2. Madagaskara
Priekšsēdētājs
Nākamais darba kārtības punkts ir debates par sešiem rezolūciju priekšlikumiem par Madagaskaru.
Raül Romeva i Rueda
autors. - Priekšsēdētāja kungs, šis tiešām ir jautājums, kurā mums jāpieņem lēmums. Šis ir jautājums, kas mums ir jāapspriež. Madagaskarā ir politiska krīze, tādēļ mums ir attiecīgi jāreaģē uz jautājumiem, kuri šajā valstī ir jāatrisina.
Āfrikas Savienības aizgādībā sarīkotajās sarunās tika noslēgts varas dalīšanas līgums starp pašreizējo Madagaskaras prezidentu Andry Rajeolina un bijušo prezidentu Marc Ravalomanana.
Ir pieņemts Maputo nolīgums un Adisabebas Papildu dokuments, kas joprojām ir šīs krīzes vienīgais politiskais un demokrātiskais risinājums. To mēs nedrīkstam aizmirst. Maputo nolīgums paredz 15 mēnešus ilgā pārejas periodā izveidot nacionālās vienotības valdību.
Atļaujiet man norādīt, ka papildus šim faktam bažas rada arī daži specifiski vietēja mēroga apstākļi saistībā ar valdības pieņemto dekrētu, kas legalizē neapstrādātas un apdraudētu sugu koksnes eksportu, tādējādi pakļaujot briesmām valsts bioloģisko daudzveidību. Tas var radīt daudz problēmu nākotnē, jo šīs koku sugas var izzust pavisam.
Šajā kontekstā mums jāatgādina Komisijai un dalībvalstīm, ka sūtīt vēlēšanu novērošanas misiju uz Madagaskaru varētu būt kļūda. Konkrētajos apstākļos mēs aicinām nesūtīt delegāciju uz šo valsti, lai novērotu vēlēšanas, ko pašreizējā valdība organizē martā, jo šīs vēlēšanas tiek rīkotas, apejot Maputo nolīgumu. Es uzstāju, ka šajā situācijā, ņemot vērā šo vienošanos un pamatojoties uz Maputo noslēgto nolīgumu, mums nebūtu jāpiedalās šajā vēlēšanu novērošanas misijā.
Vienlaikus jānodrošina arī cilvēktiesību, demokrātisko principu un tiesiskuma pilnīga ievērošana šajā valstī. Ja šie nosacījumi tiks izpildīti, mēs varēsim to apspriest, bet es domāju, ka pašreizējā situācijā, pašreizējā kontekstā tā būtu kļūda.
Renate Weber
Priekšsēdētāja kungs, neskatoties uz Āfrikas Savienības un ANO iniciatīvām, Madagaskarai joprojām ir nestabilitātes problēmas. Rajoelina kungs atsakās dalīt varu un atbrīvojas no visiem, kas stājas viņam pretī. Viņš nesen apstiprināja savu nodomu rīkot vispārīgās vēlēšanas, neievērojot Maputo un Adisabebas nolīgumos paredzēto vēlēšanu kalendāru.
Tas nebūs pārspīlējums, ja teiksim, ka Andry Rajeolina nekonstitucionālais režīms ir pārņēmis trīs varas un visiem spēkiem cenšas pakļaut sev arī plašsaziņas līdzekļus.
Madagaskarai par nelaimi iepriekšējā prezidenta režīma laikā pieļautie cilvēktiesību pārkāpumi turpinājās arī pēc tam, kad Andry Rajeolina bija pasludinājis sevi par Pārejas perioda iestādes priekšsēdētāju. Viņa vadītie drošības spēki bieži izmantoja vardarbīgu iejaukšanos, lai izklīdinātu opozīcijas demonstrantus, un cilvēki tika nogalināti un ievainoti.
Savā 2010. gada 4. februāra ziņojumā Amnesty International norāda, ka deputāti, senatori, juristi, opozīcijas līderi un žurnālisti ir tikuši arestēti, patvaļīgi un nelikumīgi aizturēti un dažos gadījumos aresta laikā cietuši no cietsirdīgas izturēšanās, tomēr iestādes neveica nekādu izmeklēšanu.
Diemžēl fakti kārtējo reizi pierāda, ka tie, kas ieguvuši varu ar spēku, arī valda, pielietojot spēku.
Véronique De Keyser
Priekšsēdētāja kungs, par šo rezolūcijas priekšlikumu ir vienots viedoklis. Nelikumīgais pārejas režīms ar Andry Rajoelina priekšgalā ved Madagaskaru pretī haosam. Tas gatavojas viegli uzvarēt gaidāmajās vēlēšanās, ko Andry Rajoelina ir izsludinājis 2010. gada martā, noslēdzot procesu, kam nav nekāda sakara ar demokrātiju un kura norise neatbilst Maputo un Adisabebas nolīgumiem.
Apšaubāmu politisku personību nelikumīga izvirzīšana, plaši cilvēktiesību pārkāpumi un deputātu, reliģisko līderu un civiliedzīvotāju vajāšana un nelikumīga arestēšana ir satraukusi starptautisko sabiedrību, tādēļ tā ieviesa sankcijas. Madagaskaras dalība Dienvidāfrikas Attīstības kopienā un Āfrikas Savienībā ir apturēta. ASV liedz tai izmantot Āfrikas Izaugsmes un iespēju aktā paredzētās priekšrocības. Līdzekļu devēji no Starptautiskā Valūtas fonda ir samazinājuši savu budžetu par 50 %, ANO 15. februārī izvērtēs situāciju šajā valstī, un, cik man zināms, Eiropas Savienība ir apturējusi attīstības atbalsta sniegšanu Madagaskarai, bet turpina sniegt humāno palīdzību.
Šo iemeslu dēļ Madagaskaras iedzīvotāji, kuriem jāiztiek ar nepilnu dolāru dienā, atrodas traģiskā, katastrofālā situācijā. Mēs esam ļoti nobažījušies par šo situāciju, un šis kopīgais ārkārtas rezolūcijas priekšlikums apliecina mūsu bažas. Mēs atbalstām bijušā Mozambikas Republikas prezidenta Joaquim Chissano samierināšanas centienus un aicinām četrus politiskos grupējumus atgriezties pie sarunu galda. Cits risinājums nav iespējams. Mēs arī aicinām Āfrikas Savienību un Dienvidāfrikas Attīstības kopienu atjaunot kontaktus, lai nodrošinātu pārejas procesa pienācīgu pabeigšanu, un mēs aicinām Komisiju ziņot mums par konsultāciju procesu ar Madagaskaru, kas notiek saskaņā ar Kotonū nolīguma 96. pantu.
Bernd Posselt
autors. - (DE) Priekšsēdētāja kungs, dažās no pasaules galvaspilsētām pastāv bažas, ka mūsu rezolūcijas priekšlikums varētu izraisīt situācijas saasināšanos Madagaskarā. Tomēr mūsu mērķis ir panākt mieru šajā reģionā. Jo īpaši vēlos pieminēt 14. un 15. pantu, kuros diezgan skaidri redzams uzsvars uz dialogu.
Āfrikas Savienība, Eiropas Savienība, ANO, kaimiņvalstis, Kontaktgrupa un Francija, kas ir pēdējā šajā sarakstā pēc kārtas, bet ne pēc nozīmīguma, - tām visām ir izteikts uzaicinājums sniegt savu ieguldījumu, lai (vismaz) četras dažādas politiskas kustības, kas darbojas Madagaskarā, rastu kopīgu pamatu savstarpējai izpratnei, lai Madagaskaras valsts nesagrūtu, lai tā nevis virzītos tuvāk katastrofai, bet gan atrastu mierīgu risinājumu sarunu ceļā. Taču tas būs iespējams tikai tad, ja neviens nemēģinās tur nodibināt diktatūru, ja neviens neizstāsies no miera procesa un visas iesaistītās puses atgriezīsies pie sarunu galda. Pretējā gadījumā šai brīnišķīgajai, bet izpostītajai valstij nebūs nākotnes.
Marie-Christine Vergiat
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, Madagaskarā notiek tas pats, kas daudzās citās pasaules valstīs, attiecībā uz kurām Eiropas Savienība ir parādījusi politiska spēka trūkumu. Jo īpaši tas attiecas uz Āfriku.
Ir pagājis gads, kopš Andry Rajoelina nelikumīgi sagrāba varu, un šķiet, ka lielā sala Madagaskara slīgst aizvien dziļāk sociālā, ekonomiskā un finanšu krīzē, kas tās iedzīvotājiem nav vajadzīga.
Patiesībā šī valsts ir kļuvusi par vienu no nabadzīgākajām valstīm pasaulē, kur lielais vairums iedzīvotāju iztiek ar nepilnu dolāru dienā. Cilvēktiesību pārkāpumi vēršas plašumā. Reliģiskie līderi, deputāti, žurnālisti un civilās sabiedrības vadoņi tiek iebiedēti un vajāti, arestēti un ieslodzīti cietumā.
Taču starptautiskā sabiedrība nav bijusi pārāk aktīva savos centienos, atsakoties atzīt, ka īstenībā tas bija valsts apvērsums un valdība, ko Andry Rajoelina izveidoja Madagaskarā, faktiski ir militāra valdība.
Madagaskara ir uz laiku izslēgta no Āfrikas Savienības un Dienvidāfrikas Attīstības kopienas. Kopš 2009. gada 2. februāra ir bijuši vairāki mēģinājumi uzlabot situāciju, arī piedaloties ANO un ES, kuru rezultātā tika noslēgti Maputo un Adisabebas nolīgumi. Taču, šķiet, ka kopš 2009. gada novembra šie nolīgumi ir iestrēguši, jo starp dažādajām iesaistītajām pusēm ir radušās domstarpības un dažas no tām atsakās piedalīties nolīgumu īstenošanā.
Mēs Eiropas Apvienotajā kreiso un Ziemeļvalstu Zaļo kreiso spēku konfederālajā grupā uzskatām, ka ir pienācis laiks ļaut izteikties Madagaskaras tautai un pēdējais laiks ievērot demokrātijas likumus.
Andry Rajoelina, kurš ar stingru roku vada šo režīmu, vēlas organizēt vēlēšanas vienpusēji, neapspriežoties ar Madagaskaras tautu un pārkāpjot iepriekš minētos nolīgumus. Viņš vienpusēji noteica tā dēvēto "demokrātisko vēlēšanu” datumu - sākotnēji 2010. gada martā, bet tagad tiek runāts par laiku kaut kad starp marta beigām un 2010. gada nogali.
Tieši tāpēc mēs vēlamies, lai tiktu pastiprināta humānā palīdzība, uzsāktas tiesas prāvas un Eiropas Savienība izmantotu visu savu ietekmi, lai nodrošinātu civilās sabiedrības iesaistīšanos šajos pasākumos.
Charles Tannock
autors. - Priekšsēdētāja kungs, ja Āfrikas Savienība vēlas iegūt autoritāti un cieņu, kas kaut nedaudz līdzinātos tai, ko starptautiskajos jautājumos ir ieguvusi ES, Madagaskara noteikti ir tas gadījums, kad Āfrikas Savienībai būtu jārīkojas apņēmīgi. Tā vietā pēc prezidenta Marc Ravalomanana gāšanas mēs redzējām parasto svārstīšanos un gaudenu diplomātiju, kas diemžēl atgādināja situāciju ar Zimbabvi. Āfrikas Savienībai ir laiks uzņemties pienākumus attiecībā uz Madagaskaru, kur politisks saspīlējums un haoss jau kādu laiku ir tipiska parādība. Ja Āfrikas Savienība nevar saņemties, lai atrisinātu šo problēmu, būtu tikai godīgi vaicāt, kādēļ gan tas būtu jādara ES.
Tomēr mums būtu jāturpina strādāt ar Madagaskaru, lai veicinātu raitu atgriešanos pie demokrātiskas valdības un sekmētu izlīgumu. Ir būtiski svarīgi saukt pie atbildības politiķus un militārpersonas, kas tika minēti saistībā ar cilvēktiesību pārkāpumiem un piedalījās tajos. Pārdomātas sankcijas pret Andry Rajoelina nelikumīgo režīmu arī būtu efektīvs veids, kā sodīt tos, kas vainojami ilgstošajā nestabilitātē, nekaitējot lielākajai daļai Madagaskaras iedzīvotāju, kuri droši vien ir ļoti neapmierināti ar saspīlējumu un vardarbības uzliesmojumiem viņu brīnišķīgajā valstī.
Cristian Dan Preda
Kā jau tika uzsvērts, nenoteiktība un politiskā nestabilitāte valda Madagaskarā jau vairāk nekā gadu. Lai gan sarunu procesā reizēm pavīdēja pa kādam cerību stariņam, Andry Rajoelina rīcība tikai kavē šo procesu, apgrūtinot konstitucionālas kārtības atjaunošanu.
Ar to es domāju pēc Maputo nolīgumu noslēgšanas ieceltā premjerministra atlaišanu, izstāšanos no sarunu procesa ar politiskajiem grupējumiem un nesen pieņemto lēmumu steidzīgi organizēt vēlēšanas, neievērojot iepriekš noslēgtos nolīgumus.
Es uzskatu, ka tas ir mēģinājums radīt likumības ilūziju un legalizēt režīmu, kas nāca pie varas pēc valsts apvērsuma, ko Andry Rajoelina nevar noliegt. Acīmredzami vienīgais veids, kā nodrošināt konstitucionālās kārtības atjaunošanu, ir panākt Maputo un Adisabebas nolīgumu pilnīgu īstenošanu.
Martin Kastler
(DE) Priekšsēdētāja kungs, es tikai vēlos pievērst jūsu uzmanību faktam, ka visas grupas ir atbalstījušas šo rezolūcijas priekšlikumu. Un tam tā jābūt, jo šis ir ļoti svarīgs jautājums. Pretstatā iepriekšējiem runātājiem es gribētu pateikt, ka brīdī, kad mēs apsveram iespējas, kā sekmēt notikumu virzību uz, cerams, mierīgām vēlēšanām, mums būtu ne tikai jāveicina, bet arī aktīvi jāpieprasa vārda un preses brīvība šajā valstī. Mums jānodrošina, lai mēs, Eiropas pārstāvji, panāktu preses brīvību visās jomās, sniedzot visu šī mērķa sasniegšanai nepieciešamo finansiālo palīdzību. Mums arī jānodrošina pilnīgs atbalsts un centieni sadarboties, lai sniegtu finansiālo palīdzību saskaņā ar nolīgumiem, ko mēs esam noslēguši ar šo valsti.
Eija-Riitta Korhola
(FI) Priekšsēdētāja kungs, ir ļoti smagi vērot situāciju Madagaskarā, kur pie varas ir persona, kas pārņēma šo valsti vardarbīgā ceļā un pārvalda to ar tikpat nežēlīgiem paņēmieniem un kuras atrašanos amatā nav atzinusi starptautiskā sabiedrība. Tādēļ es lietoju vārdu "persona”, nevis "prezidents”.
Lielāka daļa Madagaskaras iedzīvotāju dzīvo zem nabadzības sliekšņa. Šajā valstī 7000 bērnu cieš no smaga pārtikas trūkuma, un politiskā krīze vēl vairāk pasliktina situāciju. Šī iemesla dēļ ir svarīgi, lai mēs kopā ar pārējo starptautisko sabiedrību palielinātu humāno palīdzību Madagaskarai.
Turklāt ir būtiski svarīgi izmeklēt un atklāt politiskās slepkavības, kas ir paveiktas šajā valstī, un šis uzdevums jāuztic neatkarīgai un objektīvai iestādei. Ja tas netiks izdarīts, būs grūti veicināt uzticēšanos un veikt pasākumus demokrātijas ieviešanai.
Par prioritāti ir jāizvirza uzdevums panākt, lai četri Madagaskaras politiskie grupējumi varētu sēsties pie sarunu galda un vienoties par turpmāko rīcību, lai šogad varētu notikt demokrātiskas vēlēšanas. Ir arī būtiski, lai Madagaskara neslēgtu nekādus līgumus par dabas resursiem, kamēr šajā valstī nav iecelta tautas pilnvarota valdība.
Michael Gahler
(DE) Priekšsēdētāja kungs, runājot par Madagaskaru, iepriecinoši ir tas, ka mēs varam ziņot, ka ne tikai Eiropas Savienība ir norūpējusies par Kotonū nolīguma 96. panta ievērošanu šajā valstī, bet arī Āfrikas Savienība un Dienvidāfrikas Attīstības kopiena kā reģionālas organizācijas uzskata, ka vēl viens valsts apvērsums Āfrikā ir nepieņemams. Tomēr Āfrikas Savienībai un citām reģionālajām organizācijām ir salīdzinoši neliela pieredze gan šādu lēmumu pieņemšanā, gan to īstenošanā un aktīvā rīcībā.
Es ceru, ka nākamajā starptautiskās kontaktgrupas sanāksmē Adisabebā pēc nedēļas, 18. februārī, visi dalībnieki izpildīs savus uzdevumus un realizēs pilnvaras, nodrošinot visu Maputo noslēgto nolīgumu īstenošanu. Ar šādu aicinājumu es vēršos pie visiem dalībniekiem.
Viviane Reding
Priekšsēdētāja kungs, atļaujiet man vispirms uzsvērt, cik ļoti mēs esam norūpējušies par šķēršļiem, kas kavē Maputo nolīgumu īstenošanu.
Kopš krīzes iestāšanās un konsultāciju sākšanas ar Madagaskaru saskaņā ar Kotonū nolīguma 96. pantu Komisija ir aktīvi atbalstījusi starptautiskās sabiedrības starpniecības centienus, kas ir ļāvuši sasniegt ievērojamu progresu, taču diemžēl joprojām nav nodrošinājuši efektīvu pārejas procesu. Mēs esam ļoti norūpējušies, jo progresa vietā ir vērojams regress un pastāv skaidrs risks atgriezties tajā pašā punktā, no kura mēs sākām 2009. gada martā.
Jūs piekritīsiet, ka tas, protams, var izraisīt politiskās un cilvēktiesību situācijas pasliktināšanos un sadursmes starp Madagaskaras iedzīvotājiem. Mēs esam vairākkārt skaidri norādījuši, ka noraidām jebkādus vienpusējus procesus, kas novestu pie steigā organizētām vēlēšanām, kuras nenodrošinās krīzes ilglaicīgu risinājumu.
Tādēļ, atbildot uz godātā deputāta jautājumu, es vēlētos atzīmēt, ka mēs neesam gatavi atbalstīt šādu procesu ne politiski, ne finansiāli.
Āfrikas Savienības Komisijas priekšsēdētāja īstenotā iniciatīva ir mūsu pēdējā cerība. Starptautiskajā kontaktgrupā mēs esam gatavi kopā ar starptautisko sabiedrību izvērtēt Madagaskaras grupējumu reakciju un atkarībā no situācijas iesniegt priekšlikumus Padomes lēmumiem saskaņā ar Kotonū nolīguma 96. pantu.
Ja tiks pieņemts negatīvs lēmums, tam nebūtu jāietekmē projekti, kas dod tiešu labumu iedzīvotājiem, un mēs turpināsim un nepieciešamības gadījumā palielināsim humāno palīdzību apdraudētajām iedzīvotāju grupām.
Visbeidzot, atļaujiet man apliecināt jums, priekšsēdētāja kungs, Komisijas apņēmību aktīvi, pacietīgi un neatslābstoši darboties, lai atrastu iespēju atrisināt šo krīzi izlīguma ceļā.
Priekšsēdētājs
Debates tiek slēgtas. Balsošana notiks pēc debatēm.
