Konventionen för bekämpning av ökenspridning (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en debatt om
en muntlig fråga till rådet från Miroslav Ouzký för utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet, om mål inför konferensen i Madrid för parterna i konventionen för bekämpning av ökenspridning den 3-14 september 2007 - B6-0140/2007), och
en muntlig fråga till kommissionen från Miroslav Ouzký för utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet, om mål inför konferensen i Madrid för parterna i konventionen för bekämpning av ökenspridning den 3-14 september 2007 - B6-0312/2007).
Miroslav Ouzký  
frågeställare. - (CS) Herr talman! Först vill jag be tolkarna om ursäkt, eftersom jag inte har förberett något skriftligen och jag därför inte har kunnat ge dem en skriftlig text om mitt anförande i förväg. Men jag ska försöka tala så långsamt och kortfattat som möjligt eftersom den fråga jag ska ta upp i sig är en tydlig fråga.
Som ordförande för utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet vill jag berömma det portugisiska ordförandeskapet, som har satt upp ökenspridningen och vattenbristen som ett av sina viktigaste programmål. Därför välkomnar jag särskilt den kommande konferensen, som nämndes tidigare.
Som ni vet har parlamentet och hela EU sagt att klimatförändringen är en av de huvudsakliga utmaningarna under den kommande perioden, och det är väl känt att vattenbrist och allt snabbare ökenspridning är obestridliga konsekvenser av klimatförändringen.
Jag tillhör dem som är övertygade om att vi borde förbereda oss på klimatförändringens effekter snarare än att desperat försöka stoppa den, eftersom våra ansträngningar i den riktningen med all sannolikhet kommer att misslyckas. I dag vet vi med säkerhet att Europa, framför allt de södra delarna, kommer att behöva hantera vattenbrist och markförstöring.
Från klimatdebatten vet vi att atmosfäriska vattenförluster förvärrar ökenspridningen ytterligare, vilket i sin tur ger ett ännu varmare klimat. Det blir mycket svårt att ta sig ur den här onda cirkeln. På mitt utskotts vägnar jag vill fråga kommissionen och rådet följande: Vilka praktiska åtgärder tänker kommissionen och rådet vidta? Vet man i dag säkert vad som kan göras i medlemsstaterna och på EU-nivå?
Manuel Lobo Antunes
rådets ordförande. - (PT) Herr talman, mina damer och herrar, herr Ouzký! Först och främst vill jag tacka er för att ni tar upp det portugisiska ordförandeskapets miljöprogram, i synnerhet frågor som rör torka och ökenspridning. Det är faktiskt en av det portugisiska ordförandeskapets prioriteringar och jag skulle nu vilja redogöra för de resultat som nåddes inom detta område vid miljöministrarnas informella rådsmöte i Portugal nyligen.
Jag ska inte läsa alla punkter i ordförandeskapets slutsatser om detta ämne. Jag anser dock att de är mycket intressanta och viktiga, och jag vill därför fästa er uppmärksamhet vid dessa slutsatser, särskilt när det gäller att bekämpa torka och även förhållandet mellan torka och miljön, liksom de åtgärder som vi kan och bör vidta för att hantera detta växande problem.
Jag vill också lyfta fram konferensen mellan parterna i FN:s konvention om bekämpning av ökenspridning (UNCCD), vilket också är en viktig faktor under den här sessionen. Som ni vet pågår konferensen nu, den 3-14 september i Madrid.
Den 23 juli godkände rådet sina slutsatser, där EU:s prioriteringar fastställs - de prioriteringar som EU måste föra fram vid partskonferensen, den åttonde sedan konventionen godkändes. Som ni vet är rådet för ett antagande vid denna åttonde partskonferens av en strategisk tioårsplan och en ram för främjande av UNCCD:s genomförande, som har utarbetats av den mellanstatliga arbetsgruppen (IIWG). Vi är mycket måna om ett genomförande.
Vi är medvetna om att det civila samhället fyller en viktig funktion i det här avseendet, särskilt på lokal nivå, och det är vi glada för. Vi måste därför uppmuntra alla aktörer i det civila samhället att bidra mer till genomförandet av eller delta i processen för FN:s konvention om bekämpning av ökenspridning.
Ni vet också att partskonferensen kommer att lägga tyngdpunkten på förhållandet mellan fattigdom och ökenspridning, för att slå fast hur konventionen kan bidra till att bekämpa fattigdom i nära samarbete med andra berörda globala och regionala aktörer. Rådet anser att det är viktigt att nå samförstånd om ett förbättrat system för att övervaka konventionen, baserat på normer för bevarande, förvaltning och hållbart utnyttjande av torra områden. Ett sådant system kommer att göra det möjligt att mäta tidigare och nuvarande framsteg.
Kommittén för vetenskap och teknik (CST) har stor betydelse för att förbättra konventionens kunskapsbas och göra det möjligt att anta åtgärder och beslut på en förnuftigare grund. Rådet anser att problemen med ökenspridning, klimatförändring och biologisk mångfald kompletterar varandra och måste hanteras tillsammans, med en lämplig politik för att utveckla synergier och göra dem mer effektiva. Rådet anser också att andra ytterst viktiga faktorer är tillgången på lämpliga finansiella resurser, effektiv förvaltning och finansiering av initiativ för att bekämpa ökenspridning, liksom ett aktivt och effektivt sekretariat för konventionen.
Torka är precis som ökenspridning ett allvarligt problem. Rådet är fullt och fast övertygat om att dessa hot - torka och ökenspridning - endast kan hanteras effektivt genom ett nära internationellt samarbete. EU försöker därför nå sina mål inom detta område i samarbete med tredjeländer. Jag vill i detta sammanhang påminna er om att AVS-EG-ministerrådet vid sitt årliga möte den 25 maj i år antog ett gemensamt uttalande om bekämpning av torka och ökenspridning.
I detta gemensamma uttalande av AVS-staterna och EU erkänns hur viktig FN:s konvention om bekämpning av ökenspridning är för att minska fattigdomen och för att nå FN:s millennieutvecklingsmål.
I uttalandet stöds också partskonferensens antagande av den strategiska tioårsplanen, och alla parter uppmanas att samarbeta för att ge FN:s konvention större verkan. Vi anser därför att det är mycket viktigt att fastställa ett begränsat antal prioriteringar för genomförandet, som väljs ut på grundval av vetenskapliga data, och att använda indikatorer för att mäta de framsteg som görs.
Vi anser även att ett ökat deltagande av det civila samhället och bättre kommunikation och bredare dialog mellan alla aktörer i hög grad kommer att bidra till att göra FN:s konvention om bekämpning av ökenspridning effektivare.
Joaquín Almunia
ledamot av kommissionen. - (ES) Herr talman, mina damer och herrar! EU har sedan undertecknandet 1994 lagt stor vikt vid den funktion som FN:s konvention om bekämpning av ökenspridning fyller för att lindra fattigdomen. Konventionen utformades som ett centralt verktyg för att bidra till att nå målet med ett hållbart utnyttjande av marken, för att bekämpa svält och fattigdom.
Kommissionen anser fortfarande att konventionen är en viktig del i kampen mot fattigdom och ökenspridning. Den är fortfarande ett unikt forum, med den kompetens och erfarenhet som krävs för att dra lärdomar och utforma nya strategier för att hantera markförstöringen. Mycket har åstadkommits, men som vi alla vet återstår också mycket att göra.
Det nuvarande arbetet i konventionen är inriktat på centrala frågor kring genomförandet av åtgärder, såsom integration och sammanhållning, inom strategiska samarbetsramar. De länder som berörs, liksom givarländerna, måste se till att konventionens utveckling är nära kopplad till andra centrala utvecklingsinitiativ. Framför allt måste de se till att det berörda landet äger och styr processen själv.
När det gäller EU:s mål för den konferens som ska hållas i Madrid är kommissionen för det första särskilt glad över att fyra av Europaparlamentets ledamöter ingår i EU:s konferensdelegation. Konventionen går in i sitt andra årtionde och måste anpassas för att bemöta nya utmaningar och utnyttja nya möjligheter. Detta innebär att man måste se över åtgärder som vidtas i kraft av konventionen för att maximera effektiviteten och verkan av vårt arbete i kampen mot markförstöring och fattigdom.
Med detta i åtanke är EU:s viktigaste mål för Madridkonferensen att den strategiska tioårsplanen för att förbättra konventionens genomförande antas. Planen har utformats av en arbetsgrupp i enlighet med slutsatserna från den senaste partskonferensen, som hölls 2005. Denna plan, som har starkt stöd av EU, representerar parternas gemensamma, nya vision av strategin för de närmaste tio åren. Om denna gemensamma vision antas, vilket vi hoppas, kommer vi att behöva skapa en effektiv ram för dess tillämpning för att arbetet inom konventionens sekretariat och dess övriga institutioner ska bli så effektivt som möjligt.
Slutligen kommer det här reformpaketet att åtföljas av en realistisk budget som alla parter kan godta, där utgifter som är i linje med planerade verksamheter fastställs och där mycket höga normer för öppenhet och tydlighet uppfylls. Som rådsordföranden nämnde har rådet (allmänna frågor och yttre förbindelser) antagit slutsatser om den allmänna strategi jag har redogjort för.
Cristina Gutiérrez-Cortines
för PPE-DE-gruppen. - (ES) Herr talman! Jag är stolt över att vi i parlamentet har lyckats utarbeta en resolution som ska läggas fram vid nästa konferens, som redan hålls i Madrid och som anordnas av FN. En annan sak som jag är stolt över och som jag precis har fått veta är att Spaniens parlament har gett oss sitt tillstånd, vilket är alldeles fantastiskt. Jag tackar det spanska parlamentets talman Manuel Marín för detta - vi har fått en röst och vi kommer också att göra den hörd vid det spanska parlamentets sammanträde.
Men jag är ganska skeptisk när det gäller ökenspridningen. Europeiska kommissionens egna dokument visar att det stöd som har beviljats de senaste åren och den politik som har förts inte har gett de resultat som behövs. Varför? För att politiken för att motverka ökenspridning skulle kräva integrerade system och för att alla olika ståndpunkter måste jämkas samman. Tyvärr agerar myndigheterna separat. Jordbruket kopplas inte ihop med miljön, vattenpolitiken bedrivs separat och ökenspridningsproblemen, till exempel de stora landområden som överges, utan någon verksamhet, såsom är fallet i Medelhavet, är faktiskt ofantliga.
Samma europeiska jordbrukspolitik leder till att mark överges söderut och i hela Europa, och den gemensamma jordbrukspolitiken kommer att få stor inverkan på ökenspridningen. För att inte tala om klimatförändringen, ett område där till exempel inga åtgärder vidtas mot problemet med vattenbrist och smältande glaciärer, en utveckling som redan har påbörjats och som ovillkorligen kommer att påverka marksituationen.
Jag vill därför uppmärksamma länderna på att de i stället för att tala om hur saker och ting förhåller sig bör utforma särskilda politiska åtgärder och genomföra program, för det handlar egentligen om integrerade projekt där staterna måste hantera integrerade politikområden och föra en aktiv politik. Jag menar att man vet allt om ökenspridning, men att väldigt lite görs.
Vårt budskap är att EU måste bidra till denna gemensamma politik.
María Sornosa Martínez
för PSE-gruppen. - (ES) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Enligt FN:s miljöprogram hotas en fjärdedel av jordens landyta, 250 miljoner människor och levebrödet för över en miljard invånare i 100 länder av ökenspridningen, till följd av sjunkande produktivitet inom jordbruk och djurhållning.
Fattigdom, politisk instabilitet, skogsskövling, överbete och dåliga metoder är faktorer som minskar markens produktivitet. Jag hoppas därför att det internationella samfundet, när det träffas i Madrid mer än tretton år efter tillkomsten av FN:s konvention om bekämpning av ökenspridning, kommer att diskutera en reform av själva konventionen. Detta för att inkludera åtgärder som gör kampen mot den här utvecklingen mer effektiv, särskilt utkastet till den strategiska tioårsplan som diskuteras.
Markerosion, okontrollerad urban utveckling, förlust av bördig mark, bränder, skogsskövling och överexploatering av vattenresurser är några av orsakerna till utarmningen av en stor del arid, semiarid eller torr mark, och dessa orsaker för oss obevekligen mot tilltagande ökenspridning på vår jord, som vi måste försöka stoppa med alla till buds stående medel.
Som tidigare talare redan har påpekat måste vi också komma ihåg att ökenspridningen förvärrar klimatförändringen, eftersom den leder till att mark förstörs och växtlighet försvinner, något som hänger samman med ökade utsläpp. Det skulle därför vara till stor hjälp om politiken för återbeskogning fick stöd, så att arida områden kan återställas och förutsättningarna ändras.
När det gäller EU anser jag att det är avgörande att ett europeiskt observationsorgan för torka inrättas snarast, något som har varit på tapeten flera gånger här i parlamentet. Observationsorganet skulle vara ett centrum för kunskap om och mildring och övervakning av torkans fruktansvärda följder, särskilt i södra Europa. I sydöstra Spanien är det här tyvärr ett mycket påtagligt problem och jag föreslår därför att observationsorganet placeras vid Europeiska miljöbyråns ämnescentrum för markanvändning i Barcelona, som miljöminister Cristina Narbona har föreslagit. En annan möjlig placering är vid CEAM (Mediterranean Centre for Environmental Studies) eller CIDE (Centre for Desertification Research), som båda finns i Valencia. Dessa centrum har inriktat sitt tvärvetenskapliga arbete på områden med anknytning till ökenspridning och har bred internationell erfarenhet.
Jag anser att det finns ett trängande behov av större engagemang i ökenspridningen från EU-institutionernas sida för att EU ska kunna bli en föregångare inom detta område, precis som i kampen mot klimatförändringarna.
Jag vill avslutningsvis säga att det är en stor utmaning att bekämpa det här problemet, inte bara ur miljösynpunkt utan också när det gäller människor och mänskliga rättigheter. Många människor flyr från sina länder på grund av svält och fattigdom, som i högsta grad är en följd av ökenspridningen.
Satu Hassi
för Verts/ALE-gruppen. - (FI) Herr talman, mina damer och herrar! Jag tackar Miroslav Ouzký och övriga för ett utmärkt resolutionsförslag.
Enligt FN är nu 100-200 miljoner människor direkt berörda av ökenspridningen. Den är ett potentiellt hot mot över en miljard människor, kanske så många som två miljarder. Det handlar inte bara om att Sahara breder ut sig och andra liknande fenomen. Ökenspridningen och förlusten av bördiga jordlager och växtlighet är ett faktum över hela världen, från Spaniens kuster till Kinas slätter. Nästan en tredjedel av jordens markområden hotas av ökenspridning. Så mycket som 40 procent av den odlingsbara marken är nu i mycket dåligt skick. Situationen är värst i Centralasien, där tre fjärdedelar av marken är ofruktsam.
Klimatförändringen förvärrar ökenspridningen, även om det hittills mest har varit lokala faktorer som har påverkat den, såsom skogsavverkning och olämpliga odlings-, bevattnings- och djurhållningsmetoder. Samtidigt som klimatförändringen förvärrar ökenspridningen förvärrar ökenspridningen klimatförändringen, eftersom mindre koldioxidbindning i marken i slutändan leder till att koldioxid frigörs i atmosfären. Om vi inte agerar förnuftigt, konsekvent och snabbt kan vi hamna i en ond cirkel.
Genom att bekämpa ökenspridning förebygger man svält och därmed konflikter. I juni varnade FN för att ökenspridningen under de närmaste tio åren hotar att driva 50 miljoner människor från deras hem, främst i Afrika söder om Sahara och Centralasien. Detta innebär samtidigt att fler människor kommer att försöka ta sig olagligt till Europa.
Darfurkrisen har beskrivits som den första krisen orsakad av klimatförändringen. Vattenbristen är bara en aspekt i denna kris. Det är allmänt erkänt att den långvariga vattenbristen och landets sjunkande produktivitet har bidragit till konflikten.
Så som anges i resolutionen måste man satsa på ett hållbart markutnyttjande. Åtgärder för att förhindra ökenspridning blir väsentligt billigare än att hantera dess konsekvenser. Ett varnande exempel i liten skala är Påsköarna. Där fanns en gång en blomstrande kultur, men när skogarna skövlades utarmades jorden och öarna förvandlades till torra grässlätter. En framstående kultur gick under på väldigt kort tid. Om vi agerar förnuftigt, konsekvent och bestämt kan vi förhindra att hela mänskligheten går samma öde till mötes.
Roberto Musacchio
för GUE/NGL-gruppen. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Denna åttonde konferens om ökenspridning är en oerhört viktig möjlighet, i ett passande forum som FN, men den kräver också särskilda åtgärder i en dramatisk situation.
Klimatförändringen påskyndar redan pågående processer som påverkar mycket känsliga områden som Afrika, men vår egen kontinent är inte heller förskonad. Svält och sjukdomar, migrationsflöden av historiska mått och bränder är en del av vår framtid, men också ett faktum i dag.
Vi måste därför göra starka och tydliga val. Det första är givetvis att genomföra Kyotoavtalet och att äntligen underteckna avtalet efter Kyoto - ett multilateralt avtal som ger en referensram för en annorlunda framtid. Ytterligare val måste också göras så att vi kan anpassa oss för att rädda människoliv. Det finns en verklig tragedi, nämligen vatten. Människor förvägras redan rätten att få tillgång till vatten, något som sannolikt i allt högre grad kommer att drabba miljontals människor.
Vi måste därför protestera mot privatiseringar av denna livsviktiga resurs. Tillgången till vatten måste garanteras och vatten måste bli en verklig gemensam tillgång som tillhör mänskligheten, inklusive genom en högtidlig deklaration av FN, som senare skulle göra det möjligt att få till stånd en allmän politik för att garantera en sådan rättighet.
För att kunna bekämpa ökenspridning måste man också styra finanspolitiken med utgångspunkt från klimatet. Alla goda metoder som möjliggör koldioxidavskiljning genom jordbruket och skogsbruket bör främjas och uppmuntras. Det här bör också leda till en översyn av alternativen, däribland de alternativ som finns i den gemensamma jordbrukspolitiken och som har främjat en frikoppling av produktionsverksamheter som medför en risk för ökenspridning och bränder. Alternativ som intensiv produktion av biomassa för energi måste också ses över.
Också i Europa krävs en specifik och stark politik för mark, precis som för vatten och luft. Vi får därför inte skapa hinder, så som en grupp inom Europeiska folkpartiet gör här i parlamentet. I stället bör ramdirektivet för markskydd, som kommissionen har lagt fram, välkomnas. Enligt direktivet ska mark vara en integrerad del av klimatpolitiken. Ökenspridning orsakas också av brist på politik. Det måste vi bekämpa genom bra politik.
Johannes Blokland
Herr talman! Det finns områden i Europeiska unionen som drabbas av långa perioder av torka och dess förödande konsekvenser varje år eller vart femte år. Därför är det bra att detta beaktas vid politikens utformning. Det finns nämligen två orsaker till ökenspridning - en naturlig och en orsakad av människan. Torka är en naturlig orsak som kan leda till dåliga jordförhållanden, särskilt i kombination med mänsklig påverkan såsom bristfällig förvaltning av jordbruksmark, skogar och vatten. Risken för ökenspridning ökar därmed kraftigt, särskilt i Medelhavsområdet. Nu när många klimatforskare förutspår en temperaturökning med ökad risk för extrem torka är det bra att vidta förebyggande åtgärder för att begränsa torkans effekter, däribland ökenspridningen.
Jag anser att politiken måste inriktas både på de naturliga orsakerna till ökenspridningen och människans bidrag till ökenspridningen. När det gäller de naturliga orsakerna är det viktigt att använda det vatten som finns så effektivt som möjligt. Vatten måste lagras när så är möjligt och marken måste hindras från att torka ut. Ett sätt att åstadkomma det senare är att säkra en god skogsförvaltning. God vattenförvaltning är också viktigt.
Befintlig vattenlagstiftning kan också användas här. Mitt hemland Nederländerna har ett nationellt samordningscentrum, som tas i drift så snart torka hotar och genomför regionala åtgärder. Ramar kan fastställas på EU- eller FN-nivå, men genomförandet måste i första hand ske nationellt och regionalt.
Frivilliga partnerskap mellan problemområden i syfte att lära sig att hantera problem anser jag skulle kunna vara en annan effektiv möjlighet. Partnerskapen kan utgöras av en kunskapsplattform med både politiska och vetenskapliga bidrag. Sådana initiativ finns också redan i samband med genomförandet av direktivet om bedömning och hantering av översvämningsrisker, och tycks ha en positiv inverkan.
Roberta Alma Anastase
(RO) Herr talman, mina damer och herrar! Den globala uppvärmningen är ett hot med förödande långsiktiga effekter. I somras såg vi följderna av värmeböljan i Grekland och andra europeiska länder, översvämningarna i Storbritannien och den extrema torkan i Rumänien.
Den globala uppvärmningens effekter blev allt mer uppenbara för Rumänien i Dobrogea, Southern field och Western sands. Till följd av den globala uppvärmningen kommer Rumänien tillsammans med Spanien, Grekland och Italien att höra till de länder som märker av klimatförändringen mest år 2015. Nästan en fjärdedel av Rumänien kommer att utgöras av arida områden inom de närmaste tjugo åren, och många växtarter kommer att försvinna.
Ökenspridningens effekter är redan påtagliga. Situationen i Rumänien är inte unik i EU och därför måste vi agera tillsammans enligt den solidaritetsprincip som den europeiska integrationen bygger på.
Utvärderingar som gjorts tio år efter det att FN:s konvention om bekämpning av ökenspridning trädde i kraft visar att ökenspridningen ökar samtidigt som länderna inte agerar över huvud taget. Om inga åtgärder vidtas för att undanröja de negativa faktorerna kommer ökenspridningen att permanentas och kostnaderna för miljöåtgärder att växa bortom alla proportioner.
Det är lättare att förebygga ökenspridning än att vända den. Effektiv odling, ökad vikt vid bevattningssystem och utformning av strategier för att säkra arbetstillfällen inom andra områden än jordbruk för invånarna i torra områden kan vara lösningar för att förebygga ökenspridning.
För att se till att åtgärderna för att bekämpa ökenspridningen blir verkningsfulla behöver vi integrerade utvecklingssystem på nationell, regional och internationell nivå. Samtidigt måste konventionens genomförande vara nära kopplat till insatserna för att begränsa klimatförändringen.
Mot bakgrund av dessa faktorer vill jag fråga kommissionen följande: Kommer kommissionen under konferensen i Madrid att avisera en ändring eller förstärkning av strategin och göra nya åtaganden på EU:s vägnar när det gäller konventionen, mot bakgrund av de allra nyaste ländernas anslutning?
Edite Estrela
(PT) I grönboken om klimatförändring uppmärksammas de naturliga fenomen som förvärras av klimatförändringen.
Klimatförändringen väntas leda till mindre regn, högre temperaturer och fler värmeböljor och perioder av torka, vilket förstärker ökenspridningen. Till skillnad från andra naturkatastrofer påverkar inte torkans effekter infrastrukturer, men däremot produktion och miljö liksom lokalbefolkningens liv.
En av torkans allvarligaste konsekvenser är problemen att förse befolkningen med dricksvatten. Undersökningar visar att torka och översvämningar dödar fler människor än någon annan naturkatastrof. Dessutom dör 8 miljoner människor varje år av sjukdomar orsakade av dåligt dricksvatten, till exempel dysenteri, kolera och tyfoidfeber.
Bristen på drickvatten ligger bakom 80 procent av utvecklingsländernas sjukdomar och dödsfall, Över 4 500 barn avlider varje dag till följd av sjukdomar som orsakas av vattenbrist. Det var ingen tillfällighet att miljöministrarnas informella möte i Lissabon för några dagar sedan ägnades åt problemen med vattenbrist och torka, som också är en av huvudfrågorna och prioriteringarna i det portugisiska ordförandeskapets miljöprogram, som statssekreteraren redan har nämnt. Förhoppningen är att man vid partskonferensen kommer att fatta lämpliga beslut för att bekämpa torka och ökenspridning och att de europeiska institutionerna också ska bidra till detta.
Avslutningsvis vill jag nämna de förslag som jag har lagt fram i betänkandet om naturkatastrofer, särskilt de som antagits av Europaparlamentet. Det handlar om att inrätta ett europeiskt observationsorgan för torka och ökenspridning i syfte att samla in information och garantera en effektivare respons, och om att genomföra förebyggande åtgärder inom ramen för hanteringen av risker för torka, däribland strategier för att minimera effekterna av torka, samt att dessa strategier ska inbegripas i förvaltningsstrategier för avrinningsområden.
Kyriacos Triantaphyllidis
(EL) Herr talman! Det är en ödets ironi att denna debatt hålls efter sommarens tragiska händelser i Sydeuropa. Dessa katastrofer kommer tyvärr att förändra landskapet högst väsentligt och skapa miljöproblem i framtiden.
Ökenspridning är inte något nytt problem utan har förekommit under flera decennier. Tidigare har den successiva förstörelsen av bördig mark varit en komplex process som har många olika orsaker och som sker i olika takt beroende på skillnader i klimatet.
Ökenspridning kan till exempel förstärka en redan befintlig allmän klimatutveckling mot fler torra områden eller kan uppstå ur en förändring av det lokala klimatet. Det är viktigt att understryka att ökenspridning inte påverkas av om det finns en närliggande öken. Tyvärr upptäcker allmänheten inte att ökenspridning pågår förrän processen är långt framskriden.
Det finns ofta mycket lite information om ekosystemets tidigare tillstånd eller förstörelsens omfattning. Vi måste därför vara mycket försiktiga när det gäller att hantera den brända marken i Sydeuropa, då det finns en risk för klimatförändring på kort sikt som mycket väl kan leda till ökenspridning i de drabbade områdena.
Det finns också forskare som undersöker om ökenspridning är en permanent faktor i den globala förändringen och hur och när ökenspridningen kan stoppas eller bromsas. Det här är en av de frågor som ska tas upp vid FN:s internationella konferens.
En effektivare användning av befintliga vattenresurser och kontroll av försaltning är effektiva verktyg för områden med torr jord. Det finns också sätt att använda ytvattenresurser, till exempel regnvatten.
Vid sidan av forskningen kan politiken ses som ett användbart verktyg för att bekämpa ökenspridning. Om vi ska kunna stoppa och bromsa förstörelsen av torr mark och mark som delvis är steril måste vi förstå hur och varför klimatförändringen, befolkningstillväxten och livsmedelsproduktionen påverkar dessa miljöer.
Insatserna blir mest effektiva om man använder den bästa informationen på ett förnuftigt sätt. Som avslutning på denna diskussion har en resolution om EU:s mål lagts fram för FN:s konferens.
Jag vill understryka två saker som jag anser är mycket viktiga. För det första är det äntligen dags för EU att lätta på plånboken. Om EU vill leva upp till sitt unionsnamn måste det anslå rättsligt bindande finansiering till åtgärder för att bekämpa ökenspridning. För det andra får EU inte ge med ena handen och ta tillbaka med den andra. EU kan inte utge sig för att vara en miljövän när man inte lyckats främja obligatoriska allmänna bestämmelser för att förbjuda import till EU av olagligt timmer som inte har avverkats på ett hållbart sätt.
Ökenspridningen berör ju inte bara EU utan hela planeten. Om EU vill utmärka sig måste det vidta lämpliga åtgärder och inte bara åka till Madrid som en observatör.
Manuel Lobo Antunes
rådets ordförande. - (PT) Jag tycker mig märka en viss nedstämdhet, en viss bestörtning och kanske lite skepsis hos vissa ledamöter i den här debatten när det gäller vad vi kan göra från och med nu för att bekämpa torka och ökenspridning, mot bakgrund av vad vi hittills har presterat inom detta område.
Jag anser dock att villkoren och ramarna har förändrats väsentligt sedan 1994, särskilt den senaste tiden. Jag anser att den ökande medvetenheten hos regeringar, politiker i allmänhet, det civila samhället och allmänheten om frågor som rör klimatförändringar, de miljöproblem vi står inför och framför allt bekämpning av ökenspridning, klimatförändring och vattenbrist, kommer att hjälpa oss att med tillförsikt, optimism och ny energi verka för att bekämpa de allvarliga miljöproblem som vi i allt högre grad måste brottas med.
Det finns också anledning för oss att känna viss tillförsikt och optimism när vi ser rådet göra viktiga åtaganden - jag skulle till och med vilja säga ytterst viktiga åtaganden. Rådet tar även täten internationellt genom att tillkännage åtgärder för att bekämpa klimatförändringen och föreslå att dessa ska bli standarder och mål som hela det internationella samfundet ska sträva mot.
Portugal kommer givetvis, inom ramen för sitt EU-ordförandeskap, att spela en viktig roll också här eftersom vi kommer att leda EU under konferensen på Bali, där vi som ni vet ska förbereda de beslut vi måste fatta inom detta område efter det att Kyotoprotokollet löper ut 2012.
Vi menar att konferensen i Madrid mellan parterna i konventionen för bekämpning av ökenspridning faktiskt kan vara ett tillfälle att förnya och uppdatera de åtaganden som gjordes 1994. Vi hoppas det. Vi har tre eller fyra prioriterade mål som vi anser vore bra att uppnå.
Vi anser för det första att konventionens parter måste förbättra sin interna samordning i kampen mot ökenspridningen, genom att anta ett mer integrerat synsätt på hela denna fråga. Som ledamoten nämnde händer det ofta att ministrar med olika ansvarsområden antar nationella åtgärder utan att först enas om de mål som ska nås, så att beslutsfattandet snarare sker isolerat och slumpmässigt. På nationell nivå måste samordningen mellan olika avdelningar med olika ansvar inom detta område faktiskt bli mer effektiv och verkningsfull.
Det har påpekats här i parlamentet, och jag nämnde det också i mitt första anförande, att det är mycket viktigt att det civila samhället känner sig mer delaktigt i genomförandet av de åtgärder som behövs för att bekämpa ökenspridningen. Många av problemen är specifika och lokala och påverkar lokalbefolkningen på ett genomgripande sätt. I denna kamp är det viktigt att det finns en känsla av egenansvar eller integrering av de politiska åtgärder som krävs för att bekämpa ökenspridningen.
Vi måste också stärka de institutionella mekanismerna för konventionens genomförande. Vi anser likaså att det är viktigt att man på regional och internationell nivå intensifierar samverkan men också samarbetet för att bekämpa ökenspridning. Parterna i konventionen tenderar ofta att se på sina problem ur en ensidigt nationell synvinkel. Det är ett område där vi med tanke på de aktuella problemens natur anser att regionalt och internationellt samarbete vore särskilt lämpligt.
Avslutningsvis har frågan om budget tagits upp - budgetanslag. Det är en viktig fråga. Givetvis måste vi anslå tillräckliga ekonomiska resurser för att se till att behoven kan tillgodoses genom dessa mekanismer.
Inrättandet av ett europeiskt observationsorgan för torka har nämnts. Det var en av de frågor som diskuterades och debatterades vid miljöministrarnas informella möte i Portugal, och av diskussionen framgick att man anser att inrättandet av ett sådant observationsorgan skulle vara en viktig åtgärd både för att uppmärksamma problem relaterade till torka och för att bygga upp den modell som krävs för de åtgärder som måste eller kan genomföras för att bekämpa torka. Som jag sa är det här därför en åtgärd som miljöministrarna betraktar med intresse och entusiasm.
Låt oss därför hoppas att Madridkonferensen ger resultat som lever upp till våra förväntningar.
Talmannen
Mina damer och herrar! Det har varit en mycket intressant debatt, där jag vill påpeka att fem kvinnor och tre män yttrade sig. Jag anser att det är mycket viktigt och att det visar att våra kvinnliga ledamöter har ett särskilt intresse för denna grundläggande fråga.
Jag har mottagit sex resolutionsförslag, som ingivits i enlighet med artikel 108.5 i arbetsordningen.
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon kl. 12.00.
(Sammanträdet avbröts kl. 17.15 i avvaktan på frågestunden och återupptogs kl. 17.30.)
