Frihandelsavtal med Indien (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en muntlig fråga till kommissionen från Vital Moreira för utskottet för internationell handel om läget i förhandlingarna om frihandelsavtalet mellan EU och Indien - B7-0214/2011).
Vital Moreira
Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag hoppas att jag inte behöver använda hela fem minuter. Frågan är enkel. Detta är ett initiativ från utskottet för internationell handel, för vilket jag är ordförande, och det är i egenskap av ordförande jag ställer denna fråga som de politiska grupperna enhälligt har ställt sig bakom. Det gläder mig att få ställa denna fråga som har godkänts av samordnarna för de politiska grupperna i mitt utskott och som söker ett svar från kommissionen om en rad frågor kring läget i de förhandlingar om frihandelsavtalet mellan EU och Indien som har pågått sedan 2007.
Det är inte nödvändigt att framhålla betydelsen av detta initiativ. En av de stora innovationerna i Lissabonfördraget var i själva verket att ge Europaparlamentet rätt att inte bara ge sitt slutliga godkännande av avtal om bl.a. internationell handel efter förhandlingarnas slut utan också rätt att hållas informerat om varje skede i förhandlingarna ända från början.
Detta innebär att parlamentet har befogenhet och skyldighet att övervaka förhandlingarna - i detta fall handelsförhandlingar - och att ingripa politiskt med de medel som står till parlamentets förfogande, t.ex. utfrågningar, resolutioner och muntliga frågor, för att hålla sig informerat om hur förhandlingarna fortskrider.
Därför anser utskottet för internationell handel att det är viktigt att lyssna på kommissionen som vi kan säga har försett oss med en hel del information om detta ämne. Jag anser emellertid att kommissionen måste svara offentligt på ett antal frågor. Den muntliga frågan består av sju frågor, specifikt om de framsteg som görs inom en rad känsliga ämnen som t.ex. offentlig upphandling, förhandlingar om immaterialrättsliga frågor som gäller generiska läkemedel, den ansökan om mandat för förhandlingar om utlandsinvesteringar som kommissionen har ingivit till Europeiska rådet, frågor i förhandlingar om kultur och kulturella tjänster, frågan om det har gjorts någon specifik bedömning av effekterna för de viktigaste EU-industrierna av ett eventuellt frihandelsavtal med Indien, frågan om det har gjorts någon kvantitativ bedömning av förutsägbara fördelar och nackdelar med detta frihandelsområde för Europeiska unionen och, slutligen, frågan om huruvida kommissionen kan försäkra oss om att den kommer att ta parlamentets åsikter i denna fråga under ordentligt övervägande.
Frågorna är skriftliga. De finns i det dokument som vi har lagt fram, och jag anser att de är tillräckligt tydliga för att vi ska kunna göra framsteg när det gäller offentlig information om dessa viktiga handelsförhandlingar mellan Europeiska unionen och en av våra stora handelspartner.
Karel De Gucht
Herr talman! Jag vill tacka Vital Moreira och utskottet för internationell handel för att de har gett mig denna möjlighet att tala i plenum om denna viktiga förhandling.
Det säger sig självt att ingåendet av ett avtal med Indien vid denna tidpunkt inte bara är av stort ekonomiskt värde utan också av mycket stor strategisk betydelse. Indien befinner sig i början av en utveckling som kommer att göra landet till en av de viktigaste ekonomiska aktörerna under detta århundrade. Ett ambitiöst och välavvägt avtal med Indien skulle höja våra förbindelser till en annan nivå genom att ge våra framtida ekonomiska relationer ett stabilt och förutsägbart regelverk.
Därför arbetar vi mycket hårt på att slutföra denna förhandling och det finns en reell möjlighet att lyckas. Indien är uppenbart intresserat på högsta politiska nivå. Toppmötet mellan Indien och EU i december utmynnade i ett tydligt åtagande från båda sidor att slutföra förhandlingarna så snart som möjligt.
Vi har gjort framsteg i en rad frågor. Vi är på god väg när det gäller tullerbjudanden och vi förbereder ett utbyte av tjänsteerbjudanden. Just nu för vi intensiva förhandlingar om upphandling, och detta är första gången som Indien har förhandlat om ett reellt upphandlingskapitel som innefattar specifika regler och åtaganden när det gäller tillträde till marknaden.
Sedan vill jag inte dölja att det återstår en del besvärliga frågor som kräver svåra förhandlingar. Precis som vid alla förhandlingar är det den sista sträckan som är den svåraste. För det första har vi tullförhandlingarna där vi snabbt har gjort en hel del framsteg under de senaste månaderna, och jag är övertygad om att Indien kommer att förbättra sitt erbjudande betydligt, men det återstår ett antal mycket svåra sektorer, särskilt bilar, vin och alkohol.
Vi för också mycket intensiva diskussioner om tjänster, och konturerna till ett eventuellt paket börjar klarna, men en del av våra viktigaste intressen gäller sektorer där man fortfarande genomför eller överväger lagstiftningsreformer i Indien. Detta gäller framför allt försäkringsbranschen samt tjänster inom områdena post, finans, detaljhandel, juridik och bokföring. Detta gör förhandlingarna till en stor utmaning. Sedan har vi frågan om hållbar utveckling som naturligtvis är mycket viktig för oss men mycket känslig i Indien. Vi är fullt medvetna om Europaparlamentets åsikter i detta avseende och vi kommer att beakta dem.
Vi måste emellertid vara realistiska. Vi måste se vad som i sista hand kommer att vara möjligt med en partner som Indien. Vi måste finna en lösning som tillfredsställer våra förväntningar men som också tar hänsyn till Indiens specifika situation. Det kommer alltså att finnas ett kapitel om hållbar utveckling som en integrerad del av avtalen. I detta kapitel kommer vikten av relevanta internationella standarder att framhållas och det kommer att bygga på samarbete, men vi måste också ha klart för oss att ett kapitel om hållbar utveckling som tillåter handelsrestriktioner av sociala eller miljörelaterade skäl inte kommer att vara acceptabelt för Indien. Detta skulle inte heller vara i överensstämmelse med den modell vi i allmänhet förespråkar i våra handelsavtal. Vi eftersträvar inte sanktioner utan samarbete på detta område.
En annan fråga som har varit känslig i denna förhandling och som har föranlett vissa farhågor är tillgång till läkemedel och vilken effekt ett frihandelsområde skulle kunna få för tillgången till läkemedel i utvecklingsländerna. Men ni kan känna er helt lugna på dessa avgörande punkter. Vi är fullt medvetna om den specifika roll Indien spelar när det gäller tillgång till läkemedel i utvecklingsländerna. Oavsett om det gäller kapitlet om immaterialrätt, kapitlet om investeringar eller något annat kapitel kommer detta frihandelsommråde därför inte att undergräva Indiens förmåga att främja, producera eller exportera generiska läkemedel, inbegripet läkemedel som kräver särskilda tillstånd. Vi har själva lagt fram ett mycket tydligt förslag om detta, men samtidigt bör man tänka på vikten av ett kraftfullt regelverk om immateriella rättigheter i Indien, ett regelverk som säkert kan uppmuntra innovation och forskning, inbegripet framtagandet av nya läkemedel. Att förhandla med Indien om ett kapitel om immateriella rättigheter är därför fortfarande ett viktigt mål för oss i denna förhandling.
Jag vill också uttrycka mig mycket tydligt när det gäller uppgiftsskydd och uppgiftsexklusivitet för farmaceutiska produkter. Om och när Indien beslutar att införa ett system med uppgiftsexklusivitet kommer vi genom detta avtal att eftersträva att systemet tillämpas på ett icke-diskriminerande sätt så att även EU-producenter kommer att kunna dra nytta av det, och vi anser naturligtvis fortfarande att tillgång till läkemedel och skydd av testdata kan samexistera på ett konstruktivt sätt. Genom fortsatt dialog mellan alla berörda aktörer bör det vara möjligt att komma fram till en gemensam uppfattning i denna fråga.
I kapitlet om immaterialrätt är dessutom de geografiska ursprungsbeteckningarna av största intresse för EU. Det är nödvändigt i denna förhandling att komma fram till ett effektivt skydd för EU:s viktigaste geografiska ursprungsbeteckningar. Förhandlingarna hittills har visat sig svåra. Trots detta fortsätter kommissionen att arbeta för att uppnå ett tillfredsställande resultat.
Som ni känner till har kommissionen också föreslagit rådet att utfärda ytterligare förhandlingsdirektiv även när det gäller skydd för investeringar. Dessa förslag till förhandlingsdirektiv har delgivits parlamentet samtidigt som deras konfidentiella karaktär har beaktats. Rådet granskar för närvarande dessa riktlinjer och vi ser fram emot att få höra parlamentets åsikt om dem. När och hur detta kapitel kan slutförhandlas kommer ytterst att vara avhängigt av när rådet lyckas komma överens om dessa ytterligare förhandlingsdirektiv.
Låt mig avslutningsvis återigen upprepa att denna förhandling är mycket viktig och jag anser att det är ett tillfälle som vi inte bör missa. Naturligtvis bör vi inte ingå ett avtal till varje pris utan bara om substansen är den rätta. Om substansen inte finns bör vi helt enkelt säga nej. Det är svårt för Indien att leva upp till vissa av våra krav, t.ex. tillträde för våra bilar eller viner eller alkoholdrycker eller öppnandet av vissa tjänstesektorer. Jag ser fram emot ett mer intensivt meningsutbyte om detta med Europaparlamentet när vi nu går in i vad som förhoppningsvis är slutfasen.
Jag anser att den debatt vi nu kommer att föra innebär ett nyttigt tillfälle för parlamentet att föra fram sina åsikter om dessa förhandlingar. Dessa åsikter kommer att beaktas så långt det är möjligt med tanke på realiteterna och de specifika omständigheterna i just denna förhandling. I detta avseende ser vi fram emot den resolution ni planerar att anta om frihandelsavtalet med Indien, som jag anser kommer vid en mycket lämplig tidpunkt.
Daniel Caspary
Herr talman, mina damer och herrar! När det gäller Indien vill jag säga att jag helt instämmer i kommissionsledamotens uppfattning att det är bra för oss att föra samtal om ett handelsavtal med detta land. Enbart de strategiska skälen - ni nämnde några av dem - talar för sig själva. I synnerhet det faktum att vi tyvärr inte gör några framsteg inom ramen för WTO talar i än högre grad för detta frihandelsavtal med Indien.
Den fråga som emellertid fortfarande oroar mig är huruvida vi verkligen kommer att få tillträde till den indiska marknaden för våra företag. Passar detta frihandelsavtal i själva verket bara den värld och den fördelning av den ekonomiska makten mellan EU och Indien som vi känner till i dag, eller kommer detta avtal fortfarande att vara lämpligt om tio eller 15 år?
I detta sammanhang är jag alltmer oroad av frågan om undantag. Jag förstår till fullo varför Indien för närvarande kräver vissa undantag inom vissa sektorer under förhandlingarna. Ett land på Indiens utvecklingsnivå behöver undantag. Detta är förvisso någonting som vi i EU mycket väl kan förstå.
Jag vill emellertid tydligt säga ifrån att jag vill se alla dessa undantag upphävda vid en bestämd tidpunkt. Jag skulle vilja att undantagen beviljas antingen med en tydlig tidsgräns eller med fastställda riktmärken, oavsett hur de är strukturerade. Kanske kommissionen skulle kunna överväga vilka förslag den avser att lägga fram för att delvis tillmötesgå Indiens krav. Jag skulle därför vilja ha mycket tydliga gränser för alla undantag, antingen i form av tidsgränser eller i form av riktmärken. Detta är vi i högsta grad skyldiga våra företag och därmed också våra arbetstagare.
Jag skulle vara mycket tacksam om ni kunde tala om för oss i vilken utsträckning ni räknar med sådana undantag och eventuella gränser för dem under förhandlingarna.
Det andra viktiga ämne ni nämnde, ett ämne där jag delar er uppfattning, gäller immateriella rättigheter. Vi måste absolut komma fram till ett resultat som gagnar våra jordbrukare och andra berörda parter, särskilt när det gäller geografiska ursprungsmärkningar. Vi måste också hjälpa våra industrier när det gäller läkemedel, men jag tror att vi alla kan vara överens om att detta inte får ske på bekostnad av dem som är beroende av tillgång till billiga läkemedel.
Harlem Désir
för S&D-gruppen. (FR) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Förhandlingarna om frihandelsavtalet mellan EU och Indien är ambitiösa, de berör många ekonomiska sektorer men de föranleder också oro i EU och i Indien. Detta kunde jag se under förra månadens möte mellan handelsutskotten från det indiska parlamentets båda kamrar och Europaparlamentets delegation för förbindelserna med Indien.
Indien upplever en högkonjunktur. Landet är en strategisk partner, vilket ni har påpekat för oss. Var och en förstår betydelsen av att utveckla handeln mellan oss. Men ändå börjar vi inte från nollpunkten eftersom unionen redan är Indiens främsta handelspartner, den främsta investeraren i Indien och det främsta målet för indiska investerare. Indien är också det land som drar störst nytta av det allmänna preferenssystemet.
Därför måste vi vara uppmärksamma på varje ny effekt som ett nytt och mer långtgående handelsavtal kan få på utsatta sektorer i Indiens ekonomi. Jag tänker t.ex. på jordbruket - våra indiska kolleger talade med oss om detta - och på konsekvenserna för sektorer som är särskilt utsatta för konkurrens från tillväxtekonomier i EU, och jag tänker på bilindustrin. Ett sådant avtal bör vara till gagn för utvecklingen i våra samhällen och för sysselsättningen och inte ge upphov till en okontrollerad avreglering som skulle få förödande effekter.
Därför vill min grupp framhålla ett antal punkter i dessa förhandlingar som bör leda fram till ett avtal som bidrar till uppnåendet av målen hållbar utveckling och avskaffande av fattigdom. I avtalet bör det dessutom ingå tydliga och verifierbara åtaganden - naturligtvis på samarbetsbasis - som bör kombineras med seriösa sociala och miljöinriktade åtaganden.
Jag vill särskilt framhålla några punkter. Den första punkten gäller jordbruket, som jag nämnde tidigare. Här vill vi uppmana kommissionen att se till att ingen av bestämmelserna i avtalet hotar det småskaliga jordbruket i Indien, vare sig det nu gäller en liberalisering av jordbrukshandeln eller av de immateriella rättigheterna. Jag tänker t.ex. på bestämmelserna om utsäde.
Den andra punkten gäller generiska läkemedel. Bland utvecklingsländerna är Indien den största producenten av generiska läkemedel. Vi uppmanar kommissionen att inte längre kräva uppgiftsexklusivitet eftersom alla icke-statliga organisationer säger att det kan skada distributionen av dessa läkemedel.
Den tredje punkten gäller tjänstesektorn. Här kräver vi för det första att offentliga tjänster ska undantas från de sektorer som avregleras. För det andra kräver vi när det gäller metod IV att principen om lika behandling ska respekteras - med andra ord att man avvisar alla former av social dumpning.
Slutligen anser vi att kapitlet om hållbar utveckling måste innefatta bindande åtaganden att respektera sociala och miljömässiga standarder, särskilt ILO:s sociala standarder.
Niccolò Rinaldi
Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Dessa förhandlingar har en viss likhet med den fyrarmade guden Shiva eftersom det krävs så stora ansträngningar för att slutföra ett komplext avtal.
Jag tänker nu förklara den ståndpunkt som företräds av gruppen Alliansen liberaler och demokrater för Europa. För det första: tillgång till läkemedel. Samtidigt som jag välkomnar kommissionsledamotens uttalande vill jag bekräfta att jag är motståndare till varje försök att vidta protektionistiska åtgärder inom en sektor där EU tidigare faktiskt hindrade tillgång till billiga läkemedel. Att utnyttja frågan om förfalskning enbart av protektionistiska skäl är ett verkligt lågvattenmärke. Avtalet bör i stället innebära en möjlighet för Indiens och EU:s läkemedelsindustrier att samarbeta med varandra.
För det andra: industrisektorerna. Vi ber Indien att låta avtalet omfatta även sådana känsliga sektorer som bil- och alkoholsektorerna där vår export i dag är tungt beskattad.
För det tredje: jordbruket. För vår del förklarar vi oss villiga att diskutera jordbruksprodukter och att öppna vår marknad, men på vissa villkor: naturligtvis måste vi säga nej till genmodifierade grödor och göra allt vi kan för att skydda de geografiska ursprungsbeteckningarna. När det gäller den sistnämnda aspekten vill jag påminna er om att geografiska ursprungsbeteckningar inte bara är en fråga om handelspolitik. Dessa beteckningar är också en del av EU:s identitet. Vi hoppas därför att man kommer att göra riktigt stora ansträngningar för att förenkla registreringsförfarandena i Indiens byråkratiska system, som är mycket tungrott, kanske ännu mer tungrott än EU:s, vilket säger allt.
När det gäller offentlig upphandling gratulerar jag kommissionen om det är sant att Indien för första gången verkar berett att låta offentlig upphandling ingå i ett internationellt avtal. Jag kan nämna de indiska järnvägarna som exempel. 17 000 tåg transporterar varje dag 18 miljoner passagerare, och det finns planer på att bygga ytterligare 25 000 kilometer räls under de närmaste 10 åren. Detta är en av de många marknader som eventuellt skulle kunna öppnas genom detta frihandelsavtal.
Om förhandlingarna går bra kommer båda parter att dra nytta av det. Hållbar utveckling kommer att främjas, barnarbete kommer successivt att avskaffas och en mer progressiv form för socialt skydd kommer att införas. Jag anser att det är poänglöst och skadligt att motsätta sig detta, och därför uppmanar jag alla grupper i parlamentet att på förhand förkasta en kompromisstext.
Robert Sturdy
Herr talman! Som kommissionsledamoten har sagt instämmer han i denna resolution, och den upprepar allt det som frihandelsavtalet mellan EU och Indien skulle kunna uppmuntra - investeringar, avskaffande av tullar, tullfria gränser, o.s.v.
Ingåendet av ett ambitiöst frihandelsavtal förväntas leda till en ökning av den bilaterala handeln med 160 miljarder euro fram till 2015, samtidigt som nyckelsektorer kan notera så mycket som en 30-procentig ökning av de bilaterala utländska direktinvesteringarna.
Jag är säker på att kommissionsledamoten håller med om att det är just detta slags siffror som kommer att bidra till att stimulera ekonomin och skapa arbetstillfällen, inte bara i hela Storbritannien utan även i Indien.
Centrumet för analys av regional integration i Sussex har i sin första bedömning av potentialen i frihandelsavtalet mellan EU och Indien dragit slutsatsen att alla vinster skulle vara avhängiga av i vilken utsträckning texten identifierade och behandlade de nyckelområden som kommissionsledamoten nämnde specifikt, t.ex. statlig upphandling, tjänster, investeringar för att underlätta handeln o.s.v.
Enligt bedömningen är det viktigt att ett avtal inte begränsas till låg integration, särskilt tullsänkningar. I ett sådant fall finns det stor risk för att omläggningen av handeln för båda parter får större omfattning än skapandet av ny handel.
Kommissionsledamoten nämnde med rätta hållbar utveckling. Jag vill säga till er att vi måste vara mycket försiktiga. Riktlinjerna är tydligt utstakade, och jag hoppas att vi inte kommer att göra alltför stora eftergifter.
Jag vill också instämma i vad Daniel Caspary sade om tidsgränser. Jag anser att det var en mycket klok synpunkt han framförde.
Här bör jag också nämna hur WTO:s Doharunda kan påverka ett frihandelsavtal mellan EU och Indien. De senaste signalerna från Genève har inte varit positiva, och för en tid sedan medgav kommissionsledamoten att förhandlingarna befann sig i ett besvärligt läge. Nu är det kanske dags för plan B, sade han. Jag vill tillägga att utskottet för internationell handel länge har efterfrågat en sådan plan. Vilken effekt kommer detta att få på frihandelsavtalet mellan EU och Indien?
Franziska Keller
Herr talman! Låt oss vara tydliga: detta frihandelsavtal har inte förhandlats fram på lika villkor. Indiens BNP per capita är omkring 6 procent av EU:s. Även om Indien är ambitiöst är det ett utvecklingsland med ett mycket stort antal fattiga och svältande människor inom sina gränser. Detta får vi inte glömma.
Vi är bundna av den princip om konsekvent politik för utveckling som finns inskriven i Lissabonfördraget, och enligt denna princip får ingen av våra politiska åtgärder skada utvecklingen. Men med detta frihandelsavtal åstadkommer vi skada - för jordbruk, detaljhandel, indiska företag o.s.v. Exempel har redan nämnts. Genom bestämmelserna om konfliktlösning minskar vi dessutom det politiska utrymmet för Indien och för EU och dess medlemsstater att t.ex. införa ny miljölagstiftning.
Den mekanism det är fråga om har lett till att multinationella företag har stämt länder för deras politik på hälso- och miljöområdet - och även era regeringar kommer att påverkas av detta.
När det gäller generiska läkemedel är de, som jag ser det, fortfarande i farozonen. Att kräva uppgiftsexklusivitet i någon form är ett problem, oavsett hur det görs.
Parlamentet måste sända en tydlig signal till kommissionen om att ett handelsavtal bör vara rättvist och att det inte bör inkräkta på det politiska manöverutrymmet.
Men medlemmarna i grupperna EPP, ALDE och ECR gör tyvärr faktiskt avkall på sina egna befogenheter som ledamöter av Europaparlamentet. I utskottet för internationell handel har de hela tiden bett kommissionen att inte fortsätta med investeringskapitlet förrän parlamentet har avgett sitt yttrande om hur en investeringspolitik bör se ut, men i denna resolution uppmanar de nu kommissionen att gå vidare utan att avvakta parlamentets åsikt. Hur kan det komma sig?
Jag hoppas verkligen att några av våra kolleger kan titta på texten ännu en gång innan de helt enkelt bara godkänner den på onsdag. Jag hoppas att vi kan sända en tydlig signal till kommissionen och därigenom påverka förhandlingarna, samtidigt som vi mycket tydligt markerar att vi vill utöva våra befogenheter som medlemmar av Europaparlamentet.
Helmut Scholz
Herr talman, herr kommissionsledamot! De resolutionsförslag som har lagts fram i Europaparlamentet gör det tydligt för alla grupper att parlamentet - såsom redan har påpekats - inte anser att det har fått tillräcklig information om det specifika läget i förhandlingarna. Jag är därför tacksam för den mer detaljerade information som vi har fått i dag. Särskilt frågorna från vänstergrupperna i parlamentet handlar direkt om farhågor för folket i EU, men också i Indien. Det är farhågor för deras egen sociala och ekonomiska situation och oron över utsikterna för arbetstagare och arbetssökande, även i EU:s medlemsstater.
Som vi vet finns djävulen i detaljerna. Därför vill vi rikta följande frågor till kommissionsledamoten: vilka är de specifika ämnena i förhandlingarna när det gäller offentliga anbudsförfaranden inom tjänstesektorn eller i samband med arbetsinvandring? Vilken text diskuterar man när det gäller immateriella rättigheter? Hur är situationen när det gäller miljö och jordbruk? Genom att använda de specifika texterna vill vi undersöka om Indiens roll som apotek för världens fattiga är i farozonen eller om tillverkningen av billigare malariamediciner eller läkemedel för behandling av aids kommer att försvåras genom avtalet, utan att för den skull bortse från de massiva forskningsinvesteringar som våra egna läkemedelsföretag gör. Vi vill undersöka om lokala myndigheter, sjukhus eller ministerier i framtiden blir skyldiga att utlysa anbudsförfaranden där även indiska företag kan delta. Vi vill veta om avtalet kommer att reglera villkoren för att sjuksköterskor eller äldrevårdspersonal från Indien ska få komma in i EU:s medlemsstater. Vi vill bl.a. ha uppgifter om hur länge de får stanna och om hur deras yrkeskvalifikationer kommer att erkännas. Vi vill veta om avtalstexten innebär att småskaliga jordbrukare och fiskare i Indien hamnar i riskzonen och om EU:s stålarbetare hotas av att bli överflödiga, eftersom det indiska kapitalet som ett resultat av avtalet i framtiden kommer att kunna investeras fritt för uppköp av företag inom EU.
Csanád Szegedi
(HU) Herr talman, mina damer och herrar! Det visar sig att de politiska analytiker och politiker, till exempel Henry Kissinger, som för flera årtionden sedan förutspådde att EU, Ryssland, Kina och även Indien skulle ha en ledande roll i den nya världsordningen vid sidan av USA hade rätt. Naturligtvis gratulerar vi den indiska befolkningen till detta, men vi får samtidigt får inte glömma de kränkningar som har lett till detta och denna utveckling, bland annat barnarbete. EU måste sända ett tydligt budskap till Indien om att kränkningar av de mänskliga rättigheterna och barnarbete inte kan fortgå i framtiden. Det stämmer inte överens med de värderingar som EU står för.
Vi anser inte att frihandelsavtalet skulle garantera tillräckligt oberoende för den europeiska ekonomin och produktionen. Vi föreslår därför att frihandelsavtalet ska innehålla garantier så att vi kan garantera ett oberoende för de europeiska familjeentreprenörerna, småbrukarna och producenterna, som kanske kommer att kunna hjälpa Europa att ta sig ur den ekonomiska kris som vi för närvarande befinner oss i.
Paweł Zalewski
(PL) Herr talman! Det är helt rätt att EU i en situation där man har problem med att utöka liberaliseringen av handeln inom WTO sluter frihandelsavtal med viktiga globala partner, till exempel Indien. Vi har mycket gemensamt med Indien, som är världens största demokrati och ett land som fungerar som en stabiliserande kraft på den internationella arenan samt vår bundsförvant i kampen mot den internationella terrorismen. Handelsrelationer spelar en stor roll i dag. Att organisera dessa på rätt sätt skulle leda till ekonomisk tillväxt i Indien och en utveckling av landet, samtidigt som det även skulle öka stabiliteten i världen. Det ligger i vårt intresse.
Det är helt rätt att vi också förväntar oss att kommissionen ska ta upp den mycket viktiga frågan med utländska investeringar och inbegripa främjande och skydd av dessa. Från Europaparlamentets sida finns redan ett dokument i denna fråga, som beskriver parlamentets förväntningar på framtida förhandlingar om ömsesidigt skydd av utländska investeringar. I morgon kommer vi att rösta om en viktig förordning som kommer att ge kommissionen befogenhet att vidta ytterligare åtgärder. Det är mycket viktigt att sektorn utökas och gynnar europeiska och indiska investerare.
George Sabin Cutaş
(RO) Herr talman! Frihandelsavtalet med Indien kommer att bli det mest betydande avtalet i sitt slag om förhandlingarna avslutas tillfredsställande för båda sidor. EU är Indiens största handelspartner och det allmänna preferenssystemet är ett av de instrument som EU använder för att uppmuntra landets ekonomiska utveckling.
Även om Indien är en tillväxtekonomi kvarstår sociala skillnader. Över 800 miljoner människor lever på mindre än 2 US-dollar per dag. Indiens satsningar för att bygga upp en stark ekonomi måste backas upp av en politisk vilja att förbättra situationen för mänskliga, sociala och miljömässiga rättigheter. Därför måste kommissionen i sina förhandlingar yrka på rättsligt bindande klausuler på dessa områden. Indien kan inte bara föregå med gott exempel ekonomiskt för övriga utvecklingsländer, utan även demokratiskt.
Bill Newton Dunn
(EN) Herr talman! Jag ingick i Europaparlamentets delegation till Indien förra månaden. Vi var en liten grupp som åkte, och det var ytterst intressant och mycket värdefullt att få åka.
Jag vill särskilt tala om punkt 29 i det förslag som vi kommer att rösta om på onsdag. Där står att parlamentet ”välkomnar den indiska regeringens alla försök att utrota barnfattigdomen”. Jag antar att den som har lagt fram detta förslag syftar på varor som kan vara tillverkade genom barnarbete och importerade till Europa, men det är inte vad som står i förslaget. I stället pekar man ut en av de beklagliga sidor av det indiska samhället som fortfarande påträffas. Förra året besökte vår delegation ett projekt i södra Indien som finansieras genom EU-medel och som syftar till att utrota barnarbete. Enligt vad vi kunde se var problemet egentligen att barnen arbetade ute på fälten - inte inom tillverkningen - för att betala av de skulder som deras föräldrar hade ådragit sig. Barnen var dömda att göra detta under hela sin livstid och gå miste om sin skolgång.
Ordalydelsen i förslaget till resolution kan väcka anstöt hos de indiska medborgarna. Naturligtvis vill de utrota barnarbete. Vi bör antingen stryka punkt 29 eller ändra den så att innebörden blir att vi är bekymrade över varor som kan ha tillverkats genom barnarbete. Jag tycker att man anar en viss överlägsenhet här, som om Europa sade: ”Vi har utrotat barnarbete, men ni i Indien utnyttjar det fortfarande”. Det är inte den typen av förbindelser som vi ska ha med en mycket viktig handelspartner.
Peter van Dalen
(NL) Herr talman! Jag anser att det finns två synsätt på ett frihandelsavtal med Indien.
För det första ett som säger att vi nu har ett avtal som är det mest omfattande i världen. Vi måste därför upprätthålla det, eftersom avtalet är viktigt som sådant. När vi sedan bedriver handel med Indien kommer ett antal företeelser som vi vardagligt brukar kalla icke-handelsmässiga aspekter att dyka upp, till exempel minoriteters rättigheter, barnarbete och kastbaserad diskriminering. Jag kallar detta ”affärsmannens syn på saker och ting”. Detta slags synsätt genomsyrar den resolution vi har framför oss.
Det andra synsättet kräver att vi faktiskt först och främst reder ut icke-handelsmässiga aspekter och först därefter sluter ett avtal. Jag kallar detta ”predikantens syn på saker och ting”. Vi vet att Indien i det senare scenariot definitivt inte kommer att vilja ingå ett avtal med oss.
Jag vill påminna parlamentet om att vi i mars 2009 antog en resolution där både handelsmässiga och icke-handelsmässiga aspekter beaktades. Resolutionen framför oss är enligt min mening ett steg tillbaka. Kanhända innehåller den en viktig utvecklingsklausul, men den saknar skärpa. Daliterna har knappast inte nämnts alls. Naturen och miljön är de främsta förlorarna i den nuvarande texten. Jag kan därför inte stödja resolutionstexten. Våra förhandlare måste hålla fast vid 2009 års resolution. Affärsmannen och predikanten måste fortsätta att samarbeta eftersom vi endast på så sätt kommer att kunna nå ett balanserat avtal, för att citera kommissionen.
Georgios Papastamkos
(EL) Herr talman! Att sluta ett ambitiöst och ömsesidigt förmånligt avtal mellan EU och Indien är mycket riktigt en kärnfråga inom EU:s nuvarande utrikeshandelspolitik. Om förhandlingarna ska avslutas inom en snar framtid måste det hållas fler samråd inom de viktigaste sektorerna, till exempel på området tjänster, icke-tariffära hinder, offentlig upphandling och geografiska beteckningar.
När det gäller varuhandeln skulle jag vilja lyfta fram de höga genomsnittliga tullar som Indien har infört både för jordbruks- och industriprodukter. Angående tillgången till tjänstesektorn tycks det i nuläget tyvärr inte finnas något tydligt åtagande från Indiens sida. Unionen måste klart och tydligt insistera på sitt krav att öka skyddet för alla geografiska beteckningar på en marknad som är så viktig som den indiska. Indien är även en bundsförvant till unionen inom ramen för multilaterala förhandlingar om geografiska beteckningar i Doharundan. Det bör noteras att Indien har en tydlig lagstiftningsram, särskilt för registreringsförfarandet för geografiska beteckningar och deras samexistens vid sidan av varumärken.
Avslutningsvis vill jag säga att unionen måste visa flexibilitet mot Indiens krav på skydd av andra indiska geografiska beteckningar än jordbruksbeteckningar, så att Indien i sin tur kommer att bevilja skydd för Europas geografiska beteckningar.
Bernd Lange
(DE) Fru talman, herr kommissionsledamot! Efter Lissabonfördragets ikraftträdande är det verkligen viktigt att vi gemensamt bestämmer hur förhandlingarna ska genomföras, eftersom parlamentet i enlighet med fördraget har en ny roll i handelsförbindelser. Om vi återigen överväger att Indien uppenbart är en framtidsmarknad måste vi även återspegla detta i ett tydligt ställningstagande av parlamentet. Enligt vår åsikt är industriell utveckling inom EU - som är kopplad till arbetstillfällen - av största vikt. Vi måste därför klargöra att intresset för arbetstillfällen inom den europeiska industrin måste prioriteras i handelsavtalen.
Även om ett avtal måste vara asymmetriskt måste vi i slutändan ha nolltullar. Vi kan inte godta att ha tullar på 100 procent inom maskinindustrin och bilindustrin och i slutändan kanske förhandla fram 50 procent. Så länge vi inte har nolltullar kommer detta att uppmuntra till investeringar utanför Europas gränser.
Karel De Gucht, vi måste därför tydligt fastställa våra prioriteringar och dessa finns inom industrin. Vi måste även skapa lika villkor för sociala standarder och införa tydliga skyldigheter för Indien gällande arbetstagarnas rättigheter.
Cristian Silviu Buşoi
(RO) Fru talman! Indien blomstrar som land och har en avundsvärd ekonomisk tillväxt som en av våra största handelspartner. Frihandelsavtalet med Indien är oerhört viktigt för framtida handelsförbindelser. Därför anser även jag att avtalet ska ingås så snart som möjligt.
En viktig aspekt gäller avregleringen av tjänster, särskilt i fråga om metoderna 3 och 4. Tjänster är särskilt viktiga för den ekonomiska tillväxten, både i Indien och EU, vilket måste återspeglas i frihandelsavtalet. I fråga om metod 4 måste problemen med erkännande av yrkeskvalifikationer lösas, vilket trots allt är en ganska svår uppgift med tanke på att vi ha problem med ömsesidigt erkännande av yrkeskvalifikationer till och med mellan EU-medlemsstaterna. Jag vill be kommissionen att meddela oss hur långt man har nått i diskussionerna i denna fråga.
Den andra aspekten gäller ömsesidigt tillträde till marknader för offentlig upphandling. Om europeiska företag får tillträde till Indiens marknader för offentlig upphandling kan detta bidra till en utveckling av våra företag. Det krävs också att Indien utarbetar och inför tydlig lagstiftning om offentliga upphandlingar, som även gör det möjligt för europeiska företag att få tillträde till dem.
Sajjad Karim
(EN) Fru talman! Jag var ursprunglig föredragande från parlamentet i denna fråga då vi inledde förhandlingarna 2007 och jag sade då alltid att vi borde försöka få till stånd ett ambitiöst frihandelsavtal som verkligen är omfattande och långtgående i förhållande till vad vi kan uppnå, och jag är mycket nöjd med att vi har följt en strategi som syftar till just detta.
Jag tycker att det blir ganska tydligt när jag hör de indiska handels- och industrikamrarnas förbund uttala sig att vi sannolikt kommer att öka den bilaterala handeln från 69 miljarder euro 2009 till 160 miljarder euro 2015.
Det gläder mig att även Indien gör verkliga framsteg genom att försöka ta itu med en mängd olika frågor, bland annat och framför allt icke-tariffära hinder. Det är mycket glädjande att se att den nuvarande indiska regeringen tar itu med dessa icke-tariffära hinder och korruptionsproblem, till och med i sådan omfattning att man häktar den högst ansvariga för Samväldesspelen.
Karel De Gucht, jag välkomnar även den gemensamma förklaringen av den 13 december 2010 från dig och Indiens handelsminister Anand Sharma, där ni klart och tydligt fastställer att ingenting i avtalet ska hindra den fattigaste befolkningen från att få tillgång till livräddande läkemedel. Jag hoppas att det kommer att ge mina kolleger här i parlamentet förtröstan i fråga om vår strategi i dessa förhandlingar.
Det återstår en annan punkt som alltid har ansetts vara mycket känslig, nämligen frågan om offentliga upphandlingar. På alla de frågor som jag har ställt har jag fått till svar att det finns vissa ingående förhandlingar och planer, men hittills har ingen utförligare information kommit om detta. Jag undrar om du, Karel De Gucht, skulle kunna ge oss det i dag? Avslutningsvis skulle jag vilja drista mig till att fråga om vi kan avsluta detta frihandelsavtal innan sommaren är över.
Lena Kolarska-Bobińska
(PL) Fru talman! Jag tycker, i motsats till min kollega, att det i nuläget verkar som om avtalet kommer att bli mycket fördelaktigt både för Indien och EU. Världsordningen håller på att förändras. Vissa supermakter blir svagare, medan andra, exempelvis Indien, blir allt mäktigare. Därför behöver vi i EU en partner som Indien, en demokratisk partner, eftersom vi även har åtskilliga förbindelser med icke-demokratiska partner. Det avtal som vi för närvarande förhandlar om gäller utbyte av varor, tjänster och investeringar, men det kommer även att finnas hänvisningar till känsliga sociala och miljömässiga frågor.
Jag blev mycket glad över kommissionens yttrande om generiska läkemedel, nämligen att det inte kommer att vara någon risk för en negativ effekt för patienterna. Vi har varit i Indien många gånger, och även i utvecklingsländer, där vi fått höra från aidspatienter hur viktigt det är för dem att ha tillgång till billiga läkemedel. Digitala tjänster och personuppgifter är mycket viktiga även i Europa. Jag är övertygad om att Indien kan uppfylla de europeiska villkoren angående personuppgifter, trots att EU för närvarande ändrar dem och förmodligen kommer att ändra dem igen allt eftersom den tekniska utvecklingen fortskrider. Efter de senaste händelserna på Sony måste de europeiska medborgarna vara säkra på att deras uppgifter skyddas när de förvaltas utomlands. Jag är säker på att det här avtalet kommer att leda till flera olika bättre arbetsmiljöstandarder, men vi måste vara försiktiga i detta avseende. Jag tycker att det verkar som att vi alla har olika förväntningar på Indien, särskilt med tanke på vår debatt här, och att vi vill ta med dessa förväntningar i frihandelsavtalet. Med det är ett frihandelsavtal, och det kan inte innehålla alla våra förväntningar eller allting som vi skulle vilja att Indien uppnår.
(Talmannen avbröt talaren.)
Jörg Leichtfried
(DE) Fru talman, herr kommissionsledamot! Det är så många frågor inblandade i det här avtalet att man måste koncentrera sig lite för att kunna peka ut de viktigaste. Enligt min åsikt är det två saker som är oerhört viktiga, och båda dessa skulle kunna inordnas under rubriken ”Rättvisa”. Den första aspekten gäller rättvisa för våra producenter och för vår industri. Detta har redan nämnts ett antal gånger. Vi får inte tillåta att vissa begränsningar finns kvar för all framtid, även om de kan tyckas vara förnuftiga i början. Precis i början av detta avtal måste vi fastställa hur länge någonting ska gälla och under vilka omständigheter bestämmelser kommer att upphävas. Indien kommer uppenbarligen att fortsätta utvecklas och vi måste ta hänsyn till det. Jag delar här de åsikter som har framförts av mina kolleger.
Det handlar även om rättvisa för befolkningen, både i EU och i Indien. Också detta är oerhört viktigt. Ett avtal som det här måste innehålla avsnitt som inte nödvändigtvis bara gäller handel. Även dessa har nämnts redan, nämligen hållbarhet, mänskliga rättigheter, sociala, miljömässiga och arbetsrelaterade standarder. Dessa saker är också otroligt viktiga. Framför allt måste dessa aspekter fastställas på sådant sätt att det kommer att få konsekvenser om de inte efterlevs. Det är inte alls min mening att låta uppfostrande mot våra indiska vänner. När det gäller mänskliga rättigheter kan jag föreställa mig att Indien har bättre lagstiftning om till exempel tryckfrihet än vissa medlemsstater i EU. Med andra ord måste vi se det hela även från den motsatta sidan. Dessa krav måste vara bindande för båda sidor, de måste uppfyllas och om de inte uppfylls måste detta få konsekvenser för båda sidor på bekostnad av social dumpning.
Tokia Saïfi
(FR) Fru talman, herr kommissionsledamot! Vi stöder förhandlingarna om frihandelsavtalet med Indien. Avtalet måste vara ambitiöst, men ändå uppkommer vissa frågor.
Först och främst gäller det frågan om huruvida ett kapitel om hållbar utveckling ska ingå. Frihandelsavtalet är en ny typ av avtal, så det är bara naturligt att ett sådant kapitel ingår. Vi talar alltså inte om en kompensation, utan om att förhandla fram ett kapitel i sig. Om frihandelsavtalet ska återspegla varje parts utvecklingsnivå kan sådana grundläggande standarder som exempelvis förbud mot barnarbete inte utelämnas. Trots att barnarbete har varit officiellt förbjudet sedan 1986 beräknas 60 miljoner barn fortfarande arbeta på Indiens fält och fabriker i dagsläget. Kommissionen får inte försumma sociala minimistandarder under dessa förhandlingar.
För att återgå till den rent handelsmässiga förhandlingsbiten så har frågan om ömsesidig tillgång till statliga avtal ännu inte lösts fullständigt. Jag är glad över att tillgången till Indiens federala statliga avtal omfattas av förhandlingarna, men hur är det med regionala avtal?
Avslutningsvis har jag vissa betänkligheter kring skyddet av immateriella rättigheter, särskilt av geografiska beteckningar, som har nämnts ett flertal gånger. Dessa skyddas av den indiska lagstiftningen endast på nationell nivå, inte på internationell nivå. Som jag har förstått det har kommissionen upprättat en förteckning över 200 beteckningar som den avser skydda genom ett avtal som ska träda i kraft före frihandelsavtalet. Är detta fortfarande kommissionens avsikt?
Talmannen
Vi övergår nu till ögonkontaktsförfarandet i debatten. Jag kommer inte att kunna ge ordet till alla som har bett om det. Jag vill be dem som får ordet att hålla er till den minut ni har till förfogande.
Miroslav Mikolášik
(SK) Fru talman, mina damer och herrar! Frihandelsavtalet med Indien är utan tvivel en spännande möjlighet med fantastiska utsikter till handel med världens största demokrati.
Jag är dock ganska besviken över att förhandlingarna om frihandelsavtalet endast har gått långsamt framåt mot ett avtalsslutande. Särskilt punkten immateriella rättigheter måste behandlas klart och tydligt och rättvist, eftersom det från ett människorättsperspektiv inte är godtagbart att grundläggande rättigheter hotas för utvecklingsländernas fattigaste invånare, däribland rätten till tillgång till generiska läkemedel och hälso- och sjukvård. Kommissionen och de indiska myndigheterna bör och måste öka sitt samarbete och bygga detta på en gemensam definition av förfalskade läkemedel, som är ett viktigt område som är skadligt för patienternas hälsa, för att folkhälsan ska skyddas tillräckligt.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Fru talman! Som medlem av EU:s Indiendelegation stöder jag ett frihandelsavtal mellan EU och Indien. Indien är ett viktigt utvecklingsland och en betydande handelspartner för EU. Det är dock viktigt att vi vet vilka exakta detaljer som avtalet kommer att innehålla. Jag vill som en påminnelse nämna att Europaparlamentet kommer att ratificera det här avtalet. Därför ber vi om mer information om hur förhandlingsläget ser ut. Jag skulle vilja veta av kommissionen hur avtalet kommer att återspegla både EU:s framtida industripolitik och Indiens industripolitik. Det borde ligga särskild fokus på respekt för och skydd av immateriella rättigheter och patent. Sist men inte minst skulle jag vilja veta hur avtalet kommer att få EU och Indien att närma sig varandra i kampen mot klimatförändringarna och för minskade utsläpp.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Fru talman! Att sluta ett avtal med Indien om frihandel är för närvarande en kärnfråga för Europa. I och med de ekonomiska problem som vi har i nuläget kommer avtalet att göra att unionen får bättre tillgång till en av de snabbast växande ekonomierna i världen.
Det finns dock fortfarande många problem att ta itu med. Jag anser att vi bör utveckla jordbruksfrågorna mer och frågor som gäller förflyttning av befolkningar. Det saknas även tillräckliga framsteg i fråga om offentliga upphandlingar och tjänster, principer för skydd av immateriella rättigheter, däribland geografiska beteckningar, och villkor för hållbar utveckling, särskilt när det gäller att följa produktionsstandarder i samband med lika konkurrensvillkor. Jag anser att det är viktigt att göra en bedömning av de särskilda egenskaperna för varje enskild sektor, för att fastställa frihandelsavtalets möjliga negativa påverkan på känsliga sektorer inom EU:s ekonomi.
Syed Kamall
(EN) Fru talman! Jag tror att vi alla välkomnar den tillväxt som Indien haft under låt säga de senaste tio åren, särskilt efter att man övergav vissa delar av den misslyckade marxistiska och socialdemokratiska politiken förra året. Detta har gjort det möjligt för landet att kasta bojorna och växa på ett beundransvärt sätt.
Jag vill påminna mina kolleger från hela det politiska spektrumet om att detta är ett frihandelsavtal och att vi därför bör inrikta oss på handelsaspekterna. Därmed är inte sagt att de andra aspekterna är oviktiga, men om vi kan inrikta oss på handel och bidra till att skapa välstånd i Indien samtidigt som entreprenörerna i Indien bidrar till att skapa välstånd och arbetstillfällen i sina egna byar och städer, då kommer detta att gynna alla. Det bekymrar mig att vi redan från dag ett på ett nästan imperialistiskt sätt har lagt alltför stor vikt vid våra standarder, vilket min kollega Bill Newton Dunn tidigare sagt.
Jag anser att det är viktigt att vi inriktar oss på att förbättra handelsavtalen för att skapa välstånd i dessa länder, inbegripet Indien, för att hjälpa dem ut ur fattigdomen. Det är det bästa sättet att hjälpa till på.
João Ferreira
(PT) Fru talman! Det finns en djupgående försvagning av produktionsförmågan i de svagare ekonomierna inom EU, till exempel Portugal, vilket är en följd av en samverkan som bygger på konkurrens mellan de starka och de som därför har blivit svagare och de rika och de som därför har blivit fattigare. Denna försvagning har föranletts av de stora företagens intressen inom de europeiska stormakterna och den förvärras av liberaliseringen och avregleringen av världshandeln, som dessa makter gått i spetsen för i enlighet med sina egna intressen.
I denna uppenbara katastrof som orsakats av ett sådant system fortsätter EU, i stället för att gå tillbaka, att sända signaler om att man blint vill kämpa sig vidare framåt. Mot denna bakgrund bör avtalet analyseras, detta avtal som är det mest omfattande hittills.
Det krävs omgående en grundlig ändring av den nuvarande handelspolitiken för att styra den internationella handeln mot komplementaritet och inte konkurrens, och mot att upprätta rättvisa ekonomiska förbindelser som gynnar alla parter, inte bara några få företag och finansinstitut, och stöder utvecklingen av länder och deras befolkningar. Den mångfacetterade kris som vi står inför kräver en ny logisk grund för ekonomiska, sociala, energirelaterade och miljömässiga frågor, vilka frihandeln, en av nyliberalismens pelare, uppenbarligen gör praktiskt ogenomförbara.
Karel De Gucht
Fru talman! Jag vill tacka kollegerna för den mycket innehållsrika debatten om förhandlingarna om frihandelsavtalet med Indien. Det är naturligtvis mycket svårt att utförligt gå in på alla detaljer, så jag kommer att inrikta mig på några av de frågor som har ställts här upprepade gånger.
Angående offentliga upphandlingar är det uppenbart att kapitlet om detta kommer att vara inriktat på federal nivå, inte regional nivå. Det här är för övrigt första gången någonsin som de har varit redo att förhandla om offentliga upphandlingar, men jag vill också nämna vilka begränsningarna är för detta. Något som är mycket viktigt är att våra förhandlingar i största möjligaste mån också omfattar Indiens offentliga sektor på central nivå, där det mesta antalet upphandlingar sker. Niccolò Rinaldi tog upp exemplet med tågsektorn, som utan tvivel är en av de största sektorerna med tanke på den svåra infrastruktursituation som Indien har.
En annan fråga som har nämnts ett antal gånger är barnarbete. Jag anser att det är rimligt att göra en åtskillnad mellan barnarbete inom tillverkningssektorn och barnarbete inom jordbruket. Uppenbarligen är det fortfarande ganska många unga människor som arbetar inom jordbruket. Huruvida de kombinerar detta med en skolgång eller inte är det inte alltid helt klart, men jag tror att de flesta av dem gör det. Det kan också vara ett ganska begränsat antal barn som arbetar med tillverkning av produkter som exporteras till Europa, så jag anser att vi bör göra en tydlig åtskillnad mellan dessa, vilket Bill Newton Dunn tidigare påpekade.
Låt mig även få säga att barnarbete är en mycket komplex fråga och att det alltid har varit en mycket komplex fråga i våra egna länder. Jag minns mycket väl att när jag var ung, vilket naturligtvis är ganska längesedan men ändå inte evigheter sedan, så arbetade fortfarande många barn, särskilt inom jordbruket. Barnarbete är alltså ingenting som helt och hållet tillhör den dunkla medeltiden i Europa heller.
(FR) Harlem Désir tog upp frågan om Europas krav på att dataexklusivitet ska ingå i våra förhandlingar. Flera andra ledamöter har särskilt tagit upp detta i samband med läkare i utvecklingsländer.
Jag vill vara mycket tydlig på den här punkten och jag har redan sagt detta vid ett flertal tillfällen under konferenser och även direkt till de frivilligorganisationer som är berörda: Vi har inget krav på dataexklusivitet. Vi har helt enkelt inget krav på det. Det vi säger är att om Indien någonsin beslutar på egen hand att tillämpa dataexklusivitet, så kommer detta att gälla även för oss, något som i alla fall jag tycker är rimligt. Inom vår jargong kallas detta ”nationell behandling” och jag anser att det är det rätta tillvägagångssättet. Därför tror jag att jag i viss mån skulle få kritik om jag samtyckte till att anta skyddsåtgärder för den indiska läkemedelsindustrin när dessa inte har antagits för vår egen industri. Det är vad det hela handlar om, ingenting annat. Jag vill verkligen vara mycket tydlig på den här punkten.
Andra frågor har tagits upp som särskilt gäller tullar, bland andra av Daniel Caspary. Det finns naturligtvis en annan tidsram för exempelvis vägen till nolltullar för Indien och för Europa, vilket är förståeligt, eftersom vi har olika utvecklingsnivåer. Den enda frågan är om det går att uppnå nolltullar inom vissa sektorer. Vi betonar alltid behovet av att uppnå nolltullar inom varje sektor. Även om vi gör det vill jag ställa följande fråga, Daniel Caspary: Vilket alternativ kommer att gynna vår industri mest? En väg mot nolltullar i det långa loppet eller en ganska drastisk minskning under de första åren? Jag anser att vi faktiskt måste hitta en balans mellan de båda alternativen och sedan se vart det leder oss. Ändå vill jag framhålla två mål: Det ena är att uppnå nolltullar inom exempelvis 20 år, det andra att uppnå en mycket rimlig minskning under tiden fram tills dess. En och samma lösning är inte nödvändigtvis tilltalande för vår industri, enligt min åsikt. Därför får vi se hur det utvecklar sig. Jag är säker på att vi på det hela taget kommer fram till den bästa möjliga lösningen under diskussionens gång.
(EN) Angående geografiska beteckningar är det viktigt att ha ett starkt skydd som mål i förhandlingarna. Det har tagit ganska lång tid och en hel del arbete för att Indien skulle komma fram till en gemensam strategi. Vi bör även beakta att Indien aldrig har skyddat geografiska beteckningar genom ett bilateralt avtal, så detta är första gången som detta diskuteras med en partner. Vi kommer engagerat att fortsätta följa upp den här frågan med det övergripande målet att åstadkomma ett starkt skydd för våra geografiska beteckningar.
Jag tror att jag har svarat på de flesta av era andra frågor. Jag är definitivt villig att fortsätta diskussionen om det här avtalet med parlamentet och utskottet för internationell handel, ännu mer nu när vi håller på att nå slutet av diskussionen. Jag kommer inte uttala mig om den exakta tidsramen för ett slutgiltigt avtal, men det kan i vilket fall som helst inte dröja så länge till, eftersom vi håller på att behandla de allra känsligaste frågorna: bilar, vin och alkohol, offentliga upphandlingar och geografiska beteckningar. Vi måste komma till ett avslut, så vi är verkligen i det som jag skulle vilja kalla slutet av förhandlingarna. Vi nästan nått fram till mållinjen, men vägen dit kommer fortfarande att vara ganska skakig.
Talmannen
Franz Obermayr, du bad tidigare att få ordet. Jag sade i början av ögonkontaktsförfarandet i debatten att jag inte kunde låta alla få ordet och jag befarar att du hör till den gruppen.
Okej, men vi har inte mycket tid.
Franz Obermayr
(DE) Fru talman! Jag vill framhålla att jag mycket väl förstår vad du säger och att du gör ett utmärkt arbete som talman. Men föregående talman var inte rättvis, eftersom många ledamöter fick dra över tiden med en halv minut eller 20 sekunder. Även kommissionsledamoten talade i sju minuter och 36 sekunder i stället för tre minuter. Det är verkligen inte rättvist att vi ska hålla tiden nu, när talartiden ändå bara är en minut. Jag förstår dock vad du säger och jag tackar för din förståelse.
Talmannen
När jag tog över talmansposten klargjorde jag att jag förväntar mig att alla håller sig till sin talartid under resten av kvällen, eftersom vi annars kommer att få problem och måste dra över till efter midnatt, vilket jag vill undvika.
Jag har mottagit sju resolutionsförslag, som ingivits i enlighet med artikel 115.5 i arbetsordningen.
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum på onsdag den 11 maj 2011.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
Indiens ekonomi är en av de snabbast växande ekonomierna i världen. Till och med nu görs större delen av Indiens utlandsinvesteringar i EU och Tata Group hör på egen hand till de ledande arbetsgivarna inom Storbritanniens industrisektor. Med tanke på Indiens utveckling bör man erkänna att handelsavtalet mellan Indien och EU kommer att bli ett av de viktigaste och mest krävande avtal som hittills har ingåtts. Avtalet kommer utan tvivel att bidra till ökade investeringar och ökad import och export för båda parter. Det kommer även att möjliggöra ett friare utbyte av varor och bidra till mer välstånd både i Indien och i EU-länderna. Avtalet kommer att leda till en intensivare världshandel, särskilt inom tjänstesektorn. Trots de fördelar som kommer att uppstå genom avtalet bör vi dock ha i åtanke att de båda avtalsparterna är oense i vissa frågor. EU godtar inte varor som har producerats på bekostnad av miljön eller genom barnarbete. Vi eftersträvar ett avtal som bör garantera anständiga arbetsplatser, diversifierade utvecklingsekonomier och multikulturell mångfald. Det är mycket viktigt att införa ett system för beslutsfattande som är effektivt och som förbättrar samarbetet. Det är även viktigt att införa åtgärder som syftar till att stödja utbildning av enskilda personer och organisationer som kommer att hjälpa regionerna att utvecklas. För att nå de avsedda målen krävs en öppen och offentlig debatt.
Dominique Vlasto
Vi är på väg in i ett kritiskt skede i förhandlingarna om ett frihandelsavtal mellan EU och Indien. Detta är en mycket svår uppgift och jag hoppas att kommissionen kommer att arbeta hårt för att tillmötesgå de olika strategiska intressena i Europa. Jag vill lyfta fram behovet av att den indiska marknaden öppnas upp för Europas vinexportörer. I dag är den indiska marknaden låst för våra produkter eftersom man har infört orimliga tullar på 150 procent för dessa. Vi måste därför kräva att principen om ömsesidighet i handeln respekteras. Det verkar absurt att vår marknad ska vara fullständigt öppen för vinprodukter från tillväxtländerna medan vi inte har tillfredsställande tillträde till deras marknader. Jag uppmuntrar därför kommissionen att fortsätta samma ambitiösa strategi som den kunde genomföra när den slöt ett frihandelsavtal med Sydkorea. För att kompensera för att billigare viner som produceras utanför EU får komma in på vår marknad är det nödvändigt att våra produkter får ökat tillträde till de utländska marknaderna, framför allt till den indiska marknaden som har en enastående tillväxtpotential.
