Sikring af Europas forsyning af sjældne jordarter (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om:
den mundtlige forespørgsel til Kommissionen om "Sikring af Europas forsyning af sjældne jordarter" af Ioannis A. Tsoukalas, Paul Rübig, Daniel Caspary og Birgit Schnieber-Jastram for PPE-Gruppen - B7-0017/2011)
den mundtlige forespørgsel til Kommissionen om "Sikring af Europas forsyning af sjældne jordarter" af Lena Ek, Vladko Todorov Panayotov, Fiona Hall, Marielle De Sarnez, Niccolò Rinaldi, Marietje Schaake og Michael Theurer for ALDE-Gruppen - B7-0020/2011) og
den mundtlige forespørgsel til Kommissionen om "Råvarestrategi for Europa" af Konrad Szymański for ECR-Gruppen - B7-0207/2011).
Ioannis A. Tsoukalas
Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Sjældne jordarter har afgørende betydning for hundredvis af højteknologiske applikationer og er særdeles vigtige for udviklingen af grønne teknologier. EU's industri er fuldstændig afhængig af REE-import fra Kina, som har et monopol på over 97 % af verdens produktion og har 36 % af verdens økonomiske reserver. Kinas videnskabelige forskning på området er stærk, og landet har opnået en håndgribelig konkurrencefordel i produktionen af legeringer og slutprodukter.
Samtidig mangler EU's industri både adgang til råvarer og knowhow til at forarbejde dem. Selv om sjældne jordarter ikke er så sjældne, som navnet antyder, vurderer eksperter, at det tager omkring 10-15 år at omorganisere en levedygtig produktionslinje. EU udvikler en mellemsigtet strategi for råvarer, men problemet med sjældne jordarter er meget mere aktuelt. Et øget nationalt behov i Kina og landets bestræbelser på at begrænse indvirkningen på miljøet har allerede medført meget stramme begrænsninger for eksporten på et tidspunkt, hvor den globale efterspørgsel er stigende. Kina har sat eksportgrænserne for første halvdel af 2011 35 % lavere end sidste år, men grænserne ventes at blive strammet i andet halvår. Underskuddet ventes at kunne mærkes over de næste seks måneder med stigende priser på sjældne jordarter og produktionsafbrydelser. Eksperter vurderer, at der vil blive tale om et globalt underskud på 40 000 tons sjældne jordarter i 2014.
Spørgsmålene til Kommissionen er direkte og presserende:
Hvilke kortsigtede foranstaltninger foreslår Kommissionen at træffe sammen med sine partnere for at finde alternative kilder til sjældne jordarter?
Hvorledes ser situationen ud med hensyn til vores dialog med Kina og vores internationale partnere om emnet?
Lena Ek
Fru formand! Jeg spekulerer ind imellem på, om Europas reaktion på alle udfordringer er at gå i stå af frygt for Kina og opfordre til handelssanktioner og statslige indgreb.
En vellykket råvarestrategi for EU skal rettes mod at fremme frihandel. Den bør indeholde bæredygtig og ressourceeffektiv forvaltning, innovation og adgang til råvarer for europæiske virksomheder. Den bør ikke omfatte oplagring af råvarer med skatteydernes penge.
Europa er i stigende grad afhængig af et lille antal vigtige ressourcer og sakker bagud i kapløbet om at sikre alternative kilder, men det er private virksomheder og ikke politikere, som kan fastlægge behovet for at opbygge lagre. Hvis det er effektiv udnyttelse af ressourcer, vil de gøre det. Det, vi i stedet har brug for, er en omfattende råvarestrategi, som involverer alle aspekter af adgang til sjældne råvarer. Det omfatter handel, forskning og innovation, genanvendelse og udvikling af transport og infrastruktur til udvikling af nationale kilder. Vi har brug for bedre forvaltning af råvareforsyning i Europa og effektive foranstaltninger til at fremme genanvendelse og reducere spild.
Europa er rig på naturressourcer og er ligeledes strategisk placeret i nærheden af den ressourcerige Barentsregion. Med mineraler, metaller og skove har Nordeuropa i høj grad potentiale til at kunne reagere på EU's råvarebehov på bæredygtig vis.
Vi skal ligeledes fremme innovation og forskning i alternative løsninger og finde metoder til at omgå materialer, som europæiske virksomheder finder for dyre. EU's strategi skal baseres på frihandel og skal sikre, at både udviklede lande og udviklingslande kan drage fordel af den bæredygtige forsyning af råvarer. Vi bør også benytte handelsbistandsmekanismen.
Europa har brug for foranstaltninger, der er rettet mod innovation og fjernelse af handelshindringer i tredjelande, ikke en politik om oplagring af sjældne råvarer og råvarer af kritisk betydning og underminering af demokratiet i udlandet. Vi har brug for forslag fra Kommissionen vedrørende råvarer og sjældne jordarter. Vi leder stadig efter disse forslag.
Konrad Szymański
Fru formand! Adgang til sjældne jordarter er afgørende for den europæiske industris holdning og konkurrenceevne. Hvis vi ikke sikrer tilgængeligheden af disse varer, mister vi de mest teknologisk avancerede sektorer i vores økonomi. Ingen dele af vores politik må derfor forsømmes. Vi skal være gode til at udnytte de ressourcer, vi allerede har, og som unødvendigt er blevet svigtet. Vi skal anvende handelspolitiske instrumenter til at sikre en effektiv forebyggelse af frihandelsmæssige overtrædelser. Vi kan derfor ikke nøjes med at bruge de dyre og stadig meget begrænsede muligheder, som ligger åbne for os, for at genanvende materialer fra brugte apparater.
Der er mange spørgsmål til Kommissionen i forbindelse med meddelelsen om råvarer. For det første: Har Kommissionen vurderet indvirkningen af Kinas protektionistiske råvarepolitik på europæisk industri? For det andet: Hvilken rolle kan genanvendelse spille sammenlignet med de muligheder, som handelspolitik og egne ressourcer giver? Hvad er forholdet mellem disse tre muligheder? For det tredje: Råder Kommissionen over en vurdering af omkostningerne i forbindelse med at øge genanvendelsens andel af EU's råvarepolitik?
Antonio Tajani
Fru formand, mine damer og herrer! Som De ved, godkendte kommissionen i begyndelsen af februar en opdatering af EU's råvarestrategi, som hviler på tre søjler.
Den første vedrører forsyning af råvarer fra lande uden for EU gennem aftaler med Den Afrikanske Union. Vi har sat råvarespørgsmålet på dagsordenen for vores møder med Den Russiske Føderation. Som nævnt i den tidligere forhandling rejser jeg i juni til Brasilien, Argentina og Chile som indledning på et diplomatisk initiativ i disse latinamerikanske lande. Derefter vil jeg tale om forholdet til Kina.
Den anden søjle handler om at sikre en mere bæredygtig forsyning i EU. Derfor har vi efter aftale med kommissær Potočnik opdateret gennemførelsesreglerne for Natura 2000. Vi ønsker at sikre, at de fortolkes på en måde, som ikke skader udvindingsaktiviteterne, men samtidig vil vi sikre, at miljøet stadig respekteres.
Den tredje søjle vedrører genanvendelse og effektiv udnyttelse af ressourcer. Jeg vil gentage det, jeg sagde i den tidligere forhandling. Som led i vores innovationspolitik planlægger vi en række innovationspartnerskaber i forskellige sektorer, heriblandt råvaresektoren. Et af innovationspartnerskaberne vil navnlig fokusere på aktiviteter, som vi kan udføre i sektoren for genanvendelse af råvarer og substitution.
I den nye meddelelse fremhæves især situationen med forsyning af sjældne jordarter og andre råvarer af afgørende betydning. Der er ingen tvivl om, at reduktionen i eksportkvoten for sjældne jordarter, som Kina har fastlagt, begrænser den globale forsyning betydeligt. Vi vurderer situationen for at identificere de mest hensigtsmæssige multilaterale instrumenter, herunder Verdenshandelsorganisationen og vores bilaterale forbindelser med Kina.
Hos WTO har vi indledt en tvistbilæggelsesprocedure mod Kina vedrørende adgang til ni vigtige råvarer i 2009. Undersøgelsen af sagen er fremskreden, og konklusionerne vil naturligvis være vigtige for vores drøftelser angående indledningen af en WTO-procedure om sjældne jordarter.
På bilateralt plan har Kommissionen ved flere lejligheder taget emnet op med den kinesiske regering, både fra et politisk og et teknisk synspunkt. I slutningen af 2010 blev der oprettet en arbejdsgruppe mellem EU og Kina for at fremme dialogen om emner vedrørende sjældne jordarter og andre råvarer.
EU vil inden for rammerne af strategiske partnerskaber og dialoger om fremtidige politikker aktivt udøve et aktivt råvarediplomati med henblik på at sikre adgang til råvarer, særlig råvarer af kritisk betydning. Et eksempel herpå er som sagt indledningen af en bilateral dialog i forbindelse med Den Fælles Strategi for Afrika-EU 2011-2013, som indeholder et afsnit specifikt tilegnet råvarer. Jeg har allerede fortalt Dem om vores forbindelser med Rusland og Latinamerika.
Inden for EU støtter Kommissionen efterforskningen efter forekomster af råvarer af kritisk betydning, og dette mål fremmes især af projektet ProMine 2009-2013, som hører under det syvende rammeprogram.
Med hensyn til genanvendelse byder dette på enorme teknologiske udfordringer, navnlig eftersom mængden af råvarer i mange produkter er uendelig lille. Hensigten med vores strategi er at fremme genanvendelse gennem foranstaltninger, som er rettet mod at forbedre gennemførelsen og anvendelsen af EU's lovgivning om affaldshåndtering.
Endvidere skal vi fortætte med at fremme forskning og innovation inden for sektoren for genanvendelse og substitution, som det allerede er sket under det syvende rammeprogram for finansieringsprojekter vedrørende substitution af sjældne jordarter. I den forbindelse undersøger Kommissionen muligheden for at lancere et innovationspartnerskab inden for råvarer og håber at kunne fremlægge et specifikt forslag inden for de næste par måneder. Vi har ligeledes påbegyndt en samarbejdsøvelse med USA inden for innovation, og vi undersøger muligheden for også at samarbejde med Japan.
Vi holder naturligvis skarpt øje med problemet med råvarer af kritisk betydning for at definere de krævede prioriterede foranstaltninger, og vi mener, at sikre råvareforsyninger i sidste ende er virksomhedernes ansvar. Vi er dog villige til i tæt samarbejde med medlemsstaterne at drøfte omkostninger, potentielle fordele og merværdi af programmet for oplagring af råvarer.
Det er det, vi gør, men jeg er naturligvis klar til at lytte til eventuelle forslag fra Parlamentet for at sikre, at Kommissionen fortsat arbejder aktivt på en sag, som er af afgørende betydning for vores europæiske iværksættersystem.
Paul Rübig
Fru formand! Jeg vil gerne takke hr. Tajani for hans initiativ. Råvarer hjælper med at sikre, at vi har en sund industrisektor i fremtiden, og det er derfor vigtigt for os at indgå bilaterale aftaler med Kina og mange andre lande og ikke blot inden for handelspolitik. Vi bør f.eks. også fokusere på aftaler om beskyttelse af investeringer, da vi kan indgå langsigtede aftaler på dette område, som vil beskytte investeringsafkastet i de nye miner, som vi i så høj grad har brug for. Langsigtede aftaler vil med andre ord beskytte vores investeringer, så de nye miner, som kommer til at konkurrere med de eksisterende miner, kan få den finansielle støtte, de har brug for.
I forbindelse med Verdenshandelsorganisationens opfølgningskonference på Doha-runden kan vi også undersøge situationen vedrørende Singapore. Vi har allerede sammensat en god pakke af foranstaltninger i Singapore, og vi er nødt til at gå videre med dette, måske endda parallelt med de igangværende Dohaforhandlinger.
Vi skal finde ud af, om antidumpinglovgivningen er overtrådt med hensyn til de priser, som industrien i Kina i nogle tilfælde betaler for råvarer til forarbejdning og de tillæg, som indføres for europæisk industri. Arbejdet med dette er allerede i gang. Men det handler ikke kun om sjældne jordarter (REE), men også om f.eks. magnesit, som er den vigtigste råvare til brandsikre produkter, og som er afgørende for fremstillingen af stål, glas, cement og andre materialer. Vi bør overveje mulige erstatningsprodukter, som kan anvendes i fremtiden, og eventuelt oprette vores eget forskningsprogram for disse produkter.
Jeg glæder mig endvidere over fru Hedegaards forslag om en afgift på CO2-aftryk, som ville gøre det muligt at opkræve yderligere moms på produkter, som fremstilles med et højt niveau af CO2-emissioner, som transporteres over store afstande.
Marita Ulvskog
Fru formand, hr. kommissær! Denne forhandling viser, hvor vigtigt det er, at råvarestrategien virker langsigtet og bredt. Sjældne jordarter er naturligvis sjældne på markedet, men ikke i undergrunden. Det er der en række grunde til. De har ganske enkelt ikke været tilstrækkeligt økonomisk interessante at indvinde alle de steder, vi ved, de findes. Der har ligeledes været miljømæssige og arbejdsmiljømæssige tvister.
EU bør foretage omfattende investeringer i forskning og udvikling og bør investere i ressourceeffektivitet og navnlig i genanvendelse, som det er sagt her i løbet af aftenen. Dette stiller naturligvis krav om alt fra intelligente, enkle og intelligente indsamlingsstrategier til miljøvenligt design, som gør det let at tage batterierne ud af apparater, der skal genanvendes. Vi skal imidlertid også bevæge os væk fra vores kolonialistiske impulser, når vi samarbejder med andre lande i andre dele af verden. Det har vi indtil videre ikke været særlig gode til.
Niccolò Rinaldi
Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! De har allerede givet en del oplysninger, men jeg vil gerne have flere detaljer.
Først WTO. Hvad er det helt præcist vi foretager os i WTO i forbindelse med det initiativ, der blev indledt i 2009, men som, så vidt jeg ved, vedrørte magnesium og bauxit? Følger vi en procedure i WTO vedrørende sjældne jordarter? Er en sådan procedure mulig, og indleder vi den selv, eller kan vi indlede den sammen med USA og Japan, hvilket efter min mening vil være ønskeligt?
For det andet har De udtalt, at vi skal øge forsyningerne fra andre forekomster, herunder europæiske. Er det noget for Grønland? Hvad tænkes der præcist på i den forbindelse?
For det tredje: genvinding af sjældne jordarter fra genanvendelse. Bevæger vi os i retning af et sæt europæiske regler om såkaldt urban minedrift? Kommer der et direktiv eller en forordning? Hvad er planen i den henseende?
For det fjerde: Vil det ottende rammeprogram også indeholde særlige bestemmelser om undersøgelser og efterforskning? Vil vi endvidere med hensyn til oplagringssystemet også i dette tilfælde have fælles europæiske regler om oplagring.
Og endelig: I hvilket omfang behandles emnet bilateralt med Kina som led i økonomi- og handelsdialogen på højt plan og i de igangværende forhandlinger om den nye partnerskabs- og samarbejdsaftale med dette land?
Reinhard Bütikofer
Fru formand! På kort og mellemlang sigt er vores afhængighed af indførslen af sjældne jordarter fra Kina er problem. Jeg kan ikke se, at Europa har en strategisk svaghed, og vi må ikke fortsætte denne afhængighed. For at sige det lige ud gør kineserne os på nogle punkter en tjeneste ved at gøre det fuldstændig klart for os, at vi skal ud af vores aktuelle afhængighed.
Vi må derfor ikke begå endnu en fejl ved at skabe antagonisme mellem Europa og Kina. Der er samarbejdsmuligheder på dette område. Ser vi imidlertid på Asien, bør vi også se på Japan. Japan har i det seneste år befundet sig i en stadig mere vanskelig situation med hensyn til REE i forhold til Europa. Japan har også reageret hurtigere og mere effektivt. Den japanske regering har brugt 1 mia. USD på forskning i substitution og genanvendelse af REE. Hvor meget stiller vi til rådighed som en del af det syvende rammeprogram?
Det siger sig selv, at vi har brug for en handelspolitik. Vi skal også udvikle vores egne reserver, hvor de er tilgængelige. Efter min mening skal vores strategiske fokus imidlertid være på innovation, råvareeffektivitet og teknologisk førerposition. Vi har brug for obligatoriske mål for råvareeffektivitet. Vi har også brug for specifikke, konkrete planer for genanvendelse af REE. I Kommissionens meddelelse nævnes genanvendelse ikke direkte. Dette er ikke længere en løsning for fremtiden, men en løsning, vi har brug for nu. Mange virksomheder har allerede gjort det i nogen tid, heriblandt Rhodia, BASF, Osram og mange flere.
Substitution er en anden afgørende faktor. Selv Kina begynder nu at investere i substitution for REE, da det er åbenlyst, at landet ikke kan fortsætte med at anvende disse stoffer med den nuværende hastighed, selv ikke for at opfylde sine egne behov.
Vi skal være hurtige til at udnytte mulighederne i den aktuelle situation bedst muligt, og vi må ikke klage over, at disse muligheder er åbne for os.
Zbigniew Ziobro
Fru formand! Sjældne jordarter er af afgørende betydning for hundredvis af teknologiske løsninger. De er derfor en afgørende faktor i forbindelse med fortsat teknologisk udvikling og større innovation i EU. Deres brede anvendelse betyder, at efterspørgslen er steget, mens mulighederne for at øge de mængder, der udvindes, bliver færre.
I dag udvindes der årligt 124 000 t sjældne jordarter på verdensplan, og efterspørgslen efter dem vil stige med op til 50 % frem til 2012. Omkring 97 % af den globale forsyning udvindes i Kina, hvilket er utrolig vigtigt, da Kina siden 2006 har reduceret både udvinding og eksport. I august bekendtgjorde landet, at det ville reducere sin eksport med over 50 % og oprette strategiske reserver. Som om det ikke var nok, er mange af de virksomheder, som udvinder sjældne jordarter i andre dele af verden, rent faktisk kinesisk ejede. I Australien blokerede man for nylig et kinesisk mineselskabs overtagelse af en mine med sjældne jordarter. Dette problem med monopol på udvikling af disse råvarer er meget alvorligt. Vi må gøre alt det, der står i vores magt, for at forebygge risici i forbindelse med denne afgørende økonomiske sektor, som garanterer Europas vækst og fremtid.
Helmut Scholz
Fru formand, hr. Tajani! Så sent som sidste efterår glædede Europa-Parlamentet sig særlig over, at EU's stats- og regeringschefer i en erklæring fra topmødet i Madrid udtrykkeligt havde anerkendt staternes suveræne ret til at forvalte deres egne naturressourcer og kontrollere anvendelsen deraf. Erklæringen indeholdt også en specifik henvisning til betydningen af bæredygtighedskriterier. På topmødet deltog latinamerikanske lande, men de samme love gælder for Kina og andre stater.
Udvinding af sjældne jordarter (REE) har medført alvorlige miljøskader i Kina på samme måde som tidligere i USA og andre steder. Dette må ikke fortsætte. Vi har brug for en international aftale. Kina og andre potentielle producenter har brug for vores ekspertise og teknologioverførsel for at sikre, at deres minedrift er miljøvenlig, og at deres minearbejdere kan arbejde i større sikkerhed.
Kina er også interesseret i at investere i højteknologiske produktionsfaciliteter til forarbejdning af REE og ønsker ikke blot at være leverandør af råvarer. Kommissionen bør derfor spille rollen som mægler her.
En moderne råvarepolitik skal være kendetegnet af partnerskab. Samtidig skal der fokuseres på at udvikle bedre genanvendelses- og substitutionsteknologier, da de metaller, der findes i REE, vil blive endnu mere sjældne. For sjældne til, at de kun skal bruges én gang.
Daniel Caspary
(DE) Fru formand, hr. Tajani! De har i dag udtalt Dem om, hvad Kommissionen agter at foretage sig i løbet af de næste par måneder med hensyn til råvareforsyninger. I 2007 kom Kommissionen også med en bekendtgørelse, da den fremlagde sin råvarestrategi. Mit problem er, at de bekendtgørelser, vi har hørt de seneste dage, og de bekendtgørelser, vi har hørt de seneste uger, er meget lig dem, vi hørte i 2007. Det er imidlertid mit indtryk, at der er sket meget lidt siden da.
I forhold til at forsvare vores egne interesser er der i hvert fald ikke sket meget. Det virker, som om mange andre stater fremmer deres interesser meget aggressivt. Dette kaldes også 'den kolonialistiske refleks'. Dette sker ikke i landene i EU, men særlig i Kina, som bruger spørgsmålet om råvarer og sjældne jordarter (REE) til at bevare sit monopol til ulempe for andre lande.
Jeg spørger oftere og oftere mig selv, hvem der bør være ansvarlig for at sikre, at der rent faktisk sker noget. Et det Deres generaldirektorat, hr. Tajani? Er det Dem? Er det Generaldirektoratet for Handel? Er det hr. De Gucht? Er det de andre kommissærer? Hvem har det overordnede ansvar? Hvilke konkrete skridt skal der tages? Hvis foranstaltninger skal vi måle og hvornår for at sikre, at foranstaltningerne rent faktisk føres ud i livet af EU? Jeg vil være taknemmelig, hvis De vil undersøge dette, da vi alle er klar over, at Kina fortsat spiller en aktiv rolle og indfører eksportrestriktioner og told, hvilket giver vores virksomheder store problemer.
Har Kommissionen endelig udarbejdet en liste over alle de produkter, hvor Kina i dag har en konkurrencefordel som følge af deres eksportrestriktioner? Agter Kommissionen at træffe antidumpingforanstaltninger, hvor det er relevant, for at fjerne konkurrenceulemper for vores virksomheder? Jeg vil være taknemmelig, hvis De vil rette opmærksomheden mod disse spørgsmål.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Fru formand! Sjældne jordarter er uhyre vigtige for fremstillingen af skærme og mobiltelefoner samt for højtydende permanentmagneter i vindtubiner og elektriske køretøjer, katalysatorer til biler, printplader og optiske fibre. De er derfor også vigtige for nye rene energier. Selv om disse elementer handles globalt, er markedet for visse råvarer og sjældne jordarter ikke særlig gennemsigtigt, og der handles kun med små mængder.
EU er næsten fuldstændig afhængig af import af sjældne jordarter, idet 97 % af den globale produktion er koncentreret i Kina. Efterspørgslen efter råvarer vil stige kraftigt som følge af væksten i de nye økonomier og den hurtige spredning af nye teknologier. Procedurerne for minedrift, raffinering og genanvendelse af sjældne jordarter har alvorlige konsekvenser for miljøet, hvis de ikke forvaltes korrekt. EU bør koncentrere sig om at effektivisere procedurerne for at anvende og genanvende sjældne jordarter og om forskning rettet mod at erstatte råvarer af kritisk betydning med råvarer af mindre kritisk betydning.
Vi opfordrer til, hr. kommissær, at listen over råvarer opdateres løbende.
Charles Goerens
(FR) Fru formand! Bemærkningerne i de mundtlige forespørgsler, som danner grundlaget for denne forhandling, er endnu et eksempel på, at ressourcerne er knappe og navnlig, at visse vigtige mineraler bliver stadig mere knappe. Endvidere fortæller de os, hvor sårbare de importerende stater er i forhold til de stater, som har et monopol.
EU's reaktion skal være tostrenget: på den ene side for at sikre, at vi ikke bliver fanget ved at forsvare vores situation i alle relevante fora (WTO, G20, FN), mens vi på den anden side arbejder inden for rammerne af Lissabonstrategien på at reducere vores afhængighed af sjældne jordarter. Vores slagord må være effektiv genanvendelse af materialer, som allerede er blevet brugt, og fremme af forsknings- og udviklingsprogrammer til alternative produkter.
Endelig skal EU gennem sine partnerskaber med udviklingslandene hjælpe med at forebygge plyndring af sjældne jordarter, som tilhører disse lande.
(Bifald)
Teresa Riera Madurell
(ES) Fru formand, hr. kommissær! Situationen er tydelig. EU skal sikre sin forsyning af sjældne jordarter, men konkurrencen på dette marked øges konstant.
Det er rigtigt, at Kina kontrollerer 95 % af den globale produktion, og landets fortsatte nedskæringer af eksportkvoter har givet emnet en central placering på G20-landenes dagsorden.
Vi drøfter derfor et spørgsmål af afgørende betydning for hele Europas økonomi, og løsningen på dette spørgsmål skal naturligvis findes i samarbejde med lande, som har reserver, men først og fremmest også gennem forskning, udvikling og innovation.
Det er allerede sagt, at det er af stor vigtighed at investere i forskning og udvikling, hvis vi skal håndtere de teknologiske udfordringer, der ligger i at finde mere effektive udviklingsmetoder, søge efter alternative råvarer for at reducere afhængigheden samt genanvendelse, hvilket er det allervigtigste, da de såkaldte "urbane miner" kan være en betydningsfuld kilde til råvarer for EU.
Vi lykønsker derfor kommissæren med hans forpligtelser i forhold til dette emne, og vi vil holde et vågent øje med alle Kommissionens skridt i den henseende.
Seán Kelly
(EN) Fru formand! Jeg må sige, at jeg er meget bekymret over nogle af de ting, jeg har hørt her i Parlamentet for nylig. Her til aften knaphed på sjældne jordarter. I går aftes 80 % proteinmangel. For et par uger siden var det sukkerroefabrikker, der lukkede, og nu er der sukkermangel. Det er på tide, at EU begynder at prioritere sig selv og navnlig fremme sine egne industrier.
Hvad angår sjældne jordarter, glæder jeg mig over kommissærens løfte om at se på innovation med hensyn til at finde substitution mv. (og genanvendelse), men først og fremmest løftet om at se på nye teknologier. Jeg deltog for et par uger siden i et seminar i Bruxelles, som omhandlede nyudviklede teknologier til udvinding af sjældne jordarter fra havbunden.
I sidste ende bliver vi nødt til at være selvforsynende. Det er fint, at kommissæren tager til Brasilien og taler med Kina, men hvis diplomatiet fejler, og de ikke giver os det, vi ønsker, hvor skal vi så gå hen? Hvis vi ikke har en stærk økonomi, er vi politisk irrelevante.
Zigmantas Balčytis
(LT) Fru formand! Spørgsmålet om råvarer hænger uløseligt sammen med EU's vækst og økonomiske udvikling. Vi kan derfor lykønske Kommissionen med råvarestrategien. Ikke desto mindre bør den potentielle mangel på råvarer i fremtiden ikke blot få os til at fokusere på at løse spørgsmålet om adgang til råvarer. Jeg er enig i, at det kan være en mulighed for at dreje EU's økonomi i retning af en model, der er baseret på mere effektiv ressourceudnyttelse. Reduceret anvendelse af råvarer og større opmærksomhed om effektiv forarbejdning af råvarer er sandsynligvis den hurtigste vej til at reducere EU's importbehov. Investeringer i nye forarbejdningsteknologier og substitution af råvarer vil kunne reducere afhængigheden af importerede sjældne jordarter betydeligt. Dette kan sikre Europa en førerposition på dette område, og det ville i høj grad bidrage til gennemførelsen af målene i Europa 2020-strategi.
João Ferreira
(PT) Fru formand! Denne forhandling om problemerne med at vurdere råvarer som sjældne jordarter, er uløseligt forbundet med den aktuelle udvikling i verdensøkonomien og den systemiske krise, vi befinder os i. Krisen, der blev kendt som en finanskrise, er i realiteten en langt større og global krise. Det er en krise, som har grobund i konfrontationen mellem økonomisk vækst som defineret af kapitalismen og en gavmild, men begrænset planet. Systemets baggrund, kapitalismen, som underordner alt i forhold til dynamikken mellem overskud og oplagring, ligger også i denne manglende evne til at forstå naturen og dens grænser, men naturen har rent faktisk grænser.
Udviklingen hen i mod en verden, som ifølge økonomiske og politiske synspunkter er polycentrisk, giver mulighed for øget konkurrence om ressourcer, idet konflikter vækkes og fødes. De valuta- og handelskrige, vi har været vidner til, er bekymrende, men ikke isolerede symptomer. Andre krige står i kø som nutidige og fremtidige trusler, og det er også disse ting, vi taler om, når vi drøfter det, der er fremlagt for os i dag.
Edit Herczog
Fru formand, hr. kommissær! Da min bedstemor blev født, var hun én ud af 2 mia. mennesker på jorden. Da jeg blev født, var jeg én ud af 5 mia. Og når mit barnebarn kommer til verden, vil hun være en ud af 9 mia. mennesker på jorden. Så ekstensive teknologier skal erstattes af intensive teknologier for alle ressourcer, herunder sjældne materialer. Jeg vil derfor gerne mindes en person, som for 100 år siden modtog nobelprisen i kemi for adskillelse og rensning af radium og polonium, nemlig Maria Skłodowska, bedre kendt som Madame Curie. Vi har brug for flere som Madame Curie, vi har brug for videnskabsfolk, og vi har brug for banebrydende teknologier. Jeg vil derfor anmode kommissæren om at gøre sit yderste for at sikre, at kemi stadig har plads til unge talenter i Europa.
Judith A. Merkies
(NL) Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Ja, vi kan importere råvarer, men i stedet bør vi bevare dem. Vi kan måske endda begynde at producere dem selv. Jeg glæder mig over Deres initiativ til et nyt partnerskab, som omfatter substitution, men jeg mener, at andre medlemmer allerede har nævnt dette, og de har ret. Vi skal forsøge at bevare råvarerne her i Europa. Det er meget vigtigt. Vi skal øge indsamlingen. Vi skal skifte til andre forretningsmodeller for at udvinde sjældne jordarter til genanvendelse, hvor det er muligt. Dette kan ske gennem innovation, og til det formål har vi brug for større effektivitet.
En enkelt ting bekymrer mig dog. Vil De sikre, at disse sjældne jordarter bevares til de vigtigste applikationer, hvis de bliver endnu mere sjældne? Vil De sikre, at de applikationer, vi alle har mest brug for, de mest presserende, i sidste ende kan fortsætte med at fungere, hvis alle disse metaller bliver endnu mere sjældne? Vil De f.eks. sikre, at disse metaller går til vindmøller i stedet for at ende som en del af tilfældige produkter? Vil De også se på dette? Jeg mener, at det er meget vigtigt.
Adam Gierek
(PL) Fru formand! Af konkurrencehensyn foretrækker markedets aktører investeringer, som giver et hurtigt afkast - med andre ord investeringer i anlæg, hvis produkter når direkte ud til forbrugerne. Investeringer i søgning efter råvarer, navnlig mineralforekomster, er en lang og dyr proces med lange udsigter til afkast. Det er derfor kun de største investorer, som har råd til det. De er primært monopolister og kan stille deres egne betingelser, hvilket også var tilfældet med sjældne jordarter. Det har nu vist sig, at Europas vækst er begrænset på grund af mangel på lanthanider og navnlig samarium og neodymium, som er nødvendige til fremstilling af højtydende permanentmagneter inden for vindenergi og elektriske køretøjer.
Det er på tide, at EU retter opmærksomheden mod råvaresikkerheden, på samme måde som den er opmærksom på energisikkerhed. Dette vedrører ikke kun sjældne jordarter, men også andre sjældne råvarer og materialer, der anvendes som katalysatorer, f.eks. rhenium og platinmetaller, tungsten, molybdæn, lithium, selen mv.
Antonio Tajani
Fru formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne takke Parlamentet, fordi det med denne forhandling sætter handling bag Kommissionens og navnlig Barroso II-Kommissionens arbejde med at løse det følsomme spørgsmål om råvarer.
Som hr. Scholz fremhævede, har Kommissionen efter mødet i Madrid indledt en målrettet indsats. Den er med andre ord ikke blot kommet med bekendtgørelser, men har truffet specifikke foranstaltninger. Med specifikke foranstaltninger mener jeg udarbejdelse af en liste over 14 sjældne jordarter, hvor der er behov for foranstaltninger, en liste, som jeg desværre frygter skal udvides.
Derudover har den indledende aftale med Den Afrikanske Union efter flere måneders arbejde kulmineret i en aftale inden for handlingsplanen for Den Afrikanske Union/EU, hvor Afrika er direkte involveret i en fælles indsats med EU og Kommissionen. Dette arbejde omhandler både det, vi kan gøre i EU for at analysere vores behov, og en analyse af de reelle muligheder for udvinding i Afrika, en mulig gennemførelse af en geologisk tjeneste og planen om at skabe en tværafrikansk netværksinfrastruktur, der kan støtte de miner, hvorfra det vil være muligt at udvide udvindingsindustrien.
Aftalen med Den Russiske Føderation om at sætte råvareaftaler på dagsordenen er et andet konkret resultat - ikke kun en bekendtgørelse - og der er blevet holdt to møder.
Ligeledes er Kommissionens dokument om råvarer ikke blot en bekendtgørelse, men et dokument godkendt af Kommissionen, som indeholder en klar og præcis strategi, der som nævnt er baseret på tre specifikke søjler, som vi fortsat vil arbejde på.
Beslutningen om at oprette et innovationspartnerskab i forbindelse med en foranstaltning, som den private sektor og forhåbentlig også Parlamentet og de andre institutioner vil deltage i med innovation og forskning med det formål at finde frem til solide genanvendelses- og substitutionsforanstaltninger, som giver reelle resultater, er heller ikke blot en bekendtgørelse, men en specifik foranstaltning fra Kommissionens side. Det er en anmodning, som er godkendt af kollegiet, og som derfor er en del af Kommissionens innovationsstrategi.
Med hensyn til WTO skal vi naturligvis fortsætte arbejdet med at løse problemet ad diplomatisk vej. Rejsen til Latinamerika er en anden specifik foranstaltning og ikke blot en bekendtgørelse, fordi besøg i forbindelse med sådanne følsomme emner kræver et omhyggeligt forarbejde, der skal udmønte sig i reelle resultater. Jeg vil naturligvis underrette Parlamentet om dette arbejde.
Med hensyn til visse steder i Europa, hvor det er muligt at kontrollere, om der findes råvarer i undergrunden, og her tænker jeg på Grønland, Barentshavet og andre steder i Nordeuropa, skal vi kontrollere, om det er muligt at gennemføre udvindingsaktiviteter på en økonomisk bæredygtig måde. Men vi er parate til at støtte alle initiativer, som har til formål at foretage mulige undersøgelser.
I næste uge vil der være en politisk forhandling, herunder om tekniske aspekter, i Europa-Parlamentets bygning i Bruxelles. Der vil blive fokuseret på mulighederne i Barentshavet, og jeg vil være til stede og sammen med nogle svenske ministre og flere eksperter drøfte, om disse muligheder er økonomisk bæredygtige, og om de er bæredygtige fra et miljømæssigt synspunkt - et andet område, hvor vi skal se på, om det er rigtigt og hensigtsmæssigt at udføre undersøgelser.
Med hensyn til WTO er jeg ansvarlig for den industrielle del af spørgsmålet om råvarer. Kommissær De Gucht er ansvarlig for den kommercielle del. Han har allerede tydeligt sagt, at han agter at forsvare EU's interesser. Til interesserede, herunder hr. Caspary, som vist var den, der stillede spørgsmålet, og hvis han ønsker det, kan jeg sende det til ham inden i morgen tidlig, kan jeg sige, at der i punkt 5, stk. 2, i dokumentet i meddelelsen om råvarer nævnes mulige antidumpingforanstaltninger og kommercielle foranstaltninger.
Med hensyn til foranstaltningerne i WTO, som kommissær De Gucht som nævnt er ansvarlig for, har vi indledt en procedure med Mexico og USA vedrørende ni råvarer, som ikke omfatter sjældne jordarter. Undersøgelsen er allerede i en fremskreden fase. Konklusionerne vil derfor også være afgørende med hensyn til de skridt, som Kommissionen efterfølgende bør tage med hensyn til sjældne jordarter. Vi vurderer situationen præcist for at identificere de mest hensigtsmæssige instrumenter på dette område.
Med hensyn til genanvendelse af sjældne jordarter og det spørgsmål, hr. Rinaldi stillede under sit indlæg, kan jeg svare ved at forklare de genanvendelsesforanstaltninger, som vi i Kommissionen agter at træffe. Den nuværende lovgivning dækker 40 % af det affald, der produceres i EU.
Kommissionen har foreslået at uddybe kommissær Potočniks forslag betydeligt, som ikke er mit forslag, med hensyn til målene for genanvendelse af elektrisk og elektronisk affald, der indeholder sjældne jordarter. Der er også planlagt andre og bedre foranstaltninger for produkter for at fremme genanvendelsen af dem efter udløbet af deres levetid. Udarbejdelsen af lovgivningen er allerede i gang, og kommissær Potočnik agter at fortsætte dette arbejde.
Med hensyn til industripolitik vedrørende sjældne jordarter og råvarer agter jeg at fortsætte arbejdet og ikke give nogen løfter. Jeg plejer ikke at give løfter, men opfylde mine forpligtelser, navnlig over for Parlamentet, som jeg har gjort siden den tillidserklæring, jeg fik fra de udvalg, jeg præsenterede mig for. Jeg agter at fortsætte mit arbejde og opfylde alle mine forpligtelser uden at komme med bekendtgørelser, men ved at forsøge at give specifikke svar på europæiske virksomheders og borgeres behov, herunder inden for industriel forsyning, som er et meget følsomt område.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Skriftlige erklæringer (forretningsordenens artikel 149)
Elisabetta Gardini
Sjældne jordarter er et vigtigt element i den europæiske økonomi. Efter Kommissionens meddelelse om råvarestrategien skal vi bestræbe os på at sikre, at der hurtigt defineres en ambitiøs fælles strategi for denne sektor. Vi må og skal forhindre, at Europa bliver fuldstændig afhængig af Kinas monopol med 97 % af disse metaller, som er uundværlige for højteknologiske industrier. Det er derfor ikke blot nødvendigt at revurdere udvindingsmulighederne i Europa, men også genvinde disse dyrebare elementer fra affald ved hjælp af mere effektiv genanvendelse. I denne henseende haster det for EU at investere i flere ressourcer inden for teknologisk forskning, især rettet mod en lettere og mere økonomisk form for udvinding af sjældne jordarter fra elektronisk affald. Tænk blot på, at der kan udvindes op til 350 g guld fra 1 t mobiltelefoner, hvis de genanvendes korrekt. Vejen til at garantere en bæredygtig forsyning af disse elementer er stadig lang og kan ikke udvikles uden et større samarbejde med ressourcerige lande gennem strategiske partnerskaber og løbende forbindelser. Endelig vil jeg gerne se, at der vedtages rettidige foranstaltninger til håndtering af prisstigningerne for disse materialer, som er strategisk vigtige for europæisk industri.
Jarosław Leszek Wałęsa
Vi er for nylig i stigende grad blevet opmærksomme på, at sjældne jordarter er af afgørende betydning for teknologiske applikationer og af grundlæggende betydning for udviklingen af miljøvenlige teknologier som vindturbiner, hybridkøretøjer mv. Det bør bemærkes, at det er yderst kompliceret at udvinde dem. EU's industri afhænger 100 % af import af sjældne jordarter fra Kina, som reelt har monopol på dette område, eftersom landet kontrollerer 97 % af den globale produktion. Kina er i besiddelse af 36 % af de bekræftede globale reserver af sjældne jordarter og 59 % af de skønnede samlede reserver og arbejder samtidig på at indgå bilaterale aftaler for at sikre dokumenterede reserver i hele verden. EU's industri mangler adgang til både sjældne jordarter og råvarer og til den videnskabelige og industrielle ekspertviden, som er nødvendig for at forarbejde dem. Endvidere har Kina annonceret store nedskæringer i sin eksport, selvom om den globale efterspørgsel efter sjældne jordarter stadig stiger, som det så levende er beskrevet af en gruppe japanske eksperter ved en meget interessant fremlæggelse under et besøg i Europa-Parlamentet i februar 2011. I forbindelse med medlemsstaternes industriers utvivlsomme behov for at udnytte sjældne jordarter og behovet for at forske i dem, opfordrer jeg til en dialog med Folkerepublikken Kina om stigende eksport af disse råvarer og til at fokusere vores bestræbelser på at søge efter alternative kilder til udvinding af dem.
