FN's Menneskerettighedsråd (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om FN's Menneskerettighedsråd - Femte samling den 11.-19. juni 2007 i Genève.
Günter Gloser
Hr. formand, fru kommissær, kære fru Ferrero-Waldner, mine damer og herrer! EU har fra begyndelsen hilst oprettelsen af FN's nye Menneskerettighedsråd i 2006 velkommen, men har samtidig givet udtryk for sin forventning om, at rådet skulle blive et effektivt og troværdigt organ, som ydede et ægte bidrag til beskyttelse og fremme af menneskerettigheder i hele verden. Under de hidtidige møder i Menneskerettighedsrådet har EU lagt lige stor vægt på substantielle debatter om menneskerettighedsspørgsmål og på dialog og godt samarbejde. På det fjerde ordinære møde kunne resolutionen om Darfur, som EU og den afrikanske gruppe havde foreslået i fællesskab, vedtages i enighed. Det er et resultat af vedholdende bestræbelser fra EU's side, og resultatet afspejler ikke kun det mandat, men også det ansvar, som kan forventes af rådet.
Menneskerettighedsrådets evne til at udfylde sit mandat hænger uløseligt sammen med dets sammensætning. Også her vil jeg gerne minde om, at FN's Generalforsamling forventer, at rådets medlemsstater overholder de højeste menneskerettighedsstandarder. Den har desuden opfordret alle stater til kun at vælge de stater ind i rådet, som har en god menneskerettighedssituation. Selv om dette ideal er langt fra at være opfyldt, vil jeg gerne udtrykke EU's tilfredshed med, at det i maj lykkedes at forhindre, at Belarus blev valgt ind i Menneskerettighedsrådet. Denne succes skyldes ikke mindst EU's modstand mod Belarus' kandidatur. Selv om EU numerisk er i mindretal, har det alligevel en ledende rolle i rådet og har etableret sig som en vigtig aktør.
Trods visse positive udviklinger som f.eks. vedtagelsen af en international konvention til beskyttelse mod at lade folk forsvinde er der stadig behov for yderligere skridt for at udstyre Menneskerettighedsrådet med de nødvendige arbejdsmetoder og instrumenter for at kunne opfylde de forventninger, der stilles til det fra det internationale samfunds og især også EU's side. Den institutionelle opbygning af rådet har højeste prioritet for EU. EU arbejder derfor intensivt på at få afsluttet denne opbygningsproces med et positivt resultat ved udgangen af det første år. Det forestående femte møde vil derfor være af afgørende betydning. Her vil rådet træffe de afsluttende beslutninger om den institutionelle opbygning og dermed i sidste ende træffe afgørelse om sin egen effektivitet og troværdighed i de kommende fem år.
EU arbejder i øjeblikket tæt sammen med alle involverede i Genève for at opnå et resultat, som giver Menneskerettighedsrådet mulighed for at udøve sit mandat fuldt ud. Ved formandskabets kontakter med formanden og andre delegationer i Menneskerettighedsrådet bestræber vi os på at give rådet en central, effektiv og troværdig rolle i FN's system. I denne forbindelse vil EU insistere på, at der etableres en effektiv, universel og periodisk kontrolmekanisme, og at de tematiske mandater og landemandaterne bibeholdes. Den nævnte adfærdskodeks for særlige rapportører må ikke antaste deres uafhængighed, den skal tværtimod sikre den og koncentrere sig om forpligtelserne for de stater, som rapportørerne samarbejder med. Desuden arbejder vi for gennem en egnet udvalgsprocedure at sikre rapportørernes ekspertise, men også deres uafhængighed.
Vi er klar over de vanskeligheder, som disse målsætninger medfører. Jeg kan imidlertid forsikre Dem, at vi ikke vil slække på vores bestræbelser for at nå disse mål. Det er også fortsat EU's faste håb, at rådet med sine regelmæssige møder fordelt over året, sine nye og forbedrede instrumenter og den fortsatte aktive dialog med særlige rapportører og højkommissæren for menneskerettigheder vil udvikle sig til en hjørnesten i FN's menneskerettighedssystem. Det er nu op til alle Menneskerettighedsrådets medlemmer at handle ansvarligt og arbejde for at opnå dette mål.
Benita Ferrero-Waldner
Hr. formand, hr. formand for Rådet, kære Günter Gloser, mine damer og herrer! EU har jo siden sin grundlæggelse været en af de vigtigste motorer for beskyttelse af menneskerettighederne og deltog dermed også aktivt i at gennemføre Menneskerettighedsrådets mål og sikre, at det er en ægte forbedring i forhold til Menneskerettighedskommissionen.
I første omgang handlede det altså om, at der på rådets møder bliver behandlet presserende menneskerettighedsspørgsmål med henblik på konkrete resultater, og at den EU-interne koordination samt EU's påvirkningsarbejde over for tredjelande, den såkaldte outreach, bliver forbedret. I denne henseende er der opnået ægte fremskridt, som har givet os mulighed for på den ene side at optræde sammenhængende og troværdigt i Menneskerettighedsrådet og på den anden side at styrke samarbejdet med internationale partnere også i bilaterale møder og ved hjælp af en bredt anlagt påvirkningskampagne i talrige af verdens hovedstæder.
En af de vigtige opgaver i det første år har derfor været at sikre Menneskerettighedsrådets mandater og mekanismer i forbindelse med kontrolprocessen samt at etablere det nye system til kontrol af menneskerettighedssituationen i alle lande, som vi kalder universal periodic review.
Den samlede kompromispakke, som i går blev fremlagt af Menneskerettighedsrådets formandskab, peger virkelig i den rigtige retning og er efter vores opfattelse et godt forhandlingsgrundlag, selv om der stadig er behov for forbedringer. Det forestående femte møde i Menneskerettighedsrådet i næste uge vil derfor være af stor betydning for dette organs fremtid. Desto mere glæder det mig, at også en delegation fra Europa-Parlamentet vil deltage som en del af De Europæiske Fællesskabers delegation.
Hvordan ser det indtil nu ud med den samlede status for Menneskerettighedsrådet? Rådet bør efter min mening - man kan ikke give noget sort-hvidt svar - være et løbende projekt, en slags work in progress. Lad mig komme med et par korte bemærkninger. De første møder i rådet var jo ret skuffende. Det var det gamle adfærdsmønster, der gentog sig. Det var vi allerede vant til fra Menneskerettighedskommissionen. Især møderne om Mellemøsten var virkelig præget af manglende samarbejdsvilje hos de stater, som endda selv havde indkaldt dem. Resultatet var unuancerede resolutionsforslag, som vi i EU ikke kunne stemme for.
Derfor vil jeg gerne præcisere, at det bestemt nogle gange kan være nødvendigt med konfrontation i menneskerettighedsspørgsmål, når det handler om at gennemføre menneskerettighedsinteresser, men ikke, hvis man bruger etiketten menneskerettigheder til primært at udkæmpe en politisk konflikt. Men ligesom rådsformandskabet kan vi også konstatere, at de negative indtryk er blevet opblødt af den virkelig gode resolution om Darfur, der blev vedtaget for nylig. Det var efter min overbevisning den hidtil vigtigste resolution. Den var naturligvis blevet udarbejdet under meget langvarige og tætte forhandlinger med den afrikanske gruppe, og til sidst kunne den vedtages i enighed. Det er en anselig præstation, når man tænker på, at der er tale om et meget prekært spørgsmål, og EU uden besvær kan stemmes ned i Menneskerettighedsrådet.
Det overvågningsorgan bestående af fem uafhængige FN-rapportører, der blev oprettet med resolutionen, vil forelægge sin første rapport for rådet inden for de kommende uger, sandsynligvis i næste uge.
Vi må imidlertid ikke glemme, at Den Internationale Straffedomstol for kort tid siden rejste anklage mod to sudanesiske sigtede. For at sige det kort, så er der med hensyn til Darfur i det mindste bevægelse på denne front. Vi håber meget, at dette eksempel vil danne skole, og at det også vil sætte standarden for Menneskerettighedsrådets fremtidige arbejde. Endelig har de interaktive dialoger med højkommissæren og FN's særlige rapportør vist sig at være en meget positiv udvikling. De giver os mulighed for at behandle menneskerettighedssituationen i enkelte lande - ofte også i forbindelse med de tematiske menneskerettighedsspørgsmål - på en meget synlig og samtidig også langt mindre konfronterende måde. Vi skal imidlertid også finde andre måder til som opfølgning på disse dialoger at opnå konkrete resultater lokalt.
Selv om man kan være utålmodig efter at se hurtige fremskridt i FN's Menneskerettighedsråd, vil jeg gerne advare imod at fordømme rådet allerede nu. Indtil videre er der både positive og negative sider. Vi er overbevist om, at EU også fremover vil bestræbe sig på at bygge videre på de positive tendenser, som bestemt er til stede, og i en intensiv dialog med FN-partnerne udvikle et effektivt Menneskerettighedsråd, som især handler i de berørte menneskers interesse. Det er fortsat det vigtigste internationale forum til at behandle menneskerettigheder, og det er vores ansvar i EU at udnytte det aktivt til at styrke vores værdier, idealer og interesser.
Laima Liucija Andrikienė
Hr. formand! Først vil jeg takke Rådets og Kommissionens repræsentanter for deres rapporter om FN-Menneskerettighedsrådets første arbejdsår og for det femte møde i FN's Menneskerettighedsråd. I morgen vil Europa-Parlamentet stemme om en beslutning vedrørende dette spørgsmål, der opstiller alle de grundlæggende problemer såsom vores ambitioner vedrørende Menneskerettighedsrådets arbejdsmåde, mekanismer, særlige procedurer, særlige udsendinge, universelle regelmæssig gennemgang og EU's rolle. Europa-Parlamentet har utvivlsomt forventet og forventer sig fortsat meget af Menneskerettighedsrådet af den simple grund, at menneskerettigheder er særligt vigtige, da respekten for menneskerettigheder og forsvaret heraf er en grundlæggende del af EU's etik og vedtægter, og da de i almindelighed udgør grundlaget for Europas enhed og integritet. FN's Menneskerettighedsråd kan tilbyde glimrende muligheder for en effektiv indsats for at forsvare og beskytte menneskerettigheder og for at fremme dem på vegne af FN. In denne henseende er det femte møde særligt vigtigt, da et års aktivitet i Menneskerettighedsrådet har afsløret problemer og mangler, der straks skal udbedres. Det er nødvendigt, for at Menneskerettighedsrådet kan blive en virkelig pålidelig struktur, der kan reagere hensigtsmæssigt og om nødvendigt hurtigt på menneskerettighedskrænkelser i et hvilket som helst land i verden, og som er i stand til at finde effektive metoder til at påvirke regeringerne i de lande, hvor menneskerettighederne groft krænkes. Det første års aktiviteter i Menneskerettighedsrådet har givet os mulighed for at konstatere, hvorvidt Menneskerettighedsrådet under anvendelse af sine planlagte procedurer og mekanismer vil være i stand til at gennemføre det ambitiøse program, det har vedtaget for sig selv. Erfaringerne fra det første år - resolutioner om Darfur, Iran og Usbekistan, anvendelsen af fortrolighedskrav under drøftelser om menneskerettighedskrænkelser i de to sidstnævnte lande samt andre beslutninger - har vist, at Menneskerettighedsrådets procedurer skal være så gennemsigtige som muligt, og at de særlige udsendinge og eksperter skal være fuldkommen uafhængige. Det er også vigtigt at anvende klare kriterier for valget af medlemmer til Menneskerettighedsrådet. Det er helt logisk, at lande, i hvilke der forekommer grove menneskerettighedskrænkelser, ikke bør vælges som medlemmer af Menneskerettighedsrådet.
Raimon Obiols i Germà
Hr. formand! Jeg mener, at vi kan glæde os over den enighed, der er opnået mellem Parlamentets grupper om den tekst, som vi skal stemme om i morgen, om den femte session i FN's Menneskerettighedsråd.
Menneskerettighedsrådet har ikke fungeret problemfrit siden dets oprettelse. Derfor er det vigtigt, at Europa-Parlamentet endnu en gang er enigt om, hvordan menneskerettighederne fremmes og sikres, og hvordan FN's Menneskerettighedsråds arbejde lettes og forbedres.
Opgørelsen over dets aktiviteter viser nogle mangler, som skal afhjælpes og som især vedrører to problemstillinger.
For det første de svage og utilstrækkelige reaktioner på dramatiske og påtrængende spørgsmål, der kræver langt mere energiske tiltag. Jeg tænker især på den dramatiske situation i Darfur, som alle bør være meget opmærksomme på.
For det andet nødvendigheden af at forbedre Menneskerettighedsrådets interne mekanismer og smidiggøre forbindelserne mellem medlemslandene med henblik på et mere effektivt og ambitiøst arbejde.
På begge områder er der et grundlæggende spørgsmål, som Parlamentet og EU kan gå mere i dybden med. Jeg tænker på de politiske uenigheder, som ikke bør have indflydelse på den fælles, stærkt tiltrængte indsats for kraftigt at reducere verdens befolkningers sårbarhed over for krænkelser og overtrædelser af menneskerettighederne.
Det er et vigtigt aspekt, for Europa bør stå forrest i ligebehandlingen af alle lande i forbindelse med menneskerettighedsdialogen.
Vi mener, at denne filosofi bør gennemsyre Menneskerettighedsrådet, og at det kommende rumænske formandskab for FN's Menneskerettighedsråd kan være en glimrende anledning til at gennemføre disse forbedringer.
Marios Matsakis
Hr. formand! Respekt for menneskerettigheder er af universel værdi og betydning og er naturligvis et grundprincip for EU. Parlamentet er ikke overraskende særligt opmærksom på dette princip, hvilket fremgår af den regelmæssige produktion af betænkninger og beslutninger om menneskerettighedovertrædelser verden over.
Det var meget trist år for år at være vidne til det temmelig ineffektive arbejde i Menneskerettighedskommissionen, og det var en stor lettelse, da vi for omtrent et år siden kunne byde Menneskerettighedsrådet velkommen som Menneskerettighedskommissionens afløser. Som en repræsentant for Human Rights Watch sagde det, blev Menneskerettighedskommissionen i praksis en klub for overtræderne, fordi regeringer, der overtrådte menneskerettighederne var ivrige efter at komme med i den, for at blokere foranstaltninger over for dem selv og over for andre lande. Desværre blev vores håb om ændringer til det bedre temmelig rystede efter valget til rådet, hvor Angola, Egypten og Qatar fik plads. Disse tre lande tegner sig for en velkendt og skrækkelig række af brud på menneskerettighederne. Det var en lettelse, at Belarus ikke blev valgt til rådet, selv om det kun var med en ganske lille margen.
I løbet af Menneskerettighedsrådets første år har vi set nogle ændringer, der har forbedret dets funktion, men man må sige, at disse ændringer ikke var spektakulære. Vi forventer og håber på, at mere lovende forbedringer er på vej. Rådet har hovedkvarter i Genève og har hidtil været ivrigt for hurtigt at tage problemer op verden over, også flere gange, hvis det er nødvendigt, men vi er nødt til at se mere kritisk på effektiviteten af dets arbejde. Som eksempel vedtog rådet sidste år ikke færre end otte resolutioner, hvor man kritiserede Israel for dets militære aktioner i de palæstinensiske områder i Libanon. Disse resolutioner havde nogen, men ikke megen, nytteværdi i praktisk henseende. Det er ikke FN's Menneskerettighedsråds fejl, men det må tage ansvaret for ikke at have fundet de rette metoder, således at dets stemme tages mere alvorligt. Andre eksempler omfatter Rådets problematiske håndtering af Usbekistan og Iran.
På sit næste møde skal rådet ...
(Formanden afbrød taleren)
Jan Tadeusz Masiel
Hr. formand! EU har nu overtaget USA's rolle som menneskerettighedernes vogter i verden. Af alle vores politikker er det den, der sikrer os størst popularitet på verdensplan.
Desværre er EU ikke altid i stand til at indtage sin retmæssige placering under møderne. På verdenskonferencen om klimaændringer i november måned i fjor sad EU's delegation f.eks. på Finlands plads, da Finland på daværende tidspunkt havde formandskabet. Vi skal kunne indtage vores retmæssige placering som EU for at sikre, at vores stemme høres tydeligt, når vi behandler de mange problemer i nutidens verden. Et problemområde er Mellemøsten, hvor Hamas truer med at ødelægge Israel, mens israelerne allerede er i færd med at ødelægge den palæstinensiske nation.
Raül Romeva i Rueda
Hr. formand! Menneskerettighedsrådet blev oprettet som erstatning for Menneskerettighedskommissionen, og det stod over for den vanskelige udfordring ikke at ty til overdreven politisering og statslig indblanding i forbindelse med noget så vigtigt som overvågning af den universelle overholdelse af menneskerettighederne. Alligevel er de fremskridt, der er sket hidtil, i hvert fald på dette område mildt sagt bekymrende.
Så sent som i går hørte vi Jody Williams - Menneskerettighedsrådets særlige rapportør for Darfur - klage over det enorme pres, hun blev udsat for, for at hendes rapport var, som hun sagde, acceptabel for alle.
Vi ved alle sammen, hvad det betyder. Det betyder at fjerne eller i hvert fald dæmpe kritikken, dæmpe tonen mest muligt for ikke at fornærme nogen.
Men det værste er, at disse anmodninger blev fremført for ikke at bringe Menneskerettighedsrådets fremtid i fare.
Det er uheldigt, hvis et organ som Menneskerettighedsrådet prioriterer sin egen overlevelse i stedet for det, der burde være dets primære ansvar, nemlig at overvåge beskyttelsen af menneskerettighederne i verden, hvilket bl.a. indebærer at underrette de ansvarlige om krænkelser, også hvis det er regeringer, eller især hvis det er regeringer.
I Menneskerettighedsrådets første år må vi være meget opmærksomme på disse risici, hvis vi ikke ønsker, at Menneskerettighedsrådet bliver endnu et organ, der kun tjener til at skjule skændige handlinger udført af dem, der konstant krænker de mest grundlæggende menneskerettigheder inden og uden for deres grænser.
I Europa-Parlamentets beslutning, som jeg er tilfreds med, tilskynder og opmuntrer vi Menneskerettighedsrådet til under den femte session i Menneskerettighedsrådet at indtage en fast lederrolle, hvilket ikke bliver nemt. Men der er i hvert fald to ting, som det gerne skulle lægge vægt på.
For det første at det garanteres, at valget af de særlige rapportører finder sted ud fra deres afhængighed og deres kapacitet, og at de stadig kan fungere på disse betingelser som uafhængige rapportører.
For det andet at uafhængige eksperter også deltager i de universelle regelmæssige gennemgange.
Kun på den måde kan vi garantere Menneskerettighedsrådets troværdighed.
Eija-Riitta Korhola
(FI) Hr. formand! Resultaterne af FN's Menneskerettighedsråds arbejde i det første år er ved at blive gransket. Det internationale samfunds forventninger er endnu ikke blevet opfyldt. Det mest beklagelige eksempel er nok resolutionen om situationen i Darfur, hvis indhold blev udvandet bl.a. som følge af fortsatte kompromiser. Arbejdet er forståeligt nok blevet hæmmet af det faktum, at driften og metoderne fortsat er under udvikling.
Vores forslag til en resolution fremhæver, som det burde, problemområderne i Menneskerettighedsrådets arbejde. Der skal rettes særlig opmærksomhed mod to emner. For det første skal vi lære af historien. Indsatsen fra FN's Menneskerettighedskommission (UNCHR) som repræsentant for Menneskerettighedsrådet mistede troværdighed, da nogle af rådets medlemmer var lande, der umiskendeligt havde krænket menneskerettighederne. EU skal fortsat stædigt insistere på, at et medlemskab af Menneskerettighedsrådet skal bygge på et objektivt kriterium, og at der stilles tilstrækkeligt skrappe krav til medlemmerne. Begrebet menneskerettigheder dækker et meget bredt område. Visse grundlæggende menneskerettigheder skal betingelsesløst indarbejdes i medlemskabsbetingelserne. Efter min mening er de lande, hvor Sharia-domstole er en del af retssystemet, særligt problematiske. EU skal kæmpe for at sikre, at dette Menneskerettighedsråd ikke bliver en klub for menneskerettighedskrænkere på samme måde som det organ, der gik forud for det.
Det andet emne vedrører forholdet mellem mekanismen for universel regelmæssig gennemgang og de særlige procedurer, der anvendes i de enkelte lande. EU skal på det kraftigste insistere på, at de særlige eksperters arbejde i de enkelte lande i FN fremover holdes adskilt fra den universelle regelmæssige gennemgang og helt uafhængigt at regeringer. Jeg finder det bekymrende, at medlemsstaterne kunne bruge den indirekte vetoret i den universelle regelmæssige gennemgang i forbindelse med en drøftelse om situationen i et land, så de ikke udarbejder deres landespecifikke rapport.
Jeg forstår de begrænsninger, som Menneskerettighedsrådets forsamling lagde på EU's influensbeføjelser. Kun landene i Afrika og Asien kan i fællesskab med deres 29 pladser styre Rådets arbejde i en retning, der adskiller sig fra de vestlige landes målsætninger på menneskerettighedsområdet. Nu skal EU udvise ægte lederskab og en stærk vilje. Vi bør forsøge at bruge forhandlingerne til at bryde regionale blokke. Jeg vil gerne takke det tyske formandskab, der har udvist eksemplarisk fasthed i sin opfordring til at forbyde dødsstraffen.
Józef Pinior
(PL) Hr. formand! Det er nu over et år siden, at Europa-Parlamentet forsigtigt hilste dannelsen af FN's Menneskerettighedsråd velkommen som erstatning for den miskrediterede Menneskerettighedskommission. Vi håbede, at det nye Menneskerettighedsråd ville blive en institution, der kunne medvirke til at reformere FN, og at det ville gøre en determineret indsats for at sikre større respekt for menneskerettigheder i hele verden.
EU, medlemsstaterne og Europa-Parlamentets delegationer har alle været aktivt involveret i Menneskerettighedsrådets arbejde. Nu er tiden inde til at vurdere det første års indsats. Desværre må man erkende, at oprettelsen af dette nye råd hidtil ikke har markeret et vendepunkt i FN's aktiviteter på menneskerettighedsområdet. De forskellige landes interesser går fortsat forud for forsvaret af truede grundlæggende rettigheder og friheder.
Det kan bedst illustreres ved Menneskerettighedsrådets manglede evne til at reagere hensigtsmæssigt på situationen i Darfur. En rapport om den tragiske situation i denne region blev vedtaget i marts, og alligevel var rådet som helhed ikke i stand til at drage logiske konklusioner af rapporten og håndtere problemet med de sudanesiske myndigheders politiske ansvar for den politiske situation i landet. Rådet har også fordømt Israel otte gange. Det viser ubalancen i rådets arbejde samt dets politiske partiskhed.
Rådets femte møde starter om nogle få dage. En delegation fra Europa-Parlamentet vil være til stede. Nederlandene, Slovakiet og Italien er nu kommet med i rådet. Et andet europæisk land, der bliver medlem, er Bosnien-Hercegovina. Belarus, der i øjeblikket ledes af hr. Lukasjenkos autoritære regime, er ikke blevet valgt til rådet for at undgå polemik.
Vi skal sørge for, at EU's medlemsstater involveres mere i rådets arbejde, så det bliver omdannet til et organ, der fuldt ud helliger sig målet om at skabe respekt for grundlæggende frihedsrettigheder. Det er en effektiv menneskerettighedspolitik i vor tids verden samt en FN-reform, der står på spil, samt selve EU's troværdighed, hvilket vi gør klogt i at huske.
Alexander Lambsdorff
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer! Europa-Parlamentet har altid fulgt FN's reformproces konstruktivt og i den effektive multilateralismes ånd. Vi ønsker et stærkt FN, vi ønsker sikkerhed og stabilitet, vi ønsker en effektiv bekæmpelse af fattigdommen, og vi ønsker en effektiv beskyttelse af menneskerettighederne. Som formand for arbejdsgruppen for Europa-Parlamentets forbindelser til FN er dette også et personligt anliggende for mig.
Da Menneskerettighedsrådet blev oprettet som et nyt instrument, hilste vi det velkommen, for løfterne var meget positive: et ægte valg af medlemmerne, fornuftige arbejdsmetoder, generel jævnlig kontrol af alle medlemmer. Hvordan ser det så ud i dag? Vores beslutning er holdt i en meget kritisk tone: Angola, Qatar og Egypten slutter sig til stater som Kina og Cuba, og der finder i praksis ikke et valg sted mellem forskellige kandidater. Med nød og næppe lykkedes det os at forhindre, at Belarus blev valgt. Organisationen af islamiske lande har flertallet både i den asiatiske og den afrikanske regionalgruppe. Dermed kontrollerer og blokerer den faktisk hele rådet, lige fra landerapporter til den generelle kontrol. Fru kommissær, jeg er meget spændt på at se, hvilken skæbne den i går fremlagte pakke får. Jeg håber, vi kan være optimistiske.
En af Deres bemærkninger er virkelig vigtig. EU kan uden besvær blive stemt ned, som De sagde. Så er spørgsmålet, om Vesten ikke har gjort sit hjemmearbejde. Spørgsmålet er rettet til Rådet eller endnu bedre til medlemsstaterne. De blev taget ved næsen under forhandlingerne, og de opdagede det ikke engang. Det var helt klart et mangelfuldt arbejde fra vores regeringers side. Men også vi parlamentsmedlemmer må spørge os selv, om vores kontrol og de nationale parlamenters kontrol var skarp nok. Det mener jeg ikke, den var. Det beviser endnu en gang, at vi parlamentsmedlemmer ikke må overlade FN til regeringerne. Vi må styrke FN's parlamentariske dimension.
Fru Ferrero-Waldner, det glæder mig, at De ser kritisk på Menneskerettighedsrådets første år, for rådet har ikke opfyldt de forventninger, der blev stillet til det. Men denne institution eksisterer nu engang, og den er fortsat det vigtigste internationale forum. Vi må arbejde med det, og jeg håber, at det vil lykkes at komme ud af denne blindgyde. I øvrigt glæder det mig, at vi fører denne debat i Bruxelles og ikke i Strasbourg.
Günter Gloser
Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Jeg vil kort sammenfatte, for vi er enige om målsætningen. Hr. Lambsdorff, jeg forstår Deres skuffelse over det, som De nævnte her til sidst. Men De er ikke den eneste, der er skuffet, det er vi også, for vi havde nogle helt andre forventninger.
Jeg er enig med fru kommissær Ferrero-Waldner, som sagde, at rådet nu har eksisteret i et år, at vi havde forestillet os noget andet, men at vi ikke vil fordømme rådet allerede nu. Jeg plæderer for, at man ikke driver en kile ind mellem parlamenterne og regeringerne. Det hjælper os ikke videre. Tværtimod!
Selv om der er visse ting, der kan forbedres, så må EU - og det omfatter også de nationale parlamenter, Europa-Parlamentet, regeringerne og Kommissionen - stå sammen og sende et klart signal om, at vi ikke lader os splitte, for det er menneskerettighederne et for alvorligt spørgsmål til. Jeg kan kun håbe, at vi opnår nogle fremskridt i det andet år, selv om vurderingen efter det første år i første omgang er ret nedslående. Jeg vil imidlertid arbejde for, at det skal lykkes for os i fællesskab med Dem, som engagerer Dem meget stærkt i spørgsmålet om menneskerettighederne. Jeg håber, at vi så til næste år kan drage en mere positiv konklusion end i dag.
Benita Ferrero-Waldner
Hr. formand, mine damer og herrer! Efter min mening er Menneskerettighedsrådet virkelig et nyt organ, som derfor stadig lider af visse børnesygdomme. Det er ikke let for EU virkelig at styrke vores menneskerettighedsstandarder i FN i dag. Hvorfor? Vi har kun få faste forbundsfæller. Som oftest er det canadierne, Schweiz, nordmændene, tiltrædelseskandidaterne, enkelte lande inden for naboskabspolitikken, for nu at nævne nogle. Denne liste er ikke udtømmende. Ofte står vi imidlertid over for en blok af G77-lande, og med en konfrontativ model kan vi som oftest ikke opnå meget.
Det må vi drage vores konklusioner af. Hvad er det for konsekvenser? Hvad kan vi gøre? Vi kan f.eks. styrke den særlige rapportør, støtte højkommissæren for menneskerettigheder og gennemføre universelle kontroller, men vi kan også fordømme de alvorligste tilfælde og sætte de alvorligste overtrædelser i gabestokken. Det betyder, at vi i de enkelte sager også fremover må bruge meget klare ord, af hensyn til de berørte mennesker.
For mig handler det ofte om hurtigere svar og reaktion på udviklinger. Fra begyndelsen havde jeg f.eks. krævet en form for alarmmekanisme. Jeg håber meget, at vi gradvist kan bevæge os i denne retning. På længere sigt er det i hvert fald en forudsætning for at gennemføre Menneskerettighedsrådets mål, at der gennemføres en ny model på menneskerettighedsområdet inden for FN.
Overgangen til denne nye model var også det centrale i resolutionen om oprettelse af dette nye råd. Her står der nemlig, at rådet i sit arbejde "skal lade sig lede af principperne om universalitet, upartiskhed, objektivitet og ikkeselektivitet, en konstruktiv international dialog og et konstruktivt internationalt samarbejde". Naturligvis skal vi også være bevidste om, at der aldrig vil komme et apolitisk FN-forum. Derfor må vi ikke bare forsvare vores værdier, men naturligvis også alle vores interesser.
Formanden
Jeg har modtaget to beslutningsforslag, jf. forretningsordenens artikel 103, stk. 2.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag.
