A magyarországi médiatörvény (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Bizottság nyilatkozata a magyarországi médiatörvényről.
Neelie Kroes
a Bizottság alelnöke. - Elnök úr! Örömmel tájékoztatom Önt, hogy amint a leszállt a gépem ma reggel Strasbourgban, rögtön azt a jó hírt kaptam, hogy a magyar miniszterelnök hozzájárulását adta, hogy módosítsák a médiatörvényt oly módon, hogy az minden szempontból megfeleljen az uniós jog azon szempontjainak, amelyeket mi, az Európai Bizottság vetettünk fel, beleértve az Európai Unió Alapjogi Chartájával kapcsolatos aggályokat is.
Arról biztosítanak engem, hogy a magyar kormány soron következő ülésén el fogják fogadni a módosításokat. A magyar kormány képviselőinek testbeszéde számomra azt sugallja, hogy az információ megfelel a valóságnak, és a módosítás napokon belül valóban a magyar parlament elé fog kerülni.
A magyar hatóságok a következő négy területen járultak hozzá a törvény módosításához.
Az első a kiegyensúlyozott tájékoztatás. A jóváhagyott módosítások a kiegyensúlyozott tájékoztatásra vonatkozó kötelezettséget a többi tagállamhoz hasonlóan a műsorterjesztésre korlátoznák, ez többé nem vonatkozna a lekérhető audiovizuális médiaszolgáltatásokra vagy a nyomtatott sajtóra. Továbbá a műsorterjesztőkre vonatkozó bármilyen korlátozásnak az arányosság elvét kell majd tükröznie. Természetesen a Bizottság figyelemmel fogja kísérni, hogy ez az elv milyen módon jelenik majd meg az átültetett másodlagos jogszabályokban.
Négy területet említettem. A második a származási ország elve. A jóváhagyott módosítások értelmében a külföldi műsorterjesztőket a továbbiakban már nem lehetne bírsággal sújtani amiatt, mert megsértik a magyar médiatörvény kisebbségek védelmére vagy gyűlöletkeltésre vonatkozó rendelkezéseit. Ehelyett a magyar hatóságok felfüggeszthetnék az érintett szolgáltatás terjesztését Magyarország területén, ami megfelel az audiovizuális médiaszolgáltatásokról szóló irányelvben foglaltaknak.
Mit is jelent ez? Azt, hogy a többi tagállamban jogszerűen létrehozott és engedélyezett, az adott ország törvényeinek megfelelően működő műsorterjesztők szabadon sugározhatnak Magyarország felé anélkül, hogy azt kockáztatnák, hogy a magyar hatóságok esetleg bírsággal sújthatják őket.
A harmadik: a médiaszolgáltatás nyilvántartásba vétele. A jóváhagyott módosítások azt jelentenék, hogy az audiovizuális médiaszolgáltatók nyilvántartásba vételére csak a szolgáltatás megkezdését követően lenne szükség, ami megfelel az irányelvnek. Ez azt jelenti, hogy az audiovizuális médiaszolgáltatóknak és a kiadóknak nem kellene előzetes engedélyt szerezniük a magyar hatóságoktól.
A negyedik: a sértő tartalom. Az említetteken túlmenően a magyar kormány hozzájárult ahhoz, hogy módosítsa a médiatörvény egy további, a véleménynyilvánítás szabadsága szempontjából aggályos rendelkezését is. A médiatörvény egyik rendelkezése nagyon tágan határozta meg azt, hogy a médiatartalom még burkoltan sem sérthet magánszemélyeket, kisebbségeket vagy többségi csoportokat. A jóváhagyott módosítások a megkülönböztetésmentes bánásmód tilalmát határoznák meg. Továbbá, a rendelkezések már nem vonatkoznának a többi EU tagállamban létrehozott médiaszolgáltatókra.
Szorosan együtt fogunk működni a magyar hatóságokkal, hogy biztosíthassuk, hogy a megállapodott változtatásokat beiktassák a magyar törvénybe, és a gyakorlatban is alkalmazzák. Továbbra is figyelemmel fogjuk kísérni a helyzetet, de ez elég egyértelmű. Magától értetődik, hogy a Bizottság ellenőrizni fogja azt is, vajon a többi tagállam nemzeti szabályozásában alkalmazzák-e az audiovizuális médiaszolgáltatásokról szóló irányelvet, és hasonló aggályokat fog megfogalmazni ott, ahol szükséges. A Bizottság nem riad vissza attól, hogy éljen a hatáskörével. A Bizottság nem fél kiállni a médiaszabadság és -pluralizmus mellett, ha ez szükséges, és a mostani eset remélhetőleg előre jelzi és igazolja ezt.
Biztosíthatom Önöket, hogy a Bizottság elismeri és osztja az Önök közül sokakban és a civil társadalom egyes részeiben felmerülő, a média általános európai helyzetével kapcsolatos aggodalmat. Az EU hatáskörében jómagam is kész vagyok további lépéseket tenni a médiapluralizmusért, természetesen tiszteletben tartva a szubszidiaritás elvét.
A Bizottságnak nem pusztán kötelessége, hanem őszinte érdeke is, hogy európai szinten elősegítse az érintett felek és a döntéshozók közötti párbeszédet. Az európai médiakörnyezet szerkezeti változásai aggályokat vetnek fel a jövőre nézve. A változások lehetőségeket is teremtenek, ugyanakkor a médiapluralizmus tekintetében a tulajdonlás kérdésén túlmutatóan is nagyobb kockázatot hordoznak magukban. Elég egyértelmű, hogy megfelelő megközelítést alkalmazva tágabb értelemben is mérhetővé kell tennünk a médiapluralizmust, mégpedig a jogi, gazdasági és társadalmi szempontok egyesítése révén, nem pedig meglehetősen különálló szempontokként kezelve őket, ahogyan az eddig elég gyakran történt.
Ezért szándékozom egy több szereplőt is magába foglaló csoportot létrehozni, és felkérni őket, hogy adjanak válaszokat a médiával kapcsolatos jelenlegi és a jövőbeni kihívásokra, beleértve a médiapluralizmus helyzetét Európában. Mivel Önök is tudják, milyen nagyra értékelem a hozzájárulásukat, az Európai Parlament is képviseltetni fogja magát a szakértői csoportban, amennyiben elfogadják majd ezt a felkérést. A vonatkozó részleteket hamarosan be fogom jelenteni. Az lesz a csoport feladata, hogy javaslatokat tegyen a számomra, hogy milyen lépéseket kell tennünk a médiakörnyezettel kapcsolatosan, én magam pedig teljes mértékben elkötelezett vagyok aziránt, hogy a hatáskörömön belül konkrét lépéseket tegyek az ügyben.
Marco Scurria
Elnök úr, hölgyeim és uraim, kissé félszeg módon veszek rész a vitában, mert a biztos asszony többé-kevésbé azt mondta nekünk, hogy értelmetlen lefolytatni ezt a vitát, hiszen már nincs is mivel kapcsolatban érvelni.
Nem kerültünk volna ebbe a helyzetbe, ha képviselőtársaim hallgattak volna ránk, amikor korábban - bizottsági üléseken és az itteni ülésteremben tartott viták során - azt kértük, ha lehetséges, várjunk még ezzel vitával, mert a magyar kormány tulajdonképpen mindig is hajlandó volt elfogadni az Európai Bizottság szempontjait - furcsa lett volna, ha pont most nem így történik, tekintettel arra, hogy jelenleg éppen Magyarország tölti be az Európai Unió soros elnöki tisztét.
Ennek ellenére képviselőtársaim úgy döntöttek talán - nem is talán, hanem bizonyosan - politikai és ideológiai szempontok alapján, hogy mindenképpen le kell folytatni a vitát. Állásfoglalásokat terjesztettek elő, amelyekről holnap kell majd szavazni. Körültekintőbben kellett volna talán eljárni, nagyobb bizalommal kellett volna lenni azon kormányok irányában, amelyeket polgáraik demokratikus úton választottak meg, élen a magyar kormánnyal, amely a polgárok oly nagy többségének támogatását szerezte meg a választásokon, ezért bizonyosan nem is volt rá szüksége, hogy a belpolitikai konszenzus érdekében manipulálja a médiát.
Személy szerint én azt gondolom, hogy az lenne a legcélravezetőbb, ha megkérnénk az ezeket a bizonyos jellegű állásfoglalásokat benyújtó szocialista és liberális, európai parlamenti képviselőtársainkat, hogy vonják vissza azokat, így nem fogunk bolondot csinálni magunkból, és akkor ismét az európai polgárok valós problémáival foglalkozhatunk itt a Parlamentben. Természetesen hálás vagyok a biztos asszony munkájáért.
Claude Moraes
az S&D képviselőcsoport nevében. - Elnök úr! A Szocialisták és Demokraták Képviselőcsoportja természetesen örömmel fogadja a négy kulcsfontosságú kérdés, azaz a kiegyensúlyozott tájékoztatás, a származási ország elve stb. területén elért előrehaladást. Természetesen örülünk ennek, biztos asszony. Ez szerepelt az állásfoglalásunk szövegében, pontosan ezeken a területeken gyakoroltunk nyomást Önre és a magyar hatóságokra, hogy megtegyék a kellő lépéseket.
Mindenekelőtt az időzítéssel kapcsolatban tennék fel egy kérdést Önnek. A puszta véletlen műve lenne talán, hogy megszületett az általunk kért négy kulcsfontosságú módosítás, miközben - amint azt Ön említette - a reptéren várakozott, vagy pedig az idézte ezt elő, hogy a Parlament nyomást gyakorolt? Kérem, tájékoztasson minket arról, hogy megerősítették-e ezeket az engedményeket. Természetesen a Parlament még most sem láthatta a Bizottság és a magyar hatóságok között folytatott tárgyalások szövegét, ezért több időre van szükségünk ahhoz, hogy kialakítsuk a végleges álláspontunkat a kérdésben. Az azonban világosan látszik, hogy a tárgyalások nem teljes mértékben foglalkoztak a Parlament, és természetesen a Szocialisták és Demokraták Képviselőcsoportjának számos más, súlyos aggályával.
A meg nem válaszolt döntő fontosságú kérdések között ott szerepel a médiahatóság és a Médiatanács összetétele és megbízatási ideje, mert a testületek összetétele politikailag homogén, és továbbra is erőteljes és központosított kormányzati, jogi, és politikai ellenőrzést gyakorolnak a média egésze fölött. Válaszokra van szükségünk abban a tekintetben, hogy merre is haladunk ebben a rendkívül fontos kérdésben. Sajnálatos továbbá, hogy a Bizottság nem tett lépéseket a Parlament, az Európai Tanács, a biztos és az EBESZ ajánlásai alapján például az újságírói források bizalmas kezelése elvének megsértése, a rendkívül aránytalan szankciók, valamint a közszolgálati média politikai és pénzügyi függetlenségének megszűnése miatt.
Van egy lista, biztos asszony, Ön is ismeri ezt a listát, amire továbbra is válaszokat várunk, lehetőség szerint a mostani vita során. Természetesen üdvözöljük azt, hogy a magyar hatóságok hajlandóak módosítani a törvényt. Azt is szorgalmazzuk, hogy olyan további módosításokat is hajtsanak végre, amelyek által megoldás születhet a Parlamentben mindnyájunkat aggasztó, rendezetlen kérdésekre, teljes összhangban az Európai Unió Alapjogi Chartájának szellemével, különös tekintettel a véleménynyilvánítás szabadságának védelmét biztosító 11. cikkre. További válaszokat szeretnénk még kapni azzal kapcsolatban, hogy az Ön véleménye szerint teljesülnek-e a 11. cikkben megfogalmazott követelmények. Be kell vonnunk a civil társadalmat és a többi szereplőt, hogy érvényt szerezzünk az átláthatóság és az elszámoltathatóság elvének, és hogy biztosítsuk a legjobb gyakorlat alkalmazását.
Biztos asszony! Képviselőcsoportunk azzal a céllal nyújtott be állásfoglalást, hogy elérjük az Ön által bejelentett engedményeket, de ennél többet is akarunk. A demokrácia a szabad és független média elvén alapul. Képviselőcsoportunk nem kér bocsánatot azért, mert határozottan kiállunk ennek az elvnek a védelmében, és minden tőlünk telhetőt meg fogunk tenni azért, hogy ezt az elvet megvédjük a magyar polgárok és valamennyi uniós polgár érdekében.
Renate Weber
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr! Itt a Parlamentben korábban is vitattunk már meg olyan kérdéseket, melyekben kormányok kísérletet tettek a média ellenőrzésére, de ezek a próbálkozások sosem mentek olyan messzire, mint a magyar médiatörvény, amely a televíziótól a rádióig, a nyomtatott sajtótól a lekérhető médiáig és a blogok írásáig mindent kontrollál, a nyilvántartásba vételtől a működésen át a felfüggesztésig.
Amikor mi, Liberálisok és Demokraták, az ALDE Parlamenti Képviselőcsoportja először szólaltunk fel a törvény ellen, akkor azzal vádoltak minket, hogy politikai indíttatásból tettük ezt. Az események azonban bizonyították, hogy igazunk volt, és maga a magyar kormány is elismerte ma, hogy valami nagyon nem stimmelt ezzel a törvénnyel. Ezért számos módosítást irányoztak elő. Megbízunk a Bizottságban, hogy tényleg ez a hivatalos magyar álláspont, és reméljük, hogy írásban is tájékoztatni fognak minket erről, és szorosan figyelemmel fogjuk kísérni a változásokat.
Mindazonáltal, a Bizottság által kért négy változtatás egy sokkal nagyobb képnek csupán egy részét jelenti. További szempontokat is meg kell változtatni: óriási ellenőrzési hatalom összpontosul a politikai szempontok alapján kinevezett vezető kezében, aki már 9 éve irányít két médiaellenőrző hatóságot, megszűnik az újságírói források védelme, nincs hatékony jogorvoslat, hogy csak néhányat említsek ezek közül. Végtére is nem csak a minket kritikával illetőknek, hanem magának az Európai Bizottságnak is választ kell adnia a magyar és az európai civil társadalom, valamint az újságírók számára, hogy vajon az EBESZ és az Európa Tanács emberi jogi biztosa miért illette velem egybehangzóan éles kritikával az imént felvetett szempontokat.
Lehetetlen, hogy mindnyájan csak politikai indíttatásból tesszük ezt. Épp ellenkezőleg, az az őszinte érdek vezérel bennünket, hogy a polgárok érdekében ténylegesen megvalósulhasson a média szabadsága.
Judith Sargentini
Elnök úr! Az első kérdéseimet Kroes biztos asszonynak tenném fel. Kroes asszony, az audiovizuális médiaszolgáltatásokról szóló irányelv egy független szabályozó testületet említ. Az új magyar médiahatóság és a Médiatanács tisztségviselői, akiknek a hatalmában áll minden konkrét megalapozottság nélkül is hatalmas büntetéseket kiszabni, kizárólag a kormánypárt támogatói közül kerülnek ki. Mindez pedig egy már amúgy is rendkívül polarizált politikai környezetben történik.
A Bizottság miért nem tiltakozott a függetlenség megszűnése miatt? Miért nem mérték fel teljes mértékben a médiahatóság és a Médiatanács hatáskörét, amely testületek véleményem szerint az európai jog hatálya alá tartoznak, de működésük ellentétes az Európai Unió Alapjogi Chartájában foglaltakkal? Kroes asszony, Ön azt mondta, hogy a magyar kormány már módosította a törvényt négy területen. A külföldi sajtó, az audiovizuális média területén igen, de a belföldi nyomtatott sajtó esetében nem. Ön minden bizonnyal örömmel látná Orbán urat és embereit, amint győzedelmesen lobogtatják a jóváhagyás pecsétjét, az Ön brüsszeli zászlaját, azután pedig továbbra is zavartalanul hirdetik az intoleranciát, rágalmazzák a filozófusokat és betiltják a meleg büszkeség rendezvényét. Mindezt aközben, hogy Magyarország éppen a Tanács soros elnöke. Ennek nagyon el kell szomorítania Önt.
Most pedig az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) képviselőcsoportjába tartozó képviselőtársaimhoz szólnék, akik állásfoglalásukban azt állítják, hogy nincs itt semmi aggályos dolog, és vádjaik szerint a médiatörvényt kritizálók manipulatív és politikai indíttatású megjegyzéseket tesznek. Ez tiszta rágalom, amivel ráadásul az EBESZ-t és az Európa Tanács Emberi Jogi Bizottságát is illetik. Erős vádaskodás ez, tekintve, hogy mint tudjuk, időközben maga Orbán úr is rájött, hogy szükséges néhány ponton módosítani a médiatörvényét. A sztálinista időkre emlékeztet ez engem, amikor embereket retusáltak ki fényképekről.
Önöknek az európai értékeket kellene védelmeznie velünk és az EBESZ-szel karöltve, nem pedig saját belpolitikai hatalmuk érvényesítésének az eszközévé válni.
(A képviselő hozzájárul ahhoz, hogy az eljárási szabályzat 149. cikkének (8) bekezdésében meghatározott kék kártya eljárás értelmében kérdést intézzenek hozzá)
Krisztina Morvai
(HU) Hát megérdemli a Fidesz-kormány azt, ami most történik, hogy a baloldaliak Martin Schulztól, Cohn-Benditen át a többiekig mind tapsolnak Önöknek, és kedves baloldali képviselőtársaink adják Önöknek a leckéket demokráciából. Hadd kérdezzem meg Öntől, hogy mit üzen a baloldali pártoknak, például az MSZP-nek, amelyik kilövette az emberek szemét 2006-ban Magyarországon. Milyen garanciája van a magyar nemzetnek arra, hogy az Önök baloldali pártja kormánya által ilyesmi nem történhet meg, és nem fogják a tüntetéseket szétverni, ahogy tették 2002 és 2010 ...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Judith Sargentini
Elnök úr! Nem gondolnám, hogy a független sajtó erőszakot szítana, és nem tartom idevágónak a feltett kérdést, de köszönöm a kérdezőnek, hogy kérdését feltette nekem.
Zbigniew Ziobro
Elnök úr! A szólásszabadság nagyon értékes dolog. Ezzel mindnyájan tisztában vagyunk, ezért is kell komolyan megvitatnunk a kérdést. Sajnos úgy tűnik, hogy a mai vitára ez a komolyság nem jellemző. Úgy tűnik, hogy a balközépnek mindez csak ürügy arra, hogy Orbán miniszterelnök jobboldali-konzervatív kormányát támadják.
Az igazság az, hogy sok európai országot említhetnénk, ahol a szólásszabadságot nem tartják tiszteletben. Vegyük Lengyelország esetét! El lehet mondani, hogy Lengyelországban a kormánypárt abszolút többségben van minden egyes kormányzati testületben, hatalmi monopóliumot élvez, ellenőrzi a kormányt, a szenátust, ők adták az elnököt, ők irányítják a Nemzeti Műsorszolgáltató Hatóságot, azt a testületet, amely a médiát felügyeli, amely mostanra már a közszolgálati műsorszolgáltatást és a legnagyobb elektronikus médiavállalatokat is ellenőrzi, újságírókat rúgnak ki állásukból pusztán azért, mert konzervatív, jobboldali nézeteket képviselnek. Megszüntették a Pospieszalski úr által vezetett Warto rozmawiać-hoz, illetve a Gargas úr által vezetett Misja specjalnához hasonló jobboldali vagy konzervatív műsorokat. Felvetődik a kérdés: hol van Schulz úr, és hol vannak Önök, hölgyeim és uraim, amikor ezeket a jogsértéseket elkövetik Lengyelországban? Vitassuk meg azokat a jogsértéseket, amelyek már ténylegesen megtörténtek.
(A képviselő hozzájárul ahhoz, hogy az eljárási szabályzat 149. cikkének (8) bekezdésében meghatározott kék kártya eljárás értelmében kérdést intézzenek hozzá)
Jörg Leichtfried
(DE) Ha jól értem az Ön szavait, akkor Ön azt állította, hogy a véleménynyilvánítást és a sajtószabadságot sok európai országban korlátozzák. Érdekelne engem, hogy Ön mely országokra gondolt, és személyesen mit kíván tenni ezekben az ügyekben.
Zbigniew Ziobro
(PL) Köszönöm a kérdését. Arra akartam felhívni a figyelmet, hogy a média szabadsága alapvető probléma. Ha megoldást akarunk ebben a kérdésben, akkor függetleníteni kell azt a politikai rokonszenvtől, függetleníteni attól, hogy szocialista vagy jobboldali és konzervatív nézeteink vannak. A lényeg az, ha újságírókat pusztán azért bocsátanak el, mert baloldali vagy éppen konzervatív nézeteket vallanak, tiltakoznunk kell ez ellen. Lengyelországban például jelenleg újságírókat pusztán azért bocsátanak el az állásukból, mert konzervatív nézeteik vannak. Azt várnám, hogy Schulz úr és más szocialista és baloldali képviselők is fellépjenek ez ügyben és tiltakozzanak, mert ezzel bizonyítanák, hogy értékek, nem pedig politikai játszmák mentén gondolkodunk. A média szabadságának a védelme aggaszt bennünket. Tiltakozunk az ehhez hasonló esetek ellen, bárhol is történjenek azok, most például Lengyelországban.
Rui Tavares
Biztos asszony! Figyelmesen hallgattam Önt, és őszintén szólva nem tudom, hogy csalódottnak vagy megdöbbentnek kellene lennem a Bizottság erőfeszítései kapcsán, mert még mindig nem világos előttem, hogy vajon a Bizottság szándékosan vagy véletlenül került bele a magyar kormány csapdájába.
A magyar kormány úgy döntött, hogy néhány triviális részlet ügyében tárgyal engedményekről, de nem hajlandó alapvetően változtatni a most vitatott törvényen. A Médiatanács meglehetősen aránytalan és elfogult összetétele, a nyomtatott sajtótermékeket sújtó rendkívül magas bírságok, és minden olyan körülmény, amely a médiát a cenzúra és az öncenzúra irányába vitte, továbbra is megmaradna. Az azonban igazán szégyenletes, hogy - amint azt a korábban felszólalók is elmondták -, mihelyt a Bizottság elérte azt az engedményt, hogy a külföldi újságok és sajtótermékek mentességet élveznek bírságok alól, minden egyebet már el is felejtettek. Nekem úgy tűnik, hogy aláásták az 1989 utáni, a berlini fal leomlása utáni Európa alapelveit.
A Bizottság gyakorlatilag azt szerette volna üzenni, hogy nem hagyjuk cserben európai polgártársainkat, legyenek ők bármely ország polgárai, ha a véleménynyilvánítás szabadságát cenzúra vagy korlátozások fenyegetik. A Bizottság azonban pontosan ezt tette, a Parlament viszont nem csupán a magyar kormányt, hanem a Bizottságot szintén továbbra is szemmel fogja tartani, mert a mi feladatunk és felelősségünk, hogy ne hagyjuk elsikkadni az ügyet úgy, amint azt a Bizottság ilyen szégyenteljes módon megtette.
Mario Borghezio
Elnök úr! A mostani vita biztosan nem kerül be a Parlament történetének felemelőbb fejezetei közé. A magyar kormány a kritika és a támadások kereszttüzébe került az uniós elnökség, illetve a magyar médiatörvény európai jogszabályokkal való állítólagos abszolút összeegyeztethetetlensége miatt, majd megmutatkozott a támadások a valódi célja: ez egy behódoló és megtévesztő kísérlet, amely mindenekelőtt és teljes egészében ideológiai részrehajláson alapul, amit még szégyenletesebbé tesz, hogy egy olyan ország ellen irányul, amely a szabadságért folytatott küzdelmet a génjeiben hordozza - valóban, az ország egész történelmét ez hatja át, erre mindnyájan nagyon jól emlékszünk
Azokat a politikai erőket, amelyek ezt a szívderítőnek nemigen mondható vitát kiváltották, még most is súlyos felelősség terheli az akciójuk miatt, amit semmiképpen nem neveznék magas szintű politikai manővernek. Tisztán ideológiai felhangjai miatt sokkal inkább nevezhető súlyosan ellehetetlenült próbálkozásnak, amely még sikertelenségében is meg nem érdemelt árnyékot vet az Európai Unió soros elnökségére, amit most először - ez pedig bizonnyal jelentős politikai és történelmi tény - egy volt kommunista ország tölt be, amely ma itt van velünk együtt, szabadságban
Simon Busuttil
Elnök úr! A Bizottság mai bejelentése alapján nyilvánvaló, hogy az események túlhaladták ezt a vitát, és már semmi sem indokolja, hogy holnap folytassuk az állásfoglalásokról szóló szavazást.
Úgy gondolom, hogy azoknak, akik őszinte aggályaiknak adtak hangot, joguk volt választ kapni. Én egyébként azt tartom aggasztónak, hogy a tisztelt Ház egyre inkább hadjáratot folytat egyes tagállamok ellen - ahol véletlenül éppen néppárti kormány van hatalmon -, még mielőtt a Bizottság teljes mértékben kivizsgálná az ügyet, nem törődve annak következtetéseivel. Ami még ennél is rosszabb: ebben az esetben mindez annak ellenére történt így, hogy a magyar hatóságok a legmagasabb szinten egyértelmű kötelezettséget vállaltak arra vonatkozóan, hogy amennyiben a Bizottság bármilyen aggályt vet fel ezzel a törvénnyel kapcsolatban, készek a változtatásra, ahogy meg is tették.
Pontosan mi is volt az értelme ennek a vitának? Mi a holnapi állásfoglalások értelme, ha nem a politikai befolyás érvényesítése? Az EPP határozottan kiáll az emberi jogok és a jogállamiság tiszteletben tartása iránti kötelezettségvállalása mellett, az érintett tagállamtól függetlenül. Ehhez kétség sem férhet. Nem hajlandó azonban másképpen kezelni egyes tagállamokat és kurtán elbánni velük a megfelelő jogi eljárás befejezése előtt. Ha lezárul az eljárás, tiszteletben kell tartanunk a döntést. Amikor ez az egész először felvetődött a múlt hónapban, azt mondtam, hogy ha politikai jelleget adunk e kérdésnek, azzal nem csupán egy tagállam ellen intézünk támadást, hanem az uniós elnökséget is aláássuk. Ma úgy vélem, hogy saját intézményünket is aláástuk. Ez elfogadhatatlan.
Azzal az őszinte kéréssel fordulok valamennyi képviselőcsoporthoz, hogy vonják vissza a holnapi szavazás tárgyát képező állásfoglalásokat - ne függesszék fel, ne halasszák el, hanem vonják vissza azokat -, mert már semmi alapja annak, hogy megtartsuk ezt a szavazást.
Maria Badia i Cutchet
(ES) Elnök úr, biztos asszony, a Tanács tisztelt képviselői! Engedjék meg, hogy először is egy kézenfekvő kijelentést tegyek. Olykor el kell ismételni azt a magától értetődő dolgot, hogy minden demokratikus társadalom legfontosabb biztosítéka az információáramlás és az Önálló véleményközlés szabadsága.
Emiatt jöttünk ma össze. Azt, hogy az Európai Biztonsági és Együttműködési Értekezlet (EBESZ), az Európa Tanács, számos tagállam és az európai parlamenti képviselők többsége olyan elszántan hangot adott aggályainak, az indokolja, hogy az európai eszme legalapvetőbb elvei forognak kockán.
Amikor az Orbán-kormány olyan sietve elfogadta ezt a törvényt Magyarországon, úgy gondoltuk, hogy az előkészítés során nem volt elegendő mérlegelési lehetőség, és hogy a törvényt módosítani kell annak biztosítása érdekében, hogy összhangba kerüljön az európai rendelkezésekkel, valamint a szerződések alapvető szellemével.
Örülünk, és köszönjük a biztos asszonynak, hogy ma kiállt elénk és elmondta, hogy a magyar kormány kész a törvénymódosításra. Ugyanakkor egy olyan ellenőrzési hatóság létrehozása, amelynek tanácsa kizárólag a kormánypárt tagjainak politikai ellenőrzése alá tartozna, egy elfogult, központosított politikai ellenőrzés kockázatával jár, ami óhatatlanul cenzúrához, sőt, ami még rosszabb, öncenzúrához vezetne. Tehát az a kérdés, hogy ezt a hatóságot felül fogják-e vizsgálni?
Megosztottuk a Bizottsággal és Önnel is, biztos asszony, az Alapjogi Charta 11. cikkében foglalt, a tájékoztatás sokszínűségének, az arányosság elvének, valamint a véleménynyilvánítás és az információközlés szabadságának kérdésével kapcsolatos aggályainkat. Figyelemmel kell kísérni a magyar kormány által a törvénymódosításra vonatkozóan adott válaszokat annak biztosítása érdekében, hogy a végrehajtott módosítások elég nagy horderejűek legyenek ahhoz, hogy visszatartsák azt a fenyegetést, amelyet e törvények jelentenek az alapvető jogainkra és értékeinkre nézve. Ahogy korábban is mondtam, például az ellenőrzést végző hatóság felülvizsgálata révén.
A Bizottságot vizsgálatainak folytatására ösztönözzük, különösen ami az alapvető jogokkal kapcsolatos ügyeket illeti. Ezenkívül, hadd hangsúlyozzam, tisztelt biztos asszony és a Tanács tisztelt képviselői, hogy ez nem politikai kérdés, ahogy azt egyesek szeretnék elhitetni velünk. Az Európai Unió értékeinek védelméről és jogszabályainak tiszteletben tartásáról van szó.
Ne legyenek kétségeik: ma itt ez az egyetlen célunk és feladatunk.
Morten Løkkegaard
(DA) Elnök úr! Nos, kissé furcsa, hogy tetőtől talpig konzervatív liberálisként azzal vádolnak, hogy baloldali beállítottságú vagyok. Ez azonban majd később elválik. Valójában nem arról van szó, hogy valaki baloldali vagy jobboldali; a sajtószabadságról van szó. Felfoghatatlan, hogy képviselőtársam az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és az Európai Demokraták Képviselőcsoportjából ebbe az irányba tereli ezt a vitát. Szerintem ez szánalmas fogás. Nem is Magyarországról van szó, hanem a sajtószabadságról. Örülök annak - és örömmel fogom nyugtázni -, hogy a magyar kormány rendkívül jól megválaszolta a neki feltett kérdéseket.
Mindemellett a problémák nem szűntek meg, és mi a Liberálisok és Demokraták Szövetsége Európáért Képviselőcsoportban ezt is hangsúlyoztuk egész idő alatt. Továbbra is szembe kell néznünk azzal a problémával, hogy a kormány Médiatanácsot nevezett ki annak megállapítására, hogy kiegyensúlyozott-e a tájékoztatás. Még mindig problémák tapasztalhatók a tekintetben, hogy a Bizottságnak kellene betöltenie a szerződés őrének szerepét, és állást kellene foglalnia a magyar médiatörvénnyel kapcsolatos problémákat illetően. Természetesen remélem, hogy a biztos asszony valóban meg is fogja tenni ezt. Arra fogok összpontosítani, amit most tennünk kell majd, és arra, hogy a biztos asszony felvetette egy független tanács létrehozásának kérdését. Részünkről ezt tartanám örvendetesnek, és kíváncsi vagyok, hogy a biztos asszony esetleg szolgál-e kissé több részlettel arra vonatkozóan, hogy ez a tanács mivel is foglalkozik.
Elnök
Tisztelt kollégák, azoknak mondom, akik nem ismerik az eljárást, hogy az elnök döntheti el, hogy megadja-e a szót a kék kártyát felemelőknek. Ha úgy vélem, hogy nincs elég időnk a vitára, nem adom meg a szót. Ha később úgy látom, hogy marad felszólalási idő, ismét megadhatom a szót. Tehát amikor Önök kék kártyát emelnek fel, sajnos nem mindig adhatom meg a szót. Ezt továbbra is az én megítélésemre kell bízni vagy a titkárságéra.
Helga Trüpel
(DE) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és az Európai Demokraták Képviselőcsoportjának egyáltalán semmi oka az önelégültségre. Az, hogy most már változtattak a magyar médiatörvényen elsősorban azoknak köszönhető, akik intézkedéseket tettek e tekintetben. Orbán úr kezdetben nem vett részt ebben.
Szeretném nagyon világossá tenni: a most végrehajtott változások nem elegendőek. Még mindig működik egy olyan felügyeleti hatóság, amely kilenc hónapja csak Fidesz-tagokból áll. Ez nem egyeztethető össze az uniós jogalkotással. Továbbra sincs forrásvédelem. Tehát ez a médiatörvény tényleg nem demokratikus.
Kroes asszony, véleményem szerint Ön nem ért célt. Önt nyilvánvalóan jobban érdekli a nyugodt élet, és az, hogy ne zavarja meg a magyar elnökséget, minthogy valóban demokratikus médiatörvény jöjjön létre. Hadd emlékeztessem Önt arra, hogy antikommunista liberális demokratikus értelmiségiek, például Konrád György, Heller Ágnes és Michael Woida az európai intézmények támogatását kérte. Ezt még nem sikerült megadnunk. Én tényleg úgy gondolom, hogy ezt a törvényt módosítani kell, hogy demokratikus legyen.
Carlo Casini
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Úgy vélem, hogy ebben az ügyben a magyar kormány nagy fogékonyságról tett tanúbizonyságot Európa és az alapjául szolgáló elvek iránt. Tulajdonképpen a magyar médiatörvény jóváhagyását követően a baloldal azonnal kampányt indított, amely az "elnémító törvény” ("gagging law”) kifejezést használta.
Valójában csak azok tudják mi is az az "elnémító törvény”, akik megélték a kommunizmust, a fasizmust és a nácizmust, míg a demokratikus államok tudják, hogy a tájékoztatás szabadsága és sokszínűsége a demokrácia részét képezi. Ezt azonban a jogállamiság valamennyi más hatáskörével össze kell hangolni, és főleg a demokrácia alapját, azaz az emberi méltóságot nem sértheti.
Az olasz alkotmány 21. cikke például alapjában véve garantálja a tájékozódás szabadságát, ugyanakkor egyenesen tiltja a közerkölccsel ellentétes közlemények közzétételét. Az olaszországi sajtószabadságról szóló 1948. évi törvény - amelyet soha senki sem kifogásolt - nem a közlemények engedélyezésére, hanem regisztrálására vonatkozó kötelezettséget állapít meg, ahogy a magyar törvény is.
Azon fenntartások, amelyeket maga az Európai Bizottság jogosan kifejezésre juttatott, nem jelentik a magyar törvény kinyilatkoztatott céljának alábecsülését, és ezt, az emberi méltóság tiszteletben tartásának biztosításával kapcsolatos célt egyértelműen bizonyítja a magyar kormány hozzáállása, azaz hogy azonnal nyitott volt a bírálat elfogadására, és kötelezettséget vállalt arra vonatkozóan, hogy a megadott iránymutatások szerint módosítja a törvényt. Az a bejelentés, miszerint az Európai Unió alapvető jogait belefoglalják a magyar alkotmányba, szintén azt bizonyítja, hogy Magyarország elsődleges célja, hogy az európai kultúra részét képezze.
Végeredményben most már nem látom mi értelme ennek a vitának, hacsak nem az, hogy azért tegyünk szemrehányást Magyarországnak, mert demokratikusan, kétharmados többséggel támogatta saját kormányát és parlamentjét. Sőt ez reményre, nem pedig bírálatra ad okot Európának. Ezért hálás vagyok a Bizottságnak és a magyar kormánynak.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Biztos asszony! Miniszter úr! A médiaszabadság korlátozására való törekvés általános európai jelenség. Patriótaként kiváltképp sajnálom, hogy éppen a magyar médiatörvény adta azt a szikrát, amely kapcsán fellángolt a vita az Európai Parlamentben és más európai intézményekben. Nem jó érzés ez. Az Európai Bizottság szigorú kritikája térdre kényszerítette az Orbán-kormányt, amely decemberben még mereven elzárkózott a törvény bármiféle módosításától. Most a Bizottság arra kényszeríti az Orbán-kormányt, hogy módosítsa a botrányossá vált törvényeket.
A lényeg az, hogy a Bizottság értékelése szerint a magyar médiaszabályozás ellentétes az uniós joggal. Nem csak az audiovizuális irányelvet sérti, hanem az uniós alapszerződéseket és az Alapjogi Charta rendelkezéseit is. Az uniós kritika a magyar jobboldal politikai veresége. Változatlanul érvényes azonban a négy európai parlamenti frakció által megtett kifogások döntő része. Mind a Bizottságnak, mind az Európai Parlamentnek nagy figyelemmel nyomon kell követnie, hogy a módosított magyar törvények milyen hatást gyakorolnak a magyarországi szólás- és sajtószabadságra.
Martonyi miniszter úrtól kérdezem, hogy mi indokolta, hogy az Orbán-kormány megszüntesse a korábbi médiatörvénynek a médiakuratórium paritásos, 50-50% kormánypárt és ellenzék által delegált tagokból összeálló összetételét. Mi a véleménye erről Neelie Kroes biztos asszonynak? Határozottan kérem a magyar kormányt, hogy ne keltse azt a nacionalista látszatot, hogy a bírálatok Magyarországot érik. Kérem, hogy az Európai Bizottság mostani szigorú kritikája után az Orbán-kormány tartson önvizsgálatot és hagyjon fel eddigi antidemokratikus kormányzati gyakorlatával. "Mert növeli, ki elfödi a bajt” figyelmeztetett a jeles magyar költő, Illyés Gyula.
Elnök
Kedves kollégák, az általam korábban tett kijelentések zavart okozhattak. E vita során nem lehet több kérdést feltenni a kék kártya eljárás alapján. Nincs erre időnk.
(Közbeszólás Morvai asszony részéről: "Szégyellje magát!”)
Ilyen az élet!
Tamás Deutsch
(HU) Tisztelt elnök úr, tisztelt biztos asszony! Ahogy a mai vitánk kezdetén ön bejelentette, megszületett a megállapodás a magyar kormány és az Európai Bizottság között a magyar médiatörvény több ponton történő módosítását illetően. Egyetértek kollégáimmal: értelmetlenné vált az a politikai indulatoktól, elfogultságoktól - és ahogy szocialista és liberális képviselőtársaimat hallgatom -, esetenként gyűlölségtől motivált vita, aminek itt most a tanúi vagyunk.
Az európai szocialisták egyik hozzászólója a közös európai értékek védelméről szól és annak érdekében fejtette ki az álláspontját. Egy magyar szocialista klasszikust szeretnék idézni: "lárifári!”. Szó sincsen erről, kedves képviselőtársaim! Egyszerűen arról van szó, hogy kettős mércét alkalmaznak megint az európai szocialisták, liberálisok, kommunisták és zöldek. Martin Schulz frakcióvezető úrnak egy szava sem volt akkor, amikor Magyarországon a magyar szocialista kormány egyik minisztere közvetlen politikai munkatársain keresztül arra adott utasítást, hogy egy neki kellemetlenkedő újságírónak az autójába kábítószert helyezzenek el és ezzel járassák le. Martin Schulznak egy szava sem volt akkor, amikor a magyar szocialista kormány egyik államtitkára azért indított büntető feljelentést egy magyar újságíró ellen, mert az egy jogalkotási csalással kapcsolatban leleplező cikket írt, és ezt a magyar újságírót ezért rabosították. Guy Verhofstadt liberális frakcióvezetőnek egy szava sem volt akkor, amikor magyar újságírók feltárták a magyar liberális párt tisztújító kongresszusán a választási csalásokat, és ezután azoknak az újságíróknak a tévéjét hosszú időn keresztül bojkottálta a magyar liberális párt. Ha ekkor nem említettek, nem emeltek szót a közös európai értékek védelmében, akkor a mai megnyilvánulásaik hiteltelenek.
Tanja Fajon
(SL) Elnök úr! Üdvözlöm a magyar kormány azon szándékát, hogy módosítják a médiatörvény ellentmondásos részeit, ugyanilyen örömmel fogadom azt is, hogy Ön, Kroes biztos asszony, elégedett a bejelentett módosításokkal.
Erősen aggaszt viszont az, hogy közvetlenül egy nappal a magyar médiatörvényről szóló állásfoglalás elfogadása előtt itt a tisztelt Házban, mindössze nagyon homályos üzenetekre kell hagyatkoznunk, és nem kaptunk semmiféle részletes garanciát a magyar hatóságok részéről a szóban forgó módosítások tényleges magvalósítása ügyében. Szeretném ezért megtudni, hogyan tudott Ön mindössze pár óra leforgása alatt előállni az említett megállapításokkal, és hogy bevontak-e külső szakértőket ebbe a folyamatba.
Az a gyorsaság ráadásul, ahogyan bejelentették a módosításokat, azt a látszatot kelti, hogy nem jelentős módosításokról, hanem csupán szépségtapaszokról van szó, ez pedig semmiképpen nem elfogadható megoldás. Miért van az, hogy csak ma, konkrétan a vita a napján tájékoztattak bennünket arról, hogy a magyar kormány két héten belül módosítja a törvényt, a Bizottság pedig elégedett ezzel az eredménnyel. Úgy tűnik, hogy valakinek nagyon is feltett szándéka, hogy elhallgattassa az Európai Parlament azzal kapcsolatos aggályait, hogy a Magyarország által bejelentett alaki módosítás nem fog olyan demokratikus törvénymódosítást eredményezni, amely megfelelne az Európai Unió Alapjogi Chartájában foglaltaknak.
Az Európai Biztonsági és Együttműködési Szervezethez hasonlóan bennünk is komoly aggályokat kelt a Médiatanács összetétele és hatásköre, mert ez nyilvánvalóan az újságírók feletti állami ellenőrzés jelentős kiterjesztését szolgálja. Bár örömmel fogadom a párbeszédre való hajlandóságot, ismét hangsúlyoznom kell, hogy itt nem egy Magyarország elleni támadásról van szó. Valaha én magam is újságíró voltam, és a mostani fellépésünk az egész európai újságírás védelmében történik. Csalódott vagyok amiatt is, hogy az alapvető jogokért felelős Reding biztos asszonyt nem vonták be ennek az ellentmondásos törvénynek az ügyébe.
Végezetül, biztos asszony, még egy dologra lennék kíváncsi: mi az Európai Bizottság elképzelése az európai újságírás jövőjét illetően? Szükségünk lenne az Unióban valamiféle olyan alapvető kritériumrendszerre, amely tudná szavatolni a média szabadságát és függetlenségét, és a médiapluralizmust. Felkérem Önt, hogy mielőbb lásson munkához ebben a kérdésben, mert a média szabadságát, és ebből következően a média tájékoztatási színvonalát már most is jelentős fenyegetés éri Európa más részein is.
Ivo Belet
(NL) Elnök úr! Nekem úgy tűnik, hogy abban mindnyájan egyetértünk, hogy a magyar kormány helyes döntést hozott, hogy eloszlassa az összes kételyt a mai napon, és világossá tegye, hogy Budapesten sajtószabadság van, és a médiapluralizmus sem szenved csorbát.
Szerencsére megszüntette a félreértéseket, hogy Magyarország hivatalosan elkötelezte magát az Európai Bizottság felé, hogy kiigazítják és az európai alapjogokkal egyértelműen összehangolják az új médiatörvényt.
Hölgyeim és uraim! Azt az egy dolgot viszont sajnálom, hogy minden egyes vita, amit a médiapluralizmusról folytatunk, nyilvánvalóan a nemzeti pártpolitikai játszmák szintjére süllyed. Véleményem szerint ennek határozottan véget kell vetni. Mindazonáltal úgy gondolom, biztos asszony, hogy nagyszerű az Ön új kezdeményezése, miszerint létre kíván hozni egy médiapluralizmussal foglalkozó munkacsoportot, és magától értetődik, hogy mi itt a Parlamentben rendkívül nagy örömmel foglalkozunk ezzel a kezdeményezéssel, és örömmel működünk együtt Önnel ebben a kérdésben.
Nagyszerű alkalom ez arra, hogy végre alaposan megvizsgáljuk a témát, és a dolog lényegével, a médiapluralizmussal foglalkozzunk anélkül, hogy a nemzeti szintű indulatok rányomnák a bélyegüket a vitára. Tökéletes ez a kezdeményezés abból a célból, hogy objektíven térképezzük fel a média helyzetét az Európai Unióban.
Végezetül, engedjék meg, hogy világossá tegyek valamit: véleményem szerint teljesen elhibázott megközelítés a média szabályozására irányuló európai jogalkotási kezdeményezés, amelyet holnap Önök közül néhányan ebben a Házban követelni fognak, és azt gondolom, hogy Ön, biztos asszony, velem ért egyet ebben a kérdésben.
Milan Zver
(SL) Elnök úr! Én is üdvözlöm a magyar kormány döntését, miszerint javítanak a médiatörvényen, de úgy gondolom, hogy igazságtalan és alaptalan ez a sorozatos, a médiatörvénnyel kapcsolatos támadás a kormány ellen.
Ez a törvény olyan sajátos körülmények következménye, amelyeket Nyugat-Európában nem mindig értelmeznek helyesen. Az összes rendszerváltó országról elmondható, hogy tulajdonlás és politikai hovatartozás szempontjából mindeddig meglehetősen aszimmetrikus és kiegyensúlyozatlan volt a médiakörnyezet. Baloldali túlsúly érvényesült, ezért teljesen természetes az a kezdeményezés, hogy a rendszerváltó társadalmakban nagyobb egyensúly jöjjön létre a médiatájékoztatás terén.
A kiegyensúlyozott tájékoztatás elvét régóta alkalmazzák a tudományos és a politikai eszmecserékben, eredetileg pedig kimondottan a médiával hozták összefüggésbe. Továbbá, a jelenlegi törvény szerinti Médiatanács összetételének politikai elfogultságát ért kifogások teljesen igazságtalanok. A törvény szerint a tanács tagjait a magyar parlament kétharmados többsége szavazza meg, miközben az európai országok túlnyomó többségében ismeretlen ez a demokratikus módszer.
Rövid leszek, biztos asszony. A szaván fogjuk Önt fogni abban a tekintetben, hogy biztosítsa, hogy a média helyzetét még jobban szabályozzák az Európai Unióban. Ön viszont nem fogja tudni ezt elérni pusztán a tagállamok törvényeinek a felülvizsgálatával. A valós helyzet mélyrehatóbb elemzésre lesz szükség, különösen az új tagállamok, többek között Szlovénia esetében.
József Szájer
Elnök úr! Egy ügyrendi kérdést tennék fel Önnek.
Ön bármit is mondhat, de én azért küzdök, hogy a képviselők elmondhassák, amit akarnak. Itt a tisztelt Házban viszont mindeddig csak a szélsőjobb- és baloldali hozzászólók kaptak lehetőséget, hogy kék kártyás eljárás alapján kérdést tegyenek fel.
Véleményem szerint egyoldalú az ülés levezetésének ez a módja, és azt szeretném kérni, hogy a közép és a jobbközép képviselői is tehessenek fel kérdéseket a többi felszólalóhoz, mert máskülönben nem valósul meg a képviselőkkel szembeni egyenlő elbánás elve.
Elnök
Szájer úr, én nem annak alapján adok lehetőséget kék kártyás kérdés feltevésére, hogy a kérdező melyik képviselőcsoporthoz tartozik. Annak megfelelően adom meg a szót, hogy ki emelte fel először a kék kártyát.
Az történt, hogy a mostani vitában egyesek elsőként emeltek fel kék kártyát, de azután elfogyott a rendelkezésre álló idő, ezért mondtam, hogy egyetlen kék kártyás kérdésre sincs már idő, függetlenül attól, hogy a közép, a jobb- vagy baloldal, képviselője szándékozik feltenni.
Lehetőség van egyperces felszólalásokra is, de valószínűleg ennek keretében sem lesz mód arra, hogy mindenki szót kaphasson.
Bárcsak lenne elég idő! Én is azt szeretném, ha rendelkezésemre állna annyi idő, hogy mindenkinek megadjam a szót, de erre nincs lehetőség. Elnézést kérek Öntől és a többiektől is, de biztosíthatom Önt, hogy nem politikai alapon választok.
Sabine Verheyen
(DE) Elnök úr! Kroes biztos asszony, a Tanács soros elnöke! Először is szeretném megköszönni Önnek, Kroes asszony, hogy ilyen gyorsan napirendre tűzte ezt a vitát, és hogy tárgyalásokat kezdett a magyar kormánnyal. Mindenekfelett viszont köszönetet mondanék a magyar kormánynak azért, mert betartotta az összes meghallgatáson, az előzetes megbeszéléseken és a vita kezdetén tett ígéretét, miszerint amennyiben szükséges módosítani a törvényen, végre is fogja hajtani ezeket a módosításokat
A sajtószabadság és a médiapluralizmus alapvető fontosságú értéknek számít az Európai Unióban. A médiának rendkívül egyedülálló a felelőssége is a társadalmunkban. A médiában tiszteletben kell tartani a személyiségi jogokat, nem fordulhat elő diszkrimináció, és mindenekelőtt az igazságot kell közvetíteni. A média jogilag nem légüres térben működik. Az új magyar médiatörvény ebből a szempontból is jelentős előrelépést képvisel.
A média nagyon különleges védelmet élvez, különösen az Európai Unió jelenlegi jogi keretrendszerében. A Bizottság - a jogalkotás őreként - korábban is nagyon jó munkát végzett. A mai vitára nem lett volna szükség, ha jobban bízunk a Bizottság, a jogalkotás őrének tevékenységében, mert hogy a rendszer működik, ezt azok az eredmények is mutatják, amikről ma kaptunk tájékoztatást, azaz módosításokat hajtottak végre azokon a területeken, ahol a törvény nem felelt meg teljesen az EU jogszabályainak. Ez jelentős siker.
Az időről időre felmerülő ideológiai viták véleményem szerint egyáltalán nem tartoznak ide, különösen ebben az összefüggésben. Éppen ellenkezőleg, világosan látszik, hogy a vitatott kérdésekben a jelenlegi törvényen alapuló, a tárgyalásokkal és megbeszélésekkel összefüggésben folytatott tényszerű és konstruktív vita segített tisztázni az ügyet, és pozitív eredményeket hozott. Bízom benne, hogy a különböző képviselőcsoportok szintén befejezik politikai játszmáikat, és visszavonják a szóban forgó állásfoglalásokat.
Kinga Gál
(HU) Biztos asszony! Miniszter úr! A magyar kormány és a Bizottság a mai napon, ahogy hallottuk, megállapodott a magyar médiatörvény módosításában, konkrét szövegben, azzal ellentétben, amit egyesek sugallnak. És Önök mégis ragaszkodnak az értelmetlenné vált vitához. Nekem ez azt jelenti, hogy a médiatörvény csak ürügy, politikai támadás a kétharmados többséggel rendelkező magyar kormány ellen. Miközben az Önök által jegyezett határozattervezet az információhoz való jogot kéri számon törvényünkön, szövegük csúsztatásokra és tárgyi tévedésekre épül, pontosan ugyanúgy, mint mindaz, ami itt délután elhangzott.
Félrevezető. Nekem az információhoz való jog, kedves kollégák, a manipulálatlan, valós információhoz való jogot jelenti, és ma délután is Önök ezt sértették. Önök érdekes módon csak olyankor állnak ki a szabadságjogok védelméért, amikor azzal jobboldali kormányokat lehet támadni, de sajnálatos tény marad, hogy szocialista-liberális frakciók soraiból senki sem aggódott az emberi jogok védelméért, amikor a magyar szocialista kormány idején 2006 októberében szó szerint lábbal tiporták a szabadságjogokat Budapest utcáin, vagy amikor a szlovák szocialista kormány a kisebbségek anyanyelvhasználatát büntette.
Akkor Önök mindent elkövettek, hogy ezekről a bizonyított komoly jogsérelmekről még csak vitázni se lehessen az Európai Parlamentben. Nekem ez felháborító, kettős mércét jelent kedves kollégáim. Önök a törvény kapcsán a diktatúrát, a többség zsarnokságát emlegetik. Nekem, aki gyermekként megélte Ceaușescu diktatúráját ez azt bizonyítja, hogy Önöknek egyoldalú és sajátos a demokráciáról és a jogállamokról alkotott képük.
Alajos Mészáros
(HU) Szeretném mély sajnálatomat kifejezni azzal kapcsolatban, hogy erre a mai vitára sor került, hisz mindannyian tudjuk, hogy a magyar médiatörvénnyel kapcsolatos félreértések és kérdések tárgyilagos tisztázásának feladata az Európai Bizottságra tartozik, és ez folyamatban van. Értelmetlennek tartom, hogy a Parlament egy olyan ügyben foglaljon állást, amelynek pozitív lezárása napokon belül megtörténhet.
Tisztában vagyok azonban azzal, hogy itt egy hisztériakeltő balliberális politikai kampány szereplői vagyunk, és hogy maga a törvény végső soron milyen formát kap, már talán nem is mérvadó. A fontos, hogy politikai ellenfeleink a tőlük már megszokott megalázó módszerekkel támadjanak egy olyan országot, ahol tavaly 8 éves szocialista kormányzás garázdálkodása után a jobbközép politikai erők elsöprő győzelmet arattak és végre befejezhetik a gyászos kommunista rendszer megmaradt romjainak eltűntetését.
Ide tartozik az újságíróetika és a médiakultúra körvonalainak újraszabása is. Kérdezem én: hol voltak ezek a progresszív demokraták szerepében tetszelgő kritikusok akkor, amikor 2008-ban Szlovákiában Robert Fico baloldali nacionalista kormánya elfogadott egy ellentmondásos, szankcióktól hemzsegő médiatörvényt? Igen, akkor is itt voltak, és tigrisként védték az említett törvényt, amely nekik köszönhetően ma is érvényben van. Mélységesen elítélem és visszautasítom ezt a kettős mércét, és felszólítom tisztelt kollégáimat, ne hagyjuk magunkat befolyásolni politikai uszítástól, és bízzuk a probléma szakmai értékelését és lezárását az illetékesekre, a Bizottságra és a magyar kormányra.
Tudatosítsuk végre, kérem, hogy a sors elnöklő ország kormányát érő ismétlődő támadások egy egyébként is válságos időszakban komoly veszélyt jelenthetnek az EU egységének és nemzetközi presztízsének megítélésében.
Jean-Marie Cavada
(FR) Elnök úr, a Tanács soros elnöke! Olyan horderejű kérdésről van szó, hogy az embernek felül kell emelkednie azokon a borzasztó szóváltásokon, amelyeket most hallottam a tisztelt Házban, mert ha a médiáról beszélünk, akkor tulajdonképpen a demokrácia megfelelő állapotáról van szó.
Tisztelt soros elnök úr! Egyike vagyok azoknak, akik csodálhatják Magyarországot és együtt éreznek vele és a magyar emberekkel. Teljesen megértem, hogy az Ön kormánya és a társadalom bizonyos tagjai kiegyensúlyozottabb tájékoztatást szeretnének, és tárgyilagosan nézve igazuk is van. Ha viszont az egyik fajta propagandát pusztán egy másik váltja fel, attól még nem lesz jobb a helyzet. Így hát örülök is ma este, de éber is vagyok. Örömmel látom, hogy a kormányuk úgy döntött, hogy felülvizsgálja és módosítja a 2001. decemberi médiatörvény számos alapvető pontját. Szükséges volt ezt megtenni, és helyesen tették, hogy foglalkoztak a kérdéssel. Annak is örülök, hogy ismét nagyobb tiszteletben tartották az Európai Unió Alapjogi Chartáját, azokat a jogokat, amelyekre az Önök polgárai a jelenkori történelem során mindig is vágytak.
Szeretném kifejezni elismerésemet Kroes biztos asszony munkájáért, és helyeslem az ellenőrzést végző szakértőkből álló csoport létrehozását. Ugyanakkor éberek is leszünk, mert úgy gondoljuk, hogy számos kérdést még nem kezeltek megfelelően, és figyelmet kell fordítanunk a törvényi módosítások részleteire is.
Befejezésül azt szeretném mondani Önnek, a Tanács soros elnökének, hogy Önök Liszt, Kossuth, 1940 hőse, Joël Brand, Kopácsi Sándor és Maléter 1956-os ezredes szülőföldjének az örökösei. Önök Márai Sándor örökösei. Önök Kertész Imre örökösei. Ne okozzanak tehát csalódást! A Rubik-kocka, ez a csodálatos játék is magyar találmány. Ne akarjanak viszont minket Európában arra tanítani, hogy a médiával "Jobbik-kocka” módjára játszadozzunk, mert az egy félelmetes játék.
Ildikó Gáll-Pelcz
(HU) Ma megszületett a konkrét szövegű megállapodás a magyar kormány és az Európai Bizottság között. A magyar kormány elolvasta - manapság, képviselőtársaim, nagy dolog -, megértette a Bizottság észrevételeit, és ígéretéhez híven megváltoztatja a médiatörvényt, azaz a magyar kormány és a Bizottság jogszerűen és demokratikusan járt el, önök pedig itt ma politikai bolhacirkuszt csinálnak. Sajnos már nem először. Pedig az ok már nyilvánvalóan megszűnt. Itt a magyar szocialista képviselőtársaim alaptalanul vádaskodnak, sőt másokat is felbujtanak. Otthon pedig egymás után derülnek ki a milliárdos botrányaik.
Kedves háborgó képviselőtársaim! Önöket szándékosan megvezették! Magyarországon demokrácia van, s a médiatörvény minden EU-s irányelvnek és elvárásnak megfelel. Végül pedig, képviselőtársaim, foglalkozzunk azokkal a dolgokkal, amelyek megoldása égetőbb, mint a mostani politikai bolhacirkusz.
Mario Mauro
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Bár elfogadom, hogy azokat, akik oly hevesen kritizálják a magyar médiatörvényt, kizárólag a média szabadsága érdekli, és nincs semmilyen mögöttes szándékuk, ugyanakkor úgy gondolom, hogy méltányolnunk kell a Bizottság munkáját és a mostani parlamenti vita tartalmát. Másképpen fogalmazva, úgy vélem, hogy amennyiben el akarunk kerülni egy kellemetlen fejezetet a Parlamentünk történelmében, akkor járunk el felelősségteljesen holnap, ha nem szavazunk, és egyszerűen kidobjuk ezt az állásfoglalást, amelynek a valóságban nincs tartalmi alapja, amint ez a biztos asszony szavaiból is kiderült.
Felkérem ezért a Tanácsot és a Bizottságot is, hogy lépjenek informális kapcsolatba az elnökök értekezletével, hogy megvalósulhasson az információk szükséges és alapvető cseréje, amelyek alapján a Parlament a holnapi napon még az állásfoglalásokkal kapcsolatos szavazás előtt dönthetne arról, hogy ne legyen szavazás az állásfoglalásokról, és így véget vessünk az ideológiai vitáknak.
Victor Boştinaru
(RO) Elnök úr! Biztos asszony, az Ön kijelentései megerősítik, hogy az Európai Parlament helyesen járt el, amikor kemény kritikával illette a magyar sajtótörvényt. Valójában azáltal, hogy kész módosítani a törvényt, bár annak csak négy fejezetét, a magyar kormány is elismeri, hogy kudarcot vallott egy antidemokratikus intézkedése. Ön a levelében végre megerősíti, hogy meg fogja vizsgálni a törvényt, többek között általánosságban annak az uniós joggal való összeegyeztethetőségét. Azt is szerettem volna hallani Öntől, hogy említést tesz az Európai Unió Alapjogi Chartájáról is.
Két kérdésem van Önhöz, biztos asszony, és kérném, hogy válaszoljon. Hogyan gondolhatja Ön, hogy az EBESZ és az Európai Tanács normái túl magasak az Európai Unió számára? A második kérdésem pedig az, ha egy tagjelölt államnak a módosítások nélküli magyar törvénnyel megegyező törvénye lenne, akkor le tudnák-e zárni a vonatkozó tárgyalási fejezetet?
Jaroslav Paška
(SK) Elnök úr! Van egy mondás Szlovákiában, miszerint a pokolra vezető utat gyakran jó szándékkal kövezik ki. Nem kívánom kétségbe vonni magyar barátaink szándékát, hogy aktuális módosításokkal akarták kiegészíteni a médiatörvényüket, de a mostani vita azt támasztja alá, hogy az új törvény némely rendelkezését talán sokkal körültekintőbben kellett volna megalkotni.
Az a tény, hogy a magyar kormány ilyen rövid idő alatt ilyen sok változtatás és reform megvalósítása mellett döntött, talán azt jelenti, hogy nem fordítottak kellő figyelmet a törvény néhány rendelkezésének lehetséges következményire.
Nyilvánvalóan ugyanez vonatkozik a magyar állam kettős állampolgárságról szóló törvényére is, amely sok fölösleges problémát fog okozni nem csak az európaiaknak, hanem külföldi partnereinknek is. Mit gondolnak majd amerikai és kanadai barátaink, amikor több százezer ukrán vagy szerb jelenik meg náluk olyan európai útlevéllel, amelyet Magyarországon állítottak ki távoli rokonok, az egykori Magyarország lakosainak leszármazottai számára?
Abban már nem vagyok biztos, hogy ennek a törvénynek az elfogadását jó szándék vezérelte.
Andrew Henry William Brons
Elnök úr, a magyar sajtótörvény egyik szakasza előírja a "kiegyensúlyozott tájékoztatást”, ami így elsőre jól is hangzik. Egy másik rész azt mondja ki, hogy büntetéssel sújtja azokat a kiadványokat, amelyek sértik a "közérdeket, közerkölcsöt és a rendet”. Ezek a fogalmak nagyon is homályosnak és értelmetlennek tűnnek, ebből kifolyólag veszélyesek is, majdnem annyira, mint az idegengyűlölet vagy a rasszizmus fogalma, de ki is gondolna arra, hogy törvényt kellene hozni ellenük?
Még mielőtt azonban megköveznénk Magyarországot, vessünk egy pillantást a saját országunkban tapasztalható színvonalra és az ott működő műsorszolgáltató médiára. A BBC, amelyet "Brit Agymosó Vállalat”-nak is neveznek, nem törődik a pártatlanság alapvető kötelezettségének betartásával, és kizárja saját pártom képviselőit, miközben indokolatlanul túlzott nyilvánosságot biztosít az "Establishment Safety Valve Party” számára. Pártunk elég jelentős ahhoz, hogy rendszeres támadásoknak legyen kitéve, de nem elég jelentős ahhoz, hogy meghívják a műsorokba. 2006-ban a csatorna összejátszott a kormánnyal, hogy csapdát állítsanak elnökünknek és börtönbe juttassák őt.
Neelie Kroes
a Bizottság alelnöke. - Elnök úr! Néhány tisztelt képviselő intrikus kérdést tett fel: véletlen-e, hogy a mai vitának egybe kell esnie a magyar kormány határozatával? Nos, elnök úr, az embernek időnként szüksége van egy kis támogatásra.
Ami engem illet, ha meghívnak, jobban szeretem tisztázni, miről is van szó, hogy tényekkel és számadatokkal tudjak felfegyverkezni. Véletlen-e az, ami ma történt? Válaszom teljesen őszinte lesz.
Egy egész eljárásról beszélünk, amely december végén kezdődött, februárig tart és most a közepén járunk - tehát eddig hét hétnél kicsivel tovább tartott. Nos, azon hat év figyelembevételével, amióta európai intézményekben töltök be hivatalt, ez elég gyorsnak mondható. Eddig azt tapasztaltam, hogy a dolgok ritkán haladnak olyan gyors ütemben, hogy azt gondoljam, hogy hét héten belül meg tudunk oldani egy problémát.
Mindemellett lenyűgöző a mai eredmény háttere. Több tényező kombinációjáról van szó. Először is, nem első alkalommal tárgyalunk erről a kérdésről. Önök már korábban is meghívtak engem ennek megvitatására. Önök elég világosan fogalmaztak, tehát nem volt kétséges, mi forog kockán - semmi kétség afelől, hogy a tisztelt Ház valamennyi képviselőcsoportja mit gondol erről a kérdésről.
Másodszor, egy rendkívül fontos kérdésről van szó. Nem kell elmagyaráznom Önöknek, hogy a Bizottság szempontjából a véleménynyilvánítás szabadsága és a sajtószabadság a tét; és hogy képtelenség lenne, ha a demokrácia védelmével kapcsolatban nem ezt tartanánk kiemelt fontosságúnak. Véletlen volt-e, hogy ma délután az előző napirendi pont Egyiptom helyzetéről szólt? Önök a demokrácia kiépítéséről beszélnek, tehát nyilvánvaló a kapcsolat, és teljesen biztosak lehetnek abban, hogy a Bizottság tisztában van ezzel, és valóban minden tőle telhetőt megtesz a demokrácia védelmében és annak helyreállítása érdekében, ha előfordul, hogy támadás éri.
A harmadik téma, természetesen, a magyar elnökség. Ne legyünk naivak! Nyilvánvaló, hogy az európai családon belül e tagállamban élő barátaink tisztában vannak azzal, hogy az elnökséget betöltőkre a noblesse oblige érvényes. Tehát az ő hozzáállásuk is az volt, hogy minden tőlük telhetőt megtegyenek a probléma megoldása érdekében. Még egy utolsó észrevételt tennék ezzel a magyarázattal kapcsolatban - amennyiben lehetséges -, mégpedig azt, hogy az Európai Parlament álláspontja kristálytiszta volt: Önök küzdöttek, és a sajtón - hadd tegyem hozzá, a szabad sajtón - keresztül folyamatosan tájékoztatták a külvilágot. Szóval ne értékeljék le saját szerepüket.
Mindemellett számomra végül is a tényezők összességét annak magyarázata adja, hogy miért is tartunk itt jelenleg. Az alapvető jogok kérdése volt a tét: semmi kétség efelől. Egyáltalán nem ismernek azok, akik azt gondolják, hogy engem a béke és a nyugalom érdekel, mert én a demokráciáért harcolok. Azért van már egy kevés tapasztalatom, és hosszabb ideje foglalkozom politikával, mint Önök közül a többség.
Hadd érintsek még néhány, nekem feltett konkrét kérdést. Mi a helyzet a médiaszabályozó testület függetlenségével? A magyar törvénnyel kapcsolatos előzetes vizsgálat alapján azt a következtetést vonhatjuk le, hogy a Médiatanács elnökének és tagjainak kinevezésére és megválasztására vonatkozó eljárások nem térnek el az Európában általánosan elfogadottaktól. El kell ismernünk - akár megkönnyíti az ügyet, akár nem -, hogy a kormánypárt kétharmados többséggel rendelkezik, és ez egy demokráciában puszta tény.
(Taps)
Ami az Alapjogi Charta 11. cikkének alkalmazásával kapcsolatos kérdést illeti, alkalmazzuk az irányelvet - az audiovizuális médiaszolgáltatásokról szóló irányelvet - és a Szerződést, és ez természetesen maga után vonja a Charta 11. cikkének alkalmazását is. Ehhez kétség sem férhet.
Moraes úr azt mondta, hogy a Médiahatóság határozatai tekintetében nincs helye bírósági felülvizsgálatnak. A Médiatanács által elsőfokú hatósági hatáskörében hozott határozat ellen közigazgatási eljárás keretében nincs helye fellebbezésnek. A 163. cikkben előírtak szerint azonban a Médiahatóság hivatalos határozata ellen a polgári perrendtartásról szóló törvény rendelkezései szerint indítható bírósági eljárás. A keresetlevél benyújtásának nincs halasztó hatálya, de a polgári perrendtartásról szóló törvény felhasználható a határozat végrehajtásának felfüggesztéséhez.
Weber asszony elmondta, hogy a magyar törvény alapján nem megfelelő a tartalomvédelem. Ha a sajtószabadságot európai alapelvnek vesszük, amelyet a témával kapcsolatos valamennyi érvelésünk kiindulópontjának és alapvető céljának kell tekintenünk. Mindig védelmeztem a sajtószabadságot európai szinten, és ezután is fáradhatatlanul támogatni fogom, és ígérem Önöknek, hogy a Bizottság is ezt fogja tenni. Az újságíróknak a forrásaik védelméhez való joga a tényleges sajtószabadságot garantáló alapelvek közé tartozik. Az újságíróktól soha nem követelhető meg, hogy felfedjék forrásaikat, kivéve, ha erre bűnügyi nyomozás miatt van szükség, és ez az alapelv politikától függetlenül érvényes. Tulajdonképpen még nagyobb hévvel kell védelmezni, amikor a sajtó és a média általánosságban rosszabb helyzetben van, ahogy napjainkban is.
A hatályos elektronikus hírközlési adatvédelmi irányelv megköveteli a tagállamoktól a hírközlések titkosságának biztosítását. Az irányelv azonban nem vonatkozik az uniós szerződések hatálya alá nem tartozó tevékenységekre. Azaz az uniós jog nem érvényes a közbiztonsággal, polgári védelemmel, állambiztonsággal, illetve a bűnüldözéssel kapcsolatos ügyekre, ezenfelül a szubszidiaritás elve alapján a tagállamoknak lehetőségük van arra, hogy - saját szabályaiknak és az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezménynek megfelelően - olyan intézkedéseket hozzanak, amelyek korlátozhatják az egyének magánélethez való jogát. Az ilyen korlátozásnak elengedhetetlennek, megfelelőnek és arányosnak kell lennie egy demokratikus társadalomban, és egy biztos nincs olyan helyzetben, hogy megítélje vagy elítélje e nemzeti intézkedéseket, ez nekem sem áll szándékomban.
Ami a 30. cikkre való hivatkozás hiányát illeti - és ezzel kapcsolatban számos képviselő tett fel kérdést -, tudom, hogy Önök közül sokan kifogásolták, hogy a Bizottság a médiatörvény vizsgálata során nem vette teljes mértékben figyelembe a 30. cikket. Nyomatékosan és egyértelműen szeretném kijelenteni, hogy ez egyszerűen nem igaz. Bár a Bizottság az audiovizuális médiaszolgáltatásokról szóló irányelvre vonatkozó eredeti javaslatába belefoglalta a tagállamokra vonatkozó azon kötelezettséget, hogy garantálják a nemzeti szabályozó hatóságok függetlenségét - és nagyon jól tudom, hogy az ilyen ügyekben Önöknek kiváló a memóriájuk -, a Tanács nem támogatta e rendelkezést, és az Európai Parlament határozott támogatása ellenére az audiovizuális médiaszolgáltatásokról szóló irányelv jelenlegi 30. cikke maradt. Az audiovizuális médiaszolgáltatásokról szóló irányelv végleges megfogalmazása közvetlenül nem állapítja meg a független testületek létrehozására vonatkozó kötelezettséget. Nem ezt szerettük volna, de ez volt a szövegben rögzítve, és - bár sajnálattal vesszük tudomásul - ezt kell lefogadnunk.
A magyar hatóságok hozzájárultak a szóban forgó rendelkezés törléséhez és ahhoz, hogy a médiatörvény 10. cikkét a következő magyarázó szöveggel egészítsék ki, idézem:
"A médiarendszer egészének feladata a hiteles, gyors, pontos tájékoztatás ezen ügyekről és eseményekről”. Tehát a módosításokat követően ez lesz a helyes szöveg.
Elnézésüket kérem azért, hogy nem kapták kézhez a szöveget, de magam sem kaptam meg, illetve csak az a szöveg van a birtokomban, amelyről tárgyaltunk, és azt nem oszthatom ki Önöknek. Amint azonban lehetséges, rendelkezésükre bocsátom a szöveget. Természetesen - bár remélem, elhiszik azt, amit mondok, és ezt nagyra értékelném -, gondolom, hogy végül szeretnék leírva látni, és szeretnék, ha módjukban állna elolvasni.
A kiegyensúlyozott tájékoztatásra vonatkozó követelmények azon dolgok közé tartoznak, amelyeknek értelme van Önök számára döntéshozáskor: amint azt a nyitó megjegyzéseimben is elmondtam, ezek már nem lesznek érvényesek az írott sajtóra, illetve a lekérhető audiovizuális médiaszolgáltatásokra.
Ami Løkkegaard úr kérdését illeti, azaz, hogy kész vagyok-e jogszabályjavaslatot benyújtani a médiapluralizmusról, ahogy azt a nyitó észrevételeimben is kijelentettem, a jelenlegi uniós hatáskörökön belül kész vagyok intézkedni a médiapluralizmus terén. Nincs egyetlen, egységes megközelítés: ez nyilvánvaló számomra, és a magyarországi ügy még egyértelműbbé tette ezt. Létre fogom hozni a munkacsoportot, amelyet említettem, és köszönöm, hogy készséggel csatlakoznak hozzá, hogy megvitassuk az előttünk álló kihívásokat, hogy biztosítsuk, hogy átfogó képet kapjunk az európai helyzetről és természetesen ennek megfelelően cselekedjünk - beleértve a médiafüggetlenség kérdését is. Ezt az egyik fő prioritásnak kell tekintenünk.
Ami az EBESZ-nek a magyar médiatörvénnyel kapcsolatos álláspontját illeti a mi saját vizsgálatunkhoz viszonyítva, el kell mondani, hogy eltérő a jogalap, de az EBESZ elég világosan és helyesen fogalmazott a következtetéseiben. Az EBESZ által felvetett legfontosabb problémák az új Médiahatóságot, különösen tagjai hosszú hivatali idejét és a közszolgálati műsorszolgáltatás szabályozását érintik. Kifejtettem itt a Bizottság álláspontját, és úgy gondolom, hogy - például a más tagállamokban működő - egyéb műsorszolgáltató tanácsok tagjainak hivatali ideje bizonyos esetekben 5-től 9 évig terjed. Egy - de nem egyedülálló - példa a Rundfunkräte (közszolgálati műsorszolgáltató testületek).
A legfontosabb - és ez az utolsó megjegyzésem - az az üzenet, amit a miniszterelnöktől kaptam ma reggel, amikor leszállt a repülőgépem, és biztos vagyok abban, hogy a külügyminiszter is megismétli a magyar kormány által számomra és a Bizottság számára írásba foglalt üzenetet, amelyben ismerteti álláspontját.
A szoros együttműködés hét hete alatt már lenyűgözött munkatársaim teljesítménye, akik óriási buzgalommal dolgoztak. De biztosíthatom Önöket arról, hogy mindkét fél hatalmas erőfeszítéseket tett, és nem csupán alapos, hanem konstruktív munkát is végeztek a megoldás érdekében, mert ez rendkívül fontos ügy, és megoldást kell találnunk.
Mario Mauro
(IT) Elnök úr! Nyomatékosan kérem a biztos asszonyt, hogy az eljárás részeként ma este küldje szét az általa említett szövegeket, legalábbis a képviselőcsoportok elnökeinek, hogy holnap, a szavazás előtt minél biztosabban lehessünk a dolgunkban.
Neelie Kroes
a Bizottság alelnöke. - Elnök úr! Ami engem illet, a válasz egyértelmű igen. A magyar miniszter úr testbeszéde is ezt fejezi ki. Erre a lehető leghamarabb sor fog kerülni.
János Martonyi
a Tanács soros elnöke. - Elnök úr! Kérem, erősítse meg, hogy nem kell testbeszédet alkalmaznom, ha ki akarom fejezni magam.
Magyarország nevében szeretnék néhány rövid észrevételt tenni: mivel Kroes biztos asszony alapos és részletes választ adott, és a Médiatanács összetételére is kitért, és úgy gondolom, hogy erre a hozzám intézett konkrét kérdésre pontos választ adott, így néhány részletre szorítkozhatok.
Mindenekelőtt szeretném kiemelni, hogy Magyarország teljes mértékben elkötelezett a Szerződésben, az Alapjogi Chartában és az emberi jogokról szóló összes többi nemzetközi - európai vagy egyetemes - jogi okmányban foglalt értékek, alapelvek és szabályok iránt.
Az első kemény bírálat még az elfogadását megelőzően érte a médiatörvényt. Különösen az EBESZ médiaképviselőjének észrevételeire gondolok. Én pusztán azt szerettem volna, hogy olvassák el, tanulmányozzák és elemezzék a szöveget, majd közöljék velünk, mi az, ami esetleg helytelen, milyen kétségek vagy aggályok merülhetnek fel a szöveggel, illetve tulajdonképpen a törvény végrehajtásával kapcsolatos értelmezés tekintetében.
Éppen ezért tartottuk örvendetesnek és támogattuk, hogy a Bizottság - a Szerződés őre - megvizsgálja a szöveget, és felkértük, hogy közölje kétségeit vagy aggályait. Pontosan ez történt. A Bizottság alaposan megvizsgálta a törvényt, javaslatokat terjesztett elő, ezeket mindet elfogadtuk. Csak megerősíthetem, hogy holnapután kormányülésre kerül sor. El fogjuk fogadni a szöveget és haladéktalanul a magyar parlament elé terjesztjük, és amint az eljárási rend lehetővé teszi, elfogadjuk a módosításokat, amelyek azonnal hatályba lépnek.
Szeretnék köszönetet mondani a Bizottságnak az általa végzett kemény munkáért, a segítségért és támogatásért, de mindnyájuknak köszönöm, aki pártatlan és ésszerű észrevételeket tett, valamint segítséget nyújtott nekünk ebben a feladatban, amely meggyőződésem szerint rendkívül fontos számunkra és az egész Európai Unió számára is.
Szeretném felajánlani segítségünket és teljes támogatásunkat a Bizottság által létrehozandó munkacsoportnak. Ez Európa egészének érdekét szolgálja, és mindnyájan szeretnénk részt venni a munkacsoportban és annyi segítséget nyújtani számára, amennyit csak tudunk.
Egyetlen dolgot fájlalok, mégpedig az erős hangvételt, amely néhány politikai nyilatkozatot jellemzett. Ahogy azt már említettem, még mielőtt elfogadtuk volna a törvényt. Időnként az volt az érzésünk, hogy valami olyasminek vagyunk kitéve, amit a francia az "un procès d'intention” kifejezéssel ír le, egyfajta "Schuldvermutung”-nak. Az volt az érzésem, hogy az ártatlanság vélelme helyett - amely természetesen a tisztességes eljárás egyik alapszabálya - a vétkesség vélelmét alkalmazzák.
Tehát olykor ezek a nyilatkozatok túllépték az ésszerű és tisztességes politikai vita határát - az általunk egyébként hazai és európai, illetve egyetemes szinten is teljes mértékben támogatott politikai vitáét.
Tulajdonképpen ez egész Európai érdekeit sértette - káros volt az európai integrációra nézve. Most már úgy gondolom, hogy ennek remélhetőleg vége van. Szeretném ismételten megerősíteni teljes mértékű tiszteletünket, és ennek bizonyítására szeretném tudatni Önökkel, hogy eltökélt szándékunk, hogy az új magyar alkotmányba beépítjük az Alapjogi Chartát.
Így Magyarország lesz az első, ahol az Alapjogi Charta az ország jogrendszerének szerves részét képezi majd. Nem csupán az uniós jog hatálya alá tartozó területeken lesz alkalmazandó, hanem a teljes jogrendszer hierarchiájának csúcsán helyezkedik el, és elsőbbséget élvez más jogszabályokkal vagy előírásokkal szemben, akár büntetőjogról, akár a médiáról vagy bármilyen más témáról legyen is szó.
Ez szavatolja mindnyájuk számára, hogy hazám most és a jövőben is tiszteletben tartja közös alapvető szabályainkat, alapvető értékeinket és alapelveinket.
Elnök
A vitát lezárom.
Hat állásfoglalási indítványt kaptam kézhez, amelyeket az eljárási szabályzat 110. cikkének (2) bekezdése szerint terjesztettek be.
A szavazásra holnap 12.00-kor kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Csaba Sógor
írásban. - (HU) Képviselőtársaim állásfoglalásra irányuló indítványukban azt kérik, hogy az Európai Bizottság (EB) az Alapjogi Charta rendelkezéseit is vegye figyelembe a magyar médiatörvény vizsgálatakor, ha pedig a kormány záros határidőn belül nem módosítja a törvényt a kívánt módon, indítson kötelezettségszegési eljárást Magyarország ellen. Hasonlóképpen azt is kérik képviselőtársaim, hogy a Bizottság még idén kezdeményezzen egy európai keretszabályozást, amely a médiaszabadság érvényesülését biztosítja a tagállamokban. Nagyon örülök, hogy az Alapjogi Charta rendelkezéseire egyre nagyobb figyelem hárul, ezért javaslom, hogy a szlovákiai nyelvtörvény esetében is vizsgálja meg a Bizottság a Charta, különösen annak 21., illetve 22. cikkének érvényesülését. Üdvözlöm továbbá a médiaszabadság sérthetetlenségét biztosítandó európai irányelvtervezet kezdeményezésére vonatkozó igényt. Hasonló keretszabályozás megalkotását mindenképpen indokoltnak tartom az őshonos nemzeti kisebbségek problémáinak esetében. Vannak ugyanis olyan országok az Európai Unióban, ahol nem a kiegyensúlyozott tájékoztatás követelménye okoz jogsérelmet az évszázadok óta ugyanazon a területen élő európai polgárok számára, hanem az, hogy anyanyelvük használata miatt pénzbüntetéssel sújtják őket.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
A médiaszabadság és -pluralizmus az Európai Unió alapját képező alapvető szabadságok közé tartozik. Ezért nagy örömömre szolgált, hogy az Európai Bizottság olyan félreérthetetlenül reagált a magyar médiatörvénnyel kapcsolatos információkra és tényleges intézkedést tett. Mivel hosszú évekig a média terén dolgoztam, érdeklődéssel fogom figyelni a Kroes biztos asszony által bejelentett szakértői csoport munkáját, amelynek az lesz a feladata, hogy tanácsokat adjon a Bizottságnak a további teendők tekintetében. Ugyanakkor szeretnék rámutatni arra, hogy a Bizottság által a magyar törvény európai jognak való megfelelőségével kapcsolatban elvégzett jogi vizsgálat sajnos rávilágított az európai jog, különösen az audiovizuális médiaszolgáltatásokról szóló irányelv gyengeségére. Paradox módon az irányelv nem biztosít túl sok mozgásteret a Bizottság számára. Tehát a magyar törvény vizsgálata során a Bizottságnak "erőltetnie” kellett bizonyos érveléseket és az irányelv helyett inkább a fennálló Szerződésre (a vállalkozás szabadsága) kellett alapoznia. Tudatában vagyok, hogy az Európai Uniónak korlátozott a joghatósága az audiovizuális politika terén, másrészt úgy gondolom, hogy a médiának, amely a demokrácia egyik alapeleme, rendelkeznie kell bizonyos minimális jogokkal és közös normáknak kell megfelelnie. Ezért osztom képviselőcsoportom, a Szocialisták és Demokraták Progresszív Szövetsége Európai Parlamenti Képviselőcsoportjának azzal kapcsolatos véleményét, hogy felül kell vizsgálni az EU jogi keretét a médiaszabadságra és -pluralizmusra vonatkozó minimumkövetelmények bevezetése érdekében, és bízom benne, hogy hamarosan lényegi vitát kezdhetünk a témáról.
