- Takarmány-alapanyagok forgalomba hozatala és felhasználása (vita) 
Elnök
A következő napirendi pontunk a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottság nevében, Graefe zu Baringdorf úr által készített, a takarmány-alapanyagok forgalomba hozataláról és felhasználásáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslatról szóló jelentés - C6-0128/2008 -.
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf
Elnök úr, biztos asszony, mai vitánk témája az úgynevezett "nyílt deklaráció”. Ez a fogyasztókhoz kerülő egészséges élelmiszer alapjául szolgáló takarmányokkal kapcsolatos átláthatóságról szól, valamint arról, hogy tájékoztassuk az összetett takarmányok vásárlóit arról, hogy mit is vásárolnak meg.
Hosszú út áll mögöttünk, de ha ma elfogadjuk ezt a rendeletet, azzal, reményeim szerint, sikerrel zárjuk ezt az ügyet. Ez úton szeretnék köszönetet mondani a Bizottságnak, amely konstruktív közreműködése nagy segítség volt számunkra. A Bizottság a Parlament részéről határozott politikai akarattal találta szembe magát a nyílt deklaráció keresztülvitelét illetően, a Tanáccsal pedig konok, ám tisztességes vitát folytathatott a kérdésről. Büszkék lehetünk az eredményre.
Tekintsünk vissza röviden, mi is történt. A BSE-válságot követően 1997-ben az ideiglenes vizsgálóbizottság kiadta záró beszámolóját, amelyben a Parlament kezdeményezte a "nyílt deklarációt”. A Bizottság benyújtott egy javaslatot, amely nyomán megszületett a 2002/2/EK irányelv. A Tanáccsal kötött kompromisszum értelmében - mivel az irányelv minden testület kezén keresztülment - az irányelv életre hívta a nyílt deklarációt, vagyis azt, hogy a címkéken ±15% pontossággal fel kell tüntetni, mit tartalmaz a készítmény, míg kérésre a pontos összetételt is közölni kell.
Ez inkább irányelv volt, semmint rendelet, és a tagállamok is csak tétován alkalmazták, ha alkalmazták egyáltalán. A takarmány-előállító ipar keresetet nyújtott be az Európai Bírósághoz, amely a következő első osztályú visszaigazolást adta: a pontos információktól eltekintve az irányelv létjogosultsága vitathatatlan. A Parlament további eljárása során figyelembe vettük ezt az ítéletet, és most e rendelet formájában szeretnénk lezárni ezt az ügyet. Engem ért a megtiszteltetés, hogy minden alkalommal előadója lehettem az ügynek, és e hosszú időszak folyamán mindvégig szoros, bizalmon alapuló együttműködésben dolgozhattam a Bizottsággal.
Ma pedig itt van előttünk az eredmény, amiért keményen, ám tisztességesen küzdöttünk, és amelyre büszkék lehetünk. Az is nyilvánvaló, hogy élvezi a Ház többségének és a képviselőcsoportoknak a támogatását. Módosító indítványok sincsenek, amiből arra következtetek, hogy ezt a rendeletet valóban nagy többséggel fogjuk elfogadni. Vagyis, jó rendeletet alkottunk, amely három lépésben valósítja meg a nyílt deklarációt - mint ahogy azt Önök is tudják -, először is, az összetevők feltüntetése %-os formában, csökkenő sorrendben; másodszor, a takarmányt megvásárló vállalkozások tájékoztatása annak tartalmáról, ±15%-os pontossággal - ezzel kapcsolatban ebben a jogszabályban nem állapítottunk meg szellemi tulajdonjogokra vonatkozó kikötést, csupán utaltunk az általános szabályozásra; harmadszor pedig, a pontos információk benyújtása a hatóságok felé.
Arra is szeretnék rámutatni, hogy létrehoztunk egy nyilvántartást. Az Európai Unióban ezentúl semmilyen összetevő nem kerülhet a takarmányokba és adalékokba, amely ne lenne nyilvánosságra hozva, mivel szerepelniük kell ebben a nyilvántartásban. Ez nem csak a felügyelő hatóságok, de a közvélemény és a fogyasztók számára is fontos. Az előadó nézőpontjából tehát azt mondhatom, hogy általában véve nagyon elégedett vagyok az eredménnyel.
Androulla Vassiliou
a Bizottság tagja. - Elnök úr, mindenekelőtt szeretném megköszönni a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottság munkáját ezzel az üggyel kapcsolatban, különösen az előadóét, Graefe zu Baringdorf úrét, csakúgy, mint társelőadóiét, kik szintén fontos szerepet töltöttek be.
Graefe zu Baringdorf úr remek érzékkel terelte a viták menetét, amiért nagyon hálásak vagyunk neki.
A kompromisszumcsomag megtartja az EU-ban elért magas fokú takarmánybiztonsági szintet. Megfelelő egyensúlyt teremtett a fogyasztók védelme és a szellemi tulajdonjogok között. Megszünteti a bioproteinekre vonatkozó, forgalomba hozatal előtt kötelező engedélyeztetési eljárást, modernizálja a takarmányok címkézését, megfelelő információt nyújtva a vásárlóknak, és a jogalkotási eljárások középpontjába állítja az együttszabályozást. Az új takarmány-alapanyagokra vonatkozó bejelentési rendszer által javítja a piac átláthatóságát, segíti az innovációt és az EU takarmányiparán belüli versenyt, és konkrét lépést tesz a takarmány-felhasználók félrevezetése ellen - legyenek azok akár gazdálkodók, akár kisállat-tulajdonosok.
A tárgyalások eredményeképpen létrejött kompromisszumcsomag, amely most szavazásra kerül, a jelenlegi jogi keretek egyszerűsítését és modernizációját szolgálja. Az úgynevezett "nyílt deklarációhoz” fűződő intézkedések lehetővé teszik a modernebb címkézést. Az élelmiszertermelés céljára tenyésztett állatok összetett takarmányában lévő takarmány-alapanyagokat ezentúl súlyuk szerint, csökkenő sorrendben kell majd feltüntetni a címkéken.
Ráadásul, a kiemelt takarmány-alapanyagok esetében, valamint önkéntes címkézés esetén, pontosan fel kell tüntetni, hogy a súly hány százalékát teszik ki.
Továbbá, az a rendelkezés, miszerint az illetékes hatóságok sürgős esetben átadhatnak bizonyos, az összetett takarmányokra vonatkozó információkat a vásárlóknak, javítja a felhasználók megfelelő tájékoztatását, például a takarmányszennyezési esetekben.
Ebben az összefüggésben, a Bizottság a következő nyilatkozatokat teszi. Először is, a takarmány-alapanyagok és az összetett takarmányok összetételre vonatkozó, a tudományos és technikai fejlődést célzó címkézésével kapcsolatos tűréshatárokról szóló III. Melléklet elfogadása érdekében a Bizottságnak és szolgálatainak szándékában áll megvizsgálni a szóban forgó Mellékletet. Ezzel kapcsolatban a Bizottság szintén vizsgálni fog bizonyos, 50%-nál magasabb nedvességtartalmú takarmány-alapanyagokat is.
Másodszor, az adalékok címkézésével kapcsolatban a Bizottság tanulmányozni fogja, hogy a takarmányok címkézése általi információnyújtás elvei alkalmazhatóak lennének-e az állatok takarmányozásában használt adalékokról szóló rendeletben engedélyezett adalékokra és előkeverékekre is.
Végül, a Bizottság nyugtázza, hogy az emberi és állati egészséggel, valamint a környezettel kapcsolatos bármilyen vészhelyzet lehet, többek közt, hanyagság, nemzetközi csalás vagy bűncselekmény által előidézett vészhelyzet.
Albert Deß
Elnök úr, biztos asszony, tisztelt képviselőtársak, az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és az Európai Demokraták Képviselőcsoportja, és saját magam nevében, szeretném kifejezni legszívélyesebb köszönetünket az előadó, Graefe zu Baringdorf úr felé. Úgy hiszem, hogy a szóban forgó jelentés elkészítése során alkalmazott megközelítés modellértékű az Európai Parlamentben folyó parlamenti munka számára.
A mai szavazás nem tartalmaz módosító indítványokat, mivel a rendelettel kapcsolatos munka rendkívül alapos volt, és felölelte a teljes politikai spektrumot. Úgy vélem, erre az eredményre büszkék lehetünk. Olyan kiegyensúlyozott eredmény jött létre, amely éppúgy óvja a takarmányokat felhasználó gazdák érdekeit, mint a takarmány-előállítók és az élelmiszerlánc egyéb láncszemeinek érdekét.
Javítja az átláthatóságot, és az én képviselőcsoportom különösen nagyra értékeli azon nyilvántartás létrehozását, amelybe ezentúl rögzíteni kell a takarmányokba kevert alapanyagokat. Időről időre előfordul valamilyen élelmiszerbotrány, amit sajnos ez az új jogszabály sem fog meggátolni, ahogy olyan európai szabály sincs, amely meg tudná előzni a bűnelkövetést; e szabályok segítségével azonban biztosíthatjuk, hogy az effajta botrányok esetén könnyebb lesz felderíteni, milyen anyagok kerültek egy-egy takarmányba.
Véleményem szerint az is jó dolog, hogy a takarmány-előállítók önkéntes alapon további tájékoztatással szolgálhatnak, és kiválónak tartom a javaslatot, hogy az így rendelkezésre bocsátott információkat tudományos alapon igazolni kelljen. Én magam azon a véleményen vagyok, hogy ez az új takarmány-jogszabály jelentősen javítja a védelmet, és hogy a csökkenő sorrend feltüntetése a gazdák segítségére lesz abban, hogy lássák az összetevők arányát, ezáltal eldönthessék, melyik az állataik számára legjobb takarmány, és eszerint választhassanak.
Szeretnék ismételten köszönetet mondani mindazoknak, akik közreműködtek abban, hogy ilyen jó jelentés jöhessen létre.
Rosa Miguélez Ramos
a PSE képviselőcsoport nevében. - (ES) Elnök úr, biztos asszony, amint azt már a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottságban is megtettem, először is szeretnék gratulálni az előadónak, a többi képviselőcsoportban helyet foglaló társelőadóknak, csakúgy, mint a Tanácsnak az általuk végzett munkához.
Ez a munka segített hozzá bennünket ahhoz, hogy az első olvasat alkalmával megegyezésre jussunk, mi több, remekül bevezette az együttdöntési eljárást, amely a közeljövőtől kezdve általános gyakorlat lesz a bizottságunkban.
Hölgyeim és uraim, az állatok, köztük a kedvtelésből tartott állatok takarmányának és az összetett takarmányok alapanyagainak mozgásáról szóló szabályozás - amely közösségi szinten közel 50 milliárd EUR kereskedelmi forgalmú szektort jelent - jelenleg néhány irányelvből és mintegy 50 módosításból és végrehajtási jogi aktusból áll.
A jogi szabályozás egyszerűsítése és harmonizált alkalmazása két olyan lényeges cél, amely kétségtelenül megvalósul e rendelettel.
A Parlament Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottsága már 2006-ban is vitázott az állati takarmányok forgalomba hozataláról. Mindannyian emlékszünk rá, hogy egyhangúlag kértük az Európai Bizottságot, hogy egy jövőbeni felülvizsgálat alkalmával találjon igazságosabb egyensúlyt a takarmányok részletes összetételét ismerni kívánó gazdák érdeke, valamint a "know-how”-ját megfelelően védeni szándékozó ipar érdekei között.
A Bizottság javaslatának legfontosabb, kényes pontjaival kapcsolatban elért kompromisszum, az alapanyagok felsorolása (a nyílt deklaráció) és az alapanyagokat tartalmazó közösségi nyilvántartás létrehozása, véleményem szerint jól tükrözi ezt az egyensúlyt. Ezt bizonyítja a kompromisszumnak az érintettek körében való fogadtatása is.
Valójában, a nyílt deklaráció révén ez a megállapodás védi a vásárlók információkhoz való jogát, csakúgy, mint a gyártók azon jogát, hogy titokban tartsák "know-how”-jukat, hiszen az információt oly módon kell biztosítani, hogy a szellemi tulajdonjogokról szóló 2004-es irányelv ne sérüljön.
Nem kérdés, hölgyeim és uraim, hogy a beszállító és a felhasználó bizalmi kapcsolatában jó volna, ha mindketten ismernék a takarmányok összetételét; nem lenne azonban logikus kötelezővé tenni, hogy kiadják a receptet az első ügyfélnek, aki csak besétál az ajtón. Sokan iszunk évek óta Coca-Colát. S bár nem ismerjük a receptjét, ez nem jelenti azt, hogy kétségeink volnának afelől, hogy a termék összetevőit felügyelik, és betartják a rá vonatkozó egészségügyi előírásokat.
A Bíróság korábban említett ítélete szigorúan kimondja, hogy azt a kötelezettséget, miszerint a vásárlókat, amennyiben kérik, tájékoztatni kell a takarmányok pontos összetételéről, nem indokolja az egészség védelmének elérni kívánt célja.
Mindezek mellett azért emlékeztetnem kell Önöket arra, hogy az illetékes hatóság bármikor hozzáférhet a pontos összetételhez, és, amint az a megállapodásban szerepel, bármilyen emberi vagy állati egészséggel, illetve a környezettel kapcsolatos vészhelyzet esetén, a gyártók és a vásárlók jogos érdekeinek megfontolását követően a vásárlók is hozzáférhetnek az érintett takarmányok pontos összetételére vonatkozó információkhoz.
Ami a jó címkézési gyakorlatok listáját illeti, ez továbbra is önkéntes marad a szektor szakemberei számára anélkül, hogy bármikor is az összetett takarmányok előállítására szolgáló alapanyagok pozitív listájává válna, mivel erre vonatkozó kérés nem volt.
A jogszabály, az Európai Parlament kérésére tartalmazni fog egy új mellékletet, amelyben az állati takarmányokhoz használt azon alapanyagok fognak szerepelni, amelyek forgalomba hozatalát vagy használatát betiltották vagy korlátozták. Ez, legyen akár melléklet, akár egy felsorolás, a Bizottság által frissíthető információ lesz.
Az Európai Parlament Szocialista Képviselőcsoportja, amelyet én magam is képviselek, támogatja az elért kompromisszumot, és egyetlen módosító indítványt sem nyújtott be a plenáris ülés elé. Teljes mértékben támogatjuk a tisztelt Ház számára ma bemutatott álláspontot, és ennek megfelelően mellette fogunk szavazni.
Jan Mulder
az ALDE képviselőcsoport nevében. - (NL) Én is azzal szeretném kezdeni, hogy gratulálok az előadónak, Graefe zu Baringdorf úrnak. A Liberálisok és Demokraták Szövetsége Európáért Képviselőcsoport is osztja azt a nézetet, miszerint megfelelő kompromisszumot sikerült elérni, ezért mellette tudunk szavazni a mai nap hátralévő részében esedékes szavazáson.
Ami leginkább számít, az a szarvasmarha-takarmányt előállítók szellemi tulajdonjogának védelme. Ha ugyanis szeretnénk innovációt látni e szektoron belül - ahogy tegnap, például az éghajlatra vonatkozó jelentésről szavaztunk -, a szarvasmarha-szektorban is tág teret kap a fejlődés, például az állatállomány által kibocsátott különféle gázok csökkentése terén. Ezzel a kihívással nyíltan szembe kell néznünk. És ha a takarmány-előállítók újítani szeretnének, nem szabad, hogy az információszolgáltatás szigorú szabályozásával korlátozzuk őket. Az adatok effajta közzététele, véleményem szerint, kellő védelem alatt áll, amint azt már mások is elmondták, és, például csak a kormány vagy bizonyos vevők kérésére kell információkat felfedni. Természetesen, semmi sem gátolja a takarmány-előállítókat abban, hogy önként tájékoztatást nyújtsanak.
Nem is maguk az összetevők számítanak igazán: a szarvasmarha-takarmány pontos tápértéke sokkal fontosabb, ezért azt pontosan fel kellene tüntetni a címkéken. A címkéken szereplő tételek, vagyis az energia, a protein stb., mind értékes információt tartalmaznak. Röviden, a Liberálisok és Demokraták Szövetsége Európáért Képviselőcsoport támogatni fogja ezt a megállapodást. És azt is elmondjuk a takarmány-előállítóknak, hogy amennyiben fejleszteni szeretnék gyártási folyamataikat, vagy, például, takarmányaik összetételét, ez egy jó kompromisszum, amely segíteni fogja őket ebben.
Andrzej Tomasz Zapałowski
Elnök úr, a takarmányok piaca és az állattenyésztésben való felhasználásuk rendkívül fontos, mivel az EU tagállamaiban élő polgárok százmillióinak egészségére van hatással.
A múltban szerzett kellemetlen tapasztalatokért, mint például az állatok nem megfelelő takarmányok által kiváltott megbetegedései, óriási anyagi és társadalmi árat fizettek a Közösség tagállamai. Ez az oka annak, hogy a takarmányok összetételének pontos meghatározása szintén rendkívül fontos, mégpedig a nem megfelelő takarmányok használatának korlátozása érdekében. Ugyancsak lényeges az e rendeletben foglalt előírások hatékony végrehajtása, hogy ne maradjanak csupán üres rendelkezések.
Jelenleg, amikor Európában emberek milliói, sőt teljes országok tiltakoznak a genetikailag módosított növényeket tartalmazó takarmány felhasználásával előállított állati élelmiszerek fogyasztása ellen, ezeknek az embereknek joguk van tudni arról, hogy mi történik. Ennélfogva nem csak a gazdákat kell tájékoztatni a takarmányok összetételéről, de az élelmiszer-feldolgozó üzemeknek is tájékoztatniuk kell erről a vásárlóikat termékeik címkéin. Ezt jelenleg nem teszik meg.
Néhány hónappal ezelőtt ugyanebben a teremben arról folytattunk vitát, hogy egyre több ember túlsúlyos Európában. Ez a probléma nagymértékben érinti az állati takarmányok összetételének kérdését, mivel ezek azok az összetevők, amelyek aztán befolyásolják a hús minőségét. Nagyszerű, hogy a rendelettervezetben nagy figyelmet szenteltek a takarmány-előállítás higiéniájának, valamint a gyártás során a takarmányhoz adott szennyezett anyagok okozta problémának. Sajnos számos gyártó alkalmaz ilyen gyakorlatot.
Alyn Smith
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, én sem leszek kivétel az alól, hogy gratuláljak képviselőcsoportomban helyet foglaló kollégámnak, Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf úrnak, aki nagyon sokat dolgozott ezen az ügyön, amely az egyik leginkább szakmai jellegű ügy, amellyel valaha foglalkoztunk. Képviselőtársam salamoni bölcsességéről is bizonyságot tett a fogyasztók szükségletei és a gyártók termékük és szellemi tulajdonuk védelmét illető jogos igényei közötti kényes egyensúly megteremtésekor.
Odahaza ezt nevezném én az egyik legklasszikusabb európai parlamenti ügynek. Ha felpillantok a látogatók galériáján helyet foglaló vendégeinkre, nagy biztonsággal kijelenthetem, hogy az állati takarmányok címkézése nem éppen a legélvezetesebb téma, amelyről hallhatnak ma vitázni bennünket, ám alapvető fontossággal bír, és valódi példája annak, hogy a Parlament értéket adhat egy ügyhöz, és hogy miként erősíthetjük meg fogyasztóink, polgáraink és szavazóink azon hitét, amelyet az általuk fogyasztott élelmiszerek alkotta élelmiszerláncba vetnek.
Lényeges, hogy ne feledjük, honnan ered ez a kérdés. A BSE-válság bizonyította, hogy szabályoznunk kell, mivel etetjük az állatainkat. Ennek a rendeletnek átláthatónak kell lennie, és egyensúlyt kell teremtenie a fogyasztók, valamint a gyártók szükségletei között; ez azonban rosszul is végződhet. Eddig is előfordult, és gondoskodnunk kell róla, nehogy még egyszer megtörténjen. Ebben van óriási jelentősége ennek a jelentésnek.
Számos találkozón vettem részt Skóciában az érintett iparág képviselőivel, fogyasztói csoportokkal és magukkal a gazdákkal, és meglehetősen általános támogatás és helyeslés övezte azt, ahogy a Bizottság és a Parlament kezelte e kérdést, és ez különösen vonatkozik az előadónkra.
Ez az ügy valóban tartalmaz hozzáadott értéket. Remek példája a Parlament működésének. Gyakran mondjuk, milyen jól együttműködött a Bizottság és a Parlament. Ez esetben ez valóban így volt, és az a tény, hogy milyen kevés módosító indítványt terjesztettek elő, jól mutatja, hogy ezt a rendeletet a nagy többség támogatásával fogjuk elfogadni. A Parlamentnek jó napja van ma.
Witold Tomczak
Elnök úr, a takarmányokra vonatkozó kompromisszum valóban rendelkezik bizonyos előnyökkel - harmonizálja és egyszerűsíti az uniós jogi szabályozást -, ugyanakkor alapvető hibákkal is bír: nem garantálja kellő mértékben az állati takarmányok és élelmiszerek biztonságát, csekély érdekvédelmet nyújt annak az ötmillió gazdának, aki állatot tenyészt és nevel, valamint nem védi eléggé az egészségünket.
A takarmány felhasználóinak a takarmány összetételére vonatkozó információkhoz való hozzáférése a szellemi tulajdonjogok védelme miatt még mindig korlátozott. Még mindig kiszolgáltatottak vagyunk, ha egy takarmány-előállító felhasznál valamilyen káros alapanyagot. A takarmányok problémája újabb bizonyíték a mezőgazdasági politika hibás irányára, amely, a nyilatkozatok ellenére leginkább az ipari mezőgazdaságot támogatja, és egy ilyen mezőgazdaságban a gazdáknak nem lehet saját takarmányuk, és specializált gyártók által előállított takarmánnyal kell ellátniuk állataikat. Ezek a gyártók természetesen profitorientáltak, és mindig meg fogják találni a módját, hogyan csökkentsék költségeiket, ám eközben nem fogják feltétlenül figyelembe venni az állatok biztonságát és az egészségünket. Ebből kifolyólag meg kell sokszoroznunk a speciális intézkedéseket és fokoznunk kell az ellenőrzéseket, ami viszont szinte ellehetetleníti az ügyet.
Nem lenne itt az ideje megfordítani ezeket a folyamatokat, és visszatérni a fenntartható mezőgazdasági fejlődéshez, amikor is a gazdáknak lehet saját takarmányuk, és nincsenek kitéve a dioxinok és a BSE okozta veszteségeknek? A mezőgazdasági fejlődésnek nem kell feltétlenül a gyártás vagy a takarmány-előállítás koncentrációját jelentenie. Ne feledjük, hogy az EU területén jelenleg 15 millió gazdaság létezik, amelyek 95%-a kis- és középméretű gazdaság. Ezek többsége képes a gazdák, a környezet és mindannyiunk egészsége érdekében fenntartható mezőgazdasági modelleket alkalmazni. Ehhez csupán az kell, hogy radikálisan változtassunk mezőgazdasági megközelítésünkön, és ennek kapcsán közös agrárpolitikánkon.
Jean-Claude Martinez
(FR) Elnök úr, az a jó az állatokban, hogy bár múlnak az évek, a problémák mégsem változnak semmit. Például a vadállatokkal kapcsolatban mindig megemlítjük a csapdákat, a haszonállatok kapcsán pedig mindig felmerül a szállítás, a tenyésztés és a takarmány kérdése. A takarmány klasszikus eset; nagy zagyvalék, egy csomó összehordott dolog. Antibiotikumokat, clenbuterolt, növekedési hormonokat, sőt még egyéb állati maradványokat is felhasználnak olykor; az 1990-es évek óta másról sem szól az Egyesült Királyság szennyezett takarmányokból eredő problémája.
Ma azonban azt halljuk, hogy vége az ócska élelmiszerek korszakának. 2002-ben született egy irányelv, 2005-ben pedig egy bírósági ítélet, most pedig megszületett az igény, hogy kibékítsük a piac és profit világát - amelyre itt a szellemi tulajdonjog utal - a fogyasztók biztonságával.
Így aztán, itt találjuk magunkat, felfegyverezve ezzel a rendelettel, amely a címkézés nyújtotta klasszikus megoldással él, miszerint minden összetevőt fel kell tüntetni, a súlyuk szerinti csökkenő sorrendben, és itt lesz a nyílt deklaráció is, a III. mellékletben, valamint a +/-15%-os tűréshatár. Mi több, a legkíváncsibbak még a pontos összetételt is megtudakolhatják.
Már csak két nagy kérdés maradt. Az első azokat az importállatokat érinti, amelyeket nem címkéztek fel. Itt van Parish úr, aki sokat foglalkozott a Brazíliából érkező, jelöletlen állatokkal, amelyeket clenbuterollal etettek. Ami ezeknek az állatoknak a biztonságát illeti, nos, arról nem sokat tudunk.
És itt van még az importált takarmányok nagy kérdése, nevezetesen azon nyersanyagoké, amelyek az 1960-as évek óta érkeznek az amerikai kontinensről. Az 1960-as években kukorica glutén takarmányként érkezett - mint melasz és olajos magvak maradéka - ma pedig transzgénikus szója formájában érkezik Argentínából, Paraguayból és Brazíliából, valamint transzgénikus kukoricaként Kanadából és az Egyesült Államokból. Mindez azért, mert az emberek a helyi, géntechnológiával módosított szervezetek ellen tiltakoznak, a behozottakkal szemben viszont nem.
Tény, hogy az állatállományunk takarmányának kétharmadáról beszélünk, amely valóban fontos egészségügyi kérdés. Az európai egészségügyi biztonság egyedüli kérdése azonban elhomályosítja a szélesebb körű, globális egészségügyi kockázatokat, köszönhetően az Uruguayi Forduló mezőgazdasági megállapodásának és a Blair House megállapodásnak, amelyek arra köteleznek bennünket, hogy olajos magvakat importáljunk állatállományunk kétharmadának takarmányozására.
Neil Parish
Elnök úr, szeretnék gratulálni a biztos asszonynak és Graefe zu Baringdorf úrnak kiváló munkájukhoz, és ahhoz a remek együttműködéshez, amelyben részünk volt.
Hadd szóljak most az utóbbi két felszólalóhoz, és a galérián helyet foglaló vendégeinkhez: kérem, biztonsággal fogyasszák el mai ebédjüket, hiszen, ha hihetünk az előző két felszólalónak, amennyire látom, nincs olyan élelmiszer, ami biztonságos lenne!
A jelenlegi jogszabály mögött rejlő elképzelés lényege, hogy biztonságossá tegyük azokat az élelmiszereket, amelyeket fogyasztunk, és természetesen ebben óriási jelentősége van annak, hogy az állataink mit esznek, hiszen mi ezeket az állatokat fogjuk megenni. Tudom, hogy ez egy végtelenül egyszerű megközelítés, de pontosan ezért vagyunk itt.
Igen, követtünk el hibákat az elmúlt évek alatt, és én lennék az első, aki elismeri, hogy a szarvasmarhák állati húst és csontot tartalmazó takarmányokkal való etetése vezetett a BSE problémához - ami mindenki életében nehéz időszak volt - ezért is dolgoztuk ki most ezt a jogszabályt.
A vita ma már nem arról szól, hogy szükség van-e átláthatóságra, és hogy fel kell-e tüntetni a címkéken az összetevőket, hiszen pontosan ez az, ami meglesz. A gyártók azt kérdezték, fel kell-e tüntetniük a pontos százalékokat, mert ha igen, akkor bárki jöhet, és leutánozhatja, és előállíthatja ugyanazt a takarmányt.
Ez az, amiben nagyszerű a kompromisszum és a munka, amelyet Graefe zu Baringdorf úr, a Bizottság és a Tanács végzett, mivel ki tudták alakítani azt a helyzetet, amelyben valóban bízhatunk a takarmányainkban. Ha ismerik azokat a problémákat, amelyekkel Európában meg kell küzdenünk - és számos országban voltak gondjaink az állati takarmányokkal - ezek oka nem az, hogy rossz lenne a címkézési rendszer, vagy rosszak az eljárások, hanem az, hogy a vállalatok megszegték a törvényt.
Ennélfogva nem csak arról kell gondoskodnunk, hogy megfelelő jogszabály szülessen, de arról is, hogy a Bizottság és a tagállamok felügyeljék ennek betartását, ellenőrizzék a takarmány-előállító vállalatokat, és győződjenek meg róla, hogy nem szegik meg a szabályokat, mert, ismétlem, az embereknek, a fogyasztóknak kell, hogy bizalmuk legyen az élelmiszereink iránt.
Szeretném azt mondani Önöknek, hogy az európai élelmiszerek olyan biztonságosak, amilyenek csak lehetnek, de sosem lankadhat a figyelmünk a tekintetben, hogy biztosítsuk, hogy fogyasztóink teljes mértékben elégedettek, és tudják, hogy amit esznek, az biztonságos. Vendégeinknek pedig azt mondanám: jó étvágyat kívánok az ebédhez, és nyugodjanak meg, teljesen biztonságos!
Bogdan Golik
(PL) Elnök úr, biztos asszony, szívből gratulálok Graefe zu Baringdorf úrnak újabb kiváló jelentéséhez.
Nagy szükség van erőfeszítésekre a takarmányok forgalomba hozatalával és felhasználásával, valamint a szükséges és kiegészítő információk csomagoláson való elhelyezésével és a rakományok dokumentációjával kapcsolatos jelenlegi jogszabályok egyszerűsítése érdekében.
Bizonyos, hogy a technikai előírások egyszerűsítése, valamint a tisztán adminisztratív előírások bővítése kedvező hatással lesz az EU takarmányszektora versenyképességének növekedésére és az élelmiszerbiztonságra, amelyről Parish úr épp az imént beszélt. Biztos vagyok benne, hogy maga ez a feltételezés is indokolt.
Szeretném azonban felhívni a figyelmet egy olyan kérdésre, amely problémákat vethet fel. Véleményem szerint szükségtelen kötelezővé tenni, hogy még a kedvtelésből tartott állatok számára készült, a kis- és középméretű gyártók által előállított állateledelek címkéin is ingyenesen hívható telefonszámot tüntessenek fel. Ezen intézkedés bevezetése túl nagy anyagi terhet róhat a kis- és középméretű gyártók számára, mégpedig a takarmány-előállítók többsége ebbe a két kategóriába sorolható.
Összefoglalva tehát, szeretném hangsúlyozni, hogy törekednünk kell a takarmányok forgalomba hozatalát és felhasználását szabályozó jogszabályok teljes rendszerének egyszerűsítésére. Ezenközben figyelmet kell szentelnünk a biztonságnak. A nagy költségeket generáló ellentmondásos intézkedések bevezetése azonban pontosan a helyi piacokra termelő kis vállalatokra hathat kedvezőtlenül.
Samuli Pohjamo
(FI) Elnök úr, biztos asszony, hölgyeim és uraim, először is, szeretnék köszönetet mondani előadónknak, zu Baringdorf úrnak, azért az alapos munkáért, amellyel előkészítette a mai vitát.
Az EU élelmiszerbiztonságát számos krízis sújtotta az elmúlt években, úgymint a BSE és több dioxinbotrány, amelyek közül a legutóbbi múlt ősszel tört ki. E válságok kiváltó oka gyakorta a hanyagság vagy bűncselekmény által keletkezett szennyezett takarmány volt. Üdvözöljük hát ezt az egyszerűsítést és átláthatóságot célzó jogszabályt. Ennek a rendeletnek meg kell erősítenie az európai élelmiszerlánc iránti fogyasztói bizalmat. A fogyasztókat meg kell védeni, és tudniuk kell, hogy hol és miként készült az az élelmiszer, amit megvásárolnak.
Másik cél a gazdák jogi védelme. Nekik a címkék alapján kell tudniuk választani, és fontos, hogy bízzanak a takarmányok kifogástalan minőségében. A takarmány-előállítók gyártási jogait szintén védeni kell, ahogy azt korábban már Mulder úr is említette.
Számos tagállam megfelelő felügyeletet gyakorol, de az előttünk lévő rendeletre, amely még világosabb címkézést ír elő, és megkönnyíti a takarmány eredetének kiderítését, annak biztosítása miatt van szükség, hogy az egész Unió területén rendbe tegyük ezt a kérdést, és hogy véget vessünk a jogszabályok értelmezésekor tapasztalható véleménykülönbségeknek.
Mindazonáltal szeretnék rámutatni, hogy e rendelettel kapcsolatban csakúgy, mint mások esetében rendkívül lényeges a megfelelő végrehajtás és ellenőrzés. Hiába világos és pontos egy szabály, mit sem ér, ha a gyakorlat nem igazodik hozzá. A takarmány minőségének ellenőrzésekor azt is meg kell állapítani, hogy biztonságos-e, megfelel-e a célnak, és megfelel-e a jogi követelményeknek. Így javíthatjuk a teljes élelmiszerlánc biztonságát, és biztosíthatjuk a fogyasztók védelmét.
Giovanni Robusti
(IT) Elnök úr, biztos asszony, hölgyeim és uraim, néhány évvel ezelőtt Olaszországban kijelentették, hogy a gazdák által a pajtában összekevert dolgok takarmánynak számítanak, ennélfogva ezek a pajták takarmány-előállító üzemnek számítanak. A mezőgazdasági termelők sosem tudtak volna megfelelni a komplex egészségügyi szabályoknak, a veszélyelemzésre és a kritikus ellenőrzési pontokra (HACCP), valamint a nyomon követhetőségre vonatkozó előírásoknak, így arra kényszerültek volna, hogy igazi gyárakból vásárolják meg azokat a takarmányokat, amelyeket addig évszázadokon át a saját gazdaságaikban állítottak elő. Akkoriban sikerült elkerülnünk ezt a csapdát.
A jelentés, amelyet ma megvitatunk, meghatározza a takarmány fogalmát, a takarmány-előállító üzemét azonban nem. Így hát, hogy Európát ne érhesse ismét szemrehányás, kristálytisztává kell tenni, hogy az állatállomány számára a helyszínen összekevert alapanyagok összessége nem számít takarmánynak, csupán a közvetlenül a mezőkön termelt alapanyagok alkalmi élelmiszerkeverékének, és hogy a mezőgazdasági vállalakozások nem takarmánygyárak. Lehet, hogy ez partizánálláspont, de az ember sosem lehet elég óvatos, hiszen a különböző értelmezéseknek óriási gazdasági jelentőségük van.
Jim Allister
Elnök úr, most, amikor a takarmányok címkézésére vonatkozó új intézkedéseket vitatjuk meg, még tartanak az írországi dioxinszennyezés utóhatásai, amely során ártatlan észak-írországi termelőknek és feldolgozóknak is komoly veszteségeket kellett elszenvedniük.
Ezzel kapcsolatban az a nyilvánvaló kérdés merül föl, hogy vajon e javaslatok bármelyike megóvhatta volna-e ezeket a gazdákat ezektől a veszteségektől? És a válasz sajnos: "nem”. Ezek az intézkedések természetesen nagyobb átláthatóságot fognak eredményezni, ami önmagában véve jó dolog, de csupán az EU-n belül termesztett takarmány esetében, amelyet az EU-n belül tenyésztett állatok kapnak, és nem azon takarmány tekintetében, amelyet azokkal az állatokkal etetnek meg, amelyek húsát importáljuk az EU-ba.
A takarmányok pontos összetételére vonatkozó adatok maximális részletességgel való elérhetővé tétele helyes és érthető, de nem szabad úgy aláásnunk a szellemi tulajdont, hogy az teljesen értelmetlenné váljon. E tekintetben vannak még félelmeim ezekkel a javaslatokkal kapcsolatban. Az összetett keverékek évekig tartó kutatás és kísérletezés során kidolgozott üzleti titoknak minősülnek. Ezeket ennek megfelelően kell védenünk.
Bízom benne, hogy a leírások pontosságában elegendő lesz a 15%-os tűréshatár. Én mindenesetre nem szeretnék olyan takarmány-előállító üzemeket látni a választókerületemben, amelyek keményen dolgoztak, és súlyos összegeket fektettek be abba, hogy minőségi termékeket állítsanak elő, aztán csalás áldozataivá váljanak azáltal, hogy az EU-n belüli vagy azon kívüli, olcsóbb termelési területen dolgozó gyártók megfosztják őket szellemi tulajdonuktól.
Bízom benne, hogy nem fogják e tekintetben rosszul használni ezt a rendelet, vagy visszaélni vele. Igen, a gazdáknak joguk van ahhoz, hogy maximális mértékben rendelkezzenek a takarmány-összetételre vonatkozó információkkal, ám csupán olyan határokon belül, amíg még megőrizhető azon malmok életképessége és jövője, amelyektől vásárolnak.
Esther de Lange
(NL) Én is csatlakoznék az eddig elhangzott, előadónkat illető gratulációkhoz. Mondanom sem kell, hogy a köz- és az állati egészség kérdésének központi helyet kell betöltenie a szarvasmarha-takarmányok szabályozásában. Ami pedig azt jelenti, hogy világos szabályokra van szükség az alapanyagok felhasználására és a csomagoláson való feltüntetésére vonatkozólag. Ennek azonban kezelhető mértéket kell öltenie, és nem jelenthet újabb adminisztrációs terheket, és, amint az már említésre került, nem veszélyeztetheti a gyártók szellemi tulajdonát sem. Továbbra is kritikus szemmel fogjuk felügyelni ezt a kérdést, de úgy tűnik, hogy az új rendelet meg fog felelni ezeknek a követelményeknek.
Szeretnék egy észrevételt tenni a vizsgálattal kapcsolatban. Megismételném, hogy e jogszabály sikere azon áll vagy bukik, hogy el tudjuk-e választani a lényegest a lényegtelentől. A rendelet kiköti, hogy a tagállamok által kiszabandó büntetéseknek hatékonynak, arányosnak és visszatartó erejűnek kell lenniük. Arra bíztatnám az Európai Bizottságot, hogy a közeljövőben szigorúan felügyelje a helyzetet, és biztosítsa, hogy ez így legyen az Európai Unió minden tagállamában. Az ugyanis elfogadhatatlan, hogy az egyik ország szigorúbb legyen, mint a másik. Erre, véleményem szerint, kiváló példa az e heti felfüggesztő ítéleteké, amelyeket az eset után tíz évvel szabtak ki a belgiumi dioxinbotrányban.
Végezetül, szeretnék megemlíteni egy olyan témát, amelyet nem hagyhatunk szó nélkül, nevezetesen a hús- és csontlisztet tartalmazó takarmányokét. A független képviselők közül elsőnek felszólaló kollégám érzelemdús beszéde után én magam ragaszkodnék a tényekhez. A hús- és csontlisztet tartalmazó állati takarmány használata a BSE-válság óta tilos. Például a csirkék esetében azonban ez ahhoz vezetett, hogy nincs elég állati fehérje a takarmányukban, ráadásul emiatt értékes fehérjék vesznek kárba. Mi több, az állati takarmány biztosítása a legnagyobb rezsiköltség az Európai Unió ötmillió szarvasmarha-tenyésztője számára, akik ezt nem vették könnyedén.
Természetesen, nem szeretnénk visszatérni ahhoz a helyzethez, amikor a bizonyos állatfajok számára készült takarmányok ugyanazon fajba tartozó állatokból származó fehérjéket tartalmaztak. Soha többé kannibalizmust! Különböző teszteket kell bevezetnünk, hogy megfelelően tudjuk kezelni ezt a helyzetet. Az Európai Bizottság jelezte, hogy ezek a tesztek már 2009-től rendelkezésre állhatnak, ami azt jelenti, hogy a hús- és csontlisztet tartalmazó takarmányt biztonságos módon újra be lehetne vezetni a csirkék vagy a sertések takarmányozásában. Szeretném megtudni az Európai Bizottságtól, hogy ezzel kapcsolatban mik a legfrissebb hírek, és hogy milyen lépésekre számíthatunk e tekintetben a következő évben.
Wiesław Stefan Kuc
(PL) Elnök úr, biztos asszony, az állati eredetű élelmiszerek (a hús, a tojás, a tej) minősége és a fogyasztók rossz minőségű élelmiszerekkel szembeni védelme már évek óta tárgya az EU érdeklődésének.
Ahhoz, hogy az állati eredetű élelmiszerek jó minőségűek legyenek, szükség van jó minőségű takarmányra - ez a legfontosabb tényező -, csakúgy, mint megfelelő életkörülményekre az állatok számára. A takarmányok összetevőinek nagy részét maga a mezőgazdaság állítja elő, a hozzáadott adalékok viszont a legtöbbször vegyi úton előállított termékek. Ezek a legellentmondásosabbak. Ezért kellene harcolnunk azért, hogy ismertessék az ipari takarmányok pontos összetételét. Ennek semmi köze a szellemi tulajdonjogokhoz és azok védelméhez. Egy termék csak akkor van védve, ha a szabadalmi hivatal igazolásával levédték azt.
Ha nem vizsgálták be megfelelően, egy új állatitakarmány-adalékanyag veszélyes lehet az egészségünkre, még ha az biztosítja is a legnagyobb mértékű növekedést vagy a termék legjobb megjelenését. A gazdáknak nincs arra lehetőségük, hogy bevizsgálják a takarmányokat, így csak arra az információra hagyatkozhatnak, amelyet a gyártó a tudomásukra hoz. Ne felejtsük el a BSE-t, és azt, hová vezetett a hús- és csontlisztet tartalmazó takarmányok használata. Az ipar mindenre képes a profit érdekében. Ezért támogatom teljes egészében Graefe zu Baringdorf úr jelentését.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Elnök úr, remélem, hogy a mai vitánk tárgyát képező kompromisszumcsomagban szereplő javaslatok leegyszerűsítik a takarmányok forgalomba hozatalára vonatkozó jogszabályokat, és hogy eközben növelni fogják az Európai Unió takarmányágazatának versenyképességét. Azt is remélem, hogy az új szabályok nem fogják növelni a takarmány-előállító kis- és középvállalkozások költségeit.
A címkézés témájának megvitatása során nem szabad elfelejtenünk, hogy gyakran nem az okozza a problémát, hogy nincs információ a termék címkéjén, hanem az, hogy az átlagos vásárló nem érti az ott feltüntetett információt. Ha túl sok minden szerepel a címkén, az is megnehezítheti a választást. Egyfelől biztosítanunk kell, hogy a polgárok hozzáférhessenek ezekhez az információkhoz, másfelől viszont meg kell védenünk a gyártók szellemi tulajdonjogát.
Helyeslem az ötletet, hogy hozzuk létre azon összetevők listáját, amelyekkel nem szabad etetni az állatokat. Egy dolog biztos - nem engedhetünk meg magunknak újabb élelmiszerbotrányokat. A dioxinnal szennyezett ír sertéshús vagy a melanint tartalmazó kínai tejtermékek olyan példák, amelyeknek nem lett volna szabad előfordulniuk. Fel kell tennünk a kérdést, miért nem működött megfelelő módon az ellenőrző rendszer, és miért következett be a szennyeződés.
Az ellenőrző rendszert ennélfogva szigorúbban kell felügyelni. Átlátható és egyértelmű folyamatokra van szükség. Az ellenőrző rendszernek való meg nem felelést, illetve annak megszegését magas bírságokkal kell sújtani, mivel ezek az emberi egészséggel vannak összefüggésben. Az írországi incidens ellenére szeretnék mindenkit megnyugtatni, hogy az európai gazdák és takarmány-előállítók a világ legmagasabb színvonalán termelnek. A mi élelmiszereinket elismert hírnév és minőség jellemzi. Az európai élelmiszer biztonságos.
Elisabeth Jeggle
(DE) Elnök úr, biztos asszony, hadd kezdjem azzal, hogy őszinte köszönetet mondjak az előadónknak, Graefe zu Baringdorf úrnak. Ő nem csak ebben a jelentésben, de az elmúlt évek során is mindig egy világos vonalat követett azzal a céllal, hogy elérje azt, amit ma elértünk: hogy világos helyzetet teremtsünk a gazdák számára, és hogy egyértelmű követelményeket szabjunk a takarmányok forgalomba hozatalára és felhasználására vonatkozólag.
Ma a második lépést vitatjuk meg, és ez ma különösképpen, újfent világossá vált. Biztos asszony, tegnap este az első lépést, a gyártást vitattuk meg. Szeretnék egy kicsit ide visszakanyarodni. A gyártás módja és a gyártási folyamatok ellenőrzésének módja e jelentés két legfontosabb előfeltétele annak biztosítása végett, hogy végre egészséges, biztonságos takarmányunk lehessen, amely által egészséges, biztonságos élelmiszert állíthatunk elő.
Szeretném megismételni azon meggyőződésemet, hogy azokat az üzemeket, ahol élelmiszer-feldolgozás is folyik a takarmány-előállítás érdekében, alaposabb vizsgálatoknak kellene alávetnünk, és hogy a veszélyelemzés és a kritikus ellenőrzési pontok (HACCP) meglétét feltételül kellene szabnunk a - lehetőség szerint Európa-szerte való - engedélyezéshez, amint az mind a tegnapi, mind a mai vita során felmerült. Ugyanazon kockázatok kiszűréséhez ugyanarra az ellenőrzésre van szükségünk az Európai Unió egész területén. És bár a visszaélések előfordulását sosem tudjuk teljesen kizárni, ez a jelentés, csakúgy, mint a tegnapi vita jó alapokat teremt a biztonság számára, anélkül, hogy túllőnénk a célon. Van még egy nagyon fontos pontja a mai jelentésnek: az, hogy tanultunk a BSE-válságot követő fejleményekből, és most már tudjuk, hogy alig néhány dolgot lehet - és kell - másképp csinálnunk.
Szeretnék ismételten köszönetet mondani előadónknak, aki jó jelentést tárt ma elénk a korábbi egyeztetések alapján. Remélem, hogy a Ház százszázalékos támogatásban fogja részesíteni.
Véronique Mathieu
(FR) Elnök úr, a kiváló jelentés, amelyet képviselőtársunk tárt ma elénk - amelyhez gratulálok -, és amelyről ma szavazni fogunk, azért nagyon fontos, mert az európai állatitakarmány-szektor az egyik legfőbb mezőgazdasági szektorunk, mind a gyártás szempontjából - hiszen 120 millió tonnájával ez teszi ki az EU mezőgazdasági gyártásának közel felét -, mind a forgalom szempontjából, amely körülbelül 50 milliárd euróra tehető. Az Európai Unió területén gyakorlatilag ötmillió gazda dolgozik, és 60 millió háztartásban tartanak állatot.
Az Európai Unió több egészségügyi krízisen is keresztülment a múltban, ami azt jelenti, hogy ma még elővigyázatosabbnak kell lennünk az átláthatóság terén, annak érdekében, hogy megfeleljünk nem csak a gazdák, hanem a fogyasztók elvárásainak is. Az ebben a jelentésben megállapított javaslatok előnye, hogy minimális költségekkel járnak az ipar, viszont annál nagyobb haszonnal a fogyasztók számára, akik egyre több figyelmet szentelnek az általuk megvásárolt termékek minőségének. E jelentés elfogadása lehetővé teszi, hogy a jobb minőségű termékek, a jobb ellenőrzés, a nagyobb mértékű nyomon követhetőség, valamint a gazdáknak, és végső soron a fogyasztóknak nyújtott pontosabb tájékoztatás garantálásával csökkentsük a kockázatokat.
Manapság, a nemzetközi kereskedelem növekedése miatt alapvető fontossággal bír, hogy megerősítsük a megelőzési rendszereket, hogy a múltban megtapasztalt élelmiszerválságok soha többé ne ismétlődhessenek meg.
E jelentésnek sikerült összehangolnia az információhoz való jogot - azáltal hogy szigorúan megszabja, mely tápanyagokat kell kötelező jelleggel feltüntetni a címkéken - a szellemi tulajdonjogokkal, amelyek viszont az iparunk versenyképességének megőrzése céljából fontosak.
Úgy vélem, a gyártókat kötelezni kellene arra, hogy azonnal bejelentsék, ha bármilyen új alapanyagot kevernek az állatok számára előállított takarmányokba, ezáltal is biztosítva az átláthatóságot és elősegítve az illetékes hatóságok által kivitelezett vizsgálatokat. Szintén alapvetően fontosnak tűnik számomra egy olyan sürgősségi eljárás bevezetése, amely lehetővé tenné az új, veszélyes anyagoknak a tiltott anyagok listájára való mielőbbi felvételét.
Ugyanígy, ha megadjuk a gazdáknak azt a lehetőséget, hogy egy inkorrekt állítással kapcsolatban felmerülő kétség esetén kérdéssel fordulhassanak az illetékes nemzeti hatóságokhoz, vagy az Európai Bizottsághoz, lehetővé teszi a rendszer nagyobb fokú ellenőrizhetőségét és a fogyasztók védelmét, ugyanakkor védi a tisztességes kereskedelmet is.
Ebből kifolyólag teljes körű támogatásomat ajánlom ehhez a kiváló jelentéshez, mivel a tapasztalat azt mutatja, hogy az az állati takarmányok címkézésére vonatkozó rendelet, amely a minőséget, az átláthatóságot, a visszakövethetőséget és az ellenőrzést részesíti előnyben a legjobb módja a további európai egészségügyi válságok megelőzésének.
Mairead McGuinness
Elnök úr, szeretnék köszönetet mondani előadónknak ezért az igazán szakmai jelentésért, amely választ ad a Bíróságnak a gazdák jogainak védelmére és az általuk vásárolt takarmányok előállítói jogainak védelmére vonatkozó kérdésére.
Támogatom azt a gondolatot, hogy a szellemi tulajdonjogot megéri védeni. Nem hagyhatjuk, hogy a piacon fel-felbukkanó vásárlók egyszerűen lemásolhassák a takarmányok összetételét, így ebből a szempontból sikeresnek tartom a jelentést.
Az efféle szélhámosokkal kapcsolatos kérdést a ma délelőtti vita során is érintettük. Az az igazság, csak akkor tudjuk ellenőrzés alatt tartani ezt az iparágat, ha ellenőrizzük azokat, akik nem tartják be az előírásokat. Ez csak a folyamat minden pontján kivitelezett rendszeres ellenőrzésekkel, vizsgálatokkal és felügyelettel oldható meg. Tegnap este élénk vita folyt itt a Parlamentben, és örömmel hallottam, mi minden fog történni ezen a téren.
Végül, egy fontos megjegyzés az árucikkek árának változékonyságával kapcsolatban. A mezőgazdasági biztos asszony is csatlakozik hozzánk. Ez jelentős kérdés a takarmányipar és a gazdák számára, amellyel mindenképpen foglalkoznunk kell.
James Nicholson
Elnök úr, először is, szeretném üdvözölni a jelentést, és szeretnék gratulálni az előadónak, akit dicséret illet ezért a jelentésért és az azt létrehozó kemény munkáért.
Valóban szükség van az átláthatóságra, és tudnunk kell, mit tartalmaznak az összetett takarmányok - ehhez nem fér kétség. Azzal sincs gondom, ha egy vállalat titokban szeretné tartani szellemi tulajdonjogait. A közelmúltbeli írországi dioxinproblémák azonban mindannyiunk számára nyilvánvalóvá teszik, hogy szükség van ellenőrzésre. Hiába tartják a gazdák a lehető legmagasabb színvonalat, és hiába tesznek mindent helyesen az állattenyésztés folyamán, a szemtanúi voltunk, hogy mindenük elveszhet, hiszen rajtuk kívülálló események következtében kárba veszhet kemény munkájuk eredménye.
Jó nap ez a mai a Parlament számára, jól mutatja, mit érhetünk el kellő együttműködéssel. Talán még azt is megmutatja, mit érhetünk el a mezőgazdaságban, hogy unió-szerte jobb jövőt biztosítsunk a gazdák számára.
Örvendek, hogy jelen van ma délelőtt Fischer Boel biztos asszony és Vassiliou biztos asszony, mert nagyon fontos, hogy szót ejtsünk az észak-írországi gazdákat fenyegető súlyos veszélyről - jelen pillanatban nyolc gazdáról van szó -, arról, hogy mindenüket elveszthetik, mert a helyi testület nem készült fel a támogatásukra.
Agnes Schierhuber
(DE) Elnök úr, biztos asszony, tisztelt képviselőtársaim, én is azzal kezdeném, hogy köszönetet mondok előadónknak, Graefe zu Baringdorf úrnak, amiért sikeresen létrehozta ezt a már első olvasatban őszintén elfogadható kompromisszumot. Az is bebizonyosodott, hogy össze lehet egyeztetni a fogyasztóvédelmet és az élelmiszerbiztonságot a szellemi tulajdonok megfelelő védelmével.
Szükség van arra, hogy a gazdák bízhassanak abban, hogy az általuk felhasznált takarmányok azt tartalmazzák, ami a csomagolásukon szerepel. A takarmányipar fekete bárányai óriási gazdasági veszteséget okoztak a mezőgazdaságban, sőt, azon túlmenően is. Még egyszer köszönjük, Graefe zu Baringdorf úr.
Avril Doyle
Elnök úr, két rövid megjegyzést szeretnék tenni.
Először is, igen, a fogyasztók és a gazdák rá vannak utalva a világos és átlátható címkézésre, és támogatom az előadó azzal kapcsolatos módosítását, hogy a gyártóknak lehetőségük legyen visszatartani a pontos információkat, ha bizonyítani tudják, hogy szellemi tulajdonjogaik sérülhetnek mindazon összetevő esetén, amely kevesebb, mint 2%-át alkotja a keveréknek. Sürgősen szükség van további befektetésekre a kutatás terén, különösen a kérődzők takarmányával kapcsolatban, hogy csökkenthessük a metán- és dinitrogénoxid-kibocsátást.
Másodszor, nem régóta itt volna már az ideje az ellenőrzési intézkedéseket szolgáló referenciapontok (RPA-k) bevezetésére a takarmányban minimális mértékben jelen lévő, géntechnológiával módosított szervezetek kezelése céljából, hogy felváltsuk a mai, zéró-toleranciát alkalmazó rendszert, amely bűnösen aránytalan takarmánypazarláshoz, gabonaszállításhoz és bűnösen aránytalan szankciókhoz vezet? Természetesen csak olyan GMO termékekre gondolok, amelyeket előzőleg engedélyezett az Európai Élelmiszer-biztonsági Hatóság (EFSA), vagyis amelyek teljes kockázatértékelésen mentek keresztül, vagy esetleg olyan GMO termékekre, amelyeket teljes mértékben engedélyezett valamely másik illetékes hatóság.
Lutz Goepel
(DE) Elnök úr, biztos asszonyok, a jelentés tartalmával kapcsolatban nem tudok újat mondani, sok minden elhangzott már e tekintetben. De szeretnék köszönetet mondani az előadónak, aki igazi kitartásról tett tanűbizonyságot a hármas párbeszéd lefolytatása során.
Már régóta foglalkozunk ezzel a jelentéssel. Amint azt tudjuk, az Európai Bíróság kimondott egy ítéletet, amelyet egyenes, tisztességes tárgyalások követtek. Lehetőségünk nyílt hosszasan megvitatni ezt a kérdést, és ahogy azt Graefe zu Baringdorf úr előadóként megmutatta, rövid idő alatt, már az első olvasat alkalmával kielégítő megoldás születhetett. Én 1994 óta jó néhány alkalommal megvívtam már vele, de mindig tisztességes csapatjátékot tudtunk játszani. Szeretném most újfent megköszönni a munkáját.
Albert Deß
(DE) Elnök úr, máris kifutottam a felszólaláshoz rendelkezésemre álló időből, de volna némi hozzáfűznivalóm. Ha most új európai jogszabályt fogadunk el a takarmányokkal kapcsolatban, ami valószínűleg ma nagy többséggel meg fog történni, és a Tanács is elfogadja ezt a jogszabályt, elmondhatjuk, hogy új, magas színvonalat teremtettünk Európában.
Szeretném megkérni a jelenlévő két biztos asszonyt, hogy a jövőben is ragaszkodjanak ehhez az európai színvonalhoz az Európába importált takarmányok és élelmiszerek esetében is. Európa csak akkor tudja felvenni a versenyt a világgal, ha ugyanezt a nívót követeljük meg az import esetében is. a Bizottságnak ennélfogva követelnie kell, hogy az európai előírások színvonala érvényesüljön a Kereskedelmi Világszervezet (WTO) tárgyalásain is, és hogy világszerte ezek váljanak irányadóvá - akkor semmi félnivalónk nem lesz a világméretű versenyben sem.
Androulla Vassiliou
a Bizottság tagja. - Elnök úr, szeretném mindenkinek megköszönni az észrevételeit, amelyek közül néhányra reagálnék is. Először is, ami a biztonság kérdését illeti, a takarmányok biztonságosságát az a "negatív lista” garantálja, amelyen azok a takarmány-alapanyagok szerepelnek, amelyek használata tilos. A javaslat tartalmazza a takarmányok eme tiltólistáját. A Bizottság pedig bővíteni fogja ezt a listát minden egyes alkalommal, ha meggyőződik róla, hogy valamit fel kell venni a listára.
Másfelől, szeretném emlékeztetni Önöket, hogy létezik egy terjedelmes lista, amelyen a szennyezőanyagokra, úgymint a veszélyes mikrotoxinokra, nehézfémekre és dioxinokra vonatkozó határértékek szerepelnek, és amely a takarmányban előforduló nemkívánatos anyagokról szóló irányelv értelmében már 2002 óta hatályban van.
Én mindazokkal értek egyet, akik azt mondták, és amit én is megerősítettem, hogy az európai élelmiszer biztonságos. Azonban, ahogy azt tegnap esti vitánk során is jeleztem, a törvények és jogszabályok csak olyan jók lehetnek, amilyenre alkotjuk őket, ezért aztán ébernek kell maradnunk, és gondoskodnunk kell róla, hogy a tagállamok, a takarmánykereskedők, és valóban, a Bizottság is garantálja azt, hogy mindenki betartja kötelezettségeit, betartatja a jogszabályokat, és hogy a jogszabályok valóban jó szabályok legyenek.
A közelmúltbeli ír húsügy rámutat arra, hogy a jogi követelmények szigorúbb betartatására és ellenőrzésére van szükség, és szolgálataim továbbra is vizsgálják, hogyan lehet ezen még tovább javítani. Biztos vagyok benne, hogy az új szabályok hatálybalépésével jelentősen javulni fog a takarmányok piacára vonatkozó szabályozás, ami mind a gyártóknak, mind a felhasználóknak érdekében áll.
Végül, de nem utolsósorban, szeretnék még egyszer köszönetet mondani az előadónknak kiváló munkájáért, és mindazoknak a képviselőknek, akik konstruktív, építő szerepet vállaltak abban, hogy létrejöhessen ebben az igen fontos témában ez a megegyezés.
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf
Elnök úr, biztos asszonyok, szeretnék köszönetet mondani a ma elhangzott kedves szavakért. Úgy hiszem, valóban jó jelentés született.
A bűncselekmények elkövetését ez a jelentés természetesen nem tudja megelőzni, a benne foglalt, intenzívebb ellenőrzéseket előíró rendelkezéseknek viszont lehet visszatartó erejük. A bűnözés mindig ott jelentkezik, ahol lehetőség kínálkozik, ahol joghézagok vannak; most néhány területen sikerült ezeket betömnünk. Remélem - ahogy Nicholson úr is mondta -, hogy mind a takarmányipar, mind a gazdák meg fogják érteni, hogy van itt valami, amit meg kell védenünk, s hogy most az olyan kísérletek ellen formálódik közösség, amelyek által toxikus anyagok kerülhetnek a takarmányokba. Teljesen biztos vagyok benne, hogy ez a bűnözői tevékenységet is meg fogja fékezni.
Szeretném még egyszer tisztázni, hogy a szellemi tulajdon kérdésében nem alkottunk új szabályokat, csak utaltunk az e területre vonatkozó, már amúgy is hatályban lévő jogszabályra. Célunk annak megelőzése volt, hogy a szellemi tulajdonjogokra hivatkozva ki lehessen bújni a tájékoztatási kötelezettség alól. Ezért sikerült jól ez a megállapodás.
Végezetül szeretnék köszönetet mondani az árnyékelőadóknak. Természetesen voltak viták közöttünk - végül is, különböző véleményeket képviselünk itt, a Parlamenten belül -, de úgy vélem, hogy a jelentést, amely végül megszületett, mindenki magáénak érzi. Szintén szeretnék köszönetet mondani bizottságunk adminisztratív csapatának - jelen esetben Emmes úrnak -, aki kiemelkedő előkészítő munkát végzett. S bár politikai téren mi, európai parlamenti képviselők játsszuk a főszerepet, az adminisztratív területen nagyon is támaszkodunk erre az előkészítő munkára. Esetünkben ez is roppant sikeresen zajlott.
Szeretném még hozzátenni, hogy amikor együttdöntési eljárásban veszünk részt, a parlamentarizmus kifejezetten olajozottan működik. Mindig azt mondták, hogy az együttdöntés bevezetése a mezőgazdaság területén mindent sokkal bonyolultabbá és időigényesebbé fog tenni. Ez nem igaz, hiszen, amint láttuk, jó munkával, az ügyek alapos megértésével, jó előkészítő munkával és jó politikai ellenfelekkel nagyon gyorsan el lehet rendezni a dolgokat. Úgy vélem, ez a bizonyíték arra, hogy az Európai Parlament szakértelme szolgálhatja és segítheti azt, hogy jó jogszabályok szülessenek.
Elnök
Lezárom a vitát.
A szavazásra ma déli 12 órakor kerül sor.
