2. Somalia: Rutinemæssige drab på civilbefolkningen
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling om seks beslutningsforslag om Somalia.
Mikel Irujo Amezaga
Hr. formand! For det første vil jeg gerne give udtryk for min store bekymring over de nylige tilfælde af kidnapninger af skibe i staten Somalias farvande samt over den ydmygende behandling, som kidnapperne udsætter besætningsmedlemmerne for.
Fra selv samme plads anmodede jeg om, at EU fik en fælles ordning for gensidig koordinering og bistand, som gør det muligt for de militærfartøjer, der sejler i internationalt farvand under en medlemsstats flag, ved den først mulige lejlighed at beskytte andre medlemsstaters handels- og fiskerfartøjer.
Men derudover vil jeg også gerne kategorisk fordømme den handel med våben og ammunition, der finder sted med de organiserede bander og paramilitære grupper. Min gruppe vil gerne anmode de relevante internationale og regionale kompetente organisationer om at anbefale passende præventive foranstaltninger, så våbnene ikke kommer nævnte grupper i hænde.
Min gruppe vil ligeledes gerne bede donorlandene, nærmere bestemt EU, om at overholde deres forpligtelser og sikre en tæt forudgående koordinering med det formål at øge udviklingsbistandens effektivitet.
Vi vil også gerne anmode Kommissionen, der er til stede her, om at foreslå en hurtig og betragtelig forøgelse af de finansielle midler, som EU giver til Somalia, især i forbindelse med midtvejsevalueringen af den 10. europæiske udviklingsfond samt en forøget fysisk tilstedeværelse i landet. Jeg vil gerne benytte mig af Kommissionens tilstedeværelse og spørge, hvad den gør, eller om den vil gøre noget i denne forbindelse.
Jeg kan naturligvis ikke afslutte mit indlæg uden at komme med en opfordring - som også står i beslutningsforslaget - til alle de somaliske grupperinger om at gøre en ende på en af de seneste års længste og mest destruktive væbnede konflikter
Marios Matsakis
forslagsstiller. - (EN) Hr. formand! Somalia har nu i en årrække været et borgerkrigshærget og fattigdomsramt land. Tusinder af civile er døde som følge heraf, og hundredtusinder har lidt og lider stadig.
Det må siges, at det internationale samfunds indsats kun har haft en begrænset virkning. Men det somaliske folks problemer fortsætter, og mord på civile i denne region er nu desværre blevet en del af dagligdagen.
Flere modige og effektive handlinger er efter min mening nødvendige hovedsagelig inden for følgende områder.
Først og fremmest skal FN's våbenembargo mod Somalia håndhæves fuldstændigt. Dette skal omfatte Kina, som er den sædvanlige skurk i sådanne situationer.
Dernæst skal det sikres, at al FN- og EU-bistand til Somalia når ud til dem, som har reelt behov for og ret til bistand, og ikke ender i hænderne på krigsherrerne.
For det tredje skal der lægges pres på FN's Sikkerhedsråd for omgående at påbegynde gennemførelsen af dets enstemmige beslutning af den 15. maj 2008 om at sende en tilstrækkelig stor FN-fredsbevarende styrke til regionen. Det skal naturligvis sikres, at sådanne fredsbevarende styrker ikke er af samme kvalitet som dem, der for nylig blev anklaget for at forbryde sig mod den lokalbefolkning, som de skulle have beskyttet.
For det fjerde skal det igen gøres klart for Den Afrikanske Union, at den har det overordnede ansvar for det, der sker i de afrikanske regioner som Somalia, og at den må gøre en omgående og reel indsats i stedet for at komme med en masse tomme ord mod alle disse regimer og andre partier og grupper, som tvinger Afrikas befolkning ud i endnu mere primitive og håbløse dramatiske situationer.
John Bowis
forslagsstiller. - (EN) Hr. formand! I 1960 så det britiske og italienske Somaliland frem til deres drøm om uafhængighed. Men den drøm blev meget hurtigt knust, og som formand for den britiske somaliagruppe i det britiske parlament husker jeg, at der kom denne strøm af flygtninge, som først fortalte os om det autoritære regime i landet og så naturligvis om kampene mellem forskellige grupper og om anarkiet.
Somaliland har stadig en vis grad af uafhængighed og stabilitet ligesom Puntland. Men Mogadishu er et navn, der er synonymt med vold, mord, oprør, sult og en mislykket økonomi.
Så hvad gør vi? Faktisk kan vi ikke gøre så meget. I hvert fald ikke hver især, sandsynligvis ikke i vores egenskab af at være i Europa. Men vi kan arbejde sammen med andre internationale spillere for at lægge pres på spillerne inde i landet og få dem til at stoppe den vedvarende konflikt, volden, overtrædelserne af de internationale menneskerettigheder og arbejde henimod fred.
Vi skal overtale dem til at indvillige i, at humanitær hjælp når frem til de mest nødlidende, og vi skal måske hjælpe dem med at sikre humanitære hjælpearbejderes sikkerhed.
Vi skal henvende os til dem uden for landet, som kan hjælpe. Vi anmoder Kenya om at gøre det muligt for somaliske flygtninge at få adgang via grænseovergangen El Wak og ret til hjælp i det land.
Som det allerede er blevet sagt, anmoder vi alle om at sikre, at der fortsat er embargo på våbensalg mod dette land. Vi insisterer på, at dem, som har begået krigsforbrydelser, skal retsforfølges og, hvor det er hensigtsmæssigt, ved den Internationale Krigsforbryderdomstol. Og vi glæder os naturligvis over FN's Sikkerhedsråds resolution fra maj om opfordring til at udstationere 28.000 tropper i form af en fredsbevarende styrke. Mere realistisk måske opfordrer vi indtrængende til, at AMISOM får mandat til at foretage beskyttende indgreb.
Vi har behov for handling. Ikke kun resolutioner. Vi har behov for international handling.
Erik Meijer
forslagsstiller. - (NL) Hr. formand! Volden i Somalia skyldes helt afgjort, at der siden 1991 ikke har været en generelt anerkendt regering der. I den sydlige og centrale del af landet har der i mange år været kampe mellem forskellige krigsherrers militser, og i den nordlige del er den aktive regering for territoriet for det tidligere britiske koloniherredømme i Somaliland ikke internationalt anerkendt.
Så brød der en konflikt ud mellem Sammenslutningen af Islamiske Domstole og hæren i nabolandet, Etiopien. Forhandlinger om genforening af landet opnåede aldrig generel opbakning, og dem, som rent faktisk bakkede op om dem, holdt ofte op.
Årene med kaos vender snart resten af verdens opbakning til en hvilken som helst overgangsregering til indblanding i uløselige væbnede konflikter i landet.
I de seneste år har jeg flere gange advaret om, at EU ved at bidrage til at finansiere mislykkede strukturer binder sig til en af de stridende parter uden noget perspektiv om en vedvarende og bred løsning.
Europa skal naturligvis hjælpe, hvis det er muligt at finde en løsning. Men forhastet indblanding fører til katastrofe.
Under en tidligere hastedebat om Somalia den 15. november 2007 vedtog Parlamentet en beslutning, som opfordrede til at sætte en stopper for udenlandsk militærindblanding og til dialog og forsoning i landet.
Det vil blive hilst velkommen, at den nu vedtagne beslutning går imod EU-støtte til krigsherrer, som forsøger at genetablere deres magt, imod brugen af børnesoldater og imod yderligere våbenleverancer.
Et mislykket mordforsøg fandt i går sted på den fungerende præsident, Abdullahi Yusuf. Bevæbnede styrker er fortsat i hårde kampe med hinanden. Vi får nu at se, om den aftale, som blev indgået i sidste uge om at sætte en stopper for volden inden for 30 dage og om at erstatte den etiopiske indsatsstyrke med en FN-fredsbevarende styrke, har en reel chance for at lykkes. Hvis dette fører til reelle løsninger, giver det mening for Europa at støtte op om det.
Adam Bielan
forslagsstiller. - (PL) Hr. formand! Den seneste genoptagelse af kampene i Somalia mellem enheder af den Midlertidige Føderale Regering og oprørerne har kostet mere end hundrede mennesker livet og har resulteret i en masseudvandring fra Somalias hovedstad Mogadishu. Overtrædelse af menneskerettighederne i form af tortur, voldtægt, mord og angreb på civile er nogen af de daglige handlinger, som begås af alle parter i konflikten i Somalia.
Det internationale samfund kan ikke sidde disse åbenlyse voldshandlinger i Somalia overhørig. EU må afgjort øge sit engagement for at løse konflikten i Somalia og bør opfordre alle parter i konflikten til at tage alle tænkelige skridt til at give humanitære organisationer uhindret adgang til ofrene i dette land, så de kan komme frem med hjælp til dem. Indsættelse af FN's fredsbevarende styrker indtil den politiske situation forbedres vil også være et skridt i den rigtige retning, ligesom en fornyelse af FN's embargoer på våbenleverancer mod Somalia vil være det.
Filip Kaczmarek
for PPE-DE-Gruppen. - (PL) Hr. formand! For en måned siden blev Global Peace Index offentliggjort. Indekset er lavet på baggrund af en undersøgelse, som foretages hvert år i 140 lande af Institut for Økonomi og Fred.
Undersøgelsen viste, at Somalia var det næstmest farlige land i verden efter Irak. Det er en nedslående realitet. Der er ikke nogen synlige fremskridt med hensyn til løsningen på denne længerevarende konflikt, og den information, som vi får, er forfærdelig. Jeg vil ikke beskrive det hele her, men blot sige, at somaliske pirater indtil videre har kapret 26 skibe siden januar i år.
I en så håbløs konflikt som den i Somalia bør enhver aftale mellem parterne have passende opmærksomhed. Lad os håbe, at aftalen fra den 9. juni i Djibouti vil vise sig at være et gennembrud i denne konflikt og føre til en vedvarende fred.
Marianne Mikko
for PSE-Gruppen. - (ET) Hr. formand, mine damer og herrer! Somalia er blevet en kamparena, for ikke at sige et helvede. Der lades åbenlyst hånt om menneskerettigheder og international lov. Landet sygner hen i fattigdom.
Tusinder af civile er omkommet i sammenstød mellem muslimer og regeringsenheder, og hundredtusinder er blevet tvunget til at flygte. Folk bliver dræbt, voldtaget og tortureret hver dag.
FN's statistik for 2007 viser, at der er ca. 457.000 somaliske flygtninge i verden. Det betyder, at en halv million somalier er blevet tvunget til at flygte fra deres hjemland for at overleve.
I løbet af de sidste tre måneder har volden i Mogadishu tvunget mere end 50.000 mennesker til at flygte. Situationen er fuldstændig ude af kontrol.
Jeg har forståelse for de mennesker, som flygter fra volden. Vi skal gøre alt, hvad der står i Europas magt, for at hjælpe Somalia med at bevæge sig i en fredelig retning. Konflikten må ikke udvikle sig til en regional krig. Afrika har brug for fred, ligesom det har brug for luft.
Ewa Tomaszewska
for UEN-Gruppen. - (PL) Hr. formand! Somalia har oplevet brutale kampe i mange år. I de seneste dage anslås det, at ca. hundrede mennesker er blevet dræbt, og ca. tohundrede er blevet såret. Tusinder af mennesker måtte forlade deres hjem i Mogadishu. Angreb på civile og på medierne vokser. Den 7. juni blev Nasteh Dahir Farah, næstformand i den Nationale Union af Somaliske Journalister, brutalt myrdet. Arbejdere fra hjælpeorganisationer er også blevet dræbt, heriblandt Mohamed Mahdi. Hvervning af børn til hærenheder vokser. 2,6 millioner somaliere (ca. 35 % af befolkningen) har behov for humanitær bistand. Amnesty International har i sine rapporter beskrevet nogle af de ekstreme former for angreb, som finder sted på ubevæbnede civile. Angriberne skærer ofte blot struben over på kvinder og børn.
Vi opfordrer FN's Sikkerhedsråd til at styrke kontingentet af fredsbevarende styrker i Somalia i overensstemmelse med den resolution, som blev vedtaget den 15. maj, og til også at styrke embargoen mod våbenleverancer til Somalia.
Bernd Posselt
(DE) Hr. formand! Jeg tror ikke, der tidligere har været en beslutning i Parlamentet med en grusommere titel, i hvert fald på tysk: rutinemæssige drab på civilbefolkningen. Det kan vi ikke reagere rutinemæssigt på, men kun med fuld indsats. En ottendedel af befolkningen er i løbet af de sidste 12 måneder blevet fordrevet, og ved årets udgang kan op til halvdelen af civilbefolkningen være afhængig af humanitær hjælp.
Jeg er hr. Dess og andre taknemmelig for den fødevarehjælp og medicinske hjælp, der bliver ydet i landet, men vi må nu også styre mod en politisk løsning, som der ikke har været siden 1991. Her ser jeg kun følgende muligheder. FN-styrkerne skal udstationeres, men de skal suppleres af tilsvarende civile strukturer. Med hensyn til overgangsregeringen må vi spørge: overgang til hvad? Overgang til en funktionsdygtig selvstændig struktur, eller der skal etableres en international civil struktur, som det er sket andre steder. Hvis det ikke lykkes, ender det med, at hele befolkningen bliver afhængig af humanitær hjælp. Det kan ikke være nogen løsning på mord, voldtægt og sult.
Colm Burke
- (EN) Hr. formand! Den humanitære situation i Somalia forværres hurtigt som følge af en kombination af konflikt, politisk ustabilitet og hård tørke, lige så vel som en høj inflation vanskeliggør problemerne yderligere.
Der kan være fare for, at scenerne fra hungersnøden i 1992 kan vende tilbage, hvis ikke det internationale samfund giver Somalia højere prioritet. 2,6 millioner mennesker ud af en befolkning på ca. 8,6 millioner har behov for omgående hjælp. Hvis ikke der sker markante forbedringer i dette land, kan dette tal stige til 3,5 millioner inden udgangen af 2008. 1,1 millioner mennesker er for tiden internt fordrevet. Alene siden januar er mere end 300.000 mennesker flygtet fra deres hjem.
Humanitære organisationer er udsat for store problemer i forbindelse med deres indsats for at hjælpe somaliske civile borgere og undsættes for angreb, tyveri og tilbageholdelser ved kontrolposter. Et sådan personale er dagligt udsat for betydelige risici i deres forsøg på at få bragt mad ud til de mest nødlidende. Den Afrikanske Unions Mission i Somalia og alle efterfølgende FN-fredsbevarende missioner skal have mandat til at beskytte civile, herunder kvinder, børn og internt fordrevne personer. Der skal også gøres forsøg på at dæmme op for den voksende hvervning af børnesoldater, især i Mogadishu.
Manuel Medina Ortega
(ES) Hr. formand! Jeg rejser mig for at henvise til et enkelt spørgsmål, nemlig piratvirksomheden i somalisk farvand.
Nogle af talerne - jeg tror, det var hr. Kaczmarek og fru Tomaszewska - har nævnt dette spørgsmål, og i det fælles beslutningsforslag er det omtalt i betragtning G og i afsnit 8, men jeg vil gerne gøre opmærksom på, at i den form, som punkt 8 er udformet på, begrænser indsatsen mod piratvirksomheden sig til forsvar af skibe, som transporterer humanitær bistand, hvorfor det er hensigtsmæssigt at udskille denne del og stemme nej til sidste del.
Endelig vil jeg gerne spørge Kommissionen, om der er noget nyt med hensyn til en mulig EU-aktion i koordination med Sikkerhedsrådet for at sikre søfartssikkerheden i dette område.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Hr. formand! Interne konflikter og borgerkrige er særlig farlige for samfund og nationer, fordi de fører til mord og plyndringer, til at folk forlader deres hjem, og til at folk bliver sat på gaden, til voldtægt og tortur og andre rædsler. Det er civilbefolkningen, som udsættes for alt dette. Civile, som er ubevæbnede, og som ofte angribes fra forskellige sider i konflikten.
Til trods for de skridt, som FN's generalsekretær og Den Afrikanske Union har taget, og for den hjælp, som EU har bidraget med, er situationen i Somalia så vanskelig, at folk taler om en humanitær katastrofe. Børn, som tvinges til at deltage i konflikten, er også vidner til forfærdelige rædsler.
En indsættelse af internationale militærstyrker i Somalia synes at være den mest effektive måde at håndtere denne katastrofe og denne krig på.
Charlie McCreevy
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Min kollega, Louis Michel, er her desværre ikke i dag, så jeg vil gerne på hans vegne udveksle nogle synspunkter med Dem om dette spørgsmål i Somalia.
Først vil jeg gerne dele Deres bekymring om den fortsatte konflikt og politiske ustabilitet i Somalia. Somalia befinder sig i en situation, hvor bevæbnede enheder, som begår systematiske og udbredte angreb på civile, lader hånt om grundlæggende rettigheder og respekt for basal menneskelig værdighed. 17 år som statsløs har resulteret i civile tab, massefordrivelser og ødelæggelse af fysiske infrastrukturer. En tredjedel af befolkningen, svarende til 2,6 millioner mennesker, er i dag afhængig af humanitær hjælp. EU er sammen med andre vigtige internationale aktører forpligtet til at hjælpe på dette afgørende tidspunkt.
På det politiske plan vil EU fortsat give sin fulde støtte til FN's generalsekretærs særlige repræsentants indsats med at koordinere det internationale samfunds handling og den interne politiske dialog i Somalia. Vi undersøger nu sammen med andre donorer passende måder for og midler til, hvordan vi bedre kan hjælpe det somaliske folk med effektivt at gennemføre Djiboutiaftalen, som blev indgået den 9. juni. Denne aftale giver nyt håb om en varig fred og stabilitet for befolkningen i Somalia.
På det humanitære plan fokuserer EU hovedsagelig på at støtte grundlæggende sektorer som sundhedspleje, ernæring, fødevarehjælp, husly og non-foodnødhjælp, vand og sanitet som en del af en række aktiviteter, som navnlig er rettet mod de centrale og sydlige dele af landet, der er hårdt ramt af civile stridigheder og ekstreme naturkatastrofer.
I 2007 formåede GD for Humanitær Bistand at tildele 18 millioner euro til humanitær hjælp. Som svar på en humanitær situation, der forværres, og på stigende fødevarepriser, bør niveauet for hjælp nå op på i alt 27 millioner euro i år.
På det udviklingsmæssige plan er EU allerede den største bistandsyder i Somalia og giver støtte på mellemlang til lang sigt for at etablere et fredeligt og selvbærende samfund.
EU's strategi for Somalia medfører en tildeling på mere end 212 millioner euro i perioden 2008-2013 under Den 10. Europæiske Udviklingsfond. En tredjedel af dette program vil blive anvendt på uddannelse, som er relevant for at forstå respekten for menneskerettigheder. Det kritiske mål er at tilskynde til forsoning, demokrati og til udviklingen af ledelsesstrukturer på alle niveauer. Uden fred og sikkerhed er det imidlertid ikke muligt at engagere sig effektivt i langsigtet udvikling. Der gives derfor prioritet til at fremme et fredeligt og sikkert miljø, hvor menneskerettigheder respekteres og demokratiske processer og institutioner kan udvikle sig.
Kommissær Michel mødtes med den somaliske præsident for få dage siden lige inden IGAD-topmødet i Addis Ababa. Ved den lejlighed opfordrede præsident Yusuf kraftigt til at give international hjælp til støtte for et bedre og mere sikkert miljø for de mennesker, der bor i Somalia. Vi forpligtede os til at yde stor støtte til den somaliske regering med det formål. Kommissionen finansierer allerede uddannelsen af somaliske politistyrker gennem FN, og der gives også midler til at dække omkostningerne i forbindelse med AMISOM-arbejdet.
Endelig vil den politiske forsonings- og stabiliseringsprocess også afhænge af de regionale nøglespilleres engagement og støtte, nemlig Etiopien og Eritrea, som har brugt Somalia som en scene for en erstatningskrig. I den henseende er etiopiske styrkers tilbagetrækning fra Somalia altafgørende for ethvert politisk gennembrud.
Kommissær Michel, som mødtes med Etiopiens premierminister, Meles, og Eritreas præsident, Isaias, sidste weekend opfordrede dem indtrængende til at støtte Djiboutiprocessen, som, selv om den langtfra er perfekt, fremsætter en reel, om ikke den eneste, mulighed for at samle de forskelligesomaliske aktører.
Til trods for de vanskelige omstændigheder vil Kommissionen fortsætte sit bistandsprogram for Somalia, som er blevet udarbejdet sammen med medlemsstaterne, for at lindre den somaliske befolknings lidelser og for at lægge fundamentet til et fredeligt samfund.
Der blev rejst nogle spørgsmål omkring pirateri, og jeg vil gerne tilføje, at selv om Kommissionen ikke har kompetence inden for udstationering af flådestyrker, som fremsat i FN's Sikkerhedsråds resolution 1816, har den sammen med Rådet nedsat en arbejdsgruppe bestående af de relevante Generaldirektorater, nemlig Generaldirektoratet for Energi og Transport, Generaldirektoratet for Maritime Anliggender og Fiskeri og Generaldirektoratet for Udvikling og EuropeAid, for at undersøge, hvordan FN-resolutionen bedst gennemføres.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted efter forhandlingerne.
