2. Uzbekistāna (debates) 
Priekšsēdētāja
Nākamais punkts ir debates par sešiem rezolūciju priekšlikumiem par Uzbekistānu.
Katrin Saks
(ET) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi, es vēlētos atgādināt to, ko pirms pāris dienām šajā plenārsēžu zālē teica Francijas prezidents Nicolas Sarkozy: visi tie, kas nav ievērojuši mūsu vērtības, tā vietā dodot priekšroku līgumu noslēgšanai, rezultātā ir cietuši neveiksmi visās frontēs. Attiecībā uz Uzbekistānu un, plašāk skatoties, - visu Centrālāziju kopumā, pastāv risks, ka šī reģiona energoresursu novērtēšanā pār mūsu kopējām vērtībām sāks dominēt atsevišķu valstu intereses. Diemžēl tas ir redzams arī nespējā vienoties par rezolūciju, atbalstot EPP un UEN attiecībā uz Padomes lēmumu, ar ko atceļ vīzu aizliegumu Uzbekistānas amatpersonām uz sešiem mēnešiem, lai arī nav panāktas būtiskas izmaiņas cilvēktiesību situācijā.
Rezolūcijas priekšlikumā ietverta atsauce arī uz ļoti kritisko cilvēktiesību situāciju Uzbekistānā. Tomēr tagad Uzbekistānā ir radusies izpratne, un es pati savām ausīm dzirdēju, ka cilvēktiesības ir noteiktas par šīs valsts iekšpolitikas jautājumu. Mēs nevaram piekrist šai pieejai, un es mudinu jūs atbalstīt pirmo, kritiskāko rezolūcijas priekšlikuma versiju.
Elisabeth Jeggle  
autore. - (DE) Priekšsēdētājas kundze, komisāres kundze, dāmas un kungi, kā demokrātiska iestāde mēs nevaram pieļaut, ka kaut kur pasaulē cilvēktiesības tiek iemītas zemē. Tomēr par vienlīdz nepieņemamu mēs atzīstam to, ka šajā Parlamentā neapdomīgi ES un Uzbekistānas diplomātiskās attiecības un parlamentārā sadarbība tiek pakļautas riskam. Ja es palūkojos uz rezolūciju priekšlikumiem, ko iesniegusi Sociāldemokrātu grupa Eiropas Parlamentā, Eiropas Liberāļu un demokrātu apvienības grupa un kreisi noskaņotās grupas, tie līdzinās diplomātiskam derbijam, kas aiz sevis atstāj drupas.
Parlamenta pēdējā, 2006. gada oktobra, rezolūcijā mēs apņēmāmies rast konstruktīvu, uz dialogu orientētu risinājumu. Tomēr šodien mēs nevis meklējam dialogu, bet aizcērtam durvis. Mana grupa nevar par to uzņemties atbildību, tāpēc es lūdzu jūs noraidīt PSE grupas, ALDE grupas un kreisi noskaņoto grupu rezolūciju priekšlikumus.
Rezolūcijas priekšlikums, ko iesniedza mūsu grupa kopā ar Nāciju Eiropas grupu ir atbalstāma vairāku iemeslu dēļ. Politiskā situācija Uzbekistānā nekādā ziņā nav apmierinoša. Cilvēktiesību situācija joprojām ir satraucoša daudzējādā ziņā. Tomēr, par spīti visam, ir panākts zināms progress. Piemēram, šī gada 8.-9. maijā Taškentā notika Eiropas Savienības un Uzbekistānas cilvēktiesību dialoga pirmā kārta. Ikvienā Eiropas Parlamenta rezolūcijā ir jāatklāj pašreizējā situācija, un šī rezolūcija var pamatoties vienīgi uz šādu pieeju.
Adam Bielan  
autors. - (PL) Priekšsēdētājas kundze, sākumā es vēlētos pateikties rezolūcijas līdzautoriem. Tajā pašā laikā, paturot prātā Komisijas 2004. gadā pieņemtās vadlīnijas par cilvēktiesību aizsardzību, es vēlētos uzsvērt to, ka ir jāuzlabo Eiropas Savienības un Uzbekistānas attiecības. Tomēr es vēlētos uzsvērt, ka šo attiecību pamatā jābūt demokrātijas, tiesiskuma un cilvēktiesību ievērošanas principiem, jo īpaši uzsverot pēdējo no tiem.
Turklāt attiecībā uz lēmumu uz sešiem mēnešiem atcelt Uzbekistānai noteikto vīzu izsniegšanas aizliegumu es atbalstu iniciatīvu, kas paredz uzraudzīt progresu saistībā ar cilvēktiesībām šajā valstī. Uzbekistānas Tieslietu ministrijas negatīvais lēmums, ar ko tās neatzīst biroja uzraudzību attiecībā uz šīm tiesībām, ir pierādījums tam, ka mums jāpieliek lielāki pūliņi šajā jomā.
Kā šī Parlamenta priekšsēdētāja vietnieks, uzņemoties atbildību par kaimiņattiecību politiku inter alia Uzbekistānā, es aicinu starptautiskās iestādes, un jo īpaši Uzbekistānas iestādes, veikt atbalstošus pasākumus, kas veicinātu pilsoniskas sabiedrības attīstību.
Hélène Flautre  
autore. - (FR) Priekšsēdētājas kundze, šīs rezolūcijas mērķis ir vienkāršs: pastāstīt patiesību. Tas ir tas, ko mums lūdz darīt Uzbekistānas tauta un cilvēktiesību aktīvisti.
Steidzamību nosaka pēdējo pāris mēnešu laikā notikušās žurnālistu un disidentu slepkavības, kā arī Padomes 15. oktobra secinājumi, kas aplami tika pasludināti kā prezidenta I. Karimov diplomātiskā uzvara. Svarīgi ir tas, ka sankcijas tika pagarinātas uz 12 mēnešiem, jo saistībā ar Andižanas masu slepkavību vispār nebija veikta izmeklēšana un ekspertu tikšanās šajā jautājumā nebija devušas nekādus rezultātus.
Attiecībā uz vīzu aizlieguma atcelšanu uz sešiem mēnešiem mēs piekrītam, ka vīzu izsniegšanas aizliegumi ir automātiski jāatjauno, ja ieviestie izcilie kritēriji - ANO īpašo referentu vizītes, piemēram, - netiek izpildīti sešu mēnešu laikā.
No otras puses, mēs neesam apmierināti ar secinājumiem par it kā panākto progresu cilvēktiesību jomā. Piemēram, joprojām nav atcelts nāves sods, bet ES un Uzbekistānas dialogs par cilvēktiesībām ir pārtraukts.
Visbeidzot, šajā rezolūcijā mēs nosodām vairāku neatkarīgu žurnālistu un disidentu slepkavības un pieprasām veikt nopietnu un objektīvu izmeklēšanu.
Esmu nobažījusies par PPE un UEN nodomiem. Šīs grupas ierosina iet tālāk par visām dalībvalstīm, Padomes secinājumus interpretējot ne tikai kā vīzu izsniegšanas aizlieguma atcelšanu, bet faktiski kā visu vīzu anulēšanu. Dokumenta 3. punktā tās norāda, ka sankciju neefektivitāte ir pamudinājums Uzbekistānas varas iestādēm, kam nav jēgas ne intelektuālā, ne politiskā ziņā. Dokumentā pat nav pieminēti tie 13 cilvēktiesību aktīvisti, kuru tūlītēju atbrīvošanu savā vēstulē pieprasīja priekšsēdētājs H.-G. Pöttering.
Visbeidzot, mans pēdējai komentārs - 9. punktā ir minēta sarežģītā situācija saistībā ar organizāciju "Human Rights Watch”. Ar to nav problēmu, bet šī organizācija skaidri paziņoja, ka nevēlas tikt pieminēta rezolūcijā, kas ir tehniski nekorekta un iznīcinoša gan pret cilvēktiesību aktīvistiem, gan pret Uzbekistānas tautu un kas galu galā, kā ikviens to saprot, tiktu izmantota kā diktatūras prezidenta I. Karimov propagandas instruments.
Tādēļ es lūdzu PPE un UEN deputātus izturēties ar nopietnību, kas vajadzīga šajā situācijā un attiecībā uz Uzbekistānas tautu, kā arī atbalstīt mūsu rezolūcijas priekšlikumu, kurā pausta tikai un vienīgi patiesība par cilvēktiesību situāciju Uzbekistānā.
Marios Matsakis  
autors. - Priekšsēdētājas kundze, Uzbekistānā kopš 1989. gada pastāv I. Karimov tirāniskais valdošais režīms, kas ir liels posts demokrātijai. I. Karimov režīms ir atbildīgs par terorisma politikas ieviešanu un korupciju šajā valstī, no kā galvenokārt, protams, cieš Uzbekistānas tauta. Šie cilvēki tiek patvaļīgi arestēti un ieslodzīti, pakļauti spīdzināšanai un nežēlīgai attieksmei, lai gan starptautiskā sabiedrība un ES vairākkārtīgi ir pieprasījusi īstenot demokrātiskas reformas, tomēr I. Karimov joprojām tam nepievērš uzmanību.
Tas man atgādina vēl kādu personu, kas līdzīgā veidā, arī totalitārajā režīmā, vada savu valsti un nepievērš uzmanību tiem, kuri pieprasa demokrātisku reformu ieviešanu. Es runāju par Saūda Arābijas karali Abdullah; šajā valstī sievietēm nav tiesību piedalīties vēlēšanās un pat vadīt automašīnu, turklāt tajā notiek nopietni cilvēktiesību pārkāpumi, kas ir daļa no ikdienas dzīves.
Šajā saistībā diemžēl vairākas ES valdības ir vainojamas dubultstandartu izmantošanā - tās nikni uzbrūk I. Karimov, un tas ir diezgan pamatoti, bet pret karali Abdullah tās izturas ļoti rezervēti. Patiesībā, nesen karali Abdullah visai ekstravaganti uzņēma valsts vizītēs Lielbritānijā un Itālijā.
Galvenā atšķirība starp Uzbekistānu un Saūda Arābiju ir naudā - lielā apjomā naudas -, un tikmēr, kamēr karalis Abdullah tērēs savus miljardus Lielbritānijā un Itālijā, uz viņa saistību ar lielajiem pārkāpumiem cilvēktiesību un demokrātisko iestāžu jomā šajā valstī var pievērt acis, kas ir ļoti ērta nostāja. Es pieņemu, ka tieši tāpēc tad, kad es izteicu savu ierosinājumu šodien šeit apspriest situāciju Saūda Arābijā, to ceremoniāli noraidīja gandrīz visas grupas. Iespējams, es tā vismaz ceru, ka nākamreiz varētu izrādīt lielāku iejūtību.
Erik Meijer  
autors. - (NL) Priekšsēdētājas kundze, Uzbekistānā ir jāveic radikālas izmaiņas. Sākotnējais stimuls šajā saistībā tika ar rupju spēku iznīcināts pašā sākumā 2005. gada 13. maijā, prasot simtiem demonstrantu dzīvību. Kopš tā laika pārējā pasaule ir klusējusi patiesi ilgu laiku. Sākotnēji pēc mūsu iepriekšējām aktuālajām un steidzamajām debatēm, kas notika 2005. gada 27. oktobrī, ir īstenoti tikai nedaudzi uzdevumi.
Tomēr ne tikai labāk zināmajās valstīs, piemēram, Ukrainā, Gruzijā, Baltkrievijā, pēc Padomju Savienības sabrukuma varu pārņēma autoritārie režīmi; tas īpaši attiecās arī uz Turkmenistānu un Uzbekistānu. Šajās valstīs triumfēja nevis demokrātija, bet gan neliela to cilvēku grupa, kas bija guvusi pieredzi vecajā valsts pārvaldes mehānismā un drošības spēkos.
Tā kā viņu vienīgais mērķis bija palikt pie varas, šie cilvēki pārveidoja valsts uzņēmumus par saviem privātajiem uzņēmumiem, sagrozīja vēlēšanu rezultātus, opozīcijai piešķīra iespējami mazāk resursu, radīja traucējumus brīvām organizācijām, ierobežoja presi un, ja tas bija vajadzīgs, izmantoja vardarbību pret savu tautu. Diemžēl šāda situācija ir arī Uzbekistānā.
Līdz šim Eiropas attieksmi pret Uzbekistānu pārāk daudz ir ietekmējušas ekonomiskās un militārās intereses. Šķiet, ka Uzbekistānas diktatūra ir akceptēta, jo tā ir izrādījusies lietderīga saistībā ar militāro intervenci Afganistānā. Šāda attieksme pilnībā sagrautu Eiropas pretenziju ticamību attiecībā uz cilvēktiesībām un demokrātiju. Eiropai ir jānodrošina, lai šīs uzbeku tiesības un brīvības papildinātu pārējos apsvērumus.
Karin Scheele
PSE grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētājas kundze, Padomes prezidentūru vadot Vācijai un šīs valsts federālajai valdībai skaidri ietekmējot situāciju, sankcijas pret Uzbekistānu tika samazinātas, ar nosacījumu, ka I. Karimov valdība uzlabos cilvēktiesību situāciju valstī. Tomēr Uzbekistānas cietumos joprojām tiek izmantota spīdzināšana, un cilvēktiesību situācija Uzbekistānā nav uzlabojusies ne vismazākajā mērā. Šādu informāciju sniedz starptautiskās organizācijas, kas novēro nopietnos uzbrukumus pilsoniskajai sabiedrībai. Skartas tiek ne tikai cilvēktiesību organizācijas, bet arī sieviešu organizācijas, informācijas centri un daudzas citas organizācijas. Cilvēktiesību aktīvistiem tiek piespriesti ilgtermiņa ieslodzījumi, un vairākiem aktīvistiem, arī žurnālistiem, ir nācies bēgt.
Mēs nedrīkstam samazināt sankcijas, mēs nedrīkstam tās atcelt. Mēs atkal redzam, ka, pat šajā Parlamentā, sarunas par cilvēktiesībām atšķiras atkarībā no tā, vai izejmateriāli ir pieejami vai arī tie nav likti uz spēles. Mums jāsūta skaidrs signāls, ka mēs to nepieņemam.
Raül Romeva i Rueda
Verts/ALE grupas vārdā. - (ES) Priekšsēdētājas kundze, es arī vēlētos izmantot izdevību šajās debatēs brīdināt Parlamentu un vērst tā uzmanību uz to cilvēku grupu, kas īpaši tiek vajāti Uzbekistānā; turklāt ne tikai Uzbekistānā, bet arī Turkmenistānā. Galvenokārt runa ir par lesbiešu, geju, biseksuāļu un transseksuāļu vajāšanu.
Geji un lesbietes parasti tiek vajāti divtik, jo daudzos gadījumos viņi darbojas kā aktīvisti, turklāt viņi ir geji un lesbietes. Cietumā divus līdz piecus gadus gaida daudzi tie, kas publiski ir atzinuši savu piederību šai grupai, vai tie, kas par tādiem pasludināti.
Manuprāt, varbūt šajā kontekstā, ja mēs runājam par cilvēktiesībām kopumā, mēs parasti ņemam vērā visas cilvēktiesības, bet bieži vien mēs aizmirstam par šo konkrēto grupu, kurai ir īpašas vajadzības un kuras jautājums tika izskatīts EDSO pēdējā sanāksmē, kas notika Madridē, lai šīs sūdzības pretstatītu daudzo valdību neizprotamajai pretestībai.
Manuprāt, tas ir kaut kas, kas mums jāpatur prātā un kas daudzos gadījumos mums jāapspriež debatēs par Eiropas Savienības un Centrālāzijas attiecībām.
Józef Pinior
Priekšsēdētājas kundze, pirmkārt, es esmu ļoti noraizējies par PPE-DE grupas attieksmi attiecībā uz cilvēktiesību situāciju Uzbekistānā. Mūs nevajadzētu ļaut sevi apmuļķot ar Uzbekistānas valdības liekulīgajiem mēģinājumiem sasniegt cienījamu stāvokli, kas uzsākti, lai radītu demokrātiskā progresa iespaidu un uzlabotu attiecības ar ES.
Nē, Uzbekistāna pēdējo divu gadu laikā nav progresējusi. Valdība joprojām nav sankcionējusi neatkarīgu izmeklēšanu saistībā ar slepkavībām Andižanā. Saskaņā ar ANO ziņojumu cilvēktiesības joprojām tiek izsmietas un spīdzināšana joprojām tiek izmantota. Politiskajiem oponentiem joprojām nav tiesību brīvi izteikties. Prese joprojām atrodas valdības kontrolē. Mēs to atmaskojām, turklāt turam valdību aizdomās par divām slepkavībām, kurās nogalināts teātra direktors un žurnālists; abi ir kritizējuši Uzbekistānas valdību.
Mēs nedrīkstam atbalstīt prezidenta I. Karimov sevis pārvēlēšanu, kas notika 23. decembrī, un mums arī turpmāk jābūt ļoti uzmanīgiem un piesardzīgiem attiecībā uz Uzbekistānas politisko situāciju, pat ja no tā varētu ciest kādas nacionālās intereses Eiropas Savienībā. Eiropas Savienībā priekšroka vienmēr jādod cilvēktiesībām, nevis ekonomiskajām attiecībām.
Danuta Hübner
Komisijas locekle. - Priekšsēdētājas kundze, nesen pieņemtā jaunā stratēģija par Centrālāziju atspoguļo Eiropas Savienības apņemšanos uzlabot ilgtermiņa saistības un sadarbību ar šo reģionu. ES un Centrālāzijas valstis, arī Uzbekistāna, ir vienojušās cilvēktiesības, tiesiskumu, labu pārvaldību un demokratizāciju izvirzīt par stratēģijas galvenajiem aspektiem.
Mēs esam paredzējuši palielināt atbalstu cilvēktiesību aizsardzībai un neatkarīgas tiesu sistēmas izveidei un attīstībai, tādējādi sniedzot ilgtspējīgu ieguldījumu tiesiskuma un starptautisko cilvēktiesību standartu nostiprināšanā Centrālāzijā.
Eiropas Savienības un Uzbekistānas attiecības ir jāskata saistībā ar šo situāciju, kurā mudinājums spert pozitīvus soļus, lai uzlabotu cilvēktiesības un demokratizāciju, ir dialoga un sadarbības pamats. Pēdējo pāris gadu laikā, jo īpaši pēc notikumiem Andižanā 2005. gada maijā, savās attiecībās ar Uzbekistānu mēs esam izdzīvojuši sarežģītu posmu, un mēs joprojām esam nopietni nobažījušies par cilvēktiesību situāciju.
Mēs stingri uzskatām, ka mums būs lielākas iespējas veicināt progresu cilvēktiesību jautājumā Uzbekistānā, ja mēs sadarbosimies, nevis dzīvosim nošķirtībā. Izolācija ne pie kā laba nav novedusi. Mēs atzinīgi vērtējam sakaru pakāpenisko atjaunošanos, kas notikusi pēdējā gada laikā, jo ES un Uzbekistānas Sadarbības padome piekrita izveidot regulāru dialogu par cilvēktiesībām, kura pirmā kārta noritēja šā gada maijā. Ekspertu sarunās jau ir notikušas divas kārtas saistībā ar Andižanas notikumiem. Mēs plānojam risināt dialogu ar Uzbekistānas sabiedrību par plašsaziņas līdzekļu brīvību, kam būtu jānotiek nākamā gada sākumā Taškentā. Mēs atzinīgi vērtējam arī Uzbekistānas valdības ieviesto habeas corpus un nāvessoda atcelšanu, kam būtu jāstājas spēkā 2008. gada janvārī.
Pēdējā Vispārējo lietu padomes sanāksmē ES dalībvalstis piekrita atjaunot ierobežojošos pasākumus, bet tajā pašā laikā vienojās par vīzu aizlieguma nosacītu atcelšanu. Padome mudināja Uzbekistānu pilnībā izpildīt savas starptautiskās saistības attiecībā uz cilvēktiesībām un, jo īpaši, attiecīgajām starptautiskajām organizācijām nodrošināt neierobežotu pieeju ieslodzītajiem, efektīvi sadarboties ar ANO īpašajiem referentiem, atļaut visām NVO bez ierobežojumiem veikt savu darbību Uzbekistānā un atbrīvot visus cilvēktiesību aizstāvjus no ieslodzījuma, kā arī pārtraukt to vajāšanu.
Padome paziņoja, ka jautājumu par vīzu ierobežojumu atcelšanu atkārtoti izskatītu pēc sešiem mēnešiem, lai novērtētu, vai Uzbekistāna ir panākusi progresu šo nosacījumu izpildē. Uzbekistānas iestādes piekrita nākamā gada sākumā turpināt diskusijas par cilvēktiesību jautājumiem saistībā ar ES un Uzbekistānas Sadarbības komiteju.
Uzbekistāna ir izrādījusi gatavību ar Komisiju apspriest veidus, kā turpmāk uzlabot Kopienas palīdzību, atbalstot šīs valsts politisko iestāžu - parlamenta un tiesu - reformas, kas vēlāk tiks apspriestas Sadarbības komitejā. Tas, ka ES ierobežojošie pasākumi paliek spēkā, plašākai publikai un uzbekiem skaidri apliecina mūsu ieinteresētību attiecībā uz Uzbekistānas situāciju.
Uzbekistānai ir ejams garš ceļš cilvēktiesību jomā, un atbilstīgi Padomes secinājumiem mēs uzsvērsim un liksim Uzbekistānai saprast, ka vēlamies ieraudzīt konkrētus progresa rezultātus faktiskajā cilvēktiesību situācijā.
Cilvēktiesības arī turpmāk būs svarīgs un sarežģīts jautājums mūsu attiecībās ar Uzbekistānu, taču Komisija uzskata, ka iesaistīšanās ir labākais veids, kā veicināt pozitīvas pārmaiņas.
Priekšsēdētāja
Debates ir slēgtas.
Debašu noslēgumā notiks balsošana.
(Laiks saīsināts saskaņā ar Reglamenta 142. pantu)
Véronique Mathieu  
rakstiski. - (FR) Kad runā Eiropa, brīvība tiek uzlabota.
Eiropas Savienībai pilnīgi noteikti jāturpina politika, ko tā aizsāka 2005. gadā pēc slēptajām un pilnībā nesodītajām represijām Andižanā, pēc kurām saskaņā ar EDSO un "Human Rights Watch” sniegto informāciju bojā gāja 500-1 000 cilvēku. Daudzās problēmas, kas vēl ir priekšā (enerģija, terorisms, brīvība) nozīmē, ka Eiropai savā perifērijā ir jāmobilizējas vairāk nekā jebkad. Tās visneatliekamākais uzdevums paredz darboties, lai veicinātu cilvēktiesības un noregulētu attiecības ar Uzbekistānu, kas ir atkarīgas no progresa pamatbrīvību jomā. Eiropas Savienība nevar ignorēt reālo situāciju, kas attiecas uz nepiepildāmo tiesiskumu un briesmīgo slepkavību pagājušajā septembrī, kurā gāja bojā direktors Mark Weil, kas bija pazīstams saistībā ar savu pretošanos Taškentas režīmam. Nesen Uzbekistānas parlaments veica vairākus pasākumus, lai atceltu nāves sodu un veicinātu civiltiesības. Lai arī šie lēmumi joprojām ir ļoti nepietiekami, Eiropas Savienības noteiktība nav bijusi veltīga, pretojoties nepieņemamās un bīstamās reālpolitikas principiem. Mums ir jāiet vēl tālāk, lai nodrošinātu demokrātiju un politisko stabilitāti, bet beidzot mums ir parādījusies arī cerība. No plašās Uzbekistānas valsts ir atkarīgs tas, lai šī cerība netiktu sagrauta, veidojot patiesu partnerību ar Eiropu.
