Azonnali uniós intézkedések a kivételes migrációs áramlások által érintett Olaszország és más tagállamok támogatására (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a kivételes migrációs áramlások által érintett Olaszország és más tagállamok támogatására vonatkozó azonnali uniós intézkedésekről szóló vita.
Cecilia Malmström
a Bizottság tagja. - Elnök úr, szeretnék köszönetet mondani ezért az igen időszerű vitáért, amelyre komoly figyelmet kell fordítanunk.
A Bizottság nagy figyelemmel követi az eseményeket, és a Frontex két szakértőt küldött a helyszínre. A jelentések szerint az utóbbi néhány napban körülbelül 5500 tunéziai bevándorló érkezett az olasz partokra; a számuk az utóbbi 24 órában kissé csökkent. Az érkezők többsége a harmincas éveiben járó férfi, de van köztük 34 nő és 108 gyermek is; azonosításra került 27 olyan személy, akik az embercsempészetet segítették elő. Az olasz partokra érkező személyek hatalmas nyomást jelentenek az olasz befogadó létesítmények számára; különösen igaz ez Lampedusa esetében.
Múlt vasárnap felvettük a kapcsolatot az olasz belügyminisztériummal, és hivatalos kérést kaptunk uniós segítségnyújtásra. Készen állunk arra, hogy Olaszországnak és Tunéziának egyaránt segítséget nyújtsunk. Ez nem csupán két országot érint, hanem az egész EU szempontjából fontos. A Bizottság és a Frontex még a legújabb események előtt elkezdte feltárni, hogy rövid és középtávon mit lehetne tenni. Az EU közös válaszának az tagállamok közötti uniós szolidaritáson kell alapulnia: készek vagyunk segíteni Olaszországot.
Megközelítésünket azonban ugyanakkor a Tunéziával és demokratikus intézményeivel szemben tanúsított szolidaritásnak is jellemeznie kell. Lady Ashton is ezt jelentette ki, amikor tegnap Tuniszba látogatott, és a tunéziai hatóságoknak politikai és pénzügyi támogatást ajánlott fel.
Annak érdekében, hogy Olaszországnak gyors segítséget nyújthassunk a jelenlegi körülmények között, konkrét, átfogó intézkedésekről és gyors pénzügyi segítségről döntöttünk. Ami a pénzügyi helyzetet illeti, készen állunk arra, hogy a 2011-es Európai Menekültügyi Alap keretében, valamint az Olaszország számára előirányzott összegen túl különleges segítséget nyújtsunk. Ez az elszállásolással, az infrastruktúrával, az anyagi segítséggel, az orvosi ellátással, a szociális segítséggel, a bírósági közigazgatási menekültügyi eljárásra vonatkozó tanácsadással, a jogi segítségnyújtással, a nyelvi segítségnyújtással stb. kapcsolatban felmerülő költségeket fedezi.
Igen gyorsan mobilizálhatunk erőforrásokat uniós alapokból, például a Külső Határok Alapból, és - amennyiben szükséges - Olaszország kérheti a vallettai Európai Menekültügyi Támogatási Hivatalt arra, hogy küldjön munkacsoportokat a menedékkérelmekkel foglalkozó nemzeti hatóságok segítségére.
Ami a külső határok őrizetét illeti, közös Frontex-műveletet indíthatunk. Kapcsolatban állok a Frontexszel. Tudomásom van arról, hogy technikai szinten folynak az előkészületek.
Szokás szerint, a közös vita azon múlik majd, hogy a tagállamok önkéntesen hozzájárulnak-e a felszereléshez. Felkérek minden tagállamot arra, hogy támogassák az ügyet. Egyvalamit szeretnék azonban hangsúlyozni a néhány perccel ezelőtti vita kapcsán: a tengeri/szárazföldi határművelek eltérő természete miatt, valamint amiatt, hogy a tagállamokat felkérjük az új közös műveletben való részvételre, ez nem befolyásolja azt a műveletet, amelyet jelenleg a görög szárazföldi határon hajtunk végre. Ez természetesen prioritás.
Szeretném kiemelni, hogy speciális figyelmet kell fordítanunk a kiszolgáltatott csoportokba tartozó személyekre, akik nemzetközi védelemre szorulnak. Szükségleteiket figyelembe kell vennünk, és hozzá kell férniük a speciális védelemhez, amelyre jogosultak - a nemzeti és az uniós jogszabályok ezt írják elő.
Az említett konkrét fellépésekkel készen állunk arra, hogy találkozzunk és együttműködjünk az olasz hatóságok képviselőivel, és megegyezzünk az egyes fellépések és a következő lépések részleteiről.
Természetesen középtávú stratégiánkat is tovább kell fejlesztenünk. A migrációs áramlások kapcsán a hatékony határigazgatás, valamint a demokratikus és gazdasági átmenetet támogató stratégia kombinációjára van szükség. Rövid távon a tunéziai hatóságoknak hatékonyan kell járőrözniük országuk határain, a tengeren és a partokon, és meg kell akadályozniuk, hogy a börtönből megszökött csempészek, emberkereskedők és bűnözők előnyt kovácsoljanak a helyzetből. Fontos az is, hogy Tunézia fogadja azokat a személyeket, akik elérték az EU tagállamainak területét, de nem szorulnak nemzetközi védelemre.
Ami a strukturáltabb beavatkozást illeti, fel kell tárnunk az uniós segítségnyújtás magasabb szintű célzottságának lehetőségeit azzal, hogy olyan projekteket támogatunk, amelyek a különböző tunéziai régiókban folyó bevétel- és munkahelyteremtő tevékenységeket támogatják - itt különösen az ország déli részeire gondolok.
Tágabb értelemben a tunéziai politikai és gazdasági fejlődést támogató koherens megközelítésnek magában kell foglalnia az áruk, a szolgáltatások és a know-how cseréjét, valamint azt a lehetőséget is, hogy ezek az emberek legálisan léphessenek az EU területére.
A mediterrán térségben új szelek fújnak - ez pedig a forradalmak eredménye. Ez a változás sok pozitív fejleményt hozhat Tunéziában, más országokban és az EU-ban. A jelenlegi lampedusai helyzet nem tántoríthat el miket attól, hogy segítséget és támogatást ajánljunk fel e feltörekvő demokráciáknak és a fiatal generációnak, amely olyan szenvedélyesen és békésen tudta elérni az alapvető politikai változásokat.
Simon Busuttil
a PPE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, az Olaszországban és különösen Lampedusán tapasztalható humanitárius szükséghelyzet - hiszen valóban erről van szó: humanitárius szükséghelyzetről - arra kényszerít minket, hogy sürgősen lépjünk.
Öt lépést javaslok. Először is, Tunézia és Egyiptom számára szükséges egy tényleges Marshall-terv, amely kézzelfogható segítséget nyújt a határokon át, de ugyanakkor cserében a tunéziai hatóságoknak teljes együttműködést kell tanúsítaniuk: le kell zárniuk tengerpartjaikat, hogy megakadályozzák a tengeren történő illegális bevándorlást.
Másodszor, Frontex RABIT missziót - gyorsreagálású határvédelmi csapatot - kell küldeni a területre. Biztos asszony, tehát nem csupán két Frontex-szakértőre van szükségünk, hanem egy Frontex-missziót kell oda küldenünk.
Harmadszor, Olaszországnak kézzelfogható segítséget kell nyújtanunk, hogy fogadhassa azt a több ezer személyt, akik Lampedusára érkeztek. Biztos asszony, őszintén szólva nem értem, hogy mondhatja azt, hogy az Európai Menedékjogi Támogató Hivatal küld majd szakértőket, hiszen ez az uniós hivatal jelenleg még nem működik. Más módszerhez kell folyamodnunk.
Negyedszerre, segítenünk kell azon személyek azonnali hazatelepítését, akik nem jogosultak menekültügyi védelemre. Őket vissza kell küldeni Tunéziába, oda, ahonnan érkeztek.
Végül nem szabad megfeledkeznünk arról, hogy a Szerződésben ott a 80. cikk, amely egyértelműen kimondja, hogy bevándorlási politikánknak a szolidaritás elvén és a felelősség igazságos megosztásán kell alapulnia. Úgy vélem, itt az ideje annak, hogy a Bizottság végrehajtsa ezt a cikket.
Juan Fernando López Aguilar
Elnök úr, biztos asszony, úgy gondolom, hogy e Parlament képviselőinek nagy többsége örömmel fogadja a mediterrán országok demokratikus mozgalmait, amelyek kihívást jelentenek az európai külpolitika számára, valamint az értékek melletti elkötelezettsége szempontjából, ugyanakkor sokan vagyunk, akik úgy gondoljuk, hogy ezek a mozgalmak nem veszélytelenek. Humanitárius következményei vannak a szomszédos országokban, valamint migrációs nyomást jelentenek.
Ezért itt az ideje, hogy ne feledkezzünk meg arról, hogy a Lisszaboni Szerződés hatályban van, és hogy 67. cikk, a 77. cikk, a 78. cikk (3) bekezdése és a 80 cikk - ahogy az imént elhangzott - kimondja, hogy a közös szolidaritás és felelősség miatt európai kihívásról van szó. Nem csak közös kihívás, hanem mindannyiunk kihívása, azaz hatással van az európai intézményekre.
Ideje kimondanunk: egyetlen ország sincs egyedül. Ideje kimondanunk: ez nem csak Olaszország, Málta, Görögország vagy Spanyolország ügye. Nem! Ez az európai intézmények ügye. Ugyanakkor annak is itt az ideje, hogy kimondjuk: nem az Európai Unió Tagállamai Külső Határain Való Operatív Együttműködési Igazgatásért Felelős Európai Ügynökségről van szó, amely operatív ügynökség, és nem is az Európai Menekültügyi Támogató Hivatalról, hanem a politikai döntéshozatal szintjéről. Vagyis fel kell hívnunk a figyelmet arra, hogy a szükséges erőforrásokat be kell fektetni a fejlesztési együttműködésbe, valamint abba, hogy ezeket az országokat a demokrácia kialakításához és konszolidálásához kapcsolódó szükségleteik terén segítsük. Megfelelő erőforrásokat kell fordítanunk azonban arra is, hogy segítsük azokat a tagállamokat, amelyek a bevándorláshoz kapcsolódó alapellátás, valamint a közös határok igazgatásának kihívásaival szembesülnek.
Itt az ideje, hogy kimondjuk: a Lisszaboni Szerződés tartalmaz egy végrehajtandó programot, és hogy a Parlament támogatni fogja ezt a jelenlegi kihívásokra adott válaszlépések során.
Niccolò Rinaldi
Elnök úr, biztos asszony, hölgyeim és uraim, először is szeretném idézni azt a kijelentést, amelyet állítólag az olasz külügyminiszter tett tegnap Damaszkuszban, miszerint - ezt hallgassák - Szíria "stabil ország, és lakosságának modernizációra irányuló igénye kielégült.” Pár nappal ezelőtt pedig az olasz belügyminiszter egy másik kijelentést tett, amelyben a felelősséget Európára hárította, amely, ahogy némi gúnnyal megjegyezte, "szokás szerint” cserbenhagyta Olaszországot.
Szokás szerint azt látjuk, hogy Európát okolják akkor, amikor az előnyös, és bosszantó módon nem veszik tudomásul, hogy Brüsszel nem ért egyet a tengeri úton történő hazatelepítésre vonatkozó megállapodással, amely megszegi a humanitárius törvényeket és az afrikai diktátorok zsebét tömi meg pénzzel - e diktátorok között vannak olyanok, akik éppen most buknak meg - , továbbra is milliárdokat juttatnak Khadafi Líbiájának, és visszautasítják azt a 10 millió eurót, amelyet az olasz kormánynak ajánlott fel az Európai Menekültügyi Alap, és amelyről Olaszország úgy döntött, hogy nem használja föl, valószínűleg azért, mert az európai átlátható szabályoknak megfelelően kellett volna elkölteniük az összeget, nem pedig az olasz polgári védelmi ügynökség házon belül meghatározott kritériumai alapján.
Ezért úgy vélem, hogy ha így lépünk fel és nyilatkozatokat teszünk, azzal semmit nem érünk el. Nem igazán tanultunk az utóbbi hetekből. Lampedusa helyzete arra hívja fel a figyelmet, hogy a történelem erősebb bizonyos politikai játszmáknál és az illúziókeltő nyilatkozatoknál. Arra hívja fel figyelmünket, hogy pénzért nem vásárolható meg minden, hogy Európát nem akkor kell hívni, amikor az nekünk megfelel; Európa egy olyan projekt, amely mellett minden nap el kell kötelezni magunkat, amely jogokat jelent és szolidaritást követel meg, valamint a vállalt kötelezettségek betartását.
Ahhoz, hogy a migrációt fenntartható és értelmes módon tudjuk lassítani, öt dologra van szükség: demokráciára, fejlődésre, a nemzetközi jog tiszteletben tartására, az európai szolidaritásra és mindenekelőtt az előítéletes retorika elhagyására.
Barbara Lochbihler
Elnök úr, a vita címe kizárólag Olaszország és a többi tagállam támogatására vonatkozik - ezzel ismét elkövetjük azt a hibát, hogy csak a Földközi-tenger melletti országok problémáira fókuszálunk. Nem foglalkozunk azokkal az emberekkel, akik a tengeren keresztül menekülnek.
Ha komolyan vennénk a menekültek védelmére vonatkozó elveinket, akkor először is afelől kellene meggyőződnünk - és, amennyiben szükséges, egyes esetekben azt kellene ellenőriznünk -, hogy milyen helyzetben vannak ezek az emberek, majd garantálnunk kellene emberi jogaik védelmét. Nem szabad engednünk, hogy visszaküldjék őket, nem szabad falat emelni határainkon. Folyamatosan igénybe veszik az EU határügynöksége, a Frontex által nyújtott segítséget. Való igaz, hogy több segítséget tudna nyújtani, ha tevékenységét a menekültek megvédésére és megmentésére fókuszálná. Nem szabad menekültekkel teli hajókat visszafordítanunk, ahogy azt eddig tettük. Itt a Parlamentben jelenleg a Frontex új megbízatását dolgozzuk ki, és remélem, hogy sikeresen be tudjuk vezetni majd a fejlesztéseket, többek között a fokozottabb átláthatóságot és a specifikus követelményeket, hogy az ügynökség az emberi jogokat tiszteletben tartva tudjon fellépni.
Természetesen Tunéziát is segítenünk kell abban, hogy gazdaságát mihamarabb úgy tudja alakítani, hogy az ott élő emberek biztosabbak lehessenek afelől, hogy van lehetőségük arra, hogy hazájukban elfogadható színvonalon megélhessenek. Lehetővé kell tennünk Tunézia számára, hogy gyors és pozitív gazdasági fejlődést valósítson meg az EU-val folytatott kereskedelemnek és az ottani projektek támogatásának köszönhetően. Ez a tunéziai demokratikus átmenet egyik legfontosabb követelménye.
Teljességgel érthetetlen, hogy az EU számos tagállama megint hagyja, hogy a földközi-tengeri országok egyedül küzdjenek a menekültek előre nem látott beáramlásával. A Lampedusához és Máltához hasonló szigetek megsegítését célzó önkéntes fellépésre irányuló felhívás süket fülekre talált. Olyan kötelező érvényű megoldást kell találnunk, amely megköveteli az EU közepén és északi részén fekvő országoktól, hogy fogadjanak be menekülteket. Az infrastruktúra már megvan. Nem hiányzik más, csak a politikai akarat és a szolidaritás.
Rui Tavares
Elnök úr, hölgyeim és uraim, az igazság az, hogy nem tárgyalhatjuk a lampedusai problémát úgy, hogy közben megfeledkezünk arról, hogy Tunéziában Ben Ali elnöksége idején volt egy törvény, amely jelenleg is érvényben van, és amely kimondja, hogy az emigrálás bűncselekmény. Ez azt jelenti, hogy nem csak a Frontex dolga ez, hiszen végső soron garantálnunk kell, hogy ezek az emberek nem kerülnek tunéziai börtönökbe, és meg kell győznünk az új kormányt arról, hogy vonja vissza ezt a törvényt.
Mindenekelőtt azonban úgy vélem, hogy ez arra mutat rá, hogy egy személyre alapuló bevándorlási politikánk alapvetően irreális. Ez az egy személy nem Malmström asszony és nem is Barroso úr, hanem Khadafi úr. Ha Kadhafi úr megbukik - amit őszintén remélek -, akkor mi lesz az északról és a szubszaharai Afrikából érkező bevándorlók fő ütközőzónájával?
Ez azt is mutatja, hogy jelenleg Marokkótól Szíriáig húzódik egy 5000 kilométer hosszú vonal, amelynek mentén kilométerről kilométerre nő a humanitárius kockázat, és hogy olyan módon kell felkészülnünk egy menekültválságra, amelyre ez európai történelemben talán az 1956-os magyarországi események óta nem volt példa. Ez a hazatelepítéssel kapcsolatos együttdöntés vége. Ha a forradalmak egyike rossz irányban alakul - reméljük, hogy ez nem történik meg -, akkor Európa határain menekülttáborok jöhetnek létre, és ez egyszer és mindenkorra véglegesen átalakítja az európai menekültügyi politika, valamint a menedékkérők európai uniós országokban történő közös elhelyezésére vonatkozó politika szerkezetét.
Fiorello Provera
Elnök úr, hölgyeim és uram, a vészhelyzetekre azonnal politikai választ kell adnunk. Olaszország a következő sürgős beavatkozásokat kéri: 1) a Frontex koordinációs ügynökségből alakuljon át egy operatív struktúrává, amelynek megvannak a maga emberei és erőforrásai; 2) alkalmazzuk a tehermegosztás elvét; 3) az Europolt használjuk fel a terroristák lehetséges beszivárgása, valamint az emberkereskedelemhez kapcsolható bűnszervezetek utáni nyomozás során; 4) legyenek elérhető források a szükséghelyzet kezeléséhez.
Mindazonáltal ezek egyike sem fogja megoldani a Maghreb országok forradalmainak strukturális okát, amelyek abból adódnak, hogy nincsenek valódi politikai pártok, szakszervezetek, szövetségek, hogy nincs szabad sajtó, és mindenekelőtt abból, hogy nem tartják tiszteletben az emberi jogokat. Lényegében azok az intézményi eszközök hiányoznak, amelyek a valódi demokráciát jellemzik, és amelyek segítségével az emberek hallathatják hangjukat. Ezek hiányában nem lehetséges a gazdasági fejlődés, nincsenek munkahelyek, nincs stabilitás és nincs mindenki számára elérhető biztonság. Ez az a politikai kihívás, amellyel Európának szembe kell néznie.
Barry Madlener
(NL) Elnök úr, Európában valóban szükséghelyzet állt be. Európát jelenleg elárasztják az észak-afrikai berber területről érkező muszlim bevándorlók.
Lampedusára már több tízezer személy érkezett, akik szerencsét akarnak próbálni - vannak köztük bűnözők, sőt, terroristák is, és több százezren fontolgatják a kivándorlást. Az európai határ láthatólag olyan, mint egy szita. Olaszország nem tudja megvédeni külső határainkat; a Frontexet elsodorták az események.
Arra szeretném tehát felhívni a Tanácsot és a főképviselőt, Ashton bárónőt, hogy a 28. cikk (2) bekezdése értelmében hívjon össze rendkívüli ülést, ahol a Tanács szigorú intézkedéseket tesz e bevándorlási hullám megállítására. Berlusconi miniszterelnök úrnak azt tanácsolnám, hogy ne kérjen tőlünk pénzt arra, hogy a saját dolgait rendbe tegye, hogy a saját szemetét eltakarítsa, vagy hogy az országától távol tarthassa a bevándorlókat. Ehelyett töltsön kevesebb időt szoknyavadászattal, és kezdjen azon dolgozni, hogy az összes bevándorlót hazaküldhesse Afrikába.
Mario Mauro
(IT) Elnök asszony, hölgyeim és uram, először is szeretném megköszönni a biztos asszonynak eddigi erőfeszítéseit, valamint azokat, amelyeket a jövőben tesz majd e humanitárius szükséghelyzet kezelésére. Azonban, biztos asszony, ön is épp olyan jól tudja, mint én, hogy a valódi szükséghelyzet nem a humanitárius szükséghelyzet - hiszen az már csak egy következmény -, hanem az, hogy a Maghreb országokbeli történelmi jelentőségű felkelések során Európa alkalmatlannak bizonyult, azaz nem volt képes új stratégiát kialakítani a földközi-tengeri régió számára. Erre több kísérletet tett, de mindig sikertelenül. A lisszaboni folyamat sikertelennek bizonyult, és sajnálatos módon az Unió a Mediterrán Térségért is megbukott.
Nem látjuk jól, hogy mik is a valódi problémák. E problémákkal együtt kell szembenéznünk, de ma a Tanács nincs itt. Arra kértük a Tanácsot, hogy fontolja meg egy olyan európai stratégia kialakításának lehetőségét, amely nem annyira a bevándorlás és az illegális bevándorlás kérdésével foglalkozik, mint inkább a demokrácia és a szabadság kérdésével az egész földközi-tengeri térségre vonatkozóan.
Amikor a szovjet blokk összeomlott, egységesen léptünk fel, gyakorlati válaszokat adtunk, és könnyen kezeltük azt a problémát, amikor több ezer lengyel érkezett hozzánk - hiszen a feladat az volt, hogy az egész keleti régiót integráljuk Európába. Ami a földközi-tengeri térséget illeti, ma nem tudunk mit mondani. Stratégiát kell kialakítanunk, e nélkül nem leszünk képes megfelelően reagálni. Méltányoljuk az önök jó szándékát, és itt be is fejezzük.
(A felszólaló beleegyezik, hogy az eljárási szabályzat 149. cikkének (8) bekezdése szerint kékkártyás kérdést intézzenek hozzá)
Miguel Portas
(PT) Elnök úr, szeretnék vitatkozni önnel abban a kérdésben, hogy Európa miért nem reagált a bevándorlással kapcsolatos problémákra. Először is azt mondanám, hogy ennek az az oka, hogy rendőrségi választ keresett egy olyan problémára, amely társadalmi, gazdasági és politikai.
A kérdés azonban, amelyet szeretnék feltenni önnek, a kollégám, Tavares úr által feltett kérdéshez kapcsolódik. Az ön véleménye szerint elfogadható, hogy a Frontex vagy más operatív módszer hazatelepíthet tunéziaiakat, miközben Tunézia törvényei kimondják, hogy a hazatelepített emberekre börtönbüntetés vár? Vagy esetleg mindenekelőtt garantálni kellene valamiféle diplomáciai fellépést annak biztosítására, hogy e törvényt hatályon kívül helyezik, és ezután tárgyalhatunk más típusú eszközökről is, amelyeket az imént említettem?
Mario Mauro
(IT) Elnök úr, köszönöm a kérdést. Szeretnék rámutatni arra, hogy néhány nappal ezelőtt, Panzeri úrral, a Maghreb országokkal fenntartott kapcsolatok küldöttségének elnökével együttes tunéziai kiküldetésem során azt tapasztaltam, hogy az átmeneti kormány komoly változásokat vezet be a jogrendszerben, valamint az adott területet szabályozó összes jogszabályban.
Az Európa és a Tunéziában kibontakozó új kilátások közötti bizalmi viszony alapján úgy vélem, hogy megtehetjük az első lépést az ön által említett problémák megoldásában.
Jean-Luc Mélenchon
(FR) Igen, a hárommal ezelőtti felszólalóra gondolok. Azt a kérdést szeretném feltenni képviselőtársamnak, hogy hogyan jutott arra a meggyőződésre, hogy a Lampedusára érkező személyek iszlamisták és bűnözők, és hogy van-e birtokában olyan személyes információ, amellyel ezt meg tudja erősíteni, vagy ez pusztán az ő fantáziájában létezik.
Barry Madlener
(NL) Elnök úr, gondolom, mindenki jól tudja, hogy a Líbiából érkező emberek nagy része muszlim, és hogy szép számban vannak köztük bűnözők, sőt, terroristák is.
Felteszem, hogy a jelenlévők mind tisztában vannak ezzel, és ha ön nem, akkor minden bizonnyal rendkívül naiv.
David-Maria Sassoli
(IT) Elnök úr, biztos asszony, hölgyeim és uraim, örülünk, hogy folyik a vita a Bizottsággal az észak-afrikai migrációs válságról. Láttuk, ahogy ezek az emberek megérkeztek Lampedusára, ahol azt kellett tapasztalniuk, hogy nincsenek létesítmények a fogadásukra és azonosításukra. Tény, hogy az olasz kormány a közelmúltban megszüntette a működő fogadóközpontot és csökkentette a létesítmények számát a "zéró bevándorlás” égisze alatt - ennek következtében Olaszország nem képes kezelni az illegális bevándorlást.
Tudjuk, hogy ez nemcsak Olaszország, hanem Európa problémája is. Jelentős pénzügyi beruházásra van szükség ahhoz, hogy koordinált politikai keretrendszerben oldjuk meg a kérdést, és ugyanakkor tiszteletben tartsuk a nemzetközi szerződéseket és garantáljuk a menekültek védelmét. Biztos asszony, szeretném, ha pontos választ adna arra, hogy az olasz kormány mikor kérte fel az Európai Bizottságot a beavatkozásra. Ezzel kapcsolatban vannak bizonyos ellentmondások, amelyekkel ön is tisztában van.
Mara Bizzotto
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, az utóbbi néhány órában több mint 5000 bevándorló érkezett Olaszországba, míg újabb 100 000 személy indul Olaszország, Franciaország és Németország felé. A tunéziai igazságügyi miniszter megerősítette, hogy az illegális bevándorlók között körülbelül 11 000 elítélt, terrorista és bűnöző bujkál.
Sürgős kérdést nyújtottam be a Bizottságnak, hogy választ kapjak Ashton bárónőtől - aki megmagyarázhatatlan módon ma nincs jelen -, és a Bizottság csak ma döntött úgy, hogy továbbítja, és ennek egyszerűen az az oka, hogy a Parlament tegnap sarokba szorította. Ez a süket csönd a legegyértelműbb jele annak, hogy Európának és kormányzatának nincs tartása, és még attól is fél, hogy állást foglaljon akkor, amikor egy humanitárius válság komoly humanitárius és biztonsági problémákat vet fel.
Hölgyeim és uraim, ennek a demokratikus intézménynek mindössze fél órája van arra, hogy megvitassa a történelmi jelentőségű fejleményeket, és azok európai emberekre gyakorolt hatásait. Mit mondjak aggódó választóimnak? Holnap - és itt valóban a holnapra gondolok! - mit fog tenni az Európai Unió annak érdekében, hogy kezelje ezt a rettenetes helyzetet?
Salvatore Iacolino
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, a Földközi-tenger közepén van egy távoli, Lampedusa nevű sziget. 2008-ban ez a sziget az újságok címlapjára került, mert abban az évben 40 000 menekült érkezett partjaira. A problémát később egy, az olasz és líbiai kormány által aláírt megállapodás, az úgynevezett "barátság-megállapodás” oldotta meg.
Malmström asszony, most ugyanezzel a helyzettel szembesülünk, de ezúttal sokkal bonyolultabb a kérdés. A földközi-tengeri térségen végigszáguldó vihar mozgatóerői a béke, a stabilitás, valamint a tunéziai és egyiptomi új kormányok. Szicíliai vagyok, és a felszólaló képviselők többségével ellentétben én ellátogattam a korábbi azonosítási és kiutasítási központba. A központ egy időben hasznos volt, azonban a barátság-megállapodás megkötése után már nem volt értelme fenntartani.
Mit tehet a Bizottság, mit tehet a Frontex? Természetesen mindannyian szeretnénk, ha a gyakorlatban is be lehetne vetni a gyorsreagálású csapatot. Azt szeretnénk, ha a Frontex rugalmas, modernizált, jól felépített, saját forrásokkal rendelkező ügynökség lenne; Busuttil úr és jómagam az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottságban felülvizsgáljuk mandátumát. Mauro úr arra kérte a Tanácsot, hogy azonnal lépjen és napirendjére minden további késlekedés nélkül vegye fel a kérdést, hiszen abszolút prioritásról van szó, tekintettel arra, hogy most már Egyiptomból is érkeznek bevándorlók.
Komoly a veszélye annak, hogy számos bevándorló méltósága sérül az elkerülhetetlen késedelmek miatt, bár biztosak vagyunk abban, hogy Malmström asszony ismét gondoskodik arról, hogy szavait jól fogadják.
Pier Antonio Panzeri
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, a bevándorlók hulláma komoly probléma, és egész Európa problémája. Ahhoz, hogy a jelenlegi válságot konstruktív és előrelátó módon oldjuk meg, nem panaszkodásra van szükségünk, hanem hatékony együttműködésre. Két szinten kell fellépnünk, erőfeszítéseket kell tennünk arra, hogy felvállaljuk felelősségeinket.
Az első szint az azonnali fellépés. A válság kezelésére további alapokat kell elérhetővé tennünk. Végre elő kell készítenünk egy európai kerekasztalt, és napirendre kell vennünk annak a lehetőségnek a tárgyalását, hogy a bevándorlókat méltányos módon osszuk el a különböző országok között; és végül találkoznunk kell az ideiglenes tunéziai kormánnyal és követelnünk kell, hogy forrásokat fordítsanak és eszközöket vezessenek be a jelenlegi tömeges kivándorlás enyhítésére.
A második szint szigorúan szakpolitikai jellegű. Kulcsfontosságú, hogy radikálisan felülvizsgáljuk szomszédsági politikáinkat. A fellépésnek új gazdasági és pénzügyi politikára, valamint a társadalmi együttműködés megújult politikájára, egy értelmes bevándorlási politikára, valamint a Tunéziában folyó gazdasági reformok és demokratikus átmenet hatékony támogatására kell alapulnia.
Csak ilyen fellépéssel leszünk képesek kezelni és megoldani azokat a problémákat, amelyekkel jelenleg Olaszország és Európa szembesül. Biztos asszony, biztos vagyok abban, hogy egyetért velünk abban, hogy eljött az ideje annak, hogy felhagyjunk a beszéddel és cselekedni kezdjünk.
Teresa Jiménez-Becerril Barrio
(ES) Elnök úr, nem szeretném túlzásba vinni a terrorizmus és a bevándorlás összehasonlítását, de megfigyeltem, hogy az EU fellépését sajnálatos módon a szükséghelyzetek határozzák meg, például egy komoly támadás vagy - ahogy az Lampedusán jelenleg is történik - a bevándorlók tömeges érkezése. Lampedusán a tunéziaiak tömeges kivándorlása az előre megjósolható halállal végződhet.
A reményteljes utazás elátkozott úttá válhat, és ez a mi lelkiismeretünket fogja nyomni, mert látjuk ezt a folyamatos, kontrollálhatatlan beáramlást, és nem mondjuk határozottan, hogy "Elég!”. Amikor ilyesmi történik, rémülten égnek emeljük a kezünket, de másnap már megfeledkezünk róla.
Az európaiaknak kötelességük és joguk az igazság megismerése: az igazság az, hogy a mediterrán stratégia nem működik, és hogy a közös bevándorlási politika egészen addig álom marad, amíg az európai országok nem kötelezik el magukat amellett, hogy az Európai Unió Tagállamai Külső Határain Való Operatív Együttműködési Igazgatásért Felelős Európai Ügynökséget (Frontex) megfelelő erőforrásokkal látják el ahhoz, hogy hatékony lehessen.
A beszéd semmibe sem kerül, de cselekednünk kell. Valóban úgy gondolják, hogy a Frontex jelenleg képes az európai határok biztonságát garantálni? Én nem hiszem. Reméljük, hogy Egyiptom, Tunézia és a többi Maghreb ország polgárai nem döntenek tömegesen úgy, hogy Európában keresnek jobb jövőt, hanem inkább saját hazájukban tesznek erre kísérletet, hiszen ezért harcoltak. Segítenünk kell nekik.
Szolidaritásra és felelősségvállalásra van tehát szükség, és mindenekelőtt az igazságra, amikor a közös európai bevándorlási politikáról beszélünk - ez pedig szükségesebb, mint valaha.
Roberta Angelilli
(IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, ami a bevándorlási kérdéseket illeti, Európa régóta aludta Csipkerózsika-álmát, és most meg kell fizetnünk az elvesztegetett időért. Tény, hogy a bevándorlás továbbra sem prioritás az Európai Unió vagy a 27 tagállam számára; hagyják, hogy a terhet a határokon található országok egyedül viseljék. A megfelelő euro-mediterrán stratégia kifejlesztésének közös célnak kell lennie, de ebben az esetben is el kell ismernünk, hogy a barcelonai folyamat tulajdonképpen sosem kezdődött el.
Biztos asszony, tény, hogy ezek kellemetlen témák. Bizonyos tagállamoknak, például Olaszországnak, Görögországnak, Máltának és a többinek kezelniük kell a problémát és szolidaritást kell tanúsítaniuk, míg a legtöbb tagállam az oldalvonalon áll, passzívan szemléli az eseményeket, és csak annyit tesz, hogy kioktatja a többi államot.
Az alapok és az eszközök megerősítése érdekében sok mindent kell tennünk a jogalkotás terén is - és itt a Frontexre gondolok -, de mindenekelőtt politikai akaratra van szükségünk. Végezetül, elnök úr, szeretnék köszönetet mondani Malmström asszonynak és az egész Bizottságnak azért, hogy ma ismét biztosította az olasz kormányt arról, hogy elkötelezte magát a lampedusai humanitárius válság megoldása mellett.
Ioan Mircea Paşcu
Elnök úr, remélem, hogy az észak-afrikai és közel-keleti országokban tapasztalható gyors fejlemények véget vetnek édes semmittevésünknek: megrendítik azt a meggyőződést, hogy Európa olyan gazdag és biztonságos, hogy nem kell komoly biztonsági problémáktól tartania.
Csakhogy az időnek van egy rossz szokása: nem áll meg. Ami ma képtelenségnek tűnik, az holnap valóság lesz. A probléma, amelyet ma megvitatunk, egyszerre technikai és politikai jellegű. Szeretnék utalni arra a levélre, amely kimondja, hogy most, amikor az észak-afrikai forradalmi események következtében egyre több menekült érkezik, az EU csapdába került: a közvélemény a menekültek mellett áll, másfelől pedig ott van a szükség, hogy Európa zárva tartsa kapuit.
Csak annyit szeretnék mondani, hogy ha hitelesek szeretnénk maradni, akkor a technikai probléma megoldásának - amely túlmutat a pénzen és a rendőrségen - összhangban kell állnia a nyilvánosság előtt tett kijelentéseinkkel. Ezért azok a szigorú intézkedések, amelyeket egyes tagállamok a közelmúltban foganatosítottak más uniós tagállamok polgáraival szemben - amennyiben elfogadják azokat - csak rontják az EU hitelét, mégpedig ezúttal nemcsak befelé, hanem kifelé is.
Sonia Alfano
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, szeretném megköszönni a biztos asszonynak, hogy azonnal hajlandó volt előrelátó módon segítséget felajánlani Olaszországnak, habár a segítséget az első alkalommal maga az olasz kormány utasította el.
Biztos asszony, nagyon helyesen hangsúlyozta, hogy most, a demokratikus átmenet idején támogatnunk kell Tunéziát. Valamit azonban nem értek, és szeretném önöktől megkérdezni. Mi történt azzal a rengeteg pénzzel, amit Európa Tunéziának adott ezekben az években, és Líbiának jelenleg is ad - és ezek, ahogy tudjuk, demokratikus rendszerek? Ezért csodálatos és felemelő ünnepelni a tunéziai emberek ébredését, bár nem egészen értem, hogy ezt a sok pénzt egyáltalán hogyan adták meg. Ha a líbiaiak holnap felébrednének, milyen következtetést vonnánk le abból? Azt gondolnánk megint, hogy demokratikus rendszereket finanszírozunk, másnap pedig arra kellene rájönnünk, hogy politikánk katasztrofális volt?
Felmerül bennem a kérdés, biztos asszony, hogy egyáltalán hogyan lehetséges az, hogy Európa e demokratikus ébredés során hallgatott, és ezen a téren csak az Egyesült Államok adott határozott iránymutatást.
Szeretnék hivatkozni arra, amit Portas úr és Tavares úr mondott. Arra mutattak rá, hogy a Tunéziához hasonló országokban a kivándorlást bűncselekménynek tekintik.
Először is, ami a Lampedusába érkező embereket illeti - és itt szeretném emlékeztetni Madlener urat arra, hogy ezek az emberek nem líbiaiak, hanem tunéziaiak, bár ennek nincs igazán jelentősége, hiszen nemsokára a líbiaiak is megérkeznek -, ki dönti majd el, hogy menekültek-e vagy sem, tekintettel arra, hogy Tunéziában jelenleg rendkívül bonyolult a politikai helyzet? És főleg mi hogyan fogjuk érezni magunkat, ha hazatelepítjük ezeket az embereket annak tudatában, hogy alighogy megérkeznek, azonnal börtönbe kerülnek?
Úgy vélem, ezeken kellene elgondolkodnunk, és mindenekelőtt fel kell ismernünk, hogy az olasz kormány által folytatott rasszista politikához hasonló politikák sajnálatos módon csak igen negatív eredményeket hoztak.
Mario Borghezio
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, hálásak vagyunk a biztos asszonynak a kötelezettségvállalásért, bár azt kell mondanom, hogy ha már az Európai Unió ekkora fizetést ad az összesen 136 diplomáciai kirendeltségnek, talán hamarabb észre kellett volna vennie, hogy mi történik. Tény, hogy a helyzetet még a Szocialista Internacionálé képviselői sem látták előre, holott a szervezet egyik tagja az a kedves tunéziai diktátor, aki kiváló társadalmi és politikai vezetéssel ide juttatta az országot.
Szeretnénk megtudni a Bizottságtól, hogy miért nem beszél világosan arról a lehetőségről, hogy ezeket az embereket osszuk el a különböző európai országok között. Ahogy a parti államok már régóta mondják, nem méltányos, hogy ez a probléma csak azokat az országokat érintse, amelyeket az észak-afrikai országoktól csak a Földközi-tenger választ el. Ez kulcsfontosságú kérdés, de semmiképpen sem feledkezhetünk meg arról sem, hogy a Frontex forrásai igen korlátozottak. Úgy hallottam, hogy két szakértőt küldtek. Lampedusán súlyos válság alakult ki - nem utolsósorban humanitárius válság -, amelyet olyan munkacsoportnak kell kezelnie, amely méretét tekintve eléggé nagy ahhoz, hogy korrigálja a közelmúlt tévedéseit és sikertelenségeit.
A helyzet rendkívül komoly, és közegészségügyi szempontból még súlyosbodhat, mivel Lampedusán talán már most mutatkoznak a vízhiány jelei.
Elnök
Szigorú leszek az időbeosztással kapcsolatban, nem utolsósorban azért, mert Malmström asszonynak 18.00 órakor távoznia kell a Parlamentből. Ezért lehetővé kell tennünk számára, hogy feleljen kérdéseinkre, amelyek máskülönben megválaszolatlanul maradnak.
David Casa
(MT) Elnök úr, már évek óta beszélünk erről a tragédiáról, amely a Földközi-tenger térségében történik, és sajnos azt kell mondanom, hogy önök nem hallgattak ránk. Figyelmen kívül hagyták, mert - ahogy azt az előttem szólok is mondták - hamis szolidaritásról beszélünk akkor, amikor az Európába irányuló szabálytalan bevándorlásról van szó.
Tragédia történik Lampedusán, súlyos tragédia. Amikor Lampedusa túlzsúfolttá válik - már jelenleg is az -, mindenkit Olaszországba küldenek majd, és legalább elviselhetőbb lesz a helyzet. Biztos asszony, az Isten mentsen attól, hogy ugyanennyi személy lépjen be Máltára - ekkor a tragédia még nagyobb lenne. Azoknak, akik Máltára érkeznek, nincs más választásuk, mint maradni. Málta azonban nem tud megnőni. Az alapokat sem lehet arra felhasználni, hogy az apró Máltát egy hatalmas börtönné tegyük, ahol az összes bevándorlót fogva tartjuk.
Ezért van szükség a tagállamok tényleges kötelezettségvállalására és a nagyobb szolidaritásra - különösen az észak-európai országok részéről -, mert ahogy azt a Parlament alelnöke is említette, az Európai Unió tagállamai a szolidaritás legkisebb jelét sem mutatják.
Rosario Crocetta
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, szeretnék köszönetet mondani a biztos asszonynak azért, hogy foglalkozott Tunézia kérdésével. Hogy őszinte legyek, örültem volna, ha a vita más cím alatt folyik: "Vita Tunézia és más, a diktatúra ellen és az emberi jogokért küzdő országok támogatásáról”.
Ehelyett humanitárius válságnak tekintjük, hogy Olaszországnak, a világ egyik nagyhatalmának meg kell küzdenie azzal a problémával, hogy 5000 embert befogadjon. Természetesen Lampedusa számára gondot jelentenek a menekültek, habár a sziget és Szicília között naponta jár komp, és van egy repülőtere is, azaz ezeket az embereket el lehet szállítani. Fel kell ismernünk, hogy most nem a Frontex kérdéséről vitázunk, vagy arról, hogy hogyan lehetne megállítani a hajókat, hanem arról, hogy olyan emberekről van szó, akiket mi biztattunk arra, hogy harcoljanak a demokráciáért, és most, hogy ezt teszik, képesnek kell lennünk a fogadásukra. Több vízum kiadása az egyik lehetséges politika, amelyet Olaszország folytathat az érintett országok megsegítésére.
Andreas Mölzer
(DE) Elnök úr, a legutóbbi hatalmas menekülthullám, amely hasonló ahhoz, amelyet most a tunéziai forradalom következtében tapasztalunk, talán 1989-ben volt, a kommunizmus összeomlása után. Az EU semmit sem tanult múltbeli tapasztalataiból. Teljesen váratlanul érte a menekültek tömege. Most, hogy megérkeztek azok az emberek, akik nem akarnak nekifogni és újjáépíteni az országukat, Olaszország azt a felszólítást kapja, hogy ne küldje vissza a tunéziai gazdasági bevándorlókat. Azonban pontosan ez a probléma. Amíg ezeket az embereket nem küldjük azonnal haza, mégpedig hazatelepítési segély nélkül, addig folyamatosan el fognak minket árasztani a gazdasági bevándorlók tömegei. Már tízezrek várakoznak a szomszédos országokban.
A tömeges amnesztia, valamint a nagylelkű hozzáállás, amely elnézte, hogy többségük egyszerűen gazdasági bevándorló, oda vezetett, hogy a menedékkérők újabb tömege jelent meg. Ha ahelyett, hogy a migránsokat azonnal visszaküldenénk, kvótákat vezetünk be a menekültügyi eljárások terén, akkor azzal csak arra biztatjuk az embereket, hogy a jövőben is hasonlóan viselkedjenek.
Sergio Paolo Francesco Silvestris
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, szeretnék őszinte köszönetet mondani a biztos asszonynak ezért a vitáért: mindazért, amit elmondott, hogy megtisztelt minket a jelenlétével, valamint a munkájáért, amely azt mutatja, hogy az Európa és Olaszország közötti kölcsönös megértés milyen mértékben segíthet hazámnak a válság kezelésében.
Szeretném megismételni a szavait: "Új szelek fújnak a mediterrán régióban.” Elnök úr, ez valóban így van: a szabadság és a demokrácia szele ez, amely olyan közvetlen következményekkel jár, amelyeket Olaszországnak kell kezelnie. Amikor a szél erősebben fúj, egyesek falakat húznak fel, mások pedig szélmalmot építenek. Szeretném elmondani, biztos asszony, hogy Dél-Olaszország, Puglia, ahonnan Baldassarre úr, Mauro úr és jómagam származunk, évtizedek óta épít szélmalmokat, vagyis kiépítette a fogadás formáit és keményen dolgozik annak érdekében, hogy biztosítsa a bevándorlók méltóságát, valamint hogy méltányos és megfelelő fogadásban részesítse őket. Ezt azonban nem tudjuk egyedül megtenni. Csodálatos lenne, biztos asszony, ha egy figyelmes és hatékony Európa csatlakozna hozzánk e szélmalmok építésében.
Jan Mulder
(NL) Elnök úr, meglehetősen ironikus, hogy amint a szabadság és demokrácia első jelei megmutatkoztak Tunéziában, megkezdődtek a kivándorlási hullámok is. Kissé nehéz elhinnem, hogy valóban el akarják hagyni az országot.
A Közel-Keleten láthatólag komoly változások mennek végbe, és lehetséges, hogy ez még csak az eljövendő dolgok előszele. Ezért úgy vélem, hogy pozitív dolog, hogy a Bizottság minden lehetséges lépést megtesz a felkészülés érdekében. A Bizottságnak most azt is be kell bizonyítania, hogy ellenőrzés alatt tartja a helyzetet.
Minden közösségi féket ki kell engednünk, és Tunézia segítségére kell sietnünk, de elkerülhetetlennek tűnik, hogy a jelenlegi körülmények között, amikor látjuk a tunéziai szabadság első jeleit, sok emberről kiderül, hogy valójában nem is menekült. Ezért egyszerűen elkerülhetetlen, hogy a Bizottság sok embert vissza akar küldeni Tunéziába, pontosan azért, hogy a jövőre nézve példát mutasson, hiszen lehetséges, hogy más közel-keleti országokból is elindulnak a menekültek.
Carlo Fidanza
(IT) Elnök úr, biztos asszony, hölgyeim és uraim, kivételesen nagy számú bevándorló okoz gondokat Olaszországnak, és így egész Európának. Ezért végül rá kell szánnunk magunkat arra, hogy közös megközelítést dolgozzunk ki e jelenség kezelésére. E tekintetben az olasz hatóságok és a Bizottság között folyó párbeszédnek köszönhetően kialakulóban van a humanitárius válságra adott válasz.
Minden tiszteletem Crocetta úré, de szeretnék rámutatni arra, hogy a problémát nem az az 5000 ember jelenti, aki eddig érkezett, hanem az, hogy adott esetben igen komoly káosz alakulhat ki, és az, hogy ha egyértelmű politikai üzenetet adunk, akkor több ezer újabb menekült érkezik partjainkra. Ezt a problémát a lehető leggyorsabban kell orvosolnunk. A válságot le kell küzdenünk, de ehhez strukturált reakcióra van szükség.
Erősítenünk kell a Frontex szerepét: operatívabbá kell tennünk, és lehetővé kell tennünk, hogy bizonyos folyamatokat - a menekültek azonosítása, származási országuk ellenőrzése és a hazatelepítések szervezése - saját maga irányíthasson. Meg kell erősítenünk az Europol szerepét annak érdekében, hogy megakadályozzuk, hogy a potenciális terroristák és bűnözők bejussanak. És mindenekelőtt gyorsan kell reagálnunk. Úgy gondolom, hogy a Bizottság jól reagált, és remélem, hogy a Tanács is megteszi a magáét.
Carmen Romero López
(ES) Elnök úr, biztos asszony, egy kérdést szeretnék feltenni, mivel itt a Parlamentben ma délután kissé hisztérikus a hangulat. Azt szeretném kérdezni önöktől, hogy lehetséges-e annak kiderítése, hogy az az 5000 ember, aki Lampedusába érkezett, valóban terrorista-e vagy sem. Ellenőrizhetnénk? Nem lenne annyira nehéz.
Nem lenne nehéz, mert megvannak a biztonsági szolgálataink ahhoz, hogy megvizsgálják, hogy igaz-e ez a hír. Ötezer ember. Terroristákról beszélünk, de több ezren rongyokba öltözve, kis hajókon érkeznek. Kérdésem a következő: nem lenne egyszerűbb, ha humanitárius látogatást tennének Lampedusán, és megpróbálnák ott helyben megtekinteni és értékelni a forrásokat, amelyekről Rinaldi úr azt mondja, hogy Olaszország nem használt fel? Hasznos utazás lenne.
Az is jó lenne, ha Tunéziába utaznának, mivel az is lehet, hogy a Lampedusába érkező emberek az ország belső részén fekvő bányaterületekről érkeztek, ahol Ben Ali úr korrupt viselkedése nyomorba taszította az ott élőket. A regionális fejlesztés révén is segíthetnénk nekik. Akkor esetleg látnák azokat a változásokat és kihívásokat, amelyeket a tunéziaiak tapasztalnak, és ellenőrizhetnék a helyzetet, és az ügy szószólói lehetnénk a Bizottságban.
Tanja Fajon
(SL) Elnök asszony, azt látjuk, hogy az Európai Unió közvetlen szomszédságában újabb humanitárius katasztrófa áll be. Ma Lampedusán történik ez, de számíthatunk arra, hogy máshová is még nagyobb számban érkeznek majd menekültek az észak-afrikai országokból.
Csak Egyiptomból havonta közel 600 személy menekül Izraelbe. A hatóságok már nem urai a helyzetnek.
Gyors és közös fellépésre van szükség. Nem szabad azzal reagálnunk, hogy bezárjuk a kapuinkat és a bevándorlókat bűnözőknek tekintjük. Nagyon sajnálatos, ha bárki is így gondolkodik Európában, ahol a mozgás szabadsága alapvető jog: a szabadság és az egyenlőség jelképe.
Nekünk, a tagállamoknak közösen kell felelősséget vállalnunk, és meg kell osztanunk a terhet, amelyet ma Olaszország visel. Mozgósítanunk kell erőinket és pénzügyi erőforrásainkat, mert emberéletekről van szó.
A közelmúlt tunéziai és egyiptomi eseményeire esetlegesen és lassan reagáltunk. Mutassuk most meg, hogy hitelesek vagyunk, és ne dőljünk be a szélsőjobb és az idegengyűlölő pártok bevándorlóellenes retorikájának.
Olaszországnak kézzelfogható segítségre van szüksége; lehetséges, hogy holnap egy másik ország lesz ilyen helyzetben. Most kell reagálnunk, mégpedig gyorsan.
Wim van de Camp
(NL) Elnök asszony, igen, Észak-Afrikában demokratikus fejlemények bontakoznak ki, de ez Európa számára kötelezettségekkel is jár. Észak-Afrika problémáit nem tudja Dél-Európa megoldani. Ebben teljesen egyetértek olasz képviselőtársaimmal.
A biztos asszonytól a következőt szeretném kérdezni. Van-e lehetőség arra, hogy lerövidítsük az eljárásokat, bevezessük a kérelmek gyors elbírálását és mindenkit azonnal visszaküldjünk Tunéziába, aki nem jóhiszemű menekült? Mert most azt látjuk, hogy fiatalemberek nagy csoportokban indulnak el Dél-Olaszország felé. Lehetséges, hogy van közöttük számos gazdasági menekült is, és meg kell különböztetnünk a valódi menekülteket a gazdasági menekültektől.
Emellett ott vannak természetesen a PR-problémák. Sok európainak az a benyomása, hogy tunéziai hordák indulnak meg Dél-Olaszország felé. Ez PR-probléma, és nem csak Olaszország, hanem az Európai Unió számára is. A legfontosabb ezért a gyorsabb eljárás és a jobb PR.
Nadja Hirsch
(DE) Elnök asszony, Malmström asszony, mi - és az európai polgárok - örömmel fogadjuk az egyiptomi és tunéziai forradalmat és azt, hogy a szabadság és a demokrácia értéke végre napirendre került. Az utóbbi néhány napban a hírek nagy része ezekről az országokról szólt. Két-három napja azonban a televízióban és az újságokban olyan képeket is látunk, amelyeken menekültáradat, hajókon utazó embertömeg látható. Gyorsan kell cselekedünk, nem szabad elszalasztanunk ezt a történelmi pillanatot, mivel nem csak a menekültek képeire fogunk majd emlékezni. Arról sem szabad megfeledkeznünk, hogy ezek az országok mit értek el.
Meg kell magyaráznunk a közvéleménynek, hogy habár sok ember érkezik ide, többségük hazatér majd, mivel a mi definícióink szerint nincs menedékhez való joguk. Természetesen feltehetjük magunknak azt a kérdést, amelyet a gazdasági bevándorlókkal kapcsolatban gyakran feltesznek. Egy dolog világos. Ha ezeknek a fiataloknak nincs perspektívájuk, akkor visszatérnek. Talán nem ugyanezek az emberek; az új bevándorlók azonban folyamatosan érkezni fognak. Ezért kell most foglalkoznunk a problémával.
Nikolaos Salavrakos
(EL) Elnök asszony, a földközi-tengeri térség lángokban áll. Nyilvánvaló, hogy a bevándorlók száma emelkedni fog. Civilizált emberek vagyunk: a bevándorlókat emberi lényként kell kezelnünk. Nem szabad azonban megfeledkeznünk arról, hogy a legtöbb bevándorló muszlim országokból érkezik.
A hivatalos jelentés szerint a következő húsz évben a muszlim népesség száma 35%-kal nő, 1,6 millióról 2,2 millióra. Európa lakosságának jelenleg 2,7%-a muszlim. A jelenlegi beáramlás és a születések jelenlegi száma mellett ez húsz év alatt 6%-ra emelkedik. Tehát, ahogy látják, Európa működésében, az európai kultúrában lassanként beáll egy gazdasági és társadalmi fordulat.
A kérdéssel Európának kell foglalkoznia, nem hagyhatjuk, hogy a tagállamok egyedül próbáljanak megbirkózni a problémával.
Seán Kelly
Elnök asszony, ahogy a biztos asszony mondta, a változás szelei fújnak Észak-Afrikában - némileg hasonlóan azokhoz az eseményekhez, amelyek húsz évvel ezelőtt történtek Kelet-Európában. Ha az eredmény hasonló lesz - azaz demokratikus rendszerek alakulnak ki -, akkor, úgy vélem, nagyon elégedettek lehetünk. A dolog hátulütője az, hogy (legalábbis rövid távon) menekültügyi és menedékügyi problémával kell szembenéznünk, különösen Olaszországban.
Mivel Olaszország az Európai Unióhoz tartozik, ez Olaszország problémája és Európa problémája; olasz és európai megoldást kell találnunk. Nem zárhatjuk be kapuinkat a menekültek előtt, de nem is engedhetjük be az összes menekültet és menedékkérőt. Úgy vélem, hogy a megoldás az a több pontból álló terv, amelyet kollégám, Busuttil úr is javasolt, nevezetesen: garantálni kell, hogy a hazatelepítés akkor történik meg, ha az helyénvaló és biztonságos, és természetesen vissza kell küldeni azokat a menedékkérőket, akik az Európai Unióban nem jogosultak erre a státuszra. Szolidaritással kell Olaszországgal együttműködnünk, és erre képesek is vagyunk.
Miroslav Mikolášik
(SK) Elnök asszony, úgy vélem, hogy egy olyan kérdést vitatunk meg, amely egész Európát érinti. Meg kell értenünk, hogy Európának a szolidaritás és az egység jegyében kell fellépnie. Ma a kérdés Olaszországgal és a Tunéziából érkező menekültekkel kapcsolatos, de lehet, hogy holnap Algériából, Egyiptomból, esetleg Líbiából érkeznek majd, ahonnan már eddig is ezrek jöttek. Természetesen probléma, hogy nincs itt a Tanács. A Tanácsot nem érdekli a kérdés. Csalódott vagyok, hogy a Tanács ma nem ül itt, és nem hallja a parlamenti vitát. Véleményem szerint a Bizottsággal együtt kell dolgoznunk ahhoz, hogy olyan megoldást találjunk, amely egyfelől jogi szempontból megfelelő, másfelől pedig - ahogy kollégám, Kelly úr mondta - nem szabad minden észak-afrikai menekültet beengednünk Európába. Bizonyos, hogy nem ez a célunk, és azokat a személyeket, akik nem jogosultak politikai menedékre, vissza kell küldenünk a származási országukba.
Georgios Koumoutsakos
(EL) Elnök asszony, biztos asszony, örülök ennek az ülésnek, és köszönöm, hogy eljött. Ma Lampedusán vannak gondok, holnap Máltán és Krétán lesznek. És ne csapjuk be magunkat: holnapután Milánóban, nem sokkal később pedig Brüsszelben vagy Párizsban lesznek problémák.
Ez a probléma nem a déli országok baja: európai probléma. Szolidaritást kell mutatnunk. Hatékonyabbá kell tennünk továbbá a rendelkezésünkre álló eszközöket és intézkedéseket, ideértve a Frontexet, az Europolt és a tengeri felderítést. Kulcsfontosságú az is, hogy most, nyolc év után komolyan megvizsgáljuk, és - amennyiben szükséges - felülvizsgáljuk a Dublin II-t.
Cecilia Malmström
a Bizottság tagja. - Elnök asszony, ha Busuttil úr figyelt volna arra, amit a bevezetőben mondtam, akkor hallotta volna, hogy csaknem mindent elmondtam, amit ő elmondott a felszólalásában. De örömmel ismétlem meg szavaim. Készen állunk arra, hogy az olasz hatóságok megsegítésére azonnal felhasználjuk a rendelkezésünkre álló alapokat. Dialógust folytatunk az olasz hatóságokkal annak meghatározására, hogy milyen típusú segítségre van szükségük. Olaszországnak nagy tapasztalata van a különféle katasztrófák kezelésében, de talán segítségre szorulnak a humanitárius segély - lakóhely, élelem, gyógyszer -, valamint az ellenőrzés, a segítségnyújtás és az azonosítás terén. Ezt a segítséget megadjuk nekik, és jelenleg is erről tárgyalunk velük.
Európai felelősségről van szó, és ezért európai megoldást kell találnunk. A Frontex alkalmazottai a helyükön vannak, de vizsgáljuk annak lehetőségét, hogy igen rövid időn belül elindítsunk egy Frontex-műveletet - és erre készen is állunk - , de természetesen a kivitelezés módját meg kell tárgyalnunk Olaszországgal és a többi olyan országgal, amelyek esetleg részt vesznek a tevékenységben. Örülök annak, hogy Busuttil úr a Frontex előadója, így a jövőben a Frontex a módosításoknak köszönhetően még jobban működik majd.
Ha tunéziai vizeken hajtanánk végre Frontex-műveletet, azt természetesen a tunéziai hatóságokkal együttműködve tennénk meg. Még nem tartunk itt. Arra is biztatjuk a tunéziai hatóságokat, hogy fogadják vissza azokat az állampolgárokat, akik nem szorulnak nemzetközi védelemre. Ahogy azt Tavares úr és mások említették, ebből a szempontból vizsgáljuk a jogszabályokat. Reméljük, hogy az új demokratikus kormány alatt nem lesz hatályban ilyen jogszabály, de eseti alapon, igen részletesen kell megvizsgálnunk a kérdést. Arra is készek vagyunk, hogy a tunéziai hatóságokat tanáccsal, a határigazgatás és a rendőrségi igazgatás terén nyújtott támogatással, valamint képzéssel, felszereléssel és anyagi forrásokkal támogassuk.
Az Európai Menedékjogi Támogató Hivatal Máltán még nem operatív, de általános szinten működik, és jelezték, hogy nemzeti csoportokat tudnak küldeni Olaszországba, ha erre igény van. Ezt a jövő héten a Külügyek Tanácsában, majd a Bel- és Igazságügyi Tanácson is tárgyaljuk majd. Együttműködünk az ENSZ Menekültügyi Főbiztosságával: arra kérjük őket, hogy nyújtsanak segítséget a nemzetközi védelemre szoruló személyek azonosításában, valamint az elvégzendő elemzések terén. A Frontex az egész térségre vonatkozó elemzés elkészítésében is részt vesz.
Tunéziában természetesen - ahogyan a legtöbben említették - komoly reményekre ad okot a helyzet, és mindannyian támogatjuk az ottani demokratikus fejleményeket. Lady Ashton ott volt tegnap, és megbeszélést folytatott a hatóságokkal. Készek vagyunk arra, hogy támogatást nyújtsunk a választások lebonyolításában. Tárgyalunk továbbá a hatékonyabb segítségnyújtásról, valamint a demokratikus fejlődés előmozdításáról. Nyújthatunk gazdasági segítséget. Különféle mobilitási problémákról tárgyalunk, és több lehetőséget kell adnunk az embereknek arra, hogy legálisan jöhessenek Európába. Egy donorkonferenciáról is tárgyalunk.
Egyetértek Mauro úrral és a többiekkel, akik rámutattak arra, hogy természetesen az egész régiót kell néznünk. Azt hiszem, nagy meglepetéssel fogadtuk a berlini fal leomlását. Nem volt kész, azonnal alkalmazható cselekvési tervünk. A jelenlegi helyzet kicsit más, de természetes, hogy ha az emberek szabadságot és demokráciát szeretnének, azt az Európai Uniónak támogatnia kell. Felülvizsgáljuk szomszédságpolitikai terveinket, mivel az események ezt szükségessé tették, és az egész régiót vizsgáljuk - különösen Egyiptomot, de a többi országot is - annak érdekében, hogy a rendelkezésünkre álló különféle eszközöket, alapokat és politikákat a lehető leghatékonyabban alkalmazzuk, és megfelelőbben szabhassuk a régióban tapasztalható legújabb fejleményekhez.
Biztos vagy abban, hogy folytatódik majd a vita, hiszen a kérdés napirenden van és valószínűleg ott is marad. De ismét szeretném önöket biztosítani afelől, hogy a Bizottság részleteiben nyomon követi a folyamatot. Készen állunk Olaszország, Tunézia és a többi érintett ország megsegítésére.
Elnök
A vitát lezárom.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Erminia Mazzoni
A kérés, amelyet az olasz kormány az Európai Unióhoz intézett, olyan előjog, amely a tagsággal jár. Ahogy sok képviselőtársam rámutatott, a szolidaritás alapelvét és a felelősség méltányos elosztását, amelyet a Szerződések írnak elő, a gyakorlatban is alkalmazni kell. Ahogy arra Malmström asszony utalt, a jelenlegi nehéz olaszországi helyzet az európai joghatóság alá tartozik. Ahhoz képest, hogy az észak-afrikai országokban milyen rendkívüli gyorsasággal bontakoznak ki az események, az európai intézmények lassan reagálnak.
Olaszország, és különösen az ország déli része, Európa határa a földközi-tengeri régióban, és azt kell tapasztalnia, hogy olyan nagyszámú érkező személy ügyét kell intéznie, amely esetleg elképzelhető, de amelyre nem lehet felkészülni. Tapasztalataink bizonyítják, hogy mennyire veszélyes, hogy felhagytunk a barcelonai folyamattal. Az Európai Uniónak át kell gondolnia mediterrán stratégiáját, és újra egyik prioritásává kell emelnie azt. A pénzügyi segítség és a rendkívüli intervenciós intézkedések mint rövid távú reakciók segítenek ugyan, de nem elégségesek. A Földköz-tenger túlpartján fekvő országokban megindult demokratikus átmenet folyamatához illeszkedniük kell a közép- és hosszú távú kezdeményezéseknek - így oldhatók meg a társadalmi és gazdasági kérdések.
Sergio Berlato
A mai vita rendkívül fontos. Csak az utóbbi öt napban több mint 4000 menekült érkezett Lampedusa szigetére a közeli Tunéziából. Soha nem látott mértékű közegészségügyi válság van kialakulóban. Azt is figyelembe kell vennünk, hogy a helyi önkormányzat úgy kezeli a válságot, hogy nem állnak rendelkezésére a szükséges erőforrások és létesítmények.
Olaszország azonnal az Európai Unióhoz fordult, és gyors fellépést kért. Azonban - habár határozottan támogatom ezt a segítségkérést - szeretném hangsúlyozni, hogy a Frontex, a földközi-tengeri térségbe érkező személyekkel foglalkozó európai ügynökség elkötelezettsége értékes, de nem elégséges ahhoz, hogy a Tunéziából érkező illegális bevándorlók kérdését megoldjuk. A februári ülésen hangot adtam aggályaimnak az észak-afrikai országok rosszabbodó helyzetével és azok Európára gyakorolt hatásaival kapcsolatban. Itt a Parlamentben újra hangsúlyozom: az Európai Uniónak határozottabban el kell köteleznie magát egy olyan hatékony közös bevándorlási politika mellett, amely lehetővé teszi az EU számára az illegális bevándorlás kezelését, és mindenekelőtt azt, hogy segítséget nyújtson az Olaszországéhoz hasonló helyzetben lévő országoknak, amelyek a leginkább ki vannak téve a bevándorlók áradatának.
Dominique Baudis
Kivételes esemény, hogy Lampedusára, erre a kis olasz szigetre hirtelen több ezer migráns érkezett. Ez azonban azt jelenti, hogy szembe kell néznünk egy olyan problémával, amely minden európait érint. Most az a fontos, hogy az európai szolidaritás megfelelően működjön. Egyetértek önnel, biztos asszony, amikor arra kéri a tagállamokat, hogy nyújtsanak azonnali segítséget Olaszországnak eszközökkel és pénzügyi téren is. Az ilyen helyzetekben gyakori, hogy az az ország, ahová a migránsok érkeznek, nem a végcél. A fogadóközpontok sok esetben elavultak, és esetenként súlyos feszültségek alakulnak ki azokon a területeken, ahol a migránsok fogadása történik. Az illegális bevándorlás elleni küzdelemben és a beáramlás szabályozásában már több kulcsfontosságú eredményt értünk el. Abban az Unióban azonban, ahol a belső határok gyakorlatilag eltűntek, Európának hosszú távon szüksége van olyan eszközökre, amelyekkel ambícióit megvalósíthatja. Valódi bevándorlási politikát kell kialakítania, konstruktív párbeszédet kell kezdenie a származási országokkal és meg kell erősítenie az Európai Unió Tagállamai Külső Határain Való Operatív Együttműködési Igazgatásért Felelős Európai Ügynökséget (Frontex) a missziók terén.
