Závěry ze zasedání Evropské rady ve dnech 29. a 30. října 2009, včetně mandátu a pravomocí předsedy Evropské rady a vysokého představitele Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku/místopředsedy Komise a složení nové Komise (rozprava) 
Předsedající
Dalším bodem jsou závěry ze zasedání Evropské rady ve dnech 29. a 30. října 2009, včetně mandátu a pravomocí předsedy Evropské rady a vysokého představitele Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku/místopředsedy Komise a složení nové Komise (rozprava)
Fredrik Reinfeldt
úřadující předseda Rady. - Pane předsedající, je mi potěšením být opět zde a informovat vás o výsledních zasedání Evropské tady, které se ukázalo jako velice složité a náročné.
Dovolte mi, abych vysvětlil situaci před zasedáním Evropské rady. Byli jsme v neustálém kontaktu s Prahou a dalšími hlavními městy. Jak bychom měli vyřešit požadavek České republiky ohledně Listiny základních práv? Existovala řada různých názorů a několik dalších členských států požadovalo různé výjimky a zvláštní ohledy.
Naopak jsme dostali jasnější zprávu ohledně změny klimatu - dalšího hlavního tématu zasedání. Vzkaz z mnoha členských států zněl, že nejsou připraveny se zavázat ke konkrétním číslům ve financování týkajícím se klimatu, tj. jak financovat opatření k přizpůsobení a zmírnění dopadů v rozvojových zemích.
Vzhledem k těmto okolnostem jsem s výsledkem zasedání spokojen. Dovolte mi, abych zdůraznil hlavní body.
Naším cílem v Evropské radě bylo - neboť se blíží konference o změně klimatu, jež se bude konat v prosinci v Kodani - i nadále stát v čele boje proti změně klimatu. Nedělejme si iluze. Vyjednávání byla zdlouhavá a složitá, ale nakonec naše diskuse vedly k tomu, že Evropská rada potvrdila návrh Komise na 100 miliard EUR ročně do roku 2020 a odhadla, že úroveň mezinárodní veřejné podpory do téhož roku by se měla pohybovat mezi 22 miliardami až 50 miliardami EUR.
Do roku 2020 zbývá jenom 10 let. Musíme jednat rychleji, takže Rada konstatovala, že kromě toho potřebujeme pro každý rok v letech 2010-2012 globální finanční částku ve výši 5 miliard EUR.
Konečná výše bude určena s ohledem na konferenci v Kodani. EU a členské státy jsou ochotny přispět svým spravedlivým podílem, jestliže ostatní klíčoví aktéři vyvinou srovnatelné úsilí. Jsem velmi potěšen, že jsme se na tomto zasedání Evropské rady dokázali dohodnout na silném mandátu v této záležitosti.
Před několika dny jsem se vrátil z jednání s premiérem Singhem na vrcholné schůzce EU-Indie v Novém Dillí a předtím jsem minulý týden vedl rozhovory s prezidentem Obamou na vrcholné schůzce EU-USA ve Washingtonu.
Díky dohodě dosažené na zasedání Evropské rady mohla EU vyjednávat z velice silné pozice. Naše jednota nám dala důvěryhodnost, jež povzbuzovala ostatní. Mohli jsme představit své závazky. Mohli jsme vyjádřit svá očekávání. A znovu jsme dokázali hrát v této záležitosti, jež má zásadní význam pro všechny občany, vedoucí úlohu.
Zasedání z minulého týdne se týkalo také hospodářské a finanční situace. I když se objevují známky zlepšení stavu světového hospodářství, Evropská rada zdůraznila, není zde prostor pro sebechválu. Hrozí, že příští tok překročí všechny členské státy kromě jednoho 3% schodkový limit, a náš společný HDP se od počátku roku 2008 zmenšil o 4,7 %. To jsou dva pádné důvody, proč bychom neměli stahovat podpůrná opatření, dokud nezajistíme svou obnovu. Do té doby musíme posilovat důvěru a pokračovat v práci na našich strategiích k překonání krize.
V Evropské radě jsme učinili značný pokrok v posílení finančního dohledu. Dosáhli jsme široké dohody o zřízení Evropského výboru pro systémová rizika.
Předsednictví nyní začne o návrzích diskutovat s Parlamentem. Chceme se dohodnout na souboru opatření pro novou strukturu dohledu. Chceme zajistit, že se nebude opakovat finanční krize, jakou jsme právě zažili.
Vzhledem k tomu všemu, co se děje a co tomu bude následovat, se musíme soustředit na zajištění pracovních míst. Pracovní místo již ztratilo více než pět milionů Evropanů a nezaměstnanost postihne ještě příliš mnoho lidí. Je na nás, abychom toto směřování změnili.
Když jsem vám 15. července představoval priority švédského předsednictví, řekl jsem, že EU musí vyjít z krize posílena. Řekl jsem vám, že vypořádání se s hospodářskou a finanční krizí patří k našim nejdůležitějším úkolům. Stále tomu tak je. Proto je naším záměrem se k těmto významným záležitostem vrátit na prosincovém zasedání Evropské rady.
Dalším důležitým výsledkem tohoto zasedání bylo přijetí strategie EU pro region Baltského moře, jež vychází z podnětu, který vzešel z tohoto Parlamentu. Naším cílem je pomocí této strategie vyřešit naléhavé výzvy v oblasti životního prostředí související s Baltským mořem a přispět k hospodářskému úspěchu tohoto regionu. Jsem přesvědčen, že tato iniciativa bude mít pozitivní dopad také na další části Evropy, spojí síly regionů a příznivě ovlivní konkurenceschopnost EU jako celku.
Diskutovali jsme také o spravedlnosti a vnitřních věcech. Přivítali jsme pokrok, jehož bylo dosaženo při provádění opatření týkajících se nelegální migrace v oblasti Středozemního moře, a vyzvali jsme k práci v řadě konkrétních oblastí.
Vím, že chcete dnes odpoledne hovořit také o institucionálních záležitostech. Samozřejmě byly důležitou částí diskusí.
Ke klíčovým záležitostem skutečně patřilo zajistit, aby Lisabonská smlouva rychle vstoupila v platnost, což je zásadní, jestliže chceme, abychom výzvám, jež před námi leží, mohli čelit společně.
Uskutečnilo se mnoho konzultací, které byly velice složité, ale nakonec se nám podařilo získat souhlas se žádostí České republiky.
Prezident Václav Klaus byl připraven smlouvu podepsat, pokud bude tato dohoda uzavřena, a - jak jste všichni zaznamenali - nakonec tak před týdnem učinil. Česká republika teď uložila konečnou ratifikační listinu u italských orgánů. To znamená, že Lisabonská smlouva vstoupí v platnost 1. prosince. Vím, že velká většina z vás dnes sdílí moje uspokojení a úlevu, že se tato dlouhá kapitola příprav institucionální reformy konečně chýlí ke konci.
Evropská rada také posoudila další přípravy ohledně smlouvy. Dohodla se na pokynech pro Evropský útvar pro vnější činnost a vyzvala budoucího vysokého představitele, aby představil návrh na organizaci a provoz služby.
Nyní k otázce jmen. Musíme obsadit pozice vytvořené Lisabonskou smlouvou. Musíme společně s vámi jmenovat novou Komisi. Mám v plánu svolat na 19. listopadu schůzi hlav států a předsedů vlád, jejímž účelem bude jmenovat předsedu Evropské rady, vysokého představitele e generálního tajemníka Rady.
Dovolte mi zdůraznit, že jmenování vysokého představitele se bude muset uskutečnit před jmenováním nové Komise a že mu musí předcházet přiměřená komunikace s tímto Parlamentem. Jak víte, člověk na této pozici bude také místopředsedou budoucí Komise, takže ho musí schválit i Parlament.
Nebudu spekulovat o tom, kteří lidé budou zvoleni, nicméně bych rád řekl, že důležité je nejen jméno, ale také to, co budou dělat a jak to budou dělat.
Zasedání Evropské rady minulý týden nám umožnilo učinit podstatné pokroky nejen v jedné klíčové záležitosti, ale v několika věcech, které jsou zásadní pro budoucnost Evropy i pro budoucnost naší planety.
Jsem vděčný svým kolegům za jejich konstruktivní postoj vůči výzvám, jimž společně čelíme. Nicméně vy i já víme, že je toho ještě mnoho, co zbývá udělat. Mohu vám slíbit, že v nadcházejících týdnech budeme mít hodně práce. Očekávám pokračování naší úzké spolupráce s tímto Parlamentem na mnoha významných otázkách.
Do zasedání v Kodani nyní zbývá jen 25 dnů. Hospodářská krize zatím zdaleka nepominula, ale máme jasné pověření dát se do vyjednávání o klimatu. Jsme odhodláni pokračovat ve společné práci na vytváření nových zdrojů růstu a vyšší zaměstnanosti.
Jsem vděčný za stálou podporu tohoto Parlamentu. Rád budu reagovat na vaše připomínky.
José Manuel Barroso
předseda Komise. - Pane předsedající, dovolte mi doplnit hodnocení Evropské rady, které přednesl pan premiér Reinfeldt, poznámkami ke dvěma aspektům, a sice politickému a institucionálnímu.
Pokud jde o politiku, klíčové bylo uzavřít velmi důležitou dohodou o našich krocích v oblasti změny klimatu. Všichni víme, že to jsou náročné záležitosti. Když jde o tak mnoho, cesta nikdy není snadná. Upřímně řečeno, výsledek zasedání Evropské rady překročil moje původní očekávání. Dosáhli jsme schválení čísel, jež navrhovala Komise, spolu s přísnou podmíněností.
Vzkaz je jasný: Evropská unie je připravena na Kodaň a je připravena jednat v zájmu snížení emisí a poskytnout významnou nabídku financování v oblasti klimatu, právě jak navrhla Komise v září, a to v dlouhodobém výhledu i jako "rychlé zahájení" financování.
Jestliže chceme, aby rozvojové země přišly k jednacímu stolu s vážnými závazky ohledně zmírnění, vyspělé země musí na tento stůl položit peníze. Podle našich odhadů budou rozvojové země potřebovat na boj se změnou klimatu zhruba dalších 100 miliard EUR ročně, což Evropská rada plně podpořila, neboť toto číslo zahrnuje pravděpodobnou část mezinárodního veřejného financování, a bylo dohodnuto, že Evropská unie zaplatí svůj spravedlivý podíl.
Je to zcela jasné: ostatní partneři musejí ukázat, že mohou srovnat rozsah svého záměru s naším. Naše politika není o tom, že Evropská unie kráčí v čele s nejasnou nadějí, že ostatní ji budou následovat. Je o využívání našeho vlivu tak, aby toho pro celosvětové úsilí o snížení emisí přinesl co nejvíce.
Když jsem byl minulý týden ve Washingtonu a v Novém Dillí, vzpomněl jsem si, jak daleko se tito dva partneři dostali přibližně za poslední rok. To samé platí i o ostatních, například o Číně. Samozřejmě budeme nadále respektovat důležitý požadavek společné, ale rozdělené odpovědnosti za změnu klimatu, ale - jak jsem poslední dobou mnohokrát opakoval - jsme v tom všichni společně a my v Evropské unii budeme nadále prosazovat, aby všichni ostatní aktéři poskytli skutečné příspěvky. Musíme zůstat soustředěni na končený cíl - ambiciózní, významné a prokazatelné snížení emisí -, abychom zajistili, že dodržíme svůj plán udržet nárůst teploty pod 2 °C.
Takže jaké jsou vyhlídky na Kodaň? Nyní se zdá pravděpodobné, že v Kodani nedojde k dohodě na plnohodnotné smlouvě, o niž jsme usilovali a nadále usilovat budeme. To však není důvodem k tomu, abychom akceptovali cokoli menšího než rozhodný průlom v těchto vyjednáváních. Konečně na obsahu záleží více než na formě. Podle mého názoru bychom se měli pokusit dosáhnout plně funkční dohody, která bude vycházet ze skutečných politických závazků, vstoupí rychle v platnost a zapojí všechny velké aktéry jak do snižování emisí, tak do financování. A měli bychom nadále bojovat o to, aby se končená dohoda stala smlouvou - závaznou smlouvou. Aby se tak stalo, musíme v týdnech, které zbývají do Kodaně, spojit všechny své síly.
Právě jsme ukázali, že se můžeme pomocí rozhodné společné akce dohodnout na smlouvě, která dlouho vypadala jako neuskutečnitelná. To byl další hlavní výsledek zasedání Evropské rady - byla odstraněna poslední politická překážka, jež stála v cestě konečné ratifikaci Lisabonské smlouvy. Nyní se můžeme dívat do budoucna s důvěrou, protože Lisabonská smlouva vstoupí v platnost začátkem příštího měsíce, jak řekl pan premiér Reinfeldt. Komise skutečně pracuje na jejím provedení. Dnes zahájila jakožto první konkrétní krok konzultace s občanskou iniciativou.
Rád bych vyslovil uznání panu premiéru Reinfeldtovi za to, že bezpečně dovedl tuto loď do přístavu. Švédské předsednictví odvedlo při formování této konečné shody v Evropské radě velice pozoruhodnou práci. Nyní však musíme dokončit úkol, jímž je přechod související s touto institucionální změnou. Samozřejmě se velice soustředíme na obsazení nových postů.
Nepřísluší mi, abych se vyjadřoval o kandidátech na předsednictví Evropské rady, nicméně jako předseda Komise uvažující o institucionálních záležitostech velice doufám, že hlavy států a předsedové vlád vyberou osobnost, která bude Evropskou radu účinně vést - předsedu, který bude pevně oddán Evropě a dodá činnosti Evropské rady v průběhu času jednotnost, a to jak vnitřní - aby bylo možné priority určovat v dlouhém časovém výhledu a nikoli jen na šest měsíců -, tak vnější - abychom svou společnou zahraniční a bezpečnostní politikou vysílali mezinárodním partnerům srozumitelné vzkazy.
Jsem zavázán, že budu s tímto předsedou Evropské rady spolupracovat, protože toto partnerství bude nesmírně důležité. Musíme na úrovni hlav států a vlád vypracovat společnou zahraniční a bezpečnostní politiku a na této úrovni bude předseda Evropské rady zastupovat Evropskou unii. Také musíme sjednotit všechny pravomoci Společenství - od hospodářství po obchod, od rozšíření po rozvoj, od energetiky po spravedlnost -, kde Evropskou unii zastupuje podle smlouvy předseda Evropské komise. Jsem odhodlán jednat tak, aby toto partnerství fungovalo v zájmu silné a účinné Evropské unie doma i v celosvětovém měřítku.
Toto samozřejmě platí také pro vysokého představitele. Přiznávám, že na tomto mám zvláštní zájem, protože vysoký představitel bude také jedním z místopředsedů Evropské komise. Z čistě pragmatického hlediska mi jmenování místopředsedy/vysokého představitele a další návrhy členských států týkající se Komise umožní přejít k fázi dokončení příštího kolegia a přidělení portfolií. Na úrovni politiky jsem přesvědčen, že tento vysoký představitel/místopředseda s podporou vlivného Evropského útvaru pro vnější činnost, jež spojuje evropské odborné zkušenosti s mezivládní diplomacií a pravomoci našeho Společenství, může přinést skutečnou rychlou změnu v účinnosti naší vnější činnosti.
Tím se dostávám ke Komisi jako celku. Chci, aby byla Komise složena z kompetentních a oddaných Evropanů a aby byla připravena se ujmout svého práva legislativní iniciativy. Ve svých závěrečných diskusích s členskými státy pracuji na tom, abychom zajistili, že tomu tak bude. Vyzval jsem členské státy, aby uvedly kandidáty, včetně žen. Pak bude na mě, abych rozhodl o portfoliích. Portfolia nejsou přidělována zemím, ale osobám, které jsou oddány našemu evropskému projektu.
Také chci, aby Komise měla silný demokratický mandát. Proto jsem rozhodnut, že budu plně respektovat proces slyšení v tomto Parlamentu. Odklady kvůli smlouvě nám připravily společnou výzvu. Nesmíme nástup nové Komise odkládat, ale nemůžeme zkracovat slyšení. Očekávám, že budu příští týden na Konferenci předsedů diskutovat o tom, jak s touto záležitostí naložit.
Lisabonská smlouva nám umožní lépe plnit očekávání občanů - ale to, zda využijeme nabízených příležitostí, bude v první řadě věc politické vůle. Smlouva nám dává oprávnění jednat, ale potřebujeme vůli jednat společně.
To mě přivádí zpět k začátku tohoto odpoledne. Evropa, jež je zde zastoupena - Evropa jednotná ve svobodě a solidaritě - by nebyla možná bez obětavosti a nasazení lidí, díky nimž se před dvaceti lety odehrály mimořádné události. Musíme tento oheň znova rozdmýchat. Potřebujeme ducha roku 1989. Jsem si jist, že ukážeme-li stejnou oddanost a nasazení, budeme mít úspěch.
Joseph Daul
Pane předsedající, dámy a pánové, Lisabonská smlouva byla ratifikována 27 členskými státy Evropy a musí přinést výsledky.
Musí přinést výsledky, pokud jde o orgány, a zejména pokud jde o rychlé vytvoření odpovědných pozic. Musí přinést výsledky v oblasti změny klimatu a energetiky. A v neposlední řadě musí přinést výsledky, pokud jde o hospodářskou obnovu.
Proces ratifikace Lisabonské smlouvy byl konečně uzavřen podpisem českého prezidenta. Děkuji panu Reinfeldtovi.
Skupina Evropské lidové strany (Křesťanských demokratů), jejíž činnosti je na smlouvě patrná, je s tímto vývojem samozřejmě spokojena, nicméně nyní nastal čas skoncovat s monopolizací evropské veřejné diskuse o orgánech, které jsou pouze nástrojem sloužícím politickým cílům, a soustředit se místo toho na tyto cíle.
Proto vás, pane Reinfeldte, moje skupina žádá, abyste učinil vše v zájmu co nejrychlejšího dosažení dohody ohledně jména předsedy Rady a vysokého představitele, a proto žádá vás, pane Barroso, abyste, jakmile členské státy jmenují své kandidáty, co nejrychleji rozdělil jejich odpovědnosti, předtím, než s nimi v Evropském parlamentu proběhnou slyšení, která by dle našeho přání měla být co nejdůkladnější.
Nepovím vám nic nového, pane Reinfeldte, pane Barroso, když řeknu, že diskuse o profilu těchto kandidátů zajímá pouze bruselský mikrokosmos.
Ještě jednou - co chtějí naši spoluobčané? Chtějí, aby byly řešeny jejich problémy s nezaměstnaností, úvěry a vzděláváním, chtějí, aby z kodaňského summitu o změně klimatu vzešla nějaká příjemná překvapen,; a chtějí, abychom zajistili, že zima 2009/2010 nebude poznamenána nedostatkem plynu, jenž by uvrhl polovinu kontinentu do nepřijatelné situace.
Proto zde máme my, evropské orgány, a zvláště vy, pane Reinfeldte, povinnost rozjet evropský vlak vysokou rychlostí, nikoli jej zastavovat na každé zastávce!
Všichni v této sněmovně vědí, jaké obtíže s sebou tento úkol nese, jak náročnou rovnováhu musíte nalézt mezi politickým směrem, zeměpisným původem, zájmem rovnosti a ochotou kandidátů spolupracovat. Je však vaší povinností uzavřít dohodu v Radě co nejrychleji, stejně jako je povinností Parlamentu a parlamentních skupin se o těchto rozhodnutích vyslovit odpovědně a v souladu s všeobecným evropským zájmem. Doufám tedy, že se to zařadí mezi úspěchy švédského předsednictví, ale aby tomu tak bylo, musíme jednat rychle, velmi rychle.
Páni předsedové, dámy a pánové, dokonce ještě naléhavější než záležitost orgánů je změna klimatu, protože vrcholná schůzka v Kodani bude už za pár týdnů. Především chci schválit odpovědný přístup Evropské rady, která potvrzuje svůj závazek, že učiní z boje proti změně klimatu a snižování emisí CO2 vyčíslený a naplánovaný cíl, a současně očekává, že naši partneři přijmou závazky se stejným odhodláním..
Pro Evropu by byla velice špatná taktika, kdyby vyložila všechny karty na stůl před konferencí v Kodani a nechala USA, Čínu, Indii a ostatní partnery, aby udávali tempo. Spojené státy, Čína a Indie jsou dnes celosvětové velmoci, které musí také přijmout svou odpovědnost. Evropa svou odpovědnost přebírá, ale nemůže ji sama převzít za celou planetu. Politická dohoda v Kodani nebude stačit. Důležité jsou vyčíslené závazky, které státy přijmou.
Dámy a pánové, začal jsem hovořit o tom, že je nutno přinášet výsledky. Patří sem v neposlední řadě hospodářská obnova a zaměstnanost. Jedná se o dvě související oblasti. I když se znovu začíná objevovat drobný růst, je třeba především zjistit, zda bude hospodářská obnova provázená vytvářením pracovních míst, zda stojí na pevných základech a zejména zda je trh současně otevřený, regulovaný a není poznamenán protekcionismem.
To jsou skutečné starosti Evropanů a musí být kromě každodenních správních problémů prvořadým zájmem Evropy a jejích členských států. Jak jsme dnes viděli, před 20 lety se odhodlaným mužům podařilo strhnout Berlínskou zeď. Žádám vás o totéž, pane Reinfeldte: vyburcujte hlavy států a předsedů vlád!
Hannes Swoboda
jménem skupiny S&D. - (DE) Pane předsedající, pane úřadující předsedo Rady, pane Barroso, možná je to náhoda - ale šťastná náhoda -, že se tato rozprava koná bezprostředně po projevu Václava Havla, muže, který nám připomenul, jak důležitý byl tento proces před dvaceti lety. Narodil jsem se pouhých pár kilometrů na západ od železné opony, ale mohlo to být zrovna tak snadno na opačné straně. Byl jsem tehdy v sovětské okupační zóně a viděl jsem uprchlíky z Maďarska z roku 1956, uprchlíky z Pražského jara 1968, například svého kolegu Libora Roučka. A v Lisabonské smlouvě vidím pokračování tohoto procesu, který sjednocuje Evropu.
Zřejmě nebylo záměrem Václava Klause, aby byla ratifikace dokončena právě v ten měsíc, kdy oslavujeme 20. výročí pádu Berlínské zdi, ale šťastnou náhodou smlouva nabývá platnosti de facto právě nyní, i když ještě nemá právní platnost.
Nyní musíme učinit personální rozhodnutí. Nezávidím vám tento úkol, pane Reinfeldte. Nicméně mám na vás žádost, resp. otázku: jste připraven se při svých rozhovorech s hlavami států a předsedy vlád v několika příštích dnech postarat o to, že v této Evropě dosáhneme do jisté míry zeměpisné vyváženosti, která bude odpovídat nové Evropě? Jste také připraven zajistit třeba větší zastoupení žen? Neříkám to jen kvůli paní Malmströmové a paní Wallströmové, které zde sedí. Může si dnešní Evropa dovolit, aby na vrcholných pozicích - a týká se to také mé skupiny - bylo zastoupeno tak málo žen? Je to obraz, jaký dnes Evropu zastupuje vůči jejím občanům? Předseda Parlamentu se o tom již zmínil. Samozřejmě nebude vaše vina, pokud k tomu nedojde, ale žádám vás, abyste alespoň při rozhovorech zdůrazňoval, že v Evropě potřebujeme lepší zeměpisnou vyváženost a především vyváženost, co se týče pohlaví, abychom ukázali, že zastupujeme celé evropské obyvatelstvo.
Zmínil jste se o vysokém představiteli. Jste připraven, pane Reinfeldte, zajistit také to, aby bylo jasné, že vysoký představitel, kterého jmenujete, převezme veškeré své povinnosti teprve po provedení ratifikace nebo po rozhodnutí Parlamentu? Vím, že zde samozřejmě vznikne určitá časová prodleva, ale musí být jasné, že vysoký představitel potřebuje ve své společné funkci místopředsedy Komise souhlas Parlamentu. Tento souhlas budeme muset udělit s velkou pečlivostí a svědomitostí. Musí být zřejmé, že budeme zvláště v této oblasti konat svou povinnost a že, pane Barroso - věřím, že vám to můžeme slíbit -, i když chceme provést tato slyšení řádně a pečlivě, chceme také rozhodnout co nejrychleji, protože občané Evropy žádají, abychom pracovali a rychle rozhodovali, nikoli abychom trávili měsíce diskutováním o různých osobách.
Poslední záležitostí, jíž se chci dotknout, je finanční krize, kterou jste zmínil, protože je to něco, co nám dělá velké starosti. Právem jste hovořil o nezaměstnanosti, která bude i nadále narůstat. Řekl jste také, že nemůžeme stáhnout podpůrná opatření, dokud budeme mít nezaměstnanost v tomto rozsahu, protože občané od nás také očekávají, že v této nové Evropě nebudeme akceptovat tak vysokou míru nezaměstnanosti, jakou nyní máme.
Také probíhá diskuse o dani z finančních transakcí. Vím, že byla již pětkrát přidělena někomu jinému, ale tato diskuse má význam pravděpodobně také v tom, že signalizuje, že to s kontrolou myslíme vážně, ale nikoli proto, že si nyní přejeme vysoká daňová zatížení. Musí však být jasné, že chceme využít všechny nástroje, které napomohou zastavit spekulace, a že především chceme, kvůli zabránění vzniku nové krize byly dostupné zdroje na pomoc bankám, které se navzdory tomu dostávají do potíží. Musíme v tomto ohledu vyslat jasné signály.
Šéf společnosti Goldman Sachs nedávno řekl - a musíme ta slova nám teprve docházejí -: "Jsem jen bankéř, který koná práci Boha." Je to zajisté obzvlášť cynické a snad i rouhavé prohlášení, ale ukazuje, jakou mentalitu má mnoho těchto lidí. Spekulují ve jménu Boha, řečeno zcela otevřeně. My nechceme tvrdit, že tímto naším finančním nařízením vykonáváme práci Boha, spíše je to práce pro lidi, na ochranu lidí tohoto kontinentu před nezaměstnaností a spekulacemi, a to je to, co dělat musíme. Doufám, že ještě během švédského předsednictví budete schopni vyslat jasný signál v tomto směru.
Guy Verhofstadt
jménem skupiny ALDE. - (FR) Pane předsedající, rád bych na úvod poblahopřál panu Reinfeldtovi a samozřejmě i paní Malmströmové k ratifikaci Lisabonské smlouvy. Mělo by být zdůrazněno, že to bylo umožněno vaším odhodláním a že jsme ratifikace nakonec dosáhli díky vašemu smyslu pro kompromis. Bylo mnoho pesimistů, i v této sněmovně, kteří mysleli, že musíme počkat na volby ve Spojeném království nebo dokonce na ratifikaci úplně přestat čekat. Proto vám patří díky, a já vám děkuji jménem všech za odvedenou práci. Znamená to, že téměř 10 let práce bylo korunováno úspěchem.
Také vám chci poděkovat za dnešní rozpravu, za to, že jste souhlasili s diskusí se skupinou předsedů o profilech vysokého představitele a předsedy Rady a o složení Komise, protože to bude jediná rozprava o této věci. Musím říci, že nic jiného opravdu není provedeno transparentně. Čteme v tisku spoustu věcí a je dobré, že stále máme tisk, abychom se trochu poučili o tom, co se děje, ale myslím si, že v budoucnu budeme muset přemýšlet, jak můžeme vnést do procesu, který je pro Evropskou unii nanejvýš důležitý, trochu transparentnosti.
Vyjádřím své stanovisko k různým jmenováním a budu se zabývat různými body v trochu jiném pořadí.
Začnu, pane Barroso, složením Komise, protože to je nejdůležitější věc, pokud jde o Parlament. Je to naše odpovědnost, je to vaše odpovědnost, ale rozhodnutí musíme přijmout spolu s vámi. My jsme ti, kdo provádějí dohled, vzhledem k tomu, že nejde o záležitost s předsedou Rady.
Chceme po vás, abyste poprvé ve svých návrzích při rozdělování odpovědností použili uskupení. Navrhujeme, abyste vytvořili čtyři uskupení nebo skupiny portfolií Komise: vnější činnost, samozřejmě, pak inovace, změna klimatu a udržitelnost, následovaná vším, co má co do činění s finančním a hospodářským právem, a nakonec vnitřní věci.
Je to naprosto nezbytné. Proč nedosadit místopředsedy, kteří by se skutečně chopili vedení, kteří by převzali odpovědnost za jednotlivá uskupení, která v Komisi logicky vznikají? Tento způsob organizace by za vašeho předsednictví dále zlepšil práci Komise. Na druhou stranu je nutná také vyváženost, pokud jde o zastoupení žen v Komisi. Domnívám se, že je i na vás, abyste nabídli kandidáty, kteří tuto možnost splňují.
Pokud jde o druhý bod, pane předsedající, totiž post vysokého představitele, nejdůležitější je, abychom měli někoho, kdo má vůli provádět soudržnou společnou zahraniční a bezpečnostní politiku a soudržné politiky Společenství, někoho, kdo také hájí lidská práva, jako součást každého úkolu, který provádí. A konečně musíme mít někoho, kdo věří v silnou roli Evropského útvaru pro vnější činnost. To jsou tři klíčové prvky, jež tuto osobnost charakterizují. Potřebujeme někoho, kdo skutečně věří, že společná zahraniční a bezpečnostní politika a politiky Společenství musejí být integrovány - což dává naprostý smysl vzhledem k tomu, že tento člověk bude rovněž místopředsedou Komise.
Nyní samozřejmě přistoupím ke třetímu kandidátovi, o němž se nejvíce hovoří, který je, dovolte mi říci, ze všech nejpřitažlivější, a sice k předsedovi Rady. Pane Reinfeldte, moje skupina má k této záležitosti tři stanoviska. Jsou to pouhá stanoviska, protože rozhodovat bude Rada. Parlament však naštěstí může vyjadřovat stanoviska a může tak činit otevřeně.
Za prvé, musí to být spíše "chairman" než "president", abych použil tato dvě anglická slova. Dále musí tuto funkci vykonávat někdo, kdo věří v evropskou integraci. Konec konců, člověk musí být katolík, aby byl zvolen za papeže! Takže když nyní volíme předsedu Rady, musíme vybrat někoho, kdo věří v evropskou integraci, kdo není skeptický, jak tomu někdy bývá...
A konečně, abychom si byli jistí, že tento člověk opravdu pevně věří v evropskou integraci, musí tedy také věřit v metodu Společenství. Je to metoda Společenství, co Evropu pohání vpřed, nikoli rozhodování na úrovni vlád! Rozhodování na úrovni vlád je koncepce velkých zemí, i když naštěstí existují velké země, které v tuto mezivládní metodu nevěří. Předseda Rady musí hájit metodu Společenství.
Na závěr mám ještě jeden bod, pane předsedající: samozřejmě vyzývám pana Reinfeldta, aby nalezl shodu v Radě, a proevropskou koalici, jež existuje v tomto Parlamentu, aby se odrážela ve jmenováních a rozdělení různých rolí. Takže to, co chceme, je sice kompromis, ale takový, který odráží také složení této proevropské aliance, která v Evropském parlamentu pohání Evropu kupředu.
Rebecca Harms
jménem skupiny Verts/ALE. - (DE) Pane předsedající, pane Reinfeldte, pane Barroso, domnívám se, že to je právě vzpomínka na historické události z doby před 20 lety, která nám nyní umožnila vidět spory o tom, jak realizovat možnosti po ratifikaci Lisabonské smlouvy, v kritickém světle. Velkolepá slova Václava Havla a jeho myšlenky o Evropě na jedné straně a malicherné spory o personálních otázkách, které probíhaly v zákulisí posledního zasedání Rady na straně druhé, se k sobě nějak nehodí.
Podle mého názoru to v tuto chvíli vypadá tak, že úleva z ratifikace Lisabonské smlouvy po více než deseti letech ustupuje obavě, zda to vše nebude ve vládách členských států podkopáváno. Nicméně skutečně musíme se snažit - zvláště vzhledem k tomu, jak mnoho jsme tleskali projevu pana Havla - a shodnout se na tom, že potřebujeme, aby na špičkové pozice v Evropské unii byli jmenováni silní muži a ženy, a že zájmy jednotlivců, včetně zájmů jednotlivých států, které skutečně stojí v cestě větší integraci, by měly trochu ustoupit.
Pane Reinfeldte, ještě vám nemohu blahopřát, protože dosud nevidíme přesvědčivé známky přítomnosti těchto silných mužů a žen na vrcholných postech evropských politik.
Obrovská chvála, kterou vyjádřila řada řečníků ohledně toho, čeho jsme dosáhli před Kodaní, také bohužel není nic, s čím bych se mohla ztotožnit. Právě jsem se vrátila z poslední přípravné konference Spojených národů v Barceloně a - jak bylo potvrzeno na vrcholném zasedání zde v Bruselu - přistupujeme ke Kodani se stále menšími očekáváními.
Je špatně, že Evropané nyní zaujali postoj, že jsme již opravdu udělali, co se dalo, a nyní je řada na někom dalším. Když se podíváme, co Evropané skutečně udělali, pokud jde o účinnou politiku v oblasti klimatu, aby byly sníženy emise CO2, čeho skutečně bylo dosaženo, jaké cíle snížení jsme stanovili, na právní předpisy v našem klimatickém balíčku, nic z toho nestačí, aby bylo dosaženo cíle dvou stupňů, o němž se neustále hovoří. Všichni to vědí, dokonce i na mezinárodní úrovni.
Jestliže Evropané nyní začnou zpochybňovat, zda vůbec chceme právně závaznou dohodu, zpochybní to celý proces, který pod záštitou Spojených národů mnoho let podporuje mnoho Evropanů. Domnívám se, že si musíte dobře rozmyslet, s jakými sděleními vyrazíte do Kodaně. Stále mám na mysli jednu obavu: často se v této sněmově říká, že strategie udržitelnosti, účinné využívání zdrojů a ochrana klimatu by mělý být novými paradigmaty evropské hospodářské a průmyslové politiky. Václav Havel za to sklidil veliký potlesk. Mám dojem, že Evropané - jakkoli často to zdůrazňují a jakkoli rádi tomu tleskají - ztratili během hospodářské krize veškerou víru v tato pracovní místa orientovaná na budoucnost, a že proto právě během této hospodářské krize odhodili úspěšné strategie na vytvoření nových pracovních míst a trhů budoucnosti. Působí mi to vážné starosti. Hospodářská krize je to nejhorší odůvodnění pro nepřijímání ambiciózních opatření na ochranu klimatu. Ochrana klimatu a hospodářský rozvoj jsou ve skutečnosti dvě strany stejné mince. Avšak z evropských rozhodnutí přijatých na zasedání Evropské rady to není vůbec znát.
Timothy Kirkhope
jménem skupiny ECR. - Pane předsedající, nejprve musím poblahopřát švédskému předsednictví k pokroku, jehož dosáhlo na nedávné vrcholné schůzce při vytváření stanoviska Evropské unie ke změně klimatu. Boj proti změně klimatu patří k našim největším prioritám a je to záležitost, v níž očekáváme a chceme, aby se Evropská unie pevně ujala vedení. Vyvážená a přiměřená dohoda o finančních opatřeních je velmi vítaná a staví Unii do silné pozice při našich přípravách na Kodaň.
Musím se však zmínit o diskusi, která nyní, jak se zdá, převládá na pořadu jednání Evropy: jmenování předsedy Evropské rady a vysokého představitele. Měli bychom začít tím, že jasně vymezíme rozsah pravomocí a podstatu těchto postů, a poté bychom měli určit kvality a zkušenosti, jež musí mít osoby, které je obsadí. Zajisté je logické, aby Evropská rada vyzvala k formálnímu jmenování a vyslechla kandidáty, možná včetně pana Verhofstadta, dříve, než rozhodne.
Diskuse se namísto toho zvrhávají v nepoctivou debatu mezi vedoucími představiteli vlád, kteří mají podle všeho zájem jen na rozdělení úloh mezi sebe, ať jsou z malých či velkých zemí, ze severu, jihu, východu, západu, příslušníci levice či pravice, místo toho, aby se zajímali, kdo je skutečně nejlepší kandidát na převzetí této odpovědnosti.
Horší je, že někteří dokonce zkusili rozdělit Evropskou unii na dvě třídy občanů tím, že prohlásili, že by měli být způsobilí pouze kandidáti z členských států schengenského prostoru a eurozóny. Obávám se, že to je nepřijatelná diskriminace, v historický den, kdy si připomínáme všechny, kteří padli ve válce, a v týdnu, kdy jsme vzpomenuli na hrůzy křišťálové noci a na tragické události, jež po ní následovaly, a kdy jsme oslavili úspěchy všech, kteří přispěli k pádu komunismu - v Polsku, kde to začalo, v Maďarsku, v pobaltských státech, v zemích po celé východní a střední Evropě a konečně samozřejmě v Berlíně.
Je správné bojovat za svobodu a hodnoty pro všechny, nikoli za velké pozice pro několik šťastných.
Lothar Bisky
jménem skupiny GUE/NGL. - (DE) Pane předsedající, Lisabonskou smlouvu ratifikovalo všech 27 členských států. Mnozí to budou oslavovat jako velký úspěch, ale moje skupina se k těmto oslavám nepřipojí. Mnohokrát jsem v této sněmovně uvedl důvody, které pro to máme, a nemám v úmyslu je uvádět znova.
Skutečnost, že Listina základních práv nebude platit pro občany tří členských států, ve mně bohužel vyvolává pochybnosti o velkém pokroku EU v ochraně základních práv. Zmiňuji se o tom zejména s ohledem na naše dnešní slavnostní zasedání a projev Václava Havla. Nicméně právě proto, že levice v Evropě chce sociální, mírovou a z hlediska životního prostředí udržitelnou evropskou integraci, budeme také nadále uplatňovat rámec, jejž smlouva k tomuto účelu poskytuje. Činili jsme tak až doposud a budeme tak činit nadále.
V této souvislosti mohu jen uvítat skutečnost, že Evropský parlament nyní bude mít více práv. Uprostřed vší radosti měla být hlavám států a předsedům vlád dána dobrá rada, aby využili svoji nedávnou vrcholnou schůzku ke konkrétnějším politikám. Největší výzvou, jíž svět čelí, je změna klimatu. Při přípravách na konferenci o změně klimatu v Kodani bohužel Evropská unie ztratila svou vedoucí úlohu, kterou si sama přiřkla. Za prvé obsah závazků na snížení emisí CO2 neodpovídá tomu, co je skutečně zapotřebí. Kromě toho je nepřijatelné, že se členské státy EU zcela jasně chtějí vyhnout své finanční odpovědnosti, a to i v situaci, kdy si nemůžeme dovolit odklady.
Nejde o to, zda se Švédsko brzy stane velkým regionem, kde se pěstuje víno - i když vám to přeji. Jde zcela konkrétně o přežití a mimochodem také o mír ve světě. Změna klimatu již způsobuje chudobu a hlad a nutí miliony lidí utíkat z vlasti. Každý v této sněmovně už určitě někdy hovořil o tom, že celosvětové výzvy nelze zvládnout na vnitrostátní úrovni. Ochrana klimatu, mír a boj proti chudobě jsou právě takovými výzvami. Jestliže Evropská unie v tomto ohledu nebude jednat důsledně a příkladně, přestane být jako mezinárodní aktér přijímána.
William  Dartmouth
jménem skupiny EFD. - Pane předsedající, člověk na novém postu předsedy Rady, jímž se všichni zdají být úplně posedlí, bude jmenován pouze na dva a půl roku a bude mít jen několik vymezených pravomocí. Takže někdo by měl říci Tonymu Blairovi, ať se příliš nerozčiluje, jestliže to místo nedostane.
Po Lisabonu je skutečným panovníkem Svaté říše římské 21. století - Karlem Velikým naší doby -, jehož moc sahá dále, než kdy sahala moc císaře, samozřejmě předseda Komise, náš senhor Barroso. A říkám to i přes poznámky senhora Barrosa o partnerství.
Nicméně v případě nového vysokého představitele je to docela jinak. Je zde velký rozpočet na zahájení nových diplomatických misí a musím zdůraznit, že existence postu vysokého představitele EU ohrožuje stálá křesla v Radě bezpečnosti OSN, která má Spojené království a také Francie, pane Daule.
Velkým problémem, jemuž čelí členské státy Evropy, však není příliš málo diplomatických misí, ale příliš mnoho nezaměstnaných. Poslanci zde oslavovali 20. výročí pádu Berlínské zdi - což je dobře. Nyní však máme novou Berlínskou zeď, nikoli na hranicích národů, ale uvnitř národů. Je to zeď mezi profesionálními politiky politického zřízení a občany.
Je poněkud pozdě požadovat nyní transparentnost, pane Verhofstadte. Někteří z nás budou nadále hovořit za občany a protestovat proti těmto orgánům, jež postrádají demokratickou legitimitu, jak skupina EFD říkala při mnoha příležitostech dříve a bude to opakovat.
Hans-Peter Martin
(DE) Pane předsedající, demokracie potřebuje revoluci, a nikdy není špatné, pane Dartmouthu, hovořit ve prospěch transparentnosti, pane Verhofstadte. Zvláště vy ve švédském předsednictví byste měl být zářným příkladem transparentnosti a doopravdy nám sdělit, oč jde při tom handlování s nejvyššími posty, které je pro evropský projekt naprosto nedůstojné, a také - pan Barroso by mohl začít - při jmenování komisařů. Německo a Rakousko jsou v tomto ohledu špatným příkladem, ale ostatní bohužel také.
V této sněmovně sedí kvalifikovaní lidé, ale nemají žádnou šanci, aby byli schváleni. Prosím, buďte teď, když byla Lisabonská smlouva přijata, odvážní a čestní a připusťte, že potřebujeme pro Komisi a vrcholné posty mnohem jasnější a transparentnější rozhodovací struktury. Musí být možné nalézt vhodné lidi v Evropském parlamentu, který má tolik odborných znalostí, spíše než je posbírat v jedné či jiné oblasti.
Fredrik Reinfeldt
úřadující předseda Rady. - Pane předsedající, děkuji mnohokrát váženým poslancům za jejich velice cenné připomínky a dotazy.
Jak někdo konstatoval, trvalo docela dlouho, než smlouvu ratifikovalo 27 členských států. Diskutovali jsme o této smlouvě mnoho let a já jsem pokaždé překvapen, když dostávám otázky, jak rychle po této ústavě budeme moci přestat žít, protože musím ve své práci vycházet ze smluv. V nich bylo určeno, že o předsedovi Rady rozhodují ministerští předsedové a hlavy států Evropy. Právě to bylo zakotveno ve smlouvách.
Kromě toho je podle mě zjevný problém, že většina lidí, o nichž se hovořilo, jsou nyní ministerskými předsedy různých evropských zemí. Je to opravdu velice napjatá situace, když se představíte jako kandidát na místo, které nemusíte dostat, vyšlete lidem signál, že opouštíte zemi, a pak se vrátíte domů a řeknete: "Tak jsem ještě tady!". Myslím, že bychom měli respektovat, že to v této záležitosti hraje roli.
Pokud jde o vysokého představitele, bude mnohem větší transparentnost, mnohem více diskusí, protože to bude součást Komise, bude to část rozhodnutí přijatého po slyšeních v Parlamentu. Ačkoli, abych odpověděl na otázku pana Swobody, ze smlouvy, jež vstoupí v platnost 1. prosince, je jasné, že vysoký představitel se ihned ujme své práce, musí být členem Komise schválené Parlamentem.
Je to samozřejmě složité, nicméně abych konstatoval to, co je zjevné, a jak jsem to řekl naposled, nikdy nebylo v úmyslu, aby vše probíhalo tak, jak to dopadlo. Předpokládalo se, že vše bude hotovo už před švédským předsednictvím. Proces je mnohem delší, než mohl kdokoli předpokládat.
Pokud jde o otázku vyváženosti, protože je to věc, kterou také projednávám, právě dnes jsem se účastnil prvního kola konzultací se svými 26 kolegy. Problém je, že to je spousta vyvažování na pouhé dvě osoby. Zmínili jste zeměpisnou polohu a pohlaví, ale vyvažování číslo jedna, kterým se řídím, je vyváženost mezi levým a pravým středem. Je třeba hodně vyvažovat a rád bych měl více pozicí, abych mohl vyhovět všem kritériím, která jste zde zmínili. Samozřejmě to neznamená, že se nepokoušíme nalézt co nejlepší možnou rovnováhu.
Jak jsem řekl, příští čtvrtek na naší vrcholné schůzce s brzkou večeří splníme všechny vaše požadavky na co nejrychlejší proces. Snažíme se o to. Zazněly připomínky k tomu, kdo toto rozhodnutí činí. Trochu času zabere už jen s každým konzultovat. Nyní jsme EU-27. Konzultace se všemi mými kolegy zaberou dva dny práce - je to neuvěřitelné, ale trvá to nějakou dobu.
Pokud jde o klima, souhlasím s Rebeccou Harmsovou, že Evropa toho nedělá dost. Také vám chci připomenout, že jsme předpokládali, že nastane situace, kdy budeme v Evropě muset zvýšit své úsilí v rámci právně závazných cílů, ale je zde zapotřebí podmíněnosti. Odráží to názory mnoha mých kolegů. Mají úplnou pravdu v tom, že kdybychom měli jít v Evropě ještě dále, potřebujeme také stejný druh závazků z jiných částí světa.
Vítám rozhodnutí přijatá na úrovni států nebo národů, která zašla dále. Máme řadu takových příkladů. Například moje země, Švédsko, přijala vnitrostátní cíl 40% snížení do roku 2020, a stejně tak Německo.
Musíme udělat více - a nejsme ti, kdo chtějí oslabit rozhodnutí, jež musíme v Kodani učinit -, ale je potřeba hodně pracovat na tom, aby začali jednat i ostatní. Jak jsem řekl, vrátil jsem se z cest do Indie a Spojených států a koncem měsíce se chystám do Číny. Potřebujeme hlavní dohodu, aby se věci daly do pohybu. To je problém této záležitosti. Jde o globální výzvu ve světě, kde nemáme takový druh globálního vedení nebo rozhodování jako v Evropské unii. Proto je mnohem těžší to uskutečnit, ale současně to uskutečnit musíme.
Jak víte, Evropská unie odpovídá jen za 13 % celosvětových emisí. Nemůžeme věc vyřešit pouze sami: potřebujeme, aby závazky přijali také ostatní, zejména hlavní znečišťovatelé, a to jsou ti, kteří, jak se zdá, zdvihají ruce a říkají, že se dohody nechtějí zúčastnit. To není možné, neboť bychom pak nikdy nemohli dosáhnout cíle 2 °C.
A konečně, během švédského předsednictví se nyní pokoušíme prosadit lepší dohled nad finančním trhem, jehož je zapotřebí, aby finanční trhy v budoucnosti lépe fungovaly.
Začneme také s diskusemi, které budou pokračovat i po skončení švédského předsednictví, na téma konkurenceschopnosti, jak dosáhnout lepšího fungování trhů práce a jak se dostat z krize, jakmile uvidíme jasné známky obnovy. Jde tedy o vyváženost mezi poučením z problémů, které jsme měli, a vytvářením lépe fungujících finančních trhů, ale také o diskuse a rozhodnutí, jež je třeba přijmout, abychom dosáhli lepší konkurenceschopnosti a lepšího fungování trhů práce zde v Evropě.
José Manuel Barroso
, předseda Komise. - Pane předsedající, rád bych stručně okomentoval některé ze záležitostí, které byly přímo zmíněny v této rozpravě.
Především, pokud jde o změnu klimatu, buďme jednoznační. Evropská unie je vázána závaznou smlouvou. Zavázali jsme se ke Kjótskému protokolu a ratifikovali jsme jej. Všechny naše členské státy Kjótský protokol ratifikovaly a jsme pro závaznou smlouvu do budoucna. Je-li zde někdo, kdo nechce závaznou smlouvu, není to Evropská unie.
Nicméně skutečnost je taková, že někteří z našich nejdůležitějších partnerů na ni zkrátka nejsou připraveni, takže jsou dvě možnosti. Jedna je trvat na něčem, o čem víme, že to nepůjde, druhá je pokusit se v Kodani o co nejvíce pokrokový a ambiciózní výsledek. Věřím, že to je stále možné, a budeme o to bojovat. Abychom dosáhli v Kodani co nejambicióznější dohody a - alespoň za Evropskou komisi, a jsem si jist, že hlavy států a předsedové vlád souhlasí -, budeme nadále usilovat o závaznou smlouvu, která stanoví jasné cíle pro vyspělé země a jasná opatření pro země rozvojové, včetně rychle rostoucích, velkých rozvíjejících se zemí, jež musí také nést část odpovědnosti. Také musíme rozvojovým zemím poskytnout finance - zvláště nejchudším a nejméně rozvinutým zemím -, protože velmi dobře víme, že bez této podpory nebudou schopny provést potřebná opatření k přizpůsobení se a zmírnění dopadů.
předseda Komise. - (FR) Pokud jde o institucionální otázku, buďme mezi sebou čestní. Brzy vstoupí v platnost nový systém, který je nesmírně náročný.
Mnoho nás o tuto smlouvu tvrdě bojovalo, mnoho let, alespoň devět! Po Niceské smlouvě jsme chtěli nějakou ambicióznější smlouvu a nyní ji musíme zavést. Je to složité, protože naše Unie je složitá - je to unie členských států, unie občanů.
Nejdůležitější je nicméně přesně dodržovat smlouvy. Jsme společenství založené na právním státu a den, kdy přestaneme ctít svůj závazek k úplnému dodržování smlouvy, bude rozhodně den, kdy selžeme v plnění svých povinností.
Proto je zásadní, abychom při tomto přechodu - a až bude zavedena nová smlouva - projevili respekt ke smlouvám a pravomocím všech orgánů: pravomocím Parlamentu, samozřejmě, pravomocím Rady a pravomocím Komise.
Já sám patřím k těm, kdo věří, že vývoj v Evropě nejde kupředu, pokud jeden orgán využívá svou pravomoc a zmocnění proti ostatním. Domnívám se, že jednat tímto způsobem je chybné. Věřím, že závist mezi orgány je typická jen pro průměrné jedince. Naopak si myslím, že budeme silnější, když budeme jeden druhého podporovat. Domnívám se, že je zcela v našem zájmu, aby byl Evropský parlament silný - a Lisabonská smlouva jeho pravomoci posiluje -, ale také abychom měli Evropskou radu, která nás bude v průběhu času jednotně a důsledně vést, a silnou Komisi.
Kromě toho podle smluv, a nyní cituji Lisabonskou smlouvu - protože o ní celou dobu hovoříme, ale musíme ji někdy také číst -, jejíž článek 17 stanoví, že "Komise podporuje obecný zájem Unie a k tomuto účelu činí vhodné podněty. Zajišťuje uplatňování Smluv a opatření přijatých orgány na jejich základě." Jinými slovy je úkolem Komise, aby ověřovala, zda jsou uplatňovány smlouvy, a to také během tohoto přechodného období. To je pravomoc, kterou smlouva dává Komisi, a již bude samozřejmě Komise vykonávat v rámci svých odpovědností.
Z toho plyne, že je důležité pracovat na základě partnerství, aby byly evropské orgány silnější. Co nastane, jestliže nebudeme mít fungující orgány? Členské státy - zvláště některé členské státy - budou mít sklon přijímat svá vlastní rozhodnutí mimo tyto orgány. To je to, co chceme? Myslím, že ne. Chceme, aby byla rozhodnutí přijímána v rámci orgánů, v rámci Společenství, jež spočívá na právním státu, a chtěl bych vám říci opravdu otevřeně a upřímně: podporujme společně své orgány.
Slyšeli jsme dnes výjimečnou prosbu Václava Havla. Je výjimečná, ale jak řekl Jean Monnet, nic není možné bez lidí; nic není trvalé bez orgánů. Musíme nyní zavést silné orgány, a to lze uskutečnit jedině v duchu partnerství. Proto vám chci mimo jiné poděkovat za vaše návrhy týkající se organizace a složení Komise. Podobně jako vy jsem velice nakloněn metodě Společenství a smlouvě, která nabízí jasné rozdělení odpovědností. V rámci smlouvy má odpovědnost za organizaci Komise její předseda a já nemám v úmyslu se jí zříci.
Až představím Komisi, udělám tedy to, co dělají všichni slušní autoři: poděkuji všem, kteří mi radili, a převezmu plnou odpovědnost za konečný výsledek. Dnes jsem slyšel dobré a zajímavé nápady, ale především je třeba porozumět této věci: každý z nás musí vykonávat své odpovědnosti v souvislosti s ostatními orgány a zároveň při tom mít co nejvíce na zřeteli obecný evropský zájem.
Íñigo Méndez de Vigo
(ES) Pane předsedající, pan předseda Evropské komise říkal, že blahopřeje panu Reinfeldtovi, že dovedl loď bezpečně do přístavu. Dotyčnou lodí je Lisabonská smlouva.
Před dvěma lety jsem v této sněmovně říkal, že se obávám, aby Lisabonská smlouva neskončila jako ryba v Hemingwayově novele Stařec a moře, která po dlouhém boji dorazila do přístavu jako hromada kostí. Vidím, že Lisabonská smlouva nedoplula do přístavu jako hromada kostí, že její podstata je stále tady. Děkuji vám, pane Reinfeldte; děkuji, Cecilie.
Musím říci, že dle mého názoru je to, co jste udělali ve snaze o dohodu s prezidentem České republiky, je správné. Mnoho z nás v této sněmovně trápilo chování prezidenta České republiky, ale jak říká jeden španělský básník: "když je po všem, o nic nešlo"; nakonec je důležité, že smlouva vstoupila v platnost a že nyní přemýšlíme o jejím provedení.
Pane Barroso, nemám v úmyslu vám radit, jak máte vytvořit Komisi, částečně protože respektuji autonomii a nezávislost předsedy Komise, který byl pevně zvolen, aby to udělal. Až představíte své kolegium a rozdělení odpovědností, řekneme vám, zda jsme pro nebo proti, ale dnes máte naši plnou podporu.
Samozřejmě nemám v úmyslu ani dávat doporučení na úřadujícího předsedu Rady, ale pokud dovolíte, rád bych vás upozornil na něco, co se odehrálo během práce na ústavní smlouvě. První návrh na vytvoření postu předsedy Rady obsahoval představu, že by tento předseda Rady měl být ministerský předseda, který již byl v této funkci aspoň dva a půl roku (z legrace jsme to nazývali, pane Reinfeldte, "Brutonova podmínka", po Johnu Brutonovi, protože John nám řekl, že byl premiérem dva roky a sedm měsíců, takže by byl pro tento post způsobilý). Později jsme však tuto podmínku odstranili - pan Duff si vzpomene - a odstranili jsme ji, protože jsme v tomto Parlamentu dostali otázku, co obsahuje DNA ministerského předsedy, co není v DNA ostatních smrtelníků. Proč musí být předseda Rady ministerským předsedou?
Pane Reinfeldte, měl byste raději najít osobu, která bude nejlepší mravní autoritou, která může být zprostředkovatelem dohod v Evropě. Dali jsme vám k tomu nástroj, pane Reinfeldte: předseda Rady nemusí být zvolen jednomyslně, ale může být zvolen kvalifikovanou většinou.
Konsensus je tedy žádoucí, pokud je možný; není-li možný, použijte k nalezení nejlepšího předsedy Rady kvalifikovanou většinu.
Marita Ulvskog
(SV) Pane předsedající, jsem potěšena, že švédské předsednictví opustilo svou touhu prosadit rychlý přechod ke strategiím k překonání krize, což by přineslo riziko, že se z vysoké míry nezaměstnanosti stane v Evropě trvalý problém. Znepokojuje mě však, že stále více lidí varuje, že vrcholná schůzka o klimatu v Kodani nebude úspěšná, jak se tolik doufalo. Ukázalo se to v mnoha projevech během této rozpravy i v otázkách panu Reinfeldtovi.
Tento pesimismus je patrný také v závěrech z posledního zasedání Rady. Rada sice potvrzuje, že vyspělý svět musí snížit své emise do roku 2050 o 80-95 %, ale aby se nám to podařilo, je třeba přijmout ve velmi blízké budoucnosti ambiciózní závazky, a abychom toho dosáhli, musíme vyřešit otázku financování opatření v rozvojových zemích. Země, které přispívají ke klimatické změně nejméně, jí budou nejvíce postiženy, a jestliže otázku financování nevyřešíme, nedosáhneme ani dohody o klimatu.
Co tedy Rada slibuje? Jak zde dnes řekl pan Reinfeldt, EU slíbila, že poskytne rozumný příspěvek. Podle mého názoru je to zklamání. Bylo by možné rozhodnout, že EU rozumný příspěvek neposkytne? Podle mého názoru to je jako začít si navlékat rukavici a nedostat se dál než k palci. Komise navrhla pomoc v regionu v prvních třech letech ve výši 5-7 miliard EUR. Rada se rozhodla, že to zohlední, a je pro mě obtížné v tom vidět závazek nějaké hodnoty.
Myslím, že to je znepokojivé. Zajisté jsou problémy s USA a Čínou a ambicemi dalších zemí, ale ještě větší problémy jsou se stanoviskem EU a našimi vlastními cíli. Mělo by být možné to napravit, a pokud pan Reinfeldt považoval za vhodné tu zůstat, ráda bych se ho zeptala, jak chce švédské předsednictví získat před kodaňským summitem silnější mandát, protože toto nesmí přijít vniveč.
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Pane předsedající, Lisabonská smlouva, která naštěstí vstoupila v platnost, nám přinese více demokracie a postup slyšení s vysokým představitelem. Přicházejí sem všichni komisaři, nejprve abychom si mohli vyslechnout jejich slova, a poté, abychom je kontrolovali, a to je dobře. Nicméně s předsedou Rady zde slyšení pořádáno nebude a nebudeme ho kontrolovat ani my, ani vnitrostátní parlamenty.
Jeho postavení je z hlediska demokracie špatně navrženo. Nemůže být politickým prezidentem Evropy, nesmí být nic víc než čestný zprostředkovatel různých zájmů členských států v Radě, a minimálním požadavkem pro jeho jmenování je konsensus v Radě. Jak právě řekl pan Verhofstadt, když volíme papeže, zvolíme katolíka, když volíme předsedu Evropské rady, zvolíme Evropana, jinými slovy někoho, kdo věří v myšlenku Evropy. Domnívám se, že to je naprosto správně. Potřebujeme někoho, kdo vrátí do Evropské rady pojem "evropská".
Kdyby se tato rozprava - kterou požadovala Skupina Aliance liberálů a demokratů pro Evropu - nekonala dnes v Parlamentu, diskutovali bychom na toto téma všichni pouze v médiích nebo na chodbách. Domnívám se, že nadcházející jmenování vyžadují transparentnost.
Panu Reinfeldtovi bych chtěl říci:
Nejde jen o vyváženost mezi levým a pravým středem; jde o vyváženost středu, levice a pravice.
Yannick Jadot
(FR) Pane předsedající, změna klimatu již způsobila 300 000 úmrtí a naše nečinnost je zločin proti lidskosti.
Víme, že nastal stav nouze, víme, že neexistuje žádný plán B, a přesto se dnes vyjednávání nacházejí v mrtvém bodě. Je snadné říci, že to je vinou Spojených států, ale my se domníváme, že i Evropa je za to z velké části zodpovědná.
Evropa bohužel už nehraje, jak tvrdí pan premiér, vedoucí úlohu při vyjednáváních o změně klimatu. Rozšířit stávající závazky Evropy na celou planetu by způsobilo globální oteplení do konce století o 4 stupně, 4 stupně oteplení na celém světě! To je nepřijatelné a nebude již stačit, jak tvrdí i předseda Barroso, schovávat se pouze za legislativní povahu tohoto závazku.
Nezávislé studie dnes ukazují, že Japonsko, Norsko a Švýcarsko jsou ochotny vynaložit větší úsilí než Evropa. Pokud jde o rozvíjející se země - Čínu, Jihoafrickou republiku, Brazílii a Indonésii -, také ony činí domácí závazky, které překračují to, co od nich žádá vědecká komunita.
Jestli se máme z projevu pana Havla o něčem poučit, tak to je to, jak být čestní a jak být realističtí. Přestaňme předstírat, že mimo Evropu se stále nic nehýbá, že se svět od Kjóta nezměnil a že Evropa je stále daleko před mezinárodním společenstvím. Tím, že Rada odmítá zohlednit požadavky Evropského parlamentu, především jeho Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin, přijala odpovědnost za cosi velice vážného: za neúspěch na vrcholné schůzce v Kodani.
Není příliš pozdě; Evropa se může znovu ujmout vedení, když okamžitě zvýší svůj cíl snížení na 30 % a zaručí finanční pomoc alespoň 30 miliard EUR zemím na jihu. Když to uděláme, povedeme jižní země a vynutíme si dohodu na Američanech.
Konrad Szymański
(PL) Pane předsedající, výsledek říjnového zasedání Rady je dobrý základ pro omezení úplně nerealistických opatření, která jsou v oblasti změny klimatu očekávána od Evropy.
Naše činnost v oblasti změny klimatu by měla být podmíněna úsilím Číny, Ameriky, Indie a Brazílie. Příspěvek, který poskytneme na čisté technologie v rozvojových zemích, nesmí zničit naše hospodářství. Uvědomme si, že je to vlastně hospodářský růst, který nám umožňuje financovat technologické změny, jež mají klíčový význam pro ochranu životního prostředí.
Rozdělení příspěvků v samotné Evropské unii nesmí vést k situaci, kdy země, které používají velké množství uhlíku na výrobu energie, zaplatí za stejné emise dvakrát - jednou v rámci systému obchodování s emisemi a podruhé jako část podpory na čisté technologie ve světě. Jestliže o tom nebude uvažovat z tohoto hlediska, oslabíme evropské postavení v této diskusi .
Mario Borghezio
(IT) Pane předsedající, dámy a pánové, před několika dny zasadil vážný rozsudek Štrasburského soudu Itálii hlubokou ránu - o níž se Evropská komise vyjádřila příliš obezřetně -, zakázal jí vystavovat ve školních třídách krucifixy. Nejde tolik o náboženský princip jako o zásadu svobody. Bylo to hrubé porušení zásady subsidiarity.
Jestliže to je předzvěst toho, co přijde, máme důvod se obávat, jak se tato záležitost bude vyvíjet po přijetí Lisabonské smlouvy - jsme si jisti, že se nevydáváme na nebezpečnou cestu, kdy budeme mít evropské zákony, které potlačují a bezohledně pošlapávají zákony členských států? Před tímto nebezpečím se musíme mít na pozoru. Komise měla reagovat důrazněji, v neposlední řadě v zájmu jednomyslného protestu - dnes se konala nadstranická schůze italských politických stran, jež jsou zde zastoupeny -, který odráží smýšlení občanů o tomto předmětu a hluboké city, které k němu chovají, předmětu, jenž je metapolitický, metanáboženský a kulturní, v tom smyslu, jak nás to významnými slovy učil jeden velký filozof: "nemůžeme říkat, že nejsme křesťané".
Otázka kandidátů je velmi důležitá. Takže dnes čteme v tisku neověřené zprávy o schůzích; dokonce ani nevíme, zda bude nutno uspořádat mimořádnou schůzi v Bruselu. Já mám nějaké pochybnosti, ale: když přemýšlím nad jmény, o nichž se hovoří a píše - například Jan Peter Balkenende, David Miliband a Herman Van Rompuy, abych uvedl aspoň tři - je možné, že si nikdo nevšiml, že všichni tři se pravidelně účastní jak schůzí skupiny Bilderberg, tak Třístranné komise? Domnívám se, že musíme zavést zásady transparentnosti, o nichž naše orgány tak často hovoří, a že se musíme těchto lidí jasně zeptat, zda jsou kandidáty zastupujícími své země a jejich politické strany, či zda zastupují tajné skupiny, jež se setkávají a přijímají rozhodnutí za zavřenými dveřmi.
Francisco Sosa Wagner
(ES) Pane předsedající, nyní, jsou za námi starosti se schválením Lisabonské smlouvy, je podle mého názoru načase, abychom přemýšleli, jak bychom měli v budoucnosti nakládat s nacionalistickými postoji, které tolik brání evropské integraci. Domnívám se, že tyto překážky nemohou být zadarmo. Je načase, abychom s chladnou hlavou přemýšleli o možných opatřeních, jež bude třeba přijmout v nadcházejících dnech a letech.
Tento obyčejný poslanec Evropského parlamentu chce, aby budoucí předseda Rady byl muž, nebo ještě lépe žena, která podporuje evropský federalismus, používá euro, nachází se v schengenském prostoru a ztotožňuje se a souhlasí s Listinou základních práv Evropské unie.
