Integriteten för hasardspel online (kortfattad redogörelse)
Talmannen
Nästa punkt är en kortfattad redogörelse för ett betänkande av Christel Schaldemose, för utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd, om integriteten för hasardspel online.
Christel Schaldemose
föredragande. - (DA) Fru talman! Jag är både glad och stolt att i kväll kunna redogöra för detta initiativbetänkande om integriteten för hasardspel online. Som ni vet har frågan om hasardspel alltid varit extremt kontroversiell i Europaparlamentet. Hasardspel undantogs från räckvidden för tjänstedirektivet, liksom från e-handelsdirektivet, och det togs även bort från direktivet om television utan gränser. Varför då? Jag tror att de flesta av oss är överens om att hasardspel faktiskt är en finansiell tjänst - vilket EG-domstolen har fastställt - men att det är en helt egen finansiell tjänst. Vi kan inte jämföra hasardspel på Internet med att köpa en kaffekanna eller anlita en snickare för att lägga golv. Därför bör denna fråga också behandlas separat. Det är vad medlemsstaterna hittills har gjort. De har fastställt strikta regler för att skydda konsumenterna mot spelmissbruk, bedrägerier och uppgjorda matcher, men även för att förhindra penningtvätt. Ett annat syfte har varit att bevara lag och ordning. Allt hasardspel är emellertid inte likadant. Hasardspel på Internet innebär ett antal specifika utmaningar som landbaserat hasardspel inte gör, delvis på grund av dess gränsöverskridande karaktär men också för att det är så lättillgängligt.
Förhandlingarna kring detta betänkande har stundtals varit intensivare än jag hade önskat. Vi hade exempelvis mycket skilda åsikter om huruvida hasardspel på Internet utgör en risk för att någon ska drabbas av spelberoende. Detta gör mig lite förvånad, för siffrorna talar sitt tydliga språk. I en studie från Sverige och andra länder visas att risken att utveckla spelberoende är fem till sju gånger så stor om en person spelar poker på Internet än om han eller hon spelar livepoker. Jag är emellertid den första att erkänna att vi inte är medvetna om alla konsekvenser som hasardspel på Internet har för konsumenterna. Detta är ett av de områden där vi faktiskt skulle kunna enas om en sak, och det är att vi behöver mer information om hur vi bäst kan skydda konsumenterna.
I kväll vill jag emellertid särskilt lyfta fram följande sex punkter i betänkandet:
1. En betydande majoritet i utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd anser att hasardspelsoperatörerna inte bara måste följa lagstiftningen i den medlemsstat där de tillhandahåller sina tjänster utan även i den stat där konsumenten är bosatt.
2. Klargöranden om hur vi bör hantera de utmaningar och problem som den europeiska nätspelsmarknaden ställer oss inför bör först ske på politisk nivå och inte föregås av klargöranden från EG-domstolen.
3. Samarbetet mellan medlemsstaterna bör stärkas betydligt.
4. Vi måste utveckla normer för att skydda konsumenterna mot bedrägeri, spelmissbruk och andra faror inom detta område.
5. Vi behöver mer forskning på området.
6. Europaparlamentet stöder till fullo de initiativ och den process som rådet har inlett. Vi uppmanar även kommissionen att stödja detta arbete.
Sammantaget anser jag att betänkandet kommer att föra tillbaka hasardspel till den politiska arena där det hör hemma. Betänkandet är välavvägt och fick även ett betydande stöd i utskottet, trots att detta är en känslig fråga. Det röstades igenom med 32 röster för och 10 röster emot. En alternativ resolution har lagts fram av en minoritet i utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd. Jag har försökt att integrera så många av deras uppfattningar som möjligt i betänkandet, men de politiska skiljelinjerna är så grundläggande att det var omöjligt att integrera alla. Jag skulle vilja tacka mina kolleger för deras stöd och jag hoppas betänkandet kommer att få stöd av en stor majoritet i morgon.
Jacques Barrot
kommissionens vice ordförande. - (FR) Fru talman, fru Schaldemose! Kommissionen välkomnar detta initiativbetänkande från Europaparlamentet. Den lovordar det arbete som utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd och ni fru Schaldemose, som föredragande, har utfört. Framför allt välkomnar kommissionen forskningen om integritetsfrågor.
Som min kollega Charlie McCreevy framhöll i sina tidigare anföranden är medlemsstaternas nuvarande strategier för olika för att vi ska kunna lägga fram ett lagstiftningsinitiativ. De senaste diskussionerna i rådet (konkurrenskraft) visade tydligt att medlemsstaterna inte skulle kunna enas om ett sådant initiativ.
Vissa vägledande principer finns dessutom i fördraget. I en dom från EG-domstolen, domen i Placancia-målet från mars 2007, bekräftades nyligen att vadhållningsinsatser i samband med sportevenemang inte utgör tjänster i den mening som avses i artikel 49 i fördraget. Medlemsstaterna har rätt att lagstifta om hasardspel på nationell nivå. Om de vill begränsa spelverksamheten är det upp till dem att bedriva forskning för att motivera dessa begränsningar, exempelvis i samband med missbruk eller bedrägerier.
Om det visar sig att sådana åtgärder är nödvändiga föreskrivs det i fördraget att de ska utföras på ett sätt som inte diskriminerar mellan nationella operatörer och operatörer baserade i andra medlemsstater.
Kommissionen har för avsikt att uppfylla sina skyldigheter genom att utreda varje klagomål som lämnas in och den kommer att inleda de förfaranden som krävs om det visar att det har skett överträdelser av fördraget.
Det är uppmuntrande att se att tillämpningen av överträdelseförfarandet har lett till att vissa medlemsstater, däribland Frankrike, Ungern och Italien, har närmat sig kommissionen och har åtagit sig att ändra sin lagstiftning. Kommissionen arbetar givetvis för att hjälpa medlemsstaterna att hitta lösningar i samband med överträdelseförfarandet.
Kommissionen har offentliggjort forskning om de rättsliga och ekonomiska aspekterna av spelmarknaden 2006. Därför anser kommissionen inte att det just nu finns något behov för den att spela en större roll när det gäller att genomföra studier om den nationella lagstiftningen eller större frågor som missbruk, bedrägeri eller annan förkastlig verksamhet. Vissa särskilt användbara förtydliganden görs emellertid i betänkandet.
Talmannen
Punkten är härmed avslutad. Omröstningen kommer att äga rum i morgon.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Lasse Lehtinen  
skriftlig. - (FI) I morgon kommer vi att se att många delar av EU fortfarande har en politisk vilja att bevara sitt spelmonopol. Det gäller även Finland. Europaparlamentets stöd till det finländska statliga lotteriet, den finländska penningautomatföreningen och den finländska speloperatören Fintoto är viktigt eftersom de överträdelseförfaranden som kommissionen har inlett fortfarande pågår. För den europeiska idrottsrörelsen och gräsrotsverksamheten är det viktigt att medlemsstaterna kan bevara sina nationella spelsystem.
Dessa utgör även en grundläggande del av den finska idrottens särdrag, där ideellt arbete med stöd av samhället också är ett viktigt stöd för elitidrotten. Det är också lättare att motverka hasardspelens negativa effekter i länder där staten har spelmonopol. Hasardspel på Internet står bara för ca 5 procent av alla intäkter från spel, men sektorn växer i rasande takt. Därför är det viktigt att medlemsstaternas rättigheter bevaras, även i dagens Internettider. Vi får inte glömma att när Lissabonfördraget har antagits kommer EU att ha behörighet inom vissa idrottsområden. Detta kommer att vara till hjälp i kampen mot de negativa aspekterna av den professionella idrotten, exempelvis rasism, dopning och huliganism.
Zita Pleštinská  
Bruttointäkterna från hasardspel på Internet uppgick 2004 till 2-3 miljarder euro. Enligt den SICL-studie som nämndes tidigare står denna typ av spel nu för 5 procent av den totala spelmarknaden i EU. En snabb framtida tillväxt av dessa tjänster förefaller oundviklig. Därför behöver vi klara och tydliga regler.
I Christel Schaldemoses betänkande har man en helt annan syn på spelindustrin i Europa och därför kan jag inte stödja detta betänkande. I betänkandet görs ingen skillnad mellan licensierade speloperatörer som bedriver sin verksamhet enligt gällande lagar och de som ofta bedriver sin verksamhet utan licens och olagligt.
Det är viktigt att utgå från det faktum att de flesta europeiska stater har en spelindustri. Jag håller med om att enskilda medlemsstater även i fortsättningen bör besluta om vilka regler som ska gälla för spel på Internet. Så länge det inte finns några påtaglig bevis för hot mot spelare, penningtvätt eller korruption inom idrotten bör vi inte betrakta alla spelbolag som kriminella. Det finns även seriösa bolag som använder den bästa tekniken och som bedriver sin verksamhet i enlighet med gällande lagar.
Jag är inte anhängare utan snarare motståndare till spel på Internet. Jag tror emellertid att ett allmänt förbud bara skulle leda till att denna verksamhet skulle växa och spridas i olaglig form och i total avsaknad av regler. Jag anser att den ståndpunkt som jag och mina kolleger har utarbetat utgör ett rättvisare och tydligare alternativ till föredragandens betänkande.
