Az európai repülőterek kapacitása és földi járatkiszolgálása: egy hatékonyabb politika felé (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Jensen asszony által a Közlekedési és Idegenforgalmi Bizottság nevében készített, az európai repülőterek kapacitása és földi járatkiszolgálása: egy hatékonyabb politika felé című jelentéssel kapcsolatos vita.
Anne E. Jensen  
Tisztelt elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim! Európa repülőterei olyan mértékben le vannak terhelve, hogy az egyik repülőtéren bekövetkező legkisebb késés is hatalmas késésekhez vezethet egy másikon. Ráadásul a folyamatosan növekvő légi forgalom továbbfokozza a repülőterek problémáit, és ez negatívan érinti a hatékonyságot, a versenyképességet és a környezetet. Európa repülőtereinek kapacitásproblémái nem csak nemzeti, hanem európai problémát jelentenek, ezért üdvözlöm a Bizottság cselekvési és 14 pontos tervét, amely az első lépést jelenti az európai repülőterek kapacitásának javítása felé.
A Bizottság javaslatai azonban nem elégségesek, így jelentésemben azt javaslom, hogy a Bizottság vázoljon fel 2009-ig egy főtervet az európai repülőterek kapacitásának növelésére. Az természetesen végül a tagállamok felelőssége lesz, hogy megépítsék és kibővítsék a repülőtereket. A főterv egy olyan eszköz - vagyis módszer - lenne, amely biztosítja, hogy a tagállamok koordinálhassák repülőtér-kapacitásuk előmozdítására és kibővítésére irányuló kezdeményezéseiket.
A problémát egy határokon átnyúló szempontból is meg kell vizsgálni. A repülőtereknek különböző tulajdonságaik, erősségeik vannak, de a kölcsönhatás lényeges. Ez nem csak a repülőterek közötti kölcsönhatásra vonatkozik, de a repülőterekkel kapcsolatos egyéb szállítási módokra és infrastruktúrákra is (módköziség).
Szeretnék köszönetet mondani mind a Bizottságnak és az egyéb politikai csoportok szóvivőinek - El Khadraoui úrnak, Jarzembowski úrnak, López-Istúriz White úrnak és Lichtenberger asszonynak - a jelentéssel kapcsolatos rendkívül konstruktív együttműködésükért, örülök annak, hogy a Parlament széleskörű támogatásáról biztosít mind a kapacitás, mind a földi járatkiszolgálásról szóló irányelvvel kapcsolatban.
Az emberek a repülőtereket természetesen szeretik és gyűlölik egyszerre. Növekedést és prosperitást teremtenek, összekötnek régiókat, de zajt és szennyezést is okoznak és helyet is foglalnak. Fontos, hogy a problémákat úgy kezeljük, hogy az minden fél számára megfelelő legyen. Először is a környezetbarát kapacitásnövelés előmozdítását javasoljuk. A repülőterek túlzsúfoltsága önmagában is negatív hatással lehet a környezetre, ha a repülőgépek várakoznak a leszállásra, amely szükségtelen CO2-kibocsátást eredményez. Ezért üdvözlöm a Bizottság azon kezdeményezését, hogy a légi forgalmat vonják be az Európai Unió kibocsátáskereskedelmi rendszerébe. Szeretném azonban hangsúlyozni, hogy fontos, hogy a dolgokat globális szinten is végrehajtsuk. Másodszor fontos, hogy a Bizottság kövesse figyelemmel a résidők elosztására vonatkozó közös szabályoknak az egyes országok általi végrehajtását. Ezzel összefüggésben a jelentés azt is kéri a Bizottságtól, hogy állapítson meg egy ütemtervet és határidőket a szomszédos tagállamok közötti együttműködés fokozása érdekében a funkcionális légtérblokkok (FAB-ok) kiépítése területén. 2008-re ennek a területnek lényeges fejlődésen kell keresztülmennie - ez a Parlament számára rendkívüli elsőbbséget élvez. Harmadszor, illúzió azt gondolni, hogy ki lehet bármennyire is bővíteni egy repülőtér kapacitását a regionális és helyi kormányzati szervek alapos bevonása, és az azokkal való együttműködés nélkül. Ennek okán fontos, hogy párbeszéd alakuljon ki a repülőtérrel rendelkező európai régiók között a kapacitásbővítés koordinációjáról. A régiók tapasztalatokat cserélhetnek és tanulhatnak egymástól (Milyen környezeti hatása van a repülőtérnek a környezetében lakó népességre? Milyen helyigénye van a fejlesztési terveknek? Milyen jelentősége van általánosságban egy repülőtérnek a térség növekedése szempontjából, illetve foglalkoztatási szempontból?), és ebből talán egy jó gyakorlat is kialakulhat.
Remélem, hogy a Tanács támogatni fogja a jelentésben felvetett alapgondolatot, nevezetesen azt, hogy a Bizottság cselekvési terve nem elégséges, iránymutatásokat kell kidolgozni a repülőterek kapacitásának optimalizációja és fejlesztése érdekében, hogy további kapacitás szükséges és hogy a szavakat tetteknek is kell követniük.
A jelentésem második része a földi járatkiszolgálással foglalkozik - amely magában foglal minden repülőgépekkel és repülőtérrel kapcsolatos tevékenységet az üzemanyag-feltöltéstől és poggyászkezeléstől a "check-in” eljárásig. A Bizottság éppen előkészíti a közösségi repülőterek földi járatkiszolgálási piachoz való hozzáférésre vonatkozóan meglévő irányelv felülvizsgálatát, ami - mint tudjuk - nehéz kérdés. Szeretnék újra köszönetet mondani a szóvivőknek a konstruktív együttműködésért. Egyetértünk abban, hogy a Bizottságnak el kell készítenie egy naprakésszé tett elemzést a jelenlegi, a földi járatkiszolgálásról irányelv végrehajtásáról és hatásáról mielőtt bármilyen további liberalizáció kerül napirendre. Teljes rálátást kell nyernünk a felhasználókra, az utasokra és a személyzetre gyakorolt hatásról, és a jövőbeli irányelvnek biztosítania kell földi járatkiszolgálás minőségét és a megfelelő munkakörülményeket a személyzet számára. Biztosítanunk kell, hogy nem keletkeznek monopolisztikus feltételek, és egyértelmű szabályok alakulnak ki a versenytárgyalások kiírására a felhasználók bevonása érdekében. Remélem, hogy a jelentés arra fogja ösztönözni a Bizottságot, hogy továbblépjen mind a földi járatkiszolgálásról szóló irányelvvel, mind pedig a 14 pontos tervvel.
Jacques Barrot
a Bizottság alelnöke. - (FR) Tisztelt elnök asszony, hölgyeim és uraim! Szeretnék köszönetet mondani Önnek, Jensen asszony, és a Közlekedési és Idegenforgalmi Bizottságnak. Köszönöm, hogy támogatják a Bizottság cselekvési tervét, és köszönöm a Közösség légiközlekedési politikája iránti elkötelezettségüket.
A légiközlekedési politikával kapcsolatos kihívások egyike, hogy megakadályozzuk az európai repülőterek túlzsúfoltságát. Cselekvési tervünk egy koherens, globális repülőtér-politika kidolgozására összpontosít. Ez magában foglalja a meglévő repülőtér-kapacitások kibocsátásának optimalizálását és az új infrastruktúra tervezésének javítását azáltal, hogy elkerüljük a tisztán helyi megoldások melléhelyeződését és a szűk keresztmetszetek kialakulását. Ahogyan az EP érti is, az európai repülőtér-hálózat optimális működése csak akkor garantálható, ha a helyi lépések részeivé válnak egy koherens, globális politikának. A Bizottság által előterjesztett cselekvési csomagnak realisztikusnak kell lennie, mivel figyelembe veszi azokat a gazdasági és környezeti korlátokat, amiket nem lehet figyelmen kívül hagyni. Ezért van az, Jensen úr, hogy kezdetben a meglévő repülőtér-kapacitások jobb kihasználása kap prioritást, köszönhetően a fejlődésnek és az új technológia harmonizált megvalósításának. Teljesen nyilvánvalóan, ha az egységes égbolt együtt lép érvénybe a funkcionális légtéri irányítási blokkokkal, akkor a meglévő infrastruktúrát sokkal jobban fogjuk tudni használni. Igaz, hogy az új infrastruktúra kiépítése még több problémát fog okozni, különösen azokban a nagy városi övezetekben, amelyeknek nagy szükségük van a légi közlekedésre. Cselekvési tervünk azonban foglalkozik az új infrastruktúra megteremtésének problémájával, ami gyakran létfontosságú, és szeretnénk az új infrastruktúrákat úgy tervezni, hogy nagyobb hangsúlyt kapjon a használhatóságuk és elhelyezkedésük annak érdekében, hogy környezetbarátabbá tegyük azokat.
Október 2-án a Közlekedési és Idegenforgalmi Bizottság olyan határozatot fogadott el, Elnök asszony, amely kevésbé ambiciózus, mint a Parlamenté. Számos tagállam - amely talán túlságosan is hajlamos arra, hogy hallgasson a saját repülőterének vezetőire -, irtózik a közösségi koordinációtól, és jobban szeretne továbbra is prioritást biztosítani az egyes repülőtereken végrehajtott helyi megoldásoknak. Ez a fajta vonakodás még nehezebbé teszi a cselekvési terv végrehajtását, de az EP támogatása lehetővé fogja tenni a Bizottság számára, hogy kifejezetten a Jensen asszony munkájára épülő kezdeményezéseken dolgozhasson.
Megköszönöm neki, és szeretnék köszönetet mondani a Közlekedési és Idegenforgalmi Bizottságnak is a minőségi munkájáért és segítségért a probléma kapcsán, amely az egész légiközlekedési ágazat harmonikus és fenntartható fejlődése szempontjából létfontosságú.
John Purvis  
a Gazdasági és Monetáris Bizottság véleményének előadója. - Tisztelt elnök asszony! A repülőgépipar fejlődése nagyban hozzájárult a gazdasági fejlődéshez és az általános jóléthez, és ez a jövőben is folytatódhat. Az iparág nem érdemli meg azt az ellenségességet, amit a környezetvédők gyakran rázúdítanak. Ez a hozzáállás politikailag sem túl bölcs, hiszen minden választópolgár rengeteget nyer vele mind a munkájában, mind a szabadidejében. A repülőgépipar új technológiák kifejlesztésével és elfogadásával, valamint a működési hatékonyság javításával sokat tesz azért, hogy környezetvédelmi kötelezettségeinek eleget tegyen. A politikai hatóságok, valamint a közigazgatási és szabályozó hatóságok feladata, hogy szerepet játsszanak a folyamatos fejlődés lehetővé tételében és lelkes ösztönzésében.
Jensen asszony kiváló jelentése sok mindent magában foglal abból, amit a bizottságom javasolt. Van azonban három téma, amit a Gazdasági és Monetáris Bizottság javasolt, de nem kerültek be a végső jelentésbe.
Először, a csendesebb repülőgépek eljövetelével lehetőség lenne arra, hogy lazuljanak a korlátozások a repülőterek nyitva tartásával kapcsolatban, és elmozduljunk a 24 órás működés irányában szinte mindenhol. Ez nagyban megnövelné a repülőtéri infrastruktúráknak és maguknak a repülőgépeknek a tőke- és kapacitáshasznosítását, nagyobb produktivitást és olcsóbb szolgáltatásokat eredményezve az arányosnál kevesebb környezeti hatás mellett.
Másodszor, a hatékony földi járatkiszolgálás kiválasztása szintén növelheti a produktivitást azáltal, hogy javul a repülőtéri infrastruktúra kihasználtsága, nevezetesen azzal, hogy felgyorsítják a repülőgépek fordulási idejét, hozzájárulnak a menetrend jobb betartásához és az utasok elégedettségéhez.
Harmadszor javasoltuk a piaci erők alkalmazását azáltal, hogy a repülési résidők nyílt aukción keljenek el, elmozdulva ezáltal az öröklött jogoktól, megtartva ugyanakkor a résidők meghatározott arányát a csomóponti repülőtereken a létfontosságú regionális szolgáltatók számára.
Azoknak a testületeknek, amelyek azért a környezetért felelősek, amelyben a légitársaságok üzemelnek, meg kell könnyíteniük a nagyobb produktivitást azáltal, hogy megfelelő és hatékony infrastruktúrát biztosítanak és csak a megfelelő mértékben szabályoznak.
Thomas Mann
a Szociális és Foglalkoztatási Bizottság véleményének előadója. - (DE) Tisztelt elnök asszony, hölgyeim és uraim! Sokan Önök közül az én otthonom, Frankfurt am Main repülőterén keresztül repülnek majd ide, Brüsszelbe. A gyors szolgáltatás kulcsszerepet játszik a minőségi földi járatkiszolgálásban, amely a ki- és berakodást, a repülőgépek takarítását és megtankolását és az utasoknak a rendszeren való átsegítését foglalja magában.
E munkafolyamatoknak azonban fennakadás nélkül kell egymáshoz kapcsolódniuk. A jó szakmai színvonal érdekében, amelyet Európa minden repülőterén fenn kell tartani, az Európai Parlament még 1996-ban elfogadott egy határozatot, miszerint a repülőterek üzemeltetői mellett csak azok a szolgáltatók kaphatnak engedélyt a repülőtéri munkavégzésre, amelyek tartósan képesek hatékonyan működni. E szolgáltatók száma azonban korlátozott. Akkor - úgy, mint most is - én voltam a Foglalkoztatási és Szociális Bizottság véleményének előadója, és képes voltam megelőzni e szolgáltatások korlátlan liberalizációját.
Míg teljesen egyetértek a verseny szükségességével, ez csak akkor elfogadható, ha igazságos és nem érinti hátrányosan a munkavállalókat és a biztonságot. Nem minden szolgáltató tudja garantálni a szükséges szintű képzést, a megfelelő bérszintet és a jó szolgáltatást. A kemény árverseny azt jelenti, hogy egyre több állandó munkahelyet váltanak fel gyenge minőségű, határozott idejű vagy ügynöki szerződések.
Szeretném kifejezni köszönetemet Anne Jensennek. Bizottságom, a Foglalkoztatási és Szociális Bizottság, és az Öné, a Közlekedési és Idegenforgalmi Bizottság egyesítette erőit és felszólította a Bizottságot annak biztosítására, hogy legelsősorban az 1996-os irányelvet megfelelően hajtják végre az összes uniós tagállamban. Elavult adatokat kaptunk. Csak 15 tagállam tapasztalatairól szólnak. Gondos elemzést akarunk a liberalizációnak mind a dolgozók, mind az utasok vonatkozásában meglévő előnyeiről és hátrányairól. A földi járatkiszolgálók kulcsszerepet játszanak a repülés biztonságában és biztonságosságában. Az olyan érzékeny infrastruktúrák, mint a Frankfurt am Mainban és máshol található európai csomópontok nem megfelelő játszóterek a harmonizáció ügyének kényszeres bajnokai számára.
Mieczysław Edmund Janowski
a Regionális Fejlesztési Bizottság véleményének előadója. - (PL) Tisztelt elnök asszony, biztos úr! A Regionális Fejlesztési Bizottság részéről szeretnék gratulálni Jensen asszonynak kitűnő munkájához.
A műszaki és szervezeti kérdések nagyon fontosak a repülőtér-kapacitással kapcsolatban. A kérdést holisztikus megközelítéssel kall kezelni, odafigyelve azonban a repülőterek helyi és regionális környezetére. A légi közlekedés segített a területi, gazdasági és szociális kohézió fejlesztésében, különösen a központoktól távol eső területek esetén. Az ilyen összeköttetés létezése gyakran döntő fontosságú, amikor beruházásokra vagy turisták fogadására kerül sor. Tömören, ez az összeköttetés létfontosságú a régió fejlődéséhez. A repülőterek a munkahely-teremtésben is fontos szerepet játszanak. A tagállamoknak, a regionális és helyi kormányzatoknak biztosítaniuk kell, hogy a repülőterek - függetlenül azok vezető testületétől - szerepelnek a regionális rendezési tervekben és a nemzeti fejlesztési stratégiákban. Európai hálózati szinten szintén szükség van koordinációra.
A repülőterek helyét nem annyira a részt vevő hatóságok ambíciói, mint inkább az egyes helyzetek logikus végiggondolása alapján kell meghatározni. Az Unión belül ezek azok a helyzetek, amikor kiterjedt városi övezetek egymástól kevesebb, mint 100 kilométer távolságra külön repülőterekkel rendelkeznek. Ésszerű volna, ha mindkét várost egyetlen repülőtér szolgálna ki. A repülőterek elhelyezkedését úgy kell meghatározni, hogy az képes legyen kiszolgálni a környező és a határos régiókat is. Ahol lehetséges, intermodális megoldásokat kell alkalmazni, mert a repülőterek közötti gyorsvasút járatok jelentősen növelhetik azok kapacitását. Az szintén létfontosságú, hogy jó közlekedési kapcsolat legyen a repülőterek és a hátország városközpontjai között.
A meglévő repülőterek fenntartását és kibővítését, valamint az újak építését a vonatkozó területi hatásvizsgálatoktól kell függővé tenni. Ez különösen lényeges a természetes környezettel kapcsolatban, a zaj, szennyezőanyag-kibocsátás, a repülőtér környéki közúti forgalom sűrűsége, a benzinkutak közelsége és a meteorológiai tényezők figyelembe vételével.
Végezetül - saját tapasztalatom és a választóim elmondása alapján - szeretném elmondani, hogy a repülőtér-kapacitással kapcsolatos kérdések túlmutatnak a technikán, a légi irányítási rendszereken és a fel- és leszállások koordinációján. Az adódó feladatok megszervezése ide tartozik, és ez túl gyakran nagyon gyenge színvonalú. Erre példa az utasok személyi átvizsgálása. Mann úr említette a frankfurti repülőteret, ahol az utasokat kétszer vizsgálják át, noha egyszer is elegendő volna. Sok idő megy el a poggyászok összegyűjtésére is. Még a jóhírű légitársaságok esetében is a feltehetően technikai eredetű késések folyamatosan előfordulnak. Lehetséges, hogy az igazi ok merő inkompetencia?
Nem szokatlan a repülőtereken az utasok számára, hogy nem szívesen látottnak és alkalmatlankodónak érzik magukat. Olyan benyomásuk támad, hogy egyszerűen útban vannak a személyzetnek, és a jelenlétükkel zavarják a munkát. Az embereknek kell, és akarnak repülni, beleértve a fogyatékkal élőket is. A légitársaságok és repülőterek által ajánlott szolgáltatásokat biztonságosan és pontosan kell nyújtani. Az utasokat minden esetben tisztelettel kell kezelni. Ebben az esetben mindenki boldog lenne. A Bizottság nyilatkozata okot ad arra, hogy reménykedjem abban, hogy egy napon ez lesz a helyzet.
Philip Bradbourn  
az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottság véleményének előadója. - Tisztelt elnök asszony! Az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottság véleményének előadójaként csak egyvalamit szeretnék mondani ebben a vitában, amely a Bizottság rádiós azonosítási címkézéséről szóló javaslatával kapcsolatos. Az utasok poggyászán és beszállókártyáján elhelyezett címke eredeti célja számomra a szabadságjogok jelentős vagy potenciális megsértésének tűnik. Kevés hasznot látok abban, hogy az utas mozgása a repülőtéri terminálok között követhetővé válik, valamint az a kérdés is felmerül, hogy az ilyen rendelkezések végrehajtása mennyibe kerül a repülőtereknek.
Nyilvánvaló annak a haszna, hogy egy csomag vagy poggyász helyét gyorsan azonosítani tudjuk bármikor egy rádiófrekvencia azonosító segítségével, és én itt meg is húzom a határt. A poggyászok azonosításának korlátozására irányuló módosításom - amelyet mind az Állampolgári Jogi, mind pedig a Közlekedési Bizottság elfogadott - véleményem szerint megteremti a megfelelő egyensúlyt a járatok késésének csökkentése, valamint a repülőtéren és a terminálok között közlekedő utasok személyes szabadságainak tiszteletben tartása között. Ezt szem előtt tartva, a mai napon teljes mértékben támogatni tudom az előttünk levő szöveget.
Antonio López-Istúriz White
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - (ES) Tisztelt elnök úr! Azt hiszem, elégedettek lehetünk a jelentésben elért megállapodással. Ez egy nyilvánvalóan kiegyensúlyozott jelentés, amely konszenzus és az ügy elmélyült vizsgálatának eredménye.
Szeretnék gratulálni az előadónak, Anne Jensen asszonynak, különösen, mert a jelentés készítése során kész volt a párbeszédre és a kompromisszumra.
A mai nap során az Európai Parlament egy olyan jelentésről fog szavazni, amely nyilvánvalóan bizonyítja támogatását a Bizottság felé, és tekintettel van a repülőtér-kapacitások problémájának csillapítására. Ahogyan maga a Bizottság figyelmeztet - és Jacques Barrot alelnök úr ugyanezt mondta - ez fenyegeti a légiközlekedési ágazat minden szereplőjének hatékonyságát, biztonságát és versenyképességét. A statisztikák szerint 2025-re évente a jelenleginél 4 millióval több járat indulhat, amelynek következtében több mint 60 európai repülőtér működhet teljes kihasználtsággal.
A jelentés elkészítésével kapcsolatos első kapcsolatfelvételektől kezdve fontos volt észben tartani, hogy - mint tudjuk - az Európai Bizottság nem felelős a repülőterek versenyéért, és sajnos nem követelheti meg a tagállamoktól, hogy tegyenek lépéseket a repülőtér-kapacitással kapcsolatban. Azonban a Közlekedési és Idegenforgalmi Bizottság tagjai, a Bizottsággal együtt megértik, hogy egy légi közlekedést szabályozó főterv végrehajtása létfontosságú, valamint az is, hogy a tagállamoknak olyan intézkedéseket javasoljanak, amelyek szükségesek az európai repülőterek kapacitásának optimalizálásához, és ezáltal a kapacitáshiány miatti problémák minimalizálásához.
A jelentés a következő intézkedéseket javasolja: a földi járatkiszolgálási szolgáltatások használatának javítása; a módköziség előmozdítása; az operatív tervezés javítása; az érkezési szekvenciák optimalizációja; és mindenekelőtt a híres résidővel kapcsolatban a koherencia biztosítása a résidő és a repülési tervek között. Ezeket szem előtt tartva támogattuk az Európai Légikapacitási Megfigyelőközpontnak a Bizottság égisze alatt történő létrehozását.
Őszintén remélem, hogy a javaslat sikerrel jár.
Saïd El Khadraoui
a PSE képviselőcsoport nevében. - (NL) Tisztelt elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim! Szeretném azzal kezdeni, hogy gratulálok Jensen asszonynak. Nem udvariasságból teszem, hanem őszintén. Kitűnő és rendkívül kiegyensúlyozott jelentést készített. Nyilvánvaló, hogy mindkét téma, amit meg kellett oldania rendkívül fontos, rengeteg utólagos munkát fog majd követelni a Bizottságtól.
A repülőtér-kapacitás vonatkozásában nyilvánvaló, hogy globális rálátásra van szükség. A látványos növekedés problémákat fog okozni, ez már ma is nyilvánvaló, és ezek nem lesznek megoldhatóak azzal, hogy egyszerűen építünk itt-ott néhány repülőteret. Azokon a területeken, ahol a legnagyobb szükség van rájuk, ez nagyon nehezen megoldható, vagy éppen lehetetlen lesz a nagy népsűrűség vagy a helyi lakosok ellenállása miatt.
Az első teendő tehát a jelenlegi kapacitás optimális kihasználása. Ennek számos módja van, de egy integrált megközelítés létfontosságú. Egy többirányú politikára van szükség, amelyben egyesítjük az erőinket minden szinten. Ez érinti az olyan infrastruktúrát, mint a csatlakozást a nagysebességű vasútvonalakhoz, a jó összeköttetést a városok és a repülőterek között. A technológiát érinti.
Említették már a CESAR-t, a funkcionális légtérblokkokat, az egységes légteret, csakúgy, mint a csendesebb repülőgépeket, amelyek lehetővé teszik, hogy a helyi lakosok jobban tolerálják a légi járatokat. Ez nem egyszerű. Azonban mindezen intézkedések együtt történő megtétele rendkívül jelentős. Fontos előrelépés mindeközben annak a gondolata, hogy az egészet meg kell tervezni, és 2009-re egy főtervet kell készíteni a repülőtér-kapacitással kapcsolatban. Számítunk a Bizottságra abban, hogy ezt elvégzi.
A földi járatkiszolgálás tekintetében a liberalizáció felé tett első lépések már évek óta tartó értékelése nem ad teljesen pozitív képet. Látható, hogy az árak estek és a légitársaságok számára haszonnal járt. Másfelől viszont a munkavállalókra gyakorolt hatások nyilvánvalóan problematikusak.
A szakszervezetek Európa-szerte alacsonyabb bérekről, rosszabb munkakörülményekről és csökkent munkahelyi biztonságról panaszkodnak. Tudják, van egy nyilvános ajánlati felhívás hétévente: a földi járatkiszolgálást nyújtó vállalkozást másikra lehet cserélni, de a személyzetnek semmi garanciája nincs arra, hogy a munkahelye megmarad. A szakszervezetek jelentették nekünk, hogy a bérek átlagosan 20%-kal csökkentek. Szintén jelentették, hogy a munkahelyi balesetek száma nőtt. Ezek olyan ügyek, amiket valóban meg kell vizsgálni közelebbről. Következésképpen úgy tűnik a számomra, hogy egy új tanulmányra lesz szükség, nem csupán azért, hogy frissebb adatokkal dolgozhassunk, hanem azért is, hogy lássuk a munkahelyek számát és minőségét.
Röviden, biztos úr, ez az a két magával ragadó kérdés, amire biztosan többször vissza akarunk majd térni a közeli jövőben, és azt gondolom, hogy ez a jelentés jó alap a későbbiekre.
Arūnas Degutis
az ALDE képviselőcsoport nevében. - (LT) Először is szeretném megköszönni a felszólalónak az együttműködést, valamint azt, hogy nyitott volt a különböző javaslatokra. Hozzászólásomban szeretném ismertetni a földi járatkiszolgálásról szóló irányelvvel kapcsolatos gondolataimat.
Aggódom, mert az érdekelt államok néhány évvel ezelőtt megakadályozták az irányelv felülvizsgálatát, mikor a Bizottság még egy új javaslattervezetet is kidolgozott. A piaci szereplők által felvetett aggodalmak és a ma javasolt fejlesztések tartalma jól mutatják, hogy szükség van az irányelv mielőbbi felülvizsgálatára. Továbbá nem feledkezhetünk meg arról, hogy 2004-et követően a légi közlekedés piaca az új tagállamok sajátosságaival is gyarapodott, amelyet sajnos a Bizottság dokumentumában ez alkalommal nem értékeltek.
Szeretnék néhány specifikus megjegyzésre koncentrálni.
A jelenleg hatályos irányelv célja az, hogy szabályozza a versenyfeltételeket a harmadik félként megjelenő kiszolgáló és az önkiszolgáló társaságoknak. Figyelembe kell venni azonban, hogy a poszt-szovjet országokban az összes földi járatkiszolgálás nemrég még állami monopólium volt. Ennek következtében biztosra vehető a független szolgáltatók megjelenése amint a piaci feltételek működni kezdenek. A repülőterek - amelyek ellenőrzik és használják a hozzájuk tartozó infrastruktúrát - ugyanakkor folytatják a tevékenységüket, ugyanazt a szolgáltatást nyújtják a légitársaságoknak és így versengenek a bérlőikkel. Az ilyen verseny többnyire sérti az esélyegyenlőség és átláthatóság elvét az objektív módon felmerülő összeférhetetlenség miatt. A konfliktusokat továbbmélyíti az, hogy a Repülőtér Felhasználói Bizottság nem teremt területet a földi kiszolgáló szolgáltatók számára.
A pártatlanság elvének védelme érdekében ki kell terjeszteni a repülőtér-felhasználók jogait: a repülőtérnek olyan szolgáltatót kell kiválasztania, amely nem a repülőtér vezetősége, hanem annak felhasználói, azaz a légitársaságok igényeinek felel meg.
A biztonsági előírásoknak megfelelő berendezések emelkedő költsége növeli a szükséges befektetés mértékét. A hétéves szolgáltatóválasztási periódus azonban arra kényszeríti a szolgáltatókat, hogy a megnövekedett beruházás gyorsabban térüljön meg, ami gyakran a személyzet munkakörülményeinek és fizetésének gazdaságosabbá tételét jelenti. Ezért azt gondolom, hogy meg kell hosszabbítani a földi járatkiszolgálók kiválasztásának periódusát.
Arra ösztönzöm a Bizottságot, hogy terjesszen elő egy felülvizsgált irányelvtervezetet az Európai Parlament javaslatainak figyelembevételével a lehető legrövidebb időn belül (a jelenlegi hivatali idő alatt), időt takarítva meg ezáltal a jövőbeli fejlesztésekkel kapcsolatban.
Leopold Józef Rutowicz
az UEN képviselőcsoport nevében. - (PL) Tisztelt elnök úr! A Jensen-jelentés valós és átfogó képet ad a repülőtér-kapacitással és a földi járatkiszolgálással kapcsolatos kérdésekről.
A légi forgalomnak az Európai Unió tagállamaiban tapasztalható drámai növekedése szükségessé teszi új repülőterek építését és a meglévők bővítését és korszerűsítését. Jensen asszony helyesen mutat rá, hogy a repülőterek építési helyszínének kiválasztása nehéz döntéseket kíván, tekintettel a szükséges területre, a széleskörű technikai, szervezési és szociális feltételeknek való megfelelés szükségességére - ilyen a helyi hatóságok és a lakosság beleegyezése -, valamint a biztonsággal és a környezetvédelemmel kapcsolatos követelményekre. Ezért a nagy- és középméretű repülőtereket jóval a megvalósítás előtt meg kell tervezni és az Unión belüli légi közlekedés átfogó fejlesztési tervében szerepeltetni kell.
Az ilyen jellegű repülőterek építése nagyon költséges beruházás. Sok esetben uniós támogatásra lesz szükség. Úgy tűnik, hogy a légi utasszállítással kapcsolatos elfogadott becslések nem vették figyelembe a gyorsvasúti összeköttetéseket. A legfeljebb 500 kilométeres utazások esetében ez nagyon vonzó alternatíva az utasok számára mind a költségek, mind az utazás időtartama tekintetében. Jó példa erre a Brüsszel-Párizs vonal. Ez közvetlen összeköttetést kínál a városközpontok között, lehetővé téve az utasok számára, hogy elkerüljék a további utazásokat és a légi utazással kapcsolatos ellenőrzéseket.
Az áremelkedést eredményező adók és a légi üzemanyag többletköltségei is valószínűleg kihatással vannak a becslésekre. Fontos az ágazat és az utasok számára a jobb és hatékonyabb repülésigazgatásban és földi járatkiszolgálásban rejlő lehetőségek teljes mértékű kiaknázása. Amint azt saját tapasztalatunkból tudjuk, a repülőtéri szolgáltatások és a légitársaságok minősége széles skálán mozog. Bizonyos minimális színvonal garantálására és szabályozására van szükség uniós rendelkezések útján. A szolgáltatások minősége javításának jó módja lehetne, ha az Unió intézményei kezdeményeznék és megkönnyítenék a legjobb gyakorlatok cseréjét a repülőterek között. A jelentés és a vélemények hiánypótló dokumentumot alkotnak.
Eva Lichtenberger
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (DE) Tisztelt elnök úr, hölgyeim és uraim! A jelentés felhívja a figyelmet a problémák némelyikére, nevezetesen a túlzsúfoltságra, amelyet mi - viszonylag gyakran repülő emberek - sokszor tapasztalunk, de ami természetesen a légi közlekedés egészét érinti, nem csak az üzleti és szabadidős úton levőket.
Külön szeretnék köszönetet mondani az előadónak azért, mert megpróbálta a bizottságban a kérdésre vonatkozó két álláspontot összeegyeztetni. Egyfelől felhőtlen eufóriát váltottak ki a növekedési kilátások, amelyek - úgy tűnt - kizárólag a régi repülőtereket tehermentesítő új repülőterek megépítésén alapulnak; másfelől aggodalom volt tapasztalható a szervezési aspektusok és természetesen a környezet és a helyi lakosok védelmére irányuló felelősség kérdése kapcsán.
Olyan helyzettel nézünk szembe, ahol a nagy repülőterek vagy a rosszabb elhelyezkedésű regionális repülőterek környezetében élő emberek életminősége szenved komoly hátrányt. A felelősség itt is a miénk. A kérdést nem kezelhetjük egyszerűen új növekedési kilátásokként. Ez szervezés kérdése. A csomópontok és résidők rendszere, amely az európai repülésben jelenleg létezik, nem olyan jó, amilyen lehetne. Néhány területen olyan nagy csomópontjaink vannak, hogy a csatlakozó járatok ebből következő komplexitása azt jelenti, hogy egyetlen apróbb hiba jelentős következményekkel járhat nem csak egyetlen repülőtér, hanem a légtér egésze számára. A probléma megoldást kíván, és a jelentés tesz néhány fontos javaslatot.
A megoldásokat azonban nem szabad az utasok, és különösen nem a repülőtéri szolgáltatásokat nyújtó dolgozók kárára végrehajtani, mert a jó minőségű élethez nekik is joguk van.
Johannes Blokland
az IND/DEM képviselőcsoport nevében. - (NL) Tisztelt elnök úr! A légiközlekedési ágazat reflektorfénybe került az elmúlt hónapokban. Azok a javaslatok, amelyek arra irányultak, hogy az ágazat kerüljön be az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának kereskedelmi rendszerébe, az Egyesült Államokkal kötött megállapodás és a leszállási jogok reformja csak néhány példa erre. Jensen asszony jelentése a lista egy új dimenzióját nyitja meg: a repülés földi megszervezését. Kitér a nyújtott szolgáltatásokra, de a zajra és a rendelkezésre álló kapacitásra is.
Ami a földi járatkiszolgálást illeti, valóban meg kell várnunk a Bizottság új értékelését, amelyben az összes tagállam szerepel. Egyetértek azokkal a pontokkal, amiket a Bizottságnak javasoltak vizsgálatra.
Egy kicsit kritikusabb vagyok a kapacitással foglalkozó részekkel kapcsolatban. A szöveg nagyszabású lépéseket kíván a Bizottságtól. Szándékok szerint a főterv lenne a légi forgalom földi kapacitással kapcsolatos gondjai megoldásának a kulcsa. Egy főterv valóban jó rálátást kínál a jelenlegi helyzetre, és megjelölhet problematikus területeket. Az azonban szerintem nem kívánatos, hogy a Bizottság egy ilyen tervvel a kezében kényszerítse a tagállamokat bizonyos lépések megtételére vagy meg nem tételére.
A főterv legfontosabb célja, hogy előmozdítsa a nemzetközi együttműködést az összes érintett fél között, hogy integrált megoldások szülessenek specifikus problémákkal küzdő területeken jó konzultációk útján és a meglévő hatóságok tiszteletben tartásával. Örülök annak, hogy néhány rész ésszerű megjegyzéseket tartalmaz ezzel kapcsolatban. Következésképpen tehát, elnök úr, az, hogy támogatni tudom Jensen asszony jelentését. A vele folytatott munka nagy örömömre szolgált.
Georg Jarzembowski
(DE) Tisztelt elnök úr, bizottsági alelnök úr, hölgyeim és uraim! Amikor a repülőterek kapacitásának kérdése kerül szóba, meg kell különböztetnünk két problémát. Enyhíteni akarjuk a repülés negatív hatásait, ezért értünk egyet a kibocsátáskereskedelemmel a repülőgépipar tekintetében. Lehetséges, Lichtenberger asszony, hogy nem egyezünk meg a vonatkozó módszerekben vagy menetrendben, de elvileg egyetértünk azzal, hogy a légi ágazat hozzájáruljon a környezeti hatások enyhítéséhez. Azonban mernünk kell kimondani, Lichtenberger asszony, hogy gazdasági okokból szükség van a légiközlekedési ágazat növekedésére mind az Unión belül, mind pedig harmadik országok vonatkozásában.
A gazdaság és a munkahelyek és a polgárok mobilitása szempontjából a megfelelő repülőtér-kapacitás létfontosságú, és egyébként létfontosságú környezetvédelmi szempontból is. Ha a repülőgépeknek nem kellene olyan hosszú ideig a földön tartózkodniuk felszállásra várva, vagy nem kellene olyan hosszú ideig a légtérben várakozniuk leszállás előtt, képzeljük el, mennyit segíthetne ez a környezeten!
Fel kell ismernünk, hogy a repülőtereink fejlesztésre szorulnak. Blokland úrnak igaza van: nem akarjuk a tagállamok vagy régiók helyett vállalni a felelősséget, de azt tapasztaltuk, hogy a repülőterek kibővítése nehézségekkel jár Európa sok részén. Ez az oka annak, hogy a mi megközelítésünk a helyes: kérjük a Bizottságot, hogy terjesszen elő egy koherens javaslatot azzal kapcsolatban, hogy hogyan készíthető el egy európai főterv és hogyan vezethetjük be a legjobb gyakorlatot, hogy mindannyian tanulhassunk egymástól, és a kibővítést hatékonyan végezzük.
A mondanivalóm második része a földi járatkiszolgálás szolgáltatásaival kapcsolatos. Azt gondolom, hogy meg kell várnunk az új hatásvizsgálatot. Azt gondolom, hogy az alap irányelv nagyon sikeres volt, mivel a földi járatkiszolgálás által nyújtott szolgáltatások javultak az utóbbi években és az utasok költségei csökkentek. Hogy szükség van-e további változtatásokra, az nyitott kérdés. Nem kívánnám ezt ma véglegesen eldönteni. Azt gondolom, hogy meg kell várnunk a Bizottság elemzésének eredményét, amely télre várható, és csak utána kell döntenünk arról, hogy van-e szükség felülvizsgálatra. Ma ne siessünk a döntéssel!
Inés Ayala Sender
(ES) Tisztelt elnök úr! Szeretném azzal kezdeni, hogy gratulálok Jensen asszonynak a kitűnő jelentéshez. Hiszek abban, hogy nagyon hasznos lesz a Bizottság javaslatainak javítása és a repülőterek továbbfejlesztése tekintetében, amely repülőtereken az európai polgárok egyre inkább kiszorítva érzik magukat; persze a repülőterek az Európai Parlament képviselői második otthona.
Szeretnék gratulálni különösen Barrot úrnak és szolgálatainak azon eljárás miatt, hogy felgyorsítsa a jogszabályok előkészítését. Normálisan - és összetettsége miatt egyre inkább - a jogalkotás egyre fokozottabban erősíti a konfliktusokat és a gyanakvást; "tétovázó módszer” néven híresült el. Más szóval: jó, ha rigorózus és széleskörű konzultációkat tartunk az erős pontok és az eltávolítandó akadályok azonosítása érdekében, míg a jó ötletek túlnyomó részét elérhetővé tesszük. Jensen asszony jelentése tele van ilyen jó ötletekkel.
Különösen üdvözlöm a szoros együttműködést az Eurocontrollal, valamint az annak adott felhatalmazást az új intézkedések előkészületei során. Fontos, hogy a konfrontáció minden jele megszűnjön azon kevés testület között, amelyek a légi közlekedés szervezéséért felelősek.
Úgy vélem tovább, hogy rendkívül fontos megerősíteni az információs rendszereket ezen a területen, kezdve a CESAR forgalomirányító rendszerrel, amelyek nemcsak a forgalom fejlesztésében nyújtanak segítséget, de a lehetséges mértékig a környezeti hatásainak csökkentésében is. Nagyon remélem továbbá, hogy ez a jövőbeni cselekvési terv tekintélyes segítséget nyújt a Galileo rendszer fellendítésében is.
Nagyon érdekel továbbá az, hogy a területi kohézió milyen szerepet játszik a regionális repülőtereken keresztül, noha értem - és osztom - a fenntartásokat a nem elegendően hatékony vagy megvalósítható helyi repülőterek nagy léptékű megvalósításával kapcsolatban. Biztosítani kell tehát, hogy sikeresen kezeljük a zajok, szennyezés, vagy éppen helykihasználás miatti konfliktusokat a szomszédsággal, és azt gondolom, hogy ebből a szempontból nagyon érdekes lenne felmérni az új követelményeket: shuttle-járatok, magán repülőgépek, légi szabadidős tevékenységek típusait stb.
Továbbá támogatom a földi járatkiszolgálás területen a szociális normák megerősítésére irányuló javaslatokat, mivel az alvállalkozók bevonása - ami egyre gyakoribb az ágazatban - nem mindig biztosítja a szociális normák elégséges védelmét. Üdvözlöm továbbá Jensen asszony azon javaslatát, hogy konzultáljunk a felhasználókkal arról, hogy a verseny a területen valóban hatékony-e.
Természetesen mi is támogatjuk a Repülőtér Kapacitás Megfigyelőközpont létrehozását, mivel hiszünk abban, hogy - a Bizottság támogatásával - ez pozitív eszköz lesz a jövőben.
Végezetül csak azt szeretném, ha a Bizottság jövőbeli munkájában szerepelne a logisztikai aspektus és a légi teherfuvarozással meglévő kapcsolatok, amely egyre népszerűbbé válik, és valódi alternatívát jelenthet a felülvizsgált fehér könyv által javasolt módköziség értelmében.
Sarah Ludford
Tisztelt elnök úr! A jelentés helyesen állapítja meg, hogy szükség van egy átfogó európai megközelítésre a repülőtéri többletkapacitás szükségességét illetően. Ez jelentheti azt, hogy látszólag kevesebb dolog fogja igazolni a magukat főbb csomópontoknak tartó repülőterek bővítését. Ha egyszerre megnézik a párizsi Charles De Gaulle, a schipholi, a frankfurti és a londoni Heathrow repülőtereket, az lehet a következtetésük, hogy például a Heathrow-n nem indokolt egy harmadik kifutópályára.
Azonban nem szeretném, ha a jelentésnek a repülőtér-kapacitás növelésével kapcsolatos főtervre irányuló felszólítását oly módon értenék félre, hogy Brüsszel beleüti az orrát más dolgába, és megmondja a nemzeti, regionális és helyi hatóságoknak, hogy hol építsenek új repülőtereket; ez nyilvánvalóan csak az információ és a célkitűzések összegyűjtését jelenti. A szubszidiaritás elve uralkodik a repülőterek kibővítésével kapcsolatos összes döntésben.
Fennáll azonban a félreértés veszélye egy másik kérdésben is. A jelentés idéz előrejelzéseket, amelyek szerint a kereslet egy év alatt 5%-kal növekszik, és azt mondja, hogy 2025-ban a repülőjáratok iránti kereslet a 2003-as két és félszerese lesz. Ezt, meggyőződésem szerint, nem lehet a hiteltelen "igényt megelőlegező” politika alá vonni. Nem vagyok meggyőződve arról, hogy elégséges a jelentésben szereplő felhívás arra, hogy a légi közlekedés növekedése olyan intézkedésekkel társuljon, amelyek csökkentik annak externális költségeit, hiszen tudjuk, hogy sok mindent tehetünk és kell tennünk annak érdekében, hogy a légi közlekedés növekedését legalább egy fenntartható szintre mérsékeljük - akár kibocsátás-kereskedelem, megfelelő és méltányos adóztatás, alternatív gyorsvasút vonalak építése és egyebek útján - annak érdekében, hogy felvegyük a harcot a globális felmelegedés ellen és védekezzünk a légszennyezés és zaj veszélyei ellen.
Meglepődve tapasztaltam, hogy a Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottság részéről nincs vélemény, így biztos vagyok benne - és remélem -, hogy a jelentés és a repülés okozta éghajlatváltozást eredményező hatások csökkentéséről szóló tavalyi állásfoglalás között a konzisztencia hiányának veszélye elkerülhető. A jelentést az említett állásfoglalás fényében kell vizsgálni, nem szabad - és biztos vagyok abban, hogy nem ez a szándék, legalábbis nem az előadó részéről - támogatni azt az elgondolást, hogy puszta előrejelzések alapján építsünk repülőtereket; olyan előrejelzések alapján, amelyek közül sok légitársaságoktól származik, megnövekedett keresletről szól, azon egyéb intézkedések nélkül, amik - mint tudjuk - szükségesek annak érdekében, hogy a légi közlekedés fenntartható legyen.
Lars Wohlin
(SV) A repülőtér-kapacitással és a földi járatkiszolgálással kapcsolatos jelentés egy, az EU részéről meglévő központi tervezés tekintetében nagyra törő terveket tartalmazó saját kezdeményezésű jelentés. Ennek okán fel kell tennünk a kérdést, milyen társadalmat szeretnénk: piacgazdaságot vagy tervgazdaságot? A jelentés szerint Európának a repülőtér-használatban bekövetkező jelentős növekedéssel kell szembenéznie, és szükség van a meglévő források optimalizálására.
Az Európai Parlament azonban úgy véli, hogy a Bizottság még nem vizsgálta meg teljesen egy globális megközelítés lehetőségét a többletkapacitás szükségességével kapcsolatban. Említenek terveket jövőbeni beruházásokkal kapcsolatban és stratégiai tengelyek meghatározását. Azt gondolják, lehetséges előrelátni egy kapacitás-összeomlás veszélyét. Az Európai Parlament sürgeti a Bizottságot, hogy egy felülről lefelé irányuló megközelítést alkalmazzon. Ha a tagállamok nem érnek el jelentős fejlődést a kérdéssel kapcsolatban 2008-ra, akkor intézkedésekre lesz szükség és így tovább.
Nem hiszek ebben a globális megközelítés elvben. Azt gondolom, hogy az ilyen központilag tervezett projektek kudarcra vannak ítélve. Az esetek túlnyomó többségében az országok nemzeti szinten versenyeznek, hogy megfeleljenek a légi közlekedéssel kapcsolatos igényeknek. Néhány ország jól fog teljesíteni, néhány rosszul. A sikeres országok vonzani fogják az idegenforgalmat és a vállalkozásokat. Hadd versenyezzenek az országok egymással!
Saját tapasztalatomból tudom, hogy sok országban magánbefektetők építenek repülőtér-kapacitást, akiket olyan befektetési döntések vezérelnek, amelyek teljesen különböznek az állami testületek döntéseitől. Néhány esetben a döntéseket regionálisan hozzák meg. E három - a magán, a közágazati és a regionális - döntéstípust lehetetlen koordinálni. Ezért engedni kellene a fejlesztéseket a saját útjukon, és csak azt szabályozni, amit abszolút szükséges, nevezetesen a légi közlekedés igazgatását, hogy az EU-n belül szervezett légiközlekedési rendszert valósítsunk meg.
Tapasztalatom szerint a kibővített repülőtéri kapacitás költségei szinte soha nem egyeznek meg a várakozásokkal. A költségek gyakran három-négyszer magasabbak a becsléseknél, a projektek az eredetileg tervezettnél kétszer hosszabb ideig tartanak. A technikai fejlesztések szintén bizonytalansági tényezők. A kereslet gyorsan változik. Hirtelen teljesen új régiók követelnek szállítási lehetőséget. Hirtelen új technológiát akarunk gyorsvasúttal, amely a légiközlekedési összeköttetést teszi kevésbé érdekessé. Szóval ne higgyünk a globális megközelítésben! Nem gondolom, hogy vissza kellene térnünk ahhoz a fajta központi tervezéshez, ami a volt szocialista országokat jellemezte. Ezek miatt nem fogom támogatni az indítványt.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Én is gratulálni akarok Jenzan asszonynak a jelentéshez.
Európának szüksége van gazdasági fejlődésre és nyilvánvalóan a légi közlekedés fejlődésére. Ezért hiszem, hogy az olyan európai programok, mint a Caesar és a Clear Sky jelentősen hozzájárul az európai légiközlekedési ágazat fejlődéséhez. Csak az elmúlt év első 11 hónapjában 225 új útvonal jött létre, ami minden héten 1800 új járatot jelent. Tehát a légi közlekedés fejlődött és új repülőtér-kapacitás kifejlesztése szükséges. Sajnos a nagy repülőterek zsúfoltak, nagyon sok a késés, várakozni kell a földön és a levegőben, ami egyfelől szennyező, másfelől bizonyos szociális hatásokkal jár. Mindazonáltal nem szabad elfelejtenünk, hogy a repülőterek infrastruktúrájának fejlesztése sok időbe telik, 5 és 10 év között, és hatalmas beruházást igényel.
Ezért hiszem, hogy fontos a tagállamok számára - és ide értem az új tagállamokat is - hogy segítséget kapjanak a strukturális alapok és a regionális fejlesztési alapok felhasználásában új repülőterek fejlesztésére. Valamint egy új keretterv felé kell közelíteni, amely az új repülőtér-kapacitásokat célozza Európában, egyidejűleg a rendelkezésre álló repülőterek kapacitásának megfelelő és hatékony igazgatásával kapcsolatos cselekvési terv kidolgozásával, vagy ha akkor nem, úgy az után.
Az európai repülőterek többletkapacitásának szükségességével kapcsolatos megközelítésnek egy légiutas- és áruszállítási fejlesztési stratégia részét kell képeznie nemcsak európai és kontinentális kontextusban, hanem nagyobb léptékben is. A repülőterekkel kapcsolatos irányelveknek és szabályozásoknak a chicagói egyezmény 14. mellékletében meghatározott és elfogadott normákon belül kell maradniuk.
Ha a Bizottságnak van javaslata az ilyen normák tökéletesítésére, akkor azt az ICAO elé is kell terjeszteni és támogatni.
Zita Gurmai
(HU) Köszönöm elnök úr, gratulálok a kitüntetéséhez. A légi közlekedés látványosan fejlődik, 20 év alatt a forgalom megháromszorozódott. Ez a tendencia várhatóan tovább folytatódik, ami égetővé teszi az európai repterek kapacitásának optimalizálását.
Az európai repterek kapacitásáról, hatékonyságáról és biztonságáról szóló stratégia prioritásként fogalmazza meg a jelenlegi kapacitás optimalizált kihasználását és fejlesztését, a kombinált közlekedés támogatását és a környezeti terhelés mérséklését. A javaslat egy olyan komplexumot képez, amely az érintett szakmai felek és hatóságok pragmatikus hozzáállását, párbeszédét igényli. Mérföldkövet jelenthet egy egységes európai szabályozási keret kialakításában.
A lisszaboni stratégiával összhangban az európai légikikötők fontos szerepet játszanak a Közösség gazdasági és szociális versenyképességének fenntartásában, a regionális fejlesztésben, és most a korábbi gyakorlattal ellentétben egységes szabályokat alkalmazhatnak majd Európában. A kapacitás optimalizálásakor fontos figyelmet fordítani a repülőtéri létesítmények, az utasokat szállító járművek és a repülőgépek fogyatékkal élők általi megközelítésének biztosítására, hisz csak így biztosítható az esélyegyenlőség a légi közlekedésben.
Jacques Barrot
a Bizottság alelnöke. - (FR) Köszönöm, elnök úr. Természetesen figyelmesen hallgattam az elhangzottakat. Először szeretném Jensen asszonynak szívből megköszönni a jelentését; úgy látom, komoly támogatást élvez a Házban. Jensen asszony, a lehető leghasznosabban fel fogjuk használni észrevételeit, amelyeket én rendkívül érdekesnek találtam.
Szeretném hozzátenni, ahogyan számos hozzászóló elmondta, hogy a légi közlekedés gyorsan fejlődik, és noha a gyorsvasutak némely esetben kiveszik részüket a piacból, a légi közlekedés olyan utazási mód, ami az elkövetkezendő években továbbra is fejlődni fog: úgy vélem, biztosan ez a helyzet. Így végig kell mennünk a légi közlekedés fejlesztésének útján és fokozottabban hozzá kell igazítani a felhasználók szükségleteihez és kívánságaihoz.
El szeretném mondani azt is, hogy a repülőtéri infrastruktúrák elvárásainkhoz való jobb igazodásának problémája három dologtól függ. Az első természetesen az infrastruktúra. Nyilvánvalóan, elnök úr, hölgyeim és uraim, nem lehet azt mondani, hogy a megoldás a centralizáció. Ez nem centralizáció kérdése, hanem inkább a helyes gyakorlatok koordinációjáé és kicseréléséé. Azt gondolom, hogy ez minden polgárunk számára lényeges, úgyhogy meg kell próbálnunk optimalizálni a rendelkezésre álló infrastruktúra felhasználását, mielőtt új beruházásokon gondolkodunk. Amire szükségünk van, az a jobb koordináció. Elnök úr, szeretnék köszönetet mondani a különböző bizottságoknak, akik az üggyel kapcsolatban megosztották velünk a szakvéleményüket: a Gazdasági és Monetáris Bizottságnak, a Foglalkoztatási és Szociális Bizottságnak, a Regionális Fejlesztési Bizottságnak és az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottságnak. Úgy érzem, a hozzájárulásuk fontos ismeretekkel gazdagított minket a jelentéssel kapcsolatban.
Az első kérdés tehát, az infrastruktúra.
A második - ahogyan Ayala asszony nagyon helyesen hangsúlyozta - a műholdas navigációs technológia használata, a légi forgalomirányítás korszerűsítése, ez pedig létfontosságú. Ha vannak a légi irányítással foglalkozó funkcionális csoportjaink, akkor történetesen esélyünk van a késések csökkentésére és arra, hogy a repülőgépeknek kevesebbet kelljen körbe-körbe repülniük a levegőben, mert nem tudnak leszállni. Ez a második kérdés rendkívül fontos.
A harmadik a földi járatkiszolgálással kapcsolatos, amelynek hatékonynak és produktívnak kell lennie.
E három kérdés alapján meg kell próbálnunk optimalizálni a légi közlekedéssel kapcsolatos lehetőségeket, amely egy gyorsan fejlődő ágazat.
Szándékomban áll válaszolni néhány kérdésre, elnök úr, és elnézést kérek, hogy nem tudok az összesre válaszolni. Szeretnék válaszolni Bradbourn úr kérdésére az adatokkal kapcsolatban. A címkéket illetően: ezek használata a terminálok területére korlátozódik, nem történik adatrögzítés és, ami a legfontosabb, a címkék használata a személyes adatok védelméről szóló közös szabályok teljes betartása mellett történik. Szó sincs arról, hogy kivételeket teremtenénk e szabályok alól.
A Regionális Fejlesztési Bizottsággal kapcsolatban, Janowski úr, nyilvánvaló, hogy a nagyobb csomópontok nem nőhetnek a végtelenségig. Itt a rendelkezésre álló kapacitások jobb kihasználására van szükség. A regionális repülőterek szerepe hangsúlyosabbá válik. Ön hangsúlyozta, és nagyon helyesen, a repülőterek kapcsolódását a saját régiójukkal, a "belföldjükkel”, amely számos gyors közlekedési módon megoldható, különösen gyorsvasúttal.
Néhányan kérdéseket tettek fel a földi járatkiszolgálással kapcsolatban. Ahogyan Jarzembowski úr mondta, ma nyilvánvalóan nem tudunk létrehozni egy irányelvet, amely a földi járatkiszolgálásra terjed ki, hiszen még nem kaptuk kézhez a hatásvizsgálatot, és jobban szeretnénk a meglévő irányelv alkalmazására koncentrálni. Ezért a meglévő irányelv magfelelő alkalmazásának nyomon követésére összpontosítunk. Az új tagállamokkal kapcsolatban: pontos információkat kértünk repülőterenként a szolgáltatók számáról, a repülőtértől való függésükről és a szerződések elnyerésének feltételeiről, és ha nem vagyunk elégedettek a válaszokkal, bármikor alkalmazhatjuk az ilyen esetekre vonatkozó jogsértési eljárásokat. El kell mondanom azt is, hogy amennyiben rákényszerülünk arra, hogy megváltoztassuk a földi járatkiszolgálással kapcsolatos irányelvet, oda fogunk figyelni a szabályok változtatásának szociális hatásaira.
Néhány említés történt - a Gazdasági és Monetáris Bizottság részéről - az infrastruktúrák éjszakai kihasználásának szükségességéről csendesebb repülőgépekkel. Kísértést érzek, hogy igent mondjak, de csak közép és hosszú távon. Idáig még nem jutottunk el.
A környezetvédelmi problémákkal szeretném befejezni: ahogyan a légi közlekedés fejlődik, nyilvánvalóan minden tőlünk telhetőt meg kell tennünk annak érdekében, hogy biztosítsuk, hogy az nem akadályoz minket a globális felmelegedés elleni küzdelmünkben. Ezért fogadott el Európa egy elég avantgárd megközelítést, amellyel támogatja, hogy a légi közlekedés csatlakozzon az kibocsátáskereskedelmi rendszerhez. Ami a repülőtéri infrastruktúrát illeti, minket is aggasztanak az itt esetlegesen felmerülő problémák, különösen a helyi lakosok bosszúsága és a zajszint.
Tisztelt elnök úr, még egy ilyen termékeny vita sem tette lehetővé, hogy mindenre választ találjak, de - ahogyan számos hozzászóló elmondta - Jensen asszony jelentése kiváló alapot ad az építkezésre. Nagy érdeklődéssel fogom követni a Parlament kéréseit azzal a szándékkal, hogy megfelelő válaszokat adjak. Elmondhatom azt is, hogy örömömre szolgált a szoros együttműködés az EP-vel a polgárok érdekében.
Elnök
A vitát berekesztem.
A szavazásra néhány perc múlva, a szavazások órájában kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (142. cikk)
Gyula Hegyi  
írásban. - (HU) Közismert, hogy a repüléssel járó környezeti károk, az üvegházhatású gázok kibocsátását leszámítva, nagyrészt fel- és leszállás, illetve az úgynevezett taxizás közben keletkeznek. Ezek elsősorban a repülőterek környékét és az ott élőket sújtják. Részükről jogos a követelés a repülőterek forgalmának mérséklésére. Másfelől a repülés hozzátartozik mindennapjainkhoz, egész életformánk megváltozott azzal, hogy a szerény jövedelműek, a nyugdíjasok és a diákok számára is elérhetővé vált. Maga az Európai Unió sem működhetne, ha Budapestről, Athénból vagy Helsinkiből nem jutnánk el órák alatt Brüsszelbe. A megoldás ezért a repülőterek forgalmának környezettudatos átszervezése. Meg kell szüntetni a gépek feleslegesen hosszú földi gurulását, az úgynevezett taxizást, a repülőterek fölötti hosszadalmas körözést. Nagymértékben csökkentené a repülőterek környékének szennyezését, ha az utasok milliói autó helyett vasúton vagy metrón mennének ki a reptérre. Ezért el kell érni, hogy a repülőterek fejlesztésével párhuzamosan építsék ki az odavezető vasút- vagy metróvonalat, és új nemzetközi repülőtér ne épüljön megfelelő kötöttpályás kapcsolat nélkül.
Marian-Jean Marinescu  
írásban. - (RO) A légiforgalom óriási növekedése fokozza a repülőterek zsúfoltságával és a forgalomirányító rendszerek túlterheltségével kapcsolatos problémákat.
Nagy problémát okoz az európai légtér töredezettsége, amely késéseket és rossz hatékonyságot okoz. A nagy repülőterek még közelebb járnak a teljesítőképességük maximumához, néhány már el is érte azt, és a jelen feltételek között nehéz elképzelni, hogy újabb légitársaságok léphetnének be a piacra. Mindazonáltal hatékony igazgatással és integrált fejlesztéssel biztosítani tudnánk a méltányos és megkülönböztetésmentes hozzáférést a repülőtéri infrastruktúrákhoz minden meglévő és potenciális szolgáltató számára.
E problémák megoldásához hosszú távú stratégiai megközelítésre van szükség, különösen az új kapacitások kiépítéséhez és a meglévők bővítéséhez.
Emiatt nagyon fontos a nemzeti és határokon átnyúló kezdeményezések koordinációja annak érdekében, hogy optimalizáljuk a meglévő kapacitásokat, fejlesszük az új repülőtéri infrastruktúrák kiépítésének keretrendszerét, új technikai megoldásokat fejlesszünk ki, előmozdítsuk a módköziséget különböző közlekedési módok összekötésével és biztosítsuk a biztonságos közlekedést azáltal, hogy az megfelel minden biztonsági és környezetvédelmi jogi rendelkezésnek.
A meglévő repülőtér-kapacitások kibővítése elkerülhetetlen, és kötelezően a zajcsökkentéssel és a repülőgépek kibocsátásainak csökkentésével kapcsolatos szilárd szabályozásnak megfelelően kell történnie.
(Az ülést 10.50-kor felfüggesztik, 11.00-kor újból megnyitják.)
