Vienodo požiūrio principo asmenims nepriklausomai nuo jų rasės arba etninės priklausomybės įgyvendinimas (diskusijos) 
Pirmininkas
Kitas klausimas yra Kathalijne Maria Buitenweg pranešimas Piliečių laisvių, teisingumo ir vidaus reikalų komiteto vardu dėl 2000 m. birželio 29 d. Direktyvos 2000/43/EB, įgyvendinančios vienodo požiūrio principą asmenims nepriklausomai nuo jų rasės arba etninės priklausomybės, taikymo.
Kathalijne Maria Buitenweg  
pranešėja. - (NL) Pone pirmininke, iš pradžių turiu padėkoti daugeliui savo kolegų, kurie man padėjo rengiant šį dokumentą. Prieš septynerius metus aš buvau pranešėja rengiant direktyvą, o dabar mes aptariame pranešimą dėl jos taikymo. Parlamento pozicija yra vieninga, išskyrus vieną arba du prieštaraujančius, kurie, kaip jūs matysite, pateikpakeitimus. Mes ilgai ir kartais įnirtingai diskutavome dėl, pavyzdžiui, bendros įrodinėjimo pareigos, tačiau, laimei, neišleidome iš akių bendro tikslo ir aš taip pat tikiuosi, kad jūs laikysite šį pranešimą bendrai parengtu projektu.
2000 m. didžioji mūsų dauguma balsavo, pritardami direktyvai, kuri visiškai teisingai gali būti apibūdinta, kaip revoliucinė. Diskriminacija buvo uždrausta visoje Europoje - užimtumo, socialinės apsaugos ir būsto srityse - ir vienodas požiūris tapo privalomu. Aš tuo nepaprastai didžiavausi ir tebesididžiuoju. Komisija, Taryba ir Europos Parlamentas atliko didelį darbą. Tačiau tai, žinoma, nereiškia, kad realiai viskas labai pasikeitė. Diskriminacija vis dar yra paplitęs reiškinys.
Pastaraisiais metais diskriminacijos ir rasizmo atvejų skaičius faktiškai išaugo ir jie tapo gerokai rimtesni. Daugelyje valstybių nedarbas tarp migrantų yra gerokai didesnis negu likusiose darbingo amžiaus žmonių grupėse. Pasitaiko daugiau rasistinių išpuolių. Kovoje su diskriminacija labai svarbi teisės aktų leidyba, nes standartai nustatomi teisės aktuose. Iš jų matyti Europos Sąjungos požiūris, tai, kaip mes turėtume elgtis vienas kito atžvilgiu ir ko negalima toleruoti. Teisės aktų leidyba taip pat numato priemones kompensuoti žmonėms diskriminacijos žalą.
Europos Komisija šiuo metu tikrina, ar valstybės narės tinkamai perkėlEuropos taisykles į nacionalinius įstatymus. Tik šią savaitę aš apie tai kalbėjausi su Komisijos nariu Vladimiru Špidla, ir aišku, kad Komisijos ketinimai čia yra geri - ji norėtų kartu su valstybėmis narėmis užtikrinti teisės aktų įgyvendinimą. Ir už tai norėčiau pagirti Komisiją.
Tačiau aš negaliu atsikratyti minties, kad šiek tiek trūksta energijos, reikia šiek tiek daugiau pokyčių. Šie įstatymai turėjo būti įgyvendinti dar 2004 m. Buvo daug kalbama apie opius ir sudėtingus klausimus, tačiau kai darbą pradėjo dabartinKomisija, jūs sakėte, kad kova su diskriminacija bus vienas jūsų politikos tikslų, o jūs jau esate kadencijos viduryje. Aš tikrai žaviuosi tuo, ką jūs padarėte, tačiau manau, kad turėtume priversti valstybes nares veikti aktyviau. Tai yra labai svarbu.
Tik mažiau negu pusvalstybių narių visiškai įgyvendino direktyvą. Daugelyje jų tiesioginės ir netiesioginės diskriminacijos, gąsdinimo ir įrodinėjimo pareigos apibrėžimai nebuvo tinkamai perkelti į valstybių narių teisę. Kai kuriose valstybėse narėse diskriminacija iš tikrųjų draudžiama su užimtumu susijusiose srityse, tačiau jose pasirodpernelyg drąsu uždrausti diskriminaciją teikiant prekes ir paslaugas. Tačiau būtent šiose srityse kyla labai daug sunkumų.
Imkime, pavyzdžiui, švietimą. Anot naujosios ES Pagrindinių teisių agentūros, vaikai iš romų šeimų siunčiami į mokyklas, skirtas protiškai atsilikusiems vaikams. Arba būsto skelbimuose nuolat nurodoma, kad jame negyvena užsieniečiai. Tai yra nepriimtina.
Diskriminacijos draudimas turėtų nedelsiant įsigalioti ne tik užimtumo, bet ir kitose srityse. Įstatymas gali būti veiksmingas tik tuomet, pone pirmininke, kai žmonės yra informuoti apie savo teises, tačiau, Eurobarometro teigimu, tik 35 proc. apklaustųjų mano, kad jų valstybėse veikia antidiskriminaciniai įstatymai. Dar mažiau jų teigia, kad jie žinotų, ką daryti, jei patys taptų diskriminacijos aukomis. Kaip Komisija gali garantuoti, kad įstatymas bus vykdomas realiai? Žmonių informavimas yra pareiga, deklaruojama direktyvoje, tačiau ką siūlo Komisija užtikrinant, kad ši pareiga būtų vykdoma?
Pone pirmininke, jeigu žmonės net ir žino, kad įstatymas yra, visuomet iškils daugybkliūčių, nes kai kurios taisyklės ir reikalavimai sudaro daug sunkumų. Kai kuriose valstybėse laikas pateikti skundą yra labai trumpas, pavyzdžiui, iki 30 dienų. Likusi procedūros dalis, priešingai, yra absurdiškai ilga ir sudėtinga. Antidiskriminacinių įstatymų pažeidimų galima išvengti veiksmingomis, proporcingomis ir atgrasančiomis sankcijomis. Tai teigiama direktyvoje ir mes tam pritariame. Tačiau tik labai nedaugelyje valstybių numatytos tinkamos sankcijos.
Dabar teigiama pastaba. Puiku, kad beveik visose valstybėse veikia už lygybės įgyvendinimą atsakingos institucijos. Tai svarbus laimėjimas, ir daugelyje valstybių šios institucijos sprendžia rasinės ir kitokios diskriminacijos klausimus. Aš tam pritariu. Tačiau ne visos institucijos turi pakankamai lėšų vykdyti savo funkcijas, todėl vertinant kaip įgyvendinami antidiskriminaciniai įstatymai aš prašau Komisiją atsižvelgti ir šį klausimą. Ką pasakys Komisija?
Baigdama, pone pirmininke, pasakysiu: aš didžiuojuosi įstatymu. Pasiekta pažangos, perkeliant įstatymą į nacionalinę teisę, tačiau to nepakanka. Daugelis valstybių neperkėlvisos direktyvos. Tačiau ir tose, kur tai buvo padaryta iki paskutiniosios raidės, mes turime pasirūpinti, kad žmonės būtų tinkamai informuoti apie savo teises, nes jei jie nežino savo teisių, jie negali jomis naudotis, o tai labai svarbu, kai kalbama apie kovą su diskriminacija.
Louis Michel
Komisijos narys. - (FR) Pone pirmininke, Kathalijne Buitenweg, Parlamento nariai, Komisija palankiai vertina šį pranešimą dėl 2000 m. birželio 29 d. direktyvos, įgyvendinančios vienodo požiūrio principą asmenims nepriklausomai nuo jų rasės arba etninės priklausomybės, taikymo.
Komisija pažymi įvairius susirūpinimą keliančius klausimus, kuriuos nurodParlamentas, ir norėtų atkreipti jūsų dėmesį į keletą iš jų. Dėl valstybių narių direktyvos įgyvendinimo stebėjimo - birželio mėnesio pabaigoje Komisija pradėjo pažeidimų procedūrą prieš 14 valstybių narių dėl netinkamo direktyvos perkėlimo į valstybių narių nacionalinę teisę. Aš norėčiau pridurti, kad daugelis valstybių narių, atsiliepdamos į Komisijos susirūpinimą, jau pakeitsavo įstatymus arba nurodė, kad jos yra pasirengusios tai padaryti.
Dėl išsamios informacijos apie valstybių narių direktyvos perkėlimą į nacionalinę teisę - kaip mes nurodėme 2005 m. Komunikate dėl pagrindų strategijos dėl nediskriminavimo ir vienodų galimybių visiems - kasmet yra skelbiama išsami teisės ekspertų grupės ataskaita, o internete galima susipažinti su nacionalinėmis ataskaitomis.
Kathalijne Maria Buitenweg teisingai nurodo, kad kovoje su diskriminacija pagrindinį vaidmenį vaidina institucijos, atsakingos už lygybės užtikrinimą. Būtent todėl mes finansuojame tinklą "Equinet", kuris užtikrina patirties ir geriausios praktikos mainus tarp valstybių narių institucijų, atsakingų už lygybės įgyvendinimą.
Kaip nurodoma pranešime, gana sudėtingas yra duomenų surinkimo klausimas. Vis dėlto be jo neįmanoma įvertinti diskriminacijos mastų arba žinoti, ar priemonės, kurių buvo imtasi, buvo sėkmingos. Atsižvelgiant į tai, kad daug surinktos informacijos laikoma delikačia asmenine informacija, atskleidžiančia rasinę arba etninę kilmę, religines pažiūras arba intymų gyvenimą, juos tvarkant turėtų būti laikomasi atitinkamų Direktyvos 95/46/EB nuostatų dėl asmens duomenų apsaugos.
Toje direktyvoje uždraudžiamas delikačių asmeninių duomenų tvarkymas. Tačiau šiai taisyklei numatoma daug išimčių, o būtent, jei atitinkami asmenys tam neprieštarauja arba jeigu - cituoju - tvarkyti būtina, norint įgyvendinti duomenų valdytojo prievoles ir specifines teises darbo įstatymų srityje.
Valstybėms narėms taip pat suteikti įgaliojimai nustatyti išimtis - taikant tinkamas apsaugos priemones - dėl priežasčių, susijusių su svarbiais viešaisiais interesais. Todėl valstybės narės turi pačios nuspręsti, ar joms reikia, ar ne rinkti statistinius duomenis dėl etninės priklausomybės kovojant su diskriminacija, taikant apsaugos priemones, kurių reikalaujama duomenų apsaugos direktyvoje.
Eurobarometro studija dėl diskriminacijos Europos Sąjungoje parodė, kad daugelis Europos Sąjungos piliečių kovoje su diskriminacija yra pasirengę anonimiškai teikti asmens informaciją gyventojų surašymų metu. Trys iš keturių asmenų buvo pasirengę teikti asmeninę informaciją apie savo etninę priklausomybę, religiją arba įsitikinimus.
Tokia informacija yra itin svarbi pozityviosios veiklos sąlygomis, mažinant diskriminaciją ir įvairias giliai įsišaknijusias nepalankios padėties formas. Praėjusį vasario mėnesį Komisija paskelbeuropines rekomendacijas dėl duomenų įgyvendinant vienodą požiūrį padėti valstybėms narėms tobulinti duomenų surinkimą.
Iš tos pačios 2007 m. sausio mėn. Eurobarometro studijos aišku, kad žmonės jautėsi nepakankamai informuoti apie savo, kaip galimų diskriminacijos aukų, teises. Žinių lygiui svyruojant - pavyzdžiui, Suomijoje, kur 65 proc. apklaustųjų teigė, kad jie yra informuoti apie savo teises, ir baigiant Austrija, kur atitinkamas skaičius buvo vos 17 proc. - vidurkis, kuris yra 32 proc., aiškiai rodo, kad, kaip jūs minėjote, informavimo didinimo veiksmai reikalingi kaip niekada anksčiau.
Aš esu įsitikinęs, kad dabartinmūsų veikla, vykdoma 2007 m. - europiniais vienodų galimybių visiems metais, - apimanti per 430 įvairių priemonių įvairiose valstybėse narėse, ir europinkampanija "Už įvairovę. Prieš diskriminaciją" padės įveikti šį informavimo stygių.
Čia ypač paminėčiau NVO, profesinių sąjungų, teisininkų ir įmonių mokymo programas, kurias mes finansuojame.
Komisija yra pasiryžusi taikyti visas įmanomas priemones gerinant romų tautybės žmonių padėtį Europos Sąjungoje. Konkrečiai tai reikštų užtikrinti, kad bus taikoma Direktyva 2000/43/EB, naudojant Bendrijos struktūrinių fondų, ypač Europos socialinio fondo lėšas ir didinamas pačių romų ir plačiosios visuomenės informavimas apie jų teises ir pareigas.
Aukšto lygio konsultacinetninių mažumų, tarp jų romų, socialinio ir profesinio integravimo grupgruodžio mėn. pabaigoje turėtų pateikti ataskaitą su rekomendacijomis. Grupnurodo integravimo kliūtis ir skatina geriausią visuomeninių institucijų ir įmonių patirtį šioje srityje.
Šiomis sąlygomis mes pritariame Europos Parlamento susidomėjimui įvairiopos diskriminacijos klausimais, ir šių metų pabaigoje, žinoma, aš norėčiau susipažinti su naujausio Komisijos tyrimo išvadomis. Aišku, suteikti vienodas galimybes tam tikroms grupėms, kurios yra blogesnėje socialinėje padėtyje, nepakanka vien nediskriminavimo: todėl Komisija paprašatlikti išsamią geriausios patirties, ypač užimtumo politikos valstybėse narėse, analizę.
Komisija taip pat mano, kad labai svarbu, jog valstybės narės tinkamai taikytų savo įstatymus, nors vien teisės aktų aiškiai nepakanka. Mes siekiame juos įgyvendinti mokslinių tyrimų, informavimo didinimo, mokymo ir geriausios patirties mainų priemonėmis, jei tai įmanoma, siekiant išvengti diskriminacijos, o jei neįmanoma, tinkamai kompensuojant jos aukoms padarytą žalą.
Patrick Gaubert
PPE-DE frakcijos vardu. - (FR) Pone pirmininke, kolegos, aš norėčiau padėkoti Kathalijne Maria Buitenweg už atliktą darbą, kuris yra labai profesionalus. Pranešime svarstomi ir išsamiai aptariami tinkamai pasirinkti ir suderinti klausimai, susiję su direktyvos taikymu.
Tiesa, kad kai kalbama apie diskriminavimą, tik labai nedaug mūsų piliečių aiškiai žino apie savo teises. Todėl itin svarbu užtikrinti veiksmingą atitinkamos informacijos platinimą, ypač Europos lygių galimybių visiems metais. Konkrečiai aš pritariu idėjai tinkamai aprūpinti institucijas, kurių užduotis yra skatinti lygybę. Jų vaidmuo yra itin svarbus, ir kaip teisingai nurodoma pranešime, būtina, kad jos išliktų nepriklausomos.
Vis dėlto didžiausią nerimą kelia visiškas arba dalinis kai kurių valstybių narių direktyvos perkėlimas į nacionalinę teisę. Mes privalome imtis veiksmų siekiant užtikrinti, kad visose valstybėse narėse būtų priimti būtini įstatymai, kad kiekvienam bet kurioje valstybėje gyvenančiam asmeniui būtų užtikrinta atitinkama apsauga.
Dėl opiausio klausimo - duomenų tvarkymo - pranešime nurodoma, kad renkant duomenis būtina užtikrinti asmens privatumą tik siekiant nustatyti įvairių mažumų diskriminacijos formas. Jis neturėtų pereiti į tokius kraštutinumus, kaip etninis profiliavimas, tačiau turėtų teikti informaciją, kuri reikalinga diskriminacijos mastams įvertinti ir tinkamiems sprendimams priimti.
Kalbant apie tokius esminės reikšmės principus, kaip vienodas požiūris, Europa negali tenkintis tik kalbomis, Europa negali tenkintis tik minimaliais įstatymais ir Europa negali būti tik stebėtoja. Mes turime atidžiai stebėti, tačiau tik nuo mūsų priklauso mūsų veikla šioje srityje ir kaip mes užtikrinsime, kad Europa būtų tinkamas pavyzdys: kuo mūsų veiksmai bus aktyvesni, tuo mažiau vėliau patys sau turėsime priekaištų.
Martine Roure
PSE frakcijos vardu. - (FR) Pone pirmininke, Komisijos nary, pirmiausia leiskite man padėkoti Kathalijne Maria Buitenweg už puikiai atliktą darbą. Mes visiškai pritariame jos pranešimui. Deja, naujausi statistiniai duomenys rodo, kad diskriminacija yra vis dar yra didelir aktuali problema daugelyje valstybių narių.
Pirmojoje Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūros ataskaitoje 2007 m. rugpjūčio mėn. išaugęs rasistinių nusikaltimų skaičius buvo nustatytas bent aštuoniose Sąjungos valstybėse. Tai kelia itin didelį susirūpinimą, atsižvelgiant į tai, kad ES priimti labai geri įstatymai prieš diskriminaciją. Vis dėlto aš visiškai sutinku dėl to, kad daugelis valstybių narių netinkamai perkėlįstatymus į nacionalinę teisę ir juos tik iš dalies įgyvendino. Europos gyventojai nėra tinkamai informuoti ir nežino, kaip jie gali naudotis šiais įstatymais gindami savo teises, tapę diskriminacijos aukomis.
Kaip pranešėjas dėl Europos lygių galimybių visiems metų ir pagrindų sprendimo dėl kovos su rasizmu ir ksenofobija aš esu įsitikinęs, kad valstybės narės turi daugiau dirbti siekiant tinkamai įgyvendinti Europos įstatymus. Taip pat būtina plačiau skelbti parengtus tekstus tam, kad Europos gyventojai galėtų su jais geriau susitapatinti.
Iš pagrindų pakeista įrodinėjimo pareiga yra bene svarbiausias laimėjimas, įtvirtintas direktyvoje dėl vienodo požiūrio principo taikymo. Todėl mes turime primygtinai reikalauti, kad visose ES valstybėse narėse būtų įgyvendinamos praktinės priemonės, užtikrinančios pažangą šioje srityje.
Baigdamas aš manau, kad mes privalome stiprinti Europos teisinę sistemą kovoje su diskriminacija, priimdami visuotinę direktyvą, apimančią visas diskriminacijos formas, nurodytas 13 Sutarties straipsnyje, ir aš norėčiau paklausti Komisijos, kokios pažangos pasiekta tiriant, kiek pagrįsta tokios direktyvos būtinybė.
Sophia in 't Veld
ALDE frakcijos vardu. - (NL) Pone pirmininke, čia, Europos Parlamente, mes priimame įstatymus, tačiau vien įstatymais rasizmo ir ksenofobijos neįveiksime. Politikų pareiškimai ir įvairios nuomonės tik kuria neapykantos ir netolerancijos atmosferą, kurioje diskriminacija tampa įprastu reiškiniu, o įstatymo taikymas - negyva raide.
Aš norėčiau matyti, kad Europos Komisija tikrai kovoja su diskriminacija Europoje, kaip, pavyzdžiui, ji nuosekliai kovoja su rinkos taisyklių pažeidimais. Mes turėtume ginti žmogiškąjį kapitalą taip pat energingai, kaip ir finansinį. Jei galime imtis priemonių prieš B. Gatesą, vadinasi, mes galime imtis priemonių ir prieš diskriminuojančias įmones ir valdžios institucijas. Mes žinome, kad 14 vyriausybių vienu ar dviem aspektais vis dar neatitinka Rasinės lygybės direktyvos, tačiau neatrodo, kad Komisija pernelyg skubėtų įgyvendinti taisykles, ji suteikia valstybėms narėms pernelyg daug laiko joms įgyvendinti. Šis įstatymas turėjo būti perkeltas prieš daugelį metų, o jei tai būtų Billas Gatesas, mes neabejotinai tai būtume jau seniai padarę.
Kovoje su terorizmu ir nusikalstamumu mes neturime leisti sau keisti tikslų. Kai kurios priemonės taikomos tik tam tikroms grupėms ir įteisina diskriminaciją. Imkime, pavyzdžiui, praktiką, kai žmonės stabdomi ir tikrinami gatvėse, profiliavimo metodus, ir kt. Integracijos priemonės taip pat kartais yra diskriminuojančios ir aš džiaugiuosi matydama, pavyzdžiui, kad paskutinioji vyriausybmano šalyje siekįgyvendinti priemones dėl integracijos, kurias teismai vėliau atmetė, nes jos iš tikrųjų buvo diskriminacinės.
Tarp įvairių pakeitimų aš ypač atkreipčiau dėmesį į vieną - 4 pakeitimą. Juo teigiama, kad mažumų apsauga ir antidiskriminacinių įstatymų reikalavimų laikymasis yra kiekvienos valstybės narės reikalas. Tačiau vienas dalykas, kuris nėra nacionalinis, yra mūsų bendros vertybės, todėl būtent Europai tenka atsakomybužtikrinant vienodą požiūrį į kiekvieną Europos pilietį, nes tai - Europos integracijos tikslas, o rinka šiuo požiūriu tėra tik priemonė.
Pagaliau religijos laisvyra didelir esminteisė, tačiau ja negalima piktnaudžiauti pateisinant diskriminaciją dėl etninės priklausomybės. Pavyzdžiui, katalikiškoje mokykloje religijos laisvneturėtų būti naudojama kaip pretekstas nepriimti vaikų iš tam tikrų etninių grupių, kai tikroji priežastis yra noras, kad mokykloje mokytųsi tik baltieji. Kita vertus, kritikuoti islamą - tai nereiškia automatiškai reikšti rasistinį požiūrį.
Pagaliau, pone pirmininke, įstatymai yra svarbūs ir puiku, kad mes turime šį įstatymą, tačiau mes norėtume išlaikyti atmosferą, kurioje diskriminacijos niekada nebūtų.
Roberta Angelilli
UEN frakcijos vardu. - (IT) Pone pirmininke, ponios ir ponai, pirmiausia aš norėčiau padėkoti už atliktą darbą mūsų kolegei. Kaip Europos Parlamento pranešėja dėl nepilnamečių vaikų teisių aš norėčiau atkreipti dėmesį į svarbų šio pranešimo aspektą - romų tautybės vaikus. Visiems dalyvaujantiems norėčiau priminti, kad būtent vaikai yra didžiausios diskriminacijos ir socialinės atskirties aukos.
Europoje yra daug, pernelyg daug gatvės vaikų, kurie dažnai yra romų kilmės, jie neturi ateities, nes jiems nėra užtikrintas tinkamas išsilavinimas mokyklose ir daugeliu atvejų jie yra beveik visiški beraščiai. Šie vaikai negauna tinkamos medicininės priežiūros ir nėra privalomai skiepijami. Tai vaikai, kurie neturi ateities, neturi vaikystės, nes tuo metu, kai jie turi būti mokykloje, kur vyksta pamokos, jie yra priversti elgetauti, rinkti atliekas arba dirbti nelegalų darbą.
Kaip teigiama pranešime, valstybės narės turi įgyvendinti pozityviosios veiklos priemones prieš diskriminaciją. Šiuo atveju - politikos priemones, užtikrinančias vaikų teisę į švietimą, kurios reikalauja, kad romų šeimos pasirūpintų privalomu vaikų mokslu. Taip pat būtina organizuoti atitinkamas kampanijas, kurios skatintų piliečių organizacijų veiklą mokyklose tam, kad būtų išvengta vaikų diskriminacijos, išnaudojimo ir socialinės atskirties.
Baigdama aš norėčiau pasakyti, kad yra nepriimtina, jog pernelyg daug valstybių narių, tarp jų ir mano pačios šalis - Italija, vis dar neperkėlšios direktyvos nuostatų į nacionalinę teisę.
Tatjana Ždanoka
Verts/ALE frakcijos vardu. - Pone pirmininke, aš norėčiau padėkoti Kathalijne Maria Buitenweg už pranešimą, kuriame atkreipiamas dėmesys į vieną iš rimčiausių klausimų Europoje - į rasinę ir etninę diskriminaciją.
Komisijos nary, mano nuomone, Komisija turėtų aktyviau skatinti Rasinės lygybės direktyvos perkėlimą į nacionalinę valstybių narių teisę. Tinkamai perkėlę įstatymus apsaugotume daugelį žmonių. Taip pat aš norėčiau nurodyti, kad pagal direktyvą kai kurie kalbos vartojimo politikos klausimai gali būti laikomi netiesiogine diskriminacija. Pavyzdžiui, mano atstovaujamoje Latvijoje ir kaimyninėje Estijoje, valstybėse, kur gyvena daug žmonių, priklausančių etninei mažumai, taikomi neproporcingi kalbos reikalavimai užimtumo srityje, taip pat reikalavimai vartoti tik vieną kalbą bendraujant su valdžios institucijomis. Aš manau, kad jei tokia praktika sudaro sąlygas nepakankamam rasinių ir etninių mažumų atstovavimui įvairiose socialinio gyvenimo srityse, valstybių narių pareiga sukurti politikos priemones, kuriomis būtų siekiama užtikrinti vienodas galimybes ir išvengti diskriminacijos.
Yra ir kitas susirūpinimą keliantis klausimas. Kartais nevienodas požiūris į tautybę gali būti laikomas netiesiogine etnine diskriminacija. Taip yra, kai politika dėl pilietybės siekiama atskirti mažumas, pavyzdžiui, romus arba rusus.
Aš tikiuosi, kad europiniai teismai, kaip ir Amerikos šalių žmogaus teisių teismas, kuris nurodė, kad neturėtų būti rasinės arba etninės diskriminacijos dėl pilietybės įgijimo, bus ne mažiau pažangūs ir atidžiai stebės pilietybės suteikimo asmenims, priklausantiems skirtingoms etninėms grupėms, politikos priemonių poveikį.
Vittorio Agnoletto
GUE/NGL frakcijos vardu. - (IT) Pone pirmininke, ponios ir ponai, jei nediskriminavimo direktyva yra labai gera direktyva, turinti svarbią etinę reikšmę, daugelyje Europos valstybių daroma pernelyg mažai arba visiškai nieko nedaroma perkeliant direktyvą ir jos turinį į savo įstatymus, ir rasiniai arba etniniai piktnaudžiavimai praktiškai yra kasdienis dalykas. Pavyzdžiui, Europos Sąjunga grasina pradėti pažeidimų procedūrą prieš Italiją, nes ji neperkėldirektyvos į nacionalinę teisę.
Europos Sąjunga tvirtina, kad Italija į nacionalinę teisę neperkėlsąvokos dėl rasinio priekabiavimo, neturi įstatymo dėl įrodinėjimo pareigos ir konkrečių nuostatų apsaugant nuo piktnaudžiavimų rasinės ir etninės priklausomybės pagrindu. Praėjusį gruodžio mėn. Operoje, netoli Milano, gruppiliečių, vadovaujamų keleto nacionalinės Lega di Alleanza vadovų tiesiogine prasme iššniukštinėjo ir padegpalapines, kuriose buvo maždaug trisdešimt romų tautybės vaikų. Pavojoje dešimtys romų buvo gainiojami šūkaujant "į dujų kamerą". Vos prieš keletą dienų 40 užsimaskavusių užpuolikų, apsiginklavusių lazdomis, peiliais ir Molotovo kokteiliais naktį užpuolromų stovyklą, esančią Romos priemiestyje Ponte Mammolo.
Beveik kasdien vietos valdžios institucijos Italijoje uždaro po vieną arba kelias stovyklas, o romams neužtikrinama pačių pagrindinių teisių apsauga. Ar apie tokią romų socialinę apsaugą kalbama pranešime, ypač po paskutiniosios plėtros? Aš taip pat norėčiau pabrėžti, kad sankcijos, taikomos dėl nacionalinių nuostatų, priimtų pagal direktyvą, pažeidimo turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios. Aš taip pat norėčiau nurodyti, kad balandžio 25 d. mes patvirtinome ...
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją.)
Frank Vanhecke
ITS frakcijos vardu. - (NL) Pone pirmininke, bijau, kad mano požiūris į šį pranešimą nesutampa su tuo, kas buvo pasakyta iki šiol, nes man šis pranešimas atrodo keistas, nebūdingas institucijai, kuri vadina save demokratine, nes remiamasi labai abejotinomis direktyvos rekomendacijomis, kurios, mano nuomone, prieštarauja pagrindinėms teisėms ir laisvėms ir kai kuriais požiūriais neatitinka pagrindinių teisinės valstybės principų.
Iš tikrųjų reali mažumų diskriminacija Europoje arba realus rasizmas, laimei, yra labai neryškus reiškinys, su kuriuo yra proporcingai ir tinkamai kovojama. Šis pranešimas yra kažkas kita. Tai, ką mes turime, yra šimtasis bandymas nustatyti taisykles, kurios trukdytų ir keltų pavojų sąžinės laisvei, kurti vis didesnio dvasinio teroro atmosferą, kai tikrieji šalies gyventojai yra priversti teigiamai diskriminuoti žmones, kurie niekada anksčiau ten negyveno. Tai yra dar vienas pranešimas, kuriame diskriminuojami ne emigrantai.
Todėl įrodinėjimo pareigos panaikinimas dėl diskriminacijos ir bylinėjimosi, ypač bylose užimtumo klausimais, man atrodo visiškai nepriimtinas valstybėse, kurios yra laikomos teisinėmis, kai žmogus laikomas nekaltu tol, kol įrodomas jo kaltumas.
Trumpai, šis pranešimas nėra susijęs su diskriminacija, tai politinį korektiškumą įtvirtinantis dokumentas.
Anna Záborská
(SK) Pradedant leiskite man padėkoti Kathalijne Maria Buitenweg už darbą, kurį ji atliko, rengdama šį pranešimą. Leiskite man pažvelgti į šį klausimą kitu aspektu.
Didesnis asmenų mobilumas sudaro sąlygas būti labiau atviriems tiems, kurie atvyksta į mūsų valstybes. Tačiau šis atvirumas prasideda dar auklėjimu šeimoje. Būtent šeimoje žmonės išmoksta gerbti vienas kitą. Šeima yra pirmoji bendruomenė, kurioje mokoma atvirumo, pagarbos ir solidarumo. Rasinės ir etninės tolerancijos ugdymas mokykloje ir visuomenėje turėtų būti svarbus visų auklėjimo ir švietimo aspektų ramstis. Auklėjimu ir švietimu turėtų būti siekiama puoselėti etines vertybes, kuriomis stiprinama šeimos vienybė.
Dėl šios priežasties kultūrų tarpusavio sąveika, pavyzdžiui, pagarba kultūrinei įvairovei yra svarbūs politiniai ir saugumo klausimai. Kovoje su rasine diskriminacija daugiau dėmesio turėtų būti skiriama bendram tautų ir nacijų sugyvenimui naujojo amžiaus ir tūkstantmečio pradžioje. Žinoma, čia reikalingi tam tikri įstatymai, tačiau rasinės ir etninės diskriminacijos klausimus mūsų visuomenturi spręsti taip, kad būtų galima nuoširdžiai įvertinti praeitį ir drauge siekti apsaugoti kiekvieno žmogaus orumą ir gerbti kiekvieno asmens teises.
Magda Kósáné Kovács
(HU) Dėkoju, pone pirmininke. Jei 60 proc. apklaustųjų teigia, kad patiria tam tikrą diskriminaciją, tai yra įspėjimas valstybėms narėms ir įspėjimas Europai.
Diskriminacija etninės arba rasinės kilmės pagrindu vis dar gyva ir, atrodo, kad ji truks dar ilgai, nes šiuo požiūriu Europa tampa vis įvairesnė, etniniai skirtumai vis akivaizdžiau matomi, ir net ir tose valstybėse, kurios etniniu požiūriu yra vientisos, gyvena vis daugiau įvairių tautybių žmonių.
Puikus Kathalijne Maria Buitenweg pranešimas suteikia mums vertinimo ir svarstymo galimybę. Komisija šiuo požiūriu mums žada pažangą, nes jei keletas valstybių nesugebėjo tinkamai įgyvendinti direktyvos, vadinasi, įspėjimas yra pagrįstas ir reikalinga pagalba. Vos ne kiekvienas mano kolega narys minėjo, kad jei piliečiai nėra informuoti apie apsaugos nuo diskriminacijos teisę, jie negalės šia teise tinkamai pasinaudoti.
Diskriminacija dėl rasinės ir etninės priklausomybės sudaro sunkumų ir platesniame kontekste, kadangi priklausymas etninei mažumai pirmiausia yra tapatybės klausimas. Mes Rytų (Vidurio) Europoje neturime patirties renkant duomenis, ir jei, pavyzdžiui, asmuo nurodo, kad jis yra "čigonas", kai jo aplinka jį tokiu laiko, jis ir laikomas čigonu, nors tai dažniau yra gyvenimo būdo, o ne etninės priklausomybės klausimas. Pagrindinių teisių agentūra padės siekti, kad padėtis būtų geresnė.
Dar pora pastabų. Pirma, direktyvos įgyvendinimas padėtų užtikrinti, kad romų bendruomenneplistų už Europos ribų. Antra: įstojus naujosioms valstybėms narėms, Europos istoriniame žemėlapyje atsirado naujų etninių grupių darinių. Tai liūdnas 20-ojo amžiaus ir dviejų karų palikimas, kai prieštaravimai vis dar tebegyvi, ir žaizdos nėra užgydytos. Atsakingi esame mes visi. Dėkoju, pone pirmininke.
Sarah Ludford
Pone pirmininke, aš visiškai pritariu tam, kad Komisija pradės pažeidimų procedūrą prieš 14 valstybių narių, kurios tinkamai neįgyvendino direktyvos.
Mane glumina, kad šiame sąraše yra ir mano atstovaujama valstyb- JK. Mano šalies atveju vienas iš klausimų yra tai, kad nesilaikoma netiesioginės diskriminacijos apibrėžimo. Taip yra šalyje, kur antidiskriminaciniai įstatymai veikia jau daugiau kaip 40 metų.
Šiuo klausimu reikalinga stipri politinvalia, todėl dar labiau liūdina tai, kad Taryba nelaiko šios diskusijos pakankamai svarbia, kad joje dalyvautų jos atstovai.
Mane labai sudomino Komisijos nario Louiso Michelio pateikti skaičiai, kad trys iš keturių europiečių norėtų, kad duomenys dėl etninės kilmės būtų renkami anonimiškai, ir aš pritariu tam, kad Komisija šioje srityje pastaraisiais metais atliko didelį darbą ir parenggeriausios patirties rekomendacijas. Mes nuėjome ilgą kelią nuo 1999 m., kai į pranešimo projektą dėl Europos metų prieš rasizmą aš drįsau įtraukti žodžius "etninis stebėjimas", dėl kurių sulaukiau daugybės prieštaravimų.
Aš visiškai sutinku su Patricku Gaubertu, kad mes turime atidžiai stebėti, kad duomenys apie etninę ir rasinę priklausomybę, kurie yra renkami siekiant išaiškinti diskriminacijos atvejus ir su jais kovoti, patys savaime neturėtų tapti diskriminacijos priemone vykdant rasinį arba etninį profiliavimą.
Aš norėčiau paklausti Komisijos nario, kiek, be duomenų apsaugos, policija savo operacijose - kurios, žinoma, yra atitinkama paslaugų rūšis - atitinka diskriminacijos draudimo taikymo sritį, pavyzdžiui, stabdant ir tikrinant žmones. Policija, kaip darbdavys, žinoma, atitinka šią taikymo sritį, tačiau man niekuomet nebuvo visiškai aišku, kiek ši direktyva galėtų būti taikoma policijos operacijoms.
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją)
Marek Aleksander Czarnecki
(PL) Pone pirmininke, žvelgiant į padėtį dėl Europos Sąjungos direktyvų, tarp jų direktyvos, įgyvendinančios vienodo požiūrio principą asmenims nepriklausomai nuo jų rasės arba etninės priklausomybės, taikymo, man kaip ir pranešėjui aišku, kad daugelis valstybių narių pernelyg išplėtšią direktyvą. Valstybės narės su nedidelėmis išimtimis skiria daug dėmesio patiems įvairiausiems vienodo požiūrio į asmenis klausimams. Lieka tam tikrų spragų ir netikslumų, kur reikalingas papildomas darbas. Kartais reglamentai yra įvairių teisinių aktų sudėtyje, tačiau tai neturėtų būti kliūtis įgyvendinant įstatymus nacionaliniu lygmeniu.
Aš manau, kad teisinEuropos Sąjungos sistema yra tinkama. Didesnį susirūpinimą kelia žmonių, kurie diskriminuoja prieš trečiąsias šalis, sąmoningumas. Vis dėlto šį kartą mes turime rasti atsakymą į šį klausimą: kaip galima stiprinti sąmoningumą ir supratimą globaliame pasaulyje? Pasaulyje, kur dėl įvairių priežasčių žmonės keičia savo gyvenamąją vietą...
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją)
Philip Claeys
(NL) Pone pirmininke, toks pranešimas kaip šis, parengtas Kathalijne Maria Buitenweg, yra pagrįstas vertingais principais ir gerais norais, tačiau jis gana atitrūkęs nuo realaus pasaulio. Žinoma, diskriminacija rasės arba kilmės pagrindu yra smerktina. Klausimas yra toks - ar diskriminacija yra iš tiesų tiek paplitusi, kaip nuolat tvirtinama. Naujausioje metinėje EUMC, Europos Sąjungos rasizmo ir ksenofobijos stebėjimo centro ataskaitoje, kalbama apie didėjantį šio reiškinio mastą, tačiau nepateikiama jokių tai pagrindžiančių faktų. EUMC net negali pateikti visiems priimtino diskriminacijos apibrėžimo.
Pernelyg dažnai daroma prielaida, kad faktiškai beveik visos imigrantų problemos yra tariamo jų diskriminavimo rezultatas. Tai turi pražūtingų pasekmių, nes šitaip visiškai atsisakoma tam tikrų visuomenės grupių asmeninės atsakomybės. Šį išlaikytinių ir aukos sindromą skatinanti politika tik blogina padėtį ir aš džiaugiuosi, kad galiu pritarti mažumos pozicijai, kurią išreiškKoenraad Dillen.
Roberta Alma Anastase
(RO) Pone pirmininke, ponios ir ponai, pirmiausia leiskite man pritarti dėl to, kad šis pranešimas yra nuoseklus ir kokybiškas, ir nurodyti, kad sprendžiant šį klausimą svarbu gerinti žmonių gyvenimo kokybę ir stiprinti bendruomenes. Aš norėčiau atkreipti dėmesį į švietimo reikšmę įgyvendinant europinius principus ir nuostatas vienodo požiūrio į asmenis srityje.
Pranešime teisingai pabrėžiama, kad įstatymai yra veiksmingi tik tuomet, kai piliečiai yra informuoti apie savo teises. Jame išlieka reikalavimas šviesti ir mokyti piliečius tam, kad jie galėtų apginti savo teises. Tik kai žmonės turi drąsos kalbėti, rašyti ir ginti savo teises, galima riboti diskriminacijos apraiškas.
Tuo pat metu kiekvienos bendruomenės išgyvenimui itin svarbi tolerancija. Mokymasis gyventi su kitokiais žmonėmis, priimti skirtumus kaip naujas galimybes, reiškia teisingą kryptį siekiant išgyvendinti diskriminaciją.
Genowefa Grabowska
(PL) Pone pirmininke, Europos Sąjungoje veikia tinkami įstatymai, nustatyti antidiskriminaciniai standartai ir direktyvos. Norėčiau pasveikinti savo kolegą sėkmingai parengus pranešimą, kurį ji šiandien pateikė. Savo ruožtu valstybės narės įgyvendina tai, kas yra nusprendžiama čia. Valstybių konstitucijose numatyti antidiskriminaciniai straipsniai ir ištisos teisės dalys, kuriomis siekiama apsaugoti piliečius nuo diskriminacijos. Kodėl dabartinpadėtis tokia prasta? Kodėl vis dar tebėra tiek daug diskriminacijos atvejų, kurių mes negalime tinkamai spręsti?
Man atrodo, kad problemos yra dviejų lygių. Pirmiausia informavimas ir, antra, įpareigojimų vykdymas. Aš norėčiau atkreipti dėmesį į informavimą. Informavimas - tai ne tik vyriausybių atsakomybė. Pasirodo, kad vyriausybės neinformuoja gyventojų apie diskriminaciją. Man atrodo, kad šį vaidmenį turėtų perimti nevyriausybinės organizacijos, kurių padėtis yra palanki spręsti ypatingus visuomenės, konkrečių piliečių grupių klausimus ir juos informuoti apie imigraciją. Paklauskite emigrantų, vyresnio amžiaus moterų, vienišų motinų, ar jie jaučia, kad yra diskriminuojami. Jie sako: "Tai mūsų likimas. Mums tiesiog nesiseka." Jiems reikia padėti atrasti save, nustatyti atitinkamas procedūras, ir čia turėtų padėti atitinkamos valdžios institucijos.
Aš taip pat norėčiau, kad Europos Parlamentas įsitrauktų rengiant praktikos kodeksą įvairioms organizacijoms. Taip pat norėčiau pasakyti paskutinį dalyką. Aš manau, kad geltonasis autobusiukas prieš diskriminaciją, keliaujantis aplink Europą, ir Europos vienodų galimybių metai iki galo neatskleidžia viso to, ką mes darome. Padėkime tiems, kurie yra diskriminuojami.
Wiesław Stefan Kuc
(PL) Pone pirmininke, vienodo požiūrio principo taikymas asmenims nepriklausomai nuo jų rasės arba etninės kilmės, taip pat nepriklausomai nuo jų odos spalvos, religinių įsitikinimų arba tikėjimo yra nuolatinis ir nesiliaujantis procesas. Bet kokia pažanga siekiant tikslo gali būti laikoma didele sėkme. Mes negalime tikėtis, kad per vieną naktį žmonės pakeis savo požiūrį ir pagerins savo gyvenimą. Tačiau mes turime daryti viską, kad būtų pašalintos teisinės, sociologinės ir ekonominės kliūtys, užtikrinti švietimo galimybes ir keisti mūsų neigiamą požiūrį kitų žmonių atžvilgiu, kad ir kokie skirtumai tarp mūsų būtų. Pagaliau aš norėčiau pasakyti, kad visiškai nesutinku su Frank Vanhecke požiūriu.
Neena Gill
Pone pirmininke, pritardamas šiam Komisijos komunikatui aš apgailestauju, kad nepaisant šio ir kitų teisės aktų diskriminacija ES ne sumažėjo, o atvirkščiai - net labai išaugo.
Norėčiau atsakyti ultradešiniesiems. Leiskite man pasakyti, kad vien tik šiemet aš sutikau apie 500 žmonių iš sikhų bendruomenės Prancūzijoje, Belgijoje, Italijoje, Vokietijoje, kurie visi minėjo apie šokiruojančius nepriimtinos diskriminacijos dėl jų išvaizdos atvejus: mat, visi jie dėvi turbanus.
Nuo 2004 m. daug sikhų berniukų turėjo palikti mokyklas Prancūzijoje dėl to, kad jie atsisakpaklusti reikalavimui nedėvėti turbanų. Panašūs atvejai užfiksuoti Belgijoje ir Vokietijoje.
Prancūzijos Aukščiausiajam Teismui nusprendus, kad sikhai gali dėvėti turbanus fotografuodamiesi nuotraukoms, skirtoms vairuotojo pažymėjimui, per 24 valandas po šio verdikto Prancūzijos vyriausybjį atskiru potvarkiu uždraudė.
Briuselio oro uoste sikhų vyrų nuolat prašoma nusiimti turbanus, o tai laikoma dideliu įžeidimu.
Be to, kas savaitę man iš Italijos skambina žmonės ir skundžiasi, kad, būdami sikhai, jie negali normaliai gyventi. Todėl visi šie atvejai aiškiai pažeidžia tai, kas deklaruojama šiame pranešime ir ką propaguoja Komisija.
Todėl aš norėčiau paklausti Komisijos narį, ką jis ir Komisija daro, kad šių diskriminacijos atvejų nebūtų. Mes negalime kalbėti apie vieningumą ir įvairovę, ir ignoruoti vyriausybių patirtį daugelyje valstybių narių.
Aš norėčiau pasveikinti šį pranešimą rengusią pranešėją Kathalijne Maria Buitenweg už tai, kad ji pasiūlpriemones, kurios, mano nuomone, padėtų tiems, kurie jaučiasi atskirti dėl nežinojimo ir informavimo ir pagarbos kitų tautų kultūrai trūkumo.
Pagaliau aš nuoširdžiai tikiuosi, kad šiais vienodų galimybių ir kultūrų dialogo metais mums užteks valios užtikrinti, kad mūsų įsipareigojimai atitiktų mūsų žodžius.
Jan Tadeusz Masiel
(PL) Pone pirmininke, aišku, kad yra neišvengiama remti kovą su diskriminacija 21-ajame amžiuje. Aš taip pat pritariu šiam pranešimui, nors manau, kad prietarus lemia kultūrų, civilizacijos ir religijų skirtumai, o ne rasinarba etninpriklausomybė. Beje, aš norėčiau pridurti, kad mums būtų lengviau Europoje laikytis nediskriminavimo principų, jei kontroliuojamos imigracijos politikos priemonės būtų taikomos žmonėms, kurių savo valstybėse mes pageidaujame, nes iš principo niekas nesielgs agresyviai ir nedraugiškai su partneriu, kurį jie pasirenka patys.
Šiame pranešime iš esmės kalbama apie imigrantų teises. Tačiau kalbėkime ir apie jų atsakomybę. Būtų lengviau nediskriminuoti užsieniečių ir kitų kultūrų žmonių, jei jie rodytų pagarbą tos šalies, į kurią atvyko, žmonių kultūrai ir tradicijoms ir norą integruotis, o ne kurti valstybę valstybėje Europoje, kuri - ir mes to negalime paneigti - savo prigimtimi turi krikščioniškas šaknis.
Emine Bozkurt
(NL) Pone pirmininke, aš dėkoju Kathalijne Maria Buitenweg už darbą, kurį ji atliko, rengdama šį pranešimą. Diskriminacija ir rasizmas visur - darbo rinkoje, sporto klube arba mokykloje - tai išpuolis prieš vertybes, kurios mums Europoje yra tokios svarbios. Mums reikalingas suderintas požiūris - europiniu, nacionaliniu ir vietos mastu. Čia svarbus vaidmuo tenka įstatymų leidėjams, politikams ir pačioms diskriminacijos aukoms. Mes privalome informuoti Europos piliečius apie jų teises ir priemones, kurios jiems prieinamos ir kurios padėtų jiems apsaugoti savo teises.
Aš raginu Komisiją veikti savo atsakomybe ir užtikrinti, kad skubiai ir tinkamai būtų įgyvendinta Rasinės lygybės direktyva. Direktyva yra žingsnis tinkama kryptimi, tačiau jos veiksmingumas priklauso nuo to, kaip ji bus įgyvendinama valstybėse narėse. Aš raginu Komisiją rodyti moralinę iniciatyvą, kaip 2004 m. nurodJ. M. Barroso, kuri mums yra labai reikalinga. Diskriminacija Europoje 2007 m. Europos lygių galimybių visiems metais tebėra kasdienis reiškinys. Ypač dabar, šiuo metu, kai tam tikroms grupėms yra gana sunku - aš kalbu apie musulmonus Europoje - mums reikalingi žmonės, kurie pasipriešintų diskriminacijai ir aktyviai veiktų šioje srityje.
Aš taip pat norėčiau, kad Komisija išplėstų antidiskriminacines priemones visoms įmanomoms diskriminacijos formoms.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Sveikinu pranešėją parengus pranešimą, padėsiantį labiau apsaugoti žmones nuo rasinės ir etninės diskriminacijos bei sėkmingiau išieškoti žalos atlyginimą.
Dar labai daug reikia nuveikti, kad rasinės lygybės ir užimtumo lygybės direktyvos būtų tinkamai įgyvendintos. Žmonės Europos Sąjungos valstybėse, ypač naujosiose, vis dar nežino savo teisių, jiems trūksta laiko, ar tiesiog neįmanoma finansiškai pareikšti ieškinį. Daugelyje šalių nukentėję žmonės neturi galimybės įgalioti pajėgesnes asociacijas ginti jų kolektyvines teises. Sunku rinkti duomenis opiais klausimais, kurių galėtų prireikti nustatant netiesioginę diskriminaciją arba įvertinant diskriminacijos mastą visuomenėje. Todėl Europos Komisija klumpa stebėdama direktyvų įgyvendinimą bei nustatydama prastos padėties priežastis.
Prisidedu prie kolegų rekomendacijų daugiau išteklių skirti nevyriausybinėms organizacijoms, kurios informuoja piliečius ir teikia teisinę pagalbą diskriminacijos aukoms. Svarbus ir žiniasklaidos vaidmuo.
Ta proga norėčiau kreiptis į kolegas. Visi mes turime savo biurus šalyse, kuriose esame išrinkti. Ten galėtume teikti ir finansuoti pirmines teisines konsultacijas, kurios piliečius informuotų apie diskriminaciją draudžiančius teisės aktus ir galimybes naudotis žalos atlyginimo teise.
Privalėtume dar aktyviau telkti politinę valią kovos su rasine diskriminacija ir užimtumo nelygybe stiprinimui. Svarbu nuolat skatinti visuomenės diskusijas ir ugdyti nepakantumą bet kokiai diskriminacijai.
Louis Michel
Komisijos narys. - (FR) Pone pirmininke, ponios ir ponai, pirmiausia leiskite man užtikrinti jus, kad aš, žinoma, perduosiu savo kolegai Vladimirui Špidlai visas tas teigiamas pastabas, kurias apie jį išgirdau. Manau, kad šis pripažinimas yra pagrįstas, ir todėl pažadu tai padaryti. Žinoma, aš jam taip pat perduosiu Europos Parlamento pastabas ir jo prašymus arba lūkesčius dėl to, ką dar reikėtų atlikti.
Aš norėčiau iš pradžių nurodyti vieną dalyką. Žinoma, aš - kaip ir Komisija - laikausi kitokio, negu tas, kuris buvo išreikštas, požiūrio dėl atskirties tendencijų, ir džiaugiuosi, kad jos yra neryškios. Panašiai aš jaučiu, kad turėčiau komentuoti teiginį, kad esama rizikos sukurti valstybę krikščioniškoje valstybėje arba, tiksliau, krikščioniškoje Europoje. Būtina pasakyti, kad aš nepaprastai gerbiu piliečius, kurie taip galvoja, tačiau vis dėlto manau, kad privalau - ir tai laikau savo pareiga - jums priminti, kad Europa nekalba vienu balsu religiniais, filosofiniais arba politiniais klausimais. Aš manau, kad šis akivaizdus konstatavimas kartais yra naudingas.
(NL) Kathalijne Maria Buitenweg ir Sophia in 't Veld teisingai nurodpagrindinį klausimą - direktyvų perkėlimą į nacionalinių valstybių narių teisę. Komisija yra įsitikinusi, kad mes turime ir toliau daryti spaudimą toms valstybėms narėms, kurios iki šiol neįgyvendino Europos įstatymų. Komisija drauge su institucijomis, kurios stebi šiuos svarbius klausimus valstybėse narėse, reiškia dėl to susirūpinimą; kaip jūs, žinoma, žinote, šioms už lygybės įgyvendinimą atsakingoms institucijoms ir organizacijoms mes teikiame tvirtą ir užtikrintą paramą.
(FR) Dėl naujosios iniciatyvos, tai mes šiuo metu atliekame jos poveikio vertinimą: jos poveikio diskriminacijai vertinimo procesas jau prasidėjo. Pirmiausia mums būtina įvertinti problemos mastą. Šiuo metu vyksta konsultacijos įmonėse ir Europos Parlamente su visuomene, su NVO ir socialiniais partneriais. Jei viskas vyks sėkmingai, pranešimas dėl poveikio vertinimo bus baigtas 2008 m. sausio mėn. Kitas žingsnis bus tarpusavio konsultacija 2008 m. kovo ir balandžio mėn. Iniciatyva bus įtraukta į 2008 m. Komisijos darbo programą, kuri šiuo metu yra svarstoma ir spalio pabaigoje arba lapkričio pradžioje turės būti paskelbta. Jei ji bus priimta, kaip siūloma, Komisija 2008 m. birželio mėn. gaus pasiūlymą ir tuomet procedūra bus pradėta.
Taigi, žinoma, kad mūsų mąstymas ir svarstymai yra glaudžiai susiję su narių, kurie kalbėjo diskusijoje - arba daugumai iš jų, - ir Komisijos vardu aš norėčiau pasveikinti Kathalijne Maria Buitenweg atlikus puikų darbą. Aš manau, kad šis pranešimas yra puikus pavyzdys, koks svarbus gali būti Parlamento vaidmuo skatinant teisėmis pagrįstą Europą, kurioje gerbiamos jos mažumų ir, aišku, visų piliečių teisės.
Pirmininkas
Diskusija baigta.
Balsavimas vyks šiandien, 2007 m. rugsėjo 27 d.
Rašytiniai pareiškimai (142 straipsnis)
Lívia Járóka  
raštu. - (HU) Aš norėčiau pasveikinti savo kolegę Kathalijne Buitenweg, parengusią svarbų pranešimą, ir tuo pačiu metu atkreipti dėmesį į keletą svarbių klausimų.
Europos piliečių įstatymų žinios yra gana ribotos, ir būtent tie žmonės, kurie yra neteisingos diskriminacijos aukos - dažniausiai etninės mažumos ir ypač romai, - beveik visiškai nėra informuoti apie atitinkamas teisines nuostatas arba struktūras, kurios teiktų jiems teisinę apsaugą. Dėl to tiek mažai diskriminacijos bylų Europos Sąjungoje pasiekia teismus. Be to, finansinės baudos, taikomos tokiais atvejais, yra juokingai mažos, ypač lyginant su panašiomis procedūromis Jungtinėse Valstijose. Valstybės narės turėtų būti atsakingos ir vykdyti pareigą informuoti ir šviesti visuomenę siekiant užtikrinti, kad kuo daugiau visuomenės narių būtų informuoti apie savo teises ir galimybes.
Institucijos, atsakingos už lygybės įgyvendinimą, yra tolimos piliečiams, neperdėtume sakydami, kad jos aktyviai veikia tik popieriuje, o ne gindamos nukentėjusius asmenis. Kitas klausimas - tam, kad šios institucijos galėtų tinkamai veikti, finansavimo, infrastruktūros, žmogiškųjų išteklių ir politikos požiūriu jos daugiausia yra priklausomos nuo valstybių narių vyriausybių.
Mes turime sukurti veiksmingą europinio lygio atskaitomybės ir stebėjimo sistemą, kad metinės ataskaitos būtų sistemingesnės ir įgalintų mus stebėti, ar už lygybės įgyvendinimą atsakingos institucijos veikia visiškai nepriklausomai.
Véronique Mathieu  
raštu. - (FR) Pranešimas dėl moterų ir vyrų lygybės 2007 m. pirmiausia yra galimybpasidžiaugti Europos Sąjungos įsipareigojimais moterų teisėms, kurie siekia net 1957 m. Tačiau, kaip rodo naujausi statistiniai duomenys, surinkti įstojus į Sąjungą Rumunijai ir Bulgarijai, mes kažin ar galime būti patenkinti esama padėtimi.
Pirmiausia darbo rinkos prieiga ir padėtis darbo rinkoje daugeliui moterų tebėra siekiamybė. Praėjus trisdešimt dvejiems metams po Tarybos direktyvos, reikalaujančios, kad moterys ir vyrai gautų vienodą atlyginimą už tą patį darbą, atotrūkis tebėra pernelyg didelis, vidutiniškai 15 proc.
Antra, siekiant didesnės lyčių lygybės reikėtų labiau kovoti su atskirtimi ir nevienodu požiūriu į vyrus ir moteris, ypač kaimo vietovėse, kur moterys, dirbančios kartu su ūkininkais šeimos ūkyje - kaip sutuoktinių padėjėjos - teisiniu požiūriu gali būti diskriminuojamos skyrybų atveju arba paveldint turtą arba apribojant jų galimybes naudotis nuosavybe. Šios moterys taip pat ne visuomet įtraukiamos į statistines suvestines.
Mes privalome skubos tvarka įgyvendinti įvairius teisės aktus. Per informavimo didinimą ir veiksmingesnę prevenciją Europos Sąjunga šioje svarbioje kovoje privalo užtikrinti nacionalinių kultūrų vystymąsi ir suartėjimą.
