Pidulik istung - Portugal
President
Tere tulemast Euroopa Parlamenti, hr Cavaco Silva. Euroopa Parlamendil on ülimalt hea meel vastu võtta Portugali Vabariigi presidenti.
President
(DE) Hr president, kolleegid, see on mulle ja meile kõigile suur rõõm tervitada Portugali Vabariigi presidenti Aníbal Cavaco Silvat täna Euroopa Parlamendis. Härra president, selle 10 aasta jooksul, kui te olete olnud Portugali peaminister, ühtlustasite te riigi demokraatlikud institutsioonid ja edendasite edukalt riigi majanduse arengut. Ettenägeliku eurooplasena juhtisite te Portugali kindla käega Euroopa Liiduga ühinemise teele. Ma näen, et Euroopa Komisjoni president José Manuel Durão Barroso on samuti siin, ja loomulikult peaksin toonitama, et Portugalist sai hiljuti liidu eesistujariik. Hr Barroso, tervitan ka teid täna soojalt.
Sellest on möödunud kümme aastat, kui Portugali Vabariigi president viimati esines Euroopa Parlamendi ees. Sellest ajast alates oleme koos läbinud pika tee. Te olete siin täna parlamendis Strasbourgis kui Portugali president, et tähistada teie riigi kolmandat eesistumisaega ELis. Portugali kolme eesistumisaega saab kõige paremini kokku võtta sõnadega "ambitsioonikas ühenduse nimel”, sest Portugal on igal võimalusel kinni haaranud eluliselt olulistest kaasajateemadest - näiteks Lissaboni strateegia või ELi suhted Aafrika ja Lõuna-Ameerikaga. Käesolev eesistumine pole erand. Seekord on Portugali töökavas valitsustevahelise konverentsi edukas lõpetamine ja reformilepingu vastuvõtmine; välis- ja julgeolekupoliitika tugevdamine ning eelkõige tihedamate suhete arendamine Ladina-Ameerikaga, Aafrikaga ja Vahemere piirkonnaga; jätkuv tegelemine kliimamuutustega ja Lissaboni strateegia elluviimine.
Avastused, mida Lissabonist 14. sajandil teele asunud meresõitjad tegid igas maailmanurgas, olid esimeseks tõhusaks sammuks globaliseerumise suunas. Maailmale avatus ja sallivuse kultuur, mida teie riik on sajandite vältel arendanud, sisaldab tänapäeva globaliseerumise kontekstis eriti väärtuslikku kogemust ja nii on need meile Euroopa Liidus eeliseks saanud.
Portugali jõupingutused suhete arendamiseks Ladina-Ameerikaga ja kontaktide jätkamine Lõuna-Ameerikaga eriliste seoste kaudu Brasiiliaga peegeldavad suurepäraselt meie enda vaateid. Teie sallivuse kultuur ja globaalne hoiak esindavad tänases maailmas võimalust. Selle eesistumise ajal saab teie riik toetuda 14. sajandi maadeavastajate tööle samaväärse vapruse ja visadusega. Me soovime teile palju õnne ja edu teie ülesannete täitmiseks.
(Aplaus)
Aníbal António Cavaco Silva
Portugali Vabariigi president. - (PT) Hr Euroopa Parlamendi president, hr Euroopa Komisjoni president, daamid ja härrad,
ma tahaksin väljendada oma tänu Euroopa Parlamendi presidendile lahkete sõnade eest ja oma sügavat rahulolu kutse eest täna siin olla. Mulle on auks saada võimalus pöörduda teie kõigi, Euroopa rahvaste esindajate ja selle suure Euroopa institutsiooni, Euroopa Parlamendi liikmete poole.
Olen hästi teadlik otsustavast rollist, mida parlament on Euroopa integratsiooni edukas protsessis mänginud. Ma ei ole unustanud tihedat ja viljakat koostööd selle institutsiooniga 1992. aastal, kui ma juhtisin peaministrina Portugali eesistumisaja esimest nõukogu, mille moto, kui ehk mäletate, oli "Euroopa Liidu suunas”. Euroopa Parlamendi panus tugeva siseturu rajamiseks ja Maastrichtis sündinud Euroopa Liidu projekti edendamiseks oli äärmiselt oluline.
Nüüd on minu koduriik kolmandat korda Euroopa Liidu nõukogu eesistuja. Ja jälle seisavad meie ees suured väljakutsed. Väljakutsed, mis nõuavad liikmesriikide ja Euroopa institutsioonide poliitilise tahte ühtlustamist. Meie ühise energia ja sihikindluse koondamine sellele, mida on tegelikult vaja teha Euroopa tugevamaks ja ühtsemaks muutmiseks, on olulisem kui kunagi varem. Just seda ootavad Euroopa kodanikud oma juhtidelt.
Portugal teeb oma eesistumise ajal kõik, mis võimalik, et saavutada lähenemine, mis on Euroopa ülesehitamise edenemiseks hädavajalik. Ma usun eelkõige sellesse, et meil saab olema samasugune avameelne ja avatud koostöö Euroopa Parlamendiga, nagu meil oli Portugali eelmiste eesistumiste ajal.
Üks eesistumise prioriteetidest on sõlmida juunis Euroopa Ülemkogus saavutatud kokkuleppel põhinev reformileping. Tegemist on kokkuleppega, mida ma pean väga oluliseks sammuks, selliseks, mis, ma loodan, võimaldab meil edasi liikuda etapist, millele oli iseloomulik teatud erosioon Euroopa ehitamisprotsessis. Seetõttu kutsun kõiki üles tegema kooskõlastatud jõupingutusi, et saavutada uue asutamislepingu sõlmimine Portugali eesistumise ajal.
Kui läbirääkimised on ükskord möödas ja see peatükk suletud, peab Euroopa Liit keskenduma suurenenud ühtekuuluvusega ja uuenenud usaldusega väljakutsetele, mis valmistavad Euroopa kodanikele muret: majanduskasv, tööhõive, julgeolek, keskkond, energia ja globaliseerumine. See on kava, mille alusel Euroopa peab tegutsema meie enda ja ka tulevaste põlvkondade huvides.
Seetõttu näib mulle, et praegu on sobiv hetk rõhutada solidaarsuse kui Euroopa rajamise põhisamba väärtust. Solidaarsus, ilma milleta tegelikult Euroopa tulevikku rajada ei saa, on võrdväärne teise tõelise põhiprintsiibi, subsidiaarsusega. Solidaarsus, mis on käegakatsutav, praktiline, üle kantud poliitikatesse ja ühistegevusse, mitte ilukõneline, à la carte solidaarsus.
Ma luban endale siinkohal vabaduse meelde tuletada Schumani 1950. aasta deklaratsiooni, ja ma tsiteerin, et "Euroopat ... ehitatakse konkreetsete saavutuste kaudu, mis esmalt loovad de facto solidaarsuse”. Me peame ka edaspidi juhinduma nendest sõnadest, tehes jõupingutusi tugevama ja ühtsema Euroopa ehitamiseks. Unistuse kaotamine liitu kuulumisest, mis põhineb kindlalt solidaarsusel, on üks peamisi ohte Euroopa integratsioonile. Tõelise liidu saavutamiseks on oluline säilitada ühenduse tunnetus, mis oli esialgne, mitte ilma põhjuseta Euroopa ehitamisele antud nimetus.
Üks konkreetsetest saavutustest, mis lõi de facto solidaarsuse, oli majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse kontseptsioon, mis sätestati ühtse Euroopa aktiga 1986. aastal, millega seoses mul oli au osaleda läbirääkimistel ja mille ma allkirjastasin Portugali peaministrina.
Euroopa integratsiooni erakordne progress viimase 20 aasta jooksul ei oleks olnud võimalik ilma majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse poliitikata. See aitas kaasa poliitilise ühtekuuluvuse, majanduskasvu, tööhõive, territoriaalse ühtekuuluvuse, võrdsete võimaluste saavutamisele ja Euroopa positsiooni tugevdamisele maailmas.
Praegu on huvi taastärkamiseks ühtekuuluvuse põhimõtte vastu uued põhjused. Ma pean silmas suurenevat globaliseerumist, suure ulatusega rännet ja demograafilisi muutusi, mis toovad kaasa sotsiaalse ja majandusliku tasakaalu häirimise, mida seostatakse elanikkonna vananemisega.
Härra president, daamid ja härrad,
jätkusuutliku arengu kolm tahku: sotsiaalne, majanduslik ja keskkonnaaspekt on hästi tuntud. See on Euroopa integratsiooni keskne eesmärk, mida on erinevatel puhkudel uuesti kinnitatud ja mida kajastab Lissaboni strateegia.
Ma tahaksin käesoleval hetkel keskenduda sotsiaalsele aspektile ja eriti vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse teemale.
Lisaks solidaarsuse põhimõttele on olemas ka progressi eetiline ja moraalne kontseptsioon, ilma milleta Euroopa idee põhiväärtused hajuvad, väärtused nagu pidevad rahupüüdlused, vabaduse ja inimõiguste austamine, ühenduse vaim, õigusjärgsuse ja sotsiaalse õigluse taotlemine, töö väärikuse kinnitamine ja püüe juurutada ulatuslikumat ja vabastavamat arusaama kodanikuvastutusest.
Vaesuse ja sotsiaalse tõrjutusega võitlemise üksmeelne määratlemine Euroopa eesmärgina paneb meile kõigile vastutuse uute lahenduste leidmise eest üha keerulisematele ja püsivamatele probleemidele. Sotsiaalmeetmete kava, ühendatud Lissaboni strateegia eesmärkidega seab meie ette ambitsioonika ja raske väljakutse.
Märgin sellega seoses, et käesoleval aastal möödub 50 aastat Euroopa Sotsiaalfondi ja 10 aastat Euroopa tööhõivestrateegia loomisest. See on ka Euroopa võrdsete võimaluste aasta kõigile.
Portugali Vabariigi presidendina olen valinud üheks oma tegevusprioriteediks sotsiaalse kaasamise teema. Ma edendasin oma ametiaja esimese aasta jooksul projekti "Kaasamise tee”, et ärgitada Portugali rahvast ja panna neid mõistma, kui hädasti on vaja tegelda ikka veel tuhandeid kodanikke mõjutava püsiva vaesuse, tulu ebavõrdse jaotamise ja tõrjutusega.
Olen nüüd veendunud rohkem kui kunagi varem, et neid ülesandeid on vaja täita paindlike ja innovatiivsete lahenduste abil: rohkem vastutust valitsusvälistele organisatsioonidele ja kodanikele üldiselt, riigi tegevuse ja kodanikuühiskonna algatuste paremat koordineerimist ja mõistmist, et tulu ümberjaotamise poliitikad ei takista, vaid vastupidi nõuavad kõigile rohkem ja paremate võimaluste loomist, et saada osa jõukuse kasvu, isiklike saavutuste ja jätkusuutliku arengu eesmärkide saavutamisest.
Portugalil on Euroopa standardite saavutamiseni ikka veel pikk tee käia. Kuid on ka tõsi, et Euroopa kui tervik on siiani veel kaugel sotsiaalse ühtekuuluvuse eesmärkidest, mida ta püüab saavutada ja mida ei saa kõrvale heita.
On tõsi, et jõukuse tasemete erinemisega liidus, mida näitavad viimaste aastakümnete majanduslikud ja sotsiaalsed indikaatorid, on kaasnenud vähem arenenud liikmesriikide märkimisväärne lähenemine Euroopa keskmisele.
Riikide majanduste ühtlustumist ei tohi siiski segi ajada sotsiaalsete rühmade ühtlustumisega nendes riikides, protsessiga, mille kulgu suunavad õiguspärasuse ja sotsiaalse õigluse põhimõtted. Tuleb tunnistada, et selles mõttes on edasiminek olnud väga väike.
Viie aasta jooksul, 2001-2005, püsis vaesuse piir liidu kui terviku riikides muutumatult 16% juures. Me räägime umbes 75 miljonist eurooplasest, kelle kasutada jääv tuluosa on vähem kui 60% nende koduriigi keskmisest sissetulekust.
Vaadeldes seda arvu koos tulu ebavõrdse jaotamise registreeritud suundumustega, selgub, et olukord on isegi murettekitavam. 2005. aastal oli 25 liikmesriigiga Euroopa Liidus kõige rikkama 20% elanikkonna tulu viis korda suurem kui kõige vaesema 20% tulu. 2000. aastal oli see erinevus neli ja pool korda suurem.
Nende näitajate üksikasjalikum uurimine tõestab, et suurema vaesuse riskiga sotsiaalsed rühmad on eakad, töötud - eriti pikaajalised töötud - üksikud inimesed ja üksikvanemaga perekonnad.
Teised rühmad on omakorda vastuvõtlikumad jällegi häirimisele ja suurenevale sotsiaalsele riskile oma potentsiaalse tõrjutuse tõttu. Ma räägin lastest, puuetega inimestest, sisserändajatest ja etnilistest vähemustest.
ELi nõukogu tunnistab ise oma 2007. aasta aruandes sotsiaalkaitse ja sotsiaalse kaasamise kohta, et, ja ma tsiteerin: "Lastel on keskmisest kõrgem vaesumisoht enamikus liikmesriikidest. Mõnes liikmesriigis on vaesumisohus peaaegu iga kolmas laps. Elu koos üksikvanemaga või töötute leibkonnas suurendab niisugust ohtu veelgi”. See on tõsine olukord, mille eiramist me ei saa endale lubada.
Kuidas saab Euroopa Liit, mis seisab silmitsi elanikkonna vananemise ja endeemilise demograafilise allakäigu ohuga, mitte väärtustada oma kõige tähtsamat vara, oma lapsi ja noori inimesi?
(Aplaus)
Härra president, daamid ja härrad,
ma küsin endalt, kas me pole ehk jõudnud punkti, kus traditsiooniline sotsiaalkaitse poliitika lakkab olemast tõhus.
Sotsiaalse turvalisuse ja kaitse poliitika mängis otsustavat rolli majanduse taaselustamises pärast Teist maailmasõda ja tänapäeva Euroopa ühiskondade kujundamises. See, mida hakati mõistma heaoluriigina, jättis meile pärandi, millele liit võlgneb oma päritolu.
Toetudes suuremalt jaolt ümberjaotamispoliitikale põhinevale edule, mida õhutas tagant heaoluriigi idee, kujundas Euroopa keerulise sotsiaalkaitse mudeli, mida tuntakse vaatamata paljudele erinevustele erinevate riikide vahel üldiselt kui Euroopa sotsiaalmudelit. Vaatamata kõikidele piirangutele ja puudustele jääb tõsiasjaks, et see sotsiaalmudel on praegu Euroopa identiteedi loomuomane osa.
Siiski, kui tahame seda kaitsta, peame möönma, et sotsiaalmudelit tuleb muuta, et vastata uutele väljakutsetele ja kohaneda uue globaliseeruva maailmaga ning info- ja teadmistepõhise ühiskonnaga.
Valdavalt ümberjaotavatel riiklikel poliitikatel on sotsiaalvaldkonnas üha raskem märgatavaid tulemusi saavutada. Selliste poliitikate tõhusus ja tulemuslikkus ning jätkusuutlikkus on üha küsitavamad.
Tuleviku sotsiaalpoliitika kavandamisel on oluline keskenduda heaolu ühiskonna ideele, kus meil kõigil kui kodanikel on suurem vastutus ja me näitame üles suuremat solidaarsust.
Loomulikult sõltub sotsiaalne edenemine majanduskasvust. Kuid mittejätkusuutlik ja vastuvõetamatu majanduskasv on sotsiaalselt hävitav.
Enamikus Euroopa Liidu riikides on vaesuse peamiseks põhjuseks töötus. Me vajame suuremat ja tõhusamat majanduskasvu, see tähendab rohkem ja paremaid tööhõivevõimalusi.
Tööturul osalemise lihtsustamine, kohase kaalu ja väärikuse omistamine igaühele, kes annab panuse heaolu ja jõukuse loomise protsessis, mida kirjeldatakse kui aktiivset osalemist - need esindavad parimat kaitset, mida kodanik võib saada vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu.
Lissaboni strateegias väljakuulutatud eesmärk suurendada tööhõive määra liidus kuni 70% on sotsiaalne kohustus, mida tuleb meeles pidada, ehkki tundub, et seda eesmärki on 2010. aastaks raske saavutada.
Veel üks viis kodanike kaitsmiseks on aidata neil omandada kvalifikatsioon, aidata neil saada haridust ja väljaõpet, et toime tulla uute tehnoloogiliste, keskkonnaalaste ja kultuuriliste väljakutsetega.
Seetõttu on oluline, et liikmesriigid seaksid esikohale noorema põlvkonna haridus- ja väljaõppetasemete täiustamise ja elukestva õppimise harjumuse juurutamise üldise eesmärgi. Kahtlemata annab see neile konkurentsieelise teabele ja teadmistele põhinevates tuleviku ühiskondades.
Me valisime 2010. aasta vaesuse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu võitlemise Euroopa aastaks. See on aasta, kus me peame aru andma ja näitama, kuivõrd me oleme suutnud säilitada ambitsioone, mis innustasid meid Lissabonis 2000. aastal. Need ambitsioonid hõlmavad, ja ma tsiteerin: "investeeringuid inimressurssidesse ja sotsiaalse tõrjutuse vastu võitlemisse”.
Vaesuse ja tõrjutuse vastu võitlemise eesmärki ei kammitse Euroopa Liidu geograafilised piirid. Solidaarsuse põhimõtte välismõõde peegeldab esmajärjekorras inimlikke väärtusi, millel põhineb Euroopa projekt. Traditsioonid, mis takistavad arengut vaesemates riikides, toimivad nüüd koos globaliseerumisest tulenevate probleemidega, niisiis peab vaesuse ja arengus mahajäämise vastu suunatud rünnak olema globaalne. See on ainus viis edu saavutamiseks.
Euroopa Liidul on selles valdkonnas täiendav vastutus ja tal on rikkalik teadmiste- ja kogemustepagas, mis annab talle erilise rolli. Euroopa Liit peab võtma globaalses tegevuskavas juhtrolli.
Ja just selles kontekstis tahaksin ma juhtida teie tähelepanu Aafrikale, mandrile, mis on Euroopale lähedal ja mitte ainult geograafilises mõttes, mandrile, millega meil oleks mõistlik arvestada ja kohelda teda esmatähtsa partnerina. Liit võib avastada, et Euroopa ükskõiksuse eest Aafrika suhtes tuleb maksta ränka strateegilist hinda.
Sellega seoses pean ma eriliselt tähtsaks eelseisvat ELi-Aafrika tippkohtumist, mis leiab aset Portugali eesistumise ajal. Käes on aeg Aafrikaga rääkida ja lõpetada rääkimine pelgalt Aafrikast ja tema probleemidest.
Härra president, daamid ja härrad,
Ma tunnen, et ma ei saa lõpetada seda kõnet, puudutamata kahte teemat, millel on minu arvates liidu tulevikule absoluutselt otsustav tähtsus.
Esiteks, energia ja keskkond. Need on kahtlemata 21. sajandi võtmevaldkonnad ja nende areng määrab kindlaks maailma uue geopoliitilise kuju. Energia ja keskkond kujutavad endast eluliselt olulisi ühishuve ja neid peab vaatlema kui Euroopa integratsiooni uusi tõukejõude. Ka siin peame rajama tugeva de facto solidaarsuse. Euroopa Liidu majanduslik tõhusus, turvalisus ja elukvaliteet sõltuvad suuresti energia- ja keskkonnapoliitika edukusest. Sellega seoses pean veel kord väljendama oma heakskiitu Euroopa Komisjoni ja tema presidendi poolt üles näidatud strateegilisele ettenägelikkusele ja sihikindlusele, milleta me poleks selles valdkonnas saavutanud nii suurepäraseid tulemusi kui Saksamaa eesistumise ajal.
Teiseks, me kõik mõtleme ühele küsimusele. Milline on Euroopa Liidu osa rahvusvahelisel areenil ja tema panus uue maailmakorra rajamisse? Ma usun, et Euroopa integratsiooniprotsessi jätkusuutlikkuse seisukohalt on täiesti eluliselt oluline tagada, et Euroopa oleks kujuneva globaalse, multilateraalse ja multipolaarse maailma keskne ja mõjukas osaleja. Tugeva, järjekindla ja ühtse häälega osaleja. Osaleja, keda austatakse ja kes austab teisi. Osaleja, kes suudab kaitsta põhimõtteid ja väärtusi, millele on rajatud tema majanduslik ja sotsiaalmudel.
Sellega seoses märgin, et Portugal oli riikide seas, kes juhtisid ajaloo esimest majandusliku globaliseerumise lainet, ja ta on väga teadlik sellest, et Euroopa tulevik sõltub suuresti tema suutlikkusest saada rahvusvahelisel areenil usaldusväärseks ja mõjukaks osalejaks.
Kokkuvõtteks, hr president, daamid ja härrad, pean veel kord mainima, kui palju Euroopa integratsiooni erakordne kujunemistee võlgneb Euroopa Parlamendile, institutsioonile, mis on alati võtnud eestvedaja rolli, et kaitsta väärtusi ja põhimõtteid, mis kujundasid Euroopa identiteedi ja integreerisid de facto solidaarsuse kanga, mille meie liidu asutajad meile pärandasid.
Olen kindel, et siin, selles saalis, leitakse vajalik perspektiiv, tahe ja energia selle imetlusväärse eesmärgi poole püüdlemiseks, mis ühendab Euroopa rahvad ja tugevdab Euroopa positsiooni maailmas.
(Tormilised kiiduavaldused seistes)
Juhataja
(DE) Hr president, aplausi järgi on selge, et teie sõnad võeti vastu heakskiidu ja soojusega. Te rääkisite solidaarsusest ja ühenduse mõttest ja need väärtused rõhutavad seda, mida me siin Euroopa Liidus endast kujutame. Me saavutame oma eesmärgid ainult solidaarsuse ja ühtekuuluvustunde ning tõeliste tegude kaudu. Teie sõnad ei ole tühi retoorika, sest te olete kogu oma poliitilise eluga näidanud, et te olete Euroopale pühendunud ja suudate tema nimel plaane ellu viia.
Rääkides Euroopa Parlamendi eest, tahaksin teile kinnitada, et meie kui Euroopa Parlamendi liikmed teeme kõik võimaliku Portugali toetamiseks eesistumise ajal, nii et kui riigipead ja valitsusjuhid oktoobris kohtuvad, võime reformilepingu osas edu saavutada. Ma sooviksin ühtlasi avaldada meie tänu ja tunnustust välisministrile Luís Amadole, riigisekretärile Manuel Lobo Antunesele ja suursaadikule Álvaro Mendonça e Mourale ja nende kõikidele kolleegidele, kelle ülesandeks on aruteludes meie poliitilise tahte väljendamine. Ütlen neile: "Oleme teiega." Ma tänan teid, hr president, Euroopa Parlamendi nimel, meile öeldud väljendusrikaste sõnade eest ja soovin Portugalile igakülgset edu meie ühise Euroopa huvides. Tänan teid tõepoolest väga, hr Cavaco Silva.
(Aplaus)
(Istung peatati kell 12.35 ja see jätkus kell 15.00.)
