Mitteametliku riigipeade ja valitsusjuhtide tippkohtumise ettevalmistamine (Lissabon, 18.-19. oktoober 2007) 
President
Järgmine päevakorrapunkt on nõukogu ja komisjoni avaldused 18./19. oktoobril 2007. aastal Lissabonis toimuva riigipeade ja valitsusjuhtide mitteametliku tippkohtumise ettevalmistamise kohta.
Manuel Lobo Antunes
nõukogu eesistuja. - (PT) Härra president, daamid ja härrad, ja härra president, te mõistate, et enne kui asun konkreetselt päevakorrapunkti juurde, mis mind täna siia tõi, sooviksin Portugali valitsuse ja nõukogu eesistujariigi Portugali nimel, tänada teid sellise sooja ja sõbraliku austuse - minu arvates nii asjakohase - eest, mida te näitasite üles minu kaasmaalase ja selle parlamendi liikme, dr Fausto Correia, ootamatu ja kurva lahkumise puhul.
Portugal oli uudisest šokeeritud, see oli uudis, et lahkunud oli tõeliselt hea inimene ja keegi, kes oli meile kõigile eeskujuks võitluses inimväärikuse eest ja väärtuste eest, millesse me usume: õigusriigi põhimõtete väärtustamise ja inimõiguste austamise eest.
Tema lahkumine on kindlasti suur kaotus; me peaksime vaid püüdma, kui suudame, tema eeskuju järgida, ja ma olen siiralt tänulik austuse eest, mida parlament talle avaldas ja millega Portugali valitsus muidugi ühineb.
(Aplaus)
Margot Wallström
Euroopa Komisjoni asepresident. - Härra president, eelmisel aastal rääkisin ma parlamendis sellest, mida komisjon nägi tänapäeva Euroopa Liidu arengu mootorina ja me kirjeldasime nn kaht aspekti hõlmavat lähenemisviisi, kus aktiivse poliitika kava ja ambitsioonikas lähenemisviis aluslepingute reformile olid teineteist toetavateks eesmärkideks. Kõnealuses arutelus oldi suuresti ühel meelel ja ma arvan, et sellel oli kolm põhjust.
Eelkõige kajastab see Euroopa Liidu teatavat küpsust, sest tänapäeva Euroopa Liit puudutab inimeste elu väga paljusid tahke ja see on tekitanud ka ootusi. Taganemine vähima ühise nimetajaga Euroopa juurde oleks suur viga. Teiseks olen arvamusel, et ülesanne kõneleda Euroopast meie kodanikele ja kodanikega nõudis uut lähenemisviisi, mida iseloomustaks sügavam teadlikkus sellest, kuidas puudutab Euroopa nende sotsiaalseid vajadusi, nende majanduslikke taotlusi ja nende eluväärtusi. Lõpuks ei põhinenud see uus lähenemisviis vaid poliitilisel instinktil: sellele oli aluseks töö, mille komisjon oli käivitanud D kavaga, mis tähistas demokraatiat, dialoogi ja arutelu, millest ka nii paljud siinse parlamendi liikmed aktiivselt osa võtsid.
Kaht aspekti hõlmava lähenemisviisi rakendamise näiteks saab järgmise nädala mitteametlik Euroopa Ülemkogu. Ühest küljest peaksime me hoolitsema selle eest, et riigipead ja valitsusjuhid viiksid lõpule valitsustevahelise konverentsi ja lepiksid kokku uue aluslepingute reformi suhtes. Teiselt poolt on eesistujariik andnud märku oma kavatsusest süvendada arutelu selle üle, kuidas Euroopa globaliseerumisele reageerib.
Kui kõigepealt rääkida aluslepingute reformist, siis nüüd on meie ees olemas tekst ja see on suur saavutus. Soovin avaldada tunnustust Portugali tehtud tööle, nii nagu me juba oleme tunnustanud eesistujariik Saksamaa tehtud tööd, selle eest, kuidas nad on protsessi rahulikult ja stabiilselt edasi viinud, näidates üles tõsist pühendumust.
Nagu minu eesistujariigi kolleeg, nii soovin ka mina avaldada tunnustust parlamendile selle konstruktiivse rolli eest töö viimases etapis. Me oleme hästi koos töötanud ja tänu hr Brokile, hr Barón Crespole ja hr Duffile on meil nüüd parem leping selles osas, mis puudutab ELi õigusi ja kodakondsust käsitlevaid sätteid. Samuti anname me selle ametliku väljakuulutamise kaudu täieliku staatuse põhiõiguste hartale.
Tuletagem meelde, kui paljud ütlesid, et 27 liikmega Euroopa Liit ei suuda enam kunagi aluslepingu tekstis kokku leppida. Õige pea tõestame taas kord, et neil polnud õigus. Meie kõigi kindel tahe kokkuleppele jõuda osutab ka Euroopale, mis pakatab ideedest tuleviku jaoks. Kui saavutame järgmisel nädalal kokkuleppe, siis tõestab oma õigustatust ka kokkulepe rangelt mandaadist kinni pidada. Nüüd tuleb meil veel ületada viimased takistused. Olen kindel, et riigipead ja valitsusjuhid on täiesti teadlikud sellest, et vastastikuste süüdistuste ja vaidluste õhkkond Lissabonis ei aitaks kuidagi ratifitseerimisprotsessile kaasa.
Muidugi oleksime me soovinud vältida erandeid, kuid kui see oli hind, mida tuli maksta ambitsioonika aluslepingute reformiga edasiliikumise eest, siis tuleb sellega nõustuda. Selline juba on kompromisside ja läbirääkimiste loomus.
Samuti sooviksin tänada parlamenti selle eest, et kiiresti ja tõhusalt vastati Euroopa Ülemkogu üleskutsele esitada ettepanekud parlamendi tulevase koosseisu kohta. See on raske ja tundlik küsimus teie kõigi jaoks, samuti ka liikmesriikide jaoks, ja ma rõhutaksin siinkohal vajadust nii parlamendi kui ka nõukogu nõusoleku järele.
Veel viimane märkus aluslepingu kohta: Euroopa Ülemkogu poliitiline kokkulepe on tähtis samm, kuid, nagu me kõik teame, protsess sellega ei lõpe. Ma loodan, et me suudame ratifitseerimisprotsessi käigus koos töötada, nähes selles võimalust Euroopa Liidust rääkida, selle kohta selgitusi jagada ja ka ise arvamusi ära kuulata. Võimaluse korral peaksime me oma tegevust kooskõlastama, nii nagu komisjon on eelmisel nädalal ette pannud oma uues dokumendis "Partnerlus Euroopa asjadest teavitamisel”.
Samuti vajame me lepingut, mis oleks nii selge ja mõistetav kui võimalik, mille konsolideeritud tekst tuleks avaldada võimalikult kiiresti pärast valitsustevahelise konverentsi lõppu. Ratifitseerimisprotsessi käigus, mis kestab kuni Euroopa Parlamendi valimisteni 2009. aastal, on meeleolu loomisel samavõrd tähtis meie poliitiliste kavade edastamine eurooplastele ning järgmisel nädalal toimub tänu eesistujariigile meil arutelu Euroopa ja globaliseerumise teemadel. See on väga õigeaegne: iga aastaga saab järjest selgemaks, et globaliseerumine on kesksel kohal praeguse eurooplaste põlvkonna murede seas. See puudutab ühel või teisel viisil kõiki kodanikke: kaupu ja teenuseid, mida me ostame, televisiooni, mida me vaatame, energiat, mida me kasutame, ja tööd, mida teeme. Euroopa Liit on edukalt välja töötanud poliitika, mis tunnistab fundamentaalset sidet majandusliku edu ja sotsiaalse kindlustunde vahel. Kuid globaliseerumine ei ole staatiline, mida selle suve keeristormid finantsturgudel vägagi selgelt näitasid. Me peame muutuva olukorraga pidevalt kohanema.
Eelmisel nädalal, nagu Lobo Antunes juba nimetas, võttis komisjon selle arutelu jaoks vastu dokumendi, millega samuti luuakse taust käesoleval aastal edaspidi tehtavatele ettepanekutele majanduskasvu ja tööhõivet käsitleva Lissaboni strateegia läbivaatamise kohta. Selles väidetakse, et Euroopa peab ennast globaliseerumise mõjul ümber korraldama, selleks et edukalt toime tulla survega, mida see avaldab meie liikmesriikide majandusele, meie institutsioonidele ja meie kodanikele, kuid samuti ka selleks, et kasutada ära võimalused suuremaks majanduslikuks õitsenguks, inimeste päästmiseks vaesusest, uute turgude leidmiseks meie toodetele, tihedamaks koostööks ja ulatuslikumaks väärtuste vahetuseks. Dokumendis väidetakse samuti väga selgelt, et globaliseerumine pole mingi vastupandamatu väline loodusjõud, mille suhtes EL oleks passiivne kõrvaltvaataja. Me suudame globaliseerumist kujundada ja teha seda teatud määral oma näo järgi. Meie ülesanne on järgmine: tuleb olla piisavalt kindel oma väärtustes, oma nägemuses ja meie käsutuses olevates töövahendites, selleks et tagada Euroopa edu globaliseerumise ajastul.
Samuti lükatakse dokumendis tagasi protektsionism. "Jah” meie kodanike kaitsmisele, kuid "ei” protektsionismile, mis võib neid ainult vaesemaks teha. Samuti antakse selles märku meie partneritele: me ei kavatse olla leebed; me kaitseme Euroopa huve. See tähendab võrdseid konkurentsitingimusi; selle tagamist, et avatus on mõlemapoolne; seda, et meil pole kavas oma kõrgeid tervishoiu-, ohutus-, keskkonna- ja tarbijakaitsestandardeid lahjendada.
Dokument on võrdselt kompromissitu selles osas, mis puudutab meie väärtusi. Me suudame globaliseerumise ajastul majanduslikult edukad olla, kuid soovime seda teha omal moel. Meie majanduskasv peab olema jätkusuutlik. Oleme seadnud ambitsioonikad sihid kasvuhoonegaaside heite vähendamiseks ja taastuvate energiaallikate kasutamiseks ning kavatseme need sihid saavutada. Kohtumine annab tähtsa võimaluse Euroopa juhtrolli kinnitamiseks enne Bali konverentsi.
Kavatseme kasutada oma sotsiaalseid mudeleid globaliseerumisest saadava kasu levitamiseks kogu meie ühiskonnas. Need on meie tähtsamate varade seas. Need aitavad meie kodanikel kohaneda ja valmistada ennast ette kiirete muutustega edukaks toimetuleksuks. Kolmepoolne sotsiaalne tippkohtumine just enne mitteametlikku Euroopa Ülemkogu annab suurepärase võimaluse tooni määramiseks.
On selge, et tänapäeval pakub Euroopa Liit eurooplastele võimalust globaliseerumise parimaks ärakasutamiseks, andes selleks mandri konteksti, millele üksikud riigid võrdset vastu panna ei suuda. Selle Euroopa huvi edendamiseks on meil valmis vahend majanduskasvu ja tööhõivet käsitleva Lissaboni strateegia näol. Meie majanduslik analüüs näitab, et Lissaboni strateegia viljad hakkavad ilmnema. Dokumendis osutatakse mitmetele poliitikavaldkondadele, mis väärivad järgmise kolmeaastase tsükli jooksul kuni aastani 2010 veelgi enam tähelepanu: haridus ja kaitstud paindlikkus, sh rohkem tähelepanu aktiivse kaasamise poliitikale ja piisavale sotsiaalkaitsele; nn viies vabadus - teadmiste liikumise vabadus ideede ja teadlaste jaoks; majanduslik innovatsioon; Euroopa väikeettevõtete seadus, mis aitaks miljonitel väikestel äriühingutel kogu ELis kasvada ja rohkem töökohti luua. Mitte miski sellest ei tule lihtsalt, kuid on saavutatav. Ma tean, et parlament kavatseb väga hoolsalt jälgida Lissaboni strateegia rakendamist nii ELi kui ka liikmesriikide tasandil. Teie seisukohad äsjaesitatud küsimustes on detsembris vastuvõetavate meetmete paketi tähtsaks sisendiks.
Mitteametlik Euroopa Ülemkogu on tähtis kohtumine olulisel hetkel. Kasutagem võimalust näidata eurooplastele, et Euroopa Liit vaatab tulevikku, kujundab oma poliitikat homsetele vajadustele vastavaks ja varustab end asjakohaste vahenditega.
(Aplaus)
Elmar Brok  
raportöör. - (DE) Härra president, nõukogu eesistuja, proua asepresident, kolleegid, meil on siin hea näide koostööst kahe nõukogu eesistujariigi vahel: eesistujariik Saksamaa, kes valmistas ette mandaadi, mis nüüd on osutunud äärmiselt stabiilseks, kaugeleulatuvaks ja radikaalseks, nii nagu seda nüüd on rakendanud eesistujariik Portugal. Asjaolu, et pärast õigusekspertide tööd oleme me nüüd olukorras, kus teemad on selged ja määratletavad ja see edu jätkub võib-olla järgmise esmaspäeva välisministrite kohtumisel, näitab, et nüüd on tõesti hea võimalus, et meil on reformileping järgmise nädala neljapäeval kotis.
Kolm esindajat on otsustanud seda mandaati toetada. Mitte seepärast, et meie unistused sellega täituksid, vaid seepärast, et see on parim, mida antud olukorras on võimalik saavutada, pidades silmas liikumist rohkema demokraatia ja suurema tegutsemisvõime poole. Selleks et laienenud liit oleks tegutsemisvõimelisem ja tegutsemisvõimelisem vastavalt tänase maailma uutele väljakutsetele, alates energiajulgeolekust, terrorismist, välis- ja julgeolekupoliitikast tervikuna, globaliseerumisest, organiseeritud kuritegevusest kuni kliimamuutusteni ja palju muuni.
Edu seisneb selles, et meil on nõukogus paremad otsustamisvõimalused, lisatud on uus pädevus energiajulgeoleku sektoris ning õigus- ja sisepoliitika valdkonnas, millest minu kolleegid edasi räägivad, meil on kolmanda samba lahendus. Siin muutub Euroopa Parlament - ja see on järgmine edusamm - neis küsimustes kaasotsustajaks, sest tulevikus, vastavalt sellele lepingule, on Euroopa Parlamendil võrdne pädevus kaasotsustada 95% õigusloomega seotud juhtudest, isegi põllumajanduspoliitika valdkonnas ja eelarve osas tervikuna. Tihti unustatakse, et see kõik selles paketis sisaldub. See tähendab, et demokraatia defitsiit, mis Euroopa Liidus seni on eksisteerinud, lõpetatakse otsustavalt. See on oluline areng!
Muudel riikidel, kellel on raskusi, on olnud võimalusi selle volituse raames ja läbirääkimiste käigus tasakaalutusi kohendada, lähtuvalt erandist, millel on selged tähtajad, mille tulemusena kasvu tervikuna ei pidurdata, kuid nende riikide võimalused, mis tulenevad pretsedendiõigusest, säilivad. Sellest tulenevalt on selle "punased jooned” tagatud, mis peaks samuti soodustama ilma referendumita ratifitseerimisprotsessi, kui ma läbirääkimiste käigus antud lubadustest või avaldustest õigesti aru olen saanud.
Kui ELi põhiõiguste harta muutub õiguslikult siduvaks, saab sellest liidust väärtuste ühendus, isegi koos erandiga, milleks igaühel on võimalus. Siiski ei käi see Euroopa otsuste kohta, sest Euroopa õigusaktid tehakse ühiselt. Kõik, mis jääb, on kohaldamise küsimus konkreetsetes liikmesriikides seoses kohtute ja kodanike õigustega, ja me peame ka siin uude mõõtmesse liikuma koos ELi põhiõiguste harta ja juriidilise isiku loomisega.
Euroopa Liit peab siiski siin veel mõnda küsimust kaaluma. Küsimus nr 1: volitust käsitlev artikkel 24 - andmekaitse välissuhetes - tuleb minu arvates ümber sõnastada, või tuleb deklaratsioonis märkida, et see ei mõjuta andmekaitse üldküsimusi - näiteks reisijate nimede andmeid. Seda tuleb täiendavalt selgitada. Andmekaitse - kodanike andmeid ei tohiks edastada ilma kohtuliku kontrolli ja parlamendi kaasamiseta. pean seda ülimalt tähtsaks.
(Aplaus)
Teine küsimus puudutab üleminekumeetmeid. Sooviksin samuti paluda nõukogu ja komisjon toetust ja see on komisjoni huvides. Kui leping jõustub 1. jaanuaril 2009, siis ei saa olla nii, et nõukogu määrab välisministri, keda me enam nii nimetada ei tohi, niisiis kõrge esindaja, "lihtsustatud” menetluse käigus. Me sooviksime, et kõik see lahendataks ühes paketis 2009. aastal, pöörates asjakohast tähelepanu Euroopa Parlamendi õigustele. Kõrge esindaja on ühtlasi Euroopa Komisjoni asepresident ja tema suhtes peab kõik kehtima. Ka komisjoni huvi oli mängus: tulevasel komisjoni presidendil peab olema õigus sõna sekka öelda kõrge esindaja, kes on ühtlasi asepresident, valimisel. Seetõttu ei saa kõrge esindaja asuda ametisse enne, kui Euroopa Parlament on valinud komisjoni presidendi. Kui me ei soovi siinkohal demokraatlike õiguste kahjustamist ja võimu tasakaalust väljaviimist, siis peame sellest ajalisest järgnevusest kinni pidama. Järgneva paari päeva jooksul peame seda veel pisut viimistlema.
(Aplaus)
President
Suur tänu, Elmar Brok. Oleksin tõesti olnud üllatunud, kui teil oleks kulunud üheksa minutit.
Järgmine sõnavõtja on esindaja valitsustevahelisel konverentsil, Enrique Barón Crespo.
Enrique Barón Crespo  
raportöör. - (ES) Härra president, nõukogu eesistuja, Euroopa Komisjoni asepresident, daamid ja härrad, Euroopa Parlamendi esindajad räägivad paljudes keeltes ja kuuluvad erinevatesse fraktsioonidesse, kuid meid ühendab seesama soov: viia Euroopa Liitu edasi, sõlmides Lissaboni lepingu, lepingu, mis sisaldab õigusloomega seotud kaasotsustamist, liitu kui juriidilist isikut, ühenduse suuremat pädevust sise-, õigus- ja välispoliitikas ning liikmesriikide parlamentide osalust.
Me soovime rohkem demokraatiat ja suuremat tõhusust. Avaldame kahetsust asjaolu üle, et puudub suurem läbipaistvus, kuid see on osa valitsustevahelise konverentsi meetoditest. Pean ütlema, et juristid - eriti parlamendi omad - on võimaldanud meil hieroglüüfe tõlgendada ja harjutus on meile hästi ära kulunud.
Sooviksin paluda nõukogu eesistujal kinnitada parlamendile midagi, mis minu arusaamist mööda on väga selge lubadus. Kodanikud, kes väga ebaõiglaselt alandati Euroopa Liidu toimimise lepingu juurde, on tagasi pöördunud Euroopa Liidu lepingu juurde, sõnastuses, mis sellel oli olnud Maastrichti lepingust saadik. Meie kui kodanike esindajate jaoks on see fundamentaalne küsimus.
Pean tunnistama, et ebatavalise poliitilise selguse žestina teatas nõukogu eesistuja ise meile, et see on võimatu, kuid see on saavutatud: see on esimene tähtis saavutus.
Teine on põhiõiguste harta, mis on Euroopa kodanike identiteedi sümbol. Vaadake, tegemist pole deklaratsiooniga - number 11; samuti pole see protokoll: see on harta, mille üle me siin järgmisel kuul hääletame, ametlikult, koos kolme ühenduse institutsiooni presidentidega, enne kui alustame ratifitseerimisprotsessi. Harta muutub õiguslikult siduvaks, ja ma ütlen seda, sest ma usun, et on tähtis, et see täna protokollitaks, sest ma arvan, et need on absoluutselt möödapääsmatud tingimused Euroopa Parlamendi jaoks, selle lepingu toetamise tingimused sine qua non.
On ka muid elemente, mille kohta me arvame, et edasiminek on võimalik. Minu kaasparlamendiliige Elmar Brok nimetas andmekaitse teemat, mille kohta võib öelda, et kui üldse mõni teema on tundlik, siis just see.
On veel mõned elemendid, mis on meie jaoks väga tähtsad. Üks neist on sotsiaalpartnerite vaheline dialoog - mis ebaõiglaselt taandati Euroopa Liidu toimimise lepingusse - ja teine tähtis küsimus, mille kohta me usume, et me oleme abiks, toetades usaldusega seotud probleemide lahendamist, on pakkuda kindlust sellise deklaratsiooni kaudu, nagu Ioannina kompromiss, mis juba kehtib, kuid ei peaks enam kauem kehtima. Me ei arva, et oleks mõtet liidu lepingule, mis toimib enamuse ja kvalifitseeritud häälteenamuse kaudu, lisada ühehäälsuse elemente, mis protsessi täiesti hävitaksid. Ma mainisin Viana do Castelos, nagu president mäletab, et tuumapommi on mõtet omada siis, kui seda ei kasutata. Kui seda kasutada, siis hävitab see kõik. Ja ma arvan, et see on tähtis hoiatus.
Härra president, see on parlamendile tähtis teema ja ma arvan, et räägin parlamendi enamuse ja enamiku liikmesriikide nimel ning väga selgelt nende nimel, kes ratifitseerisid põhiseaduse lepingu, mille me ohverdasime selleks, et saavutada ühehäälsus, ja nüüd on väga tähtis, et me kõik töötaksime koos vastastikuses usalduses ja solidaarsuses, et saavutada ratifitseerimine. Kui ei, siis leiame end väga raskes olukorras olevat. Ma arvan, et me peame jääma kindlaks oma lubadustele. Tänan teid väga, härra president.
Andrew Duff  
raportöör. - Härra president, nõustun oma kolleegidega selles, et valitsustevahelisel konverentsil Lissabonis on võimalik saavutada poliitiline kokkulepe. Kuid asi, mis meile siiski loomulikult muret valmistab, on lepingu kvaliteet. Olen sunnitud väljendama muret selle pärast, et valitsustevahelise konverentsi käesoleval etapil oleme me tunnistajaks omahuvist lähtuva Euroopa tekkimisele, mille peamiseks mootoriks on Briti nõudmised eranditele kohtute, siseküsimuste ja põhiõiguste valdkonnas.
Ilmselgelt on vaja riiklikku arutelu Ühendkuningriigis selle kohta, miks peaksid Briti kodanikud jääma ilma integratsioonist saadavast kasust kõigis neis tähtsates valdkondades, kuid britid peaksid oma seisukohti ka valitsustevahelisel konverentsil täielikumalt selgitama. Mida täpselt soovivad nad kõigi nende eranditega saavutada? Kas me saame olla tegelikult kindlad, et kokkulepped, mis sõlmitakse sellise valikulise lähenemisviisi haldamiseks, peavad praktikas vastu ja tagavad, et ühtne poliitika vabaduse, julgeoleku ja õiguse valdkonnas on ikka asjakohaselt ühine ning et on olemas täiemahulised ressursid ja vahendid nende teostamiseks? Kindlasti riskitakse Ühendkuningriigile ja Poolale harta suhtes tehtud erandiga kahjustada otsust muuta see siduvaks kõigi teiste jaoks. Ma loodan, et valitsustevahelisel konverentsil on võimalik seda küsimust piisavalt hoolikalt käsitleda.
Kas eesistujariik võiks avaldada brittidele survet, et nad toetaksid parlamendi ettepanekut erandiklausli kohta nende õnnetu, hartat käsitleva protokolli suhtes? Sama käib ka Ioannina kohta: eesistujariik ja komisjon peaksid meile täna pärastlõunal kinnitama, et nad ei nõustu ebamõistlike nõudmistega viia Ioannina klausel teisestest õigusaktidest üle esmastesse. Ioannina mehhanism pärineb ajalooliselt Luksemburgi kompromissist; Luksemburgi kompromiss oli härrasmeeste kokkulepe ja seega, kui see koos asutamislepinguga säilitatakse, tuleks seda teha nõukogu otsuse vormis.
Joseph Daul
Härra president, nõukogu eesistuja, Euroopa Komisjoni asepresident, daamid ja härrad, fraktsiooni PPE-DE nimel sooviksin tänada pr Wallströmi ja hr Lobo Antunesi nende kõnede eest.
Lõppemas on järelemõtlemis- ja vaidluste aeg, selleks et otsustada 27 liikmega ELi tulevase valitsemise üle. Kas oleme saanud küpsemaks? Kas oleme valmis sõnadelt tegudele siirduma? Juunis näitas pr Merkel julgust, vastutustunnet ja poliitilist tahet. Vaidlusi põhjustavatest teemadest möödahiilimise asemel suutsime oma seisukohti lähendada. Lõpuks oli Euroopa Liidule lahti tee, selleks et varustada end tõhusamaks toimimiseks vajalike vahenditega.
Möödunud on kolm kuud ja Portugali eesistumisel oleme püsinud kursil. Kui juunis kinnitatud tegevuskava lõpuni, kuni Lissaboni Euroopa Ülemkoguni, järgitakse, siis suudab Portugali eesistumine tagada meile meie lepingute reformi. Siinkohal soovin tunnustada eesistujariik Portugali otsustavust valitsustevahelise konverentsi käigus. Euroopa Parlamendi jaoks ja meie kolleegide, härra Broki, Barón Crespo ja Duffi arvates, keda sooviksin kõige soojemalt tänada, on valitsustevahelise konverentsi hinnang kooskõlas ootustega ja riigipeade ning valitsusjuhtide seatud päevakorrast on üldiselt kinni peetud.
Daamid ja härrad, ehkki me oleme valmis leppima tasakaalustatud kompromissiga, ärgem unustagem, et see peabki nii olema. Isiklikult olen arvamusel, et tasub rohkem esile tõsta põhjuseid, miks me lepingu eelnõud toetame. Esiteks me usume, et ainult ühtne, tugev ja tõhus Euroopa suudab mõjutada asju maailmas, mis on kiires liikumises, muutumas keeruliseks ja ebastabiilseks. Kui me lepingu eelnõud toetame, siis seda ka sellepärast, et tõhusat 27 liikmega ELi pole võimalik rajada Nice'i lepingu sätetele. Lisaks sellele, puutudes kokku rahulolematusega, mida on väljendanud Euroopa kodanikud, oleme nõudnud rohkem demokraatiat ja läbipaistvust.
Me oleme selge volituste jaotuse poolt, kaaskodanike suurema osalemise poolt ELi ülesehitamisprotsessis ja liikmesriikide parlamentide aktiivse rolli ning tugeva panuse poolt. Aluslepingute reform on õige vastus kodanike ootustele. Muudetud asutamisleping on vahend, mitte eesmärk omaette. Mis kuju ta võtab ja mis nime ta saab, pole tähtis. Loeb tema sisu ja areng, mida ta Euroopa kodanike jaoks tähendab.
Meie, fraktsiooni PPE-DE liikmed, ei soovi Euroopa superriiki. Me soovime vaid tõhusust, demokraatiat, läbipaistvust ja subsidiaarsuse põhimõtte austamist. Me nõuame tõhusaid Euroopa institutsioone, mis suudaksid otsuseid teha, ja niivõrd kui riiklikud erandid on sage tegelikkus, on meie asi nende negatiivset mõju piirata, et vältida Euroopa muutmist halvatuks. Tuleks välistada mis tahes katsed blokeerida ELi otsustusprotsessi. Kodanikud ootavad, et Euroopa tegutseks seal, kus sellest on kasu: kliima, energeetika, sisseränne, innovatsioon, terrorism. Ma loodan ja soovin, et see leping võimaldab meil seda teha ja me kavatseme seda toetada.
Martin Schulz
Härra president, daamid ja härrad, minu siiras tänu parlamendi esindajatele valitsustevahelisel konverentsil. Meie kolleegid Enrique Barón Crespo, Elmar Brok ja Andrew Duff on säravalt esindanud Euroopa Parlamendi huve. Selle eest sooviksin neid meie fraktsiooni nimel siiralt tänada.
(Aplaus)
Meie kaasparlamendiliige, hr Daul, on meile õigesti öelnud, et eesistujariik Portugalil on nüüd asi kontrolli all, et viia lõpule vajalik töö pärast ebaõnnestunud katset Euroopa põhiseadusega, nimelt ümbertöötatud ja läbivaadatud asutamislepingu esitamine, milles 27 ELi liikmesriiki lepivad kokku reformi võtmetähtsusega elementides, tagades õiguslikult ja poliitiliselt ühtse Euroopa ülesehitamise valitsustevahelisel konverentsil, mis nüüd jõuab lõpule, sõlmides otsad kokku Lissaboni tippkohtumisel ja viies siis töö iseloomult olulisse etappi, milleks on reformitud lepingu ratifitseerimine 27 liikmesriigis vastavalt iga riigi konkreetsetele õiguslikele ja põhiseaduslikele tingimustele.
Soovin seepärast konkreetselt rõhutada asjaolu, et me võime Lissaboni suhtes optimistlikud olla. Kui me teeme vahet sellel, mis saavutati tippkohtumisel siin Brüsselis nõukogu eesistujariik Saksamaa volituste raames valitsustevahelisel konverentsil, ja sellel, mis valitsustevahelisel konverentsil välja töötati, siis võime ka eeldada, vastavalt meie esindajate raportitele, et - mõne erandiga - see on peaaegu identne. Sotsiaaldemokraatliku fraktsioonina ütleme me: nii see peabki olema! Sotsialistidena me ei saa ja ei kavatse nõustuda muudatustega, mis pärinevad ajast enne seda, kui mandaat siin Brüsselis kokku lepiti - see peaks olema selgelt välja öeldud. Kuid me eeldame, et meie ees on eelnõu, mis vastab sellele, milles siin juunis kokku lepiti, mille eest me kõik pr Merkelit kiitsime.
Kui me selle eelnõu Lissaboni saadame, läheb asi huvitavaks. Tekib küsimus, kas see leping 27 liikmesriigis ratifitseeritaks ja siis sõltub see selle parlamendi liikmetest ja siis läheb kakluseks. Me peame võitlema ka selle eest, et ühtse Euroopa ülesehitamisega nõustutaks kõigis liikmesriikides. Ma julgeksin välja käia teesi, et selle muudetud lepingu läbikukkumine - sarnaselt põhiseaduse läbikukkumisele - tähendaks Euroopa Liidu lõppu selle praegusel kujul. Seepärast kutsun kõiki, kes ei soovi siin täiskogul istuvate Euroopa Liidu vastastega sama rada käia, kõiki, kes soovivad edendada Euroopat ja selle konsolideerimist, üles selle lepingu eest võitlema. Hr Daul, ma loodan, et kõik teie fraktsiooni liikmed seda samuti teevad. Kahtlen selles küll pisut.
Ütlen teile ka, mida meie siin täiskogul peame meeles pidama, kui see projekt läbi kukub. Mis juhtub, kui Euroopa Liidu järgmist katset tagada uuendatud leping ei saada edu? Mis ootab Euroopa Liitu? Eurooplased usuvad, et me oleme suur manner 500 miljoni elanikuga 27 liikmesriigis, suur siseturg. Me moodustame maailma rahvastikust 8%. Indias elab 1,1 miljardit inimest, Hiinas 1,3 miljardit, mõlemad riigid koos esindavad ühte kolmandikku maailma rahvastikust. Kui soovime pikaajaliselt konkurentsivõimet säilitada, kui soovime kaitsta seda, mida me Euroopas sotsiaalses plaanis oleme saavutanud, kui soovime stabiliseerida majandusliku baasi, mis on sotsiaalse õigluse eeltingimuseks, siis peab suutma kogu maailmaga harmooniliselt koos eksisteerida. Siiski saame me kogu maailmas oma huve kaitsta siis, kui see liit on ühtne - majanduslikult, sotsiaalselt ja poliitiliselt. Selleks on vaja reformilepingut! Kui EL laguneb üksikuteks osadeks, kui järgime natsionaliste, kes ütlevad inimestele, et suudame saavutada rohkem omaette kui 27 riiki üheskoos, siis ootavad seda mandrit ees halvad ajad!
Seepärast ma loodan, et see, milles Lissabonis kokku lepitakse, elab ratifitseerimise üle ja selle eest peame me võitlema. Kõik, kes soovivad rahu Euroopas, kõik, kes soovivad, et Euroopa oleks maailmas rahujõud, kõik, kes soovivad majanduskasvu ja rohkem töökohti ning õiglasemat rikkuse jaotust liidus, peavad reformilepingut tugevdama, seda kaitsma ja rakendama. Kõigile, kes seda ei soovi, kõigile, kes keskenduvad pädevuse taasriigistamisele, tuleb öelda sedasama, mida François Mitterrand sellele kogule ütles: natsionalism on Euroopa ühtsuse vastand ja natsionalism tähendab pikas perspektiivis alati sõda. Euroopa on siiski kontseptsioon, mis sündis selle mandri sõjahaavadest, ja seepärast on reformilepingul põhinev Euroopa ühtsus kõigi selle mandri demokraatide ja progressiivsete jõudude eesmärgiks.
Seepärast õnn kaasa valitsustevahelisele konverentsile ja tippkohtumisele! Kuid soovin teile isegi rohkem õnne ratifitseerimiseks 27 liikmesriigis.
(Aplaus)
Graham Watson
fraktsiooni ALDE nimel. - Härra president, peaminister Sócratesel on praegu vist tunne nagu Inglismaa kuningal Henry V-l enne Agincourti lahingut: vaenulikud valitsused valmistuvad võitluseks, kavatsedes aluslepingute reformi nõrgestada või sellele koguni veto anda. Presidendi kohusetäitja, teie peaminister, peab kindlalt kaitsma Euroopa rindejooni ja suutma järgmisel nädalal tagada lepingu, mis võib olla aluseks tugevale, reageerimisvõimelisele ja tõhusale liidule. Seega kõlab nüüdse põhiseadusliku sõja loodetavasti viimases lahingus taas üleskutse "Taas müüriauku, sõbrad, veel üks kord”.
Sellest parlamendist saab teie jalavägi. Me teame, et aluslepingute reformi suhtes kokkuleppele mittejõudmine oleks shakespeare'like mõõtmetega tragöödia. Miks? Sest status quo pole töötanud, ei tööta ja ei saagi töötada. Nõukogu ühehäälsus viib praktikas selleni, et põhimõttelise tähtsusega õigusaktid kas jäävad tolmu koguma või lahjendatakse need vähima ühise nimetaja tasemele. Järjest konkurentsitihedamas, globaliseeruvas maailmas, kus probleemid nagu kliimamuutused, ränne ja terrorism nõuavad radikaalseid lahendusi, ei saa vähim ühine nimetaja kuidagi olla piisavalt hea.
Võib-olla pole see põhiseadus, kuid kogu oma juriidilisele žargoonile vaatamata, võib aluslepingute reform anda dokumendi, mis võib Euroopas vaikselt läbi viia revolutsioonilise muutuse. See arendab demokraatiat edasi, asetades kaasotsustamismenetluse ja kvalifitseeritud häälteenamuse otsustamisprotsessi keskmesse. See soosib subsidiaarsust koos volituste selgema jaotusega, tugevdades liikmesriikide parlamentide rolli ja liitu kui ühte juriidilist isikut, ja suurendab läbipaistvust, laiendades tavapärast õigusloomega seotud menetlust, nii et see hõlmab ka vabaduse, turvalisuse ja kohtu valdkonda, seega valdkondi, kus on liiga kaua tehtud seadusi suletud uste taga, mis on õigusi austava liidu vaimuga vastuolus.
Asutamislepingut muutva teksti eelnõu pole puudusteta: Euroopa sümbolite ärajäämine on löögiks föderalistidele, nagu ka poolakate tekitatud vaht seoses hääletussüsteemidega. Kuid me võime sellega leppida, vähemalt seni, kuni Ioannina kompromissi asutamislepingu osana igaveseks ajaks ei külmutata.
Üks, milleta me siiski hakkama ei saa, on Euroopa kodakondsuse määratlus Euroopa Liidu lepingu artiklis 8, sest kodakondsus on sümbol, mis vastandina lipule või hümnile, omab tegelikku sisu, tegelikku mõju enam kui 450 miljoni inimese jaoks.
Sarnaselt pole põhjust muretseda selle pärast, et meie välisministrit nimetatakse kõrgeks esindajaks, küll aga peaksime kindlasti muretsema siis, kui kõrge esindaja oleks vaid nõukogu hüpiknukk. Parlament ja komisjon peavad ühinema, tagamaks, et välisteenistuse ühtsust täies ulatuses austatakse, samuti seda, et Euroopa Kohus valvab isikuandmete kasutamise järele ühise välis- ja julgeolekupoliitika raames.
Lõpuks, ja mis võib-olla kõige tähtsam, meil ei saa olla kahte tüüpi kodanikke. See on Euroopa integratsiooni vaimuga täielikus vastuolus ja me peame kõigest jõust pingutama, tagamaks, et Briti ja Poola erandid igavesti ei säili, nõudes klauslit, mis lubaks need tühistada ilma valitsustevahelist konverentsi uuesti kokku kutsumata.
Me ei pea valvel olema mitte ainult välistavate erandite suhtes: ka hõlmavad erandid on ohtlikud. Kui neid asjakohaselt ei sõnastata, siis võivad need, pärast viit aastat dialoogi ja arutelusid, võimaldada valitsustel olulised ühenduse kohtu ja siseküsimuste õigusaktid esmalt lahjendada ja seejärel neist oma käed üldse puhtaks pesta. Kui mõned riigid ei saa mõistlike kompromissidega nõustuda, siis peaks meie sõnum olema järgmine: nad peaksid hakkama mõtlema liidust sõbraliku lahkumise peale ja lõpetama liidu hoidmise omaenda huvide pantvangis, sest Euroopa huvid peavad olema neist kõrgemal.
(Aplaus)
Seega kutsun nii nõukogu, komisjoni kui ka meie parlamendiliikmeid üles Shakespeare'i sõnadega, meie ühistes huvides: "Teil lihas olgu pingul... Hing kinni pidage ja vaprust tõstke täis kõrgusele”.
(Aplaus)
Konrad Szymański
Härra president, täna on meie ees meie töö viimane etapp aluslepingute reformiga. Kui Lissaboni tippkohtumine lõpeb edukalt, siis vajame me poliitilist kujutlusvõimet. Need, kes peavad aluslepingute reformi prioriteediks, peaksid endalt täna eelkõige küsima: kas tasub võtta Poola ja Ühendkuningriigi suhtes karmim seisukoht; kas tasub asetada küsimärk paljude aastate läbirääkimiste tulemuse kohale?
Kui uskuda selle eestkõnelejaid, siis saab põhiõiguste harta ainult tugevdada siduvaid sätteid, mis meil juba on. Kuid võib-olla on õigus nendel, kes osutavad ettenägematutele tagajärgedele, mida võib tuua nende sätete kohaldamine Euroopa Kohtu poolt. Ka mul on selline mure ja seepärast mõistan ma täiesti Ühendkuningriigi ja Poola väljendatud eriarvamusi.
Suur osa kompensatsioonist kaotuse eest, mida Poola on otsustanud kanda koos Nice'i süsteemist lahkumisega, on Ioannina mehhanism ja Poola kohtujuristi alaline koht Euroopa Kohtu juures. Nende lahenduste nõrgestamine tekitab nüüd küsimusi kavatsuste siiruse kohta. Nagu igal teisel riigil, on Poolal õigus oodata paremaid vahendeid ELi õigusloomeprotsessi järelevalveks. Asjakohase õiguspärastamise puudus viib lõppude lõpuks Euroopa projekti lüüasaamiseni tulevikus. Õigusloomeprotsessi järelevalve puudumine pole miski, mille oleksid välja mõelnud euroskeptikud või sõjaõhutajad, nii nagu soovib arvata pidevalt natuke erutatud Martin Schulz. See on miski, mis teeb muret siirastele eurooplastele. Endine Föderaalse Konstitutsioonikohtu eesistuja Karlsruhes ja Saksamaa endine president Roman Herzog küsis hiljuti, kas Saksamaa on veel parlamentaarne demokraatia, arvestades, kui palju õigusakte on tulnud väljastpoolt Bundestagi.
Monica Frassoni
fraktsiooni Verts/ALE nimel. - (IT) Härra president, daamid ja härrad, vaid mõni päev enne valitsustevahelise konverentsi lõpetamist valmistume me tavaliseks ööpäevaseks lehmakauplemiseks, nagu see alati on olnud, ja mis lõpeb, nagu alati, vähimale ühisele nimetajale läheneva kompromissiga.
Pilk erinevatele tekstidele - nendele, mida oleme suutnud saada poolsalajaste kanalite kaudu, sest väga vähe toimub siin avalikult - näitab, et neid on väga keeruline lugeda ja nad pole kasutajasõbralikud. Läbirääkijad, siiski, nagu me väga hästi teame, pole üldse huvitatud olemast kasutajasõbralikud, selgitades või kaasates kodanikke sellesse, mis peaks olema tähtis periood nende demokraatlikus elus.
Vastupidi, konsultatsioonide etapis mõistsime me hukka asjaolu, et argument, et 90% põhiseaduse lepingu tekstist on reformilepingu teksti üle võetud, ei suuda varjata tegelikkust, et tekst on mõistetamatu, täis joonealuseid ja erandeid, mis Euroopa Liitu nõrgestavad, eriti välispoliitika ja õiguse selgusega seoses.
Need läbirääkimised on olnud täielikult valitsuste kätes, neid peeti kodanike selja taga ja kasutati asjaolu, et lõputu keeleline ning bürokraatlik teoretiseerimine on vallutanud innukuse ja demokraatliku osalemise koha, mis, heas või halvas, oli iseloomustanud konventsiooni etappi ja samuti ka referendumi etappi.
Kolm meie liiget osales valitsustevahelise konverentsi töös ja jälgis juristide tegevust, kuid pole võimalik eitada, et neil ei õnnestunud parandada protsessi läbipaistvust mingisuguselgi arvestataval määral, ja ehkki neil võib-olla õnnestus tehtud kahju vähendada, ei suutnud nad siiski midagi konkreetselt parandada, sest neil polnud selleks võimalust.
Niisiis, hr Schulz, hr Brok, hr Barón ja hr Duff, ausalt öeldes ei näe ma asja taga loogikat. Me peaksime tegutsema kaalutletult, me peaksime pidama ennast selle teksti eest üheskoos vastutavaks ja, ehkki ilmselt ma nõustun, et me peaksime püüdma tagada, et liikmesriigid selle teksti ratifitseerivad - ehkki nüüd sõltub asi sellest, mis saab lõplikust kokkuleppest - miks peaksime me üle pingutama? Hr Schulzi arvates peaksime me ütlema, isegi siin omavahel, et kui seda teksti vastu ei võeta, siis on see tragöödia, sest see tekst on fantastiline, sest see tekst on ... see tekst on jube! Igaüks, kes seda loeb, võib lihtsalt veenduda, et see pole see, mida kodanikud soovisid.
Seda tunnistades on siiski ilmselge, et see on parem kui mitte midagi. Seda tunnistades on ilmselge, et see on parem - ei, Martin, rahune maha, ma ei ütle, et soovin selle tagasi lükata - ütlen lihtsalt, et me peaksime kodanike silmis vastutusvõimelised ja usaldusväärsed olema ja et ehkki see pole mingil juhul eriti asjakohane kompromiss, kavatseme me seda toetada. Siiski ei saa me valetada ja me ei saa öelda, et see on parim, mida me suutsime, sest valitsused on selle põhiseadusliku protsessi meilt kaaperdanud, teinud sellest selle, mis ta täna on ja kindlasti võiks ta olla palju parem.
Francis Wurtz
Härra president, ma ei hakka taas peatuma meie fraktsiooni üldhinnangul uuele lepingu eelnõule. Me pole selle vastu natsionalismi pärast, hr Schulz, mis on midagi, mis mulle niisama vähe meeldib kui teile, vaid sellepärast, et üldse pole arvestatud seda, mille pärast kritiseeriti eelmist põhiseaduse lepingu eelnõud - ja ma ei räägi praegu ELi sümbolitest, millele meil polnud vastuväiteid, vaid ELi poliitilisest hoost. Mul on tunne, et varem või hiljem maksame me selle hooletu suhtumise eest.
Kohe praegu sooviksin peatuda uue lepingu eelnõu konkreetsel artiklil, millest me ka varem rääkinud oleme: Euroopa Liidu lepingu artiklil 24. Meie seas näib olevat laiapõhjaline konsensus selle vaidlustamiseks ja see on hea. See on tegelikult tundlik teema: kodanike kaitse seoses isikuandmete töötlemisega. Niisiis, õigusloomega seotud menetlus, mida kohaldataks, oleks erinev sõltuvalt sellest, kas neid andmeid töödeldakse Euroopa Liidus või saadetakse kolmandasse riiki. Esimesel juhul oleks täielik pädevus parlamendil, kuid teisel juhul poleks tal üldse midagi öelda.
See on juriidiline õudus ja tõsine demokraatia eitamine. Tegelikult on see otseselt seotud lennureisijate isikuandmete juhtumiga loodud pretsedendiga, kui nõukogu nõustus edastama Ameerika Ühendriikide asutustele Ameerika Ühendriikidesse reisivate reisijate konfidentsiaalseid andmeid hoolimata Euroopa Parlamendi täielikust vastuseisust. Nõukogu sooviks selle olukorra säilitada ja loob endale vahendid selle võimaldamiseks. See on vastuvõetamatu ja parlament peaks sellest Euroopa Ülemkogule selgelt märku andma.
Lisan veel järgmist: see vaidlus paljastab kaudselt mitu asjaolu, millele meie fraktsioon on pidevalt tähelepanu juhtinud. Esiteks põhiõiguste harta väga väike tegelik mõju. Tegelikult käsitleb harta artikkel 8 selgesõnaliselt isikuandmete kaitset, ja siiski rikutakse seda kaitset rõõmsalt ja tehakse seda ka tulevikus. Järgmiseks on asutamislepingute mõnede tähtsate lõikude peaaegu dešifreerimatu iseloom, ainult väga hästi informeeritud lugeja suudab sedasorti lõksu paljastada. Ja lõpuks sihilik läbipaistmatus, mis iseloomustab valitsustevahelise konverentsi tööd, mis on nii kaugel kui üldse võimalik avalikust, läbipaistvast teksti koostamisest, mille eesmärgiks on määratleda 27 liikmega ELi ja poole miljardi kodaniku elu ning tulevik.
Kõik see kinnitab meie demokraatia nõuet kahel rindel, ühest küljest nõuame igas riigis ulatuslikku mitmekülgset arutelu selle üle, mis on kaalul asutamislepingutes, ja teisest küljest ratifitseerimist referendumil.
Jens-Peter Bonde
Härra president, EL avaldas uue aluslepingu eelnõu reedel kell 17 - tagades, et meedia sellest nädalavahetusel ei kirjuta. Kui eesmärgiks on leping vaikselt salakaubana sisse toimetada, siis on tegemist esmaklassilise meediasuhtlusega - kuid, milline keerutav ja hale käitumine see on!
Viimasel esimeeste konverentsi kohtumisel Strasbourgis tõotas president pühalikult, et kõigil fraktsioonidel saab olema juurdepääs kõigile valitsustevahelise konverentsi dokumentidele. Me pole neid ikka veel saanud. Kolmel fraktsioonil on valitsustevahelisele konverentsile eelistatud juurdepääs, samas kui viis fraktsiooni on välja jäetud. See on diskrimineeriv ja vastuolus võrdsuse põhimõttega - jällegi keerutav, hale käitumine.
Uus leping sisaldab 105 uut ELi volitust - täpselt nagu põhiseadus. Vetoõigus ja esindav valitsemine on kaotatud 62 valdkonnas põhiseaduse 61ga võrreldes. Uus on see, et 255 lehekülge muudatusi on nüüd lisatud lepingu 2800 leheküljele, muutes teksti loetamatuks kõigile peale friikide - jällegi, milline keerutav, hale käitumine. Uus ELi põhiseadus suureneb 3000 leheküljeni võrreldes tagasilükatud põhiseaduse 560ga. Vaat milleni jõudis Sarkozy nn minileping. Kujutage ette, et minnakse inimeste juurde praktilise minilepingu jutuga ja siis serveeritakse tagasilükatud põhiseadus neile lihtsalt uuesti, kuid nüüd ilma referendumita - jällegi keerutav, hale käitumine.
Ei ole ühtegi õigusakti, mida saab vastu võtta põhiseaduse alusel, ilma et see võetaks vastu ka uue aluslepingu alusel. Need kaks teksti on juriidiliste kohustuste mõttes identsed; erinevus on nimes ja referendumitest loobumises - veel kord: keerutav, hale käitumine.
Millised haledad tüübid! Tulge oma plaanidega välja ja esitage need valijaskonnale. Allkirjastage referendumile üleskutse aadressil www.x09.eu.
Frank Vanhecke
Härra president, lisaks eelmise esineja etteheidetele uue lepingu sarnasuse osas Euroopa põhiseaduse lepinguga, mida meid nüüd täiesti ebademokraatlikult alla neelama sunnitakse, on Euroopa eesistujariik nähtavasti seadnud teatud tüüpi peaeesmärgiks läbimurde saavutamise ühise Euroopa sisserändepoliitika osas. Vähim, mida võib öelda, on, et selline poliitika Euroopa tasandil, mis otsustatakse ära "pole minu asi” tagatubades, eriti kahtlase komisjoni ja nõukogu otsustusmehhanismi abil, millega meil juba nii kurvad kogemused on, oleks täiesti ebademokraatlik.
Sisserändega seotud probleem mõjutab meie kodanikke isiklikult ja nende eraelu. Lisaks on minu arvates selle valdkonna otsustamise üleviimine Euroopa tasandile, mis kellelegi tegelikult kätte ei paista, mitte ainult ebademokraatlik, vaid lihtsalt ohtlik.
Portugali ettepanek seaduspärastada ebaseaduslikku sisserännet seadusliku sisserände kaudu on liiga absurdne, et seda sõnadesse panna. Ebaseadusliku sisserändega tuleb tegeleda "mina sulle, sina mulle” poliitika kaudu, kindla jälitamise ja väljasaatmise poliitika kaudu, kindla välispiiri kontrolliga ja samuti Euroopa kinnipidamis- ja vastuvõtukeskustega päritoluriikides või vähemalt päritolumandril.
Selle kohta, mida on kirjeldatud kui seadusliku sisserände "möödapääsmatut vajadust”, sooviksin osutada, et Euroopas juba on umbes 20-25 miljonit töötut, nende seas miljoneid töötuid sisserändajaid, koos kõigega, mida see endaga kaasa toob. Uus seadusliku sisserände laine koos kõigi sellega seonduvate perekondade taasühendamistega tähendaks ainult eriti raskete integratsiooni- ja assimilatsiooniprobleemide esinemise suurenemist.
Kui küsimus on tõesti ainult kõrgelt kvalifitseeritud töötajates - mida ma ei usu -, siis korraldame me ajude äravoolu vaestest riikidest, mis on täiesti skandaalne; või ongi kavatsus hoida riigid vaesed ja vähearenenud - sellisel juhul peaks nõukogu ka nii ütlema.
Maciej Marian Giertych
- (PL) Härra president, mille üle me täna arutleme? Euroopa põhiseaduse. Me arutleme uue nime ja erineva sõnastusega dokumendi üle, millel on siiski põhimõtteliselt sama sisu kui juba tagasilükatud põhiseadusel. Väidetavalt on see madalama staatusega dokument, lihtsalt selleks, et seda poleks vaja referendumitele panna. Meil on siin ELi poliitiline eliit, nende seas selle parlamendi liikmed, Euroopa Komisjon ja riikide valitsused, kes püüavad petta oma valijaskonda ja oma rahvast.
Me peaksime toetama reformilepingut, mis tegelikult on Euroopa põhiseadus, ümbernimetatud Euroopa põhiseadus, mille valijad Prantsusmaal ja Madalmaades referendumil tagasi lükkasid ja mida mitu teist riiki ettenähtud aja jooksul ratifitseerida ei suutnud.
Meenutagem Angela Merkeli sõnu, ja ma tsiteerin (erineva terminoloogia kasutamine ilma õigusliku sisu muutmiseta, näiteks seoses asutamislepingu nimega, õigusaktide nimedega ja liidu välisministriga - tsitaadi lõpp.
Just seda on tehtud ja meid kutsutakse üles selle pettusega nõustuma. Me ei tohi petta ennast ega oma valijaid.
João de Deus Pinheiro
(PT) Sooviksin täna oma kõnes nii enda kui ka fraktsiooni nimel, keda ma parlamendis esindan, väljendada sügavat kurbust Fausto Correia lahkumise puhul. Ta oli inimene, kel oli kutsumus, kuid ta oli lahke, väga hea inimene ja väga usaldusväärne. Temast tuntakse valusalt puudust.
Teiseks sooviksin öelda, et eesistujariik Portugal on näidanud üles meelekindlust ja seda tuleks rõhutada, mitte lubades muuta asutamislepingu eesmärke, milles riigipead ja valitsusjuhid olid kokku leppinud. Me oleme kindlad, et ta ei anna järele ja enne 20. oktoobrit on meil olemas uus leping. Seepärast ma sellel rohkem ei peatu.
Mis Lissaboni strateegiasse puutub, siis pean ma õnnitlema eesistujariiki ja komisjoni sel puhul, et nad viisid lõpuks täide selle, millest me ammu oleme rääkinud: kui komisjonile Lissaboni strateegia raames võrreldes 2000. aastaga laiemaid volitusi ja kohustusi ei anta, siis Lissaboni strateegia vilja ei kanna. Komisjoni rolli tugevdamine oleks asjakohane lähenemisviis, tehes komisjonist Lissaboni strateegia keskpunkti, ja me loodame, et see värske lähenemisviis annab lõpuks tulemusi.
Lõpuks, globaliseerumise lisamine tulevase mitteametliku tippkohtumise päevakorda on hea märk, sest maailm, milles me täna elame, globaliseerub, ja pole võimalik ette kujutada, et tippkohtumised Aafrika või Venemaaga - ja me loodame, et nad osutuvad väga edukaks - või arutelu Jaapani jeeni või USA dollari vahetuskursi üle ei kuulu globaliseerumise kui nähtuse raamidesse.
Tuleb osutada, nagu volinik ka tegi, et on tähtis, et rahvusvahelises kaubanduses oleksid ühised eeskirjad ja toimuks turgude avanemine, nagu on ka võrdselt tähtis, et meie kokkulepped muude äri- ja kaubanduspartneritega oleksid vastastikused. See on tähtis küsimus ja ainuüksi sellel põhjusel, isegi siis kui see olekski ainus põhjus, piisaks sellest, et komisjoni teatisele kiidulaulu laulda.
Hr Lobo Antunes, soovin teile kõikvõimalikku edu mitteametlikuks tippkohtumiseks, mis võib-olla on üks tähtsamaid, mis viimastel aastatel Euroopa Liidus on toimunud.
Jo Leinen
(DE) Härra president, kaasparlamendiliikmed, ma usun, et me peaks kiitma eesistujariik Portugali selle eest, kuidas neid läbirääkimisi peetud on: väga pühendunult ja keskendunult.
Ma arvan, et on hea, et olete tihedalt juuni volitustest kinni pidanud, mõnede eranditega, ja tõrjunud palju lisataotlusi, alates Euroopa Keskpanga taotlusest saada artikkel Austria soovi kohta piirata muudest riikidest üliõpilaste arvu. Miski sellest pole uude lepingusse jõudnud ja ma usun, et olete töö viimases etapis. Pole enam palju sellist, mis võiks uue lepingu suhtes konsensusele jõudmist takistada.
Erandid on kurvad. Need loovad mulje lahkhelidest ja ebajärjekindlusest. Need killustavad ELi ja samuti aeglustavad otsustamist kolmanda samba raames. Need on tõesti allakiskuvad ja eelkõige on see Ühendkuningriigi soov. Andrew Duff rääkis isekast suhtumisest. Ma loodan, et sellega ei looda pretsedenti.
Ma usun, et Londoni kõigile fundamentaalsetele taotlustele on vastu tuldud. Murega lugesin ma seda, mida alles eile ikka veel arutati alamkojas. Rohkem pole selle kohta midagi öelda. Oleks täiesti vastuvõetamatu nüüd veelgi rohkem nõudmisi esitada.
Hakatakse arutama Poola taotlust Ioannina kompromissi millegi külge ankurdamiseks, kuid blokeerimisvõimalusi ei tohi suurendada. Tegelikult tahame me suurendada tegutsemisvõimet. See peab jääma erandiks. See oli härrasmeeste kokkulepe ja sellest ei peaks saama reeglit.
Soovin, et meie koos komisjoni ja nõukoguga saaksime harta siin kolme institutsiooniga välja kuulutada. See oleks tõesti kodanikele hea märk. Samuti sooviksin näha, et pr Wallströmi taotlus uuesti lepingusse tagasi pandaks, nimelt see, et kodanikele antakse õigus saada teavet. Kaks kolmandikku inimestest tunneb, et neid ei teavitata. See oleks lepingule hea lisandus.
Nõukogu eesistuja, parlament teeb kõik, tagamaks, et Lissaboni leping tegelikkuseks saaks. Ma tänan meie kolme esindajat, samuti presidenti, kes selle eest tippkohtumisel Lissabonis hoolitsevad.
Sophia in't Veld
Härra president, märgin suure kahetsustundega, et kodanike õigused pole ilmselgelt uue aluslepingu keskmes. Kahjuks on põhiõiguste harta toodud ohvriks Madalmaade valitsuse hirmule referendumi ees. Põhiõiguste harta peab olema õiguslikult siduv täies mahus ja kõigile, sest põhiõiguste harta tähendab meie ühiste väärtuste kohaldamist praktikas.
Niisiis, mida tähendab erand? Kas see on erand nende ühiste väärtuste suhtes? Või kas tähendab see, et Poola ja Briti valitsus järgib neid väärtusi vaid sõnades, kuid seejärel jätab oma kodanikud ilma nende õiguste jõustamise vahenditest? Mis asi on erand? Kas me ei loo siin ohtlikku pretsedenti? Küsigem endalt, kas järgmistel riikidel, tulevastel liikmesriikidel, on samasugune õigus eranditele? Kui Türgi, riik, mille ühinemist Euroopa Liiduga ma väga soovin, palub erandit põhiõiguste harta suhtes, siis kas talle antakse samasugune õigus?
Teiseks probleemiks on see, et põhiseaduse ja asutamislepingu vahel on kuidagi loodud uus, madalam andmekaitse standard - madalam standard, mida kohaldatakse ühise välis- ja julgeolekupoliitika valdkonnas. Ma ennustan, et tulevikus proovivad liikmesriigid andmekaitse-eeskirjadest mööda hiilida, liigitades näiteks terrorismivastased meetmed ühise välis- ja julgeolekupoliitika ning mitte politsei ja kohtute koostöö valdkonda kuuluvateks.
Lõpetuseks, paluksin komisjoni ja liikmesriike mõelda kohe pärast aluslepingu allkirjastamist uue lepingu vaimus tegutsemise peale, kaasates Euroopa Parlamendi täieõigusliku kaasseadusandjana justiits- ja siseküsimuste valdkonnas, ning sulgeda kiiresti see liiga kaua eksisteerinud tühik demokraatias.
Mirosław Mariusz Piotrowski
- (PL) Härra president, riigipead ja valitsusjuhid tegelevad taas kord Euroopa Liidu toimimise muutmisega, andes sellele uue lepingu. See puudutab Euroopa rahvaid ja nende tulevik läheb hinge.
Kuid me ei saa lasta mitteametliku tippkohtumise otsustel asendada üksikutes riikides referendumite korraldamise demokraatlikku teed, selleks et otsustada, kas leping vastu võtta. Sellega petetaks liikmesriikide elanikke, kellel on õigus niivõrd tähtsa küsimuse üle iseseisvalt otsustada.
Vana põhiseaduse lepinguga on teostatud operatsioon, mis põhimõtteliselt seisneb teksti mõningases muutmises. See võimaldab dokumenti tervikuna esitleda, sõltuvalt hetke poliitilistest vajadustest, kas täiesti uue dokumendina või siis eelmise lepinguna, mida pole oluliselt muudetud. Seepärast soovin küsida: kuidas nõukogu ja komisjon seda dokumenti määratlevad? Kas see on uus leping või on tegemist vana lepingu äranuditud versiooniga ja kas selle ratifitseerimisprotsess algab kõikides liikmesriikides täiesti nullist?
Johannes Voggenhuber
(DE) Härra president, kõik, kes on näinud, kuidas valitsused on viimase aasta jooksul rünnanud põhiseadust, seda tundmatuseni moonutades, muutes selle loetamatuks ja röövides selle vaimu ja Euroopa mõjuvõimu, peavad tunnistama, et sellel kõigel pole midagi tegemist sellega, mida kodanikud soovisid - isegi need, kes ütlesid Prantsusmaal ja Madalmaades "ei”.
Kõik, kellel oli kannatust ja aega tegeleda sellega, mis nüüd enne valitsustevahelist konverentsi toimub, peavad siiski nägema, et valitsused oma juristide ja riigikantseleidega on rünnanud põhiseaduse ülesehitust nagu termiidid. Tera tera haaval, osa osa haaval on see põhiseadus laiali lõhutud. Olen tõesti imestunud, miks keegi ei küsi, mis asja need valitsused ajavad. Kas see on tõesti ainult nende oma võim, on see tõesti teadmatus inimeste ootuste suhtes või on see lihtsalt natsionalism, mille tõusu Euroopas me taas kord näeme?
Ja keel! Täna küsis Austria parlamendi liikmete delegatsioon minult: kuidas teha sinu "jah” sellele põhiseadusele kellelegi arusaadavaks? Mina ei oska seda lugeda. Ma ei saa sellest enam aru. Ma ei tea enam, mida need tekstid, viited, joonealused ja "lõksud” tähendavad.
Ma usun, et valitsustevahelise konverentsi lõpuks ähvardab meid Euroopa, milles inimesed esimest korda ajaloos ei suuda enam ära tunda poliitilist süsteemi, milles nad elavad. Ja siis kaotate te palju toetajaid, ka need, kes selle põhiseaduse eest palju aastaid võidelnud on.
Põhiõigused! Euroopa Komisjoni asepresident, te ärgitate kompromissivaimu. Kuid miks ei toetu te universaalsete põhi- ja inimõiguste vaimule, mis muudavad mõeldamatuks väärtuste ühenduse loomise, mille kohta mõned riigid deklareerivad: kuid mina sellesse väärtuste ühendusse ei kuulu. Kuidas peaksime me kohtuma hr Putiniga ja talle ütlema: me oleme suur väärtustele tuginev ühendus, kes toetab universaalseid inimõigusi - v.a mõned meist. See on selline lünk Euroopa usaldusväärsuses, et me ei saa siin kompromissivaimu esile kutsuda! See on hoopis üks teine vaim. See on võimas poliitiline deemon, kes siin valitseb. Ma ei usu, et siin praegu toimuv leiaks kodanike heakskiitu, mida me ka enam ei kavatse taotleda.
Pedro Guerreiro
(PT) Härra president, sooviksin alustada oma esinemist, väljendades oma, samuti meie fraktsiooni kurbust meie kaasparlamendiliikme Fausto Correia surma puhul.
Aluslepingute reformi teemal nõukogu eesistujariik lihtsalt kordas, et nad väga loodavad jõuda järgmisse etappi, mitte viimasesse etappi, protsessis, millega taastatakse eelnõu, mis esitati Euroopa põhiseaduses. See tähendab, et astuda on veel üks samm protsessis, mis algas juuni alguses eesistujariik Saksamaa juhtimisel, millega surutakse läbi tagasilükatud lepingu sisu, esitades selle teisel kujul, püüdes edasi liikuda vaikimisi ja inimeste selgesõnaliselt väljendatud soovi vastaselt, mis on tõeline poliitiline pettus.
See leping on katse sillutada teed uusliberaalsele poliitikale, mis on vastuolus sotsiaalsete õigustega ja saavutatud eduga, teenides suurte rahvusvaheliste korporatsioonide huve. Suurte riikide domineerimisel surutakse peale föderalism raamistikus, mis teeb liidust juriidilise isiku, kus riigid jäetakse pädevusest ilma ja Euroopa Liitu käsitletakse NATO sambana; seda selleks, et soodustada sahkerdamist ja sekkumist vastavalt suurriikide huvidele. See on leping, mille sihiks on luua majanduslik, poliitilis-sõjaline blokk, millel on imperialistlikud ambitsioonid. See on leping, millega ei ületata sügavaid ja ravimatuid vastuolusid Euroopa integratsioonis, vaid mis, vastupidi, kaldub neid süvendama.
Meie omalt poolt kavatseme jätkata selle lepingu tegelike eesmärkide hukkamõistmist, väidame, et see tuleb tagasi lükata, ja nõuame laialdast riiklikku arutelu ja konsulteerimist Portugali inimestega, selleks et edendada Euroopat, kus võrdseid õigusi omavad suveräänsed riigid teevad koostööd arengu ja rahu nimel.
Lõpuks sooviksin väljendada oma toetust 18. oktoobril Lissabonis toimuvale suurele meeleavaldusele, mida korraldab CGTP-IN.
Patrick Louis
(FR) Härra president, daamid ja härrad, kas me rõõmustame või kurvastame, kuid igaüks nõustub, et Lissabonis allkirjastatav alusleping tähendab lihtsalt 2005. aastal kahel referendumil tagasi lükatud Euroopa põhiseaduse kasutuselevõttu. Nagu eile osutati alamkoja raportis, on selles kõik: Euroopa õiguse, isegi teiseste õigusaktide ülimuslikkus, riikliku õiguse, isegi põhiseaduste üle; EL kui juriidiline isik, mis võimaldab komisjonil liikmesriike rahvusvahelisel tasandil esindada; välisminister uue nime all; suurim volituste üleandmine kogu Euroopa integratsiooni ajaloos; vähemalt nelikümmend uut valdkonda ja tohutu põhiõiguste valdkond.
Nende seinte vahel, kus sõna "demokraatia” on pidevalt meie huulil, sooviksin püüda proovida pöörduda teie kõigi südametunnistuse poole. Missuguses tõelises demokraatias saaks pidada normaalseks seda, et jõustatakse tekst, mille inimesed on referendumil tagasi lükanud? Miks peaks inimesed jätma ilma õigusest öelda oma arvamus uue lepingu ja mis tahes tulevase laienemise kohta? Mis te arvate, millist poliitilist korda te ehitate üles, allutades meie demokraatlikud riigid pisut veelgi enam süsteemile, mida iseloomustab võimude lahususe puudumine, valitsuste poliitilise aruandekohustuse puudumine ja rahvaste esinduse puudumine, v.a üks Euroopa rahvas?
Itaalia föderalist Tommaso Padoa-Schioppa on sellele juba vastanud. Ma tsiteerin: "Kahe pooluse vahel, milleks on rahva nõusolek ja mõnede valitsemine, on Euroopa loonud meetodi, mida võiks määratleda terminiga "valgustatud despotism”. Tal on õigus! Ja inimeste "ei” nende valgustatud despotismile on veennud föderaliste, et taas kord peavad nad edasi liikuma salaja, sest ainus erinevus tagasilükatud põhiseaduse lepingu ja uue lepingu vahel on see, et esimene ei valetanud.
Jim Allister
Härra president, varasema praktika põhjal kahtlustan ma, et nõukogu on koht, kus brittide tõmmatud punastest joontest saavad roosad plekid, mis hiljem föderaliseeriva Euroopa Kohtu poolt täiesti maha pestakse. Erand rakendamise suhtes, erand rakendamata jätmise suhtes, segame selle kõik läbi ja Ühendkuningriigi valitsus kuulutab võitu, teised kiidavad avalikult talle kaasa, teades, et kõigil näilistel järeleandmistel puudub tegelikult igasugune sisu. Kõik see on Briti avalikkuse eksitamiseks, et panna neid uskuma, justkui oleks aluslepingute reform tagasilükatud põhiseadusest sisuliselt oluliselt erinev, samas kui ta ilmselgelt seda pole.
Nüüd, kui Gordon Brown on valimiste ees vedelaks löönud, on vajadus Briti referendumi järele suurem kui kunagi varem. Valimiste ärajäämine tähendab, et leiboristide 2005. aastal välja kuulutatud referendumi toimumise lubadus tuleb täita. Referendumi puudumine tähendab, et hr Brownil pole volitusi ratifitseerimise jätkamiseks ja see on peamine, mille taha kõik Ühendkuningriigi demokraadid peaksid ühinema.
Timothy Kirkhope
Härra president, soovin tänada nõukogu ja komisjoni nende avalduste eest. Lissaboni mitteametlikust tippkohtumisest saab nüüd, kui on avaldatud reformilepingu eelnõu, otsustava tähtsusega sündmus, millele riigipead ja valitsusjuhid saavad keskenduda, kui nad Lissabonis kohtuvad. Kuid valitsustevahelise konverentsi protsessi on liiga palju tagant kiirustatud. Tegelikult ütleb Briti valitsus, et neil oli ainult kaks päeva aega volituste eelnõu üle arutlemiseks. Ettepanekud on muidugi, nagu ka juba muud esinejad on märkinud, paljuski samad kui need, mis sisaldusid algses põhiseaduse tekstis.
Briti peaministril on probleem. Selle nimeks on usaldus - usaldus tema sõnade vastu. Viimase paari nädala jooksul on ta julgustanud oma ministreid Ühendkuningriigi valimiste väljavaadetest kõvemini rääkima ja siis, kui poliitiline elu karmiks muutus, otsustas ta taganeda. Ma arvan, et tema Euroopa kolleegid, Euroopa juhtidest ametivennad, peaksid olema väga ettevaatlikud kõige suhtes, mida ta Lissabonis ütleb, tõenäoliselt mõtleb ta midagi hoopis muud. Briti konservatiivid muidugi kavatsevad jätkata reformilepingu üle referendumi nõudmist. Valdav enamus Briti inimestest soovib seda, sealhulgas ka enamik valitsuse toetajaid. Kui peaminister jätkab sellele survele vastuseisu, vaatamata selgele valimislubadusele, siis saavad Briti inimesed lisakinnituse selle kohta, et teda ei saa usaldada. Minu erakonna juhi sõnade kohaselt oleks see jõhker usalduse kuritarvitamine, üks suurimaid ja jõhkramaid kaasaegse poliitika ajaloos.
Jah, ka mina soovin, et Euroopa keskenduks rohkem globaliseerumise suundumustele, maailma vaesuse leevendamisele ja kliimamuutuste vastu võitlemisele. Need on õppetunnid, mis meil nüüdseks peaksid juba selged olema. Ma loodan, et meie peaminister on Briti inimestega aus küsimuste osas, mis Lissabonis üles kerkivad. Me soovime edukat Euroopat, kuid see peab olema Euroopa, mis keskendub teemadele, mida inimesed tõesti toetavad ja mõistavad.
Edite Estrela
(PT) Sooviksin alustada, tänades teid Portugali sotsialistide delegatsiooni nimel, kõigi kaastundeavalduste eest minu austatud sõbra Fausto Correia surma puhul. Me kõik - Portugali demokraatia, Portugali sotsialistide erakond ja see parlament - oleme tema lahkumise läbi kaotanud.
Nädal enne mitteametliku tippkohtumise algust soovin olla optimistlik ja usun, et terve mõistus võidab. Soovin olla optimistlik ja usun, et kõik 27 liikmesriiki täidavad oma poliitilist kohust oma riigi kodanike ees, Euroopa kodanike ja maailma ees. Soovin uskuda, et 19. oktoobril sõlmib Euroopa Ülemkogu poliitilise kokkuleppe ja kiidab heaks reformilepingu, lõpetades patiseisu, mis on kestnud liiga kaua.
Olen optimistlik, sest me kõik oleme teadlikud vajadusest vastata Euroopa kodanike ootustele ja kahtlustele ning täiesti põhjendatult mõtlevad nad Euroopa Liidu globaalsest rollist ja eelistest, mida see neile tulevikus toob. Soovin olla optimistlik, sest me kõik teame, et maailm vaatab Euroopat ja ootab positiivset märki. Me kõik teame, et maailm vajab ühendatud ja ühtset Euroopat. Me kõik teame, et maailm ei peatu ja et Euroopa ei saa jääda oma riikide egoismi vangiks. Me kõik teame, et on vajalik patiseis ületada, selleks et suunata oma energia majandusarengu edendamisse, töökohtade loomisesse ja kliimamuutuste vastasesse võitlusse. Need on prioriteedid.
Juristid on aluslepingu teksti ja selle lisade suhtes kokkuleppele jõudnud. Tehnilised/õiguslikud raskused, ehkki keerulised, ületati. Valitsustevaheline konverents täitis talle nõukogu poolt antud volituse. Eesistujariik Portugal tegi kõik, mis tema võimuses, et takistused ületada. Euroopa Parlament tegi oma tööd nii valitsustevahelisel konverentsil kui väljaspool seda, kui meie kolleegid Elmar Brok, Enrique Barón Crespo ja Andrew Duff andsid hindamatu panuse. See tähendab, et siiani on kõik oma kohust täitnud suure vastutustundega ja lubatud aja jooksul. Nüüd tuleb loota, et ei hakata looma kunstlikke takistusi, mis lähtuvad pigem lühiajalistest riiklikest poliitilistest huvidest kui objektiivsetest vastuväidetest lepingu sisule. Keegi ei mõistaks, kui needsamad riigipead ja valitsusjuhid, kes valitsustevahelise konverentsi mandaadi heaks kiitsid, võtaksid tagasi oma juba öeldud sõnad. See diskrediteeriks neid. Me satuksime kindlasti kriisi, mille tagajärjed oleksid ennustamatud. See tekst pole võib-olla parim, kuid see on võimalus ja see on parem kui mitte midagi.
Lubage mul lõpetada, tsiteerides Jean Monnet'd: "Olen alati uskunud, et Euroopat ehitatakse läbi kriiside ja ta on nende lahenduste summa”. Targad ja prohvetlikud sõnad. Loodame, et Euroopa suudab teha ajalugu, kirjutada järgmise lehekülje Euroopa ülesehitamise raamatus.
Alexander Lambsdorff
(DE) Härra president, me oleme mõningase eduga võidelnud põhiseadusliku protsessi suurema demokraatlikkuse ja tõhususe eest - nüüd selle reformilepingu poole liikumise käigus -, kuid arutelu ei saa ju tõesti käia läbipaistvuse üle. Meil on juba olnud võimalus lugeda kõike, mida nõukogu eesistujariik on täiskogule ajakirjanduse kaudu teatanud. Mõned sisulisemad seisukohad eesistujariigilt oleksid olnud asjakohased. Seepärast peab võitlus läbipaistvuse eest jätkuma! See, millega parlament on väga tõsiselt tegelenud - mille eest ma olen meie esindajatele äärmiselt tänulik - on võitlus õigusriigi põhimõtete suurema täitmise eest. Andmekaitse ühises välis- ja julgeolekupoliitikas, suurem parlamentaarne osalemine, kolmanda samba kaotamine ühise õigus- ja sisepoliitika kasuks, harta õiguslikult siduv iseloom - need kõik on teemad, mis on tähtsad isegi tsentris asuvate liberaalide jaoks ja põhinevad meie ühistel väärtustel.
Eranditega seoses lubage mul öelda järgmist. Võib eristada neid, mis põhinevad sisepoliitikal, ja neid, mis puudutavad välispoliitikat. Sisepoliitikas võivad need olla seotud õiguskultuuri, riigi traditsioonide ja erinevate ettekujutustega sotsiaalsetest väärtustest. Ma suudan isegi mõista, ehkki tegelikult mitte heaks kiita asjaolu, et me siin erandi üle hääletame. Mida ma ei suuda üldse mõista ega heaks kiita, on see, kui mõned liikmesriigid, eriti Ühendkuningriik, ühise välis- ja julgeolekupoliitika valdkonda blokeerivad. Timothy Kirkhope on hiljuti öelnud: me peaksime arendama poliitikat, mida kodanikud toetavad. Kodanikud toetavad usaldusväärset ühist välis- ja julgeolekupoliitikat. Meie ees seisvaid väljakutseid arvestades on see objektiivne vajadus: võitlus terrorismi vastu, kriis Lähis-Idas, võitlus vaesuse vastu, nakkushaigused ja ränne. Siin on palju väljakutseid, millele on võimalik ainult koos vastata.
Seepärast arutleme me täiesti objektiivselt (ja Martin Schulz on seda teinud ja ma arvan, et tal on täiesti õigus), kes otsustab maailma asjade üle kahe- või kolmekümne aasta pärast? Ameerika Ühendriigid, Hiina, India ja ... Ühendkuningriik? Seda ei usu keegi! Ka ei hakka seda tegema Saksamaa või Prantsusmaa. Me kas teeme seda koos või üldse mitte! Seepärast vajame me Euroopa vaimu ja seda reformilepingut!
Miguel Portas
(PT) Kui mainiksin läbipaistmatust, siis põhiõiguste harta sätestab, et Euroopas "ei tohi [kedagi] surma mõista ega hukata”. Esialgu on kõik ilus, kuid see pole kogu tõde. Kõnealuse artikli tõlgendamise aluseks on Euroopa konventsiooni raamistik ja selles on sätestatud mõned vastuvõetamatud erandid. Näiteks võivad riigid surmanuhtluse taastada otsese sõjaohu korral. Mu daamid ja härrad, mis idee see selline on?
Sama õigusakt annab jõustruktuuride ametnikele ülestõusu korral õiguse tappa ja lubab isegi, tsiteerin veel kord "ennetavat kinnipidamist”. Kindlasti mäletate 2005. aastal Londoni metroos tapetud Jean Charles de Menezesi. Kas see oli õnnetu eksimus või hoopis kuritegu, mis uue aluslepingu kohaselt oleks seaduslik? Täna võtsid José Sócrates ja Durão Barroso Lissabonis sõna surmanuhtluse vastu. Millised saavad olla volitused toetada lepingut, mis surmanuhtluse nüüd tagauksest uuesti sisse laseb?
Alessandro Battilocchio
(IT) Härra juhataja, daamid ja härrad, teised liikmed kinnitavad seda järgneva arutelu käigus, kuid ma usun, et on õige rõhutada - osaliselt tulevast tippkohtumist silmas pidades - et Euroopa kodanik on keegi, kellel on riikliku õiguse kohaselt liikmesriigi kodakondsus.
Seega, kodanik on igaüks, kes saab kasu sellest staatusest tulenevatest õigustest ja eriti õigusest valida ja olla valitud Euroopa Parlamendi liikmeks. Kelle jaoks oleme me aastaid tööd teinud, kui me räägime õigusest vabalt liikuda, õigusest haridusele, tervishoiule, tööle, õigusest väärikusele, kui mitte kodanike jaoks, kes on meid demokraatlikult valinud?
Pean samavõrd tähtsaks säilitada liikmesriikide vahel vastastikune austus: aastakümneid on härrasmeeste kokkulepe taganud kolmele Saksamaa järel suurimale ELi liikmesriigile võrdse kaalu. Keelel alusel on seda juba loendamatuid kordi rikutud. Nüüd seab Lamassoure'i ja Severini ettepanek sihiks kaotada see võrdsus ka poliitilise kaalu osas.
Kui selline on põhjapanev meeleolu, siis ei peaks me olema asjata üllatunud, et nii raske on saavutada kokkulepet ühise tuleviku määratlemise kohta. Euroopa tippkohtumisel tuleks seega Euroopa kodakondsuse ja demokraatliku õiguspärasuse ideede üle sügavalt järele mõelda.
Josef Zieleniec
(CS) Ma usun, et tulevasel Lissaboni tippkohtumisel saavutatakse reformilepingu sõnastuse osas lõplik kokkulepe. Selle allkirjastamine ja ratifitseerimine lõpetavad institutsionaalse kriisi, mille põhjustasid referendumid Prantsusmaal ja Madalmaades.
Institutsionaalne reform on vajalik, kuid see pole iseenesest piisav, et EL võiks olla edukas rohkem globaliseerunud maailmas ja oma kodanikega seoses. Institutsionaalne reform on lahenduse vältimatu osa, kuid ta pole siiski ise lahendus. Kui reformileping on jõustunud, peame alustama fundamentaalset arutelu Euroopa integratsiooni tulevase suuna üle. Vastuseid Euroopa majanduslikele, sotsiaalsetele või julgeolekuküsimustele hakatakse otsima olemasoleva poliitika range läbivaatamise käigus.
Neis vaidlustes peab kesksele kohale asuma Euroopa projekti lõppeesmärk ja sellega seotud küsimused ELi piiridest. Referendumid Prantsusmaal ja Madalmaades ning keerulised läbirääkimised reformilepingu sõnastuse üle näitavad, et fundamentaalne arutelu Euroopa projekti sisu üle on varasemast palju raskem.
Seepärast on nii tähtis vastata asjakohaselt ja viivitamata president Sarkozy ettepanekule luua nn tarkade komisjon, mis annaks arutelule nii vajaliku suuna ja hoo. Sellel organil peaks olema selge mandaat, kuid mingil juhul ei tohiks ta koosneda liikmesriikide valitsuste esindajatest. Pigem peaks olema tegemist valitud rühma silmapaistvate akadeemikute, väljapaistvate ettevõtjate, endiste diplomaatide ja poliitikutega. Nad peaksid olema isiksused, kellel on loomupärane autoriteet ja keda austatakse, mitte ametnikud, kellele valitsused on delegeerinud ülesanded. Komisjoni eesmärgiks ei peaks olema avaliku arutelu asendamine, pigem peaks see toimima arutelu katalüsaatorina ja esinema konkreetsete ettepanekutega Euroopa integratsiooni tuleviku kohta.
Härra juhataja, reformileping annab meile võib-olla ebatäiuslikud, kuid siiski vajalikud vahendid, ja meist sõltub nende potentsiaali täielik ärakasutamine. Euroopa kodanikud ootavad ELilt konkreetseid, käegakatsutavaid tulemusi. Meie töö on need ootused täita.
Robert Goebbels
(FR) Härra juhataja, valitsustevaheline konverents töötas vist La Manche'i väina tunneli kõige sügavamas sopis, selleks et avaliku arvamuse eest pääseda. Pr Wallström, tulemust on võimatu tavakodanikule edastada. Euroopa Liidu lepingut ja lepingut selle toimimise kohta on muudetud rohkem kui 300 muudatusettepanekuga, mis on maetud 150 lehekülje sisse. Boonuseks on veel 53 deklaratsiooni ja 12 protokolli.
Pärast ELi sümboleid, nagu lipp ja hümn, pühitakse ära ka muud poliitilised saavutused. Sotsiaalne dialoog pole enam ELi horisontaalne kohustus. Sotsiaalpartneritele palutakse end mitte häirida majanduspoliitikaga, vaid jääda ainult sotsiaalpoliitika juurde. Protokoll üldhuviteenuste kohta sätestab kaudselt konkurentsiõiguse ülimuslikkuse kõigi teenuste suhtes, mida kodanikele osutavad omavalitsused või piirkonnad, sõltumata sellest, kuivõrd ebamääraselt kaubanduslikud nad on. Riikide valitsused, nagu öövahid, saavad otsustada ainult mittemajanduslike üldhuviteenuste üle.
Meile valetatakse põhiõiguste harta siduvuse kohta. Protokoll nr 7 ütleb, ma tsiteerin: "kahtluse vältimiseks, sätestatakse, et miski harta IV jaotises ei anna Poola või Ühendkuningriigi suhtes kohaldamiseks kohtujurisdiktsiooni alla kuuluvaid õigusi”. Lihtsas keeles öeldes ei saa Euroopa Kohus hartat jõustada. Ma ei hakka peatuma kõigil eranditel, mis tekitavad "kahekiiruselise” Euroopa, niivõrd kui see puudutab euroala, Schengeni lepingut ning justiits- ja siseküsimuste eeskirju.
Artikkel 24 on tõeliselt totalitaarse riigi vääriline, lubades sellisel kujul ainult nõukogul kehtestada meie kaaskodanike jaoks isikuandmete kaitse eeskirjad ja lubada nende andmete vaba edastamist Ameerika Ühendriikidele. Ei parlament ega isegi Euroopa Kohus ei suuda põhivabadusi kaitsta. George Orwelli suur vend pole enam kaugel!
Lõpuks ähvardatakse meid valitsuste alalise vetoõigusega, mis tuleneb Ioannina kompromissist. Hr juhataja, see on vastuvõetamatu. Isiklikult mina olen hakanud mõningaid Nice'i lepingu voorusi taasavastama.
Roberta Alma Anastase
- (RO) Lissaboni tippkohtumine pakub Euroopa Liidule võimalust arutleda ja võib-olla võtta vastu otsuseid selle tuleviku ja 21. sajandi rolli seisukohalt tähtsal teemal.
2007. aasta kontekst, kui Euroopa Liit koosneb 27 riigist ja rahvusvaheline tegevusväli üha enam globaliseerub, sunnib meid tegelema Euroopa Liidu eesmärkide, prioriteetide ja toimimise küsimustega.
Vaieldamatult peaks Euroopa Liidu tegevus 21. sajandil põhinema kahel aluspõhimõttel: demokraatlik õiguspärasus ja tihe suhe Euroopa kodanikega, samuti tegevuse suurem järjekindlus ja tõhusus, sealhulgas väliselt.
Eelkõige tähendab see demokraatlike väärtuste, meie kodanike, sealhulgas vähemuste õiguste austamist ja edendamist ja sellest vaatepunktist tervitan ma selle aspekti selgesõnalist nimetamist lepingu väljapakutud sõnastuses.
Teiseks, Euroopa Liit ei saa olla tänases globaliseerunud maailmas strateegiline jõud, ilma et suunaks oma välispoliitika vaidluste lahendamisele ning rahvusvahelise ja kultuuridevahelise dialoogi edendamisele, eriti piirkondliku koostöö edendamise poliitika valdkonnas.
Viimaks, ehkki mitte vähem tähtsana, ei peaks me unustama mis tahes arengu tõukejõudu, nimelt haridust ja kohta, mis sellel peaks olema Lissaboni strateegia uues versioonis.
Ilma suurema tähelepanuta Euroopa haridus- ja teaduspoliitikale pole meil võimalik rääkida reformitud, konkurentsivõimelisest ja tugevast liidust.
Ma loodan, et Lissaboni tippkohtumine annab meie tänastele küsimustele ka selged vastused.
Hannes Swoboda
(DE) Härra juhataja, minu kaasparlamendiliige hr Goebbels ütles pärast oma kõnet, et oma kriitikale vaatamata ei kavatse ta Nice'i lepingu pärast surra - mida ma väga loodan, et ta ei tee ja et ta elab veel kaua. Eelkõige pole Nice'i leping selline, mille pärast tasuks surra! Ma loodan, et leping, mille me nüüd saame, vähemalt pakub kõvasti rohkem lisandväärtust kui Nice'i leping.
Sooviksin jätkata sealt, kus hr Lambsdorff lõpetas. Meie kodanikud soovivad tugevat Euroopa Liitu, mitte igapäevaellu sekkumiseks, vaid väliseks esinduseks, selleks et suuta paremini meie kodanikke esindada. Praegu olen arvamusel, et see leping, kõigile vigadele vaatamata, ikkagi kujutab endast olulist edasiminekut. See on vajalik, ehkki mittepiisav tingimus selleks, et saaksime ellu viia aktiivset välis- ja julgeolekupoliitikat. Muidugi valmistab meile muret Kosovo küsimus. Me saame näha, kas leidub tahet üldiselt edendada ühist välis- ja julgeolekupoliitikat. Kui siin sõbralikku lahendust ei leita, siis peavad nii Portugal kui ka Sloveenia ennast eesistumise ajal kõvasti kokku võtma. Siiski on tähtis, et me looksime pikas perspektiivis asjakohased tingimused.
Sooviksin siinkohal esile tuua kaks momenti: ühest küljest me muidugi vajame töövõimelist diplomaatilist teenistust, mis peab asuma komisjoni juures. Pole mingit mõtet kinnitada välispoliitika Euroopa Komisjoni asepresidendi ja kõrgete esindajate juurde, kui diplomaatiline teenistus tuleb seejärel korraldada mujal. Teisest küljest - millele mitu kaasparlamendiliiget, nagu Enrique Barón Crespo ja teised, on juba osutanud - me peame tegema selgeks, et parlament on algusest peale kõrge esindaja määramisse kaasatud.
Lõpetuseks veel üks märkus Euroopa Komisjoni asepresidendile: te osutasite korduvalt, kui tähtsad on selle lepingu üle peetavad läbirääkimised. Küsimust ei lahendata - nagu on öelnud minu kolleeg hr Schulz - kokkuleppega, mis loodetavasti nõukogus saavutatakse, ja isegi mitte ratifitseerimisega, vaid meie kodanikud peavad olema veendunud ratifitseerimise ajal ja pärast seda, et see leping on neile kasulik, võimaldades nende huve maailmas esindada.
Zbigniew Zaleski
- (PL) Härra juhataja, mõned mõtted Lissaboni kohta. Viimased sündmused seoses põhiseadusliku kriisiga on viinud Euroopa kodanikud teadmisele, et vajatakse reformi ja muutusi.
Demokraatliku otsustussüsteemi tuum on konsensusele jõudmine mõne idee kas enamuse või ühehäälse toetuse kaudu, kus tähtsates küsimustes üks partner ei kasuta kergemeelset vetot. Me arutame arvulise esindatuse küsimust ühtse Euroopa otsuste langetamise foorumil ja seega puudutame me ühise organismi toimimise põhimõtteid. Seepärast on tähtis panna tähele ka vähemuse häält, mis näiteks tema geograafilise olukorra, või ajaloolise kogemuse ja poliitilise olukorra tõttu võib tihti väljendada sellist vaadet tegelikkusele, mis on Euroopale oluline.
Elav ja dünaamiline organism, mida Euroopa on, ei tohi olla suletud jäika ja üldisesse õiguslikku raamistikku, mille praegune parlament või komisjon on igaveseks ajaks kasutusele võtnud. Isikule või riikide rühmale on omane piiramatul arvul käitumisviise ning elu ja konkreetne olukord nõuavad reeglite muutmist, kuid mitte väärtuste muutmist, mis peaksid tegelikkuse suhtes jääma samaks. Me ei tohi alahinnata majanduslike, poliitiliste ja energiaga seotud aspektide idapoolset mõõdet. Mitte ainult Lääs ei loe, või Brasiilia, ja mulle tundub, et praegune eesistujariik peaks olema ses suhtes paindlikum.
Ja veel üks mõte: laienenud majanduslik perspektiiv, mida me arutame ja mis on arutelude teemaks, peaks olema nn Lissaboni strateegia element, juhul kui soovime järele jõuda Ameerika Ühendriikidele.
Ja lõpuks, härra juhataja: kodanike valitud liikmesriikide parlamentide suurem kaasatus toob ELi asjad inimestele lähemale. Tegelikult tähendab see, et kodanikud, ja mitte ainult juhtumisi antud hetkel võimuloleva valitsuse esindajad, peaksid rohkem otsustama Euroopa kuju, sisu ja tuleviku üle.
Richard Corbett
Härra juhataja, lubage õnnitleda eesistujariik Portugali edasimineku eest konsensuse saavutamisel. Kuid muidugi oleme täna paljude kolleegide suust kuulnud, et parlamendiliikmete seas on ka märkimisväärsel hulgal pettunuid. Paljud on pettunud selle pärast, et läks kaduma põhiseaduse idee, mis oleks asendanud praegused aluslepingud ja seadnud meie liidu uuele õiguslikule alusele.
Teised on pettunud paljude muudatuste pärast, mis välja võideldi, ja teatud liikmesriikide osas tehtud erisätete ja erandite pärast. Mõned neist muudatustest on muidugi kahetsusväärsed. Kuid need on hinnaks, mida tuleb maksta, et tagada kõigi 27 liikmesriigi nõusolek ja ratifitseerimine kõigi 27 riigi poolt.
See on olukord, millega me peame arvestama. Ei saa üle ega ümber asjaolust, et see leping peab olema vastuvõetav kõigile liikmesriikidele ja kõik liikmesriigid peavad selle ratifitseerima. Kolleegid ei peaks üldpilti silmist laskma. See leping, isegi oma praegusel kujul, sisaldab palju tähtsaid reforme. Me vajame neid reforme ja liit vajab neid. Igaüks, kes soovib hästi töötavat ja demokraatlikult aruandekohustuslikku liitu, peaks neid reforme toetama.
Reformilepingu alternatiiviks on senise olukorra jätkumine koos aastaid kestva käteväänamisega institutsioonide ja Euroopa Liidu mehhanismide üle. Ma pigem sooviksin reformilepingu jõustumist ja seejärel liidu siirdumist värske jõuga tegelike küsimuste juurde, mis kodanikke huvitavad: kliimamuutused; meie majanduslik suutlikkus; arenguabi; keskkond - kõik need on asjad, mille jaoks me liitu vajame, sest üksi ja eraldi pole me tõhusad, kuid koos suudame rohkem korda saata.
Liikugem nüüd edasi ja lahendagem need institutsioonilised küsimused üks kord ja alatiseks.
Othmar Karas
(DE) Härra juhataja, daamid ja härrad, Lissabon toob meid veel ühe tähtsa sammu võrra teineteisele lähemale ja lõpetab edukalt kohtumiste järelmõju. Siiski ei vii Lissabon meid veel eesmärgini. Ratifitseerimisprotsess seisab ikka veel ees ja nõuab meilt kogu jõudu ja tõesti, meilt kõigilt.
Kas üheskoos või mitte üldse suudame me muuta Euroopa Liidu demokraatlikumaks, kodanikele lähemalseisvamaks, läbipaistvamaks, tegutsemisvõimelisemaks, nii sisemiselt kui ka välimiselt. Reformileping tähistab järgmist sammu õiges suunas. Ainult siis, kui teeme seda koos, suudame me kinnistada reformilepingu avalikkuse teadvuses kui lisandväärtuse kodanike Euroopa, Euroopa Liidu ja Euroopa jaoks tervikuna.
Ainult et ainuüksi reformilepinguga pole me ikka veel egoismile, natsionalismile, protektsionismile, ELi eitajatele ja ELi valelikkusele nende kohta kätte näidanud. Nad on ühiskonna ja Euroopa tuleviku vähktõbi.
Erandite meetod on ühtse Euroopaga vastuolus. Erandite meetod on väärtuste ühendust nõrgestav. See loob esimese ja teise klassi kodanikud ja ma imestan, miks Poola ja Ühendkuningriigi esindajad soovivad Euroopa Liidu ühise välis- ja julgeolekupoliitika kraavi ajada.
Me soovime, et andmekaitse üle oleks seaduslik kontroll parlamendi osalusel. Me soovime, et ametissenimetamise otsused võetaks vastu pärast Euroopa Parlamendi valimisi. Me soovime, et jätkuks sotsiaalpartnerite ja sotsiaalse dialoogi kinnistamine ning tugevdamine. Me soovime, et reformilepingu lisandväärtust avalikkusele tutvustataks, samuti Euroopa Parlamendi kaasotsustamise õiguste edasist laiendamist, sest ainult nii muutub Euroopa demokraatlikumaks, kodanikulähedasemaks ja läbipaistvamaks.
Bernard Poignant
Härra juhataja, mis aluslepingusse puutub, siis ei peitu kurat mitte üksikasjades, vaid ratifitseerimises. Me peaksime mäletama Taanit aastal 1992, Iirimaad aastal 2001, Prantsusmaad ja Madalmaasid aastal 2005 ja isegi Rootsi euro küsimust aastal 2003. "Ei” tulemuse eest pole kuhugi peituda. Ilmselt vastutab iga liikmesriik ratifitseerimise eest ise, kas parlamentaarselt või referendumi kaudu, kuid kas kogu asja on tõesti võimatu koordineerida? Ma arvan, et kõigi ratifitseerimiste kokkutoomine võimaldaks vältida riiklike arutelude lõputut voogu ja laseks Euroopa avalikul arvamusel selgemalt välja kujuneda.
Härra juhataja, ma võin välja pakkuda aja: 2008. aasta mai esimesed kaks nädalat, sest nende kahe nädala jooksul lõppes Teine maailmasõda ja 9. mail on Euroopa päev ning 2008. aastal on Haagi kongressi, mis pani Euroopa liikuma ja mida juhatas Winston Churchill, kuuekümnes aastapäev. Meile, prantslastele, tähendab see ka suure eurooplase, François Mitterrandi valimist 10. mail.
Sellest oleks pisut abi, kui ratifitseerimised oleksid kooskõlastatud. Lõppude lõpuks, me oleme sümbolid aluslepingust kaotanud, kuid sümbolid võib kalendrisse tagasi panna. Miks mitte kirjutada neid teatud kuupäevadele? Sest sõltumata sellest, mida me lepingu koostamisest arvame - ja meie kaasparlamendiliige hr Goebbels väljendus ses suhtes üsna järsult - me peame iga hinna eest siiski tagama, et see samm Euroopa ajaloos astutakse. Seega teen teile selle ettepaneku: nõustuge nende kahe nädalaga!
(Aplaus)
Jerzy Buzek
- (PL) Härra juhataja, peaminister, proua juhataja, nii nagu seitse aastat tagasi, seisavad eesistujariik Portugali ees ka nüüd mõned suured ülesanded ja suured väljakutsed.
Olen veendunud, et Euroopa alusleping võetakse vastu heas õhkkonnas ja konsensusega, luues aluse ELi tulemuslikule ja tõhusale juhtimisele. See on täna kõige tähtsam; sest ainult siis saab Euroopa järk-järgult muutuda poliitiliseks jõuks ja positiivselt mõjutada maailma saatust.
Kuid majanduslik võimsus on ELis alati midagi põhimõttelist ja täna on see isegi rohkem tõsi, kui see oli seitse aastat tagasi. Meie ees seisavad globaliseerumise väljakutsed ja me soovime muutuda, ja ma tsiteerin "kõige konkurentsivõimelisemaks teadmistepõhiseks majanduseks maailmas, mis suudab tagada jätkusuutliku majanduskasvu, rohkem ja paremaid töökohti ja suurema sotsiaalse ühtekuuluvuse”. Kuid täna me teame, kui raske see on. Seega, sotsiaalne Euroopa, mis suurendab tööhõivet ja võitleb kliimamuutuste vastu, nii nagu see polnud seitse aastat tagasi, peab olema ka täiesti vaba turuga Euroopa. Avatud turg ilma protektsionismi ja monopolideta. Oleme selle oma kodanikele võlgu, kui soovime konkurentsi, innovatsiooni ja arengu valdkonnas tegutseda Lissaboni strateegia põhimõtete kohaselt. Meenutagem ka, et strateegia juhiste haldamine vabaturu positsioonilt on toiminud palju paremini kui haldamine liikmesriikide tasandilt.
Ja viimaks, kolmas küsimus - meie edu sõltub suuresti suhetest meie naabritega. Õnnitlen eesistujariik Portugali ELi lõunapiiri olulise kindlustamise puhul, kuid me ei tohiks minutikski unustada idapoolset mõõdet, eriti kuna ausate ja vabade valimiste tulemused Ukrainas on pakkunud meile võimaluse demokraatliku, vabaturumajandust pooldava ja Euroopat pooldava stabiliseerumise saabumiseks Euroopa Liidu idapiiril. Valimised toimusid vaid kaks ja pool nädalat tagasi ja asi on väärt, et seda Euroopa Parlamendis kuulutada.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Härra juhataja, nagu senise arutelu käigus on selgunud, on praeguse reformilepinguga väga palju kaalul, alustades liidu toimimisvõimest ja usaldusväärsusest. Igal juhul Euroopa kodanikud ei mõista, et me oleme põhiseaduse lepingu ja institutsiooniliste probleemide kallal töötanud aastaid ja et seetõttu meie kui poliitiline eliit teame väga hästi, et liidu uuendamise ja reformimise huvides on need äärmiselt tähtsad, ja samas on see meile võõras, mõistetamatu arutelu. Lõpuks peame hakkama tegelema Euroopa kodanike jaoks reaalsete teemadega ja nõustun Martin Schulziga, et liidu töös ei tohiks enam olla läbikukkumisi.
Ei tohiks olla enam läbikukkumisi, sest 2004. aasta laienemine oli esimene, mida ei hoidnud ära radikaalsed reformid või radikaliseerumine. Enam ei üllata, et britid käituvad nii, nagu nad käituvad, ja uue liikmesriigi esindajana ei meeldi mulle, et minu Poola kolleegid on asunud poliitilisele kursile, mis kahjuks Euroopa ühtsust ei teeni.
Reformilepingule pole alternatiivi. See on tähtis selleks, et Euroopa Parlament poleks virisemise koht, vaid institutsioon komisjonile ja nõukogule tõsiselt võtmiseks. See on samuti tähtis ka selleks, et saaksime edeneda sellistes küsimustes nagu riikide vähemused, mis on lõpuks üks Euroopa suuri probleeme - me peaks vaatama Lääne-Balkanit või Ukrainat ja Venemaad - (lause lõpetamata). Ilma reformilepinguta ei saa me ka selles valdkonnas sammugi edasi liikuda.
Härra juhataja, reformilepingule pole alternatiivi; on kas reformileping või liidu surm! Tänan tähelepanu eest.
David Casa   -
Meie ees on tähtis võimalus teha Euroopa Liidust liit, mis on tõhusam ja demokraatlikum. Uus leping pakub vajalikud vahendid selleks, et Euroopa Liit saaks jätkata edasiliikumist pärast seda, kui meiega on nüüd ühinenud uued kodanikud. Meil on unikaalne võimalus ja koos peame hoolitsema selle eest, et nüüd leitaks vajalikud kompromissid, mis tagavad parema tuleviku Euroopa kodanike jaoks.
Mitu inimest on nimetanud Poolat ja Inglismaad ja nende erandeid. Jah, on tähtis, et igaüks hoiaks esil rahvuslikke huve, kuid veel tähtsam on, et me hoiaksime esil Euroopa Liidu huve, sest Euroopa Liit oleme me kõik. See ei käi mitte ainult nõukogu kohta, vaid eelkõige ka Euroopa Parlamendi kohta. Ma ei nõustu, et peaks olema mingi Euroopa Liit teatud Euroopa kodanike jaoks ja teine Euroopa Liit mõne teise riigi Euroopa kodanike jaoks. Seepärast peame kasutama võimalust, mille me järgnevatel päevadel Portugalis saame, et saata kodanikele selge sõnum, et Euroopa Liit pole stagneerunud, ja uue lepinguga tagame me, et edasiliikumine jätkub. Me tagame, et pärast Euroopa tuleviku üle pideva vaidlemise pikki ja raskeid aastaid oleme leidnud viisi kokkuleppimiseks, mis juhib meid suurema edu suunas. Lepingu, mis peaks tagama suurema läbipaistvuse, ja nagu juba öeldud, suurema tõhususe. Lepingu, mis peaks meil aitama tugevdada iga Euroopa kodaniku häält. Märgin hea meelega, et riik, mida ma esindan, suurendab oma jõudu selles parlamendis.
Euroopa Liidu ees seisavad tähtsad väljakutsed, millega me peame tegelema hakkama võimalikult kiiresti. Peame konkureerima globaliseerunud maailmas ja seepärast tuleks kinnitada vajalikud eesmärgid, et need väljakutsed vastu võtta, sellised väljakutsed nagu kliimamuutused, sisseränne, kuidas luua rohkem töökohti ja paremad tingimused meie töötajate jaoks. Nende väljakutsetega saame toime tulla vaid siis, kui meil on tõhusam ja läbipaistvam Euroopa Liit.
Andrzej Jan Szejna
- (PL) Härra juhataja, ma loodan, et teineteise mõistmine, mis Berliinis reformilepingu hetkel kõige olulisemate probleemide kohta saavutati, kulmineerub tulevase Lissaboni tippkohtumise positiivse tulemuse näol.
Samuti loodan, et Poola valitsus - arvestades, et 80% Poola inimestest toetab meie liikmeksolekut Euroopa Liidus - leiab tee lepingu eelnõu lõplikuks heakskiitmiseks ning näitab sellega, et mõistab hüüdlauset "tugev Poola tugevas Euroopas”.
Üks selle mõistmise kõige tähtsamaid saavutusi oleks põhiõiguste harta muutmine õiguslikult siduvaks ja mul on hea meel, et Euroopa Parlamendi president, komisjoni eesistuja ja eesistujariik planeerivad Euroopa Parlamendi täiskogu istungjärgul harta ühise väljakuulutamise tseremooniat. See näitab, kuivõrd tähtis on see dokument, käsitledes selliseid teemasid nagu väärikus, vabadus, võrdsus, solidaarsus, kodanike õigused ja õigusemõistmine.
Sellest tulenevalt ei mõista ma ja ei toeta Poola valitsuse seisukohta, millega soovitakse Poola kodanike jaoks erandit harta IV peatüki, pealkirjaga "Solidaarsus”, sätetest. See peatükk sisaldab sätteid seoses töötajate ja ametiühingute õigustega, mis on Poola ja Euroopa vasakpoolsetele eriti südamelähedased. Iga tark valitsus peaks hoolitsema selle eest, et tagada oma riigi kodanikele töötajate õiguste suurem ja tõhusam kaitse, eriti sellises riigis nagu Poola, millele tõi vabaduse töötajate ülestõus, kes olid ühinenud liikumiseks nimega Solidarność. Seepärast kutsun Poola valitsust üles oma seisukohta selles küsimuses muutma.
Maria da Assunção Esteves
(PT) Mitteametlik tippkohtumine Lissabonis võiks lõpetada rahutu perioodi, mille käigus Euroopa ambitsioonid murdsid piike kriisiga. Uus reformileping ei sisalda volitusi Euroopa ümberehituseks; selleks oleks vaja Euroopa põhiseadust. Kaotatud põhiseadusega võrreldes on uus leping alaväärtuslik saavutus; see on pigem väike kui et suur samm ajaloos; see on see, mis on, mitte see, mis peaks olema. Kuid see kujutab endast teatud arengut selles mõttes, et Euroopa kohandab oma institutsioone uuele geopoliitilisele olukorrale ja tulevastele aruteludele vastavaks.
Peame tunnistama, et emotsionaalne külg referendumil piiras poliitilise esindatuse puhtalt ratsionaalset külge. Avalik arvamus oli halvasti valmis visionaarseks ja kosmopoliitiliseks lähenemisviisiks, mis tõi meile ettevaatlikuma ja suletuma protsessi võrreldes protsessiga konvendis, mis sillutas teed põhiseadusele. Seda ei tohiks unustada need, kes järgmisel Euroopa Ülemkogu kohtumisel laua ümber istuvad. Nõukogu ülesandeks on nüüd tagada lepingule vajalik ühtsus kooskõlas erandite maksimaalse piiramise põhimõttega, et vältida harta erandite kaudu varjatud erosiooni, mis tuleneb algsetes härrasmeeste kokkulepetes (näiteks Ioannina kompromiss) sisaldunud erandiklauslitest, ja tagada, et leping on pigem ühtne kui killustatud.
Nõukogu teine ülesanne on hallata lepingu ratifitseerimist; see on äärmiselt tähtis, et vältida kõigile kodanikele nii südamelähedase Euroopa kursi muutmist. On aeg tunnistada, et Euroopa õiguspärasus tuleneb eelkõige universaalsetest väärtustest, selle demokraatlike institutsioonide ühtsusest, ühisest sihist saavutada õiglus kogu maailmas, mis tuleneb just hiilgavast mõtlemisest. See on Euroopa õiguspärasus.
Józef Pinior
- (PL) Härra juhataja, sooviksin samuti õnnitleda eesistujariik Portugali Euroopa Liidu lepingu üle saavutatud kompromissini viinud protsessi haldamise eest. See oli väga raske protsess ja kokkuleppele jõudmine nõudis tõesti tohutuid jõupingutusi.
See leping pole meie unistuste leping, samuti ei kajasta see tänaste eurooplaste nägemusi ja unistusi. Siiski on ta see, mis meil praegu on, teekonnal unistuste ja tegelikkuse vahel Euroopa Liidus. Olen veendunud ja loodan, et leping kiidetakse heaks kõigis Euroopa riikides.
Samas pean täna siin Euroopa Parlamendis kinnitama oma kindlat vastuseisu Poola valitsuse avaldusele, mille kohaselt ta ei nõustu ELi põhiõiguste hartaga. Non possumus, ütlen seda non possumus Euroopa Parlamendis kui Solidaarsuse aktivist sõjaseisukorra päevilt. Poola näitas kogu Euroopale teed vabadusele ja demokraatiale ja täna on Poola valitsusel jultumust teatada, et ta ei kavatse meie riigis, minu kodumaal põhiõiguste hartat kohaldada. Protesteerin selle vastu selle osa Poola rahva, meeste ja naiste nimel, kes kunagi ei kavatse leppida sellega, et ELi põhiõiguste harta pole Poolale siduv.
Panayiotis Demetriou
(EL) Härra juhataja, kõigepealt sooviksin õnnitleda eesistujariik Portugali ülesnäidatud meelekindluse, kiiruse ja aktiivsuse eest. Tänu sellele on meil täna reformilepingu tekst, mis esitatakse valitsustevahelisele konverentsile Lissabonis. Ma loodan, et valitsused seal on oma ülesannete kõrgusel ja täidavad oma kohust, nii et saaksime välja ummikseisust, milles me praegu oleme.
Samuti sooviksin eesistujariik Portugalile kinnitada, et valdav enamus selle parlamendi liikmetest seisab tema selja taga ja me ootame selles küsimuses positiivset tulemust. Eelkõige vajame me lepingut, seejärel ratifitseerimist kõigi riikide poolt.
Olen kuulnud mitmeid seisukohti, mis käsitlevad käimasolevaid jõupingutusi Euroopa suuremaks ühtlustamiseks, ja mind on üllatanud need, kes peidavad oma Euroopa-vastast filosoofiat, hüüdes parema järele, selleks et hävitada head. Palun olgu nad ausad: kui nad ei saavuta ELi paremat ühtlustamist või integratsiooni, siis las Inglismaa, Prantsusmaa, Saksamaa, Poola vastavad globaliseerumise väljakutsetele üksi. Las nad kindlustavad rahu, kui omavaheline võistlus rahvuste tasandil viib meid taas kord kriisi ja võib-olla sõjani.
Peame mõistma, et nägemust Euroopa Liidust ei saa lihtsalt kalevi alla peita; me peame seda edendama ja selle realiseerima. Meie eesmärgiks peaks olema pideva arengu tagamine, nii et kõik need riigid ja rahvad omaksid ülemaailmset tulevikku, mitte vaid Euroopa tulevikku, mis toetub põhimõtetele ja väärtustele. See on nägemus, mida peame edendama, ja peaminister, see parlament toetab teid.
Alexander Stubb
Härra juhataja, väga rõõmustav on näha oma nime seinal koos välisministri ja voliniku omaga - see on suur hetk!
Kui lubate, siis käsitleksin kolme teemat. Avaliku sektori teenistujana olen isiklikult kolme valitsustevahelise konverentsi juures tegev olnud. Minu arvamus valitsustevaheliste konverentside kohta on see, et viimase 25 aasta jooksul oleme pidevalt uut aluslepingut kas ette valmistanud, selle üle läbirääkimisi pidanud või seda ratifitseerinud. Ma ei tea, kuidas teiega on - hr Corbett ja teised - aga mina olen hakanud tundma valitsustevahelise konverentsi tüdimust. Peame selle ära lõpetama. On olnud liiga palju valitsustevahelisi konverentse, need on olnud pidevad. Ma pole muutuste vastu - hoopis vastupidi -, kuid mingil hetkel tuleb meil maha rahuneda, ja ma arvan, et kahe nädala pärast me just seda teemegi.
Minu teine tähelepanek on see, et muidugi oleksin ma soovinud põhiseadust, kuid olgem nüüd rahul reformilepinguga, sellisena, nagu see on. Ta on kõvasti parem sellest, mis meil praegu on. Muidugi on meil kõigil etteheiteid, mitte viimases järjekorras erandite suhtes ja selle suhtes, kas ta on lihtsam või hoopis keerulisem. Meil kõigil on oma kõhklused, kuid tasub meeles pidada: leping annab väga tugeva välispoliitika; annab juriidilise isiku staatuse; annab põhiõigused - vähemalt mõnedele meie seast - ja rohkemates küsimustes kvalifitseeritud häälteenamusega hääletamise. Muidugi, alati saab asju paremini teha, kuid praegu on meil just selline reformileping. Niisiis oleks minu sõnum Ühendkuningriigile ja Poolale: "rahunege maha ja nõustuge sellega”.
Lõpuks soovin öelda, et ma tõesti arvan, et oleks aeg taastada usaldus liikmesriikide vahel. Oleme olnud pidevalt negatiivsel lainel alates Nice'i läbirääkimistest, kus väikesi vastandati suurtele. Nüüd, arvan ma, oleks aeg matta sõjakirves ja taastada usaldus, nii nagu me olime sellega harjunud enne Nice'i lepingut. On aeg lõpetada institutsioonide sagimine, lahendada need küsimused ja keskenduda tegelikule poliitikale.
Manuel Lobo Antunes
nõukogu eesistuja. - (PT) Härra juhataja, daamid ja härrad, esmalt sooviksin tänada Euroopa Parlamendi liikmeid nende väga olulise toetuse eest eesistujariik Portugali valitsustevahelise konverentsi raames tehtud jõupingutustele ja tööle, mis viib meid, nagu me loodame, meie liidu uue lepinguni.
Neile, kes väljendusid vähem soosivalt või isegi oponeerisid, sooviksin öelda, et eesistujariik võtab neid muresid ja kriitikat arvesse ning see on ka meie kohus, sest me peame seda kõike osaks koostööst meie töö ja jõupingutuste käigus ja loomulikult tuleb neid ka arvestada.
Ma usun, et see oli Graham Watson, kes siin ütles, et Portugali peaministril peab olema tunne, nagu valmistaks ta oma sõjaväge ette lahinguks valitsustevahelisel konverentsil 18. ja 19. oktoobril. See on üks viis asjale vaadata ja ma ütleksin, et olen selle armee sõdur, lootuses, et siin veel palju sõdureid ennast üles annab ja meie armeega ühineb, nii et Lissabonis võiksime me tõepoolest uue Euroopa Liidu lepinguni jõuda.
Valitsustevaheline konverents on oma töö juristide ja ekspertide tasandil lõpetanud. Nüüd on poliitikute kord õiglasel tasandil esineda ja ma olen kindel, et poliitikud ja valitsusjuhid püsivad oma ülesannete kõrgusel. Siin on öeldud, et me ei tohi läbi kukkuda ja eesistujariik Portugal nõustub täielikult selle avaldusega. Me ei tohi läbi kukkuda, kui ehitame üles kokkuleppe, mis, olen kindel, leiab kõigi toetuse; teisiti ei saa see olla.
Me pöörame tähelepanu kõigi valupunktidele, huvidele ja muredele. Me ei heida kedagi kõrvale. Nagu öeldud, oleme seepärast edus kindlad, arvestades meeleolu, et see arutelu, mis ehk on kestnud liiga kaua, tuleb lõpetada, samuti arvestades, et tuntakse tungivat vajadust koostöövaimu, ühtsuse ja positiivse energia loomiseks, selleks et saaksime tegeleda paljude muude probleemidega, mis meid tulevikus ootavad ja mida on siin ka nimetatud: kliimamuutused, energiaküsimused, sisseränne, meie oma sisemine reform, millega me peame hakkama saama, et toime tulla üldisemate globaliseerumise probleemidega. Olen kindel, et Lissabonis tuntakse kärsitut vajadust lepingu sõlmimiseks, mis inspireeris meid võitma muudel rinnetel, ning kui me pöördume siia tagasi järgmiseks täiskogu istungjärguks, siis on meil võimalik tuua teile rõõmusõnumeid ja häid uudiseid.
Sooviksin veel kord tänada Euroopa Parlamendi liikmeid toetuse eest meie juristide meeskonnale ja olen kindel, et toetus neile jätkub ka edasistes etappides, mida ka paljud sõnavõtjad siin lubanud on.
Vaid paar sõna Lissaboni strateegiast, et tänada João de Deus Pinheirot tema kõne eest. Me toome Lissaboni strateegiat käsitlevasse arutelusse sisse uue momendi ning see on seotud strateegia välispoliitilise mõõtmega. See on fundamentaalselt seotud vajadusega sätestada eeskirjad, reguleerida valdkondi, kus eeskirjad ja reguleerimine puuduvad, selleks et saavutada tegelik areng, sotsiaalne stabiilsus, majanduslik stabiilsus ja rahu korrastatud ja reguleeritud maailmas, kus eeskirjad ja standardid on kõigile selged, sest me kõik peame sellega nii-öelda tegelema, et maailm, mida me ehitame, oleks tõesti kõigi jaoks parem.
Nagu ma ütlesin, tulen ma siia koos eesistujariigiga. Ma tean, et ka Portugali peaminister kavatseb saabuda ja järgmisel täiskogu istungil olen ma koos temaga siin; oleme kindlad, et võime siis teatada, et Euroopa Liidul on uus leping: reformileping.
Margot Wallström
Euroopa Komisjoni asepresident. - Härra juhataja, palju tänu teile selle huvitava arutelu eest. Nii õpib alati palju uut ja ma võin muidugi lubada, et teavitan kõigest ka komisjoni. Olen hoolikalt märkmeid teinud, nii et me saame asjaga edasi minna ka järgmisel esmaspäeval Luxembourgis toimuval koosolekul.
Olen kuulnud kolme otsest küsimust, millele sooviksin vastata nii hästi kui suudan. Esimene on seotud parlamendi kaasamisega esimese kõrge esindaja ametissenimetamise menetlusse. Reformileping kordab siin 2004. aasta teksti. Olen kindel, et kui see hetk kätte jõuab, siis soovivad kõik leida pragmaatilist poliitilist lahendust, mis oleks kõigile osapooltele vastuvõetav. Te muidugi mäletate pärast viimaseid laienemisi toimunud volinike ametissenimetamise pretsedenti. Ka siis sai parlament praktikas oma tahtmise, ehkki õigusaktide tekstid polnud selged. Ma arvan, et meie huvides on tagada, et parlamendil oleks kogu menetluses rahuldav roll.
Teine küsimus puudutab ELi lepingu artiklit 24 isikuandmete kaitse kohta julgeoleku valdkonnas. Siin vähemalt saan ma vastata komisjoni eest, kes mõistab parlamendi muret seoses sätetega, mis käsitlevad konfidentsiaalsete andmete edastamist liikmesriikide poolt. Praegusel kujul võimaldab ELi lepingu artikkel 24 nõukogul üksi selles valdkonnas eeskirjad kehtestada, ilma et oleks võimalik Euroopa Parlamenti kaasata. Kõnealune uus säte tuleneb muidugi valitsustevahelise konverentsi volitustest. See kehtib ainult liikmesriikide suhtes, samas kui Euroopa institutsioonide suhtes kehtib üldine kord ja ettenähtud menetlus vastab väga konkreetsele korrale, mis on sätestatud ühise välis- ja julgeolekupoliitika valdkonnas. Siinkohal tähendab see seda, et Euroopa Kohtu pädevus on piiratud. Ma kardan, et kokkulepitud volituste sisu osas on siin väga vähe muutmisvõimalusi, kuid igal juhul soovin ma teile kinnitada, et me ei tõlgenda seda artiklit nii, nagu see hõlmaks näiteks ELi lepingut Ameerika Ühendriikidega reisijate isikuandmete kohta. Kuna lepingul on praegu kolmanda samba õiguslik alus, siis on komisjon seisukohal, et tulevikus kuulub see Euroopa Parlamendi ja Euroopa Kohtu tavapärase pädevuse piiresse. Nii näeb neid küsimusi komisjon.
Oma istekohalt näen ma tegelikult kõiki meie külalisi. Ma pole kindel, kas me suudame alati väga selgelt öelda, mida me siin arutame, kuid olen kindel, et külalised on saanud tunda just seda tüdimust, mida põhjustab selline arutelu ja asjaolu, et mõned on lepinguga väga rahul ja ütlevad, et see hea kompromiss; teised pole üldse rahul ja ütlevad, et leping pole piisavalt hea; kolmandad jälle ütlevad, et me läheme liiga kaugele. Muidugi kajastab see poliitilist olukorda ja keerulisi poliitilisi mänge, mis järgnevad pärast pikka diskussiooni selle üle, kuidas me saame oma otsustamismenetlusi ümber kohandada, selleks et laiendada Euroopa Liit 27 liikmesriigini; kuidas me tegelikult suudame arvesse võtta ka uusi, hiljuti esilekerkinud teemasid, näiteks kliimamuutused ja energia; kuidas saaksime olla avatumad ja tõhusamad.
Kõik meie külalised meenutavad mulle ka seda, et vaatamata sellele, milline saab olema tulemus - ja me usume ja loodame, et Portugali eesistumisel saavutame me hea tulemuse, et me suudame uue reformilepingu osas kokkuleppele jõuda -, peame me suhtlema; me peame kodanikega kontaktis olema ja andma selgitamisel oma parima. Ma loodan, et komisjon ja Euroopa Parlament suudavad ka suhtluseks vajaliku tegevuse osas ühiselt kokku leppida, tagades, et me esitame teksti, mis on võimalikult mõistetav ja loetav; et me suudame luua euroopaliku diskussiooni, nii et te saate, loodetavasti, jälgida arutelusid muudes liikmesriikides, samuti ka kõigi meie, kõigi meie institutsioonide poliitilist pühendumist kodanikega suhtlemisel: selgitada, kaitsta ja ka kuulata. Selline on meie roll edaspidi.
See siin on ainult algus. Meid ootab ka ratifitseerimine ja rakendamine. Kuid mis puudutab mind ja komisjoni, siis me usume, et tegemist on hea reformilepinguga - mitte täiuslikuga: tegemist on muidugi kompromissiga; me poleks soovinud erandeid, vaid pigem tugevat toetust asja sisule, eriti põhiõiguste harta osas, kuid meil on kompromiss, meil on leping kõigi liikmesriikide vahel - ja nüüd tuleb see võimalikult hästi tööle panna.
(Aplaus)
Juhataja
Sellega on päevakorrapunkti arutelu lõppenud.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 142)
Alexandra Dobolyi  
Ungari on alati propageerinud põhiseaduse lepingu - või, uuel kujul, reformilepingu toetamist. Ungari huvi ja liidu eesmärk on, et me tagaksime rahu ja meie põhihuvid ning edendaksime liidu kodanike, keda nüüd on juba umbes 500 miljonit, heaolu. Euroopa on muutunud ja maailm on muutunud. Uutele julgeolekuohtudele tuleb reageerida uute strateegiate ja uue poliitika kaudu. Euroopa peab valmistuma muutusteks kõigis valdkondades.
Ma usun, et reformileping võib aidata määrata Euroopa kurssi, määratleda selle tulevast toimimisraamistikku, poliitikat ja sellist Euroopat, kus sooviksime elada ja edukad olla.
Pean tähtsaks et, riigipead ja valitsusjuhid tegutseksid 18.-19. oktoobri mitteametlikul tippkohtumisel vastutustundlikult, heites kõrvale oma ajaloolised vastuolud, ning et nad jõuaksid liitu õiges suunas juhtiva reformilepingu lõpliku teksti osas ühehäälsele otsusele.
Tippkohtumise eesmärgiks on võtta vastu reformilepingu tekst, suurendades sellega laienenud Euroopa Liidu tõhusust ja tõstes Euroopa Parlamendi, ainsa valitava organi, rolli, samuti tugevdada liidu välistegevust. Euroopa Parlament on seni lubanud ja lubab ka tulevikus põhiseaduslikule protsessile ja reformilepingu loomisele oma täielikku toetust ja on kindel, et 27 liikmesriiki ratifitseerivad selle võimalikult kiiresti. Parlamendi fraktsioonide esindajad tagavad, et parlament on Lissaboni tippkohtumisel kohal, seega samuti tugevdades reformilepingu loomist.
Kõige olulisem on see, et vajame Euroopat, milles 27 liikmesriiki tunnevad ühist vastutust vajalike sammude astumiseks parema tuleviku nimel.
Aeg on saabunud ja Lissabonis peame seda tõestama!
Margie Sudre  
Reformilepingu eelnõu vastab täpselt 27 liikmesriigi poolt juunis antud mandaadile. See muudab nende poliitilise tahte kirjatäheks ja peaks võimaldama Euroopa Liidul jätta seljataha poliitiline ummikseis, milles on rohkem kui kümne aasta jooksul viibitud.
Ma palun nüüd Euroopa Ülemkogu liikmetel sõna pidada ja lõpetada mandaadiväliste küsimuste tõstatamine in extremis.
Praegu pole aeg väikesteks viimase minuti kokkulepeteks, äkilisteks natsionalistlikeks reaktsioonideks või põiklemisrefleksideks, mis loovad ohu, et leping kaotab igasuguse ühtsuse, mahutades endasse hulganisti erandeid.
Selle teksti vastuvõtmisel tuleks kinni pidada ettenähtud ajakavast, et Lissaboni leping saaks jõustuda 1. jaanuaril 2009.
Me peaksime nüüd keskenduma teadlikkuse tõstmisele kaaskodanike seas, kes praegu on Euroopa Liidu suhtes nõudlikumad ja kriitilisemad. Nad vajavad selgitusi ja me peaks neid jagama, näidates, et oleme head õpetajad.
Meie kõigi kohus on jagada meie entusiasmi selles uues olukorras, mida iseloomustab nii Euroopa mõtteviisi juurde tagasipöördumine kui ka demokraatliku läbipaistvuse norm.
