3. Čada
Priekšsēdētājs
Nākamā lieta darba kārtībā ir debates par sešiem rezolūcijas priekšlikumiem par Čadu.
Erik Meijer
autors. - (NL) Priekšsēdētāja kungs! Kolonizācija bijušajās Franču Rietumāfrikas un Franču Centrālāfrikas teritorijās beidzās starp 1958. un 1960. gadu. Tas nebija ieilguša konflikta un pieaugošas kolektīvās nacionālas apziņas rašanās iznākums, bet gan veids, kā aizkavēt atbrīvošanās kustību izveidošanos. Tas bija no augšas noteikts process, nevis otrādi. No Francijas aizjūras departamentiem tās vispirms kļuva par autonomām teritorijām, un vēlāk par neatkarīgām valstīm.
Izņemot Gvineju (Konakri), Francijas ietekme tomēr šajās valstīs vienmēr ir saglabājusies lielāka nekā citās bijušajās kolonijās. Lielā tuksneša valstī Čadā vēl joprojām ir Francijas karavīri, un šim faktam noteikti ir bijusi ietekme uz to, kuram tika atļauts valdīt šajā valstī, un kuram tas netika ļauts. Šī spēcīgā Eiropas ietekme nav veicinājusi demokrātijas un cilvēktiesību Eiropas standartu izveidošanos šajās valstīs. Valstis un to robežas ir radušās nevis pašmāju kustību darbības rezultātā, kuras veidoja neatkarīgu valsti, bet koloniālās pagātnes rezultātā.
Tas nozīmē, ka etniskās atšķirības var novest pie etniska rakstura konfrontācijām. Tādās valstīs kā šajās tas nozīmē nepārtrauktu cīņu par varu, par to, kas ir augtākas kārtas pilsoņi un kas ir zemākas kārtas pilsoņi. Etniskā un ģeogrāfiskā daudzveidība valdības sastāvā bieži vien netiek vai tiek vāji atspoguļota. Problēmas, ko izraisa minētais cēlonis, pēc manas grupas uzskatiem, vienkārši nevar tikt atrisinātas, izvietojot jaunu Eiropas Savienības karavīru vienību šajā valstī. Šajā valstī vienmēr ir bijusi militāro spēku klātbūtne, un tas pašreizējo stāvokli ir padarījis sliktāku, nevis labāku. Risinājums ir nevis pašreizējā stāvokļa stabilizēšana, no kā iegūs vienīgi pašreizējā valdība, bet gan padarīt par iespējamu īstenot izmaiņas, kuras pamatā ir iniciatīva no apakšas.
Filip Kaczmarek
autors. - (PL) Priekšsēdētāja kungs! Rezolūcijas projektā mēs atsaucāmies uz Kotonū vienošanos un jo īpaši uz sadaļu par humāno palīdzību.
Man tomēr ir jāatgādina jums par neveiksmīgo notikumu pēdējās ĀKK un ES Apvienotās parlamentārās asamblejas laikā Ļubļanā, kas notika pirms mēneša. ĀKK puse noraidīja asamblejas kompromisa rezolūciju par Čadu. Vēl jo vairāk, tie, kuri sekmēja šīs rezolūcijas noraidīšanu, bija delegāti no Čadas kaimiņvalstīm, lai gan viņu bažas bija ņemtas vērā šajā kompromisa rezolūcijas tekstā. Mums bija grūti saprast, kāpēc mūsu partneri no Āfrikas izlēma noraidīt šo rezolūciju.
Es ceru, ka Eiropas Parlamenta rezolūcija, kuru mēs pieņemsim pēc īsa brīža, aizpildīs to plaisu, ko radījusi ļoti gaidītās ĀKK un ES Apvienotās parlamentārās asamblejas rezolūcijas nepieņemšana. Manuprāt, mēs visi varam piekrist Čadas prezidenta Idriss Deby paziņojumam, ka aizstāvēt 300 000 Sudānas bēgļus un 170 000 iekšējos bēgļus Čadā ir smags slogs. Eiropas sabiedrība ir informēta par šo situāciju, un tas ir iemesls, kāpēc 14 Eiropas Savienības valstis ir nolēmušas īstenot ANO Drošības padomes pilnvaras un sāk 4 000 karavīru nosūtīšanu uz Čadu.
Mēs esam gandarīti, ka Eiropas Savienība šādā veidā ir uzņēmusies atbildību un parādījusi solidaritāti, lai gan šīs solidaritātes joma varētu būt plašāka. Lielākajai daļai no 14 valstīm, kas ir izlēmušas piedalīties misijā, tostarp arī tādām valstīm kā Īrijai, Somijai, Rumānijai un Polijai, nav nekādas vēsturiskās vai ekonomiskās saiknes ar Čadu. Šīs valstis, sniedzot palīdzību Čadai, ir parādījušas ne tikai solidaritāti, bet arī pašaizliedzību vēlmē palīdzēt neaizsargātiem civilajiem iedzīvotājiem, Darfūras un Čadas iekšējā konflikta upuriem, bēgļiem nometnēs uz Saūda Arābijas un Čadas robežas, un humanitāro misiju darbiniekiem, kas strādā šajā reģionā.
Es ceru, ka šī misija būs efektīva konflikta risināšanā un palīdzēs cilvēkiem Čadā un Sudānā, un mēs novēlam Čadas iedzīvotājiem veiksmīgas, brīvas, demokrātiskas un pārredzamas vēlēšanas 2009. gadā.
Ewa Tomaszewska
autore. - (PL) Priekšsēdētāja kungs! Kopš 2008. gada 3. februāra nav nekādas informācijas par konstitūcijas aizsardzības partiju koalīcijas pārstāvja Ibni Oumar Mahamat Saleh likteni.
pret opozīciju tiek sistemātiski izmantota spīdzināšana, ieslodzījumi un dažādas represijas. Pastāv vārda brīvības ierobežojumi, arī tiesības uz objektīvu tiesu ir ierobežotas. Drošības spēki, kā arī Sudānas bruņotie grupējumi apdraud civiliedzīvotājus un uzbrūk humānās palīdzības organizācijām, jo īpaši Čadas austrumu pusē.
Čadā ir vairāk nekā 250 000 bēgļu no Sudānas un aptuveni 57 000 bēgļu no Centrālāfrikas Republikas, kā arī bēgļi no Darfūras. Konflikts Darfūrā ir veicinājis tā izplatīšanos Čadas teritorijā. Šo bruņoto konfliktu pavada humanitārā katastrofa: nav pietiekami daudz pārtikas bēgļiem, ir pēkšņi pārtikas cenu pieaugumi, tikai ap 20 % bērnu apmeklē skolas, bērni tiek iesaukti bruņotajos spēkos, vardarbība pret bērniem kļūst arvien izplatītāka, jo īpaši seksuālie uzbrukumi pret meitenēm.
Ir ļoti svarīgi bēgļiem nodrošināt iespēju atgriezties mājās. Ir ļoti svarīgi ne tikai izbeigt bruņoto konfliktu Čadā, bet arī Darfūras krīzes saspīlējumus. Vienīgi bruņoto konfliktu atrisināšana var, iespējams, nodrošināt iespēju palīdzēt 4,5 miljoniem cilvēku Darfūrā un Čadas austrumos. Vienīgi kara pārtraukšana var samazināt cilvēktiesību pārkāpumus.
Attēli ar skeletiem līdzīgām sievietēm, kas sēž pie savām nodedzinātājām mājām ar izsalkušiem bērniem rokās, attēli, kuri bija kopīgi Polijai un citām Eiropas Savienības valstīm Otrā pasaules kara laikā, tagad ir ikdienas realitāte Čadā un Sudānā. Eiropa spēja atgūties no šiem traģiskajiem apstākļiem. Palīdzēsim cilvēkiem Čadā un Sudānā atgūt cerības! Izbeigsim turpmāko bruņoto cīņu ar miera misiju.
Marios Matsakis
autors. - Priekšsēdētāja kungs! Čadai, piektajai lielākajai valstij Āfrikā, ir bijusi ļoti nemierīga pēckoloniālā vēsture. Civilie konflikti, partizānu karš, militārie valsts apvērsumi, reliģiskā un etniskā šķelšanās apvienojumā ar nedraudzīgu pustuksnešainu vidi un problemātiskiem kaimiņiem ir noveduši pie gandrīz nepārtraukta nemiera šajā valstī. Tāpēc, neraugoties uz to, ka Čada ir bagāta ar zeltu, urānu un naftu, Čada ir valsts, kas cieš no skaudras nabadzības un no tās izrietošajiem sliktajiem veselības nosacījumiem un sociālajiem apstākļiem.
Pašreizējais valdošais režīms, kā priekšgalā ir prezidents I. Deby, kurš nāca pie varas pēc valsts apvērsuma 1990. gadā un kuram ir bijušas vairākas apšaubāmas vēlēšanu uzvaras kopš tā laika, ir bijis, kā ziņo, iesaistīts daudzās nežēlīgās apspiešanās un vajāšanās pret opozīcijas politiķiem, cilvēktiesību aktīvistiem un žurnālistiem. Ir dokumentēti patvaļīgi aresti un aizturēšanas, spīdzināšana un beztiesiskas slepkavības.
Cerēsim, ka šis rezolūcijas priekšlikums būs skaidrs vēstījums Deby kungam, kā arī visām citām iesaistītajām pusēm šajā nemierīgajā pasaules daļā, ka ir pienācis laiks nacionālajam izlīgumam, demokrātisko procesu stiprināšanai un cilvēktiesību ievērošanai. Tajā pašā laikā šīs rezolūcijas mērķis ir mēģināt atkārtoti pārliecināt Čadas iedzīvotājus, ka Eiropas Savienība šai laikā ir viņu pusē un turpinās darīt visu, kas ir tās spēkos, lai palīdzētu panākt mieru un labklājību visiem valsts pilsoņiem.
Marie Anne Isler Béguin
autore. - (FR) Priekšsēdētāja kungs, komisār, dāmas un kungi! Saskaņā ar liecinieku liecībām 2008. gada 3. februārī bruņoti vīri uniformās Omar Mohamed Saleh arestēja viņa mājās.
Kopš tā laika nav nekādas oficiālas informācijas, un viņa ģimene un politiskie sabiedrotie baidās, ka pēc aresta viņš ticis aukstasinīgi nogalināts. Nevar turpmāk pieļaut šādu informācijas trūkumu, un prezidentam Idriss Deby ir jāsniedz viņa rīcībā esošā informācija.
Mēs tāpēc jo īpaši aicinām Francijas valdību, kura, kā mēs zinām, ir sniegusi atbalstu Čadas prezidentam, iegūt visu iespējamo informāciju par Mohamed Saleh pazušanu, par kuru mēs paužam ārkārtīgi lielas bažas, kā arī par visu pārējo politiski ieslodzīto likteni. Tas nekādā gadījumā nevar aizēnot vairāk nekā miljons cilvēku traģisko stāvokli, kas ir iekļuvuši krustugunīs.
Šī iemesla dēļ ir kategoriski nepieciešams sākt dialogu starp visām pusēm, Čadas valdību, opozīciju un nemierniekiem, kurā viņi iesaistītos, lai 2009. gadā saskaņā ar starptautiskajiem standartiem panāktu brīvas vēlēšanas. Eufor misijas mērķis ir saglabāt mieru starp Čadu un Sudānu, un garantēt drošību humānās palīdzības operācijām, lai sniegtu atbalstu visu pušu bēgļiem. Misija nevar būt veiksmīga bez visu Eiropas Savienības valstu aktīvas līdzdalības.
Turklāt, tā kā Eurofor ietver lielu Francijas bruņoto spēku kontingentu, ir būtiski nodalīt Épervier plānu un Eiropas Savienības bruņotos spēkus. Tas ir arī būtiski svarīgi miljoniem bēgļu kā ārkārtas pasākums, bet ilgtermiņā Centrālāfrikas valstīm, ka politiskā stabilitāte ir jāatjauno ar pamieru, dialoga atsākšanu un cilvēktiesību ievērošanu.
Eija-Riitta Korhola
PPE-DE grupas vārdā. - (FI) Priekšsēdētāja kungs! Rezolūcija izceļ divas krīžu jomas, uz kurām valdībai un starptautiskajām aģentūrām ir jākoncentrē uzmanība. Pirmkārt, humanitārās krīzes ir plaši izplatītas, un tagad jau ilgu laiku palīdzības organizācijas šajā teritorijā ir sūtījušas atbildes ziņojumus par pieaugošo iekšējo bēgļu skaitu. Zemais drošības līmenis bēgļu nometnēs, plaši izplatītā seksuālā vardarbība un grūtības pārtikas palīdzības piegādē ir padarījušas šo stāvokli vēl kritiskāku. Otrkārt, pastāv smagi vārda brīvības ierobežojumi, un daudziem žurnālistiem nācāsies pamest Čadu aresta draudu dēļ. Politiskās opozīcijas atbalstītāji ir bijuši apdraudēti un ir pazuduši. Šo faktu bieži aizēno humanitārās krīzes, lai gan, ja situāciju uzlabotu šajā jomā, tas būtu svarīgs solis ceļā uz stabilāku režīmu.
Īstam risinājumam, protams, būs nepieciešama stipra politiskā griba un konkrēta plaša mēroga rīcība. Tomēr tikpat svarīga ir vajadzība ieguldīt laiku un pūliņus Čadas bērnos un viņu nākotnē, pastiprināti cenšoties novērst viņu savervēšanu nemiernieku bruņotajās bandās un ieguldot viņu pamatizglītībā, kas varētu ietvert, piemēram, mācības par cilvēktiesībām.
Katrin Saks
PSE grupas vārdā. - (ET) Mana runa arī ir saistīta ar iepriekšējās runātājas teikto. Es arī gribu izvirzīt ārkārtīgu svarīgu jautājumu par šodienas darba kārtību, par bērnu situāciju karstajos punktos. Daudz, ja ne lielākā daļa no simtiem tūkstošiem cilvēku, kas ir palikuši bez mājām, ir bērni. Un kāda ir viņu ikdienas dzīve? Mēs visi esam redzējuši nomācošos tēlus televizoru ekrānos.
Eiropas Savienībai, protams, ir pienākums izrādīt solidaritāti visai tautai, bet mums ir jācenšas koncentrēt mūsu uzmanību uz bērniem, jo viņi paši par sevi nevar parūpēties. Tas ir nomācoši, ka tikai viens no pieciem bērniem Čadā apmeklē skolu un ka daudzi tūkstoši no viņiem nēsā ieročus.
Es pilnībā atbalstu aicinājumu par plānu padarīt cilvēktiesības par skolas programmu sastāvdaļu. Ir svarīgi, lai Čadas valdība izdarītu visu, kas ir tās spēkos, lai novērstu bērnu savervēšanu dumpinieku grupās; EUFOR lomai šeit būs izšķiroša nozīme, piemēram, sazinoties ar vietējās sabiedrības līderiem un koncentrējot savu uzmanību uz bērnu stāvokli šajā teritorijā.
Urszula Krupa
IND/DEM grupas vārdā. - (PL) Priekšsēdētāja kungs! Šodienas debašu temats ir cilvēktiesību pārkāpumi Čadā. Stāvoklis šajā valstī ir tikpat dramatisks kā Darfūrā, Sudānā vai Centrālāfrikas Republikā, kurās papildus tiem konfliktiem, kurus veicina etniskās, valodas vai reliģiskās atšķirības, pastāv arī citas interešu sadursmes, jo īpaši saistībā ar politiku un naftu.
Āfrikas valstis, kas ir ekonomiski nabadzīgas un vāji attīstītas, kaut arī tās var būt bagātas ar dabas resursiem, tostarp arī ar jēlnaftu, vērtīgiem dārgakmeņiem un metāliem, kļūst ne tikai par šo resursu vai narkotiku tirdzniecības arēnu, bet arī par aktīvu ieroču pārdošanas tirgu, vienu no galvenajiem iemesliem cilvēktiesību pārkāpumos. Augošā konflikta un kara atmosfērā daudzi negodīgi vietējie un ārvalstu tirgotāji izmanto šo situāciju, uzlabojot savu materiālo stāvokli uz haosa, bēgļu, miljoniem nevainīgu cilvēku ciešanu un pat genocīda, sieviešu un bērnu izvarošanas un izmantošanas rēķina.
Šo stāvokli pasliktina starptautiskās sabiedrības pasivitāte, kuru kontrolē un izmanto tās lielvaras, kuras īsteno savas intereses globālā mērogā. Dažādas humanitārās misijas var maz palīdzēt un dažkārt pat nonāk pretrunā ar saviem sākotnējiem uzstādījumiem un aicinājumu. Šāda situācija šķiet bezcerīga, kamēr dzīvība un cilvēka cieņa zaudē praktiskajam materiālismam, liberālismam un pieaugošajai nāves humanizēšanai, ko dažkārt popularizē pat tā saucamās humanitārās organizācijas, kas nodrošina izglītību seksuālās un reproduktīvās veselības vārdā.
Šo iemeslu dēļ dažādas rezolūcijas un ziņojumi var palīdzēt atvieglot to autoru sirdsapziņas, bet neuzlabos stāvokli Āfrikā, kamēr Āfrikas līderi un lielvaras gan austrumos, gan rietumos nepārstās gūt labumu no kara un augošā naida Āfrikas kontinentā.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
(PL) Priekšsēdētāja kungs! Neraugoties uz nolīguma parakstīšanu pirms gada starp visām politiskajām partijām Čadā par demokrātiskā procesa stiprināšanu un par spīti vēlāk parakstītajam neuzbrukšanas paktam ar Sudānas iestādēm, stāvoklis joprojām ir ļoti saspringts. Valdības spēki regulāri konfliktē ar nemierniekiem no Darfūras bruņotajām grupām, kas uzbrūk humānās palīdzības transportam. Ārkārtas stāvoklis tiek izmantots, lai ieslodzītu cietumā opozīciju, pašiem paliekot nesodītiem, un noteiktu striktus preses un vārda brīvības ierobežojumus.
Īpašas bažas rada humanitārās situācijas pasliktināšanās šajā valstī, kurā Darfūras konflikta un tā pārrobežu seku rezultātā austrumu robežas teritorijā starp Čadu un Sudānu 12 nometnēs ir vairāk nekā 300 000 bēgļu. Nepārtraukto cīņu rezultātā pārtikas piegāde šīm nometnēm ir pārtraukta, un bēgļi ir atstāti dzīvību vilkšanai drausmīgos apstākļos. Pēc masveida pārvietošanās civiliedzīvotāji ir pakļauti agresijai un cilvēku pamattiesību pārkāpumiem.
Ņemot vērā acīmredzamo strupceļu stāvokļa stabilizēšanā Čadā, starptautiskajām iestādēm ir jāpastiprina to pūliņi dialoga veicināšanā starp visām konfliktā iesaistītajām pusēm. Vienīgi globālam nolīgumam ir kādas izredzes novērst humanitāro katastrofu šajā valstī. Ir ārkārtīgi svarīgi sākt pēc iespējas ātrāk Eiropas Savienības bruņoto spēku misiju, lai paplašinātu humānās palīdzības darbības šajā reģionā un nodrošinātu palielinātu civiliedzīvotāju un bēgļu aizsardzību.
Zbigniew Zaleski
(FR) Priekšsēdētāja kungs! Es gribētu vēlreiz atsaukties uz Ļubļanas rezolūciju, pret kuru nobalsoja mūsu Āfrikas kolēģi. Es biju patiešām vīlies un apbēdināts. Es domāju un ceru, ka Āfrikai vērtības nenosaka Ķīna ar tās agresīvo ekonomisko invāziju, kurai mēs šobrīd esam liecinieki.
Ir nepiespējami saprast, kā izturēties pret mūsu Āfrikas partneriem, kad tie attiecas pret Čadu šādā veidā, bet viena lieta ir pilnīgi skaidra: mums viņi ir jāpārliecina par cilvēktiesību ievērošanu. Tā ir vienīgā iespēja, kas mums ir šajā situācijā. Šķiet, ka tas būs ilgstošs un dārgs process, bet nav citas izvēles.
Miroslav Mikolášik
(SK) Es arī gribu, lai mans viedoklis tiktu sadzirdēts šajās debatēs par sarežģīto situāciju, kurā cilvēki nokļuvuši Čadā. Kā mums zināms pēc jaunākās informācijas, neskaitot 300 000 bēgļus valsts austrumu pusē, ir 200 000 valsts iekšienē pārvietotie bēgļi, kas dzīvo šajās nometnēs apstākļos, kas nav piemēroti cilvēkiem humanitārajās krīzēs.
Ņemot vērā pārtikas un zāļu trūkumu, dramatisko šī fakta ļaunprātīgo izmantošanu, ka cilvēki zaudējuši savu brīvību, kā arī narkomānijas un slimību izplatību starp cilvēkiem, kas tiek turēti šādos apstākļos, mums nav citu iespēju kā aicināt atbalstīt demokrātisko procesu un sakaut nemierniekus ar Eiropas Savienības bruņoto spēku palīdzību.
Armando Veneto
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Lai gan bija panākta vienošanās par kopīgo rezolūciju, Āfrikas puse to noraidīja apvienotajā asamblejā Ļubļanā.
Drāma ir tajos iemeslos, kas tika minēti: tāpēc, ka netika pārstāvēta Čadas delegācija vai tamlīdzīgi. Tā noteikti bija atruna, un šī atruna bija izdevīga, lai slēptu notikumu realitāti, iemeslus, kuru dēļ Āfrikas puse noraidīja iepriekš minēto rezolūciju. Būtībā tas nozīmē politisko oportūnismu, kas dominē pār cilvēka pamattiesībām un cilvēku pamatbrīvību aizsargāšanu un nodrošināšanu.
Es uzskatu, ka Eiropas vērtība un tās jaunās vēstures, kuru veido Eiropa,ir tajā apstāklī, ka tā ne tikai novēro, bet arī cīnās par to, lai nodrošinātu, ka tas ir nevis izdevīgums, tie ar cilvēkiem saistīti apsvērumi, kas dominē pār visiem politikas maldiem. Manuprāt, tas ir tas, kas mums jāatbalsta un jāapstiprina, kam atkal ir jākļūst par Eiropas Savienības pastāvēšanas plānu.
John Bowis
Priekšsēdētāja kungs! Vēl tikai pirms pāris gadiem es ar delegāciju biju Čadā pēc pilsoņu kara un vardarbības beigām, raugoties ar optimismu, kas radās no sāktās naftas ieguves un cauruļvadu izveidošanas. Līdz šim valsts bagātība bija ciematu mango koki, nekas vairāk, un nafta šai valstij radīja iespēju. Starptautiskā sabiedrība pārraudzīja to tādā veidā, ka mēs cerējām, ka tas radīs stabilitāti, labklājību un nākotni šajā valstī. Tagad ir juceklis, un šis juceklis ir daļēji ārējās ietekmes rezultātā, Darfūras utt., un man ir jāsaka, ka daļēji tā rezultātā, kas noticis valsts iekšienē - korupcija, vāja pārvaldība un vardarbība.
Rezultātā tie ir Čadas iedzīvotāji, kas cieš, un mums ir jāmudina starptautiskajā, valstu un vietējā līmenī strādāt kopīgi, lai apturētu šo krīzi un atkal radītu iespējas nākotnei.
Zuzana Roithová
(CS) Dāmas un kungi! Šonedēļ mēs esam apsprieduši Ķīnas un Āfrikas attiecības. Stāvoklis Čadā nav nekas cits kā piemērs tam, kā nafta var kļūt par iemeslu ieroču iegādei. Ja vien mēs varam mudināt Ķīnu, kas ir ANO Drošības padomes dalībvalsts, izmainīt ārpolitiku un tirdzniecības politiku no tā saucamās "beznosacījumu” politikas uz "nosacījumu” politiku un rīkoties saskaņā ar mums, mēs rūgti nožēlosim mūsu resursu trūkumu, lai sniegtu pietiekamu palīdzību simtiem tūkstošiem bēgļu un ievainoto cilvēku.
Androula Vassiliou
Komisijas locekle. - Priekšsēdētāja kungs! Mēs pilnībā atbalstām deputātu aicinājumu atjaunot politisko procesu Čadā, kā arī rast diplomātisku risinājumu spriedzei starp Čadu un Sudānu.
Attiecībā uz iekšējo politisko procesu mēs atzinīgi vērtējam jaunā premjerministra Y. S. Abbas kunga iecelšanu amatā. Mūsuprāt, viņa 18. aprīļa deklarācija bija pirmais daudzsološais signāls, kas varētu veicināt valdības un neapbruņotās opozīcijas attiecību normalizēšanos.
Tāpēc mēs ceram, ka jaunās integrējošās, 23. aprīlī izveidotās valdības sastāvs, kurā četri svarīgi ministru amati ir atvēlēti neapbruņotās opozīcijas partijām, kas izriet no la Coordination des partis politiques pour la défense de la Constitution (CPDC), pavērs iespējas atsākt visaptverošāku dialogu, pamatojoties uz 2007. gada 13. augusta politisko vienošanos.
Komisārs L. Michel bija starp pirmajiem, kas pauda bažas par opozīcijas dalībnieku pazušanu pēc apvērsuma mēģinājuma februāra sākumā, un aicināja nekavējoties atbrīvot visus opozīcijas līderus, kurus Čadas iestādes turēja apcietinājumā. Kā daudzi runātāji šodien, arī mēs joprojām pieprasām, ka nepieciešams viest skaidrību par Ibni Saleh kunga, CPDC pārstāvja, stāvokli.
Šajā saistībā Eiropas Komisija, izmantojot tās lomu kā Valsts izmeklēšanas komisijas darbības starptautiskajam novērotājam, mēģina viest skaidrību par šīm pazušanām, kas palīdzēs radīt uzticību politiskajam procesam.
Attiecībā uz šo politisko procesu, izmantojot mūsu 10. Eiropas attīstības fondu un Stabilitātes instrumentu, mēs attīstām Čadas kapacitāti sarīkot likumīgas vēlēšanas 2009. gada beigās, kā paredzēts ar 2007. gada 13. augusta vienošanos. Tas ietver atbalstu vēlēšanu sagatavošanai un tautas skaitīšanas īstenošanai. Čada ir arī valsts, attiecībā uz kuru paredzēts veikt turpmākos pasākumus saistībā ar iespējamo ES vēlēšanu novērošanas misiju 2009. gadā, ja ir izpildīti visi nosacījumi šādai novērotāju izvietošanai.
Pievēršoties attiecībām starp Čadu un Sudānu, jautājums par nemiernieku grupām var tikt skatīts vienīgi plašākas situācijas kontekstā, un mūs šajā ziņā pozitīvi iespaido nesenā tās kontaktgrupas Librevillas sanāksme, kura izveidota saskaņā ar Dakāras nolīgumu starp Čadu un Sudānu. Mēs uzskatām, ka šādi ilgtspējīgi diplomātiskie centieni ir būtiski, lai atjaunotu mieru abās valstīs.
Mūsu humānā palīdzība Čadas austrumu daļai turpinās (vidēji EUR 30 miljoni katru gadu), un vajadzības tiek pienācīgi nodrošinātas. Tomēr, lai papildinātu humāno palīdzību, bēgļu un valsts iekšienē pārvietoto personu nometņu drošības palielināšanos, ko īstenos ar EUFOR/MINURCAT izvietošanu, mūsu Programme d'Accompagnement ą la Stabililisation de l'Est du Tchad atbalstīs attiecīgus nosacījumus teritorijās, kurās Čadas austrumu daļā vai Centrālāfrikas Republikas ziemeļu daļā valsts iekšienē pārvietotās personas un bēgļi varētu izvēlēties atgriezties, jo īpaši attiecībā uz piekļuvi dzeramajam ūdenim un pārtikas drošībai. Pasākumi, kas paredzēti saskaņā ar šo programmu, sāksies pirms lietus sezonas.
Attiecībā uz MINURCAT misijas izdošanos kā svarīgu Čadas ilgtermiņa stabilitātes un attīstības nodrošināšanai, kā tas redzams pēc mūsu EUR 10 miljonu finansiālā ieguldījuma MINURCAT operācijā, mūs pozitīvi iespaido tas, ka ir sākusies Détachement intégré de sécurité pirmo 77 komandieru apmācība.
Lai palīdzētu nostiprināt progresu, mūsu 10. Eiropas attīstības fondā būs iekļauti EUR 25 miljoni tieslietu jomas reformu atbalstīšanai, tostarp arī policijas izveidošanai, kā arī papildus EUR 25 miljoni drošības jomas reformai.
Priekšsēdētājs
Debates ir slēgtas.
Balsojums notiks pēc debatēm.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 142. pants)
Alessandro Battilocchio  
rakstveidā. - (IT) Pašlaik stāvoklis Čadā ir kļuvis kritisks. Bruņotās grupas no Sudānas veic uzbrukumus šīs valsts austrumu teritorijā, slepkavojot, nodarbojoties ar vardarbību un izvarojot, jo īpaši mazaizsargātajās iedzīvotāju grupās, bez jebkādas reakcijas no šīs valsts valdības. No otras puses , acīmredzamās grūtības pārraudzīt bēgļu nometņu pieaugošo skaitu, kurās uzņem bēgļus no Darfūras reģiona un kuras apdraud konflikts, kas ir izcēlies šajā valstī starp valdību un opozīcijas spēkiem, kas apstrīd vēlēšanu spēkā esamību, ir novedušas pie tā, ka šīs valsts varas iestādes ir izziņojušas ārkārtas stāvokli valstī.
Šī pasākuma pirmais rezultāts, kā ziņojusi Amnesty International, ir bijusi ad hoc komitejas izveide, lai veiktu laikrakstu un radiostaciju cenzūru, kas, tāpat kā žurnālistu un politisko oponentu aresti, ir noveduši pie partiju koalīcijas konstitūcijas aizsardzības pārstāvja pazušanas.
Šī vardarbības eskalācija pilnīgi noteikti ir jāizbeidz. Eiropas Savienības iestādēm ir pienākums, resursi un atbildība nodrošināt un aizstāvēt cilvēktiesības visā pasaulē, jo īpaši noteiktos reģionos, piemēram, Čadā, kur pilsoņi jau cieš no humanitārās krīzes un uzbrukumiem no ārpuses.
