Grupper för snabba ingripanden vid gränserna (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Gérard Deprez, för utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor, om förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning om inrättande av en mekanism för upprättande av grupper för snabba ingripanden vid gränserna och om ändring av rådets förordning (EG) nr 2007/2004 vad beträffar den mekanismen - C6-0253/2006 -.
Joe Borg
ledamot av kommissionen. (EN) Herr talman! Kommissionen välkomnar starkt den utmärkta kompromiss som Europaparlamentet och rådet uppnått om förordningen om grupper för snabba ingripanden vid gränserna.
Som ni vet har Europeiska unionen under de senaste åren erfarit ett ökande behov av att tillhandahålla operativt bistånd till medlemsstater som på grund av sin geografiska belägenhet och komplexiteten hos deras yttre gränser har burit de tyngsta bördorna vad gäller gränskontroll. Därför inrättade Europeiska unionen 2004 den europeiska gränsförvaltningsbyrån (Frontex) för att kanalisera solidariteten mellan medlemsstaterna och gemenskapen när det gäller operativt samarbete. Vidare kommer från och med nästa år en ny fond för de yttre gränserna att tas i bruk för att garantera finansiell solidaritet genom att öka alla medlemsstaters kapacitet att hantera de svårigheter som deras respektive yttre gränser medför.
Inrättandet av en mekanism för att upprätta och utplacera grupper för snabba ingripanden vid gränserna är ytterligare en solidaritetsåtgärd. Det är ett viktigt steg framåt i samarbetet mellan medlemsstaterna och gemenskapen att man kontrollerar EU:s yttre gränser och utför kontroller av människor vid dessa gränser.
Grupperna för snabba ingripanden vid gränserna kommer att bestå av en välutbildad och specialiserad reserv av gränskontrolltjänstemän som Frontex med kort varsel kan placera ut i en medlemsstat i behov av sådant bistånd. Något helt nytt och nydanande i detta avseende är att dessa grupper ska kunna utföra alla nödvändiga funktioner i samband med kontroll av personer vid de yttre gränserna, på samma sätt som kontroller utförs av nationella gränskontrolltjänstemän i värdmedlemstaten.
I detta sammanhang vill kommissionen göra följande muntliga uttalande om internationell sjörätt och internationella skyddsförpliktelser.
Alla medlemsstater som deltar i operationer som samordnas av Frontex på öppna havet förblir fullt bundna av sina enskilda förpliktelser att inom sina jurisdiktioner respektera den princip om icke-avvisning som föreskrivs bland annat i Genèvekonventionen angående flyktingars rättsliga ställning av den 28 juli 1951 och i FN:s konvention mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning gentemot alla människor. När ett ingripande eller en räddningsinsats genomförs på en medlemsstats territorialvatten är gemenskapsrättens bestämmelser om asyl tillämpliga. Detta inbegriper Dublinförordningen. Om det inte finns andra relevanta kriterier är det således den medlemsstat på vars vatten ingripandet eller räddningsinsatsen genomförs som ansvarar för prövningen av asylansökningar. Dessa principer fortsätter att gälla vid framtida utplaceringar av grupper för snabba ingripanden efter det att förordningen antagits.
Som kommissionen underströk i sitt meddelande av den 30 november 2006 om förstärkt förvaltning av Europeiska unionens södra sjögränser är det inte klart under vilka omständigheter en stat är skyldig att ta ansvar för prövningen av en asylansökan när ingripandet eller räddningsinsatsen utförs på öppet hav eller på tredjelands territorialvatten. På samma sätt är det oklart under vilka omständigheter den medlemsstat som är värd för en insats som samordnas av Frontex kan anses vara i sista hand ansvarig för att denna princip iakttas.
Självklart måste den fortsatta utvecklingen av ett integrerat system för förvaltning av de yttre sjögränserna bygga på ett tydligt samförstånd om medlemsstaternas skyddsförpliktelser. Kommissionen föreslog därför att medlemsstaterna tillsammans och på ett pragmatiskt sätt skulle ta itu med dessa frågor, antingen i samband med de bredare bilaterala eller regionala avtalen eller genom att utveckla av praktiska riktlinjer i nära samarbete med Internationella sjöfartsorganisationen, FN:s flyktingkommissarie och andra berörda intressenter.
För att stödja processen kommer kommissionen snart att offentliggöra en havsrättsutredning om denna och andra berörda frågor. Offentliggörandet av utredningen kommer att följas av ett expertmöte med medlemsstaterna för att bestämma hur frågan om gränserna för gemenskapens skyldighet inom detta område och det muntliga uttalandet praktiskt ska följas upp.
Slutligen vill jag ännu en gång betona att kommissionen är mycket glad över det goda samarbete mellan de tre institutioner som är engagerade i att uppnå en överenskommelse om denna ytterst viktiga nya gemenskapsrättsakt och jag vill varmt tacka föredraganden Gérard Deprez, skuggföredraganden och utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor för deras utmärkta bidrag till en konstruktiv lösning i denna fråga.
Gérard Deprez 
föredragande. - (FR) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Låt mig uttrycka min glädje genom att med en gång säga att om förslaget till förordning om grupper för snabba ingripanden vid gränserna kan gå till omröstning i morgon så att vi kan godkänna det vid första behandlingen är det tack vare att våra tre institutioner har samarbetat på ett vad jag skulle kalla exemplariskt sätt.
Det är först och främst tack vare kommissionen. Dess ursprungliga förslag var av hög kvalitet och kommissionen har hela tiden genom hela diskussionsprocessen visat stor förmåga att smidigt rätta till vissa saker och underlätta kompromisser. Det är även tack vare rådet, särskilt under det finska ordförandeskapet och nu under det tyska. Rådet har hela tiden visat en vilja att lyckas och har gjort allt det kan för att övertyga alla medlemsstaterna. Det är i synnerhet tack vare Monika Schmitt-Vockenhausens senaste ordförandeskap. För egen del har jag på parlamentets vägnar redan från början kunnat luta mig mot det stora stödet och förtroendet från en majoritet av skuggföredragandena från andra politiska grupper inom utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor och jag vill tacka dem offentligt. Jag hoppas att min tacksamhet framgick här.
Herr talman! Kärnan i det problem som ska hanteras är både enkel och angelägen. Det handlar om att organisera stödet från medlemsstaterna till de medlemsstater som måste hantera problemet med att det plötsligt anländer ofantligt många olagliga invandrare som är angelägna om att ta sig över EU:s yttre gränser. Nu påverkar det här problemet som vi vet - och tragiska bilder påminner oss ständigt om detta - länderna i södra EU. Det kan dock inte uteslutas att andra gränser - särskilt dem i sydöst och i öst - kan komma att drabbas av samma plötsliga återkommande invandringstryck i framtiden.
I det förslag till förordning som har överlämnats till parlamentet bekräftas fyra huvudprinciper som jag alltid kraftfullt har försvarat på parlamentets vägnar. Den första principen är att solidaritet när det gäller kontroll av de yttre gränserna inte är ett val utan en skyldighet. Av den anledningen måste medlemsstaterna enligt förslaget till förordning bidra till reserven för snabba ingripanden och på Frontex begäran ställa gränsbevakningspersonal till Frontex förfogande, såvida de inte själva befinner sig i en nödsituation som de måste ta itu med.
Den andra huvudprincipen är att den gränsbevakningspersonal inom grupperna för snabba ingripanden som utstationeras till reserven på en annan medlemsstats territorium inte ska betraktas som hjälptrupper eller andra klassens agenter jämfört med medlemsstaternas gränsbevakningspersonal. Naturligtvis - och detta är självskrivet - kommer gruppmedlemmarna att få instruktioner från värdmedlemsstaten men för övrigt är de jämställda med den nationella gränspersonalen. De får utföra samma uppgifter. De har rätt att bära sin egen uniform som ska vara försedd med EU:s emblem. De får bära tjänstevapen i enlighet med nationell lagstiftning i sin egen medlemsstat, så länge de två berörda medlemsstaterna är överens. Gruppmedlemmarna kan få tillstånd att använda europeiska och nationella databaser. I de ackrediteringsdokument, som föreskrevs i det ursprungliga förslaget, har alla de ohanterliga delar som jag anser att de innehöll strukits.
Den tredje huvudprincipen - och detta säger jag särskilt till Giusto Catania - är att respekten för de grundläggande rättigheterna gäller under alla omständigheter. Av den anledningen föreskrivs följande i förslaget till förordning: För det första att gruppmedlemmar och den nationella gränsbevakningspersonalen inte får uppträda diskriminerande, för det andra att de måste följa medlemsstaternas förpliktelser i fråga om internationellt skydd och principen om ”non-refoulement”, och för det tredje att gruppmedlemmar måste iaktta full respekt för de krav som gäller enligt den internationella havsrätten, särskilt i fråga om efterforskning och räddning. Detta är vad kommissionsledamoten precis har bekräftat för oss här. Därför, herr Catania, är det ändringsförslag som ni lägger fram onödigt. Jag vill även påstå att det är förolämpande, eftersom det antas att gränsbevakningspersonalen, inklusive den från Spanien, Italien eller Malta, när den upptäcker fartyg i nöd inte skulle vara särskilt intresserad av att rädda människor. I förordningen föreskrivs slutligen att EU-direktiven om skydd av personuppgifter måste tillämpas fullt ut.
Den fjärde principen är att en kritisk situation är kritisk för oss alla. Med tanke på att det handlar om att hantera nödsituationer ger villkoren i förordningen mycket korta tidsfrister för att ingripa. Chefen för Frontex har högst fem arbetsdagar på sig att besluta hur man ska ingripa. När den operativa planen har upprättats måste själva utplaceringen av grupperna för snabba ingripanden äga rum senast inom dessa fem arbetsdagar. Därför var det bara rätt att den budgetansvariga myndigheten ska åta sig att i enlighet med bestämmelserna i budgetförordningen snabbt komma fram till en lösning på budgetproblemet i de fall där det är motiverat att ingripa men där Frontex budget inte räcker till för att täcka kostnaderna. Det är andemeningen i det ändringsförslag som har lagts till förslaget till förordning och det formaliserar överenskommelsen mellan kommissionen, parlamentet och rådet.
Herr talman, mina damer och herrar! Det var allt om det förslag som parlamentet ska rösta om i morgon. Jag betvivlar inte och jag hoppas att ni kommer att stödja förslaget.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
för PPE-DE-gruppen. - (ES) Herr talman! Jag ska inte använda upp mina tilldelade tre minuter eftersom vi har att göra med ett mycket välgjort betänkande och jag vill gratulera Gérard Deprez för att ha använt en berömvärd arbetsmetod.
För det andra gläder det mig dessutom att rådet, kommissionen och Europaparlamentet nått en så bra överenskommelse.
Slutligen vill jag komma med ett par synpunkter.
Jag vill påpeka - som jag gjorde vid mitt partis styrelsemöte i Granada förra veckan - att det är medlemsstaterna och bara medlemsstaterna som ansvarar för att övervaka gränserna och de yttre gränserna.
Vad är då Frontex? Frontex och grupper för snabba ingripanden vid gränserna betyder i grund och botten samordning, samarbete och samverkan.
Grupperna för snabba ingripanden vid gränserna är ytterligare ett verktyg för samarbete och samverkan för att förhindra att genomträngligheten vid EU:s yttre gränser ökar genomträngligheten vid de inre gränserna och skapar en förödande humanitär situation mellan dem. Vi ska komma ihåg att EU på grund av användningen av kriminella ligor för att ta sig över Atlanten precis har noterat det tiotusende dödsfallet till följd av denna långa omänskliga resa.
Grupperna för snabba ingripanden vid gränserna, som det har rått ett så stort samförstånd och en så stor enighet om, är ytterligare ett verktyg för samarbete och samverkan.
Denna obligatoriska solidaritet är inte någon motsägelse. Det är en nödvändig verklighet som vi har fört in i överenskommelsen som jag hoppas kommer att stödjas av en stor majoritet i parlamentet imorgon.
Det finansiella instrument som Gérard Deprez refererade till är mycket mer än en avsiktsförklaring om hur man ska hantera kritiska situationer och massinvandring till en del av vårt territorium. Det gör det möjligt att vidta omedelbara åtgärder och det visar på solidaritet och tillhandahåller budgetresurser.
Jag ska avsluta på samma sätt som jag började genom uttrycka min glädje över att vi har lyckats ta fram ett dokument som visar på så stor solidaritet och är så användbart för att kontrollera EU:s gränser.
Javier Moreno Sánchez
för PSE-gruppen. - (FR) Herr talman! Jag ska använda föredragandens modersmål för att gratulera och tacka honom för ett mycket noggrant arbete och för resultatet av det arbetet - det utmärkta betänkande som vi ska anta imorgon.
Herr Deprez! Utan att förirra mig i lättköpta ordlekar anser jag i likhet med skuggföredragandena att ni inom utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor har lyckats skapa en riktig grupp för snabba ingripanden som har gjort det möjligt för oss att agera snabbt och vid första behandlingen godkänna en text som det har rått mycket stort samförstånd kring vid omröstningen i utskottet.
Vi har även kunnat förankra våra förslag hos rådet tack vare den konstruktiva dialog som vi har skapat med det tyska ordförandeskapet som har lagt den här förordningen till sina prioriterade frågor och som har visat sig vara mycket lyhört för våra förslag.
(ES) Mina damer och herrar! Tillsammans har vi förbättrat texten, vilket än en gång visar hur moget parlamentet är när det gäller att stifta lagar inom ett sådant känsligt område som kampen mot den olagliga invandringen. Vi måste därför låta medbeslutandeförfarandet omfatta alla delar av invandringspolitiken.
Vi välkomnar att rådet (rättsliga och inrikes frågor) i Luxemburg i torsdags godkände förordningen och att de tre institutionerna åtog sig att garantera att åtgärderna får tillräcklig finansiering.
Vi hoppas att grupperna ska kunna fungera i sommar eller till och med tidigare enligt kommissionens vice ordförande Franco Frattinis önskemål.
Mina damer och herrar! Jag anser att vi går i rätt riktning. Det går långsamt, men i rätt riktning. Vi har tagit ett litet steg mot en gemensam invandringspolitik.
Våra respektive regeringar har förstått att invandring är en gemensam europeisk utmaning som kräver globala och gemensamma åtgärder baserade på solidaritet, ömsesidigt förtroende och delat ansvar.
Därför är principen om medlemsstaternas obligatoriska solidaritet i artikel 3 i förordningen oerhört viktig. Dokumentet erbjuder ingen patentlösning, men det är ett framsteg i kampen mot olaglig invandring och människosmuggling.
Grupperna kommer att bidra till att öka solidariteten och det ömsesidiga stödet i syfte att kunna övervaka EU:s yttre gränser för att rädda liv - särskilt i Atlanten och Medelhavet - och till att invandrare som illegalt försöker ta sig in på EU:s territorium behandlas på rätt sätt.
Våra medborgare är oroade och vill att EU ska agera. Grupperna för snabba ingripanden vid gränserna är en konkret åtgärd.
Våra medborgare och invandrare förtjänar att vi tar frågan om den olagliga invandringen på allvar. Jag uppmanar därför Gruppen för Europeiska Folkpartiet (kristdemokrater) och Europademokrater att vara konsekventa. Man kan inte vara i Granada och kritisera den reglering som den spanska regeringen har genomfört samtidigt, som två regeringar som leds av er politiska familj i Luxemburg meddelar förestående regleringar, som vi socialdemokrater för övrigt verkligen förstår och respekterar.
Mina damer och herrar i Gruppen för Europeiska Folkpartiet (kristdemokrater) och Europademokrater! Låt er inte förledas av det spanska folkpartiet som skjuter med lösa skott mot den spanska regeringen.
Bernat Joan i Marí
för Verts/ALE-gruppen. - (FR) Herr talman! Till att börja med skulle jag vilja gratulera föredraganden, Gérard Deprez, till hans arbete. Jag anser att detta är ett mycket starkt, mycket intressant och mycket väl utfört arbete om ett riktigt svårt ämne. Man kan se det som en överenskommelse i flera steg.
(EN) Vi kan tala om lång sikt, medellång sikt eller kort sikt. Jag anser att detta är ett bra betänkande och en bra lösning på de problem vi i EU för närvarande står inför och som vi tidigare har stått inför. Grupperna för snabba ingripanden vid gränserna under gemensamma regler kommer att bli en bra mekanism för att tillhandahålla de nödvändiga medlen för att hantera människor som tar sig in i EU illegalt.
Å andra sidan anser jag att EU behöver en gemensam invandringspolitik. Som medlem av Europeiska fria alliansen instämmer jag inte i att medlemsstaterna bör vara herre över gränserna. Jag anser att EU:s gränser i framtiden bör vara en gemensam fråga. Vi måste arbeta tillsammans i denna fråga och överväga en gemensam migrationspolitik, som alltid måste vara förenlig med de viktigaste europeiska värderingarna och principerna för Europeiska unionen. EU måste vara mer konsekvent för att kunna tillhandahålla de bästa lösningarna i dessa fall.
Vi behöver också bidra till AVS-ländernas utveckling och särskilt utvecklingen i våra grannländer i det södra Medelhavsområdet. Att hitta en lösning i denna del av världen är en garanti för att vårt nuvarande problem ska kunna lösas. Att lösa problemen i de länder från vilka människor migrerar till EU är den viktigaste grunden för att undvika denna ibland tragiska situation.
Det är inte enbart medlemsstaterna utan hela EU som bör vara medveten om invandringspolitiken, inbegripet regioner med konstitutionella befogenheter som exempelvis Kanarieöarna. Kanarieöarnas regering torde ha haft en del att säga under den senaste krisen i denna del av världen. Jag vill påminna om att det i dag är 300-årsdagen för slaget vid Almansa, när landet Valencia besegrades och slutet på den katalanska nationen inleddes. Jag anser att regionerna, de statslösa nationerna och alla de politiska organen i EU har något att säga i frågor av detta slag.
Som jag sa anser jag att betänkandet är fullständigt, mycket bra och mycket intressant. Vi har vissa farhågor, kanske på grund av ansvarskänsla, bland annat om att gruppernas åtgärder kan hindra människor från att söka skydd och därigenom förneka dem asylrätt enligt internationella konventioner. Vi märkte detta när vi talade med migranter som illegalt hade tagit sig till Kanarieöarna. Det är inte lätt för dessa människor att söka asyl när de verkligen vill det, eftersom informationen inte sprids på rätt sätt och på grund av andra omständigheter.
Enligt gruppen de Gröna/Europeiska fria alliansen bör grupperna för snabba ingripanden vid gränserna utgöra en del av de redskap som utvecklas enligt Frontexförordningen och användas framför allt för att tillgodose brådskande biståndsbehov vid de yttre gränserna. Det kan därför hävdas att fördelarna och nackdelarna är nära förknippade med gruppens inställning till Frontex verksamhet. Vi ser förordningen som ett instrument för omedelbara åtgärder i denna mening.
Giusto Catania
för GUE/NGL-gruppen. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag skulle vilja tacka Gérard Deprez för hans arbete, som gör att vi kan anta hans betänkande vid första behandlingen. Det är ett bevis på hans förmåga att medla mellan de politiska grupperna, rådet och kommissionen.
Jag vill tacka honom trots att jag har kvar alla mina reservationer om denna förordning eftersom jag tror dess enda syfte egentligen är att ge Frontex något att göra, denna värdelös lilla byrå som EU-institutionerna har inrättat och som fram till i går överhuvudtaget inte hade några uppgifter. Jag anser att upprättandet av grupper för snabba ingripanden vid gränserna bara är en propagandamanöver, eftersom EU:s problem med olaglig invandring helt klart inte har sitt ursprung i södra Europa eller från båtarna som kommer från havet. Alla tillgängliga data och all tillgänglig statistik visar tydligt detta. Till och med kommissionen säger att endast 14 procent av de olagliga invandrarna i Europa anländer havsvägen.
Därför förstår jag inte behovet av att upprätta dessa grupper för snabba ingripanden. Detsamma gäller för de sydeuropeiska länderna - Italien, Spanien och även Malta, ett land som vi borde hjälpa. Kommissionsledamot Borg inser säkert bättre än jag att vi borde försöka hjälpa Malta, helst genom att ändra Dublin II-förordningen och inte genom att kräva grupper för snabba ingripanden som kommer att få det svårt att ingripa i detta havsområde och ha svårt att veta om de är på italienskt eller maltesiskt vatten.
Jag anser därför att vi bör försöka tillämpa en konsekvent, seriös politik på detta område, förmodligen genom att använda en helt annan strategi. Det är därför som jag upprepar att den enda viktiga uppgift som dessa grupper för snabba ingripanden kan ha är att rädda liv till sjöss.
Gérard Deprez! Frågan är inte om polismän är bra eller dåliga. Det finns gott om bevis för att katastrofer till havs har ökat de senaste åren. Det finns statistik som tydligt visar att tusentals och åter tusentals människor har drunknat i Medelhavet och i Atlanten. Jag anser därför att huvudsyftet med grupper för snabba ingripanden bör vara att rädda alla män och kvinnor som försöker nå Europa.
Jag anser att detta behov måste betonas i det aktuella betänkandet. Därför uppmanar jag kammaren och Gérard Deprez att stödja mitt ändringsförslag, i vilket det tydligt anges att sjöräddning bör vara en av dessa gruppers huvuduppgifter.
Jag tror att om vi väljer att tänka i dessa banor kan vi verkligen se till att invandringspolitiken och kontrollen av de yttre gränserna blir ett gemensamt verksamhetsområde som EU kan få nytta av.
Johannes Blokland
för IND/DEM-gruppen. - (NL) Herr talman! Till att börja med skulle jag vilja tacka föredraganden för den snabba behandlingen av detta betänkande, vilket bådar gott för grupperna för snabba ingripanden.
Förra året hade jag förmånen att få följa med Gérard Deprez och flera andra på en resa till Frontex kontor i Warszawa. Det visade sig vara en mycket värdefull upplevelse. Kontoret var fortfarande ganska nytt och arbetet höll på att komma i gång mer och mer. Allmänheten och politikerna har höga förväntningar vilket riskerar att göra dem besvikna. Frontex har trots allt ett begränsat mandat. För att kunna sätta in grupper för snabba ingripanden måste byrån förlita sig på medlemsstaternas samarbetsvilja.
Två punkter i samband med genomförandet av förordningen upplever jag som problematiska. Men kommissionsledamot Joe Borg kan kanske besvara mina frågor och stilla min oro. Den första problematiska punkten är tillgången på personal och utrustning. De medlemsstater som deltar i Frontex har åtagit sig att samarbeta, och endast i undantagsfall kan de backa ur detta åtagande. Jag skulle vilja att kommissionsledamoten talar om vilka förväntningar som medlemsstaterna har klarat av att uppfylla. Har detta dessutom beskrivits tillräckligt detaljerat, så att Frontex inom föreskriven tid kan få tillgång till den personal och den utrustning som behövs?
Den andra problematiska punkten rör samordningen i medlemsstaterna. Frontex behöver trots allt specialutbildad personal. Dessutom är det särskilt i Medelhavet viktigt med utrustning som tål att användas till sjöss. Jag slås av att det i första hand är medlemsstaternas försvarsmakter som kan ställa upp med den personal och den utrustning som behövs, medan justitieministrarna vid olika rådsmöten avger löften på detta område. I mitt land måste därför justitieministern rådgöra med försvarsministern och inrikesministern om åtagandena om att tillhandahålla personal och utrustning. Varje minister värnar sitt eget revir. Kan kommissionsledamoten meddela om detta samordningsproblem även förekommer i andra medlemsstater och i vilken utsträckning ländernas försvarsmakter berörs?
Giuseppe Castiglione
(IT) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Till att börja med skulle jag vilja tacka Gérard Deprez för det arbete som han har lagt ned på detta betänkande och varmt gratulera honom till att så snabbt ha nått en kompromiss med rådet i en så viktig fråga.
Vågorna av olaglig invandring, som de vi kunde se vid EU:s södra gränser förra sommaren, påverkar inte bara de medlemsstater som berörs direkt utan alla EU:s medlemsstater. På Sicilien, som Giusto Catania är väl medveten om, kan man tydligt se hur bråttom det är att ta itu med och lösa detta problem.
Under de kommande månaderna kommer precis som varje år olagliga invandrare att dag och natt, i alla väder och under extremt osäkra förhållanden anlända till Lampedusa och andra öar. För en effektiv förvaltning av våra yttre gränser krävs därför en realistisk politik som består av förebyggande åtgärder för inrikes säkerhet och en politik för att bekämpa olaglig invandring och människohandel.
Att upprätta grupper för snabba ingripanden är en inledande, praktisk, gemensam åtgärd som grundar sig på solidaritet, respekt för de mänskliga rättigheterna och ömsesidigt bistånd bland de medlemsstater som uppmanas att delta i dem genom att bidra med pengar och personal. Våra nationella polisstyrkor kan inte längre lämnas ensamma att utföra den stora uppgiften att försvara våra gränser och, ännu viktigare, ta emot och hjälpa olagliga invandrare.
Våra medborgare vill inte längre ha denna brist på säkerhet och stabilitet och ber oss ständigt om konkreta åtgärder för att bekämpa de organiserad kriminella gäng som styr den olagliga invandringen och som alltför ofta slussar in personer i kriminalitet och prostitution. För att dessa krav ska kunna mötas hoppas jag att grupperna för snabba ingripanden kan starta sitt arbete redan i sommar.
Samtidigt måste vi fortsätta våra insatser på denna front och fortsätta att hitta de bästa lösningarna på invandringsfrågan. Jag anser inte att den italienska regeringens nya lag är ett steg i denna riktning. I stället för att tillsammans med oss bedriva en verklig kamp mot olaglig invandring har detta land valt att gå vidare med en motstridig, improviserad politik som definitiv kommer att få allvarliga följder för hela EU.
Herr kommissionsledamot! Eftersom behovet av att säkerställa kontinuitet mellan EU och dess medlemsstater är akut uppmanar jag er att verkligen uppmärksamma denna brännande fråga, så att vårt övergripande åtagande om att hjälpa de svaga i allt högre grad kan kombineras med vårt växande behov av säkerhet.
Wolfgang Kreissl-Dörfler
(DE) Herr talman, herr kommissionsledamot! Jag skulle också vilja tacka Gérard Deprez så mycket för hans arbete i denna fråga och på andra områden. Som vanligt var det enastående.
Detta projekt har tagit oss ett steg framåt. Solidariteten mellan medlemsstaterna ökas och ansvaret fördelas. Vi kan inte tillåta att länder som Spanien, Malta eller Italien lämnas ensamma att hantera detta problem. Vi måste emellertid även titta på landgränserna. Även där förekommer omfattande olaglig invandring.
För oss socialister är det emellertid också viktigt att alla aspekter av de mänskliga rättigheterna är mer än bara läpparnas bekännelse. Diskriminering bör inte förekomma och vi här i parlamentet bör kontrollera hur detta omsätts i praktiken. Vad sker med de personer som skickas tillbaka? Kommer de att överlämnas till dessa regeringar, varav vissa är korrupta? Vi har sett katastrofen i Marocko, där de personer som skickades tillbaks helt enkelt fördes ut i Saharaöknen och man helst hade sett att de hade dött av törst där. Vi måste även ta upp dessa frågor och uppmärksamma dem i lika hög grad som andra aspekter.
Vi får inte betrakta Frontex och gruppen för snabba ingripanden som en universallösning. Det är ett redskap, men inte lösningen på problemet. Vi behöver en gemensam invandringspolitik, inte bara en genensam avvisningspolitik. Vi behöver inte en ny försvarsmur i Europa, eller en järnridå i Atlanten eller Medelhavet. Vad vi behöver göra är att ta itu med problemet på allvar. Och det innefattar att fortsätta arbetet med att lösa problemen i de länder som invandrarna kommer i från.
Låt mig berätta en sak för er. Om klimatförändringarna förvärras, om regeringarna i ursprungsländerna blir ännu korruptare och fortsätter att vara korrupta kommer vi att kunna förvänta oss en ännu större anstormning. Vi skulle själva agera på samma sätt. Även vi skulle hellre söka lyckan någon annanstans än dö av hunger eller i fattigdom.
Låt mig än en gång gratulera till betänkandet. Jag är glad att vi har lyckats. Vi i parlamentet måste nu också hålla ett öga på hur arbetet fortskrider.
Athanasios Pafilis
(EL) Herr talman! Är det verkligen nödvändigt att grupperna för snabba ingripanden vid gränserna har den senaste utrustningen, att de har rätt att göra gripanden, rätt att bära vapen, rätt att använda sina vapen i självförsvar, rätt att använda våld och rätt att agera som specialstyrkor med avancerad teknisk utrustning, dvs. agera som en militär styrka, för att kunna hantera luggslitna invandrare eller rädda dem som kämpar på havet i ett försök att hitta ett bättre liv? Tror ni verkligen att dessa styrkor kommer att användas av dessa skäl?
Vi anser att förordningen och betänkandet avslöjar att er politik i själva verket präglas av aggressivitet. Ni upprättar grupper för snabba ingripanden för externa operationer, grupper för snabba ingripanden som kan användas för att klara varje form av kris, till och med sättas in mot sin egen befolkning. Vi motsätter oss detta.
Jag anser att era argument om att dessa grupper kommer att bekämpa maffian underskattar sunt förnuft. Om den politiska viljan finns kommer alla smugglare att hittas och det kommer att bli möjligt att ta i tu med maffian. Hur kan det komma sig att dessa olagliga invandrare kan hitta dem när olika polisstyrkor inte kan? Men det finns ingen sådan politisk vilja eftersom det är maffian som tillhandahåller det europeiska kapitalet med billigt "kött” och billig arbetskraft, dvs. invandrare. Om ni verkligen försöker rädda olagliga invandrare varför anslår ni inte mer pengar för att inrätta nationella kontor som kan ingripa och rädda livet på dessa personer? Vi motsätter oss betänkandet. Vi anser att det är odemokratiskt. Det syftar till att direkt underkuva massorna, vilket kan sägas om hela er politik.
Carlos Coelho
(PT) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Till att börja med skulle jag vilja säga att jag delar de lovord som Augustín Díaz de Mera García Consuegra och Giuseppe Castiglione, som båda tillhör min grupp, ger föredraganden Gérard Deprez, som på sedvanligt vis har gett oss ett utmärkt betänkande. Gérard Deprez ansträngde sig hårt för att nå en kompromiss mellan alla politiska grupper och rådet, så att det skulle gå att komma överens vid första behandlingen.
Detta är ett mycket välkommet initiativ vid en tidpunkt då EU står inför sin värsta invandringskris någonsin. Det stora inflödet av olagliga invandrare till de europeiska kusterna har gjort det nödvändigt för oss att snabbt anta åtgärder. Även om de regioner som är värst drabbade ligger i södra Europa kan detta problem inte ses som enbart ett problem för dessa medlemsstater och regioner. Olaglig massinvandring och den humanitära katastrof som den representerar har konsekvenser för säkerheten och sammanhållningen i hela EU.
Jag välkomnar de olika operativa åtgärderna som rör förvaltningen av EU:s yttre havsgränser i söder, exempelvis inrättandet av ett operativt kontrollcenter för att samordna ett patrulleringsnätverk för Medelhavskusten och upprättandet av ett central register av tillgänglig teknisk utrustning som kan användas för att kontrollera och övervaka de yttre gränserna, genom vilket de nödvändiga resurserna - exempelvis båtar, helikoptrar och flygplan - kommer att tillhandahållas för att användas i gemensamma operationer. Jag välkomnar dessutom varmt upprättandet av grupper för snabba ingripanden vid gränserna, vilka kommer att ge snabbt tekniskt och operativt stöd till de medlemsstater som behöver.
Detta kommer att stärka solidariteten och det ömsesidiga biståndet mellan medlemsstater. Förordningen avser upprättandet av grupper för snabba ingripanden för att ge snabbt stöd vid en upprepning av tidigare situationer, exempelvis på Kanarieöarna. Jag håller med om att stödet endast bör ges under en begränsad tid, vid exceptionella omständigheter eller nödfall, samt på begäran av den medlemsstat som berörs.
Herr talman! EU:s byrå Frontex bör spela en viktig roll för att samordna detta stöd, vilket den bör göra snabbt och effektivt. Fem dagar efter det att ett beslut har fattats, och en plan har utarbetats som anger varaktigheten, den geografiska platsen, det uppdrag som ska utföras, sammansättningen, antalet experter som respektive medlemsstat ska ha i gruppen och deras profiler. Alla - både parlamentet, kommissionen och rådet - måste anslå tillräckliga ekonomiska resurser för att uppdraget ska kunna utföras med lyckat resultat.
Ryszard Czarnecki
(PL) Herr talman! Tack för ert tålamod. Just idag träffade polska Europaparlamentsledamöter från olika politiska grupper chefen för den polska gränspolisen. Han är även sambandsofficer på vår ambassad i Belgien. Han informerade oss i detalj om hur allvarligt det problem som vi diskuterar i dag verkligen är.
Jag är en företrädare för Polen som tillsammans med Finland har EU: s längsta yttre landgräns. Detta gör att frågan om effektiv förvaltning av de yttre gränserna, genom kontroll och skydd och genom att bekämpa olaglig invandring och människohandel, är en mycket viktig fråga för oss
De grupper som vi diskuterar i dag kommer att bi ännu viktigare när EU blir en allt attraktivare fristad för invandrare från flera kontinenter, samt från f.d. Sovjetunionen. Jag håller med Carlos Coelhos uttalanden om den stora kris som snart väntar oss. Det enda villkoret för att upprätta grupper för snabba ingripanden är att vi är helt överens med den begäran som görs av de medlemsstater som berörs av problemet.
Hubert Pirker
(DE) Herr talman, herr kommissionsledamot! Den olagliga invandringen har antagit enorma proportioner. Försiktiga beräkningar anger att det finns omkring 15 miljoner olagliga invandrare i Europa. Man behöver bara jämföra siffrorna för 2005 med de för 2006 för att se att antalet har sexdubblats.
Att smuggla in människor till EU har blivit en betydande affärsverksamhet och utgör en del av den organiserade brottsligheten. Inför denna situation har många medlemsstater helt enkelt blivit överbelastade. Vi kan inte lämna dem i sticket. De behöver hjälp. Det är där denna EU-ordning kommer in.
Jag välkomnar att Frontex har inrättats, framför allt med tanke på det stundande upprättandet av ett fungerande instrument i form av grupper för snabba ingripanden vid gränserna, vilka på begäran av en medlemsstat under en begränsad tid kan hjälpa till inom ett särskilt område. Jag välkomnar också det tydliga budskapet, som Augustín Díaz de Mera García Consuegra betonade, att ansvaret för att bevaka gränserna kommer att ligga kvar hos medlemsstaterna. Grupperna för snabba ingripanden vid gränserna kommer att hjälpa till under en kort tid - vi måste tydligt betona detta. På medellång och lång sikt behövs ytterligare åtgärder. Jag förväntar mig att det kommer att komma ett samarbetsavtal mellan Frontex och Europol så att vi på ett effektivare sätt kan bekämpa människosmuggling. Jag förväntar mig också att olaglig bosättning ska få konsekvenser - vi måste tänka på repatrieringsstöd i detta sammanhang - och jag förväntar mig ett snabbt slut på massamnestier som gör olagliga invandrare till lagliga, eftersom detta får följdverkningar och flyttar problemet till andra länder.
Dessutom behöver vi utbildningskampanjer i förebyggande syfte, så att potentiella invandrare kan lära sig hur man invandrar lagligt, vilka konsekvenser olaglig invandring har och vilka risker som är förenat med den. Vi behöver dessutom stabiliserings- och biståndsprogram i invandrarnas ursprungsländer. Med dess grupper för snabba ingripanden vid gränserna visar vi i EU att vi verkligen är på väg mot en union som präglas av säkerhet och att vi samtidigt funderar på hur vi på medellång och lång sikt kan lösa migrationsproblem, särskilt problemet med olaglig invandring
Avslutningsvis skulle jag vilja tacka föredraganden för hans utmärkta samordning.
Simon Busuttil
(EN) Herr talman! Först vill jag instämma i mina kollegers tack till föredraganden Gérard Deprez för hans utmärkta arbete och särskilt för att han slutfört betänkanden i tid för förstabehandlingen.
Jag välkomnar varmt denna lag eftersom det är ett solidaritetsinstrument. Jag kommer från en medlemsstat i söder och därför välkomnar jag det ännu mer eftersom jag inser att solidaritet inte uppnås utan möda och kostnader.
Lagen innebär att medlemsstaterna nu förbinder sig att bistå andra länder som står inför svårigheter. Som Gérard Deprez sa är denna solidaritet inte frivillig utan obligatorisk. Det gör den till en verklig solidaritet. Det är inte välgörenhet, eftersom välgörenhet är frivilligt. Detta är ett bindande åtagande. Tack vare denna lag kommer länder som står inför nödsituationer i fråga om invandring äntligen att börja känna att de inte längre är helt ensamma.
Därför är lagen ett bra steg framåt. Men i sig är den dock inte tillräcklig för att bemästra den illegala invandringen. Vi måste därför undvika att höja allmänhetens förväntningar på att denna lag kommer att lösa allting - det kommer den inte att göra. Därför måste vi också göra mer för att stärka unionens södra gränser. I november förra året utfärdade Europeiska kommissionen ett meddelande om att förstärka förvaltningen av de södra sjögränserna och jag uppmanar kommissionen att driva på de initiativ som nämns i detta meddelandet. Låt oss inte glömma att kontrollen av de yttre gränserna är i alla medlemsstaters intresse, inte bara de länder som möter svårigheter, och när kontrollen blivit allas intresse måste den också vara allas ansvar - ett delat ansvar.
Talmannen
Tack så mycket Simon Busuttil. Tack för er förståelse. Jag vet att ni hade velat tala maltesiska här i kväll, men tyvärr saknades det tolkar. Jag tackar er för er flexibilitet.
Francesco Musotto
(IT) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag tror att vi har nått ett viktigt mål här i kväll, för överenskommelsen om grupper för snabba ingripanden vid gränserna visar att alla EU-institutioner har insett att olaglig invandring utgör ett allvarligt problem som de regioner som på grund av sitt geografiska läge är utsatta för massiva invandrarströmmar inte kan lösa på egen hand.
Som vi påpekade i det betänkande om öar som antogs i här kammaren kan EU inte fortsätta att visa sig likgiltig inför den pågående nödsituationen i regioner som min egen, Sicilien, och som är värst på Lampedusa, Kanarieöarna eller Malta, som på ett ohållbart sätt utsätts för en anstormning av olagliga invandrare. EU kan inte strunta i den mänskliga tragedin med rangliga båtar som sjunker i Medelhavet, eller den organiserade brottsligheten som utnyttjar dessa människors desperation. När vi öppnade upp våra inre gränser blev våra yttre gränser vår gemensamma gräns, och därför står en lämplig, hållbar långsiktig lösning på invandringsfrågan endast att finna på EU-nivå.
Upprättandet av grupper för snabba ingripanden är verkligen bara en början. EU måste röra sig snabbt fram mot antagandet av en politik för laglig invandring, eftersom en så viktig fråga inte får lämnas i händerna på enbart regeringarna. Den italienska regeringen har precis utfärdat en lag som ändrar och kompletterar tidigare lagstiftning, men detta kan inte betraktas som permanenta lösningar som kan leda till att man kan ta emot invandrare och bygga en bättre framtid.
EU som helhet måste göra det motsatta. EU måsta utarbeta en politik för laglig invandring som kan hantera alla former av invandring, eftersom invandring, likt vinden, inte kan stoppas men måste kontrolleras.
Barbara Kudrycka
(PL) Herr talman! Grupperna för snabba ingripanden kan bli ett effektivt redskap för medlemsstaterna och Frontex, även om detta inte är något nytt för Frontex. Vi har redan tidigare haft gemensamma operationer. Vi behöver grupper för snabba ingripanden, men på villkor att de inte används som ett sätt att flytta ansvaret för att patrullera sina egna gränser, som enligt de gällande fördragen är medlemsstaternas ansvar. Det är därför viktigt att dessa grupper reserveras för krissituationer som faller utanför tidigare riskanalyser. Endast då kommer medlemsstaterna att ha rätt och vara skyldiga att tillämpa EU:s solidaritetsmekanismer.
Jag är väl medveten om att bördan med att kontrollera EU:s yttre gränser är ojämnt fördelad bland medlemsstaterna. Det finns sydliga länder med besvärliga havsgränser och länder med långa landgränser. Grupperna för snabba ingripanden, tillsammans med andra inslag i ett integrerat gränsförvaltningssystem - som jag nämner här som en viktig resurs för våra yttre gränser - kommer att bidra till bättre samarbete och samordnande insatser och kommer att hjälpa till att bekämpa olaglig invandring och människohandel. Jag hoppas emellertid att Frontex och grupperna för snabba ingripanden vid gränserna tänker på rättigheterna och behoven hos de personer som korsar gränserna i god tro. Därför måste vi också förbättra samordningen av gränstjänster för denna typ av resenärer. När det gäller grupperna för snabba ingripanden vid gränserna skulle jag vilja påpeka behovet av information till allmänheten som förklarar vad grupperna för snabba ingripanden gör och vilka rättigheter och skyldigheter vanliga människor har när de möter dessa grupper, så att missförstånd och oklarheter undviks. Informationskampanjer krävs för detta. Avslutningsvis skulle jag vilja uttrycka min tillfredsställelse över det samförstånd som vi har kommit fram till när det gäller att upprätta dessa grupper och jag gratulerar Gérard Deprez till hans utmärkta betänkande.
Joe Borg
ledamot av kommissionen. (EN) Herr talman! Som jag nämnde tidigare välkomnar kommissionen starkt den kompromiss som uppnåtts mellan de tre institutionerna i detta ärende. Det är ett viktig steg i samarbetet mellan medlemsstaterna och ett utmärkt exempel på solidaritet i hanteringen av gränskontrollerna.
I fråga om de punkter som tagits upp under debatten, särskilt av Johannes Blokland, låt mig säga att vid rådets (rättsliga och inrikes frågor) möte förra veckan hade de flesta medlemsstaterna redan ställt teknisk utrustning m.m. till Frontex förfogande för gemensamma operationer. Dessutom uppmanade kommissionens vice ordförande Franco Frattini de medlemsstater som inte redan hade gjort detta att överväga att ge bidrag.
Vad gäller den andra punkten om samordning vill jag klargöra att Frontex kommer att samordna operationer där många berörda medlemsstaters behöriga myndigheter medverkar.
Jag vill avsluta med att berömma föredraganden Gérard Deprez för hans hårda arbete och jag välkomnar den överenskommelse som uppnåtts mellan institutionerna om förordningen om grupper för snabba ingripanden vid gränserna. Jag upprepar att detta är ett utmärkt exempel på solidaritet och operativt samarbete.
Talmannen
Tack, herr kommissionsledamot.
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon torsdag kl. 12.00.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Louis Grech 
skriftlig. - (EN) Den befintliga övervakningen av de yttre gränserna saknar lämpliga och tillräckliga resurser för att effektivt kunna bekämpa illegal invandring och människosmuggling. Detta problem berör inte enbart ett land eller en region utan alla medlemsstater.
I Deprezbetänkandet belyser man därför de olika bristerna och tar upp de reella problem som är förknippade med utplacering av grupper för snabba ingripanden vid gränserna. Upprättandet av sådana grupper för snabba ingripanden vid gränserna är onekligen ett steg i rätt riktning och därför bör alla nödvändiga medel anslås för att få projektet att fungera i praktiken.
En effektiv förvaltning av kontrollen av de yttre gränserna löser endast en mindre del av denna grundläggande fråga. Tyvärr anser jag att institutionerna, särskilt rådet, inte tar itu med detta tragiska problem med det engagemang och den skyndsamhet det förtjänar. Det återstår mycket innan en allvarligt menad tillämpning av principen om delade bördor kommer att genomföras på ett konkret sätt.
Andrzej Jan Szejna 
skriftlig. - (PL) Herr talman! Enligt EG-rätten är det medlemsstaterna själva, däribland Polen, som har ansvaret för att kontrollera sina yttra gränser.
Tyvärr måste vi säga att det stöd som för närvarande ges på EU-nivå för arbetet vid de yttre gränserna, och skyddandet av dessa gränser, inte är tillräckligt. Det är en fråga som vi inte kan ignorera eftersom kontrollen av EU:s yttre gränser dels handlar om att bekämpa människohandel och olaglig invandring, dels undvika hot mot medlemsstaternas inre säkerhet, den allmänna ordningen, folkhälsan och internationella förbindelser. Gränskontrollerna ligger därför inte enbart i den berörda medlemsstatens intresse utan är lika viktigt för alla de medlemsstater som har tagit bort kontrollerna vid sina inre gränser.
Europeiska byrån för förvaltningen av det operativa samarbetet vid Europeiska unionens medlemsstaters yttre gränser (Frontex) har redan inrättats efter beslut av rådet. Nu måste vi ta nästa stag, vilket betyder upprättandet av grupper för snabba ingripanden som kan skickas till en medlemsstat som behöver sådan hjälp, men som inte ska utformas för att ge långsiktigt stöd. Byråns mandat bör emellertid omfatta sammansättningen, utbildningen och utstationeringen av sådana grupper för snabb ingripanden.
Ett sådant tillvägagångssätt skulle öka solidariteten och det ömsesidiga biståndet mellan medlemsstater.
Luca Romagnoli 
skriftlig. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Invandringen anses allt för ofta utgöra en resurs, till och med en viktig resurs, men då underskattar man de fruktansvärda effekterna för dem som verkligen drabbas av den. De som lämnar sitt folk och sina länder är ofta inte de fattigaste, utan duktiga unga människor och - om vi lägger all demagogi åt sidan - personer som utgör en potentiell rekryteringsbas för den organiserade brottsligheten i värdländerna.
Behovet att skapa gemensamma regler om vilka uppgifter gränspoliser och grupper för snabba ingripanden ska ha kommer av den ström av personer som väller in över EU:s gränser. Migrationsströmmarna ligger till grund för den avskyvärda människohandel som pågår under tragiska och välkända omständigheter. Jag anser att politikerna är moraliskt skyldiga till detta om de hävdar att det är rätt, lämpligt och till och med vår skyldighet att ta emot dessa människor, utan att ta hänsyn till deras skäl eller om det går att ta emot dem. Italien har till och med gått med på att ta emot alla som dyker upp vid gränsen, utan att någon behöver garantera att de kommer att tillhandahålla arbete och visa gästvänlighet.
Under dessa omständigheter undrar jag vad de åtgärder som har presenterats är bra för. I Italien kommer de endast att fungera som stöd, och de kommer att bidra till olaglig invandring av personer som sedan kommer att gå och fylla frivilligorganisationernas penningkistor. Vad är en europeisk byrå för förvaltning av våra yttre gränser bra för om medlemsstaternas invandringspolitik ser så olika ut? Den är helt värdelös om den inte används för att spendera mer av skattebetalarnas pengar och spela på demagogi, vilket bara leder till social oro och oroligheter.
