Padėtis Gazoje
Pirmininkas
Kitas darbotvarkės klausimas yra Pirmininko pareiškimas dėl padėties Gazoje. Politinių frakcijų pirmininkai bendrais bruožais nusakys savo pozicijas šiuo klausimu. Tačiau jie ir manęs paprašpadaryti pareiškimą ir aš su džiaugsmu sutikau.
Paaštrėjus karo veiksmams Artimuosiuose Rytuose, skubiai reikėjo dar kartą įtraukti esamos padėties svarstymą į mūsų darbotvarkę. Mes, europiečiai, vėl savęs klausiame, ką galime padaryti, kaip reaguoti į vis didėjančią prievartą, kuri verčia Artimuosius Rytus vėl užsiliepsnoti tiesiog mūsų akyse.
Einant tiesiai prie reikalo, vienintelis atsakymas yra ryžtingai siekti ir pabrėžtinai sparčiai kloti kelią taikos deryboms tarp Izraelio ir Palestinos. Negalime leisti, kad taikos procesas, pradėtas Annapolyje, būtų užgniaužtas prievartos ir terorizmo. Kaip Europos Parlamento nariai, privalome padaryti viską, kas mūsų valioje, kad užkirstume tam kelią.
Per televiziją mus kasdien pasiekia šiurpūs konflikto aukų vaizdai. Prieš savaitę užuojautą ir pasipiktinimą kėlnekaltų Palestinos civilių gyventojų, tarp jų ir daugybės vaikų žūtis Gazoje dėl neproporcingo karinės galios panaudojimo, po ketvirtadienį įvykusio pasibaisėtino žudikiško mokyklos Jeruzalėje užpuolimo kartu su Izraelio tauta jaučiame liūdesį ir pyktį.
Užuojauta ir politikoje vertinama kaip kilni dorybė, tačiau užuojautos neužtenka. Užuojauta neatstoja politinių veiksmų. Reikia rasti perspektyvius, racionaliais ir aiškiais principais pagrįstus politinius sprendimus. Žmogaus gyvybės apsauga ir tarptautinės teisės normos įkūnija šiuos principus, todėl turėtų tapti mūsų gairėmis.
Europos Parlamento vardu ryžtingai smerkiu grupuotės "Hamas" ir kitų Palestinos ekstremistų vykdomus prievartos veiksmus. Europos Parlamento vardu prašau Izraelio Vyriausybės įsiklausyti į balsus tiek šalies viduje, tiek už jos sienų, kurie ragina įvykdyti tai, apie ką gražiai kalbama.
Gazos Ruožas tapo negyjančia Artimųjų Rytų žaizda. Kai kuriems žmonėms jis - dieglys šone, nuolatinsusierzinimo priežastis, nes ekstremistai valdo politinę padėtį šalyje. Daugelis norėtų tiesiog atsukti nugaras, atskirti Gazos Ruožą nuo likusio pasaulio ir apsimesti, kad jo nėra. Už jau iškilusių ir dar tebestatomų palei Egipto pakraštį sienų, gyvi žmonės - vyrai, moterys ir vaikai, turintys teisę į padorias gyvenimo sąlygas, - o žmonėms niekad nebuvo priimtinos sienos ir atskirtis.
Žmonės išsigandę. Mes giliai užjaučiame Sderoto ir Ashkelono vietovių gyventojus, kurie gyvena kasdienėje baimėje dėl naujų minosvaidžio atakų. Mes rimtai susirūpinę Izraelio saugumu ir visada jį ginsime. Europos Parlamentas ir aš asmeniškai savo vizito Izraelio ir Palestinos teritorijose, įskaitant Gazos Ruožą metu 2007 m. gegužės mėn. pabaigoje kartojau tai nesuskaičiuojamą daugybę kartų. Minosvaidžio atakos iš Gazos Ruožo į Izraelį privalo liautis. Toks pasipriešinimas yra terorizmas ir nediskutuotinas iš mūsų pusės.
Tačiau nors žmonės apimti baimės, tai ne baisiausia, nes niekas nesugrąžins šimtų žmonių gyvybių, kurios prarastos dėl Izraelio saugumo nuo tada, kai Gazos Ruožas buvo uždarytas. Privalome kvestionuoti tokių karo veiksmų proporcingumą ir tikslingumą. Privalome klausti, ar suderinama su tarptautinės teisės normomis tai, kad kokios nors šalies gyventojai turi kentėti nuo savo lyderių ekstremizmo.
Minimalios humanitarinės pagalbos teikimas Gazos gyventojams ir ignoravimas kitais požiūriais negali būti tvarus ir perspektyvus sprendimas. Europos Sąjunga palengvina sielvartą teikdama humanitarinę pagalbą, tačiau jos prioritetiniu tikslu turėtų būti didesnės ilgalaikės politinės investicijos, kad jos finansinis dosnumas būtų nukreiptas labiausiai strategiškai naudinga kryptimi.
Praėjusį gruodžio mėn. Paryžiuje vykusioje aukotojų konferencijoje, kurioje taip pat buvo atstovaujamas Europos Parlamentui, Europos Sąjunga pasižadėjo 2008 m. skirti 540 mln. EUR Annapolyje pradėtam taikos procesui. Naujasis paramos fondo Pegase mechanizmas jau veikia.
Europos Parlamentas nori, kad Europos Sąjunga taikos procesui teiktų didelę paramą ir pagalbą. Tačiau, kaip biudžetinvaldžios institucija, mes privalome užtikrinti, kad mūsų finansiniai įsipareigojimai pataikytų tiesiai į tikslą. Visos šalys turi suprasti, kad Europos Sąjunga negali leisti, kad karo veiksmai griautų tai, kas sukurta mūsų finansiniu solidarumu.
Europos Parlamento valia yra atlikti sunkų sąžiningo tarpininko vaidmenį, kad būtų išspręstas Artimųjų Rytų konfliktas. Mūsų naujoji darbo grupArtimųjų Rytų klausimu ketina prisidėti siekiant šio tikslo. Dviejų savaičių laikotarpiu kartu su Paryžiaus aukotojų konferencijos paskesnių priemonių darbo grupe, į kurią įeina Prancūzijos užsienio reikalų ministras B. Kouchner, Norvegijos užsienio reikalų ministras J. Gahr Støre, Komisijos narB. Ferrero-Waldner ir T. Blair, specialusis Artimųjų Rytų Ketverto pasiuntinys, mes aptarsime, kaip faktiškai vyksta mūsų pagalbos teikimas.
Jeigu Europos Sąjunga pasiryžusi veikti kaip sąžiningas tarpininkas, nešališkumas yra būtinas. Tačiau, jei nešališkai apibūdindami karo veiksmų paaštrėjimą Izraelyje ir Gazoje, susitelksime į nuolatinę diplomatinę kovą, pamiršime, kad žmonės, o ne žodžiai, yra mūsų politinio akiračio centre. Tai, kas vadinama Annapolio procesu, neturi būti naudojama kaip dūmų uždanga, už kurios susitarimo politika ir toliau nepajuda iš vietos, Palestinos teritorija ir toliau lieka uždaryta su joje įkurtomis nesuskaičiuojamomis saugumo zonomis, kurios varžo judėjimo laisvę.
Palestinos gyventojų padėtis negali pagerėti, nebent žmonės galėtų laisvai judėti Gazos teritorijoje ir Vakarų Krante. Be judėjimo laisvės nesuvokiamas stabilios Palestinos valstybės sukūrimas. Saugumo sąvoka apima daugiau nei vien karinį aspektą. Saugumą bus galima pasiekti tik tada, kai Izraelio ir Palestinos tautos pripažins ir gerbs vienos kitas. Saugumas prasideda nuo susitaikymo. Atėjo laikas sėti tvaraus susitaikymo sėklas ir tarp palestiniečių. Judėjimas "Hamas" turi pakeisti savo poziciją ir dirbti kartu su nuosaikiaisiais palestiniečiais bei kurti taiką. Dar kartą pareiškiu, kad remiame jų Prezidentą M. Abbasą ir Ministrą pirmininką S. Fayyadą.
Viena iš svarbiausių sėkmės sąlygų yra pasiekti susitarimą dėl Gazos Ruožo pasieniu išsidėsčiusių pasienio taškų, didžiausią pirmenybę teikiant skubiam sprendimui dėl eismo per sieną ties Karni ir Rafah vietovėmis. Tai dar viena sritis, už kurią Europos Sąjunga yra ypač atsakinga.
Ponai ir ponios Parlamento nariai, darykime viską, kas mūsų galioje, kad sustiprintume savo finansinius įsipareigojimus nuosekliais politiniais veiksmais, kad galėtume prisidėti prie taikos Artimuosiuose Rytuose ir, svarbiausia, paremtume Artimųjų Rytų žmones.
(Plojimai)
Joseph Daul
PPE-DE frakcijos vardu. - (FR) Pone pirmininke, pone Komisijos pirmininke, ponai ir ponios Parlamento nariai, prieš kelis mėnesius Annapolyje Izraelis ir Palestina išsakdviejų tautų svajonę, kad abi galėtų saugiai gyventi kiekviena savo valstybėje su tarptautiniu mastu pripažintomis sienomis, palikusios praeityje dešimtmečius trukusį karą, šeimų sielvartą ir tragedijas. Prieš kelis mėnesius Paryžiaus konferencijoje tarptautinbendruomennorėjo paremti šios svajonės įgyvendinimą ir padėti jai išsipildyti.
Europa, didžiausia tarptautinaukotoja, tiki ta taikia ir saugia ateitimi ir deda visas įmanomas pastangas, kad dalyvaudama Ketverte padėtų dviem šalims išeiti iš užburto prievartos ir nesusipratimų rato. Tačiau vien per kelias dienas neproporcingai panaudota karingalia ir ginkluotos provokacijos pražudbegalę palestiniečių Gazos Ruože ir keletą Izraelio karių vykusiuose nuožmiuose susirėmimuose. Vien praėjusį ketvirtadienį palestinietis nužudaštuonis žinomos religinės mokyklos studentus ir pats buvo nužudytas. Fanatikų ir asmenų, genamų keršto, kulkos ir netolerancija dar labiau apsunkino dialogą, siekiamus kompromisus ir taiką.
Tarptautinbendruomenir mes Europoje negalime ir neturėtume užimti kurios nors vienos pusės teisėjų pozicijos. Mūsų uždavinys yra pasiekti, kad Annapolio taikos signatarai būtų susodinti prie derybų stalo. PPE-DE delegacija Jeruzalėje ir Ramallahe, kuriai vadovavau prieš kelias savaites, parodman ir išmokmane trijų dalykų.
Pirmasis dalykas yra Artimųjų Rytų viltys, siejamos su Europa - ne vien ta finansinę paramą teikiančia Europa, nors parama nepaprastai svarbi, bet ir politiškai stipresne Europa, kurios buvimas būtų labiau juntamas. Turime imtis daugiau veiksmų ir veikti efektyviau.
Antroji pamoka: mums reikia paskatinti nuosaikias Izraelio ir Palestinos partijas ir suteikti joms politinę paramą. Rizikingas kelias, kurį šios partijos pasirinko, taikos, dialogo ir atsakomybės už savo tautas kelias, dažnai veikia rinkimuose ne jų naudai. Taigi, kaip tik galėdami privalome skatinti šias partijas ir nuosakiosios politikos figūras, kadangi tik jos vienos laiko rankose raktus į taikingus ir tvarius sprendimus šiame regione.
Trečiasis dalykas yra tas, kad Europa turi priversti abi šalis suprasti, kad jos niekados neištrūks iš to užkeikto saugumo, gynybos ir prievartos rato statydamos sienas, sprogdindamos žmones raketomis, žemindamos kitą pusę. Ne, rezultatų galima pasiekti tik jeigu jų kaimynams, ypač jaunimui, bus leista kurti ateitį, realizuoti savo siekius, kurtis savo pačių krašte, ir tik tada jį pakeis laimės ratas, atnešiantis puikių rezultatų.
Kartu su savo frakcija norėčiau pasidžiaugti neseniai iš Izraelio ir Palestinos lyderių išgirstu kvietimu toliau tartis ir keliauti Annapolio sudarytu maršrutu. Europa turi padidinti savo politinę paramą. Pabrėžiu, politinę paramą valdžioje esančioms nuosaikioms grupuotėms. Tai vienintelis kelias, juk vakar, per pamaldas bažnyčioje, girdėjome kaip ir palestiniečių, ir žydų atstovai savo tautoms prašo tų pačių dalykų - taikos.
(Plojimai)
Martin Schulz
PSE frakcijos vardu. - (DE) Pone pirmininke, Parlamento nariai, situacijos analizės klausimu neturiu nieko pridurti prie jūsų ir J. Daulio išsakytų pastabų.
Visi sutinkame dėl to, kokie yra poreikiai, ir visi esame susipažinę su dabartine padėtimi. Todėl nėra jokio reikalo sumuoti reikalavimų sąrašo iš Europos Sąjungos perspektyvos arba kartoti ką nors apie pačios ES vaidmenį. Tačiau privalau pabrėžti, kad negalime tylėti, kai dalykai, kuriems kurti skiriamos Europos Sąjungos lėšos, beprasmiškai sunaikinami per trumpą laiką.
Visa tai jau sakyta. Dėl šios priežasties aš perduosiu tai, ką mes, Socialistų frakcija, privalome šiose diskusijose pasakyti, ir pateiksiu kitą mintį pamąstymui: jeigu prievartos išsižadėjimo principas negali būti iškeltas kaip prioritetinis, Gazos klausimo niekaip neišspręsime ir nesibaigianti auganti prievarta, varginusi Artimuosius Rytus ištisus dešimtmečius, niekada nesibaigs.
Štai kodėl reikia kategoriškai pareikšti, kad prievartos atsisakymas, reiškiantis abiejų pusių pareiškimus dėl ketinimo susilaikyti nuo bet kokių tolesnių karinės galios veiksmų panaudojimo ir visų pastangų sutelkimo siekiant aptarto susitarimo įgyvendinimo, nėra naujas šio Parlamento išradimas, o pakartotinių pastangų, dedamų per pastaruosius kelis dešimtmečius, padarinys, ir Annapolio taikos susitarimas iš esmės reiškne ką kita, kaip naujas pastangas siekti taikaus dialogo be prievartos panaudojimo.
Kodėl šios pastangos vis žlunga? Priežastys yra aiškios, ir jos turi būti panaikintos. Jos žlunga todėl, kad abiejose pusėse yra žmonių, kurie turi interesų tęsti kovą arba propaguoti prievartą. Iš vienos pusės, ypač teroristų aplinkoje, esama tokių, kurie neigia Izraelio teisę egzistuoti ir tai skelbia, todėl gina prievartą kaip principo reikalą, o iš kitos pusės demokratinėse Izraelio Valstybės struktūrose, kai tik Izraelis būna pasirengęs derėtis ieškodamas taikingų sprendimų, parlamento taktikai paima visą procesą įkaitu.
Kaip tik šitai mes dabar patiriame. Annapolyje ministras pirmininkas sako, kad nori imtis derybų, o Knesseto nariai ir jo paties vyriausybės ministrai apriboja jo derybų mandatą dėl partinės - politinės taktikos priežasčių, kurias visi atpažįstame.
Žmonių likimas Gazoje ir beprasmblokada, kuri sukėlteritorijoje chaosą ir skurdą, atskleidžia grupuotės "Hamas", kuri neteisėtai užgrobvaldžią ir mano, kad prievarta yra vienintelis atsakymas, požiūrį. Šį dalyką reikia aiškiai pabrėžti, taip pat pastebėti, kad valdžia, kurią jie uzurpavo, neturi būti naudojama atgrasyti savo gretose esančių radikalų nuo prievartos naudojimo. Tiesą sakant, tai yra esminpriežastis, kodėl civiliai Gazos Ruožo gyventojai kenčia.
Taip pat yra giliai įsišakniję tai, kad tiems Izraelio pusėje esantiems, kurie siekia sabotuoti kiekvieną kad ir mažiausią žingsnį pirmyn, nes turi kitus savo veiksmų planus, griebiantis provokacijos vis pavyksta kliudyti net pačiai menkiausiai pažangai. Negaliu rasti jokio kito paaiškinimo įvykiams, tokiems kaip pareiškimai apie besitęsiančias gyvenviečių statybas.
Kas labiausiai pralaimi? Moterys, vaikai, negalintys apsiginti žmonės, ypač Gazos Ruože, bet taip pat, žinoma, izraeliečiai, gyvenantys arti sienos. Apibendrinant visa, ką patyrėme, leiskite man pasakyti, kad radikalams reikia šio konflikto, kad pateisintų savo egzistavimą. Tokia yra nenuginčijama tiesa jau ištisus dešimtmečius, o ši chroniška padėtis tęsiasi abiejose sienos pusėse. Privalome pasakyti tiems dviejų šalių radikalams, kad jiems gali niekados nepavykti pasiekti savo tikslų. Jie gali amžinai išsaugoti prievartą, bet niekada nepasieks savo politinių tikslų, kadangi politiniai tikslai niekada nepasiekiami prievarta.
Tada turbūt būtų labai svarbu mums, europiečiams, įsidėti į širdį žodžius, kuriuos pasakvienas izraelietis, konkrečiai Yitzhakas Rabinas. 1995 m. jis padarvieną išmintingiausių pareiškimų, kokius tik kada nors esu girdėjęs: "Mes kovosime su terorizmu, tarsi nebūtų taikos proceso ir sieksime taikos proceso, tarsi nebūtų terorizmo". Tai patarimas abiem pusėms. Jo nesilaikant, taikos nebus.
(Plojimai)
Graham Watson
ALDE frakcijos vardu. - Pone pirmininke, padėtis Gazoje yra, pirmiausia ir svarbiausia, katastrofa humanizmo požiūriu. Joks bet kurios šalies (partijos) smerkimas neišspręs konflikto.
Gaza apsiausta nuo praėjusių metų birželio mėn. Pusantro milijono žmonių įstrigo ten, kur beviltiškai nepakankama vandens, elektros, degalų ir nutekamojo vandens šalinimo sistemų. Prieš dvejus metus trys iš penkių Gazos gyventojų buvo priklausomi nuo JT pagalbos; dabar - keturi iš penkių. Verslo įmonės bankrutavo, darbo beveik neįmanoma rasti, padėtis yra blogesnnegu kada nors nuo tada, kai Izraelis aneksavo teritoriją 1967 m. Izraelio kareivis Gilad Shalit buvo laikomas įkalintas nuo 2006 m. birželio mėn., ir manau, kad maždaug 11 000 palestiniečių kamuojasi Izraelio kalėjimuose.
Didžiausia Europos Sąjungos bėda yra ta, kad mes aklai sekėme amerikiečių strategija. Marc Ottes, specialusis Europos Sąjungos atstovas, neseniai kalbėdamas su mūsų delegacija dėl santykių su Palestinos įstatymų leidybos taryba, sakė, kad strateginiu požiūriu Europos Sąjunga seka JAV. Akivaizdžiausias šito padarinys yra tai, kad palestiniečių infrastruktūra, finansuojama iš Europos mokesčių mokėtojų lėšų, yra reguliariai niokojama Izraelio armijos, kuri naudojasi Amerikos ginklais. Ar taip ir turėtume panaudoti Europos pinigus ir ar esant tokioms aplinkybėms? Jeigu Europos Sąjungai kada nors reikėjo bendros užsienio ir saugumo politikos, tai šis atvejis kaip tik toks!
Mano frakcija sveikina neoficialias paliaubas, kurias pasiekėme šiandien per pietų pertrauką. Linkime Egiptui sėkmės tarpininkavimo derybose, bet esame įsitikinę, kad prievartos ciklas, kuris visai neseniai nuvedprie 56 mirties atvejų Gazoje 2008 m. kovo 1 d. ir aštuonių mirčių atvejų Jeruzalėje šeštadienį, negali būti nutrauktas einant prievartos keliu.
Kad taika nugalėtų, mums reikia dialogo. Annapolis pažadėjo taiką per 10 mėnesių, bet daugelis mūsų mano, kad Izraelis dar kartą stengiasi delegitimizuoti kiekvieną pašnekovą. Judėjimas "Hamas" ir toliau elgiasi ciniškai tęsdamas savo raketines atakas, žinodamas, kad atsakas bus neproporcingas karinės galios panaudojimas.
Mes smerkiame iš visų pusių vykdomą prievartą. Taip, Izraelis turi teisę gintis nuo be atrankos vykdomų atakų prieš civilius gyventojus, bet kaip demokratinvalstybjis įsipareigojęs labiau negu leidžia jo disponuojamos galios. Atrodo, kad mes tolstame nuo dviejų valstybių sprendimo - ar tai būtų į Ashkeloną nukreiptos raketų atakos, ar 530 naujakurių namų, apie kuriuos ką tik pranešGivat Ze'eve, netoli Ramallaho.
Vakarų politika pagrįsta trimis prielaidomis: pirma, niekaip negalima derėtis su "Hamasu"; antra, Izraelis yra vieninteldemokratinvalstybtame regione ir turi būti laikoma normalia demokratija ir, trečia, M. Abbas yra protaujančių palestiniečių balsas. Daugeliui mano frakcijos narių kyla abejonių dėl šių trijų prielaidų ir jie mano, kad mūsų politiką reikia skubiai peržiūrėti ir rasti sprendimą, kaip šios bendruomenės galėtų sugyventi kartu.
Brian Crowley
UEN frakcijos vardu. - Pone pirmininke, kaip ir mano kolegos sutinku su daugeliu minčių, kurias prieš mane išsakJ. Daul, D. Schulz ir G. Watson. Realybė, su kuria mes susiduriame - neskaitant geopolitinio arba net istorinio konflikto pobūdžio - yra tokia, kad kiekvieną dieną prarandamos nekaltų žmonių gyvybės. Kiekvieną mielą dieną vienas žmogus miršta arba yra sužeidžiamas. Mes tik vis labiau atitoliname nuosaikiųjų jėgų įsivyravimo galimybę.
Neturėtume įsitraukti ir į vienas kito kaltinimų žaidimą; visi galime peržiūrėti, kas vyko Gazoje per kelis pastaruosius mėnesius, kai Izraelio valdžios institucijos ciniškai eksploatavo žmones, atjungdamos vandens, elektros ir maisto tiekimą ir tiesiogine prasme bandmarindamos badu priversti pasiduoti. Bet tai vyko ne tik pastaruoju metu; panašūs dalykai vyksta jau daug dešimtmečių. Panašią cinišką "Hamaso" reakciją parodo ir į Izraelio sritį leidžiamos raketos, ir brutaliai nužudyti aštuoni žmonės mokykloje.
Tačiau nors ir galėtume tęsti sąrašą bei nepaliaudami smerkti abiejų pusių ekstremistų veiksmus, ar jie būtų oficialūs teroristai, ar valstybės teroristai, ar valstybės finansuojami teroristai, nepabėgsime nuo svarbiausio fakto, kad tai, ko reikia, yra dialogas; tai, ko reikia, yra supratimas; tai, ko reikia labiau už viską, yra pagarba žmogaus gyvybei. Pagarba vieno atskiro žmogaus gyvybei. Tik tuomet rasime būdų, kaip suartinti žmones vienus su kitais. Visi kalbame apie dviejų šalių sprendimą, tačiau dviejų šalių sprendimai turi kilti dviejose perspektyviose valstybėse, o ne kažkokiame skiaučių lopinyje, kur įsiūta truputį šio ir truputį to tarp viso kito. Prie derybų ir diskusijų galima eiti tada, kai tos dvi perspektyvios valstybės pripažįstamos, kai pripažįstami jų lyderiai ir vadovai. Tokiu būdu galima priartėti prie dialogo, kuris, tikėkimės, bus pirmasis žingsnis siekiant taikos regione, prie ugnies nutraukimo, dėl kurio dabar raginama ir prie derybų, prasidėsiančių tarp Prezidento M. Abbaso ir Ministro pirmininko E. Olmerto, taip pat prie mūsų noro suteikti visokeriopą, kokios tik prireiks, pagalbą.
Nekaltinu Europos, kuri suteikpagalbą statydama kelius, vandens ir energijos stotis, mokyklas ir sveikatos centrus Palestinos gyventojams, kurie atsidūrvėjų pagairėje, kai buvo išvaryti iš savo žemių.
Visi esame įsipareigoję prieš savo artimą ir turime suteikti jam priežiūrą ir pagalbą.
Daniel Cohn-Bendit
Verts/ALE frakcijos vardu. - (DE) Pone pirmininke, ponai ir ponios Parlamento nariai, per dvi minutes nesudarysiu taikos veiksmų plano, bet galiu išsakyti vieną ar kelis mintis. Laikas būtų peržiūrėti savo žodyną, nes mums reikia ne vien dialogo, bet ir derybų. Terminas "dialogas" mums nieko nepasako. Už karą ten žmonėms mokamos algos ir, kad karas baigtųsi, reikalingos derybos. Toks mano požiūris.
O kaip žmogus derasi? G. Watson teisus: jeigu Europos Sąjunga nori sukurti savo pačios strategiją - o ne naudotis JAV strategija - ji privalo daryti šitaip: pirma, privalo derėtis su tais, kurie valdo Gazoje - o tai reiškia su "Hamasu" - kad tie padarytų, kaip jau daug kartų yra žadėję, t. y., organizuotų ugnies nutraukimą. Tada kita pussuorganizuos humanitarinę pagalbą, kuri bus nugabenta į Gazą. Tai vadinama derybomis - jūs kažką duodate ir mes kažką duodame.
Antra, turime pasakyti Izraeliui, kad jeigu jie nori derėtis su palestiniečiais, turi padaryti vieną dalyką, t. y., nedelsdami nutraukti bet kokių gyvenviečių statybą ir tai padaryti matomai, kitaip jie daugiau negaus jokios paramos iš Europos Sąjungos. Štai ką aš vadinu derybomis. Užimu padėtį, kuri suteikia man galios ir ją panaudoju. Kitaip visas darbas yra beprasmis.
Tikiu šiuo dialogu, ir mes jo sieksime. Tikiu politiniais žaidimais, paprasčiausiu pasakymu savo pašnekovui, kad daugiau taip tęstis negali. Izraelio kolonijinpolitika kelia grėsmę Izraelio valstybei. Turime tai pasakyti Izraeliui. Taip pat turime pasakyti palestiniečiams, kad paskiausias antpuolis sukėlpavojų Palestinai ir kad atakos privalo liautis.
Kai Europos Sąjunga galiausiai pereis nuo dialogo prie politinių derybų, kuriose bus naudojamasi turimomis galiomis, regionas sugebės padaryti pažangą. Trumpai tariant, dialogas gali palaukti - pirmiausia reikia žaisti politinėmis kortomis.
(Plojimai)
Francis Wurtz
Pone pirmininke, dėkoju už jūsų pranešimą. Tik neseniai priėmėme sprendimą dėl šios oficialios iniciatyvos, po to, kai 110 palestiniečių buvo nužudyti bombarduojant Gazą ir dar aštuonios aukos, šį kartą palestiniečiai, žuvo Jeruzalėje. Abiem atvejais pasmerkėme tuos nusikaltimus, tačiau sutinku su ankstesniu pranešėju, kad visi matome, kad reikia daugiau, jei norime ištrūkti iš šio užburto rato ir sulaukti geresnių rezultatų.
Sąjungai reikia būti pakankamai drąsiai ir ne vien pasmerkti visus nusikaltimus, kuriuos padarabi pusės, bet ir nurodyti pagrindinę visų problemų priežastį, okupaciją, kurią sekniūri žiaurumo ir pažeminimų virtinė, neišsenkantys neapykantos, nevilties ir keršto troškimo šaltiniai.
Todėl nėra pateisinimo, kodėl okupacija tebesitęsia. Ši mintis turi būti pareikšta aiškiai ir padarytos atitinkamos išvados. Garsi Izraelio taikos kampanijų organizatorė, mūsų draugNurit Peled, Sacharovo premijos laureatė, aiškiai išsaktai, kai prarado savo vaiką palestiniečių atakoje. Kalbėdama su tuometiniu Ministru pirmininku B. Netanyahu, ji pasak"Jūs nužudėte mano dukterį". Tas "jūs" reiškne vien asmenį, bet ir politiką, kuria vadovavosi ir kurią stiprino jos pasekėjai. Dabar tai vadinama "Gazos blokada", kurioje nueita taip toli, kad iš civilių gyventojų atimta teisį maistą ir sveikatos priežiūrą. Blokada taip pat reiškia bendrą "Vakarų Kranto miestelių ir kaimų apgultį", "antpuolius ir bombardavimą", "planines žudynes, teroro aktus ir masinius areštus", kuriuose nukenčia vaikai, "tolesnį kolonizavimą ir sienos statymą", "aneksavimą bei įvykusio fakto politiką Jeruzalėje" ir pan. Šiuos nusikaltimus laikyti santykiais, tarpusavyje susijusiais, ir leisti jų kaltininkams likti nenubaustiems reiškia prailginti karą. Jeigu turime ieškoti taikos pajėgų abiejose pusėse, privalome išdrįsti pasakyti jiems tiesą. Turime raginti Sąjungą, kad ji galiausiai atliktų šį ryžtingą žingsnį.
Bastiaan Belder
IND/DEM frakcijos vardu. - (NL) Bet kurios valstybės pirminpareiga yra garantuoti saugumą savo piliečiams ir tai visiškai dera su tarptautinės teisės normomis. Tai paaiškina ir teisiškai pagrindžia Izraelio atsakymą dėl vis didėjančio raketų, paleistų iš Gazos Ruožo, skaičiaus, kuriomis ant jo tiesiog lyja. Toks palestiniečių vykdomas raketinis apšaudymas vyksta dar nuo 2001 m. ir jis milžiniškai išaugo po to, kai Izraelis atsitraukiš Gazos 2005 m. Nuo tada palestiniečių raketinių atakų, nukreiptų į Izraelį, skaičius išaugo gerais 500 %.
Iki 2006 m. tos atakos buvo retos, tik daugiau kaip 50 raketų atakų į Izraelio teritoriją kas mėnesį. Iki 2008 m. pradžios skaičius jau siek50 per dieną! Tai reiškia, kad daugiau negu 250 000 Izraelio piliečių dabar kasdien gresia mirtis nuo palestiniečių raketinės ugnies iš Gazos Ruožo. Kaltinime, kad Izraelis atsakydamas kelia neproporcingai didelį mirtiną pavojų, patogiai "nepastebima" brutalios taktikos, kurią naudoja "Hamas" ir kitos palestiniečių teroro organizacijos paleisdamos raketas iš bazių, kurios yra gyvenamosiose vietovėse.
Vasario mėn. pabaigoje Olandijos žiniasklaida paskelbapie tai straipsnį su visomis smulkmenomis, kurio iškalbingoje antraštėje pacituoti palestiniečio iš Gazos Ruožo žodžiai: "Prašau, jokių raketų į Izraelį iš čia". Ir reikia pasakyti, kad Izraelis savo karinėse procedūrose laikosi griežtų teisinių standartų. Tai pavyzdys, pone pirmininke, ponai ir ponios Parlamento nariai, kuriuo arabų pasaulis mielai sektų. O "Hamas", pagrindinis galios faktorius Gazoje, gali kaip "destabilizacijos ašies" šiame regione narys tikėtis reikšmingos paramos iš Irano, Sirijos ir Hezbollah judėjimo. Neįvardytas "Hamaso" vadas išsamiai paaiškino tai vakar dienos "Sunday Times" numeryje.
Jeigu Iranas gali įvežti kontrabanda savo "Fajr" raketas į Gazą, "Hamas" gali grasinti net Tel Avivui. Ar Europos Parlamento institucijos atsižvelgia į šį Izraelio susirūpinimą ir, jeigu taip, kokia Europos vis-à-vis strategija šios destabilizacijos ašies atžvilgiu? Taigi, kyla klausimas, ar bus kada nors Artimuosiuose Rytuose pasiektas stabilumas ir ar yra bent kokia taikos perspektyva.
Jim Allister
Pone pirmininke, galiu iš karto prisidėti pasmerkdamas pastaruosius įvykius Gazoje ir Artimuosiuose Rytuose ir pastebėti, kokia baisi humanizmo tragedija čia vyksta ir kokioms beribėms kančioms pasmerktos abi pusės. Tačiau turiu nužymėti takoskyrą tarp sustyguotų, nuolatinių, pasikartojančių atakų prieš Izraelio Valstybę ir valstybės teisės gintis. Izraelis yra tarptautiniu mastu pripažinta valstybė. Ji pripažįsta ir sutinka su sprendimu dėl dviejų valstybių Artimuosiuose Rytuose, tačiau nepaisant to nuolat, nepaliaujamai ir piktybiškai patiria siaubingą žiaurumą iš kitapus sienos, ypač iš "Hamaso" kontroliuojamos teritorijos.
Todėl neatsiprašinėsiu pasakydamas, kad Izraelis tikrai turi teisę, ir net privalo gintis ir imtis veiksmų prieš tas dvi, nes jos, nesivadovaudamos nei protu, nei argumentais, net nebando pripažinti Izraelio teisės egzistuoti.
Girdime daug kalbų šiose diskusijose ir kitur apie subalansuotą ir net nešališką požiūrį. Manau, kad toli gražu nėra nešališka sulyginti, nesvarbu, kiek pagrįstus, politinius Gazos poreikius su piktybiškomis ir pasikartojančiomis teroristų atakomis prieš Izraelį, kurių pavyzdys gali būti mokyklos užpuolimas. Visiškai nėra nešališka išsisukinėti dėl "Hamaso" atsisakymo pripažinti Izraelį ir tada pareikalauti, kad valstybė, kuri net nepripažįstama, nesiimtų jokių gynybinių veiksmų, nestatytų jokių sienų. Atsisakymas pripažinti Izraelio teisę egzistuoti buvo priežastis, kurios pasekmės sukėltiek rūpesčių ir tokią suirutę Artimuosiuose Rytuose.
Pirmininkas
Klausimo svarstymas baigtas.
