Forberedelse af Det Europæiske Råd (14. og 15. december 2006) (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om forberedelse af Det Europæiske Råd (14. og 15. december 2006), dvs. det begynder i morgen.
Paula Lehtomäki
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg takker for denne mulighed for debat i Parlamentet inden Det Europæiske Råd den 14. og 15. december. De vigtigste emner på topmødet, der begynder i morgen, vil være udvidelse, mere effektiv beslutningstagning på området for retlige og indre anliggender og indvandringspolitik.
Stats- og regeringscheferne vil på Det Europæiske Råd have en indgående debat om, hvordan EU's udvidelsesproces skal fortsætte. Formandskabet har et klart mandat fra Det Europæiske Råd i juni til at holde denne debat. Den udvidelsesstrategi, der blev offentliggjort den 8. november, og den dybtgående drøftelse i Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser) i mandags er et godt udgangspunkt for Det Europæiske Råds drøftelser.
Som jeg sagde i formiddags, er det målet med udvidelsesdebatten at konsolidere de forpligtelser, vi har påtaget os over for Kroatien og Tyrkiet, som nu er i gang med tiltrædelsesforhandlinger, og over for landene på det vestlige Balkan.
Det er vores hensigt, at resultatet af Det Europæiske Råds udvidelsesdebat fører til en fornyet aftale medlemsstaterne imellem om fremtidige udvidelser. Den vil være baseret på Kommissionens udvidelsesstrategi: overholdelse af forpligtelser om betingethed og bedre kommunikation. Samtidig skal der sættes fokus på EU's kapacitet til at optage nye medlemmer.
Udvidelse er ikke det eneste vigtige emne for Unionens fremtid, der skal drøftes på topmødet, som begynder i morgen. Under middagen vil statsminister Vanhanen give sine kolleger sin vurdering af de fortrolige høringer, der er blevet gennemført under vores formandskab, om forfatningstraktatens fremtid. Han vil også forelægge de vigtigste overordnede konklusioner af høringerne.
Det var det finske formandskabs mål at indlede en mere aktiv fase i debatten om forfatningstraktaten efter et års tavshed. Der er nu gennemført høringer af alle medlemsstaterne og af Rumænien og Bulgarien, som tiltræder Unionen den 1. januar 2007. Det har været glædeligt at se, at den interne debat er indledt i medlemsstaterne og er blevet stærk. Det har været for tidligt at søge færdige løsninger, men vi har været i stand til at fastslå visse prioriteringer i medlemsstaternes synspunkter. Vi vil forelægge det tyske formandskab vores detaljerede analyse, som kan være udgangspunkt for fortsættelsen af dette arbejde.
En konklusion, der har stor betydning for fremtiden, er, at alle medlemsstaterne mener, at traktaterne skal reformeres, for at Unionen kan fungere ordentligt. Nu må vi sammen overveje, hvordan vi skal komme videre. Vi må finde en løsning, som alle kan gå ind for.
Det finske parlament vedtog forfatningstraktaten i begyndelsen af denne måned, og præsidenten for Republikken Finland besluttede at ratificere traktaten i sidste uge. Dermed er Finland den 16. medlemsstat, der ratificerer traktaten. Vi gør det for at sende det budskab, at vi mener, at forfatningstraktaten er en velafbalanceret pakke og et godt grundlag at arbejde videre ud fra for at finde en løsning, der er acceptabel for samtlige medlemsstater.
Befolkningen forventer, at Unionen gør en effektiv indsats for at bekæmpe international kriminalitet, menneskehandel og terrorisme. Meget tyder på, at Unionen for øjeblikket ikke formår at leve tilstrækkeligt op til borgernes forventninger.
Gang på gang bliver udviklingen bremset af en lille gruppe medlemsstater, der bruger deres vetoret til at blokere en beslutning. Det er alt for let at give eksempler: Forhandlingerne om den europæiske arrestordre varede i over tre år, i de sidste to år har vi ikke gjort fremskridt med drøftelserne om en rammeafgørelse om bekæmpelse af racisme, og forhandlingerne om udvikling af grænseoverskridende politiefterforskning løb ud i sandet. Desværre blev en rammeafgørelse om overførsel af domfældte i sidste uge torpederet af, at én medlemsstat var imod.
Den slags eksempler forklarer, hvorfor det finske formandskab gjorde forbedring af beslutningstagningen til et af sine mål, navnlig når beslutningerne drejer sig om at øge borgernes sikkerhed. Det gav Det Europæiske Råd i juni os også et klart mandat til.
Politisamarbejde og retligt samarbejde i kriminalsager er et vanskeligt område. Medlemsstaternes vilje til kompromis er desværre minimal i mange vigtige spørgsmål, eftersom vetoretten altid kan anvendes til at blokere en beslutning i sidste øjeblik. Forhandlingerne fører til magre resultater og meget få fremskridt.
Nogle medlemsstater har sagt, at Unionen i stedet for at stræbe efter mere effektiv beslutningstagning bør koncentrere sig om at udvikle konkret samarbejde. Problemer, der er fælles for os, løses bedst med handling. Praktisk samarbejde kræver imidlertid grundlæggende regler, og det er netop de regler, som vi har haft vanskeligt ved at blive enige om. Det er et problem, der ikke må ignores.
Det er tydeligvis ikke bare offentligheden, men også EU's medlemsstater, der har været frustrerede over, hvordan Unionen fungerer. Det har fået flere og flere medlemsstater til at overveje muligheden for at gå over til en model for udvidet samarbejde. Nogle medlemsstater har besluttet at indlede samarbejde uden for EU's strukturer. Prüm-aftalen er et godt eksempel på det.
Finland har foreslået at gå over til afstemninger med kvalificeret flertal i beslutninger om politisamarbejde og samarbejde om kriminalitet, en ændring, der allerede er mulig i henhold til de gældende traktater. I løbet af det finske formandskab er det imidlertid blevet klart, at medlemsstaterne ikke er begejstrede for denne løsning. Alligevel mener vi stadig, at vi må have en mere effektiv, åben og ansvarlig måde at træffe beslutninger om politisamarbejde og samarbejde om kriminalitet på.
Det er grunden til, at vi ønsker at udtømme mulighederne for at gøre beslutningstagningen mere effektiv i henhold til det mandat, vi fik i juni. Det Europæiske Råd skal efter planen drøfte mere effektiv beslutningstagning på området for retlige og indre anliggender. Vi håber, at stats- og regeringscheferne vil give tilsagn om at finde en løsning på dette problem, som allerede er blevet løst en gang under forhandlingerne om forfatningstraktaten.
Europa-Parlamentet har givet tydeligt udtryk for sit syn på dette spørgsmål. Formandskabet sætter stor pris på hr. Borrells bidrag på det uformelle møde mellem stats- og regeringscheferne i Lahti, hvor De, hr. formand, gav tydeligt udtryk for Parlamentets holdning om, at beslutningstagningen på området for retlige og indre anliggender skulle effektiviseres.
Under det finske formandskab er der er gjort et stort arbejde på forskellige områder forbundet med indvandring. Der er sket store fremskridt med gennemførelsen af den samlede strategi. Det har også vist sig at være den rigtige måde at gribe sagen an på. Indvandring er for øjeblikket en af de største udfordringer, som Unionen står over for, men også en mulighed.
Under det finske formandskab er der blevet lagt særlig vægt på samarbejdet med afrikanske lande. Vi arrangerede to vellykkede ministerkonferencer om indvandring og udvikling. Desuden har Frontex, EU's agentur for grænsesikkerhed, koordineret vellykkede operationer ved Unionens sydlige grænser.
Det næste store skridt er at blive enige om principperne for en samlet strategi for andre geografiske områder og at udvide den til også at omfatte andre politikområder.
Vi har konsekvent understreget, at EU må kunne formulere en sammenhængende politik for styring af indvandring, hvor der lægges behørig vægt på spørgsmål forbundet med både ulovlig og lovlig indvandring, herunder integration.
Det Europæiske Råd, som indledes i morgen, agter at fastsætte prioriteringerne for det kommende år. De aftalte foranstaltninger vil være baseret på to meddelelser fra Kommissionen fra sidste uge.
Det er vigtigt for os at kunne blive enige om ikke bare en langsigtet indsats, men også foranstaltninger, som Unionen kan træffe som reaktion på pludselige og uventede migrationsstrømme.
Eftersom der kun er et officielt møde i Det Europæiske Råd under vores formandskab, er der knyttet mange forhåbninger og forventninger til mødets konklusioner. Ikke desto mindre har vi længe været af den opfattelse, at stats- og regeringscheferne bør se Det Europæiske Råds konklusioner som en ægte afspejling af deres drøftelser. De bør ikke bare være en liste over alle de udestående spørgsmål og alt det, der bør overvejes. Da vi forberedte Det Europæiske Råd tog vi derfor udgangspunkt i en idé om, at konklusionerne udelukkende skulle omfatte de spørgsmål, som stats- og regeringscheferne faktisk skulle drøfte, eller som der skal fastsættes politiske retningslinjer for af hensyn til det fremtidige arbejde.
Konklusionerne fra dette Europæiske Råd vil således omhandle ikke bare de diskussionsemner, jeg har nævnt, men også innovationspolitik, energipolitik og klimaændringer som en opfølgning på mødet mellem stats- og regeringscheferne i Lahti. Det er alt sammen emner, der er vigtige for Unionens fremtid, og Det Europæiske Råd vil overvåge, hvordan arbejdet skrider frem på alle områder, når det mødes til foråret.
Under udenrigsministrenes middag, som holdes i forbindelse med Det Europæiske Råd i morgen aften, vil drøftelserne være centreret om Mellemøsten, herunder Iran, og Afrika, navnlig situationen i Sudan og Darfur.
Jeg håber og tror, at vi får en aktiv og værdifuld udveksling af synspunkter om diskussionsemnerne på Det Europæiske Råd, som indledes i morgen.
(Bifald)
Formanden
Mange tak, fru Lehtomäki. Her efter Deres indlæg vil jeg gerne på egne og alle medlemmernes vegne takke Dem for Deres indsats og arbejde under det finske formandskab, der slutter nu. De har været til stede ved otte møder, De har deltaget i 30 forhandlinger om forskellige emner, og De har altid været til Parlamentets rådighed. Derfor fortjener De vores agtelse og taknemmelighed.
(Bifald)
