Atbilstošas, ilgtspējīgas un drošas Eiropas pensiju sistēmas (debates) 
Priekšsēdētāja
Nākamais darba kārtības punkts ir Oomen-Ruijten kundzes ziņojums Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas vārdā "Par atbilstīgu, noturīgu un drošu Eiropas pensiju sistēmu veidošanu”.
Ria Oomen-Ruijten
referente. - (NL) Priekšsēdētājas kundze! Ļaujiet šo debašu iesākumā pateikties maniem kolēģiem par ārkārtīgi patīkamo un auglīgo sadarbību. Es arī vēlētos paust šo pateicību parlamentāro sekretariātu konsultantiem un, protams, mūsu pašu darbiniekiem.
Nebija viegli tikt galā ar tik daudziem grozījumiem. Tomēr es joprojām uzskatu, ka mums tas ir izdevies, jo tagad, reaģējot uz Zaļo grāmatu, mēs esam sagatavojuši kaut ko konkrētu: drošu, ilgtspējīgu un atbilstīgu pensiju, kas ir tā garantija, ko vēlas Eiropas iedzīvotāji. Tomēr viss nav tik vienkārši, jo pensijas ir un paliks dalībvalstu kompetencē.
Taču tas nenozīmē, ka mums nav atļauts paust viedokļus vai iesniegt jebkādus priekšlikumus saskaņā ar atklātas koordinācijas metodi, kas var ietver pārskatīšanu.
Tā kā ir vērojama iedzīvotāju struktūras apgrieztās piramīdas tendence, tiek apdraudēta pensiju sistēmas ilgtspēja: mums tagad ir vairāk gados vecu cilvēku, kuri dzīvo ilgāk, un tāpēc viņu pensijas finansē arvien mazāk iedzīvotāju. Pirmā līmeņa paaudžu solidaritātes sistēmas ir nevainojama paaudžu solidaritātes izpausme, un tās arī turpmāk būs pašas svarīgākās.
Tomēr papildus slogam uz jaunāko paaudzi neapšaubāmi ir arī spiediens uz kopējo budžetu, un savukārt tas, gribot negribot, ietekmē Stabilitātes paktu.
Dalībvalstis palielina pensionēšanās vecumu. Es noraidu priekšlikumus par Eiropas pensiju indeksēšanu atbilstoši lielākam dzīves ilgumam. Es to daru tāpēc, ka dažādās dalībvalstīs ir ievērojamas dzīves ilguma atšķirības, un tāpēc, ka, pat ja mēs indeksētu gan pensijas, gan dzīves ilgumu, manuprāt, tas nebūtu sociāli atbildīgi.
Tomēr mēs noskaidrojām, ka mums visiem ir jāvirzās uz lielāku pensionēšanās vecumu, un šim procesam ir jānotiek dalībvalstu līmenī kopā ar mūsu sociālajiem partneriem.
Medaļai ir arī otra puse - un es redzu, Elisabeth, ka esmu piesaistījusi jūsu uzmanību - tā ir nepieciešamība nodrošināt, lai gados vecāki cilvēki turpinātu strādāt. Tāpēc tas nozīmē, ka mums lielākus centienus vajadzētu pievērst elastīgām karjeras sistēmām un elastīgām pensionēšanās sistēmām un ka mums vajadzētu uzlabot un pielāgot apstākļus, ja gados vecāki cilvēki spēj turpināt strādāt.
Dalībvalstis, kuru pensiju sistēmu pamatā ir otrais līmenis, ir ietaupījušas, bieži vien izmantojot kopīgas darba devēju un darba ņēmēju sistēmas, un dažos gadījumos jaunajās dalībvalstīs - izmantojot jaukta tipa sistēmas. Līdzekļi ir ievietoti uzkrājumu fondos, pensiju fondos vai arī parādās uzņēmumu bilancēs. Ietaupījumu un uzkrājumu sistēmas ir pakļautas mazākam spiedienam nekā valsts finanses, taču arī šajā gadījumā lielāks dzīves ilgums rada problēmas.
Papildus tam ir finanšu krīze, slikti rezultāti obligāciju un akciju tirgū, kā arī zemās procentu likmes, kas apdraud paredzamo pensiju garantijas.
Komisijas gatavotā atbilde ir šāda: stingrāku maksātspējas prasību piemērošana nav - un es to šeit vēlreiz atkārtošu - pareizā atbilde. Laba pārvaldība: jā! Tomēr pirms jebkādu tiesību aktu pieņemšanas mums vispirms ir vajadzīgs padziļināts maksātspējas rezultāta ietekmes novērtējums.
Šajā saistībā es arī vēlos norādīt uz debatēm par atvasinātajiem finanšu instrumentiem. Atvasinātos finanšu instrumentus un pensiju fondus nevar tā vienkārši sasaistīt. Pensiju fondā atvasinātie finanšu instrumenti tiek izmantoti, lai nodrošinātos pret riskiem. Tātad - ne spekulēšanai. Tātad pat šajā gadījumā, Komisija, jums jābūt piesardzīgiem.
Pievērsīsimies trešajam pensiju līmenim. Man šķiet, ka mums nevajadzētu lolot nepamatotas cerības. Individuālas ietaupījumu iespējas var izmantot tikai tad, ja ir nauda. Tomēr mēs vēlamies radīt labāku izpratni, un labāka izpratne rodas, kad iedzīvotāji tiek informēti par savām pensijām - tātad mums ir arī vajadzīga izsekošanas sistēma.
Priekšsēdētājas kundze! Eiropas iekšējā tirgū nav trešā līmeņa, tāpēc ir kaut kas jādara arī šajā saistībā.
Visbeidzot es vēlētos izteikt divus nobeiguma komentārus. Par atbilstību: mēs to nevaram sasniegt Eiropas līmenī, tas jādara dalībvalstīm. Par pārvedamību: manuprāt, atvērts darba tirgus var darboties tikai tad, ja ir lielāka darba mobilitāte, kas nenostāda neizdevīgā situācijā tos darba ņēmējus, kuri izmanto šīs tiesības. Lai gan arī šeit mums ir vajadzīga pārvedamība: jā, bet ar pielāgošanās periodu, jo mums ir vajadzīgi jauni līgumi un pēc tam pētījums par ietekmi.
László Andor
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētājas kundze! Zaļā grāmata par pensijām, kas tika publicēta pagājušajā vasarā, aizsāka ļoti vajadzīgas debates par pensiju nākotni Eiropā. To rezultātā notika vairāk nekā 100 sanāksmes un konferences ar ieinteresētajām pusēm, un mēs saņēmām gandrīz 1700 atbilžu.
Zaļajā grāmatā ir izklāstītas galvenās problēmas, ar kurām Eiropas Savienība saskaras šajā jomā, tiek uzdoti četrpadsmit jautājumi par to, kā darbs ES līmenī varētu palīdzēt dalībvalstīm nodrošināt, lai pensijas būtu atbilstīgas, ilgtspējīgas un drošas, vienlaikus pilnībā ievērojot subsidiaritātes principu. Zaļajā grāmatā ir pausta visaptveroša pieeja, jo mani kolēģi komisāri Rehn un Barnier, kā arī es esam pārliecināti, ka atbilstīgām, ilgtspējīgām un drošām pensijām vajag koordinētu un apvienotu politiku, kas ietver visu mūsu trīs atbildības jomas.
Ļaujiet man vēlreiz īsi norādīt, kāds bija Komisijas pamatojums, lai pagājušajā gadā publicētu Zaļo grāmatu. Pirmkārt, mums ir jāpārvar nelīdzsvarotība, ko rada arvien lielākā atšķirība starp dzīves ilgumu un pensionēšanās vecumu. Otrkārt, mums ir jāpielāgo Eiropas sistēma, lai atspoguļotu izmaiņas, kas radušās valstu pensiju sistēmās pēc pensiju reformas desmit gadiem. Treškārt, mums ir jāgūst mācība no finanšu un ekonomikas krīzes. Krīze ir uzsvērusi nepieciešamību pārskatīt finanšu tirgus neaizsargātību un mūsu pensiju sistēmas struktūru, lai uzlabotu risku mazināšanu un palielinātu finansētās pensijas ”drošības spilvenu”. Ceturtkārt, mums ir pilnībā jāsagatavo savas pensiju sistēmas arvien straujākai iedzīvotāju novecošanai.
Dalībvalstis jau ir iesaistījušās ilgstošā sadarbībā, lai mācītos no savstarpējās pieredzes un apmainītos ar labu praksi pensiju reformas jomā. Visi ir vienisprātis par koordinācijas nepieciešamību ES līmenī un par ES noteikumu pieņemšanu pārrobežu jautājumos. Pēdējos 10 gados koordinācija ES līmenī ir nostiprinājusi dalībvalstu centienus modernizēt pensiju sistēmas, un daudzas dalībvalstis jau ir panākušas labu progresu, pielāgojot pensiju sistēmas, lai atspoguļotu demogrāfisko novecošanu, pārmaiņas darba tirgos un dzimumu lomu attīstību. Tomēr daudzām dalībvalstīm ir tāls ceļš ejams, un dažas citas vēl pat nav uzsākušas pensiju reformas.
Es biju ļoti gandarīts, lasot ziņojumu, par ko es apsveicu referenti, kura īpaši atbalsta mūsu izvēlēto visaptverošo pieeju. Vairākās vietās tajā ir uzsvērtas saiknes starp atbilstību, ilgtspēju un drošību. Tajā ir arī ļoti skaidri konstatētas politikas jomas, kurās ES var pievienot vērtību. Komisija pašlaik veic apspriežu rezultātu analīzes pēdējos posmus, tostarp Eiropas Parlamenta gala atzinuma izskatīšanu. Ņemot vērā situācijas steidzamību, Komisija jau ir sākusi veikt sagatavošanas darbus Baltajai grāmatai, kas tiks iesniegta 2011. gada trešajā ceturksnī.
Ļaujiet nobeigumā pateikt, ka viens no Eiropas sociālā modeļa lielajiem panākumiem ir nodrošinājums, ka vecums nav sinonīms nabadzībai. Tas ir solījums, kuru mums jāturpina pildīt, un mums jāpalīdz dalībvalstīm pieņemt pareizi lēmumi, lai nodrošinātu, ka pensiju sistēmas atbilst mērķim. Iepriekšējos 12 mēnešos ir notikušas aktīvas debates par pensiju reformām, un gaidāms, ka šis gads būs tikpat intensīvs. Es ļoti lielā mērā paļaujos uz Parlamenta atbalstu reālu pārmaiņu īstenošanā, lai nākotnē izveidotu gan atbilstīgas, gan ilgtspējīgas pensijas.
George Sabin Cutaş
Priekšsēdētājas kundze! Tas, ka mēs šodien Eiropas Parlamenta plenārsēdē diskutējam par pensijām, apstiprina to, cik tās ir svarīgas Eiropai. Iedzīvotāju novecošanai, ekonomikas un finanšu krīzes ietekmei un vēlai jauniešu iesaistīšanai darba tirgū ir vajadzīgi kopīgi risinājumi. Tomēr pensijas joprojām ir valstu kompetencē, un subsidiaritātes principa mērķis ir noteikt Eiropas iesaistīšanās robežas. Tomēr, ja dalībvalstis labāk īstenos pašreizējos ES līmeņa tiesību aktus, mēs gūsim labumu no vienotā tirgus, kas strādās efektīvāk, tādējādi veicinot darba ņēmēju lielāku mobilitāti.
Turklāt, lai valstu pensiju sistēmas būtu ilgtspējīgas, mums ir jānodrošina, lai iedzīvotājiem būtu iespēja turpināt strādāt līdz pat pensionēšanās vecumam. Bažas rada bezdarba palielināšanās dalībvalstīs, apdraudot paaudžu solidaritātes principu. Patiesi, pensiju sistēmas reformēšanas pasākumiem jābūt cieši saistītiem ar nodarbinātības politikas jomu veicināšanu. Tāpat pensiju reforma nedrīkst būt sinonīms tādu grupu diskriminācijai, kurām jau pašlaik nav drošu un pienācīgu ienākumu. Valstis nedrīkst izvairīties no pienākuma visiem iedzīvotājiem nodrošināt atbilstīgas pensijas.
Lai novērstu šādu ekspluatēšanu valsts līmenī, mums ir jāierosina ideja par atbilstīgas pensijas definēšanu Eiropas Savienības līmenī. Es uzskatu, ka nepietiek ar prasību dalībvalstīm no pirmā līmeņa garantēt tādas pensijas, kas pārsniedz nabadzības slieksni. Es noteikti saprotu argumentu par valsts nosacījumu dažādību un valstu nevēlēšanos ļaut Eiropas Savienībai iesaistīties jautājumā, kas ir pašā valsts suverenitātes pamatā. Tomēr es domāju, ka ES iestādēm ir jāpievērš lielāka uzmanība Eiropas iedzīvotāju dzīves apstākļiem. Sociālā neapmierinātība var radīt negatīvas sekas. Divi neseni piemēri ārpus Eiropas Savienības rāda, cik daudz var izturēt tauta, kas ir pastāvīgi spiesta upurēties valdības interesēs, kura pārāk maz uzmanības pievērš savu iedzīvotāju vajadzībām.
Cornelis de Jong
Iekšējā tirgus un patērētāju aizsardzības komitejas atzinuma sagatavotājs. - (NL) Priekšsēdētājas kundze! Es vēlētos no visas sirds pateikties savai kolēģei Ria Oomen-Ruijten kundzei par labo sadarbību. Es esmu viņai pateicīgs par lielas daļas - ja ne faktiski visa - atzinuma atspoguļošanu, ko es uzrakstīju Iekšējā tirgus un patērētāju aizsardzības komitejas vārdā (IMCO).
Es jo īpaši esmu gandarīts par ieteikumu izstrādāt Eiropas sistēmu, kas ļautu ikvienam uzzināt, cik liela pensija ir uzkrāta, neatkarīgi no dalībvalsts, kurā tā ir uzkrāta.
Tomēr man joprojām ir daži jautājumi, jo sevišķi par Oomen-Ruijten kundzes tikko pausto apgalvojumu un ieteikumu, ka pensiju politikai ir jābūt daļai no Eiropas ekonomikas pārvaldības. Mēs precīzi nezinām, kāda būs tās forma, taču pastāv reālas iespējas, ka tā nebūs neobligāta. Balsojot "par”, es nevēlos radīt iespaidu, ka es, piemēram, šajā jautājumā atbalstīšu valstu pilnvaru nodošanu Eiropas Savienībai.
Turklāt mani māc bažas par ziņojumā patiešām iekļauto ieteikumu, ka pensionēšanās vecums ir jāpalielina, ņemot vērā dzīves ilgumu. Es uzskatu, ka tas noteikti nav vajadzīgs Nīderlandē, un tāpēc es nevar atbalstīt šo ieteikumu. Es vēlētos dzirdēt referentes komentāru par šo jautājumu.
Barbara Matera
Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Arī es gribētu pateikties Oomen-Ruijten kundzei.
Tas, ka Komisijas Zaļajā grāmatā par pensiju sistēmu nākotni Eiropā nav pievērsta nekāda vērā ņemama uzmanība dzimumu jautājumiem, rada bažas: pensiju aprēķinos sievietes tiek diskriminētas, jo viņas biežāk pārtrauc karjeru, lai pieskatītu bērnus, slimus radiniekus un gados vecus cilvēkus. Tāpēc, lai pildītu saistības pret ģimeni, ir daudz ticamāks, ka sievietes biežāk par vīriešiem pieņems nestabilas vai nepilna laika darba vietas, un tas Eiropas Savienībā rada 18 % lielu vidējā sieviešu un vīriešu atalgojuma atšķirību.
Tas acīmredzami diskriminē sievietes, kuras saņem pensijas, kas ir nepārprotami mazākas par vīriešu pensijām. Tas palielina vecāku sieviešu nabadzības risku, jo īpaši tad, ja tiek ņemts vērā fakts, ka viņas bieži dzīvo ilgāk par vīriešiem. Aprēķinot pensijas, laiks, ko sievietes velta bērnu vai citu atkarīgu ģimenes locekļu aprūpei, ir jāatzīst par līdzvērtīgu visiem citiem līgumu veidiem. Zaļajā grāmatā bija piedāvāta apspriešanās...
Nobeigumā es ceru, ka jaunajā Baltajā grāmatā būs pievērsta lielāka uzmanība jutīgajam un bažas raisošajam jautājumam par dzimumu atšķirību, aprēķinot tiesības uz pensiju Eiropas Savienībā.
Csaba Őry
Priekšsēdētājas kundze! Pirmkārt, grozījumu priekšlikumu lielais skaits - to bija gandrīz 500 - labi apliecina ārkārtīgo interesi par šo tematu, un referente Ria Oomen-Ruijten ir pelnījusi vienīgi mūsu pateicību par šīs milzīgās grozījumu priekšlikumu kaudzes pārvēršanu par ziņojumu, kurā atspoguļota Parlamenta pašreizējā nostāja. Es saku "pašreizējā nostāja”, jo mēs esam debašu sākumā, un runa ir par Zaļo grāmatu, pēc kuras būs Baltā grāmata un pēc tam papildu ziņojumi, un tas nozīmē, ka mēs, protams, esam lielāka procesa vienā posmā.
Kopumā jāatzīst, ka es piekrītu Komisijas pieejai, kurā tiek atzinīgi vērtēta dažādošana, proti, ka pensiju sistēmu pamatā ir vairāki līmeņi, taču vienlaikus es vēlos norādīt, ka šajā saistībā formulējums varētu būt nedaudz precīzāks. Protams, ja mēs runājam par otrajiem līmeņiem, mēs domājam otros līmeņus, kas papildina pirmos līmeņus, ņemot vērā to nepilnības. Tas nav tas pats, kas otrais līmenis, kad kaut kas tiek atņemts no pirmā tikai tāpēc, ka tajā sistēma darbojas atšķirīgi. Pirmajā gadījumā tiek atjaunota stabilitāte, savukārt otrajā tā tiek apdraudēta.
Tomēr mums ir arī jāsaprot - un, iespējams, tas jau ir minēts, taču es vēlētos to tikai uzsvērt atkārtoti - ka pensiju sistēmas problēmas ne vienmēr ir atrisināmas pašu spēkiem, no iekšpuses; turklāt ir ļoti ticams, ka tas nav iespējams. Ir vajadzīgs vairāk darbavietu, ir vajadzīga ciešāka ekonomiskā sadarbība, un mums noteikti vajadzētu panākt, ka tad, kad Komisija būs sagatavojusi Balto grāmatu, šis kopējais process kaut kādā veidā tiktu saistīts ar stratēģijas "Eiropa 2020” mērķiem un ekonomikas pārvaldību. Ir skaidrs, ka šādā gadījumā mēs spēsim šīs debates turpināt auglīgāk.
Frédéric Daerden
Priekšsēdētājas kundze! Vispirms es vēlētos uzsvērt, svarīgo vienprātības panākšanas darbu, ko veikusi referente. Apsveicu, Ria! Sarunās par kompromisiem viņa parādīja atvērtu pieeju attiecībā pret manas grupas izvirzītajiem argumentiem, un tāpēc Nodarbinātības un sociālo lietu komitejā vairākums balsoja par šo ziņojuma projektu. Ja rīt to atbalstīs tik liels vairākums, tas būs spēcīgs vēstījums citām iestādēm.
Šis ziņojums par pensiju nākotni Eiropā līdz šim ir vienīgais Eiropas iestāžu dokuments, kurš ir pretējs Komisijas domāšanas veidam, kas jo īpaši ir redzams tās gada izaugsmes pētījumā, kā arī pretējs Merkel un Sarkozy dueta domāšanai viņu dokumentā par konkurētspējas paktu. Šajos dokumentos ir ļoti skaidri aicināts ņemt vērā pirmo pensiju līmeni un arī automātiski palielināt tiesību aktos noteikto pensionēšanās vecumu, pamatojoties uz paredzamo dzīves ilgumu. Parlaments savā grozītajā un pieņemtajā ziņojuma projektā atbalsta šādus aspektus: būtiska pirmā pensiju līmeņa nozīme, kas nodrošina labāku solidaritātes garantiju un papildina citus līmeņus, tostarp vispārēji ievieš otru līmeni; vairāk uzmanības arvien lielākajam faktiskajam pensionēšanās vecumam, kā arī nodarbinātības līmeņiem, jo īpaši attiecībā uz gados vecākiem cilvēkiem, nevis automātiska un fatālistiska tiesību aktos noteiktā vecuma palielināšana; to kritēriju definēšana, kas nodrošina garantētas un atbilstīgas minimālās pensijas ieviešanu dalībvalstīs; sociālo partneru nozīmes pastiprināšana, definējot un īstenojot visas pensiju reformas Eiropā, kā arī ar diskrimināciju saistīto atšķirību likvidēšana starp vīriešu un sieviešu pensijām, par ko mums atgādināja Matera kundze.
Ar šiem komponentiem, ar šīm progresa jomām, kā arī citām, kuras es būtu varējis minēt, esmu apmierināts, ka Parlaments mūsu komisāram var paust skaidru vēstījumu, sociālu un progresīvu vēstījumu, un es ceru, ka viņa to ņems vērā nākamajā Baltās grāmatas posmā.
Marian Harkin
ALDE grupas vārdā. - Priekšsēdētājas kundze! Vispirms es vēlētos pateikties referentei par labo darbu; viņa noteikti ir atvieglojusi man dzīvi. Es arī vēlos pateikties Komisijai par šīs diskusijas sākšanu, kas noteikti ir ļoti laicīgi darīts.
Daži runā par pensijām kā par bumbu ar laika degli, un, ņemot vērā dažus skaitļus, ko esmu redzējusi, attiecībā uz starpību starp līdzekļiem, kurus mēs pašlaik uzkrājam gan publisko, gan privāto pensiju nodrošinājumam, un resursiem, kas mums būs vajadzīgi, lai nodrošinātu atbilstīgas pensijas turpmākajos četrdesmit gados, šīs starpība ir milzīga. Tādēļ šajā saistībā teiciens "pensiju bumba ar laika degli” noteikti ir precīzs. Mēs visi zinām, kas mums jādara ar bumbu ar laika degli: mums tai jānoņem detonators. Es uzskatu, ka šis ziņojums ir šī procesa sākums.
Taču pamatjautājums ir šāds: kurš ir atbildīgs? Es domāju, ka ziņojumā ir skaidri norādīts, ka par atbilstīgas pensijas garantēšanu saviem iedzīvotājiem atbildīgas ir pašas dalībvalstis. Taču mēs arī norādām, ka dalībvalstu ekonomikas ir savstarpēji atkarīgas, un tāpēc pensiju politikas koordinācija, izmantojot atklātās koordinācijas metodi (AKM), noteikti ir noderīga. Tomēr mēs neuzskatām, ka ES ir iespējams noteikt atbilstīgus pensijas līmeņus vai pat saskaņot pensionēšanās vecumu.
Taču mēs domājam, ka dalībvalstīm kā nepieciešamais nosacījums, lai gados vecāki iedzīvotāji dzīvotu pienācīgu dzīvi, ir jānosaka atbilstība. Man ir prieks, ka esam uzsvēruši dzimumu jautājumu un aicinājuši dalībvalstis risināt to vīriešu un sieviešu problēmu, kuri nestrādā, kamēr aprūpē kādu, un ka esam pievērsuši uzmanību jautājumam par mobilitāti un stratēģijas "Eiropa 2020” nozīmi.
Visbeidzot, es atbalstu pensiju saistību iekļaušanu Stabilitātes un izaugsmes paktā. Mēs zinām, ka pensiju nodrošināšanas jomā atveras budžeta melnais caurums, un mēs to vienkārši nevaram ignorēt.
Jean Lambert
Verts/ALE grupas vārdā. - Priekšsēdētājas kundze! Arī es vēlos pievienoties citiem, kuri pateicās mūsu referentei par ļoti labo darbu, kas paveikts, gatavojot šo ziņojumu.
Mēs visi apzināmies valstu atšķirības, kā arī mūsu pašu politisko grupu atšķirības, un ierosināt kaut ko, kas gūst ievērojamu atbalstu, ir liels sasniegums. Mana grupa ir īpaši gandarīta, ka šajā ziņojumā ir atzīta pirmā līmeņa pensiju nozīme, saistības nodrošināt atbilstošu līmeni un uzdevums spēt nodrošināt pienācīgu dzīvi. Galu galā mēs visu pagājušo 2010. gadu pavadījām, risinot ar nabadzību saistītas problēmas. Un, protams, daudziem cilvēkiem tie ir arī stabili ienākumi, būtiska garantija. Tāpat kā citi, mēs arī atzinīgi vērtējam to, ka ziņojumā ir atzīta nepieciešamība garantēt atbilstīgu pensiju nodrošināšanu sievietēm.
Mēs arī atzīstam diskriminācijas novēršanas nozīmi attiecībā pret gados vecākiem darba ņēmējiem un citus pasākumus, lai palīdzētu cilvēkiem turpināt strādāt. Arī mums ļoti svarīgs jautājums ir iegūto pensijas saņemšanas tiesību pārvietojamība. Arvien vairāk iedzīvotāju nestrādā vienam uzņēmumam visu savu darba mūžu. Viņi strādā vairākos uzņēmumos un ne vienmēr vienā un tajā pašā valstī. Un mums ir jānovērš šī pensiju nodrošināšanas sadrumstalotība, tātad šajā jautājumā būtiska nozīme ir Eiropas Savienībai.
Mēs arī esam gandarīti redzēt, ka šajā ziņojumā ir saistības attiecībā uz otrā pensiju līmeņa nodrošinājumu - ka tam ir jābūt pieejamam bez vecuma, dzimuma un darba līgumu radītas diskriminācijas. Mēs arī piekrītam - un esam iepriecināti, redzot, ka tas ir iekļauts ziņojumā -, ka mums ir jāpieņem tāda pieeja, kurā ņem vērā visu mūža garumu un kurā ir iekļautas dažādas mūsdienu darba dzīves gaitas un modeļi - gan pozitīvi, gan negatīvi.
Mēs arī atzīstam solidaritātes nozīmi pirmajā pensiju līmenī, arī attiecībā uz tiem, kuru darba dzīve vairāk ir saistīta ar gadījuma darbiem, īstermiņa līgumiem un tamlīdzīgi. Mūs arī māc bažas par centieniem izdarīt spiedienu uz trešā līmeņa privāto pensiju nodrošināšanu, un mēs piekrītam, ka ir ļoti svarīgi, lai iedzīvotāji saņemtu pienācīgu un skaidru informāciju.
Mēs arī atzinīgi vērtējam to, ka šajā ziņojumā ir paredzēts atbilstošs pielāgošanās laiks, lai iedzīvotāji varētu no jauna pārdomāt savu finanšu nākotni gadījumā, ja tiks mainīts pensiju nodrošinājums.
Julie Girling
ECR grupas vārdā. - Priekšsēdētājas kundze! Mana grupa atbalsta šīs Zaļās grāmatas publicēšanu. Tā ir tapusi ļoti laicīgi un tiek pieņemta laikā, kad mēs visās dalībvalstīs debatējam par jautājumiem, kuri jau tika minēti un kurus neatkārtošu - demogrāfiskās pārmaiņas, dzimumu problēma un citi.
Ziņojumā ir atzīta dalībvalstu labas prakses un informācijas apmaiņas nozīme, taču arī uzsvērts, ka pensijas paliek dalībvalstu kompetencē. Tajā ir atzīts, ka ES nevajadzētu pieņemt tiesību aktus par pensiju līmeņu un pensionēšanās vecuma atbilstību, taču tiek prasīts - un prasīts ļoti skaidri un noteikti -, ka dalībvalstīm ir jāpieņem tiesību akti, ņemot vērā savus apstākļus, ņemot vērā šos jautājumus.
Es uzskatu, ka ļoti svarīgs ir turpmāks darbs pie pārvietojamības, lai nostiprinātu vienoto tirgu. ES iedzīvotāji, kuri strādā visā Eiropā - un es esmu satikusi tādus daudzus -, nedrīkst palikt neizdevīgā situācijā ar dažādās dalībvalstīs iesaldētiem pensiju uzkrājumiem. Demogrāfija mainās, un tas pats attiecas uz darba praksi. Mūsu cerības mainās, taču ir būtiski, lai mēs pielāgotos šīm izmaiņām mūsu domāšanā un mūsu politikas veidošanā.
Ilda Figueiredo
GUE/NGL grupas vārdā. - (PT) Priekšsēdētājas kundze! Šajās debatēs mēs nedrīkstam aizmirst, ka pastāv priekšlikums ieviest tā dēvēto konkurētspējas paktu, saskaņā ar kuru Vācijas vadītais direktorāts vēlas veikt jaunus uzbrukumus vispārējai un savstarpējai publiskajai sociālā nodrošinājuma sistēmai, palielināt pensionēšanās vecumu un samazināt algas, mēģinot pārtraukt to indeksēšanu atbilstoši inflācijai, tikai lai dotu labumu finanšu nozarei, kura mēģina šajās pensijās atrast jaunus lielākas spekulatīvas peļņas gūšanas veidus.
Mēs vēlētos skaidri paust iebildumus šādai virzībai uz Eiropas integrāciju, kuras pamatā ir antisociāla politika, kura diemžēl tiek apstiprināta šajā ziņojumā, atbalstot Eiropas Komisijas Zaļo grāmatu, ļaujot veidot saikni starp tiesību aktos noteiktu pensionēšanās vecumu un paredzamo dzīves ilgumu, mudinot iedzīvotājus ilgāk palikt darba tirgū un neizslēdzot atbalstu privātajām pensiju sistēmām, kad jau ir zināms, ka to spekulatīvai izmantošanai, ko veic fondi un privātās bankas, var būt smagas sekas, atstājot nabadzībā gados vecākus iedzīvotājus un jo īpaši sievietes.
Tāpēc mēs esam iesnieguši alternatīvu rezolūciju, kurā ir parādīts, ka ir iespējams papildināt pabalstus un pensijas, nepalielinot tiesību aktos noteikto pensionēšanās vecumu, ja vien ir vairāk darbavietu ar ievērotām tiesībām, jo sevišķi jauniešiem, labākas algas un labāka finanšu nozares un finanšu darījumu uzraudzība.
Mēs iebilstam pret pensionēšanās vecuma palielināšanu un aizstāvam pensiju sistēmas, kuras ir integrētas vispārējā un savstarpējā valsts sociālā nodrošinājuma sistēmā, kas palielina mazāku pabalstu un pensiju vērtību, ņem vērā gados vecākus iedzīvotājus un ļauj viņiem dzīvot cieņas pilnu dzīvi, tādējādi veicinot nabadzības izskaušanu. Tieši to sagaida mūsu iedzīvotāji cīņās, kas notikušas Portugālē, Francijā, Grieķijā un tik daudzās citās vietās.
Derek Roland Clark
EFD grupas vārdā. - Priekšsēdētājas kundze! Pagājušā gada 22. novembrī Nodarbinātības un sociālo lietu komitejā referente sacīja, ka pensijas ir vienīgi dalībvalstu kompetencē. Tagad šis viedoklis ir kļuvis aptuveni šāds: lai gan dalībvalstīm ir galvenā nozīme, ir daži aspekti, kuros svarīga ir koordinācija Eiropas līmenī. Rezolūcijas 9. punktā ir uzsvērta dalībvalstu kompetence, taču tās tiek aicinātas koordinēt atšķirīgās pensiju politikas nostādnes. Šeit vērojama divkosība, ko raksturo ES kontroles pārņemšanas princips.
Apvienotās Karalistes Nacionālā pensiju fondu asociācija norāda, ka šis ziņojums pensijas padarīs dārgākas - saskaņā ar statistikas konsultāciju uzņēmuma Punter Southall datiem, par 90 %. Ja tas ir pārspīlējums, tad noteikti patiess ir tas, ka būs vajadzīgas milzīgas papildu summas, lai novērstu pensiju sistēmas sabrukumu, tādēļ ievērojami palielināsies iemaksu apmērs. Pensiju uzņēmumiem un dalībvalstīm nav vajadzīgs šis ziņojums; tiem ir vajadzīgs, lai iemaksu līmenis būtu zems. Pretējā gadījumā šis maldīgais ziņojums var iznīcināt to, ko tas mēģina aizsargāt.
Marine Le Pen
(FR) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Stabilitātes pakta Eiropā - un rītdien konkurētspējas pakta Eiropā - pensiju reformas ir ugunslīnija.
Kā mēs varam glābt pensijas, ja Eiropas Savienība pieprasa, lai dalībvalstis, kurām tagad ir budžeta deficīts, līdz 2013. gadam izlīdzina savus budžetus? Jūsu risinājums ir paaugstināt pensionēšanās vecumu līdz 67 gadiem un veikt paaudžu solidaritātes pensiju sistēmu dziļas reformas, lai samazinātu apdrošinātu iedzīvotāju priekšrocības. Turklāt ziņojums šajā saistībā nav nepareizs, jo tajā tiek aicināts noteikt garantētu pensiju minimālo līmeni, ko jūs spiežat mūs garantēt ārvalstniekiem, kuri ierodas mūsu zemēs un kuri nekad nav veikuši iemaksas.
Turklāt tiešo valsts pensiju saistību saskaitīšana, kā atbalstīts šajā ziņojumā, vēl vairāk palielinās spiedienu uz dalībvalstīm un liks tām izstrādāt pensiju fondus, kuru pamatā ir kapitālieguldījumi, un mēs, protams, visi labi zinām lielos riskus, ar ko tas saistās.
Pensiju sistēmas ir dalībvalstu kompetencē. Jā, pretēji iedzīvotāju vēlmēm jūs ieviešat nebijušu budžeta stingrību. Nodarbināti iedzīvotāji, valsts ierēdņi un pensionāri Eiropā būs pielāgošanas mainīgais lielums, lai glābtu eiro un lai glābtu jūsu ultraliberālo Eiropu.
Thomas Mann
(DE) Priekšsēdētājas kundze! Ir labi, ka vismaz reizi pašiniciatīvas ziņojums netiek apslēpts pirmdienā un izskatīts tikai dažās minūtēs. Tas ir Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas 463 grozījumu un Ekonomikas un monetārās komitejas 211 grozījumu rezultāts.
Es būtu vēlējies redzēt apņemšanos turpināt veiksmīgās arodpensiju sistēmas Vācijā, Luksemburgā, Somijā un Austrijā. Diemžēl vairākums uzskatīja, ka ir jāiesaka jauni minimālie standarti un ka arodpensijām jāpiemēro "Maksātspējas II” standarti. Tas radīs ievērojami lielāku izmaksu risku, kas tikai Vācijā varētu par 40 % palielināt brīvprātīgās arodpensijas iemaksas. Mēs nedrīkstam iznīcināt to, kas sasniegts, pamatojoties uz arodbiedrību un vadības panākto vienprātību. Es varēju dot ieguldījumu kompromisu panākšanā, ierosinot, lai turpmāk visas minimālo un "Maksātspējas II” standartu sekas tiktu detalizēti novērtētas padziļinātā ietekmes novērtējumā. Tas ir progress virzībā uz arodpensiju turpināšanu, lai gan tā nekādā gadījumā nav garantija.
Viens pozitīvs aspekts ir tas, ka mums nav atbilstīgu pensijas līmeņu standartizētas definīcijas. Turklāt ir noraidīts ierosinājums par saskaņotu pensionēšanās vecumu Eiropas Savienībā. Ir pareizi, ka kanclere Merkel un prezidents Sarkozy atbalsta pensiju sistēmu un pensionēšanās vecuma pakāpenisku saplūšanu. Tā kā dažādās valstīs dzimstības līmenis un paredzamais dzīves ilgums ir dažāds, ir jāpielāgo katras valsts pensiju sistēma, lai tā atbilstu demogrāfiskajām izmaiņām.
Kompromisi tika panākti lielā laika trūkumā. Es ceru, ka mēs spēsim noorganizēt plašākas debates par Balto grāmatu, kurā būs iekļauta praktiska uzņēmumu pieredze. Summas, kas saistītas ar brīvprātīgajām arodpensijām vien, ir lielākas par tām, kas ir pašreizējā ES glābšanas paketē.
(Runātājs piekrita pieņemt zilās kartes jautājumu saskaņā ar Reglamenta 149. panta 8. punktu)
Ria Oomen-Ruijten
Priekšsēdētāja kundze! Es nevēlos, lai šajā saistībā rastos pārpratumi. Tāpēc es gribētu palūgt jums, Mann kungs, norādīt, kur šajā ziņojumā tiek teikts, ka maksātspēja obligātā veidā tiks piemērota otrā līmeņa pensijām? Es personīgi esmu pret to, taču kur tas ir norādīts?
Thomas Mann
(DE) Priekšsēdētājas kundze! Mums ir divi ziņojumi no divām komitejām, kuras iesaka piemērot "Maksātspēju II” arodpensiju sistēmām. Manuprāt, tas vienkārši nedarbosies. Tādās valstīs kā Francija ir šāda pieredze, taču tādas nav citās Eiropas Savienības dalībvalstīs. Mums šo jautājumu vajadzētu detalizēti izpētīt. Izskatot Balto grāmatu un par to padziļināti diskutējot, mums būs iespēja par to visus pārliecināt, jo daudziem iedzīvotājiem nav attiecīgas pieredzes un viņi vēl ar to nav sastapušies savās valstīs. Šī mums ir laba iespēja sagatavot pamatus.
Pervenche Berès
(FR) Priekšsēdētājas kundze, komisār! Mēs piedalāmies politikas ievirzes debatēs, un Eiropas Parlaments vēlējās, lai jūs nodotu vēstījumu. Tomēr pa to laiku pasaule attīstās, un papildus tiek minēts jautājums par pensijām. Es, protams, šajā saistībā vēlos atsaukties uz standartizētu sistēmu Eiropas līmenī par pensionēšanos 67 gadu vecumā, kas ir izveidota bijušajā konkurētspējas pakta projektā. Ir skaidri redzams, ka gadījumā, ja sociālu Eiropu sāksim veidot no šāda izejas punkta, mēs to veidosim vērstu pret iedzīvotājiem, un mēs to nevēlamies.
Oomen-Ruijten ziņojumā daudzos jautājumos mēs minējām citas ievirzes, un Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas vārdā es vēlētos jūs lūgt ņemt to vērā, izstrādājot Komisijas nostāju par Balto grāmatu attiecībā uz to, lai tiktu ievērots dzimumu jautājums, kuram neesat pievērsusi pietiekamu uzmanību.
Mēs arī pieminējām ideju, ka vislabākais veids, kā atrisināt pensionēšanās jautājumu, ir nodarbinātības veicināšana, un ka mums ir jāņem vērā reālais vecums, nevis tikai jāpievēršas tiesību aktos noteiktajam pensionēšanās vecumam. Tomēr Francijas sociāldemokrāti uzskata, ka Oomen-Ruijten kundzes ziņojumā ir norāde, kas, mūsuprāt, rada problēmu, un mēs tai nevarēsim piekrist. Saprotiet, ka, pēc mūsu domām, attiecībā uz sociālajām tiesībām ideja, ka lielāks paredzamais dzīves ilgums ir automātiski jāindeksē ar tiesību aktos noteikto pensionēšanās vecumu, ir solis atpakaļ, un mēs to nevaram atbalstīt.
Visbeidzot, ļaujiet man nobeigumā jums pateikt, ka bez sociālā dialoga, bez sociālo partneru līdzdalības visās šajās sarunās mēs cietīsim neveiksmi.
Dirk Sterckx
(NL) Priekšsēdētājas kundze! Man šķiet, ka ar referentes palīdzību mēs esam snieguši vairākas ļoti līdzsvarotas atbildes uz Komisijas uzdoto jautājumu. Manuprāt, ir divi aspekti, kuros Eiropas Savienība patiešām rada pievienoto vērtību.
Ja mēs atzīstam pirmā pensiju līmeņa nozīmi, kas ir saprātīgi, tad mums ir arī vienlaikus jāatzīst, ka vienlīdz svarīga ir arī mūsu valsts finanšu stabilitāte, jo pirmā līmeņa pamatā ir stabilas valsts finanses. Turklāt jums jāatzīst ilgtermiņa slodze, ko pensijas rada valdībai, un tas ir ļoti skaidri jānorāda. Es uzskatu, ka Komisijas un Eiropas Savienības pienākums ir skaidri to norādīt katrai dalībvalstij, lai visi varētu saskatīt to, kas rada riskus un grūtības.
Otrā lieta ir tā, ka Eiropas Savienībai ir īpaša nozīme arī otrajā pensiju līmenī. Šajā saistībā jūs esat norādījusi uz "Maksātspējas II” nozīmi. Mēs šeit prasām, lai Komisija veiktu risku izpēti ilgtermiņā un lai tā savos noteikumos skaidri norādītu, kā nodrošināties pret šiem riskiem. Es domāju, ka šajā jautājumā jums ir īpaši jāapsver pensiju sistēmu ilgtermiņa risks kopumā: nevis tikai viena veida, bet visu otrā līmeņa pensiju sistēmu risks. Tātad ir jāpaveic zināms darbs.
Skatoties uz skaitļiem, kā to ir darījusi Harkin kundze, baidos, ka mēs neesam nodrošinājušies pret visiem riskiem visās Eiropas Savienības dalībvalstīs.
Tadeusz Cymański
(PL) Priekšsēdētājas kundze! Eiropas Parlamenta rezolūcijas projekts, par kuru diskutēts Eiropas Komisijas organizētajās apspriedēs, ir pelnījis mūsu atbalstu. Rezolūcijā tiek ieteikts palielināt valstu savstarpējo sadarbību un paraugprakses apmaiņu, tajā pašā laikā neiejaucoties dalībvalstu kompetences jomās attiecībā uz pensiju sistēmām, kas ir ārkārtīgi svarīga un ļoti jutīga joma.
Nodarbinātības un sociālo lietu komitejā notikušajās debatēs es uzsvēru demogrāfiskās attīstības nozīmi attiecībā uz pensiju sistēmu drošību un turpmāko formu. Tāpēc ir ārkārtīgi svarīgi, lai mēs veiktu visus iespējamos pasākumu demogrāfiskās krīzes pārvarēšanai Eiropā. Es arī uzskatu, ka, novērtējot pensiju sistēmas un formulējot priekšlikumus, mums arī jāņem vērā būtiskās atšķirības starp atsevišķām dalībvalstīm gan attiecībā uz to finansiālajām iespējām, gan jau pašlaik esošajām valsts un arodpensiju kapitāla sistēmām.
Thomas Händel
(DE) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Valsts labklājību veido tās iedzīvotāju darbs. Nākotnē amatiem sociālajā nozarē jābūt labāk apmaksātiem. Iedzīvotāji vecumā vēlas pienācīgas un drošas pensijas.
Viens skaidrs vēstījums, ko pierādīja krīze, ir tas, ka tikai publiskās un valsts pensijas ir uzticamas un stabilas. Turpretī aroda un privāto pensiju fondi biržās ir zaudējuši miljoniem eiro. Ir smieklīgi turpināt pievērst lielāku uzmanību privātā kapitāla pensiju sistēmām, lai nodrošinātu līdzekļus pēc iedzīvotāju aiziešanas pensijā. Valstis ir finansējušas lielāko banku glābšanas paketes. Iedzīvotāji maksā par stingru taupības politiku, kas ir Eiropas Savienības kontrolē. Tagad viņiem ir jāizlabo valsts budžets, paciešot savu pensiju samazināšanu un pieņemot lielāku pensionēšanās vecumu. Iepriekšējās pensiju reformas jau rada arvien lielāku nabadzību vecumdienās. Vienīgais risinājums ir uzticamu valsts pensiju sistēmu stiprināšana.
Franz Obermayr
(DE) Priekšsēdētājas kundze! Iedzīvotāju piramīda ES drīz tiks apgriezta kājām gaisā, un vecuma grupa virs 55 gadiem veidos lielāko iedzīvotāju daļu. Paredzamais dzīves ilgums turpinās palielināties, un dzimstības līmenis saglabāsies zems. Jaunieši sāks strādāt arvien vēlāk. Mēs visi apzināmies, kādas tam ir sekas: sabiedrības novecošana un arvien vairāk problēmu finansēt pensijas.
Mums Eiropā ir vajadzīga ģimenēm draudzīga politika, piemēram, ģimenes nodokļa sadalīšanas ieviešana attiecībā uz ienākuma nodokli vai vienlīdzīgi sociālie pasākumi, kuros tiek ņemts vērā ģimenes veiktais ieguldījums paaudžu līgumā, ģimenēm samazinot nodokļu slogu. Turklāt mums ir jārada stimuli pēc iespējas ilgāk noturēt darbā gados vecākus iedzīvotājus.
Es vēlētos Andor kungam paust skaidru vēstījumu. Ļoti populārā masveida imigrācijas politika ir nepareizais ceļš, lai nodrošinātu mūsu pensijas, un tas galu galā arī apdraud sociālo mieru Eiropā.
Danuta Jazłowiecka
(PL) Priekšsēdētājas kundze! Demogrāfiskās pārmaiņas, ilgāks mūžs un dzimstības līmeņa samazināšanās, dažādas pensiju sistēmās piešķirtas privilēģijas un ekonomikas krīze ir radījusi milzīgu spiedienu uz dalībvalstu finansēm. Mēs arvien biežāk esam spiesti uzdot jautājumus par pašreizējo pensiju sistēmu stabilitāti un drošību un par to, cik lielā mērā tās garantē taisnīgus ienākumus pensijas vecumā. Mēs secinām, ka ļoti svarīgi ir veikt Eiropas pensiju sistēmu reformēšanu, kas ir dalībvalstu kompetencē. Tas būs ļoti ilgs un dārgs process, un, lai valdības varētu nolemt par šādu rīcību, Padomei un Eiropas Komisijai ir jāgarantē, ka, piemērojot pārmērīga deficīta procedūru, vienmēr tiks ņemtas vērā šo reformu izmaksas. Jebkāds cits risinājums var radīt situāciju, kad valstis pamet reformas, baidoties no finansiālā sloga.
Es vēlētos minēt šo būtisko reformu divus galvenos aspektus. Pirmkārt, lai garantētu pensiju sistēmu drošību, mums ir jādažādo ienākumu avoti un jārada sistēmas, kuru pamatā cita starpā ir valsts finansējums no kapitāla tirgiem un darba ņēmēju pensiju sistēmām. Otrkārt, mums ir jānodrošina augstāks nodarbinātības līmenis, lai garantētu pensiju sistēmu stabilitāti. Dalībvalstīm ir jācenšas nodrošināt, lai faktiskais pensionēšanās vecums ir tāds pats kā tiesību aktos noteiktais vecums un vajadzības gadījumā jāizskata tiesību aktos noteiktā pensionēšanās vecuma palielināšana, kas ir dabiskas sekas tam, ka eiropieši dzīvo arvien ilgāk. Tomēr ilgāka darba dzīve ir jāsaista ar attiecīgajām darba tirgus reformām, tostarp atbilstīgas apmācības un veselības aprūpes nodrošināšanai darba ņēmējiem.
Es vēlētos apsveikt referenti un pateikties viņai par palīdzību un teicamo sadarbību, strādājot pie šī ziņojuma.
Sergio Gutiérrez Prieto
(ES) Priekšsēdētājas kundze! Jau ir minēts, ka Eiropas pensiju sistēmas pamats ir valsts sistēma, un tā tam jābūt arī turpmāk, jo tā ir vienīgā sistēma, kas garantē kohēziju un turklāt samazina nabadzības risku mūsu sabiedrībā.
Ir pārsteidzoši, ka Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas valstīs vislielākā vienlīdzība attiecībā uz ieņēmumiem pastāv pensiju ziņā, vai ka krīzes dēļ privātās pensijas tikai 2008. gadā zaudēja 20 % savas vērtības un joprojām ir tālu no nepieciešamā maksātspējas līmeņa sasniegšanas.
Tas viss parāda, ka nenovēršamu reformu laikā pasākumiem mūsu pensiju sistēmu ilgtspējas nodrošināšanai ir jāaptver dažādas jomas, cita starpā ņemot vērā tālejošu politiku attiecībā uz dzimstības līmeni un darba un ģimenes dzīves saskaņošanu, kā arī tālejošu politiku, lai nodrošinātu, ka iedzīvotāji var sākt strādāt un palikt darbā, vai pat tādu imigrācijas politiku, kuras pamatā ir integrācija un kura no demogrāfiskā viedokļa arī garantē mūsu pensiju ilgtspēju.
Visbeidzot, es uzskatu, ka ir nožēlojami, ka tekstā nav noteikti ierobežojumi uzņēmumu subsīdiju jēdzienam, jo parasti par tām nav jāveic nekādas sociālās iemaksas. Manuprāt, tas ir ļoti svarīgi veselai jaunai darba ņēmēju paaudzei, jo, ja no viņiem tiek prasīts vairāk, lai varētu saņemt pienācīgu pensiju, tad viņiem arī nevajadzētu tik daudz ciest, lai iegūtu pienācīgas darba iespējas.
Elizabeth Lynne
Priekšsēdētājas kundze! Es vēlētos pateikties Ria Oomen-Ruijten par visu viņas smago darbu pie šī ziņojuma. Manuprāt, viņa ir padarījusi ļoti labu darbu.
Tajā ir ļoti skaidri norādīts, ka pensijas pirmām kārtām ir dalībvalstu kompetencē. Par laimi, mēs esam noraidījuši visus aicinājumus minimālo pensiju noteikt ES līmenī, kā arī par "Maksātspējas II” veida noteikumu piemērošanu pensijām. Lisabonas līgumā ir ļoti skaidri noteikts, ka par pensiju nodrošināšanu ir atbildīgas dalībvalstis, nevis ES. Taču mēs varam apmainīties ar paraugpraksi un pieredzi. Man ir prieks, ka ir arī iekļauts mans grozījums, kurā tiek aicināts īstenot 2000. gada Nodarbinātības direktīvu, lai aizliegtu diskrimināciju vecuma dēļ.
Attiecībā uz pensionēšanās vecumu es vienmēr esmu skaidri norādījusi, ka pensionēšanās vecumam - vecumam, kad ir tiesības pieprasīt pensiju, - ir arī turpmāk jābūt noteiktam dalībvalstu līmenī, taču vienlaikus jāatmet obligātais pensionēšanās vecums, kas piespiež iedzīvotājus pārtraukt strādāt, pat ja viņi vēlas to turpināt darīt. Žēl, ka tas ziņojumā nebija iekļauts.
Milan Cabrnoch
(CS) Priekšsēdētājas kundze! Es vēlētos apsveikt referenti, kura ir paveikusi teicamu darbu, tiekot galā ar iesniegtajiem daudzajiem simtiem grozījumu. Lai gan šis ziņojums nav leģislatīvs, tas ir ļoti svarīgs ES dalībvalstu sociālo sistēmu nākotnei. Galvenie secinājumi, kurus mēs atbalstām, ir šādi:
lēmumi par pensiju sistēmām ir politiski lēmumi, un tie ir tikai un vienīgi dalībvalstu kompetencē;
ir ļoti svarīgi palielināt pensionēšanās vecumu;
turpmākajos gados vienīgais izaugsmes avots ES būs darba produktivitātes palielināšanās;
galvenais uzdevums ir atbalstīt gados vecāku darba ņēmēju nodarbinātību, jo īpaši nodrošinot lielāku elastību darba tiesiskajās attiecībās un pensiju sistēmu pareizu pielāgošanu;
nav pareizi koordinēt pensiju sistēmas un to reformas ES līmenī;
mēs neatbalstām pensionēšanās vecuma standartizēšanu visā ES, un mēs arī neatbalstām tā piesaistīšanu vidējam paredzamajam dzīves ilgumam;
mēs neatbalstām nekādus centienus Kopienas līmenī saskaņot definīcijas, piemēram, atbilstīgas pensijas definīciju.
Kartika Tamara Liotard
(NL) Priekšsēdētājas kundze! Subsidiaritāte, atsevišķu dalībvalstu jautājums, un solidaritāte - tie bija divi aspekti, kurus referente uzsvēra attiecībā uz pensiju politiku. Tāpēc man šķita, ka viņai Zaļo grāmatu, kurā tiek atbalstīta izdevumu samazināšanas, tūdaļ vajadzētu izmest papīrgrozā. Es gandrīz novēlos no krēsla, izdzirdot, ka referente faktiski atsaucās uz Zaļo grāmatu kā pozitīvu dokumentu.
Kamēr, no vienas puses, referente turpina runāt par subsidiaritāti, no otras puses, viņa ir ierosinājusi neskaitāmus priekšlikumus par ES ietekmes palielināšanu. ES vajadzētu noteikt minimālās pensijas kritērijus. ES vajadzētu pārliecināt dalībvalstis palielināt pensionēšanās vecumu. ES vajadzētu veicināt konkurenci starp Eiropas pensiju fondiem un turpināt privatizāciju. Subsidiaritāte? Kāda subsidiaritāte?
Ja tas viss radītu sociāli atbildīgākas pensiju sistēmas, tad, iespējams, šajā jautājumā varētu attaisnot ES ietekmi. Diemžēl Komisija un referente par primāro uzskata iekšējo tirgu, un tas tikai palielinās plaisu starp bagātajiem un nabadzīgajiem.
David Casa
(MT) Priekšsēdētājas kundze! Es iesākumā vēlētos apsveikt savu kolēģi Oomen-Ruijten kundzi par izcilo darbu, ko viņa paveikusi pie šī ziņojuma. Ziņojumā ir atzīts, ka laikā, kad Eiropas Savienības iedzīvotāji ir īpaši neaizsargāti, ir būtiski, lai dalībvalstis garantētu, ka sociālā nodrošinājuma pasākumi un jo īpaši pensijas ir lielākas un uzticamākas, tādējādi radot mieru sirdī sabiedrībai, kas kļūst arvien vecāka, un nodrošinātu, lai viņi saglabātu ekonomisko neatkarību.
Šajā saistībā es vēlētos uzsvērt, cik svarīgi ir tas, lai dalībvalstis definētu nepieciešamos kritērijus, lai gados vecākiem iedzīvotājiem garantētu pienācīgu dzīves līmeni. Tas ir jānosaka katras valsts konkrētajos apstākļos, un tāpēc ir jāievēro subsidiaritātes princips.
Tomēr es atzinīgi vērtēju Komisijas aicinājumu ieviest pamatnostādnes un veicināt apmaiņu ar paraugpraksi. Šādi pieņemtie lēmumi būs to iedzīvotāju interesēs, kurus tas skars tieši. Daudzās dalībvalstīs ir ļoti svarīgi veikt pensiju reformu, lai izpildītu Zaļajā grāmatā minētos mērķus, proti - nodrošinātu pārdomātas, atbilstīgas un ilgtspējīgas pensiju sistēmas.
Šo reformu var būt grūti īstenot, īpaši šajā sarežģītajā laikā, tāpēc ir arī jāņem vērā reformas izdevumi attiecībā uz ekonomikas pārvaldību.
Kinga Göncz
(HU) Priekšsēdētājas kundze! Līdzās vairākiem citiem deputātiem, kuri runāja pirms manis, es uzskatu, ka ir svarīgi, lai pensiju jautājums tiktu pēc iespējas vairāk koordinēts Eiropas līmenī. Viens tā iemesls ir tas, ka krīze ir radījusi jautājumu par makroekonomisko stabilitāti, un tas ir arī radījis jautājumu par to, kā iespējams garantēt drošību un cieņu vecumdienās. Ir skaidrs, ka dalībvalstīs notiek dažādas pārmaiņas. Dažas valstis uzsāk reformu ceļu un pastiprina vai izveido privāto pensiju fondu pīlāru, savukārt citas tā vietā mēģina pagriezt laiku atpakaļ. Tomēr, lai kādas būtu pārmaiņas, ir ļoti svarīgi pensiju ilgtspēju, stabilitāti un cienīgas vecumdienas noteikt par prioritāru jomu.
Par visām pārmaiņām ir jāapspriežas ar sociālajiem partneriem un ir jānodrošina pietiekams pārejas laiks. Tauta, iedzīvotāji ir jāinformē par pārmaiņām, kādas tiks īstenotas, un to, kā tās viņus ietekmēs, lai viņi vienmēr varētu pieņemt pamatotus lēmumus, turklāt visas pārmaiņas ir jāveic iedzīvotājiem draudzīgā veidā.
Vicky Ford
Priekšsēdētājas kundze! Kad Bismarks 1889. gadā ieviesa valsts pensiju, vidējais dzīves ilgums bija tikai 45 gadi. Mūsdienās mēs dzīvojam ilgāk, taču saskaramies ar problēmu, kā nodrošināt pieņemamus ienākums pensijas vecumā. Ekonomikas, demogrāfiskās un darba tirgus apstākļu tradīcijas ir dažādas. Katrai valstij ir jābūt atbildīgai par savu politiku un reformām. Ilgtspējīgām valsts pensijām ir vajadzīgas ilgtspējīgas valsts finanses, taču šajā Parlamenta ziņojumā ir skaidri teikts - nevar būt saskaņota ES pensionēšanās vecuma vai minimālā ienākuma līmeņa.
Uzņēmumu sistēmām un individuāliem ietaupījumiem jābūt pārvietojamiem starp darba devējiem un valstīm. Uzkrājumu veidotāji ir pelnījuši pārredzamu, viegli saprotamu un pieejamu informāciju. Jā, mums ir vajadzīgas drošas uzkrājumu sistēmas, taču noteikumiem par kapitālu ir jābūt gudriem. Pensiju riski nav tādi paši kā uzņēmumu vai banku riski. Regulēšanas izdevumi tiek uzlikti patērētājiem un šajā gadījumā - gados veciem pensionāriem.
Elisabeth Morin-Chartier
(FR) Priekšsēdētājas kundze! Iesākumā es vēlētos pateikt, ka krīzes un demogrāfiskās situācijas ietekmē mēs saskaramies ar šo problēmu attiecībā uz pensijām visās Eiropas Savienības dalībvalstīs.
Paveiktajā darbā es vispirms gribētu paust atzinību par soli uz priekšu, proti, apspriežu darbu, kuru, kā norādīja komisāre, viņa vadīja, izstrādājot šo Zaļo grāmatu, kā arī par darbu apspriežu, atvērtības un kompromisu gaisotnē, ko veica Oomen-Ruijten kundze, lai sagatavotu šo ziņojumu.
Es gribētu uzsvērt trīs aspektus, kas mums pilnīgi noteikti ir jāņem vērā, lai atrisinātu pensiju maksātspējas problēmu.
Pirmais aspekts ir nevienlīdzība, ar kuru saskaras sievietes pensijas vecumā, jo nevienlīdzība darbā rada nabadzību pensijas vecumā.
Otrais aspekts, komisār, Oomen-Ruijten kundze, ir tas, ka es vēlos nodrošināt, lai tiktu glābtas atraitņu pensijas. Mums joprojām ir nabadzīgu sieviešu paaudze, kuras nav strādājušas savā potenciālajā darba mūžā un kurām atraitņu pensijas ir vienīgais veids, kā saņemt minimālu pensiju.
Trešais aspekts ir jaunāko paaudžu iesaistīšanās darba tirgū. Tām ir ne vien jāsaskaras ar krīzi, bet arī jānes vairāku paaudžu slogs: bērnu, vecāku un vecvecāku.
Visbeidzot, tas rada problēmas gados vecākiem iedzīvotājiem, problēmu, kas mūsu darbā ir jārisina ātrāk.
Jutta Steinruck
(DE) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Pensijām visā Eiropā ir jānodrošina pietiekami daudz naudas, lai cilvēki ar to varētu dzīvot. Svarīga prasība ir, lai iedzīvotājiem būtu cilvēka cienīgas darbavietas. Kad es dzirdu, kā citi šī Parlamenta deputāti runā, ka iedzīvotājiem savām vecumdienām ir vienkārši jāveido papildu privāta pensija, es gribu atbildēt, ka daudzi iedzīvotāji tik tikko var izdzīvot ar to, ko viņi nopelna, nemaz nerunājot par papildu privāto pensiju. Tāpēc īpaši svarīgs ir pensiju sistēmas pirmais līmenis. Paaudžu solidaritātes sistēmai, kuras pamatā ir solidaritātes princips, ir jābūt Eiropas pensiju pamatā, un tai jānodrošina pietiekami lieli līdzekļi, lai ar tiem varētu dzīvot. Mēs nevaram vienkārši teikt, ka šis jautājums ir dalībvalstu kompetencē. Mums ir jāpauž skaidrs vēstījums, ka mums vajadzīgas tādas pensijas, kas iedzīvotājiem nodrošina pietiekami daudz naudas, lai viņiem būtu pietiekama dzīves kvalitāte.
Mann kungs detalizēti aprakstīja Vācijas arodpensiju sistēmu. Es arī to vēlētos pieminēt, bet nerunājot tikpat detalizēti. Novērtējot Zaļo grāmatu, man ir radies tāds pats secinājums, un tas ir iemesls, kādēļ mēs kopīgi komitejā strādājām pie grozījumiem. Tāpēc es aicinu Komisiju nodrošināt, lai visā, ko mēs turpmāk darām, netiktu atmestas katras valsts iezīmes - elementi, kas patiešām labi darbojas un ir būtiski pensiju sistēmu uzturēšanai dalībvalstīs.
Theodor Dumitru Stolojan
(RO) Priekšsēdētājas kundze! Es uzskatu, ka mums ir jābūt reālistiskiem un jāatzīst, ka pašreizējās pensiju sistēmas, kuru pamatā ir resursu pārnešana starp paaudzēm un kuru pazīst kā paaudžu solidaritātes principu, vairs nav ekonomiski dzīvotspējīgas un, lai izdzīvotu, tām pēc būtības ir nepieciešamas valsts budžeta subsīdijas.
Iedzīvotāju novecošanas tendence un arvien lielāka darbaspēka mobilitāte tikai palielina nelīdzsvarotību šajās pensiju sistēmās, savukārt ierosinātie pasākumi - vai tā būtu pensionēšanās vecuma palielināšana, vai iemaksu palielināšana - ir ierobežoti, un tos vēl vairāk ierobežos sociālā pretestība pret šāda veida pasākumiem. Visbeidzot, mums būs jāatzīst, ka risinājums ir pāriešana uz tādām pensiju sistēmām, saskaņā ar kurām savā darba mūžā iedzīvotāji veido paši savu pensijas fondu.
Ádám Kósa
(HU) Priekšsēdētājas kundze! Eiropa Savienība ir risinājusi ļoti daudz jautājumu attiecībā uz invalīdiem. Diemžēl patiešām nešķiet, ka dalībvalstu pensiju sistēmās būtu ietverta tieši šī ļoti sociālā grupa, un tas ir nepieņemami. Papildus iedzīvotājiem, kuri bija spiesti iekļauties invaliditātes pensijas sistēmā ne savas vainas dēļ, ir ļoti daudzi citi, kuri tajā iesaistījušies, ļaunprātīgi izmantojot tās nepilnības. Šī problēma galvenokārt skar Centrāleiropas un Austrumeiropas valstu pensiju sistēmas, kur šādu ļaunprātīgu izmantotāju ir ļoti daudz. Viņu skaits ir tik liels, ka viņi grauj pašas pensiju sistēmas pamatus. Šī situācija ir pretrunā ar stratēģiju "Eiropa 2020”. Šie cilvēki reālas palīdzības vietā saņem nepersonalizētus pakalpojumus, kaut gan viņi varētu noturēties darba tirgū un būtu spējīgi strādāt. Pašreizējās prognozes rāda, ka apgādājamo skaits Eiropā drīz divkāršosies. Tikmēr darbspējīgā vecuma iedzīvotāju skaits samazinās par vienu miljonu gadā. Kopumā tas nozīmē, ka pašlaik nav ilgtspējīgas pensiju sistēmas, jo īpaši, ja nav aktīvu invalīdu. Es pilnībā atbalstu referentes ideju, ka ES, kurā dzīvā 50 miljoni invalīdu, tikai nedaudz pāri četrdesmit procentiem šo iedzīvotāju strādā. Kur ir pārējie aptuveni sešdesmit procenti? Galvenā doma ir tā, ka arī viņiem vajadzētu strādāt.
Konstantinos Poupakis
(EL) Priekšsēdētājas kundze! Es gribētu apsveikt referenti par viņas centieniem panākt nepieciešamo līdzsvaru starp pensiju sistēmu ekonomisko dzīvotspēju un sociālo piemērotību, ņemot vērā to, ka laikā, kad vērojams liels bezdarbs, darba tirgus ierobežojumu atcelšana, algu samazinājumi un nopietnas demogrāfiskas problēmas, atbilstīgu, sociāli taisnīgu un ekonomiski dzīvotspējīgu pensiju izveide un konsolidēšana ir liels izaicinājums ikkatrai dalībvalstij.
Tomēr sistēmu pamatā ir jābūt pirmajam līmenim, valsts pārdales līmenim kā vienīgajai atbilstošu pabalstu pamatgarantijai. Šis līmenis ir jāpapildina, nevis jāatbalsta ar otro līmeni, kam jādarbojas tandēmā, kad ir veikti pasākumi, lai tas būtu ne vien vispārēji pieejams, bet arī drošs, izveidojot attiecīgu pārvaldības sistēmu.
Turklāt lielāka pensionēšanās vecuma saistīšana ar dzīves ilgumu nekādā veidā nerada automātiskus pielāgojumus. Protams, ir jāņem vērā citi parametri, piemēram, atrašanās vieta, darba veids, ļoti neveselīgas profesijas, dzīves kvalitāte un veselība. Visbeidzot, visu palikšanai darbā paredzēto stimulu priekšnosacījumam ir jābūt drošības iespējām, lai pārvarētu jebkādas barjeras, kas varētu neļaut jauniešiem piekļūt darba tirgum, jo īpaši laikā, kad bezdarba līmenis diemžēl ir sasniedzis nesaredzamu augstumu.
(Aplausi)
Elżbieta Katarzyna Łukacijewska
(PL) Priekšsēdētājas kundze! Atsevišķās ES dalībvalstīs notiek debates par pensiju sistēmām, un sabiedrības emocijas saistībā ar šīm debatēm parāda, cik svarīgs un cik vienlaikus sarežģīts ir šis temats. Nebūs iespējams pieņemt vienotu pensiju modeli, ko varētu piemērot visās ES dalībvalstīs. Tomēr ekonomikas krīzes un demogrāfisko pārmaiņu laikā valsts pensiju sistēmu reformas ir kļuvušas neizbēgamas. Jau pašlaik daudzas valstis saskaras ar problēmām arvien lielāku ar pensijām saistītu izdevumu dēļ, un šādas problēmas var apdraudēt paaudžu solidaritātes principu. Tomēr mums jāatceras, ka pensijām jābūt stabilām un drošām un ka tajās ir jāņem vērā tas, ko esam samaksājuši. Šajā saistībā es vēlētos lielāku uzmanību pievērst sieviešu un vīriešu atalgojuma atšķirībām, jo sieviešu mazākie ienākumi rada mazākas pensijas.
Rovana Plumb
(RO) Priekšsēdētājas kundze! Es vēlētos pieminēt, ka jau šo debašu sākumā komisāre runāja par Eiropas sociālā modeļa panākumiem. Viens no tiem ir arī sieviešu un vīriešu vienlīdzīgu iespēju nodrošināšana. Es ceru, ka šis ziņojums būs skaidrs vēstījums par dzimumu līdztiesības ņemšanu vērā taisnīgas pensiju sistēmas izveidē.
Tādēļ es vēlos, ja drīkst, uzsvērt trīs aspektus. Pirmkārt, tādu pasākumu ietekmes novērtēšana uz sabiedrību un sieviešu nodarbinātību, kas atzīst mājās paveikto darbu, tostarp šī darba izmaksu aprēķina izmantošanu pensiju nolūkos. Es aicinu Komisiju uzsākt procedūru, lai svītrotu Direktīvas 2004/113/EK 5. panta 2. punktu, kas pieļauj sieviešu diskrimināciju attiecībā uz pensiju produktiem.
Izaskun Bilbao Barandica
(ES) Priekšsēdētājas kundze! Pensiju sistēma ir Eiropas sociālā modeļa pamatelements, un tāds tas arī jāsaglabā. Tas ir dalībvalstu pienākums, taču, lai garantētu tās izdzīvošanu, mums ir jāveic pasākumi, panākot visaugstāko iespējamo vienošanās līmeni ar sociālajiem partneriem un pilsonisko sabiedrību. Šie pasākumi ir jāvērš uz tāda Eiropas standarta izveidi, kas garantē visu sistēmu maksātspēju, piemērojot tām uzraudzības kritērijus, lai ierobežotu valsts finanšu deficītu dalībvalstīs, un garantijas, kas, sākot ar 2013. gadu, tiks prasītas apdrošināšanas uzņēmumiem, paplašināti piemērojot savstarpējām sabiedrībām, kuras šīs sistēmas pārvalda dažās dalībvalstīs.
Šis standarts ir jāizveido, lai racionalizētu debates, jo šo problēmu risinājums paredz ko vairāk par pensionēšanās vecuma noteikšanu tiesību aktos. Mums ir jāņem vērā personas nodarbinātības ilgums un iemaksu līmenis, kā arī jāietver aspekti, kas saistīti ar pensionāru vēlmēm. Darba dzīves paildzināšanai jārada lielāka pensija.
Šim standartam ir arī jābūt vērstam uz nākotni. Darba ņēmēju mobilitātes dēļ būs jānodrošina, lai pasīvo tiesību pārnešana no vienas valsts uz citu neradītu problēmas. Pārvietojoties no vienas valsts uz citu, eiropiešiem ir jāspēj piekļūt nodarbinātības vēsturei visās dalībvalstīs, kurās viņi ir veikuši iemaksas.
Es arī uzskatu, ka mums ir jāpievērš īpaša uzmanība jautājumiem par dzimumu līdztiesību un invaliditāti.
Elisabeth Schroedter
(DE) Priekšsēdētājas kundze, Andor kungs! Es vēlētos pajautāt, vai ir jēga reaģēt uz šīm debatēm un šo ziņojumu ar Balto grāmatu? Vai mums tā vietā nevajadzētu mēģināt atrisināt patiešām steidzamas problēmas? Manuprāt, ir divas problēmas: viena ir tā, ka pastāv milzīga starpība starp faktisko pensionēšanās vecumu un valsts noteikto pensionēšanās vecumu. Tas nozīmē, ka patiešām ir jāievieš diskriminācijas novēršanas pasākumi Komisijas veiktas rīcības vai uzraudzības formā, lai uzlabotu šo situāciju, jo tie padarīs pensijas ilgtspējīgas.
Otra problēma ir tā, ka ziņojumā ir skaidri pausts aicinājums nekavējoties rīkoties attiecībā uz arodpensiju pārvietojamību - tātad jaunas direktīvas apsvēršanu. Tā ir daudz steidzamāka, jo darba ņēmēji, pārejot no viena uzņēmuma uz citu, zaudē daudz savu pensiju naudas, kas viņiem vecumdienās garantētu drošību. Tādēļ mums ir jāveic pasākumi šajā jomā. Ar Balto grāmatu mēs tikai šķiežam laiku.
Alfreds Rubiks
(LV) Priekšsēdētāj, cienījamie kolēģi! Ekonomiskās krīzes un sabiedrības novecošanas rezultātā samazinās valsts sociālās apdrošināšanas iemaksas speciālajā budžetā. Tas ir vispāratzīts. Pieaug pensionāru skaits. Tas apdraud pensiju sistēmas ilgtspēju. Nepieciešams pielāgot sociālās apdrošināšanas un pensiju sistēmu mūsdienu izaicinājumam. Es piekrītu komisāra kungam, kas teica, ka jāiegulda grūts darbs, lai izstrādātu šo dokumentu. Un tomēr es uzskatu, ka Eiropas Savienības mērogā ir jāizveido sociālais fonds, kas būtu līdzīgs Kohēzijas fondam, ar mērķi palīdzēt to valstu pensionāriem, kurām ir salīdzinoši zemi ienākumi. Valsts budžets nevar nodrošināt cienīgas vecumdienas. Mums jau ir pieredze. Mēs pagājušogad cīnījāmies pret nabadzību, un rezultātā Eiropā nabagu ir vairāk nekā pirms tam.
László Andor
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētājas kundze! Es vēlreiz vēlētos apsveikt visas komitejas, kuras piedalījās šajā diskusijā un arī ziņojumu sagatavošanā.
Es saprotu, ka ir grūti saskaņot tik daudzu un dažādu politisko un valstisko ieviržu nostājas, taču balsojumi attiecīgajās komitejās parāda, ka ziņojumi ir guvuši plašu atbalstu. Tas Komisijai skaidri vēsta par Zaļās grāmatas turpmākajiem pasākumiem. Es sagaidu, ka nākamajā mēnesī tiks publicēts kopsavilkums, kurā būs iekļauts Parlamenta viedoklis. Mēs to turpināsim 2011. gada otrajā pusē, sagatavojot Balto grāmatu, kuru es minēju savās iepriekšējās runās, kā arī atbilstīgu ietekmes novērtējumu. Tas visām ieinteresētajām pusēm atkal dos iespēju turpināt piedalīties debatēs.
Komisijas grupa pensiju jautājumos pagājušajā nedēļā jau apsprieda iespējamos politikas risinājumus par to, kā atjaunināt un uzlabot Eiropas pamatnoteikumus par pensijām. Tika panākta vienošanās, ka attiecībā uz pensiju reformām mums vajadzētu pieņemt visaptverošu pieeju.
Šajā saistībā mums ir jāturpina dialogs ar galvenajām ieinteresētajām pusēm - gan par iespējamām jaunām reglamentējošām iniciatīvām tādās jomās kā pārvietojamība, arodpensiju sistēmas un maksātnespējas aizsardzība, un citiem mazāk stingriem regulējuma veidiem, piemēram, labas prakses kodeksiem. Mēs arī nolēmām padziļināti skatīt dzimumu dimensiju un arī Baltajā grāmatā šo jautājumu risināt plašāk nekā Zaļajā grāmatā.
Tikmēr es vēlētos nodrošināt, lai Zaļā grāmata un Baltā grāmata netiktu sajauktas ar citiem lidojošiem objektiem Eiropas debesīs. Komisijai nav nekā kopīga ar tādām pieejām, saskaņā ar kurām tiek pieņemts, ka Eiropas Savienībā varētu būt vienots pensionēšanās vecums. ES pamatā ir daudzveidība, un tas arī attiecas uz demogrāfiskās realitātes daudzveidību, un mums tas ir jāpēta daudz dziļāk nekā iepriekš.
Mums arī vajadzētu atzīt, ka pašreizējās reformas rada jaunus riskus, jo tās nākotnes pensijas padara daudz atkarīgākas no darba tirgus un finanšu tirgu ilgtermiņa attīstības. Tas nozīmē, ka mums ir jārada darba iespējas arī invalīdiem un jāpalielina finanšu sistēmu stabilitāte.
Es gaidu turpmāku darbu ar Parlamentu un tā komitejām pie šī ļoti svarīgā temata.
Ria Oomen-Ruijten
referente. - (NL) Priekšsēdētājas kundze! Es vēlētos izmantot šo iespēju, lai paustu atzinību saviem kolēģiem, kuri strādāja kopā ar mani pie šī ziņojuma: George Cutaş, Barbara Matera un Cornelis de Jong. Es nezinu, kur ir de Jong kungs. Tur viņš ir, aizmugurē. Viņš pauda dažus komentārus, kurus es nesaprotu, piemēram, ka mēs vēlamies it visam atrast Eiropas risinājumu. Tā nav taisnība. Šajā gadījumā pamatprincips ir subsidiaritāte.
Es gribētu precizēt tematu, par kuru de Jong kungam radās jautājums par ekonomikas pārvaldību: mēs vēlamies tādu ekonomikas pārvaldību, kas nodrošinās, lai ieguvēji būtu visi tie, kuri dara visu to labāko, kas ir viņu spēkos. Tas ir tas, ko mēs vēlamies, nevis lai noteiktas dalībvalstis - desmit, kuras ir uzrakstījušas mums vēstuli, - tiktu sodītas par labu noteikumu pieņemšanu nākotnei, savām pensijām. Es ceru, ka šāda atbilde jūs apmierinās, de Jong kungs.
Kartika Liotard šeit neatrodas, taču mani pārsteidz tas, ka viņa, šķiet, nav lasījusi ziņojumu, tomēr to komentē tā, it kā būtu.
Priekšsēdētājas kundze! Es jau esmu pateikusies saviem kolēģiem Cutaş, Matera un De Jong, taču es arī vēlētos pateikties Frédéric Daerden, Marianne Harkin, Julie Girling un Jean Lambert, kuri runāja savu attiecīgo grupu vārdā, kā arī Danuta Jazłowiecka, manas partijas - Eiropas Tautas partijas (Kristīgo demokrātu) - ēnu referentei, par to, ka viņa šo ziņojumu izveidoja tādu, kāds tas ir. Manuprāt, mēs esam sagatavojuši veicamo uzdevumu pamatotu analīzi.
Es arī zinu, ka ziņojumā ir daži ļoti jutīgi jautājumi, kas attiecas uz atsevišķām dalībvalstīm. Tomēr es ceru, ka mēs, komiteja, un jūs, komisār Andor, esam palīdzējuši tikt uz pareizā ceļa, ka mēs šajā Parlamentā diskutēsim arī par Balto grāmatu un ka visi arī balsos par to. Šī bija grūts dokuments, taču es ceru, ka rīt mēs varēsim sacīt: "viss labs, kas labi beidzas”.
Priekšsēdētāja
Debates tiek slēgtas.
Balsojums notiks rīt pusdienlaikā (trešdien, 2011. gada 16. februārī).
Es gribētu atgādināt tiem, kuriem nebija iespēja uzstāties, ka, ja jūs vēlaties, varat iesniegt rakstiskas deklarācijas, kuras nepārsniedz 200 vārdu un kuras tiks pievienotas sēdes stenogrammai, ja gribat paust savu sakāmo gadījumā, ja jums nebija iespēja to izdarīt.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Corina Creţu
Visneaizsargātākā pensiju sistēma ES ir valsts sistēma, kuras pamatā ir paaudžu solidaritāte. Tomēr pensija ir mantotas tiesības, un valdības to nedrīkst pārkāpt neatkarīgi no tā, vai ir krīze, vai tās nav, pat ja dažas valdības, piemēram, Rumānijas valdība nekautrējas darīt visu, kas tai ienāk prātā, attiecībā uz pensijas lielumu un tās aprēķināšanas metodi. Arī demokrātiskā situācija nav mūsu pusē. Tāpēc sistēmas ilgtspēja ir steidzami risināma problēma. Tomēr valsts pensiju sistēmas nefinansē valdības, bet gan tie, kuri veic to iemaksas: sociālie partneri, darba ņēmēji un darba devēji, neatkarīgi no to veida. Šīs sistēmas smagi ietekmē divi faktori: nelegāls darbs un Eiropas ekonomiku nespēja izveidot jaunas darbavietas, kas nodrošina pienācīgu samaksu un pietiekami ilgu darbu. Slikti apmaksātas un nedrošas darbavietas, aizbildinoties ar darba tirgus elastīguma veicināšanu, nozīmē to, ka valsts sistēmas pastāvīgi būs krīzē. Es uzskatu, ka ir pozitīvi, ka Eiropas Parlamenta rezolūcijā par pensiju sistēmām ir uzsvērta sieviešu diskriminācija attiecībā uz pensijas lielumu, lai gan vecums un iemaksu laika posms ir faktiski tāds pats kā vīriešiem. Tas ir netaisnības novēršanas pirmais solis, un ir jāturpina ar citiem pasākumiem.
Vilija Blinkevičiūt
Eiropas Komisijas Zaļajā grāmatā ir norādīti pārliecinoši argumenti par to, kāpēc mums ir jāuzlabo pašreizējās pensiju sistēmas. Tomēr mēs nedrīkstam aizmirst, ka lielākā daļa ierosināto risinājumu ir sociāli jutīgi.
Tāpēc mums ir rūpīgi jāizvērtē ne vien šo risinājumu priekšrocības, bet arī iespējamie riski, jo īpaši tad, ja runājam par pensionēšanās vecuma palielināšanu vai dalībvalstu ietekmes zaudēšanu attiecībā uz pensiju politiku. Kaut gan Komisija uzskata, ka pensionēšanās vecuma palielināšana ir viens no visnesāpīgākajiem veidiem, kā pielāgoties aizvien lielākam dzīves ilgumam, tā neierosina konkrētus priekšlikumus par gados vecāku iedzīvotāju nodarbinātību darba tirgū. Ja pastāv iespēja aizkavēt aiziešanu pensijā, daudzi bezdarbnieki pirmspensijas vecumā var nonākt nabadzības slazdā. Turklāt nav pietiekami ņemts vērā tas, cik daudz iedzīvotāju veselība ļaus viņiem strādāt ilgāk. Turklāt mums ir jāpievērš uzmanība tam, ka sievietes strādā mazāk atalgotu vai nepilna laika darbu biežāk nekā vīrieši un ka bērnu dzemdēšanas un mātes stāvokļa, kā arī bērnu un nespējīgu ģimenes locekļu aprūpes dēļ viņas zaudē apdrošināšanas garantijas un galu galā saņem mazākas pensijas. Manuprāt, mums ir arī vairāk jāpievērš uzmanība citiem līdzekļiem, kā uzlabot pensiju sistēmas, piemēram, darba dzīves sākšanas laiku, labāku darba un ģimenes dzīves saskaņošanu, pensionēšanās vecuma "elastīgu” novērtēšanu, pensiju minimālo standartu ieviešanu u.c.
Jebkurā gadījumā es uztveru Zaļu grāmatu kā lielu soli uz priekšu, lai nodrošinātu normālus dzīves apstākļus pašreizējiem un nākamajiem pensionāriem.
Alajos Mészáros
Demogrāfijas rādītāju pārmaiņas un lielāks paredzamais dzīves ilgums liek mums izstrādāt jaunu stratēģiju attiecībā uz savām pensiju sistēmām. Mums ir jāpārdefinē nākotnes jautājumi attiecībā uz jauniešiem un gados veciem iedzīvotājiem, lai spētu nodrošināt ilgtspējīgu, drošu un atbilstīgu pensiju izmaksu. Eiropas Savienības dalībvalstīs ir ļoti dažādas pensiju sistēmas. Kamēr Rietumeiropas valstis cīnās ar pašreizējo un turpmāko izmaksu palielināšanās problēmām, jaunās dalībvalstis mēģina ieviest daudzveidīgas sistēmas. 2008. gadā vienu pensionāru uzturēja četri darba ņēmēji, bet 2020. gadā tādi būs vajadzīgi pieci. Viens no šādas virzības iemesliem ir tas, ka ilgāku un visaptverošāku mācību dēļ Eiropas jaunieši iesaistās darba tirgū lielākā vecumā un ka darba ņēmēju darba attiecības neilgst līdz tiesību aktos noteiktajam pensionēšanās vecumam.
Mums ir jāizveido tāda sistēma, kas ir ilgtspējīga un kas garantē pensijas, ņemot vērā dalībvalstu situāciju. Mums ir arī jāapsver brīvas pārvietošanās iespēja Eiropas Savienībā. Mums ir jāsāk ar pieņēmumu, ka efektīvā un veiksmīgā jaunās paaudzes darba tirgū būs arī vajadzīga mobilitāte. Pensiju sistēmu turpmākajā reformā būs ļoti svarīgi saistīt pirmo un otro līmeni, kas vairākās dalībvalstīs jau daļēji pārklājas, un tie ir arī cieši jāsaista ar trešo līmeni. Mums ir arī jāstrādā pie tā, lai likvidētu nelegālo nodarbinātību, kam ir tikpat būtiska nozīme pensiju sistēmu saglabāšanā.
Vasilica Viorica Dăncilă
Iedzīvotāju novecošanas tendence, ar kuru pēdējos gados saskaras Eiropā, rada lielas pārmaiņas medicīnas jomā un attiecībā uz patēriņa ieradumiem, kā arī iedzīvotāju struktūru un sociālā nodrošinājuma sistēmu. Šādos apstākļos pensiju sistēmu turpmākās dzīvotspējas nodrošināšana ir cieši saistīta ar to, cik ilgi ES iedzīvotāji ir faktiski aktīvi darba tirgū. Es uzskatu, ka ir labi, ka stratēģijā "Eiropa 2020” tiek atbalstīta aktīva, mērķtiecīga darba tirgus politika, kas palīdzēs palielināt gados vecāku darba ņēmēju, sieviešu, minoritāšu pārstāvju un ilgstošu bezdarbnieku nodarbinātības līmeni. Es uzskatu, ka, sasniedzot šo mērķi, Eiropā palielināsies strādājošo skaits un papildus tam tiks radīta ekonomikas izaugsme, kas pozitīvā veidā ietekmēs pensiju sistēmu dzīvotspēju ES līmenī.
Jarosław Kalinowski
Mēs visi zinām, ka nav tādas lietas kā pensiju sistēmu ideālā modeļa. Katra valsts ir izstrādājusi savus risinājumus, un tai ir nākotnes reformu plāni, kas ir attiecīgi pielāgoti. Neraugoties uz atsevišķo sistēmu ievērojamajām atšķirībām, es uzskatu, ka Eiropas Savienībai vajadzētu norādīt virzienu, kādā doties visām dalībvalstīm, īstenojot pārmaiņas. Komitejā tika daudzkārt uzsvērts, ka neseno gadu finanšu un ekonomikas krīze ir uzsvērusi steidzamu nepieciešamību veikt pensiju sistēmu reformas. Solidaritātes un subsidiaritātes princips mums liek šajā jomā pastiprināt sadarbību starp dalībvalstīm. Pieredzes apmaiņa ļaus novērst laika tērēšanu dublēšanās dēļ, kas jau vienā valstī noveda līdz katastrofai, un informācijas apmaiņa par paraugpraksi ļaus efektīvi izstrādāt vislabākās stratēģijas.
Neaizmirsīsim, ka reformas nedrīkst ietvert vienīgi iemaksu palielināšanu un iemaksu veikšanas perioda paildzināšanu. Budžeta stabilitāte, pensiju pārrobežu koordinācija, minimālo garantiju izstrāde un vienlīdzīgas tiesības sievietēm un vīriešiem ir tikai daži no jautājumiem, kas būtu jāapsver ikkatrā dalībvalstī. Visā Eiropā ir jāizstrādā ilgtspējīga sistēma, kuras pamatā ir savstarpēji atkarīgi un papildinoši līmeņi, ietverot valsts, darba ņēmēju un privātās pensijas, kā arī kapitāla un nekapitāla pensijas. Es uzskatu, ka šis risinājums garantēs stabilu un godīgu pensiju sistēmu izveidi, kas vienlaikus paliks pietiekami elastīga, lai pielāgotos pašreizējām sociālajām un ekonomiskajām pārmaiņām.
Zuzana Roithová
Iedzīvotāju novecošanas dēļ gandrīz visas pasaules valstis saskaras ar jautājumu, kā finansēt pensiju sistēmas, pamatojoties galvenokārt uz elastīgu finansējumu nākotnē. Es atzinīgi vērtēju Oomen-Ruijten kundzes teicamo ziņojumu, kurā ir parādīta risinājuma iespējamība, vienlaikus ievērojot subsidiaritāti. Es gribētu minēt kādu risinājumu, ko daudzu gadus Čehijā popularizē Kristiešu un demokrātiskā savienība - Čehoslovākijas Tautas partija (KDU-ČSL). Bērniem, kuri ieņem ienesīgus amatus, vajadzētu būt iespējai novirzīt daļu savu obligāto iemaksu elastīgā sistēmā uz savu vecāku pensiju kontu un daļēji kompensēt viņiem izmaksas, kas radušās viņu aprūpes laikā bērnībā, veicot šo iemaksu un palielinot savu vecāku pensiju. Šī individualizētā paaudžu solidaritāte, no vienas puses, būtu godīgāka attiecībā pret pašreizējiem pensionāriem, kuri ir paveikuši labu darbu, izaudzinot jauno paaudzi, savukārt, no otras puses, tas noteikti palīdzētu atjaunot sabiedrības attieksmi pret lielām ģimenēm. Par bērniem būtu jāsaņem atlīdzība, nevis tikai jāuzņemas tēriņi. Šis aspekts ir patstāvīga risinājuma pamatā gan attiecībā uz mūsu pensiju problēmas sekām, gan galveno iemeslu.
Jaromír Kohlíček
Desmit gadu darbā pie kļūdaini nodēvētās Zaļās grāmatas "Ceļā uz atbilstīgām, noturīgām un drošām Eiropas pensiju sistēmām” nav radīts nekas vairāk par nejauši izvēlētu, bezjēdzīgu apgalvojumu kopumu. Es nezinu, kā tas ir citās valstīs, taču, piemēram, Čehijā, dzimstības rādītāju prognozes, ko eksperti sagatavoja pirms 10 gadiem, tik ļoti atšķiras no pašreizējās situācijas, ka apgalvojumi Zaļajā grāmatā par laika posmu no 2040. līdz 2060. gadam, manuprāt, ir muļķīgi. Ja eksperti nespēj prognozēt dzimstības rādītāju attīstību pat piecu līdz septiņu gadu laikā, tad kāda gan vērtība var būt prognozei par vairāk nekā 30 gadus ilgu periodu? Visas Zaļās grāmatas pamatā ir kļūdains pieņēmums, ka gadījumā, ja nodokļu maksātājam tiesību aktos tiek noteikts pienākums daļu pensiju sistēmai piešķirto resursu ieguldīt fondā, kam nav valsts garantijas, tas saņems lielāku pensiju nekā tikai no pirmā līmeņa. Atbildīga konstitucionālā tiesa šādu likumu noteikti nodēvētu par nekonstitucionālu. Pat valstīs, kur kādreiz ir ticis ieviests otrais līmenis, tas acīmredzami nav radījis gaidītos rezultātus. Piemēram, Čīlē 1970. gados pēc Pinočeta veiktās valdības gāšanas iedzīvotājiem, kas nestrādāja armijā un policijā, kā obligāti tika noteikti valsts negarantēti privātie fondi. Kāpēc tā notika? Kāpēc pašreizējā konservatīvā valdība Ungārijā arī likvidē neefektīvo pensiju nodrošinājuma otro līmeni? Šie ir galvenie iemesli, kādēļ Eiropas Apvienotās kreiso un Ziemeļvalstu Zaļo kreiso spēku konfederālā grupa nevar balsot par Oomen-Ruijten kundzes ziņojumu. Mēs nevaram atbalstīt šo plānoto gadsimta noziegumu!
Louis Grech
rakstiski. - ES un dalībvalstis saskaras ar vienu no lielākajām problēmām attiecībā uz atbilstīgu un ilgtspējīgu pensiju sistēmu nodrošināšanu Eiropā. Ņemot vērā to, ka procentuāli daudzu iedzīvotāju iztika ir ļoti atkarīga no pensiju sistēmām, es vēlētos uzsvērt valsts finansētu pensiju sistēmu nozīmi, kuru pamatā ir solidaritātes princips.
Daudzveidīgās situācijās ar dažādām pensiju sistēmu tradīcijām un veidiem, kā arī ņemot vērā to, ka galvenā atbildība par pensiju reformu ir dalībvalstu kompetencē, ir neiespējami piemērot visiem vienādu mērauklu. Tomēr ES var radīt pievienoto vērtību, nodrošinot dažādu pensiju sistēmu koordināciju un veicot paraugprakses apmaiņu.
Pensiju sistēmu pārskatīšana ir jāveic pārredzami, aizsargājot patērētāju vajadzības un informējot iedzīvotājus par viņu tiesībām attiecībā uz dažādām pensiju sistēmām un ar tiem saistītajiem riskiem, jo īpaši attiecībā uz pārrobežu mobilitāti. Pensiju sistēmām vajadzētu spēt izturēt jebkādu iespējamu budžeta un demogrāfisku spiedienu uz dalībvalstīm, neradot nevajadzīgu spiedienu uz vienkāršajiem iedzīvotājiem.
Tas viss ir jārisina caur turpmāko demogrāfisko un sociāli ekonomisko problēmu prizmu, piemēram, netipisku nodarbinātības veidu attīstību, sieviešu darbaspēka palielināšanos, pārmaiņām ģimenes struktūrās un jauniešu bezdarbu.
Angelika Werthmann
Daži temati Komisijas iniciatīvā par šo Zaļo grāmatu man šķiet īpaši svarīgi. Es uzskatu, ka mūsu pienākums ir nepieļaut, lai jo īpaši gados vecāki iedzīvotāji, kuri savas darba dzīves laikā ir palīdzējuši veidot mūsu pašreizējo labklājības līmeni, vecumdienās kļūst neaizsargāti. Vienlaikus ziņojumā ir pienācīgi ņemts vērā subsidiaritātes princips. Komisijai vajadzētu skaidrāk paust aicinājumu nodrošināt vīriešu un sieviešu līdztiesību. Sievietes biežāk nekā vīrieši ir noslēgušas netipiskus darba līgumus. Viņu pensijas bieži vien ir mazākas, un tāpēc viņām draud lielāks risks vecumdienās ciest no nabadzības. Atbilstošas un drošas pensiju sistēmas ir ilgtermiņa paaudžu līgumi. Tāpēc es vēlētos mudināt Komisiju izmantot Zaļo grāmatu, lai uzsāktu iniciatīvas, kas veido lielāku sabiedrības izpratni par paaudžu solidaritāti attiecībā uz pensiju nodrošinājumu.
Elena Băsescu
Es uzskatu, ka ES ir jāizveido atvērta, vienota pensiju sistēma, kurā tiktu ņemtas vērā demogrāfiskās tendences un mobilitātes jautājums. Ļaujiet minēt savas valsts piemēru. Rumānijā gada izdevumi par pensijām ir vislielākā budžeta izdevumu pozīcija. Kopš 2006. gada valsts sociālā nodrošinājuma budžetā ik gadu ir bijis deficīts, 2009. gadā sasniedzot EUR 1,5 miljardus. Saskaņā ar Pasaules Bankas aprēķiniem 2050. gadā pensiju izdevumu radītais deficīts saskaņā ar veco sistēmu būs sasniedzis aptuveni 12 % no IKP. Tieši tādēļ, pieņemot Likumu Nr. 263/2010, Rumānija ir ieviesusi virkni būtisku reformu, kuras nodrošinās valsts pensiju sistēmas ilgtspēju vidējā termiņā un ilgtermiņā. Tās ir šādas reformas: pirmstermiņa pensionēšanās un invaliditātes vai medicīniski nepamatotu iemeslu dēļ veiktas pensionēšanās ierobežošana; to iedzīvotāju skaita palielināšana, kuri veic iemaksas valsts vienotajā pensiju sistēmā; pakāpeniska standarta pensionēšanās vecuma palielināšana līdz 65 gadiem vīriešiem līdz 2015. gadam un līdz 63 gadiem sievietēm līdz 2030. gadam.
Ville Itälä
Visas pensijas pašlaik ir katras dalībvalsts kompetencē, taču arī ES ir liela nozīme pensiju politikā. Lai mēs varētu sasniegt savu mērķi, proti, iedzīvotāju brīvu pārvietošanos un patiesi brīvu nodarbinātību, pensiju sistēmas ir pienācīgi jāsaskaņo. Ir arī jāgarantē minimālais pensiju līmenis, lai ģimenes varētu faktiski pilnīgi brīvi pārvietoties. Attiecīgi mums ir jāpāriet pie saskaņotas sistēmas, un jo ātrāk, jo labāk. Pretējā gadījumā tāda pensiju sistēma, kas nav vispārēja, patiesībā radīs šķēršļus pārvietošanās brīvībai Eiropas Savienībā.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
Es biju priecīga, uzzinot, ka šodienas darba kārtībā tiks iekļauts ziņojums par Komisijas Zaļo grāmatu "Ceļā uz atbilstīgām, noturīgām un drošām Eiropas pensiju sistēmām”. Jautājums par nākotnes pensijām, par to, cik tās ir drošas un kādus ienākums tās nodrošinās, pašlaik ir viena no svarīgākajām problēmām, ar kurām saskaras sabiedrība. Lai gan lēmums par to, kādām būt pensiju sistēmām, ir jāpieņem dalībvalstīm, un Eiropas Savienībai principā nav tiesību rīkoties šajā jomā, noteikti likumdošanas risinājumi saistībā ar pensiju sistēmām būtu jāizstrādā ES līmenī. Parlamenta prasība, ka Komisijai ir jāizstrādā pamatnostādnes dalībvalstu valdībām, ir ļoti nozīmīga pensionāru ekonomiskajai drošībai, jo šīs pamatnostādnes noteiktu pensiju minimālo līmeni un pensiju izmaksu aprēķināšanas kritērijus, kas nozīmētu to, ka sieviešu pensijas vairs nebūtu mazākas par vīriešu pensijām. Sievietes nav vainīgas pie tā, ka viņas ir nolemtas mazākām pensijām nekā vīriešiem, jo viņas par tādu pašu darbu saņem citādāku samaksu vai viņām jāpārtrauc sava karjera, lai rūpētos par bērniem, kas nozīmē mazākas iemaksa visā darba mūžā. Tādēļ, ņemot vērā draudus pensiju sistēmas stabilitātei, Komisijai nevajadzētu aizmirst nodrošināt, lai tiktu ieviesti tādi juridiskie risinājumi, kas garantē vienlīdzīgu attieksmi pret sievietēm un vīriešiem visā ES kopumā, ciktāl runa ir par nākotnes pensiju līmeni.
Mara Bizzotto
Sasniedzot šausmīgo 23 miljonu bezdarbnieku skaitli, Eiropa nodarbinātības politikas jomās 2011. gadā ir pārspējusi visus gadu desmita negatīvos rekordus, tādējādi oficiāli nodēvējot tās par neveiksmīgām. Krīze ir vairāk nekā pietiekams iemesls, lai pieņemtu tekstu, kurā aicinājums pensiju jomai piemērot subsidiaritātes principu parāda, ka eirokrātiem atkal ir šķitis saprātīgi pārskatīt Eiropas sociālo modeli, kas neapšaubāmi ir bijis neveiksmīgs. Desmit gadus nostumtas malā, valdības iesaistās un kļūst par galvenajiem dalībniekiem, lai no jauna veidotu sociālu Eiropu. Tomēr ar to nepietiek - reālas pārmaiņas atjaunošanas virzienā radītu tikai drosmīgs lēmums par labu iedzīvotājiem tuvai demokrātijai, kuras pamatā ir nodarbinātības reformas, kas darbu padara saistošāku, un algu izrakstu federālismu, kurā tiek ņemtas vērā atšķirīgas dzīves izmaksas katrā Eiropas reģionā, attiecībā pret kurām tiek pielāgotas gan algas, gan pensijas. Darbaspēku izmaksu samazināšana, piemērojot mazākus nodokļus, un iespēju nodrošināšana mazajiem uzņēmumiem strādāt un ieguldīt reģionā ir būtiski pasākumi, lai nodrošinātu iemaksu izlīdzināšanu vecākajām paaudzēm un drošu nākotni un dzīves kvalitāti jaunajām.
