperiode skal være mindst lige så store som i den aktuelle periode, hvis man vil skabe ægte social, økonomisk og territorial samhørighed og sikre alle EU-borgere et godt sted at bo og arbejde.
Tunne Kelam
Fremover skal EU's samhørighedspolitik være bedre end hidtil til at tage hensyn til de makroregionale strategier som f.eks. Østersøstrategien og strategien for Donauområdet. Makroregionale strategier er gode til at udnytte det tværnationale potentiale, til at forbedre samarbejdet mellem forskellige regeringsniveauer, til at udnytte en fælles tilgang til håndteringen af fælles problemer samt til at øge den regionale konkurrenceevne og innovationskapacitet. Under forberedelsen af samhørighedspolitikken for den kommende periode er det nødvendigt mere præcist at angive, hvordan man skal gennemføre de makroregionale strategier i den kommende periode og definere deres rolle og plads i samhørighedspolitikken samt deres finansiering i den kommende periode. Det er vigtigt, at makroregionale strategier undersøges i forhold til de mål, der er beskrevet for den europæiske territoriale samhørighed i Lissabontraktaten og EU's territoriale udviklingsplan for 2020. Kommissionen skal levere mere præcise retningslinjer til medlemsstaterne i form af f.eks. en specifikation af særlige reaktionsmuligheder eller områder med makroregional relevans - f.eks. transportkorridorer, fri udveksling af tjenesteydelser og miljøspørgsmål. Gennem en bedre koordinering af eksisterende støttemekanismer bliver det muligt at finde en mere målbevidst anvendelse af EU's strukturfonde uden at kræve en større ressourceallokering til de interregionale samarbejdsområder. Jeg finder det også yderst vigtigt at levere supplerende ressourcer for at koordinere makroregionale strategier og øge samarbejdssynergien. Koordineringen kræver en fortsat forbedring, og medlemsstaterne bør bestemt have et større ansvar på dette område.
Lena Kolarska-Bobińska
Samhørighedspolitikken er det bedste bevis på solidariteten i EU. Polen, og specielt de fattige regioner som den, jeg repræsenterer - Lubelskie Voivodship - har udnyttet disse midler til en hurtig udvikling. I dag kan vi dårligt forestille os, hvordan vores region ville se ud uden EU's støtte. Det er en skam, at der mangler oplysninger om de specifikke effekter af at bruge disse penge, for det er faktisk forskning i evalueringen af, hvordan hele regionen har anvendt mange forskellige programmer, og ikke en evaluering af de enkelte programmer, der bør afstikke vejen frem for samhørighedspolitikken i de kommende år.
Samhørighedspolitikken er en søjle af EU 2020-strategien, så de penge, der bevilges til samhørighedspolitik under den næste fælles finansielle ramme, skal ikke være mindre end de beløb, der er tilgængelige i den aktuelle programmeringsperiode. I øjeblikket søger vi efter ressourcer til nye mål, der skal øge Europas konkurrenceevne. Vi bør imidlertid ikke søge efter disse på bekostning af byer og regioner. I Udvalget om Politikudfordringer og i Pieper-betænkningen har Europa-Parlamentet sendt et stærkt budskab til medlemsstaternes regeringer og Rådet: Pil ikke ved samhørighedspolitikken.
Marian-Jean Marinescu
I denne betænkning om den fremtidige strategi for samhørighedspolitikken efter 2013 foreslår Europa-Parlamentet en afbalanceret holdning, der er gunstig for EU. EU har fortsat brug for en stærk samhørighedspolitik, der også får den nødvendige finansiering. Samtidig skal forskrifterne forbedres. Andre krav omfatter projekter med stor europæisk merværdi, retfærdighed, ansvar samt engagement fra medlemsstaterne - baseret på en kontrakt med Kommissionen - om at anvende alle de tildelte midler.
I en periode med økonomisk tilbagegang er der brug for investeringer for at bevare job og fremme udvikling. Samhørighedspolitikken er udelukkende målrettet investeringer. I det kommende regnskabsår skal det beløb, der er bevilget til samhørighedspolitikken, mindst være på det aktuelle niveau.
Monika Smolková
Samhørighedspolitikken efter 2013 bør fortsat være en vigtig faktor for Europas udvikling. Den skal sikre infrastrukturudviklingen og rette op på ubalancerne i udviklingen mellem de enkelte regioner. Finanskrisen har yderligere forværret de regionale forskelle. Europa står ansigt til ansigt med en omfattende arbejdsløshed. I øjeblikket, hvor der er over 23 mio. arbejdsløse, er samhørighedspolitikken en af de politikker, der også kan medvirke til at skabe nye job. Der er måske ikke et eneste medlem af Europa-Parlamentet, der tvivler på behovet for, at samhørighedspolitikken fortsætter efter 2013. Spørgsmålet om en effektiv udnyttelse af midler, gennemsigtighed og en forbedring af den overordnede proces samt investeringsafkast bliver aktuel. Samhørighedspolitikkens succeser er målelige, og de bemærkes og roses i høj grad af EU's indbyggere. Det er derfor også vigtigt, at samhørighedspolitikken får tilstrækkelig finansiering efter godkendelsen af den flerårige finansielle ramme. Investeringer i regionaludvikling er investeringer i fremtiden og i EU's udvikling.
Zbigniew Ziobro
Forfølgelsen af målsætningerne for Europas samhørighedspolitik bevæger sig utvivlsomt i den rigtige retning på mange områder, skønt man allerede kan lære af dens hidtidige udvikling ved opbygningen af den europæiske samhørighedspolitiks fremtidige prioriteringer. Den relativt beskedne udnyttelse af bevillingerne til infrastruktur og miljø har givet anledning til en revision af de redskaber, der tilbyder incitamenter til at starte projekter på dette område.
Det er særlig vigtigt for landene i Østeuropa, hvor anvendelsen af bevillinger til dette formål er mindre sammenlignet med andre strategiske områder. Endvidere er der behov for ekstra støtte til tværnationalt og grænseoverskridende samarbejde, som der er behov for med hensyn til udvikling og europæisk konvergens samt til gennemførelse af fælles regionale projekter på infrastruktur- og miljøområdet.
Et andet vigtigt element er en styrkelse af udviklingen baseret på små og mellemstore virksomheder. Her er det vigtigt ikke kun at stimulere oprettelsen af nye virksomheder, men at skabe passende betingelser for, at de kan overleve på markedet. Det giver anledning til behovet for at skabe en større integration af principperne for "Small Business Act" med samhørighedspolitikken. Overvejelser vedrørende disse områder i opbygningen af en post-2013-strategi og samhørighedspolitikken kan bidrage til en varig og harmonisk økonomisk udvikling af EU.
