3. Eritreiske flygtninge holdt som gidsler i Sinai
Formanden
Det næste punkt er forhandlingen om seks forslag til beslutning om eritreiske flygtninge holdt som gidsler i Sinai.
Marietje Schaake
Hr. formand! Omkring 250 eritreiske migranter formodes holdt som gidsler i Sinaiørkenen, og der meldes om umenneskelig behandling og voldtægter, mens disse mennesker afventer betaling af en løsesum til menneskesmuglere, for at de kan blive frigivet.
De nylige begivenheder er sket i regi af et netværk, der smugler migranter fra lande syd for Sahara gennem Egypten til Israel, og som har været aktivt på Sinaihalvøen siden 2007. Vi bifalder den indsats, de egyptiske myndigheder gør for at undersøge de oplysninger, UNHCR kommer med. FN's flygtningehøjkommissær bør intensivere de diplomatiske procedurer med de egyptiske myndigheder for at udrydde handelsnetværkene og forhindre menneskesmugling.
Samtidig bør Egypten forbedre behandlingen af flygtninge i henhold til internationale standarder. Det betyder, at der under et berettiget forsvar af landets grænser ikke bør anvendes overdreven magt eller endog dødbringende magt mod immigranter eller flygtninge, og dette råd kunne vi måske give os selv i EU en gang imellem.
David-Maria Sassoli
Hr. formand! Situationen er meget alvorlig. Vi mener, at EU og Parlamentet bør tage sig af denne sag, som også følges af medierne i Europa, og vi henstiller indtrængende til Kommissionen om at undersøge den, da det er en virkelig humanitær nødsituation.
I dette tilfælde skal medlemsstaterne gøre alt, hvad de kan for at hjælpe disse flygtninge med at forlade området, og vi mener, de ville kunne modtages i EU-stater. Vi opfordrer Kommissionen til at gøre, hvad der er muligt for at gennemføre denne indsats, herunder at bruge de midler, der er til rådighed via Den Europæiske Flygtningefond.
Charles Tannock
Hr. formand! ECR-Gruppen fordømmer den forfærdende behandling, man udsætter disse uskyldige og hovedsagelig eritreiske ofre for i noget, der ligner en moderne form for slaveri drevet af menneskehandlere. Vi bifalder også den egyptiske regerings indsats for at undersøge påstandene og sikre flygtningenes frigivelse, men vi bør også fokusere på, hvorfor disse ulykkelige mennesker i det hele taget flygter.
Svaret er, at det skyldes den eritreiske præsident Afewerkis regime, som er et af de mest undertrykkende på kloden. Enhver, der har mulighed for at undslippe hans diktatur, gør det, og nogle er i stand til at skabe sig et bedre liv andetsteds. De, der ikke kan forlade Eritrea, udsættes enten for ubegrænset indkaldelse til hæren eller klarer sig lige akkurat på kanten af en økonomi, der er ruineret af en årelang og nytteløs krig med nabolandet Etiopien, udbredt korruption og inkompetent økonomisk forvaltning. Eritrea har aldrig afholdt et nationalt valg.
Nylige afsløringer på WikiLeaks' hjemmeside viser, at amerikanske diplomater har beskrevet Afewerki som en grusom og genstridig leder. Jeg har ingen samvittighedskvaler over at sige dette offentligt. Vi bør alle gøre alt, hvad vi kan for at afsætte denne forfærdelige afrikanske tyran, vi bør indstille al EU-bistand til hans regime, og vi bør suspendere de privilegier, hans land nyder godt af i henhold til Cotonou-aftalen.
Cristian Dan Preda
Hr. formand! Hvert år er der tusinder af mennesker, som på grund af den vanskelige situation på Afrikas Horn forsøger at krydse grænsen mellem Egypten og Israel. Mange af disse mennesker ender desværre i hænderne på beduinske menneskehandlere. Vi taler om kriminelle netværk, der ikke tager nogen som helst hensyn til menneskelig værdighed, eftersom disse menneskers liv bliver et forhandlingsobjekt. Ifølge oplysninger fra ngo-aktivister, der arbejder for at beskytte disse emigranter, blev der krævet utrolige summer på op til 8 000 USD for frigivelse af hver person.
Vi kan bestemt ikke forholde os passivt til disse menneskers lidelser. De er udsat for en usædvanlig grusom behandling. Desuden vil jeg gerne gøre opmærksom på kvinders sårbare situation, idet de gentagne gange udsættes for voldtægt. Samtidig mener jeg, at vi bør indtage en konstruktiv holdning i sagen. Det betyder, at vi bør anerkende den indsats, de egyptiske myndigheder har gjort for at få dem frigivet, og navnlig støtte dette land i kampen mod menneskehandel. Vi har derfor brug for ikke kun barske ord, men samarbejde og konkret handling i denne yderst komplekse problemstilling, som den enkelte stat ikke kan håndtere.
Rui Tavares
Hr. formand, mine damer og herrer! Situationen for de eritreiske flygtninge, der i øjeblikket befinder sig i Sinaiørkenen, er meget alvorlig, hvilket adskillige kolleger i Parlamentet allerede har beskrevet. Naturligvis skal vi slå hårdt ned på de menneskehandlere, som i øjeblikket holder disse flygtninge som gidsler og kræver ekstremt store løsesummer for dem. Samtidig skal vi dog også beskytte ofrene, for vi kan ikke bare slå hårdt ned på menneskehandlerne og så glemme alt om ofrene. Vi er også nødt til at erkende årsagerne til, at de befandt sig i Sinaiørkenen. Deres migrationsrute plejede at gå gennem Libyen, men de aftaler mellem Italien og Libyen samt mellem EU og Libyen, som Kommissionen her så ofte har omtalt som gode nyheder, betyder, at mennesker, der kommer fra det, der helt med rette er blevet kaldt en 'kæmpemæssig koncentrationslejr' og 'Afrikas Nordkorea', ikke har nogen steder at flygte hen.
Der er derfor behov for handling, ikke blot i Egypten, som tydeligvis gør langt mindre, end det burde, men også i EU selv. Til en begyndelse opfordrer jeg Kommissionen til hurtigt at sende en delegation til Egypten for at finde ud af, hvordan situationen er på stedet. Der er også behov for handling i alle vores institutioner, idet eritreere er et oplagt emne for genbosættelse, en politik vi har sideløbende med Den Europæiske Flygtningefond. Disse flygtninge kan ikke vende tilbage til Eritrea og kan ikke forblive i et transitland, så den eneste løsning er genbosættelse. Ved De, hvorfor genbosættelsespakken ikke skrider fremad? Det gør den ikke, fordi, da Parlamentet allerede i maj havde gjort sin del vedrørende genbosættelsessagen i henhold til proceduren for den fælles beslutningstagning, nægtede Rådet at gøre sin del på grund af den berømte strid om delegerede retsakter. Hvis genbosættelsespakken var blevet vedtaget, ville vi ikke have den hasteprocedure, som Parlamentet indføjede i den betænkning, jeg selv skrev, og som blev vedtaget her med 500 stemmer. Kommissionen ville kunne igangsætte en hasteprocedure for at genbosætte disse flygtninge. Fordi Rådet ikke gjorde sin del i det, vi burde kalde 'en procedure for fælles ubeslutsomhed', befinder disse mennesker sig i Sinaiørkenen i Gud ved hvor lang tid? Denne 'procedure for fælles ubeslutsomhed' har konsekvenser for rigtige menneskeliv, og det er på tide, at Rådet gør sin del af arbejdet.
Barbara Lochbihler
Hr. formand! Takket være en telefonsamtale mellem en eritreisk præst i Italien og et eritreisk gidsel fik den europæiske offentlighed at vide, at samvittighedsløse menneskehandlere nu truer med at skyde de strandede eritreiske gidsler, hvis der ikke betales en løsesum. Gidseltagerne har været skruppelløse og har allerede pryglet eller skudt nogle mennesker.
Denne brutale forbrydelse gav anledning til at kigge nærmere på det, der sker ved grænsen mellem Egypten og Israel, et område, hvor et stigende antal flygtninge strander, når de forsøger at komme til Europa eller Israel, men ikke har de nødvendige papirer. Der er en militær eksklusionszone på den egyptiske side. Enhver, der kommer ind på dette område, skal stå til regnskab over for en militærdomstol. Ifølge Human Rights Watch er mindst 85 ubevæbnede flygtninge siden 2007 blevet skudt der under forsøg på at krydse grænsen. Regeringen i Israel taler om, at flere end 1 000 migranter uden papirer prøver at komme ind i landet hver måned, og er begyndt at øge sikkerheden og overvågningen langs grænsen. Desuden er der blevet oprettet en stor interneringslejr i Negevørkenen.
Vi opfordrer de relevante regeringer til at samarbejde med FN's flygtningeagentur og garantere, at man vil beskytte flygtninge ved deres grænser og sikre deres rettigheder. Vi anerkender imidlertid også klart, at vi i Europa har et ansvar for disse migranters skæbne, idet de afvises ved vores ydre grænser og ikke kan vende tilbage til deres hjem. Følgerne heraf er, at de udsættes for krænkelser af deres menneskerettigheder, som i tilfældet med de eritreiske flygtninge.
Filip Kaczmarek
Hr. formand! De eritreiske flygtninges situation i Sinai er tragisk. De håber på et bedre liv, men oplever ofte død, tortur og undertrykkelse. De bliver udnyttet og snydt. De egyptiske myndigheder forsøger at bekæmpe problemet med menneskehandel, men deres indsats er ikke altid effektiv. Vi skal hjælpe flygtningene, gidslerne og alle, der har brug for vores hjælp. Vi bør støtte de israelske og egyptiske myndigheder i deres kamp mod menneskehandel.
Det er også værd at tænke lidt over årsagerne til disse farlige hændelser. Jeg mener, vi bør sigte mod at forbedre situationen i Eritrea selv og i andre lande på Afrikas Horn, eftersom en forbedring af situationen i de afrikanske lande måske kan bidrage til at reducere migrationspresset. Vi løser ikke problemet ved at bekæmpe de sociale onder, som i sig selv er forårsaget af migration. Vi kan kun begrænse de mindre ønskværdige konsekvenser og omfanget af udnyttelsen af flygtninges målbevidsthed. Jeg vil gerne bede Dem støtte det forslag til beslutning, Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater) har stillet. Vi er overbevist om, at vores forslag til beslutning er en forbedring af den fælles beslutning i dette tilfælde.
Ana Gomes
Hr. formand! Egypten ikke blot vender det blinde øje til den rædselsvækkende behandling og udnyttelse af de afrikanske flygtninge, der forsøger at undslippe via Sinai til Israel fra deres lande, specifikt Somalia og Eritrea. Egypten deporterer dem også, selv om det er indlysende, at de opfylder betingelserne for at være flygtninge og asylansøgere, da de kommer enten fra et land, hvor der kæmpes frygtelig hårdt med terrorisme, og hvor der ikke er lov og orden, eller fra et andet, Eritrea, der er et af de mest undertrykkende og tyranniske lande i verden. Faktisk praktiserer de egyptiske myndigheder en politik om at skyde for at dræbe, og ifølge en rapport fra Human Rights Watch er 85 migranter allerede døde i Sinai siden 2007.
Vi opfordrer de egyptiske myndigheder til at overholde deres forpligtelser, hvad angår menneskerettighederne og migranter og flygtninge i særdeleshed, og til at samarbejde med FN's flygtningehøjkommissær. Vi opfordrer også de europæiske myndigheder til at gøre det samme og bakke fuldt og helt op om det, hr. Tavares sagde om emnet med hensyn til mulighed for genbosættelse.
Judith Sargentini
Hr. formand, mine damer og herrer! Lad os være ærlige. I deres aktuelle ordlyd er beslutningerne en udvandet version af, hvad vi lagde ud med i begyndelsen af ugen.
Lad os endnu en gang sige det klart, at situationen er alvorlig. Vi sætter også fokus på, at eritreiske flygtninge bliver holdt som gidsler i Sinai. Alligevel er vi ikke parate til at drøfte forbindelserne mellem Italien og Libyen og lukningen af EU's grænser for migranter, hvilket har bevirket, at politiske flygtninge har måttet flygte til andre steder. De er nu nødt til at vælge ruter, der er endnu farligere end før.
Alle, der forlader Eritrea, bliver automatisk til politiske flygtninge, fordi det er umuligt at vende tilbage, og hvis man gjorde det, ville man bringe sin familie i farezonen. Det, der piner mig, er, at vi her i Parlamentet ikke er parate til at sige, at hvis EU i den grad ønsker at beskytte sig selv mod migranter, er EU nødt til at åbne sine ambassader i Eritrea for at gøre det lettere for folk at søge asyl. Vi fik ikke lov til at inkludere dette forslag i beslutningen.
Når jeg hører Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater) omtale alt det, der er nødt til at ske i Egypten, spørger jeg mig selv, hvad det er, vi er nødt til at gøre, og hvordan vi kan nægte at indse, at mennesker er i fare her, blot fordi vi er uvillige til at påtage os et ansvar? Vi lukker folk ude, og ved at gøre det bringer vi liv i fare.
Jaroslav Paška
Hr. formand! Sinaigrænsen er blevet til en rute, ad hvilken tusinder af eritreere flygter fra deres eget land i et forsøg på at få et bedre liv.
I deres illegale valfart efter frihed er de imidlertid afhængige af hjælp fra smuglere, som mod betaling er villige til at hjælpe flygtningene over Sinaigrænsen, selv uden de nødvendige papirer. I denne lovløse handel har flygtninge, der er i kløerne på smuglerbanderne, næsten ingen rettigheder, og de er afhængige af tilfældighedernes spil og af pludselige indskydelser hos dem, til hvem de mod betaling har betroet deres egne skæbner.
Drabet på syv eritreiske flygtninge på grænsen mellem Egypten og Israel afslører noget af flygtningenes uhyggelige kvaler, når de illegalt rejser ud i søgen efter frihed. Det er derfor indlysende rigtigt, at vi hjælper med at finde en løsning på problemet og sammen med regeringerne i de berørte lande bidrager til at finde en civiliseret løsning på problemet med de eritreiske flygtninge.
Monica Luisa Macovei
(EN) Hr. formand! Den 7. december udtrykte UNHCR bekymring over, at omkring 250 eritreiske flygtninge bliver tilbageholdt i Sinai af beduinske smuglere.
Vi er klar over, at disse flygtninge blev tvunget til at betale en bestemt sum penge for deres ønske om at leve under bedre forhold. Efter sigende holdes flygtningene i containere i ørkenen, og de bliver ofte pryglet. Den eritreiske regerings egen holdning er uhyggelig, for i stedet for at beskytte sine borgere betragter man dem som uønskede systemkritikere.
Vi opfordrer til hurtig og fælles handling, først og fremmest fra Egyptens og Israels side, for at standse menneskehandlerne, demontere dette organiserede forbrydernetværk og ikke mindst styrke indsatsen for at beskytte nuværende og fremtidige flygtninge ved at gennemføre UNHCR's bestemmelser og standarder.
Elena Băsescu
(RO) Hr. formand! Jeg vil allerførst gerne understrege, at jeg uden forbehold støtter det beslutningsforslag, Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater) har stillet. Trods tekstens klarhed er man ikke nået til enighed med de andre grupper om at vedtage et fælles beslutningsforslag, hvilket er beklageligt. Situationen på Afrikas Horn er foruroligende. Denne region er blevet til et af de væsentlige centre for organiseret kriminalitet på grund af det store antal afrikanske emigranter, der krydser området.
De 250 gidsler har været genstand for en umenneskelig og nedværdigende behandling, og deres situation forværres. Desuden er der ikke de nødvendige forudsætninger til stede for en øjeblikkelig frigivelse, idet gidslernes familier ikke kan betale den ønskede løsesum. Derfor bør Parlamentet udsende et klart budskab om, at de skal frigives. Der skal skrides til handling mod de kriminelle organisationer her og nu, de skal retsforfølges, og torturlejre skal lukkes permanent.
Csanád Szegedi
(HU) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg fordømmer naturligvis dybt den måde, de eritreiske flygtninge behandles på, og jeg bakker selvfølgelig også op om, at EU bør tage skridt til at løse disse flygtninges situation hurtigst muligt. Fremgangsmåden ifølge dette beslutningsforslag er imidlertid, for at sige det enkelt, en blindgyde. Jeg finder to punkter ganske forvirrende. At vi opretter en fond for at hjælpe disse flygtninge finder jeg helt uacceptabelt, idet der i øjeblikket er millioner af borgere i EU, som har en usikker tilværelse og lever i ekstrem fattigdom. Over tre mio. mennesker i Ungarn lever under fattigdomsgrænsen, de fleste pensionister har ikke råd til at betale for deres medicin, og denne tendens har faktisk været stigende i hele Europa. Derfor bør vi først og fremmest hjælpe folk i Europa, samtidig med at vi selvfølgelig også udtrykker vores sympati med flygtningene. Det andet punkt er, at medlemsstaterne bør tage imod flygtningene frivilligt. Hvornår indser man, at EU er mættet med immigranter? EU bør fungere som mægler mellem Eritrea og de eritreiske flygtninge for at sikre, at de kan vende hjem i sikkerhed.
Corina Creţu
(RO) Hr. formand! Langt de fleste af de eritreiske borgere, der i øjeblikket opholder sig i Sinaiørkenen, er flygtet fra et undertrykkende regime og bør som sådan betragtes som flygtninge i henhold til FN-standarderne. Derfor mener jeg, at vi skal insistere på, at Egypten lever op til sine internationale forpligtelser med hensyn til at yde dem bistand. Det, der efter min mening giver størst anledning til bekymring, er imidlertid den umenneskelige behandling, disse migranter udsættes for, mens de holdes som gidsler i ørkenen i forventning om en løsesum. Særlig modbydelige er påstandene om voldtægt af dusinvis af kvinder, hvilket bør mobilisere hele det internationale samfund.
På samme måde har menneskehandlen i Afrika antaget et foruroligende omfang. Dusinvis af migranter er blevet dræbt af den egyptiske sikkerhedstjeneste i de seneste år under deres forsøg på at komme illegalt ind i Israel. Jeg mener, at menneskehandlen på dette område bør bekæmpes med andre midler, og jeg tror, det er nødvendigt, at FN's flygtningehøjkommissær (UNHCR) får adgang, således at disse mennesker kan sikres en afgørende bistand.
Zbigniew Ziobro
(PL) Hr. formand! De eritreiske flygtninge er i en tragisk situation. Når vi ser på denne tragedie, bør vi dog også huske på årsagen til denne tingenes tilstand. Det er et faktum, at de grundlæggende menneskerettigheder i vidt omfang krænkes i Eritrea. Masseforfølgelse finder sted i et enormt omfang med politiske modstandere, kristne og også tusinder af almindelige mennesker som ofre. Det er den egentlige årsag bag det tragiske problem, vi drøfter i dag, og af den årsag skal vi gøre alt, hvad vi kan for at ændre EU's politik over for de eritreiske myndigheder, især også når vi betænker, at den nuværende leder af landet blev budt varmt velkommen i Bruxelles af Kommissionen i 2007, selv om han er ansvarlig for så mange menneskers frygtelige lidelser, der tvinger dem til at flygte og afstedkommer endnu flere tragedier af denne art. Derfor er tiden kommet til at føre en pragmatisk og beslutsom politik over for denne tyran.
Andris Piebalgs
Hr. formand! Kommissionen deler Parlamentets bekymring. I de modtagne rapporter tales der om flere hundrede flygtninge fra Eritrea, Etiopien, Sudan og Somalia, som tilsyneladende holdes som gidsler i Sinai af menneskehandlere, der forlanger hård valuta for deres frigivelse.
Siden den første underretning har vi fulgt sagen, fastslået fakta, vurderet situationen og truffet passende skridt. EU's delegation til Cairo har tætte forbindelser med lokale organisationer i civilsamfundet og etablerer kontakt til FN's flygtningehøjkommissærs regionale repræsentation i Cairo.
De følger i høj grad sagen. Sammen med EU-medlemsstaternes ambassader er der foretaget en koordineret henvendelse til det egyptiske udenrigsministerium. Fra EU's side har vi udtrykt vores ønske og stærke overbevisning om, at de egyptiske myndigheder bør træffe passende foranstaltninger til at befri disse mennesker og yde dem passende beskyttelse. Der er forlydender om, at der pågår undersøgelser for at finde frem til gruppen af flygtningen, og vi håber, at der vil blive skabt større klarhed over tingene i løbet af de næste par dage.
Dette tilfælde er ikke det eneste, der giver anledning til bekymring. Migranter og flygtninge i Egypten lider stadig under mange huller, hvad beskyttelse angår. De alvorligste tilfælde findes i Sinai. Mange migranter, der forsøger at komme ind i Israel via Sinaigrænsen, bliver udsat for overgreb og mishandling. Vi har adskillige gange rejst dette spørgsmål over for vores egyptiske modparter i regi af regelmæssige underudvalgsmøder, hvor vi drøfter enten migrationsspørgsmål eller politiske anliggender, herunder menneskerettighederne.
Den seneste lejlighed, hvor spørgsmålet blev rejst, var på mødet i associeringsudvalget mellem EU og Egypten den 14. december i Cairo. EU har med jævne mellemrum opfordret de egyptiske myndigheder til at forbedre kvaliteten i den bistand og beskyttelse, der ydes til asylansøgere og flygtninge, og har tilbudt finansiel og teknisk bistand til formålet. EU har også opfordret de egyptiske myndigheder til at sikre, at non-refoulement-princippet overholdes for alle migranter, der har brug for international beskyttelse, herunder eritreere.
EU har bedt om, at UNHCR får fuld myndighed til at gennemføre sit mandat i hele Egyptens område, inklusive Sinairegionen. Det skal understreges, at der er sket visse positive fremskridt. I foråret i år vedtog Egypten en ny lovgivning, ifølge hvilken menneskehandel kriminaliseres, og ofrene herfor samtidig beskyttes.
Et andet velkomment fremskridt var vedtagelsen af en lov om transplantation, som betyder, at handel med organer kriminaliseres. Vi håber, at regeringen i Egypten nu vil træffe effektive foranstaltninger til at sikre en reel gennemførelse af denne lov, og vi har tilbudt vores samarbejde på dette område.
Vi vil fortsat støtte UNHCR's arbejde og det arbejde, civilsamfundets organisationer gør for at sikre bedre levevilkår såvel som en ordentlig, retlig beskyttelse for migranter og flygtninge, der lever i landet. Vi vil fortsat nøje følge sagen med de gidseltagne flygtninge i Sinai, og vi vil fortsat have kontakt til de egyptiske myndigheder i denne henseende.
Jeg håber oprigtigt, at denne sag snart bliver løst, og jeg beklager tabet af otte menneskeliv indtil nu.
Rui Tavares
(EN) Hr. formand! Kommissæren har oplæst sit velforberedte manuskript, som om ingen havde henvendt sig til Kommissionen med specifikke punkter.
Formanden
De bad om at tale om forretningsordenen. De burde tale om det og ikke noget andet.
Rui Tavares
(EN) Hr. formand! Selvfølgelig er det en bemærkning til forretningsordenen. Vi bad specifikt Kommissionen om at meddele, om den vil sende en delegation til Egypten for at se på forholdene på stedet. Kommissionen kunne i det mindste bede om, at genbosættelsen fuldføres. Med den fælles beslutningstagning vil De få magt ...
(Formanden afbrød taleren)
Formanden
Desværre er det ikke en bemærkning til forretningsordenen. Det står Dem naturligvis frit for at stille Kommissionen dette spørgsmål, og Kommissionen kan beslutte, om den vil svare Dem. Herudover hører det ikke ind under forretningsordenen.
Hermed er forhandlingen afsluttet.
Afstemningen vil finde sted, når forhandlingen er afsluttet.
