Mot en reformerad världshandelsorganisation (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Cristiana Muscardini, för utskottet för internationell handel, om ”Mot en reformerad Världshandelsorganisation (WTO)”.
Cristiana Muscardini
föredragande. - (IT) Fru talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill först och främst uppriktigt tacka sekretariatet, som varit mycket aktivt och hjälpsamt mot alla utskottsledamöter i samband med utarbetandet av denna text. I dag presenterar vi för kommissionen en rad tankar som är resultatet av ingående överläggningar som förts i konstruktiv anda inom hela utskottet för internationell handel.
Vårt utskott vill ha ett en effektivare och mer demokratisk Världshandelsorganisation, som med avseende på sin institutionella kapacitet är rustad att fullgöra den viktiga uppgiften att reglera den internationella handeln. För att det ska bli möjligt krävs reformer.
De många nya medlemmarnas anslutning nyligen - man kan bara nämna Kina liksom Rysslands förestående inträde - illustrerar framgången för ett organ som nu har 152 medlemsländer. Just på grund av att organisationen blivit större måste dock en omorganisation av WTO övervägas.
I betänkandet pekar vi på de huvudsakliga skälen till att WTO och multilateralismen behöver en ny, starkare, mer dynamisk och demokratisk struktur. Ett regelbundet förekommande inslag på vår dagordning är förhandlingarna i Doharundan - vi vet att en överenskommelse alltid finns om hörnet men ändå alltid glider oss ur händerna. Utskottet för internationell handel är medvetet om problemet och upprepar därför sitt stöd för dessa förhandlingar, som bör leda till en mer balanserad och rättvisare handel. Samtidigt menar vi att det är dags att se framåt till perioden efter Doha, med ett modigt och ambitiöst sinne.
När vi lägger fram våra tankar för kommissionen i dag uppmanar vi EU:s verkställande organ att vara lika modigt och ambitiöst och ta ett politiskt initiativ i Genève som kan bana väg för en översyn av vissa mekanismer, som uppenbarligen inte fungerar som de ska i dag.
WTO:s institutionella struktur kan förbättras om man skiljer mellan å ena sidan verksamhet med anknytning till förhandlingarna om nya internationella bestämmelser och åtaganden, och å andra sidan verksamhet som gäller genomförandet av existerande överenskommelser. Samförståndsprincipen är och bör förbli normen för ministerkonferenser, men man kanske kan tänka sig andra kriterier än enhällighet för förfaranden som leder till slutgiltiga beslut i en organisation som, nu när den utvidgats, behöver andra mekanismer. Sådana mekanismer har övervägts för EU, och nu måste de också övervägas för WTO.
Det vägledande kriteriet för Doharundan har varit att alla medlemsländer ska delta i förhandlingar om en lång rad frågor, men i en så brett baserad organisation bör insatser göras för att utveckla ett multilateralt angreppssätt med ett slags ”variabel geometri”. Vi har tidigare talat om detta för EU:s del, och nu behövs det inom WTO.
Utveckling är ett viktigt ämne, och på senare år har gruppen med utvecklingsländer blivit allt större och mer heterogen. Den omfattar både tillväxtländer och länder som redan har hög tillväxt, t.ex. Kina, Indien, Brasilien och Sydafrika. Det vore därför lämpligt att, för de verkliga utvecklingsländernas skull, göra en ny indelning av länderna i tydligare och mer homogena grupper som återspeglar utvecklingen av den ekonomiska situationen i länderna, och man bör kräva av alla länder att de fullgör sitt ansvar i en utsträckning som motsvarar deras ekonomiska kapacitet.
WTO:s sekretariat har visserligen hög status och är professionellt och kompetent - och vi har ofta rådfrågat det under de månader vi har arbetat - men det är relativt litet. Sekretariatet borde få en mer framträdande roll och möjlighet att ta initiativ och föreslå kompromisser. Att stärka sekretariatet innebär att göra det mer representativt med avseende på geografisk täckning, så att det ser sig självt som navet och drivkraften för organisationens verksamhet. Detta ligger i alla medlemmars intresse, framför allt de utvecklingsländers som i dag inte får tillräcklig uppmärksamhet för att kunna åstadkomma verklig tillväxt.
När det gäller WTO:s öppenhet och parlamentariska dimension måste öppenheten i internationella tvistlösningsförfaranden öka, så att WTO:s anseende förbättras. Främjandet av en parlamentarisk dimension bör utgå från den parlamentariska konferensen om WTO, som bör stärkas så att den blir en fullfjädrad parlamentarisk församling med rådgivande befogenheter som ger arbetet legitimitet.
Sammanhållning och samordning med andra internationella organisationer är ett nödvändigt inslag. Förbindelserna med Internationella arbetsorganisationen och med vissa FN-organ måste därför stärkas, eftersom viktiga internationella sociala frågor och miljöfrågor inte får ligga utanför gränserna för WTO:s verksamhet.
Viktigast av allt är att vi inte får glömma att tvistlösningssystemet är unikt för WTO. Om vi inte kan finna ett sätt att effektivisera och påskynda dessa förfaranden finns risken att tvister dras ut i åratal, med skadliga effekter för samhället, medlemsländer och konsumenter. Vi vill därför uppriktigt vädja till kommissionen att vara lika djärv som parlamentsutskottet har varit när det gäller att komma fram till nya bestämmelser för att öka WTO:s effektivitet i framtiden.
Androula Vassiliou
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Kommissionen tackar parlamentet för detta insiktsfulla och lägliga betänkande.
Att se till att WTO kan svara upp mot utmaningarna i en snabbt föränderlig global ekonomi bör vara en huvudprioritering för EU. Dessutom är det, mot bakgrund av de ekonomiska svårigheter som många WTO-medlemmar brottas med i dag, viktigare än någonsin med en stark multilateral institution för att motverka kraven på en protektionistisk rofferipolitik.
I betänkandet erkänns den centrala betydelsen av utvecklingsagendan från Doha. Kommissionen vill upprepa att alla initiativ i Genève som gäller WTO:s framtid måste anpassas till och grundas på det förhoppningsvis framgångsrika resultatet av utvecklingsagendan.
I dag, under den kanske sista fasen av Dohaförhandlingarna, är det inga WTO-medlemmar som har den politiska vilja och/eller de administrativa resurser som krävs för att inleda en meningsfull reflexion kring reformen av WTO. Vi förväntar oss och hoppas att denna situation kommer att utvecklas, så att en slutlig överenskommelse om utvecklingsagendan från Doha kan undertecknas före utgången av 2008. Därigenom öppnas också dörrarna för en debatt om WTO:s framtid, en debatt som i hög grad kommer att vara avhängig av om Dohaförhandlingarna slutförs framgångsrikt eller inte.
När det gäller de tankar som kommer till uttryck i betänkandet ställer sig kommissionen i princip bakom de flesta av dem, även om det står klart att en del av de förslag som framförs i resolutionsförslaget kommer att möta kraftigt motstånd från vissa WTO-medlemmar.
Vad de institutionella frågorna beträffar stöder kommissionen fortfarande en stärkt parlamentarisk dimension inom WTO och även andra tankar, t.ex. att ge WTO:s sekretariat ytterligare resurser och utökade uppgifter och att stärka WTO:s mekanismer för aktiv transparens samt att effektivt övervaka tillämpningen av bestämmelserna.
Vi noterar kravet på öppenhet i tvistlösningsförfarandena och vill betona att det var på grundval av vårt initiativ som vissa förhandlingar i WTO-ärenden som rör EU öppnades för allmänheten.
När det gäller de konkreta förslag som framförs i betänkandet kommer vikten av att ta hänsyn till icke-handelsrelaterade frågor i WTO-bestämmelserna att förbli en vägledande princip för EU:s politik i multilaterala sammanhang, men även inom ramen för de bilaterala förhandlingar som nyligen inletts på grundval av meddelandet om Europa i världen och unilaterala initiativ till förmån för utvecklingsländer. Det nya unilaterala systemet med tullmedgivanden till förmån för utvecklingsländer, det nya Allmänna preferenssystemet, är ett exempel på det.
Förhållandet mellan handelspolitiken och arbets- och miljöfrågor kommer säkert att vara ett viktigt område, och kanske tillkommer andra handelsrelaterade frågor på dagordningen.
Utformningen av en ny multilateral politik efter slutförandet av Doharundan kommer att bli en av de mest stimulerande och svåraste utmaningarna för EU:s handelspolitik. Parlamentet kommer att ta på sig en allt större roll i samband med utarbetandet och genomförandet av denna politik, särskilt när Lissabonfördraget trätt i kraft.
Kommissionen, och framför allt min kollega Peter Mandelson, ser fram emot en öppen och konstruktiv dialog med er för att komma fram till gedigna och realistiska slutsatser i strävan efter att stärka WTO och hela det multilaterala handelssystemet.
Johan Van Hecke
föredragande för yttrandet från utskottet för utveckling. - (NL) Fru talman, fru kommissionsledamot! Vårt utskott för utveckling stöder till fullo föredraganden Cristiana Muscardinis argument för en radikal reform av Världshandelsorganisationen. I och med Sutherlandrapporten 2001 inleddes en mycket livlig debatt inom WTO om dess institutionella reform, en debatt som tyvärr avslutades alltför snabbt. Det finns de som anser att reformdebatten inte är lämplig just nu. De vill avvakta utgången av utvecklingsagendan från Doha innan en grundläggande debatt inleds om institutionen som sådan. Som vi ser det utesluter dock inte de två debatterna varandra.
I utvecklingshänseende vill vi se en ny differentiering mellan utvecklingsländerna i WTO, grundad på varje lands utvecklingsbehov snarare än på länderkategorier. Cristiana Muscardini har redan förklarat varför det är nödvändigt. Det är inte bara större öppenhet som krävs inom WTO, utan ett bättre samarbete med andra internationella organisationer, t.ex. Internationella arbetsorganisationen och Unctad, är också nödvändigt. Sutherlandrapportens förslag om att finansiering av tekniskt stöd för de minst utvecklade länderna ska ses som en avtalsenlig rättighet, så att de till fullo kan delta i det multilaterala handelssystemet, ser vårt utskott som grundläggande. Slutligen krävs, som Sutherland har förespråkat, en översyn av tvistlösningen, där utvecklingsländerna ofta drar det kortaste strået av skäl som vi alla känner till.
Reformen av WTO är kort sagt av avgörande betydelse, inte bara för att förstärka organisationens legitimitet hos samtliga medlemmar, även de allra fattigaste, utan också, enligt min mening, för att värna om multilateralismen.
Gunnar Hökmark
föredragande för yttrandet från utskottet för ekonomi och valutafrågor. - (EN) Fru talman! Jag vill tacka föredraganden och utskottet för internationell handel för detta betänkande. När vi diskuterar WTO tycker jag att det är värt att också betona att globalisering och frihandel har inneburit nya möjligheter för miljontals människor. Under de senaste två årtiondena har vi gjort större framsteg i kampen mot fattigdom än världen någonsin tidigare sett.
Detta gör det desto viktigare att säkra stabila ramar i form av rättvisa, multilaterala frihandelsregler. Det är WTO:s främsta uppgift, och det är också skälet till att det är så viktigt med ett starkt och förstärkt WTO. Vi måste se till att den internationella handeln och konkurrensen kan öka utan störningar. Utskottet för ekonomi och valutafrågor har därför framhållit behovet av att minska statligt stöd, avskaffa icke-tariffära handelshinder och hjälpa utvecklingsländerna till en bättre ställning i förhandlingarna om de multilaterala ramarna och frihandelsreglerna.
Detta är ytterligare ett skäl till att vi behöver ett starkt WTO och ett starkt sekretariat - för att kunna fatta beslut och upprätthålla bestämmelserna, men även för att kunna utveckla det multilaterala handelssystemet.
Om vi lyckas åstadkomma ett starkt WTO och ett starkt sekretariat bidrar vi på ett väsentligt sätt till att säkra den globala handelns möjligheter att utvecklas inom ramen för fria och rättvisa bestämmelser. Det är vår uppgift - varken mer eller mindre.
I det avseendet är det också viktigt att framhålla en del av det som behöver göras: vi måste öka den fria handeln med tjänster; vi måste öka öppenheten i samband med finansiella tjänster; vi måste se till att vi får mer frihandel inom jordbruket. När vi diskuterar stigande livsmedelspriser kan vi se vikten av att öppna marknaderna.
Men det kommer vi aldrig att lyckas med utan ett starkt WTO och utan möjligheten att upprätthålla starka ramar som gynnar utvecklingsländerna, som kan ge fattiga människor nya och bättre utsikter och som dessutom kan hjälpa oss alla att utnyttja frihandelns möjligheter.
Georgios Papastamkos
för PPE-DE-gruppen. - (EL) Fru talman! Vid en första anblick är det märkligt att vi debatterar reformen av WTO i kölvattnet av det långvariga dödläget i förhandlingarna i Doharundan. Det är dock väl värt att debattera WTO:s verksamhet och framtid, för detta dödläge beror på strukturella och institutionella problem och på brister i världshandelssystemet. Det framgår också av Cristiana Muscardinis betänkande.
Som jag ser det finns det tre stora utmaningar i samband med reformförsöket. För det första måste största möjliga ömsesidigt fördelaktiga liberalisering av handelsutbytet komma till stånd, för det är en beprövad väg till ekonomisk tillväxt. Målet är givetvis fortfarande en rättvis fördelning av förmåner bland WTO:s medlemmar och ett harmoniskt införlivande av utvecklingsländerna i världshandelssystemet.
För det andra ligger utmaningarna i de institutionella arrangemang som är nödvändiga för att garantera enighet, gemensamt engagemang, demokratisk legitimitet, öppenhet och effektivitet i ett organiserat styre av världshandeln. För det tredje måste en lämplig balans hittas mellan handelsrelaterade och andra frågor.
WTO:s medlemsstater har all rätt att tillämpa restriktiva handelsåtgärder för att skydda miljön, folkhälsan och konsumenterna. Ett typiskt exempel är de fall där handelspartner väckt talan mot EU vid WTO:s domstol i fråga om genetiskt modifierade organismer och förbudet mot import från USA och Kanada av nötkött som innehåller hormoner. Vi bör dock inse att lösningen inte ligger i att överbelasta WTO med ytterligare ansvar, utan att koppla samman ömsesidigt stöd och konsekvens med mål och åtgärder, både från WTO:s och från andra internationella organisationers sida.
WTO:s uppdrag är inte att täcka operativa luckor som lämnats av andra specialiserade organ i FN-systemet. Det globala samfundet genomgår för närvarande både en oroande finansiell och ekonomisk kris och en odokumenterad livsmedelskatastrof. När vi står inför dessa två gissel är det inte tillräckligt med kosmetiska förändringar, som att avskaffa hinder. Globala utmaningar kräver global förståelse, systematisk konvergens och ett konsekvent regelverk. Detta gäller i fråga om socialt ansvar, miljöskydd och ekonomisk konkurrenskraft.
Harlem Désir
för PSE-gruppen. - (FR) Fru talman, fru kommissionsledamot! Det är av yttersta vikt att Doharundan slutförs, men det är lika viktigt att på nytt granska hur WTO fungerar. Vi ser varje dag att organisationen dras med problem när det gäller effektivitet, legitimitet och samverkan med övriga organ i det multilaterala systemet.
I viss mån var det oundvikligt att verksamhetsmekanismerna skulle behöva ses över tio år efter bildandet. I samband med övergången från GATT till WTO ändrades inte bara det multilaterala handelssystemets dimensioner; i vissa avseenden ändrades även dess natur. Handelsreglerna utvidgades till att omfatta ett stort antal nya områden: tjänster, immateriell äganderätt, investeringar, icke-tariffära hinder. Nya medlemsstater anslöt sig till de ursprungliga och denna utvidgning medförde en mångfald, stora olikheter mellan situationer och medlemsstater, med olika resurser och olika problem. Allt detta innebär givetvis att man vid sidan av insatserna för att slutföra förhandlingarna om utvecklingsagendan också måste undersöka vilka reformer som är nödvändiga.
Jag välkomnar det arbete som utförts av vår föredragande Cristiana Muscardini, liksom det faktum att vi kunnat samarbeta med henne och med övriga grupper. Jag vill framhålla flera punkter i detta oerhört viktiga betänkande, som jag hoppas kommer att antas av parlamentet med stor majoritet i morgon.
Den första punkten är balansen i fråga om internationella standarder och upprättandet av nya förbindelser mellan WTO och övriga internationella organisationer. Ni ser i betänkandet att vi givetvis tar upp kopplingarna till miljöfrågor och hälsofrågor - vilket är av oerhörd vikt, som vi sett i fallet med generiska läkemedel och immateriell äganderätt - men även till sociala frågor. Vi kan inte undgå att diskutera detta ämne i WTO.
Samarbetet mellan ILO och WTO, som återupptagits av de två organisationernas generaldirektörer, måste bli mycket mer långtgående, och EU måste vara pådrivande i det avseendet. Vi lägger fram två konkreta förslag: dels att ILO i likhet med Internationella valutafonden bör beviljas observatörsstatus i WTO, dels att WTO på EU:s förslag bör inrätta en kommitté för handel och drägligt arbete efter samma modell som kommittén för handel och miljö, som har möjliggjort stora framsteg i fråga om samverkan mellan miljö- och handelsfrågor.
För det andra vill jag betona de avsnitt i betänkandet där WTO uppmanas att ge mer resurser till de svagaste medlemmarna, de minst utvecklade länderna, för att säkra rättvist, effektivt och ändamålsenligt deltagande i alla förhandlingar och i alla kommittéer där framtidens överenskommelser och handelspolitik utformas.
För det tredje betonar vi också vikten av extern insyn och möjlighet för det civila samhället, parlamentsledamöter och en verkligt dynamisk parlamentarisk dimension att spela en större roll i WTO. Vi vill se en riktig parlamentarisk församling. I dag hålls en parlamentarisk konferens i anslutning till WTO. Generaldirektören har nyligen vänt sig till den, och det har även handelsministrarna, men vi vill att den ska erkännas, och vi lägger därför fram mycket konkreta förslag, t.ex. i fråga om överprövningsorganet och tvistlösning. Eftersom dessa överläggningar liknar dem som hålls i en domstol bör de vara offentliga, och handlingarna bör vara tillgängliga för allmänheten. Jag anser också att det skulle bidra till att skingra vissa myter och öka insynen i organisationen.
Sekretariatets resurser, slutligen, är en annan viktig fråga som tagits upp. WTO:s budget är i dag 135 miljoner US-dollar - en sjättedel av IMF:s och en dryg tiondel av Världsbankens. Organisationen har omkring 600 anställda, en siffra som också är mycket lägre än för övriga multilaterala organisationer. Ökade resurser för ett WTO som bättre införlivas i systemet av multilaterala organisationer är därför, enligt min mening, en av förutsättningarna för bättre handelsregler som främjar utveckling.
Mariela Velichkova Baeva
för ALDE-gruppen. - (BG) Den dynamiska process som utgörs av ekonomisk och finansiell integration på global nivå är en faktor av avgörande betydelse för det besvärliga internationella ekonomiska läget. Ledande globala organisationers analyser av makroekonomisk politik och globala trender visar att de kommande tio åren kommer att präglas av stor politisk och ekonomisk osäkerhet. I dag är det vissa risker som överskuggar allt annat, t.ex. stigande energipriser, vars dynamiska rörelser påverkar priserna på jordbruksprodukter. Sammantaget ger dessa faktorer upphov till inflationstryck och otrygg livsmedelsförsörjning, begränsad infrastrukturkapacitet för transport av råvaror som är livsnödvändiga för den internationella handeln samt finansiell oro. Jag vill fästa er uppmärksamhet på dessa risker och osäkerhetsfaktorer, inte för att jag vill förstöra er nattsömn utan för att jag vill betona en del av parametrarna i den internationella ekonomiska omgivningen och behovet av att driva en politik för att justera för bristande balans och stödja utsatta ekonomier. Låt mig erinra om att två av de huvudnäringar som drabbas hårdast av handelsliberaliseringen är tillverkning och jordbruk, och de stigande livsmedelspriserna har orsakat våldsamma protester i många regioner världen över.
För att svara upp mot den ekonomiska och politiska verkligheten bör Världshandelsorganisationen, som ett handelssystem med bindande regler för den internationella handeln, förbättra sina verksamhetsregler, sin organisatoriska struktur och sitt beslutsfattande, och visa prov på en mer pragmatisk institutionell flexibilitet och anpassningsbarhet. I det sammanhanget bör organisationen givetvis ta hänsyn till att det är en oerhört stor utmaning att förhandla med 150 stater som befinner sig på olika utvecklingsnivå, har olika ekonomisk struktur och genomför olika reformer inom de ekonomiska sektorerna. Men om alternativ läggs fram från Sofia, Cotonou, Santiago och Bryssel är debatterna i Genève den rätta mekanismen för att nå fram till överenskommelser som i allt större utsträckning bör bidra till att hinder kan avskaffas.
Seán Ó Neachtain
för UEN-gruppen. - (GA) Fru talman! Jordbruket bör inte förlora på ett WTO-avtal. Kommissionsledamot Peter Mandelson för just nu förhandlingar om en mycket ojämn överenskommelse, som skulle skada EU:s jordbrukare och hela EU:s livsmedelssektor.
Jag får intrycket att den amerikanska valkalendern sätter tidtabellen för WTO-förhandlingarna. Sådana dumheter får inte tolereras. Avtalets innehåll och substans är mycket viktigare än något val.
Irland är världens fjärde största nötköttsexportör men skulle ändå drabbas hårt av detta avtal. Den inhemska marknaden för nöt- och lammkött i Irland, som i dag värderas till över 2,5 miljarder euro, kommer att undermineras av WTO-avtalen. Den sänkning med upp till 70 procent av importtullarna på nöt- och lammköttsprodukter som föreslås av Peter Mandelson är att gå för långt.
I förra veckan marscherade 10 000 jordbrukare längs Dublins gator i protest mot ordförande José Manuel Barrosos besök i staden. José Manuel Barroso är medveten om de irländska jordbrukarnas vrede, och det är nu dags för honom att lägga band på kommissionsledamot Peter Mandelson.
Slutligen är det absolut nödvändigt att vi kommer fram till ett avtal inom WTO - ett avtal som alla blir nöjda med, som gynnar EU, dess jordbrukare och jordbruk och som tryggar livsmedelskällorna.
Caroline Lucas
för Verts/ALE-gruppen. - (EN) Fru talman! Den gröna gruppen stöder definitivt huvuddragen i detta betänkande, särskilt uppmaningen till ökad samstämmighet mellan WTO:s regelarbete, FN-organens arbete och de befintliga avtalen på det sociala området, miljö- och människorättsområdet. Vi anser att ILO måste få observatörsstatus och att åtgärder måste vidtas mot social och miljömässig dumpning.
Vi stöder också den parlamentariska granskningens roll för att åtgärda WTO:s bristande ansvarsskyldighet och legitimitet, liksom behovet av att utveckla WTO:s tvistlösning med utgångspunkt i internationell rätt på miljöområdet och det sociala området och se till att den innefattar verkliga sanktionsmöjligheter.
Det bekymrar mig dock att det inte nämns i betänkandet att Doharundans misslyckande har sin grund i just WTO:s brister som organisation. Det handlar inte om två skilda saker. Förhalningen av Doharundan hänger helt och hållet samman med det systematiska missbruket av dess beslutsprocesser från vissa mäktiga länders håll och den alienation av de svagare länderna som blir följden.
Något som inte heller framgår av betänkandet är att det krävdes en veritabel revolution från utvecklingsländernas sida i Cancún 2003 och från vissa av tillväxtekonomiernas sida inför Hongkong för att inleda avvecklingen av det gamla feodala system som WTO alldeles för länge har grundat sin verksamhet på. För mig är det uppenbart att vi inte får vänta tills vi har ett resultat av Doharundan, utan i stället omedelbart inleda reformen av WTO - en reform av både dess förfaranden och dess politik, för det räcker inte att bara reformera förfarandena. Vi måste titta på en hel uppsättning regler som har blivit helt föråldrade på 2000-talet när vi står inför nya utmaningar, t.ex. klimatförändring.
Vi måste alltså titta på regler som den som gäller produktions- och processmetoder - förbudet mot att skilja mellan produkter beroende på hur de producerats. En sådan diskriminering är av avgörande betydelse om vi ska kunna bidra till och främja t.ex. energieffektivitet och färre utsläpp.
Vi vill också ha en helt ny inriktning på tvistlösningsförfarandena, och jag vill be mina kolleger att anta ett ändringsförslag från de gröna där vi mycket konkret efterfrågar ett nytt synsätt i fråga om tvistlösningsmekanismen, för att se till att den bygger på FN-stadgans principer och att den separeras från det nuvarande WTO-formatet.
Jacky Hénin
för GUE/NGL-gruppen. - (FR) Fru talman! Det enda vi kan enas om är det trängande behovet av att revolutionera WTO.
När det gäller folkets intressen är WTO i likhet med IMF en illegitim, antidemokratisk och farlig organisation. Den inrättades från början för att säkra Förenta staternas och stora transnationella koncerners finansiella och industriella herravälde.
EU är naturligtvis slaviskt redo att lyda minsta vink från detta system, i förhoppning om att få några smulor från den amerikanska herrens bord. Denna otyglade frihandel har i dag vänt sig mot sina instiftare, och centrumet för planetens ekonomiska tyngdkraft har nu förflyttats österut, framför allt till Asien, vilket resulterat i den värsta finans- och livsmedelskris som världen någonsin upplevt.
Det är inte särskilt många länder som tidigare klassats som tillväxtekonomier och sedan blivit profithajar som därefter avsagt sig sin plundrarroll med hänvisning till ett eller annat välvilligt syfte, när hela det globala handelssystem som byggts upp kring WTO uppmuntrar dem att fortsätta längs den vägen. Det som gäller för alla aktörer är att bli rik så snabbt som möjligt, med vilka metoder som helst, även spekulation i läkemedel eller baslivsmedel.
I EU har orättvisorna exploderat och arbetar- och medelklasserna blir allt fattigare. Den livsmedelskris som drabbar de fattigaste befolkningarna är en direkt följd av WTO:s politik för att förstöra husbehovsgrödor till förmån för exportgrödor. Biobränslen är bara en bekväm syndabock i ett vinningslystet system som snarast måste revolutioneras.
Jag vill ta tillfället i akt och fördöma de oansvariga kommentarerna från Peter Mandelson, som efterlyste ytterligare avreglering av jordbruksmarknaderna vid en tidpunkt när Världslivsmedelsprogrammet pekar på de stigande livsmedelspriserna och kallar dem, jag citerar, ”en tyst flodvåg som hotar att störta mer än 100 miljoner människor i hunger”. Vill Peter Mandelson alltså gå till historien med skammen hos den som burit ansvaret för svält?
WTO måste alltså revolutioneras för att stoppa spekulation och stödja producenterna i stället för en minoritet av profitörer som gynnar de globala finansmarknaderna, så att folket uppmanas att bli oberoende med avseende på livsmedel och industri och nationerna uppmanas att samarbeta i stället för att konkurrera.
Derek Roland Clark
för IND/DEM-gruppen. - (EN) Fru talman! Att döma av betänkandet kräver EU att samförstånd nås mellan alla medlemsstater i samband med WTO-förhandlingarna, eller att en ståndpunkt motiveras skriftligen. Storbritannien, exempelvis, måste alltså ansluta sig till övriga EU. Vi måste rätta in oss i ledet. Enkelt uttryckt innebär det att Storbritannien, i samband med reformen av WTO, kommer att utsättas för ett starkare tvång att handla med de övriga länder som EU godkänner. Men vi är globala köpmän. Det har vi varit i århundraden. Vi har stor erfarenhet av global handel. Vår handel med USA är exempelvis större än Frankrikes och Tysklands tillsammans. EU-länderna verkar emellertid inte vilja dra fördel av vår erfarenhet, så vi begränsas redan av EU:s handelsavtal, och det förstör Storbritanniens rykte som global handelsaktör. Vi tillåts inte handla i tillräcklig utsträckning med våra partner i Brittiska samväldet. Det rör sig inte om någon exklusiv handel. Vi skulle inte försöka hindra andra EU-länder från att också delta i handeln med våra vänner inom samväldet. Det skulle gynna alla inblandade. EU-länderna skulle blomstra, och många länder i tredje världen skulle få högre levnadsstandard. WTO bildades för att främja handel och vänskap, och EU säger alltid att man vill hjälpa de mindre gynnade. Ett sätt att börja är att utöka handelsförbindelserna, inte att skära av dem.
Irena Belohorská
(SK) Det är inte många som skulle ifrågasätta WTO:s betydelse, men det är knappast någon som heller skulle ifrågasätta behovet av att reformera denna organisation, vars främsta syfte är att bekämpa fattigdom och hjälpa utvecklingsländer.
Reformen ska grundas på Peter Sutherlands rapport. Som vi vet leder Peter Sutherland i dag två multinationella jättar: BP och Goldman Sachs International. Hans medarbetare är före detta diplomater, affärsmän och akademiker - ingen av dem kända för sin kritik mot det nuvarande systemet.
Med all respekt för dessa herrar vill jag fråga vems intressen som ska tillvaratas genom den reform av WTO som de föreslår? Kommer utvecklingsländernas eller de multinationella företagens intressen att värnas? Vad sänder det här för budskap till utvecklingsländer och mindre utvecklade länder?
Förtroende är, som vi alla vet, betydelsefullt i både ekonomiska och politiska sammanhang. WTO är inte bara en ekonomisk utan även en politisk institution, och det är därför förtroendet medlemmarna emellan är så viktigt. Men kommer människorna i utvecklingsländerna att tro att herrarna i de multinationella företagen är angelägna om deras välfärd? Varför spela WTO:s motståndare i händerna och äventyra institutionens anseende?
Tokia Saïfi
(FR) Fru talman! När nu förhandlingarna i Doharundan håller på att tappa riktningen och köra fast är frågan om WTO:s verksamhet mer relevant än någonsin.
Kan vi inte ta oss ur detta dödläge genom att reformera WTO? Om ingen överenskommelse kan nås om sakfrågorna, skulle förfarandet för att nå en överenskommelse kunna förbättras? Ett sådant återupplivande av WTO framstår som möjligt och kommer att ge organisationen möjlighet att fungera och fatta beslut på ett effektivare sätt.
Reformer förutses på två nivåer: reformer för att förbättra förhandlingsarbetet och reformer för att öka WTO:s legitimitet, en nyckelfaktor för dess organisation. I det sammanhanget är det viktigt att betona WTO:s parlamentariska dimension och att utnyttja oss, medborgarnas legitima företrädare, på bästa sätt, för att åstadkomma större öppenhet och demokrati i samband med globaliseringsfrågor.
Det krävs mycket arbete för att säkra en konsekvent internationell politik. Det är meningslöst att avskaffa hinder vid gränserna om det bortom dem förekommer hinder för investeringar, förakt för sociala rättigheter och överträdelser av miljönormer. Ett effektivt WTO är därför nödvändigt för att nå målsättningen med mer handel och marknadsstyrd liberalisering. Men regler är inte liktydigt med protektionism. Liberalisering utan skyddsåtgärder är inte alls lösningen på alla problem, särskilt dem som vi upplever i dag till följd av de stigande kostnaderna för jordbruksråvaror och den hunger som breder ut sig till följd därav.
Crawford Falconers förslag om sänkta tullar är därför oacceptabelt för våra europeiska jordbrukare och skulle få omätliga konsekvenser för de fattigaste ländernas jordbruksproduktion.
För att kunna slutföra Doharundan är det dessutom nödvändigt att återupprätta jämvikten i förhandlingarna och nå fram till genuint ömsesidiga avtal om marknadstillträde. Vi är ännu inte beredda att offra vårt jordbruk och vårt bidrag till en tryggad livsmedelsförsörjning bara för några futtiga sänkningar av industritullarna.
Kader Arif
(FR) Fru talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag välkomnar kvällens debatt om Cristiana Muscardinis betänkande om reformen av Världshandelsorganisationen.
Den livsmedelskris som nu drabbar utvecklingsländerna hårt åskådliggör på ett utmärkt sätt behovet av en bättre reglering av den globala handeln. Detta bör komma från ett reformerat WTO som kan kontrollera globaliseringens förlopp och främja rättvisare handelsregler. Krisen är strukturell och inte konjunkturrelaterad. Den är ett tecken på de allvarliga problem som avleder den globala handeln från det som borde vara dess huvudsyfte - att säkra utveckling för alla, framför allt de fattigaste länderna på jorden.
Ett antal teorier har framförts för att försöka förklara krisens ursprung, och jag tvivlar inte på att de är riktiga. Men jag tror att vi kollektivt bör ställa oss ett antal frågor. Skulle krisen ha blivit så omfattande om man inom WTO tagit större hänsyn till utvecklingsländernas prioriteringar? Om det funnits bättre samordning mellan WTO och andra internationella organisationer som UNDP och FAO? Om inte utvecklingsländerna i våra frihandelsavtal uppmuntrats att specialisera sig på en viss gröda för export, till förfång för deras traditionella husbehovsgrödor och livsmedelsoberoendet? Om vi hade lyssnat på de afrikanska länderna och stött dem i WTO när de bad om att åtgärder avseende priset på basvaror skulle ingå i den pågående förhandlingsrundan? I det avseendet måste jag påpeka att alla WTO-medlemmar enligt artikel 38 i GATT ska stabilisera och förbättra situationen på marknaderna för basprodukter, som är av särskild betydelse för utvecklingsländer.
I betänkandet föreslås flera åtgärder för att ta itu med dagens problem och förbättra WTO:s effektivitet och legitimitet. För att se till att utvecklingsländerna får komma till tals och att deras synpunkter och intressen beaktas betonas vikten av att införa ett mer demokratiskt system för beslutsfattande och bättre representation vid WTO:s sekretariat, som också måste få ytterligare finansiella och mänskliga resurser.
För att garantera större insyn i organisationens debatter och arbete bör det införas bestämmelser om bättre information, dialog mellan organisationen och det civila samhällets företrädare samt allmänhetens tillträde till möten, särskilt i samband med tvistlösningsförfarandet.
Slutligen måste WTO:s parlamentariska dimension stärkas, för att garantera förhandlingarnas demokratiska legitimitet liksom insynen. Här ingår framför allt att inrätta en parlamentarisk församling inom WTO med rådgivande befogenheter.
Vid sidan av dessa åtgärder måste själva målsättningarna för det multilaterala handelssystemet ses över för att säkra konsekvens med övriga internationella organisationer. Det krävs en ingående reform på det området för att vi ska kunna slutföra en Doharunda som verkligen är inriktad på utveckling och uppnående av millenniemålen. Jag vill i det sammanhanget påpeka att det första av dessa mål är att utrota fattigdom och hunger, och sorgligt nog utgör den rådande situationen en påminnelse om att våra åtaganden ännu inte fullgjorts.
Daniel Dăianu
(EN) Fru talman! Jag vill betona att reformen av WTO måste ingå i en omarbetning av hela den institutionella strukturen för hantering av globala utmaningar.
Titta bara på den globala uppvärmningens effekter och på finanskrisen med dess enorma ekonomiska obalans. En öppen handel måste vara rättvis. Den måste också kopplas till en politik som hjälper fattiga länder att utvecklas, främst genom jordbruk. Livsmedelsprisernas väldiga ökning kommer att ge bränsle åt protektionism och restriktioner, om vi inte inriktar oss på att utveckla livsmedelsproduktionen i hela världen.
Prisstegringarna på basråvaror har ytterligare förvärrat ett mycket komplicerat läge. Livsmedel kommer i allt högre grad att ses som ett nationellt säkerhetsproblem i både rika och fattiga länder. Reformerna av den gemensamma jordbrukspolitiken, EU:s politik för utvecklingsbistånd och energipolitiken måste därför utformas mot bakgrund av de dramatiska förändringarna på det internationella planet.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
(PL) Fru talman, fru kommissionsledamot! Jag vill fästa uppmärksamheten på tre frågor i samband med denna debatt.
För det första är det många länder som, trots att de är medlemmar i WTO, inte uppfyller standarderna på det sociala området och i fråga om miljö och djurskydd. Deras tillverkningskostnader är därför lägre. Tyvärr betyder detta att det är omöjligt att konkurrera med produkter som bearbetas i dessa ekonomier. Denna aspekt måste beaktas när vi förbättrar tillträdet till EU:s marknad för varor från tredjeländer, för annars kommer många europeiska tillverkningssektorer helt enkelt att försvinna.
För det andra fortsätter EU:s marknad att öppnas för jordbruksprodukter från tredjeländer, i utbyte mot att dessa länder gör exportmedgivanden för industriprodukter och tjänster från Europa. EU:s potential på jordbruksområdet håller därför på att försvagas.
För det tredje stöder jag till fullo Cristiana Muscardinis förslag om inrättande av en parlamentarisk församling inom WTO, ändringar av klassificeringen av länder som industri- och utvecklingsländer, behovet av närmare samarbete mellan WTO och FN och avsteg från samförståndsprincipen, särskilt för arbetsgrupper och kommittéer inom WTO:s ramar.
Kartika Tamara Liotard
(NL) Fru talman! Jag skulle väldigt gärna vilja tala mycket om mina tankar när det gäller reformen av WTO, men i stället vill jag ställa ett antal specifika frågor till kommissionen, som jag skulle vilja ha svar på. Frågorna illustrerar de aspekter vi måste ta hänsyn till i debatten om reform av WTO, vid sidan av de procedurmässiga reformer, t.ex. i fråga om insyn, som redan nämnts.
Klimatförändringen leder till ett ökat tryck på användning av biobränslen. Jag vill inte här ge mig in i debatten om huruvida det är bra eller dåligt, men jag vill ta upp följande frågor när det gäller EU:s skyldigheter inom ramen för WTO. I EU:s klimatförändringspaket ingår ett antal miljökriterier som biobränslen ska uppfylla. Jag och många av mina kolleger skulle dock vilja se att vi tillämpade sociala kriterier, t.ex. i fråga om minimilön och förebyggande av barnarbete. Är det förenligt med WTO-kraven? Om inte, tvingas vi inte då godta barnarbete och underbetalning? Jag har en annan fråga, om handeln med livsmedel som innehåller genetiskt modifierade organismer. Som jag ser det innebär Cartagenaprotokollet att medlemsstaterna själva får avgöra om genetiskt modifierade organismer ska godkännas. Är det förenligt med WTO och, i annat fall, hur ska ni lösa det? Parlamentet har sagt att de flesta av dess ledamöter motsätter sig handel med sälskinn. Kanada hotar nu att bestrida detta genom WTO. Hur tror ni att önskemålen hos en majoritet av EU:s befolkning kan tillgodoses i den frågan? Jag anser att dessa frågor är mycket viktiga och måste beaktas i samband med reformen.
Patrick Louis
(FR) Fru talman, mina damer och herrar! Handel mellan nationer är av godo. Frihandel är önskvärt, men i dag har världen förändrats och WTO:s regler är olämpliga och måste i många fall ändras.
Den internationella handeln har ändrat karaktär. Tidigare byggde handeln på komplementaritet - vi sökte upp det vi inte hade och exporterade eventuella överskott. Den ordningen fick nationer att blomstra. I dag råder dock social dumpning. Vi slutar upp med det vi kan för att importera vad någon annan gör till lägre kostnad, inte för att det är lönsammare utan för att kostnaderna, skatterna och de sociala kraven är lägre.
Tack vare denna ordning inom WTO kan de fattiga länderna, och de fattiga i de rika länderna, göra de rika i de fattiga länderna ännu rikare. Det handlar allt mindre om solidaritet och ömsesidiga överenskommelser mellan nationer. I stället är det en ordning som splittrar nationer och skapar en konflikt mellan vinnare och förlorare.
WTO-bestämmelserna måste därför ändras. Gemenskapspreferensen måste återupprättas och andan i Romfördraget, genom vilket gemensamma yttre tullar infördes, återupplivas. Det handlade inte om överdrivet försiktig protektionism utan om rättvis kompensation inför hotet om social dumpning. EU:s grundare hade inte alltid fel. WTO måste ta med de oregelbundna växelkursfluktuationerna i sin bedömning av handelbegränsningar. Det är oacceptabelt att yuanen ligger kvar på en så låg nivå när landet har ett så högt handelsöverskott. Det är skandalöst att EADS förlorar en miljard euro varje gång dollarn faller med 10 cent mot en ideologisk euro.
Sammanfattningsvis är framtiden för den verkligt fria handeln en påminnelse om att vi har mycket att göra innan vi kan luta oss tillbaka. Å ena sidan måste vi återupprätta gränsen som en förutsättning för politiken och därmed för folkets frihet; å andra sidan måste vi låta den monetära och ekonomiska politiken hålla sig i bakgrunden för realekonomin, den produktiva ekonomin, för det är enbart tack vare den ekonomin som folket kan leva här i frihet.
Jim Allister
(EN) Fru talman! WTO har många brister, men dess mest skrattretande defekt är utan tvekan den orättvisa fördel som organisationen ger Kina, Indien och Brasilien genom att bevilja dem den förmånliga ställningen som utvecklingsländer. De var en gång tillväxtekonomier men i dag har tillväxten definitivt skett, och de kan konkurrera med de bästa. De är i själva verket så framgångsrika att de är världsledande på flera områden. Ändå ger vi dem av oförklarliga skäl snålskjuts som utvecklingsländer och godtar därmed lägre standarder och mindre omfattande åtaganden från deras sida.
Det är inte att undra på att mina väljare ofta upplever att WTO inte tillgodoser eller tillvaratar deras intressen, en känsla som förstärks när de ser kommissionsledamot Peter Mandelson göra det ena makalösa medgivandet efter det andra på jordbruksområdet.
Fru kommissionsledamot! Att komma fram till den rätta uppgörelsen är viktigare än att komma fram till en uppgörelse. Det blir inte den rätta uppgörelsen om vår livsmedelsindustri sköljs bort av en flodvåg av billiga importvaror från länder som vi ger en förmånligare behandling än deras stabila ekonomiska kapacitet kräver.
Zbigniew Zaleski
(PL) Fru talman! En institution som inte fungerar som den ska måste reformeras så att den tjänar alla intressenter och konsumenter på rätt sätt. Vi stöder visserligen frihandel, men tyvärr åtföljs den ofta av en lust att ge efter för girighet. En kontrollmekanism måste införas när handeln liberaliseras, och det är syftet med en stark Världshandelsorganisation som fungerar korrekt. Den internationella handeln har nu utvecklats i sådan utsträckning, och blivit så föränderlig och vittomfattande, att en god samordning är nödvändig. Europaparlamentet kan inte bara passivt titta på. Innerst inne är jag därför helt övertygad om att Cristiana Muscardinis arbete med reformen av denna organisation kommer att bidra till att uppfylla dessa förvändningar och resultera i ett internationellt organ som kan leda handeln längs en tydlig och väl definierad väg.
David Martin
(EN) Fru talman! Till att börja med vill jag gratulera Cristiana Muscardini till ett utmärkt betänkande.
WTO har fortfarande en viktig roll att spela i världen och spelar fortfarande sin roll väl, men organisationen måste moderniseras och reformeras. En av de viktigaste reformerna är enligt min mening att införa parlamentarisk demokrati i WTO. Vi behöver en parlamentarisk församling som sammanträder regelbundet och övervakar det arbete som pågår runt WTO:s förhandlingsbord.
Vi måste också modernisera WTO:s bestämmelser för att se till att större hänsyn tas till miljömässig hållbarhet och klimatförändring vid WTO-förhandlingarna, och att sociala och arbetsrättsliga klausuler också tas upp under förhandlingarna. Framför allt skulle jag vilja att ILO knöts närmare till WTO:s arbete än vad som är fallet i dag.
När det gäller betänkandet som helhet stöder jag helt och hållet det arbete som Cristiana Muscardini uträttat i utskottet för internationell handel.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Fru talman! Den gemensamma marknaden och obegränsad handel är viktiga förutsättningar för ekonomisk utveckling. Obegränsad innebär emellertid inte oreglerad och utan principer för handel och konkurrenskraft. Behovet av en lämplig reglering av handeln på global nivå är särskilt akut mot bakgrund av globaliseringen. Det är därför Världshandelsorganisationen spelar en så viktig roll. Den är ett brett baserat organ med fler än 150 medlemsländer. WTO kommer att kunna agera mer effektivt om dess befogenheter tydligt definieras och begränsas till handelspolitiken.
Framför allt kräver tydlighet och konkurrenskraft att man ser till att produktionsprocessen uppfyller fastställda standarder och kvalitetskrav i fråga om t.ex. miljöskydd, arbets- och löneförhållanden och djurskydd. Konkurrenskraft mäts inte uteslutande i termer av produktionskostnader och priser. Avslutningsvis vill jag säga att WTO-reformen är ett uttryck för viljan att samarbeta för att åstadkomma utveckling och bekämpa fattigdom.
Avril Doyle
(EN) Fru talman! Jag vill gratulera alla inblandade till detta betänkande, särskilt föredraganden.
Jag ser - och här citerar jag fritt från motiveringen - att den analys av hela Världshandelsorganisationen som utskottet för internationell handel står i begrepp att inleda i mycket hög grad kommer att baseras på slutsatserna i Sutherlandrapporten, som i många år har fört en tynande tillvaro där den samlat damm på en hylla. När sedan utskottet utarbetar sitt eget betänkande kommer kommissionen uppenbarligen att få i uppgift att vidta nödvändiga åtgärder i Genève för att driva igenom de förbättringar som rekommenderas.
Vad har vi för garanti för att ett nytt betänkande kommer att leda till fler åtgärder än den utmärkta Sutherlandrapporten? Kommer miljö- och klimatöverväganden att ingå i ett eventuellt nytt WTO-paket? När det gäller det som redan sagts om bristen på homogenitet bland utvecklingsländerna, och Kinas, Brasiliens och Indiens ställning för närvarande, kommer vi att skilja tydligare mellan olika utvecklingsnivåer i det sammanhanget?
Och slutligen: Kommer tryggad regional livsmedelsförsörjning att vara ett legitimt övervägande för alla regioner?
Androula Vassiliou
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Jag vill tacka ledamöterna för deras kommentarer och förslag, som kommer att beaktas i samband med kommissionens överväganden kring WTO-reformen.
Kommissionen delar många av de farhågor som kommit till uttryck under diskussionen och stöder i själva verket många av de förslag som läggs fram i Cristiana Muscardinis betänkande. Man måste dock ha klart för sig att en del av dem kommer att möta hårt motstånd, men kommissionen kommer definitivt att stödja dem.
Framför allt stöder kommissionen till fullo kravet på samstämmighet mellan WTO och andra internationella organisationer, och kraven på större insyn och en ökad roll för parlamenten, särskilt i samband med övervakning och handelspolitisk granskning. Kommissionen delar också åsikten att ett starkt WTO ligger i utvecklingsländernas intresse.
Jag vill även besvara Kartika Tamara Liotards kommentarer, som gäller mer än bara WTO-reformen. Jag kan inte gå in på detaljer i det här skedet, men jag kan försäkra er om att vi redan samarbetar med våra partner när det gäller barnarbete och andra relaterade frågor, och vi stöder samarbetet mellan ILO och WTO.
Till sist vill jag säga att jag definitivt kommer att framföra era synpunkter till min kollega Peter Mandelson, så att de kan beaktas till fullo vid diskussionerna med andra WTO-medlemmar.
Cristiana Muscardini
föredragande. - (IT) Fru talman, mina damer och herrar! Jag tackar kommissionen för att den uppskattar utskottets arbete. Jag är också tacksam för stödet från föredragandena från utskottet för utveckling och utskottet för ekonomi och valutafrågor, liksom från de många kolleger som har talat här i kammaren. Jag vill göra mesta möjliga med deras politiska och deras så att säga tekniska stöd i kväll genom att än en gång påpeka för kommissionen att vi inte har någon tid att förlora. Ve dem som har tid och slösar bort den! Det är sant att Doharundan i slutänden kan nå fram till en lösning, men den lösningen har skjutits upp alltför många gånger de senaste åren. Nu när vi har en allvarlig livsmedelskris måste vi också komma ihåg att en del av ansvaret ligger hos vissa metoder - även från EU:s sida - som för länge sedan byggde på andra framtidsbilder av utvecklingen för jordbruk och livsmedel.
Om vi vill undvika en konfrontation mellan de verkligt fattiga utvecklingsländerna och de redan utvecklade länderna, om vi vill att marknaden ska bli rättvis - och marknaden måste bygga på regler för att vara rättvis och fri - måste vi vara djärva. Vi kan inte gå med på ännu en försening om vi ska försvara begreppet anständigt arbete och se till att tvisterna blir lösta snabbare.
Utskottet för internationell handel är medvetet om svårigheterna med reformen av WTO där vissa arbetsmetoder har utvecklats genom åren. Men utskottet är också medvetet om att om WTO ska kunna uppfylla förväntningarna från olika håll och bli en modern organisation i 2000-talet så måste man på något sätt hitta styrkan och modet för att inleda reformarbetet. Det är upp till kommissionen att ta hänsyn till våra synpunkter, som parlamentet i morgon med stor majoritet kommer att anta som en formell politisk begäran.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon kl. 12.00.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Kathy Sinnott  
skriftlig. - (EN) År 2001 hade förhandlingarna inom Doharundan som målsättning att minska handelshindren över hela världen och tillåta frihandel mellan olika länder med varierande välstånd.
År 2005 sänkte EU priserna för sockerodlare i EU med nästan 40 procent till följd av Världshandelsorganisationens övertygelse om att detta skulle gynna fattigare länder på den globala marknaden, som Australien, Brasilien och Thailand. Tyvärr fick detta ytterst negativa följder för länder inom EU, exempelvis Irland där sockerindustrin gick under, och för de fattigaste sockerproducerande nationerna i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet, däribland Mauritius, Belize och Fiji.
Nu, 2008, ser vi på nytt hur det förekommer upplopp i många av dessa fattiga länder, som drabbades av följderna av EU:s sockeromstrukturering, på grund av priserna på stapelvaror som ris och majs som de inte har råd med eftersom de inte längre har några sockerinkomster.
Innan vi godkänner nya åtgärder för att montera ned handelsskyddet bör vi faktiskt göra en konsekvensbedömning av hur EU kan påverka några av sina fattigaste grannar så att eventuella ytterligare förändringar av det här slaget inte blir destruktiva än en gång.
