Romu stāvoklis Itālijā (debates) 
Priekšsēdētājs
Nākamais punkts ir Komisijas paziņojums par romu stāvokli Itālijā.
Vladimír Špidla
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Komisija stingri nosoda jebkāda veida vardarbību pret romiem un lūdz visu dalībvalstu varas iestādes nodrošināt visu iedzīvotāju drošību to teritorijā. Pagājušās nedēļas notikumi Pontičelli nav atsevišķs gadījums. Rasistiska vardarbība, ko uzkurina politisks populisms, naidīgas runas un plašsaziņas līdzekļu saukļi, ir parādība, ko var vērot daudzās dalībvalstīs.
Komisija kategoriski noraida jebkādus apvainojumus romiem vai viņu saistīšanu ar noziedzniekiem. Dalībvalstu varas iestādēm ne tikai jāatturas no šādas rīcības, bet jārāda piemērs cīņā pret rasismu un ksenofobiju. To pienākums ir izmeklēt rasistu uzbrukumus un sodīt to ierosinātājus vai dalībniekus.
Es gribētu kaut ko uzsvērt. Eiropas Savienības mērķis ir apkarot Eiropas vēsturē gadsimtiem raksturīgas parādības - rasu naidu, grautiņus un dedzināšanu. Eiropa atbalsta katra vīrieša, sievietes un bērna tiesības būt aizsargātam pret vajāšanu un diskrimināciju. Tā iemieso sociāli solidaritāti, demokrātiju un tiesiskumu, cienot katru atšķirīgas izcelsmes, reliģijas, ādas krāsas vai dzīvesveida cilvēku.
Mēs nedrīkstam izlikties neredzam patiesas problēmas, ar kurām romi sastopas Itālijā un citās valstīs. Ikviens var redzēt ārkārtīgo nabadzību, sociālo atstumtību, regulāro bezdarbu un zemo izglītības līmeni, kura upuri viņi ir. Šāda situācija izraisa cilvēku ciešanas un sociālu spriedzi. Tā atgrūž romus sabiedrības malā. Šis talantu un iespēju zudums ir nežēlība pret romiem un zaudējums Eiropai.
Kādēļ pastāv šāda situācija? Romi ir ne mazāk inteliģenti kā vairākums, un viņi nav ubagi vai dzimuši noziedznieki. Ko mēs varam darīt, lai mainītu šo situāciju? Būsim godīgi attiecībā pret to, ko var darīt Komisija un kas jādara dalībvalstu valdībām. Kā pareizi uzsvērts 2007. gada decembra Eiropadomes secinājumos, kurus jūsu Parlaments novērtēja atzinīgi, dalībvalstīm un Eiropas Savienībai ir jādara viss iespējamais, lai uzlabotu romu iekļaušanu.
Attiecībā uz iedzīvotāju brīvu pārvietošanos Eiropas Savienībā, Direktīvas 2004/38 pamatā ir stingri iedibināti Kopienas tiesību aktu principi. Daudzi no šiem noteikumiem ir spēkā jau vairākus gadu desmitus. Direktīvā ir iekļauta arī Eiropas Kopienu Tiesas prakse šajos jautājumos. Pēc Rumānijas pievienošanās Eiropas Savienībai rumāņiem ir tāda pati brīvība pārvietoties kā citiem Eiropas Savienības pilsoņiem. Rumāņi vairs nav imigranti no trešām valstīm. Rumāņi ir Eiropas Savienības iedzīvotāji. Pret viņiem nekādā gadījumā nedrīkst izturēties nelabvēlīgāk nekā pret citiem Eiropas Savienības iedzīvotājiem, un Komisijas nodrošinās viņu tiesību ievērošanu.
Direktīva atļauj dalībvalstīm atteikt tiesības uz dzīvi tās teritorijā Eiropas Savienības iedzīvotājiem, kuri ir neaktīvi un kuriem nav pietiekami līdzekļu, lai šie cilvēki nekļūtu par apgrūtinājumu šo valstu sociālās labklājības sistēmai. Šos līdzekļus nevar novērtēt automātiski, bet ir jāņem vērā cilvēka izturēšanās.
Noteikumi par brīvu pārvietošanos nav domāti noziedznieku ērtībām. Direktīva atļauj izraidīt cilvēkus, kuru uzvedība rada patiesus, tūlītējus un pietiekami nopietnus draudus sabiedrības pamatinteresēm. Noziedzība jāapkaro, pilnībā respektējot tiesiskumu. Lēmumu par izraidīšanu var pieņemt tikai katrā lietā atsevišķi, un ir jāievēro procesuālās garantijas un pamatnoteikumi. Tūlītējas izraidīšana gadījumā steiga ir pienācīgi jāpamato. Eiropas Savienības iedzīvotāju izraidīšana ir ārkārtējs pasākums. Tas ir Līgumā noteiktās pamatbrīvības ierobežojums.
Lielākā daļa vissvarīgāko aspektu romu iekļaušanai sabiedrībā, piemēram, izglītība, nodarbinātība, sociālā iekļaušana, sabiedrības veselība, infrastruktūras uzlabošana un pajumte, ir dalībvalstu kompetencē. Neraugoties uz to, Eiropas Savienība ir gatava uzņemties dalībvalstu politikas koordinēšanu, atbalstu un atvieglošanu. Ja mēs visi mācīsimies paciest savstarpējo spiedienu, mēs varēsim panākt rezultātus.
Attiecībā uz jomu, kurā Eiropas Savienībai nepārprotam ir kompetence - cīņu pret diskrimināciju, es apsolu nodrošināt Kopienas tiesību aktu piemērošanu. Direktīva 2000/43 ir svarīgs instruments ar plašu pielietojuma jomu. Tomēr tās īstenošana dalībvalstu līmenī ir jāpapildina ar iniciatīvām informētības paaugstināšanai attiecībā uz tiesībām un pienākumiem. Aktīva sūdzību izskatīšana, ko īsteno par vienlīdzību atbildīgās organizācijas, un pilsoniskās sabiedrības pilnīga iesaiste šajā pārraudzības procesā ir svarīgi nosacījumi stāvokļa uzlabošanai.
Pagājušās nedēļas notikumi Itālijā prasa no mums vienotu rīcību. Mūsu romu tautības līdzpilsoņiem ir vajadzīga mūsu solidaritāte, lai pārrautu atstumtības un izmisuma izraisītās vardarbības burvju loku. Es skaidroju šo vardarbības uzliesmojumu kā saucienu pēc palīdzības. Mūsu kā politisko līderu pienākums ir dot katram cilvēkam cerību uz šīs problēmas ilgtspējīgu risinājumu. Sociālo atstumtību iespējams apkarot ar mērķtiecīgām, īpaši pielāgotām programmām, kuras tiek finansētas no Eiropas Struktūrfondiem, īpaši no Eiropas Sociālā fonda. Šī programma varētu uzlabot visu iedzīvotāju - gan minoritāšu, gan vairākuma - dzīves apstākļus.
Atbildot uz Eiropadomes un Eiropas Parlamenta aicinājumu, mēs pašlaik pārbaudām Kopienas instrumentus un politiku, ko iespējams īstenot, lai veicinātu romu iekļaušanu. Es gribētu lūgt Itālijas valdību un citu dalībvalstu valdības kopā ar mums apspriest šī procesa rezultātu un ņemt vērā no tā gūto mācību.
(Aplausi)
Liels paldies, komisār Špidla kungs! Sociālā solidaritāte, demokrātija, tiesiskums. Es gribētu, lai Parlaments būtu vairāk pieskaņojies šīm vērtībām.
Lívia Járóka
PPE-DE grupas vārdā. - (HU) Paldies, priekšsēdētājas kundze! Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Romu stāvoklis Itālijā - tāpat kā visā Eiropā - drausmīgs, un tāds tas ir bijis jau daudzus gadu desmitus. Mēs esam darījuši ārkārtīgi maz, un valdības, kuras mēs vadām vai atbalstām, pat valdības, kas pieder pie mūsu pašu politiskajām grupām, dara ļoti maz, lai tam pieliktu punktu.
Ne labā spārna, ne kreisā spārna valdības iepriekšējo gadu desmitu laikā nav spējušas panākt nekādas pārmaiņas attiecībā uz romu pieņemšanu, un tādēļ es uzskatu, ka ir ārkārtīgi svarīgi regulāri iekļaut šo jautājumu šī Parlamenta dienaskārtībā un debatēs. Taču mēs gribētu lūgt, lai politiskās grupas vēl vairāk pievēršas šim jautājumam, un es uzskatu, ka ir vajadzīgas programmas, vajadzīga īsta, patiesa romu iekļaušana Eiropā, lai romi nekļūtu par upuri zvēriskumam, kas izriet no šīs masu histērijas.
Es nedomāju, ka pietiek ar runām plenārsēdēs, un ir pilnīgi velti attiekties pret šo jautājumu kā pret politikas daļu, jo ne sociāldemokrātu, ne liberāļu, ne konservatīvo valdības nav spējušas neko izdarīt. Mēs iebilstam pret Eiropā arvien biežāk vērojamo bezdarbību attiecībā uz romu jautājumu, tāpat kā mēs iebilstam pret jebkuru atsauci - vai piemērošanu - uz kolektīvās vainas principu, un tāpat mēs iebilstam pret noziedzību.
Es uzskatu, ka ir ļoti svarīgi, lai Itālijas valdība darītu visu iespējamo, lai pildītu solījumus un nodrošinātu plānoto drošības paketi ne tikai vienai etniskai grupai, un lai novērstu masu deportācijas. Taču vēl svarīgāks, manuprāt, ir vēstījums, ko mēs varam sūtīt valstīm no šejienes, no Eiropas, un atbildība, kas ir jāuzņemas Eiropas Komisijai, lai nodrošinātu obligāto prasību noteikšanu un dalībvalstu vienošanos attiecībā uz rīcību romu stāvokļa maiņai vistuvākajā laikā.
Man šķiet, ka Eirpas pienākums gan morālā, gan pašaizliedzības ziņā ir pārtraukt tukšās runas un sākt darboties, lai īstenotu nopietnos plānus. Tam ir jābūt uzmanības centrā. Manuprāt, mūsu uzdevums ir to atbalstīt un pieprasīt. Paldies!
Martin Schulz
Priekšsēdētājas kundze! Sociāldemokrātu grupa Eiropas Parlamentā pieprasīja šīs debates, un es pateicos jums, komisār Špidla kungs, par pievēršanos svarīgiem tematiem, par kuriem ir jārunā. Esmu ļoti pateicīgs arī par jūsu skaidrajiem izteikumiem.
Tādēļ atļaujiet man sākt ar lūgumu mums visiem. Šajā Parlamentā gan labajiem, gan kreisajiem ir kopīgas vērtības. Esmu ļoti pateicīgs par to, ka daudzi Parlamenta konservatīvie deputāti ir vienisprātis ar mums, ka problēmai, kas mums ir jārisina, vajadzīga humāna pieeja.
Cilvēka cieņa Eiropas Savienībā nav apspriežama. Dedzināt apmetnes, dzenāt cilvēkus pa ielām - tas nav pieļaujams! Šāda pieeja neko neatrisina, Pateicos jums, komisār Špidla kungs, par šīs Eiropas politikas pamatvērtības izvirzīšanu jūsu piezīmju centrā.
Mēs gribam dot ieguldījumu problēmas atrisināšanā, tādēļ es gribu skaidri pateikt, lūk, ko. Problēma, par kuru mēs runājam šodien, ir nevis Itālijas problēma, bet gan problēma, kura, kaut gan tā pastāv Itālijā, patiesībā pēdējos gados pastāv visā Eiropas Savienībā. Problēma ir tāda, ka minoritātes nav pietiekami labi integrētas Eiropas sabiedrībā un ka tieši romu kopienas no tā cieš visās ES valstīs.
Tādi notikumi, kādi risinājās Itālijā ,un par kuriem mēs šodien paužam sašutumu, ir atgadījušies arī citās ES valstīs. Tādēļ vēlreiz saku - šī nav reize, kad rādīt pirkstu Itālijas virzienā. Šī ir reize padomāt par to, kā mēs kopā ar Itālijas varas iestādēm varam risināt šo problēmu, pirmkārt, romu kopienas interesēs, kurai vajadzīga tūlītēja, tieša palīdzība. Šī problēma jārisina arī vietējo varas iestāžu, mazo pilsētu interesēs, no kurām dažas liecas zem pieprasītā integrācijas darba nastas. Arī pilsētu mēriem ir vajadzīga palīdzība. Tādēļ no jūsu puses, komisāra kungs, bija ļoti gudri ieteikt padomāt par to, kā mēs varam palīdzēt tādām pašvaldībām, izmantojot pieejamos ES līdzekļus.
Esmu pārliecināts, ka mūsu centieni tagad ir jāvērš vienā virzienā. Tagad mums nevajadzētu strīdēties par to, kas kur ir vainīgs un kas ko nav izdarījis. Mums ir jāpieliek kopīgas pūles, lai izmantotu nesenos notikumus par iemeslu pateikt, ka romu kopienai vajag, lai visas ES dalībvalstis, visa Eiropas iedzīvotāju kopiena būtu gatava viņus integrēt. Mums jāuzstāj, lai romu kopiena ļaujas integrācijai mūsu sabiedrībā. Tas ir iespējams, pilnīgi ievērojot šīs kopienas kultūras identitāti.
Šodien es sarunājos pa tālruni ar Itālijas ārlietu ministru Frattini kungu, lai pateiktu, ka mēs, sociāldemokrātu grupa, kopā ar Komisiju un Padomi gribam panākt visneatliekamāko problēmu risinājumu, jo es uzskatu, ka mēs nedrīkstam pieļaut, lai romu kopiena kļūtu par uzbrukuma mērķi cilvēkiem, kuri izdabā labējā spārna populistiem, kuri nododas politikānismam uz šo nepilnību rēķina. Tas ir mūsu kopīgais uzdevums; tas ir iemesls, kāpēc mēs pieprasījām šo diskusiju.
(Aplausi)
Viktória Mohácsi
ALDE grupas vārdā. - Priekšsēdētājas kundze! Apsveicu komisāru ar ļoti labo runu par šo tematu. Es gribētu izteikt savas domas par čigānu grautiņiem, kas šāgada 13. maijā notika Neapolē, un turpmākajiem notikumiem Itālijā. Pagājušās nedēļas nogalē es nolēmu apmeklēt Romu un Neapoli, lai veiktu sava veida pētījumus uz vietas un personīgi parunātu ar tur dzīvojošajiem cilvēkiem. Es pieprasīju arī Itālijas varas iestāžu tūlītēju iejaukšanos, lai nodrošinātu pamattiesības un aizsargātu šīs valsts romus pret turpmākajiem vardarbības aktiem, kā arī lai mazinātu spriedzi naidīgajā noskaņojumā pret romiem, kāds valda Itālijā. 23. februārī es uzrakstīju vēstuli Silvio Berlusconi. Kopā ar 88 citām NVO mēs bijām nopietni nobažījušies par to, ka īstenotā politiskā kampaņa asociēja romus ar nelabvēlīgiem stereotipiem un izmantoja romus kā vēlēšanu grēkāžus, kas ir pilnīgā pretrunā ar Eiropas vērtībām. Tagad mēs varam redzēt šīs kampaņas sekas.
Romu trauksme tika izsludināta, kad plašsaziņas līdzekļi paziņoja, ka Neapolē 16 gadus veca romu meitene ir mēģinājusi nolaupīt mātei 6 mēnešu vecu bērnu. Manis noskaidrotie apstākļi liecina, ka šis stāsts nav patiess - policija nav to reģistrējusi; šajā lietā nav izmeklēšanas.
13. maijā aptuveni 60 cilvēku pūlis izmantoja pudeles ar degšķidrumu, lai aizdedzinātu romu apmetnes Neapolē. Līdzīga vardarbība uzliesmoja arī citās Itālijas pilsētās, piemēram, Milānā. Patiesi satrauc tas, ka saskaņā ar informāciju, kuru es saņēmu no Neapoles policistiem, arī šajā gadījumā nav ierosināta policijas izmeklēšana. Jāsaka, ka Itālijas valdība šķiet stipra pret vājajiem un vāja pret spēcīgajiem. Ik reizi, kad tā runā par drošības problēmu, tai vispirms vajadzētu runāt par Kamorras vadīto organizēto noziedzību. Tā tiecas runāt par imigrācijas un romu jautājumu, lai novērstu uzmanību no Itālijas patiesajām problēmām. Es ceru, ka Itālijas varas iestādes nodrošinās Neapoles un Milānas notikumu atbilstīgu un efektīvu izmeklēšanu un ar visu likuma bardzību sodīs par tiem atbildīgās personas, ieskaitot arī valsts ierēdņus, kuru naidīgie izteikumi pret romiem radīja rasu nemierus.
Es aicinu Itālijas varas iestādes pilnā mērā sadarboties ar starpvaldību institūcijām, starptautiskām organizācijām un vietējo pilsonisko sabiedrību, lai ātri un efektīvi darītu galu cilvēktiesību katastrofai Itālijā. Es aicinu Eiropas Komisiju nākt klajā ar ES romu stratēģiju, lai padarītu romu iekļaušanu par steidzamu prioritāti un nodrošinātu dalībvalstīm vadību un koordināciju, tām uzņemoties atbildību par romu pilsoņu cilvēktiesībām.
Monica Frassoni
Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Parlaments nav īstā vieta polemikai pret kādu valdību; tā ir vieta, kur mēs apspriežam, pārbaudām un meklējam kopīgus risinājumus problēmām, kas skar un satrauc Eiropas iedzīvotājus, un tas, kas notiek Itālijā, skar daudzus eiropiešus.
Incidenti ir ārkārtīgi atšķirīgi nozīmes un nopietnības ziņā - sākot ar uzbrukumiem romiem līdz noziedznieku bandu kontrolētu reģionu lejupslīdei un nabadzībai, kur itālieši un migranti cīnās par neko, līdz traģiskajai atkritumu krīzei un, visbeidzot, līdz neiedomājamajiem paziņojumiem, kurus nesen izteica Itālijas jaunā, skaistā vienlīdzīgu iespēju ministre, norobežošanai un homofobijai.
Tādēļ, iztiekot bez sterilas polemikas, turēsimies pie faktiem un skatīsimies, ko mēs varam darīt, lai palīdzētu un uzlabotu situāciju nevis padarītu to vēl ļaunāku. Mēs nedrīkstam noliegt patiesību. Kāpēc mēs šeit apspriežam romu situāciju Eiropā un Itālijā. Tāpēc, ka romi ir visvairāk diskriminētā minoritāte Eiropā, un Parlaments ar to nodarbojas jau gadiem. Mēs neesam labie tēvoči, bet ir notikušas ārkārtīgas vardarbības, neiecietības un rasisma epizodes, kas jāsauc īstajā vārdā, ja mēs gribam sākt tās labot.
Kā es teicu, mēs neesam labie tēvoči. Risinājuma, ko mēs visi meklējam, centrā ir likumība; ar to es domāju visu likumu ievērošanu. Tas nozīmē likumus, kas aizliedz ļaudīm zagt un nelikumīgi apmesties sabiedriskā īpašumā, piespiest bērnus ubagot vai nodot sievietes verdzībā, un arī tos likumus, kas aizliedz diskrimināciju un nabadzīgo vajāšanu, un gadu desmitiem ilgu tādu cilvēku apspiešanu, kuri vairs nezina, kāda ir viņu tautība un ir ceļotāji nevis pēc pašu gribas, bet tādēļ, ka pēc tik daudzām bēgšanas reizēm vienīgais, kas paliek, ir dzīve uz ceļa. Dāmas un kungi, tāda ir daudzu romu realitāte Itālijā un Eiropā.
Nobeigumā es gribētu pateikties par ieguldījumu komisāram V. Špidla, jo viņš ieņēma drosmīgu nostāju un noskaidroja dažus jautājumus, kuri mums vienmēr bijuši attiecībā uz Direktīvu 2004/38/EK, un kā Itālijas valdība nepareizi iztulko dažas tās vietas. Es ceru, ka ar mūsu atbalstu iespējams turpināt viņa darbu skaidrības ieviešanā.
Cristiana Muscardini
Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Iespējams, ka visu ES iedzīvotāju smagā situācija ekonomikas, enerģētikas un drošības jomā ir pārliecinājusi šo Parlamentu ķerties pie lietas, lai apturētu baiļu straumi, kas, šķiet, aizrauj līdzi visas ES valstis.
Taču vakar, pieņemot partejisko lēmumu, tas izvēlējās citu ceļu, kaut gan, iespējams, tas bija tikai plašsaziņas līdzekļu dēļ. Ir acīmredzami, ka šā lēmuma pamats ir nevis politisks, bet partejiski politisks, jo šīs ir debates bez rezolūcijas. Tas daudz ko izsaka! Mēs piekrītam pāvesta viedoklim ar solidaritāti un augstsirdību. Tomēr pirms solidaritātes ir jābūt cieņai pret likumu. Itālija ir slavena ar savu augstsirdību. Kamēr citas valstis atklāja uguni pret Kopienai nepiederīgiem cilvēkiem, kamēr citas valstis greiza atpakaļ bēgļu kuģus vai ļāva cilvēkiem noslīkt, turoties pie zvejas tīkliem vai vrakiem, Itālija vienmēr ir uzņēmusi ES un citu valstu pilsoņus ar lielu laipnību un augstsirdību.
Protams, ir bijušas arī nežēlības izpausmes, un tās ir jānosoda, un to arī tiešām ir darījusi pašreizējā valdība. Tomēr mēs brīnāmies, kāpēc Mohcsi kundze neizvirzīja jautājumu par romu situāciju Itālijā pagājušajā gadā vai pat pirms pusotra gada. Kāpēc Parlaments runā par to tagad, piecas nedēļas pēc vēlēšanām, ja tas skaidri nepievērsās šim jautājumam tad, kad tas bija acīmredzami neatliekams? Nē, Schulz kungs! Ja šo debašu nosaukums ir "Romu stāvoklis Eiropā", mums vajadzētu uzskatīt, ka tā ir vispārēja problēma. Šis ir partijas jautājums, tādējādi ir vajadzīgi politiski risinājumi.
Roberto Musacchio
Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Es piekrītu komisāram V. Špidla - mēs sastopamies ar nepieredzēti nopietniem politiskiem aktiem un notikumiem. Eiropas Parlamenta direktīvām un deklarācijām ir jāattiecas uz ikvienu, pat uz Itāliju. Mēs to sakām pašreizējai valdībai, kuras rīcība un paziņojumi, stājoties amatā, radīja patiesas bažas un šokēja mūs. Mēs to teicām arī iepriekšējai valdībai.
Cīņa pret diskrimināciju un apņemšanās integrēt romus ir apstiprināta ar parlamentāriem balsojumiem. Tiesības uz pārvietošanos un dzīvesvietu ir Eiropas pilsonības pīlāri. Eiropas pienākums ir atvieglot tās lēmumu īstenošanu. Ir jāatzīst romu tiesības uz pilsonību kā minoritātei, ko vajāja nacisti.
Es uzskatu, ka pēdējā laika notikumi ir ārkārtīgi nopietni: tā ir baiļu politiska izmantošana, piemēram, baiļu no romiem, lai panāktu vēlētāju vienprātību; bailes kā pamats balsu iegūšanai. Šajā procesā ir apspiesta politika un demokrātija, ir saindēta mierīga līdzāspastāvēšana, un ir sagrauta visa civilizācija, kuras uzturēšana ir Eiropas aicinājums. Šai diskusijai ir jādod konkrēti rezultāti: Dalībvalstīm ir jāpārrauga rīcība, ir jāpārrauga vietējie pasākumi un ir jāpārrauga romu tautības iedzīvotāju dzīves apstākļi.
Gerard Batten
IND/DEM grupas vārdā. - Priekšsēdētājas kundze! Tas, kas notiek Itālijā ir piemērs tam, kas var notikt, ja realitāte sastopas ar Eiropas Savienības utopisko ideālismu. Eiropas Savienības ideālisma rezultātā ar neierobežotas, nekontrolētas un neizvēlīgas imigrācijas palīdzību var rasties liela, jauna valsts bez robežām. Patiesība ir tāda, ka šāda masveidīga un neregulēta imigrācija rada ārkārtīgi lielas sociālās problēmas. Es un mana partija pilnīgi nosodām Itālijā nesen notikušo vardarbību pret cilvēku grupām viņu etniskās izcelsmes dēļ.
Mēs esam dzirdējuši par kopienu integrāciju uzņēmējvalstu sabiedrībā, bet kā tas var notikt, ja lielais vairums imigrantu to nepieļauj? ES uzdevums ir radīt lielu valsti bez robežām, un pēdējos gados Eiropā tas ir izraisījis cilvēku plašu pārvietošanos, kurai noteikti nav līdzīgs kopš Romas impērijas sabrukuma. Itālijas jaunais ārlietu ministrs Frattini kungs grib panākt stingrākus imigrācijas likumus. Tas ir tas pats Frattini kungs, kurš, būdams ES komisārs, teica, ka Eiropai vajag vismaz 20 miljonus jaunu imigrantu no Āfrikas un trešās pasaules valstīm. Tagad, kad Frattini kungs ir atstājis ES ziloņkaula torņus un viņam ir darbs reālā politiskā pasaulē, viņš dzied citu dziesmu.
Es atvērto robežu politika nozīmē, ka neviena dalībvalsts nevar kontrolēt, kurš var un kurš nevar iekļūt tās teritorijā. Lielbritānijā tas ir radījis nepanesamu spriedzi infrastruktūrā, sabiedriskajos un sociālajos dienestos un dzīvokļu apgādē. Tas ir izraisījis saslimstības un noziedzības pieaugumu. Lielākā daļa Londonas, mana vēlēšanu apgabala, organizētās noziedzības tagad ir ārzemju etnisko bandu darbības lauks. Katrai valstij ir jābūt iespējai piekopt kontrolētu imigrācijas politiku, lai tā var izvēlēties, kādus imigrantus tā grib tās vajadzībām atbilstīgā skaitā. Šausminošās vardarbības ainas Itālijā ir tiešas sekas Eiropas Savienības kontrolei pār to, kam patiesībā ir jāatrodas tikai nacionālo valstu darbības laukā un kontrolē.
Luca Romagnoli
(IT) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Ja nekļūdos, spāņu sociāldemokrātu atkārtotās apsūdzības Itālijai un tās suverēnajām tiesībām uz iekšējo drošību izsaka tie, kuri stingri apsargā savu krasta līniju, tie, kuriem vēl svaigā atmiņā ir notikumi Seutā un Melilā, tie, kuri vēršas pret kataloņu un basku separātistiem, metot pār vienu kārti politisko polemiku un terorismu.
Vai Spānijas un Eiropas sociāldemokrāti zina, cik augstsirdīgi Itālija ir izturējusies pret romiem? Vai viņi zina, cik daudz labklājības, finansiālā atbalsta, izglītības un veselības aprūpes saņem romi, bet nesaņem Itālijas pilsoņi? Vai viņi zina, cik procentu no sabiedriskās kārtības pārkāpumiem izdara šie ,,ceļotāji”? Es gribētu jautāt komisāram Špidla kungam: "Kurš ir tas, kas aizsargā bērnus, kuri ubago ielās, pārdod rozes un tīra automobiļu vējstiklus pie luksoforiem Itālijas pilsētās, īsi sakot, ekspluatētos bērnus, kuru skaits nereti nav nosakāms?” Kāpēc, piemēram, nekas netiek darīts, lai analizētu visu šo bērnu DNS ar divkāršu mērķi aizsargāt nepilngadīgos un apstiprināt viņu izcelsmi? Es uzskatu, ka nemaldos, teikdams, ka šāds precedents ir Argentīnā ar desaparecidos bērniem.
Manuprāt, komisāra kungs, Itālijā, Rumānijā vai kādā citā no Eiropas Savienības valstīm nav jābūt nekādām romu apmetnēm. Patiesībā, lai romiem dotu iespēju pa īstam izpaust viņu identitāti un viņu pašu aizsardzībai un labākai pašpārvaldei, es ierosinu ES atbalstīt Romu valsts izveidi, iespējams, pat Austrumeiropā, ņemot vērā to, ka liels skaits romu nāk no šī reģiona.
Tas nozīmētu viņu diasporas beigas; viņi varētu autonomi vadīt un pārvaldīt sevi, viņu dzīves līmenis un labklājība paaugstinātos, un atļaujiet teikt, ka tāpat tā paaugstinātos arī pie mums.
Stefano Zappalà
(IT) Prieksēdētājas kundze, dāmas un kungi! Ar minūti noteikti ir par maz, lai plaši apspriestu šo tematu. Te apgalvo, ka Itālijas valdību neviens neapsūdz, bet runās, ko es šeit dzirdēju, bieži piemin populistu labējā spārna politiku.
Mohácsi kundze teica, ka notikums ar sešus mēnešus veco bērnu Neapolē nav taisnība. Frassoni kundze kritizēja Itālijas ministri vienlīdzīgu iespēju jautājumos. Spānijas ministri raida uguni pret valdību, kura stājās amatā tikai pirms sešām dienām, kaut gan Spānijā ir notikuši daudz nopietnāki incidenti.
Man šķiet - patiesībā es esmu pārliecināts, - ka tas izklausītos daudz ticamāk, ja komisārs būtu runājis par solidaritāti ar iedzīvotājiem vispār nevis tikai ar dažiem no tiem. Mēs atbalstām, un es atbalstu jautājumu par vispārēju solidaritāti. tomēr es uzskatu, ka valdības pienākums ir nodrošināt drošību visiem iedzīvotājiem un nevis tikai dažiem no viņiem; tās pienākums ir nodrošināt, lai visi bērni var dzīvot vienādos apstākļos un nevis tikai daži no viņiem; tās pienākums ir tiekties pēc integrācijas, bet ne piedāvājot patvērumu noziedzniekiem. Tai ir jāaizstāv ikviens.
Priekšsēdētājas kundze! Jūs esat bijusi ļoti augstsirdīga, tādēļ, lūdzu, atļaujiet man pabeigt šo domu. Es uzskatu, ka nevar vainot valdību, turklāt tādu valdību, kuru ievēlēja ar Itālijā nebijušu vairākumu. Es uzskatu, ka šis ārkārtīgi delikātais un svarīgais jautājums, kā mēs visi esam vienisprātis, ir jārisina visā nopietnībā un nevis ar politiskiem žestiem. Es vienmēr esmu atbalstījis domu, ka Parlamentam un Eiropas Savienībai uz visiem laikiem ir jāatmet politiskā pozēšana un jāizstrādā uzticama Eiropas integrācijas politika, neuzbrūkot atsevišķām valdībām.
Gianni Pittella
(IT) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Komisāram V. Špidla bija taisnība, kad viņš teica, ka nesenie uzbrukumi romu apmetnēm Romā un Neapolē bija ļoti nopietni incidenti un ka tie ir jārisina, meklējot atbildes, kas neatbrīvo Eiropu no pārmetumiem, nemeklē grēkāžus, nelieto diskriminējušu un aizvainojošu valodu. Es atvainojos Romagnoli kungam, kuru mēs nupat dzirdējām. Šāda reakcija draud iekvēlināt bīstamu atmosfēru, kas var izraisīt vardarbību un rasismu.
Šīs debates, Zappalà kungs, nav tiesas prāva pret Itāliju vai tā valdību: komisārs raidīja skaidru vēstījumu par sadarbību. Mēs gaidām pārliecinošas un skaidras atbildes no Itālijas valdības saskaņā ar divām galvenajām prasībām - integrāciju un drošību, un pieņemšanu; integrāciju un drošību saskaņā ar likumu, ko īsteno valsts un nevis zemessargi un patruļas, kas atgādina mūsu valsti tumšo pagātni, ko mēs negribam redzēt atgriežamies. Dažos laikrakstu virsrakstos šodien lasām ,,Eiropa tiesā Itāliju” vai ,,Biedrs Šulcs, Berluskoni ienaidnieks, pret Itāliju”. Tas ir smieklīgi.
Es gribu pateikt, ka Itālija, valsts, kuru augstu vērtēt un mīs par tās civilizētajām vērtībām, lūdz Eiropu pildīt tās pienākumu, nostiprinot drošību un atbalstot integrāciju.
Marco Pannella
(IT) Priekšsēdētājas kundze! Es vienkārši gribētu pateikt lūk, ko: ,,Neraugoties uz šo incidentu nopietnību, ko, es domāju, apzinās ikviens no klātesošajiem, pastāv zināms noskaņojums un neizpratne par situāciju Itālijā un Eiropā, un tas mani biedē.” Vienmēr vainīgs ir kāds cits. Tādēļ es pieprasu pienākumu un tiesības uz pašpārmetumiem. Mēs esam bijuši pie varas Romā un Neapolē 15 gadus! Romā, Neapolē un visā Itālijā ir sākusies apkaunojoša televīzijas kampaņa. Ētera laiks ziņojumiem par noziegumiem, kas rada baiļu psihozi, ir palielinājies no 10 % līdz 24 %.
Priekšsēdētājas kundze! Es gribu tikai pateikt, ka tad, ja nav demokrātijas, nav miera romiem un pat itāliešiem. Itālijā nav demokrātijas; Itālijā nav tiesiskuma. Mēs varam sākt no šīs vietas un cerēt, bet ne jau ar lētu moralizēšanu, kas raksturīga pārāk daudziem no mums.
Elly de Groen-Kouwenhoven
Priekšsēdētājas kundze! Esmu dziļi vīlusies, uzzinot, ka priekšsēdētājs J. M. Barroso nav pietiekami iesaistījies romu jautājuma risināšanās. Šī Parlamenta darba laikā mēs esam pieņēmuši divas kopīgas rezolūcijas par romiem un ziņojumu par romu sievietēm, un mums ir bijušas daudzas sanāksmes kopā ar EK. Taču pa šo laiku ir palielinājies naidīgais noskaņojums pret čigāniem un, acīmredzot, arī rasisma atzīšana sabiedrībā. Ir pēdējais laiks rīkoties.
Notikums ar romiem Itālijā ir skaidrs valdības atbalstīta rasisma piemērs. Vardarbība pret romu grēkāžiem Itālijā atgādina man ebreju un romu grautiņus trīsdesmitajos gados. S. Berlusconi politiskā taktika atgādina Miloševiča etniskās tīrīšanas bijušajā Dienvidslāvijā.
Es gribu lūgt jūsu atbalstu, lai izdarītu spiedienu uz EK un Padomi attiecībā uz ES romu politiku. Esmu pārliecināta, ka ES prezidentūra ir dzirdējusi šīs debates un nākamās ES augstākā līmeņa sanāksmes laikā nopietnāk iztirzās romu jautājumu.
Roberta Angelilli
(IT) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Arī es vēlos noskaidrot kādu pārpratumu. Jebkurš diskriminācijas un vardarbība akts ir jānosoda nepārprotamiem vārdiem, bet mums ir jāapsver situācija, un īpaši tādēļ, lai novērstu liekulību un, vēl ļaunāk, politisku ekspluatāciju. Atvienojiet manu tiešumu, bet es gribētu apslēpt mēģinājumus novelt pārmetumus par romu situāciju Itālijā uz Silvio Berlusconi, kā to šodien šajā Parlamentā daudzi mēģina darīt.
Iespējams, ka Veltroni kungs un Bassolino kungs daudz zina par pārmetumiem, īpaši tad, kad runa ir par netīrību nelegālajās romu apmetnēs. Taču es gribētu lūgt ikvienu pielikt pūles un rīkoties atbildīgi un nopietni, kas mums tagad ir vajadzīgs pēc vilcināšanās un aicinājumiem meklēt risinājumu, kas neatrada dzirdīgas ausis.
Mums ir jādubulto pūles un jāiestājas par cilvēkiem, kuri dzīvo romu apmetnēs absolūti neciešamos un necilvēcīgos apstākļos; mums ir jāaizmirst māte, kuras bērnu gandrīz nolaupīja un jāaizmirst tikai pirms gada aplaupītās un nogalinātās Reggiani kundzes ģimene - skumjš gadījums, kas nodarbināja šo Parlamentu.
Mūsu priekšlikumi, kurus mēs izsakām jau gadiem, ir skaidri: tie ir iekļauti gan Eiropas Parlamenta jaunākajā rezolūcijā par romu stāvokli Eiropas Savienībā, gan Eiropas stratēģijā par bērnu tiesībām. Pirmais: atrisināt romu apmetņu problēmas, kurās nepastāv veselība un drošība. Otrais: ierosināt stingrus pasākumus, piemēram, vecāku varas pārtraukšanu, kas vērsti pret vecākiem, kuri piespiež bērnus ubagot, nodarboties ar prostitūciju un bērnu darbu. Trešais: samazināt skolu neapmeklējošo romu bērnu procentu, kas dažās dalībvalstīs ir 75 %. Ceturtais: labāk izmantot Kopienas līdzekļus, kas pieejami visiem romu izcelsmes iedzīvotājiem, kuri strādā, kuri grib integrēties un kuri sūta bērnus skolā, bet tajā pašā laikā izolēt un repatriēt recidīvistus.
Nobeigumā, es izsaku šo aicinājumu visai Eiropas Savienībai, jo šī problēma skar visas dalībvalstis, kā, starp citu, nesen ar nožēlu norādīja Eiropadome.
Umberto Guidoni
(IT) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi, komisār Špidla kungs! Mani ārkārtīgi satrauc nesenie notikumi Itālijā. Tajā valda raganu medību noskaņojums pret rumāņiem un čigāniem, ar daudzās soda ekspedīcijām un aizdedzinātām ceļotāju apmetnēm. Itālijas valdība sākusi uzmācīgu kampaņu par drošību, apšaubot Eiropu, Šengenas līgumu un pārvietošanās brīvību ES.
Mums ir jāpārskata drošības jautājums no tiesiskās kultūras viedokļa, ko nevar ietekmēt steidzamības aspekts. tiesiskums prasa, lai kriminālatbildība būtu individuāla; to nevar uzskatīt par kolektīvu kategoriju. Atkāpšanās no šī principa rada bīstamu precedentu, kas izraisīs veselu etnisko grupu pasludināšanu par pretlikumīgām. Drošības prasība ir likumīga, bet mēs nevaram to ekspluatēt, lai iekvēlinātu naidu un ksenofobiju politisku iemeslu dēļ.
Tā vietā, lai pārvērstu nelegālu imigrāciju par kriminālnoziegumu, Itālijas valdībai vajadzētu efektīvāk izlietot ES līdzekļus integrācijas politikai. Īsiem vārdiem sakot, mums atkal ir jāsāk Eiropas mēroga debates par romu atstumtību un jāapstiprina, ka pašreizējie likumi ir jāpilda, neapšaubot ES iedzīvotāju pārvietošanās brīvību, kas ir Eiropas pilsonības neatņemama daļa.
Roberto Fiore
(IT) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Es gribētu pateikt, ka tā ir apsūdzība valdībai, kura divus gadus ļāva ierasties valstī simtiem tūkstošiem cilvēku un tajā pašā laikā ļāva šiem cilvēkiem dzīvot absolūtā nabadzībā, veidojot jaunu zemāko proletariātu. apsūdzēti tiek arī tie, kuri neapsvēra moratorija iespēju, kad Rumānija un citas valstis pievienojās ES.
Es nedomāju, ka Itālija spēj atrisināt šo problēmu reizē ar citiem neatliekamiem jautājumiem, piemēram, atkritumu apsaimniekošanu, nodarbinātību un nodrošināšanu ar dzīvesvietu. Romu jautājums ir nepārvarama problēma, jo šo ,,solidaritāti” demonstrē apmetnes - kā parādīja vakardienas Porta a porta [Itālijas jaunāko ziņu raidījums], - kuras teorētiski ir legālas, bet kurās nepārtraukti tiek izmantoti bērni un sanitārie apstākļi ir vienkārši drausmīgi.
Manuprāt, vienīgais, ko var darīt Itālija - un Eiropai tā ir jāatbalsta - ir: 1) ne mazāk kā uz sešiem mēnešiem apturēt Šengenas līguma darbību attiecībā uz Itāliju; 2) noteikt, ka Itālijā nelegālā imigrācija ir noziegums; 3) rīkot sarunas ar Rumāniju, Bosniju, Maķedoniju un Serbiju - citiem vārdiem sakot, gan ar ES valstīm, gan trešām valstīm - par Itālijas romu iedzīvotāju humānu repatriāciju.
Mario Mauro
(IT) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Es gribētu lūgt iespēju apšaubīt Schulz kunga teikto, kad viņš apgalvo, ka vēlas konstruktīvu pieeju attiecībā uz pieņemšanu un neizbēgamiem noteikumiem, kurus romiem tāpat kā visiem citiem ir jāievēro, ja viņi grib piedalīties kopdzīves projektā, kuru mēs dēvējam par Eiropas Savienību.
Šo cilvēku tiesību un cieņas pastāvīgā graušana un upuri Itālijā, kas saistīti ar varmācības palielināšos iepriekšējos 18 mēnešos, ir to valdību un institūciju pretrunu rezultāts, kuras, no vienas puses, sludina izpratni, bet, no otras puses, ļauj cilvēcīgām būtnēm dzīvot nožēlojamos apstākļos, tikt aplaupītiem, izvarotiem un nogalinātiem linča tiesā.
Ja mēs tiešām esam nolēmuši rast risinājumu, Schulz kungs, dāmas un kungi, tad atzīsim, ka sabruka ne tikai Prodi kunga valdība, bet ka arī labējiem un kreisajiem ir jāpieliek pūles, lai saprastu vienam otru. Tas dos iespēju pārvarēt grūtības, kurās citādi mūs kā ķīlniekus turēs vecās skolas politiķi, un vajadzēs modināt Berlusconi kunga spoku, lai justos brīvi no kļūdām. Paldies!
Adrian Severin
Priekšsēdētājas kundze! Itālijā, valstī, kura pelna mūsu cieņu un mīlestību, populistu retorika ir apvienojusies ar galēji labējām doktrīnām un iekvēlinājusi rasu naidu, atbalstot romu grautiņus un sagatavojot augsni rasistiskiem likumiem. Dīvainā kārtā romu fobija tika savienota ar rumāņu fobiju. Kamēr mēs dedzīgi protestējam pret necilvēcīgu apiešanos un diskrimināciju Mjanmā un citās tālās zemēs, vakar to EP deputātu skaits, kuri uzskatīja, ka notikumi Itālijā pelna vairāk nekā pieklājīgu vienas minūtes runu, tikai par seši pārsniedza to deputātu skaitu, kuri uzskatīja, ka šī ir parasta lieta.
Itālijas problēmas nav romu vai rumāņu problēma, kā vakar norādīja Daul kungs. Rumāņi un romi ir tikai upuri. Arī itālieši ir upuri. Itālijas notikumi un norises ir tikai daudzviet citur Eiropā apslēptās tendences šokējošas izpausmes. Un tādēļ tā varētu izplatīties visā Eiropā; tā ir Eiropas problēma. Lai novērstu šo problēmu un tiktu galā ar romu grūtībām, ir vajadzīgas nevis lielākas represijas, bet lielāka integrācija. Nevajag vairāk policijas, vajag vairāk taisnīguma, īpaši sociālā taisnīguma. Vajadzīgas valstis, kas darbojas, plašsaziņas līdzekļi, kas nekad nejauc kopā noziedzību ar tautību, un Eiropas Savienība, kas spēj saprast un īstenot tiešām plašo un drosmīgo Eiropas stratēģiju attiecībā uz romiem, it īpaši vispārējās kultūras attiecībās. Ja mēs šo eksāmenu nenokārtosim, Neapoles liesmas aizdedzinās visu Eiropu.
Milan Horáček
- (DE) Priekšsēdētājas kundze! Vairāk nekā 10 miljonu sintu un romu dzīvo Eiropas Savienības sabiedrības nomalē. Romu iekļaušanas desmitgade, kas sākās 2005. gadā, pagaidām ir maz ko mainījusi. Notikumi Itālijā skaidri liecina, ka līdz šim īstenotajiem pasākumiem, kas vērsti pret atstumtību un diskrimināciju, ir bijusi maza ietekme un tie nav īstenoti.
Janvārī mēs vēlreiz aicinājām izveidot romu stratēģiju, un šodien mēs apspriedām un nodevām balsošanai Pamatdirektīvu par nediskrimināciju. Itālijas romu apdzīvotajās vietās notikušie grautiņi parāda, cik neatliekami mums vajadzīgs īsts, plašs politiskais risinājums. Mums nav vajadzīga konfrontācija. Romu patiesa integrācija mūsu sabiedrībā būtu labs pierādījums tam, ka ES ir būvēta uz demokrātijas, tiesiskuma un cilvēktiesību pamatiem.
Mario Borghezio
(IT) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Kā jūs zināt, mūsu valsts iedzīvotājiem ir tiesības pieprasīt, lai valdība reāli un bez labā tēvoča attieksmes novērš noziedzības, arī romu noziedzības, draudus.
Cilvēktiesību aizstāvēšana visiem spēkiem - to vajadzēja darīt Seutā, bet tā vietā Sociālistiskā internacionāle konspiratīvi klusēja. Biedri Schulz, vai jūs tam piekrītat? Galvenais ir aizstāvēt godīgos pilsoņus pret citu iedzīvotāju, ieskaitot romu, pretlikumībām! Es personīgi aģitēšu par to, lai mūsu valsts valdība nosaka, ka piederība noziedznieku bandai ir kriminālnoziegums, un šīs bandas ļoti līdzinās romu bandām, kuras nodarbojas ar zagšanu, laupīšanu un vēl smagākiem noziegumiem.
Mūsu tautai nav raksturīga ksenofobiska vardarbība, izņemot Kampānijas un Neapoles ļaudis. Tie pieder Camorra, kas mums ir jāapkaro. Cilvēki pieprasa drošību, zinot, ka tas neizslēdz cilvēcības un solidaritātes pasākumus. Tomēr drošība ir galvenā prioritāte, un tikpat svarīgi ir to garantēt.
Komisijas tukšās runas mūs nepārliecina; Itālijas un Eiropas iedzīvotāji prasa aizsardzību pret nekontrolētu imigrāciju un tādu cilvēku pieplūdumu, kuri iebrauc valstī nevis tādēļ, lai strādātu, bet biežāk viņi ir noziedznieki, kuri emigrē nekā emigranti, kuri izdara noziegumus.
Vito Bonsignore
(IT) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Sarežģītā situācija likumības un kārtības jomā un sabiedrības dabiskā reakcija pēc daudzām vardarbības epizodēm, kas satricināja sabiedrisko domu manā valstī, lika Itālijas valdībai īstenot jaunus drošības pasākumus. Es uzskatu, ka mums ir noteikti jānoraida to cilvēku mēģinājumi, kuri dēvē Itālijas ministru padomes nesen ratificētajā drošības paketē iekļautos noteikumus par diskriminējošiem, rasistiskiem vai Kopienas direktīvām neatbilstošiem.
Stingri pasākumi pret nelikumīgu apmešanos, to migrantu, kuriem nav vīzu, izraidīšana un vislielākie sodi tiem, kuri izdara pretsabiedriskus noziegumus, atbilst Eiropas likumiem. Itālija ir un būs viesmīlīga valsts, kura izstrādā jaunu integrācijas politiku, bet tā vairs nav gatava paciest nelegālo imigrantu klātbūtni.
Visi ES pilsoņi un nepilsoņi tiek laipni gaidīti, ja vien viņi pakļaujas mierīgas līdzāspastāvēšanas noteikumiem. Eiropas Savienībai un tās 27 dalībvalstīm ir jāveic katrai sava darba daļa, un mums ir jāpārrauga situācija, lai nodrošinātu pilsoņu tiesību ievērošanu visā Eiropā.
Claudio Fava
(IT) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Ja jūs neiebilstat, es turēšos pie faktiem. Fakti liecina, ka Silvio Berlusconi valdība no jauna ievieš rases koncepciju Itālijas tiesiskajā sistēmā un strauji atbīda Itāliju ES aizmugurē, sistemātiski pārkāpjot pamatprincipus, uz kuriem pamatota Direktīva 2001/38/EK, pirmkārt un galvenokārt tiesības un personu brīvu pārvietošanos.
Es šeit vēlētos minēt tikai divas tā seku izpausmes. Pirmo mēs pirms dažām dienām redzējām Neapolē, kad Camorra tika norīkota aizstāt tiesībaizsardzības darbiniekus un izdzina katru, kurš bija palicis pilsēta romu apmetnēs, izmantojot pudeles ar degšķidrumu. Otro mēs dzirdējām no Romagnoli kunga, kurš nāca klajā ar priekšlikumu, kura izcelsme noteikti nav skaista. Šis priekšlikums nepavisam nav jauns - pārveidot vai izveidot valsti, kurā ir norobežoti visi romi. Man šķiet, ir jāatgādina, ka trīsdesmito gadu nacistiskajā Vācijā pirms kara sākuma Gebelss izteica tādu pašu priekšlikumu attiecībā uz čigāniem un ebrejiem, un čigānu un ebreju valsts tika aizstāta ar krematoriju. Tādu vēstījumu slēpj priekšlikums, kuru mēs šodien dzirdējām.
Romano Maria La Russa
(IT) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Es biju iecerējis runāt vienu reizi, bet es runāšu vēlreiz, protams, pēc tam, ka dir runājis Fava kungs. Priekšsēdētājas kundze! Man ļoti žēl, bet, spriežot pēc šodien dzirdētā, es uzskatu, ka šīs debates bija nosodošs un apsūdzošs uzbrukums dalībvalstij un valdībai, kas tika ievēlēta ar ievērojamu vairākumu. Diemžēl daži uzskata, ka tā ir vainīga, ka nav kreiso valdība.
Tā nav mūsu vaina, ja romi Itālijā izceļas gandrīz tikai ar zādzībām, laupīšanām, bērnu nolaupīšanu un ubagošanu. Tāds ir čigānu tēls Itālijā, tādu tēlu romi ir izveidojuši par spīti mūsu vislabākajiem centieniem. Es joprojām meklēju Itālijā kādu romu - un, lūdzu, pasakiet man, vai jūs tādu pazīstat, - kurš ir likumīgi nodarbināts un maksā nodokļus.
Neapvainojiet mani rasismā, lūdzu, būsim nopietni. Es tikai aizstāvu godīgos eiropiešus - apklustiet un ejiet uz savu vietu, ejiet atpakaļ uz savu vietu! - Priekšsēdētājas kundze, mani pārtrauca. Neapvainojiet mani rasismā, būsim nopietni. Es aizstāvu tikai godīgos eiropiešus un godīgos romus. Katras dalībvalsts pirmais pienākums ir aizsargāt pilsoņu drošību, pretējā gadījumā pilsoņi uzskata, ka viņiem ir tiesības pašiem spriest tiesu.
Tādēļ nobeigumā es gribētu, lai EP deputāti no Spānijas un EP deputāti ķertos pie lietas, klusētu un ieviestu lielāku kārtību paši savās mājās.
Priekšsēdētāja
Lūdzu, La Russa kungs un Pannella kungs - mēs neatrodamies Itālijas parlamentā, lūdzu, uzvedieties kā pienākas - un pārtrauciet rādīt šos žestus, sapratāt? Lūdzu, pārtrauciet to, citādi es saukšu administratorus!
Csaba Sógor
(HU) Paldies, priekšsēdētājas kundze! Mani pārņem bailes, redzot, ka pēc Tibetas un Kosovas mēs tagad esam nostājušies uz Eiropas Savienības zemes. Neaizmirsīsim, ka romi ir Eiropas Savienības tauta; arī viņi ir ES pilsoņi. Sociālās problēmas un ksenofobijas vienmēr ir saistītas. Es būtu priecājusies, ja mūsu sociāldemokrātu draugi būtu pacēluši balsi ar tad, kad sociāldemokrāts un bijušais komunistu premjerministra kandidāts Walter Veltroni, vēl būdams mērs, skaļi pieprasīja nevēlamo elementu deportāciju, jaucot romus ar rumāņiem.
Tālāk, mēs nedrīkstam aizmirst, ka minoritāšu jautājums ir daudzslāņains: ir romi, jauni imigranti, un ir nacionālās minoritātes, bet viņiem visiem ir jāatrod viņu problēmu risinājums vienādi visās Eiropas Savienības valstīs. Pats mazākais būtu 2009. gadā izveidot cilvēktiesību komiteju minoritāšu jautājumos un nodrošināt vienotus tiesību aktus visā Eiropas Savienībā.
Nobeigumā es vēlos tikai pateikt dažus vārdus attiecībā uz preventīvo stratēģiju: ES nedrīkst būt tikai ugunsdzēsēja, tai ir jāieņem nostāja, ka tad, ja nav sociālās drošības, cilvēka pamattiesību ievērošanas un minoritāšu kultūras un teritoriālās autonomijas, nav arī Eiropas. Paldies!
Enrique Barón Crespo
(ES) Priekšsēdētājas kundze! Vispirms es gribētu pateikties komisāram Špidla kungam par viņa runas skaidrību un ātrumu, ar kādu reaģēja Komisija. Priekšsēdētājas kundze, atļaujiet man runāt Eiropas Parlamenta bijušā deputāta, pirms piecpadsmit gadiem ievēlētā Spānijas pirmā čigānu tautības Parlamenta deputāta Juan de Dios Ramķrez Heredia vārdā, kurš atsūtīja man šādu vēstuli:
,,Jūs esat labi informēti par iepriekšējo dienu skumjajiem notikumiem, kuri radīja tik daudz ciešanu simtiem nevainīgu čigānu ģimeņu, kuras kļuva par rasistu vardarbības upuriem. Kā Unión Romanķ mēs vēlamies šīs debates, lai neviens nevarētu ignorēt to, ka mums par katru cenu ir jāaizstāv cilvēktiesības un pārliecība, ka likumam vienmēr jāgūst pārsvars pār politiskām kaislībām.
Mēs kā Eiropas čigāni ticam Eiropai. Neviens vairāk par čigāniem nav tik konsekventi aizstāvējis Eiropu bez robežām. Tādēļ mēs domājam, ka patvaļīgu ierobežojumu noteikšana attiecībā uz personu pārvietošanos Eiropas teritorijā būtu nopietns solis atpakaļ Eiropas integrācijā, par ko mēs tik daudz esam sapņojuši.”
Nobeigumā, priekšsēdētājas kundze, atļaujiet man vērsties pie komisāra Špidla kunga, kurš kopā ar priekšsēdētāja vietnieku F. Frattini pirms trim gadiem šeit Parlamenta iepazīstināja mūs ar plānu, ar ceļvedi legālajai migrācijai. Man šķiet, ka priekšsēdētāj vietnieks F. Frattini strādāja labi, un es ceru, ka viņš palīdzēs atrisināt šo situāciju arī Itālijā.
Magda Kósáné Kovács
(HU) Paldies, priekšsēdētājas kundze! Neapoles pilsētas sociālā realitāte, ko uz laiku maskēja simptomātiska pārvalde, izlauzās ārā ar satriecošu spēku. Divdesmit septiņu dalībvalstu Eiropā šo problēmu vairs nevar risināt dalībvalsts līmenī; tā brēc pēc Kopienas kompleksas rīcības.
Problēma nav tikai jautājums par attiecībām starp tautībām vai starp vecajām un jaunajām dalībvalstī, vai starp romiem un pārējiem iedzīvotājiem. Šī krīze parādīja bezcerīgo stāvokli, kādā dzīvo miljoniem Eiropas Savienības iedzīvotāju, svārstoties sabiedrības malā, dzīvojot priekšpilsētās vai pilsētas, kurās valda bezdarbs, avārijas mītnēs, antisanitāros apstākļos, nepamanīti cīnoties par izdzīvošanu bez atbilstīgas palīdzības vai apmācības pakalpojumiem.
Eiropas Parlamenta sociāldemokrātu grupa nav klusējusi. Tā ir rīkojusies un nevis tikai runājusi, un tā ir paziņojusi, ka vienotajā Eiropā nav pieļaujama romu iedzīvotāju vainošana par pašreizējo sabiedrības drošības stāvokli.
No mums atkarīgs, cik daudz mēs sapratīsim, pamatojoties uz tādiem notikumiem kā Neapolē, un kā mēs vislabāk izlietosim pieejamos Kopienas līdzekļus, lai vērstu par labu šīs problēmas. Kā cilvēks, kurš ziņojis Eiropas Parlamentam par romu problēmām, es piedāvāju komisāram mūsu sadarbību un lūdzu kolēģus šajā Parlamentā rīkoties tāpat.
Giuseppe Gargani
(IT) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Uzmanīgi noklausoties visas debates, es gribētu pateikt galīgo viedokli.
Šīs debates pa lielākai daļai nepacēlās līdz komisāra ziņojuma līmenim un Schulz kunga aicinājumam neņemt vērā konkrētas valsts - proti, Itālijas - specifiskās problēmas vai mahinācijas un apsvērt vispārējo problēmu, kura, man šķiet, mēs visi esam vienisprātis, ir pieņemšana un solidaritāte pret tiem, kuri ierodas citās valstīs, pret romiem, kuriem, bez šaubām, ir īpašas grūtības, un tajā pašā laikā drošība un tiesiskums, jo drošība un tiesiskums liek pamatus pieņemšanai un solidaritātei, kas mums ir jāpiedāvā.
Mums vajadzēja atbildēt komisāra, kurš jautāja: ,,Ko var darīt Komisija?” Es domāju, Barón Crespo kungs nesen teica, ka Komisija ar Parlamenta atbalstu var izdot pamatnostādnes - Eiropas direktīvas, kad tās ir transponētas. Direktīva varētu būt risinājums kā jautājumā par atkritumiem, tā jautājumā par ES iedzīvotājiem un ES nerezidentiem, kaut gan ne tad, kad Parlaments, Komisija un Padome neizmanto solidaritātes priekšrocības, kad tiek rīkotas manipulatīvas debates tikai un vienīgi par Itāliju, kuras valdība ir stājusies amatā tikai pirms dažām stundām, pirms dažām dienām.
Ja, no otras puses, viss Parlaments - kā gaidīja Komisārs - pievērsīsies solidaritātei, tad, esmu pārliecināts, mēs varēsim rast risinājumus un iegūt rezultātus.
Ioan Mircea Paşcu
Priekšsēdētājas kundze! Kad mēs, rumāņi, bijām kandidātvalsts, tādi cilvēki kā bijušais komisārs F. Frattini mums mācīja, ka ir absolūti nepieciešams ievērot minoritāšu, tātad arī romu, tiesības.
Tagad mēs esam dalībvalsts, un daļa no romu iedzīvotājiem kā Eiropas pilsoņi ir apmetušies citās valstīs, piemēram, Itālijā, pievienojoties tur dzīvojošajiem romiem, daži pat tādās apmetnēs, kas ir 40 gadus vecas.
Es piekrītu, ka daži ir izdarījuši noziegumus, un viņiem jāsaņem atbilstošs sods. Bet nav pieļaujams vispārinājums un agresīva, nelabvēlīga noskaņojuma ierosināšana pret viņiem, ieskaitot arī nepatiesus plašsaziņas līdzekļu ziņojumus. Ja mēs pieļaujam, ka tik rupji tiek pārkāptas Eiropas vērtības, kuras mums tā patīk daudzināt, un izliekamies neredzam atbildīgos, mēs padarām vēl ļaunāku situāciju, kas drīz varētu kļūt pilnīgi nekontrolējama ar neaprēķināmām nelabvēlīgāk sekām Eiropas Savienībai.
Renate Weber
(RO) Es uzskatu, ka šo debašu nosaukums varētu būt: "Nopietni cilvēktiesību pārkāpumi Itālijā”, jo patiesībā mums ir darīšana ar Itālijas valdības bezdarbību laikā, kad kāda kopiena ir kļuvusi par neticamas vardarbības upuri, un tas diemžēl bija iespējams tādēļ, ka iepriekšējo mēnešu laikā izskanējušo rasistisko runu dēļ daļā Itālijas preses izdevumu, kā arī dažu augstākā ranga politiķu dēļ, kas mums atgādina ļaunāko laiku Eiropas nesenajā vēsturē.
Itālijas valdības pienākums ir atrast šo vardarbības aktu ierosinātājus, kuri ir jātiesā, un Itālijas tiesai ir jāpieņem spriedums. Pretējā gadījumā Itālijas valdība nopietni pārkāpj Eiropas Savienības līguma 6. pantu. Ārvalstu iedzīvotājiem, noziedzniekiem ir jāatbild Itālijas tiesas priekšā. Itālijas valdībai ir jāatbild Eiropas Savienības priekšā. Tāds ir Līguma 6. panta gars.
László Tőkés
(HU) Priekšsēdētājas kundze! Aplēses liecina, ka Rumānijā ir vairāki miljoni čigānu tautības iedzīvotāju, un atbildīgas sociālās un minoritāšu politikas vietā, lai risinātu šo cilvēku neciešamo situāciju, pasaule uzzina par viņu likteni no sensāciju kāriem plašsaziņas līdzekļiem. Mēs bijām tam liecinieki saistībā ar Rumānijas čigānu veiktajiem noziegumiem Itālijā.
Tas ir nožēlojami briesmīgi, ka tikai šokējošie notikumi Itālijā spēja nokļūt līdz Eiropas Parlamenta sociālās reakcijas slieksnim. Vēl bēdīgāk ir tas, ka daži politiskie spēki attiecas pret šiem notikumiem kā pret iejaukšanos Itālijas iekšējās lietās un mēģina iegūt politisko kapitālu no čigānu problēmas.
No otras puses, mums ar politisko spēku palīdzību ir jāvēršas pret čigāniem naidīgajām sabiedrības jūtām, kas kūda uz vispārēji naidīgu noskaņojumu pret Rumāniju. Pirmkārt, stāvoklis, kāds izveidojies Itālijā, nav Itālijas iekšējā lieta, un tas nav arī jautājums, kas skar tikai Rumānijas čigānus. Tas ir jautājums, kas skar visus Eiropas Savienībā dzīvojošos čigānus, un šis jautājums prasa vairāk nekā atsevišķu gadījumu simptomātisku risinājumu.
Giusto Catania
(IT) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Politiskā un plašsaziņas līdzekļu kampaņa gatavojas migrantu un romu pasludināšanai par noziedzniekiem Itālijā. Daudzi no itāliešu EP deputātiem šodien šeit parādīja Itālijas valdības patieso seju, piemēram, Fiore kungs, Borghezio kungs un La Russa kungs, kurš, kā mēs visi dzirdējām, skaidri pateica, ka Šengena ir jāatceļ, nelegālā imigrācija ir jāpasludina par kriminālnoziegumu un visi romi ir jāizraida. Tas ir tas pats, kas pasludināt romus par noziedzniekiem.
Tāda ir īstā Itālijas valdība. Šo kampaņu apliecina tas, ka nupat tika paziņots par īpaša romu komisāra iecelšanu amatā. Tam sekoja romu tvarstīšana nevis to personu arests, kas aizdedzināja romu apmetnes Itālijā. Tādus paziņojums, kādus mēs šeit dzirdējām, bieži izsaka daudzi Itālijas valdības ministri.
Tādēļ, Muscardini kundze, debates notiek šodien nevis agrāk. Jāpasaka tikai viena lieta, un ar to es beigšu: Itālijā dzīvo 200 000 romu. 80 000 no viņiem ir Itālijas pilsoņi. 50 000 no pārējiem 120 000 ir dzimuši Itālijā. Ja mēs piešķirtu pilsonību, tas, iespējams, atrisinātu lielu daļu no romu problēmām Itālijā.
Vladimír Špidla
Komisijas loceklis. - (CS) Dāmas un kungi! Paldies par man doto iesēju uzstāties pēc jūsu debašu noklausīšanās. Atļaujiet man ļoti īsi pieskarties dažiem jautājumiem. Eiropas vēsture skaidri liecina, ka rasisms, etniskais naids un neiecietība agrāk vai vēlāk vienmēr beidzas ar katastrofu. Tie, kuri nav apguvuši vēstures mācību, dažreiz piedzīvo šo katastrofu vēlreiz. Cilvēktiesību koncepcija ir Eiropas atbilde uz vēstures mācību. Cilvēktiesības ir neatņemamas, un visām Eiropas konstitucionālajām sistēmām tās ir jāaizsargā visās dalībvalstīs. Katrai dalībvalstij tas ir jādara un jāpieliek atbilstīgas pūles, lai šo pienākumu izpildītu.
Ir vēl viena lieta, ko es vēlos pieminēt sakarā ar to. Šorīt mēs apspriedām nabadzību un sociālo atstumtību. Tas tiesa, ka nabadzība Eiropā ir ļoti individualizēta, ļoti saistīta ar personīgajiem apstākļiem. Tomēr pastāv viens vienīgs izņēmums. Ja jūs piederat pie romu minoritātes, tad praktiski visā Eiropā tikai ar ļoti nelieliem izņēmumiem jūs esat izslēgts no sabiedrības un nabags. Tāda ir realitāte. No otras puses, ir skaidrs, ka rumu tautības iedzīvotāju stāvoklis nav vienāds visās valstīs, un ka pastāv efektīvi projekti un metodes, kas uzlabo viņu situāciju. Arī šīs debates skaidri parādīja, ka minoritāšu jautājums ir ļoti sarežģīts, kā jau iepriekš teicu, tas galvenokārt jārisina dalībvalstīm, kaut gan šeit ir nozīme arī Eiropas Savienībai un Eiropas Komisijai. Tādēļ man prieks, dāmas un kungi, pateikt, ka jūnija sākumā mēs iesniegsim Padomei konceptuālu dokumentu, kurā mēģināsim pārskatīt mūsu līdz šim neefektīvo politiku. Diemžēl tā ir taisnība, un šis jautājums prasa lielas pūles no mūsu puses.
Šīs debates skaidri parādīja arī to, cik viegli šādus galējus jautājumus var pārvērst par politiskiem instrumentiem. Viens no visu demokrātisko spēku pienākumiem ir novērst šādas manipulācijas, kas padara neiespējamu jebkādu efektīvu pieeju jautājumam.
Dāmas un kungi! Pateicos par jūsu paustajiem viedokļiem, kuri skaidri izgaismoja šī jautājuma daudzās šķautnes. Varbūt es pateikšu tikai vēl vienu īsu teikumu: jūs paudāt daudzus un dažādus viedokļus, no kuriem daudzus es neatbalstu. Tas ir normāli, tieši tāpat kā kāds no jums var nepiekrist maniem uzskatiem. Taču mēs dzirdējām vienu pilnīgi nepieņemamu viedokli. Nevaru atcerēties, kurš to teica, bet esmu pārliecināts, ka arī jūs to ievērojāt.
Priekšsēdētāja
Debates ir slēgtas.
Paldies, komisār Špidla kungs! Es būtu vēlējusies, lai šis jautājums tiktu apspriests mierīgi, cilvēcīgi un ar cieņu, kā bieži saka priekšsēdētājs Pöttering kungs.
Romagnoli kungs, es neesmu jūs aizmirsusi. Jūs izteicāt pieprasījumu, pamatojoties uz Reglamenta 145. pantu, ka sir personīgs, un tātad jums ir iespēja runāt pēc debatēm, un tas ir tagad. Jums ir viena minūte. Vēlso tikai atgādināt, ka saskaņā ar 145. pantu jums nav jāpievēršas debašu tematam, bet vienkārši jāapliecina, vai šeit ir bijuši personīgi jautājumi vai komentāri, kuri jums šķiet nepareizi piedēvēti.
Luca Romagnoli
(IT) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Es uzskatu, ka šai ir jābūt vietai, kur notiek brīvas un inteliģenta debates, bet šķiet, ka tā nav, ja tiek paciestas, iespējams, nepamatotas rupjības un apvainojumi.
Es personīgi vienmēr esmu nosodījis un joprojām nosodu vardarbību un diskrimināciju neatkarīgi no tās laika un veida gan pret atsevišķām personām, gan pret kopienām; man šķiet, ka tad, ja mēs piešķiram pašnoteikšanos palestīniešiem, tam ir jāattiecas arī uz citiem, tātad to es domāju, izsakot savus uzskatus par romiem.
Žēl, ka kāds manus vārdus sagrozīja. Man žēl, ka kolēģi deputāti sauca mani vārdos, kādus es neesmu pelnījis, kam piekritīs katrs, kurš mani pazīst. Neviens negri apstrīdēt cilvēktiesības. Es neesmu rasists vai ksenofobs, bet es, dāmas un kungi, pieprasu tiesības uz sabiedrisko kārtību, kur katrs var aizstāvēties, un uz Itālijas tiesībām īstenot suverenitāti.
Priekšsēdētāja
Jautājums bija par pieprasījumu; sekretariāts to pārbauda, jo nav minēts, kāda veida pieprasījums tas bija. Kā jūs zināt, šeit nav rezolūcijas un balsošanas.
Reinhard Rack
- (DE) Priekšsēdētājas kundze! Es pilnībā saprotu, ka nereti nav iespējams atļaut katram uzstāties saskaņā ar nepieteiktas uzstāšanās procedūru.
Tomēr es nesaprotu, kāpēc tad atļauja runāt netiek piešķirta katrai grupai. Tas ievērojami grauj Eiropas Parlamenta politisko līdzsvaru. Pamatā tas nozīmē, ka mazajām grupām atkārtoti tiek pievērsta lielāka ievērība. Tās ir leģitīmas politiskas intereses, bet ne jau tam Reglamentā bija paredzēta nepieteiktas uzstāšanās procedūra.
Es vēlētos lūgt turpmāk, kad kāds reģistrējas runāšanai saskaņā ar Reglamentu, viņam tiešām tiktu dota iespēja runāt.
Priekšsēdētāja
Mums atlikušas piecas minūtes no piešķirtā laika. Tā nolēma Priekšsēdētāju konference, un tas ir precīzais laiks. Taču es ņemšu vērā jūsu komentārus.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 142. pants)
Titus Corlăţean
, rakstiski. - (RO) Vardarbības palielināšanās pret rumāņu imigrantiem un romu tautības iedzīvotājiem Itālijā ir tiešs rezultāts fašistiskajām ekstrēmistu runām, kuras atbalsta labējās un galēji labējās partijas, nesen pabeigtās vēlēšanu kampaņas laikā Itālijā.
Itālijas varas iestādēm ir jāņem vērā, ka grozījumiem tiesību aktos, kurus tā gatavojas pieņemt, ir stingri jāatbilst Eiropas normām, un tajos nedrīkst paredzēt kolektīvu izraidīšanu vai atbalstīt ksenofobisku attieksmi pret Itālijā dzīvojošajiem Kopienas pilsoņiem.
Patiesībā galvenā problēma nav saistīta ar noziedzību. Par to paredzēta individuāla atbildība, un par to jāsoda Itālijas tiesai saskaņā ar Itālijas likumiem. Prioritāte ir saskaņota integrācijas politika Itālijas sabiedrībā un Itālijas valsts atbalsts, izmantojot šajā jomā arī Eiropas līdzekļus.
Mēs nožēlojam Bukarestes liberāļu valdības un ALDE grupas Eiropas Parlamentā agrāko nostāju, atsakoties pagarināt mandātu no Rumānijas ieceltam Eiropas komisāram Eiropas minoritāšu lietās, ieskaitot arī ar romu iedzīvotājiem saistītos jautājumus.
Tādējādi Rumānija ir pazaudējusi svarīgu politisku sviru un iespēju veidot Eiropas risinājumus attiecībā uz romu iedzīvotāju integrāciju Eiropas sabiedrībā.
Corina Creţu
rakstiski. - (RO) Es atzinīgi vērtēju to, ka Eiropas Parlaments nolēma rīkot debates par romu kopienas stāvokli Itālijā. Tā ir zīme, ka beidzot ir ieraudzīts šo sarežģījumu patiesais mērogs - Eiropas mērogs. Romu jautājums ir tik sarežģīts, ka, vienīgi mobilizējot visas Eiropas Savienības enerģiju, iespējams atrisināt vēsturiski izveidojušos situāciju. Tādēļ mums ir vajadzīga stratēģija un konkrēta rīcība kontinentālā līmenī. Es lūdzu, lai atbildīgie komisāri nekavējoties ierosina attiecīgu rīcības plānu.
Es uzskatu, ka Eiropas forumu pienākums ir ieņemt stingru nostāju attiecībā pret to, kā Itālijas varas iestādes saprot ārkārtēju pasākumu īstenošanu. Klejotāju apmetņu aizdedzināšana, nakts reidi, aresti bez brīdinājuma un draudi mobilizēt armiju cīņā pret noziedzību - tas viss atspoguļo 21. gadsimtu apkaunojošas neiecietības gaisotni un rada bīstamu situāciju ES nākotnei.
Ja mēs nonākam pie tiesību aktiem par etniskā un rasu naida gaisotni, es uzskatu, ka ES pienākums ir apsvērt iespējamās sankcijas pret valdību, kura pārkāpj vienotas Eiropas pamatvērtības.
Rovana Plumb
rakstiski. - (RO) Nesenie notikumi Itālijā un jauno valdību veidojošo labējo un galēji labējo partiju pārstāvju ksenofobiskā nostāja pret romiem pierāda, ka 2008. gada Eiropā diemžēl pastāv fašistiskas runas un rīcība.
Ir ārkārtīgi bīstami piešķirt noziedzībai tautību, un tikpat bīstami ir tas, ka politiķi un plašsaziņas līdzekļi, kurus pārpludina ziņojumi par romu izdarītajiem noziegumiem, propagandē ideju, ka visi noziedznieki ir romi. Noziedzība ir individuālā, un tā ir jāsoda saskaņā ar Itālijas valsts likumiem.
Vardarbības pieaugums pret romiem Itālijā gan runās, gan rīcībā ir Eiropas problēma tās iespējamo seku dēļ, un tās risinājums ir Itālijas varas iestāžu integrācijas politika attiecībā uz romu tautības iedzīvotājiem. Eiropas Savienība nodrošina daudz līdzekļu šādu integrācijas programmu finansēšanai, ko Itālijas valdība var izmantot un kas tai ir jāizmanto.
Otrkārt, Kopienas vadībai ir jāvēršas pret atsevišķu etnisko kategoriju diskrimināciju Itālijas darba tirgū, jo pašlaik Itālija vēl ir tālu no mērķa - panākt pilnīgu nodarbinātību.
Theodor Dumitru Stolojan  
rakstiski. - (RO) Es atzinīgi vērtēju Eiropas Komisijas pausto viedokli, ko izteica Eiropas komisārs Vladimķr Špidla, par nosodījumu vardarbībai pret romu tautības cilvēkiem, lai kur viņi arī neatrastos.
Es uzsveru arī nepieciešamību pēc Eiropas stratēģijas attiecībā uz romu tautības iedzīvotāju iekļaušanu to Eiropas valstu ekonomiskajā, sociālajā un politiskajā dzīvē, kurās viņi dzīvo.
Kamēr šādas stratēģijas nav, katra valsts mēģinās risināt grūtības ar romu tautības iedzīvotājiem, izmantojot politiku un līdzekļus, kas nav savienojami ar cilvēka pamattiesībām - pārvietošanās brīvību Eiropas telpā. Tādējādi, es atgādinu Eiropas Komisijai, ka 2007. gada novembrī Eiropas Parlaments pieņēma rezolūciju par Eiropas stratēģiju attiecībā uz romiem.
Mūsu valsts, Rumānija, ir pielikusi lielas pūles romu tautības iedzīvotāju iekļaušanai. Rezultāti kļūst redzami, taču ir vajadzīgs ilgāks pašreizējo programmu darbības laiks, lai varētu novērtēt to efektivitāti. Kā dažas no šīm programmām es vēlos īpaši nosaukt romu tautības speciālistu apmācību darbam pārvaldē un policijā, skolu pametušo romu bērnu skaita samazināšanu, kā arī viņu iekļaušanu universitātēs.
Silvia-Adriana Ţicău
, rakstiski. - (RO) Viens no Eiropas Savienība pamatprincipiem ir cilvēku brīva pārvietošanās. Brīvības, drošības un tiesiskuma telpai ir jāgarantē drošība un it īpaši Eiropas iedzīvotāju tiesību ievērošana.
Romu pašreizējais stāvoklis Itālijā liek apšaubīt Eiropas būves pamatvērtības. 2007. gada 14. decembrī tika parakstīta un pieņemta Eiropas Savienības pamattiesību harta. Eiropas Savienība atzīst šajā hartā noteiktās vērtības, un tās 6. pantā noteikts: ,,Savienība balstās uz nedalāmām, universālām vērtībām - cilvēka cieņu, brīvību, vienlīdzību un solidaritāti” un ,, Vislielāko uzmanību Savienība pievērš indivīdam, iedibinot Savienības pilsonību un izveidojot brīvības, drošības un tiesiskuma telpu.”Eiropas Pamattiesību hartas 19. pantā nepārprotami noteikts, ka kolektīvas izsūtīšanas ir aizliegtas.
Es pieprasu, lai Itālijas valdība nodrošina Rumānijas pilsoņu tiesības un drošību Itālijā. Es pieprasu, lai Itālijas valdība vēršas pret jebkāda veida diskrimināciju nacionalitātes vai etnisko kritēriju dēļ.
Es pieprasu Komisijai kā Līgumu sargātājai stingri sodīt Eiropas iedzīvotāju pamattiesību pārkāpumus un nepieļaut cilvēku pārvietošanās brīvību ierobežojošu likumu vai pasākumu pieņemšanu.
