Stockholmi cselekvési terv (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Tanács és a Bizottság nyilatkozata a stockholmi cselekvési tervről.
Az előző vita nagyon érdekes volt, de túlléptük a meghatározott időt, ezért felkérek minden felszólalót arra, hogy szigorúan tartsa be az előírt időt.
Diego López Garrido
a Tanács soros elnöke. - (ES) Elnök asszony! A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló európai térség az Európai Unió egyik legnagyobb vívmánya. Ez a tagállamok közötti együttműködés, a polgári együttműködés, a bűnügyi együttműködés és a belső biztonság egyik előnye. Ez az európai ügy egyik legfontosabb eredménye, és az egyik olyan eredmény, amely a legközelebb jutott annak eléréséhez, amelyet az Európai Uniónak soha nem sikerült elérnie, és amely a nyilvánossággal kapcsolatos.
Határozottan ez az uniós politikáknak az az aspektusa, amelyről a polgárok úgy érzik, hogy a legtöbb értéket adja hozzá mindennapi életük legfontosabb aspektusaihoz, és szabadságjogaik, például a biztonság élvezéséhez. Kétségtelenül ez a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség egyik legnagyobb vívmánya.
A Tanács még néhány döntést is elfogadott a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség kapcsán a Lisszaboni Szerződés elfogadása előtt - amikor ez a terület gyakorlatilag kormányközi jellegű volt -, amelyek a korábban megvitatott tárgyra vonatkoznak: a népirtás bűncselekményeinek, az emberiesség elleni bűncselekményeknek és a nemzeti szinten elkövetett háborús bűncselekményeknek a kivizsgálása.
Például a Tanács 2002. június 13-i és 2003. május 8-i határozata biztosította a tagállamok számára az együttműködés képességét nemzeti, kormányközi szinten ezeknek a bűncselekményeknek az üldözésére, amelyek szerencsére - és valamennyien emlékszünk Pinochet tábornok esetére - egyes tagállamokban még a jogszabályoknak is a részévé váltak.
Például Spanyolországban, más országokat nem is említve, ezt egyetemes igazságként kezelik, ami azt jelenti, hogy még a külföldön elkövetett rendkívül súlyos bűncselekményeket is bíróság elé lehet vinni, még akkor is, ha ezáltal sérül a büntetőjog területi elvének szentsége. Egyes államok a gyakorlatban már lemondtak erről az alapelvről, ahol a különösen tűrhetetlen és magát az emberi méltóságot súlyosan sértő bűncselekmények ellen az elkövetési területen kívül is lehet büntetőeljárást indítani.
A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló európai térség egyik aspektusát nevezzük stockholmi programnak, egy olyan időszakban, amikor a Lisszaboni Szerződés már megnyitja ezt a területet, nemcsak a kormányközi szféra, hanem egy szigorúan és egyértelműen európai uniós szféra előtt is. Különösen jellemző ez az európai uniós módszerekre, és ezért olyan vezető szerepet biztosít a Parlamentnek és az Európai Unió Bíróságának, amellyel korábban ezek az intézmények nem rendelkeztek.
A stockholmi program különösen fontos, ezért üdvözöljük azt, hogy 2009 decemberében elfogadta a Tanács, majd ezt követően az Európai Tanács is. Ez a cselekvési terv egyértelmű munkaprogramot határoz meg az Európai Unió és tagállamai számára, és az emberek érdekeit és szükségleteit helyezi prioritásainak középpontjába a következő néhány évre nézve.
Ezért ez a program rendkívül fontos. A program - és ha megengedik, akkor újból hivatkozom az előző vitára - előírja a tagállamok számára a Nemzetközi Büntetőbírósággal való együttműködés kötelezettségét a népirtás bűncselekményei és az emberiesség elleni bűncselekmények elleni büntetőeljárások során, nehogy büntetlenül maradjanak. Ez része a stockholmi programnak, amelyet a múlt év végén fogadtunk el, a svéd elnökség alatt.
Ezért rendkívül fontos programról beszélünk, amelyet végre kell hajtani és részletesen meg kell határozni. E tekintetben elismerjük annak a bizottsági közleménynek a fontosságát, amelynek címe "A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség megvalósítása Európa polgárai számára - a stockholmi program végrehajtására vonatkozó cselekvési terv”, ezek a kezdeményezések a program végrehajtását szolgálják.
A stockholmi program lehetővé teszi a számunkra, hogy építsünk a korábbi vívmányokra, szembenézzünk az új kihívásokkal és kihasználjuk a Lisszaboni Szerződés által felkínált új lehetőségeket. Ez új terület. Intézményi szempontból valószínűleg nagyobb mértékben valódi forradalomnak számít - ha megengedik, hogy ilyen erőteljesen fogalmazzak -, mert ez egy valódi jogi és intézményi forradalom a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség szempontjából, amely korábban teljes egészében a kormányközi szférába tartozott, és ez most átkerül az EU hatáskörébe. Ez az, ami kezd körvonalazódni a fontos stockholmi cselekvési tervben. A Tanács felismeri azt a fontos szerepet, amelyet a Parlament társjogalkotóként, intézményi partnerként betölt ezen intézkedések többsége kapcsán, amelyeket a következő öt év során el fogunk fogadni.
Viviane Reding
a Bizottság alelnöke. - Elnök asszony, tisztelt képviselőtársaim! Önök már ismerik, de engedjék, meg, hogy röviden ismertessem önökkel a Bizottság cselekvési tervét, amelynek címe: "A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség megvalósítása Európa polgárai számára - a stockholmi program végrehajtására vonatkozó cselekvési terv”. Ez a cselekvési terv iránymutatást nyújt a következő öt év során meghozandó rendkívül konkrét intézkedésekhez.
De először hadd lépjek egyet hátra: az elmúlt hetek és hónapok eseményei bizonyították, hogy valamennyien késztetést érzünk arra, hogy szembenézzünk Európa gazdasági és társadalmi helyzetével, valamint polgáraink azon nagyon egyértelmű elvárásával, hogy az EU gyorsan és határozottan cselekedjen. Bizonyára emlékeznek a Bizottság munkaprogramjának március végén történt elfogadására, amelynek tartalma megmutatta, hogy a Bizottság nemcsak szándékozik cselekedni, hanem már cselekszik is. Többek között arra összpontosít, hogy az Uniónak fel kell építenie egy, a polgárokra vonatkozó menetrendet, amely az embereket helyezi az európai cselekvés középpontjába. A bel- és igazságügy területén elfogadott cselekvési terv az új Bizottság első stratégiai kezdeményezése, amely ennek a munkaprogramnak a gyakorlatba történő átültetésére irányul; nagyon szorosan követi a stockholmi program megbízatásait, valamint átfogó filozófiáját, és figyelembe veszi a Parlament és a Tanács javaslatait és ajánlásait.
Véleményünk szerint átfogó módon foglalkozunk ebben a dokumentumban az alapvető jogok és szabadságok maradéktalan tiszteletben tartásának biztosításával kapcsolatos kihívással, és ezzel egyidejűleg az európai biztonság integrálásának és garantálásának kérdéseivel. A lefektetett kezdeményezések megadnak egy útitervet - a szabad és biztonságos Európához vezető útitervet. Meggyőződésünk, hogy a szabadságot és a biztonságot nem lehet egymástól szétválasztani: ezek ugyanannak az éremnek a két oldalát alkotják; mindegyik a polgárokkal kapcsolatos, és ez az egyik módja annak, hogy a polgárokkal jobban megismertessük Európát.
A cselekvési terv iránymutatást nyújt nekünk rendkívül konkrét és ambiciózus intézkedések megvalósításához egy olyan területen, ahol az Európa által hozzáadott értékeket polgáraink rendkívül jól láthatják. Ez emellett egy rendkívül erőteljes üzenet, amely megismétli azt, amit korábban már megtárgyaltunk, vagyis azt, hogy a Lisszaboni Szerződés és az EU Alapjogi Chartája a polgárok érdekében tett lépés. Mivel ezek a lépések összefonódnak egymással, elengedhetetlen és következetes a Lisszaboni Szerződésben és az Alapjogi Chartában rögzített törekvések nagyságrendjével, hogy ezeket a nagyra törő végeredményeket a lehető leggyorsabban elérjük, a polgárok elvárásaival összhangban.
Ezért sem szabad a Parlamentnek kőbe vésettnek tekintenie ezt a cselekvési tervet; előfordulhatnak váratlan események, és ha felmerülnek ilyen váratlan események, a Bizottság minden bizonnyal élni fog kezdeményezési jogával a problémák megoldásának elősegítése érdekében. Ezért az a szándékunk - és ez nagyon fontos lesz a Parlament számára -, hogy 2012-ben benyújtjuk a stockholmi program végrehajtásának félidős értékelését annak biztosítása érdekében, hogy a program összhangban maradjon az európai és a globális fejleményekkel.
De amint a Tanács soros elnöke már helyesen említette, ez a cselekvési terv nemcsak arról szól, amit az Európai Bizottság javasolni akar. Igen jelentős részben arról is szól, amit a tagállamok tenni szándékoznak: hogyan akarnak a tagállamok kezdeményezéseket tenni ott, ahol a szubszidiaritás elve forog kockán; hogyan akarják végrehajtani az Európai Unió döntéseit nemzeti törvényeikben; és hogyan szándékoznak együttműködni más tagállamokkal.
Ezért ebből a cselekvési tervből csak akkor lesz végül sikertörténet, ha az összes intézmény betölti a saját szerepét, és szilárd meggyőződésem, hogy a Parlament segítséget nyújt nekünk ahhoz, hogy gyorsan haladhassunk előre a helyes úton.
Anna Maria Corazza Bildt
a PPE képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony! Először is szeretnék gratulálni a Bizottságnak, amiért időben előterjesztett egy rendkívül konkrét cselekvési tervet az európai polgárok felhatalmazásáról. Nagyon tevékenyen részt vettem a Parlamentben lefolytatott vitákban, mert őszintén hiszem, hogy a stockholmi program a lehető legjobb célravezető út a polgárközpontú Európa számára: Európa a polgárokért, az emberekkel együtt.
Ezért felkérem a Bizottságot arra, hogy ragaszkodjon a stockholmi program jövőképéhez, amikor a következő öt év során benyújt konkrét javaslatokat. Az elfogadott program valós egyensúlyt képvisel a polgárok biztonságának garantálása, valamint jogaik, szabadságjogaik és sérthetetlenségük tiszteletben tartása és polgári létük megerősítése között.
Ami a cselekvési tervet illeti, különösen üdvözlöm az emberkereskedelem és a gyermekbántalmazás elleni küzdelem és a kísérő nélküli kiskorúak védelmének javítása érdekében a közelmúltban benyújtott intézkedéseket, csak hogy néhányat megemlítsek. Üdvözlöm továbbá azt a tényt, hogy a cselekvési terv a női nemi szervek megcsonkítása, a családon belüli erőszak és a nők elleni erőszak elleni küzdelem stratégiájára is kiterjed. Ennek ellenére szeretném, ha ezt a javaslatot az ütemtervhez képest korábban benyújtanák, biztos asszony.
Bátorítanunk kell továbbá a polgárokat a folyamatban való részvételre, és gondoskodnunk kell a döntéshozás átláthatóságáról és a dokumentumok hozzáférhetőségéről. Remélem, hogy az intézkedéseket felhasználóbarát módon nyújtják be.
Befejezésül: várom a munka folytatását a Parlamentben, a Bizottságban és a Tanácsban dolgozó munkatársaimmal, hogy valóban megvalósíthassuk és valósággá tehessük a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térséget.
Kinga Göncz
az S&D képviselőcsoport nevében. - (HU) Néhány általános és néhány konkrét megjegyzés a tervvel kapcsolatban: természetesen nagyon fontosnak tartjuk a Stockholmi Programot és pont ezért némi csalódást okozott az akcióterv, amelynek az ambíciószintje mégsem megfelelő igazán annak, amilyen fontosnak tartotta ezt a Parlament és amilyen többséggel szavazott meg több témában módosításokat. Azt látjuk, hogy a legfontosabb vagy sok fontos pontja a tervnek az 2013-2014-re tolódik, illetőleg ami erre az évre, ott is csúszások látszanak már. Általános problémának látszik még az, hogy a nemzetközi szerződések esetében nem tisztázott még mindig a Bizottság és a Parlament közötti együttműködés, noha nagyon sokat javult a visszajelentés, például az amerikai tárgyalások SWIFT-tel, TFTP-vel kapcsolatos amerikai tárgyalásokról történő visszajelentés, de még így is vannak tisztázatlan pontok.
Néhány konkrét felvetés: sajnáljuk, hogy a gyűlöletbeszéd nem szerepel a jogalkotási tervben, csak a jelentések, illetve a végrehajtásra vonatkozó kerethatározat szerepel a tervek között. Az emberek tájékoztatása sem elég nyomatékos, ami az emberi alapjogokra vonatkozik. Tudjuk, hogy összefügg az érvényesítés azzal, hogy az emberek mennyire ismerik a jogaikat. Bevándorlás kapcsán szeretném megemlíteni, hogy elindult az együttműködés, de itt is az ambíciószint nem tűnik elegendőnek. Két fontos téma még: részben a vízumreciprocitás kérdése, ahol új, hatékony megoldások kellenének részben az újra bevezetett vízumkötelezettség, részben az egyenlőtlenségek miatt, illetőleg a munkaerő szabad áramlása területén fontos és végrehajtandó még az új tagállamokkal szemben változatlanul fennálló diszkrimináció megszüntetése.
Renate Weber
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony! A stockholmi program kétségkívül ambiciózus, de még elfogadásra vár az a cselekvési terv, amely ezt a leghatékonyabb módon megvalósítaná. A hatékonyság nemcsak a megfelelő menetrendet jelenti, hanem vonatkozik továbbá azoknak a jogszabályoknak a tartalmára is, amelyeket az elkövetkező évek során el fogunk fogadni, és azokra az intézményekre, amelyekre a jövőben építeni fogunk.
Ha azt akarjuk, hogy az Unió következetesebb legyen, akkor fel kell építenünk a bizalom és a kölcsönös elismerés megfelelő szintjét az igazságszolgáltatás vagy a rendőrségi együttműködés területén, az EU egységes piacát szabályozó alapelvhez hasonlóan. Ennek elérése érdekében meg kell változtatnunk a jogi hagyományainkkal kapcsolatos nézeteinket, amelyeket a továbbiakban már nem szabad a minimumszabványok bevezetésének megakadályozására felfogni, használni vagy helytelenül alkalmazni, különösen a büntetőjog területén.
Polgáraink jobb védelmet követelnek és érdemelnek a terrorizmussal és a szervezett vagy a határokon átnyúló bűnözéssel szemben. Kötelességünk, hogy gondoskodjunk erről a védelemről, de eközben nemcsak az áldozatok, hanem a vádlottak jogait is maradéktalanul tiszteletben kell tartanunk. Ezért kell a minimális eljárásrendi előírásokat az EU összes tagállamában alkalmazni, és ha merészeknek kell lennünk ezen a területen, akkor merészek leszünk. Merészek leszünk, amikor nagyobb hatalommal kell felruháznunk az Európai Igazságügyi Együttműködési Egységet, amikor meg kell védenünk polgáraink adatait, vagy amikor szabályoznunk kell a menekültügyi csomagot.
Képviselőcsoportomnak eltökélt szándéka, hogy konstruktív módon együttműködik a Bizottsággal és a Tanáccsal, ugyanakkor állhatatosan küzd az emberi jogok védelméért.
Judith Sargentini
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony! Hallgatva a biztos asszony és a Tanács képviselőjének felszólalását a stockholmi programról, felmerült bennem néhány kérdés.
Már közel járunk a spanyol elnökség végéhez, amely öt hét múlva lejár. Eleinte hatalmas ötleteket hallottunk a spanyol elnökségtől a menekültügyről, a bevándorlásról, a megkülönböztetés elleni irányelvről és a női egyenjogúságról, de tekintettel arra, hogy már csak öt hét van hátra, azt kell mondanom, szeretném tudni, hol vannak a konkrét eredmények és javaslatok.
A Bizottság és a Parlament elvégezte munkáját a menekültügy és a bevándorlás területén, és nagyon várjuk, hogy a Tanács végre lépjen. Amint Reding biztos asszony mondta, nemcsak az egyes tagállamoknak kell végrehajtaniuk törvényeiket. A Tanácsnak kell Dublinban előállnia a befogadási irányelvvel, az Eurodac-rendszerrel és a minősítési irányelvvel kapcsolatos ötleteivel. Már alig várjuk, hogy ezt megtegye.
A megkülönböztetés elleni irányelvről már szavazott ez a plenáris ülés, és a Zöldek ezt már nagyon várják. A Bizottsághoz fordulva ezzel a kérdéssel, az egyenlőség és a megkülönböztetés-mentesség természetesen a stockholmi program legfontosabb alapja, de miért nem döntött úgy a Bizottság, hogy az azonos neműek közötti partnerkapcsolat elsőbbséget élvez ebben a cselekvési tervben? Ön azt mondta, hogy az embereket kell a középpontba állítani. Az azonos neműek közötti partnerkapcsolat megszervezésével valóban az embereket állítaná a középpontba. Meg tudja nekem magyarázni ezt a helyzetet?
Ami az Európai Rendőrségi Hivatalt illeti, a Lisszabon előtti korszakban a Parlament minimális alaposságú vizsgálatnak vetette alá az Europolt, és ez a helyzet azóta sem változott, pedig közben életbe lépett a Lisszaboni Szerződés. Például a harmadik országokkal megkötendő együttműködési megállapodások tárgyalása megkezdésének hatásköre mind a mai napig a Tanács sok évvel ezelőtti határozataira épül. Azt beszélik, hogy az Europol most Izraellel tárgyal egy szerződésről, és ki tudja, melyik másik országokat fogja még megkörnyékezni a szerződés ajánlatával. A Lisszaboni Szerződés új szerepkört biztosít a Parlamentnek, és szeretném, ha a Bizottság ennek alapján cselekedne.
Mara Bizzotto
az EFD képviselőcsoport nevében. - (IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! 170 intézkedés öt év alatt! Ezek a számok túlságosan nagyra törőek ahhoz, hogy ez a program elkerülhesse a szükségszerű mellékkörülményeket, különös tekintettel bizonyos kérdésekre.
Ami a bevándorlást illeti, a program zavarba ejtően gyenge, ha a hivatalos dokumentumok mögé tekintünk: hogy lehet a különféle szervek és ügynökségek megerősítését ígérni, ha aztán nem is létezik politikai stratégia? A valóban hasznos stratégiának bizonyos szilárd pontokra kell épülnie: az illegális bevándorlás elleni küzdelem a déli határok mentén, gondoskodás arról, hogy az illegális bevándorlás megakadályozásának felelősségét megosszuk az összes európai állam között, a harmadik országokkal való megállapodások politikája, különös tekintettel annak elismerésére, hogy a bevándorlás nem lehet erőforrás válságok idején.
A Parlament honlapja szerint az európai fiatalok több mint 20%-a munkanélküli. Azon a kontinensen, ahol 25 millió embernek nincs munkája, az uniós belügyekért felelős biztos azt mondja, hogy a bevándorlás kérdését a szolidaritásra építve kell kezelni. Sokkal inkább összehangolt érvelésre és realizmusra lenne szükség: ma az a legfontosabb, hogy munkát adjunk polgárainknak! Minden egyéb csak jótékonykodási szónoki fogás, ami nem segíti a bevándorlók integrációját, és egészen biztosan nem nyújt segítséget a saját embereinknek.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
(ES) Elnök asszony! Több mint 360 intézkedésről beszélünk, öt éven belül. Véleményem szerint a cselekvési terv bemutatásakor több időt kellett volna adni a Parlamentnek, hogy lehetőséget biztosíthasson a képviselőknek a javaslatok megvitatására, és ami még ennél is fontosabb, módosítására.
Nézzünk meg néhány példát: a radikalizálódás elleni küzdelem; a terroristák finanszírozásának megfigyelése és a terrorizmus finanszírozásának felderítését célzó európai program (TFTP) létrehozásának lehetősége; az Európai Unió Helyzetelemző Központja (SitCen), az Európai Rendőrségi Hivatal és az Európai Igazságügyi Együttműködési Egység közötti koordináció a terrorizmus és a szervezett bűnözés elleni küzdelem területén; az internet terrorista célú használata elleni küzdelem; a Frontex-rendelet módosítása; és egy európai határőrizeti rendszer létrehozásának életképessége. Azokon kívül, amit említettem, még nagyon sok minden elhangzott. Ezek nagyon fontos kérdések, amelyek másfajta parlamenti formátumot érdemelnének.
Emellett az is figyelemreméltó, hogy a bűncselekmények áldozatainak védelme kapcsán a terv mindössze egyetlen intézkedést javasol: egy globális eszköz létrehozását az áldozatok védelmére, amely a terrorizmus áldozataira is kiterjedne. Meggyőződésem - és ez egy módosítás lenne, amelyet a szabályok miatt nem nyújthattam be -, hogy a terrorizmus áldozatainak védelmét szolgáló különleges eszköz létrehozásának elidegeníthetetlen prioritásnak kellene lennie az Európai Unió számára. Szeretném kihangsúlyozni, hogy ez az én véleményem.
Befejezésül, Reding asszony, hivatkozással az Európai Rendőrségi Hivatalra, szeretném tudni, miért akarnak egy tanácsi rendeletet felváltani az Europol-rendeletre 2013-ig.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Több olyan terület is van a stockholmi programra vonatkozó cselekvési tervben, amelyről beszélni szeretnék, és egymás után meg fogom nevezni ezeket a problémás területeket.
Határozottan úgy vélem, hogy az EU közös menekültügyi rendszere problémás terület, amelyet itt már több alkalommal is megvitattunk közösen, ahol az egyik oldalon a Bizottság arról beszél, hogy szükség van legális bevándorlókra vagy a bevándorlóknak a közös rendszerbe történő sikeres integrációjára, ugyanakkor azonban a cselekvési terv nagyon kevés ilyen irányú törekvést tükröz.
Hasonló módon úgy tűnik, hogy 2014-ig nem számítunk a menedékjog iránti kérelmek egységes feldolgozására irányuló javaslatra, és ezért a menekültek jogainak a tagállamok közötti kölcsönös elismerésére sem. Az Önök tervei ennek ellenére meglehetősen konkrétak a bevándorlók vagy a migránsok, például a szezonális munkások beáramlásának és mozgásának korlátozása területén.
Tehát - rövidre fogva - nincs kilátásban fokozatosan kifejlődő és méltányos közös menekültügyi rendszer, és a terv meglehetősen akadályozó jellegű intézkedéseket határoz meg.
Szeretnék megemlíteni még legalább két további területet. Az első az a szomorú tény, hogy az azonos neműek bejegyzett kapcsolatának Uniós keretek között történő kölcsönös elismerése területén történő előrehaladás még a Bizottság saját szavai szerint sem szerepel a prioritások között, és nagyon aggasztó a számomra ennek a témának a mellékvágányra történő terelése.
Az utolsó terület, amelyet szeretnék megemlíteni, az a vállalatok jogai. A stockholmi cselekvési terv gyakran említi a polgárokat és jogaikat, ugyanakkor nagyon egyértelműen kihangsúlyozza a vállalkozás szabadságát, elégséges szabályozás nélkül, ami legalábbis meglepő, különösen a jelenlegi pénzügyi és gazdasági válság kapcsán.
Sarah Ludford
Elnök asszony! Az én szememben a cselekvési terv legjobb eleme az egyén jogaival kapcsolatos öt konkrét intézkedés a büntetőeljárások során, amelyek a stockholmi program által jóváhagyott útitervben találhatók.
Az első ilyen intézkedés előadójaként beszélek a vádlottak számára történő tolmácsolásról és fordításról, és elégedetten mondhatom, hogy erről a kérdésről éppen ma reggel sikerült ideiglenes megállapodásra jutnom a spanyol elnökséggel, és remélem, hogy a megfelelő intézmények jóvá fogják hagyni ezt az eredményt.
Köszönetet mondok Reding biztos asszonynak rendíthetetlen támogatásáért, mert erőteljesen merítettünk a Bizottság javaslataiból, és a Bizottság képviselői teljes körűen hozzájárultak a munkához, kérem fogadják személyes köszönetemet.
Végül: egy évtizedes késéssel ugyan, de végre elkezdtük építeni a kölcsönös elismeréshez szükséges kölcsönös bizalmat. Az európai elfogatóparancs iránti támogatásomat néhány jogtiprás miatt érzett megdöbbenésem és haragom és az a mód indokolja, ahogyan ez jelenleg működik például Gary Mann és Andrew Symeou esetében, amelyben én is érintett vagyok. Ha már egy évtizeddel ezelőtt életbe léptettük volna ezeket az intézkedéseket, akkor meggyőződésem szerint nem került volna sor ezekre a jogtiprásokra.
Simon Busuttil
(MT) Elnök asszony! Egyetértek azokkal, akik azt mondják, hogy a közös európai piac, az egységes piac valószínűleg a legnagyobb projekt, amelynek az Európai Unió valaha is nekifogott. Meggyőződésem, hogy ez a projekt, amely kedvező az európai polgárok számára, az Európai Unió következő nagy feladata. Érdekes, hogy az egységes piac 1992-ben indult, ugyanabban az évben, amikor elfogadtuk a Maastrichti Szerződést, amely bevezette az uniós polgárság fogalmát.
Ezzel a cselekvési tervvel létrehozzuk azt a teret, amelyen belül az uniós polgárság gyakorolható lesz. Ezt több területen is meg lehet tenni: emberi jogok, polgári jogok, az igazságszolgáltatáshoz való jog és a szabad mozgás joga az Európai Unión belül. Az Európai Unió ezenkívül számos területen példaként szolgálhat, nevezetesen a csempészet, a pedofília elleni küzdelem, a gyermekek jogai, a számítástechnikai bűnözés, és természetesen a bevándorlási és menedékjogi ügyek területén.
Ennek ellenére szerintem ennek a projektnek van három feltétele: először is egy politikai bélyegző megadja a projekt fontosságát és jelentőségét polgáraink szemében. Másodszor: a szubszidiaritás elvének tiszteletben tartása, mert vannak bizonyos fontos területek, amelyek nem szüntethetik meg a szubszidiaritás elve alkalmazásának jogát. Harmadszor a határidők: ezeket be kell tartani ebben a cselekvési tervben, ellenkező esetben sehova se fogunk eljutni.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Elnök asszony! Az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottság elnökeként a stockholmi programról novemberben elfogadott állásfoglalás társszerzője voltam, Casini úrral és Berlinguer úrral együtt. Szeretnék rámutatni arra, amit akkor mondtam: a stockholmi program nem fogja megkönnyíteni a Parlament életét a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térségben, hanem éppen ellenkezőleg, nagyon meg fogja nehezíteni.
Szeretném itt elmondani, hogy az elfogadott állásfoglalás egyes követelményei nem tükröződnek vissza a Bizottság által elfogadott cselekvési terv világosan meghatározott kijelentéseiben. Ezért, mivel tisztában vagyok a parlamenti vita korlátaival és azzal, hogy a parlamenti vita milyen mértékben képes belenyúlni a cselekvési tervbe, szeretnék rámutatni arra, hogy a parlamenti állásfoglalás 148-150. bekezdése tartalmaz néhány precíz utalást, amelyek rendkívül fontos kérdésekre vonatkoznak.
Ezek közül sok bekerült a cselekvési tervbe, az áldozatok védelmétől kezdve a Schengennel kapcsolatos intézményeken és ügynökségeken keresztül egészen az Európai Rendőrségi Hivatalig, az Európai Igazságügyi Együttműködési Egységig, a Frontex-ügynökségig és az Európai Menekültügyi Támogatási Hivatalig és a folyamatban lévő új rendeletekig, de szerepelt benne még néhány további rendelet is, amelyek lényeges és alapvető problémákkal foglalkoztak, ilyen volt például az adatvédelem és a megkülönböztetési elleni küzdelemről szóló záradék. Az adatvédelem és a biztonság összefüggését kétségtelenül megvitattuk a Parlamentben, különösen a terrorizmus finanszírozásának felderítését célzó programról (TFTP) folytatott vita során, és a vita rávilágított arra, hogy Európának saját kötelezettséget kell vállalnia a biztonság és a magánélet közötti megfelelő egyensúly kialakítására nézve.
Ami azonban valóban fontos, az az, hogy a Bizottságnak most öt éve van arra, hogy lépésről lépésre végrehajtsa a stockholmi program egyes pontjait. Ezért felhívom a Bizottságot arra, hogy valóban nagyon keményen dolgozzon a Parlamenttel közösen, és vegye figyelembe az állásfoglalás 148-150. bekezdésével kapcsolatos összes kötelezettségvállalást, szem előtt tartva azt, hogy ha a Bizottság nem működik együtt kellő igyekezettel a Parlamenttel, akkor mi résen leszünk és be fogjuk nyújtani javaslatainkat. Természetesen a Tanáccsal is együtt fogunk működni, amely el fog fogadni olyan kezdeményekéseket, amelyek megérdemlik, hogy a Parlament mérlegelje azokat és foglalkozzon velük.
Nathalie Griesbeck
(FR) Elnök asszony, biztos asszony, López Garrido úr! Én viszont szeretném elmondani, mennyire elégedett vagyok, amiért beszélhetünk erről a cselekvési tervről, erről az útitervről, ahogyan ezt Reding asszony nevezte, amely a stockholmi program végrehajtását tárgyalja. A dokumentum nagyon sok alapvető kérdéssel foglalkozik, és ahelyett, hogy a rendelkezésemre álló nagyon kevés időben összeállítanék egy véletlenszerű listát, inkább azokra a szempontokra szeretnék összpontosítani, amelyek némi csalódottságot váltottak ki bennem, egyrészt a forma, másrészt a tartalom tekintetében, és azokról fogok beszélni.
A forma tekintetében - amint ezt ebben a vitában elmondtuk - nagyon pontosan meghatároztunk magunknak néhány határidőt az intézkedések végrehajtására nézve, és szeretném, ha minden tőlünk telhetőt megtennénk konkrét lépések megtétele érdekében, hogy ne csak ábrándképeket támogassunk a szavainkkal.
Ebből a célból, a tartalom tekintetében foglalkoznunk kell két fontos szemponttal a végrehajtás sikere érdekében. Meg kell határoznunk néhány prioritást. A tartalom kérdése tekintetében Reding asszony beszélt a hozzáadott értékről. Javaslom, hogy helyezzünk nagyobb hangsúlyt néhány olyan szempontra, amelyet a többinél sürgősebbnek tekintünk: először is a jogi együttműködésre, hogy jogi szempontból hasonló módon gondolkodjunk, és ez természetesen egyfajta Erasmus-programként szolgálhat a bírók számára, de miért ne lehetne egyfajta Erasmus-program az összes jogi szakember, ugyanakkor a rendészeti szakemberek számára is?
A tartalommal kapcsolatban a második szempont, és kulcsfontosságú prioritás az, hogy minden lehetséges intézkedést meg kell hoznunk a gyermekek jogainak biztosításáért, védelmükért, valamint a számítástechnikai bűnözés, a gyermekpornográfia és a szexuális kizsákmányolás elleni küzdelemért.
Stavros Lambrinidis
(EL) Az a nagy szó, amelyik hiányzik a bevándorlási programokból, a "szolidaritás”. Ma szavaztunk a harmadik országokból érkező menedékkérők európai letelepítéséről, de a Bizottság programja nem hajlandó támogatni egy hasonló rendelkezést azoknak a letelepítéséről, akik az egyik európai országból érkeznek egy másikba, menedékkérőként vagy pénzért. Mi lett a szolidaritással?
Minden évben több mint százezer illegális bevándorló érkezik Görögországba Törökországból. Vajon mi lett az Európa és Törökország közötti megállapodással, amely ezeknek az illegális bevándorlóknak a visszaküldését szabályozta? Megkerülték és szinte említést sem tesznek róla a programban. Mi történt azzal a megállapodással, amelyről a Frontex ma tárgyal Törökországgal? Biztosíthat-e minket arról, hogy ez a megállapodás sem közvetlenül, sem pedig közvetve nem fogja vitatni Görögország, és rajta keresztül Európa szuverén jogait a határok tekintetében?
Végül természetesen ott van a magukkal a bevándorlókkal szembeni szolidaritás hatalmas kötelezettsége, amit "integrációnak” nevezünk. A bevándorlók integrációja nélkül nincs esély arra, hogy az a 40 millió ember, aki idejön, hogy közöttünk éljen, egyenlő feltételekkel tehesse ezt. Lehetséges, hogy időzített bombákat gyártunk. Szükségünk van programokra, szükségünk van pénzre, de jelenleg a Bizottság egyikkel sem rendelkezik.
Ramón Jáuregui Atondo
(ES) (Kikapcsolt mikrofonnal kezd beszélni) Úgy érzem, hogy abban az Európában, amelyen belül megszűntek a határok és ahol egyre több nemzetek feletti bűncselekményt követnek el, több ambícióval kell rendelkeznünk a nemzetek feletti bűnözés problémájának visszaszorítása szempontjából.
Meggyőződésem, hogy nagyobb ambícióra van szükségünk a rendészeti koordináció - azaz az Europol - szempontjából,; az igazságszolgáltatási koordináció - azaz az Eurojust - szempontjából; az európai ügyészség szempontjából; a bűncselekmények kivizsgálásának műszaki szabványosítása tekintetében; a büntetőtárgyalási eljárásokat szabályozó törvények egységesítése tekintetében; és a vonatkozó büntetőjogi rendszerek egymáshoz való közelítése szempontjából.
Hölgyeim és uraim! Meggyőződésem, hogy kevés az ambíció és túl sok a nemzeti ellenállás, és arra bátorítom önöket, különösen a Tanácsban, hogy küzdjék le a tagállamok szuverenitási hajlamait, és egyesítsük büntetőjogi rendszereinket a biztonság hiánya és a nemzetek feletti bűnözés elleni hatékony küzdelem érdekében.
Salvatore Iacolino
(IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! A stockholmi program által felkínált lehetőség határozottan nagyon fontos: az a nagyszámú pozitív cselekvés, amelyet a Bizottságnak végre kell hajtania, kifaragja a szabadságon, a jog érvényesülésén és a biztonságon alapuló valódi közös térséget.
E célok eléréséhez azonban szükség van egy együttműködési módszerre az európai intézmények között, valamint az említett intézmények és a tagállamok között, amelyek a valódi együttműködés megkerülhetetlen eszközei. Az olyan kérdések mint a bevándorlók áramlásának szabályozása a méltányosság objektív kritériumai szerint, az emberi méltóság a mai túlzsúfolt börtönökben, a kábítószer-függőségből rehabilitáltak jóléte, az ügynökségek újraélesztése, a szervezett bűnözéssel való szembeszállás határokon átnyúló szinten, valóban szükségessé teszik ezt az őszinte együttműködést.
Parlamentünk tevékenységei nyilvánvalóan e körül a kihívás körül összpontosulnak, emellett erős és egyértelmű ösztönzést nyújtanak a Bizottságnak és más közösségi intézményeknek, valamint a tagállamoknak.
Gerard Batten
Elnök asszony! Sarah Ludford bárőnő azt mondta, hogy aggódik az európai elfogatóparanccsal kapcsolatos jogtiprások miatt, Andrew Symeou és Gary Mann esetét említve. Ezzel súlyosan alulbecsüli a helyzetet! Az európai elfogatóparancs önmagában súlyos jogtiprás. A kiadatást puszta bürokratikus formalitássá fokozták le. A brit bíróságokat megfosztották attól a képességüktől, hogy megvédjék a brit polgárokat a jogtalan letartóztatástól és bebörtönzéstől, ha kiadják őket egy idegen országnak. Tudom, mert ott voltam Andrew Symeou esetének tárgyalásán a fellebbviteli bíróságon, ahol a Law Lords két rangidős tagja képtelen volt megakadályozni Symeou úr kiadatását, jóllehet a bíróságon mindenki számára nyilvánvaló volt, hogy a bizonyítékok vagy nem léteznek vagy pedig a rendőrség kreálta ezeket. De természetesen ez itt a lényeg, mert a bíróság nem vizsgálhatta meg a bizonyítékokat; erre nincs jogosultsága. Ludford bárónő és a liberális demokraták most már hullathatnak krokodilkönnyeket a Symeou úr esetéhez hasonló esetek miatt, de nekik kell viselniük a felelősséget az általuk okozott emberi nyomorúságok miatt.
Georgios Papanikolaou
(EL) Elnök asszony! Nagy megelégedésemre szolgált, hogy a stockholmi programban megszavazhattunk olyan rendelkezéseket, amelyek a bevándorlási kérdésekkel kapcsolatos szolidaritásra és az illegális bevándorlás elleni küzdelemre vonatkoznak. Azt olvastam a cselekvési tervben, hogy a Bizottság 2011-ben létre fog hozni egy eszközt a nemzeti menekültügyi rendszerek kiértékelésére, hogy nagyobb segítséget nyújthasson a tagállamoknak, saját képességeik és szükségleteik szerint.
Ugyanakkor azonban zöld utat adtunk ebben a Parlamentben az Európai Menekültügyi Támogatási Hivatalnak, hogy kezdje meg működését Máltán. A kérdés a következő: lesz-e az Európai Menekültügyi Támogatási Hivatalnak bármi dolga ezzel a mechanizmussal, és ezen a mechanizmuson keresztül a végrehajtott kiértékelésekkel? Gondoskodtak-e belső letelepítési programról a menekültek számára, a tagállamokra nehezedő nyomás kiegyenlítése érdekében?
Monica Luisa Macovei
Elnök asszony! Szeretnék hivatkozni a tagállamokban létező korrupció felmérésére vonatkozó mechanizmusra - a cselekvési tervben szereplő mechanizmusra. A kezünkben van egy tanácsi határozat a stockholmi programról, amely hivatkozik erre az ügyre, és a kezünkben van a Bizottság cselekvési terve a stockholmi program végrehajtásáról. Mindkét dokumentum hivatkozik a tagállamok korrupcióellenes erőfeszítéseinek kiértékelésére. Ezért erős politikai akaratra és elkötelezettségre van szükségünk a tagállamok részéről egy ilyen mechanizmus életbe léptetéséhez. Azért mondom ezt, mert valamennyien tudjuk, hogy a hazai erőfeszítések enyhén szólva egyik tagállamban sem voltak igazán hatékonyak.
Másodszor: az Unió politikájával és a korrupció elleni mechanizmussal kapcsolatos cselekvési tervben szereplő közlemény határideje 2011. Az a javaslatom, hogy készítsük ezt el 2010 vége előtt. Ez megfelelőbb válasz lenne az Unión belüli korrupció elleni küzdelem szükségességére, mivel a korrupciót részben a gazdasági válság okának is tekintik. Ezért ez a korrupció megállítására és megelőzésére szolgáló intézkedés lenne.
Diego López Garrido
a Tanács soros elnöke. - (ES) Elnök asszony! A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló európai térségről folytatott vita középpontjában valójában az áll, amit Busuttil úr szerintem nagyon helyesen mondott, amikor az európai polgárságról beszélt.
Mi itt valójában az európai polgárság összetételéről beszélünk, amit el kell mélyítenünk. Ez minden bizonnyal annak az új politikai szakasznak az egyik fókuszpontja, amely a Lisszaboni Szerződéssel vette kezdetét Európában, és természetesen a spanyol elnökségnek is az egyik fókuszpontja volt.
Sargentini asszony feltett ezzel kapcsolatban egy rendkívül egyértelmű és egyenes kérdést a Tanácsnak arról, hogy mit tett a spanyol elnökség ez alatt az időszak alatt, és mi van még hátra.
Szeretnék köszönetet mondani ezért a nagyon egyenes kérdésért, és megpróbálom néhány olyan szempont köré felépíteni válaszomat, amelyek mind az európai polgárságra, valamint a jogok, a szabadságjogok, a biztonság és az igazságszolgáltatás tartalmára, röviden: az európai polgárok XXI. századi jogállására vonatkoznak.
Ami a szabadságjogokat illeti, korábban beszéltünk az emberi jogok védelméről szóló európai egyezményhez történő csatlakozásról. Ez a spanyol elnökség egyik prioritása. Hivatkozom a korábban lefolytatott kiterjedt vitára.
Meggyőződésem továbbá, hogy a szabadságok és jogok tekintetében beszélnünk kell a vádlottak számára a büntetőeljárás során történő tolmácsolásról és fordításról. Amint Önök is tudják, ez a munka már folyamatban van.
Várjuk, hogy az Európai Bizottság általános jellegű javaslatot tegyen a Sargentini asszony által említett nagyon speciális irányelvről: a megkülönböztetés elleni irányelvről. Ez nagyon ambiciózus és nagyon fontos irányelv. A Tanács elnöksége természetesen támogatja ezt az irányelvet, és várjuk a Bizottság kezdeményezését.
Az áldozatokkal kapcsolatos kérdéseket a spanyol elnökség nagyon komolyan vette és kiemelt kérdésekként kezelte, különös tekintettel a nemi erőszak áldozataira. Azt szeretném Önöknek mondani, hogy ez alatt az időszak alatt sikerült előrehaladást elérni az emberkereskedelem elleni küzdelemről szóló irányelv kapcsán. Ami a szexuális bántalmazás elleni küzdelemről szóló irányelvet illeti, dolgozunk azon, hogy júniusban sikerüljön közös álláspontra jutnunk. Dolgozunk továbbá a nemi alapú erőszak elleni küzdelemre irányuló jogalkotási kezdeményezésen: az európai védelmi határozaton, amelynek vitája most folyik a Parlament különféle szakbizottságaiban: az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottságban és a Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottságban. A nemi alapú erőszak kétségtelenül a legnagyobb csapás, amely a legtöbb áldozatot szedi az európai társadalmakban. A Foglalkoztatási, Szociálpolitikai, Egészségügyi és Fogyasztásügyi Tanács (EPSCO) a múlt hónapban szintén elfogadta a nők elleni erőszakkal foglalkozó uniós megfigyelőközpont és egy telefonos segélyvonal létrehozását.
Ami a biztonsági kérdéseket illeti, az Európai Tanács márciusban elfogadta a belső biztonsági stratégiát. Ezzel kapcsolatban elfogadták a belső biztonsággal kapcsolatos operatív együttműködéssel foglalkozó állandó bizottság létrehozását. Megállapodásokat kötöttünk az Egyesült Államokkal biztonsági kérdésekről, és folyamatban vannak bizonyos megállapodások: a Toledói Nyilatkozat a biztonságról és a polgári repülésről; a SWIFT-ügy, amelyet a Parlament nagyon jól ismer, és amelyre nézve a lehető leggyorsabban meglesz a mandátum a politikai megállapodás megkötéséhez az Egyesült Államokkal. Együttműködünk továbbá az Egyesült Államokkal egy közös nyilatkozaton a terrorizmus elleni küzdelemről és az adatvédelemmel kapcsolatos megállapodásról.
Ami a polgári együttműködést illeti, reméljük, hogy sikerül megállapodnunk a Róma III. rendeletről, arról a törvényről, amely a házasságokra is vonatkozik.
A bevándorlás és a menekültügy tárgya kapcsán, amelyet szintén megemlített sok felszólaló, azt kell mondanom, hogy a spanyol elnökség felelős az Európai Bevándorlási és Menekültügyi Paktum első kiértékeléséért, amelyet a Bizottsággal együttműködve kíván előkészíteni. Ugyanakkor - szintén a Bizottsággal együttműködve - folyamatban van a kísérő nélküli kiskorúak visszaküldési programja.
Szintén a menekültügy kapcsán, fenntartjuk a Frontex-műveleteket, és dolgozunk a menekültekkel és a menekültek letelepítésével kapcsolatos európai programon, egyes országokkal pedig hazatelepítési programokon dolgozunk.
A fentieken kívül ott van az Európai Menekültügyi Alap, amelynek 2011-re készen kell állnia: a parlamenti Tavares-jelentés gondoskodik arról, hogy addig megtörténjen az elfogadása. Tehát több fontos kezdeményezés is folyamatban van a bevándorlás kapcsán.
Szeretném kiegészíteni ezt a választ egy vitára való hivatkozással, amelyet rendkívül konstruktív módon folytatott a Bizottság - és különösen Reding biztos asszony - az európai államügyészről, amelyről a Lisszaboni Szerződés rendelkezik. Úgy gondolom, hogy ilyen vitákra van szükségünk. Nagyon érdekes lenne, nemcsak azért, mert a Lisszaboni Szerződés kijelenti, hogy védelmeznünk kell az Unió gazdasági érdekeit, ami természetesen rendkívül időszerű téma. Későbbi időpontban is nagyon érdekes lenne, hogy képesek legyünk a transznacionális bűncselekmények büntetőeljárás alá vonására. Ezt a vitát is az Európai Unió spanyol elnöksége indította el.
Ez néhány olyan konkrét elem, amelyet a spanyol elnökség alatt indítunk vagy indítottunk el, együttműködve a Bizottsággal és a Parlamenttel. Meggyőződésünk szerint teljességgel elengedhetetlen, hogy hitelesek legyünk a saját embereit védelmező, nyitott, biztonságos Európa felépítése szempontjából. A spanyol elnökség ennek jegyében akarja folytatni a munkáját, azzal az elnökségi trióval együtt, amelyet partnereink - Belgium és Magyarország - működtetnek. Ez a spanyol elnökség szándéka, és természetesen az eddigiekhez hasonlóan számítunk az Európai Parlament együttműködésére.
Viviane Reding
a Bizottság alelnöke. - Elnök asszony! Mindenki a stockholmi programról beszél. Ez egy sok száz kívánsággal teleaggatott karácsonyfa. Szeretném, ha mindenki a realitásról beszélne. Hogyan kezeltük ezeket a karácsonyfára aggatott kívánságokat a Lisszaboni Szerződés előtt? Zárt ajtók mögött, a polgárok, akaratuk, kívánságaik és elvárásaik különösebb figyelembevétele nélkül; a harmadik pillérben, ahol a belügyminiszterek sem az Európai Parlamentet, sem pedig a Bizottságot nem kérdezik meg, és ahol az Európai Unió Bíróságának nincs lehetősége a beavatkozásra.
Ez a kiindulási pontunk: egy lehetetlen helyzet. Ahol a de minimis határozatokat még csak végre sem hajtották nemzeti szinten, ahol a polgároknak nem voltak lehetőségeik vagy eszközeik ahhoz, hogy bírósághoz forduljanak, hogy tiltakozzanak és igazságukat követeljék.
Szerencsére azóta hatályba lépett a Lisszaboni Szerződés. Már nem létezik a harmadik pillér. Vannak bizottsági javaslatok, van együttdöntés, tagállami szintű végrehajtás, az Európai Unió Bíróságának ellenőrzése, de ez azt is jelenti, hogy a továbbiakban nem lehet azonnal cselekedni. A szabályoknak és a javaslatoknak követniük kell a megszokott utat, amelynek alapján Önök, parlamenti képviselők felkérték a Bizottságot munkájának elvégzésére.
Az első egy alapos elemzés arról, hogy mi az, ami megvalósítható, mi az, ami jó, mitől várhatunk hozzáadott értéket. A második a nyilvános konzultáció, hogy megtudjuk, hogy az általunk benyújtott javaslatokat elfogadja-e vagy sem a civil társadalom, az ipar, a tagállamok, a nemzeti parlamentek, amelyek most résztvevőkké váltak mindezekben a kérdésekben, és amelyek a szubszidiaritási tesztet lefolytatják. Aztán következik a hatásvizsgálat, hogy megtudjuk, hogy amit teszünk, az a megfelelő út-e. És csak mindezek után kapjuk meg a pontos javaslatot a Bizottságtól.
Ha azt akarják, hogy a Bizottság továbbra is úgy végezze a munkáját, mint ahogyan ezt az elmúlt évek során tette, csak mondják meg nekem, és én minden héten elő fogok állni valamilyen javaslattal. És tudják, mi fog történni ezekkel a javaslatokkal? Először is a nemzeti parlamentek megakasztják azokat, és jogosan teszik majd ezt, mert komoly javaslatokkal kell előállnunk, amelyek arra a jogos feltételezésre épülnek, hogy amit teszünk, az szilárd, megvalósítható és végrehajtható a tagállamokban.
Nem akarom, hogy legelső javaslatunkat megtámadják az Európai Unió Bírósága és az Emberi Jogok Bírósága előtt. El akarok vezetni mindenkit arra az útra, ahol a polgárok megértik, hogy az általunk itt végzett munka által létrehozott hozzáadott érték gyakorlatias szempontokból valóban hasznos a számukra. Igen, nőügyi biztosként végighallgattam a Parlament vitáját arról, hogy mit kell tennünk, mindenekelőtt annak érdekében, hogy jogbiztonságot adjunk az összes tagállamban élő nőknek, hogy ha erőszakkal kell szembenézniük, akkor igazságot szolgáltassanak nekik, és ne csak illúzió legyen a számukra az a remény, hogy igazságot szolgáltatnak nekik, de aztán semmit sem sikerül elérniük. Tehát valóban közös munkára van itt szükség.
Sok száz intézkedést kell "lisszabonizálni”, amelyeket ki kell vennünk a veremből és ki kell hoznunk a napfényre, és amelyeket hozzá kell igazítanunk a valós szabályokhoz - sok száz ilyen intézkedés létezik, amely nem működik.
Az elfogatóparancsról: Ludford asszony beszélt erről az előbb. Természetesen azért nem hajtották végre a tagállamokban, mert nem épült fel a kölcsönös elismerés és a kölcsönös bizalom, amely a kölcsönös elismerés alapja. Kollégák, ezt nem lehet véghezvinni kölcsönös bizalom nélkül. Igazán sajnálom, de nem tudom rendelettel betenni a kölcsönös bizalmat a bírók fejébe egész Európában!
Fel kell építenünk ezt a kölcsönös bizalmat a polgárok jogainak erősítésére irányuló jogszabályokkal és intézkedésekkel az összes tagállamban, hogy a bírók is végrehajthassák azokat szabályokat, amelyekre mi törekszünk, és igen, nagyon gyorsan haladunk ezen a területen.
A cselekvési tervről: nos, a kolléga már nincs itt, de ez a nők elleni erőszakkal szembeni küzdelem cselekvési terve. 2011-ben elkészül egy átfogó szöveg az áldozatok védelméről, mindenféle áldozat védelméről - én nem úgy gondolkodom, hogy itt is van egy áldozat, ott is van egy, meg még az áldozatok harmadik kategóriája is létezik -, az áldozatok minden csoportját figyelembe kell vennünk.
Igen, dolgozunk az adatvédelem kérdésén; Önök, a Parlament, szerencsére nemet mondtak arra, ahogyan az ügyeket Lisszabon előtt végrehajtották. Nem fogjuk ugyanilyen módon folytatni, és igen, bizottsági elnök úr, Ön tudja, hogy az Ön bizottsága és a többi bizottság is teljes mértékben integrálódott abba a módba, ahogyan a munkánkat végezzük.
Nagyon sok mindent meg kell oldanunk közösen: ezek erősen technikai jellegű kérdések, amelyek nagyon jelentős hatást gyakorolnak társadalmunkra. Tennünk kell valamit; meg kell magyaráznunk polgárainknak azt, amit teszünk. Mert ez is a teljes egésznek a része, és nem is a legkönnyebb része a teljes kérdésnek.
Igen, meg kell hoznunk intézkedéseket, például az illegális bevándorlás és a menekültügy területén, és amint Önök is látták, munkatársamnak, Cecilia Malmström asszonynak nagyon konkrét javaslatai vannak az illegális bevándorlásról, a határellenőrzésről és a legális bevándorlásról. Igen, nagyon fontos lenne, ha a Parlament, a Tanáccsal együtt el tudná fogadni a jelenlegi javaslatokat, a menekültügyi csomagot, az egyszerűsített engedélyre vonatkozó javaslatot, a közös letelepítési programot, a kölcsönös elismerést, valamint a kísérő nélküli kiskorúakra vonatkozó és éppen most elfogadott cselekvési tervet. Ijesztően sok munka áll előkészítés alatt.
Nem az a kérdés, hogy ki és mit fog elvégezni, mert bizonyos feladatokat Önök egyszerűen nem tudnak végrehajtani. Csak egy példa: Önök rákérdeztek a megkülönböztetés elleni irányelvre. A megkülönböztetés elleni irányelvről a legnagyobb sajnálatomra azt kell mondanom, hogy ezt a kérdést egyhangú döntéssel kell megoldanunk, és ezt a Tanács blokkolta. Amit tehát tőlem elvárnak, az nem is rám tartozik, mert az én időszakom előtt történt: a Bizottság benyújtotta a megkülönböztetés elleni irányelvet, de az egyhangúság kérdése elakadt a Tanácsban. Tehát a Tanáccsal beszéljenek, ők akasztották meg ezt az ügyet.
Azonos nemű párok: nos, Önök is tökéletesen tudják, hogy ez a kérdés a szubszidiaritás felségterületéhez tartozik, a tagállamok illetékesek szabályozni az azonos nemű párokkal való bánásmódot. Az Európai Unió csak az azonos nemű párokkal szembeni határokon átnyúló bánásmód kérdésében kap szerepet. De én nem tudom elvégezni a munkát Franciaország, Olaszország, Lengyelország, Románia, Görögország és Luxemburg helyett; ezt az említett tagállamoknak önállóan kell elvégezniük. Úgy látom, hogy nincs megkülönböztetés, ha ezek az emberek, bárhonnan is származnak, gyakorolják a határokon átnyúló mobilitással kapcsolatos jogaikat, és mi pontosan ezt akarjuk elérni.
Már kezdjük ezt látni, a mobilitás szempontjából, a polgárok jogai szempontjából, az egyes jogrendek közötti együttműködés szempontjából, a határok megszüntetése szempontjából, amelyek továbbra is léteznek ezen az egységes piacon, és legnagyobb sajnálatomra azt kell mondanom, hogy ez a piac nem egységes a polgárok szempontjából. Ezért vagyok nagyon boldog; elolvastam Mario Monti jelentését. Ennek a jelentésnek sok eleme elmondja, milyen kérdésekben kell lépnünk. Tudják, mi az én bibliám? Az a jelentés, amelyet az egyik képviselőtársuk állított össze, tartalmazza a polgárok szabad mozgásának és az összes megoldandó problémának az összes elemét.
Azt javaslom, hogy vegyük ezeket a problémákat egyenként, és oldjuk meg azokat egyenként, teljes mértékben együttműködve önökkel. Ha én benyújtok egy javaslatot, és Önök már látják, mi ennek a módja, akkor Önöknek olyan sok javaslatuk van, hogy kénytelenek egész éjszaka dolgozni - nem tudom, hogy ezt megtehetik-e a foglalkoztatási szabályok és az emberi jogok alapján, de parlamenti képviselőkként nem törődöm az Önök emberi jogaival. Addig dolgozunk, amíg meg nem oldjuk ezeket a problémákat - sok száz probléma vár megoldásra, és ezt egyedül nem tudom megtenni. Szükségem van az Önök konstruktív segítségére. Tudom, hogy megkapom ezt a segítséget, de segítsenek nekem abban, hogy egymás után oldjuk meg ezeket az elemeket, még akkor is, ha minden hétre csak egy ilyen elem jut. Ott lesznek az asztalukon. Kész vagyok elmenni az egyes szakbizottságokba, ahányszor csak meghívnak, elnök asszony, és egyenként megvitatjuk ezeket az elemeket. Öt év alatt, az Önök segítségével, átalakítjuk ezt a földrészt.
Elnök
A vitát lezárom.
