Explicaţii privind votul
Explicaţii orale privind votul
Charles Goerens
(FR) Dle preşedinte, dl Preşedinte şi-a arătat ieri, pe bună dreptate, respectul faţă de metoda comunitară. Această metodă garantează implicarea în procesele decizionale a tuturor statelor membre şi a instituţiilor comunitare, chiar de la început.
Modul în care G4 a abordat criza bancară şi financiară din 2008 a fost diametral opus faţă de metoda menţionată anterior, susţinută şi de dl Barroso ieri după-amiază. În 2008, am aşteptat în zadar ca Preşedintele Barroso să facă apel la ordine.
Uniunea Europeană înseamnă desigur Franţa, Regatul Unit, Republica Federală Germană şi Italia - membri ai Grupului G4 - dar şi Austria, Belgia, Estonia, Letonia, România, Polonia, Ungaria, Luxemburg şi aşa mai departe, state excluse de la o fază importantă a procesului decizional din 2008.
Dle Preşedinte Barroso, în 2008 ar fi trebuit să consolidaţi respectul pentru metoda comunitară, prin intermediul aceleiaşi declaraţii pe care aţi susţinut-o ieri. Din acest motiv, nu vă pot susţine candidatura.
Dle preşedinte, permiteţi-mi să adaug o observaţie personală. Celor care iau cuvântul le este greu să vorbească în acest vacarm.
Crescenzio Rivellini
(IT) Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, după discurs voi spune câteva cuvinte în limba napolitană (această parte nu este transcrisă în document, pentru că limba napolitană nu este limbă oficială). Nu voi face acest lucru din raţiuni de culoare locală, ci pentru a atrage atenţia politică şi a mass-mediei asupra urgenţelor noastre: urgenţele din partea de sud a Italiei. Am votat pentru dl Preşedinte Barroso, pentru că sper că va fi Preşedintele întregii Europe, inclusiv al părţii sudice a Italiei.
Situat în mijlocul Mării Mediterane, sudul este poarta către Europa şi face legătura între lumi diferite. Prin istoria sa, prin poziţia sa geografică şi prin cultura de ospitalitate, această zonă poate juca un rol important pentru vechiul continent în ansamblu. Sudul Italiei trebuie tratat cu aceeaşi demnitate ca şi alte locuri din Europa, iar acum, când trece prin dificultăţi, Europa trebuie să intervină la fel de energic ca atunci când a reglementat situaţia unui număr de 150 de milioane de cetăţeni din est, care au devenit cetăţeni UE. Acea operaţiune a avut un preţ, iar dacă astăzi un muncitor din Gdańsk câştigă de 28 de ori mai mult decât înainte, el datorează acest lucru şi efortului economic al Italiei şi al părţii de sud a Italiei.
(Vorbitorul a continuat în limba napolitană)
Daniel Hannan
Dle preşedinte, poate că timpul ne-a făcut să ne obişnuim cu falsitatea ritualului pe care tocmai l-am desfăşurat. Suntem atât de familiari cu structurile UE încât nu mai vedem cât de anormal, cât de strigător la cer este faptul că puterea supremă executivă şi legislativă se află în mâinile unei birocraţii iresponsabile şi nealese. Majoritatea legilor din statele membre emană de la o Comisie Europeană pentru care nu votează nimeni şi de care nu poate scăpa nimeni. Singurul moment care se pretinde a fi democratic este ritualul care tocmai a avut loc în acest Parlament, care m-a făcut să mă gândesc la una dintre reuniunile ocazionale ale Adunării Poporului de pe vremea CAER, în care toţi ne ridicam în picioare şi ne felicitam pentru că am pecetluit o anumită hotărâre.
Nu am probleme personale cu José Manuel Barroso. Dacă trebuie să avem un preşedinte federalist al Comisiei - şi observ că aceasta este dorinţa Parlamentului - acesta poate fi dl Barroso sau oricare altul. Domnia sa pare o persoană de treabă - şi, la fel ca toţi oamenii politici britanici, sunt profund lusofil şi sunt conştient de relaţia pe care o avem cu cel mai vechi aliat al nostru - însă nu putem pretinde, în mod ipocrit, că există vreo implicare democratică într-un sistem care face ca drepturile legislative să fie monopolizate de persoane pentru care nu putem vota şi de care nu putem scăpa.
Syed Kamall
Dle preşedinte, la fel ca antevorbitorul meu, doresc să precizez că am rezerve în legătură cu realegerea dlui Barroso ca Preşedinte al Comisiei.
La urma urmelor, mai mult decât oricine altcineva, domnia sa este dedicat integrării europene, de multe ori chiar împotriva dorinţei popoarelor Europei. Însă a venit la reuniunea grupului nostru, reuniunea Grupului ECR, şi a explicat că este în favoarea unei reglementări inteligente.
Acum, desigur, există multe dubii în legătură cu sensul expresiei "reglementare inteligentă”. Multe persoane consideră că reglementările inteligente sunt nocive sau că nicio reglementare nu este foarte inteligentă.
Doresc, totuşi, să-l rog, dacă într-adevăr este în favoarea reglementării inteligente, să se asigure că, pentru fiecare directivă, Comisia va efectua o evaluare corespunzătoare a impactului economic. Anul viitor va fi supusă atenţiei Parlamentului Directiva privind administratorii fondurilor de investiţii alternative. Comisia nu a realizat până acum nicio evaluare corectă a impactului economic - de fapt, susţine că realizarea acesteia nu este posibilă.
Cum vom obţine o reglementare inteligentă în astfel de împrejurări? Îl rog pe dl Barroso să revină asupra acestei hotărâri.
Andrew Henry William Brons
Dle preşedinte, mă opun propunerii comune de rezoluţie privind incendiile forestiere, deşi sunt de acord ca statele europene să coopereze în mod voluntar pentru a preveni, combate şi remedia daunele îngrozitoare provocate de incendiile forestiere.
Cu toate acestea, nu sunt de acord cu crearea, în vederea abordării acestei probleme, a unor organisme ale Uniunii Europene care să îşi exercite autoritatea asupra statelor membre, în domenii mai ample decât este cazul. Atrag atenţia asupra alineatelor 3, 7 şi 8 din propunerea comună de rezoluţie.
Propunerea exploatează răspunsuri umanitare admirabile la tragediile îngrozitoare la care am asistat, pentru a lua măsuri în vederea creării unei forţe europene de protecţie, Europe Aid, astfel cum se subliniază în raportul Barnier.
Philip Claeys
(NL) Dle preşedinte, m-am abţinut la votul final asupra acestei rezoluţii, deşi am avut unele rezerve şi dubii, pentru că, fără îndoială, acest text conţine multe elemente pozitive, pe care nimeni nu le poate contesta. Mă gândesc, de exemplu, la sprijinul pentru consolidarea măsurilor de protecţie civilă a statelor membre, cu ajutorul schimbului de experţi şi de metode de lucru. Vara trecută am văzut încă o dată că unele incendii forestiere ating asemenea proporţii încât este necesară cooperarea; însă există deja cooperare între statele membre. Desigur, această cooperare se poate dezvolta, însă valoarea unei forţe separate de reacţie a Uniunii Europene este îndoielnică. Acest lucru nu ar face altceva decât să atragă resurse de la statele membre, să creeze un alt organism al UE, cu propriul său personal, şi să accentueze birocraţia.
Explicaţii scrise privind votul
Maria da Graça Carvalho  
Graţie dlui Preşedinte Barroso, Europa a devenit lider mondial în lupta împotriva schimbărilor climatice. Uniunea Europeană este singurul bloc internaţional care are o poziţie clară, coerentă de negociere pentru conferinţa de la Copenhaga. Orientările politice pentru următoarea Comisie, conturate de Preşedintele Barroso, prezintă o viziune ambiţioasă, modernă pentru Europa, în centrul căreia se află lupta împotriva schimbărilor climatice şi domeniile triunghiului cunoaşterii.
Provocările cu care ne confruntăm sunt complexe, iar răspunsurile trebuie să fie cuprinzătoare. Prin urmare, pentru perioada de după 2010, Preşedintele Barroso propune o abordare coordonată şi convergentă, care să implice strategia de la Lisabona, politica energetică şi politica în domeniul climei, precum şi politica socială. Sunt propuse noi surse de creştere şi coeziune socială, pe baza unei noi strategii industriale pentru Europa, a unui sector modern de servicii şi a unei economii rurale dinamice.
Astfel, preşedintele Barroso acordă prioritate economiei reale şi modernizării acesteia prin cercetare ştiinţifică, dezvoltare tehnologică, inovaţie şi principii de durabilitate. Sub conducerea preşedintelui Barroso şi în parteneriat cu Parlamentul European şi cu Consiliul, Comisia va contribui la cultivarea unei Uniuni Europene prospere, durabile şi avansate din punct de vedere social.
Françoise Castex  
Am votat împotriva realegerii dlui Barroso, din raţiuni de coerenţă politică şi din respect pentru electoratul nostru. În cei cinci ani de mandat, dl Barroso, care a exploatat sprijinul acordat de anumite state membre UE războiului purtat de George W. Bush în Irak, nu a putut revigora Uniunea Europeană şi nu a putut-o consolida în faţa egoismului naţional. Acesta nu s-a ridicat la înălţimea aşteptărilor atunci când s-a produs criza financiară, economică şi socială.
În aceşti cinci ani nu a făcut altceva decât să susţină direcţiile instabile ale capitalismului financiar, în loc să propună noile reglementări de care are nevoie Europa în secolul XXI. Politica Comisiei Europene trebuie să fie reorientată. Dl Barroso nu este omul potrivit pentru această sarcină. Programul dumnealui nu poate face faţă magnitudinii crizei actuale: nu există un plan european de redresare, un pact pentru crearea de locuri de muncă, reglementare şi supraveghere eficientă a pieţelor financiare, nu există instrumente mai robuste şi prompte de corectare a dezechilibrelor actuale. Avem nevoie de o directivă privind serviciile publice şi o politică reorientată a Comisiei, în ceea ce priveşte salariile. Dacă dorim să ne salvăm modelul social european, avem nevoie de o agendă socială mult mai ambiţioasă.
Diogo Feio  
Mă bucur să declar că, în calitate de portughez şi de deputat european, am votat în favoarea realegerii lui José Manuel Durão Barroso, în calitate de Preşedinte al Comisiei Europene. Cred că performanţele înregistrate de dumnealui pe parcursul mandatului precedent, în pofida a numeroase dificultăţi politice, financiare şi sociale, precum şi experienţa dobândită în funcţie, au justificat sprijinul guvernelor şi încrederea reînnoită pe care i-o arată Parlamentul.
Compătimesc numeroasele încercări - nu toate făţişe sau serioase - de a-i împiedica candidatura şi observ că acestea au eşuat nu doar din cauza lipsei unor alternative credibile, ci şi din cauza stupidităţii argumentelor pe care s-au bazat acestea. Îmi pare rău că unii deputaţi din ţara mea nu au putut urma altă cale decât aceea, o cale simplă, dar şi inconsecventă.
Sper că cea de-a doua Comisie Barroso va putea îmbina competenţa tehnică cu acel "ceva suplimentar”. De asemenea, sper că va respecta şi va folosi în mod eficient principiul subsidiarităţii şi că va alege siguranţa şi soliditatea paşilor mici, aşa cum recomanda Jean Monnet, iar nu abordarea rapidă care a promis multe, dar a făcut puţine pentru progresul real al proiectului şi visului european. Indiferent cât de mult tânjim după orizont, nu ajungem acolo decât aşezând un picior în faţa celuilalt. Să mergem, deci, pe drumul corect.
José Manuel Fernandes  
Salut rezultatul acestui vot, care îl readuce pe dl José Manuel Durão Barroso la Preşedinţia Comisiei Europene. Portugalia este mândră că în fruntea Comisiei se află un portughez cu abilităţi şi calităţi recunoscute, precum dl Barroso. Este şi mai mândră atunci când vede valoarea muncii acestuia din primul mandat, din 2004 până în 2009. Această valoare a fost recunoscută şi de Parlamentul European prin votul său. De fapt, a fost ales cu o majoritate foarte mare, mai mare decât cea prevăzută în Tratatul de la Lisabona.
În ultimii cinci ani, dl Barroso a afişat un stil de conducere puternic şi cuprinzător. Dosarul privind energia şi schimbările climatice, Directiva privind serviciile şi regulamentul privind substanţele chimice sunt doar câteva exemple de succes şi spirit de conducere. De asemenea, dumnealui a fost lider în căutarea de soluţii şi propuneri concrete de rezolvare a crizei economice, care încă ne afectează. Parlamentul European tocmai a trimis un semnal că Europa este puternică şi are un lider puternic. Prin urmare, cu încredere şi speranţă, putem face progrese în direcţia unei Europe mai prospere şi mai solidare.
João Ferreira  
Orientările politice pentru următorul mandat al Comisiei, care tocmai au fost prezentate, dezvăluie intenţia Preşedintelui de a urma în continuare principalele direcţii de acţiune incluse în orientările mandatului care se încheie acum. Orientările respective se află la originea profundei crize economice şi sociale prin care trecem acum, ale cărei tragice consecinţe - şomajul, inegalitatea, sărăcia şi excluziunea - au afectat fără milă lucrătorii şi popoarele din Europa.
În Portugalia, punerea în aplicare a acestor politici, pe baza orientărilor respective, a dus la distrugerea sau deteriorarea puternică a sectoarelor productive esenţiale - agricultura, pescuitul şi industria; la încălcarea drepturilor lucrătorilor, devalorizarea salariilor şi la creşterea corespunzătoare a şomajului şi a nesiguranţei locurilor de muncă; la inegalităţi în distribuţia veniturilor, care acum diferă foarte mult faţă de media UE; şi la eşecul politicilor de dereglementare, liberalizare şi privatizare a sectoarelor de bază, care au divizat serviciile publice şi au comercializat aspecte esenţiale ale existenţei noastre colective. Păstrarea aceloraşi orientări înseamnă perpetuarea concentrării averilor, menţinerea divergenţei, în locul convergenţei, şi provocarea, mai devreme sau mai târziu, a unor noi erupţii dăunătoare ale unei crize sistemice latente.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg  
Cu toţii am dori să vedem o Europă mai puternică, în care oamenii să trăiască mai bine! Şi dumneavoastră la fel, având în vedere "Orientările politice pentru următoarea Comisie”, pe care le-aţi prezentat Parlamentului. Cu toate acestea, ne aşteptăm la mai multe de la un candidat la Preşedinţia Comisiei: ne aşteptăm să spună cum intenţionează să obţină aceste lucruri, nu doar să prezinte o listă de provocări.
De fapt, scopurile sunt atât de complexe, încât există pericolul să se excludă reciproc şi, cu siguranţă, va veni un moment când va trebui să alegem care dintre priorităţi sunt "mai importante”. De exemplu, dacă obiectivul de competitivitate economică europeană se află în conflict cu obiectivul reducerii şomajului, pe care l-aţi alege? Textul pe care ni l-aţi trimis nu oferă explicaţii cu privire la acest lucru.
Am senzaţia că documentul dumneavoastră este doar o listă de dorinţe, pe care nu le-aţi îndeplinit în mandatul anterior. Întrebarea este: de ce nu?
Cu toate acestea, doresc să vorbesc despre aspectul privind internetul, din programul dumneavoastră. Menţionaţi importanţa internetului pentru dezvoltarea economică şi coeziunea socială a Europei şi promiteţi că noua Comisie va dezvolta o "Agendă digitală europeană”. Doresc să ştiu cum intenţionaţi să puneţi în practică această idee şi ce va aduce nou această agendă comparativ cu iniţiativele anterioare?
Bruno Gollnisch  
La fel ca prietenii mei care reprezintă mişcările naţionale din Europa, sunt unul dintre cei 219 deputaţi care au votat împotriva dlui Barroso. Dumnealui este o persoană agreabilă şi cultă, însă, în principal, reprezintă simbolul eşecului Uniunii Europene. Nu ne-a salvat economiile şi locurile de muncă de o concurenţă globală neloială; nu a ajutat statele europene să iasă din criză; nu a reformat sistemul financiar pentru a pune capăt valului de speculaţii; nu a garantat democraţia; nu a asigurat autosuficienţa alimentară; şi nu a pus capăt dezindustrializării accelerate a statelor.
Cu alte cuvinte, nu a reuşit să demonstreze că Europa Bruxelles-ului este mai mult decât o maşină care macină, sărăceşte şi înrobeşte naţiuni şi popoare. La o analiză mai atentă, alegerea dlui Barroso simbolizează modul în care funcţionează această Europă. Câtă zarvă s-ar face dacă, în locul Preşedintelui Comisei, care va influenţa vieţile a 500 de milioane de cetăţeni prin politicile sale, ar fi vorba de un şef de stat care, deşi ar fi unicul candidat, ar fi ales cu puţin peste jumătate din voturi?
Sylvie Guillaume  
Astăzi am votat împotriva candidaturii dlui Barroso din trei motive esenţiale. În primul rând, propria sa experienţă din ultimii cinci ani: o Preşedinţie slabă, conservatoare şi liberală, imobilă în faţa crizei, incapabilă să stimuleze o redresare coordonată şi care a conferit în mod exclusiv atenţie dorinţelor şefilor de stat sau de guvern. Cu siguranţă José Manuel Barroso nu a fost artizanul unei Europe puternice. În al doilea rând, răspunsul nepotrivit pe care l-a oferit în ceea ce priveşte condiţiile stabilite de Grupul Alianţei Progresiste a Socialiştilor şi Democraţilor din Parlamentul European: nu a furnizat un plan autentic de redresare, nici un pact pentru ocuparea forţei de muncă, nici mecanisme de reglementare, supraveghere sau instrumente eficiente pentru corectarea dezechilibrelor de pe pieţele financiare şi nu a făcut niciun angajament în privinţa adoptării unei directive cadru care să protejeze serviciile publice. În final, mesajele transmise de alegători pe parcursul alegerilor europene, care ne-au arătat că nu mai vor o Europă slăbită, de neînţeles, în care compromisul este considerat o virtute mai importantă decât direcţia politică.
Jacky Hénin  
Alegerea Preşedintelui Comisiei Europene este un act deosebit de important, iar cetăţenii UE trebuie să aibă dreptul să cunoască alegerea reprezentanţilor lor.
Personal, regret şi condamn procedura votului secret, care conduce la o lipsă completă de răspundere.
Totodată, pentru că nu împărtăşesc din niciun punct de vedere politica propusă de dl Barroso, confirm faptul că nu îi voi susţine numirea în funcţia de Preşedinte al Comisiei.
Cătălin Sorin Ivan  
în scris. - La finalul celor cinci ani de mandat (2004-2009), bilanţul asupra activităţii Comisiei Europene nu este unul care să-l avantajeze pe Preşedintele Barroso. Abţinerea, în acest context, apare ca o necesitate, în condiţiile în care un vot negativ ar fi o decizie politică imprudentă, dată fiind lipsa de alternative, în timp ce un vot pozitiv ar fi echivalentul unei încrederi necondiţionate şi nejustificate într-un program nesatisfăcător.
Consider că susţinerea pe care statele membre i-o acordă e o dovadă incontestabilă a faptului că Barroso nu a fost un preşedinte puternic, ci mai degrabă unul pentru care interesele naţionale au primat, iar liderii naţionali au fost cei care au trasat liniile directoare ale mandatului său. Comisia Europeană are nevoie de un preşedinte care să susţină dezvoltarea politicilor comunitare, care să fie un "atlet” al integrării şi promotorul conceptului de Europa Unită. El nu trebuie să fie nicidecum avocatul intereselor naţionale. Din perspectiva social-democrată, Barroso nu şi-a respectat mare parte din angajamentele luate la debutul mandatului, în 2004. Multe dintre acestea, printre care consolidarea unei Europe Sociale, au fost tratate cu foarte puţin interes de către Comisie. Pe cale de consecinţă, am ales să nu votez pentru reînvestirea preşedintelui Barroso. <BRK>
Astrid Lulling  
Am votat în favoarea numirii dlui Barroso în funcţia de Preşedinte al Comisiei Europene.
Am luat această hotărâre din patru motive.
Consiliul European a propus în unanimitate candidatura dlui Barroso.
Aşa cum înţeleg eu democraţia, cei care au câştigat alegerile pot avea dreptul de a-şi alege propriul candidat.
Nu există altă opţiune decât dl Barroso; nu s-a luat în calcul în mod serios nicio altă alternativă.
Criticile îndreptate la adresa fostului preşedinte omit un fapt esenţial, şi anume acela că Comisia poate face propuneri, iar statele membre sunt cele care le elaborează.
Susţinerea mea este însoţită şi de câteva aşteptări.
Pe parcursul celui de-al doilea mandat al său, dl Barroso ar trebui să fie puţin mai independent, inclusiv în legătură cu marile state membre, iar unicul obiectiv al acţiunilor sale ar trebui să fie acela de a deservi interesul general al Comunităţii.
Îmi pare rău că Comisia are tendinţa să se transforme într-un conglomerat de comisari, liberi să acţioneze după cum doresc. Aş dori să-l rog pe dl Barroso să-şi folosească influenţa pentru a contracara această evoluţie.
Aş dori ca această instituţie, în calitate de "gardian al tratatelor”, să-şi recapete forţa iniţială, adică, capacitatea de a deschide drumuri, prin intermediul unor proiecte revigorante.
Willy Meyer  
Dl Barroso, Preşedintele Comisiei Europene, este responsabil pentru actuala situaţie de criză financiară, economică, alimentară şi de mediu în care este cufundată Europa. Până în prezent, nimeni nu i-a recunoscut greşeala, iar vina a fost dată pe Statele Unite. Până în prezent, Comisia a încercat să construiască o Europă bazată pe politici de privatizare şi divizare a statului social.
Comisia a adoptat Strategia de la Lisabona, care prezicea o creştere economică de 3% şi crearea a 20 de milioane de locuri de muncă până în 2010. În mod evident, această strategie a eşuat. În pofida acestui fapt, Comisia propune reînnoirea acestei strategii şi continuarea acestor politici, care au condus la criză. Această criză nu este o pandemie; ea este provocată de faptul că am pariat pe o singură politică: politica adoptată de Comisia Europeană. Programul său de politică externă nu face nicio referire la Sahara sau Palestina. Aceste probleme nu numai că nu apar ca priorităţi, însă UE intenţionează să acorde un statut avansat Regatului Maroc şi să dezvolte relaţiile cu Statul Israel.
Maria do Céu Patrão Neves  
Munca desfăşurată de Preşedintele Barroso în ultimii cinci ani a fost caracterizată de pragmatism, seriozitate şi fermitate în modul în care a urmărit principalele interese ale Europei.
Pionieratul său la nivel mondial în combaterea schimbărilor climatice, accentuarea implicării Europei în problema oceanelor, prin lansarea unei noi politici maritime europene şi capacitatea de a ajunge la un consens privind perspectiva financiară într-o Uniune formată din 27 de state membre sunt doar câteva dintre exemplele care îi justifică menţinerea la conducerea Comisiei Europene.
Creşterea economică, investiţiile în inovaţie şi pregătirea şi combaterea şomajului sunt piloni fundamentali pentru continuarea integrării europene şi, totodată, reprezintă priorităţile pentru viitor ale dlui Barroso.
Într-un moment în care situaţia economică şi financiară mondială nu este una optimă, Europa are nevoie de un lider puternic, care să readucă la viaţă proiectul european.
Din toate aceste motive, dar şi pentru multe altele, consider că dl Barroso este preşedintele ideal pentru a ghida destinul UE pe parcursul viitorului mandat.
Frédérique Ries  
La fel ca alţi 381 de colegi, am susţinut numirea dlui Barroso în funcţia de preşedinte al Comisiei. Am procedat astfel din multe motive, inclusiv pentru că unele persoane lansează acuzaţii nedrepte împotriva acestui candidat. Unii visează la un nou Delors, însă uită că noi am schimbat lumea... şi Europa. Europa celor 12, a lui Kohl şi Mitterrand, nu mai există şi, fără îndoială, nu se va întoarce niciodată.
Primul Preşedinte al unei Comisii cu 25, iar apoi 27 de membri, dl Barroso, a avut sarcina delicată de a se ocupa de extinderea din 2004, iar mandatul său a fost marcat de consolidare. Cel de-al doilea va fi un mandat al ambiţiei. Sper că va fi aşa şi am încredere în dumnealui. Refuz să mă joc de-a ucenicul vrăjitorului, refuz să aştept, nu pe Godot, ci pe un alt candidat ipotetic pe care Consiliul nu are intenţia să-l prezinte. Refuz să aştept şi să slăbesc în continuare instituţiile noastre şi reputaţia de care Europa încă se bucură în rândul europenilor. Deci, da, ne aşteptăm ca domnia sa să-şi respecte promisiunile privind combaterea schimbărilor climatice şi a discriminării, precum şi planul urgent de acţiune care vizează criza economică şi socială. Amânarea repetată a acestui vot ar fi o greşeală. Ar fi o greşeală să aşteptăm un candidat fantomă.
Nuno Teixeira  
O Preşedinţie puternică, ambiţioasă a Comisiei este esenţială pentru ca Europa să-şi recapete poziţia de lider mondial, căutând un echilibru între obiectivele economice şi politice, pe de o parte, şi coeziunea socială şi teritorială, pe de altă parte. Priorităţile trebuie definite în mod pragmatic, însă fără a neglija valorile care stau la baza proiectului european.
Ne confruntăm cu o serie de provocări precum reformarea bugetului comunitar, pe care Europa trebuie să le abordeze demonstrând că poate stabili o agendă mondială cu privire la diferite probleme, inclusiv combaterea schimbărilor climatice şi reglementarea pieţelor financiare. Într-un moment în care şomajul se accentuează în mai multe state membre, este vital să căutăm o ieşire durabilă din actuala criză economică şi socială. Acest obiectiv trebuie să unească statele membre în jurul principiului solidarităţii şi al consolidării pieţei unice europene.
Consider că José Manuel Durão Barroso are calităţile care-i vor permite să se ridice cu succes la înălţimea aşteptărilor noastre, consider că faptul că dumnealui deţine această funcţie este o onoare pentru Portugalia şi că este un avantaj ca o regiune mică, izolată, îndepărtată şi exterioară precum Madera să aibă în Comisie o persoană care-i înţelege foarte bine realitatea, motiv pentru care îi susţin candidatura pentru funcţia de Preşedinte al Comisiei Europene.
Frank Vanhecke  
Am votat împotriva realegerii dlui Barroso în funcţia de Preşedinte al Comisiei Europene, pentru că, în ultimii cinci ani, persoana dumnealui a simbolizat o Comisie care a ales să treacă cu vederea respingerea democratică a Tratatului de la Lisabona, în mod dispreţuitor şi deosebit de arogant. Dl Barroso a susţinut în mod repetat un nou val de imigrări în masă şi a încercat constant să ascundă problemele referitoare la eventuala aderare a Turciei la UE. Totodată, dl Barroso a refuzat ieri să răspundă la o întrebare justificată venită din partea unui deputat britanic, în legătură cu intenţiile sale privind numirea unui comisar european pentru drepturile omului - adică un comisar intern, la nivelul UE. Europa fratelui cel mare este pe val, însă, aparent, nimeni nu ştie acest lucru, nici măcar deputaţii europeni.
Derek Vaughan  
în scris. - Deşi nu obişnuiesc să mă abţin, consider că, la votul de astăzi, pentru alegerea Preşedintelui Comisiei, abţinerea era opţiunea corectă. Recunosc că dl Barroso a făcut unele concesii, de exemplu în ceea ce priveşte evaluarea impactului social. Cu toate acestea, dl Barroso nu s-a arătat interesat să prezinte propuneri importante pentru grupul S&D, precum consolidarea Directivei privind detaşarea lucrătorilor, o directivă extrem de importantă pentru protecţia lucrătorilor galezi. De asemenea, avem nevoie de un angajament sporit în privinţa portofoliilor acordate noilor comisari şi de o explicaţie clară din partea dlui Barroso cu privire la organizarea următorului colegiu. Nu cred că demersurile dlui Barroso în vederea combaterii dumpingului social în Europa au o amploare suficientă şi, din acest motiv, dar şi din cele menţionate mai sus, am luat decizia de a mă abţine de la vot.
Bernadette Vergnaud  
Am votat împotriva candidaturii dlui Barroso, deoarece cred într-o Europă cu adevărat politică, care nu poate fi mulţumită de o Comisie încătuşată de dorinţele marilor întreprinderi. De asemenea, cred că nu putem cere instituirea unei alte forme de conducere europeană, ca apoi să-i înmânăm un cec în alb unui campion al liberalismului, al cărui program duce mare lipsă de ambiţie şi valori. O persoană care s-a ascuns în spatele ideii unei "mai bune reglementări”, pentru a "dereglementa” tot ceea ce apăr eu, ca socialistă: serviciile publice, protecţia socială a lucrătorilor, respectul pentru sistemele de sănătate, reglementarea economiei financiare şi protecţia consumatorilor şi a mediului împotriva puterii grupurilor industriale. Din respect pentru propriile mele convingeri şi pentru cele ale electoratului, consider că aceste valori nu pot fi aduse în discuţie prin viitoare motive şi trucuri care au ca scop obţinerea unor concesii derizorii din partea conservatorilor ce controlează majoritatea statelor membre, Parlamentul European şi Comisia şi care nu se vor opri până ce nu-şi vor accentua politica de dereglementare.
Dominique Vlasto  
Deşi votul pentru Preşedinţia Comisiei este secret, doresc să-mi exprim în mod public susţinerea pentru candidatul care provine din familia noastră politică, José Manuel Barroso, şi să-i adresez sincere felicitări cu ocazia realegerii. Întrucât Grupul Partidului Popular European (Creştin-Democrat) a câştigat alegerile europene, este normal ca şi Preşedintele viitoarei Comisii să provină din rândurile noastre. Prin urmare, în pofida frământărilor inutile care au avut loc la nivelul stângii divizate şi al Grupului Verzilor, acestea neavând un candidat pe care să-l propună, dl Barroso a fost reales cu o majoritate confortabilă. De asemenea, salut angajamentul reafirmat de acesta de a colabora îndeaproape cu Adunarea noastră şi poate conta pe hotărârea şi pe sprijinul nostru de fiecare dată când propunerile proiectului european trebuie supuse la vot. Acum Parlamentul şi Comisia vor putea să înceapă să lucreze fără întârziere, acesta fiind aspectul cel mai important în această perioadă dificilă, în care trebuie rezolvate cu rapiditate multe provocări, în beneficiul tuturor europenilor. În plus, fiind implicată în grupul G20 şi în negocierile privind clima, Europa trebuie să fie unită şi să funcţioneze bine: votul de astăzi, clar şi neambiguu, îi întăreşte poziţia în faţa altor puteri mondiale.
Jean-Pierre Audy  
Am votat pentru rezoluţia Parlamentului European din 16 septembrie 2009 privind incendiile forestiere din vara anului 2009. Această rezoluţie urmează multor altora şi evidenţiază frecvenţa, gravitatea, complexitatea şi impactul dezastrelor naturale şi antropice din Europa, al căror număr a crescut rapid în ultimii ani. Fenomenul incendiilor forestiere este agravat de depopularea rurală, de abandonul progresiv al activităţilor tradiţionale, de gestionarea deficientă a pădurilor, de existenţa unor mari întinderi de pădure cultivate cu o singură specie, de plantarea unor specii neadaptate de arbori, de absenţa unei politici eficiente de prevenire, de cuantumul redus al penalităţilor aplicate în caz de incendiu şi de punerea defectuoasă în aplicare a legilor care interzic construcţiile ilegale şi garantează reîmpădurirea. Este regretabil faptul că, în pofida solicitărilor Parlamentului, Comisia nu a luat măsuri în vederea creării unei forţe europene de protecţie civilă şi salut acţiunile prietenului meu, dl Barnier, care propune acest lucru de mult timp. În final, într-un moment în care companiile private de asigurări nu oferă acoperire în caz de incendii forestiere, este indispensabilă crearea unui instrument colectiv public/privat, pentru asigurarea pădurilor împotriva furtunilor şi a incendiilor, având în vedere lipsa de reacţie a sectorului privat.
Carlos Coelho  
Din păcate, condiţiile de secetă extremă şi incendii forestiere din sudul Europei sunt din ce în ce mai frecvente şi mai intense. S-au pierdut vieţi omeneşti (doar în vara aceasta au murit 11 persoane), activitatea economică s-a redus, iar mediul înconjurător s-a degradat, în special prin creşterea ratei de deşertificare, pentru că, în ultimul deceniu, în fiecare an au dispărut aproximativ 400 000 de hectare de pădure din Europa.
Schimbările climatice contribuie la accentuarea dezastrelor naturale, însă multe situaţii sunt încă imprevizibile sau sunt provocate de infractori. Prin urmare, cercetarea ştiinţifică trebuie dezvoltată, în vederea îmbunătăţirii procedurilor de evaluare a riscului, a sistemelor de prevenire şi combatere a incendiilor, iar resursele financiare necesare trebuie, de asemenea, puse la dispoziţie.
Avem nevoie de o strategie europeană de combatere a dezastrelor naturale, precum şi de o interoperabilitate şi coordonare mai mare între diferitele instrumente comunitare. Statele membre trebuie să îşi consolideze cooperarea şi coordonarea, pentru a garanta solidaritatea şi disponibilitatea unor resurse suplimentare de mobilizare rapidă, în vederea combaterii acestor dezastre.
Solicit Preşedinţiei Consiliului să ia o hotărâre urgentă în ceea ce priveşte regulamentul privind noul Fond de solidaritate, pentru a creşte transparenţa şi a creşte flexibilitatea mobilizării, în caz de urgenţă.
Diogo Feio  
Zona de sud a Europei a fost victima unor dezastre (secetă şi incendii) care au ameninţat vieţi omeneşti, economiile şi ecosistemele locale şi care contribuie la abandonul treptat al unor zone întinse, care în trecut erau populate, lucrate şi îngrijite. Acest aspect şi consecinţele sale grave nu reprezintă o problemă pentru o ţară sau alta, ci sunt chestiuni transfrontaliere, care merită un răspuns la nivel european.
După cum am afirmat anterior, Uniunea Europeană va beneficia dacă rămâne unită chiar şi în situaţii dificile şi dacă poate mobiliza resurse precum Fondul de solidaritate, sisteme şi metode pentru evitarea cauzelor şi reducerea consecinţelor acestor calamităţi, precum şi pentru a furniza un răspuns flexibil, prompt şi corespunzător.
Pe lângă Comisia Europeană, care trebuie să fie lider în căutarea de soluţii şi punerea în practică a unor variante optime, întregul sector forestier trebuie să furnizeze informaţii, să definească soluţii şi să arate moduri de diversificare a activităţilor forestiere.
O poezie portugheză pentru copii spune că un copac este un prieten. Uniunea Europeană trebuie să răsplătească această prietenie şi să susţină, prin urmare, viitorul zonelor rurale.
João Ferreira  
Motivul pentru care am votat favorabil are legătură cu necesitatea unei solidarităţi efective şi a imobilizării imediate a resurselor financiare, pentru a putea rezolva cât mai urgent situaţia tragică din punct de vedere social şi ecologic în care se află regiunile şi comunităţile afectate de incendiile din această vară.
Cu toate acestea, cred că rezoluţia trebuie să pună un accent mai mare pe efectele anumitor politici comunitare, în special ale politicii agricole comune, care fac ca oamenii să abandoneze terenurile şi sistemele productive, precum şi activităţile care contribuie la o abordare preventivă a problemei incendiilor.
Consecinţele PAC, în special în state precum Portugalia, reprezintă unele dintre cauzele fundamentale ale incendiilor care devastează astăzi mari întinderi de teren, an după an. Cred, totuşi, că această cooperare între statele membre, în vederea combaterii incendiilor forestiere, este posibilă şi de dorit, însă ea nu trebuie folosită ca să creăm un drum prielnic pentru eliminarea aspectelor importante de suveranitate individuală a statelor membre, în special în ceea ce priveşte protecţia civilă şi măsurile de control şi intervenţie în propriul teritoriu.
Sylvie Guillaume  
Încă o dată în această vară, incendiile forestiere au devastat sudul Franţei. La fel ca şi ceilalţi vecini europeni, cetăţenii noştri s-au luptat cu flăcările, iar aceste dezastre au condus la daune materiale şi suferinţe omeneşti. Din acest motiv, am susţinut crearea unei forţe de reacţie europene, independentă şi permanentă, a cărei sarcină va fi aceea de a asista statele membre şi regiunile afectate de incendii şi alte dezastre. De asemenea, avem nevoie - şi am solicitat şi Comisiei acest lucru - de o strategie care să ne permită să păstrăm bogatele ecosisteme din parcurile noastre naturale, precum Bauges, Ardèche sau Lubéron, bazându-ne pe finanţarea alocată pentru măsuri şi acţiuni preventive, de restabilire a ecosistemului afectat. Apelarea la PAC poate fi justificată pentru a preveni răspândirea incendiilor forestiere, care reprezintă mult prea des rezultatul unor subarborete abundente în unele regiuni. În final, am susţinut şi mobilizarea Fondului de solidaritate al UE, un fond care este blocat astăzi de Consiliu, deşi este nevoie disperată de acesta.
Eija-Riitta Korhola  
Dle preşedinte, în cadrul dezbaterii de luni privind incendiile forestiere din vara anului 2009, am afirmat că condiţiile naturale s-ar schimba o dată cu modificările climatice. Acesta este un fapt care nu poate fi contrazis. Cu toate acestea, nu explică dezastrele ecologice, în special dacă aceleaşi fenomene se repetă periodic. Putem şi trebuie să fim mai bine pregătiţi. Din acest motiv, a trebuit să votez astăzi împotriva poziţiei grupului meu privind amendamentul 5 şi, ca să fiu foarte sinceră, această poziţie mă uimeşte. Este momentul ca statele membre ale Uniunii să se privească în oglindă. Se spune pe bună dreptate că distrugerile provocate de incendiile forestiere ar fi putut fi prevenite dacă anumite state membre ar fi elaborat şi ar fi pus în aplicare măsuri preventive mai eficiente şi ar fi muncit mai mult pentru a opri activitatea infracţională legată de achiziţionarea mai multor terenuri de construcţii.
Mediul nostru politic nu poate fi unul în care faptele să poată fi trecute cu vederea. Acest lucru nu este în beneficiul nimănui, mai ales când este vorba despre tragedia umană provocată de incendiile forestiere. S-a sugerat că schimbările climatice reprezintă una dintre cauzele creşterii numărului de incendii forestiere şi este adevărat că Europa va trebui să se pregătească pentru sezoane de incendii forestiere, care să dureze mai mult decât din iunie până în septembrie, aşa cum s-a întâmplat până acum. Verile încep mai devreme şi sunt mai calde şi mai uscate, în special în sud, drept pentru care creşte pericolul producerii de incendii. Problema incendiilor, însă, nu se datorează niciunei modificări progresive a condiţiilor naturale, ci altor motive. Să ne adaptăm la un mediu schimbător este un lucru; să acceptăm practicile rigide defectuoase şi să fim nepregătiţi este complet altceva.
Willy Meyer  
În Grecia, incendiile au distrus 130 000 de măslini, precum şi multe hectare de viţă de vie, vite, stupine, magazii, grajduri şi numeroase sere şi case. În Spania, incendiile forestiere au ars 95 769 de hectare, provocând 11 decese şi pierderi estimate la 395 de milioane de euro.
Daunele sociale, economice şi ecologice pe care incendiile le-au adus economiilor locale, activităţii productive şi turismului sunt imense, cetăţenii afectaţi trebuind să fie sprijiniţi şi fiind necesară restabilirea condiţiilor ecologice precedente, prin intervenţii imediate la nivel naţional şi comunitar.
Solicităm Comisiei să mobilizeze în mod neîntârziat actualul Fond de solidaritate UE şi să pună la dispoziţie resursele necesare în scopul susţinerii planurilor de reabilitare pentru zonele afectate, pentru restabilirea potenţialului productiv şi reîmpădurirea integrală a regiunilor incendiate.
Defrişarea se datorează parţial construcţiei de drumuri şi linii de cale ferată. Comisia trebuie să promoveze măsuri astfel încât lucrările publice finanţate prin fonduri UE să includă o sumă de investiţii publice pentru îmbunătăţirea, întreţinerea şi extinderea pădurilor publice.
Andreas Mölzer  
Din păcate, vara anului 2009 a fost marcată de incendii devastatoare în sudul Europei, care au provocat daune materiale şi ecologice imense. În acest context, a devenit clar faptul că incendiatorii, care profită de pe urma distrugerii pădurilor, sunt încurajaţi de lipsa evidenţelor forestiere, de neajunsurile acestora sau de o utilizare teritorială definită în mod defectuos. Prin urmare, a fost important ca această propunere de rezoluţie să solicite statelor membre revizuirea sau modificarea acestor evidenţe.
Pe lângă reîmpădurire, este necesară cooperarea între experţi, brigăzile de pompieri şi alte grupuri implicate, atât în cazuri de urgenţă, cât şi pentru prevenire. Această propunere de rezoluţie conţine propuneri logice, precum modul în care pot fi susţinute statele membre în cazul unui dezastru, în conformitate cu principiul solidarităţii. Din acest motiv, am votat pentru propunerea comună de rezoluţie privind incendiile forestiere din vara anului 2009.
Frédérique Ries  
Trebuie să spunem clar că prevenirea dezastrelor naturale şi adaptarea la schimbările climatice nu este o sarcină uşoară. Chiar dacă Uniunea Europeană se descurcă mai bine decât alte regiuni din lume în crearea unui mecanism consolidat de protecţie civilă şi a şansei financiare pe care o reprezintă Fondul de solidaritate, în fiecare an sunt distruse peste 600 000 de hectare.
Nu mă refer doar la incendiile forestiere din bazinul mediteranean, dintre care cele mai grave au fost cele din vara anului 2009, din zona montană de lângă Atena. Din punctul meu de vedere, două propuneri sunt esenţiale pentru îmbunătăţirea situaţiei. În primul rând, trebuie pus integral în aplicare raportul elaborat de dl Barnier din 2006 privind o forţă de protecţie civilă europeană. Aşteptăm în continuare înfiinţarea formaţiunii europene a căştilor verzi, pentru a da substanţă unei politici europene de protecţie civilă, votată de cetăţeni. În al doilea rând, este important ca Comisia să aibă dreptul de a supraveghea ceea ce se întâmplă la nivel local. Ar fi cel puţin uimitor să se acorde finanţare europeană nerambursabilă, din moment ce unele incendii forestiere au fost declanşate probabil de infractori, cu singurul scop de a pregăti terenul pentru dezvoltare.
Joanna Senyszyn  
Am votat în favoarea rezoluţiei privind incendiile forestiere. Până în acest an, în Uniunea Europeană au fost distruse de incendii peste 200 000 de hectare de pădure. Aceasta înseamnă mai mult decât în tot anul 2008! În Polonia, coeficientul de ameninţare care planează asupra incendiilor forestiere este unul din cele mai mari din Europa. În aprilie 2009, numărul incendiilor a fost cel mai mare din ultimii cinci ani.
Trebuie să luăm măsuri urgente şi eficiente pentru a combate schimbările climatice, acestea fiind una dintre cauzele incendiilor. Un alt aspect important al rezoluţiei adoptate este acela care priveşte coordonarea mecanismelor UE pentru prevenirea schimbărilor climatice şi, în special, utilizarea eficientă a Fondului de solidaritate pentru a reduce consecinţele incendiilor.
Trebuie să creăm o forţă de reacţie europeană, capabilă să acţioneze rapid în cazul dezastrelor naturale. Aceasta ar reprezenta o finalizare financiară şi organizaţională a acţiunilor întreprinse în statele membre. Sper că rezoluţia Parlamentului privind combaterea efectelor incendiilor va fi luată în considerare de Comisia Europeană în mod corespunzător şi că aceasta se va mobiliza şi îşi va intensifica propriile acţiuni în acest domeniu.
Catherine Stihler  
în scris. - Dezbaterea de astăzi privind incendiile forestiere este binevenită. Devastarea multor locuri cu frumuseţi naturale reprezintă o pierdere pentru noi toţi. Trebuie să ne arătăm solidari cu colegii noştri şi să ajutăm statele afectate.
Nuno Teixeira  
În urma reîmpăduririlor promovate de guvernul regional, împreună cu iniţiativele organizaţiilor de protecţie a mediului, studiile recente arată că pădurile din Madeira au crescut cu aproape 5 000 de hectare în ultimii 36 de ani, o realizare remarcabilă, cu atât mai mult cu cât aceasta nu se înscrie în tendinţele naţionale. Acest patrimoniu nepreţuit trebuie protejat şi, deşi trebuie să fim pregătiţi pentru a reacţiona în faţa incendiilor forestiere, consider că este esenţial să echilibrăm alocarea resurselor, între prevenirea, depistarea şi combaterea efectivă a incendiilor. Am votat în favoarea acestei rezoluţii deoarece cred că această politică poate fi promovată la nivel european printr-o strategie de solidaritate, care încearcă să coordoneze răspunsurile în faţa incendiilor şi prevenirea eficientă a comportamentelor periculoase.
Axându-se în mod special pe regiunile ultraperiferice, această abordare ar trebui să implice atât autorităţile, cât şi proprietarii de terenuri împădurite în activităţile de curăţare a zonelor forestiere, plantarea de specii native şi repopularea zonelor rurale. De asemenea, comportamentele infracţionale trebuie pedepsite în mod corespunzător la nivel naţional. Flexibilitatea în punerea în aplicare a procedurilor aferente utilizării de fonduri structurale existente sau de fonduri noi, precum Fondul de solidaritate al UE, va permite oferirea unor răspunsuri mai rapide persoanelor afectate de pierderea terenurilor agricole, a caselor şi a animalelor domestice, în urma incendiilor şi a altor dezastre.
Frank Vanhecke  
M-am abţinut de la votul final asupra rezoluţiei de compromis privind consecinţele incendiilor forestiere din 2009. Am procedat astfel pentru că observ că majoritatea deputaţilor consideră că combaterea incendiilor forestiere la nivel european nu ar trebui să se reducă la sprijinire şi coordonare, ci că, în realitate, ar trebui înfiinţate mai multe brigăzi de pompieri europene separate, deci încă un alt organism european care ar costa sume uriaşe de bani şi ar dubla munca deja făcută de alţii.
În orice caz, acest lucru arată că euro-federaliştii sunt mai puţin preocupaţi de gestionarea eficientă şi competentă a continentului, fiind preocupaţi mai mult de a da o declaraţie, şi anume aceea că totul trebuie reglementat la nivel european, în pofida principiului subsidiarităţii pe care l-am aclamat atât de des.
