Libāna (debates) 
Priekšsēdētājs
. - Nākamais jautājums ir Padomes un Komisijas paziņojumi par situāciju Libānā.
Janez Lenarčič
priekšsēdētājs - (SL) Dāmas un kungi! Eiropas Savienības un dalībvalstu diplomātiskā darbība attiecībā uz Libānu joprojām ir vērsta uz miera, stabilitātes, ekonomikas attīstības un cilvēktiesību ievērošanas veicināšanu.
Mēs cenšamies saglabāt un nostiprināt Libānas suverenitāti, politisko neatkarību, teritoriālo integritāti, vienotību un stabilitāti. Eiropas Savienība atbalsta Libānas demokrātiskās institūcijas un premjerministra Fouad Siniora likumīgo valdību.
Tomēr mums rada bažas Libānas institūciju ieilgusī paralīze. Tas notiek kopš 2006. gada septembra, un, kad 2007. gada novembrī atbrīvojās prezidenta krēsls, šī paralīze kļuva vēl nopietnāka.
Eiropas Savienība ir ne tikai Libānas lielākā finansiālā atbalstītāja, bet tā cenšas arī ar intensīvas diplomātiskas darbības palīdzību atrast risinājumu šīs valsts politiskajai paralīzei.
Tādēļ mēs atbalstām Apvienoto Nāciju Organizācijas, Saūda Arābijas un Arābu līgas centienus. Tādējādi Eiropas Savienība apstiprinājusi trīsdaļīgu plānu, kuru vienprātīgi pieņēma Arābu līgas premjerministri. Kā labi zināms, šajā plānā ir paredzētas tūlītējas prezidenta vēlēšanas, nacionālās vienotības valdības izveide un jauna vēlēšanu likuma pieņemšana.
Neraugoties uz plānam izteikto atbalstu, Libānas politiskās partijas atšķirīgi interpretē tā izpildi. Priekšlikuma īstenošanu kavē divi galvenie šķēršļi. Pirmais ir iekšējs, jo partijas nevar vienoties par pārstāvniecību valdībā, ministru portfeļu sadali un jauno vēlēšanu likumu. Otrais šķērslis ir saistīts ar Sīriju, kura nevēlas atteikties no ietekmes Libānā.
Neraugoties uz to visu, Arābu līga pašlaik plāno tikai vienu iniciatīvu, kas var sekmēt valsts politiskā strupceļa atrisinājumu. Mēs ceram, ka Arābu līgas ģenerālsekretārs Moussa kungs arī turpmāk veltīs pūles šīs situācijas atrisināšanai. Eiropas Savienība sniegs viņam jebkādu atbalstu šajā darbā.
Arābu līgas nesenais samits, kas notika marta beigās Damaskā, diemžēl nedeva vēlamos rezultātus, kas vajadzīgi situācijas atrisināšanai. Protestējot pret Sīrijas iejaukšanos prezidenta vēlēšanu procedūrā, Libāna nenosūtīja pārstāvjus uz šo samitu.
Saistībā ar to es vēlos uzsvērt Eiropas Savienības uzticību vairākās Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes rezolūcijās paustajiem viedokļiem.
Vēl viens apliecinājums Eiropas Savienības atbalstam Apvienoto Nāciju Organizācijas centieniem ir tās dalība ANO misijā Libānā. Dalībvalstis ir devušas lielāko daļu no militārajiem spēkiem Libānā. Neraugoties uz daudzajiem uzbrukumiem, kuros tika nogalināti seši Spānijas militārā kontingenta dalībnieki un ievainoti trīs Īrijas karavīri, misija ir bijusi veiksmīga, un 2007. gada augustā to pagarināja vēl par vienu gadu.
Eiropas Savienības dalībvalstis atbalsta arī īpašas Apvienoto Nāciju Organizācijas tiesas izveidi Libānai Nīderlandē.
Jāpiemin arī tas, ka 2007. gadā stājās spēkā ES un Libānas rīcības plāns. Šis instruments ir līdzšinējās sadarbības atjauninājums saistībā ar Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu komiteju Barselonas procesam, un saistībā ar to jau ir sākti pasākumi.
Olli Rehn
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētāja kungs! Vēlos sākt ar pateicību Parlamentam par Libānas iekļaušanu šodienas darba kārtībā. Nesen mūsu uzmanību saistīja daudzi citi notikumi Tuvajos Austrumos, it īpaši Gazas sektorā. Tomēr tas nedrīkst likt mums aizmirst Libānas kā Eiropas partneres stratēģisko nozīmi šajā reģionā.
Pašreizējā situācija Libānā ir ārkārtīgi satraucoša. Dziļā politiskā krīze turpinās - 24. martā jau septiņpadsmito reizi kopš 2007. gada novembra tika atlikta parlamenta sesija, lai ievēlētu prezidentu. Arī Arābu līgas samits Damaskā nav devis risinājumu.
Kamēr drošības situācija joprojām ir relatīvi mierīga, bez lieliem incidentiem, spriedze un nemiers sabiedrībā ir palielinājies. Vardarbība ar neparedzamām sekām valstij un tās iedzīvotājiem var izlauzties jebkurā brīdī, jo politiskā krīze turpinās.
Pazīmes, ka Hezbollah grupējums kopš 2006. gada ir papildinājis militāro jaudu, rada bažas, it īpaši, ņemot vērā nesenos draudus Izraēlai pēc Imad Mugniyeh nāves. Turklāt ieilgusī krīze ļoti nelabvēlīgi ietekmē sociāli ekonomisko situāciju Libānā.
Kā jums zināms, Eiropa darbojas daudzos un dažādos līmeņos, lai palīdzētu Libānai - mēs joprojām dodam lielāko ieguldījumu UNIFIL, un Eiropas Savienība ir bijusi arī vissvarīgākā ieguldītāja Parīzes III konferencē. Mēs esam noteikti atbalstījuši Arābu līgas ierosmi kopš tās sākuma 2008. gada janvārī, un mūsu Kopienas instrumenti ir devuši mums iespēju mērķtiecīgi reaģēt uz dažām lielākajām problēmām.
Eiropas kaimiņattiecību politika ir kļuvusi par galveno instrumentu Libānas reformas procesa atbalstam un ekonomiskās un sociālās stabilitātes veicināšanai, neraugoties uz to, ka reformu centienus ievērojami kavē pašreizējais politiskais strupceļš.
Kādas ir mūsu prioritātes tuvākajā nākotnē? Mūsu galvenā prioritāte joprojām ir pastāvīgs atbalsts Arābu līgas iniciatīvas īstenošanai. Neraugoties uz visām grūtībām, šī iniciatīva saņem plašu atbalstu un pašlaik ir vienīgā iespēja, lai atrastu risinājumu. Svarīgs datums šajā procesā būs 22. aprīlis, kad ir paredzēta nākamā prezidenta vēlēšanu sesija Parlamentā.
Nesen parādījusies ideja par īpašu Arābu līgas Libānas samitu. Ja tas īstenosies, mums vajadzētu skatīties, kā mēs vislabāk varam atbalstīt šo iniciatīvu. Tomēr mums jānorāda, ka Arābu līgas prezidējošā valsts pašlaik ir Sīrija.
Joprojām ir svarīga, tiešām izšķiroši svarīga, arī skaidra un pastāvīga apņēmība pilnībā īstenot ar Libānu saistītās Drošības padomes rezolūcijas. Tādēļ svarīgi pavērsiena punkti būs nākamās īstenošanas ziņojumu publikācijas par ANO Drošības padomes rezolūciju Nr. 1559 un Nr. 1701, attiecīgi, 2007. gada maijā un jūlijā.
Mums joprojām ir jāsaglabā temps Tuvo Austrumu miera procesā, kas ietekmē Libānu. Es joprojām uzturu ciešus sakarus ar saviem Četrinieka partneriem un ar prieku gaidu Tuvo Austrumu konferenci, kuru šogad iecerējis Eiropas Parlaments.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
PPE-DE grupas vārdā. - (ES) Priekšsēdētāja kungs! Kā mums teica Padomes un Komisijas prezidentūras pārstāvji un vakar Augstais pārstāvis Solana kungs, uzstājoties Ārlietu komitejā, nesen notikušais Arābu līgas samits, runājot diplomātu valodā, nav devis nekādus rezultātus.
Tagad šī ir jau septiņpadsmitā reize, kad Libānas parlamenta priekšsēdētājs Nabih Berri ir atlicis paredzēto balsojumu par prezidenta ievēlēšanu. Šo lēmumu pieņēma ne tādēļ, ka nebija vienprātības par prezidenta kandidātu, kurš, kā visi zina, ir maronītu kristietis, un arī ne tādēļ, ka nebija vienprātības par bruņoto spēku vadītāja Michel Suleiman personu. Mums kā Eiropas Parlamenta deputātu delegācijai, kas atradās Damaskā kopā ar premjerministra vietnieku, ārlietu ministru un tādu Libānas opozīcijas partiju pārstāvjiem kā Hezbollah un Amal, tas bija skaidrs.
Šo problēmu, priekšsēdētāja kungs, rada tikai un vienīgi varas sadale; ir runa par mazākuma izveidi ministru padomē ar veto tiesībām, Libānas un slepenā dienesta vadītāja un bruņoto spēku vadītāja amatu piešķiršanu. Visa šī situācija, kā pareizi teica komisārs, nopietni ietekmē valsts uzticamību, darbību un starptautisko tēlu.
Tādēļ mēs vēlamies, lai Eiropas Parlaments aicina pašreizējos opozīcijas spēkus rast risinājumu, lai paceltu valsts augstākās intereses pāri šīm iekšējām problēmām un mēs varētu turpināt darbu, ko veicām Komisijas atbalstītajā ES vēlēšanu novērotāju misijā, virzoties uz suverēnu, demokrātisku, brīvu, dzīvotspējīgu Libānu, kuru var būvēt mierā.
Pasqualina Napoletano
PSE grupas vārdā. - (IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Ir atsākušās runas par karu Libānā. Politiskais strupceļš, kura dēļ 27 reizes ir atlikta parlamenta sasaukšana, lai ievēlētu republikas prezidentu, varētu pasliktināties, vēlreiz padarot Libānu par auglīgu pamatu konfliktam starp arābiem un latentu spriedzi starp Irānu, Hezbollah un Izraēlu.
Arābu līgas samits Damaskā izgāzās, kā jau minēts. Tomēr ir vērojama premjerministra Fouad Siniora un Libānas parlamenta priekšsēdētāja Nabih Berri drudžaina aktivitāte ārlietās. Šīs abas diplomātiskās līnijas, kuras, es gribētu teikt, iet paralēli, bet līdz šim nav sastapušās, ir mēmo dialogs, kas ievilcies jau mēnešiem ilgi starp vairākumu un opozīciju.
Manuprāt, jebkurā mēģinājumā veicināt Libānas krīzes atrisināšanu obligāti jāņem vērā gan iekšējā, gan ārējā situācija. Patiesībā visiem Libānas spēkiem ir spēcīgas saiknes ārpus valsts, un dažas no tām ir ciešākas. Uz šā fona būs svarīgi novērtēt šodien Šarmelšeihā notiekošā Ēģiptes un Saūda Arābijas samita rezultātus. Būtu lietderīgi pēc iespējas drīzāk sasaukt Arābu līgas ministru ārkārtas sanāksmi, kā pieprasīja premjerministrs F. Siniora, lai mēģinātu panākt tādu Damaskas nostāju, ka tā respektē Libānas neatkarību.
Tomēr saistībā ar to es nevaru neminēt patiesi unikālas sociāli ekonomiskās situācijas analīzi, kad, neraugoties uz pēckara krīzi, Libānas IKP 2007. gadā pieauga par 4 %. Taču sociālā situācija ir ļoti smaga. Arodbiedrības aicina uz vispārēju streiku 7. maijā, pieprasot palielināt minimālās algas, un saskaņā ar ANO datiem viens miljons no kopējiem četriem miljoniem Libānas iedzīvotāju dzīvo zem nabadzības robežas, tas ir mazāk par diviem dolāriem dienā.
Ja mēs gribam palīdzēt rast risinājumu, nodrošināsim, lai netiktu palaists garām 22. aprīlis ne tikai tādēļ, ka 21. augusts, šķiet, ir neiespējams datums, lai to panāktu. Tas ir datums, kad prezidenta kandidātam ir jāatkāpjas no bruņoto spēku vadītāja amata, jo viņš ir sasniedzis vecuma ierobežojumu. Ja līdz šim datumam netiks atrasts situācijas risinājums, krīze izplatīsies armijā un uz visiem laikiem pieliks punktu ģenerāļa M. Suleiman kandidatūrai.
Es vēlētos beigt ar premjerministra F. Siniora vārdiem: ,,Libānu nevar pārvaldīt no Damaskas, bet to nevar pārvaldīt arī pret Damasku.” Man šķiet, ka tā ir līdzsvarota nostāja un norāde visām Eiropas Savienības iniciatīvām.
Marco Pannella
ALDE grupas vārdā. - (IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Es piekrītu gandrīz visam, ko nupat teica Napoletano kundze. Es teicu ,,gandrīz”, jo man šķiet, ka mums galu galā jāpatur prātā, protams, Damaska, protams, citas galvaspilsētas, bet it īpaši tas, ka Libānā, ar kuru tās acīmredzot jaunā veidā sastopas tagad, valda sistemātiska oponentu slepkavošanas politika Jo populārāki tie bija, jo iespējamāka bija iepriekšējā komunistu līdera un visu pārējo nogalināšana slepkavību sērijās.
Tādēļ mēs, protams, varam - un mums vajag - pievērst uzmanību diplomātiskajai dimensijai, bet, ja mēs neatcerēsimies, ka šodienas Tuvie Austrumi, tāpat kā Eiropa 1937., 1938. un 1939. gadā, no vienas puses, ir slepkavošanas politika, bet, no otras puses, politiskā realitāte ar upuriem brīvības vārdā, pat ar ienaidniekiem, es neticu, ka mēs spēsim atrast pareizo virzienu, virzienu, kuru var dot tikai Eiropa, ja tā atceras, ka pati ir atbrīvojusies no atsacīšanās atzīt nacionālās suverenitātes, un tādēļ mums iepriekšējos gados Eiropā nav bijis karu, izņemot Dienvidslāviju, un kaut kur citur. Tas bija noteicošais, un tā tam jābūt arī Tuvajos Austrumos: lai būtu kaut kas, kas balstīts uz brīvību un cilvēktiesībām kā pretstats trīsdesmito gadu un pašreizējo Tuvo Austrumu un Tālo Austrumu diktatūru ostrakismam un šantāžai.
Konrad Szymański
UEN grupas vārdā. - (PL) Priekšsēdētāja kungs! Acīmredzot mūsu ietekme uz situāciju Libānā ir ierobežota. Tomēr šķiet, ka mēs neesam izdarījuši visu iespējamo, lai novērstu to, ka Hezbollah destabilizē Libānu. Šī organizācija ir atbildīga par teroristu uzbrukumiem Libānā, arī par 2008. gada janvāra uzbrukumiem, kuri bija vērsti uz UNIFIL jurisdikcijas apgabaliem. Hezbollah ir privāta armija, kura ar Irānas un Sīrijas atbalstu ārda kādreiz plaukstošu valsti. Tādēļ Hezbollah nekavējoties ir jāpievieno Eiropas teroristisko organizāciju sarakstam. Tas ir vienīgais veids, kā mēs varam efektīvi pārtraukt tās darbību Eiropas islāmiskajā sabiedrībā. Tas ir vienīgais veids, kā mēs varam pārtraukt Eiropas naudas daļas aizplūšanu uz šo organizāciju.
Ir vērts izmantot šo iespēju, lai atgādinātu par skandalozo enerģētikas līgumu, ko parakstījusi Šveice un Irāna. Šveices politiķiem nedrīkst būt šaubu, ka teroristi, kas darbojas pret Libānu, gūst labumu no šīs naudas.
David Hammerstein
Verts/ALE grupas vārdā. - (ES) Paldies, priekšsēdētāja kungs! Priekšsēdētāj Pöttering kungs! Es vēlos izteikt jums īpašu priekšlikumu un ierosināt uzaicināt uz Eiropas Parlamentu dažādus Libānas parlamenta vadītājus, lai apspriestu Arābu līgas priekšlikumus un aicinātu viņus uz parlamentāras diplomātijas īstenošanu, lai mēs nebūtu vienaldzīgi, sastopoties ar situāciju, ka Libānas iedzīvotāji ir kļuvuši par bandiniekiem ģeopolitiskajā spēlē, kas ir ārkārtīgi bīstami gan viņiem, gan mieram Tuvajos Austrumos.
Šo priekšlikumu varētu īstenot tuvākajās nedēļās, jo, ņemot vērā situācijas pasliktināšanos Libānā, mēs nevaram palikt bezkaislīgi, un Libānas demokrātija ir viens no vājākajiem posmiem Tuvajos Austrumos.
Mēs nedrīkstam pieļaut, lai krīze starp Amerikas Savienotajām Valstīm un Irānu, un Izraēlu pārvērš Libānu par kaujas lauku, kurā zaudē visas puses.
Mums ir jāatbalsta Arābu līgas iniciatīva par jauna prezidenta vēlēšanu veicināšanu.
Mēs nevaram atteikties no atbalsta Starptautiskajai tiesai saistībā ar Rafik Hariri nogalināšanu. Mēs esam ļoti nobažījušies par izmeklēšanas novilcināšanu, kas sarežģī tādu šīs lietas galveno liecinieku kā sīrieša Mohammed al-Siddiq, kurš nesen pazuda, aizstāvību.
Eiropas Savienībai ir jāizdara iespējami liels spiediens, lai Sīrija un Irāna pārtrauktu likt šķēršļus rezolūcijai par politisko konfliktu Libānā un atbalstītu Arābu līgas priekšlikumu par jauna prezidenta vēlēšanām.
Mēs esam nobažījušies arī par pastāvīgo ieroču kontrabandu šajā valstī, lai apbruņotu nelikumīgu zemessardzi. Libānas armijai ir jābūt monopolam uz militāru darbību un teritorijas kontroli.
Vittorio Agnoletto
GUE/NGL grupas vārdā. - (IT) Priekšsēdētāja kungs! Libānas iedzīvotāji un šīs valsts demokrātiskā pilsoniskā sabiedrība ir citur izlemtas politiskas krīzes upuri.
No vienas puses ir Amerikas Savienotās Valstis, kuras steidzas izspēlēt Libānas kārti pret Sīriju un Hezbollah kā daļu no Izraēlas atbalstīšanas politikas, lai mēģinātu stabilizēt reģionu, kuru izpostījis tās nelikumīgais karš pret Irāku, un apvienotu Izraēlas militāro varu. Tā nevar atļauties zaudēt Libānu. No otras puses ir Irāna un Sīrija, un to sabiedrotie režīmi, kuri izspēlē strīdu par politisko, nukleāro un reģionālo pārākumu Libānā. Nav svarīgi, ja tas nozīmē slaktiņu, pat libāniešu politisku slaktiņu. Arī viņi negrib zaudēt Libānu.
Eiropas Savienības loma nav pievienošanās vienai vai otrai pusei šajā starptautiskajā šaha spēlē. Mums kā eiropiešiem ir jādara tas, ko mēs varam izdarīt, lai mēģinātu saglabāt Libānas politisko vienotību, aizsargājot tās suverenitāti un veicinot dialogu starp valdības koalīciju, Hezbollah un ģenerāli Aoun, sākot ar prezidenta vēlēšanām. Ievēlētajai personai ir jābūt kandidātam, ar kuru ir apmierinātas abas puses. Tā tas ir Libānā. Šīs valsts laicīgais dažādu ticību raksturs ir vērtība visai starptautiskajai sabiedrībai un it īpaši Eiropai.
Bastiaan Belder
IND/DEM grupas vārdā. - (NL) Priekšsēdētāja kungs! Ar ko sākt, ja ir runa par ieilgušā politiskā strupceļa pārtraukšanu Libānā? Būtībā atbilde ir pārāk vienkārša, un es esmu pārliecināts, ka arī Padome un Komisija to zina. Lai nu kā, mana skaidra atbilde ir - sākt ar Hezbollah atbruņošanu. Ārkārtīgi efektīva, pamatīgi bruņota organizācija, kas atrodas ārpus likumīgās varas, traucē Libānas valsts institūciju normālu darbību un pašlaik bloķē arī valsts politisko kompromisu.
Vienkāršas atbildes starptautiskās krīzēs nereti ir grūti īstenojamas. Tas noteikti attiecas arī uz tūlītēju Hezbollah atbruņošanu; galu galā, atjaunota pilsoņu kara rēgs ir ieguvis draudošas aprises. No otras puses, Hezbollah nepārtrauktā militārās varas pozīcija nodrošina pastāvīgu ietekmi tās divu lielo sponsoru, Sīrijas un Irānas Islāma Republikas, iekšlietās. Tā sekas ir acīm redzamas - reāli draudi turpmākām vardarbīgām sadursmēm ar kaimiņvalsti Izraēlu. Turklāt ir acīmredzama saistība ar Teherānas pašreizējo stingro kursu uz kodolbruņojumu.
Padome un Komisija, kādu risinājumu Eiropa sniegs šai dilemmai?
Priekšsēdētāja kungs, man ir vēl viens īss jautājums. Saskaņā ar ziņojumiem šodienas ASV presē dalībvalsts Bulgārija pārvada Hezbollah ienākumus no narkotiku tirdzniecības. Es vēlētos, lai Padome man izstāsta, kāda ir situācija. ES dalībvalsts, kura pelna naudu Hezbollah vajadzībām, tirgojot narkotikas, - tas man šķiet ārkārtīgi nopietni.
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou
(EL) Priekšsēdētāja kungs, komisāra kungs, Padomes priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Šodienas debates mani ļoti apmierina. Neraugoties uz visām Eiropas organizāciju pūlēm un ierosmēm, es uzskatu, ka mēs rīkojamies tā, it kā mēs būtu pametuši likteņa varā cilvēkus, kas ievilināti nepārtrauktās politiskās krīzēs.
Mēs risinām šo situāciju neveikli. Šķiet, ka mēs nesaprotam, ka situācija Libānā ir saistīta ar problēmām Tuvajos Austrumos un ka šīs problēmas ir ārkārtīgi svarīgas starptautiskajai drošībai un mieram, un arī ES stratēģiskajiem plāniem Vidusjūras reģionā un Tuvajos Austrumos.
Es uzskatu, ka Eiropas Parlamentam ir skaidri jāsaprot, ka mums ES ir jāievēro solījumi, kas doti mūsu partnerībā ar Libānu. Tas uzliek mums pienākumu atbalstīt likumīgi ievēlēto valdību, kura izveidojās pēc iepriekšējām vēlēšanām saskaņā ar konstitucionālajām prasībām un kura tagad ir kļuvusi par uzbrukumu un draudu mērķi.
Mums ir jāizrāda atbalsts darbos. Kā jau Napoletano kundze teica, mēs nedodam pietiekami daudz naudas, jo vēlamies rezultātu, kas atrisina krīzi un dara galu nedrošībai. Šādam rezultātam ir vajadzīga institūciju darbība. Parlamentam ir jādarbojas kā demokrātiska dialoga un valsts kontroles forumam; tam ir jāatbalsta daudzveidība kā Libānas identitātes svarīga sastāvdaļa.
Zināms, parlaments joprojām ir slēgts ne tikai prezidenta vēlēšanām, bet arī visai darbībai. Ja ir vajadzīga izeja no krīzes, republikas prezidents ir jāievēl nekavējoties un ir jāizveido jauna valdība saskaņā ar konstitūciju. Reģionāli spēki, kas cīnās savā starpā, nedrīkstētu uzdot toni, kā tas pašlaik, šķiet, notiek prezidenta vēlēšanās. Mums ir jāparāda arī atbalsts Libānas centieniem noskaidrot patiesību par politiskajām slepkavībām. Ielās ir izgājuši simtiem tūkstoši cilvēku ar plakātiem "Mēs gribam zināt patiesību”.
Mums, ES, ir jārīkojas efektīvāk un stratēģiskāk šajā reģionā. Mums ir jāatbalsta atbildība un patiesās intereses. Mums ir jāatrod arī iespējamie risinājumi un miers šajā reģionā un arābu valstīs. Ir jābūt sapratnei un nacionālajam dialogam.
Atļaujiet man beigt optimistiskā noskaņā. Es uzskatu, ka politiskie spēki ir rīkojušies atbildīgi - notikumi varēja izraisīt pilsoņu karu un valsts apvērsumu, taču tas nenotika. Tādēļ izmantosim visas iespējas, ko dod šie labvēlīgie elementi.
Béatrice Patrie
(FR) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Es kā priekšsēdētāja delegācijas attiecībām ar Mašrikas valstīm priecājos, ka mūsu pēcpusdienas darba kārtībā ir debates par Libānu.
Krīze, kas vairākus mēnešus risinās šajā valstī, acīmredzot pārsniedz parastas prezidenta vēlēšanu vai valdības veidošanas problēmas. Mēs zinām, ka runa ir par politiskās sistēmas pašiem pamatiem, kas balstās uz trauslo līdzsvaru starp Libānas dažādajām reliģiskajām pārliecībāam.
Ir runa arī par vietu, ko Libāna cer ieņemt reģionālajā arēnā. Vai tas būs tikai Amerikas Savienoto Valstu un to sabiedroto aviācijas bāzes kuģis šajā reģionā, vai tā dēvētā šiītu loka priekšpostenis? Es nedomāju, ka Libānai patiesi ir jāizvēlas starp amerikāņu un Sīrijas/Irānas nometnēm. Vienīgā dzīvotspējīgā nometne Libānai ir pašas Libānas nometne.
Eiropas Savienībai, bez šaubām, nav jāiejaucas Libānas iekšlietās. Eiropai nav jāatbalsta viena koalīcija vairāk nekā otra. Eiropas Savienība var piedāvāt uzņemties starpnieka lomu, palīdzēt Libānas partijām atrast minimālu savstarpēju uzticību - kas ir ļoti svarīgi, lai panāktu jebkādu vienošanos - un izvirzīt savu starpniecību, lai sāktu sapratnes un kompromisa procesu.
Mēs rīkojamies pareizi, atbalstot Arābu līgas plānu, kura pamatā ir trīskārtēja saskaņa - viens prezidents, viena nacionālās savienības valdība un vēlēšanu reforma, kas nodrošina visu Libānas sabiedrības daļu pārstāvniecību. Tas ir sine qua non nosacījums politiskajai sekularizācijai, kas noteikts Taīfas nolīgumos un kuru vēlas arvien lielāks vairākums Libānas iedzīvotāju.
Tā panākšanai mums ir jāatbalsta katra iniciatīva. Attiecībā uz to pozitīvs signāls ir Libānas parlamenta priekšsēdētāja Nabih Berri priekšlikums pārskatīt nacionālo dialogu. Tieši tāpat, kā mēs esam darījuši daudzus gadus, mums ir jāturpina atbalstīt Libānu, kura beidzot vēlas būt suverēna, vienota un iekšēji mierīga.
Carlos Carnero González
(ES) Priekšsēdētāja kungs! Man radies iespaids, ka viena no nedaudzajām reizēm, kad 2005. gadā ievēlētie Libānas parlamenta deputāti varēja brīvi rīkoties, bija nesen notikusī Eiropas un Vidusjūras reģionu valstu Parlamentārās asamblejas plenārsēde Atēnās, jo būt par Libānas parlamenta deputātu, bez šaubām, ir ļoti bīstami, kā to pierādījuši traģiskie notikumi.
Man šķiet, ka daži vēlas, lai mēs domātu, ka Libānai nav risinājuma un tādēļ Libāna nav dzīvotspējīga kā neatkarīga, suverēna un demokrātiska valsts. Mums pret to ir jācīnās, atbalstot Libānas institūcijas, atbalstot Arābu līgas plānu un pieprasot likvidēt visus šķēršļus, kas likti miera un sapratnes ceļā šajā valstī.
Eiropa nav mazgājusi rokas nevainībā attiecībā pret Libānu; vēlos atgādināt visiem klātesošajiem par Eiropas militāro klātbūtni UNIFIL 2, kas ir iespaidīgs skaitlis, un, kā mums atgādināja Padome, tajā ir daudz cietušo un nāves gadījumu.
Mūsu politiskā klātbūtne ir līdzīga šai militārajai klātbūtnei. Mums ir ierobežojumi, bet šajās iespēju robežās mums ir jālūdz, lai spēki ārpus šī reģiona un Libānas spēki panāk vienošanos, jo bez tās nebūs iespējama iedzīvotāju sociāli ekonomiskā attīstība vai miers Tuvajos Austrumos.
Eija-Riitta Korhola
Priekšsēdētāja kungs! Nesenajā arābu samitā bija vairāk runu nekā darbu. Tas neatrisināja svarīgos jautājumus, jo nepiedalījās galvenie iesaistītie.
Libānas politiskā krīze un arvien sliktākā drošības situācija nozīmē, ka ES ir jāuzlabo politiskais dialogs un jāpalīdz atgūt tiesiskumu un demokrātiju. Neraugoties uz ES un Libānas rīcības plānu, kurā par prioritāti noteikta Libānas starptautisko saistību efektīva īstenošana cilvēktiesību un pamatbrīvību jomā, nav panākts gandrīz nekāds progress. Nefunkcionējošās valsts iestādes un ekonomikas lejupslīde ir izraisījušas satraukumu un protestus sabiedrībā. Pat nesenajam skolotāju streikam nav nozīmes, ja nav atbildīgu valsts iestāžu.
Pašreizējā politiskā situācija kaitē Eiropas kaimiņattiecību politikas (EKP) reformas plānam, bet EKP var būt politisko debašu katalizators, pārvēršot tās no varas diskusijām par problēmu diskusijām. EKP nostiprina progresu. Libāna nav labākais skolnieks mācībās un sadarbībā ar EKP, bet mēs nevaram pieļaut tās pieņemšanu tā, it kā tā būtu stratēģiska izvēle.
Miroslav Mikolášik
(SK) Būdams Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu un Barselonas procesa delegācijas dalībnieks, es pārraugu Libānas jautājumu, un diemžēl man jāsaka, ka, lai gan Libānā ir vairākuma parlaments, likumīga vairākuma, šis vairākums ir iebiedēts un vispār nesanāk kopā.
Kopš plaši pazīstamā un cienītā Rafik Hariri slepkavības vēl nav notikušas prezidenta vēlēšanas, un valsts kopumā nav spējīga politiski atrisināt šo sarežģīto situāciju. Libānas parlamenta deputāti, ar kuriem es nesen tikos gan pēdējā Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu sanāksmē Atēnās, gan šeit Briselē, stāstīja mums, cik briesmīgs ir viņu stāvoklis. Noskaņa Libānā ir tāda, ka Sīrijai ir faktiskā politiskā vara valstī, it īpaši Libānas dienvidos, kur Hezbollah ik dienas pakļauj briesmām šo reģionu, raidot raķetes uz Izraēlas ziemeļdaļu. Irāna atbalsta šo situāciju, un es nedomāju, ka šīs valstis ir ar mieru atzīt demokrātiskas pārmaiņas.
Es vēlētos aicināt kolēģus un visus klātesošos gan Padomē, gan Parlamentā īstenot pasākumus, lai nekavējoties palīdzētu Libānai.
John Purvis
Priekšsēdētāja kungs! Arī es esmu iekļauts delegācijā attiecībām ar Mašrikas valstīm, un Libāna tiešām ir traģiskā situācijā.
Bet man jāsaka Padomei un Komisijai, ka, uzklausot jūs šovakar, es esmu vairāk nekā vīlies jūsu runās. Jūs nododat savus pienākumus tikpat nespējīgai Arābu līgai.
Mums, šķiet, nav nekādu panākumu, un es domāju, ka Eiropai varētu būt daudz lielāka nozīme ne tikai Libānas, bet arī visā Tālo Austrumu jautājumā. Tā izturas nogaidoši un nepārstāj izturēties nogaidoši. Lūdzu, Padome un Komisija, vai mēs varam ieņemt daudz stingrāku nostāju visā Tuvo Austrumu jautājumā no Eiropas viedokļa un nenodoties svētulīgai moralizēšanai?
Bogusław Sonik
(PL) Priekšsēdētāja kungs! Es vēlētos pievienoties tām balsīm, kuras izteicās, ka Eiropai tagad jānāk klajā ar ierosmi, un delegācijas priekšsēdētājas Patrie kundzes priekšlikumam, ka mums ir jāpiedāvā galvenajiem Libānas spēkiem iespēja uzstāties mūsu Parlamenta forumā un pastāstīt mums, kas īstenībā traucē viņiem sasaukt parlamentu un sākt prezidenta vēlēšanu procesu. Es uzskatu, ka ir vajadzīga arī noteikta nostāja attiecībā uz Sīriju. Visas Libānas politikas atslēga atrodas Damaskā. Mēs nevaram atdalīt mūsu politiku Sīrijā no mūsu nostājas Libānā.
Ja pašlaik dzirdamas runas par sarunām starp Izraēlu un Sīriju par to, ka Izraēla atstās Golānas augstienes, tad noteikti ir jāpanāk viens nosacījums, proti, ka Libānai ir tiesības būt demokrātiskai valstij, un Sīrijai tas ir jāatzīst.
Janez Lenarčič
Padomes priekšsēdētājs. - (SL) Dāmas un kungi! Es ļoti uzmanīgi klausījos deputātu viedokļos šodienas debatēs, un vispirms man jāsaka, ka gan Parlamentā, gan Padomē valda ievērojama vienprātība par to, ka ir pēdējais laiks pārvarēt strupceļu Libānā.
Padome rīkojas vairākos veidos. Daži no jums, starp tiem arī Kratsa-Tsagaropoulou kungs un Napoletano kundze, uzsvēra, ka nepietiek ar naudas un finanšu līdzekļu sūtīšanu Libānai un ka nepietiks arī ar prezidenta ievēlēšanu.
Tā ir taisnība. Tomēr Eiropas Savienība Libānā un saistībā ar Libānu dara daudz vairāk. Šeit es vēlos izteikt pateicību Carlos Carnero Gonzlez, kurš, tāpat kā es, ievadrunā uzsvēra Eiropas Savienības ievērojamo ieguldījumu drošības jomā ar militāro spēku palīdzību - ieguldījumu, kas jau ir maksājis dzīvības. Tomēr ar to ne tuvu nepietiek. Padomes prezidentūra piekrīt, ka Eiropas Savienībai jāspēlē politiska loma.
Šajā posmā mēs nedrīkstam aizmirst, ka Arābu līgas iniciatīva, kuru atbalsta Eiropas Savienība, ir darba kārtībā un ka ģenerālsekretāra Moussa kunga pastāvīgās pūles ir pelnījušas atbalstu; un Eiropas Savienība tās tiešām atbalsta un turpinās atbalstīt.
Mums ir jāsaskaņo mūsu rīcība attiecībā uz Libānu, lai piemērotos notikumu gaitai. Es jau minēju, ka prezidenta vēlēšanas vienas pašas neatrisinās visas problēmas. Būs jāveido arī jauna valdība, būs vajadzīga vēlēšanu reforma, un, protams, mēs joprojām atbalstīsim to visu.
Patiesībā rezolūcija par politisko krīzi varētu ietekmēt arī šīs valsts ekonomisko situāciju. Un šajos centienos Padome un Eiropas Savienība joprojām sniegs atbalstu Libānai.
Tā ir valsts ar milzīgu potenciālu; tādēļ mēs vēlamies tai palīdzēt un esam apņēmības pilni sniegt visu mūsu iespējās esošo palīdzību, lai Libāna pēc iespējas ātrāk panāktu politisko stabilitāti un pilnīgu ekonomisko izaugsmi.
Olli Rehn
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētāja kungs! Es vēlētos pateikties deputātiem par ļoti svarīgajām un atbildīgajām debatēm. Es paziņošu to saturu kolēģei Benita Ferrero-Waldner.
Man šķiet, ka mēs - Parlaments, Padome un Komisija - esam vienisprātis par galveno viedokli, ka mēs noteikti turpināsim atbalstīt mūsu ilggadējo partneri Libānu šajā ļoti kritiskajā posmā. Ņemot vērā to, ar kādām sarežģītām problēmām pašlaik sastopas Libāna, ir tiešām svarīgi, lai mēs kā Eiropas institūcija iespējami saskaņotu mūsu rīcību un pilnībā izmantotu iespējas. Eiropas Parlaments jau agrāk ir devis ievērojamu ieguldījumu mūsu sadarbībā ar Libānu. Labs piemērs ir Eiropas vēlēšanu novērotāju misija 2005. gada parlamenta vēlēšanās.
Patiesi, viens no mūsu galvenajiem uzdevumiem ir palīdzēt Libānas demokrātijai kļūt spēcīgākai, lai stātos pretī tādām problēmām kā pašreizējā krīze. Vēlēšanu reforma ir vissvarīgākais elements visās iniciatīvās, kuru mērķis ir ilgstoši ietekmēt Libānas politisko sistēmu. Šai ziņā Eiropas Parlamentam ar tā īpašo kompetenci un prasmi var būt, un es ticu, būs izšķiroša nozīme.
Ir tiesa arī tas, ka konflikti šajā reģionā ir saistīti, kā to norādīja vairāki runātāji. Kā jums zināms, Libāna un Izraēla nekad nav panākušas miera līgumu. Libāna ir uzņēmusi 400 000 palestīniešu bēgļu daļēji tāpēc, ka Izraēla un palestīnieši vēl nav noslēguši mieru. Daļa no Hizbollah argumentiem ir tas, ka Izraēla joprojām ir okupējusi Sābas lauku saimniecības. Tādēļ Eiropas Savienība uzskata, ka ilgstošu un pastāvīgu risinājumu var panākt ar vispusīgu pieeju miera procesam. Viena miera procesa posma atrisināšana palīdzēs citās jomās, bet neviens posms nebūs drošs bez panākumiem citos. Protams, ja tiks panākts nolīgums starp Izraēlu un Sīriju, tas palīdzēs likvidēt spriedzi Libānā, un tādēļ mēs esam snieguši pilnīgu atbalstu pašreizējam politiskajam procesam. Mēs ceram, ka progress attiecīgi paplašināsies uz citām jomām.
Priekšsēdētājs
(FR) Debates ir slēgtas.
Balsošana notiks nākamajā sesijā Strasbūrā.
