Presentation av det svenska ordförandeskapets program (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett uttalande från rådets ordförandeskap om offentliggörandet av det svenska ordförandeskapets arbetsprogram.
Fredrik Reinfeldt
rådets ordförande. - Herr talman, ärade ledamöter! Låt mig först gratulera er till valet av ny talman. Jag ser fram emot att samarbeta med Jerzy Buzek under det svenska ordförandeskapet - och naturligtvis också tiden därefter.
Det är en ära för mig att tala inför Europaparlamentet som ordförande för Europeiska rådet. Jag vet att uppemot hälften av er är invalda till denna församling för första gången. Tillsammans ger ni alla röst åt 500 miljoner européer. Det finns stora förväntningar på er.
Jag talar till er i utmaningarnas tid. Sällan har EU-samarbetet stått inför svårare prövningar och av så olika slag. På kort sikt har vi ambitionen att säkerställa en smidig övergång till ett nytt fördrag - Lissabonfördraget. Nu och på lite längre sikt måste vi fortsatt hantera den ekonomiska och finansiella krisen. Under ytan hotar en växande klimatkris som på lång sikt är den största av våra utmaningar.
En sak är klar. För att lyckas med de många utmaningar som väntar det svenska ordförandeskapet måste vi arbeta sida vid sida med er - ni som verkar i kärnan av den europeiska demokratin. Vi hoppas på ert stöd och samarbete, och att ni är redo att anta utmaningarna tillsammans med oss.
När vi talar om EU:s historia brukar vi framhålla att samarbetet skapat grund för fred i ett Europa som så ofta har kännetecknats av det motsatta. Jag vill berätta för er att min farfar var svensk beredskapssoldat vid norska gränsen under andra världskriget, ett krig som Sverige stod utanför. Det närmaste min farfar kom kriget var att då och då få en skymt av det - på betryggande avstånd. Sådan var länge Sveriges relation till Europa: på avstånd betraktande.
När Europa stod i ruiner efter andra världskriget var Sverige orört. Vi var ekonomiskt rikare - men fattiga på europeisk gemenskap. För 20 år sedan kapades taggtråden mellan Österrike och Ungern. Berlinmuren revs, och Europa ändrades nästan över en natt. Då påbörjade flera länder den resa som ledde till att det i dag sitter representanter från 27 länder i denna sal. Sverige var ett av dessa länder.
Den som startar sent behöver tid för att hinna ikapp. Under det sena 80-talet börjar vårt politiska engagemang i Sverige för Europa att mogna fram. Långsamt växer insikten om Sveriges närhet och beroende av Europa. I arbetet med att föra Sverige in i det europeiska samarbetet, dvs. att bejaka öppenhet, globalisering och frihandel, spelade utrikesminister Carl Bildt en avgörande roll, driven av en fast övertygelse om att Sverige hörde hemma i Europa.
För 18 år sedan lämnade vi in vår ansökan om medlemskap i Europeiska unionen. Till slut hade vi mognat i övertygelsen om att människors vardag och vår framtid bäst formas i samarbete och i gemenskap med andra, att vi hade något att bidra med - och att vi hade mycket att lära. Nu var vi inte längre rädda för samarbete. Vi vågade vara en del av Europa.
Dessa för Sverige omvälvande år, från mitten av 1980-talet och framåt, löpte parallellt med att mitt eget politiska engagemang fördjupades. Längtan efter Europa var stark hos mig och hos många i min generation av svenska politiker. Jag minns hur jag som ung och ny riksdagsledamot välkomnades att besöka Europaparlamentet. Det var ett tecken på parlamentets öppenhet och tillgänglighet - trots att Sverige då stod utanför unionen.
Några år senare, 1997, efter det att Sverige blivit medlem, var jag med om att bygga upp PPE-gruppens ungdomsorganisation, Youth of EPP, och jag blev själv dess förste ordförande. På det sättet fick jag se hur det europeiska samarbetet fungerade i praktiken. Gemensamt sökte vi europeiska lösningar på europeiska problem. Vi lärde inte bara känna varandra utan också varandras historia och kultur. Det fick mig att lära känna Europas huvudstäder - och det antal kyrkor jag genom det besökt i Europa är inte lätta att räkna.
På 20 år har Sverige gått från att på avstånd betrakta till att vara en aktiv del i Europasamarbetet. Det har i sin tur påverkat svenska folket. För tio år sedan tyckte var tredje svensk att medlemskapet i EU var bra för vårt land, men lika många tyckte tvärtom. I dag har det vänt. Nästan två av tre svenskar menar att EU-medlemskapet är bra för Sverige. I valet till Europaparlamentet i juni gick över 45 procent av svenskarna iväg för att rösta. Det är åtta procentenheter fler än 2004, och det är mer än genomsnittet i Europa. I dag är Sverige ett land som uppskattar och bejakar EU-medlemskapet. Vi vaknade sent, men vi har flitigt arbetat oss ikapp. Det är en seger för alla oss som tror på Europasamarbetet.
(Applåder)
Herr talman, ärade ledamöter! Vi står inför vår generations ödesfråga, ett samhällsproblem som olikt många andra växer långsamt - och bara i fel riktning. Vår värld har feber. Febern stiger - och det ligger på oss att reagera. Grönlandsisen minskar med mer än 100 kubikkilometer varje år. Istäcket i Västantarktis smälter allt snabbare. Vi vet att enbart den minskande Grönlandsisen kan leda till en höjning av havsnivån på upp till två meter. Effekterna blir dramatiska. Om havsnivån skulle stiga bara en meter världen över, skulle ett hundratal miljoner människor behöva flytta bara i Asien. Värst utsatta är människorna i Bangladesh, i östra Kina och i Vietnam.
Vi står emellertid också inför andra allvarliga konsekvenser. Vädret kommer att förändras, och många växt- och djurarter riskerar att utrotas. Detta även om vi håller oss inom det tvågradersmål som FN har satt upp, och som i förra veckan såväl G8 som Major Economies Forum i L'Aquila ställde sig bakom. Vårt klimat hotas av vårt användande och vårt beroende av fossila bränslen. Det är de dåliga nyheterna. Så vilka är då de goda?
Även om tiden är knapp är den fortfarande på vår sida. Vi måste dock agera nu. Redan i dag har vi förutsättningarna för utbyggnad av förnybar energi och tekniken för energieffektivisering. Enligt internationella energiorganet, IEA, kan mer än hälften av de åtgärder som krävs för att inte överstiga tvågradersmålet vidtas med den teknik vi redan har.
Dessutom följs åtgärder mot klimatförändringarna av mycket värdefulla sidoeffekter, effekter som i sig motiverar åtgärderna. När vi förbrukar mindre energi, sparar vi pengar. Vi förbättrar de offentliga finanserna samtidigt som hushållen får mer resurser. När vi investerar i förnybar energi och energieffektiviserar, förbättrar vi vår energisäkerhet. Vi blir mindre beroende av import från länder som ibland är både politiskt och ekonomiskt instabila. Investeringarna i den gröna ekonomin kommer att skapa nya arbetstillfällen och driva på tillväxten under de kommande årtiondena.
Låt mig ge ett konkret exempel. Många EU-länder drabbades i januari av gaskrisen i Ukraina. I förra veckan pratade jag med president Jusjtjenko om hur vi ska försöka undvika en liknande händelse. Samtidigt är det viktigt att kunna vrida på perspektiven. Om Ukraina investerade i energieffektivitet så att landet nådde samma nivå som Tjeckien eller Slovenien, skulle det översatt i sparad mängd energi motsvara hela landets gasimport för eget bruk från Ryssland. Ukraina skulle kunna bli helt oberoende av gasimport från Ryssland och dessutom spara mycket pengar - bara genom att öka sin egen energieffektivitet. Det är så vi måste söka klimatsvaren.
(Applåder)
För tolv år sedan byggdes i Kyoto en koalition av frivilliga. Bara frivillighet räcker emellertid inte. Om vi ska lyckas få en global klimatöverenskommelse på plats, då måste resan från Kyoto till Köpenhamn gå från de frivilligas koalition till att bli allas ansvar.
Hur når vi då dit? Europa måste agera gemensamt och samlat. Vi måste visa ledarskap och stå vid våra löften. Europa är avgörande för att få med andra i en global överenskommelse. Världen över måste vi sätta ett pris på utsläppen. Vi måste börja använda nationella koldioxidskatter och utsläppshandel. Då växer de miljövänliga alternativen fram. Sätts priset på användande av fossila bränslen utan hänsyn till klimatpåverkan, kommer den globala uppvärmningen att fortsätta. Alternativen växer inte fram. Åtgärder för att öka energieffektiviteten kommer inte att bli ekonomiskt lönsamma.
Det räcker emellertid inte. Vi måste ha ett bredare svar på frågan ”hur?”. Det räcker inte med att begränsa utsläppen i en krets av länder som frivilligt tar på sig reduktioner, men som tillsammans bara står för 30 procent av utsläppen. Inte heller räcker det med lösningar som bara bygger på begränsningar i de mest utvecklade länderna. För även om de så kallade Annex I-länderna skulle minska sina utsläpp till noll skulle utvecklingsländernas snabbt växande utsläpp ändå leda oss över tvågradersmålet.
Därför måste vi diskutera finansieringen av investeringar i utvecklingsländerna. Vi behöver säkra en snabb tekniköverföring, och vi behöver se till att också utvecklingsländerna gör åtaganden för att bryta den utveckling de nu har framför sig. Vi kommer dessutom att kräva tydliga åtaganden på medellång sikt även för länder utanför Europa. Ansvar av några måste nu bli allas ansvar.
Jag vet att Europaparlamentet kommer att ta sitt ansvar. Det svenska ordförandeskapet ser er som våra allierade. Nu vill vi skriva historien om hur klimathotet avvärjdes, och vi vill skriva den tillsammans med er.
Herr talman, ärade ledamöter! Den ekonomiska och finansiella krisen spreds som en löpeld över världen inom loppet av några veckor. Några hade varnat, men för de allra flesta kom den som en överraskning, framför allt dess omfattning och djup. I en global värld sprider sig även problem snabbt till andra. Kraften i nedgången är av det slaget att ingen har någon mirakelkur för att snabbt ta sig ur den. Ett samordnat agerande från EU:s sida är det bästa verktyg vi har för att möta krisens utmaningar. Mycket kan dessutom fortfarande gå snett. Givet omständigheterna lyckades EU visa ledarskap genom prövningarna. Vi enades om garantier och trafikregler för att stödja bankerna. Vi enades om en gemensam återhämtningsplan för att stimulera ekonomin.
President Sarkozy och det franska ordförandeskapet spelade en viktig roll i arbetet, men jag vill också framhålla att Europaparlamentet var pådrivande. Nu behöver vi ägna hösten åt att diskutera fortsatta åtgärder för att ta oss genom krisen. Det ekonomiska läget är fortfarande kärvt, och de offentliga finanserna är nu ansträngda i alla medlemsländer.
Enligt kommissionens prognoser kommer underskotten inom EU att överstiga 80 procent av BNP nästa år. Det går inte att blunda och låtsas att det inte är ett problem. Mitt i allt detta får vi inte heller glömma att det bakom dessa siffror finns människor som känner oro för sina jobb, och som undrar hur de ska klara av att betala sitt boende och att upprätthålla sin levnadsstandard. Det är vår uppgift att svara.
När miljontals européer förlorar sina jobb och hamnar i utanförskap hotas hela vår välfärd. Detta i ett läge där trycket på vår välfärd redan är stort. Vi lever längre, samtidigt som vi arbetar kortare och föder färre barn. Om 50 år kommer det att finnas dubbelt så många äldre människor som barn i Europa om denna trend håller i sig. Så vad kan vi då göra?
Vi måste återupprätta förtroendet för finansmarknaderna. Vi måste snabbt få en fungerande tillsyn på plats för att förhindra att liknande kriser uppstår i framtiden. Det svenska ordförandeskapet arbetar för att rådet ska kunna enas om detta innan årets slut. Vi hoppas på er hjälp att föra det snabbt och slutgiltigt i hamn. Våra medborgare kommer inte att acceptera att skattemedel används fler gånger för att rädda finansinstitut som har agerat oansvarigt.
Vi måste snabbt ta oss ur de växande offentliga underskotten genom en samordnad exit strategy och en stegvis återgång till stabilitetspaktens regler. Annars följs kortvariga obalanser av kroniska underskott. Då väntar stora nedskärningar, som ju redan är en realitet i delar av EU, och som vi har tidigare erfarenhet av i Sverige. Då väntar massarbetslöshet, social oro och stigande skattetryck.
Vi måste säkerställa en social dimension i Europapolitiken som bygger på sunda offentliga finanser och på att få in fler på arbetsmarknaden. Det är det absolut bästa sättet att värna våra välfärdssystem. Jag vet att inte minst här i Europaparlamentet är detta en mycket viktig fråga.
Det är ohållbart att tre av tio européer i arbetsför ålder står utanför arbetsmarknaden. Målet måste vara en aktiv arbetsmarknadspolitik som tillsammans med väl fungerande trygghetssystem effektivt kan hantera omställningar. Vi måste stärka den enskildes anställningsbarhet och möjlighet att göra sig gällande på arbetsmarknaden. Vidare måste vi aktivera och återaktivera arbetslösa. Med fler i arbete kommer det att finnas mer till stöd för dem som står utanför. Vi måste också satsa på reformer, modernisering och anpassning till en ny verklighet. Världen utanför EU står inte stilla. Den rör sig framåt i en fantastisk fart. Det är något vi bör bejaka och anamma.
En översyn av EU:s Lissabonstrategi kan bidra till en nödvändig reformagenda. Den diskussionen kommer vi att inleda under hösten.
I den ekonomiska krisens spår kan vi se idéer om ökad protektionism. WTO bekräftar att antalet handelsbegränsande åtgärder ökat avsevärt under de senaste tre månaderna. Därför välkomnar jag L'Aquila-överenskommelsen om en nystart av Doharundan - för att se till att världens länder återigen slår in på den frihandelsvänliga väg som vi vet gynnar oss alla i längden. Målsättningen måste vara ett EU som kommer stärkt ur krisen.
Herr talman, ärade ledamöter! När jag reser omkring i Sverige och pratar om EU-samarbetet får jag få frågor om EU:s institutioner. Det handlar snarare om krokiga gurkor, snus och andra vardagsnära frågor.
Icke desto mindre: det institutionella ramverket är viktigt, eftersom det definierar vad vi kan göra och på vilka områden. Därför är ratificeringen av Lissabonfördraget så central. Fördraget kommer att göra EU mer demokratiskt, mer transparent, mer effektivt och mer inflytelserikt på den internationella arenan. Allra viktigast dock att med Lissabonfördraget på plats sätts punkten för en inåtvänd fas i EU-samarbetet. Det är nu dags för EU att blicka utåt och framåt. Det svenska ordförandeskapet är redo att genomföra allt förberedande arbete för att säkerställa en smidig övergång till ett nytt fördrag, men det förutsätter förstås att fördraget har ratificerats av alla medlemsländer. Låt oss hoppas att det ska bli verklighet inom de kommande månaderna.
Den internationella brottsligheten växer sig allt starkare. Kriminella nätverk ser inte längre några gränser för sin verksamhet. Vi ser hur handel med narkotika och med människor breder ut sig. Det hotar våra demokratiska värden, och det hotar våra medborgare. Samtidigt är friheten att röra sig fritt över våra gränser grundläggande för vår gemenskap - att studera, arbeta och leva i ett annat EU-land. En ny tid kräver emellertid nya svar. Därför kommer vi att utarbeta ett nytt program på området under hösten, nämligen det som vi kallar Stockholmsprogrammet. Stockholmsprogrammet vässar de instrument som skapar säkerhet i EU, och som bekämpar organiserad brottslighet och terrorism.
Samtidigt skapar vi en bättre balans mellan dessa instrument och de åtgärder som säkerställer rättssäkerhet och som skyddar individens rättigheter. Det ser också till att den som söker asyl i EU möts med ett gemensamt och rättssäkert system - mer lika mottagning och asylprövning, mer lika återvändandepolitik.
Drömmen om en framtid i Europa är stark hos många. Samtidigt blir Europas befolkning äldre och äldre. Genom ett flexibelt system för arbetskraftsinvandring kan dessa två realiteter mötas.
Herr talman, ärade ledamöter! För drygt 50 år sedan lade sex länder grunden för det europeiska samarbetet. I dag är vi 27. Vi har vuxit i styrka och inflytande, och vi har vuxit i välfärd och i mångfald. Europa har berikats. Därmed står vi också bättre rustade för att tillvarata såväl globaliseringens möjligheter, som för att möta dess utmaningar. Ensam är inte stark.
Det heter ”förhandlingar” om medlemskap. Ytterst handlar medlemskapet emellertid om att dela en gemensam värdegrund och följa gemensamma regler. Det här begrundas nu av dem som står utanför - från Reykjavik, till Ankara, över västra Balkan. De båda ledarna på Cypern står inför en historisk möjlighet att enas om en lösning för att återförena den ö som under alltför lång tid varit delad.
För dem som är innanför kan det locka till att låta medlemskapsprocessen bli tillfället att lösa långdragna tvistefrågor. I sådana fall måste vi hitta lösningar som kan gynna bägge sidor och öppna vägar framåt. Annars äventyras framsteg i målen om fortsatt europeisk integration. Det svenska ordförandeskapet kommer att verka för att föra utvidgningsprocessen framåt enligt de åtaganden som EU gjort, och på strikt basis av de kriterier som gäller. Vi ska agera ”honest broker”.
Herr talman, ärade ledamöter! Med styrka och inflytande följer ett globalt ansvar, som vi fortfarande strävar efter att axla. På det följer en skyldighet att använda det ansvaret för allas bästa. EU ska arbeta för fred, frihet, demokrati och mänskliga rättigheter. Vi har ett ansvar att stödja de fattigaste och mest utsatta länderna i världen, ett ansvar att leva upp till FN:s millenniemål. Vi har ett ansvar att stödja FN-arbetet också i andra delar, att arbeta tillsammans med våra strategiska partners, att engagera oss i världens krishärdar - oavsett om det gäller fredsprocessen i Mellanöstern, Iran, Afghanistan, Pakistan, Nordkorea eller de stora utmaningarna på den afrikanska kontinenten.
Vi har emellertid också ett ansvar för regionala initiativ som Medelhavsunionen och det östliga partnerskapet som skapar stabilitet och samverkan mellan grannländer med olika förutsättningar.
Jag är särskilt tacksam för Europaparlamentets drivande roll vad gäller Östersjösamarbetet. Redan 2005 presenterade parlamentet ett förslag till en strategi för regionen. Nu hoppas vi att detta initiativ kan krönas med antagandet av en Östersjöstrategi vid Europeiska rådets möte i oktober.
Konflikterna på Balkan på 90-talet blev en början på EU:s engagemang som krishanterare, ett engagemang som nu stadigt växer. I dag deltar EU i ett tiotal krisinsatser världen över.
I vår tid knackar världens problem på EU:s dörr. Över hela vår värld - och inte minst i vårt närområde - knyts många människors förhoppning om sin egen utveckling till samarbetet. Låt oss tillsammans motsvara de förväntningarna.
(Applåder)
Herr talman, ärade ledamöter! Det europeiska samarbetet har gjort att vår kontinent i dag lever i fred och i välstånd, under frihet och stabilitet. Vi har öppna gränser och en social modell som kombinerar marknadsekonomi med omtanke om varandra. Detta är vårt gemensamma Europa. Våra medborgare vill emellertid också känna att Europa bärs av idéer för framtiden och att samarbetet inte bara har ett historiskt syfte utan är framåtblickande. Därför har vi som folkvalda ett ansvar för att tala om vad vi vill med Europa. Låt mig berätta hur jag ser på framtidens Europa.
Jag vill se ett Europa som med kraft agerar för demokrati, fred, frihet och mänskliga rättigheter på den globala arenan, och som vågar ta plats på den utrikespolitiska scenen. Bland oss har vi nämligen erfarenheter av hur det är att leva utan demokrati och frihet. Därmed har vi också trovärdigheten att agera.
Jag vill se ett Europa som tar ledningen i kampen mot klimathotet, och som ser bortom lockelsen att konkurrera med en industri som inte betalar för de utsläpp som förstör vårt klimat, och som ställer om incitamenten så att grön teknik lönar sig, för att våra barn och deras barn ska få uppleva naturen som vi känner den.
Jag vill se ett Europa som tar ansvar för ekonomin. Lending for spending kan inte vara den enda devisen. Inte heller kan det vara så att ”vinster är privata och förluster statliga”. Låt oss bygga upp de offentliga finanserna igen. Reglera sunda finansmarknader. Säkra de ekonomiska reformer som vi behöver för tillväxt och en industri som är konkurrenskraftig även i framtiden.
Jag vill se ett Europa som vidareutvecklar sin sociala modell, ett Europa som kombinerar ett väl fungerande välfärdssystem med tillväxt - med social sammanhållning, ett Europa som genom arbete, företagande och sunda offentliga finanser skapar utrymme för att upprätthålla och utveckla våra välfärdsmodeller, med alla våra medborgares bästa för ögonen.
Jag vill se ett Europa som inte låter sig lockas av protektionismens kortsiktiga korståg, ett Europa som slår vakt om den inre marknad som lagt grunden för vårt EU-samarbete, och som låter varor och tjänster strömma fritt över våra gränser, till förmån för oss själva och för resten av världen.
Jag vill se ett Europa som är ödmjukt inför olikheter, öppet för andras argument och som har en stark vilja att finna kompromisser, med det gemensamma bästa för sinnet. Ett sådant Europa står sig starkt i alla tider.
(Applåder)
Herr talman, ärade ledamöter! Det är en ära för mig att stå här tillsammans med er och representera den europeiska demokratin. Många har sagt mig att detta blir det svåraste ordförandeskapet på många år. Prövningarna är många, och vi måste förbereda oss på det oväntade. Många frågar sig om ett land av Sveriges storlek kan axla detta ansvar. Inte ensamma, men tillsammans kan vi anta utmaningarna. Låt oss göra det med visioner och handlingskraft, med insatser och mod. Europa behöver det. Människorna i Europa behöver det. Europaprojektet handlar om drömmen om att gemensamt lösa människors problem. Den drömmen gör Europa starkt. Detta år, 2009, är ett ödesår för Europasamarbetet. Nu har vi chansen att ta nästa steg. Det svenska ordförandeskapet är redo att anta utmaningen. Låt oss anta den tillsammans!
(Kraftiga applåder)
José Manuel Barroso
kommissionens ordförande. - (EN) Herr talman! Dessa tider är inte vanliga tider och detta kommer inte att vara något vanligt ordförandeskap. Förutom det vanliga lagstiftningsarbetet kommer det svenska ordförandeskapet att ha andra typer av högst politiska utmaningar, och ingen är bättre lämpad att hantera dessa utmaningar än statsminister Fredrik Reinfeldt och det svenska ordförandeskapet.
I dag vill jag belysa två av de största politiska utmaningar som EU står inför under de kommande sex månaderna, nämligen att hantera den ekonomiska krisen och att förhandla fram en ambitiös internationell överenskommelse om klimatförändringarna i Köpenhamn.
Den värsta finansiella och ekonomiska krisen i mannaminne fortsätter att ha förödande effekter för våra samhällen och familjer. Särskilt arbetslösheten fortsätter att växa. Att få ekonomin tillbaka på rätt spår är den främsta prioriteringen. EU:s gemensamma åtgärder har lett till en exempellös finansiell insats som ger konkreta resultat.
Vi har också visat solidaritet mellan medlemsstaterna, till exempel genom att fördubbla taket för betalningsbalansstöd till medlemsstater som inte ingår i euroområdet, till 50 miljarder euro. Vi behöver nu till fullo genomföra återhämtningspaketet i alla dess aspekter och se till att det tar sig uttryck i skapande av arbetstillfällen och främjande av grundläggande ekonomisk verksamhet.
Jag ser det som nödvändigt att prioritera åtgärder som begränsar arbetslösheten och som ser till att folk kommer tillbaka till arbetsmarknaden. Här kan vi bygga vidare på resultaten från sysselsättningstoppmötet i maj, som var en del av kommissionens initiativ tillsammans med det tjeckiska, svenska och spanska ordförandeskapet. Vi behöver omsätta det gemensamma åtagandet för ungdomar och sysselsättning i praktiken.
Naturligtvis ligger ansvaret för arbetsmarknadspolitiken hos medlemsstaterna, men vi kan och bör använda befintliga EU-instrument för att hjälpa medlemsstaterna upprätthålla sysselsättningen och utbilda medborgarna för framtidens jobb. Därför kommer kommissionen att lägga fram ett förslag för att förenkla förfarandena för strukturfonderna och undanröja behovet av nationell medfinansiering i fråga om Europeiska socialfonden för 2009 och 2010. Vi kommer också att omplacera resurser för att finansiera ett nytt mikrokreditsystem för sysselsättning och socialt deltagande. Jag hoppas att Europaparlamentet kommer att stödja dessa förslag.
Kommissionens förslag utifrån ”de Larosière-rapporten”, som jag beställde i oktober förra året, kommer att utgöra grunden för en stärkt tillsyn och reglering av finansmarknaden. Med de förslag som redan lagts fram - många av dem är redan godkända av parlamentet och av rådet, vissa är fortfarande under behandling i vår beslutsprocess - tar vi verkligen ledningen globalt i reformen av det internationella finansiella systemet. Jag är säker på att vi kommer att fortsätta så vid G20-mötet i Pittsburgh i september.
Att göra framsteg med alla dessa frågor under de kommande sex månaderna är avgörande för att kunna bygga upp en ny ekonomi, eftersom ekonomin efter krisen definitivt inte kan och inte kommer att vara densamma som ekonomin före krisen.
Vi behöver omforma vår ekonomiska modell och åter sätta värderingarna i centrum för vår sociala marknadsekonomi, där de hör hemma. Vi måste bygga upp en ekonomi och ett samhälle som grundas på möjligheter, ansvar och solidaritet, en ekonomi som kommer att behöva hitta nya vägar till tillväxt eftersom vi inte alltid kan förlita oss på monetära och finansiella stimulansåtgärder. Vi måste bygga upp ett EU med öppna och väl fungerande marknader, ett EU med smart, miljövänlig tillväxt, ett EU med effektivare reglering och tillsyn av finansmarknaderna, ett EU som fördjupar sin inre marknad och till fullo utnyttjar dess potential, ett EU som motstår tendensen till splittring och protektionism.
När det gäller klimatförändringarna är EU redan den första regionen i världen som genomför långtgående, rättsligt bindande klimat- och energimål. Jag är stolt över hur kommissionen arbetade med det förra parlamentet och rådet för att införa denna lagstiftning och jag vill ha ett nära samarbete med er och med ordförandeskapet under tiden före toppmötet i Köpenhamn.
Vår ledarroll uppskattades i hög utsträckning vid förra veckans möten i L'Aquila med G8 och i Major Economies Forum. Ni har hört om de framsteg som gjordes vid dessa möten. För första gången åtog sig alla deltagare att sätta ett tak på 2°C för temperaturökningen för att respektera klimatforskningen. Detta är utan tvivel ett välkommet framsteg men vi får inte lura oss själva. Vår ambition och vårt åtagande matchas ännu inte av de andra. EU ligger långt före genomsnittet i resten av världen och, uppriktigt sagt, då det är 145 dagar kvar till Köpenhamnstoppmötet oroar det mig.
Under de kommande veckorna kommer vi att trappa upp vårt arbete med internationella partner för att se till att tydliga åtaganden görs i Köpenhamn. Vi behöver också göra framsteg i fråga om nödvändiga medel för att stödja utvecklingsländer och främja tekniköverföringar. I september kommer kommissionen att lägga fram sina finansieringsförslag så att vi kan nå ett europeiskt samförstånd och förhandla med andra.
Dagordningen för klimatförändringarna är naturligtvis nära knuten till en annan prioritering: trygg energiförsörjning. I dag kommer kommissionen att anta förslag för att stärka våra regler angående säkra gasleveranser och stärka solidariteten mellan medlemsstaterna, och jag litar på att det svenska ordförandeskapet kommer att arbeta vidare med dessa med ert stöd.
Dessa är de viktigaste prioriteringarna - vilket är helt i sin ordning. Men det finns många andra saker som behöver göras under de kommande sex månaderna. Låt mig bara flagga för Stockholmsprogrammet, där kommissionen nyligen har lagt fram en ambitiös vision som sätter medborgaren i centrum för vår politik om rättvisa, frihet och säkerhet, och där man balanserar säkerheten mot skyddet av de medborgerliga friheterna och de grundläggande rättigheterna.
Under större delen av detta årtionde har EU ägnat sig åt inre institutionella debatter. Förändringar i vårt viktigaste fördrag är helt nödvändiga för att ge det utvidgade EU förutsättningar att kunna arbeta demokratiskt och effektivt. Jag hoppas att ratificeringen av Lissabonfördraget kommer att ske under de närmaste månaderna så att vi kan omsätta dess bestämmelser i praktiken och gå vidare med den politiska dagordning som jag just har skisserat.
Det är viktigt att diskutera förfaranden men jag anser att det är ännu viktigare att diskutera innehållet. Det svenska ordförandeskapet och det kommande spanska ordförandeskapet kommer förhoppningsvis att behöva övervaka en komplex övergång till det nya fördraget där kommissionen och parlamentet kommer att behöva spela en viktig roll.
EU har konstant förnyat sig, från den ursprungliga uppgiften att läka en krigshärjad världsdel till byggandet av den inre marknaden och senare vidare till Europas återförening. Under de senaste 50 åren har EU konsekvent överträffat förväntningarna och fått farhågorna att komma på skam. Jag är säker på att vi också kommer att klara den nya utmaning som vi står inför, dvs. att lägga grunden för en smart och miljövänlig ekonomi för framtiden. Vi kommer att lyckas om vi beaktar den viktigaste lärdomen från ett halvt århundrade av europeisk integration: EU går framåt när alla dess delar samarbetar i en anda av öppenhet, tillit och partnerskap. I det svenska ordförandeskapets program erkänns detta. Kommissionen är redo att spela sin roll och jag är säker på att även Europaparlamentet är det.
(Applåder)
Joseph Daul
för PPE-gruppen. - (FR) Herr talman! Jag vänder mig normalt inte till er men i dag ska jag för första gången ägna er en minut.
För det första, herr Buzek, hyllar jag er som motståndsman och som en av grundarna av Solidarnoœæ, som den man från Schlesien som aldrig glömde sina rötter, sin historia eller sina värderingar. Inom Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater) är vi också stolta över att ha övertygat det stora flertalet ledamöter i Europaparlamentet från alla politiska bakgrunder - även Martin Schulz - att göra er till talesman för 500 miljoner medborgare. Valet av er som talman är en symbol för detta öppna Europa, för detta toleranta Europa, för detta politiska Europa som förespråkas av PPE-gruppen och av de flesta ledamöter här i parlamentet.
Herr rådsordförande, herr kommissionsordförande! Vad vi förväntar oss av er att ni kommer att göra handling till det ledande temat för det svenska ordförandeskapet under de kommande sex månaderna - med andra ord, inför den dubbla utmaningen med ekonomin och klimatförändringarna menar vi att vi måste göra mer, och snabbare, för att ta oss ur krisen, genom att fullständigt tillämpa vår sociala marknadsekonomi. Jag tror definitivt att det är ekonomins livskraft och endast detta som kommer att möjliggöra för oss att föra den verkligt sociala politik som vi behöver.
Om vi vill ha en återhämtning och om vi vill att den kommer från EU och inte från Asien, vilket kan väntas, måste vi utan tvekan skynda på saker i dag. När krisen är över kommer vinnarna att vara de som satsade på innovation, på utbildning - kort sagt, på handling.
I detta avseende föreslår PPE-gruppen bland annat att man ska öka stödet till små och medelstora företag, som är centrala för att bevara och skapa arbetstillfällen. Jag vill också framhålla att den ekonomiska krisen inte fordrar ett nationellt svar utan ett europeiskt svar. Våra medborgare är övertygade om detta. Man behöver bara se på opinionsundersökningarna i de olika länderna. Över 66 procent av tyskarna och över 70 procent av EU-medborgarna är övertygade.
Mer handling och snabbare handling, herr Reinfeldt, herr Barroso, det är också vad PPE-gruppen förväntar sig av er i kampen mot den globala uppvärmningen. Det är EU:s ansvar att under er ledning leda världen i denna process, och alla här medger att det är en brådskande och högt prioriterad process. Vilket tillfälle är bättre för att agera och skynda på saker än den konferens om klimatförändringarna som ska hållas i december i Köpenhamn, det vill säga på vårt eget territorium!
När det gäller klimatförändringarna har vi i EU visat bortom alla tvivel att vi kan vidta åtgärder bara vi vill. Uppgiften är nu att utnyttja detta för att få de andra världsmakterna att ansluta sig. Jag tänker naturligtvis på Förenta staterna, som måste omsätta ord i handling, men jag tänker också på tillväxtländerna, vare sig det är Kina, Indien eller Brasilien, som inte längre kan bortse från att de i stor utsträckning bär ansvaret för den globala uppvärmningen. Vi ska därför bedöma det svenska ordförandeskapet efter hur det klarar krisen och mot bakgrund av dess resultat i miljöfrågorna.
Avslutningsvis måste EU, för att agera kraftfullt på dessa båda fronter, vara utrustat med lämpliga institutioner. Det senaste året har tydliggjort att det med samma fördrag och med samma föråldrade enhällighetsprincip var möjligt att göra framsteg med EU men att det också var möjligt att hamna i ett dödläge. Det handlar om politisk vilja, herr Reinfeldt och herr Barroso. Snabba på. Det är var PPE-gruppen ber er göra under de kommande sex månaderna, och vi har förtroende för det svenska ordförandeskapet. Snabba på. Det är vad EU-medborgarna önskade när de valde detta parlament och det är det vi måste ge dem om vi vill se fler av dem dyka upp vid valet om fem år.
(Applåder)
Martin Schulz
Herr talman, premiärminister Reinfeldt, mina damer och herrar! Det svenska ordförandeskapet inträffar under en period när institutionerna får en nystart. Det är inte bara Europaparlamentet som börjar på nytt. EU är inne i en övergångsperiod mellan Nicefördraget och Lissabonfördraget. Som vi alla vet är det en tid av osäkerhet, men inte desto mindre behöver vi klarhet i fråga om politiska beslut om ekonomiska och finansiella frågor, arbetsmarknadsfrågor och klimatfrågor i EU och dess medlemsstater.
Ni har talat om detta och jag håller med i mycket av det ni sade. Klimatförändringarna är naturligtvis den viktigaste frågan och ni har gett den rätt prioritering. Jobbkrisen kräver naturligtvis också en omedelbar och ändamålsenlig lösning. Därför ber vi er att under ert ordförandeskap uppmana medlemsstaterna att ta investeringsplanerna och de ekonomiska återhämtningsplanerna på större allvar än de hittills gjort.
Vad vi främst behöver är att bevara arbetstillfällena - nu, inte nästa år, eftersom hotet mot jobben finns här och nu. Anställningstryggheten är avgörande för samhällets inre stabilitet. Därför förväntar vi oss att ni ger högsta prioritet åt arbetstillfällen och anställningstrygghet på något sätt, till exempel genom att kombinera miljöskydd och industripolitik, vilket är en mycket intelligent lösning.
När det gäller anställningstrygghet vill jag säga er detta, herr Reinfeldt: vad som på allvar äventyrar EU:s arbetstillfällen och i ännu högre grad äventyrar den sociala sammanhållningen är EG-domstolens rättspraxis. Som ni just har sagt reser ni mycket i Sverige och i Europa. Det gör vi också och vad vi hör från våra medborgare är att de inte vill ha ett EU där företag flyttar från land till land och sänker lönenivån. Därför behöver vi initiativ från EU.
(Applåder)
Vi behöver dessa initiativ till följd av EG-domstolens domar i målen Laval, Viking, Rüffert och Luxemburg. Dessa är åtgärder som ni behöver hantera under ert ordförandeskap, och ni i synnerhet, eftersom Sverige drabbas av denna missriktade politik och denna missriktade rättspraxis.
Ni behöver också hantera en annan institutionell fråga, nämligen frågan om hur nästa kommission ska utses. Här måste jag säga att jag på sätt och vis får det allmänna intrycket att inte bara ni utan också alla era kolleger i rådet har påverkats av den nya starten för institutionerna och ovissheten om vilket fördrag vi faktiskt bör ha som grund för våra åtgärder, och att ingen riktigt vet var vi står. Det är lite som Astrid Lindgrens Pippi Långstrump i hennes Villa Villekulla - jag ska göra världen som jag vill att den ska vara. Underbart!
Om vi utser kommissionens ordförande på grundval av Nicefördraget kommer vi att ha 20 kommissionsledamöter. I detta fall skulle jag vilja veta vilket land som inte kommer att ha någon kommissionsledamot. Här kommer rådet naturligtvis att säga ”nej, vi vill definitivt inte starta ett blodbad bakom lyckta dörrar. Så vi har en perfekt lösning - inledningsvis utser vi kommissionsledamoten på grundval av Nicefördraget. Det kommer att ta ett par månader för kommissionen att installeras och vid det laget kommer irländarna att ha röstat och vi kommer att ha Lissabonfördraget. Då kan vi rösta om allt annat på grundval av Lissabonfördraget. Toppen!”
Vi är en rättsligt grundad gemenskap - det är åtminstone vad jag trott hittills - där grundvalen är den gällande rätten. Den gällande rätten är Nicefördraget. För övrigt finns det någon som, i egenskap av fördragens väktare, först av allt måste förtydliga vilken rättslig grund som ska tillämpas. Det är kommissionens ordförande, men jag har inte hört ett ord från honom i denna fråga.
Därför vill jag säga mycket tydligt vad vi förväntar oss. Mitt förslag, herr statsminister, var att ni inte skulle ta beslutet om formalisering omedelbart, utan först skicka er kandidat till parlamentet så att han kan berätta för oss vad han vill göra för att återställa ekonomin, bevara arbetstillfällena, bekämpa klimatförändringarna, införa en sysselsättningspakt, ta initiativ till ett direktiv om offentliga tjänster och till att förbättra direktivet om utstationering av arbetstagare samt inrätta en garanti mellan kommissionen och parlamentet i fråga om utvärderingen av de sociala följderna av kommissionens initiativ. Vi kunde redan ha diskuterat allt med kandidaten för flera veckor sedan för att se om han skulle få en majoritetsröst i parlamentet på grundval av sina förslag. Sedan skulle ni ha kunnat fatta ett beslut om formalisering.
Ni valde i stället en annan väg. Ni sade ”nej, vi kommer först att fatta beslut om formalisering och sedan skicka kandidaten”. Jag är rädd för att detta var ytterligare ett misstag och jag är också rädd för att denna kandidat, om han inte gör en avsevärd ansträngning, inte kommer att få någon majoritetsröst här i parlamentet.
(Applåder)
Jag vill verkligen tydliggöra detta så att vad som troligen kommer att bli den största tvistefrågan under ert ordförandeskap är helt klart mellan oss redan från början. Vi förväntar oss institutionell tydlighet, vi förväntar oss ett socialpolitiskt åtagande och jag räknar med att vi kommer att hålla med er när det gäller klimatpolitiken.
Herr talman! Bara för er skull har jag hållit min talartid exakt. Ni kommer att se att mina sex minuter tar slut om några sekunder. Ni kommer inte att behöva tillrättavisa mig - jag visste att det var det ni tänkte göra och jag ville inte ge er det nöjet.
(Applåder)
Guy Verhofstadt
Herr talman! För det första vill jag säga till Fredrik Reinfeldt att gruppen Allianser liberaler och demokrater för Europa till fullo ställer sig bakom det svenska ordförandeskapets prioriteringar, det vill säga ratificeringen av Lissabonfördraget, som vi naturligtvis förväntar oss ska genomföras snabbt och fullständigt, förberedelserna inför toppmötet om klimatförändringar i Köpenhamn som redan har nämnts och som är en prioritering som vi helt delar, och slutligen också Stockholmsprogrammet.
Dessutom, och detta är temat för mitt anförande, herr Reinfeldt, vill jag hänvisa till en fråga som tas upp i varje inlägg här i parlamentet - kampen mot den ekonomiska och finansiella krisen - för att säga till er att ni kommer att leda Europeiska rådet vid en mycket bestämd tidpunkt. Det är bra att det är Sverige som är ordförande för rådet eftersom ni har särskild erfarenhet på detta område. Under 1990-talet upplevde Sverige exakt samma ekonomiska kris som vi nu upplever i hela Europa och i hela världen. Ni har upplevt en kris inom fastighetssektorn. Under 1990-talet hade ni också en finanskris och ni löste alla dessa problem genom att direkt ta itu med problemen inom finanssektorn.
Mitt budskap till er är att ni måste agera på precis samma sätt i dag på EU-nivå, eftersom det är vad vi saknar. Vi försöker bekämpa den ekonomiska och finansiella krisen genom 27 olika strategier i de olika länderna. Det kommer aldrig att lyckas.
Vi förväntar oss att ni använder er erfarenhet från Sverige, eftersom det Sverige gjorde var en framgång, till skillnad från Japan, som har varit ekonomiskt stillastående under lång tid. Sverige tog sig ur krisen eftersom ni omedelbart hanterade problemen inom finanssektorn, något som för närvarande inte görs i EU. Tanken är att Storbritannien kan nationalisera sina banker medan andra - särskilt Frankrike - kan rekapitalisera dem. I Tyskland pågår arbetet med att skapa avvecklingsenheter, ”bad banks”, medan man i Beneluxländerna gör lite av varje på samma gång. Resultatet är att det inte finns någon enhetlig strategi. Förenta staterna stabiliserar sina banker och undanröjer de dåliga verksamheterna samtidigt som vi fortsätter att ha problem.
Min uppmaning till er är därför att ni använder er erfarenhet för att presentera en enhetlig räddningsplan för EU:s finanssektor som ska utgöra grunden för den ekonomiska återhämtningen. Utan en sådan plan kommer det aldrig att ske någon ekonomisk återhämtning, bankerna kommer inte att börja låna ut pengar igen, och så vidare. Detta måste vara er främsta prioritering.
(EN) Den andra punkten är att vi hoppas att ni, tillsammans med kommissionen, också kan lägga fram en ny återhämtningsplan, eftersom 27 olika återhämtningsplaner inte kommer att leda till de resultat som behövs under de kommande åren. Det är helt nödvändigt att rådet och kommissionen tillsammans tar ledningen i detta. Jag vet att det nu finns 27 återhämtningsplaner på nationell nivå men vi ser ett antal protektionistiska åtgärder inom dessa nationella planer. Det är ert ansvar, herr Reinfeldt, att säga till era kolleger att ett bättre sätt att hantera detta är att tillsammans med kommissionen utarbeta en enhetlig återhämtningsplan och att investera i hållbar energi och i den nya ekonomin.
Med er erfarenhet från Sverige under 1990-talet är ni rätt man på rätt plats för att göra det som vi hittills inte har gjort, det vill säga att utarbeta en enhetlig EU-strategi för att bekämpa denna ekonomiska och finansiella kris.
(Applåder)
Rebecca Harms
för Verts/ALE-gruppen. - (DE) Herr talman, herr Reinfeldt, herr Barroso! Min kollega Martin Schulz sade allt som finns att säga om de institutionella betänkligheter som min grupp länge har haft när det gäller det kommande valet av kommissionens ordförande. Vi instämmer i vad han sade. Vi vill att hela kommissionen och all personal på hög nivå inom EU ska väljas enligt villkoren i Lissabonfördraget och vi kommer inte att vika en tum på denna punkt. Emellertid, herr Barroso, vill jag passa på att förklara de politiska skälen bakom min grupps tvivel och dess åsikt att ni ur politisk synvinkel inte är kapabel att göra vad som krävs i den aktuella situationen i EU.
Ta till exempel det ofta nämnda behovet av en ny reglering av finansmarknaderna. Vi har haft G8-toppmöten, G20-toppmöten, förlängda G8-toppmöten, EU-toppmöten. Hur långt har vi kommit? Vi kan se på var vi står i dag och jämföra med monopolspelet, som vi alla känner till. Bankerna har återupprättats, de har passerat ”gå” och kom inte i fängelse, de har tagit hundratals miljoner med offentligt godkännande och började sedan helt enkelt spela från början. Jag tror inte att folk är domedagsprofeter när de menar att nästa krasch blir oundviklig som en följd av detta. Herr Barroso! Vad hände med er kraftfulla insats? Var är era konkreta resultat? Vi har inte sett något prov på dem.
(Applåder)
När det gäller klimatpolitiken, vet ni att vi inom gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen under hela vår EU-kampanj har förespråkat en ”Green New Deal”. Vi är fullständigt övertygade om att det är helt fel att göra som ni upprepade gånger har gjort under de gångna fem åren, nämligen att spela ut ekonomiska strategier mot miljö- och klimatstrategier. Vi anser att detta verkligen hör hemma i det förgångna och att det måste upphöra. Vi måste tänka på ekonomisk utveckling på ett hållbart sätt och vi måste se till att klimatskyddsmålen är anpassade till miljömålen. Detta kommer att gynna ekonomin och det kommer att skapa tusentals eller till och med miljontals arbetstillfällen. Andris Piebalgs har än en gång, i sin undersökning under de senaste månaderna, visat att detta gäller för energisektorn. Enligt vår erfarenhet har ni inte förutsättningar att kunna utveckla denna ”Green New Deal”.
Sammanfattningsvis kan jag bara säga att européerna under de senaste månaderna har haft en framträdande plats på den internationella arenan, i frågan om klimatskyddet. En anledning är att de har börjat tveka - hur långt vill vi egentligen gå med minskningsmålen? En annan anledning är också deras nya snålhet och detta gäller tyvärr också Sverige. Inrättandet av den internationella klimatskyddsfonden för de fattigare länderna har gått extremt dåligt. Det är fortfarande en hemlighet att Sverige vill ta pengar från utvecklingsmedlen, bland annat, för att använda för detta klimatskydd. Det är ett nollsummespel och ur de fattigare ländernas synvinkel är det totalt oacceptabelt. Vi måste snabbt komma till rätta med denna nya snålhet och tvekan inom EU.
(Applåder)
Slutligen, herr Reinfeldt, kan jag säga något positivt. Vi är beredda att kämpa tillsammans med er om den nya definitionen av Lissabonstrategin och att samarbeta med er om detta. Ni har sagt att ni kommer att göra detta innan året är slut. Vi ska hjälpa er med detta. Vi kommer också att stödja er om ni vill göra mer när det gäller Östeuropa och Ryssland, men inriktningen för en verklig klimatpolitik får inte bara vara en fråga om rubriker, det måste också korrigeras i den finstilta delen av Sveriges program.
(Applåder)
Michał Tomasz Kamiński
Herr talman! Först vill jag uppriktigt gratulera till gårdagens val, valet av en utmärkt talman - parlamentets nye ledare. Ni vet mycket väl att jag gör det som polsk politiker men också som privatperson. Som ni vet var det tack vare er som jag träffade min fru och det är ändå det viktigaste som hänt mig i mitt liv. Jag gratulerar och önskar er stor framgång i ert arbete.
Gruppen Europeiska konservativa och reformister lyssnade noga till ert tal, herr statsminister, och jag är glad över att kunna säga att vi delar era synpunkter i väldigt många frågor. Särskilt viktigt är ert tillkännagivande av aktiva åtgärder för att hantera krisen. Den ekonomiska krisen, som är den värsta kris som vår civilisation har upplevt sedan 1930-talet, skapar obefogad ängslan i hela Europa - i fattigare länder och i rikare, i länder i norr och i söder. Jag är glad över att ni har tillkännagett en aktiv kamp mot krisen och jag är glad över att ni kan se prioriteringar som vi också delar - större frihet för marknaden, mindre reglering, större ekonomisk frihet, större öppenhet för frihandel. Det handlar här om recept på ekonomisk tillväxt för vår världsdel, för vårt EU.
Vi delar också er övertygelse om att hanteringen av klimatförändringarna är en viktig fråga. Jag vet att ni har djärva åsikter i denna fråga och jag vill uppmuntra er att vara djärv på detta område. Klimatförändringsfrågan visar mycket tydligt att vi i dag inte bara lever i ett enhetligt EU utan också i en enhetlig värld där hoten är gemensamma för alla och måste hanteras effektivt.
Jag är mycket glad över att ni tog upp kampen mot brottsligheten som ett allvarligt problem i EU. Då Sverige redan är en betydande kraft när det gäller deckarromaner, är jag övertygad om att vi under er ledning också kommer att kunna bekämpa brottsligheten med framgång.
Det är ytterst viktigt och jag är glad över att både ni och er utrikesminister nyligen har nämnt att ni vill vända blicken mot våra grannländer och ha vad jag hoppas kommer att bli en välvillig syn på EU:s utvidgning. Vi får inte glömma att det på andra sidan av EU:s östra gränser finns länder som har rätt till att vara en del av det område av demokrati och välstånd som vi i dag är en del av.
Jag måste tyvärr säga att det finns en punkt där min grupp inte är överens med er. Detta rör frågan om ratificeringen av Lissabonfördraget. Ni talade om demokrati i samband med Lissabonfördraget och det gjorde ni rätt i. Man bör komma ihåg att det var i en demokratisk folkomröstning som irländarna förkastade Lissabonfördraget. Eftersom vi har respekt för demokratin bör vi respektera irländarnas röst.
Herr statsminister! Jag hoppas att era prioriteringar, som i mycket stor utsträckning delas av ECR-gruppen, kommer att göra det möjligt för er att effektivt leda EU och att effektivt hantera den kris som i dag är vårt största problem.
(Applåder)
Lothar Bisky
för GUE/NGL-gruppen. - (DE) Herr talman, statsminister Reinfeldt, mina damer och herrar! Det svenska ordförandeskapet har lagt fram ett ambitiöst arbetsprogram som inkluderar ett förslag om större öppenhet. Öppenhet krävs särskilt när man bekämpar den kris som vi för närvarande genomgår.
Många tror att krisen har orsakats långt borta i USA, av några bankdirektörer som sägs vara giriga. EU-medlemsstaternas regeringschefer verkar inte ha haft något att göra med krisen. De är oskyldiga i sammanhanget. De som gottar sig åt att vara oskyldiga gör inget för att bekämpa krisen. Jag anser att öppenheten också bör handla om att man talar om de politiska misslyckanden som bidrog till krisen och även om bankdirektörer, givetvis. Öppenhet är modernt i kasinokapitalismen.
Vi är ivriga att se vad som sker med Östersjöstrategin och jag ställer mig bakom rådsordföranden om han väljer att fokusera på dialog med Ryssland. Vi vill också att EU stöder president Barack Obamas och president Dmitrij Medvedevs utfästelser om kärnvapennedrustning. EU bör dra nytta av denna nya möjlighet till nedrustning.
Det svenska ordförandeskapet vill ytterligare harmonisera asylrätten och göra EU mer attraktivt för migrerande arbetstagare. Asylpolitiken ska vara nära kopplad till utvecklingspolitiken. Detta är bra enligt vårt synsätt, men vid EU:s rigoröst vaktade yttre gränser, särskilt vid Medelhavet, dör tusentals människor varje år när de söker en fristad från förföljelse, fattigdom, naturkatastrofer och krig. Trots kostsamma gränskontroller och övervaknings- och datainsamlingssystem för att förhindra olaglig invandring, efterlyser gruppen Europeiska enade vänstern/Nordisk grön vänster en mänsklig behandling av flyktingar och invandrare och en förändring i ekonomi- och handelspolitiken för att effektivt bekämpa de faktorer som får folk att bli flyktingar över huvud taget.
Det svenska ordförandeskapet fokuserar på mer inkluderande arbetsmarknader för att skapa full sysselsättning och vill därför inleda reformer av arbetsmarknaden och vidta åtgärder för jämställdhet mellan könen. Också vi är positiva till en strategi för goda arbetsrutiner, där man kommer att stödja löneökningar och införa en lagstadgad minimilön för alla i de 27 medlemsstaterna. Vi vill se att EU enas om mål för minimilönen som uppgår till minst 60 procent av den nationella genomsnittslönen, för att förhindra att folk hamnar i fattigdom trots att de har ett inkomstbringande arbete.
Jag välkomnar särskilt vad ni sade om Cypern och jag önskar er all framgång i genomförandet av era ambitiösa klimatmål.
Francesco Enrico Speroni
Herr talman, mina damer och herrar! Jag uppskattade att det svenska ordförandeskapet betonade frågor som berör medborgarna, våra väljare, nämligen miljön och klimatförändringarna, finanskrisen, bevarandet av arbetstillfällen och kampen mot brottslighet. För att göra ett bra arbete måste vi vara i harmoni med dem som röstade för oss. Vi är vare sig bättre eller sämre än våra väljare men jag menar att det är viktigt att agera i enlighet med deras önskemål och dessa punkter verkar vara i linje med vad jag nämnde.
När vi går vidare måste vi naturligtvis omsätta förslagen i konkreta åtgärder och här kommer vi att konfrontera varandra framför allt i medbeslutandeförfarandet, eftersom vi i parlamentet och ni i rådet ska fastställa de regler som kommer att styra våra väljares liv, angelägenheter och intressen. Jag anser att det är vår grundläggande uppgift som lagstiftare.
Vi måste övervinna den förtroendekris som utan tvekan finns. Den dåliga uppslutningen vid valet till Europaparlamentet är en följd av denna kris, och för att lösa detta problem måste vi agera helt enligt våra väljares vilja. Vi kanske också måste undvika att göra jämförelser. Ert land gränsar till Norge. Jag bor nära Schweiz. De ligger utanför EU men de mår bra ändå. De har samma problem, men de har det inte sämre än vi. Här är det viktigt att inse och visa att EU är något värdefullt.
Jag ser detta som en stor utmaning, men jag tror samtidigt att vi med allas hjälp kan visa att EU inte är något som ska uthärdas utan att det bör vara en möjlighet för befolkningen och medborgarna.
Barry Madlener
(NL) Det nederländska frihetspartiet har kommit in i Europaparlamentet för att kämpa för nederländska medborgare och för att ta tillbaka det alltför höga belopp som Nederländerna har betalat till detta pengafrossande och byråkratiska EU. Frihetspartiet valdes in i Europaparlamentet av nederländska väljare för att tydliggöra de nederländska medborgarnas åsikt att EU:s utvidgning redan har gått för långt.
Herr talman! Europaparlamentet ägnar sin tid åt att reglera frågor som bör avgöras i medlemsstaterna. Vårt parti anser att EU bara bör ägna sig åt frågor som gäller ekonomiskt och monetärt samarbete. Det är med nederländska intressen i tankarna som vi kommer att hålla ögonen på det svenska ordförandeskapet, eftersom det inte gör något för de nederländska medborgarna. Ni vill bara gå vidare med EU-konstitutionen, som nederländska väljare förkastade och som är till 99 procent identisk med Lissabonfördraget. Ni gör heller inget åt den oerhört dyra förflyttningen varje månad från Bryssel till Strasbourg. Ni har inte ens satt upp frågan på dagordningen. Varför inte? Det kostar tusentals miljoner euro och de enda som uppskattar detta är kanske de på IKEA, som får en chans att sälja flyttlådor och extra skåp.
Vi vill också att förhandlingarna med Turkiet omedelbart upphör. Turkiet är ett muslimskt land och den muslimska ideologin står helt i strid med vår västerländska kultur. Dessutom är Turkiet inte alls ett europeiskt land utan ett asiatiskt land, och Turkiets medlemskap skulle än en gång kosta de nederländska medborgarna en massa pengar. Turkiet kan vara en bra granne men det hör inte hemma inom den europeiska familjen. Frihetspartiet står för ett EU med självständiga stater, men det som sker under det svenska ordförandeskapet är ytterligare steg mot en federal superstat där medlemsstaterna får bestämma mindre och mindre över sina egna frågor. Därför hoppas vi att irländarna kommer att ha mod nog att åter rösta nej till Lissabonfördraget. Irlands befolkning har nu möjlighet att agera som en röst för EU:s befolkning. På frihetspartiets vägnar vill jag fråga er vilka slutsatser det svenska ordförandeskapet kommer att dra av resultatet i Irlands folkomröstning.
Fredrik Reinfeldt
rådets ordförande. - Herr talman! Låt mig först gratulera er alla kollektivt till att ha blivit valda till gruppledare. Jag vet att flera av er har blivit valda med mycket starkt stöd. Jag vet t.ex. att Martin Schulz blev omvald med mycket starkt stöd i den socialdemokratiska gruppen. Det är viktigt att starkt kunna representera sina respektive grupper.
Jag har väldigt mycket välkomnat den dialog som vi har haft och de konsultationer som jag fick i uppgift av Europeiska rådet under junimötet att inleda. Det har gjorts av EU-minister Cecilia Malmström. Det har också gjorts av mig själv både i telefonkontakter och också vid det möte som vi hade på en skärgårdsbåt när vi rörde oss genom vatten i Stockholm och då satt och diskuterade den uppkomna situationen. Jag hade fått i uppdrag att undersöka möjligheten att välja José Manuel Barroso, utpekad av Europeiska rådet, till kommissionens ordförande för en andra mandatperiod.
Flera av de frågor som ni berörde är de huvudfrågor som vi vill arbeta med under det svenska ordförandeskapet. Låt mig säga att vi sätter jobben främst. Vi vill se ett Europa där fler får arbete. Diskussionen måste utgå från hur man åstadkommer det. Jag tror precis som Joseph Daul påpekade att det handlar om innovation och utbildning, dvs. det som i grunden driver företagandet och möjliggör anställningsbarhet. Jag tror att Martin Schulz har rätt i att vi ska akta oss för att få ett Europa där vi konkurrerar med dåliga villkor. Den diskussionen har vi i Sverige, och den har vi runtom i Europa. Det är ingen bra utgångspunkt att försöka möta konkurrens med att ha låg eller ingen lön, utan det är med bra villkor som vi vill möta framtida konkurrens.
Låt mig nämna några andra saker som jag ser som mycket viktiga för att styra Europa genom krisen. Jag har sett hur kommissionen - och tycker själv att det är viktigt - har fått försvara den inre marknadens princip i en tid då många försöker rucka på den och få in protektionism. Det är så lätt att lyssna till dem som säger ”Varför räddade ni inte jobben i just det här landet?”, utan att se konsekvenser av om alla skulle agera likadant. Då skulle vi i grunden släcka ner frihandeln och möjligheten att ha gränsöverskridande handel. Det som i grunden har skapat rikedom och välstånd skulle mycket snabbt gå förlorat om vi inte på detta sätt har stått emot ropen på protektionism. Att slå vakt om den inre marknaden och den fria rörligheten tror jag är en viktig utgångspunkt för att säkerställa jobben.
Jag tror också mycket på det som har nämnts av flera av er, t.ex. att investera i människors kunskaper och säkerställa att det finns rörlighet i arbetsmarknaden. Jag tror exempelvis att just den fria rörligheten, också över gränser, är ett sätt att hantera det.
Jag tror precis som Martin Schultz, Rebecca Harms och Joseph Daul nämnde att det här också är tillfället att möta detta med en grön utveckling, att få fram de lågutsläppsekonomier som vi talar om världen över som ett sätt att också komma ur krisen. Det är viktigt hur vi styr finansiering och hur vi investerar. Jag vill också säga - jag håller med Guy Verhofstadt på den punkten - att våra svenska erfarenheter av vår krishantering under 90-talet var att inte tro att detta på ett bra sätt blandar sig med att tappa greppet om de offentliga finanserna. Jag har lärt mig att när underskotten blir stora och när det ska saneras är det människor med små marginaler och de som är mest beroende av välfärdsinstitutioner som får stå tillbaka. Därför är en politik som är aktsam om de offentliga finanserna en bra politik för människor som är fattiga eller som lever med små marginaler.
När det gäller klimatfrågan, som kommer vara vår huvudfråga att arbeta med inför Köpenhamnstoppmötet, vill jag säga att det stämmer att det finns mycket kvar att göra. Tiden är knapp.
Jag vill säga till Rebecca Harms att det är ovanligt att vi i Sverige får kritik för våra biståndsåtaganden. I Europa går i genomsnitt 0,4 procent av bruttonationalinkomsten till sådana åtaganden. Sverige är ganska unikt på så sätt att en procent av vår bruttonationalinkomst går till utvecklingsstöd. För mig hänger dessa frågor ihop. Vi har haft en egen genomgång under ledning av vår biståndsminister inom ramen för FN:s insatser. Vi har då analyserat just hur vi måste tänka klimatomställning i vårt utvecklingsarbete. Det går inte att bedriva utvecklingsinsatser om man inte samtidigt ser klimatomställningen och hur den redan påverkar fattiga delar av vår jord. Därför kan vi inte separera och säga att här är utvecklingspolitiken och där borta är klimatpolitiken, utan de hänger ihop och måste samverka.
När det gäller fördraget och till Martin Schulz vill jag säga att min roll är att se till att det finns ett fungerande europeiskt ledarskap i en svår tid. Vi måste kunna leverera svar till de medborgare som vill se oss agera mot finanskris och i klimatfrågor. Vi är alla politiskt verksamma och vet att i den politiska miljön, där vi blir inåtblickande och diskuterar namn och ledarskap, så uppfattar våra medborgare det som om vi har vänt ryggen mot dem. Vi tittar inåt.
Därför gör jag vad jag kan i min roll. Jag har i uppdrag från Europeiska rådet att säkerställa att vårt samarbete och vår respekt för den integritet som finns hos Europaparlamentet förenas av att vi är tydliga - det gäller både i form av Nice- och Lissabonfördrag - och nominerar en kandidat till posten som kommissionens ordförande. När det gäller José Manuel Barroso är det viktigt att konstatera att han hade ett enhälligt stöd i Europeiska rådet, att han var välkänd som kandidat och presenterad för väljarna redan före valet. Det gjorde det naturligtvis enklare för mig att agera - naturligtvis med respekt för att Europaparlamentet kommer att få tillfälle, när ni anser er vara redo att fatta beslut, att säga ja eller nej till den nominerade kandidaten från Europeiska rådet. Under tiden finns det tid för diskussioner, vilket jag vet att även José Manuel Barroso har förklarat, och för att föra den typ av samtal om hur den europeiska politiken ska utvecklas under de kommande åren. Jag hoppas att detta nu ska kunna gå att förena enligt den överenskommelse som har slutits. Det är vad Europas väljare nu förväntar sig, och därmed kan vi agera starkt tillsammans.
José Manuel Barroso
kommissionens ordförande. - (FR) Herr talman! Några viktiga frågor har ställts. Jag ska försöka besvara dem mycket kort.
För det första Martin Schulz' viktiga fråga angående fördragen. Han berörde särskilt kommissionens roll som fördragens väktare. Vi i kommissionen anser att de gällande fördragen bör respekteras. Det gällande fördraget är Nicefördraget. Alla ni som sitter här valdes enligt Nicefördraget. Om kommissionens ordförande väljs nu kommer han naturligtvis att väljas liksom er, enligt Nicefördraget.
Med detta sagt hoppas jag att vi kommer att få Lissabonfördraget. De nödvändiga anpassningarna kommer att behöva göras när det gäller parlamentets sammansättning, som inte längre kommer att vara densamma med Lissabonfördraget, eftersom det kommer att bli vissa förändringar, och samma sak kommer att behöva göras med kommissionen. Inte desto mindre följde Europeiska rådet alla aspekter av ert betänkande - Jean-Luc Dehaenes betänkande - som antogs med en överväldigande majoritet. Innan Europeiska rådet formaliserade sitt beslut genomförde det samråd, där man också - för första gången - beaktade resultatet i valet till Europaparlamentet, för att inte nämna att det hade varit en kandidat som stöddes av en politisk kraft.
Uppgiften är nu att få Europaparlamentets godkännande. Jag vill i dag upprepa vad jag redan har uppgett i en skrivelse till Europaparlamentets talman. Jag är redo att diskutera innehållet i riktlinjerna för nästa kommission med alla politiska grupper som vill diskutera dem. I vilket fall som helst är detta är min hållning i de institutionella frågorna.
På ett politiskt plan vill jag betona en mycket viktig punkt. Jag ser det som viktigt att koppla valet av kommissionens ordförande till det demokratiska val som har ägt rum, ert val. Ni har valts genom Nicefördraget och det är min åsikt att kommissionens ordförande också bör ha denna legitimitet, vilket på sätt och vis bör vara en följd av detta demokratiska val.
Mot bakgrund av den ekonomiska och finansiella krisen - och jag tror absolut att de som är för ett starkt EU och en stark kommission kommer att instämma - bör frågan om kommissionens ordförande inte lämnas olöst i väntan på den slutliga ratificeringen av Lissabonfördraget, som vi alla vill ha - åtminstone en majoritet av oss - eftersom vi inte vet när detta fördrag kommer att träda i kraft. Att lämna Europeiska kommissionen och dess ordförandeskap i ett tillstånd av ovisshet under en ekonomisk kris, en finansiell kris och en social kris, då vi har mycket viktiga förhandlingar framför oss i Köpenhamn, förefaller inte vara särskilt klokt. Hur som helst är det upp till Europaparlamentet att fatta beslut och jag är redo att delta i en demokratisk debatt såsom jag faktiskt gjorde för fem år sedan.
(EN) På den andra frågan om finans och ekonomi och med tanke på vad Guy Verhofstadt sade kan vi alla ha högre ambitioner. I denna fråga delar jag er ambition. Men vi kan inte säga att vi inte antog någon europeisk ekonomisk återhämtningsplan, och det var vad medlemsstaterna maximalt accepterade.
Kommissionen föreslog mer, men detta var vad våra medlemsstater accepterade. Jag vill uppmärksamma er på att vissa medlemsstater - som inte var mindre inflytelserika i den begynnande krisen - föreslog att vi inte skulle ha någon samordningsplan alls. Andra medlemsstater föreslog en finanspolitisk stimulans på 1 procent, kommissionen kom omedelbart med förslaget på 1,5 procent och de automatiska stabilisatorerna var i realiteten på omkring 5 procent. Frånsett detta fattade vi dessa viktiga beslut om betalningsbalansstöd till vissa medlemsstater som inte ingår i euroområdet och även om vissa initiativ på global nivå.
Så ni kan räkna med att kommissionen gör allt den kan för att främja EU-nivån och en gemensam strategi. Det får inte råda några tvivel om detta. Men låt oss samtidigt vara ärliga mot oss själva. Vi är inte Förenta staterna - vi är inte en integrerad nationalstat - så naturligtvis har vi olika situationer. Man kan inte begära att Tyskland och Lettland ska göra samma sak. Vi har länder i EU som mottar betalningsbalansstöd, så naturligtvis kan vi inte ha en strategi som passar för alla. Vi måste ha en gemensam strategi men med specifika nationella svar eftersom det är den verklighet som vi står inför i EU och som vi kommer att stå inför i framtiden.
Vi har i huvudsak nationella budgetar. Så jag delar ert synsätt om att ha en mer samordnad europeisk plan för att komma ur denna kris och skapa den typ av smarta miljövänliga tillväxt som vi vill ha. Men samtidigt måste vi acceptera att vi har 27 olika nationella budgetar, vi har 27 finansministrar, vi har 27 nationella banker utöver vår Europeiska centralbank och det är mycket viktigt att stärka euron och att föra en hållbar ekonomisk och finansiell politik. Om inte kommer vi att utsätta euron, en av den euroepiska integrationens största framgångar, för risker.
Slutligen, i fråga om klimatförändringarna kan vi än en gång alltid ha högre ambitioner. Men för mig var det mycket viktigt att statsminister Fredrik Reinfeldt var med mig nyligen i L'Aquila, när vi hörde FN:s generalsekreterare säga: ”Ni är ett lokomotiv för världen”. Vi kan alltid ha högre ambitioner, men EU leder kampen mot klimatförändringarna i världen.
Ingen är mer ambitiös än vi, så visst skulle jag åtminstone förvänta mig ett ord av erkännande för det arbete som kommissionen har gjort, tillsammans med våra medlemsstater, för att lägga fram ambitiösa förslag. Låt oss nu försöka övertyga andra, eftersom vi behöver andra, eftersom problemet med klimatförändringarna inte bara är ett europeiskt problem, utan ett problem för hela vår jord. Med ert stöd tror jag att vi kan uppnå goda resultat vid Köpenhamnskonferensen.
(Applåder)
Gunnar Hökmark
Herr talman! Som svensk är det med stolthet som jag lyssnar på det svenska ordförandeskapets prioriteringar och dessutom kan hälsa Sveriges statsminister välkommen tillbaka hit än en gång.
De utmaningar vi har är rätt betydande. Vi har 20 år av fantastisk mirakulös omvandling av Europa bakom oss, som har lett till att vi idag har en av de tidiga företrädarna för frihetsrörelsen Solidaritet som talman för Europaparlamentet. Det är ideal som demokrati, frihet, rättsstat, marknadsekonomi som har gett oss 20 år av fantastisk utveckling.
Nu lever vi i en ny omvandlingens tid med ett nytt fördrag, klimatfrågan som ställer krav på en konsekvent politik som kan ha global genomslagskraft och den ekonomiska krisen. Då är det viktigt att vi har ett ordförandeskap, men också ett parlament, som är förmöget att se till att vi får stabilitet när det gäller offentliga finanser, stabilitet när det gäller den inre marknaden och stabilitet när det gäller öppenhet för handel och rörelse över gränserna som kan bidra till att få oss ut ur krisen.
Jag skulle vilja sätta perspektivet ytterligare ett steg framåt. De beslut som vi nu lägger grunden för genom det svenska ordförandeskapet och i detta parlament kommer också att avgöra hur Europa och Europeiska unionen kommer att se ut efter krisen - vilken dynamik vi kommer att ha på de finansiella marknaderna och vilket förtroende och trovärdighet de kommer att ha och vilket utrymme vi kommer att ha för innovation och företagande, för investeringar och nya jobb.
Om det var en sak som valet till Europaparlamentet visade så är det att Europas medborgare vill ha mindre byråkrati och regleringar och mer öppenhet - över gränserna och ut gentemot världen. Det är den öppenheten som kommer att vara avgörande för Europas förmåga att vara en ledande kraft för de värden som för 20 år sedan började omvandla Europa och som vi kan bidra till i världen med.
(Applåder)
Marita Ulvskog
Herr talman! Jag vill först tacka den svenske statsministern för presentationen av vad han och hans regering vill göra under det närmaste halvåret.
Vi vet att utgångsläget är tufft, krisen är djup. Det handlar om jobben, det handlar om dramatiskt växande klyftor, det handlar om en ungdomsgeneration som går rakt ut i arbetslöshet och det handlar förstås om miljö- och klimatkrisen.
Det här har också beskrivits av statsminister Fredrik Reinfeldt, men det som överraskar är slutsatserna. Det som lyfts fram som den centrala frågan för det svenska ordförandeskapet är inte jobb eller investeringar, utan medlemsländernas förmåga att upprätthålla budgetdisciplin. På väg mot 27 miljoner öppet arbetslösa i EU så är det alltså det tydligaste beskedet från det svenska ordförandeskapet: budgetdisciplin. Det är illa, och också oroande.
Här har Reinfeldts parti - i motsats till vad som tidigare sagts här - ett historiskt inrikespolitiskt tungt bagage att bära på. Den förra konservativa svenska regeringen ledde Sverige in i ett ekonomiskt sönderfall, och det var en socialdemokratisk regering som fick ägna tio år till att sanera de offentliga finanserna. Men gamla inrikespolitiska tillkortakommanden kan ju inte få bestämma dagordningen för hela EU i ett läge när vi befinner oss i allvarlig kris. Det som krävs är stora investeringar i jobb, utbildning och grön omställning, inte att man med budgetdisciplin sätter anorektiska ekonomier på svältkur.
Europafackets generalsekreterare John Monks har också uttryckt oro över att den sociala dimensionen i det svenska ordförandeskapet är så lågt prioriterad. Mest vackra ord, säger Monks, väldigt lite av reella planer. Vi känner samma oro i min partigrupp och det omfattar också löntagarnas fackliga rättigheter, som Martin Schulz redogjorde för i sitt inlägg. Efter Lavaldomen och efter Viking-, Rüffert- och Luxemburgdomarna så har löntagarnas villkor försämrats. Deras rättigheter har försvagats.
Vad jag och min grupp vill ha från det svenska ordförandeskapet är ett konkret åtagande om att EU:s löntagare ska få sina fulla fackliga rättigheter tillbaka. De fackliga rättigheterna måste gå före den fria rörligheten. Det måste vara väldigt tydligt. Vi vill inte leva i ett Europa där krisen möts med budgetdisciplin och med konfrontation. Står denna fråga på dagordningen över huvud taget, vill jag fråga den nye ordföranden, statsminister Fredrik Reinfeldt.
Marielle De Sarnez
(FR) Herr talman! Vi står inför två frågor. Den första frågan är krisen. Som alla vet behöver vi ett konsekvent och gemensamt svar på den ekonomiska och sociala krisen, det vill säga en europeisk återhämtningsplan för att öka investeringarna och främja sysselsättningen. I dag måste EU verkligen visa att det är mer uppmärksamt och närmare våra medborgare när det gäller deras problem. EU måste göra mer för att hjälpa dem som drabbas av krisen. I detta perspektiv är situationen brådskande.
Den andra frågan handlar om den nya utvecklingsmodell som måste komma efter krisen. Det måste vara en enklare, mer rättvis och mer hållbar modell, där vi ser till att finansen tjänar realekonomin, utvecklar nya former av solidaritet mellan européerna, tar hänsyn till de sociala och miljömässiga utmaningarna i den internationella handeln och radikalt reformerar våra förbindelser med världens fattigaste länder, och här tänker jag särskilt på Afrika.
Utöver dessa båda viktiga frågor finns det ett demokratiskt krav som gäller den process där ni, det svenska ordförandeskapet, har ansvaret. Cecilia Malmström - som jag är glad över att välkomna i dag - vet bättre än någon annan att det finns vissa betydande skillnader mellan Nicefördraget och Lissabonfördraget i fråga om utnämningsförfarandet: enkel majoritet å ena sidan och kvalificerad majoritet å andra sidan, en utnämning å ena sidan och en nominering å andra sidan, samt ett annat antal kommissionsledamöter beroende på fördrag. För min del ber jag er verkligen att se till att fördragens anda och ordalydelse respekteras. Detta faller inom ert behörighetsområde och det är mycket viktigt för våra institutioners trovärdighet. Tack på förhand.
Carl Schlyter
Herr talman! Gratulationer till er utnämning! Jag vill först berömma regeringen för att ni har ett ärligt engagemang för Östersjön och där hoppas jag att vi kommer vidare. Ni har också en förvånansvärt bra klimatretorik. Vad jag nu efterlyser är givetvis klimatpraktik också. Ni talar ofta om att Europa och Sverige står för en liten andel av jordens utsläpp, men om vi bara är åtta procent av jordens befolkning i EU-länderna, och släpper ut 30 procent, då är det också vårt ansvar att ta en stor del av klimatarbetet på allvar. Det är här jag saknar de konkreta frågorna.
Hur går ni vidare med IPPC-direktivet om industriella utsläpp? Hur går ni vidare med illegal avverkning? Hur går ni vidare med energieffektivitetsnormer för byggnader och hur går ni vidare med att flyget inte kan fortsätta att släppa ut och slippa betala de 14 miljarder euro i energiskatt som de borde betala?
Sen vill jag också ta upp Stockholmsprogrammet och Acta. Beträffande Acta måste se till att här blir öppenhet. Tyska författningsdomstolen har sagt att länderna måste få mer inflytande, att parlamenten måste få mer inflytande. Vi behöver öppenhet i Acta-förhandlingarna. Vi kan inte gå ensidigt mot övervakning. Samma sak gäller min hemstad, och Stockholmsprogrammet. Låt det bli ett namn som förknippas med EU:s övergång från terrorparanoia till mänskliga fri- och rättigheter och med att asylrätten förstärks och integriteten skyddas. Då har vi nått framgång med det.
Vicky Ford
(EN) Herr talman! Jag vill gratulera det svenska ordförandeskapet för att det prioriterar de ekonomiska utmaningarna. När vi har en ekonomisk osäkerhet är vår förmåga att möta andra utmaningar uppenbart försvagad. Ni gör rätt i att prioritera behovet av att återupprätta de offentliga finanserna. De ovanligt höga statsskulderna utgör stora och långsiktiga hot som kan kvarstå under många årtionden om vi inte tar itu med dem nu. Men att återställa finansinstitutionernas hälsa är också väsentligt för att återupprätta konsumenternas förtroende och återställa den ekonomiska tillväxten, för att inte tala om skattebetalarnas pengar.
I samband med era prioriteringar tar ni upp vikten av tillsynssystem. Jag skulle vilja tillägga att tydliga regler är avgörande. Som vi alla vet är dessa industrier globala industrier. Kapitalet, talangen och de enskilda företagen är mycket flytande. De behöver fungerande och bestämda lagstiftningsprogram, prioritering av lagstiftningen och tillfredsställande samråd.
Jag välkomnar ert åtagande att arbeta parallellt med G20. Om vi kommer ur takt och går framåt på ett ensidigt sätt inom EU riskerar vi att inte bara att utsätta låntagare och investerare för en konkurrensnackdel utan också att industrier utlokaliserar sin verksamhet utanför ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Eva-Britt Svensson
Herr talman! Först vill jag naturligtvis gratulera till talmansuppdraget och samtidigt tacka för de intressanta åsiktsutbyten vi hade under valperioden. Herr statsminister och kolleger! Jag tackar för redogörelsen för ordförandeskapets program. Jag är övertygad om att det svenska ordförandeskapet organisatoriskt kommer att bli en stor framgång och att det kommer att skötas alldeles utmärkt av den kompetenta svenska statsförvaltningen.
Politiskt delar jag naturligtvis ordförandeskapets uppfattning om de två stora kriserna - den ekonomiska krisen och klimatkrisen - och det är de prioriterade frågorna, självklart. Men det jag saknar är en analys. Den ekonomiska krisen och klimatkrisen är ingen förutbestämd ödesutveckling. Kriserna har sin grund i politiskt fattade beslut. Det är positivt för det innebär att vi också kan lösa kriserna genom politiska beslut, men jag saknar en annorlunda, förändrad politik från ordförandeskapet. Det är samma ekonomiska politik som inte tar social hänsyn eller miljöhänsyn.
Det jag gemensamt med många av medborgarna saknar i programmet är löntagarnas rättigheter, som har fokuserats efter domarna i domstolen, och de sociala frågorna, där vi inte får några svar. Inte heller den välkända, progressiva jämställdhetspolitiken har vi hört någonting om. När det gäller Stockholmsprogrammet säger man att det ska skapa trygghet, men i praktiken är det ett kontrollsamhälle som växer fram, som hotar den personliga integriteten. Vi kan aldrig acceptera inskränkningar i asylrätten eller att våra fri- och medborgerliga rättigheter inskränks i det här programmet. Vi kräver en human asyl- och invandringspolitik.
Timo Soini
(FI) Herr talman, mina damer och herrar! Sverige har alltid respekterat de mänskliga rättigheterna och demokratin.
För ett tag sedan röstade svenskarna mot euron och ni har respekterat det beslutet trots att ni själv var klart positiv till euron. Därför är det ganska märkligt att Irland nu genast måste rösta igen om exakt samma fördrag.
Det nordiska och det svenska sättet innebär att man respekterar folkets röst. Jag önskar er lycka och framgång i den utmaning som ni nu står inför. Jag hoppas att ni kommer att respektera den nordiska demokratins värderingar när den är som bäst: inte genom tvång utan genom samarbete.
Jag är mycket glad över att ni nämnde Östersjön och jag stöder er till fullo i denna fråga. Östersjön har svårigheter. Den dör och den måste räddas. Den nordliga dimensionen har dock saknats i allt detta och jag hoppas att ni kommer att göra mycket för att främja den, trots att ni inte nämnde det.
Hans-Peter Martin
(DE) Herr talman! Vi behöver en demokratisk revolution. Vi behöver djärva demokrater och i denna nya period behöver vi brådskande ett spännande, demokratiskt och verkligt effektivt EU.
Kreativa konstnärer och i synnerhet frilandsskribenter kommer att spela en roll i fastställandet av värderingarna för detta nya EU. Deras ocensurerade fantasi kommer att kunna stoppa tillbaka den byråkratiska ande som vill förstöra demokratin i sin flaska. När allt kommer omkring är det spännande idéer som ligger till grund när sociala förändringar föds. De som kan erbjuda hoppfulla visioner som låter dessa idéer komma in i folks medvetande - svenskarna har varit särskilt bra på detta tidigare och i detta avseende har jag det största förtroende för min tidigare kollega Cecilia Malmström - kan också väcka deras intresse för socialpolitiska frågor.
På detta sätt formulerade jag det avslutande stycket i min nya bok i början av den senaste valkampanjen, som förde med sig stora förändringar och som är kopplad till stora förhoppningar om att särskilt ni från Sverige med er goda demokratiska tradition och öppenhet nu kommer att uppmärksamma tidens tecken. Vi står inte bara inför den ekonomiska krisen, och här har svenskarna visat sin skicklighet genom att i stor utsträckning undvika denna. Vi har också behövt hantera en relativt hotfull svängning till höger. Därför tror jag fullt och fast att vi demokrater tillsammans måste stå upp för verklig öppenhet och särskilt måste vi vara samlade i kampen mot extremhögern.
Corien Wortmann-Kool
(NL) Varmt tack för de ambitiösa planer som ni har lagt fram för de kommande sex månaderna. Vi har höga förväntningar på er eftersom ni ända från början har ansetts försvara den europeiska integrationen och våra europeiska värderingar. Det är viktigt att de lösningar som vi lägger fram och som ni arbetar med för att ta oss ur denna ekonomiska kris stärker vår sociala marknadsekonomi.
Det är också viktigt att dessa lösningar inte bara främjar våra medborgare i dag och i morgon, utan också sörjer för våra barns framtid. Det är därför mycket viktigt att fortsätta utvecklingen mot en hållbar ekonomi och mot att förhindra klimatförändringarna. Det är bra att ni prioriterar detta så pass högt i ert program. Jag hoppas verkligen att era insatser på detta område bidrar till att få medlemsstaterna att närma sig varandra och att ni inför Köpenhamnskonferensen också lyckas få de största aktörerna på världsarenan att verkligen göra sitt för att hitta en lösning på klimatförändringarna.
Herr talman! Den sociala marknadsekonomin är också viktig när det gäller hållbara statsfinanser eftersom underskott i den offentliga sektorns finanser utgör en börda för kommande generationer. Därför är det viktigt att respektera stabilitets- och tillväxtpakten och det är bra att ni har sagt detta uttryckligen.
Ironiskt nog har finanskrisen fört Island närmare EU. Jag hoppas att det svenska ordförandeskapet är välkomnande mot Island men att det samtidigt också noga ser till att Island följer anslutningskraven och att landet uppfyller skyldigheterna i fråga om EU:s lagstiftning och skyldigheterna mot medlemsstaterna.
Hannes Swoboda
(DE) Herr talman, herr statsminister! Jag hoppas att ni i detta sammanhang låter mig tala särskilt till Carl Bildt, eftersom jag först av allt vill beröra ämnet utvidgning, särskilt när det gäller Balkan.
Ni nämnde att denna utvidgningsprocess kommer att bli långsammare än vad många på bägge sidor skulle ha önskat. Det är dock mycket viktigt att ge tydliga signaler. Jag förväntar mig att det svenska ordförandeskapet särskilt hjälper människorna i sydöstra Europa att övervinna de problem som de står inför där - inklusive mellanstatliga problem - så att de kan känna sig förhoppningsfulla över att vägen mot EU inte kommer att blockeras utan att framstegen kan fortsätta, även om det kanske tar lite längre tid. Men dessa länder måste naturligtvis göra de förberedelser som krävs.
För det andra vill jag gärna beröra ett annat ämne som ni nämnde, nämligen frågan om ekonomisk omstrukturering och sammankopplingen av den ekonomiska politiken och miljön. Det har redan sagts att ni har vårt fulla stöd i detta. Jag anser att detta är en viktig uppgift för EU. Det är sant att vi i detta avseende i stor utsträckning går i spetsen, men det finns fortfarande mycket kvar att göra. Samtidigt ökar också arbetslösheten. Arbetslösheten i EU har ännu inte nått sin högsta nivå. Läget kommer tyvärr att försämras ytterligare.
Det är därför ytterst viktigt att nämna den andra dimensionen, den sociala dimensionen. Endast om folk känner att deras sociala behov och krav tas på allvar kan vi få ett brett stöd för den miljövänliga ekonomiska omstruktureringen.
Särskilt de nordiska länderna har många bra exempel på en aktiv arbetsmarknadspolitik. Vi kan inte skapa arbetstillfällen, vare sig som EU eller som enskilda medlemsstater, men vi kan hjälpa folk som har förlorat jobbet att hitta jobb igen så snabbt som möjligt. Det är vad vi avser med ett socialt Europa - denna aktiva arbetsmarknadspolitik som vi behöver i de enskilda medlemsstaterna, där EU och särskilt rådet måste sända ett tydligt budskap. Den miljövänliga omstruktureringen av ekonomin kommer i slutändan att leda till lägre, inte högre, arbetslöshet. Det är vad vi efterlyser.
Olle Schmidt
Herr talman! Herr rådsordförande! Gott att se er här! Utmaningarna är många i denna stormiga tid: en svår ekonomisk nedgång, osäkerheten kring Lissabonfördraget och förhandlingarna inför klimatmötet i Köpenhamn. Ni har att göra.
Herr statsminister, några viktiga punkter. Ni har också att övertyga era kolleger i rådet att protektionism är en styggelse. EU:s styrka är öppna gränser och fri handel. Statsstöd för att rädda bilindustrin är inte lösningen. Finanskrisen pockar på en global nyordning, men regelverket måste vara balanserat utformat utan överreglering. I höst, som några har sagt här, måste EU komma en bit närmare en anständig asylpolitik. Energipolitiken, precis som några har sagt, kräver både realism och solidaritet. Inga nya gaskriser, inget ensidigt beroende. Internet var en viktig fråga i valrörelsen. Sverige har här ett stort ansvar för att föra det s.k. Telekompaketet i hamn. Rättssäkerheten ska gälla också i den virtuella världen.
Jag hade hoppats att parlamentet under denna session skulle godkänna utnämningen av José Manuel Barroso för en ny femårsperiod som ordförande för kommissionen. Nu blir det inte så, det beklagar jag. Nu är inte tid för EU att ägna sig åt institutionella maktstrider. Nu är tid för politiskt ledarskap och handlingskraft.
Euron har visat sin styrka. När tror statsministern att vi i Sverige är beredda att bli fullvärdiga EU-medlemmar och ha euron också i våra fickor? Tack, och som vi säger i mitt parti: Lycka till!
Satu Hassi
(FI) Herr talman, mina damer och herrar! Sverige har nu ett enormt ansvar för mänsklighetens framtid. Statsminister Reinfeldt! Ni talade med rätta om klimatkrisen.
Vi vet att den teknik som vi behöver under kommande årtionden finns och att den finns tillgänglig till ett rimligt pris, men den mest problematiska frågan är den oerhörda utmaning som klimatskyddet utgör för det mänskliga samarbetet. Tyvärr liknar de förhandlingar som för närvarande pågår mer en kombination av kurragömma och en tävlig i självbelåtenhet.
EU måste våga lägga fram ett förslag som inte bara gäller EU:s egna utsläppsminskningar utan också principen om delade bördor, där alla industriländer uppnår minskade utsläpp enligt riktlinjerna från Mellanstatliga panelen för klimatförändringar (IPCC). Det viktigaste är att vi uppnår målen för minskade utsläpp för 2020. För det andra måste vi inse att utvecklingsländerna inte kommer att kunna anpassa sig till ett system med avpassade utsläppsgränser om vi inte stöder dem finansiellt på en helt ny nivå. EU bör kunna komma med förslag också om detta.
Ryszard Antoni Legutko
(PL) Herr statsminister! Vi lyssnade på ert tal med stor uppmärksamhet och hoppas att de viktigaste punkterna i programmet kommer att förverkligas på ett bra sätt.
Emellertid vill jag uppmärksamma tre utmaningar. Den första av dessa är den europeiska solidariteten, som är särskilt viktig under en finanskris. Vi kan inte tillåta att situationer uppstår där olika EU-länder inte behandlas likvärdigt. Vi kan inte acceptera en situation där vissa länder tillåts subventionera sin banksektor medan andra fördöms för att de har försökt stärka sin varvsindustri. Det är inte solidaritet, det är hyckleri.
För det andra är vi glada över att Östersjöstrategin är en av det svenska ordförandeskapets prioriteringar. Det är ett viktigt område för det makroregionala samarbetet. Östersjöns ekosystem bör skyddas från risker såsom det mycket riskabla och finansiellt orimliga Nord Stream-projektet. Behovet av att diversifiera energikällorna bör också nämnas.
För det tredje, låt oss komma ihåg att Moskva inte inskränker sig till att vrida av kranen, vilket Georgien upptäckte. När Sverige tar rodret för EU under de kommande sex månaderna hoppas jag att det kommer att vara lika beslutsamt som minister Carl Bildt, som fördömde det ryska angreppet mot Georgien. Jag är säker på att det svenska ordförandeskapet kommer att kunna klara dessa utmaningar. Det kan räkna med stöd från oss.
Morten Messerschmidt
(DA) Herr talman! Två saker slog mig när jag läste det svenska ordförandeskapets arbetsprogram. För det första alla löften om hur EU kommer att användas för att skapa en bättre ekonomi för att lösa klimatproblemen och andra problem, samtidigt som det inte sägs ett enda ord om de problem som EU skapar - de problem som EU har skapat på våra arbetsmarknader, de problem som EU har skapat inom vår fiskesektor, i vår ekonomi, i samband med kampen mot brottslighet ... Jag skulle kunna fortsätta. Det är den första viktiga observation som vi kan göra när vi läser det svenska ordförandeskapets arbetsprogram - att EU bara företräder lösningar och att EU inte är ett problem. Det säger mer om det svenska ordförandeskapet än det säger om EU. För det andra nämns det inte att den 2 oktober kommer att vara en av de viktigaste dagarna i hela EU:s historia, och detta kommer att inträffa under Sveriges ordförandeskap. Jag syftar naturligtvis på den andra folkomröstningen. Det sägs inte ett ord om vad det svenska ordförandeskapet ska göra för att se till att de så kallade garantier som har getts till irländarna också kommer att betraktas som sådana. Vi har tidigare sett hur folk har vilseletts - vilseletts i fråga om folkomröstningar och i fråga om demokratin. Vad kommer det svenska ordförandeskapet göra för att se till att detta inte sker igen?
Werner Langen
(DE) Herr talman, herr rådsordförande, herr kommissionsordförande! Jag välkomnar svenskarna och gratulerar dem till att de - som statsministern sade - slutligen har hittat fram till EU efter en lång process. Vi är mycket nöjda över att se att svenskarna i dag är bland de bästa EU-medlemmarna.
Ni har presenterat ert program och det är mycket ambitiöst. Emellertid vill jag be er överväga om Sverige skulle ha modet att ansluta sig till euron, särskilt efter erfarenheten med krisen på finansmarknaden och särskilt eftersom ni sade att stabilitets- och tillväxtpakten måste respekteras. Ni har ju ingen undantagsklausul som till exempel Storbritannien och Danmark och ni uppfyller nu alla villkor. Kommer ni att ha modet under ert ordförandeskap att stabilisera EU ytterligare och ansluta er till euroområdet?
Herr statsminister! Jag stöder er prioritering av klimatpolitiken och Östersjöstrategin, men när det gäller ert program i dess skriftliga form har jag en förfrågan. Var vänlig och lägg större omsorg är vad som har föreslagits på att bekämpa krisen på finansmarknaden. Inget av de andra projekten kommer att ha en chans om krisen på finansmarknaden och inom ekonomin inte blir löst så snabbt som möjligt. För detta behöver vi tydliga regler. Det duger inte att City of London än en gång anger riktningen. Vi behöver tydliga regler i den sociala marknadsekonomin, eftersom en marknadsekonomi utan regler inte kan fungera och inte kommer att få majoritetens stöd. Därför bör ni än en gång överväga - fastän vi till fullo stöder ert program - huruvida ni inte bör ge frågan om att lösa krisen på finansmarknaden högre prioritet än vad ni hittills har gjort. Tack så mycket och lycka till i en svår och omvälvande period.
(Applåder)
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Herr talman, herr rådsordförande! Vi har alla lyssnat på det svenska ordförandeskapets program med stort intresse och stor uppskattning. Dess tydliga prioriteringar är ekonomin och energin, eftersom EU:s prioritering är att bidra till en nystart för ekonomin, skapa sysselsättning, stävja arbetslösheten och se till att mötet i Köpenhamn i december 2009 blir en framgång.
Emellertid vill jag rikta uppmärksamheten mot ett politiskt, medborgerligt och demokratiskt mål som handlar om att ersätta Haagprogrammet med det program som ska uppkallas efter Sveriges huvudstad, Stockholm. Programmet kombinerar det som uppnåtts på området frihet, säkerhet och rättvisa under de senaste fem åren, vilket har varit mycket betydande i termer av harmonisering, ömsesidigt erkännande samt principen om tillit i samband med grundläggande rättigheter och rättsligt skydd, men också i samband med aktivt samarbete.
Jag uppmanar er att vara ambitiös på detta område. Såsom inom alla områden som gäller förvaltningen av de yttre gränserna, invandring, asyl, flyktingar och kampen mot olaglig handel, organiserad brottslighet och terrorism, är det - när det gäller politikens innehåll - lätt att närma sig reaktionära synsätt som strider mot det regelverk av grundläggande rättigheter som bör särskilja EU och som Sverige identifierar sig med så mycket, i egenskap av ett land som respekterar öppenhet och demokratiska principer.
Jag uppmuntrar er att också vara ambitiösa när det gäller politikens form, eftersom det svenska ordförandeskapet med största sannolikhet kommer att bana väg för Lissabonfördraget, som för det första innebär att vi inte längre kommer att ha de dubbla procedurreglerna inom den tredje och den första pelaren, vilka ofta är förvirrande. Viktigast av allt är dock att parlamentet därmed också kommer att ha större kapacitet att övervaka de lagstiftningsinitiativ som det svenska ordförandeskapet genomför som en del av Stockholmsprogrammet.
Detta innebär att vad som hittills ofta har setts som en brist hos Bryssel eller hos rådet också kommer att bli parlamentets ansvar.
Lena Ek
Herr talman! Självklart är jag mycket glad och stolt över att se min regering i det svenska ordförandeskapet och jag tycker också att det i programmet finns mycket bra när det gäller lösning av klimatjobb, finanskrisen, Köpenhamnskonferensen, Östersjöstrategin, gemenskapspolitiken, utvidgningen, Island, Kroatien, Turkiet osv. Men jag tänkte att jag ser en annan fråga, en viktig framtidsfråga, dvs. det öppna Europa, integritet och yttrandefrihet.
I dag möts ministrarna i Stockholm för att diskutera Stockholmsprogrammet. Det som är bra är att detta är strategin för den lagstiftning som nu ska utarbetas. Det finns delar i förslagen som vi har längtat efter länge. Det blir äntligen en ratificering, hoppas jag, av den europeiska konventionen om mänskliga rättigheter. Barns rättigheter och brottsoffers rättigheter. Det går att göra något väldigt bra av detta, men det finns också nackdelar, nämligen det hot mot det öppna samhället som finns i Stockholmsprogrammet.
Hot mot det öppna samhället måste bekämpas med det öppna samhällets metoder. Delar av det som finns i Stockholmsprogrammet är varken liberalt, humant eller framsynt. Att registrera vårt resande, att masslagra personliga kännetecken och systematisk kartläggning av ekonomiska transaktioner är varken liberalt, tolerant eller framsynt. Låt Stockholm stå för öppenhet, frihet och tolerans. Inte registrering, övervakning och intolerans. För övrigt anser jag att vårt arbete i Strasbourg ska läggas ner.
Talmannen
Innan jag ger ordet till Theodor Stolojan vill jag välkomna en gäst, ett barn som sitter på stol 505. Jag är särskilt glad över att se barn som visar intresse för EU-frågor och för våra institutioner. Det är viktigt att växa upp som europé från tidig ålder.
Theodor Dumitru Stolojan
(RO) Jag önskar det svenska ordförandeskapet all framgång och jag anser att de prioriteringar som har beskrivits överensstämmer med våra förväntningar. De kommande sex månaderna är avgörande för EU:s medborgare och för EU. De är avgörande för om våra länder ska komma ur den ekonomiska krisen nästa år eller om ett stort frågetecken ska fortsätta hänga över ekonomin i ett år till.
Många förslag och nya program läggs fram. Jag anser dock att det är dags för oss att bedöma vilken inverkan det ekonomiska återhämtningsprogram som lanserades av kommissionen i början av året har, om det har någon inverkan alls, och ta en nära titt på EU:s budget för detta år för att se vilka verksamheter som har upphört och vilka resurser som vi kan fortsätta att använda för att komma med nya åtgärder.
Vi har också planerade investeringsprojekt för energisektorn som redan har godkänts från detta belopp på omkring 3 miljarder euro. Vi kommer att behöva vidta särskilda åtgärder för att genomföra dessa projekt. Jag vill tacka ordförande José Manuel Barroso för hans särskilda bidrag för att Nabucco-projektet skulle komma igång.
Slutligen skulle jag vilja att ni kommer ihåg EU:s politiska åtagande för att andra länder också ska kunna ansluta sig till EU.
Proinsias De Rossa
(EN) Herr talman! Vi kommer inte att ta oss ur den djupa kris som drabbat finansmarknaden, ekonomin och arbetsmarknaden - eller lösa problemet med klimatförändringarna - som självständiga, protektionistiska stater. Utan EU och euron är kontinenten illa ute, men vi kan inte heller fortsätta som union som om vårt enda problem vore några giriga bankdirektörer. Budgetdisciplin kommer inte att lösa problemet.
Systemet är bristfälligt och måste genomgå en grundlig förändring. De finansiella institutionerna spjärnar redan emot de regler vi behöver för att förhindra en framtida härdsmälta. Vi behöver få en bättre integration av vår politik som rör sociala, ekonomiska samt klimat- och energirelaterade frågor för att kunna behålla och skapa arbetstillfällen med goda levnads- och arbetsvillkor. Vi behöver ett genombrott vid toppmötet om klimatförändringarna i december. Nu behöver vi mer än någonsin förnya vårt åtagande för millennieutvecklingsmålen och om jag ska vara direkt, herr rådsordförande, tycker jag att det är synd att ni inte krävde ett omedelbart hävande av ockupationen av Gaza eller visade något intresse för att ta nya tag i fredsprocessen tillsammans med president Barack Obama.
Som en av de irländska ledamöterna vill jag påminna parlamentet om att politisk ironi är mycket uppskattat på Irland. Jonathan Swift, författaren till Gullivers resor, föreslog en gång till den brittiska regeringen att den, för att lösa fattigdomsfrågan på Irland, skulle uppmana irländarna att äta sina barn. Jag tror inte att irländarna kommer att missa den historiska ironin i förslaget från UK Independence Party om att komma till Irland och propagera för Storbritanniens självständighet i förhållande till EU, utan de kommer att få sig ett gott skratt. Det kommer att vara en syn för gudar att se Nigel Farage utstyrd i sin Union Jack och sin irländska hatt gå arm i arm med IRA:s forne ledare Gerry Adams och Joe Higgins, min kollega där borta, och uppmana irländarna att rösta nej till Lissabonfördraget, var och en med sina egna ideologiska baktankar, som är helt oförenliga med varandra. Jag är helt säker på att irländarna kommer att säga till den här cirkusen som de sade till Libertas: Försvinn härifrån!
(Applåder)
Marietta Giannakou
(EL) Herr talman! Det svenska ordförandeskapets program omfattar verkligen alla viktiga frågor som är aktuella just nu, både i nuet och i framtiden.
Jag ska börja med recessionen. Jag antar att det svenska ordförandeskapet kommer att undersöka den här frågan mer ingående. Den sociala marknadsekonomin behöver investeringar i realekonomin och inte bara i den typ av finansiella produkter som gjorde att vi hamnade i den här situationen från början.
Frågan om klimat och hållbar utveckling, som även inbegriper social utveckling, samt sysselsättningsfrågan är självklart oerhört viktiga. Men även här behöver vi verkliga investeringar i ekonomin, i kombination med större kontroll. En marknadsekonomi som försöker närma sig en strategi i stil med laisser faire - laisser passer är inte vad EU behöver.
Frågor som brottslighet och rättsliga och inrikes frågor är något som verkligen berör oss alla. Den organiserade brottsligheten är inte vad den var tidigare, och den har helt säkert koppling till terrorism och alla andra typer av olaglig verksamhet. Därför krävs det en annan strategi.
Jag anser att det viktigaste är att vi även undersöker, med tanke på det stora antalet invandrare från tredjeländer, om EU:s utvecklingspolitik verkligen har varit framgångsrik, och i så fall på vilka områden. Med andra ord behöver vi grundligt utvärdera och undersöka vad som skulle kunna eller borde ha ändrats för att den olagliga invandringen ska kunna hanteras på rätt sätt, eftersom vi faktiskt har med människor att göra, och inte bara politiska och administrativa handlingar.
Det svenska ordförandeskapets program är verkligen mycket ambitiöst, särskilt när det gäller den transatlantiska dialogen, bland annat. Men här måste vi fråga oss om det är ändamålsenligt för EU att bara bry sig om utveckling och om det är ändamålsenligt för USA att bara bry sig om säkerhet.
Ivari Padar
(ET) Mina damer och herrar! Som företrädare för Estland, ett av Sveriges grannländer, med Östersjön som binder oss samman, vill jag tala om en av ordförandeskapets prioriterade frågor, nämligen Östersjöstrategin. Denna strategi - som infördes med det aktiva stödet från min socialdemokratiska kollega från den tidigare mandatperioden, den nuvarande presidenten Toomas Hendrik Ilves - är mycket viktig för hela EU, och jag vill tacka ordförandeskapet för att det har gjort den till en prioriterad fråga.
Det är även ett gott exempel på hur initiativ som läggs fram från parlamentsledamöter kan få konkreta resultat. Jag vill uppmana det svenska ordförandeskapet att genomföra Östersjöstrategin och utnyttja detta gyllene tillfälle. För att kunna göra det måste vi bidra med finansiering till den i nuläget tomma budgetposten i EU:s budget. Jag hoppas att strategin antas i Europeiska rådet under det svenska ordförandeskapet. Det finns två andra områden som är viktiga för mig. Som före detta finansminister anser jag att det är mycket viktigt att vi hanterar den ekonomiska krisen och skapar insyn i finanssektorn ... (Talaren avbröts.)
Arturs Krišjānis Kariņš
(LV) Herr talman, herr Barroso, herr Reinfeldt! Först och främst vill jag gratulera den svenska regeringen till de mål den har satt upp för sitt ordförandeskap. Det är ingen lätt tid för EU, det är en tid full av utmaningar. Bland de många viktiga frågor som Sverige har prioriterat inför sitt ordförandeskap vill jag lyfta fram EU:s strategi för Östersjöområdet, och särskilt den del som rör trygghet på energimarknaden. Gemensam trygghet för EU:s energimarknad är en omöjlighet så länge problemet är uppdelat och ömsesidigt isolerade marknader förekommer i EU, både när det gäller el och gas. Av historiska skäl är detta problem särskilt tydligt i Östersjöområdet. För att lösa problemet och fördela riskerna med elförsörjningen behöver vi en gemensam EU-politik på energifronten. Grundstenarna i en sådan politik får inte bara vara energieffektivitet och förnybara resurser, utan vi måste även inrätta en gemensam el- och gasmarknad med ett nätverk för verksamheten inom EU. EU:s Östersjöstrategi är ett steg i rätt riktning. Den syftar till att gradvis koppla upp områdets energimarknader, få bukt med brister i nätet och skapa gemensamma marknadsmekanismer. Det arv vi bär på efter Sovjetunionens ockupation av Östersjöområdet är en splittrad och delvis isolerad marknad som ökar riskerna i vår elförsörjning. Vår utmaning för framtiden ligger i att förändra denna situation, och genom att göra det kommer vi att förbättra vår energitrygghet. Jag önskar det svenska ordförandeskapet lycka till med att få en kraftfull start på denna viktiga uppgift. Tack för er uppmärksamhet.
Åsa Westlund
Herr talman! Herr statsminister! För att det ska bli ett bra internationellt klimatavtal måste vi lyssna även på andra länder. Gör man det inser att man att det krävs för det första att EU och andra länder tar ett större ansvar för att minska våra utsläpp på hemmaplan, och för det andra att EU och andra i-länder konkretiserar hur vi ska bidra ekonomiskt till fattigare länders klimatarbete.
Att den svenska regeringen hittills har motarbetat detta har dessvärre undergrävt möjligheterna till ett bra avtal i Köpenhamn. Detta måste också ministerrådet inse, och jag vill därför ställa följande två frågor: Är det svenska ordförandeskapet berett att bidra till ett bra internationellt klimatavtal genom att göra en större del av EU:s utsläppsminskningar på hemmaplan? När tänker man presentera konkreta förslag till finansiering av fattiga länders klimatarbete?
Tunne Kelam
(EN) Herr talman! Jag vill gratulera det svenska ordförandeskapet till detta historiska tillfälle att styra EU mot ett genomförande av Lissabonfördraget.
Jag vill säga tre saker. För det första är det oerhört viktigt att den nya kommissionen kommer igång med sitt arbete så snart som möjligt. Institutionell osäkerhet får inte utnyttjas som en ursäkt för att försena bildandet av den nya kommissionen. Dessa argument låter väldigt hycklande. För att ta oss igenom den ekonomiska krisen och skapa nya arbetstillfällen behöver vi mer än någonsin en stark, självständig och nytänkande kommission.
För det andra vill jag berömma det svenska ordförandeskapet för att det har tagit initiativet att genomföra Östersjöstrategin, som föreslogs av parlamentet. Men det finns även en särskild budgetpost för den här strategin som fortfarande är tom. Vi kan inte förvänta oss några positiva miljömässiga förändringar i Östersjön om vi bara förlitar oss på enskilda projekt. Vi behöver även ett samordnat stöd från EU:s budget.
För det tredje är Stockholmsprogrammet viktigt för Estland. Det bör även inbegripa ett program för användandet av modern informationsteknik. Jag undrar om inrättandet av en byrå för verksamhetsstyrningen av storskaliga IT-system inom området med frihet, säkerhet och rättvisa skulle bidra till att genomföra denna strategi.
Alf Svensson
Herr talman! Gratulationer till utnämningen! Jag vill också tacka Fredrik Reinfeldt för en utomordentlig genomgång och redogörelse. Vi förväntar oss nu alla att stordåd ska ske i Köpenhamn, trots att detta också ska betonas vara ett internationellt arrangemang. Förväntningarna skruvas verkligen upp, men jag vågar säga att om inte alla grupper blir nöjda med resultatet så kommer inte jorden att gå under av den anledningen.
Den ekonomiska krisen har här lyfts fram, självklart. De stora koncernerna, de stora företagen får alltid uppmärksamhet. Jag skulle vilja understryka att också de små lojala underleverantörerna inte får glömmas när de finansiella frågorna är på tapeten. Jag vill också understryka Östersjöstrategins konkreta värden. Jag tror att Östersjöstrategin kan bli ett legitimitetslyft för hela EU. Europas största innanhav kan, och måste, räddas. Östersjöstrategin kan också medverka till att brottsutveckling och trafficking hejdas. Detta är också en viktig miljöfråga som kanske man kan säga kräver sitt Köpenhamnsmöte.
Det gläder mig att arbetet med en gränslösning mellan Kroatien och Slovenien är aktuellt och att Cypernfrågan också blir löst. Det är vi alla angelägna om. Vi får också så småningom, tror jag, se Norden utvidgas här i EU med Island och, gissar jag, också inom en icke avlägsen framtid med Norge.
President Barack Obama höll ett utomordentligt anförande i Afrika om Afrika häromdagen. Jag har anledning att stryka under att Sverige kan känna sig stolt över sina insatser och jag hoppas att vi kan hålla den solidariska fanan högt fortsättningsvis.
Ivo Belet
(NL) Jag anser att vi och EU-projektet står vid ett verkligt vägskäl. Lissabonfördraget, klimatkonferensen i Köpenhamn och en kraftfull strategi för att hantera den finansiella och ekonomiska krisen är tre stora frågor som ni kommer att behöva ta itu med under de kommande sex månaderna, och om vi kan få ett lyckat resultat skulle EU verkligen kunna ta ett stort steg framåt.
Ni är säkert medvetna om att en stor majoritet av ledamöterna är beredda att stödja ert program, och jag vill uppmana er, med glimten i ögat, att låta kritikerna och olyckskorparna föra sitt oväsen vid sidan om. Låt dem inte avleda er från ert uppdrag, ert syfte. Jag anser att vi måste koncentrera oss på de viktigaste frågorna.
Låt mig bara påpeka en sak, herr Reinfeldt. Det är oerhört viktigt att vi koncentrerar oss på en av våra viktigaste prioriteringar, nämligen en ambitiös framtidsplan för bilindustrin i EU. Enligt min åsikt har vi hittills inte haft en sådan plan - eller så har den varit otillräcklig - jag tror att ni kan hålla med mig om det. Det är absolut inte för sent. Räddningsplanen för Opel är redan i full gång, och världen, till och med EU, har fortfarande protektionismen kvar att kämpa emot. Den ligger och lurar under ytan, och Sverige är precis lika drabbat som Belgien, eller som Frankrike, Tyskland och Slovakien. Vi sitter alla i samma båt.
Vad vi behöver är att ha en solidarisk inställning till varandra och anta en samordnad strategi i stället för en strategi som går ut på att ”var och en är sig själv närmast”. Det är viktigt att vi inte försöker hålla varandra tillbaka. Jag anser att ni har fått en unik möjlighet att samarbeta med kommissionens ordförande - detta är även en tydlig signal till kommissionen - för att upprätta en gemensam plan, en gemensam plan, herr Barroso, för våra bilfabrikers framtid. På så sätt kan ni föra dem in i 2000-talet.
Vi anser att det är möjligt att framställa energieffektiva och miljövänliga bilar i de bilfabriker som redan finns i EU, och vi räknar med att ni, herr Barroso och herr Reinfeldt, står på vår sida.
Csaba Sógor
(HU) Enligt vår mening är Sverige synonymt med EU. Det är ett land med välgång, trygghet och frihet, där frågor som rör de mänskliga rättigheterna och friheterna är lika viktiga som frågor om ekonomi och klimatförändringar. Sedan har vi det parlament i en av EU:s medlemsstater som antog en ny lag den 30 juni 2009 där det fastslås att om någon, inklusive alla er, inte kallar landets huvudstad vid det namn den har i landets officiella språk, Bratislava, utan använder det tyska namnet Presburg eller det ungerska namnet Pozsony, kan personen i fråga bli tvungen att betala 5 000 euro i böter. I motiveringen till ändringen av språklagen står det att skyddet av det nationella språket ibland går före yttrandefriheten och rätten till personlig integritet. Ett EU där sådana lagar antas är inte längre ett frihetens EU. Jag ber det svenska ordförandeskapet att göra sitt yttersta för att se till att den här lagen upphävs och att den slovakiske statschefen inte undertecknar den.
Kinga Göncz
(HU) Jag vill lyfta fram två av det svenska ordförandeskapets prioriteringar som det gladde mig mycket att se på listan. Den första av dessa prioriteringar är det otvetydiga ställningstagandet mot diskriminering, rasism, antisemitism, främlingsfientlighet och homofobi. Jag anser att den här frågan är särskilt viktig med tanke på att vi såg hur tydligt stödet var för högerextremistiska partier i flera EU-länder i valet till Europaparlamentet. Därför har vi alla ett ansvar, även parlamentet och det nuvarande ordförandeskapet, att se till att de mest utsatta grupperna inte hamnar i svåra situationer. Vi måste i synnerhet göra allt vi kan för att se till att det inte förekommer något samarbete mellan de partier som gör anspråk på att vara demokratiska och extremistpartierna. Ett mycket gott exempel på detta är den slovakiska språklagen som redan har nämnts flera gånger i dag, som är gravt diskriminerande, precis som man har beskrivit. Den andra prioritering som jag vill välkomna är den uppsättning EU-åtgärder som inriktas på att integrera romerna.
Mirosław Piotrowski
(PL) Herr talman! EU:s fortsatta utvidgning och Lissabonfördragets framtid finns med bland det svenska ordförandeskapets mål. Den tyska författningsdomstolen bedömde nyligen att Lissabonfördraget endast kan godkännas på villkor att Bundestag och Bundesrat får behålla sin företrädesrätt, vilket ifrågasätter EU-federalismen. Lissabonfördraget har därför visat sig vara ett rättsligt monster, vilket inte bara tyskarna har insett, utan även irländarna i folkomröstningen samt Tjeckiens och Polens presidenter. Mot bakgrund av detta bör det svenska ordförandeskapet inleda en debatt i hela EU om vilken roll de 27 medlemsländernas parlament ska spela och ta fram en samarbetsmodell mellan suveräna EU-stater.
Därför hoppas jag att det svenska ordförandeskapet, som jag önskar all framgång, kommer att lyssna mer uppmärksamt till medborgarnas röst.
Simon Busuttil
(MT) Jag vill också visa min uppskattning för statsminister Fredrik Reinfeldt för att han stannade hos oss ända till slutet av denna diskussion. Vi kommer att räkna med att ordförandeskapet driver igenom dessa tre viktiga prioriteringar. Den första är Stockholmsprogrammet för ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. Vi måste få igenom en överenskommelse om programmet så snart som möjligt. Den andra prioriteringen är genomförandet av pakten för invandring och asyl. Vi kommer att förvänta oss av er, herr statsminister, att ni tillämpar den pakt som vi kom överens om förra året. För det tredje nåddes vid Europeiska rådets möte en överenskommelse om pilotprojektet för ansvarsfördelning i invandringsfrågor. Ni har mycket arbete som väntar, och vi och vår president kommer att följa er noggrant för att se till att detta arbete utförs.
Ana Gomes
(PT) Sedan Dag Hammarskjölds tid har Sverige varit en framstående medlem i FN. Därför vet svenskarna att det, utan organ med allmänt erkänd legitimitet och representativitet, inte kommer att finnas någon politisk kraft för att fullfölja Kyoto2, Doharundan och millennieutvecklingsmålen. Vi kommer inte att kunna reglera den globala ekonomin, och inte heller försvara de mänskliga rättigheterna.
Det är beklagligt att det svenska ordförandeskapet begränsar sig till den informella och omtvistade ramen för G20-mötena. Det är tragiskt att EU - detta världslokomotiv enligt José Manuel Barroso som citerade FN:s generalsekreterare - varken har någon ledning eller strategisk vision på detta område, samtidigt som president Barack Obama kungör sitt engagemang för det globala styret. I stället har vi för vår del endast hört påven insistera på det akuta behovet av att omorganisera FN:s säkerhetsråd och Bretton Woods-institutionerna.
Herr rådsordförande, varför vägrar det svenska ordförandeskapet leda EU till att tvinga fram en reform av FN:s säkerhetsråd genom att kräva att EU ska få en plats vid bordet i och med att Lissabonfördraget träder i kraft?
Pat the Cope Gallagher
(GA) Herr talman! Den folkomröstning om Lissabonfördraget som kommer att hållas på Irland den 2 oktober i år kommer att vara en av de viktigaste händelserna under det svenska ordförandeskapet.
Irland har fått rättsliga garantier på en rad politiska områden, och detta är till stor hjälp för att minska den oro som folket visade vid folkomröstningen förra året. Nu måste vi som tror att Lissabonfördraget kommer att gynna Irland arbeta för att driva igenom denna nya överenskommelse i mitt land.
Om Lissabonfördraget ratificeras - och jag hoppas att folkomröstningen kommer att ge ett positivt resultat - kommer de olika länderna att få nominera en medlem till kommissionen. De som är för fördraget kan inte tillåta sig att vara självbelåtna på något sätt. Vi måste göra vårt yttersta för att se till att det lyckas.
(Talmannen avbröt talaren.)
Jacek Protasiewicz
(PL) Herr talman! Jag vill mycket gärna tacka statsminister Fredrik Reinfeldt för att han tog med behovet av att utveckla samarbetet med våra grannländer i öst bland sina prioriteringar. Jag vill även tacka honom för Sveriges engagemang i utvecklingen av det östliga partnerskapet.
Mot bakgrund av detta vill jag påpeka att vi som union och Sverige som ordförandeskap under de kommande sex månaderna kommer att bli tvungna att ta itu med problem som rör åsidosättandet av de mänskliga rättigheterna i Vitryssland. I sex månader nu har tre entreprenörer, Nikolaj Avtukhowich, Jurij Leonov och Vladimir Osipienko, hållits häktade och inte kunnat få en rättvis dom. Utav tolv unga aktivister som deltog i en demonstration i januari 2008 har elva fått fängelsestraff och för ett antal dagar sedan dömdes en av dem till ett års fängelse. Får jag be er, herr statsminister, att under de kommande sex månaderna hålla ett vaksamt öga på brotten mot de mänskliga rättigheterna i Vitryssland.
Fredrik Reinfeldt
rådets ordförande. - Herr talman! Jag hoppas kunna återlämna lite av den tid jag lånade tidigare.
(Talmannen avbryter kort.)
Jag vet att ni väntar på en omröstning. Låt mig tacka er alla för att ni har företrätt era respektive partigrupper på ett mycket bra sätt. Jag noterar er iver och den förväntan som finns på det svenska ordförandeskapet, er önskan om att vi ska vara mer pådrivande i klimatförhandlingar och agera mot finanskris och ekonomisk nedgång. Ni har noterat vår Östersjöstrategi, vårt Stockholmsprogram, vår fortsatta strävan att driva på i fråga om utvidgningen, och jag vill tacka er alla för det stöd vi känner för det.
Jag vet också att övergången till Lissabonfördraget kommer att göra att vi träffas igen, och att vi har väldigt mycket att göra tillsammans under denna höst. Flera av statsråden i min regering finns med mig här i dag. Vi har noterat och noga följt era frågor och synpunkter. Jag hoppas på ett nära samarbete och ett återseende under hösten.
Talmannen
Vi räknar även med en ständig diskussion och regelbunden kontakt med ordförandeskapet. Det är mycket viktigt för Europaparlamentet. Vi är i början av vår mandatperiod och vi har mycket att göra, och det svenska ordförandeskapet är en mycket bra utgångspunkt. Tack så mycket, herr statsminister.
Jag vill även tacka kommissionens ordförande.
(Applåder)
Debatten är härmed avslutad.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Bairbre de Brún  
Jag välkomnar det svenska ordförandeskapets förslag om att vi bör inrikta oss på politiska frågor i stället för på konstitutionella frågor under Sveriges ordförandeskap.
Men rådet har bestämt sig för att ignorera irländarnas demokratiskt uttryckta vilja, och det har beslutat sig för att tvinga igenom Lissabonfördraget.
Tyvärr är den politiska ram de eftersträvar samma misslyckade agenda för avreglering och liberalisering. Det är inte det rätta sättet att hantera den ekonomiska krisen. Tvärtom, det är en fortsättning på den politik som utlöste krisen och det är samma politik som stärks ytterligare i Lissabonfördraget.
Vi får höra att vi behöver Lissabonfördraget eftersom det har tagit många år att utforma det. Men Lissabonfördraget utarbetades och godkändes före den ekonomiska krisen, och det grundas på en politik som bidrog till att utlösa krisen. Att tvinga fram denna förlegade politik nu skulle vara en katastrof, eftersom det skulle förvärra krisen ytterligare.
Vi behöver en ny politik för en ny tidsepok. Vi behöver ett nytt fördrag för en ny tidsepok.
När det gäller klimatförändringarna är det viktigt att det svenska ordförandeskapet gör sitt bästa för att uppnå en stabil överenskommelse i Köpenhamn.
Diane Dodds  
skriftlig. - (EN) Det kommande svenska ordförandeskapet har många utmaningar framför sig, men den största utmaningen är att se till att EU respekterar medlemsstaternas suveränitet och inte trampar på EU-medborgarnas demokratiska rättigheter.
Alltför ofta förbises våra medborgares oro och intressen i den besinningslösa brådskan att driva fram en federalistisk agenda som har sitt exempel i Lissabonfördraget.
När det gäller de förändringar som vi står inför kommer förberedelserna inför reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken 2013 att vara en viktig fråga under detta ordförandeskap. Vi måste lyssna på rösterna från de områden som är starkt beroende av jordbruket, exempelvis Nordirland, i diskussionerna och debatten om reformen av fiskeripolitiken.
Vi har ett stort ansvar för att hjälpa och skydda våra väljare i den rådande finansiella turbulensen. EU får inte ställa ytterligare hinder i vägen för ekonomisk tillväxt och stabilitet.
Ilda Figueiredo  
skriftlig. - (PT) Det svenska ordförandeskapets antisociala program är ett farligt steg mot utbredandet av den nyliberala politiken. Det är ett bevis på EU:s kapitalistiska ledares outtröttliga strävan efter denna politik. De glömmer, trots att mycket tyder på det, att deras politik är den största orsaken till den ekonomiska och sociala krisen.
Trots att det svenska ordförandeskapet i presentationen av sitt program nämnde medborgarna och problemen med arbetslöshet, nämnde det inte en enda åtgärd för att ändra den befintliga politik som har orsakat dessa problem. Tvärtom. Ordförandeskapet framhävde särskilt politiken för fri konkurrens på en lång rad områden, inklusive tjänster och utrikeshandel. Det har satsat alla sina kort på finansmarknadens återhämtning, ett återupptagande av stabilitetspaktens synsätt och försvaret av nyliberalismen, vilket säkert kommer att leda till nya attacker mot sociala rättigheter och arbetstagarnas rättigheter.
Ordförandeskapet såg också till att insistera på en ny folkomröstning på Irland om förslaget till Lissabonfördraget, som redan har planerats till den 2 oktober. Man fortsätter att bedriva utpressning mot irländarna för att snabbt kunna gå vidare med förstörandet av de offentliga tjänsterna och inskränkningen av de sociala rättigheterna, bland annat inom områden som social trygghet, hälsa, vatten, socialt skydd och arbetstagarnas rättigheter. Det är lätt att förutse att man kommer att lägga fram förslag till nya direktiv där man försöker driva igenom samma förslag som förkastades under den tidigare valperioden.
Lívia Járóka  
Jag välkomnar det kommande ordförandeskapet och jag vill uttrycka min förhoppning om att Sverige, den tredje medlemmen av rådets trojka, kommer att fortsätta det arbete som påbörjades under de tjeckiska och franska ordförandeskapen i fråga om romernas sociala integration. Flera faktorer hindrade det föregående tjeckiska ordförandeskapets arbete, men på det stora hela ser vi positivt på utvecklingen i romerfrågorna. Den romska plattformen hade faktiskt sitt första möte i april i Prag, och i juni förstärkte Europeiska rådet sina allmänna mål om att ge romerna jämlika förutsättningar genom att uppmana kommissionen och medlemsstaterna att bekämpa romernas fattigdom och sociala utanförskap.
I samma dokument antog rådet de gemensamma grundprinciper som fastställdes i Prag för att uppnå social integration för romer, med en uppmaning till offentliga beslutsfattare att de ska ta hänsyn till dessa principer och följa dem. Med tanke på de resultat trojkan hittills har uppnått, hoppas jag att det svenska ordförandeskapet åtminstone ska ägna mer uppmärksamhet än tidigare åt romerfrågorna. Jag hoppas till exempel att frågan om EU:s största minoritet kommer att prioriteras vid den kommande konferensen om den inkluderande arbetsmarknaden i oktober och toppmötet om jämställdhet i november. Om man ser till befolkningsmängd är denna minoritet betydligt större än befolkningen i hela Baltikum, som har angetts vara en av ordförandeskapets prioriteringar. Jag hoppas att det svenska ordförandeskapet kommer att gå längre än de teoretiska strategier som redan har antagits och de organisationsfrågor som redan har retts ut, och börja vidta konkreta åtgärder och på så sätt omsätta denna ram i praktiken.
Marian-Jean Marinescu  
Stockholmsprogrammet, som är en av det svenska ordförandeskapets prioriteringar, måste ge stöd till främjandet av området med frihet, säkerhet och rättvisa och gynna den ekonomiska verksamheten under den rådande krisen, särskilt med tanke på möjligheten att Lissabonfördraget kommer att träda i kraft.
Om Stockholmsprogrammet lyckas kommer EU att bli mer tillgängligt för sina medborgare. Denna framgång kommer att märkas i stärkandet av rörelsefriheten för alla EU-medborgare och den omfattande tillämpningen av principen om ömsesidigt erkännande i civilrättsliga frågor och brottmål på EU-nivå.
Det svenska ordförandeskapet måste fortsätta det arbete som påbörjats av de franska och tjeckiska ordförandeskapen, som prioriterade att ge alla arbetstagare i EU full tillgång till gemenskapens arbetsmarknad, en frihet som i allra högsta grad symboliserar EU-medborgarskapet.
För att göra detta måste medlemsstaterna delta aktivt genom konkreta åtgärder i avskaffandet av de virtuella gränser inom EU som begränsar medborgarnas rörelsefrihet eftersom de drabbas av administrativa och rättsliga problem när de lever och arbetar i en annan medlemsstat.
Rörelsefriheten måste vara en verklighet för alla EU-medborgare, särskilt under den rådande ekonomiska krisen som förstärker behovet av att stödja fri rörlighet för arbetskraften. Denna rörlighet kan vara självreglerande och ge flexibilitet och minska mängden oredovisat arbete och den naturliga arbetslösheten.
Silvia-Adriana Ţicău  
EU står inför enorma utmaningar just nu: den ekonomiska och finansiella krisen, den oroväckande ökningen av arbetslösheten och klimatförändringarna. Arbetslösheten i EU ligger på 8,9 procent just nu, och 19 procent av ungdomarna under 16 år samt 19 procent av de äldre riskerar att hamna i fattigdom. Människor förlorar sina arbeten, många företag går i konkurs och det finns stora underskott i de statliga budgetarna. EU:s svenska ordförandeskap har ett enormt ansvar gentemot sina medborgare. Det måste återupprätta hoppet om ett drägligt liv och lägga grunden för ekonomisk återhämtning genom att få alla att hjälpas åt. Det svenska ordförandeskapet prioriterar åtgärder som att öka energieffektiviteten, använda energi från förnybara källor och förbättra EU:s energitrygghet. Jag hoppas att EU:s svenska ordförandeskap kommer att bli början på en period av välstånd som tryggar den ekonomiska tillväxten för de kommande 40-50 åren. Jag anser att vi nu, mer än någonsin, behöver investera i utbildning, forskning, energieffektivitet och framför allt i människorna. Sverige är känt för sin sociala politik och sin höga levnadsstandard. Därför vill jag, tillsammans med mina kolleger i parlamentet och alla EU:s medborgare, önska er all framgång, och vi hoppas att den här perioden kommer att bli en språngbräda in i en ny framtid.
Georgios Toussas  
skriftlig. - (EL) Det svenska ordförandeskapets prioriteringar är en upptrappning av EU:s gräsrotsfientliga kampanj vars syfte är att trygga den fortsatta lönsamheten med det EU-omfattande kapitalet genom att lämpa över den kapitalistiska recessionen på arbetarklassen och vanliga medborgare. Det svenska ordförandeskapet vill skynda på kapitalistiska omstruktureringar inom ramen för Lissabonstrategin. I centrum för denna attack mot arbetstagarna ligger nedskärningar av löner och pensioner, ett fullständigt raserande av arbetsrelationerna, arbetstagarnas rättigheter, socialt skydd och försäkringssystem samt en allt större privatisering av hälso- och sjukvården och av utbildningsväsendet.
Den ”gröna ekonomin” är utformad så att nya, lönsamma verksamhetssektorer kan öppnas för kapital, under förespeglingen att bekämpa klimatförändringarna.
Med Stockholmsprogrammet försöker man, genom att påstå sig bekämpa terrorism och organiserad brottslighet, ytterligare förstärka det borgerliga politiska systemet så att de kan kväva reaktioner på gräsrotsnivå och trappa upp de diskriminerande åtgärderna mot invandrare.
Östersjöstrategin har banat väg för en mer aggressiv strategi från de EU-omfattande monopolen i EU:s östliga länder som försöker stärka sin position i den imperialistiska dragkampen.
Genom att använda ”garantier” som en dimridå och genom att utöva uppenbart tvång, försöker man roffa åt sig irländarnas röster för att genomföra det gräsrotsfientliga Lissabonfördraget.
