Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja paziņojums par stāvokli Tunisijā
Jerzy Buzek
priekšsēdētājs. - Dāmas un kungi! Mēs ar lielām bažām un arī ar lielām cerībām vērojam pēdējo nedēļu notikumus Tunisijā. Miermīlīgas demonstrācijas, aizstāvot likumīgas prasības, izvērtās asiņainās sadursmēs (par ko mēs paužam nožēlu), kad Tunisijas iestādes vērsās pašas pret saviem iedzīvotājiem. Šodien mēs godinām šo notikumu upurus. Mēs paužam visdziļāko līdzjūtību visiem, kas ir zaudējuši ģimenes locekļus vai draugus. Mēs īpaši pieminam pirmo sadursmju upuri, kādu jaunu vīrieti vārdā Mohamed Bouazizi. Viņa traģiskais žests uz mūžiem ir kļuvis par simbolu Tunisijas sabiedrības demokrātijas jūtu vilnim. Paklusēsim minūti, godinot mūsu Tunisijas draugu piemiņu! Lūdzu, piecelieties!
(Parlamenta deputāti piecēlās un ievēroja klusuma brīdi)
Paldies! Dāmas un kungi! "Jasmīnu revolūcija” turpinās. Daudzās jomās šis ir patiešām vēsturisks laiks. Es vēlos paust dziļu cieņu Tunisijas iedzīvotājiem par viņu drosmi un apņēmību. Tieši viņi ir pārmaiņu avots. Tomēr tas ir tikai ilga ceļa sākums. Mēs, eiropieši, atbalstām tunisiešu centienus un vēlamies iet kopā ar viņiem šo ceļu, līdz viņi pilnībā sasniegs šos mērķus. Eiropieši ir īpaši jutīgi attiecībā uz sociālo taisnīgumu, vienlīdzīgām iespējām, vārda brīvību, demokrātiju, patiesu plurālismu un spēju pašiem veidot savu politisko nākotni. Tāpēc šodien mēs nepaliekam vienaldzīgi. Turklāt mēs aicinām izmaiņas panākt miermīlīgā ceļā. Tām jākalpo taisnīgumam un tiesiskumam. Turklāt mums ir dažas pamatprasības. Pirmkārt, atbrīvot visus patvaļīgi arestētos. Otrkārt, neatkarīgi izmeklēt lietas, kurās ir nopietnas apsūdzības korupcijā, kā arī lietas, kas saistītas ar nāvi un spēka ļaunprātīgu izmantošanu. Treškārt, pārredzamas un patiesi demokrātiskas prezidenta un parlamenta vēlēšanas, ko novēro gan vietējie, gan ārvalstu novērotāji, un, ceturtkārt, mēs atbalstām centienus izveidot tādu valsts valdību, kas pārstāvēs visus tunisiešus.
Eiropas Savienību un Tunisiju jau daudzus gadus saista partnerattiecības - tās ir kaimiņvalstis katra savā Vidusjūras pusē. Pats svarīgākais, lai šīs partnerattiecības būtu visu mūsu iedzīvotāju - gan tunisiešu, gan eiropiešu - interesēs. Ja mēs vēlamies, lai mūsu partnerattiecības būtu ticamas un nozīmīgas, mums jāatbalsta tunisieši ceļā uz dziļām pārmaiņām. Mums jāpalīdz Tunisijai gūt panākumus. Dāmas un kungi, atbalstīsim tunisiešus!
Štefan Füle
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētāja kungs! Nesenajai tautas sacelšanās Tunisijā nav precedenta šīs valsts mūsdienu vēsturē. 2010. gada 17. decembrī kāds jauns universitātes beidzējs izmisumā aizdedzināja sevi pēc tam, kad policija konfiscēja augļus un dārzeņus, ko viņš tirgoja, lai nopelnītu līdzekļus iztikai. Mazāk nekā pēc mēneša protesti visā valstī galīgi piespieda prezidentu Ben Ali doties prom.
Eiropas Parlaments ir nosodījis vardarbīgās represijas pēdējās režīma dienās. Es jau teicu, ka drošības stāvoklis joprojām ir apšaubāms. Joprojām tiek ziņots par laupīšanu un vardarbību. Tunisija joprojām ir ļoti nestabilā etapā, lai gan jau tiek saņemtas pirmās ziņas par nacionālās vienotības valdības izveidi.
Neraugoties uz zināmu nenoteiktību, Tunisijas tautas vēstījums ir skaļš un skaidrs: Tunisija vēlas būt stabili demokrātiska valsts, kas pilnībā ievēro cilvēktiesības un brīvības. Tā vēlas brīvas, godīgas un iekļaujošas vēlēšanas. Cilvēki vēlas rakstīt jaunu lappusi savā vēsturē, un mēs vēlamies atbalstīt viņu centienus. Konstitūcijas ievērošana un pasākumi, kas, mūsu vārdiem runājot, veikti, lai sapulcētu nacionālu solidaritātes valdību, ir soļi pareizajā virzienā.
Protams, tas ir tikai sākums. Eiropas Savienība bez mitas ir atgādinājusi Tunisijai par tās starptautiskajām saistībām cilvēktiesību un pamatbrīvību jomā. Kopš savu pienākumu veikšanas sākuma - patiesībā kopš manas uzklausīšanas šajā parlamentā - es esmu atkārtojis, ka augstāks statuss skaidri nozīmē lielākas saistības visās mūsu attiecību jomās, tostarp cilvēktiesību un pamatbrīvību jomā.
Es Eiropas Komisijas vārdā visās sanāksmēs ar Tunisijas iestādēm esmu uzsvēris, ka tām ir jāievēro savas saistības attiecībā uz demokrātiju un cilvēktiesībām. Pašā pirmajā sarunu sesijā par statut avancé plānu es personīgi bezprecedenta un ļoti skaidrā veidā uzstāju uz to, ka jebkādu jaunā Kriminālkodeksa 61.a panta piemērošanu mēs uzskatīsim par nesaderīgu ar statut avancé un mūsu kopīgajām vērtībām.
Turklāt, starp citu, ja joprojām ir skeptiķi abās pusēs, kas domā, ka šīs vērtības ir kopīgas tikai teorētiski, lai viņi vēlreiz ieklausās to cilvēku balsīs, kas pēdējās dienās un nedēļās ir izgājuši Tunisijas ielās. Kas tas bija, ja ne nopietns demokrātijas un lielāka ekonomiskā taisnīguma pieprasījums?
Šorīt Catherine Ashton un es norādījām, ka Eiropas Savienība ir gatava atbalstīt patiesi iekļaujošu vēlēšanu procesu ar atbilstošām garantijām. Mēs ceram, ka tā modalitātes varēs paziņot, cik drīz vien iespējams, tiklīdz nacionālās vienotības valdība būs izveidota un sāks savu darbu. Mēs esam gatavi nekavējoties sniegt savu palīdzību, lai sagatavotu un organizētu vēlēšanu procesu, kā arī ilgstošu atbalstu patiesai pārejai uz demokrātiju.
Mēs strādājam arī pie vispusīgākas programmas, lai, tiklīdz situācija stabilizēsies, inter alia palīdzētu veicināt ekonomikas attīstību, pievērstu pastiprinātu uzmanību Tunisijas jauniešu problēmām un nostiprinātu tiesiskumu un tiesu varu.
Protams, mēs turpināsim šo procesu rūpīgi pārspriest ar Parlamentu un ar mūsu dalībvalstīm.
Eiropas kaimiņattiecību politikas pamatā ir svarīgas vērtības, kas ir kopīgas gan Eiropas Savienībai, gan tās partneriem: demokrātija, cilvēktiesības un brīvā tirgus ekonomika, lai izveidotu kopīgu telpu, kurā valdītu demokrātija, stabilitāte un pārticība. Komisija vienmēr ir uzsvērusi, ka šīs vērtības ir svarīgs komponents mūsu kaimiņattiecību politikā gan ar dienvidu, gan ar austrumu kaimiņiem.
Ņemot vērā Tunisijas stipro vidusslāni, augsto izglītības līmeni, tuvumu Eiropai un kopējo mērenību, tā atrodas labās pozīcijās, lai pārsvērtos uz demokrātijas pusi, ko cilvēki tagad ar tādu spēku un drosmi ir pieprasījuši, un es domāju, ka ikvienam ir jāpiekrīt, ka arī Eiropas Savienība ir ieinteresēta, lai Tunisija būtu demokrātiska, pārtikusi un stabila. Mums ir ilgstošas un pamatīgas attiecības ar Tunisiju un ciešas saiknes starp mūsu tautām un uzņēmēju aprindām. Mana un Komisijas priekšsēdētāja vietnieces, Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos vēlme ir stiprināt mūsu divpusējās attiecības, pamatojoties uz mūsu partneru valdības jauno apņemšanos, tiesiskuma un pamatbrīvību ievērošanu un ekonomikas un sociālajām reformām.
Mēs darīsim visu, ko spējam, lai palīdzētu Tunisijas tautai pārvērst savas vēlmes realitātē.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
Priekšsēdētāja kungs! Nesenajiem notikumiem Tunisijā būtu mūs jāmudina parādīt savu atbildības sajūtu vismaz divos jautājumos. Pirmkārt, vai politikas nostādnes, kas paredz atbalstīt status quo valstīs, kurās trūkst demokrātiskās brīvības, patiešām veicina stabilitāti - šajā gadījumā mūsu tiešajā kaimiņvalstī.
Otrkārt, priekšsēdētāja kungs, mums jāapdomā, vai Ben Ali pazušana no politiskās skatuves ir pietiekama, lai garantētu, ka sāksies patiesa pāreja uz demokrātiju.
Priekšsēdētāja kungs! Manuprāt, atbilde uz abiem šiem jautājumiem ir noliedzoša. Tāpēc, Füle kungs, ir rūpīgi jāpārdomā, kāpēc kaimiņattiecību politikai Barselonas procesa garā nav bijusi plānotā ietekme uz demokratizāciju un kā mēs varētu un kā mums vajadzētu to labot.
Otrkārt, daudzos gadījumos pieredze mums rāda, ka tad, kad ir varas vakuums, visradikālāk noskaņotās un ekstrēmistu partijas nomaina procesu, nolaupa to un vēlas izpostīt.
Priekšsēdētāja kungs! Ja runa ir tikai par brīvības aizstāvēšanu, ekstrēmisms nav nekas slikts; ja runa ir tikai par taisnīguma aizstāvēšanu, savaldība nav īpaši iedarbīga. Šī ētiskā imperatīva nozīmē, ka Eiropas Savienībai ir jāmobilizē visi savi līdzekļi, lai palīdzētu nodrošināt, ka šis vilciens nenoskrien no sliedēm.
Es atzinīgi vērtēju Füle kunga teikto par palīdzības sniegšanu Tunisijai saistībā ar vēlēšanām, bet es domāju, ka vēl svarīgāk ir spert vēl vienu soli tālāk un atbalstīt Tunisiju, īstenojot Eiropas Savienības vēlēšanu novērošanas misiju. Iemesls tam nav tikai šī Eiropas Savienības ģenētiskajā kodā iekodētā ētiskā imperatīva, ka mums tas ir jādara, bet, priekšsēdētāja kungs, tas ir mūsu pašu interesēs, jo nav jēgas ceļot biznesa klasē, ja ekonomiskajā klasē sēž pasažieris ar bumbu čemodānā.
Pier Antonio Panzeri
S&D grupas vārdā. - (IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Arī mēs raizējamies par to, kas notiek Tunisijā, un paužam savu nožēlu par to, ka protestu laikā dzīvības zaudēja tik daudzi cilvēki.
Jaunajai un mulsinošajai situācijai, kas sākās pēc bijušā prezidenta Ben Ali aizbēgšanas, tagad jābeidzas ar mērķi, ko ir pieprasījuši daudzi: ar tādu ekonomikas un sociālo reformu sākumu, kuras atbilstu lielākā vairuma iedzīvotāju cerībām, un demokrātisku forumu atvēršanu, lai nodrošinātu, ka pilsoniskā sabiedrība un dažādi opozīcijas spēki aizvien vairāk iesaistās sabiedriskajā dzīvē un valdībā.
Acīmredzot visām valstīm ir tiesības pašām noteikt savu ceļu, bet mēs ļoti vēlamies, lai šīs reformas tiktu veiktas un izmaiņas būtu reālas, nevis tikai kā dekorāciju maiņa skatlogā. Tas, kas pašlaik notiek Tunisijā, rada jautājumus mums visiem un Eiropai, kas ir daudz kavējusies un pieļāvusi kļūdas.
1995. gadā Eiropas Savienība Barselonā sāka partnerattiecību programmu Vidusjūras reģiona valstīm. Bija plānots, ka tā ietvers sadarbību ekonomikas, politikas, militārajā un pat sociālajā un cilvēktiesību jomā, bet tā nav panākta pat pirmajās divās jomās. Attiecībā uz ekonomiku ir krasi samazinājies reģionālo un infrastruktūras projektu skaits, jo dalībvalstis tā arī nesniedza līdzekļus un Komisijas līdzekļi palika rezervē. Apsolītā brīvās tirdzniecības zona nepastāv, bet visredzamākā kļūda te ir politiskajā līmenī, un mums tas pilnībā jāapzinās, komisāra kungs!
Savienība Vidusjūrai tika izveidota 2008. gadā, bet joprojām ir tikai fasāde. Augstākā līmeņa sanāksmi, kas bija plānota 2010. gada novembrī, atlika uz nenoteiktu laiku. Problēma ir tā, ka vairākas Eiropas valstu valdības nav ieinteresētas un nesaskata interesi patiesi sadarboties. Tās izvēlas uzturēt attiecības ar apšaubāmiem režīmiem, kas nododas savu nedemokrātiski pārvaldīto valsts resursu aizstāvēšanai, kamēr miljoniem jauniešu nav citu nākotnes izredžu kā tikai emigrācija, kas kļūst aizvien grūtāk realizējama.
Nav liels pārsteigums, ka protesti Tunisijā, kuriem eļļu pielēja ekonomikas un sociālā krīze, ir izvērtušies par paisumu, kas var spēcīgi iespaidot esošo varas struktūru. Ņemot vērā bailes no islāma fundamentālisma, Eiropas politiskais reālisms vairs nav noderīgs, un iespējams, ir pienācis laiks beidzot ielikt plauktā postkoloniālisma attieksmi, kurai ir tendence laiku pa laikam parādīties attiecībās ar Ziemeļāfrikas valstīm.
Patiešām, ja uzskatām, ka Barselona ir starta punkts, Eiropai ir nepieciešams jauns redzējums par tās dienvidu kaimiņiem un Vidusjūras reģionu, kam jābūt ticamākam nekā iepriekš. Tas ietver pilnīgu partnerattiecību un līdzšinējās kaimiņattiecību politikas pārskatīšanu, un es vēlos uzstāt, lai jūs to atbalstāt, komisāra kungs! Mēs nevaram noslēpt faktu, ka gan Komisija, gan Padome bija gatava sākt sarunas ar Tunisiju par nākamā statusa nolīgumu. Joprojām nav paskaidrots, uz kādu kritēriju pamata bija domāts, ka tas būs iespējams.
Mums ir jāmaina virziens, jānovirzās pa citām sliedēm, un mēs sakām Komisijai un Padomei, ka to ir iespējams panākt, izrādot lielāku pārliecību, uzticot Parlamentam jaunas partnerattiecību ar Vidusjūras reģiona valstīm koncepcijas izstrādi un piemērošanu. Tas viss nav tikai šo valstu interesēs, bet, pirmkārt, ir Eiropas interesēs.
Daudzas problēmas Eiropā iespējams novērst un atrisināt vienīgi ar produktīvām un godprātīgām attiecībām ar Magribas valstīm. Ekonomikas un demokrātijas reformu atbalstīšana, kā arī vienlaicīga vajadzīgo aizsarglīdzekļu ieviešana pret fundamentālismu un terorismu ir grūts ceļš, bet tas ir vienīgais, pa kuru mēs varam iet.
Ir iemesls ticēt, ka Tunisijas traģiskā un rūgtā mācība var kalpot mums visiem, lai mēs labāk saprastu, ko ir vērts darīt un ko ir vērts mainīt Eiropas rīcībā.
Marietje Schaake
ALDE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs! Es vēlos uzslavēt tunisiešus par viņu drosmi un neatlaidību, iestājoties par iespējām un brīvību, un es ceru, ka visi var atturēties izmantot vardarbību un ka drīz notiks brīvas un godīgas vēlēšanas.
Iedzīvotāji nostājās pret apspiedošo režīmu, kas izmantoja lodes un nogalināja savus jauniešus. Tikai vājas valdības aiziet tik tālu, lai saglabātu mākslīgi iegūto demoralizēto varu un bagātību. Režīmi iegūst savu leģitimitāti, nodrošinot saviem pilsoņiem labklājību, nevis slēdzot universitātes un pieeju informācijai un brīviem sakariem.
Attiecībā uz pieeju informācijai Tunisijas opozīcija izmantoja internetu, un internets kļūst aizvien svarīgāks miermīlīgai opozīcijai visā pasaulē. Es par pilsoņu kustības sacelšanos Tunisijā uzzināju internetā no aculiecinieku ziņojumiem, kas bija tur ievietoti, bet tikai pēc aptuveni mēnesi ilgām cīņām galvenie plašsaziņas līdzekļi un politiskie vadītāji pamodās un ieraudzīja reālo situāciju ielās.
Tajā pašā nedēļā - pagājušonedēļ - Francijas ārlietu ministrs piedāvāja Tunisijas valdībai palīdzēt apspiest dumpjus un nodrošināt kārtību. Kāda ir Komisijas reakcija uz šādu piedāvājumu, un kur kavējās palīdzība iedzīvotājiem viņu tiesību aizstāvībai?
(Aplausi)
Uz interneta virtuālajiem lielceļiem notika tikpat stipra konfrontācija starp Tunisijas valdību un tās tautu kā ielās. Bija zināms, ka Tunisijas valdība plaši izmanto filtrēšanas un cenzēšanas programmatūras, un pagājušajā mēnesī tā netaupīja pūles, lai apspiestu tautu, izmantojot šīs tehnoloģijas. Represīvie režīmi visā pasaulē turpina izmantot tehnoloģijas, lai apklusinātu vārda brīvību.
Šodien ir Mārtiņa Lutera Kinga diena, un tieši Mārtiņš Luters Kings teica, ka pienāk laiks, kad klusums kļūst par nodevību. Komisār Füle! Šis laiks ir pienācis. ASV ir krietni zaudējusi ticamību cīņā par vadošajām pozīcijām interneta brīvības jomā.
ES priekšā ir cīņa, par ko mēs runājām šodien saistībā ar gaidāmajiem Ungārijas tiesību aktiem. Bet jaunās, brīvību mīlošās paaudzes visā pasaulē skatās uz simbolisko piemēru, ko Tunisija ir parādījusi, un gaida, vai ES sniegs savu atbalstu, un nav iemesla, kādēļ mums nevajadzētu vadīt cilvēku brīvību aizstāvību, tostarp internetā.
Daniel Cohn-Bendit
Verts/ALE grupas vārdā. - (FR) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Es atzīstu, ka man gribētos, lai šis Parlaments varētu lepoties tikpat ļoti, kā tunisieši, kuriem izdevās sakaut diktatoru Ben Ali.
Dāmas un kungi! Diktators ir kritis, bet diktatūra un tās struktūra Tunisijā joprojām eksistē. Pašlaik mums ir jābūt ļoti uzmanīgiem. Eiropas valdības un šā Parlamenta vairākums jau gadiem ir atbalstījis strukturētu diktatūru un Tunisijas diktatoru. Vēl pagājušajā nedēļā vairums grupas noraidīja debates par Tunisiju un atteicās apsūdzēt Ben Ali.
Francijas ārlietu ministra rīcība ir tikai nesenākais piemērs šai Rietumu līdzdalībai. Kāpēc tā notiek? Tāpēc, ka bail; cilvēki baidījās no islāmisma. Mums ir pamats baidīties no islāmistu diktatūras, bet ko lai iesāk tie jaunieši, tie tunisieši, kuri nepavisam nav islāmisti un kuri cīnās par savu brīvību? Bouazizi kungs, kurš sevi upurēja, ir Tunisijas Jans Palahs, un tad, kad Jans Palahs sevi upurēja, aiz viņa bija viss šis Parlaments. Mēs pat nespējam iestāties par Bouazizi kungu - tāda ir patiesība par šo Parlamentu!
Tagad Komisijai ir jārīkojas. Tai vienkārši ir jāpasaka viena lieta - tai ir jāpasaka tunisiešiem, ka divu mēnešu laikā valstī, kura tikko atbrīvojusies no diktatūras, nebūs iespējamas demokrātiskas vēlēšanas. Valstī nav demokrātijas pamata. Nav vārda brīvības, un plašsaziņas līdzekļi, radio un televīzija, nav brīvi. Eksistē tikai valsts izdevniecība.
Tieši šā iemesla dēļ es lūdzu Komisiju naudu no asociācijas nolīguma fondiem izmantot, lai atbalstītu vārda brīvību Tunisijā, nevis Tunisijas valsts organizācijas.
Otrkārt, pārejas perioda valdība nav nacionālās vienotības valdība. Kāpēc? Tāpēc, ka lielākā daļa no tiem, kas cīnījās, vai tiem, kas ir trimdā, vēl nav atgriezušies un nav atzīti. Tāpēc ir vajadzīgs laiks, lai varētu attīstīties demokrātiskie spēki - nevis Ben Ali "atzītie” spēki, bet gan patiešām demokrātiskie spēki.
Eiropas Savienībai ir skaidri jāparāda, ka tas, kas notiek Tunisijā, mums rada izpratni un cerību attiecībā uz visām arābu valstīm. Demokrātija un islāms var iet roku rokā, un, ja mēs varam atbalstīt nenobriedušo Tunisijas demokrātiju, mēs redzēsim, ka Ēģiptē, Jordānijā, Sīrijā un citur tautas sacelsies pret saviem diktatoriem.
Mēs visi šeit klātesošie esam atbildīgi, jo galu galā Tunisija, kas ir arābu pasaules daļa, mums rāda, ka cerība uz brīvību, ko mēs 1989. gadā redzējām Austrumu bloka valstīs, tagad ir modusies tādā valstī kā Tunisija. Rīt mēs to redzēsim Alžīrijā, bet parīt - Ēģiptē un Jordānijā.
Tāpēc šā iemesla dēļ ir neiedomājami, ka šis Parlaments varētu palikt sēžam un teikt: "Jā, iespējams; mēs īsti nezinām.” Mēs 1989. gadā nezinājām, kā izvērtīsies situācija Polijā. Mēs nezinājām, kā Krievijā rīkosies Gorbačevs. Ja mēs meklēsim apstiprinājumu katrreiz, kad cilvēki pieprasīs brīvību - ja mēs viņiem liksim mums stāstīt, ka situācija noteikti attīstīsies kādā noteiktā virzienā - mēs nekad neatbalstīsim brīvību, un tāpēc es lūdzu Komisiju rīkoties, dot kaut ko, parādīt tunisiešiem, ka tagad reālā politika ir atbalsts demokrātijai, ne vairs diktatūras struktūrai.
(Aplausi)
Charles Tannock
ECR grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs! Apvērsums Tunisijā bez šaubām atspoguļo cilvēku neapmierinātību ar valsts politisko stagnāciju un tās relatīvo ekonomikas stagnāciju. Neiedomājama korupcija un valdošās elites bagātība asi kontrastēja ar lielo nabadzību un bezdarbu parasto cilvēku vidū.
Bijušais prezidents Ben Ali samaksāja visaugstāko cenu par savas tautas cerību un mērķu nepiepildīšanu, bet es nepiekrītu dažiem izteikumiem, jo īpaši Zaļo grupas izteikumiem, ka viņa valdība bija viena no apspiedošākajām arābu pasaulē. Tunisija dažās jomās ir bijis mūsdienīgas, sekulāras un progresīvas arābu valsts piemērs. Piemēram, tika aizliegta poligāmija un plīvuri un veicināti ārvalstu tiešie ieguldījumi un tūrisms.
Tunisijai ir izdevies pretoties vardarbīgā džihāda centieniem graut tās sekulārās sabiedrības vienotību. Tāpēc ir būtiski, lai Tunisijas politiskie vadītāji - jaunie vadītāji, kas tagad parādās - aizsargātu šo mantojumu, jo salafistu ekstrēmisti bez šaubām centīsies izmantot haosu un nemierus savās bīstamajās interesēs, kas pavisam noteikti apdraudēs Eiropas politiskos mērķus, tostarp ārpolitikas mērķus.
Turklāt Tunisijas jaunajiem politiskajiem vadītājiem jāsaprot, ka vāja pārvaldība un liela nevienlīdzība ir auglīga augsne vardarbīgam radikālismam. Mani iepriecina, ka pagaidu vadība ir apsolījusi būtiskas reformas, jo šāda virziena izvēle ļoti stiprinās Tunisijas attiecības ar Eiropas Savienību. Tikmēr mana grupa aicina drošības spēkus uz maksimālu atturību un arestēt un tiesāt agrākā režīma prezidenta gvardes vadītājus, kas dažās pēdējās dienās ir atbildīgi par nevainīgu aculiecinieku nošaušanu, veltīgi cenšoties destabilizēt valsti. Es apsveicu armiju par tās profesionalitāti, aizsargājot republikas iestādes.
Mums, ES, jāsniedz visa iespējamā palīdzība gan jaunajai Tunisijas valdībai, gan ES pilsoņiem, tostarp Lielbritānijas pilsoņiem, kuri ir nonākuši sarežģītā situācijā, kad brīvdienās atpūtās Tunisijā.
Marie-Christine Vergiat
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Ar zināmu lepnumu un lielu aizkustinājumu es šodien uzstājos šajā parlamentā savas grupas, Eiropas Apvienotā kreiso un Ziemeļvalstu Zaļo kreiso spēku konfederālās grupas, vārdā.
Iemesls tam ir tas, ka ļoti nedaudzi no mums ir runājuši par Tunisijas režīma ļaunprātībām un to, ko nācās piedzīvot cilvēkiem, kuri šajos ārkārtīgi sarežģītajos apstākļos uzdrošinājās kritizēt režīmu un atmaskot tā praksi, jo īpaši cilvēktiesību aizstāvju spīdzināšanu.
26 gadus vecajam jaunietim vajadzēja upurēt sevi, lai Tunisijas tauta saceltos un vairs nebaidītos, jo viņi jutās vieni. Šajā valstī ir dzimusi cerība uz brīvību. Bija vajadzīga vairāk nekā 50 cilvēku nāve, lai Eiropas Savienība uzdrošinātos bikli aicināt ierobežot spēka piemērošanu, bet līdz pat sestdienai neapšaubot ES un Tunisijas svētās un neaizskaramās partnerattiecības un nenosodot vardarbību, Füle kungs. Maigi izsakoties, Tunisijas režīms jūs gandrīz nav dzirdējis kopš jūsu iecelšanas amatā.
Šie vārdi "ierobežot spēka piemērošanu” iesprūda man kaklā. Eiropas Parlaments ir mēmi klusējis, ja neskaita Magribas delegācijas biklo paziņojumu. Priekšsēdētāja kungs! Tikai sestdien jūs beidzot par to izteicāties, bet šodien vairums Eiropas Parlamenta deputātu noraidīja ideju par rakstisku rezolūciju. Tomēr Eiropas iestādēm ir izdevies tikt vairāk sadzirdētām attiecībā uz citiem režīmiem. Būdams francūzis, es zinu, kādi pienākumi ir Francijas valdībai, un es neizskatīšu mūsu ārlietu ministra priekšlikumus. Acīmredzot dažiem cilvēkiem koloniālā ēra vēl nav beigusies, bet cerēsim, ka tas viss jau pieder pagātnei.
Pateicoties tunisiešu drosmei, Tunisijas brīnums, ko tik augstu vērtē daži šeit klātesošie, ir sabrucis dažās dienās un parādījis savu īsto seju. Šodien Eiropas Parlamentam ir liels pienākums atbalstīt Tunisijas tautu pārejā uz demokrātiju, bet neiejaucoties tajā. Eiropas Savienībai ir jāuzrauga vēlēšanu process un jāpārliecinās, ka neatkarīga izmeklēšanas komiteja izceļ gaismā visu, kas notika - es runāju par vardarbību un korupciju. Tunisiešus vairs ilgāk nedrīkst aplaupīt. Ben Ali un Trabelsi ģimeņu līdzekļi ir ne tikai jāuzrauga; tie ir jāiesaldē.
Eiropas Savienības rīcība nav bijusi veiksmīga. Vajadzēs ilgu laiku, lai atgūtu tunisiešu uzticību. Patiešām, situācija joprojām ir sarežģīta, un tas, kas notiek valstī, var būt labs paraugs Magribas reģionam. Mēs zinām, ka identiskas sacelšanās var notikt visās šajās valstīs, kurās Rietumi joprojām savas intereses vērtē augstāk nekā attiecīgo cilvēku intereses. Cilvēki jau ir sevi upurējuši Alžīrijā, Ēģiptē un Mauritānijā. Ir pienācis laiks pāriet no vārdiem pie darbiem saistībā ar demokrātiju un cilvēktiesībām. Ir pienācis laiks Eiropas Savienībai pārstrukturēt savas partnerattiecības ar Dienvidu valstīm un beidzot veidot tās, pamatojoties uz demokrātiskām prasībām, cilvēktiesību ievērošanu un vienlīdzību, citādi tas patiesībā bruģē ceļu fundamentālistiem.
Gerard Batten
EFD grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs! Debašu sākumā jūs pieminējāt brīvas un godīgas vēlēšanas un labu valdības pārstāvi un lūdzāt mūs atbalstīt Tunisijas tautu.
Neviens demokrāts tam nevarētu nepiekrist. Cilvēki pacietīs daudz no nekompetentu, korumpētu valdību puses, bet, ja tas kļūs par daudz, viņi sadumposies. Saskaņā ar iekšējo drošības spēku doktrīnu ikviena sabiedrība ir tikai trīs dienu attālumā no dumpjiem un pilsoņu nemieriem, kad beidzas pārtikas rezerves.
Vai var vilkt kādas paralēles starp to, kas notiek Tunisijā un Eiropas Savienībā? ES dod nedemokrātisku un nekompetentu valdību. Ar to saistītā politiskā šķira atrodas tālu no savas tautas vēlmēm. ES politikas tiešā ietekmē daudzās valstīs jauniešu vidū ir liels bezdarbs. Grieķijā jau ir sākušies dumpji un pilsoņu nemieri tikai ideoloģiskās apņemšanās dēļ turēties pie Eiropas vienotās valūtas. Grieķijas paraugam drīz var sekot tādas valstis kā Spānija, Portugāle un Īrija, kad uzspiestā eiro dēļ to ekonomikas kļūs neaizsargātas.
Vai jūs domājat, ka kaut kas tāds nevarētu notikt Eiropas valstīs? Kad valdības kļūs par savu tautu ienaidniecēm, cilvēki sacelsies.
Es piekrītu jūsu teiktajam ievadā, bet palūkosimies uz šiem principiem, tos piemērojot Eiropai, kā arī citām pasaules valstīm.
Priekšsēdētājs
Šis darba kārtības punkts ir slēgts.
