3. Põhja-Kivu (Kongo Demokraatlik Vabariik) 
President
Järgmine päevakorrapunkt on arutelu kuue resolutsiooni ettepaneku kohta, mis käsitlevad Põhja-Kivut (Kongo Demokraatliku Vabariiki).
Erik Meijer
esitaja. - (NL) Hr president, parlament teeb õigesti, kui pöörab suurt tähelepanu sellele, mis toimub endises Belgia asumaal, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, eriti jätkuvale sõjategevusele, sunnitud pagulusele, vägistamisele ja massimõrvadele kõnealuse riigi idaosas. Need õudused on olnud osa konfliktist naaberriikides Rwandas, Burundis ja Ugandas. Rahvusvaheliselt tunnustatud riigipiiridel on vähe tähendust inimrühmade jaoks, kes peavad otsima uusi territooriume kas väljasaatmise tõttu või pideva elatusvahendite puuduse tõttu. Selles piirkonnas on kõik inimesed liikumises ja probleem on selles, et väikseimgi liikumine ühes või teises suunas võib kutsuda esile vägivalla või õudused. Sõjapealikud, keda austatakse ja kel on võim ja rikkused seetõttu, et nad armastavad konflikte, suurendavad olemasolevaid probleeme veelgi ja muudavad need veelgi raskemini lahendatavaks.
Üsna hiljuti, 17. jaanuaril, arutasime me täiskogul olukorda Kongo Demokraatlikus Vabariigis ja võtsime vastu resolutsiooni, milles väljendasime soovi näha nende õuduste lõppemist. Ma kardan, et me võime selle kohta võtta vastu veel palju resolutsioone, ilma et see tooks kaasa mingeid lahendusi. Ootus, et eelmise aasta valimised Kongo Demokraatlikus Vabariigis võiksid tuua probleemidele lahenduse, on luhtunud. Võitis ametisolev president Kabila, kuid ta esindab teistsuguseid seisukohti kui liikumine, millest ta on välja kasvanud, ja nii presidendi- kui ka parlamendivalimised olid opositsiooni jaoks vastakad.
Küsimus on, kuidas peaks selline suur riik, kus on viletsad sideliinid ja väga erinevad inimesed, toimima nii, et seda toetaks kogu elanikkond ja kõik selle poliitilised jõud. Selle õnnestumine ei tundu tõenäoline sellises piirkonnas nagu Kongo Demokraatlik Vabariik, kus levivad eluohtlikud haigused, keskkond ja maa on ülekoormatud ja inimestel ei ole mingeid õigusi. Küsimus on, kas 23. jaanuaril sõlmitud relvarahu Põhja- ja Lõuna-Kivu vahel, mille raames lepiti kokku sõdivate üksuste relvitustamises ja põgenike naasmises oma elukohtadesse, on teostatav, ja kas ÜRO saaks kohapeal sellele kaasa aidata. Edu ei saa saavutada konflikti keskel poole valimisega, vaid (sõdivaid) osapooli tuleb veenda loobuma seksuaalsest vägivallast ja võimaldama juurdepääs arstidele.
Alain Hutchinson
esitaja. - (FR) Pr president, ma ei taha arutada olukorda terves Kongo Demokraatlikus Vabariigis, vaid üksnes riigi kirdeosas ja Kivu piirkonnas, kus põlastusväärne sõda on kestnud aastaid ja viimastel kuudel isegi tugevnenud.
Võib öelda, et kõik sõjad on põlastusväärsed, kuid antud sõda on seda minu meelest eriti. See sõda on toonud kaasa sadu tuhandeid ohvreid, surmasid ja riigisiseseid pagulasi ning sajad tuhanded naised, väikesed tüdrukud ja vanaemad on kannatanud selle all, mida tänapäeval kutsutakse seksuaalseks vägivallaks. Asi on veelgi hirmsam - vägistamisest on saanud tõeline sõjarelv, kuid avalik arvamus ja rahvusvahelised kogukonnad, täpsemalt rahvusvaheline kogukond Euroopas, vaatavad seda teatud ükskõiksusega pealt.
See põlastusväärne sõda on rivaalitsevate üksuste vahel kestnud kaks aastat: Laurent Nkunda, Kongo dissidentliku kindrali juhitud mässulised väed, endised Rwanda genotsiidi kurjategijad, kes toodi sisse pärast kampaania lõppu 1994. aastal, kuid kahjuks samuti osa hiljuti laialisaadetud Kongo sõjaväest. Sellest piisab. Õnneks peeti hiljuti kõikide osapoolte osavõtul rahukonverents, mille tulemusel sõlmiti relvarahu. Kahjuks, hr president, on see relvarahu äärmiselt habras ja pinge on jälle tõusmas.
Meie pakume välja kaks sisulist prioriteeti: esimene on tsiviilelanike kaitsmine ja vahendite andmine nende kaitsmiseks ÜRO missioonile Kongo Demokraatlikus Vabariigis (MONUC). Kooskõlas ÜRO harta VII peatükiga on neil lubatud oma missiooni elluviimiseks kasutada relvi, sest need veresaunad lihtsalt tuleb lõpetada. Teine prioriteet on toetada siinkohal kirjeldatud rahupüüdlusi, sest Suure järvistu piirkonna probleemi saaks lahendada poliitilisel teel, kui kaasatud oleksid kõik osapooled, sealhulgas Rwanda, kes peab pidama kinni oma lubadusest võimaldada kõikidel oma kodanikel Kiwu piirkonnast kodumaale naasta.
Adam Bielan
esitaja. (PL) Hr president, alates Teise maailmasõja lõpust ei ole olnud ühtki nii julma ja barbaarset konflikti kui Kongos. Relvakonflikt Põhja-Kivu provintsis on vahelduva eduga kestnud viimased 10 aastat. Selle tulemus on enam kui viis miljonit ohvrit. Iga päev sureb võitluse tagajärjel ligikaudu 1 500 inimest.
Igapäevased on massimõrvad, noorte tüdrukute ja emade vägistamine ning tsiviilelanike ja laste sunniviisiline värbamine relvajõududesse. Viimastel kuudel on toimunud palju teisigi tõsiseid inimõiguste rikkumisi Kongo Demokraatliku Vabariigi idaosas. Neid on sooritanud Laurent Nkundale ustavad mässuliste rühmitused, Rwandat vabastada püüdvate demokraatlike jõudude võitlejad ja Kongo enda sõjavägi. Kongo idaosa vajab kohest meditsiinilist abi ja toiduainete tarneid, sest viimased sündmused on sundinud humanitaarabiorganisatsioonid oma tegevuse peatama.
Seepärast kutsun ma nõukogu ja Euroopa Komisjoni üles eraldama vahendeid selles piirkonnas valitseva ebaharilikult suure humanitaarkriisi leevendamiseks.
Bernd Posselt
esitaja. - (DE) Hr president, igaüks, kes on Aafrika Suure järvistu piirkonda näinud linnulennult, võib arvata, et see on paradiis. Tegelikkuses on see rohkem nagu maapealne põrgu. See on looduslikult fantastiliselt kaunis rikaste maavaradega piirkond, kus aga valitsevad kohutavad kannatused: looduskatastroofid, sõda, väljasaatmine, nälg, haigused, veresaunad, massilised vägistamised ja etnilised konfliktid - hullemad kui kusagil mujal. Ainuüksi Põhja-Kivus on 800 000 riigisiseselt ümberasustatud isikut.
On oluline tunnistada, et kõnealune väljasaatmise probleem eksisteerib mõlemal pool piiri. Aafrikas esineb nähtus, mis sellisel kujul ei esine kusagil mujal maailmas, nimelt et inimesed mitte lihtsalt ei põgene ühelt poolt piiri teisele. Vaid iga riik saadab välja inimesi oma riigi piirest teise riiki, nii et mõlemal poolel on nii põgenikke kui ka riigisiseselt ümberasustatud isikuid. Selle tulemuseks on täiesti ebastabiilsed riigid. Seepärast peamegi andma humanitaarabi ja olema kohal, et inimesi aidata.
Sisuliselt on siiski tegemist vaid sümptomite osalise leevendamisega. Kui me ei suuda rajada mõistlikult elujõulist riiki ja õigusriigi struktuure, ei lõpe katastroof kunagi, olenemata sellest, kui palju abi me anname. Seepärast on ülioluline, et EL etendaks suurt rolli ka poliitiliselt. 23. jaanuaril sõlmitud relvarahu on äärmiselt habras ja eksisteerib ainult paberil. Seepärast peamegi sundima kõiki osapooli kiiremas korras laua taha istuma ja üksteisega rääkima, kuid see tähendab ka, et meil on selles oma osa etendada.
Kahjuks on sellised konfliktid tihti eurooplastele kasulikud. Seepärast on põhjendatud üleskutse, et me võtaksime tõsisemalt päritolusertifikaate (ka loodusvarade puhul), sest tihti on need just eurooplased, kes kannatavaid inimesi oma majandushuvides brutaalselt ära kasutavad. Meil on ka siin oma vastutus ja me ei tohiks rahulduda ilusate kõnede ja ajutiste lahendustega.
Raül Romeva i Rueda
esitaja. - (ES) Hr president, meie Kongo Demokraatlikus Vabariigis toimuvas traagilises seriaalis etendub täna uus episood.
Tegevuskohaks on seekord Põhja-Kivu, kuid süžee ja ohvrid on samad nagu jaanuari osaistungjärgul vastu võetud kiireloomulise resolutsiooni puhulgi.
Alates 1998. aastast on selles sõjas surnud peaaegu viis ja pool miljonit inimest ja otseselt või kaudselt sõja tõttu sureb igal kuul veel 45 000. Lõpptulemusena sureb iga päev 1 500 inimest - teisisõnu, alates meie osaistungjärgu algusest esmaspäeval on Kongo Demokraatlikus Vabariigis surnud juba 6 000 inimest.
Peale selle on paari viimase kuu jooksul, eriti riigi idaosas, sagenenud massimõrvad, väikeste tüdrukute ja naiste vägistamine ning tüdrukute ja poiste sunniviisiline värbamine sõjaväkke. Kõige selle eest vastutavad nii Laurent Nkunda mässulised väed kui ka sõdurid, kes võitlevad demokraatlikes jõududes Rwanda vabastamiseks.
Me peame meeles pidama ka seda, et ÜRO missiooni mandaat Kongo Demokraatlikus Vabariigis põhineb ÜRO harta VII peatükil, mis annab sellele volituse kasutada kõiki vajalikke vahendeid, et suruda maha kõik püüded jõu kasutamiseks, mis ohustavad tsiviilelanike elu või väärikust või kujutavad ohtu poliitilisele protsessile.
Tänaseks on ÜRO missiooni kohalolu Kongo Demokraatlikus Vabariigis osutunud täiesti ebapiisavaks, et nende ebainimlikku tegevust lõpetada. Seepärast tuleb meil veel kord pöörduda ÜRO Julgeolekunõukogu poole, et nad reageeriksid ja võtaksid kasutusele kõik võimalikud vahendid nende massimõrvade ohjeldamiseks.
Kuigi tuleb tervitada Goma konverentsi, kus sillutati teed poliitilistele läbirääkimistele, on seal sõlmitud kokkulepped segased ja nende kohaldamine ebaselge, eriti mis puudutab demobiliseerimist.
Lõpetuseks, nagu hr Posselt juba ütles, kujutab see võimalust nõuda kontrollimehhanismide käivitamist ja elluviimist, nagu näiteks Kimberley protsessi sertifitseerimissüsteemi rakendamine seoses maavarade ELi importimisega teemantide tootmisel.
Tadeusz Zwiefka
fraktsiooni PPE-DE nimel. - (PL) Hr president, Joseph Conrad nimetas Kongot pimeduse südameks. Alates selle eksisteerimise algusest, st alates 1960. aastatest, on Kongo olnud kohutavate pogrommide, tapmiste ja kodusõdade tallermaa. Selle tulemusel ei ole Kongol kunagi olnud võimalik omal jalal seista, vaatamata tema külluslikele maavaradele. Konflikt selles piirkonnas on kõige julmem ja barbaarsem konflikt alates Teise maailmasõja lõpust. Kahjuks jätkub see veel tänagi ja nõuab igas kuus peaaegu 50 000 inimelu. Pooled ohvritest on alla viie aastased lapsed. Kõiki sõjaväe liikumisi saadavad igat liiki kuriteod tsiviilelanike vastu: vägistamised, rüüstamised ja mõrvad. Seepärast tervitame me Goma rahukonverentsi tulemust ja meil on sellesse suur usk. See võib tähendada relvakonflikti lõppu Kivu piirkonnas, kuid kas see nii on, sõltub osaliselt meist.
Samas võib selle konflikti lahendamine ilma rahvusvahelise kogukonnata ja naaberriikideta osutuda võimatuks. On oluline, et rahvusvaheline abi ei piirduks poliitiliste avaldustega, vaid keskenduks eelkõige asjakohase rahalise, korraldusliku ja tehnilise abi andmisele.
Karin Scheele
fraktsiooni PSE nimel. - (DE) Hr president, abiagentuuride sõnul on olukord Põhja-Kivus teatud kohtades isegi hullem kui Darfuris. Põhja-Kivu aga ei ole rambivalguses ja keegi rahvusvahelises kogukonnas ei märka, mis seal toimumas on. Alates ametlikust rahuleppest 2002. aastal on Kabila valitsus püüdnud integreerida kohalikku omakaitset riigi relvajõududesse, kuid siiani suurema eduta. Tsiviilelanikkond on ikka haavatav relvakonfliktide mõjudele. Liikumine Piirideta Arstid (Médecins Sans Frontières) rõhutab, et jätkuva võitluse tõttu on abitöötajatel keeruline tsiviilelanikkonnani jõuda, ja ütleb, et veel üks Põhja-Kivu elanikkonda ähvardavaid suuri ohtusid on alatoitumus.
Seepärast nõuame me tungivalt, et nõukogu ja komisjon annaksid viivitamata abi ja käivitaksid viivitamata üldised arstiabi programmid Kongo Demokraatliku Vabariigi idaosa tsiviilelanikkonna abistamiseks. Me nõuame nõukogult ja komisjonilt tungivalt ka seda, et ÜRO missiooni hiljutine tugevdamine tähendaks elanikkonna turvalisuse olulist paranemist.
Urszula Krupa
fraktsiooni IND/DEM nimel. - (PL) Hr president, vaatamata Gomas saavutatud kokkuleppele Kongo julgeoleku parandamise ja arengu kohta jätkub Kivu provintsis ikka inimõiguste rikkumine. Alates 2006. aasta lõpust on 300 000 inimest olnud sunnitud lahkuma oma kodudest suureneva vägivalla tõttu. Eriti mõjutab vägivald naisi ja lapsi. Nad on vägistamise ohvrid ja neid sunnitakse ühinema relvastatud rühmitustega. Tänaseks on majanduslike huvirühmade õhutatud ja sealsetest rikkustest kasu saada ihkavate valitsuste toetatud konflikti ja sõja tulemusel põgenenud kuus miljonit inimest ja viis miljonit on kaotanud elu.
Seepärast on vaja rohkemat kui Euroopa Parlamendi arutelusid ja resolutsioone või humanitaarabi Kongo elanikele. Lõpetada tuleb loodusvarade kiskjalik ekspluateerimine ja rahvusvahelise ettevõtluse spekulatiivsed tegevused iseenda rikastamiseks piirkonna elanike elu ja tervise hinnaga.
Koenraad Dillen
. - (NL) Hr president, me teame, et meie siinsed sõnad ei vii meid tõenäoliselt palju edasi. Me saame vaid loota, et kõik osapooled jäävadki täitma Goma konverentsil sõlmitud kokkulepet ning et Põhja-Kivut juba liiga kaua haardes hoidnud hullus võiks lõppeda. ÜRO andmete kohaselt on alates konflikti algusest oma kodu maha jätnud 800 000 inimest. Tuhanded naised ja noored tüdrukud on olnud julmade vägistamiste ohvrid ja lapsi sunnitakse osalema sõjategevuses.
Peale selle ei tohi me unustada, et Nkunda omakaitse liikmed ei ole ainukesed massijulmuste eest vastutajad. Ei, kõik osapooled, sealhulgas valitsuse sõdurid, on süstemaatiliselt pannud toime inimsusevastaseid kuritegusid. Põhja-Kivus praktiliselt "häid” ei olegi. Lõpuks tuleb kohtu ette viia kõik süüdlased. Neil tuleb oma julmuste eest vastutada. Õigusemõistmise eest ei vastuta mitte üksnes Rahvusvaheline Inimõiguste Kohus, vaid eelkõige Kongo liidrid ja Joseph Kabila.
Zbigniew Zaleski
(PL) Hr president, nagu hr Posselt ütles, on suured piirkonnad Kongos kui maapealne põrgu. Olukorda on halvendanud teatud üksused, millest mitte kõik ei ole pärit Kongost. Ma tahaksin juhtida tähelepanu olukorrale, mida ma ise olen näinud, nimelt konflikti tõttu orvuks jäänud suurele hulgale lastele. Minu meelest peaks rahastamine minema misjonäridele, et nad saaksid nende laste eest hoolitseda, eriti poiste eest, et nad ei satuks sõjaväkke. Kui poisid on sõjaväkke võetud, siis ei ole nad võimelised millekski muuks peale tulistamise ja vägistamise. Lubage mul korrata, volinik, nende õnnetute eest hoolitsemiseks on vaja vahendeid.
Zuzana Roithová
(CS) Volinik, ma palun siin Strasbourgis komisjonil eraldada kriisiolukordadele mõeldud vahendid kohe praegu ja alustada otsekohe ülesehitusprojektidega, eriti üldise meditsiiniabi laiaulatusliku programmiga Põhja-Kivu tsiviilelanike abistamiseks.
Hiljutine maavärin halvendas juba niigi ränka humanitaarkatastroofi. Kõik me siin palume komisjonil ja nõukogul leida konfliktile viivitamata üleaafrikaline poliitiline lahendus.
Meglena Kuneva
volinik. - Hr president, komisjon on jätkuvalt väga mures kohutava humanitaarolukorra üle Kivus, eriti Põhja-Kivus, kus riigisiseselt ümberasustatud isikute arv - mis praegu ainuüksi Põhja-Kivus ületab 800 000 piiri - on 2007. aasta jooksul kahekordistunud, suurendades seega muret tekitatavalt juba niigi raskusi kannatava elanikkonna haavatavust.
Samal ajal mõistame me hukka ja oleme teadlikud piirkonnas toimuvatest ränkadest inimõiguste rikkumistest - sealhulgas lapssõdurite värbamisest ja laialt levinud seksuaalsest vägivallast.
Samas on selles olukorras oluline meeles pidada, et tänane kriitiline olukord Põhja-Kivus - mida on halvendanud 2007. aasta teises pooles toimunud sõjategevus - on selles piirkonnas kestnud aastatepikkuse sõja tulemus. Kivu konflikti algpõhjused ulatuvad tagasi Rwanda genotsiidini 1990. aastate alguses, pidades samal ajal meeles, et sel on ka mitmeid kohalikke põhjusi - näiteks etniliste vähemuste ebapiisav poliitiline esindatus, maavarade rüüstamine ja maa omandiõiguse küsimused -, mis aitavad oluliselt kaasa ebastabiilsusele ja ebakindlusele Kongo Demokraatliku Vabariigi idaosas.
Seepärast tervitab komisjon hiljutist Goma rahukonverentsi ja järgnevaid relvarahusid kui positiivseid samme pikaleveninud konflikti lahendamise suunas Kongo Demokraatliku Vabariigi idaosas. Konverentsil taastati president Kabila usaldusväärsus pärast sõjaväe lüüasaamist kindral Nkunda vägedelt 2007. aasta lõpus ja käivitati provintsidevaheline dialoog, mida komisjon on alati toetanud.
Peale selle rõhutati kooskõlas Kongo Demokraatliku Vabariigi ja Rwanda vahel nende 2007. aasta novembri Nairobi ühiskommünikees võetud kohustustega Goma konverentsil veel kord vajadust käsitleda endiste Rwanda relvajõudude probleemi kui prioriteeti. Samal ajal väljendati selgelt, et tegelda tuleb konflikti algpõhjustega, taastades samas riigi võimu maa idaosas.
Seda öelnud, ei tohi unustada, et Gomas või Nairobis midagi lõplikult ei lahendatud. Kivu kriisi algpõhjustele püsiva lahenduse leidmine ja seega püsiva rahu tagamine võtab aega. Küll täiendades üksteist, on Nairobi ühiskommünikee ja Goma konverents raske ja pika protsessi julgustav algus, kuid kõigest algus.
Peamine eesseisev katsumus on nüüd Nairobi ja Goma konverentsi kohustuste tõhus elluviimine. Tuleks tagada, et asjaomased huvirühmad oma võetud kohustustele kindlaks jääksid. EL jätkab tähelepanelikku jälgimist ja selles protsessis aktiivselt osalemist.
Selles kontekstis on rahvusvahelised meetmed kongolaste toetuseks vägagi vajalikud. Komisjon koos liikmesriikidega on valmis jätkama Kivus olulise rolli etendamist. Oma humanitaarabi- ja taastamisprogrammide ning suutlikkuse suurendamise programmide kaudu oleme me alati olnud üks olulisemaid rahastajaid idas. Me oleme valmis oma toetust piirkonnale veelgi suurendama, eriti Euroopa algatuste kaudu, samuti tihedas koostöös ÜROga.
President
Arutelu on lõppenud.
