Territoriaalne, sotsiaalne ja majanduslik ühtekuuluvus - Hea valitsemistava ja ELi regionaalpoliitika (arutelu)
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on ühisarutelu järgmiste raportite üle:
regionaalarengukomisjoni nimel Petru Constantin Luhani koostatud raport territoriaalse, sotsiaalse ja majandusliku ühtekuuluvuse kohta
ja
regionaalarengukomisjoni nimel Ramona Nicole Mănescu koostatud raport hea valitsemistava ja ELi regionaalpoliitika kohta
.
Petru Constantin Luhan
Lugupeetud juhataja! Meil oli kavas vastata selle raportiga raporti pealkirjas esitatud küsimusele, kas majandusliku, sotsiaalse ja territoriaalse ühtekuuluvuse saavutamine ELis on ülemaailmse konkurentsivõime vältimatu tingimus. Keskendusime selle küsimuse puhul eelkõige ühtekuuluvuspoliitika rollile.
On murettekitav, et Euroopa Liidu 271 piirkonna vahel on nii suured erinevused. Kui kõige arenenuma piirkonna SKP ühe elaniku kohta on 334% ELi 27 liikmesriigi keskmisest, siis kõige vaesemas piirkonnas on see näitaja vaid 26%, teisisõnu 13 korda väiksem.
Teine kahjustav tegur on Euroopa Liidu majanduskasvu kiirus, mis on meie rahvusvaheliste konkurentide omast aeglasem. Nagu on mainitud ka ELi 2020. aasta strateegias, peame arendama strateegilisi valdkondi ja heitma pilgu väljapoole Euroopa Liitu, et saada tugevamaks.
Euroopa ees seisab raske ülesanne tulla peale praeguse kriisi mõjude toime ka teiste suurte katsumustega, milleks on näiteks kohanemine üleilmastumisega, demograafilised muutused, kliimamuutused ja energiajulgeolekuga seotud probleemid.
Ühtekuuluvuspoliitika roll on ELi 2020. aasta strateegia puhul vaieldamatu. Minu arvates tuleb selle poliitika tähtsaimad ülesanded tulevase strateegia eesmärkidega vastavusse viia, kuid tasub märkida, et see peab siiski jääma sõltumatuks poliitikaks. Strateegia eesmärke on lihtsam saavutada, kui suurendatakse ühelt poolt teadus-, arendus- ja innovatsiooniprogrammide ning teiselt poolt ühtekuuluvusprogrammide koostoimet. Peame toetama suuri projekte, millel on ELi tasandil märkimisväärne mõju ja millega edendataks majanduskasvu, loodaks töökohti ja tagataks piirkondade säästev areng.
Erilist tähelepanu tuleks pöörata ka investeeringutele kõikvõimalikesse transpordi, info- ja kommunikatsioonitehnoloogia, sotsiaal-, haridus-, teadus- ja arendustegevuse või keskkonna infrastruktuuridesse, mille abil saavutataks kõigi Euroopa kodanike jaoks sobival tasemel juurdepääs, pakkudes neile arengupotentsiaali arvestades võrdseid võimalusi.
Kohaliku ja piirkondliku tasandi suuniste puhul saab määravaks piirkonna eripära ja säilib võimalus tekitada viivitamatult lisandväärtust. Et parandada Euroopa rahaliste vahendite kasutamist, tuleb julgustada detsentraliseerimispõhimõtte kohaldamist kuni kohalike asutuste tasandini välja.
Majandusliku konkurentsivõime edendamisel ja töökohtade loomisel ei tohi jätta tähelepanuta väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate suurt osatähtsust. Neil peab olema parem juurdepääs ELi rahalistele vahenditele, finantskorraldusvahenditele ja muudele rahastamisallikatele. Majandusliku konkurentsivõime tugevdamiseks on hädavajalik suurendada ühtekuuluvuspoliitika mõju. Siinkohal soovin toonitada vajadust jätkata ELi fondide kasutamise korra lihtsustamist, et tagada nende paindlikkus, vajadust kasutada SKPd põhikriteeriumina, et määrata, kas piirkond on kõlblik saama ühtekuuluvuspoliitika raames antavat abi, ning vajadust, et komisjon esitaks avaliku ja erasektori partnerluse kasutamise kohta konkreetse ettepaneku.
Seoses Euroopa Liidu ülemaailmse konkurentsivõime suurendamisega tuleks minu arvates kasutada osa ühtekuuluvuspoliitikale eraldatud rahalistest vahenditest selleks, et luua ja säilitada Euroopa ülemaailmne juhtroll valdkondades, kus tal juba on konkurentsieelis, ja valdkondades, kus Euroopal on väljavaade see roll omandada.
Lugupeetud kolleegid, seepärast on majandusliku, sotsiaalse ja territoriaalse ühtekuuluvuse saavutamine koos strateegiliste investeeringutega vältimatu tingimus, et tagada Euroopa Liidu majanduslik konkurentsivõime kogu maailmas.
Ramona Nicole Mănescu
Austatud juhataja! Praegune üleilmne kriis on toonud taas esile hea valitsemistava tähtsuse kõikidel tasanditel ning samuti vajaduse kaasata ELi poliitika ja strateegiate kavandamisel ja rakendamisel pidevalt kohalikke ja piirkondlikke omavalitsusi kui võrdseid partnereid, kuivõrd nad jõustavad ligi 70% ELi õigusaktidest.
Ühtekuuluvuspoliitikal on mitmetasandilise valitsemise kohaldamisel ülitähtis roll. Võttes arvesse mitmetasandilise valitsemise märkimisväärset mõju Euroopa territoriaalse ühtekuuluvuse saavutamisel, peaks see põhimõte muutuma kohustuslikuks kõikidele liikmesriikidele. Kohalike ja piirkondlike omavalitsuste aktiivne osalemine otsustamisprotsessis ja isegi õigusloome-eelsel etapil koos ühise juhtimise mehhanismide tõhususe asjakohase analüüsiga ning komisjonile ja liikmesriikidele pandavate eri kohustustega tagab tegelikult selle, et tulevasel programmitöö perioodil saavutatakse Euroopa fondide vahendite kasutamisel paremad tulemused.
Tegelikkus on meile näidanud, et ühtne käsitlusviis on regionaalpoliitika eesmärkide saavutamiseks märksa tõhusam. Just seepärast peaks ka see käsitlusviis muutuma kohustuslikuks. Me vajame partnerluse mõiste jaoks ühist määratlust. Seetõttu olen palunud Euroopa Komisjonil esitada vastav määratlus, et oleks võimalik luua kohalike ja piirkondlike omavalitsustega nõuetekohased partnerlussuhted.
Seega on kohalikel partnerlussuhetel põhineva kohaliku arengu metoodika sisseseadmine lahendus, mida liikmesriigid saaksid kasutada, et suurendada kohalike ja piirkondlike omavalitsuste osatähtsust eriti linnade, maapiirkondade ja piiriüleste küsimustega seotud Euroopa programmide juhtimises ja rakendamises. ELi ja liikmesriikide tasandi eeskirjade lihtsustamine, mis ei ole tingitud mitte üksnes majanduskriisist, vaid on ka tulevase ühtekuuluvuspoliitika üldpõhimõte, on ühtekuuluvuspoliitika juhtimise parandamise eeltingimus, sest see on ainus viis, kuidas me saame julgustada võimalikke abisaajaid.
Lisaks olen ma seda meelt, et me vajame tulevaseks programmitöö perioodiks kõikides liikmesriikides kohaldatavaid ühiseid eeskirju Euroopa fondide kasutamise kohta, et oleks välistatud võimalus, et liikmesriigid kehtestavad lisatingimusi, mis piiravad juurdepääsu rahastamisvahenditele.
Kui meie pikaajaline püüdlus on poliitika, mis on selgem, suunatud tulemustele ja lihtsamini kohaldatav, peab komisjon suurendama nii kohalikele ja piirkondlikele omavalitsustele antavat abi kui ka täiustama riikide tasandil toimuva tegevuse kontrollimise süsteeme. Usun, et nende omavalitsusametnike koolitamine ja juhendamine kogu kõnealuste programmide rakendamise protsessi vältel aitab vähendada kõrget veamäära eriti seoses kuludega, mida pole ette nähtud, ja riigihangetega. Et vältida mitmekordset auditeerimist ja kontrolliga liialdamist, millega seisavad praegu silmitsi abisaajad, oleme palunud komisjonilt ühtse auditi käsiraamatut, mis hõlbustaks kõigil tasanditel ühtse teabe ja ühtse mudeli kohaldamist. Vähem tähtis ei ole ka see, et peame võtma meetmeid julgustamaks erasektorit osalema Euroopa projektides. Esimene samm selle poole on lihtsustada väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele mõeldud finantskorraldusvahendite kasutamise eeskirju.
Lõpetuseks tahaksin mainida, kui hea oli mul komisjoni esindajatega konsultatsioonide ajal koostööd teha. Samuti soovin esile tõsta nende tahet selles raportis esitatud meetmeid tõhusalt toetada, mis on täiendav tagatis, et komisjon võtab need meetmed lõpuks vastu.
Johannes Hahn
Austatud juhataja, lugupeetud Euroopa Parlamendi liikmed! Austatud Ramona Nicole Mănescu ja Petru Constantin Luhan, soovin teid tänada teie kahe raporti eest, mis on regionaalpoliitika seisukohast taas edasiviivad ja väga head ning mis on esitatud täpselt õigel ajal, pidades silmas regionaalpoliitika tulevase struktuuri üle toimuvat arutelu ja eelkõige jaanuari lõpus ja veebruari alguses aset leidvat ühtekuuluvusfoorumit.
On tähtis, et me näeksime oma regionaalpoliitikas pidevalt eelkõige investeerimispoliitikat - piirkondadesse, inimestesse, eurooplastesse investeerimise poliitikat. Innovatsiooni- ja regionaalpoliitika valdkonnas on selleks finantsperioodiks juba eraldatud 86 miljardit eurot. See peaks aitama eeskätt väikestel ja keskmise suurusega ettevõtjatel parandada oma tööjõu kvaliteeti, tootmismeetodeid ja pakutavaid teenuseid. Ent me peame - ja selles on teil mõlemal kahtlemata õigus - täiustama oma strateegiat edaspidi veelgi, et peale tulevikus vajalike kontrollide, teisisõnu peale korrektse finantskäitumise, keskenduksime märksa enam ka oma töö hindamisele tulemuste põhjal. Olen alati öelnud - ja see on ühtekuuluvusaruande ja selle järelduste keskmes -, et ühelt poolt keskendumisel mõnele ELi 2020. aasta strateegias sätestatud eesmärgile ja teiselt poolt nende paindlikul kohaldamisel Euroopa eri piirkondades ei ole mingit vastuolu.
Territoriaalne ühtekuuluvus on tohutult tähtis. Minu jaoks on see põhiküsimus, mis annab meile teavet selle kohta, kuidas täita oma ülesannet ja parandada piirkondades elatustaset veelgi, et tagada inimestele väljavaated kohas, kus nad sündisid. See aitab kaasa ka Euroopa ühtekuuluvuse edasisele suurendamisele.
Selles kontekstis on tähtis - ja seda tuleks saabuval programmitöö perioodil rõhutada - keskenduda taas enam linnade rollile, arvestades, et 70% eurooplastest elab linnakeskkonnas, kuid samal ajal on oluline, et me ei unustaks linnade ja maapiirkondade suhete tähtsust. Siinkohal tuleb kasutada teisi rahastamisvahendeid, et jätkata sidemete parandamist ja vältida ebavajalikku kattumist.
Tähtis on pöörata tähelepanu ka geograafiliste eritingimustega piirkondadele ja võtta loomulikult arvesse Euroopa demograafilise muutuse küsimust, millega me puutume sageli kokku ja millega tuleb tegelda. Me arutasime neid küsimusi Euroopa Parlamendis mõne aja eest põhjalikult ja minu arvates ka edukalt. Ühelt poolt näeme maapiirkondades väga tõsist rahvaarvu vähenemist ja teiselt poolt linnade atraktiivsuse märgatavat kasvu. Tulemuseks on see, et meil mitte üksnes ei ela väikesel pinnal üha rohkem inimesi, vaid sellega kaasneb ka maapiirkondade tühjenemine. Teatud määral on võimalik selle vastu võidelda investeeringutega vanadesse ja uutesse infrastruktuuridesse. See aitaks märkimisväärselt kaasa majanduskasvu tagamisele.
Väga tähtis on partnerluse ehk koostööküsimus, mida mainiti eeskätt Ramona Nicole Mănescu raportis. Mitmetasandilise valitsemise arendamine on tõepoolest oluline. Ma tahaksin siiski juhtida Euroopa Parlamendi tähelepanu eelkõige sellele, kui tähtis on kaasata piirkondades ka kohalik tasand. Kui ma käin piirkondades arutamas teatud küsimusi, tekib mul teinekord tunne, et piirkonna esindajad ei kaasa kohalikke esindajaid ning riigi esindajad ei kaasa piirkonna esindajaid. Peame töötama selleks välja vahendid.
Ma mõistan teid, kuid pean selgelt välja ütlema, et meil tuleb loomulikult austada iga liikmesriigi põhiseaduslikku raamistikku ja olla selle suhtes õiglased. Ma siiski toetan teie ettepanekut kaasata meie partnerlus- ja investeerimisprogrammidesse võimalikult palju tasandeid, kuid ka võimalikult palju sidusrühmi, sh vabaühendusi.
Ma käsitlen finantskontrolli küsimust põhjalikumalt vahest oma lõppsõnas, sest ma olen oma kõneaja juba ületanud. Soovin tervitada soojalt ka uut juhatajat, kes on istungi juhtimise üle võtnud.
Iosif Matula
Lugupeetud juhataja! Ühtekuuluvuspoliitika on üks ELi kõige tähtsam ja edukam poliitika. Lissaboni lepinguga lubatakse kohapealsetel ametivõimudel sekkuda rohkem otsustusprotsessi ja see on tähtis samm tõelise mitmetasandilise valitsemise suunas. Sellel peab olema põhiroll mitte üksnes saabuval programmitöö perioodil, vaid igal Euroopa 2020. aasta strateegia kavandamise ja rakendamise etapil.
Mănescu raportis, mis kiideti regionaalarengukomisjonis ühehäälselt heaks, soovitakse keskenduda piirkondlike ja kohalike omavalitsuste pädevusele ja rollile ühtekuuluvuspoliitika rakendamisel. Raportis rõhutatakse, et mitmetasandilist käsitlusviisi tuleb kohaldada horisontaalselt kõikides ELi poliitikavaldkondades. Mitmetasandiline valitsemine on territoriaalse ühtekuuluvuse saavutamise ja selle potentsiaali edendamise eeltingimus. See peaks tuginema alt üles käsitlusviisil ja selle puhul tuleks arvesse võtta liikmesriikide haldussüsteemide mitmekesisust.
Praegusel programmitöö perioodil ja tulevikus tuleks pöörata suuremat tähelepanu terviklikule käsitlusviisile, mis ei puuduta üksnes haldussuutlikkuse parandamist, vaid ka finantskorraldusvahendite kasutamist. Kohalike ja piirkondlike omavalitsuste rolli avardamiseks tuleb võtta eelkõige linnade, maapiirkondade ja piiriüleste aspektidega seoses kasutusele piirkondlikel partnerlussuhetel põhinev kohaliku arengu metoodika. Nende partnerlussuhete ülesanne on aidata saavutada tasakaalustatud areng. Ületades riiklike raamistike piire, suurendavad need partnerlussuhted liidu territoriaalset ühtekuuluvust. Lisaks ei tõuseks tänu nendele tähelepanu keskmesse mitte üksnes ühine arengupotentsiaal, vaid ka konkreetsed kohalikud aspektid.
Selgetel ja läbipaistvatel menetlustel põhinev mitmetasandiline valitsemine toob omakorda kaasa detsentraliseerimise, mille järele on mõnes liikmesriigis endiselt vajadus. Kohalike ja piirkondlike omavalitsuste rolli avardamise käigus antakse neile ülesanne muuta projektid tõhusamaks, mis tähendab rohkem tulemustel põhineva käsitlusviisi rakendamist.
Avaldan tunnustust Ramona Nicole Mănescule ja Petru Constantin Luhanile suurepäraste raportite eest, mis annavad tulevasele ühtekuuluvuspoliitikale märkimisväärset lisaväärtust.
Evgeni Kirilov
fraktsiooni S&D nimel. - Austatud juhataja! Lubage mul kiita kolleege Luhanit ja Mănescut hiilgava töö eest. Oleme kõik nõus, et ühtekuuluvuspoliitika mängib Euroopa piirkondade konkurentsivõime puhul kaalukat rolli. Et selle poliitikaga ja selle saavutustega saaks jätkata, tahame näha, et ühtekuuluvuspoliitikale eraldatakse piisavalt rahalisi vahendeid või vähemalt mitte vähem raha, kui meil on praegu.
Me ei soovi ka lisakoormust abisaajatele. Ühtekuuluvuspoliitika tulevane ülesehitus sõltub otsusest, mille me koos langetame. Siiski on ka komisjonil esitatava ettepanekuga suur roll ja siinkohal jääme lootma teile, volinik Hahn, sest minu arvates vajavad mõned nendest ettepanekutest - näiteks väljapakutud eeltingimused, mida liikmesriigid peavad Euroopa Liidu rahalise abi saamiseks täitma - veel kord läbivaatamist.
Ühtekuuluvuspoliitika vajab kõikides piirkondades toetust ja me ei tohiks lasta tekkida olukorral, kus see kannataks mõne riigi valitsuse saamatuse tõttu. Lugupeetud volinik, ma nõustun ka siinkohal, et on oluline neid tasandeid arendada. Seepärast on ülitähtis asendada keerukus tingimuslikkusega ning mitte teha lõplike abisaajate elu taas raskeks. Et tagada ühtekuuluvuspoliitika puhul head tulemused, lubagem piirkondadel aktiivselt osaleda, lubagem neil see protsess omaks võtta, andkem neile asjakohased vahendid ja kandkem hoolt selle eest, et nad kasutaksid neid võimalikult tõhusalt.
Riikka Manner
Lugupeetud juhataja, austatud volinik! Esiteks tahaksin tänada raportööre nende suurepärase töö eest. Nende kahe raportiga luuakse tulevasele ühtekuuluvuspoliitikale tõesti kindel alus.
Terves Euroopas kohaldatav elujõuline ühtekuuluvuspoliitika on meie ülemaailmse konkurentsivõime vältimatu tingimus - selles pole mingit kahtlust. Nagu ütles volinik, ei ole ühtekuuluvuspoliitika midagi muud kui investeerimispoliitika. See on miski, mille poole peame tulevikus püüdlema. Vaid läbi ühtekuuluvuspoliitika saame täita jõuliselt Euroopa 2020. aasta strateegia eesmärke. Kui me tahame paremat teadus- ja arendustegevust ning innovatsiooni, peame ka nägema ühtekuuluvuspoliitikat nende sihtide lahutamatu osana. Peame vaatlema neid sihte laiemalt.
Ühtekuuluvuspoliitika ei tähenda tegelikult üksnes solidaarsust. See on loomulikult osa sellest, kuid just ühtekuuluvuspoliitika abil oleme rahastanud väga jõuliselt teadus- ja arendustegevust ning innovatsiooni. Seepärast on põhjendatud panna ka järgmisel rahastamisperioodil ühtekuuluvuspoliitikasse vähemalt sama palju raha, kui me oleme pannud sinna seni. Viiendas majandusliku, sotsiaalse ja territoriaalse ühtekuuluvuse aruandes võetakse neid tegureid suurepäraselt arvesse. On väga tähtis, et me investeeriksime rohkem aega ja raha tulemuslikkusesse.
Mănescu raportis tegeldakse ka ühe väga tähtsa ühtekuuluvuspoliitika põhiküsimusega, nimelt sellega, kuidas luua selline poliitika, mis on hea ja mille puhul võetaks arvesse kõiki tasandeid. Meil on olnud pettumust valmistavaid tulemusi näiteks seoses rakendamisnäitajatega. Regionaalpoliitika valdkonnas tegutsejatena peaksime suhtuma nendesse ühtekuuluvuspoliitika probleemidesse tõsiselt ja püüdma leida neile lahendusi. Minu arvates tullakse Mănescu raportis suurepäraselt toime ka nende küsimuste käsitlemisega.
Jean-Paul Besset
Austatud juhataja! Soovin keskenduda oma sõnavõtus Petru Constantin Luhani raportile.
Piirkondlik ühtekuuluvuspoliitika mängib tasakaaluka, sotsiaalselt harmoonilise ja ökoloogiliselt tõhusa, st lõppkokkuvõttes üle maailma konkurentsivõimelise majandusarengu puhul Euroopas põhirolli.
Tänan Petru Constantin Luhanit selle eest, et ta lisas raportisse mõned meie muudatusettepanekud, mille eesmärk on luua vähese CO2-heitega säästev majandus, mis kaitseb bioloogilist mitmekesisust. Ometi ei saa me selle resolutsiooni poolt hääletada, sest selles toetatakse ettekujutust ühtekuuluvuspoliitikast kui ülemaailmse konkurentsivõime vahendist. Meie jaoks on see käsitlus liiga kitsas, piiratud ja ebapiisav.
Peame juhtima tähelepanu kahele probleemile. Esiteks rajab raportöör infrastruktuuri puhul peaaegu kogu oma lootuse vaid kvantitatiivsetele meetmetele kui kasvu soodustavale jõule ja tema põhikriteerium on suurenemine. Meile ei tundu see praeguses olukorras sobiv. Näiteks mainib ta seoses teadus- ja arendustegevusega uhkelt 246 rakenduskava, ilma et ta tunneks huvi selle vastu, mida need sisaldavad. Teadusuuringud on hea asi, kuid peame teadma ka seda, mida me uurime.
Teine probleem on see, et raportöör ei esita piisavalt selgeid kavu. Me oleksime soovinud tema raportis esitatud ülesannete jaoks jõulist lahendust - keskkonnasäästlikku majandust, uut keskkonnasäästlikku kokkulepet, mis on ainuke valik, millega on Euroopal ja selle piirkondadel võimalik ülespoole liikuda.
Charalampos Angourakis
Lugupeetud juhataja! Nendes raportites järgitakse sama lihtrahvavaenulikku joont kui Euroopa Liidu monopoolsete kontsernide ja neid teenivate kodanlike valitsuste strateegilistes kavades. Vaatamata jõupingutustele kasutada rahvaga manipuleerimisel poliitilist ühtekuuluvust, ei ole Euroopa Liidus kunagi olnud ega saa ka kunagi olla ühtekuuluvust. Euroopa Liidu poliitikat iseloomustavad kaks põhielementi: esiteks sügavalt juurdunud ebavõrdsus, mis on kapitalistliku arengumeetodi tunnusjoon, ja teiseks see, et ühenduse rahalisi vahendeid ei jaotata lihtrahva vajadusi arvestades, vaid neid eraldatakse ettevõtetele ja infrastruktuuridele, et suurendada avaliku ja erasektori partnerlussuhete kaudu monopoolsete kontsernide kapitalitulu.
Kapitalistliku kriisi süvenedes heidetakse praegu kõrvale isegi see eksitava nimetusega ühenduse solidaarsuse põhimõte ja asendatakse see kapitali konkurentsivõimega. Kapitali poliitiliste esindajate raportite ja kavadega, mis puudutavad tulevast ühtekuuluvuspoliitikat, teenitakse ettevõtete rühmade praeguseid huve, kiirendatakse ELi 2020. aasta lihtrahvavaenuliku strateegia abil kapitalistlikku ümberkorraldust ja rünnatakse jõhkralt töölisklassi tööga seotud õigusi ning kindlustus- ja sotsiaalõigusi. Euroopa Liit ja kapitalistlik arengumeetod ei suuda rahuldada selliseid pakilisi vajadusi nagu kaitse maavärinate korral, haridus, tervis ja heaolu. Seepärast on Euroopa Liidust lahkumine praegu vajalikum kui kunagi varem, nagu on ka võitlus kavandatava sotsialistliku majanduse nimel.
Trevor Colman
fraktsiooni EFD nimel. - Austatud juhataja! Võtan täna õhtul sõna seetõttu, et minu kolleeg John Bufton, kes oleks soovinud kõnelda, ei tunne ennast hästi. Tema nimel ütlen ma järgmist. Nagu me teame, moodustavad piirkondlikud fondid koos ühise põllumajanduspoliitikaga ELi eelarve suurima osa. Aastakümneid on Briti rahvas pidanud kandma kulusid seoses ELi eri projektidega, millest lõviosa ei too Ühendkuningriigi maksumaksjale mingit kasu.
Ühendkuningriigi Uuriva Ajakirjanduse Büroo avaldas hiljuti tõsiasja, et ELi piirkondlikke fonde kasutatakse selleks, et toetada relvakaubandusega tegelevaid Ida-Euroopa ettevõtteid, kusjuures mõnele projektile eraldatakse miljoneid eurosid, kuigi tegemist on ühtede rikkaimate ettevõtetega. Kas nad tõesti vajavad ELi toetusi? Võttes arvesse selle eelarvereaga seotud pettust ja raiskamist ning seda, et seda eelarverida ei kasutata eesmärkidel, mis sel oma toetajate väiteil on, kutsun Ühendkuningriigi koalitsiooni üles lõpetama rahastamine. Meil on seda raha kodus vaja - taas üks põhjus EList lahkumiseks.
Csanád Szegedi
(HU) Austatud juhataja, head kolleegid! Ungari on kahtlemata erilises olukorras, kui kõne alla tuleb piiriüleseid majandusüksusi moodustavate piirkondade loomine ja toetamine. On ajalooline fakt, et need piirkonnad olid kunagi Karpaatia basseini osa. Seepärast toetavad Jobbiki liikmed piirkondadevahelist koostööd ja peavad seda vajalikuks ka praeguses olukorras, sest sellega oleks võimalik vähendada veelgi Ungari rahva sekka püstitatud ajutisi tõkkeid.
Ent selle asemel, et jagada ja kontrollida vahendeid otse Brüsselist, me kujutame ette sellist rahastamist, mis toimub ühiselt käivitatud ja heaks kiidetud projektide vormis ning põhineb asjaomaste riikide partnerlussuhetel. Kohalikul ja piirkondlikul tasandil võiks probleemide tuvastamine ja lahendamine olla tõhusam, kui arvestataks näitena toodud majanduslikult seotud piirkondade piiriülest iseloomu. Seda tuleks toetada isegi siis, kui me võtame arvesse üksnes majanduslikke kaalutlusi. Sama moodi tuleks toetada eeskirjade lihtsustamist, VKEde kaasamist Euroopa projektidesse ja majanduslikult vähem arenenud piirkondade järelejõudmist, kui need populaarsed meetmed ei sisaldaks riikliku kontrolli arvelt Brüsseli ja komisjoni pädevuse ja järelevalvajarolli suurendamist. Piirkondade esmatähtsaks seadmine ja neile otsese majandusliku toetuse andmine võivad isegi panna Karpaatia basseini ungarlaste jaoks alguse uuele ajastule.
Jan Olbrycht
(PL) Austatud juhataja! Euroopas on vähe poliitilisi strateegiaid, mis põhjustavad nii palju tundepuhanguid ja vastuolusid. Mõned inimesed peavad ühtekuuluvuspoliitikat peamiseks sotsialistlikuks poliitikaks, teised mõtlevad sellest kui kapitalistlikust poliitikast. Mõnede arvates on see õiglane, teiste arvates ebaõiglane poliitika. Mõned näevad selles ebavõrdsuse silumise viisi, teised aga konkurentsivõime tugevdamist.
Poliitika enda sees tegelikult vastuolusid ei ole. See on mõeldud peamiselt selleks, et edendada Euroopa Liidu piirkondade vahelist ühtekuuluvust mitte üksnes sotsiaalset õiglust silmas pidades, vaid ka seoses võrdsete võimaluste ja konkurentsivõimega. Teisisõnu, ühtekuuluvus konkurentsivõime nimel. Sellest räägitakse mõlemas raportis. Neis osutatakse teatud aspektidele, mis on tähtsad nii praeguse olukorra jaoks kui ka arutelul ühtekuuluvuspoliitika tuleviku üle. Soovin juhtida tähelepanu sellele, et mõlemas raportis keskendutakse eelkõige partnerluse põhimõttele.
Kutsun volinikku üles tõsiselt kaaluma, kas kavandatavasse arendustegevust käsitlevasse lepingusse tuleks lisada nõue liikmesriikidele. Selles nõudes öeldaks, et enne lepingule allakirjutamist peab liikmesriik leppima kohalike ja piirkondlike partneritega kokku kõikides arendustegevuse suundades, põhieesmärkides ja põhimõtetes. See peaks olema kohustuslik, et Euroopa Komisjon saaks määrata igale liikmesriigile üheselt kohustuse rakendada ühtekuuluvuspoliitika puhul oma osa.
Georgios Stavrakakis
(EL) Lugupeetud juhataja, austatud volinik! Soovin alustuseks tunnustada ja tänada raportöör Mănescut hiilgava koostöö eest ja selle eest, et ta oli pidevalt valmis asju arutama ja võtma arvesse kolleegide ettepanekuid raporti sisu kohta. Mis puudutab arutluse all oleva raporti sisu, siis ei saa olla kahtlust, et ükskõik millises poliitikas edu saavutamiseks on põhiline hea valitsemine. Ühtekuuluvuspoliitikas peab see eriti paika, sest see poliitika põhineb ühisel haldamisel, mille puhul suurem osa vastutusest on kandunud riigi ametiasutustele ja piirkondlikele omavalitsustele. Selle keerulise haldussüsteemi keerdküsimustele on vaid üks vastus: mitmetasandiline valitsemine.
Tahaksin rõhutada seda, et kui me võtame arvesse ühtekuuluvuspoliitika tulevast suunda - nii see vähemalt viiendast ühtekuuluvusaruandest mingil määral ilmneb -, suurendavad mitmetasandilise valitsemise nii horisontaalne kui ka vertikaalne mõõde kõikide arengutegevusega seotud ettepanekute elujõulisust ja poliitika edukust. Ka valmistab mulle rõõmu üleskutse lihtsustada eeskirju ja ma pooldan seda, et Euroopa Komisjon peaks pakkuma piirkondlikele omavalitsustele rohkem tehnilist abi. Sellega tagataks, et võimalikud abisaajad osaleksid programmides rohkem ja et rahaliste vahendite kasutuselevõtt toimuks elujõulisel viisil. Praegu Euroopa Komisjonis tehtavad hindamised annavad meile teavet selle kohta, millistel organitel on poliitiliste ühtekuuluvusprogrammide rakendamisel pidevalt juhtimisvõimega seotud raskusi. Nagu raportis märgitakse, suurendaks nendele organitele antav täiendav tehniline abi koos koolitajate koolitamise algatuse tugevdamisega isegi kõige väiksema kohaliku tasandi organi juhtimisvõimet. Lõpetuseks arvan, et struktuurifondide paremini ühtlustatud eeskirjadega luuakse kindel alus püüdlustele lihtsustamise ja mõistliku finantshalduse suunas.
Filiz Hakaeva Hyusmenova
(BG) Lugupeetud juhataja! Mõne päeva eest hääletas komisjon Doonau strateegia tegevuskava poolt, seega vaatlen ma Constantin Petru Luhani raportit läbi selle sündmuse prisma. Teen seda eelkõige seepärast, et raportöör nimetab raporti seletuskirjas oma eesmärgina ergutada arutelu Euroopa ja riikliku tasandi meetmete vastastikuse sõltuvuse ja täiendavuse üle. Soovin lisada siia piirkondliku tasandi. Raportis visandatakse raamistik, milles ühtekuuluvuspoliitika saab aidata kaasa liidu konkurentsivõime parandamisele. Selles ei sätestata sõnaselgelt makropiirkondade rolli selles protsessis, kuid analüüs näitab, et Doonau strateegia on just selline, kuigi väiksem raamistik, nagu oli enne seda ka Läänemere strateegia. Minu arvates langevad raportis esitatud tingimused kokku Doonau tegevuskavas kirjeldatud tegeliku olukorraga. Pealegi on raportis nimetatud konkurentsivõime suurendamise põhimõte selle strateegia puhul põhiline. Näiteks omistatakse raportis suurt tähtsust teiste piirkondadega sidemete loomisele. Selles toonitatakse, et liikmesriigid peavad toetama ühtekuuluvuspoliitika kujundamisel ja rakendamisel kohaliku suunitlusega käsitlusviisi. Kõik need tegutsemisviisid on sõnastatud ka Doonau makropiirkonna uues strateegias.
Kiiduväärt on ka raporti väide, et on tähtis anda pidevalt abi eelkõige ebasoodsamatele piirkondadele. See teeb Doonau strateegiast erilise juhtumi, mis on täielikult kooskõlas Luhani raporti järeldustega. Minu võrdluse eesmärk on näidata ühtekuuluvuspoliitika tõelist sihti. Leian, et need põhimõtted ja tegutsemismeetodid peaksid moodustama järgmisel programmitöö perioodil ühtekuuluvuspoliitika aluse ning et nende abil peaks olema võimalik saavutada makropiirkondades tulemustele suunatud kohalik poliitika.
Elisabeth Schroedter
(DE) Austatud juhataja! Tahaksin avaldada tänu hea valitsemistava käsitlenud raportöörile. Eriti soovin tänada teda hea koostöö ja suurepärase raporti eest. Selle raportiga näidatakse komisjonile, mis peab tulevikus toimuma, eriti partnerluspõhimõtte vallas. Selles öeldakse, kuidas tuleb tagada kohalike ja piirkondlike tasandite kaasamine ja kuidas majanduslikud partnerid ja tööturu osapooled ning samuti kodanikuühiskonna esindajad peavad osalema kõikidel etappidel - nii struktuurifondi rakendamisel kui ka selle hindamisel. See kohustab liikmesriike tõelisteks partnerlussuheteks. See tähendab, et partnerid on volitatud suhtlema koolituse ja rahalise abi teemal ametiasutustega kui võrdsed, mis tagab, et partnerid mõjutavad ka tegelikult programmide kujunemist. Seni oleme näinud komisjoni puhul siiski vähest pühendumist. See puudutab nii praegust perioodi kui ka ettepanekuid, mis komisjon on selle teema kohta esitanud. Mulle valmistab heameelt Jan Olbrychti öeldu: see arendustegevust ja investeeringuid käsitlev partnerlusleping on võimalik vaid siis, kui on olemas partnerlus ja kui asjaomased partnerid tegelevad nende kavade arendamisega võrdsetel alustel. Muidu on oht, et me eemaldume piirkondadest koosnevast Euroopast ja muutume liikmesriikidest koosnevaks Euroopaks. See ei ole meie eesmärk. Meie siht on piirkondlik areng ning kohalike ja piirkondlike tasandite, majanduslike partnerite ja tööturu osapoolte ning kodanikuühiskonna kaasamine.
João Ferreira
(PT) Lugupeetud juhataja! See arutelu toimub sobival ajal, mil majanduslikud, sotsiaalsed ja piirkondlikud erinevused suurenevad Euroopa Liidus murettekitaval viisil. Ebavõrdsus riikide ja piirkondade vahel ning riikide sees üha suureneb. On selge, et meil ei ole õnnestunud saavutada territoriaalset ühtekuuluvust.
Ühtekuuluvuspoliitika ei ole eraldatud teistest poliitikavaldkondadest. See mõjutab kehtivaid poliitilisi eesmärke ja makromajanduslikku raamistikku ning need omakorda mõjutavad põhjalikult ühtekuuluvuspoliitikat. Rünnakud töötajate palkade ja õiguste vastu, avalike teenuste kaotamine ja halvendamine, rünnak riigi sotsiaalsete ülesannete vastu ja avaliku sektori investeeringute kärped on lahutamatu osa majandus- ja rahapoliitikast, mille Euroopa Liit on liikmesriikidele peale sundinud. Need on poliitikavaldkonnad, mis suurendavad vaesust ja ebavõrdsust ning takistavad meid iga päev jätkuvalt ühtekuuluvuse saavutamisel.
Tõde on see, et ühtekuuluvuspoliitika ei ole leevendanud selle tasakaalutuse mõju, mille põhjustas väga erineva arengutasemega riikide majanduse liitmine ühtseks turuks või majandus- ja rahaliiduks. Ühtekuuluvusele eraldatud rahaliste vahendite ebapiisavus ja vastuolu makromajanduslikes strateegiates, milles keskendutakse liiga palju nominaalsele lähenemisele, kuid millega muudetakse tõeline lähenemine võimatuks, on märkimisväärsed probleemid, mille lahendamiseks tuleks suurendada ühtekuuluvusele ette nähtud eelarveeraldisi ja muuta põhjalikult makromajanduspoliitikat.
Tõhusa majandusliku, sotsiaalse ja territoriaalse ühtekuuluvuse jaoks on strateegiliselt tähtis toetada tootmist ning arendada iga riigi ja piirkonna tootmisvõimsust, rakendada oma varade säästliku kasutamise teel täielikult kohalikku potentsiaali, hoida keskkonda ja luua töökohti, mille puhul on tagatud õigused, ning samuti tugevdada sotsiaalkindlustusskeeme ja avalikke teenuseid.
Giancarlo Scottà
(IT) Lugupeetud juhataja, head kolleegid! Mul on Ramona Nicole Mănescu raporti üle hea meel.
Mitmetasandilisel valitsemisel on ühtekuuluvuspoliitikas tähtis roll. Sellega seoses rakendatakse piirkondlike fondide juhtimisel mitmetasandilist käsitlusviisi, millega nähakse ette eri valitsemistasandite koostöö ja ühine vastutus. Komisjon toetab ettevõtmisi, mis soosivad piirkondlikke ja kohalikke omavalitsusi. Selliste ettepanekute toetamiseks peab olema suurem stiimul, et tagada Euroopa programmide tõeline kooskõlastamine ja tõhus rakendamine.
Partnerluse tagamiseks on vaja asjaosaliste kultuuripõhist dialoogi. Piirkondlikul tasandil toimuv koostöö peab olema läbipaistev ja sellega tuleb tagada kõikide asjaosaliste õiglane esindatus.
Seepärast on tähtis näha piirkondlikele esindajatele ette asjakohane koolitus, mida võimaldavad sellised projektid nagu piirkondlikke ja kohalikke ametnikke hõlmav Erasmus. Sellega seotud kulud peab kandma komisjon. See on kasulik ka selleks, et vahetada häid tavasid ning parandada Ühtekuuluvusfondi juhtimise kvaliteeti ja tõhusust.
Joachim Zeller
(DE) Austatud juhataja, lugupeetud kolleegid! Esiteks on kahetsusväärne, et see tähtis arutelu ühtekuuluvuspoliitika teemal on taas lükatud peaaegu päevakorra viimaseks punktiks. See ei ole selle olulise poliitika suhtes mingilgi moel õiglane. Soovin tänada raportööre raportite eest, millega on näidatud meile otsustavalt kätte poliitikavaldkond, mille puhul Euroopa Liit on olnud tõeliselt edukas - nimelt ühtekuuluvuspoliitika -, ja juhitud meie tähelepanu sellele, et on ülioluline selle poliitikaga jätkata ja teha seda mitmetasandilises poliitilises süsteemis ehk teisisõnu mitmetasandilise valitsemise abil.
Ühtekuuluvuspoliitika projektid muudavad Euroopa tegevuse meie kodanikele selgelt nähtavaks infrastruktuuriprojektides, sotsiaalprojektides, teaduse toetamises, uuendustegevuses, konkurentsivõime säilitamises ja piirkondade tööhõives. Praegusel arutelul Euroopa Liidu tuleviku teemal peaksime kõrvuti raha- ja finantsküsimustega väitlema sama ägedalt selle üle, mida Euroopa Liit vajab sisemise ühtekuuluvuse tagamiseks, et riigid ja piirkonnad ei kaugeneks üksteisest ei majanduslikult, sotsiaalselt ega poliitiliselt. Lõppude lõpuks vajame üleilmsete probleemidega silmitsi seistes ja maailmaturul uute konkurentide esile kerkides rohkem ühtsust. Ühtekuuluvuspoliitika saab siin märkimisväärselt kaasa aidata.
Selleks on meil siiski vaja, et ühtekuuluvuspoliitikas keskendutaks rohkem nendele projektidele ja valdkondadele, mis viivad edasi kogu Euroopat, mis võimaldavad tugevatel jääda tugevaks ja annavad nõrgematele võimaluse ületada see lõhe, mis eraldab neid tugevatest. Minu arvates tuleb selle saavutamiseks säilitada ühtekuuluvuspoliitika seni kehtinud eesmärgid ja neid avardada. Mul on siiski ka tunne, et vaja on muuta rahastamine tingimuslikumaks ja suunata see rohkem Euroopa transpordisektori, energiasektori, piirkondliku ja linnade arengu või teadus- ja uuendustegevuse kesksetesse ettevõtmistesse. Komisjoni viiendas ühtekuuluvusaruandes kirjeldatud eesmärk näib olevat selle vajalik osa. See eesmärk on lõimida fondid ühisesse strateegilisse raamistikku, mille tulemuseks on komisjoni, liikmesriikide ja piirkondade esindajate partnerlus arendustegevuse ja innovatsiooni vallas. Ent see hõlmab ka kohalike ja piirkondlike omavalitsuste kaasamist sellesse protsessi nii vara kui võimalik. Seda tehes võivad piirkondliku koostöö uued vormid tõepoolest toetada tõelise mitmetasandilise valitsemise arendamise protsessi.
Lugupeetud juhataja, loodetavasti lubate mul teha veel ühe lisamärkuse selle kohta, mida ütles Trevor Colman, kes on istungisaalist kahjuks lahkunud. Tahaksin talle meelde tuletada, et Euroopa Liit on riikide vabatahtlik liit. Kui riigid soovivad lahkuda, on neil õigus seda teha. Kuigi ma ei usu, et Šotimaa, Walesi, Põhja-Iirimaa ja Inglismaa kodanikud seda tõepoolest soovivad.
Erminia Mazzoni
(IT) Lugupeetud juhataja, austatud volinik, kallid kolleegid! Me laome praegu vundamenti Euroopa 2020. aasta strateegiale, kujutades ette, et see võiks olla kaasav, arukas ja uuenduslik, ning seda tehes peame asetama meie ees seisvad ülesanded üleilmsesse konteksti.
Me saame osaleda konkurentsivõidujooksus ja selle võita üksnes juhul, kui meil õnnestub luua Euroopa Liidus ühtsed tasandid. Ühtekuuluvuspoliitika kolm tahku - sotsiaalne, majanduslik ja territoriaalne ühtekuuluvus - koos struktuurifondidega on vahendid, millele me peame keskendama oma tähelepanu. Kahtlemata ei tohi me mõelda sellele, et kohaldada finantskriisi ületamiseks vajalikke kärpeid ühtekuuluvuspoliitikas. Vastupidi, me peame võtma endale kohustuse seda rakendada ja kõrvaldada selle puudujäägid.
Kogutud andmeid ja saadud tulemuste analüüsi aluseks võttes rõhutab regionaalarengukomisjon Luhani raportis konkurentsivõime ja ühtekuuluvuse tihedat seost ning teeb järgmiseks programmitöö perioodiks ettepaneku parandusmeetmete kohta. Pole kahtlust, et Euroopa muutub konkurentsivõimeliseks vaid siis, kui ta suudab piirkondlikud erinevused edukalt ületada.
Seoses sellega tänan Constantin Petru Luhanit selle eest, et ta oli nõus minu muudatusettepanekuga, mille eesmärk oli rõhutada veel kord võimalust kehtestada kuni viieaastaseks üleminekuperioodiks soodsad maksusätted. See võimalus on juba esitatud resolutsioonis, mille üle Euroopa Parlament hääletas 2006. aasta veebruaris. See on kasulik viis, kuidas vältida mõnda ühtekuuluvuspoliitika kohaldamisel esinenud raskust, näiteks keerukaid menetlusi, ebapiisavaid kontrolle ja vajadust tõhusama järelevalve järele.
Neis küsimustes on esitatud hulk muudatusettepanekuid, et optimeerida ühtekuuluvuspoliitika mõju ja suurendada sellega liidu majanduslikku konkurentsivõimet. Nagu on toodud esile Luhani raportis, tuleb rõhku panna nii kohalike omavalitsuste horisontaalsetele ja vertikaalsetele partnerlussuhetele kui ka kaasrahastamisele, mille osi tuleb käsitleda aluspõhimõtetena.
Samuti on tähtis kiirendada menetluste ja rahastamisele juurdepääsu lihtsustamist, nagu on oluline ka rakendada rahaliste vahendite jaotamisel ühtset lähenemisviisi ja säilitada eriti sel keerulisel perioodil üleminekukord. Alt üles otsustamisprotsessiga, millesse on kaasatud asjaomased piirkonnad, tagatakse konkreetsete piirkondlike aspektide rakendamise teel arengutoetus.
Raportis toonitatakse sellega seoses kaht põhieesmärki: innovatsiooni ja infrastruktuuri. Minu arvates on see raport tähtis, sest sellega antakse meile kõigile selge strateegia põhjalikuks reageerimiseks raporti pealkirjas esitatud probleemile.
Juhataja
Juhatuse liikmena, kes vastutab tõlkimise eest, tahaksin paluda, et minu laual põlev tuli, mis näitab, et tõlgid ei suuda teiega sammu pidada, lülitataks sisse igal laual, sest vaid minu teavitamisest pole eriti kasu. Loomulikult võin ma teile sellest ka ise teada anda, ent ma usun, et oleks tõhusam, kui vastav tuli põleks igal laual.
Nuno Teixeira
(PT) Austatud juhataja! Soovin kõigepealt kiita Petru Constantin Luhanit ja Ramona Nicole Mănescut raportitega tehtud tähelepanuväärse töö eest. Nad mõlemad on rikastanud märkimisväärselt toimuvat arutelu, mis käsitleb uut 2014.-2020. aasta ühtekuuluvuspoliitikat.
Kunagi varem pole olnud nii tähtis saavutada majanduslik, sotsiaalne ja territoriaalne ühtekuuluvus, et kinnitada Euroopa Liidu üleilmset konkurentsivõimet. Selle eesmärgini jõutakse, kui me anname endale aru, et saame seesmiselt ühtekuuluva ja väliselt konkurentsivõimelise Euroopa vaid piirkondliku mõõtme tugevdamise abil.
Tahaksin rõhutada eelkõige kolme punkti, mida pean ülitähtsaks: esiteks detsentraliseerimine, millega tagatakse kohalike ja piirkondlike omavalitsuste (eriti nende, millel on seadusandlikud volitused) suurem osalus ühtekuuluvuspoliitika paremas rakendamises; teiseks liikmesriikide ärgitamine, et nad kutsuksid kohalikke ja piirkondlikke omavalitsusi osalema võrdsetel alustel riiklike asutuste ja esindajatega struktuurifondide tulevikku käsitlevatel läbirääkimistel, ja kolmandaks piirkondlike omavalitsuste rolli tugevdamine programmide ettevalmistamisel, haldamisel ja rakendamisel. Vaid siis, kui neid asutusi kaasatakse rohkem kogu protsessi, on võimalik järgida lähimuspõhimõtet.
Üks teine aspekt, mida ma pean otsustavaks, on leida rahaliste vahendite kasutamise hõlbustamiseks fondidele alates 2013. aastast lihtsam struktuur ja seda mitte majanduskriisi tagajärjena, vaid pigem tulevase ühtekuuluvuspoliitika üldpõhimõttena. Suur mure, millel põhineb Lissaboni leping, on tuua Euroopa oma kodanikele lähemale. Ärgem piirdugem üksnes sellega, vaid muutkem oma kodanike elu lihtsamaks, hoides ära ebavajaliku halduskoormuse tekkimise, mis paneks neid osalemisest loobuma. Vaid sel viisil saavutame tõelise territoriaalse ühtekuuluvuse. Vaid sel viisil hakkavad vähenema praegu Euroopa Liidus esinevad väga suured erinevused ning vaid sel viisil näeme, kus on rikaste ja vaeste piirkondade vaheline lõhe kõige suurem. Suurem osalemine tähendab ka suuremat vastutust. Selle vastutuse kui vahendi, mille abil teha rohkem ja paremini, et luua tugevam ja konkurentsivõimelisem Euroopa, peavad enda kanda võtma kõik ühiselt.
Hermann Winkler
(DE) Lugupeetud juhataja, head kolleegid! Soovin ka omalt poolt kiita ja tänada kaht raportööri eduka töö eest. Eriti rõõmustavad on Petru Constantin Luhani märkused 2013. aasta järgse ühtekuuluvuspoliitika ülesehituse kohta. Kuigi viienda ühtekuuluvusaruande järeldustes on komisjoni algsed mõtted sel teemal juba esitatud, aitab Luhani raport märkimisväärselt kaasa sellele, et kujundada Euroopa Parlamendi seisukoht komisjoni suhtes. Nagu raportöör, pean minagi väga mõistlikuks, et ühtekuuluvuspoliitika oleks tulevikus kooskõlas ELi 2020. aasta strateegia eesmärkidega. Üksikutel piirkondadel peab olema siiski võimalus määrata oma eelisvaldkonnad ise.
Kõik piirkonnad ei ole ühesugused. Piirkonnad erinevad isegi liikmesriigi sees. Kõige enam kaks või kolm eelisvaldkonda - millest üks võib olla juba muudetud kohustuslikuks - jätab piirkondadele vähe liikumisruumi. Piirkondadele tuleb anda võimalus investeerida oma infrastruktuuri ja inimestesse vastavalt oma eelistustele. Praeguse asjade käigu korral võib juhtuda, et mõnda konkreetset küsimust, näiteks demograafilisi muutusi, ei ole võimalik piisavalt arvesse võtta. See ei oleks enam see piirkondade vajadustele kohandatud regionaalpoliitika, millest räägib pidevalt komisjon. Seetõttu peame meie kui Euroopa Parlament andma minu arvates kohe alguses selgelt mõista, et ei tohi lubada piirkondade nõrgendamist võrreldes liikmesriikidega. Partnerluspõhimõte tuleb veelgi tugevamaks muuta.
ELi piirkondade olulisus erineb suuresti, sõltudes riigi struktuurist. Seepärast tuleb omistada eriline tähtsus lähimuspõhimõttele. Seda tuleb arvesse võtta seoses komisjoni mõttega luua tulevikus komisjoni ja liikmesriikide vahel uuendus- ja arendustegevust hõlmavad partnerlussuhted.
Laskumata liigsetesse üksikasjadesse, lubatakse mul ehk peatuda põgusalt kolmanda eesmärgi tähtsusel. Ma nõustun selgelt raportööriga, kui ta räägib raskustest ELi piirialadel - olgu tegemist sise- või välispiiridega. Sellele eesmärgile tuleks tulevikus rohkem tähelepanu pöörata. Minu arvates antakse kolmandale eesmärgile praegu ühtekuuluvuspoliitika tuleviku üle toimuval arutelul liiga vähe kaalu. Eeskätt tuleks tunduvalt enam arendada kunagistel ELi välispiiridel asuvate piirkondade koostööd. Viitan siinkohal oma kodupiirkonnale Saksimaale.
Barbara Matera
(IT) Austatud juhataja, lugupeetud kolleegid! Andmed, mille kontrollikoda oma 2006. ja 2008. a aastaaruannetes ühtekuuluvuspoliitika vallas toimuva tegevuse suhtes kohaldatavate kontrollisüsteemide kohta esitas, tekitavad kahtlemata ärevust.
Need süsteemid ei olnud nii tõhusad, kui nad oleksid pidanud olema. Nende veamäär oli 2006. aastal makstud summade puhul 12% ja 2008. aastal makstud summade puhul 11%. Et seda veamäära vähendada, peab Euroopa Komisjon tugevdama seoses kohaliku ja regionaalpoliitikaga oma järelevalvajarolli.
Avaliku ja erasektori osalejatele mõeldud suuniste väljatöötamine ning sellise koolitus- ja liikuvuskava loomine, mis käsitleb mitmetasandilise valitsemise strateegiate rakendamist praktikas, võivad olla regionaalpoliitika parandamiseks tõhusad meetmed.
Lisaks peavad liikmesriigid tugevdama eriti pärast Lissaboni lepingu jõustumist piirkondlike ja kohalike omavalitsuste rolli.
Samuti on vaja hõlbustada piiriülest piirkondlikku koostööd. Mitmes Euroopa Liidu piirkonnas on tõepoolest tohutu potentsiaal kõrvuti asetsevate liikmesriikide piirkondade ja kohalike kogukondade koostööks, eriti sellistes valdkondades nagu turism, põllumajandus, tööstus ja keskkond.
Et ma lõpetan oma sõnavõtu enne mulle eraldatud kõneaja lõppu, kasutan ma võimalust, et tänada tõlke, kes on meie vastu alati nii kenad.
Jan Kozłowski
(PL) Lugupeetud juhataja, austatud volinik! Alustuseks tahaksin rõhutada, et pean seda raportit eriti oluliseks. Soovin tänada ka raportöör Luhanit suurepärase töö eest. Minu arvates peaks ühtekuuluvuspoliitika olema Euroopa Liidu lipulaev ja selle tähtsus peaks tulevikus suurenema. Et tegemist on horisontaalse poliitikaga, tuleks selles sätestada valdkondlikud tegevuspõhimõtted ning see peaks aitama kaasa Euroopa piirkondade konkurentsivõime suurendamisele ja Euroopa Liidu positsiooni tugevdamisele maailmaturul. Ühtekuuluvuspoliitika rakendamise süsteem peab olema tänapäevane ja paindlik ning põhinema mitmetasandilise juhtimise mudelil, nagu on korduvalt mainitud. Ka peaks olema sellega võimalik edendada struktuurifondide kooskõlastamist teiste Euroopa ja riiklike vahenditega.
Juhtisin kahe ametiaja vältel piirkonda, kus on 2 200 000 elanikku. Vastutasin ühtekuuluvuspoliitika vahendite rakendamise eest, tuginedes 2004.-2006. aasta tsentraliseeritud mudelile ja 2007.-2013. aasta detsentraliseeritud mudelile ehk piirkondlikule rakenduskavale. Need kogemused lubavad mul täit vastutust võttes väita, et detsentraliseeritud mudel võimaldab kasutada kohalikku potentsiaali strateegiliste lahenduste rakendamiseks ja soovitavate muudatuste saavutamiseks paremini. Seepärast olen veendunud, et eesmärkides tuleb kokku leppida Euroopa tasandil, kuid nende saavutamise viisid tuleb määratleda lähimuspõhimõtte kohaselt kõige asjakohasemal tasandil, milleks on ühtekuuluvuspoliitika puhul piirkondlik ja kohalik tasand. Samas on tähtis siduda vahendite kasutamine sellega, kuidas saavutatakse selliseid mõõdetavaid eesmärke ja tulemusi nagu majanduskasv, suurem tööhõive ja sotsiaalne kaasatus.
Elena Băsescu
(RO) Lugupeetud juhataja! Minagi soovin avaldada kiitust kolleeg Petru Constantin Luhanile jõupingutuste eest selle raporti koostamisel. See raport on eriti tähtis ka Rumeenia jaoks. Leian, et Euroopa 2020. aasta strateegiaga tuleb toetada säästva arengu kava. Seoses sellega on vaja nii tugevamat esindatust väljaspool kui ka tõhusamat kooskõlastamist liidu sees.
See raport on tähtis, sest selles märgitakse ära ühtekuuluvuspoliitika saavutused. Suur roll on kahtlemata omistatud piirkondade ülemaailmse konkurentsivõime edendamisele. Investeerimis- ja arendustegevusega seotud projektidele vahendite eraldamisest on meie riigile kindlasti suur kasu. Tuleb mainida, et Rumeenia vastab märkimisväärsete rahaliste vahendite saamise tingimustele nii praegu kui ka pärast 2013. aastat.
Seoses sellega olid riigi tasandil ...
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Luís Paulo Alves
(PT) Austatud juhataja, austatud volinik! Ühtekuuluvuspoliitika on tõepoolest tähtis, sest see aitab kaasa majanduskasvule ja õitsengule ning soodustab piirkondade tasakaalustatud arengut. On tõsi, et piirkondade tasakaalustatud arengut on vaja siseturu ja Euroopa Liidu enda toimimiseks ning et ühtekuuluvuspoliitikat on vaja ELi 2020. aasta strateegia eesmärkide saavutamiseks. Samuti on tõsi, et ühtekuuluvuspoliitika on kasulik keskkonna hoidmiseks, töökohtade loomiseks ning ajakohase transpordivõrgu kujundamiseks ja loomiseks. Kõike seda arvesse võttes, austatud juhataja ja volinik, on lubamatu, et komisjon kasutab nüüd ära nende piirkondade edu ja peale selle soovib nendega ähvardada liikmesriike, kes ei vasta makromajanduslikele kriteeriumidele. See peab paika eriti siis, kui arvestada, et sellisesse olukorda sattunud piirkondi isegi ei kaasatud ja neil puudub otsene vastutus ning et neid mõjutavad struktuurifondide kasutamise piirangud kõige enam. See ei ole õige, volinik, ja ma sooviksin kuulda teie vastust.
Alfreds Rubiks
(LV) Austatud juhataja! Sooviksin juhtida Euroopa Parlamendi tähelepanu sotsiaalsele ühtekuuluvusele. Minu arvates on raske valijatele selgitada, et me teeme siin läbimõeldud ja kaalutletud otsuseid, kui pärast Euroopa Liiduga ühinemist on nende elatustase halvenenud. Ma pean silmas Lätit. Praegu elab 34% Läti rahvastikust toimetulekutoetusest ja vaesuse piiril. 12% rahvastikust saab 64 lati suurust miinimumpensioni. Siin istungisaalis nähtu ja kuuldu ning raportites toodu on midagi sellist, mida mina toetada ei saa, sest mulle tundub, et sotsiaalküsimustele ei ole siin piisavalt suurt tähelepanu pööratud. Jällegi kõneldakse turu edasisest liberaliseerimisest, konkurentsivõimest...
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Peter Jahr
(DE) Austatud juhataja! Sooviksin esitada neli märkust nende raportite kohta.
Esiteks: Euroopa Liidul on inimeste silmis mõte ainult siis, kui ta püüab leevendada majanduslikke, sotsiaalseid ja territoriaalseid erinevusi.
Teiseks: Euroopa ühtekuuluvuspoliitika on selle eesmärgi saavutamiseks otsustav finantspoliitiline vahend.
Kolmandaks: need, kes seda kritiseerivad, peaksid tegelikult välja pakkuma alternatiivi. Kui neil ühtegi alternatiivi välja pakkuda pole, peaksid nad suu kinni hoidma.
Neljandaks: minu kodupaik - ma olen pärit Ida-Saksamaalt - on piirkond, kus majandusareng on selle poliitika abil edenenud. Me oleme õigel teel, kuid meil on veel veidi maad minna. Seetõttu vajame toetust ka pärast 2013. aastat, juhul kui edusammud jätkuvad.
Seán Kelly
Austatud juhataja! Iiri-Ameerika suurpoliitik Tip O'Neill on öelnud: "Kogu poliitika on kohalik.” Sama ütlust saaks kasutada Euroopa Liidu arengu kohta. Kogu areng on olnud piirkondlik.
Suurepärane näide on eriti see, kuidas minu kodumaa on ühtekuuluvuspoliitika raames pärast Euroopa Liiduga ühinemist edenenud. 1973. aastal, mil me ühinesime, oli meie SKP veidi üle poole keskmisest SKPst, kuid nüüd on see pooleteisekordne, hoolimata riigi praegustest finantsraskustest.
Teiseks oleks edasiliikumisel meie jaoks üks tähtsamaid asju lihtsustada menetlust, panna rõhku tulemustele ja lisandväärtusele ning püüda vähendada bürokraatiat ja reguleerimist. Te võite taotlusvorme täita nüüdsest kuni parlamendi ametiaja lõpuni, kuid kui lisandväärtus puudub, ei ole sellest kasu. Kui me seda teeme, võime oma edusamme jätkata, ja kahtlemata ootan ma pikisilmi, mil regionaalpoliitika...
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Miroslav Mikolášik
(SK) Austatud juhataja! Ühtekuuluvuspoliitika tõhus rakendamine, mis on praegu väga detsentraliseeritud, eeldab seda, et piirkondlike ja kohalike asutuste vastutust suurendatakse veelgi, sest need asutused mõistavad konkreetse piirkonna ja selle elanike vajadusi kõige paremini.
Olen täiesti veendunud, et tõeliste partnerlussuhete loomine piirkondlike ja kohalike asutustega eeldab niinimetatud partnerluse põhimõtte selgemat määratlemist ning kohalike ja piirkondlike asutuste aktiivset kaasamist Euroopa Liidu regionaalpoliitika aruteludesse. Tahaksin rõhutada, et üksikute kontrollitasandite parem kooskõlastamine, suurem paindlikkus ning läbipaistvad ja selged menetlused ei ole ainult hea avaliku halduse näitaja, vaid eelkõige peaksid need hõlbustama rahaliste vahendite kasutamist ning suurendama võimalike partnerite osalemist projektides.
Johannes Hahn
Austatud juhataja! Tahaksin tänada väga elava arutelu eest, samuti kasutada võimalust ja öelda veel paar sõna finantskontrolli kohta. Nagu ma igal võimalusel alati rõhutan, peame tõesti hakkama sellega tegelema ja asuma asju lihtsustama. Eelkõige peame rohkem pingutama selle nimel, et ka väikesed ja keskmise suurusega ettevõtted kasutaksid ära võimalused, mida me neile Euroopa fondide ning tulevikus veel rohkem näiteks käibefondide abil tahame pakkuda. Peale selle peame tõesti mõtlema, kuidas me saame bürokraatiat võimalikult väikesena hoida.
Teisalt pean ma pidevalt juhtima tähelepanu ka sellele, et suur osa bürokraatiast lisandub riiklikul tasandil. Teisisõnu ei ole kõik Euroopa projektide raames tekkinud bürokraatlikud nõuded pärit Brüsselist, vaid see on pigem riikliku ja Euroopa tasandi protsesside ühismõju. Peame selle kallal koos töötama. Proua Mănescu, nõustun teiega, et me peame vaeva nägema selle valdkonna standardite väljatöötamisel, kuigi loomulikult ei saa ma täielikult kõrvale heita riikide õigusakte ja eripära. Ent põhimõtteliselt olen teiega täiesti nõus.
Samuti vajab põhjalikumat käsitlemist tingimuslikkuse teema, kuid selleks ei ole meil täna siin piisavalt aega. Kahtlemata tuleb iga üksiku riigi ja piirkonna puhul vajaduse korral kindlaks teha projektide rakendamisel tekkinud viivituste põhjused ning tavaliselt me juba teame, mis need põhjused on. Enamasti - või vähemalt mitte peamiselt - ei ole sugugi tegemist rahaga, vaid pigem on viivitused tingitud muudest puudustest. Tingimuslikkuse mõte on kõigepealt neist vabaneda, et tagada seejärel kõigi asjaosaliste huvides kiirem läbivaatamine.
Samuti olen tänulik sõnavõtjatele, kes juhtisid tähelepanu arengu- ja partnerluslepingule ning asjaolule, et see, nagu härra Olbrycht ütles, on võimalus tungivalt nõuda piirkondlike ja kohalike omavalitsuste suuremat kaasamist. Siin on vaja veidi järele mõelda, kuidas me saame seda tegelikult rakendada teatud määral institutsionaliseerituna ja - ärgem unustagem - liikmesriikidele vastuvõetaval viisil. Siinkohal loodan ma Euroopa Parlamendi abile ja toetusele, sest Euroopa Parlament, komisjon ja Regioonide Komitee on selles asjas ühel meelel. Ent on veel osalisi, ja need on liikmesriigid. Me peame liikmesriike veenma, et ka nemad saavad lisandväärtusest kasu, kui nad kaasavad programmi kavandamisse suurema hulga inimesi, sest nii samastuvad need inimesed sellega palju rohkem.
Samuti olen tänulik majanduskasvu puudutavate märkuste eest, mis tulid vist Roheliste / Euroopa Vabaliidu fraktsioonilt. Ma toetan kvalitatiivset ja kvantitatiivset majanduskasvu. Me vajame mõlemat. Võtame näiteks teadusuuringud: tegelikult kuuluvad need kvalitatiivse majanduskasvu alla. Kui üks meie peamisi eesmärke on näiteks suurendada taastuvenergia osakaalu, ent ühtlasi tahame olla põhimõtteliselt energiatõhusamad, siis oleks uurimisteema "Kuidas saab elektrienergiat salvestada, hoida seda kasutusvalmis ja seejärel teha see kättesaadavaks siis, kui seda vaja on?” väga oluline, et võiksime oma elektritootmist veelgi tõhustada.
Lõppkokkuvõttes oleme selgusele jõudnud ühes: me oleme suutelised oma eesmärke täitma vaid siis, kui meil on tõepoolest regionaalpoliitika, mis ulatub kõikidesse Euroopa piirkondadesse. Nagu täna ka öeldi: kui me tahame ELi 2020. aasta strateegia ellu viia, suudame seda teha ainult siis, kui saame selle poliitika viia kõikidesse piirkondadesse ja seda seal rakendada, võttes sealjuures arvesse kohapealseid vajadusi ja nõudmisi.
Veel kord palju tänu - eriti kahele raportöörile - selle väga väärtusliku töö eest!
Petru Constantin Luhan
Austatud juhataja! Tahaksin kõigepealt tänada kõiki kolleege, kes andsid oma märkimisväärse panuse raportisse ning lõppkokkuvõttes ühtekuuluvuspoliitikasse ja selle tulevikku. Samuti tahaksin tänada variraportööre, kes esitasid muudatusettepanekuid ja täitsid oma tähtsat osa, ning tänan ka selle eest, et jõudsime koos väga kiiresti kokkuleppele.
Ma ei soovi liiga sügavale siin kõneldu üksikasjadesse laskuda. Tänan teid lahkete kommentaaride eest, ent tahaksin rõhutada eelkõige voliniku sõnu, märkusi, mis väärivad kindlasti heakskiitu. Ta ütles, et ühtekuuluvuspoliitika on piirkondadesse ja inimestesse investeerimise poliitika, mis on Euroopa Liidu piirkondade elatustaseme parandamise eeltingimus. Ma olen selle arvamusega täiesti nõus.
Samuti olen nõus, et meil on teie toetus - mille eest oleme teile tänulikud - suuremate investeeringute tegemiseks igasugusesse infrastruktuuri, sest see on kindel eeldus erinevuste vähendamiseks Euroopa Liidus.
Arvamuse kohta, mida väljendas Jean-Paul Besset, tahaksin lihtsalt öelda, et kui ta oleks raportit hoolega lugenud, oleks ta märganud, et siin mainitakse ka keskkonnasäästlikul majandusel põhinevat majanduskasvu. Tõde on seegi, et ma viitasin otseselt ELi 2020. aasta strateegiale, mis hõlmab samuti keskkonnasäästlikku majandust. Niisiis tahan teile öelda, et raportil on praegu enamuse toetus.
Tänan teid kõiki veel kord ja loodan, et tulevane ühtekuuluvuspoliitika liigub edasi õigel teel.
Ramona Nicole Mănescu
Austatud juhataja! Tahaksin tänada kolleege suure panuse eest sellesse raportisse, eriti selle lõppversiooni, ning variraportööre ja ülejäänud kolleege, kes esitasid muudatusettepanekuid, rääkimata neist, kes võtavad nii hilisel tunnil sõna täiskogu arutelul.
Arvestades, et regionaalarengukomisjonis toimunud hääletusel valitses fraktsioonide vahel suur üksmeel vajaduses rakendada selles raportis esitatud põhimõtteid ja meetmeid, saan ma vaid rahul olla, et ka tänane arutelu on kulgenud samas vaimus.
Töödokument koostati pärast konsulteerimist Euroopa Komisjoni, Regioonide Komitee ja abisaajate esindajatega, keda ma samuti tahaksin osaluse eest veel kord tänada. Nagu oma varasemas sõnavõtus juba ütlesin, olen täiesti veendunud, et Euroopa Komisjonil on piisavalt vastuvõtlikkust ja kindlameelsust, et regionaalarengukomisjonis määratletud ja väljapakutud lahendused ei jääks lihtsalt ettepanekuteks. Me oleme esitanud konkreetsed ettepanekud, volinik. Teie peate neid vaid tõsiselt kaaluma. Mainin seda eriti sellepärast, et lähikuudel peab Euroopa Liit hakkama määratlema ja kohandama oma tulevast ühtekuuluvuspoliitikat, 2020. aasta strateegiat ja nende eduka rakendamise tingimusi.
Meie soov on uus käsitlus mitmetasandilisest valitsemisest, mis teenib igati ELi olulisi eesmärke, ning kodanike Euroopa, mida iseloomustab majanduskasv, ühiskondlik edu ja säästev areng.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Hääletus toimub homme kell 12.00.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 149)
Slavi Binev
Tõelise sotsiaalse ja majandusliku ühtekuuluvuse saavutamiseks liikmesriikide seas ei pea me kõigepealt tegelema mitte ainult nende majanduskasvu ja arengu erinevustega, vaid ka erinevustega, mis tulenevad nende füüsilisest asukohast. Praegu ei näe ma mõtet kõnelda ühismeetmetest. Iga liikmesriigi puhul peavad meetmed olema erinevad, sest nende vajadused on erinevad. Mis puutub komisjoni osa abi andmise ning regionaalpoliitika hea valitsemistava jälgimise menetlustes, on minu seisukoht, et esmalt peab ta oma kohustusi selgelt kirjeldama ja need kinnitama. Minu kogemus probleemide tõstatamisel komisjonis näitab, et ma kas saan puikleva vastuse või mulle lihtsalt öeldakse, et küsimus ei kuulu komisjoni pädevusse. Ma tulen riigist, kus vastutusest kõrvale hiilimist on palju aastaid peetud tavaliseks käitumiseks, ning ma soovin, et komisjoni pädevus oleks selgelt piiritletud, nii et me saaksime konkreetses olukorras selgeid vastuseid ja täpseid meetmeid.
Alain Cadec
Praegu eristab kõlblikkuslävi väga silmatorkavalt neid piirkondi, mis on lähenemiseesmärgi kohaselt rahastamiskõlblikud, ja neid, mis seda ei ole. See on väga kahjulik mõnele piirkonnale, mis ei pruugi olla vaene, kuid mis ei ole kindlasti rikas. Väga suureks abiks selle eristuse vähendamisel oleks vahekategooria loomine selliste piirkondade jaoks, mis jäävad lähenemiseesmärgi ning piirkondliku konkurentsivõime ja tööhõive eesmärgi vahele. Mul on hea meel, et see on üks viienda ühtekuuluvusaruande järeldustes esitatud ettepanekutest. See vahekategooria võiks keskenduda piirkondadele, kus SKP elaniku kohta on 75 ja 90% vahel ELi keskmisest. Samuti tahaksin, et see süsteem asendaks üleminekumehhanismi ning hõlmaks ka piirkondi, mida lähenemiseesmärgis ei käsitleta. Järgmise mitmeaastase finantsraamistiku läbirääkimistel peaks sellise ümberkujundatud ühtekuuluvuspoliitika eelarve jääma samaks. Ent tasub mainida, et lähenemiseesmärgi alt tuleks välja arvata vaid üle 20 piirkonna. See annab igal aastal kümne miljardi euro suuruse kokkuhoiu. Kindlasti saaks selle summa ümber jaotada uue vahekategooria piirkondadele.
Tamás Deutsch
Ma tunnustan Petru Constantin Luhanit töö eest, mida ta oma raportiga on teinud. Seoses selle raportiga tahaksin juhtida tähelepanu kahele mõttele. Mis puudutab seost ELi 2020. aasta strateegia rakendamise ja paranenud konkurentsivõime vahel, tuleb mainida, et ühtekuuluvus ja suurem konkurentsivõime on protsessid, mis eeldavad ja isegi tugevdavad üksteist. Me ei saa ELi konkurentsivõime suurendamise nimel keskenduda kõige arenenumate piirkondade toetamisele, sest see kujutaks endast ohtu, et vähearenenud piirkonnad jäävad veel rohkem maha, millega omakorda kaasneksid märkimisväärsed sotsiaalsed pinged ja kogu Euroopa Liidu ebastabiilsus. Peale selle on oluline selgitada, et kuigi ühtekuuluvuspoliitika aitab ELi 2020. aasta strateegia elluviimisele märkimisväärselt kaasa, ei saa vaid selle abil strateegia eesmärke täita. Seetõttu peame ELi 2020. aasta strateegia ja ühtekuuluvuspoliitika eesmärkide elluviimise vahel looma järjepidevuse ning ka muud poliitikavaldkonnad peavad strateegia eesmärkide täitmist teatud määral toetama. Oma teise mõttega tahaksin rõhutada täielikku nõustumist raportööri arvamusega, et SKP peaks jääma liikmesriigi abikõlblikkuse määramise mõõdupuuks, sest SKP on siiani tuntutest olnud kõige usaldusväärsem arengutaseme näitaja. Riigiasutused võivad liikmesriigi tasandil kasutada rahaliste vahendite jagamisel muid näitajaid, kuid ELi tasandil tuleks abikõlblikkuse mõõdupuuks jätta SKP.
Robert Dušek
Regionaalpoliitika head valitsemistava käsitlev raport tugevdab piirkondlike ja kohalike asutuste volitusi ELi poliitikameetmete rakendamisel. Euroopa Parlament on pikka aega toetanud muude kui riikliku tasandi avalik-õiguslike asutuste suuremat kaasamist ühenduse poliitikavaldkondade kavandamisse. Mitmetasandilist valitsemist käsitlevas Regioonide Komitee valges raamatus nimetatud partnerluse põhimõtet tuleb tugevdada juba ELi arutelude raames peetavate läbirääkimiste algusest peale. Raportis toetatakse seadusandlike ja muude kui seadusandlike eeskirjade edasist lihtsustamist. Ent siinkohal tuleks rõhutada, et mõned liikmesriigid ja eelkõige nende avalik-õiguslikud asutused tekitavad tihti halduskoormuse, mis ei tulene ühenduse õigusaktidest. Seda on veel vaja parandada. Toetusprogrammide eeskirju tuleks lihtsustada, et üksikud protsessid oleksid arusaadavamad ja välditaks võimalike abisaajate projektides osalemisest eemale peletamist. Programmide rakendamisel ja rahastamisel hüvitatud kulude puhul ilmnes suur veamäär (12%). Alati esineb suurim veamäär riigihangete ja nn abikõlbmatute kulude valdkonnas. Euroopa Komisjoni järelevalve on ebapiisav ning on selge, et komisjon ei suuda luua kontrollisüsteemi kõikide riikide tasandil. Programmide alguses on vaja hoida ja toetada komisjoni järelevalverolli, kuid programmide käigus tuleks anda rohkem volitusi liikmesriikidele ning nende piirkondlikele ja kohalikele asutustele.
Sandra Kalniete
kirjalikult. - (LV) Ühtekuuluvuspoliitika mõju laiendamiseks on vajalikud mõningad otsustavad reformid. Ühtekuuluvuspoliitika raames toetust pakkudes peab keskenduma kolmele põhisuunale. Esiteks on oluline geograafiline koondumine, teiseks koondumine toetuse valdkonnas ja kolmandaks halduslik koondumine. See tähendab, et finantstoetuse summad tuleb suunata neisse ELi liikmesriikidesse, neisse piirkondadesse, kus vajadus selle järele on suurim. Ma tahan öelda, et sotsiaal-majandusliku olukorra paranemine on võimatu ilma ELi ühtekuuluvuspoliitika kindla toetuseta. See tähendab, et iga piirkond peab hindama, millistes sektorites on toetusi kõige rohkem vaja, mitte nimetama kõiki võimalikke sektoreid ilma põhjalikuma analüüsita. Iga piirkond peaks komisjoni pakutavast kümnest sektorist välja valima kolm kuni viis, kuhu kogu pakutav toetus koondada. Selleks peame halduskoormust edasi vähendama. Asjaomased institutsioonid peavad ilmutama suuremat usaldust, nii et nende institutsioonide ülesannete arvu on võimalik optimeerida. Tahan rõhutada, et ELi ühtekuuluvuspoliitika toetuse jagamise praegune kriteerium - ostujõu pariteedi järgi arvestatud SKP elaniku kohta (kuni 75% ELi keskmisest) - on sobiv, järeleproovitud ja turvaline kriteerium, mille järgi määratleda lähenemiseesmärgi raames toetuskõlblikud piirkonnad, sest see peegeldab tõelisi erinevusi ELi liikmesriikide ja piirkondade vahel.
Siiri Oviir
kirjalikult. - Jagan raportööri arvamust, et Euroopa ühtekuuluvuspoliitika on üks kõige olulisemaid poliitikaid, mis aitab tõsta piirkondade konkurentsivõimet ning tagada jätkusuutlikku arengut. Kuna ülemaailmne finantskriis mõjutas negatiivselt kõiki Euroopa regioone suuremal või vähemal määral, siis lisandväärtust andval ühtekuuluvuspoliitikal on kindlasti väga tähtis roll kanda, et regioonid tuleksid mõõnast tugevamana välja. Kurb on see, et paljude ELi liikmesriikide valitsused ei mõista piisavalt regioonide - kohalike omavalitsuste - rolli ja tähtsust, kartes kaotada oma võimu regioonidele. Nt minu kodumaa Eesti Vabariigi valitsus võtab tihtilugu vastu olulisi kohalikke omavalitsusi puudutavaid seadusi, kaasamata omavalitsusi otsustamisprotsessidesse. Selleks et erinevaid regioone ei diskrimineeritaks, tuleks senisest enam tähelepanu pöörata liikmesriikide valitsuste tegevuse järelevalvele, et nende tegevus ei oleks vastuolus liikmesriikide enda seaduste ja euroopalike väärtustega. Tõsi, juba praegu on paljud Euroopa regioonid saanud suurt poliitilist toetust läbi Euroopa Liidu Regioonide Komitee, Euroopa Kohtu ja komisjoni juhtudel, kui liikmesriikide valitsused on omavalitsuste õigustest mööda vaadanud. Usun, et efektiivne Euroopa ühtekuuluvuspoliitika ning direktiivis püstitatud eesmärkide täitmine aitab tagada regioonide elujõu, aga elujõulised regioonid suurendavad Euroopa Liidu kui terviku elujõulisust, samuti aitab see vältida piiriregioonide ääremaastumist.
Marie-Thérèse Sanchez-Schmid
Luhani ja Mănescu raportites on õigustatult esitatud põhimõtted, millel meie ühtekuuluvuspoliitika peaks põhinema. Ent ma tahaksin esile tõsta kolme valdkonda, milles peame olema sihikindlamad. Esimene on territoriaalne ühtekuuluvus. Seda mõistet on tihti kuulda, kuid harva kasutatakse seda konkreetsemalt. Peaksime pöörama erilist tähelepanu näiteks piirialadele. Neis piirkondades esinevad takistused ja probleemid peegeldavad Euroopa lõimumise puudusi. Need lõhestavad alad tuleks muuta siduvateks aladeks. Järgmine valdkond on eesmärkide 1 ja 2 vahel kõikuvate piirkondade ebavõrdne kohtlemine. Mõningatele ühesuguse SKPga piirkondadele antava abi erinevus võib olla kümnekordne. On aega luua üleminekumehhanism, millega koheldaks võrdselt kõiki piirkondi, mille SKP jääb vahemikku 75-90% ELi keskmisest. Lõpuks on vaja töötada uute tulemusnäitajate kallal. Piirkondade arengu raskused on seotud nende endi kohalike piirangutega. Me peame täiustama oma kriteeriume kõikidel valitsemistasanditel, et saaksime täpselt hinnata regionaalarengu vajadusi ja eesmärke.
Richard Seeber
Suurema jätkusuutliku majanduskasvu ja parema konkurentsivõime huvides tuleb erilist tähelepanu pöörata ELi ühtekuuluvuspoliitikale. Piirkondade Euroopas peaks piirkondliku rahastamiskõlblikkuse kindlaksmääramisel olema ka edaspidi põhikriteeriumiks SKP. Ent Euroopa regionaalpoliitika peab hõlmama kõiki piirkondi ning olema seejuures piisavalt paindlik, et võtta arvesse piirkondlikke ja territoriaalseid erinevusi. Kui me peame täielikult ära kasutama piirkondade kasvupotentsiaali ning saavutama Euroopa Liidus majandusliku, sotsiaalse ja territoriaalse ühtekuuluvuse, on vaja, et konkurentsivõimele pöörataks erilist tähelepanu. Seejuures peame arvesse võtma ka jõukate liikmesriikide väikese ulatusega probleeme. Kõikides piirkondades peaksid ELi konkurentsivõime parandamise vahendina olulist osa täitma eelkõige teadusuuringud ja uuendustegevus, mistõttu tulevikus on vaja jätkata nende valdkondade edendamist. Kuigi ELi 2020. aasta eesmärgid määratletakse ühenduse tasandil, on hädavajalik, et kohalikke ja piirkondlikke omavalitsusi kaasataks nende elluviimisesse rohkem; kui me tahame ELi 2020. aasta strateegia majanduslikke eesmärke tulemuslikult ellu viia, on vajalik alt-üles-lähenemisviis.
Monika Smolková
Ühtekuuluvuspoliitika peab ka pärast 2013. aastat olema oluline ELi poliitikavaldkond, mida rahastatakse piisavalt ja mida iseloomustavad struktuurifondidest vahendite eraldamise korra lihtsustamine, avaliku ja erasektori partnerluse jaoks raamistiku loomine, infrastruktuuri rajamine ülemaailmse konkurentsivõime suurendamise peamise eeltingimusena, partnerlus, mis on piirkondlike ja kohalike asutuste ja kodanikuühiskonna tõeliste partnerlussuhete arendamise eeldus ning aitab struktuurifondide kavandamise ja kasutamise etapil saavutada tõhusust, õiguspärasust ja läbipaistvust, ning mitmetasandilise valitsemise kohaldamine nii vertikaalselt kui ka horisontaalselt. On ka mõningad muud tingimused, ent kui me tahame 2020. aasta strateegia ülesandeid täita, pean ma vajalikuks vastata enne neile tingimustele.
Zbigniew Ziobro
Euroopa elab praegu üle rasket perioodi. Majanduses annab endiselt tugevalt tunda 2008.-2009. aasta finantskriis, mis põhjustab jõukate Lääne-Euroopa piirkondade ning vaesemate Kesk- ja Lõuna-Euroopa piirkondade vahelise lõhe suurenemist. Selle olukorra tõttu on vaja tugevdada mehhanisme, mis on kriisiga võitlemisel tõhusad. Liidu tasandil on neist kõige olulisemad ühtekuuluvuspoliitika ja regionaalfondid. Kohaliku tasandi investeeringute kaasrahastamise tulemusena on neist saanud riiklikest huvidest tähtsamaks tõusnud üleeuroopalise koostöö mõjus sümbol. Samuti aitasid need tublisti kaasa aastatel 2004-2007 majanduskasvu nautinud piirkonna laienemisele ning vana ja uue Euroopa riikide vahelise lõhe vähendamisele.
Seetõttu on ajavahemikku 2013-2020 hõlmavas finantsraamistikus muutunud nii oluliseks liidu ühtekuuluvuspoliitika vahendite suurendamine, lähenemise pidamine põhieesmärgiks ning olemasoleva, eri piirkondade SKPl põhineva abisaajate väljavalimise mehhanismi säilitamine. Minu arvates on tähtis ka võimalus suurendada investeeringute kaasrahastamise määra 75%lt 80%le ja samal ajal vähendada äärealade rahastamismäära. Lääne-Euroopa riikide seisukohalt on minu arvates oluline jätkata ka infrastruktuuriinvesteeringute rahastamist, eriti Euroopa põhja- ja lõunaosa ühendaval maaribal.
