A börtönben lévő nők különleges helyzete és a szülők bebörtönzésének hatása a társadalmi és családi életre (vita) 
Elnök
A következő pont Marie Panayotopoulos-Cassiotou jelentése a Nőjogi és Nemi Esélyegyenlőségi Bizottság részéről, a börtönben élő nők helyzetéről, és a szülők bebörtönzésének szociális és családi életre gyakorolt hatásairól.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
Elnök úr, a Nőjogi és Nemi Esélyegyenlőségi Bizottság, mely bemutatja ezt a saját kezdeményezésű jelentést, erőfeszítést és pénzt áldozott a problémára: bizottságunk tagjai nem csak ezen a jelentésen dolgoztak, de elkészítettek egy terjedelmes jelentést is az európai börtönökben élő nők helyzetéről. Meghallgatásunkon részt vettek vezető kutatók és a civil társadalom képviselői is, akik a témával kapcsolatban ismertették az álláspontjukat. Az Európai Parlament képviselői is érdekes előadásokat tartottak a kérdés kapcsán. Ezek kiemelik a Parlament emberi jogokért és a nehéz börtönkörülmények között élő nők különleges jogai megőrzéséért végzett munkáját. A női fogva tartottak különös kategóriába tartoznak. Az európai bebörtönzöttek között kisebbséget képviselnek, átlagosan csupán 5%-ot az összes fogva tartott között. Természetesen az értékek 7% és 0% között mozognak.
Számomra úgy tűnik, hogy a jelentés meglehetős alapossággal vizsgálja a női fogva tartottak helyzetét, lefed minden lehetséges esetet. Kiterjed a különleges és általános egészségügyi szükségletekre, beleértve a specifikus higiénés problémákat és a női psziché speciális szükségleteit. Kiterjed továbbá a női fogva tartottak előéletéből adódó kezelési problémákra, az anyák különleges helyzetére - mivel az európai női fogva tartottak felének kiskorú gyermeke van a statisztikák szerint -, a terhesség alatti speciális állapotra, a börtönben történő szülésre és a gyermekek védelmére az első életévükben, amikor az anyjukkal kell élniük a börtönben. Ezért érezzük felhatalmazva magunkat, hogy felkérjük a tagországokat, hogy az EU segítségével teremtsék meg a szükséges anyagi feltételeket annak biztosítására, hogy a büntetésvégrehajtási intézmények megfelelően felkészültek legyenek, megfelelve a nemzetközi és európai szabályoknak és egyezményeknek. A törvényhozás modernizációja szükséges, hogy az ítéletek megfeleljenek az anyák speciális körülményeinek, állandó személyzet szükséges, mely rendszeres ellenőrzés alatt áll és megfelelő képzésben részesül arra, hogy érzékeny legyen a nőkkel kapcsolatos problémákra. A nők fogva tartásának feltételeit bele kell foglalni az Európai Bizottság európai emberi jogokkal kapcsolatos éves jelentésébe.
A mai jelentés vitát fog generálni, mely, remélem, eredményesnek bizonyul.
Louis Michel
a Bizottság tagja - (FR) Elnök úr, hölgyeim és uraim, kollégám, Špidla biztos úr rendkívül elégedett, hogy az Európai Parlament úgy döntött, megvizsgálja a börtönökben élő nők helyzetét, és ennek hatását a szociális és családi életre, valamint szeretne gratulálni az előadó, Panayotopoulos asszonynak a kiváló jelentéséhez.
Noha a nők csak egy csekély részét, körülbelül 5%-át teszik ki az európai börtönök lakóinek, nyilvánvaló, hogy a fogva tartásuk komoly hatással van a teljes családjukra. Továbbá a női fogva tartottak viszonylag magas százalékban anyák.
A Bizottság stratégiát javasol a sebezhető csoportok kirekesztése ellen, melyek közé odatartoznak a fogva tartottak is. Hangsúlyozni kell azonban, hogy a társadalmi inklúzió leginkább a tagállamok ügye. A társadalmi inklúzióval kapcsolatban a Bizottság szerepe alapvetően az, hogy segítse a tagállamokat a társadalmi kirekesztés elleni harcben, a nyílt koordináció és egyéb specifikus tevékenységek kontextusán belül. Mindazonáltal az új Lisszaboni Szerződés - és ez egy érdekes pont - szolgál új kezdeményezésekkel az igázságüggyel, szabadsággal és biztonsággal kapcsolatban. Ezen az egyre fontosabbá váló területen belül az együttdöntési eljárás számos további területre alkalmazható lesz, és ez nyilvánvalóan szélesíteni fogja az EP lehetőségeit, hogy megvizsgálja a jelentésében foglalt javaslatok némelyikét. Panayotopoulos asszony jelentése jelentése kiegyensúlyozott megközelítést alkalmaz. Teljességgel tiszteletben tartja a szubszidiaritás elvét és elismeri a Bizottság támogató szerepét; tökéletesen egyetértünk az Ön módszertani megközelítésével. Tisztában vagyunk azzal, hogy annak érdekében, hogy megválaszoljuk azokat a kihívásokat, melyekkel a fogva tartott nők szembesülnek, a tagállamoknak és a Bizottságnak a börtönök életkörülményeire, a családi és társadalmi kapcsolatok szükséges fenntartására és természetesen a társadalmi és szakmai reintegráció fontosságára kell összpontosítania. Ez a megközelítés megegyezik a Bizottság szociális inklúzió stratégiájával, mely három nagy területet fed le: az alapvető szolgáltatásokhoz és lehetőségekhez való hozzáférés támogatását, a törvényhozás monitorozását a diszkrimináció elleni harccal kapcsolatosan és, ha szükséges, célzott megközelítések felvázolását a különböző csoportok specifikus szükségletei kielégítése érdekében.
2006 tavaszán a Bizottság egy nyilvános konzultációt szervezett azzal kapcsolatban, hogy szükségesek-e további lépések EU szinten, hogy támogassák azok aktív inklúzióját, akik a legmesszebbre kerültek a munkaerőpiactól. Az eredmények a 2007 októberi közlönyben kerültek nyilvánosságra, majd megkezdődött a konzultáció második fázisa. A szociális partnereknek kikérték a véleményét a nyílt koordináció fokozásának lehetőségéről közös alapelvek elfogadásával - különösen a bevételtámogatással, aktív munkaerőpiac politikával és a minőségi szolgáltatásokhoz való hozzáféréssel kapcsolatosan -, a közös alapelvek tartalmával, és végül ezen közös irányelvek megvalósításánek EU szintű kontroll és értékelés útján történő támogatásának lehetőségeivel kapcsolatban. A konzultáció 2008 február 28-án ért véget, és a Bizottság rövidesen megvizsgálja a szociális partnerek és egyéb érdekelt felek javaslatait.
Kérem engedjék meg, hogy néhány rövid megjegyzést tegyek a jelentéssel kapcsolatban. Az a fogva tartott nők társadalomba és a munkaerőpiacra történő reintegrációját tárgyalja. Osztjuk azt az álláspontot, hogy a célzott végrehajtási lépéseket kombinálni kell olyan biztonsági hálókkal, melyek megelőzik a társadalmi kirekesztést. A bebörtönzött személyek reintegrációjának börtönkörülmények között kell megkezdődnie, együttműködésben a társadalmi szakszolgálatokkal.
Tisztában vagyunk azzal, hogy az elfogadható és ésszerű életkörülmények jelentősen növelik a társadalmi reintegráció esélyeit. A hatóságokat, beleértve a büntetésvégrehajtást, támogatni kell abban, hogy minőségi szakképzést nyújtsanak a fogva tartottak számára. A börtönök és az olyan vállalatok közötti együttműködés, melyek a fogva tartottak által végzett munkára specializálódtak, mindenképpen támogatandó a reintegrációs folyamat részeként.
Itt kívánjuk hangsúlyozni az Európai Szociális Alap szerepét a női és férfi fogva tartottak bevonásának és integrációjának támogatásában a munkaerőpiacon és a társadalomban általánosan. Az alap, mint gondolom tudják, társfinanszíroz olyan programokat, melyek a fogva tartottak oktatásával és szakképzésével kapcsolatosak, míg az olyan kezdeményezéseket, melyek közvetlenül a fogva tartottak életkörülményeinek javításával, így például új épületek építésével és új berendezések beszerelésvel foglalkoznak, egyéb strukturális alapok fedeznek.
Megfelelően jeleztem az EP kérését a Bizottság és a Tanács felé, mely egy kerethatározat elfogadására irányult a fogva tartottak jogainak védelmének minimális sztenderdjéről, valamint egy európai fogva tartott charta létrehozásáról. Úgy érzem, újra emlékeztetnem kell a Házat, hogy a jelentés számos eleme noha a tagállamok kizárólagos kompetenciájába tartozik, mint említettük, a Lisszaboni Szerződés alkalmazza az együttdöntési eljárást számos, igazságüggyel, szabadsággal és biztonsággal kapcsolatos területen, és valós lehetőség van az EP szerepének bővítésére, valamint a helyzet és ezen rendkívül komoly ügy kezelésének javítására.
Anna Záborská
PPE-DE képviselőcsoport részéről. - (SK) A saját kezdeményezésű jelentés a női fogva tartottakról erősen szimbolikus. Egyfelől igazolja a Nőjogi és Nemi Esélyegyenlőségi Bizottság meglehetősen pragmatikus álláspontját, másfelől igazolja kollégánk, Panayotopoulos-Cassiotou asszony csodálatos elkötelezettségét.
Hangsúlyoznom kell, hogy Marie Panayotopoulos-Cassiotou asszony nagyon aktív a bizottságomban, és gratulálok neki a mindig felelős munkaszemléletéhez. A jelentésen dolgozva személyesen látogattuk meg a Bruges-i női börtönt. A látogatás alapján állíthatom, hogy a jelentés nem pusztán teoretikus. Örülök, hogy a jelentés a női fogva tartottak helyzetét annak összetettségében kezeli. Személy szerint szeretném különösen hangsúlyozni a gyermekek védelmének fontosságát a pszichológiai sérülésekkel kapcsolatban, amit a szülők fogva tartása alatt elszenvedhetnek.
A következő a személyes tapasztalatomon alapul. A kommunista hatalom idején, amikor öt éves voltam, az apámat letartóztatták és hosszú ideig tartó börtönbüntetésre ítélték koholt, politikai vádak alapján. A tanárok az iskolában sokszor megkérdezték, hogy hol van, és miért nem látogatja a szülői értekezleteket, noha mindenki tudta, hogy börtönben van. Ez fájdalmas volt. A gyermekeknek nem szabad nem szabad elszenvedniük a környezetük érzéketlen viselkedése által okozott traumát, mely fokozza a szülők bebörtönzése okozta stigmát. A bebörtönzött anyákkal fenntartott rendszeres kapcsolat létfontosságú a későbbi életük és interperszonális kapcsolataik szempontjából.
Befejezésül szeretném felhívni a figyelmüket a jelentés 22. bekezdésére és hangsúlyozni, hogy Panayotopoulos-Cassiotou asszony milyen hagsúlyt fektet a családi kapcsolatok megőrzésén.
Teresa Riera Madurell
PSE képviselőcsoport részéről. - (ES) Elnök úr, először is szeretnék gratulálni az előadónak a kiváló munkájához és nyitott hozzáállásához, mely fontos egyezmények megszületését teszi lehetővé a csoportom által előterjesztett módosításokkal kapcsolatban.
Ez egy nagyon átfogó jelentés, mely nem téveszt szem elől egyetlen kérdést sem, mely a bebörtönzött anyák és apák társadalmi és családi életével kapcsolatban felmerül ebben a nehéz helyzetben. Bemutat számos új aspektust, beleértve azon fogva tartott apák és anyák kezelését, akik felelősek a gyermekeikért.
Az volt a cél, hogy megoldást találjunk, mely garantálja a gyermekek jogainak tiszteletben tartását, míg egyúttal fenntartja a biztonsági intézkedéseket is, melyek a szabadságuktól megfosztott emberek esetében kötelezően felmerülnek. A javaslat az, hogy fel kell állítani olyan független egységeket, melyek kívülállnak a rendes börtönkörnyezeten olyan életfeltételekkel, melyek megfelelnek egy gyermek szükségleteinek, és mely figyelembe veszi azok integrációját a közösségbe.
Ugyanez érvényes azokra a fogva tartottakra, akik eltartottakkal rendelkeznek, mely leginkább a nőket érinti. Újra felmerül az alternatív büntetések kiválasztása a bebörtönzés helyett. Ebből a szempontból a jelentés nyilvánvalóan tartalmazza, hogy az olyan fogva tartott férfiak esetében, akiknek fiatal gyermekük vagy egyéb családi kötelezettségük van, a nőkre érvényes intézkedéseket kell alkalmazni.
Továbbá ezen intézkedéseknek tiszteletben kell tartaniuk a szexuális orientációt és családi berendezkedés minden formáját, mely összhangban áll a törvényekkel. A fogva tartott nők számára hozzáférhetővé kell tenni a prevenciós kampányokat és egyenlő feltételekkel a családtervezési programokat is.
A jelentés továbbá olyan programokat is sürget, melyek csökkentik a bennlakók kitettségét az erőszakos helyzeteknek, a nemi alapon elkövetett erőszak áldozatául esett nők pszichológiai gondozásával. Javasolja továbbá a börtönök személyzetének képzését és felvilágosítását ezen kérdésekben.
Csoportunk szorosan együttműködött az előadóval a jelen és egyéb módosítások előterjesztésében, és hiszek benne, hogy olyan jelentést sikerült létrehoznunk, melyre a Parlament büszke lehet. Még egyszer szeretnék gratulálni az előadónak!
Marios Matsakis
az ALDE képviselőcsoport részéről - Elnök úr, az ügyről személyes indíttatásból fogok beszélni. Panayotopoulos-Cassiotou asszony a tőle megszokott bölcsességgel és kemény munkával nagyon jó munkát végzett, és olyan jelentést készített, mely a bebörtönzött nők problémájával a leggyakorlatiasabb módon foglalkozik.
A legnagyobb része annak, amit Panayotopoulos-Cassiotou asszony a jelentésében állít természetesen helytálló. De nem az ideális világba tartozik-e a valós világ helyett, ha olyan börtönökről beszélünk, melyek nem az elítéltek megbüntetését, hanem főként azok rehabilitációját szolgálják? Az üggyel kapcsolatos rideg valóság az, hogy Európa és a világ legtöbb börtöne nem megfelelő sem a nők, sem a férfiak számára. Ez természetesen nem azt jelenti, hogy nem kell folyamatosan sürgetnünk a változásokat. Azt sem jelenti, hogy a női elítéltek speciális problémái ne tartoznának ránk. A mi dolgonk az, hogy folyamatosan sürgessük a fejlődést, azonban soha nem szabad szem elől tévesztenünk a következő egyszerű tényeket.
Először, a büntető rendszerekben általában változások szükségesek.
Másodszor nem lehet diszkrimináció nők és férfiak között a szigorúan vett biológiai különbségeket leszámítva, ezek közé értve az anyaságot, és annak speciális aspektusait.
Harmadszor a börtönök nem szállodák. Sem anyaotthonok vagy óvodák.
Negyedszer a fogva tartottak nagy része - férfiak és nők - elítélt bűnözők, sokan szörnyű tetteket hajtottak végre más emberi lényekkel szemben.
Ötödször bármilyen keményen hangzik, sok elítélt anya alkalmatlan az anyaságra, és a gyermekeik felnevelésére alternatív megoldásokat kell találni.
Hatodszor az nem merülhet fel kérdésként, hogy szabad-e engedni, hogy a női fogva tartottak a börtönben essenek teherbe.
Mindezek elmondása mellett támogatom a jelentést.
Ewa Tomaszewska
az UEN képviselőcsoport részéről - (PL) Elnök úr, szeretném felhívni a figyelmet két olyan problémára, mely a jelentéssel kapcsolatos.
Az első a börtönbüntetés végrehajtásának körülményeivel kapcsolatos. A megfelelő személyes higiénés feltételekhez és a nők számára szükséges speciális orvosi ellátáshoz való hozzáférés különös fontossággal bír. Mint a kommunista Lengyelország egykori politikai foglya, egy negyed szürke szappant kaptam, melynek hat hónapig kellett kitartania. Lehetetlen volt elni a fürdés törvény által biztosított jogával heteken keresztül. Ez elfogadhatatlan. A vízhez, meleg vízhez való hozzáférés tisztálkodás céljából, a nőgyógyásszal való konzultáció és a mammográfián való részvétel egyaránt elérhető kell hogy legyen, függetlenül a büntetés típusától és hosszától.
A második probléma az anyák és terhes nők bebörtönzésének a gyermekeik életére és egészségére gyakorolt hatásaival kapcsolatos. Nőket gyakran megfosztanak attól a joguktól, hogy résztvegyenek olyan bírósági ügyekben, melyek a szülői jogokkal kapcsolatosak. A letartóztatás alatt álló embereket megfosztják annak lehetőségétől, hogy a meghallgatásokon résztvegyenek. Azok a gyermekek, akiknek az anyjuk börtönben van, csak korlátozott jogokkal rendelkeznek a kapcsolattartásra. Gyakran az újszülötteket elveszik a anyáktól röviddel a születésük után, mely lehetetlenné teszi azok szoptatását. Észben kell tartani, hogy ha az anya szabadságvesztés büntetés alatt áll, az közvetett módon a gyermekre és az egész családra is hatással van. Ilyen büntetéseket csak kivételes esetben szabad kiszabni. Végül szeretnék gratulálni az előadónak.
Hiltrud Breyer
a Verts/ALE képviselőcsoport részéről - (DE) Elnök úr, ez a saját kezdeményezésű jelentés fontos, mert a bebörtönzött nők helyzetét végre előtérbe kell helyezni, és a problémákat azonosítani kell. A nők jogainak a börtönben is érvényt kell szerezni, sőt ott különösen. Szerencsére az Európai Unióban még nem olyan a helyzet, mint az Egyesült Államokban, ahol a börtönök és az emberek elzárása virágzó üzletággá vált, de az európai börtönökben fogva tartott nők száma nő, ezért nekünk figyelnünk kell azok speciális helyzetére.
Először, ott van az egészséggondozás kérdése, amiről nem sokkal ezelőtt beszéltünk. A nők a börtönökben tapasztaltak már erőszakot, mely néha szexuális jellegű, akár a fogva tartás alatt, akár előtte, és megfelelő pszichológiai támogatásra és kezelésre szorulnak, gyakran azért is, mert ők is függővé váltak. Annak a kockázta is fennáll, hogy a nők szexuálisan kizsákmányoltakká válnak a börtönben. Az anyák helyzete külön figyelmet érdemel. Nem ismédlődhet például Németország esete, ahol a csecsemőket pár hónapos korban elválasztják az anyától, mert nincsenek megfelelő helyiségek a börtönökben, ahol az anyák és a gyermekek együtt lehetnek, ami több hónapos szeparációhoz vezet. Több pézre van szükség továbbá az anyák szabadulás utáni reintegrációjára.
Különös fontosságú probléma azon lányok és nők helyzete, akik bevándorló háttérrel rendelkeznek. Fontos figyelembe venni azon nők helyzetét, akik beutaztak Európába, és menekülttáborokban tartózkodnak. Sokan ezen menekültek és illegális bevándorlók közül börtönszerű körülmények között élnek ezekben a táborokban, és jelenleg semmilyen EU jogszabály nem rendelkezik a fogva tartás maximális időtartamáról.
Végül - és az Európai Parlament tanulmányt készített erről - sürgősnek tartjuk a különösen veszélyeztetett csoportok védelménak javítását, különös tekintettel a szexuális erőszak áldozatául esett nőkre.
Věra Flasarová
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (CS) Hölgyeim és Uraim! Michel Foucault francia filozófus klasszikus könyvében, melynek címe 'Felügyelet és büntetés', a bebörtönzésnek többek között három szempontját említi. Ezek a szempontok a büntetés hosszú történelme folyamán máig megmaradtak.
Először van az eredeti cél, azaz az elkövető elszigetelése a társadalomtól, másodszor a büntetés lehetőséget ad arra, hogy kiegyezzen a bűnnel (katarzis); harmadszor pedig ott van az a modern szempont, hogy fel lehet ajánlani a rehabilitáció és a társadalomba történő visszahelyezés lehetőségét. A legutolsó szempontot tartják a civilizált országokban az egyik legfontosabbnak.
A társadalom nem bosszulja meg az elkövetőt, és nem akarja megfosztani méltóságától. Éppen ellenkezőleg; minden megtesz azért, néha komoly túlsúly ellenére, hogy megváltoztassa az elítélt fogoly viselkedési mintáját, ami a személy törvénnyel történő összeütközéséhez vezetett. A börtönbüntetéssel nem akarják bántani a foglyokat, családtagjaikról nem is szólva.
Az előadó nagyon egyértelműen meghatározta a bebörtönzés egyik problémáját: egy személy bűnére és büntetésére helyeződik a hangsúly, miközben mellőzik azt a tényt, hogy a büntetés azokra is hatással van, akik a bebörtönzött hozzátartozói. Ezek a hozzátartozók általában a nő foglyok gyerekei.
Az összes európai női bebörtönzöttnek több, mint a felét teszik ki az egygyermekes anyák. A pontos számok országonként változnak, csakúgy, mint a börtönkörülmények. Például nálunk, a Cseh Köztársaságban a börtönök túlzsúfoltsága jelenti a legnagyobb problémát. Másrészt a felelős hatóságok arra törekszenek, hogy enyhítsék a büntetés nőkre és családtagjaikra gyakorolt hatását, és megkönnyítik ezeknek a nőknek, hogy visszatérjenek a normál életbe. A bebörtönzöttek társadalomba történő integrálására vonatkozó említett törekvéseket a szükséges finanszírozás, például szociális munkavállalókra, hiánya hátráltatja.
Egyetértek az előadóval abban, hogy fontos a családi kötelékek fenntartásához javítani a feltételeket, mivel a családtól való elszakadás a bűnnel és büntetéssel együttesen elidegenedéshez vezet, ami sokkal nehezebbé teszi a visszatérést a börtönből. Természetesen itt nem azokra az esetekre utalok, ahol a családi kötelékek már a bebörtönzés előtt szétszakadtak
Egyetlen nagyon fontos dologgal egészíteném még ki: pszichológiai tanulmányok szerint a női foglyoknak nehéz ahhoz alkalmazkodniuk, hogy egymás közvetlen közelében élnek. A férfiak könnyebben beletörődnek az erőltetett közelségbe, és a konfliktusokat is jobban kezelik.
Zita Pleštinská
(SK) Panayotopoulos-Cassiotou előadó asszony jelentése épp időben érkezett, amikor sok tagállamban folyamatban van a börtönök infrastruktúrájának megváltoztatása, beleértve a tisztán női börtönök létrehozását. A földrajzi hely fontos tényező: például megkönnyítheti a fogolynak a családi kapcsolatok és barátságok fenntartását, valamint a vallásos szertartásokon történő részvételt.
A női foglyoknál az elszigeteltség és a bánat hatása, elsősorban az anyáknál és a várandós nőknél, káros következményekkel járhat, maga az anya, de főleg a gyermeke, és annak fejlődése szempontjából. Ezért hozhat pozitív változásokat ezen foglyok életébe a vallási szertartásokon való részvétel.
Az emberi méltóság és az alapvető jogok tisztelete olyan értékek, melyeket szigorúan kell alkalmazni a tagállami börtönpolitikákban. Börtönökben a rend fenntartása olyan képzett személyzetet kíván meg, amely képes csírájában elfojtani a nőkkel szembeni sértegetést, erőszakot. Arról sem szabad megfeledkeznünk, hogy a személyzetnek arra is alkalmasnak kell lennie, hogy pszichológiai támaszt nyújtson, mivel sok nőt gyakran trauma ért a múltban.
Gratulálok az előadónak azért, hogy a jelen elemzés számos jelentős eredményt tartalmaz. A jelentés számos javaslatot tartalmaz, illetve indítványt tesz a női bebörtönzöttek, elsősorban az egyedülálló anyák és a fiatal foglyok feltételeinek javítása kapcsán is. Örülök annak, hogy az előadó különös figyelmet szentel a várandós nőknek.
A börtönben a nők gyakran válnak erőszak áldozatává. Ezt területet így nagy körültekintéssel kell megközelíteni, azzal a szándékkal, hogy új innovatív intézkedések legyenek bevezetve a börtönpolitikára vonatkozóan. A börtönből történő szabadulást követően a nőknek minden lehetséges segítséget fel kell ajánlani ahhoz, hogy megkönnyítsük problémamentes visszaintegrálódásukat a társadalomba.
Zita Gurmai
(HU) Köszönöm, tisztelt Elnök úr! Biztos úr! Kedves képviselőtársaim! Az esélyegyenlőségnek ki kell terjednie a bebörtönzöttekre is. A nők számára itt is biztosítani kell például a férfiaktól eltérő egészségügyi és higiéniás feltételeket. A bebörtönzött nőknél különösen fontos, hogy megőrizhessék családi kapcsolataikat, ez segíti a társadalmi visszailleszkedésüket is, erről korábban is beszéltek képviselőtársaim. Kábítószer-függőségnél és egyes más esetekben elengedhetetlen a pszichológiai segítségnyújtás, amire néhány tagállam komplex, nemi orientáltságú programokat dolgozott ki. Ezt a többi új tagállamnak is követnie kell. A börtönviselt nők nehezebben jutnak munkához. A börtönben zajló képzési programokkal ez a probléma enyhíthető, és ennek révén csökkenthető a visszaesés veszélye. A jelentés kiváló, elfogadásra javaslom.
Bairbre de Brún
(GA) Elnök úr! Üdvözlöm Panayotopoulos-Cassiotou saját kezdeményezésű jelentését a börtönben levő nők helyzetének vizsgálatáról. Úgy vélem, hogy a jelentést számos módosítással lehetne erősíteni.
Hangsúlyozni kellene az áthelyezés elképzelését, az előkészítő folyamat pontosabb jellemzéseként, amint a nők közelednek szabadoneresztésük napjához. Annak érdekében, hogy segítsünk ebben, 'félúton levő házakra' lenne szükség, amelyek megfelelő támogató környezettel rendelkeznek.
Sürgetem azon módosítások támogatását, melyek azt próbálják elérni, hogy a lányok ne a felnőtt börtönökbe legyenek bezárva. A női börtönök alkalmazottainak amennyire lehet, nőkből kellene állniuk, beleértve az orvosi személyzetet.
2004-ben kiadtak egy jelentést, tavaly pedig egy másikat, melyek az átlagos női fogvatatottak szörnyű feltételeit részletezik Észak-Írországban, az én választókörzetemben. Azt tanácsolnám a Bizottságnak, hogy olvassa el az említett jelentés és jelen jelentés javaslatait.
Kathy Sinnott
Elnök úr! A börtönökben sok nő hátterében áll bántalmazás, erőszak, ami megnehezítheti számukra stabil kapcsolat kialakítását - bár végül is ez az, amire valójában szükségük van.
Nem szabadna, hogy csak a bebörtönzöttek társadalmi integrálása legyen a célunk; személyes fejlődésükre is figyelnünk kell. És itt merül fel természetesen a gyermekek kérdése. Anya és gyermeke elválasztására a börtönben gyakran csupán órákkal a szülést követően sor kerül. Ennek azonnal hatása van minden olyan esélyre, hogy egészséges kapcsolat alakuljon ki kettejük között. Annak érdekében, hogy végül kialakuljon a speciális anya-gyermek kötelék, mindkettőnek szüksége van arra, hogy összeszokjanak. És két személy összenövésének egyetlen módja az, ha egészségesen és normálisan egymás mellett tartják őket ahol csak lehet, és olyan támogató és biztonságos környezetet biztosítanak számukra, ahol élhetnek.
Az anyag és a csecsemő elválasztása kapcsolatukat kudarcra ítéli. Miért tennénk ezt, amikor az, amire ezeknek a nőknek a legnagyobb szükségük van az életben, az a stabil, szeretetteljes kapcsolat?
Corina Creţu
(RO) A vita tárgyát képező jelentés számos problémát vet fel a tagállamokból erről a területről.
Bizonyos környékeken, elsősorban a hátrányos helyzetűekben találkozva azzal megemelkedett bűnözési rátával, amit az abszolút szegénység, írástudatlanság, családi elhagyatottság jelez, s melynek hátterében a gyengülő társadalombiztosítási rendszer áll, úgy vélem, hogy a tagállamok kormányai a keményebb büntetéssel alkalmatlan választ választottak.
Romániában a közelmúltban egy olyan eset hívta fel magára a közvélemény figyelmét, ahol három egyazon családhoz tartozó nő, lány, anya, nagymama egyidőben került börtönbe, hogy ez kisebb kihágás miatt letöltsék büntetésüket. Nem ez az egyetlen ilyen példa. Úgy vélem, ezért van az, hogy a jelentés javaslatai közül az az egyik legfontosabb, hogy a börtönbüntetésen kívüli büntetések alkalmazása akkor a legszükségesebb, amikor egy gyermek életét is érinti. Különleges helyzetet jelent az a kiskorú gyermek, akinek mindkét szülője börtönben van.
Támogatom azt a jelentésben is megfogalmazott a Bizottsághoz intézett kérést, hogy szövegezzünk meg egy egységes európai börtönszabályzatot, hogy lehetővé tegyük a fogva tartás feltételek harmonizációját a tagállamokban, valamint azok gyorsabb beilleszkedését a társadalomba, akik már letöltötték a szabadságvesztésre vonatkozó büntetésüket. Gratulálok az előadónak ehhez a törekvéshez.
Zuzana Roithová
(CS) Elnök úr! Amint azt hallhattuk, a nők csupán 5%-át teszik ki az európai börtönök lakosainak. Ezeknek fele kisgyermekes anya, és legtöbbjük a múltban bántalmazásnak, erőszaknak esett áldozatul.
Teljes szívemből üdvözlöm ezt a jelentést, és köszönöm mindenkinek, aki részt vett benne. A jelentés hangsúlyozza, hogy a tagállamoknak bátorítaniuk kellene a büntetés-végrehajtó intézetekben levő nők specifikus feltételeinek javítását. Véleményem szerint az emberi méltóság hangsúlyozása kulcskérdés a társadalomba történő jövőbeli beilleszkedés szempontjából. Barátságos környezetet kell kialakítani a gyerekek látogatásához, és a nőket oktatni kellene, hogy megértsék az emberi méltóság jelentését.
Így tehát nagyon meglepődtem azon, hogy a liberálisok külön szavazást kérnek a 19. bekezdésről, ami azt javasolja, hogy a nőknek joguk legyen a vallási szertartásokon való részvételre. Felháborítónak tartom, hogy a nőknek mások lehetnek a jogaik a börtönön belül, a holnapi szavazás eredményének függvényében, mint azoknak a nőknek, akik a börtön falain kívül vannak.
Louis Michel
a Bizottság tagja. - (FR) Elnök úr! Hölgyeim és Uraim! Természetesen szeretném megköszönni minden felszólalónak a kifejezetten termékeny és érdekes vitát. Nem én vagyok a kérdésért felelős biztos. Azonban nem tagadom, hogy nagyon felbátorodtam, és érdeklődve hallgattam ezt a vitát. Számos személyes gondolat jutott az eszembe, és ez tagadhatatlan bizonyítéka annak, hogy megragadták a képzeletemet ezzel a minden bizonnyal nagyon fontos témával.
Annak érdekében, hogy felülkerekedjünk a női foglyoknak a társadalomba és a munkaerőpiacra történő visszaintegrálásának nehézségein, mindenképpen újra hangsúlyoznunk kell annak szükségességét, hogy a végrehajtó intézkedéseket ötvözzük egy alkalmas védőhálóval. Ehhez minden érintett fél részvételére szükség van, beleértve a szociális partnereket is.
A Bizottság folytatni kívánja a társadalmi bevonás kérdésének vizsgálatát a tagállamokban, a nyílt koordinációs módszernek megfelelően. Valójában már számos itt előterjesztett javaslat előterjesztésre - melyek természetesen továbbmennek Špidla biztos úrhoz - megragadta a figyelmemet. Például az a már számos országban létező elképzelés, hogy ahol csak lehet, megpróbálnak alternatív büntetést találni - amikor a börtönben levő személy nem jelent veszélyt a társadalomra - minden bizonnyal érdekes megközelítés. Gondolok itt, bár szabadon beszélek, az elektronikus címkékre, amik lehetővé teszik az emberek számára, hogy elhagyják a börtönt és a családjukkal éljenek. Sok vizsgálatra váró elem van ezen kérdés kapcsán, mivel amit itt hallottam, az is meglehetősen igaz: a bebörtönzés természetesen mindenek felett a szociális kibékítés aktusa, és így törekedni kell arra, hogy ez a társadalomba való visszaintegrálódás ezen aktusát pozitív elemmé tegyük. Nagy érdekesnek tűntek számomra Záborská asszony megjegyzései is - melyeket számos felszólaló különféle módokon ismételt meg - a családi és a gyermekekhez fűződő kötelékek egészéről, ami, természetesen, különösen specifikus megközelítéseket igényel.
A börtönökben a higiénia, az egészségügyi ellátás, a szexuális preferenciák, a szexuális erőszak és egyéb szexuális bántalmazás ugyancsak olyan témák, melyeket természetesen Fejlesztési biztosi munkám során ismerek, még akkor is, ha nem én vagyok a felelős ezért a konkrét témakörért. Természetesen rendszeresen látogatom a fejlődő országok börtöneit. Így biztosíthatom Önöket arról, hogy természetesen olyan helyzetben vagyok, hogy értékelhetem ezeket a dolgokat.
Mindenesetre nem fogom elmulasztani, hogy beszámoljak Špidla biztos úrnak erről a kiváló vitáról és az itt hallott kiváló ötletekről; tudom, hogy őt különösen érdeklik ezek a dolgok.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
Elnök úr! Köszönöm, hogy ilyen sokáig ébren maradt. Szeretnék köszönetet mondani Michel és Špidla biztos uraknak is kimagaslóan pozitív részvételükért a most bemutatott jelentésben, és Önöknek, Hölgyeim és Uraim, valamint Matsakis úr, aki az egyetlen férfi képviselőtársam, aki részt vesz ebben a vitában.
Hiszem, hogy a családi kötelékek fenntartása a közös nevező, és mindenki hangsúlyozta, milyen fontos is ez. A gyermekek védelmi is alapvető fontosságú, elsősorban a kisgyermekeké, és megfelelő feltételeket kell létrehozni a nők speciális igényeihez igazodva. Azonban az legyen az elsődleges kérdés, hogy lándzsát törünk az emberi jogok mellett, elsősorban a nők jogai mellett, függetlenül attól, hogy börtönben vannak-e vagy sem. Így tehát ami a nem bebörtönzött nőkre érvényes, annak kellene vonatkoznia azokra is, akik börtönben vannak.
Ami a társadalmi kirekesztettséget illeti, engedjék meg, hogy külön köszönetet mondjak Michel biztos úrnak, kihangsúlyozva a támogató intézkedések fontosságát már a fogva tartás ideje alatt: a szakképzésért, a piacra történő integrációért, valamint a magánszektorral történő együttműködésért tett intézkedések. Így megvalósíthatjuk azt, amit Ön említett biztos úr: azt kellene látnunk, hogy a börtön lehetőség és nem a bosszú egy formája. Matsakis úr azon véleményére utalva, mely szerint vannak veszélyes tendenciák is, azok mind a börtönön kívül, mind pedig azon belül jelen vannak, és biztosítanunk kell a lehetőséget és az orvosi eszközöket ezek kezelésére, hogy így megelőzhessük a személyek marginalizációját. A marginalizáció szemben áll az egyének méltóságával kapcsolatos gondolatunkkal és azok támogatásának lehetőségével, hogy így a tőlük telhető legjobb teljesítményt nyújtsák a társadalom számára.
Remélem, hogy amint azt a biztos úr is említette, az új Lisszaboni Szerződés lehetőséget nyújt számunkra arra, hogy még több tettre kerüljön sor. Mivel a jelen jelentés bemutatása és a Szerződés ratifikálása nem távoliak, a jelentésben tett számos javaslat megvalósulhat. Vissza kell térnem azonban egy nem említett kérdésre, egészen pontosan arra, hogy a Bizottság emberi jogokról szóló éves jelentésének is tartalmaznia kellene az EU börtöneiben levő nők feltételeit.
Elnök
Bár Matsakis úr volt az egyetlen férfi felszólaló Képviselő, Michel úr a Bizottság nevében beszélt, és nagy figyelemmel hallgattam ezt az érdekfeszítő vitát.
Amint oly gyakran, a nők száma meghaladja a férfiakét ezekben a késő éjszakai vitákban, de ez nem csökkenti részvételük értékét. Köszönöm az előadónak és a többieknek hozzászólásaikat, mivel tulajdonképpen egy ilyen egy vitán Önök szólalnak fel azok helyett a nők helyett, akik maguk nem kaphatnak szót.
A vitát lezárom.
A szavazásra március 13-án, csütörtökön kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (142. cikk)
Katalin Lévai  
írásban. - (HU) Fel szeretném hívni a figyelmet, hogy míg Európában a börtönlakók megközelítőleg 4-5%-át a nők teszik ki, valamint sok európai országban a női fogvatartottak aránya néha még a férfi fogvatartottak számát meghaladóan is egyre növekszik, a börtönök továbbra is a férfiak számára vannak berendezve, és hajlamosak figyelmen kívül hagyni az egyre növekvő arányban fogvatartott nők különleges problémáit.
A leginkább aggodalomra okot adó területek az egészségügy, a gyermekes anyák helyzete, valamint a szakmai és társadalmi visszailleszkedés. A női fogvatartottakról szóló statisztikák általában alacsony iskolázottsági szintet és szakismerethiányt mutatnak. Ha azt szeretnénk, hogy a börtönben töltött évek után a női fogvatartottak társadalmi beilleszkedése stabilabb legyen, minden fogvatartott részére lehetőséget kellene kínálnunk alapvető oktatási ismeretek megszerzésére. Számos európai börtönben azonban különbségek figyelhetők meg a nők részére nyújtott szakképzés és a munkaerő-piaci kereslet között. A legtöbb börtön olyan nőiesített szakképzést kínál, amely a nőknek hagyományosan tulajdonított kulturális és társadalmi szerepekhez kapcsolódó ismeretek és képességek fejlesztésére korlátozódik. Ezeknek az általában rosszul fizetett szakmai ismereteknek nem tulajdonít nagy értéket a munkaerőpiac, és ez kedvez a társadalmi egyenlőtlenségek állandósulásának és alááshatja a társadalmi és szakmai visszailleszkedést is. Ezért a börtönhatóságokat arra kellene bátorítani, hogy akár külső cégekkel való együttműködéssel nyújtsanak a munkaerő-piaci szükségletekhez igazodó, magas színvonalú szakképzéseket, olyan változatos foglalkoztatási lehetőségeket, amelyek mentesek a nemen alapuló beidegződésektől.
