A tibeti helyzet (vita)
Elnök
A következő napirendi pont a Bizottság nyilatkozata a tibeti helyzetről.
Laima Liucija Andrikien
Elnök úr! Látom, hogy az Európai Unió spanyol elnöksége elhagyja a termet, és mélységes csalódottságomat fejezem ki amiatt, hogy sem a spanyol elnökség, sem a főképviselő nem lesz jelen ezen a megbeszélésén, és székük üresen marad.
Ez egy szégyenteljes lépés az Európai Parlament ellen, amely az egyetlen olyan uniós intézmény, amit az európai polgárok választottak meg, és nagyon rossz precedenst teremt, főleg, hogy a Lisszaboni Szerződés hatályba lépett.
Arra kérném Önt, elnök úr, hogy továbbítsa a távolmaradóknak azt, miszerint a plenáris ülés napirendjét a Parlament, és nem a Tanács vagy az Európai Unió spanyol elnöksége határozza meg, és legalább valamelyiküknek ma jelen kellett volna itt lennie.
Elnök
Azt a tájékoztatást kaptam, hogy a spanyol elnökség korábban, már egy hónappal ezelőtt bejelentette, hogy ennél az időpontnál nem tud tovább maradni, legnagyobb sajnálatára.
Maroš Šefčovič
a Bizottság tagja. - Elnök úr! Szeretném megköszönni a Parlamentnek, hogy ma vitára tűzte ezt a témát, mivel szerintem megvitatásra érdemes, és meglátásom szerint annak megállapításával kellene kezdenünk, hogy a Kínával fenntartott kapcsolatunkban - amelyet nagyon fontosnak és stratégiainak tekintünk - az elmúlt évek során jelentős előrehaladás történt. Egy ilyen erős stratégiai partnerség lehetővé teszi számunkra, hogy minden kérdéssel, beleértve a legérzékenyebb kérdésekkel is foglalkozzunk.
Figyelemre méltó keretet építettünk ki a magas szintű tárgyalások folytatásához, amelyek között rendszeresen érintjük a polgáraink előtt álló globális kihívásokat anélkül, hogy elhanyagolnánk azon kérdéseket, amelyekben eltérő véleményünk lehet - és Tibet egyértelműen ezek közé tartozik.
Nyilvánvaló, hogy Kína eltérő álláspontot képvisel Tibettel kapcsolatban. Komolyan aggódunk a tibeti emberi jogi helyzet, valamint azon tény miatt, hogy Tibet továbbra is jelentős mértékben elzárt a nemzetközi média, a diplomaták és a humanitárius szervezetek elől és amiatt, hogy a dalai láma képviselői és a kínai hatóságok között folytatott tárgyalásokban semmilyen előrehaladás sem történt.
Az EU álláspontja minden kétséget kizáróan egyértelmű. Éppen ezért hadd nyomatékosítsam: az EU tiszteletben tartja Kína, beleértve Tibet szuverenitását és területi integritását. Tiszteletben tartjuk az "egy Kína” elvet.
Ugyanakkor mindig is támogattuk azt, hogy a békés megbékélés a kínai hatóságok és a dalai láma képviselői között folytatott párbeszéden keresztül történjen. Ennek a párbeszédnek konstruktívnak és lényegre törőnek kell lennie, minden kulcskérdésre ki kell térnie, ide tartozik Tibet egyedülálló kultúrájának, vallásának és hagyományainak megőrzése, valamint az, hogy a kínai alkotmányban érdemi autonómiát kell Tibet számára biztosítani.
A párbeszédnek ki kell térnie a tibetiek döntéshozatali folyamatban való részvételére. Az EU számára Tibet emberi jogi kérdés. Ezt az üzenetet következetesen továbbítottuk kínai tárgyalópartnereink felé, figyelmesen meghallgattuk véleményüket, és minden erőfeszítést megteszünk annak érdekében, hogy a kölcsönös tisztelet szellemében megértsük álláspontjukat.
Az emberi jogok azonban egyetemesek, és a tibeti helyzet valódi aggodalommal tölti el a nemzetközi közösséget, amire rendszeresen felhívjuk kínai tárgyalófeleink figyelmét.
A kínai-tibeti párbeszéd során a tibeti oldal a közelmúltban nyújtott be egy valós autonómiáról szóló aktualizált memorandumot Tibet jövőjére vonatkozóan. Üdvözöljük, hogy a tibeti oldal ismét szilárdan elkötelezte magát amellett, hogy nem törekszik különválásra vagy függetlenségre.
Annak is örülünk, hogy a dalai láma továbbra is elkötelezett a középutas megközelítés és a párbeszéd mellett, amely az egyetlen lehetséges módja annak, hogy kölcsönösen elfogadható és tartós megoldást találjunk.
Az EU üdvözli annak tényét, hogy mindkét fél továbbra is tárgyalásokat folytat még akkor is, ha sajnálattal vesszük tudomásul, hogy ezek eredménytelenek és semmilyen előrelépés sem tapasztalható.
Befejezésképpen azzal a felhívással fordulok mindkét fél képviselőihez, hogy nyílt szellemiségben folytassák és mélyítsék el a párbeszédet annak érdekében, hogy tartós megoldást sikerüljön találni Tibetben. A mi részünkről biztosíthatom, hogy az EU teljes szívből támogat egy ilyen folyamatot.
Laima Liucija Andrikienė
a PPE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr! A kínai-tibeti tárgyalások kilencedik fordulója nem hozott konkrét eredményeket és a tibeti lakosság helyzetén sem javított. Sajnáljuk, hogy az EU semmilyen nyilatkozatot sem tett a tárgyalások vége előtt és reméljük, hogy az Európai Unió nyilatkozatot fog kiadni a tárgyalások kimenetelének értékeléséről. Az Európai Parlament szeretné tudni, hogy milyen módon tud az Európai Unió Tanácsa segíteni abban, hogy kölcsönösen elfogadható megoldást sikerüljön találni a tibeti kérdésre, és biztosítani lehessen az alapvető emberi jogokat és a valós autonómiát a tibetiek számára.
A második pontomban pedig arra szeretném emlékeztetni Önöket, hogy az Európai Parlament ragaszkodik annak fontosságához, hogy az Európai Bizottság támogassa a Tibetben élő tibeti lakosság és a száműzetésben - Indiában, Nepálban és Bhutánban - élő tibeti menekültek érdekeit szolgáló fejlesztési és civil társadalmi projekteket olyan gazdasági és társadalmi területeken, mint az egészségügy és a táplálkozás, a megélhetés és az oktatás, a munkához való hozzáférés, a nemek közötti egyenlőség, a környezetvédelem és a települések újjáélesztése. Ezzel az utolsó ponttal kapcsolatban: a Dharamszalában működő központi tibeti adminisztráció által kidolgozott menekült településekre vonatkozó tibeti újjáélesztési terv megmutatja, hogy mire van szüksége a száműzetésben élő tibeti közösségnek, amit az Európai Bizottság figyelembe vehetne és támogathatna.
Végezetül Obama elnök nemrégiben a Fehér Házban fogadta a dalai lámát. Nagyon szeretnénk látni, hogy Ashton bárónő meghívja, és Brüsszelben találkozik a dalai lámával. Ezzel lehetőség nyílna arra, hogy megkezdjük a Tibetről kialakított nemzeti álláspontok koordinálását, valamint a kérdéssel kapcsolatos egységes és világos uniós álláspont és politika meghatározását. Az Unió költségvetésében is említett Európai Unió Tibetért felelős különleges koordinátorának kinevezése hasznos eszköz lehet a Tibetről kialakított közös európai álláspont és stratégia megfogalmazásában.
María Muñiz De Urquiza
az S&D képviselőcsoport nevében. - (ES) Elnök úr! Már két év telt el a tibeti események és felkelés óta, és reméljük, hogy az ezen alkalomból tartott tüntetések során nem ismétlődnek meg a két évvel ezelőtt történt bántalmazások, letartóztatások és halálesetek.
Mindenesetre nagyon kétlem, hogy időszerű lenne ez a vita, mivel a Parlament az elmúlt hónapok során már több alkalommal is ismertette a kínai kérdéssel kapcsolatos véleményét, mindenekelőtt azért, mivel Kína nagyon fontos nemzetközi szereplő, amelynek Európai Unióval való kapcsolatai messze túlmutatnak Tibet kérdésen. Annak ellenére, hogy az emberi jogi kérdés nagyon fontos, a Parlament kizárólag Tibettel kapcsolatban fogalmazza meg véleményét, és nem tér ki az emberi jogokra. Mindenesetre ebben a vitában a mi álláspontunk, a szocialista álláspont nagyon világos: ugyanaz az álláspontunk, mint az Európai Unióé. Más szóval védelmezzük az emberi jogokat, és síkra szállunk a párbeszéd, a találkozó és a megállapodás mellett. E tekintetben teljes mértékben támogatjuk és üdvözöljük a kínai hatóságok és Tibet képviselői közötti tárgyalások újrakezdését, és azt szeretnénk, ha egy olyan kölcsönösen elfogadható megoldás születne, amelynek alapját a kisebbségek vallási és kulturális jogainak tiszteletben tartása jelenti, és amely az egy kínai állam területi integritásának keretei között valósul meg.
Mélységesen sajnálom, hogy sem a Bizottság alelnöke, sem pedig az EU külügyi és biztonságpolitikai főképviselője nincs jelen, mivel ő a Külügyek Tanácsának elnöke, és részt kellene vennie a külpolitikai témájú vitákon.
Ezen túlmenően, mélységesen igazságtalan helyteleníteni azt, hogy a spanyol elnökség nincs jelen ezen a vitán, mivel a spanyol elnökség fáradhatatlanul dolgozik. López Garrido emberfeletti erőfeszítéseket tesz azért, hogy minden téma megvitatásában részt vegyen a Parlamentben.
Kineveztünk egy külügyi és biztonságpolitikai főképviselőt, aki külpolitikai témákban a miniszterek felett elnököl, és neki kellene a Parlamenttel ezen témákat megvitatnia.
Niccolò Rinaldi
az ALDE képviselőcsoport nevében. - (IT) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim! Világosan látszik, hogy Kínának nem áll szándékában tárgyalni, illetve párbeszédet folytatni Tibetről.
Kína nemzetközi kereskedelemben való részvétele, az olimpiai játékok és a pekingi vezetésben bekövetkezett változások semmilyen lényegi változást sem hoztak a politikában. Időközben folytatódik a Dávid és Góliát közötti csata, különösképpen azzal, hogy Kína megváltoztatja a demográfiai egyensúlyt Tibetben, ami komoly aggodalomra ad okot, és szükség esetén akár még katonai elnyomást is alkalmaz, ahogy az két évvel ezelőtt történt.
Kihalófélben van olyasvalami, ami meglátásunk szerint az emberiség örökségének része, nevezetesen a tibeti kultúra és szellemiség. Nyilvánvaló, hogy a Kínai Kommunista Párt szinte semmit sem tud a szellemiségről és a kulturális identitásról. E tekintetben, amennyiben elfogadjuk a kulturális népirtásnak nevezhető cselekményeket Tibetben, akkor a jövőben nagyon sok hasonló eseményt kell majd elfogadnunk.
Nem szabad feladnunk. Mindenekelőtt azt kérjük a kínaiaktól, hogy fogadják el a tibeti kultúrát olyannak, amilyen. Elfogadták Hong Kong egy ország, két rendszer elven működő sajátos jellegét, miért ne fogadhatnák el azt, hogy az egy ország, három rendszer elve érvényesüljön. Kínának elég széles válla van ahhoz, hogy ezt képes legyen megtenni.
Arra kérjük az európai intézményeket, Ashton bárónőtől kezdve egészen a Tanácsig, hogy ne okozzanak csalódást azon európai polgároknak, akik számos módon kinyilvánították a tibeti ügy iránti rokonszenvüket. Mi is támogatjuk - Andrikienasszonyhoz hasonlóan - a Tibetért felelős koordinátor kinevezését.
Ez egy szabadságért vívott harc és éppen ezért kontinensünk identitását is érinti. Amikor majd felmerül, hogy megújítsuk-e a Kínával szembeni fegyverembargót, akkor meglátásom szerint ezt az ügyet is szem előtt kell tartanunk.
Heidi Hautala
(FI) Elnök úr! Én is határozottan elítélem a spanyol elnökséget, amiért elhagyta ezt a Házat. Még csak meg sem hallgatták azt, amit Andrikienasszony mondott. Arra kérte a Tanácsot, hogy vegye magának a bátorságot ahhoz, hogy jelen legyen ezen a vitán és fejtse ki a tibeti kérdéssel kapcsolatos nézeteit.
Elnök úr, Ön hibát követett el: Ön azt mondta, hogy a spanyol elnökség azt jelezte, hogy 18.50-ig itt tud lenni. Ez nem igaz. Eredetileg azt mondták, hogy 5 órakor kell elmenniük, de szemmel láthatóan mégis közel két órával tovább tudtak maradni, amikor a polgári kezdeményezésekről beszéltünk.
Ennek nem szabad még egyszer megismétlődnie. Feltételezem, hogy a Bizottság, amelynek Ashton bárónő az alelnöke, komolyan veszi ezt, és pontosan azt fogja tenni, amit az imént elmondott. Nevezetesen, hogy a Kínával való kapcsolatunk van olyan fontos, hogy a tibetihez hasonló nehéz kérdéseket is képesek legyünk megvitatni.
Meglátásom szerint ez a megfelelő pillanat arra, hogy megújítsuk az Európai Unió Tibet iránti támogatását. Változtatnunk kell annak tényén, hogy a Kína és a száműzetésben működő tibeti kormány közötti tárgyalások kilenc fordulója nem járt eredménnyel, és e tekintetben teljesen egyetértek Rinaldi úrral. Úgy tűnik, mintha Kína nem akarna eredményeket elérni a tárgyalások során. Kína továbbra is a tibeti kulturális, vallási és nyelvi jogok megsértésére törekszik. Nem fogadhatjuk el az ilyen kulturális népirtást.
Egy hónappal ezelőtt Dharamszalában jártam és találkoztam a dalai lámával. Egy órát beszélgettem vele pont azt megelőzően, hogy az Egyesült Államokba utazott volna azért, hogy Obama elnökkel találkozzon. Meggyőződésem volt, hogy a Parlamentben javaslatot kell tennem a tibeti helyzet megvitatására.
A dalai láma nyugodt, békés ember, és igencsak helytelen Kína részéről folyamatosan azt állítani, hogy veszélyes szeparatista, és ő állt a két évvel ezelőtt, Tibetben látott tibeti zavargások és lázadások hátterében. Éppen ellenkezőleg, a dalai láma azt mondta, hogy szívesen fogadja Kína képviselőit, hogy tanulmányozzák az száműzetésben működő kormánya levéltárának dokumentumait annak érdekében, hogy meggyőződhessenek arról, hogy ő nem szított erőszakot. Mindezek ellenére a vádaskodások újra és újra elhangzanak.
Felszólítom az Európai Uniót, hogy ítélje el ezen megjegyzéseket és vesse fel a kérdést a Kínával folytatott tárgyalásokon. Amennyiben az Európai Unió nem elég bátor ahhoz, hogy megvédje Tibetet, akkor nem nagyon lesznek olyanok, akik ezt megteszik. Követhetjük Obama elnök példáját: ő elég bátor volt ahhoz, hogy fogadja a dalai lámát. Véleményem szerint teljesen normális gesztus lenne, ha az Európai Unió főképviselője hasonlóképpen járna el, úgy, ahogy azt már itt korábban is javasolták.
Napirenden kell tartanunk ezt a kérdést az Európai Parlamentben. Említették itt azt is, hogy szükségünk van egy Tibetért felelős különleges képviselőre. Mindenféle különleges képviselőnk van. Miért ne lehetne egy Tibetért felelős különleges képviselőnk, akire még az idei költségvetésben pénzünk is van? Tűrhetetlen, hogy a Tanács kivonul erről a vitáról. A Tanács gyáván viselkedik és nincs bátorsága szembenézni ezzel a problémával, amely az emberi jogok védelmének kérdése.
Charles Tannock
az ECR képviselőcsoport nevében. - Elnök úr! A tibeti nép sorsát és figyelemre méltó buddhista kultúrájukat leginkább azok értjük meg ebben a Parlamentben, akik hiszünk az emberi jogokban.
Amióta a Kínai Népköztársaság (KNK) kommunista erői 61 évvel ezelőtt megszállták Tibetet, azóta a tibeti emberek kivételes életmódját szisztematikusan elnyomják. A Han-kínaiak tömeges migrációjával, a Lhászában felépült magasvasúttal Peking még szorosabban magához kötötte Tibetet.
E közben a dalai láma, indiai száműzetéséből folytatja békés kampányát, amellyel a népét sújtó helyzetre kívánja felhívni a figyelmet. Ujgur dzsihádisták pedig szintén arra használták fel a közelmúltban történt tibeti zavargásokat, hogy tovább szítsák a kínai kormány ellen irányuló erőszakukat.
Tibetnek a lehető legnagyobb autonómiát kell adni, és tudjuk, hogy ez lehetséges az "egy ország, két rendszer” mantra égisze alatt, amely nemcsak Hong Kongra, de Makaóra is vonatkozik, tehát miért ne lehetne Tibetre is érvényes?
Peking kétségtelenül visszautasítja majd a Parlamentben felvetett aggályainkat arra hivatkozva, hogy nemkívánatos módon beavatkozunk a belügyeibe, amennyiben a KNK viszont újszerűen és kevésbé szigorúan viszonyulna Tibethez, az igencsak kedvező hatással lehetne Kína belbiztonságára, valamint a világ Kínáról alkotott képére.
Csatlakozni szeretnék azokhoz, akik ma mélységesen sajnálják, hogy sem a Tanács, sem a soros spanyol elnökség részéről senki sincs jelen és a külügyi főképviselő sincs itt.
Oreste Rossi
az EFD képviselőcsoport nevében. - (IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Megdöbbentettek Šefčovič biztos úr iménti szavai, amikor azt mondta, hogy tiszteletben tartjuk Kína területi integritását. Ez azt jelenti, hogy a Bizottság elismeri Kína Tibet megszállásához való jogát, ami nagyon súlyos kérdés.
Miközben a tibeti népet továbbra is fenyegetik, a dalai láma a 2008-as memorandumban és az idén ehhez csatolt megjegyzésekben megerősítette azon elkötelezettségét, miszerint nem Tibet különválásra és függetlenségére törekszik, hanem arra, hogy a tibeti nép tényleges autonómiát kapjon a Kínai Népköztársaság alkotmányának keretei között: amely egy kölcsönös előnyökön nyugvó kompromisszumos politika és célja a könyörületen és erőszakmentességen alapuló tibeti kultúra megőrzése.
A tibeti emberek válaszokat várnak a kínai kormánytól; mint például a dalai láma képviselőivel folytatott megbeszélések, illetve az Egyesült Nemzetek Emberi Jogi Főbiztosa által megfogalmazott azon kérés jóváhagyása, hogy küldöttséget küldhessen a kíméletlen valóság feltárására.
Az Európai Parlamentnek a tibeti közösséget is meg kell hallgatnia. A nemzeti szinergiák megerősítésével megkísérelhet létrehozni egy európai koordinációs hálózatot a tibeti emberek számára, akiket a nemzetközi közösség határozott fellépésének hiányában a megsemmisülés veszélye fenyeget.
Edward McMillan-Scott
Elnök asszony! Tibet gyönyörű ország és az emberek istenfélők, türelmesek és elnyomottak - talán a kínaiak által leginkább elnyomott nép az egész térségben. Úgy gondolom, hogy ez a ma esti vita megmutatta, hogy a Parlamentben milyen rendkívüli nézetazonosság van például a Tibetért felelős különleges koordinátor Európai Unió részéről történő kinevezését illetően.
Az események arra kényszerítenek bennünket, hogy döntéseket hozzunk ebben a Házban. Ezen a héten a Google elhagyta Kínát. Továbbra is léteznek emberi jogi problémák Kínában, mint amilyen Kao Cse-seng keresztény emberi jogi ügyvéd eltűnése.
Mindezen dolgok rámutatnak arra, hogy milyen figyelmet kell Kínának és Tibetnek szentelnünk és szeretném megjegyezni, hogy tekintettel a májusban megnyíló sanghaji világkiállításra, amelyre már több 4000-en jelentkeztek, mindenkinek, aki üzleti tevékenységet folytat Kínában, figyelemmel kell lennie az Egyesült Nemzetek üzleti tevékenységekre vonatkozó Globális Megállapodására.
Végezetül azt szeretném mondani, hogy amennyiben az EU mégsem nevezne ki egy különleges koordinátort, akkor szerintem a Parlamentnek kellene egy Tibetért felelős előadót kineveznie.
Filip Kaczmarek
(PL) Elnök asszony! Tibet és a tibeti emberek kérdése sajnos továbbra is fontos probléma. A helyzet nem olyan rossz, mint amilyen két évvel ezelőtt volt, amikor a tibeti felkelés évfordulójával egyidejűleg kegyetlen üldöztetésekre, gyilkosságokra és kínzásokra került sor. Másrészről azonban, a helyzet jónak sem nevezhető. Néhány nappal ezelőtt iskolás gyermekeket tartóztattak le, amiért megpróbálták megünnepelni a gansui és kanlhoi felkelés évfordulóját. A tibeti embereknek tilos bármit is tenniük a saját kultúrájuk, identitásuk és vallásuk megőrzése érdekében.
A kínai hatóságok azt mondják, hogy a dalai láma egy magánszemély. Ez a lengyel kommunisták törekvésére emlékeztet engem, akik 25 évvel ezelőtt ugyanezt mondták Lech Wałęsaról. Remélem, hogy a tibeti küzdelem ugyanolyan sikerrel fog végződni, mint amilyet a lengyeleknek sikerült elérniük és ez alkalommal is az igazság fog győzedelmeskedni. Dharamszalában ma kezdődik a kínai-tibeti tárgyalások tibeti munkacsoportjának 21. találkozója. Ez az intézmény a száműzetésben működő tibeti kormány égisze alatt működik és feladata a párbeszéd előmozdítása.
Meglátásom szerint az Európai Uniónak is tennie kell valamit annak biztosítása érdekében, hogy a párbeszéd valóban hiteles legyen. Néha amiatt panaszkodunk, hogy nem sokat tehetünk, de ez esetben konkrét intézkedéseket hozhatunk, amiről ma már korábban szó esett. Ezért van olyan nagy jelentősége annak, hogy a Tanács nincs jelen - hiszen felhívásainkat a Tanácshoz intézzük, ő nevezi ki a különleges koordinátorokat. Én is csatlakozom ezen felhíváshoz, hiszen ez a kérés már többször is szerepelt az Európai Unió Tibetről szóló állásfoglalásaiban - különleges koordinátorra van szükség, akinek tényleges befolyása lesz a tibetiek és kínaiak között folytatott párbeszédre.
Még egy dolog: nem tudom megérteni, hogy hogyan lehetséges az, hogy 2014-ben Kína megint olimpiai játékokat rendez- ez alkalommal az ifjúsági olimpiai játékokat - miközben mi képtelenek vagyunk arra kényszeríteni Kínát, hogy haladást érjen el az emberi jogok területén. Ez valóban nagyon szomorú.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Elnök asszony! Meggyőződésem, hogy leegyszerűsített képünk van a tibeti folyamatokról. Ott egyszerre megy végbe egy modernizáció, és ugyanakkor jogosak az elhangzott kritikák. Egyértelmű, hogy tartós megoldást csak az autonómia jelentene, méghozzá egy kiszélesített, valódi autonómia. Ahogyan Pekingben, a látogatásunk során, amikor az Európai Parlament delegációja ott járt, kifejtettem, hogy az egy ország, két társadalmi rendszer analógiájára az egy ország két, vallási rendszer mintájára lehetne ezt az autonómiát kialakítani.
Nem elegendő, hogy a kritikákat megfogalmazzuk. Kína nyitott lenne a párbeszédre, nyitott lenne arra, hogy az Európai Unió hiteles személyisége, akár Romano Prodi, akár Ferrero-Waldner, akár Margot Wallström közvetítő legyen a dalai láma és a pekingi vezetés között. Jó lenne végre a Bizottságnak, Catherine Ashton asszonynak és a Tanácsnak ezt végig gondolni. Ugyanakkor mi beszélünk a kínai kapcsolatokról, de tudják-e képviselőtársaim, hogy az Európai Tanács soha történelme során nem tűzte napirendre az Unió és a Kínai Népköztársaság kapcsolatait. Soha egyetlen külügyminiszteri tanácson ezt nem vitattuk meg. Tehát ahhoz, hogy mi eredményesek legyünk, Tibet ügyében nem elég a kritika, hanem koncepcióra és közvetítésre van szükség.
Ryszard Czarnecki
(PL) Elnök asszony! Nagyon komolyan sajnálom, hogy ezt a fontos és szükséges vitát Ashton asszony meghatározó, vagy inkább azt mondhatnám, hogy jelentéktelen jelenléte nélkül kell lefolytatnunk. Különösen neki kellene ma itt lennie, és nem csak a tegnapihoz hasonló teátrális előadásokon kellene részt vennie, amikor is hat bizottság képviselői előtt vázolta fel az Európai Külügyi Szolgálattal kapcsolatos terveit. Elvégre Tibet is fontos kihívást jelent. Független attól, hogy Tibet kérdésében egyetértünk-e vagy sem, Ashton asszonynak tényleg itt kellene lennie.
Számomra ebből is látható, hogy az Európai Unió szeretné mosni kezeit, mert ez így sokkal egyszerűbb, mivel valójában több olyan tagállam is van, amelynek képviselői európai parlamenti képviselők, amely nagyon szívesen tart fenn üzleti kapcsolatokat Pekinggel, és kényelmetlen lenne számukra, ha véleményt kellene nyilvánítani, vagy beszélni kellene Kínáról. Ashton asszony ma olyan, mint Poncius Pilátus, aki mosta kezeit. Ez igen kínos.
Andreas Mölzer
(DE) Elnök asszony! Az utóbbi időben újra és újra azt halljuk, hogy milyen súlyosan megsértik az emberi jogokat Tibetben, hallunk kínzásokról, önkényes letartóztatásokról, illetve tárgyalás nélküli fogva tartásokról.
Amikor a Tibet feletti kínai uralom 50. évfordulóját a Himalája térsége felszabadításának hangoztatására használják fel, ez egy kicsit erős! Ez megint csak azt mutatja, hogy a történelmet a győztesek írják, és a háborús cselekmények igazolásakor mindig nagyon találékonyak. Ez művészet is, amelyet mellesleg Irakban és Afganisztánban alkalmaznak, és amelyhez az Egyesült Államok néhány uniós tagállamtól is támogatást kap.
Ennek ellenére véleményem szerint további erőfeszítéseket kell tennünk az elnyomott kisebbségek, mint például a tibetiek, az ujgurok, és mongolok életkörülményeinek javítása érdekében. Nem elég, ha a kisebbségi jogok biztosítása pusztán abban merül ki, hogy folklór előadásokat tartanak külföldi turisták számára.
Hiszem, hogy az, hogy az elmúlt évek során Kína közel 15 milliárd eurót költött a térség fejlesztésére, valamint, hogy a 2008-as olimpiai játékokat megelőzően kijelentette, hogy hajlandó a tárgyalások folytatásra azt mutatja, hogy a nemzetközi nyomás mindenképpen eredményes lehet.
Cristian Dan Preda
(RO) Kaczmarek úr korábban említette a 2008-as tiltakozásokat.
Azóta két év telt el, és ma még azt sem tudjuk, hogy hány embert vettek őrizetbe, hány embert tartóztattak le, következésképpen hány embert engedhettek szabadon.
Azt viszont tudjuk, hogy mit csináltak ezek az emberek: egy békés tüntetésen vettek részt, tibeti zászlókat lengettek, illetve röpiratokat osztogattak.
Megdöbbentő, hogy két évvel a tüntetések után, még mindig nem tudjuk pontosan, hogy hány érintett volt, és hány embert büntetett meg a kommunista párt. Aggodalommal tölt el, hogy a Kínai Kommunista Párt beavatkozott az igazságügyi rendszer független működésébe azzal, hogy emberek letartóztatását és gyorsított elítélését követelte. A nemzetbiztonságra való hivatkozás nem szolgálhat alapul az alapvető polgári jogok semmibevételéhez.
Szeretném megragadni ezt az alkalmat annak hangsúlyozására is, hogy egy közös európai álláspontot kell elfogadnunk a Kínában élő kisebbségek védelméről és az emberi jogokról.
Amennyiben nem fogadunk el egy ilyen álláspontot, akkor tudjuk jól, hogy mi történik. Láthattuk ezt a múltban, amikor a kínai kommunista vezetők megpróbálták az EU tagállamokat egyenként megfélemlíteni.
Befejezésképpen azt az álláspontot szeretném megismételni, amelyet már a januári plenáris ülésen is vázoltam, miszerint az emberi jogokról folytatott párbeszéd olyan eszköz, amelyről bebizonyosodott, hogy se nem hatékony, se nem kielégítő. Szerintem ezzel a kérdéssel a nyári csúcstalálkozókon kell foglalkozni. Ami azt illeti, a Külügyi Bizottságban tegnap tartott megbeszélésünkön Catherine Ashton elismerte, hogy felülvizsgálatra szorul az emberi jogi párbeszéden alapuló megközelítés. E tekintetben osztom a főképviselő véleményét.
Marek Henryk Migalski
(PL) Elnök asszony! Meg tudom érteni, hogy az üzleti vállalkozások és magánszervezetek miért helyezik előtérbe a profitot az emberi és polgárok jogok tiszteletben tartásával szemben. Még azt is meg tudom érteni, miért járnak el hasonló módon az egyes országok, de azt nem tudom megérteni, hogy miért teszi ezt az Európai Unió, hiszen az Európai Unió olyan értékekre épült, amelyeket ma európai értékeknek nevezünk.
Mi az Európai Unió reagálása azon eseményekre, amelyekről most beszélünk? Ashton asszony távolmaradása - erről már szó esett - a Tanács képviselőinek kivonulása pontosan abban a pillanatban, amikor elkezdtünk Tibetről beszélni, és végül a biztos úr nyitóbeszéde.
Šefčovič úr, Ön azt mondta, hogy mindkét felet párbeszédre szólítja fel. Ez vicc volt? Ön valóban a tibeti képviselőket akarja felkérni a párbeszéd folytatására? Nekem az volt a benyomásom, hogy ők hajlandóak erre. Ha megvan Önben a bátorság, akkor arra kérem, hogy elsősorban a kínai hatóságokhoz forduljon ezzel a felhívással, mert ők azok, akik miatt nem jöhet létre ez a párbeszéd.
Tunne Kelam
Elnök asszony! Tibet és kulturális öröksége közös kincsünk. Valamennyiünk érdeke, hogy a tibeti identitás, vallás és nyelv megőrzése és fejlesztése a legjobb feltételek mellett menjen végbe.
Sajnálatos módon nem ez a helyzet. Az ipari fejlődés leple alatt kulturális népirtás folyik és a tibetiek közel állnak ahhoz, hogy kisebbséggé váljanak saját hazájukban. Ezt csak úgy lehet elkerülni, ha valódi autonóm státuszt biztosítunk számukra. Az EU jelentős mértékben hozzájárulhatna egy olyan előítéletektől mentes, konstruktív párbeszéd megindításához, amely mindkét fél érdekeit figyelembe veszi.
Szeretném megjegyezni, biztos úr, az Ön kijelentését, miszerint Tibet jogos aggodalomra ad számunkra okot. Egy ilyen párbeszéd folyományaként és azzal, hogy megnyitja Tibetet a külföldi média és az ENSZ emberi jogi szakértői előtt, a kínai kormány nemcsak hazai, de mindenekelőtt külföldi szinten is nagyon sokat nyerhet. Kína csak akkor válhat igazán naggyá, ha tiszteletet tanúsít kisebbségei iránt. Jóindulatú gesztusként meg kellene engedni a dalai lámának, akinek hatósága világszerte elismert, hogy ellátogasson szülőföldjére.
Az Európai Uniónak maradéktalanul kihasználva a Lisszaboni Szerződést aktív szolidaritást kellene vállalnia - konkrét lépéseken keresztül - egy olyan nemzet sorsával, amelynek létezését veszély fenyegeti, és amelynek autonómiához és kultúrája megőrzéséhez való természetes jogát kíméletlenül elnyomják. Támogatom azt az elképzelést, hogy Ashton bárónő találkozzon a dalai lámával, és az EU végül gondoskodjon egy Tibetért felelős különleges képviselőről.
Peter Šťastný
(SK) Március 10-én emlékeztünk meg a tibeti felkelés 51. évfordulójáról, valamint a tiltakozások második évfordulójáról, amelyeket a kínai fegyverős erők erőszakkal nyomtak el.
A legfőbb kérdést azt jelenti, hogy Kína nem hajlandó párbeszédet folytatni a tibeti kisebbség törvényes képviselőivel, valamint a tibeti kultúra és vallás fokozatos beolvasztására és megsemmisítésére törekszik. Én tudom, hogy mire képes egy istentelen és materialista kommunista rendszer. A sok évezreden keresztül fennmaradó egyik legrégebbi kultúra és egyik legősibb vallás van ma komoly veszélyben. A világ nyilvánossága nem maradhat most csendben. Tagja vagyok a Tibet Barátai csoportnak az Európai Parlamentben. Ma már a világ több parlamentjében is működnek ilyen jellegű csoportok, például az Egyesült Államokban, Németországban, Ausztráliában, Indiában, a Cseh Köztársaságban és másutt.
Büszkén jelenthetem be, hogy március 9. óta a Szlovák Köztársaság Nemzeti Tanácsában is működik egy Tibet Barátai csoport. Hiszem, hogy közösen segíthetünk a tibeti probléma megoldásában, amennyiben közreműködünk a felső szintű kínai képviselők és Őszentsége, a XIV. dalai láma között folytatott tárgyalásokban. Ez lehetséges módja lenne annak is, hogy sikeresen megoldjuk a tibeti menekültek problémáját, akiknek többsége nehéz körülmények között él a szomszédos országokban. Arra kérem a Bizottságot, hogy programjaiban ne feledkezzen meg erről a nyomasztó helyzetben élő népcsoportról.
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Elnök asszony! Optimisták vagyunk a mai vitát illetően, mert úgy tűnik számomra, hogy komoly egyetértés mutatkozik itt. Másrészről azonban már nagyon sok hasonló vitát folytattunk itt, és beszélni nagyon jól tudunk. Nem akarok indulatoskodni, mivel én is képmutató vagyok, mint ahogy alapvetően mindenki az ebben az ülésteremben. Képmutató vagyok, aki függ valamitől - mégpedig az olcsó kínai áruktól. Ebben a pillanatban azonban kell annyi önbecsülésünknek lennie, hogy kategorikusan szóljunk és ellenezzünk bizonyos dolgokat, és tartsuk tiszteletben a számunkra oly fontos eszméket.
Talán az első és legfontosabb lépés olyasvalami lenne, amiről már szó esett és már beszéltünk itt. Itt a Tibetért felelős különleges koordinátor kinevezésére utalok. Olyasvalakire, aki irányítani fogja a folyamatot, és aki a tibeti problémával összefüggésben felelősséget vállal majd nevünkben, hogy ne maradjunk tétlenek, és hogy határozottan és eltökélten mondjuk azt ki, hogy az emberi és állampolgári jogok fontosak számunkra. Tegyük ezt. Tegyük ezt most.
Raül Romeva i Rueda
(ES) Elnök asszony! Az, hogy ma itt Tibetről beszélünk, az igazság és felelősség kérdése. Éppen ezért nem értek egyet azokkal, akik úgy gondolják, hogy ez a kérdés "nem adott okot aggodalomra”.
Már évek óta tájékoztatunk erről az ügyről, és engem aggodalommal tölt el, hogy azt látom, hogy a tibeti küldöttség, különösképpen a dalai láma óriási erőfeszítései ellenére, amelyek célja, hogy előmozdítsák a párbeszédet, hogy közelebb kerüljenek a kínai hatóságokhoz, és sikerüljön egy tisztességes és tartós megoldást találni erre a konfliktusra, hogy a kínai hatóságok folyamatosan akadályokat gördítenek a helyzet elé.
Mi az Európai Unióban nem tűrhetünk el egy ilyen játszadozást, még kevésbé szíthatjuk azt. Éppen ezért azon túl, hogy alapvető fontosságúnak tartom ismételten emlékeztetni Önöket ennek a vitának a sürgősségére és fontosságára, fontosnak tartom újból emlékeztetni Önöket arra is, hogy Kína az, aki jelenleg a megoldás útjában áll.
E tekintetben is egyértelműnek kell lennünk. Az egyetlen mód arra, hogy az Európai Unió következetes lehessen, amikor azt mondja, hogy elkötelezett az emberi jogok mellett, ha ennek árát üzleti és gazdasági értelemben is felvállalja. Ellenkező esetben semmi sem lesz hiteles az emberi jogok területén.
László Tőkés
Elnök asszony! Március 10-én ünnepeltük a tibeti népfelkelés 51. évfordulóját. Azóta népe valódi autonómiájáért való következetes és állhatatos elkötelezettsége, valamint a demokráciáért folytatott erőszakmentes küzdelme révén, a dalai láma szolgálata példaértékűvé nőtt a világ szemében.
Mi, európaiak csak tanulhatunk Őszentségétől, a dalai lámától. Nemrégiben szolidaritást vállalt az etnikai ujgur kisebbséggel és síkra szállt Ang Szán Szú Csí és más demokratikus ellenzéki mellett. Itt az Európai Parlamentben elkötelezettek vagyunk amellett, hogy a világon mindenütt biztosítsuk az emberi és kisebbségi jogok védelmét.
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Franz Obermayr
(DE) Elnök asszony! A helyzet tisztázása érdekében közvetlenül a biztos úrhoz fordulok. Számomra Tibet egy megszállt ország, és úgy gondolom, hogy a tisztelt Ház több más képviselője, és az összes képviselőcsoport is osztja ezt a véleményt. Biztos úr, még Ön sem érvénytelenítheti a nemzetközi jogot. Úgy hiszem, hogy ez egy olyan aggodalomra okot adó ügy, amely valóban mélyen megérinti minden európai állampolgár szívét. Mindenki tudja, hogy milyen nagy a szomorúság és milyen kulturális népirtás folyik Tibetben, amely iránt mindenki együttérzéssel viseltetik, és igenis helyénvaló feltenni azt a fontos kérdést, hogy: hol van mindebben az EU? Nagyon gyorsan ítélkezünk a jogsértéseket elkövető kis országok felett. Keményen reagálunk, és nagyon gyorsan elítéljük a kis országokat. Ugyanakkor, amikor nagy országokról, gazdaságilag fontos országokról, mint amilyen például Kína, kell véleményt mondani, akkor politikailag nagyon óvatosak vagyunk. Politikai és diplomáciai értelemben is úgy bánunk vele, mint a hímes tojással. Nem az mutatja, hogy bátrak és gerincesek vagyunk, ha rárontunk a jelentéktelen jogsértőkre, miközben szemet hunyunk, ha Kínáról van szó. Ugyanígy nem tudunk nyomást gyakorolni Kínára a több milliós fejlesztési segély révén. Éppen ezért azt várom a főképviselőtől...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Ivo Vajgl
(SL) Azon kevesek közé tartozom, akiknek a közelmúltban lehetősége volt Tibetbe látogatni.
Egyfajta előrehaladás ugyan tapasztalható Tibetben, de ez azonban inkább rosszat, mintsem jót hozott, mivel hagyományos kulturális értékeket rombolt le, marginalizálta a hagyományos tibeti építészetet és modernizálta a tibeti szellemi életről alkotott képet. A folyók szennyezetté váltak, autópályák jelentek meg, amelyek tönkreteszik a tibeti tájat.
Ugyanakkor egyfajta előrelépés tapasztalható Tibetben. Ez vitathatatlan, és úgy gondolom, hogy a Kínával kapcsolatos követeléseinket és vele szemben megfogalmazott elvárásainkat nem lehet elválasztani azon követeléstől, hogy Tibetnek is részesülnie kell a haladás jelentette előnyökből, hiszen az élet nem folyhat úgy, mint egy múzeumban.
Maroš Šefčovič
a Bizottság tagja. - Elnök asszony! Azt hiszem, a mai vita ismét világosan megmutatta, hogy valóban aggódunk a tibeti helyzet miatt. Úgy vélem, hogy a hozzászólások rámutattak arra, hogy ezen aggályok még több mint 50 évvel az 1959. március 10-i tibeti felkelés után is valósak és jogosak. Ezen túlmenően a vita kiemelte annak szükségességét, hogy mindkét félnek mielőbb folytatnia kell a párbeszédet.
Tájékoztathatom Önöket, hogy az Európai Unió üdvözli a dalai láma követei és a kínai kormány közötti, 2002 szeptemberében újraindult párbeszéd folytatását. Azóta is határozottan támogatjuk ezt a párbeszédet és reméljük, hogy ez a folyamat pozitív eredményekhez fog vezetni, és Tibet számára békés és fenntartható módon sikerül majd megoldani a még lezáratlan kérdéseket.
Politikai párbeszéde és Kínával fenntartott további kapcsolatai során az EU képviselői rendszeresen felhívják Kína figyelmét arra, hogy pragmatikusan használja fel ezt a folyamatot annak érdekében, hogy a Tibettel kapcsolatos, még nyitott kérdésekkel foglalkozzon. Miközben Kína ezt belügynek tekinti, mégis figyelembe vette az EU véleményét és aggályait, és tájékoztatta az EU-t az üggyel kapcsolatos saját álláspontjáról.
Hangsúlyoznom kell, hogy az EU Kínával folytatott politikai és emberi jogi párbeszéde során a tibeti emberi jogi helyzetet is napirendre tűzi. Ezen túlmenően az EU következetesen hangsúlyozza, hogy milyen jelentőséget tulajdonít annak, hogy Tibetben tiszteletben tartsák a véleménynyilvánítás és a vallás szabadságát.
Szorosan figyelemmel kísértük a párbeszéddel kapcsolatos legutóbbi fejleményeket, a kínai kormány és a dalai láma képviselői közötti párbeszéd pedig megindult. Értesíthetem Önöket, hogy az elmúlt hónapban mindkét oldal részletesen tájékoztatott bennünket a legutóbbi tárgyalási fordulóról, és ismételten jelentős előrehaladásra bátorítottuk őket.
Befejezésképpen azon meggyőződésemnek kívánok hangot adni, hogy ez a mai vita is megerősítette azt, hogy folytonosan elkötelezettek vagyunk amellett, hogy Kínánál felvessük ezt a témát, és azzal a céllal fogjuk ezt a munkát közösen folytatni, hogy javulást érjünk el Tibetben az emberi jogok és szabadságok tiszteletben tartását illetően.
Elnök
A vitát lezárom.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
írásban. - (PL) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! Két évvel ezelőtt Lhászában, számos szerzetes békés tüntetéseket tartott, amelyekre a kínai hatóságok brutális rendőri és katonai beavatkozással reagált. Több tucat halálos polgári áldozat volt és több százan megsebesültek. Azóta a tibetiek több mint 200 békés tüntetést tartottak, a legkülönbözőbb társadalmi csoportok, többek között tanárok, diákok és értelmiségiek részvételével.
Az előző parlamenti ciklusban az Európai Parlament nyolc állásfoglalást fogadott el Tibetről, és több alkalommal is megvitatta a kérdést. Ezen erőfeszítések eredménye még mindig nem kielégítő. Nemrégiben a kínai hatóságok egy machui iskolából 30 diákot vettek őrizetbe, akik március elején a lhászai események második évfordulóján ismételten hangot adtak meggyőződésüknek, és békés tüntetésbe kezdtek. Kétségtelen, hogy sok ehhez hasonló incidensről még csak nem is hallottunk.
Éppen ezért azt javaslom, hogy ez a probléma tartozzon az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselő felelősségkörébe, és szélesebb perspektívát kapjon. Ezt konkrét lépés követné és reményeim szerint látható eredmények születnének. Köszönöm figyelmüket.
Danuta Jazłowiecka
írásban. - (PL) A média napjainkban tele van a Kínával kapcsolatos információkkal. Tudósításokban, cikkekben és könyvekben szakadatlanul írnak Kína fejlődéséről és modernizációjáról és az ott végbemenő gazdasági csodáról. Ebben az összefüggésben írt mostanában a média Tibetről is.
Az amerikai Newsweek magazin egy közelmúltban megjelent tudósításban azt állította, hogy "Kína sok jót tesz a tibetieknek”, mivel a világ egyik legszegényebb térségének segít elmaradott állapotából kiemelkedni. A tudósítás említést tett a szállítás, a telekommunikációs infrastruktúra, az oktatás, az egészségügy, valamint a vízhez és a villamos energiához való hozzáférés területén történt kínai beruházásokról. Úgy tűnik, hogy megvalósul Hu Csin-tao elnök terve, amely a tibetiek életszínvonalának javulásával egy időben arra próbálja őket kényszeríteni, hogy mondjanak le a szólásszabadságról, a vallásszabadságról és az autonómiára való törekvésükről. Vajon sikeres lehet ez a stratégia?
A Kína-ellenes felkelés két évvel ezelőtti évfordulóján kitört lhászai zavargások, valamint a két héttel ezelőtti események a lehető legszemléletesebben megmutatták, hogy a tibetiek üldözöttnek érzik magukat saját földjükön. A saját hazám történelme megtanított arra, hogy nincs olyan ár, amit ne lenne érdemes megfizetni a szabadságért és a méltóságért. A gazdasági érdekek nem szolgálhatnak okot arra, hogy megfeledkezzünk az üldözöttekről és a szenvedőkről.
Úgy tűnik számomra, hogy az Európai Unió egy olyan szerv, amelynek különösen erélyesen kellene követelnie a tibetiek identitásuk megőrzéséhez való jogát. Mi itt az Európai Unió polgárait képviseljük, és az ő nevükben kell a tibetieket szolidaritásunkról biztosítanunk.
Csaba Sógor
írásban. - (HU) 1959. március 10-én a tibeti nép forradalmi hangulatban védte meg vezetőjét, ám kezdeti lelkesedésüket könyörtelenül megtörte a kínai kommunista rezsim "békés felszabadítása”, mely több ezer polgári áldozatot követelt. Az emigrációba kényszerült dalai láma azóta folytatja félévszázados békés tiltakozását, Tibetben pedig azóta sem emlékezhetnek szabadon e napra. Kelet-Európában, ahonnan én jövök, ismerős a történet. Bár itt már, úgy tűnik, leszámoltunk a kommunista rendszerek hasonló gyakorlatával, azt gondolom, a tanulságokról nem szabad elfeledkeznünk: mindegyik nép történelmében vannak olyan események, amelyekre nem szabad és nem lehet megtiltani az emlékezést. Most azért többről van szó. Egy nemzeti kisebbségi közösség képviselőjeként átérzem a tibeti nép helyzetét, és arra kérem képviselőtársaimat is, hogy szavazatunkkal támogassuk Tibet békés erőfeszítéseit az önrendelkezés felé vezető úton.
