Olukord Gruusias (arutelu) 
President
Järgmine päevakorrapunkt käsitleb nõukogu ja komisjoni avaldusi olukorra kohta Gruusias.
Sooviksin tervitada Prantsusmaa välisministrit, nõukogu eesistujat ja Euroopa Parlamendi endist liiget Bernard Kouchneri. Samuti tervitan ma Euroopa asjade riigisekretäri Jean-Pierre Jouyet'd. Eriti tervitan ma vastutavat volinikku Benita Ferrero-Waldnerit. Samuti tervitan ma Jacques Barrot'd, kes on kahjuks juba lahkumas. <BRK>
Euroopa Ülemkogu on just lõppenud, kuid kahtlemata räägib minister Bernard Kouchner teile sellest ise.
Bernard Kouchner
Hr president, daamid ja härrad, te olete kannatlikult oodanud erakorralise Euroopa Ülemkogu lõppemist ja seetõttu kiirustasin siia, et anda teile edasi selle tulemused. Meie, eesistujariik Prantsusmaa, tahtsime teid kohe teavitada vastu võetud otsustest, mitte ainult sellepärast, et me tahame teid pidevalt kursis hoida oma tööga, vaid ka sellepärast, et Euroopa Parlament on näidanud ennast Gruusia küsimuses äärmiselt aktiivsena viimaste kuude jooksul. Tänan teid, volinik.
Me tahame teid tänada selle huvi eest ning samuti teavitada sellest, mis toimus 13. augustil nõukogu kohtumisel ja 20. augustil väliskomisjoni koosolekul, mille kohta esitab Jean-Pierre Jouyet teile esialgsed järeldused.
Sooviksin teile meenutada, et konflikt algas 20 aastat tagasi, aastatel 1991-1992. Selle konflikti viimane etapp algas ööl vastu 8. augustit. Peab keskenduma sellele konkreetsele puhangule. Ajakirjanikud ja ajaloolased peavad uurima sündmusi ning nägema, kuidas need arenesid Osseetias, eriti Lõuna-Osseetia pealinnas Tshinvalis.
Lahingutegevus aktiviseerus sel ööl ja järgnevalt ka 9. ja 10. augustil. Me otsustasime koos kolleegi, Soome välisministri Alexander Stubbiga, kes on ka OSCE president, sõita pühapäeval, 10. augustil Thbilisisse. Me panime president Saakašvilile ette relvarahukokkuleppe, mille ta ka vastu võttis.
Kuna see on tähtis, siis ma annan kiire ülevaate Goris ja teedel nähtust selle valuliku episoodi jooksul, mil Vene väed sisenesid ja kiirelt edasi liikusid. Esiteks kartsime me Vene vägede jõudmist Thbilisisse. Need väed olid Goris, mis on ainult 45-50 km kaugusel Thbilisist. Tee oli sirge ja praktiliselt ilma takistusteta. Seetõttu oli meil ka teatud põhjust arvata, et Vene vägede eesmärk oli nende sõnade kohaselt lisaks provokatsioonile vastamisele ja Lõuna-Osseetia vabastamisele ka siseneda Thbilisisse ja sundida valitsust tagasi astuma.
Seetõttu oli ülioluline, vähemalt nii me arvasime, peatada vägede liikumine ja kehtestada relvarahu nii kiiresti kui võimalik. Meie eesmärk oli saavutada võimalikult kiiresti relvarahu.
Järgmisel päeval kohtusin ma Moskvas president Sarkozyga, olles enne seda rääkinud Gruusia sõjapõgenikega ja ohvritega Gori haiglas, ning me mõlemad soovisime kuulata teise poole sõjapõgenike lugusid Põhja-Osseetias, kes olid saabunud Lõuna-Osseetiast pärast Tshinvali pommitamist ööl vastu 8. augustit. Ma kuulsin lugusid, mis olid kahjuks kannatustelt sarnased, kuid pakkusid selgelt väga erinevaid tõlgendusi.
Me kohtusime president Sarkozyga Moskvas, kus toimusid pikad, viis tundi kestvad arutelud, kus osalesid president Medvedev, peaminister Putin, välisminister Sergei Lavrov, president Sarkozy ja mina ise.
Pärast seda üsna karmi arutelu toimus pressikonverents, kus president Sarkozy ja president Medvedev koostasid kuuest punktist koosneva Prantsusmaa kokkuleppe, mille pidi toimetama heakskiidu saamiseks Thbilisisse, sest ajal, mis jäi meie esimese külaskäigu ja järgmisel päeval toimuva Thbilisi külaskäigu vahele, oli sellesse viidud sisse muudatusi.
President Medvedev nõustus kahe muudatusettepanekuga, eriti ühe punktiga, mis käsitles lõplikku staatust ja mille kohta me saime aru, et ta ei soovinud seda teksti lisada.
President Saakašvili nõustus relvarahukokkuleppega tänu vahendustegevusele, mis hoolimata sellest, et see polnud täiuslik - sellises olukorras on seda võimatu saavutada -, oli vähemalt kiire. See vahendustegevus tagas tulemusliku relvarahu mõnede kahetsusväärsete eranditega. Vene väed hakkasid taanduma 21. augustil - see oli kuuepunktilise dokumendi teine punkt -, kuigi see toimus peaaegu kaheksa päeva hiljem. Siiski tõlgendati seda liikumist erinevalt, nagu juhtub alati, sest osad tangid liikusid ühes ja seejärel teises suunas.
Vägede taandumist ei ole siiski lõpuni viidud. Tegelikult ma ei ole kindel, kas see on lõppenud või mitte, kuid kindlasti pole seda täies mahus tehtud. Sõda lõppes üsna kiiresti, sest 10. ja 11. augustil lõppes peamine sõjategevus, vähemalt teatud vaatlejate, kaasa arvatud siin viibiva Prantsuse suursaadiku Eric Fournier' sõnul. Siiski ei lõppenud - ja see on põhjustanud segadust - Osseetia ja Abhaasia relvastatud rühmituste tegevus, kes on vastutavad pärast Vene vägede lahkumist toimepandud rüüstamiste ja isegi tapmise eest. Siiski pean ma ütlema, ehkki suure murelikkusega, et kahjustused ei olnud väga suured. Samuti pean ma ütlema, et pommikahjustused ei olnud suured. Loomulikult on iga kahju alati liigagi suur ja toob alati kaasa palju ohvreid, kuid võrreldes sellega, mida meile kirjeldati, ei olnud kahjud nii suured, kui me kartsime, mis on kindlasti hea.
Arvestades nägemuste erapoolikust, peaksime veenduma oma silmaga, mis juhtus Osseetias. Kuigi oli suhteliselt kiiresti võimalik viia ennast kurssi olukorraga Gruusias, ei olnud seda võimalik teha Osseetia puhul, sest ainult vähestel inimestel on õnnestunud sinna minna. Nad on kõik andnud üsna erinevaid nägemusi.
Relvarahu, mis oli kuuest punktist esimene, oli tänu sellele kohene ja tulemuslik. Relvarahu oli nii ajutine kui ka püsiv. Teine punkt puudutas vägede väljaviimist. Täpsustati, et vägede taandumise all mõeldi Gruusia vägede taandumist oma kasarmutesse ja Vene vägede taandumist kriisieelsetele positsioonidele. Lisaks olid mitmed teised punktid, kaasa arvatud humanitaarabi tagamine kõikidele ohvritele. Probleemi tekitasid punktid 5 ja 6. Meie läbirääkimistel lepiti kokku tsoonis piki Lõuna-Osseetia ja Gruusia vahelist piiri, kus Venemaa patrullidel lubatakse ajutiselt kohal olla, oodates OSCE või Euroopa Liidu vaatlejate saabumist. President Sarkozy pidi siis esitama selgitava kirja, mis avaldati kokkuleppel president Saakašviliga, et täpsustada, et selle all mõeldi piiri vahetut lähedust. Arvestades, et kohati on see piir ainult kahe kilomeetri kaugusel Gruusia peamisest piiriületuspunktist, siis ei olnud see täpne. Seetõttu jäid mitmed punktid lahtiseks kuni - ning seda täpsustati tekstis - rahvusvaheliste vaatlejate saabumiseni. Sõna "rahutagajad” asemel kasutati pigem sõna "vaatlejad”. Kõik pidi olema väga täpne. Mõnes mõttes kõige tähtsam punkt ehk siis punkt 6 käsitles poliitilise lahenduse otsimist ja rahvusvahelisi arutelusid või läbirääkimisi eesmärgiga saavutada see poliitiline lahendus. President Saakašvili kirjutas sellele kokkuleppele alla Condoleezza Rice'i toetusel, sest esimest tema poolt allkirjastatud dokumenti oli hiljem muudetud. Sellele järgnes dokument, milles lepiti kokku Dmitri Medvedeviga, ja siis järgnes kolmas ja lõplik dokument kokkuleppel president Saakašviliga, mille allakirjutamine oli probleemne. Keskööl või kell üks hommikul toimus suur meeleavaldus. Pärast mõningaid parandusi veensime me teda sellele dokumendile alla kirjutama Condoleezza Rice'i abiga, kes Pariisi külastades tuli meid vaatama ja kelle hoolde me usaldasime dokumendi, et sellele - loodetavasti viimasele kuuepunktilise dokumendile - kirjutaks alla president Saakašvili. Kohene tulemus oli relvarahu! Natuke hiljem algas, kuigi väga kiiresti, Vene vägede taandumine. Ülejäänud punktide täitmist hakkavad hoolikalt jälgima 27 Euroopa Liidu liikmesriiki ja parlament, kuna see dokument võeti just vastu. Sooviksin teile meelde tuletada, et 27 Euroopa Liidu liikmesriiki on juba kiitnud heaks erakorralise välisasjade nõukogu järeldused ning hoolitsenud Euroopa Liidu füüsilise kohaloleku eest konfliktikoldes. Me oleme selle osa ühisest välis- ja julgeolekupoliitikast usaldanud Javier Solana kätesse. OSCE egiidi all on kohale saadetud juba kaks kuni neli Prantsusmaa vaatlejat. Loodame saata rohkem vaatlejaid, arvestades eilset vestlust president Sarkozy ja president Medvedevi vahel, kus Medvedev viitas sellele, et ta lubab ja isegi soovib Euroopa Liidu vaatlejate kohalolekut. Me töötame selles suunas. Saavutati äärmiselt kiire tulemus: kolme päeva pärast hakkas kehtima relvarahu ja peatati väed, mis olid eelnevalt ohustanud Thbilisit; mõni päev hiljem, tegelikult koos vähese liikumisega kaheksa päeva hiljem, taandusid Vene väed Osseetiasse ja Abhaasiasse.
Ma olen nüüd täielikult valmis vastama kõikidele teie küsimustele, mida, ma loodan, tuleb minu õnneks palju ja mis hoiavad meid siin pikka aega kinni. Siiski olen ma unustanud peatuda lühidalt sellel nüüdseks vastu võetud dokumendil. Sooviksin teile meenutada, et erakorraline nõukogu kutsuti analoogse juhtumi puhul kokku 2003. aasta augustis Iraagi küsimuses. Leebelt väljendudes sattus sellel erakorralisel nõukogul ohtu Euroopa Liidu ühtsus. 2008. aastal on ülekaalus olnud ühtsus ning vastupidiselt kartustele pole olnud nii raske saada heakskiitu tekstile nendelt, kes kindlasti pooldasid sanktsioone - mis sanktsioone? milleks? -, ja nendelt, kes igal juhul soovisid säilitada Venemaaga sanktsioonivaba dialoogi. Te näete, et selles tekstis on kindel koht hukkamõistule, kuid samas jääb uks avatuks, sest me ei taha jõuda jälle külma sõjani, nagu mõned seda pooldasid. Me tahtsime säilitada sidemed, et püüelda poliitiliste läbirääkimiste suunas, mis on meie arvates olulised.
Me kutsusime selle Euroopa Ülemkogu kokku, sest Prantsusmaa Vabariigi presidendi, nagu ka Euroopa Liidu Nõukogu eesistuja arvates on see kriis Gruusias väga tõsine, mõjutades kõiki Euroopa kodanikke. Teatavasti ei kuulu Euroopa Liitu Gruusia ega ka Ukraina. Siiski soovisid palju liikmesriigid seda kohtumist, mis jäi siis meie korraldada. Ma olen veendunud meie inspireerituses, sest minu meelest poleks suutnud keegi väljaspool Euroopa Liitu seda teha. Euroopa Liidu ülesanne oli võtta see probleem enda kanda. See ei tähenda, et me tegutsesime üksinda, sest see polnud üldse nii, kuid see algatus sõltus meist, samamoodi sõltus meist näidata, et Euroopa Liit suudab reageerida sellises olukorras, eriti kui lahendamata on institutsionaalsed probleemid. Euroopa Liit on kõrgeimal tasandil näidanud, et ta on ühtne ja soovib oma kohustusi täielikult täita. Ma usun, et võrreldes 2003. aasta juhtumiga on see tõeline edusamm.
Millised olid selle nõukogu kohtumise peamised tulemused? Tekstist võib selgelt välja lugeda meie hukkamõistu Venemaa sõjategevuse ja ebaproportsionaalse jõukasutuse suhtes. Mõned soovisid mõista hukka provokatsioonid, mis tõenäoliselt eelnesid Tshinvali pommitamisele. On väga lihtne mõista hukka üks või teie osapool, kuid rahuvalvemissiooni teostamisel on oluline, et mõlemad pooled nõustuksid lahingutegevuse peatama. Seetõttu rõhutati Venemaa ebaproportsionaalset reaktsiooni. Me vajame kohalviibijate kinnitusi selle kohta, mis tegelikult juhtus. On tõsi, et Gruusia käitus valesti, nagu teda ka eelkõige ameeriklased hoiatasid selle reaktsiooni esilekutsumise eest, isegi kui Gruusiat ennast selleks provotseeriti, sest see reaktsioon oli hästi ette valmistatud, millest ma ei olnud üldse teadlik. Kui ma käisin vaatamas Vene sõjapõgenikke Põhja-Osseetias, siis nägin ma pikki tankikonvoisid ja sõjaväeautosid liikumas piiri suunas. Kas nad oli ettevalmistunud või mitte? Ma jätan selle teie endi otsustada, kuigi tundub, et nad ei olnud piirist kaugel.
Seepärast mõistame me tekstis hukka sõjalise tegevuse ja ebaproportsionaalse reaktsiooni, samuti mõistavad 27 liikmesriigi valitsus- või riigijuhid selles üksmeelselt hukka Abhaasia ja Lõuna-Osseetia iseseisvuse tunnustamise ning tuletavad meelde Euroopa Liidu toetust Gruusia suveräänsusele, iseseisvusele ja territoriaalsele terviklikkusele vastavalt rahvusvahelisele õigusele ja ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonidele. Te võite näha kinnitust, toetudes põhidokumendile, et 12. augustil jõuti kuuest punktist koosnevale kokkuleppele, mille täitmist kohustab Euroopa Ülemkogu. Te näete meie kindlat kavatsust seda plaani rakendada. Te võite näha Euroopa Liidu valmidust osaleda rahvusvahelises järelevalvemehhanismis, mida, nagu ma olen juba maininud, nähakse ette selle kokkuleppe punktis 5, nii OSCE missiooni kui ka Euroopa kaitse- ja julgeolekupoliitika kaudu. Osalemistingimused ei ole veel määratud, kuid nende kallal töötatakse ja ma olen veendunud, et asjad liiguvad väga kiiresti.
Ma ei hakka üksikasjalikult selgitama kõiki erinevaid seisukohti, kuid ma kordan, et põhimõtteliselt need ei erinenud. Asi oli nüanssides: kas rahvusvahelise õiguse meeldetuletamine ja naaberriigi piiri vägivaldse muutmise hukkamõistmine kujutab endast sanktsiooni? Ei, see ei ole sanktsioon. See on põhinõue. Seetõttu ei erinenud arvamused palju. Esitati kaks nõuet selle meeldetuletuse kohta, mille me lõpuks vastu võtsime ja dokumendile lisasime, sest, nagu te teate, toimub 9. septembril Euroopa Liidu ja Ukraina vaheline kohtumine. Samuti läheme me 8. septembril tagasi Moskvasse koos José Manuel Barroso, Javier Solana ja president Sarkozyga. Me oleme korraldanud 8. septembril kohtumise Moskvas ja samal päeval ka Thbilisis - alguses Moskvas, pärast Thbilisis -, et veenduda, ja ma loodan, et me saame seda teha, Vene vägede taandumises ettemääratud joone taha ehk teisisõnu Osseetia ja Gruusia vahelise piiri taha. Samuti loodame me olla tunnistajaks sellele, et allesjäänud kontrollpunktid Poti sadama ümbruses ning piki Osseetia ja Gruusia piiri, jäädes siiski Gruusia territooriumile, asendatakse või võimaldatakse nende kohest asendamist rahvusvaheliste vaatlejatega. Sellised on meie ootused.
Kõik on ühel nõul kohtumise osas, et viia lõpule kokkuleppe kuue punkti täitmine. Selle põhjal teeme järeldused hea tahte ja poliitiliste järelmeetmete üle, millest omakorda sõltub meie ettepanek konverentsi korraldamise kohta. See rahvusvaheline konverents hõlmaks - arvestades, et peaaegu 20 aastat pole ÜRO olnud sellese küsimusse kaasatud, eriti Abhaasia ja Osseetia puhul - mitmeid partnereid poliitiliste läbirääkimiste alustamiseks. On samuti positiivne, et Dmitri Medvedev on nõustunud sellega, et sõjapõgenikud võivad koju tagasi pöörduda ja mitte ainult viimaste sündmuste ajel ehk siis viimase kuu jooksul lahkunud sõjapõgenikud, vaid ka need, kes on kodust lahkunud 1990. aastatest alates. Teie silmis võib see olla väga kaheldav, sest tekivad küsimused: kus nad on, kas nad saavad tagasi pöörduda, kas neil on vaja tagasi pöörduda, kas nad üldse soovivad seda jne. Rääkides siiski inimeste enesemääramisõigusest, peab märkima, et kõik need põgenikud on pärit Abhaasiast või Osseetiast. See otsus on võetud vastu ja me jääme ootama, millises ulatuses seda kokkulepet on võimalik rakendada.
Ma tõstatan nüüd aruteluks mõned punktid. Ma nimetan punkte, mida muudeti või mida siis teatud määral parandati, sest teistega võite te ise tutvuda, näiteks nagu "tunneb sügavat muret seoses ... avatud konfliktiga” jne. Euroopa Ülemkogu mõistab tekstis tugevalt hukka Venemaa ühepoolse otsuse tunnustada Abhaasiat ja Lõuna-Osseetiat. See otsus on vastuvõetamatu ning Euroopa Ülemkogu kutsub teisi riike üles mitte tunnustama seda väljakuulutatud iseseisvust ning palub komisjonil arutada sellest tulenevaid praktilisi tagajärgi. Tekstis tuletatakse meelde, et Gruusia konflikti rahumeelne ja kestev lahendus peab põhinema iseseisvuse, suveräänsuse ja territoriaalse terviklikkuse täielikul tunnustamisel vastavalt rahvusvahelisele õigusele, Euroopa julgeoleku- ja koostööalase Helsingi konverentsi lõppaktile ning ÜRO Julgeolekunõukogu kolmele resolutsioonile. Selles rõhutatakse, et Euroopa riikidel on õigus vabalt määrata oma välispoliitika ja liitlased jne. Euroopa Ülemkogul on hea meel, et kuuest punktist koosnev kokkuleppe, milleni jõuti 12. augustil tänu Euroopa Liidu vahendustegevusele, on viinud relvarahuni, Vene vägede märkimisväärse taandumiseni ning aidanud kaasa humanitaarabi paremale jaotamisele sõjaohvritele. See tegevuskava tuleb täita täies mahus jne. Seda ei ole veel arutatud.
Jean-Pierre Jouyet ütles mulle midagi seoses Inglismaa muudatusettepanekuga Gruusia kohta. Kirjas oli: Euroopa Liit on juba andnud erakorralist abi. Ta on valmis andma abi Gruusia ülesehitamiseks, kaasa arvatud Lõuna-Osseetia piirkonnad ja Abhaasia. Ta on valmis toetama usalduse tõstmise meetmeid ja piirkondliku koostöö arengut. Samuti on liit otsustanud tihendada suhteid Gruusiaga, kaasa arvatud viisa saamise lihtsustatud kord, ja kiirendada täieliku ja üldise vabakaubanduspiirkonna võimalikku loomist niipea, kui tingimused on täidetud. Ta teeb lähemal ajal algatuse rahvusvahelise konverentsi kokkukutsumiseks, et aidata kaasa Gruusia ülesehitamisele, ja palub nõukogul ning komisjonil alustada konverentsi ettevalmistustega. Teine punkt käsitleb mõju, mida praegune kriis avaldab tervele piirkonnale ja piirkondlikule koostööle. Mis puudutab punkti 8, siis määrab Euroopa Ülemkogu Gruusia kriisi tarvis Euroopa Liidu eriesindaja ning palub nõukogul teha vajalikud korraldused. Me lisame: hiljutised sündmused näitavad vajadust suurendada Euroopa jõupingutusi seoses energiavarustuse kindlusega. Euroopa Ülemkogu kutsub nõukogu koos komisjoniga vaatama läbi selles küsimuses tehtavad algatused, eriti seoses energiaallikate mitmekesistamisega ja tarneteedega. Saksamaa, Poola ja mitmete teiste riikide palvel on teksti lõpp sõnastatud järgmiselt: "Me kutsume Venemaad üles tegema koos meiega põhimõttelise otsuse arendada vastastikusel huvil ja mõistmisel ning koostööl põhinevaid suhteid. Me oleme veendunud, et Venemaa huvides on ennast Euroopast mitte isoleerida. Euroopa Liit omalt poolt on näidanud üles valmisolekut partnerluseks ja koostööks, mis austab tema aluseks olevaid põhimõtteid ja väärtusi. Me ootame Venemaalt vastutustundlikku käitumist, mis vastab kõikidele tema poolt võetud kohustustele. Liit jääb valvsaks; Euroopa Ülemkogu palub nõukogul vaadata koos komisjoniga ELi ja Venemaa suhete olukord ja eri mõõtmed tähelepanelikult ja põhjalikult läbi; selline hindamine peaks algama kohe ja jätkuma [...] Euroopa Ülemkogu annab oma eesistujale volitused jätkata arutelusid eesmärgiga saavutada kuuepunktilise kokkuleppe täielik rakendamine. Euroopa Ülemkogu eesistuja teeb koos komisjoni presidendi ja kõrge esindajaga sel eesmärgil 8. septembril visiidi Moskvasse. Kuni ei ole toimunud vägede tagasipöördumist positsioonidele, kus nad olid enne 7. augustit, lükatakse partnerluslepingut käsitlevate läbirääkimiste raames kavandatud kohtumised edasi.” Punktile 3 on väike täiendus: nõukogu ootab eelseisva Euroopa Liidu ja Ukraina vahelise tippkohtumise tulemusi. Tippkohtumise tulemusi oodates tihendame ja kiirendame meie institutsionaalset koostööd Ukrainaga.
(Aplaus)
Benita Ferrero-Waldner
komisjoni liige. - (FR) Austatud nõukogu eesistuja, daamid ja härrad, esiteks soovin ma tervitada Euroopa Parlamendi poliitilist pühendumist Gruusiale. Samuti soovin ma õnnitleda Prantsusmaa eesistujat jõupingutuste puhul, eriti kiire tegutsemise puhul kriisi ajal.
On tõsi, et Euroopa Liit on tõestanud oma tõhusust tänu relvarahu läbirääkimistele ja humanitaarabi kiirele jaotamisele. Tänane Euroopa Ülemkogu kohtumine oli minu meelest väga tähtis ning arvestades keerukaid küsimusi, mida see konflikt tõstatas, peab ja ka pidi Euroopa Liit reageerima ühiselt ja leidma vastastikusel kokkuleppel sobivad vastused. Ma teen lühidalt, sest palju on juba öeldud.
Minu arvates saatis meie tänane kohtumine väga selge sõnumi Gruusia kohta nii Gruusiale endale kui ka Venemaale, näidates, et me suudame kriisiolukorras reageerida ja käituda ühtse Euroopa Liiduna. Seda oleme me alati nõudnud.
Teiseks väljendub meie ühtsus meie väärtuste kaitse kaudu. Nagu ma olen öelnud, on komisjon kriisi algusest saadik aidanud minu meelest üsna märkimisväärsel viisil kaasa ELi jõupingutustele stabiliseerida humanitaar- ja julgeolekuolukord Gruusias.
Humanitaarabi raames eraldasime me 6 miljonit eurot, mis peaks katma konfliktis kannatada saanud tsiviilelanikkonna esmavajadused. Sellele summale lisandub peaaegu 9 miljonit eurot, mille eraldasid liikmesriigid. Tänu sellele oleme suutnud katta kõik esmased humanitaarvajadused.
Mis puutub ülesehitusse, siis eelmisel nädalal saatsime me kohale komisjoni asjatundjate rühma, et viia läbi vajaduste esialgne hinnang ning, nagu ütles juba Bernard Kouchner, siis vastavalt meie esialgsele hinnangule, mis ei hõlma Venemaa kontrolli all olevaid piirkondi, oli kahju kardetust palju väiksem. Ülesehituseks ja parandustöödeks kulub umbes 15 miljonit eurot. Kõige tungivam vajadus on siiski seotud nende 22 000 inimese saatusega, keda konflikt sundis kodust lahkuma. Nende vajaduste rahuldamiseks on vaja umbes 110 miljonit eurot.
Euroopa Liit peab näitama, et ta on valmis toetama Gruusiat, mis tõestab meie poliitilist tahet tugevdada meie suhteid. Esiteks on nõukogu otsustanud tõsta märkimisväärselt Gruusiale antavat rahalist abi, eriti äsja mainitud ülesehituse jaoks ning ka sõjapõgenike jaoks.
Hetkel tegeleme me nende reservide hindamisega, mida saaks kiiresti kasutada 2008. aasta eraldistest. Siiski pole kahtlust, et ilma erakorralise eelarveeraldiseta ei suuda me vajalikke vahendeid kokku saada. Mul on hea meel üldise poliitilise toetuse üle, mida me täna saime selles suhtes president Pötteringilt. Samuti on vajalik korraldada rahvusvaheliste annetajate konverents, et saata tugev usaldust suurendav signaal investoritele.
Minu meelest on samuti tähtsam kui kunagi varem tugevdada naabruspoliitika vahendeid, et stabiliseerida Gruusiat. Toetudes Euroopa Ülemkogu järeldustele, kavatseme me kiirendada ettevalmistusi, juhul kui tingimused on täidetud, vabakaubanduspiirkonna loomiseks ja lühiajaliste viisade taotlemise lihtsustamiseks.
Viimane kokkulepe on loomulikult seotud tagasivõtulepinguga ning on oluline julgustada Gruusiat valima demokraatia, õigusriigi ja väljendusvabaduse tee. On oluline kiirendada demokraatlikke reforme ja poliitilist pluralismi.
Mis puutub julgeoleku stabiliseerimisse ja relvarahukokkuleppe täitmisesse, siis me loodame tsiviilvaatlusmissioonile, mis korraldatakse Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitika raames. See peab olema tihedalt seotud teiste ELi tegevustega, näiteks ülesehitusega.
Nüüd mõned märkused seoses Venemaaga.
komisjoni liige. - Venemaa teod tõstatavad küsimuse meie suhete iseloomu kohta nii lühikeses kui ka pikas perspektiivis. Suutmatus pidada siiani kinni kuuest punktist koosnevat kavast, mida vahendas eesistujariik, ning tema otsus tunnustada Abhaasiat ja Lõuna-Osseetiat on vastuolus rahvusvaheliste suhete aluspõhimõtetega.
Oleme püüdnud muuta meievahelise suhte kaasaegseks partnerluseks, mis peegeldaks kasvavat majanduslikku integreerumist. Arvan, et kaalul on vastastikused põhihuvid - vastastikune majanduslik sõltuvus, vajadus leida ühine lähenemisviis tuumarelva leviku tõkestamises või terrorismivastases tegevuses või paljudes teistes rahvusvahelistes küsimustes -, nii et suhtluskanalite lahti hoidmine Venemaaga oli ja on ülitähtis.
Siiski ei saa praeguste sündmuste taustal jääda suhted Venemaaga tavapärasteks. Seetõttu oli tähtis saavutada õige tasakaal suhtluskanalite säilitamise ja Venemaale selge sõnumi saatmise vahel. Arvan, et õige lähenemisviis on jätkata käimasolevat koostööd ja dialooge, kuid jätta uued algatused oma aega ootama. Seetõttu vaatab komisjon nüüd läbi kõik uued algatused, mis olid suhete tugevdamiseks plaanitud, et võimaldada nõukogul jõuda järeldustele enne novembri tippkohtumist Nice'is.
Mis puutub pikaajalistesse tagajärgedesse, siis annavad hiljutised sündmused teatud poliitikavaldkondadele uue tähtsuse. Meie juunis võetud kohustus arendada idapartnerlust ja Euroopa naabruspoliitikat näitab tõepoolest ELi õigustatud huve selle piirkonna suhtes. Need poliitikad rõhutavad asjaolu, et me ei lepi uute eraldusjoontega Euroopas ning et meie partnerid, nagu Gruusia, Ukraina ja Moldova, võivad loota meie toetusele oma territoriaalse terviklikkuse ja suveräänsuse suhtes. Me oleme valmis tegevust kiirendama ja samuti esitama niipea kui võimalik uued ettepanekud idapartnerluse kohta, see juhtub kindlasti enne aasta lõppu, kuid võib-olla isegi hilissügisel.
Teiseks - ja see on minu viimane punkt - on meie Venemaa suhete keskmes energiaküsimus. Kõik otsused, mis me teeme Euroopa energiavaldkonnas, mõjutavad koheselt meie suhteid Venemaaga, seega me peame kasutama võimalust arendada Euroopa jaoks välja strateegiline energiapoliitika. Lõpetuseks, hiljutised sündmused on esitanud Euroopa Liidule väljakutse. Järgnevate kuude jooksul peame jätkuvalt näitama oma suutlikkust tegeleda eesseisvate ülesannetega.
Tänane päev on olnud oluline. Ainult läbi sidusa strateegia, ühisseisukohtade ja kooskõlastatud tegevuse suudame kaitsta Euroopa huve ja väärtusi. Ma aplodeerin parlamendi pühendumisele ja olen kindel, et me kõik anname oma panuse Euroopa Liidu tugeva ja ühtse rinde säilimisele.
Joseph Daul
fraktsiooni PPE-DE nimel. - (FR) Austatud president, lugupeetud nõukogu eesistuja, pr Ferrero-Waldner, daamid ja härrad, sellel suvel Gruusias arenema hakanud olukord on vastuvõetamatu ning talumatu ning nõuab kindlat ja otsustavat vastust Euroopa Liidult.
Venemaal on samasugused õigused ja kohustused kui kõikidel teistel riikidel rahvusvahelises üldsuses. Üks nendest kohustustest on austada suveräänsust ja territoriaalset terviklikkust ning eriti rahvusvaheliselt tunnustatud piire. Tungides Gruusia territooriumile, seda okupeerides, ning tunnustades Gruusia separatistlike piirkondade, Lõuna-Osseetia ja Abhaasia iseseisvust, on Vene ametivõimud eiranud üksteise järel rahvusvahelise õiguse kõiki kolme aluspõhimõtet.
Euroopa Liit peab aktiivselt osalema selle konflikti lahendamises ja ma õnnitlen eesistujariik Prantsusmaad ennetava suhtumise puhul. Me peame näitama, et me oleme võimelised täitma nende tuhandete grusiinide lootused, kes kuulutavad Thbilisi tänavatel oma muret.
Minu fraktsioon kutsub komisjoni, nõukogu ja kõiki liikmesriike näitama oma ühtsust ja samuti otsusekindlust Venemaa kui meie naabri suhtes. Euroopa Liit ei saa piirduda sellega, et mõistab sõnaliselt hukka sellise rahvusvahelise õiguse süstemaatilise rikkumise. Meie fraktsioon on veendunud, et Euroopa peab kasutama kõiki kättesaadavaid vahendeid, eriti poliitilisi ja majanduslikke, et avaldada survet Venemaale ja panna teda austama allakirjutatud lepinguid. Me kutsume Venemaad üles austama kõiki kohustusi, mis tulenevad relvarahukokkuleppele allakirjutamisest, alates Vene vägede täielikust ja kohesest taandamisest Gruusia territooriumilt ning Vene sõjaväe kohaloleku vähendamisest Lõuna-Osseetias ja Abhaasias. Samuti mõistame me hukka sissetungivate Vene vägede ja palgasõdurite poolt toime pandud rüüstamise, nagu väga õigesti märkis Bernard Kouchner.
Me oleme äärmiselt mures Gruusia elanikkonna saatuse pärast Lõuna-Osseetias, keda on isegi pärast relvarahukokkuleppe allakirjutamist sunnitud jõuga kodust lahkuma. Me kutsume tungivalt Venemaa ja Lõuna-Abhaasia ametivõime üles tagama nende inimeste koju naasmine. Me kutsume nõukogu ja komisjoni üles vaatama läbi oma poliitika Venemaa suhtes, kaasa arvatud partnerluslepingu alased läbirääkimised, juhul kui see riik ei peaks austama relvarahukokkuleppega kaasnenud kohustusi. Samuti kutsume me nõukogu ja komisjoni üles panustama rahvusvahelistesse mehhanismidesse, mis aitavad kaasa konflikti lahendamisele, kaasa arvatud operatsioon Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitika raames.
Hr president, daamid ja härrad, kriis on tõestanud Euroopa Liidu haavatavust mitmes tundlikkus valdkonnas: esiteks meie energiavarustus. Rohkem kui kunagi varem peame me kindlustama Euroopa energiaga varustatuse. Me peame arendama ja kaitsma alternatiive seoses Venemaa energiatranspordi infrastruktuuriga. Lisaks on ilmne, et Euroopa Liidu roll kriisijuhtimises oleks palju suurem, kui tugevdada Euroopa julgeoleku- ja kaitsepoliitikat. Lissaboni leping võimaldab seda tugevdada. Seetõttu kutsume me üles liikmesriike, kes ei ole veel lepingut ratifitseerinud, seda tegema nii kiiresti kui võimalik. Meie fraktsiooni arvates on ainuke võimalus tagada stabiilsus ja julgeolek mõlemal pool Atlandi ookeani ainult siis, kui arendada võrdsetel alustel koostööd Euroopa Liidu ja USA vahel.
Viimaks sooviksime me osutada sellele, et Gruusia soovib kunagi liituda NATOga. Daamid ja härrad, see on tähtis hetk ja Euroopa Liit ei tohi jätta kasutamata seda võimalust näidata, et ta on kindlameelne ja otsustav Venemaa Föderatsiooni suhtes, olgu viimane kui tahes suur ja võimas. Sellest sõltub Euroopa Liidu tõsiseltvõetavus, terve piirkonna stabiilsus ning meie lähinaabrite ja isegi Euroopa Liidu liikmesriikide turvalisus. Samuti kutsun nõukogu eesistujat üles tagama suhete kiire areng Ukrainaga. Tänan teid tähelepanu eest. Palun jääge kindlameelseks.
Hannes Swoboda
fraktsiooni PSE nimel. - (DE) Austatud president, lugupeetud nõukogu eesistuja, juba mitmeid päevi on ajalehed täis artikleid järgmise sõnumiga: "Lenin. Stalin. Putin. Kas kõik?” Tegelikult on sõnum mõnevõrra lihtsustatud, sest tegelikult sai Lõuna-Osseetia Gruusia osaks Lenini ajal. Selle käigus kaotasid elu 18 000 inimest ja umbes 50 000 inimest saadeti välja. Abhaasia sai Gruusia osaks Stalini ajal. On tähtis jääda tõetruuks ja võtta arvesse kõikide osapoolte seisukohti. Zviad Gamsahhurdia, kes oli esimene Gruusia Vabariigi president ja kes on jälle väga populaarseks muutunud, kirjeldas osseete kui "rämpsu, mille peab Roki tunneli kaudu minema pühkima”. Me peame jääma tähelepanelikuks ka Gruusia natsionalismi sellise ilmingu suhtes.
Kuid mitte miski - lubage mul see teha selgeks, nagu Martin Schulz on seda mitmel juhul teinud - ei õigusta Venemaa sekkumist, mis on lõppude lõpuks kestnud juba aastaid. See on imperialistliku käitumise väljendus ja me oleme korduvalt näinud Venemaad kasutamas ära vähemuste konflikte. Me oleme olnud pealtnägijad korduvatele ähvardustele ja boikottidele, millega me ei saa leppida. Ma ei soovi eitada vigu, mida on teinud lääs ja Gruusia president Mihheil Saakašvili, kuid Venemaa on korduvalt oma suhetes naabritega üritanud kasutada sisekonflikte enda kasuks.
Samuti ei õigusta sellist tegevust Kosovo tunnustamine. Euroopa Liit on alati teinud selgeid ja ühehäälseid püüdlusi saavutamaks mitmepoolne rahvusvaheline lahendus. Venemaa ei ole seda teinud. Samuti on Euroopa Liit pakkunud selget ja ühehäälset toetust Serbia vähemusele Kosovos ja jätkab seda. Mida on teinud Venemaa? Ta on ainult vaadanud pealt, kuidas grusiinid aeti välja Lõuna-Osseetiast ja Abhaasiast, ja ma loodan, et Berhard Kouchneril on õigus, öeldes, et nüüd tuleb uus poliitika.
EL peaks nüüd keskenduma oma naabrite toetamisele ja aitamisele. Me oleme juba mõnda aega pakkunud välja Musta mere liidu ideed. Ükskõik millise nime me selle struktuuri jaoks valime, on selge, et praegust naabruspoliitikat peab tugevdama ning me peaksime kutsuma üles kõiki piirkonna terviklikkusest ja stabiilsusest huvitatud osapooli, alates Türgist kuni Kasahstanini, selles osalema.
Kui Venemaa on valmis lülituma ümber koostööpoliitikale ja austama oma naabreid, siis kutsutakse ka teda osalema. Venemaa tunneb ennast hetkel tugevalt tänu kõrgele energiahinnale, kuid teadaolevalt pole see Venemaa jaoks tugev majanduslik alus ja ta võidaks palju partnerlusest ja koostööst Euroopaga. Samal ajal peame keskenduma naabrite toetamisele. Sellega seoses, härra eesistuja, soovin öelda, et tänasel tippkohtumisel kokku lepitud järeldused on head, pakkudes head alust edasiliikumiseks tänu sellele, et need väljendavad realistlikku ja jätkusuutlikku lähtepunkti. Avaldan lootust, et Euroopa Parlament jõuab samuti selgetele ja üksmeelsetele järeldustele nagu nõukogu, et Euroopa Liit saaks rääkida ühtsel ja tugevamal häälel.
(Aplaus)
Graham Watson
fraktsiooni ALDE nimel. - Härra president, ma olen natuke üllatunud nõukogu eesistuja tänaõhtuse kõne üle ja selle üle, et seda kanti ette auväärselt poodiumilt.
Kaukaasia konfliktis peavad mõlemad pooled võtma vastutuse, nagu ütles eesistuja. Miks nõukogu järeldused ei peegelda seda?
President Saakašvili ei saanud arvata, et sõjaline sekkumine ei too kaasa Venemaa reaktsiooni. Samamoodi oli ebaproportsionaalne Venemaa reaktsioon.
Te ütlesite: "Les dégâts n'ont pas été considérables” ja siiski esitas volinik Ferrero-Waldner meile summa ning täiskogu kutsutakse üles seda summat maksma!
Ühes asjas olen ma teiega nõus: me peame Venemaa tegevuse hukka mõistma; see on õigustamatud, kuid me ei saa veenda, surudes Vene karu Dmitri Medvedevi nurka. Dialoog ja koostöö lahendavad pingeid paremini kui isolatsioon. See on külma sõja õppetund ning liit - nagu ka Helsingi protsessi puhul - mängib siin keskset rolli.
See konflikt tõstab esile vajaduse luua ühine välis- ja julgeolekupoliitika. Kuigi liikmesriikide arvamused Venemaa suhtes erinevad, suutis eesistujariik kiiresti esitada läbirääkimiseks kuuepunktilise kava ning see on kiiduväärt.
See kava ei ole ehk täiuslik, kuid see on teinud lõpu vägivallale ja seda tuleks täita täies mahus, kaasa arvatud Vene vägede taandumine Musta mere Poti sadamast.
Milliseid samme peaks liit nüüd võtma? Nõukogul on õigus nõustuda kriisijuhtimise ja ülesehitamisfondiga ning humanitaarabi kiire jaotamisega. On vaja määrata ELi esindaja, kes suudab panna mõlemad pooled kuulama.
Liidul on õigus saata vaatlejaid, kuid need peavad asendama Vene rahuvalvajad, mis tähendab kohustust nende liikmesriikide jaoks, kes ei osale teistel rinnetel.
Euroopa peaks kutsuma kokku Taga-Kaukaasia rahukonverentsi, mis ühendaks kõik osapooled, kes otsivad lahendusi lahendamata konfliktidele.
Kuid liit peaks alustama silmatorkavalt vastuolulise probleemi lahendamisega, mille puhul on vaja rohkem kui ministeeriumi volitusi. Lõpetama anomaalia, et Vene passidega Gruusia kodanikel on lihtsam juurdepääs Euroopa Liidule, sest see julgustab neid võtma Vene kodakondsust. Grusiinidel peaks olema Euroopasse samasugune juurdepääs kui venelastel, kuigi selle võib saavutada, külmutades viisade lihtsustatud väljastamise lepingu Venemaaga.
Kuidas saame tagada naabruspoliitika tugevdamisel koostöö jätkumist Venemaaga ja samal ajal talle näidata, et täismahus strateegiline partnerlus ei ole enam tõenäoline? Mida me saame veel teha, et vähendada Euroopa sõltuvust Venemaa energiatarnest? Teist oli õige täiendada järelduste teksti sellest aspektist lähtuvalt. Venemaa peab loomulikult vastutama oma ebaseadusliku tegevuse tagajärgede eest, mis hõlmab ka arutelu Sotši taliolümpiamängude tuleviku üle, mis peaksid toimuma ainult 40 km kaugusel piirist.
Kas Venemaa käitumine on kooskõlas olümpia hartaga? Ei. Nende küsimuste lahendamine nõuab otsusekindlust, ettenägelikkust ja kannatlikkust. See kõik on väljakutse liidule ning ma kardan, nõukogu eesistuja, et me peame sellele vastama enne, kui me pakume teile teie vin d'honneur'i.
President
Kas ma tohiksin öelda järgmisele kõnelejale, et järgmisel esimeeste konverentsil arutame me fraktsioonide esinemise järjekorda, sest selle kohta on esitatud juba üks vastuväide. Tänane järgmine esineja on Konrad Szymañski, kes kõneleb fraktsiooni Liit Rahvusriikide Euroopa eest. Me arutame seda teemat neljapäeval, sest puudub seletus, miks see järjekord on just selline. See on küsimus, mille peab selgitama välja süstemaatiliselt.
Konrad Szymański
fraktsiooni UEN nimel. - (PL) Hr president, volinik, Bernard Kouchner, Venemaa ei täida kolme kuuest lepingupunktist, mille läbirääkimisi viis meie nimel läbi president Sarkozy. Selle tagajärjel on Venemaa kaotanud õiguse olla Euroopa partner. Selles arutelus on kaalul ka Euroopa Liidu tõsiseltvõetavus.
Ei piisa ainult humanitaarabi jagamisest, Gruusia ülesehitamisest ja lihtsustatud viisasüsteemi ning kaubalepingute kehtestamisest. Venemaa peab täielikult kogema, milline on eneseisolatsioon. Kui seda ei juhtu, siis me jätame ta ilma võimalusest vaadata läbi oma poliitika. Venemaa saab sel juhul ainult kinnitust oma arvamusele, et ta pääseb kõigest karistuseta. Järgmiste presidendivalimiste valguses 2012. aastal on suurenev majanduslik ja poliitiline isolatsioon meie ainuke võimalus külvata kahtlust ja lahkhelisid Moskva juhtivas fraktsioonis. Ei tohi lasta Venemaal saada kasu sellest agressioonist.
Me peame vaatama läbi oma energiapoliitika. Euroopa manööverdamisruum on juba piiratud tema sõltuvuse tõttu Venemaast. Kas me tõesti soovime raskendada olukorda? Liikmesriigid peaksid esimesel võimalusel tegema lõpu osalemisele põhja- ja lõunapoolse gaasitoru ehitamises. Kui me ei suuda jõuda nende pikaajaliste järeldusteni, siis riskime me saada kõrvalejäetuks ja jääda naerualusteks.
Daniel Cohn-Bendit
fraktsiooni Verts/ALE nimel. - (FR) Hr president, hr nõukogu eesistuja, volinik, daamid ja härrad, ma olen veendunud, et praeguses olukorras peaksime arutama, mida teha. Ma olen veendunud, et siiani on nõukogu otsustanud ja teinud kõik, mis võimalik, kuigi me võiksime alati norida selle üle, kas riigi- või valitsusjuhtide erakorraline Euroopa Ülemkogu kohtumine ei oleks võinud toimuda kohe, et näidata meie ühtekuuluvust, kuid las see jääda.
Ma usun, et me peame nüüd esitama mõned põhiküsimused. Kõige põhilisem küsimus on seotud meie seisukohaga Venemaa suhtes, meievahelise koostööga ning sellega, kuidas me kavatseme lahendada need probleemid Kaukaasias, sest on ka Mägi-Karabahhi küsimus. Edaspidi võime me nüüd olla tunnistajaks alalistele konfliktidele ja president Sarkozy võib seetõttu leida ennast pidevalt sellistest olukordadest. Ta võiks võtta Kremlis toa ja jääda sinna määramatuks ajaks; see on ka võimalus.
Minu arvamus on järgmine: esiteks, Joseph Daul, kui on teema, mida me ei peaks praegu arutama, siis on see Gruusia ja Ukraina NATOga liitumine. See on praegu kindlasti kõige idiootlikum mõte, sest see tähendab, et me ei saa poliitilises plaanis edasi liikuda. Kas Gruusia ja Ukraina liituvad NATOga, kui reformid on läbi viidud? Võimalik, ma ei ole kindel. Siiski ei ole see tegelikult tänase päeva oluline küsimus.
Kas te arvate, et kui Gruusia oleks kuulunud NATOsse, siis oleks läinud käiku artikkel 5? Loomulikult mitte! Seepärast ei tohiks me rääkida mõttetusi. Teisest küljest - ja siinkohal ma nõustun Graham Watsoniga -, kuidas me saame kontrollida selliseid tegusid, nagu on president Saakašvili omad? Me nõustume, et Venemaa tegevus oli vastuvõetamatu, kuid samuti on vastuvõetamatu Gruusia presidendi otsus pommitada linna ükskõik millisel põhjusel! Provokatsioonile tuleks vastata teisel moel, mitte pommitades.
Tegemist on tõelise poliitilise probleemiga. Me teeme ettepaneku tegeleda selle poliitilise probleemiga järgmisel viisil: me peaksime pakkuma Gruusiale ja Ukrainale eesõigustega partnerlust kui esimest sammu võimaliku integreerumise suunas. Integreerumine saab omakorda toimuda siis, kui viiakse läbi alusreform Euroopas jne. Siiski peaksid meil olema lisaks majanduslikele ja sotsiaalsetele vahenditele ka poliitilised vahendid, et mõjutada vastavaid poliitilisi rühmi. Euroopa ruumi tulevik tähendab seda, et need riigid on vabad natsionalismist.
Me peaksime vaagima François Mitterrand'i ütlust: "natsionalism on sõda”. Gruusia natsionalism, Venemaa natsionalism, Abhaasia natsionalism ja Lõuna-Osseetia natsionalism on sõda! Meie Euroopas peame ütlema, et meie arusaam on sellest mööda minna. Euroopa arusaama kaudu näitame me ka Euroopa väärtusi, sest kui natsionalism nendes piirkondades jätkub, siis ei leia me kunagi lahendust.
Francis Wurtz
fraktsiooni GUE/NGL nimel. - (FR) Austatud president, lugupeetud nõukogu eesistuja, volinik, seoses Kaukaasia kriisiga viib Gruusia- või Venemaa-vastane suhtumine meid ainult ummikusse. See on olnud ilmselge pärast Nõukogude Liidu lagunemist 17 aastat tagasi, sest see piirkond on täis jätkuvaid pingeid ja vaidluse all olevaid piire. See on koht, kus järjestikustest sõdadest ja vägivallast saadud trauma vaevab kollektiivset mälu, kus etniline ja religioosne kirju pilt ning vimma ja alanduste kogunemine pakuvad ohtlikult soodsat pinnast natsionalismile. Selles kontekstis maksab poliitiline vastutustundetus kallilt kätte ning see kehtib kõigi jaoks. See kehtib kindlasti Gruusia presidendi puhul, kes alates oma valimisest 2004. aastal on korduvalt näidanud välja kättemaksuhimu separatistilike piirkondade suhtes. Ta on jätkuvalt mänginud oma õnnega, jäädes truuks Bushi valitsusele ja vastasseisupoliitikale piirkonnas. Ta algatas rünnaku Lõuna-Osseetia vastu, mille kohta on piirkonna probleemide jälgimise eest vastutav Euroopa Nõukogu Parlamentaarse Assamblee kaasraportöör Van den Brande tunnistanud, et - ja ma tsiteerin - ta oli "šokeeritud sõjapõgenike lugudest, Tshinvali ulatuslikust ja valimatust pommitamisest ning elamupiirkondade hävitamisest”. See strateegia on katastroofiline Gruusia, Kaukaasia ja Euroopa jaoks.
See õppetund kehtib ka Venemaa puhul. Vasturünnaku brutaalsus, kaasa arvatud tsiviilelanikkonnale suunatud rünnak, Gruusia territooriumi strateegiliste piirkondade jätkuv okupeerimine, Gruusia elanikkonna väljaajamine Lõuna-Osseetiast ning kahe separatistliku piirkonna ühepoolne tunnustamine ohustavad täpselt samamoodi rohkem kui ühe Euroopa riigi huve, mis tekkisid seoses uue presidendi esialgsete rahvusvaheliste algatustega. Venemaa võib kaotada kõik, kui ta langeb tagasi isolatsiooni Euroopa ja maailma suhtes.
Lõpetuseks, lääs tervikuna teeks hästi, kui ta hindaks ennenägematut kahju, mida on juba põhjustanud Ameerika avantürismipoliitika ning Euroopa liidrijälgimispoliitika mandri selles osas. NATO piiramatu laienemisstrateegia, Serbia pommitamine, Kosovo iseseisvuse ühepoolne tunnustamine, raketikilbi paigaldamine Euroopa territooriumile, rääkimata piirkonna liidrite äärmuslikust kiidulaulust, kes peaksid ehk olema ettevaatlikumad, tehes Venemaa-vastaseid ja läänemeelseid avaldusi; kõik need valikud näitavad lühinägelikku poliitikat, mis on pigem praeguse Valge Maja kui Euroopa julgeolekupoliitika vääriline. Rahvusvaheliste suhete militariseerimise strateegia ning poliitiliste vastuolude põhjustamine on meie silmis ebaõnnestunud. Lisaks OSCE egiidi all Euroopa vaatlejate saatmisele peaks ELi prioriteet olema ka hoida igal võimalikul viisil ära konflikti laienemine nii kiiresti ja rahumeelselt kui võimalik ning uurida võimalust koostada uus üleeuroopaline julgeoleku- ja koostööleping, mis oleks õiguslikult siduv ja hõlmaks kõiki probleeme, mis on praegu kõrvale jäetud: territoriaalne terviklikkus, piiride puutumatus, ummikusse jõudnud konfliktide saatus, jõu mittekasutamine ning ka energiavarustuse kindlus. Seda probleemi on kindlasti nüüd raskem lahendada kui enne, kuid ilma selle väljavaateta kardan, et kõige hullem on veel ees. Meie seisukoha vastuvõtmisel ärgem unustagem, et täna, esimesel septembril, on rahvusvaheline rahupäev.
(Aplaus)
Bernard Wojciechowski
fraktsiooni IND/DEM nimel. - Hr president, ma tulen riigist, mille ajalugu on täis sõdu ja kannatusi. Poola toetab alati rahupüüdlusi. Selle eesmärgi saavutamine on kohustuslik.
Ida-Euroopa riigid, nn Balti riigid, saades innustust oma juhtidelt, soovivad, et Euroopa Liit paneks Venemaa maksma teatud hinda oma Gruusia-vastase sõjategevuse eest. See kujutab endast klassikalist näidet poliitilisest ortodokssusest, mis eeldab, et Venemaa ajab taga ainult imperialistlikke eesmärke.
See tavapärane sõge suhtumine Venemaasse, täis tühje banaalsusi, tundub alandav, sest seda võidakse, näiteks Venemaa poolt, tajuda kui kliinilist näidet mõnede tulipäiste poliitikute reaktsioonist.
Euroopa Liit vajab Venemaad sama palju kui see vajab Gruusiat, kui mitte rohkem. Seetõttu on vajalik, et Euroopa Liit ei osaleks selles konfliktis ega valiks pooli Venemaa või Gruusia suhtes. Euroopa Liit peab näitama maailmale, et tema poliitika on vaba Ameerika Ühendriikidest ning on samas sõbralik ja põhineb täielikul partnerlusel.
Venemaa on ELi suuruselt kolmas kaubanduspartner, kulutades Euroopa kaupadele pool triljonit dollarit. Kas me saame seada ohtu sellist suhet?
Pole kahtlust, et Euroopa Parlament on kaasotsamismenetluses nõukoguga tõeline kaasseadusandja. Kuid kas ta on tõesti võrdne partner ELi välisasjade küsimuses?
Minister, tundub, et valik on juba langetatud Gruusia kasuks. Lubage mul siis küsida: kas Euroopa Parlamendi hääl ei tähenda midagi? Milleks on see arutelu vajalik, kui kõik on juba ära korraldatud ja otsustatud?
Sylwester Chruszcz
fraktsiooni NI nimel. - (PL) Volinik, on tugev seos sõjategevuse puhkemise vahel Kaukaasias ja Kosovo küsimuse vahel. Ma olen üks neist, kes oli vastu Serbia tükeldamisele. Algusest peale rõhutasime me asjaolu, et Kosovo albaanlaste ühepoolne otsus, mida toetasid Ameerika Ühendriigid ja paljud Euroopa riigid, toob kaasa Pandora laeka avamise ning sarnased vaidlused löövad lõkkele terves maailmas. Gruusia olukord on üks näide. Gruusia president Saakašvili tegi otsuse rünnata Osseetia tsiviilisikuid. Peab meenutama, et Abhaasia ja Osseetia on rahvused, kes on elanud oma kodumaal juba sajandeid. Nad on arendanud oma kultuuri ja identiteeti ning on mitmel korral võidelnud oma iseseisvuse eest, millest Stalin neid enne Teist maailmasõda ilma jättis.
Serbia ja Gruusia kujutavad endast suurepärast näidet sellest, kuidas rahvusvahelisel areenil on mõned võrdsemad kui teised ning kuidas rahvusvahelist õigust tõlgendavad alati kõige tugevamad liitlased. Lisaks on mitmed selle täiskogu liikmed aidanud kaasa Euroopa korra hävitamisele. Taastagem rahu ja rahvusvaheline õiguspärasus Euroopas! Taastagem Euroopa kord! Ma kutsun üles riike, kes toetasid Serbia tükeldamist, võtma oma tunnustus Kosovo suhtes tagasi ning Venemaad taganema Osseetia ja Abhaasia tunnustamisest. Kui Ameerika Ühendriikide ja enamike liikmesriikide poolne Serbia eraldumise tunnustamine kiidetakse heaks, siis kuidas saab mõista hukka samasuguse teo Gruusias? Daamid ja härrad, ma palun teil olla vähem silmakirjalikud.
Bernard Kouchner
Ma saan aru, et Graham Watsoni arvates oli minu suurim viga sellelt poodiumilt kõnelemine. Kui mulle saab ainult seda ette heita, siis ma saan seda heastada, sest eelmisel korral siin olles ja sellelt poodiumilt kõneledes ei olnud ma riigipea. Kui kõik on juba öeldud ja tehtud, siis võib igaüks eksida.
Ma võin üritada vastata mitmetele küsimustele, kuid teiste puhul jään ma vastuse võlgu. Joseph Daulil on õigus, et meie kõigi soov on, eriti seoses kriisiga - ja see on eesistujariik Prantsusmaa üks prioriteete -, rakendada edukalt Euroopa kaitsepoliitikat. Mida tähendab "edukalt”? See tähendab, et me peame igal juhul taaskäivitama protsessi, mis võimaldaks meil Saint-Malos jõuda vähemalt üksteise mõistmiseni. Sellele me peame püstitama ühise eesmärgi. Loodetavasti see õnnestub meil. Tegelikult me peame selle saavutama, kuid mitte sellepärast, et see kriis vääriks sõjalist sekkumist. Mitte mingil juhul! Otsus vastata Venemaa sissetungile Gruusiasse sõjalise sekkumisega oleks olnud kõige halvem mõte üldse. Ma ei arva, et Mustale merele saadetud sõjalaevad oli sobiv vastus, sest mõned neist olid varustatud rakettidega. Minu meelest ei oleks pidanud me seda tegema, kuid eesistujariik Prantsusmaal oli teistsugune arvamus. Selleks et saavutada tugev Euroopa kaitse, mida me vajame, on vaja võtta vastu Lissaboni leping, mis toob meid tagasi meie enda institutsionaalsete probleemide juurde. Me peame leidma väljapääsu sellest institutsionaalsest kriisist.
Minu ausa arvamuse kohaselt ei ole NATO selles olukorras õige lähenemisviis. See on tegelikult vale lähenemisviis, sest kui me oleksime Bukarestis hääletanud liikmesriikide tegevuskava poolt, siis ausalt öeldes, ei oleks see midagi muutnud, sest ma olen veendunud, et keegi polnud valmis alustama Gruusia nimel sõda. Ma ütlen seda ilma igasuguse künismita. Ma ütlen seda seetõttu, et see arvamus kõlas ühehäälselt kõikide kohtumiste ja arutelude alguses. See ei tähenda - sest me oleme nii öelnud -, et Gruusial või Ukrainal ei oleks õigus saada NATO liikmeks.
Arvesse peab võtma ka teisi asjaolusid. Hetkel on seda raske öelda, nii et ma jään väga diskreetseks, kuid Venemaa on 20 aastat tundnud, et teda on koheldud halvasti. Ma usun, et teatud määral, eriti siin Euroopa Liidus, vastab see tõele. Me ei suutnud leida Venemaaga ühist keelt. Võib-olla me ei oleks niikuinii edu saavutanud, kuid ma olen veendunud, et me ei mõistnud piisavalt toimuvaid muutusi, sest Gruusia ise oli 20 aastat tagasi Nõukogude Liidu orbiidil. See oli ka kommunistlik riik. Kummalgi pole õnnestunud rakendada täielikult demokraatiat. Ma olen veendunud, et nagu kõikide riikide puhul, tekib probleem Ukraina ja Gruusia jaoks hiljem, kuid ma ei usu, et see oli vastus.
Teisest küljest on teil õigus: me peame tugevdama suhteid Ukrainaga, nagu selles dokumendis mainiti. See kehtib ka Gruusia kohta. Privilegeeritud partnerlusest räägime me mõne hetke pärast.
Hannes Swobodale ütlen ma - ja see on anekdoot -, et ma tahtsin minna külastama Stalini maja Goris, sest seal see asub. Ta sündis seal. Võib öelda, et ta joonistas kaardile väikesed punased ringid märkimaks piirkondi, mis võiksid olla autonoomsed ja mis mitte. Ta oli piirkonnaga tuttav ning juba tol ajal ei saanud Osseetia ega Abhaasia läbi ei grusiinide ega ka ülejäänud piirkonnaga. Meil ei olnud vaja seda kriisi saamaks teada, et see piirkond on konfliktne. Mis on hullem kui Balkani piirkond? Kaukaasia. Mis on hullem kui Kaukaasia? Balkani piirkond. Ma pole kindel, kuid arvan, et seal toimuv on laialt levinud. Natuke ajas tagasi minnes ja mõeldes sellele, mis juhtus Tšetšeenias, mille ma sügavalt hukka mõistan, siis võib näha, et tšetšeenlaste liitlased Gruusia vastu olid abhaasialased.
Me peaksime jätma selle kõik minevikku, kuigi võib osutuda vajalikuks selle juurde tagasi tulla. Ma nõustun teiega, öeldes, et mitte miski ei õigusta seda reaktsiooni. Mitte miski. Siiski peame me uurima provokatsioonide kujunemist, kuid ausalt öeldes on seletused nii erinevad, et seda kõike on väga raske teha. Kui me arutasime Moskvas seda dokumenti, siis meilt küsiti, kuidas nad oleksid pidanud reageerima. Kas nad oleksid pidanud jätma oma rahva surema ja leppima pommitamisega? Ärge unustage esialgseid numbreid. Ma ei kavatse sel teemal arutada, sest mul puudub võimalus nende kontrollimiseks, kuid venelased rääkisid alguses umbes 1000-2000 hukkunust, mis kindlasti ei vasta tõele, sest ainukese seal kohalkäinu ehk siis Human Rights Watch rääkis umbes mõnest sajast inimesest. Tegelikult oli nende andemetel kümnete või isegi sadade kaupa hukkunuid. Ma ei ole kindel. Igal juhul õigustati seda reaktsiooni ohvrite kõrge arvuga ning kui käisin veel kord Põhja-Osseetias sõjapõgenikke vaatamas, siis oli neilt kuuldu kohutav: granaate heideti keldritesse, kus varjusid lapsed. Ma ei ole seda välja mõelnud. Ehk ei olnud see tõsi, kuid selline hääletoon ei valeta. Ma olen oma elus näinud palju sõjapõgenikke. Nad olid surmani hirmunud. Nad olid rännanud kaks päeva läbi tunneli. Ka seda peab kontrollima.
Teil on täiesti õigus, öeldes, et me vajame naabruspoliitikat, kuid see on täpselt see, mida türklased üritavad praegu teha. Türklased on võtnud vastu piirkondliku tegevuskava ning tahavad alustada arutelusid Venemaa, mille osas on juba kokku lepitud, Aserbaidžaani, Armeenia ja - sest nemad on selle eest vastutavad - loomulikult Gruusia ja Türgi vahel. Arvan, et see on hea mõte ning eesistujariigi nimel olen ma nõustunud nendega varsti kohtuma. Täna oleks siin pidanud olema hr Babachan, et vahetada oma kogemusi, kuid ma nõustun teie analüüsiga naabruspoliitika vajaduse kohta. Benita Ferrero-Waldner peab samuti minuga selles osas nõustuma. Kõik nad moodustavad meie suure naabri. Kui nad ei suuda leida võimalusi Venemaaga rääkimiseks, siis tekivad meil kindlasti suured probleemid, arvestades eelkõige Dmitri Medvedevi eilseid sõnu selle kohta, et sanktsioone võib kehtestada mõlemas suunas ning ka nemad teavad, kuidas seda teha. Sanktsioonid ei tähenda seda, et üks pool soovib gaasi tarnida ja teine pool keeldub seda vastu võtmast. Seetõttu peame me olukorda vaatama realistlikult. See on tema, kes keerab kraani kinni, mitte meie.
Ma nõustun Graham Watsoni poolt toodud arvudega. Mida on teinud president Saakašvili? Kui meil toimusid temaga arutelud, arvestades, et ma olen temaga kohtunud kahel korral, siis ta ütles, et me ei peaks seda arutama, sest kindlasti ei ole minu nägemus erapooletu ja mul puudub piisav teave, kuid ta ütles, et tal oli kohustatud provokatsioonile vastama. Ta oli jälginud, kuidas teine pool valmistas ette kallaletungi ning seadis valmis Gradi rakette. Nad olid ennast sisse seadnud Gruusia küladesse Osseetia pealinna lähistel. Keda me usume? Ma ei tea. Mõnede ekspertide sõnul ei juhtunud asjad üldse nii, nagu rahvusvaheline press seda kajastas. Selles loos ei saa kedagi täielikult uskuda. Vaatlejana te teate, et probleem ei ole veel lahenenud. Me oleme üritanud. Javier Solana sõnul peame me neid kutsuma vaatlejateks. Seetõttu kutsume me neid vaatlejateks ning tekstis nimetatakse neid samuti vaatlejateks. Rahuvalvaja on midagi muud, sest see tähendaks Venemaa jaoks vajadust kutsuda tagasi kõik sõjategevuses osalenud. Resolutsioonid Abhaasia ja Osseetia kohta näitasid, et see suhe peaks vastavalt olema kaks kolmandikku / üks kolmandik. Kaks kolmandikku moodustasid rahu valvamise eest vastutajad, Vene rahuvalvajad ja ülejäänud olid grusiinid. Mõlemad süüdistavad üksteist ning samuti OSCE ja ÜRO poolt määratud rahuvalvejõude selles, et need osalesid juba algusest peale mõlemal poolel. Mulle tundub, et see ei saa nii jätkuda ning me üritame korraldada suuremat rahuvalvajate saatmise operatsiooni. Esialgu saab see kindlasti raske olema. Me vajame rahvusvahelist konverentsi, et lahendada ummikusse jõudnud konflikte. Praegu peaksime me üritama korraldada kõigepealt konverentsi Osseetia olukorra kohta, sest see on kõige kiireloomulisem, ning seejärel konverentsi Abhaasia olukorra kohta.
Mis puutub passidesse, siis ma ei tea, kes tõstatas passide küsimuse. Passe tõepoolest jagati ja väga laialdaselt ning seetõttu tundsid Osseetia sõjapõgenikud, keda ma kohtasin, ennast Vene kodanikena, mis on selgelt väär. Nad tundsid ennast Venemaa kodanikena, neid oodati Venemaale ja neid kaitsti kui Venemaa kodanikke. Ilmselgelt toimus sama Krimmis ja see on muret tekitav. Seetõttu peame lahendama venelastega selle probleemi väga delikaatsel, kuid kindlal viisil. Nad jagavad passe rahvustele, keda nad peavad venelasteks. Siiski ei saa unustada, et Mihhail Gorbatšov ja Boriss Jeltsin tõmbasid Venemaa piirid üsna juhuslikult ja ajalugu arvestamata. Ma ei kavatse sellesse probleemi süüvida. Ma ei taha pikemalt peatuda asjaolul, et Kiiev oli Venemaa pealinn ja et Krimm pakub juurdepääsu seitsmele merele. Kui te siiski arvasite, et venelased jätavad maha Põhja- ja Lõuna-Osseetia vahelise tunneli, mis teisisõnu ületab Kaukaasiat, siis te eksisite. Me peame mõistma neid ajaloolisi ja geograafilisi vastuolusid, kuid mitte pakkuma rahuldust ühele või teisele osapoolele. Euroopa Liidu eesistujariik ei ole kummagi poole suhtes moraalseid hinnanguid andnuid. On öeldud, et see tegevus oli üleliigne, et see polnud viis probleemi lahendamiseks, et seda linna poleks tohtinud öösel pommitada ning ära oleks pidanud hoidma sellise tugeva vasturünnaku. Siiski peame me teadma täpsemalt, mis toimus.
Konrad Szymañski sõnul on ainult kolm punkti täidetud. See ei ole halb, arvestades, et peale meie pole keegi teine midagi üritanud. Kolm punkti on täidetud ja need kolm olid kõige tähtsamad: relvarahu, vägede tagasitõmbumine ja juurdepääs humanitaarabile. Isegi kui see on kõik, mis me oleme saavutanud, ei pea me häbi tundma. Ma olen veendunud, et kõige tähtsam oli teha algus lahti. Mis puutub ülejäänud kolme punkti, siis peaksime me ootama 8. septembrit, pärast mida alustame surveavaldustega. Me otsustame koos, mida me peaksime tegema. See hõlmab Euroopa Ülemkogu 27 riiki ja samuti parlamenti, kellega me oleme harjunud nõu pidama. Tegelikult oleme me Jean-Pierre Jouyet'ga mõlemad harjunud pidevalt teiega nõu pidama ja arutama. Mitte midagi ei võeta iseenesest mõistetavalt. Kui 8. septembril selgub, et liikumine on alanud, siis on hästi. Kui midagi ei ole ette võetud, siis me peame asja teise pilguga vaatama. See on absoluutselt selge. Agressioon ei tasu ära. Loomulikult ei tasu ära, kuid kes peaks maksma selle eest? Mulle meeldivad moraalitsejad, kes ütlevad, et mida te siis ootasite Vene vägedelt? Mida oleks pidanud tegema? Ma rõhutan, et kõige resoluutsemad inimesed, kellest osa külastab homme Gruusiat ja kes jäid väga kindlaks oma karmidele vastustele, ei tee tegelikult midagi ära. Ma nõustun Francis Wurtziga, et pikka aega on Gruusiat julgustatud tõestama oma, kuidas seda öeldagi, jõulisust ja mehisust. Ma olen veendunud, et see ei olnud hea nõuanne, sest julgustada riiki näitama oma kättemaksuhimu või igal juhul osutama vastupanu ei ole minu silmis õige. Ma tundsin sama nagu valitsus, et nende ebaõnn ei peitunud ainult ohvrites või selles, et grusiinid olid tänavatel, teadmata, millise pühaku poole palvetada, vaid neil tekkis ka teatud hüljatuse tunne. Neile lubati nii palju, kuid neid lubadusi ei täidetud.
Mis puutub Nabucco torujuhtmesse, siis loomulikult on ka see üks seletus. See on torujuhe; see on nafta, mis sellest läbi voolab. Loomulikult peame me kõike ühel või teisel viisil arvesse võtma. See toob meid tagasi selle juurde, mida te ütlesite. Ma rõhutaksin Joseph Daulile, et tegelikkuses ei ole see ainuke eesistujariik Prantsusmaa prioriteet. On ka energiaküsimus, mis viib meie tähelepanu loomulikult - ja see on ka selles tekstis - energiale ja taastuvenergiale.
Hr Cohn-Bendit, mida me nüüd teeme? Me oleme teinud seda, mida me suutsime, nimelt üritanud peatada sõda. See ei olnud võib-olla täiuslik, võib-olla ei olnud see dokument täiuslik, ehk oli see kiiresti kirjutatud ja ehk oleks pidanud kahe delegatsiooni vahel toimuma võitlus saavutamaks teatud sidusus. See ei olnud üldsegi mitte täiuslik. Siiski on see toiminud. See ei ole piisav, kuid see on toiminud. Ma nõustun täielikult, et on veel raskeid piirkondi, nagu Mägi-Karabahh, Nachichevan ja teised. On palju selliseid kohti - ja ma ei arva, et venelased on nendest samal moel huvitatud - näiteks nagu Mägi-Karabahh, kuid on samuti sellised piirkonnad nagu Krimm. Selles pole kahtlust. Me ei soovi venelasi sellega solvata, öeldes, et me jälgime toimuvat. See on tegelikult meie kohus.
Mis puutub NATOsse, siis ma jään veel kord ettevaatlikuks. Bukaresti tippkohtumisel hääletasid kuus Euroopa Liidu asutajariiki liikmesriikide tegevuskava vastu. Tegelikult me ei hääletanudki, me isegi ei pidanud hääletama, sest puudus üksmeel. Seetõttu me ei pidanud hääletama. Selgitus oli tõesti väga raske ja kuus asutajariiki ütlesid, et see on meie naaber. Me peame arvestama seda, et me ei ole suutnud luua või säilitada selle suure riigiga adekvaatseid suhteid ja meie eesmärk ei ole teda alaliselt nurka suruda. Ma usun, et meil oli õigus. Nüüd me räägime raketikaitsekilpide rajamisest Poola ja samuti Tšehhi Vabariiki. See ei ole jällegi viis dialoogi pidamiseks, kuigi need kilbid ei ole suunatud Venemaa vastu. Siiski on tähtis, arvestamata kahtlusi meie poliitika kohta Iraani suhtes, hoida need kuus koos. Ehk võime viia seda poliitikat läbi koos Venemaaga ja see on väga tähtis, sest ma usun, et meil oleks palju kaotada, kui me ei säilita neid partnerluskanaleid.
Kuidas me saame kontrollida president Saakašvili tegevust? Ma ei tea seda, kuid linna ei tohi öösel pommitada. Ma olen veendunud, et linna ei peaks öösel pommitama. Kuigi ma ei tea selle pommitamise ulatust, tekib siiski küsimus, kuidas nad said oodata Venemaalt teistsugust reaktsiooni? Ma ei mõista.
Sooviksin teha kiire märkuse François Mitterrand'i tsitaadi kohta. François Mitterrand ütles: "Teatud piirini on natsionalism seotud kultuuriga ning on see, mis moodustab ühe rahva. Liigne natsionalism on sõda.” Ma tahtsin seda parandada.
Vastuseks Francis Wurtzile sooviksin ma pöörduda tagasi sõnapaari "külm sõda” juurde, mida ta küll ei kasutanud, kuid millele ta vihjas, sest pidevalt võime me kuulda küsimust: "Kas me pöördume tagasi külma sõja juurde?” See ei tähenda siiski külma sõja juurde tagasipöördumist, esiteks sellepärast, et ajaloolised tingimused on täiesti erinevad. Vaenulikkus on küll olemas, kuid me peame absoluutselt selle väljendi hukka mõistma. Teisest küljest on nimetatud vajadust mitte rääkida, vaid reformida need kaks blokki. Mitmed selle täiskogu liikmed ja ka nende riigid mõtlevad sellel moel. Me peame tegelema selle mõttega edaspidi. Ma ei nõustu sellega absoluutselt. See on täiesti vastupidine sellele, mida me peaksime tegema, sest see meenutab täielikult külma sõda, rääkimata ideoloogiast. See ei tähenda, et me peame täielikult nõustuma kõikide ülinatsionalistlike väidetega, nagu me siiani oleme teinud. Me peame leidma ühise keele ja need kanalid säilitama. See on see, mida me üritame teha.
Meenutaksin Francis Wurtzile, et president Medvedev tegi julgeolekulepingus mitmeid ettepanekud, mida te mainisite, kuigi ei tundu tõenäoline, et ta neid kohe rakendab. Võib-olla teeb ta seda hiljem. Ta esitas 5. juunil selle ettepanku kõigile teile. Talle öeldi vastuseks, et see on huvitav ja et on oluline teha sõnad teoks. Siiski tabas meid kohe väike paanikalaine.
Euroopa Liit vajab eraldiseisvat poliitikat USAst, mis on ise suur iseseisev riik. Härra Wojciechowski, see on see, mida me oleme teinud. Euroopa Liit vajab USAst ja Venemaast eraldiseisvat poliitikat. Ta vajab ELi poliitikat. Seda oleme me püüdnud teha. Meie Ameerika sõprade esialgne reaktsioon sekkumise kohta ei olnud väga toetav. Nad arvasid, et me ei peaks seda tegema, kuid väga kiiresti nad mõistsid, arvestades nende pragmaatilisust, et see on just see, mida peab tegema. Seetõttu olid nad koostööaltid, sest tänu Condoleezza Rice'le kirjutati sellele kuuest punktist koosnevale kokkuleppele alla. Nad olid äärmiselt kriitilised, mitte kuuepunktilise kokkuleppe suhtes, vaid asjaolu suhtes, et venelased ei pidanud sellest kinni. Ma mõistan seda. Me olime samuti kriitilised.
Minu viimane punkt käsitleb Pandora laegast ja Kosovot. Ma tahtsin teiega sellest rääkida. Osseetiat kaldutakse võrdlema Kosovoga, millega ma lihtsalt ei nõustu. Me ei saa teha samu järeldusi ainult sellepärast, et tegemist on väikese rahvusega, kes teatud natsionalistliku tungi tõttu soovib vabadust. Ei! Esiteks on Kaukaasias inimestel komme kasutada vägivalda, sest läbi sajandite on seal tapatööst kasu saadud. See ei ole nii Kosovo ega Serbia puhul. Kosovo ja Serbia erinevus peitus ühe ühiskonnarühma ehk 98% kosovolase üksmeeles ja eelkõige rahvusvahelises otsuses. See ei olnud sellepärast, et me pommitasime Serbiat NATO abil. Tegelikult juhtus see peaaegu kaks aastat pärast kontaktrühma, milles osales ka Venemaa, ning Rambouillet' konverentsi, mis kestis üle kuu ja kus jõudsid kokkuleppele kõik peale Slobodan Miloševici. Kõige päästis valla, ja ma lõpetan sellega, Slobodan Miloševici 1999. aastal Kosovo lahinguväljal Obilićis võetud otsus, millega kuulutati autonoomia lõppemist, et kihutada kosovolased valitsusest välja ja asendada nad serblastega Belgradist, nii et Ibrahim Rugova Kosovo Demokraatlikust Liigast oli sunnitud rajama maa-aluseid koole ja salahaiglaid. See on täiesti erinev. Seda tegevust aktsepteeris rahvusvaheline arvamus, sest tegemist oli rahvusvahelise lähenemisviisiga. Soome president Martti Ahtisaari valmistas ette dokumendi, mida ÜROs kõik aktsepteerisid ja milles seisis, et "osapooled ei suuda jõuda kokkuleppele”. Ma hakkan lõpetama. Teatud viha ei ole võimalik ületada. Ma vabandan, kuid ma tunnetasin - ja ma olen oma sõnades väga valiv - osseetide sõnades grusiinide kohta kustumatut viha, mis põhineb aastakümnete ja -sadade pikkusel vastuolul. See ei tähenda, et ühel päeval see vastuolu ei möödu, kuid ma usun, et selleks kulub aega ja mitmeid põlvkondi.
Elmar Brok
(DE) Härra juhataja, härra nõukogu eesistuja, volinik: "Le nationalisme, c'est la guerre!” ("Natsionalism, see on sõda!”) See on täpne, kärbeteta tsitaat François Mitterrandi kõnest Euroopa Parlamendile. Arvan, et võime sellest õppida ning õppetund, mille me saame, on Euroopa integratsioon. See tähendab, et tuleb lõpetada katsed mineviku arveid klaarida ning alustada värskelt algusest peale, et muuta sõda ja diktatuur Euroopas lõplikult võimatuks.
Tahaksin väljendada kõige südamlikumat tänu eesistujariigile Prantsusmaale kiire sekkumise eest sõja lõpetamiseks ning täna Euroopa Ülemkogu otsuse saavutamise eest, mis on ühtsuse väljenduseks. Ühtsus on kõige tähtsam signaal, mille saame välja saata. See on signaal, et me ei aktsepteeri rahvusvaheliste seaduste rikkumist, et me ei aktsepteeri sõda ja sissetungi välisriikidesse ning et me ei aktsepteeri demokraatlikult valitud valitsuste destabiliseerimist või sissetungi teise riiki ja selle okupeerimist. Seega on tähtis selgeks teha, et ei saa olla mingeid läbirääkimisi partnerlus- ja koostöölepingu üle seni, kuni pole täidetud relvarahukokkuleppe viiendat põhimõtet - nimelt tagasipöördumist enne 7. augustit hoitud positsioonidele - ning et nüüd peab alustama relvarahukokkuleppe kõigi kuue põhimõtte täitmise hindamist ja jätkama seda kiirendatud korras kuni järgmise tippkohtumiseni, mis on kavandatud 2008. aasta novembrisse.
On oluline, et teeksime selgeks, et teatavaid asju ei aktsepteerita, kuid oluline - et mitte libiseda sõjategevuse laienemise spiraalile - on teha selgeks ka see, et kommunikatsioonikanalid peavad jääma avatuks. Peale selle peame tugevdama oma suutlikkust ja see tähendab ka meie sõprade suutlikkuse tugevdamist. See tähendab viivitamatut infrastruktuurilist abi Gruusiale ilma igasuguse bürokraatiata. See tähendab osalust Gruusia rahumissioonides ning OSCE ja ÜRO läbiviidud algatustes. Me peame selgeks tegema, et läbirääkimised vabakaubanduslepingu üle on õige tee, nagu muidugi on ka ettepanekud, mida oleme teinud siin täiskogul seoses Poola-Rootsi algatusega või meie ettepanekuga "EMP Pluss”.
See ei kehti mitte ainult Gruusia, vaid ka selliste riikide nagu Moldova ja eriti Ukraina puhul. Ma arvan, et need on selged signaalid, mis võimaldavad meil positiivselt edasi liikuda. Kui me mõistaksime, et saame teha seda palju paremini, kui me ei peaks alati parandama olukordi, mille teised on põhjustanud, kui meil oleks Euroopa välispoliitika, mis Lissaboni lepingu kohaselt annaks meile asjakohased mehhanismid ja suurendaks ennetusvõimet, et sellise olukorra tekkimist üldse ära hoida, siis oleks see poliitika, mida peaksime järgima. See kriis peaks selgesti demonstreerima, et kui tahame sõda vältida ja positiivse tuleviku suunas liikuda, peame Euroopa Liiduna tugevdama omaenda suutlikkust.
Jan Marinus Wiersma
(NL) Härra juhataja, ma toetan paljude kaasliikmete sõnu, et Euroopa tippkohtumise praegune reageering viimase kuu sündmustele on õige. Oleme kõnelnud ühel häälel ning säilitanud samal ajal enesevalitsuse. EL on siiski selgesõnaliselt teada andnud - ning see on tänases avalduses ka selgelt välja öeldud -, et Gruusias toimunu, eriti Venemaa reaktsioon, on vastuvõetamatu ning et Venemaa ebaproportsionaalne reaktsioon sõjalistele arengutele Gruusias tuleb hukka mõista.
Samal ajal on kõik osalised kinnitanud, et sõjalise jõu kasutamine ei ole õige lahendus, ning minu arvates tuleks olla endastmõistetavalt kriitiline ka Gruusia valitsuse tegevuse suhtes, kes sõjategevust alustas. See reaktsioon näitab samuti, et me usume õigustatult, et sel moel me Euroopas probleeme ei lahenda, et see ei ole kooskõlas meie julgeolekukokkulepetega, mis sõlmiti minevikus seoses Gruusia Lõuna-Osseetia ja Abhaasia probleemidega.
Ma ei ole nõus ka Venemaa välisministri härra Lavrovi seisukohavõttudega, et viis, kuidas Venemaa reageeris, on kujundanud Venemaa uue välispoliitika tooni ümbritsevas piirkonnas. Arvan, et Euroopa Liit peaks tegema kõik, mida suudab, selleks et veenda härra Lavrovi ja Venemaa valitsust, et meil Euroopas ei ole kombeks proovida sel viisil probleeme lahendada ega oma huvisid peale suruda. Koostöö on juhtlause, mitte ühepoolne ettevõtmine.
Mäletan paari viimase aasta diskussioone Bushi valitsuse tegevuse üle. Loodan, et me ei lõpeta, pidades samasugust diskussiooni Venemaaga. Sellepärast ongi nii oluline, et nõukogu on eesistujariigi Prantsusmaa juhtimisel kutsunud taas üles sellele küsimusele tähelepanu pöörama ja rõhutab kuuepunktilist kava, eriti tagasipöördumist endise sõjalise status quo juurde. Sellega paneb ta aluse rahvusvahelisele mehhanismile rahu säilitamiseks ja eriti rahvusvaheliseks aruteluks Lõuna-Osseetia ja Abhaasia staatuse üle tulevikus ning eraldab end õigusega nende kahe separatistliku piirkonna iseseisvuse tunnustamisest Venemaa poolt.
See on ka meie avalik seisukoht seoses tuleval nädalal toimuva kõrgeimal tasandil Moskva missiooniga, mille ülesanne on jälle Moskvale survet avaldada nende kuue punkti rakendamiseks. Sellises olukorras pole tarvis öeldagi, et meie seisukoht on, et kuni puudub selgus kõnealuse kokkuleppe rakendamise osas, kuni kokkulepet ei eksisteeri, ei hakka me osalema mingites edasistes läbirääkimistes uue partnerluslepingu üle.
See kriis esitab Euroopa Liidule suured nõudmised. On õige, et võtame enda peale juhtimise lahenduste otsimisel. Alternatiive ei ole: NATO ei saa seda teha, OSCE on liiga nõrk, Ameerika ei ole meiega samal positsioonil ning ÜRO ei saa vahendaja rolli mängida vetode tõttu Julgeolekunõukogus. Tänane tippkohtumine oli üksmeelne, las see jäädagi nõnda.
Marco Cappato
(IT) Härra juhataja, daamid ja härrad, tegelikult kommenteerime juba vastuvõetud otsuseid ning väga erineva informatsiooni tõttu inimohvrite, kuritegude ja võimalike sõjakuritegude kohta usun ma, et Euroopa Liit peaks tegema ettepaneku, et uurimine oleks rahvusvaheline ning vajaduse korral kaasataks ka Rahvusvaheline Kriminaalkohus.
Peale selle, mis puutub põhjustesse, miks me sellesse punkti jõudnud oleme, ütles härra Kouchner, et mõned inimesed on Gruusiat liiga palju julgustanud oma muskleid pingutama ja ähvardusi jagama. See on kahtlemata tõsi, kuid sel juhul öelgem, et mõned inimesed on grusiinidelt julguse võtnud end eurooplastena tunda. Meie Euroopa Liidus olemegi need inimesed, sest Gruusia ja tema rahva Euroopa-suunitlus on fakt, mida oleme ignoreerinud. Sajad neist andsid allkirja Radikaalse Partei pöördumisele 1990ndate lõpul, millega kutsuti üles andma Gruusiale Euroopa tulevikku, millest oleme nad ilma jätnud.
Ütlen lõpetuseks, et sellepärast peakski soovitatav rahvusvaheline konverents hõlmama terve piirkonna esindamata inimesi ning uurima selle piirkonna euroopalikke väljavaateid, nii poliitilisi kui ka strateegilisi.
Inese Vaidere
(LV) Daamid ja härrad, tänane tippkohtumine keskendub Gruusiale toetuse pakkumisele. See on vajalik, kuid ühtlasi on ka Venemaa kohus Gruusia taastamises rahaliselt osaleda. Mis veel peaks juhtuma, et Euroopa Liit saaks korralikult hinnata Venemaa osa sündmustes ning võtta meetmeid tagamaks, et midagi selletaolist enam kunagi ei korduks? Esiteks tuleb tunnistada, et Venemaa poolt oli see ettekavatsetud agressioon ja et see algas Gruusia süstemaatilise provotseerimisega paljude kuude vältel. Kui Venemaa agressioonile ja separatistlike piirkondade iseseisvuse tunnistamisele ei vastata asjakohaselt, siis on see selgeks signaaliks, et ta võib samamoodi käituda ka tulevikus. Lõpuks on ka ELi liikmesriikides palju Venemaa kodanikke, keda EL tahab kaitsta. On palju asju, mida Venemaa meilt vajab, kuid me kaotame pidevalt initsiatiivi. Esiteks peaksime külmutama kokkuleppe lihtsustatud viisasüsteemi kohta Venemaaga. Samal ajal tuleks niisugune kokkulepe sõlmida Gruusiaga. Teiseks, kuni Venemaa ei ole okupeeritud territooriume täielikult vabastanud, tuleb partnerlus- ja koostöölepinguga tegelemine peatada. Kolmandaks, Venemaa niinimetatud rahuvalvejõud tuleb asendada rahvusvaheliste rahuvalvajatega, kes austavad Gruusia territoriaalset ühtsust. Soovitan ka, et Rahvusvahelist Olümpiakomiteed kutsutaks üles välja kuulutama uus konkurss seoses 2014. aasta taliolümpiamängude korraldamisega, sest nende toimumine totalitaarses riigis tekitaks ainult probleeme. Me ei tohiks muretseda või karta selle niinimetatud dialoogi katkemise pärast. Praegusel hetkel on dialoog muutunud ühepoolseteks pakkumisteks meie poolt ning reeglite rikkumiseks Venemaa poolt. Peame aru saama, et üksnes kindel tegutsemine võib panna Venemaa valima seisukoha, mis on 21. sajandi riigi vääriline. Venemaa on kõigest üks riik. Ta ei ole eriline.
Marie Anne Isler Béguin
(FR) Härra juhataja, daamid ja härrad, esindasin teid Gruusias, kui Prantsusmaa president mu 12.-17. augustil sinna saatis. Andsin Gruusia rahvale edasi meie täieliku toetuse ja julgustasin neid, öeldes, et Euroopa Liit ei jätaks neid maha. Seepärast tänan eesistujariiki jõupingutuste eest, mis tehti väga kiireks tegutsemiseks Gruusias.
Selle konflikti lahendamine on selgelt Euroopa Liidu proovilepanek, millele ta lõpuks vastas, aga millise hinnaga? Jälle kord süütute kodanike hinnaga, sest need sündmused olid tegelikult vältimatud. Kui kaua on mõned meist olnud hüüdja hääleks kõrbes? Isegi need, kes praegu ütlevad, et peame eesmärgiks seadma integreerimise ja pakkuma Euroopa Liiduga liitumise väljavaadet, ütlesid meile varem: "oodake, olge mõistlikud”. Nüüd on meil Venemaa ja Gruusia vahel sõda. Kui me ütlesime, et see ei ole konflikt Gruusia ning Abhaasia ja Lõuna-Osseetia vahel, vaid konflikt Venemaa ja Gruusia vahel, ei tahtnud keegi kuulata. Nüüd on meil üks sõda seljataga. Sellepärast olidki need sündmused vältimatud, eriti kui läheme tagasi teiste sündmuste või teiste aegade juurde enne üheteistkümnendat. Läheme tagasi 2005. aastasse, kui Venemaa pani veto piirivalve loomisele Vene-Gruusia piiril. Mitte keegi ei vastanud ja isegi Prantsusmaa - palun mind vabandada, härra juhataja - isegi Prantsusmaa keeldus, kui me kutsusime üles paigutama piirile OSCE vägesid. Mitte keegi ei reageerinud. Kui venelased rikkusid Gruusia õhuruumi, ei olnud meil jällegi vastust ja olukord teravnes. Nüüd on toimunud see kahetsusväärne sõda ja me peame mitte üksnes taastamistöid tegema, vaid ka konflikti lahendama. Muidugi peame me korraldama konverentsi taastustööde kohta, aga me peame konverentsi korraldama ka konflikti lahendamise kohta. Ehk peaksin teil paluma kasutada Kosovos toimunut eeskujuna, teisisõnu looma rahvusvahelise tsiviilhalduse koos rahuvalvevägedega. Milline Gruusia kodanik nõustuks nüüd sellega, et Vene armee mängib politsei rolli?
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Tobias Pflüger
(DE) Härra juhataja, tahaksin alustada, tänades selle arutelu objektiivsuse eest; see on kindlasti palju objektiivsem kui 20. augustil väliskomisjonis peetud erakorraline koosolek. Olgem otsekohesed. Gruusia president Saakašvili andis käsu sõjaväeliseks rünnakuks. See sütitaski tegelikult sõja ja käivitas vägivallaspiraali. Kui me seda fakti ignoreerime, siis eitame sõja tõelist põhjust. Rünnakud, eriti tsiviilelanikkonnale Tshinvalis, tuleb täielikult hukka mõista koos sõjalise vastusega, eriti Venemaa sõjalise vastusega ning rünnakutega tsiviilelanikkonnale, eriti Gori linnas. Mõlemad pooled on selles rünnakus kasutanud ka kobarpomme, mis on vastuvõetamatu. Rahvusvahelist humanitaarõigust ja sõjaseadust on selles konfliktis mõlemalt poolt selgelt rikutud.
Sõnum, mida ma väga tihti kuulnud olen, on siiski see, et Venemaa üksi on praeguse olukorra eest vastutav. See ei ole nii ja mul on hea meel, et eesistujariik Prantsusmaa on selles suhtes märksa tasakaalukama seisukoha võtnud. Mu enda seisukoht jääb muutumatuks: rahvusvahelise seaduse alusel on Lõuna-Osseetia ja Abhaasia tunnustamine võrreldav Kosovo tunnustamisega. Lääneriigid tunnustasid Kosovot ja avasid tõelise Pandora laeka. Lääs, NATO ja Euroopa Liit on tõsiselt seotud selle konflikti süvenemisega ja sõjaga Gruusias: USA paigutas Gruusia väed Iraagist ümber Gruusiasse ning paljud lääneriigid - NATO riigid, ELi riigid - aitasid kaasa Gruusia relvastamisele. Isegi Iisrael relvastas Gruusiat ja NATO sõjalaevade ilmumine Mustale merele ei pea tingimata olema rahumärk. Me teame, et selles sõjas on mängus ka geopoliitilised huvid; selles kontekstis tarvitseb nimetada vaid naftajuhtmeid.
Seda konflikti ei tohiks kasutada ettekäändena Euroopa Liidu jätkuvaks militariseerimiseks. EL on edukalt tegutsenud mittesõjalise jõuna. Kui me nüüd hakkame kellegi poolele asuma, siis kaotab EL oma usaldusväärsuse vahendajana. Me seisame külma sõja künnisel ja see, mis ees seisab, võib minna ühes või teises suunas. Täna on 1. september, päev, mida tähistatakse sõjavastase päevana. Peaksime seda meeles pidama: sõda on vastuvõetamatu ja Euroopa Liidu riigid ei tohiks seda iialgi toetada ei otseselt ega kaudselt.
Bastiaan Belder
(NL) Härra juhataja, Venemaa alasti jõu demonstreerimine Gruusia territooriumil tänasel päeval ja praegusel ajajärgul on katse muuta seaduspäraseks kaks etnilise puhastuse operatsiooni, Abhaasias 1990ndate alguses ja Lõuna-Osseetias eelmisel kuul, augustis. Selle aluseks on ka Vene passide massilisele väljaandmisele nendes piirkondades. Mida saab ja võiks Euroopa Liit teha sellise imperialistlike ideede taastekke vastu Kremli poliitikas? Me peaksime pakkuma sügavamat ja tugevamat euroopalikku, isegi transatlantilist pühendumist seoses oma Ida-Euroopa naabritega kooskõlas Rootsi-Poola ettepanekuga idapartnerluseks. Ma olen tänulik volinik Ferrero-Waldnerile, et ta selle selgelt välja ütles.
Peale selle muudab praegune olukord Gruusias hädavajalikuks, et liikmesriigid tõepoolest rõhuksid tõsiselt ühisele energiaalasele välispoliitikale ning energia mitmekesistamisele. Loomulikult on osa sellest torujuhtmed, mis on suveräänsete riikide kontrolli all, millest need läbi lähevad ja mida miski ei ähvarda.
Jim Allister
Härra juhataja, on raske vältida järeldust, et Euroopa on olnud Venemaa agressiooni ees võimetu. Hukkamõistu toon, millega võeti vastu suveräänse riigi Gruusia osade edukat annekteerimist Venemaa poolt, erines isegi ELi piires.
Selline kaksipidine sõnum ei jäänud Moskvas märkamata. Euroopa erisuguste pobinate peale ei hakatud seal värisemagi.
Ma kardan, et ilma jõulise vastuseta Vene agressioonile need probleemid Gruusias ei lõpe. Tekib küsimus, kas Ukraina on järgmine? Ja mida läheb tõhus reageerimine maksma nüüd, kui EL on end nii nutikalt muutnud sõltuvaks Venemaa energiast?
Kui paar viimast nädalat on üldse midagi näidanud, siis on need olnud naeruväärseks õppetunniks praeguse ELi ühise välispoliitika mittetoimimise kohta. See on tekitanud vaid halvatuse ...
(Juhataja katkestas kõneleja.)
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
(ES) Härra juhataja, Euroopa Ülemkogu kohtus täna hommikul, et otsustada oma seisukoht kolmes küsimuses, nagu selgitas meile härra Kouchner. Need on: esiteks, ebaproportsionaalne reaktsioon, rahvusvahelise seaduse rikkumine ning sissetung suveräänsesse riiki ja selle okupeerimine; teiseks, rahuplaani ignoreerimine, millele kirjutati alla tänu Euroopa Liidu eesistujariigi pingutustele, ning kolmandaks, Lõuna-Osseetia ja Abhaasia sõltumatuse tunnustamine, mida Kosovo näitele tuginedes tunnustasid kiiresti Venezuela, Valgevene ja Hamas: "ütle, kes on su sõbrad, ja ma ütlen, kes oled sina”.
Euroopa Ülemkogu tänane vastus neile väljakutsetele on väga selge: seisame ristteel oma suhetes Venemaaga. Peame asja tõsiselt võtma, härra juhataja, sest me ei saa endistviisi jätkata. Kaalul on Euroopa Liidu prestiiž ja usaldusväärsus. EL ei saa lihtsalt allkirjastada tšekke nende suurte kaasaegsete draamade jaoks.
Volinik Ferrero-Waldneri suurepärasele tööle vaatamata ei ole meie kui Euroopa Liit siin lihtsalt selleks, et maksta kinni kahjud ja hävitustöö, mida venelased on teinud Gruusias või iisraellased Palestiinas. Meil peab olema asjakohane välispoliitika.
Tahaksin paluda teil, härra Jouyet, kinnitada, et kui Euroopa Liidu Nõukogu eesistuja härra Sarkozy 8. kuupäeval Moskvat külastab, siis esitab ta puhtalt Euroopa Liidus kohaldatavate ja väärtustatavate põhimõtete ühtsuse tagamise huvides selge hoiatuse ning tugeva ja usaldusväärse sõnumi, et põlastav suhtumine rahvusvahelistesse eeskirjadesse ja seadustesse ning suveräänse riigi territoriaalse ühtsuse rikkumine võib maksma minna suhete halvenemise Euroopa Liiduga. See on oluline, kuna peavad kaasnema tagajärjed, härra juhataja, ja selles suhtes on meil väga palju ära teha.
Véronique De Keyser
(FR) Härra juhataja, käesoleval suvel on lisaks sellele traagilistele sündmustele tehtud mitmesuguseid katseid meile oma tahet peale suruda, millel oli kaks otsest tagajärge: esiteks, Poola peaaegu viivitamatu nõustumine raketitõrjekilbiga - isegi Iraanile sihituna, mis on probleem - ja teiseks, Euroopa Liidu kohustus rahastada Gruusia taastamistöid, kuigi me teame väga hästi, et välisasjade eelarve seda ei lubaks, kuna see on dramaatiliselt alafinantseeritud. Te ütlesite seda, volinik Ferrero-Waldner, ja ma nõustun teiega: peame leidma muud finantseerimisallikad, teisiti ei ole me võib-olla suutelised selle olukorraga toime tulema.
Sellepärast ma arvan, et mis tahes sõjategevuse laienemine tuleb ära hoida. Minu fraktsioon ja mina pooldame selgeid, ehkki tugevaid suhteid Venemaaga, eriti energiaküsimustes ning inimõiguste ja rahvusvahelise õiguse osas. Oleme siiski külma sõja taastumise vastu.
Tahaksin siiski hoiatada, et NATOsse või Euroopa Liitu ei peaks kiirustades astuma riigid, kes ei saa veel pakkuda vajalikke tagatisi. Kutsun eesistujariiki Prantsusmaad, keda õnnitlen kiire tegutsemise puhul tänavu suvel, üles kaaluma paralleelselt Vahemere Liiduga mõtet Musta Mere Liidust.
Lõpuks ütlen oma kolleegidele idast, eriti Balti riikidest, et oleme mitte enam 1938., vaid 2008. aastas. Me ei lase ajalool vankuma lüüa.
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Lydie Polfer
(FR) Härra Kouchner, daamid ja härrad, käesoleva aasta jaanuaris sain ma raportöörina Lõuna-Kaukaasia küsimuses teadlikuks piiramatu võidurelvastumise ohust ning rõhutasin nõukogude ajast pärit konfliktide rahumeelse lahendamise tähtsust. Me soovitasime korraldada kolm pluss kolme riigi konverentsi, teisisõnu kolm Kaukaasia riiki pluss Euroopa Liit, Venemaa ja USA. Pärast seda, nagu meenutas proua Isler, oleme teinud ettepaneku anda ühesuguse viisaõiguse nii grusiinlastele kui ka abhaaslastele. Praegu oleme me kõik väga hästi teadlikud sellest, mis on juhtunud - sõjategevus ja ülereageerimine -, kuid alles jääb fakt, et kaks riiki, kes ütlesid, et tahavad järgida Euroopa väärtusi, saades Euroopa Nõukogu liikmeteks, on vägivalda kasutades need põhimõtted ära põlanud. See on vastuvõetamatu. Seda tuleb avalikult hukka mõista ega tohi üleöö unustada.
Euroopa, kellel on olulised suhted mõlema riigiga, peab mängima ettevaatlikku ja läbimõeldud rolli, et tagada nende tagasipöördumine mõistlikuma poliitika juurde. Sellepärast ongi nii tähtis rääkida ühel häälel ning mul on väga hea meel, et see oli võimalik isegi Lissaboni lepinguta...
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Juhataja
Austatud parlamendiliikmed. Pean meelde tuletama, et teile antud aja määrasid kindlaks teie fraktsioonid. Te nõustusite üheminutiliste sõnavõttudega, daamid ja härrad, ning see nõuab erakordset distsiplineeritud sekkumist. Seepärast palun teilt mõistmist, kui olen sunnitud kõneleja katkestama.
Vittorio Agnoletto
Härra juhataja, tänane Osseetia ja Abhaasia on eilne Kosovo. Ükski paljudest valitsustest, kes praegu rahule üles kutsuvad, ei saa eitada riigi enda vastutust: Kosovot tunnustades tekitasid USA ja enamik Euroopa riike pretsedendi, mis põhjustas Kaukaasia piirkonna destabiliseerumise. NATO laienemise tõttu otse Venemaa piirini on USA poliitiliselt isegi rohkem vastutav kui sõjaliselt, et julgustas Gruusiat korraldama üllatusrünnakut 7. ja 8. augusti vahelisel ööl. Lõuna-Osseetiat rünnates arvas Gruusia tõesti, et võib arvestada Ühendriikide toetusega, sealhulgas sõjalisega.
See oli õigustamatu rünnak, mis tabas tsiviilelanikkonda ning kõigutas niigi juba ülimalt hapraid kokkuleppeid. Venemaa vastus oli eelnevalt hästi ette valmistatud ja ainult ootas võimalust täie jõuga vallapääsemiseks. Ükski valitsus ei ole selles asjas süütu! Ainsaks ohvriks on rahulik elanikkond, ükskõik millise riigilise kuuluvusega, kes oli sunnitud oma kodud maha jätma ja igasugust vägivalda kannatama.
Oleme tunnistajaks sõjale, milles kohalike liidrite natsionalistlikud taotlused on kattelooriks suurvõimude kokkupõrkele energiaressursside käsutamise pärast: selle konflikti tõeline põhjus on Kesk-Aasiast lääne poole jooksvad gaasi ja nafta torujuhtmed. Tõepoolest, mõlemad torujuhtmed jooksevad läbi Kaukaasia: mõlemad läbi Türgi Vahemere maadesse ja üks torujuhe Gruusiast läbi Ukraina Poolasse. See ei ole kokkusattumus, et USA palus nimelt Poolal võtta oma territooriumile ida poole suunatud raketid.
Euroopa peab tegutsema rahumeelse lahenduse saavutamiseks, kutsudes üles nii Vene vägede väljaviimisele Gruusia territooriumilt kui ka sealseid inimesi enesemääramisõiguse kasutamisele. EL peab eelkõige abistama pagulasi ja jääma kõrvale igasugusest poliitilisest tegevusest, et olukorda mitte veelgi hullemaks muuta. Gruusia taotlusest NATOsse astuda peab kindlalt keelduma, USA laevastikku tuleb üles kutsuda Mustalt merelt lahkuma ning Poolat tuleb paluda USA rakettide ülespanemisest loobuda. Peame olema kindlad, et meie toetust ei kasutata relvade hankimiseks ning et konflikti osapooled ei kasuta pagulasi sõjarelvadena.
Bruno Gollnisch
Härra juhataja, paljud kõnelejad, alustades nõukogu eesistuja Bernard Kouchneriga, taunivad Abhaasia ja Lõuna-Osseetia iseseisvuse tunnustamist Venemaa poolt. Kindlasti on see otsus viinud Kaukaasia riikide ja Euroopa jaoks tõsiste tagajärgedeni ning võib neid tulevikus kaasa tuua ka Venemaa enda jaoks. Seda sellepärast, et Abhaasia ja Lõuna-Osseetia iseseisvus võib tulevikus pakkuda häid ideid Põhja-Osseetiale, Tšetšeeniale, Inguššiale, Dagestanile ja teistele riikidele, mis praegu moodustavad osa Venemaa Föderatsioonist.
Olgu see Kaukaasias, Tiibetis, Aafrikas või kus iganes, üks meie aja väljakutseid on leida tasakaal ühelt poolt mõnede inimeste iseseisvuse ihaluse ja teiselt poolt piiride puutumatuse vahel. Sellise puutumatuseta satub rahu, mida tõelised patrioodid ihaldavad, tõsisesse ohtu.
Meie, eurooplased, oleme siiski avatud ka kriitikale. Oleme kuulnud jutte rahvusvaheliste piiride austamisest, kuid tekitasime Kosovos pretsedendi, meeldib see härra Kouchnerile või mitte. Öelda, et Kosovos tehti rahvusvaheline otsus, on nali, sest ÜRO ei lubanud Serbia vastu sõda alustada.
Venemaa on tagasi tõmbunud Ida-Euroopast, mis mitte nii väga ammu oli halastamatu kommunistliku diktatuuri valitsuse all. Ta on tagasi tõmbunud Balti riikidest, Ukrainast ja Kesk-Aasia vabariikidest. Mida rohkem on ta tagasi tõmbunud, seda rohkem muutunud ümberpiiratuks. Varssavi pakt on kadunud, kuid me pole vastuseks pakkunud midagi muud peale NATO pideva laienemise. Praegu nopime me selle vilju!
Jacek Saryusz-Wolski
(FR) Härra juhataja, pean kõigepealt õnnitlema eesistujariik Prantsusmaad selle saavutuse puhul. Arvan, et oleme käinud pika maa Euroopa seisukohast Iraagi kohta meie praeguse hoiakuni Kaukaasia kriisi kohta. Palju õnne. Tänu praegusele eesistujariigile on liit olnud tõhusam ja kiirem kui Washington. Kõik see on positiivne, kuid jäävad mõned küsimused: esiteks, kuidas saame me vähendada elanike kannatusi; teiseks, kuidas saame me tagada, et Venemaa austaks eeskirju, ning millise strateegia peaksime Venemaa suhtes pikemas perspektiivis vastu võtma?
Ma tervitan nõukogu meetmeid ja teksti mõõduka optimismi ja rahuloluga. See sisaldab hukkamõistu ja tegevuse kõiki peamisi elemente, sealhulgas ka ühenduse väga suuremeelset abipakkumist ja võimalikku ESDP missiooni. Kuid tahaksin öelda eesistujariigile, et see on alles eelroog.
See on alles eelroog või algus. Me ootame pearooga, mis on rahu ja stabiilsus piirkonnas ning Euroopa Liidu pikaajaline strateegia selles Kaukaasia piirkonnas.
Peame rakendama kõiki jõupingutusi, et panna Venemaa mõistma, et tal on valida: kas teha ELiga koostööd kui vastutustundlik partner, kes võtab tõsiselt oma kohustusi ning austab täielikult Sarkozy kuuepunktilist plaani, või jätta end rahvusvahelise üldsuse hukkamõistu küüsi, mis võib muutuda põlu alla panemiseks ja viimaks isolatsiooniks, hõlmates mitmeid asjakohaseid meetmeid, mis vajaduse tekkimisel võetakse.
Meil, Euroopa Liidul, on samuti valida - kas jääda rahule oma suusõnaliste aktsioonidega ja hoiduda meetmetest, millest Venemaa võiks aru saada, või muuta vajaduse korral oma poliitikat Venemaa suhtes, tehes selgeks, et võime olla nii ennast maksma panevad kui ka aupaklikud Venemaa mittevastavuse korral eeskirjadele, mida me eeldame...
(Juhataja katkestas kõneleja..)
Dariusz Rosati
(PL) Härra juhataja, volinik, härra Kouchner, Venemaa tegevus ulatub katseni pöörduda tagasi endise Nõukogude Liidu imperialistliku poliitika juurde. Nad üritavad Venemaa enda poliitilist nägemust peale suruda ühele sõltumatule riigile. Kuidas peaks vastama Euroopa?
Minu arvates peaksime ühel häälel Venemaa poole pöörduma ja täiesti selgeks tegema, et ei saa küsimustki olla mõjusfääride poliitika juurde tagasipöördumisest. Ei saa tagasi pöörduda imperialistliku poliitika juurde ega endisi tegusid korrata, samuti pole tagasipöördumist jõu kasutamise juurde rahvusvahelistes suhetes. Peame rääkima ühel häälel, kui seda sõnumit Venemaale edastame, ning tegema seda selgel ja üheselt mõistetaval viisil. Peame Venemaale täiesti selgeks tegema, et agressioon ei tasu ennast ära.
Teiseks peab liit käivitama kaht tüüpi pikaajalised meetmed. Esiteks drastiliselt vähendama oma sõltuvust Venemaa energiast. Ma ei sooviks, et Venemaa mind gaasi või naftaga šantažeeriks ja ma olen kindel, et sama kehtib ka kõigi teiste puhul siin istungisaalis. Me ei taha, et meie poliitiline tegevus ning meie põhimõtete ja väärtuste kaitse sõltuks gaasi- või naftatarnetest.
Teist tüüpi meede on loomult strateegiline ning seisneb pakkumise tegemises riikidele, kes olid varem Nõukogude Liidu osaks. Kaasatud pole mitte ainult Gruusia, vaid ka muud riigid ja eriti Ukraina. See, mis meil on pakkuda, on kahtlemata palju huviäratavam kui Venemaa ettepanek. Mul on väga hea meel, et need seisukohad on võetud nõukogu tänastesse järeldustesse, ja ma arvan, et see on tulevikuks õige tegevussuund.
Janusz Onyszkiewicz
Härra juhataja, ma olen kindel, et kõik me lootsime ja unistasime, et Venemaa hakkab arenema, muutub demokraatlikuks ja austab teatavaid põhimõtteid, mis on ühtlasi aluseks, millele Euroopa Liit on üles ehitatud. Need lootused ja unistused tuleb nüüd unustusse jätta. Praegune olukord on täiesti erinev. Ma tervitan avaldust, milles kõneldakse partnerluslepingust, ning seda, et ELi ja Venemaa tippkohtumine lükatakse edasi ajani, mil Venemaa täidab kohustusi, mis ta on dokumentide allakirjutamisega võtnud. Peale selle usun, et tippkohtumise edasilükkamine peaks kestma kauem ning et peaksime liidusiseselt selgusele jõudma, milliseid suhteid Venemaaga me tegelikult tahame. Kas me tahame tõesti edasi minna, omades Venemaaga jagatud ühist turvalisusel rajanevat ala? Kas me tõesti saame pidada Venemaad oma strateegiliseks partneriks, kui ta demonstreerib meie omadest nii radikaalselt erinevaid väärtusi?
Tahaksin nüüd mainida üht teist küsimust, nimelt meie energiavarustuse kindlust. Kui nimetada üht näidet, siis rõhutame jätkuvalt Nabucco torujuhtme tähtsust. See on muutunud mingiks mantraks. Praegu on aeg minna paljastest sõnadest kaugemale ja sellele projektile rahalist toetust anda.
Mario Borghezio
(IT) Härra juhataja, daamid ja härrad, nõukogul oli täna täiesti õigus, saates Moskvasse väga selge sõnumi, nimelt et meie, eurooplased, kaitseme inimeste õigusi ega ohverda neid geopoliitilistele paktidele või lepetele. Peale selle on meil nende vabaduse põhimõtete kaitsmiseks moraalne kohustus meie oma elanikkonna ees, eriti nende ees, kes on mitmeid aastakümneid nõukogude imperialismi all kannatanud.
Need, kes hoidsid avatuna läbirääkimiste kanali Moskvaga - näiteks Itaalia peaminister Berlusconi - tegid siiski samuti õigesti, et selgitada Euroopa mõtteviisi ning hoiatada uue külma sõja võimalikkuse eest, mitte ainult poliitilisest seisukohast, mitte ainult majanduslikust ja poliitilisest seisukohast, vaid eelkõige ka ajaloolisest seisukohast, kuna aja möödudes jääb väljavaade, et Euroopa võib muidugi hõlmata ka Venemaa või selle siis ükskord ja igaveseks välja tõugata.
Seepärast on väga oluline suhtuda asjasse avatult ja säilitada dialoogi. Euroopa, Euroopa rahvas, ei taha külma sõda, sest külm sõda tuletab meile meelde surma, tagakiusamisi...
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Othmar Karas
(DE) Härra juhataja, volinik, daamid ja härrad, resolutsioon on kõige positiivsem saavutus alates relvarahukokkuleppest ning sisaldab suuremat osa Elmar Broki ja mu enda esitatud nõudmistest Euroopa Rahvapartei (Kristlike Demokraatide) ja Euroopa Demokraatide fraktsiooni nimel pärast meie külaskäiku Gruusiasse. Siiski, sellest ei piisa.
Euroopa Liidul on ikka veel täita kindel roll ja kaalul on meie usaldusväärsus. Resolutsioonile peab järgnema otsustav ühismeede, nagu volinik Ferrero-Waldner on täna oma julgustava seisukohavõtuga selgeks teinud. Peame rakendama seda resolutsiooni viimsegi punkti ja komani, samuti nõudma Venemaalt kuuepunktilise plaani täieliku täitmist viimse punkti ja komani.
Veel enamgi, viimastel nädalatel oleme näinud, kui oluline Euroopa Liit on ja võib olla, kuid me oleme näinud ka, milles seisnevad meie nõrkused ja milliseid meetmeid peame selleks võtma - seejuures ennetavaid meetmeid - et neid parandada. Jah, me võime olla vahendajad, aga kui me seda tahame, siis peab meil olema ühine Euroopa välispoliitika, ennetav välis-, julgeoleku- ja kaitsepoliitika. Oleme viimastel nädalatel tundnud teravalt puudust ka ühisest seisukohast - tõesti, poliitilise tahte puudust ühise seisukoha saavutamiseks - ja, isegi praegu, puudust ühisest lahendusest. Lissaboni lepingu puudumine nõrgestab meid.
Ülesehitusest ei piisa. Me peame investeerima nende riikide iseseisvusse ja võtma natsionalismil pinna jalge alt. Kokkulepped ELiga on palju tähtsamad kui väljavaade NATO liikmeks saada.
Volinik, olete öelnud väga ilmekalt, et Venemaaga ei saa olla rohkem äritegevust kui tavaliselt ning et meie poliitika vajab ümberhindamist. Peame investeerima majanduslikku, demokraatlikku, sotsiaalsesse ja haridusalasesse stabiilsusse. Jutt pole ainult rahast. Peame laiendama ka naabruspoliitikat ja esitama praktilisi projekte, nagu näiteks selliseid, millest olete täna teada andnud. Me ootame seda.
Adrian Severin
Härra juhataja, peamine probleem, mille peame lahendama, ei ole vastus küsimusele, kellel on õigus ja kellel mitte; kes on agressor ja kes ohver; mis on suveräänne õigus ja mis ülemäärane reageering. Tõeline probleem on selles, et meil ei ole tegelikke vahendeid status quo ante pealesundimiseks või Venemaa-taolisele riigile tõhusa surve avaldamiseks, et ta läbi vaataks teatava poliitika. Peale selle ei saa me Venemaad paluda täita rahvusvahelise õiguse mis tahes punkti, mida me ise poleks varem juba rikkunud.
Maailm, milles kõigi kriisidega tegeldakse sui generis alusel, ei ole korra maailm, vaid korratuse maailm. Mida me täna enda ümber näeme, pole mitte uue külma sõja algus, vaid unipolaarse korra lõpp. See on geopoliitiline vastasseis ülemaailmsel tasandil, mis toimub reguleerimata rahvusvahelises keskkonnas, kus ühekülgsel seisukohal olijad kokku põrkavad. Kui unipolaarne kord on surnud ja multipolaarne pole veel sündinud, siis pääsevad valitsema anarhia ja vägivallavalitsus.
Ainus mõistlik asi, mida peame tegema, on veenda rahvusvahelist julgeoleku- ja koostöökonverentsi, kus kõik ülemaailmsed ja piirkondlikud tegijad koos kohalike sidusrühmadega võiksid läbirääkimisi pidada ning uuesti määratleda ja taaskehtestada rahvusvahelise õiguse põhimõtted rahvusvahelistes suhetes, kohaliku tasandi kriisidega tegelemise menetluse ja julgeolekutagatiste süsteemi, mis võiksid vastata meie aja konkreetsetele võimalustele, väljakutsetele ja ohtudele. Samal ajal peame kiirendama majandusliku integratsiooni, poliitilise ühinemise ja institutsioonilise lähenemise protsessi meie idanaabritega, näiteks Ukraina ja Moldovaga. Loodame, et Euroopa Liit need ootused täidab.
(Aplaus)
Siiri Oviir
Täna on siin juba räägitud nii rahvusvaheliste rahuvalvajate kui ka tsiviilmissiooni saatmise vajalikkusest Gruusiasse. Lõuna-Kaukasuse delegatsiooni liikmena olen kahe käega selle poolt, seda enam, et juba varakevadel juhtisin siitsamast kõnetoolist tähelepanu nende sammude hädavajalikkusele.
Aga ajalugu on vorminud paljud meie riigid mitmerahvuselistena, nii ka Gruusia. Mul on mure ühe musta stsenaariumi võimalikkuse pärast. Nimelt, mõni päev tagasi tunnustas Venemaa Abhaasiat ja Lõuna-Osseetiat. Sellele justkui jätkuks teatas Põhja-Osseetia rahvastikuminister Lõuna- ja Põhja-Osseetia liitumiskavast ja seda Vene seaduste alusel ehk teisi sõnu Lõuna-Osseetia liitumisest Venemaaga.
Siin põrkuvad mõne riigi arvates kaks rahvusvahelise õiguse põhimõtet: rahvuslik enesemääramine, territoriaalne terviklikkus. Me teame, et lähtuda tuleb Helsingi lõppaktist, kuid minu küsimus on nõukogule: "Milliseid samme astutakse, ennetamaks suveräänse riigi territoriaalse terviklikkuse lõhkumist?”
Wojciech Roszkowski
Härra juhataja, Euroopa Ülemkogu istungitulemusi saab kirjeldada nii klaasina, mis on pooltühi, kui ka klaasina, mis on poolenisti täis. Oluline on see, et kokkulepe saavutati ja liit kõneles ühel häälel. On siiski pettumust valmistav, et nõukogu ühine seisukoht ei lähe kuigi kaugele. Seal jääb puudu sellest, mis oleks meeldinud enamikule neist, kes siin täiskogul oma arvamust väljendasid.
Venemaa pealetungi ajal Gruusiasse teatas Vene meedia, et härra Putin leidis aega rännata Siberisse ja uimastada kohalikku elanikkonda ähvardanud tiiger. See vahejuhtum on heaks näiteks Venemaa käitumisele ja käitumisele, mida ta kasutab väljaspool Euroopat. Moskva polnud siiski täielikult vastutav Euroopa tiigri uimastamise eest. Selles kontekstis võib küsida, kuidas saab hinnata North Streami ja South Streami projekte, võttes arvesse liidu teatavatest liikmesriikidest saadud toetust? Solidaarsuse ja kaasaaitamise puudumine agressorile julgustab teda alati. See on iseäranis õige, kui teatavad partnerid maksavad kinni hüved, mida naudivad teised. Praegused teadaanded liidu ühtsusest seoses Venemaaga, mille rõhuasetus on Euroopa partnerlusel, ja muud tehtud avaldused on kindlasti julgustavad. Kui aga jääme siiski rahule üksnes sõnadega, võib agressor jälle rünnata.
Stefano Zappalà
Härra juhataja, daamid ja härrad, tahaksin välja tuua mõned praktilised punktid tänaõhtusest arutelust. Kõigepealt tahaksin tunnustust avaldada Prantsusmaa ministrile, sest ta oli piisavalt otsekohene, et siin täiskogul mõningaid ülimalt olulisi väiteid esitada.
Toetan täielikult kõike, mida Prantsuse minister ütles. Olen absoluutselt kõigega nõus. Ma ei hakka kordama ühtegi sõna, sest juba homme on ajakirjanduses piisavalt kõike, mida ta siin teatavaks tegi, kuid pean ütlema, et Euroopa Liidu eesistujariigi väljatoodud seisukoht on väga jõuline ja väga täpne.
Mida ma tahtsin öelda, on see, et minu arvates on Euroopa Liit kvaliteedi osas astunud märgatava sammu edasi: võime selles auditooriumis öelda, mis meile meeldib, kuid meie ei ole ELi välispoliitika kujundajad ja meil ei ole võimu sellesse sekkuda; seda saab teha üksnes Euroopa Ülemkogu.
Euroopa Ülemkogu on näidanud - nii palju kui mina oma põgusa kogemuse põhjal siin täiskogus otsustada oskan - mida Euroopa parajasti teeb: sammu edasi. Tänane Euroopa Ülemkogu on näidanud, et Euroopa Liit on tõepoolest olemas, et vaatamata Lissaboni lepingu mittejõustumisele on EL suuteline tegelema äärmiselt tähtsate küsimustega.
Tahaksin väljendada ka suurt tunnustust kõigele, mida selles kriisis on teinud eesistujariik Prantsusmaa, president Sarkozy, samuti kantsler Merkel ja peaminister Berlusconi. Usun, et see ühine vastus summutab kommentaarid, mida on teinud Suurbritannia peaminister, kes täna viimaks teistega ühise seisukoha võttis, kuid kelle varasemad avaldused ajakirjandusele pole olnud kuigi teretulnud.
Ma ise usun ning ütlen kokkuvõtlikult, et märgatav muutus on selline: Euroopa Liit on olemas! Jätkakem liitumist NATO ja ELiga ettevaatlikult. Vaatame, kuidas olukord kujuneb. Prantsusmaa peaministril on täiesti õigus.
Libor Rouček
(CS) Daamid ja härrad, tahaksin kõigepealt avaldada tunnustust kiiruse ja tõhususe eest, millega eesistujariik Prantsusmaa konflikti osapoolte vahel relvarahu kehtestas. See kuuepunktiline plaan tuleb nüüd ellu viia, sealhulgas muidugi ka Vene vägede tagasitõmbamine nende positsioonidele enne konflikti puhkemist. Gruusia küsimus pole siiski üksikprobleem, kuna Lõuna-Kaukaasias on mitmeid üksteisega seotud konflikte ja probleeme. Euroopa Liidu jaoks on seepärast oluline kehtestada end märksa tõhusamalt ja jõulisemalt kui enne terves Vahemere lõunapoolses ja Taga-Kaukaasia piirkonnas. Teisisõnu on oluline tegelike meetmetega tugevdada meie poliitikate idamõõdet meie naabrite suhtes.
Kuna mina olen parlamendiliige riigist, mis pole Lissaboni lepingut veel ratifitseerinud, tahaksin ma üles kutsuda Tšehhi Vabariigi, Rootsi ja muidugi ka Iirimaa valitsust kõvasti töötama selle dokumendi ratifitseerimiseks, sest see on eeltingimus palju ühtsemaks ning tõhusamaks ühiseks välis- ja julgeolekupoliitikaks, mis võimaldab meil tegelda väljakutsetega, sealhulgas idast ja Venemaalt tulevate väljakutsetega, ning neid probleeme lahendada.
Mirosław Mariusz Piotrowski
(PL) Täna on Teise maailmasõja puhkemise aastapäev. Vahetult sellele sõjale eelnes Nõukogude Liidu ja Saksamaa vaheline salaleping ning Lääne-Euroopa riikide vastuvõetud rahusobitamispoliitika. 1939. aastal usuti naiivselt, et väljavalitud pisemate riikide ohverdamine võiks agressorit rahuldada.
Meenutan kõike seda Gruusia sõja tõttu. Gruusia on muutunud esmaseks rünnakute sihtmärgiks Venemaa praegustes imperialistlike tendentside püüdlustes, mis pärinevad Nõukogude Liidust. Venemaa kasutab Gruusiat katsepolügoonina, et kindlaks teha, kui paljud liidu liikmesriikidest on valmis sellega leppima. Ta ei oota, et nad kindlaks jääksid. Relvastatud kokkupõrget silmas pidades ei tohi Euroopa Parlament Venemaa ootusi kinnitada. Peame asuma ühisele, üheselt mõistetavale ja otsustavale seisukohale. Gruusial on õigus arvestada meie diplomaatilise ja materiaalse abiga. Euroopa Parlament peaks saatma Gruusiasse oma vaatlejad, et kontrollida informatsiooni seoses etnilise puhastusega. Peame tegema kõik, mis suudame, et peatada ekspansioon ja vältida, et meie traagiline ajalugu korduks.
Tunne Kelam
Härra juhataja, oleme tunnistajaks "ajaloo lõpu” paradigma kokkuvarisemisele, kuid see peaks märkima ka soovunelmate ajajärgu lõppu, mil kõnelemise teel saavutatud rahu asendub jõu ja solidaarsuse rahuga.
Venemaa on asetanud ennast ebastabiilsete, ettearvamatute riikide kategooriasse. Teda ei saa enam vaadelda usaldusväärse partnerina ning on selgelt näha, et ta ei jaga meie ühiseid väärtusi. Gruusia vallutamisega on ta esitanud väljakutse rahvusvahelise julgeolekusüsteemi põhimõtetele, üritades asendada seda põhimõttega "kel jõud, sel õigus”.
Nüüd sõltub kõik ELi tegutsemisest - mitte lihtsalt reageerimisest. Senine käitumisviis ei sisalda konkreetseid samme, sest Venemaa mõistab ainult meie tegutsemist.
Teen ettepaneku järgmisteks meetmeteks: esiteks tõelised rahvusvahelised rahujõud - sest Venemaa ei saa mängida üheaegselt rahuvalvaja ja sissetungija rolli; teiseks külmutada partnerlus- ja koostöölepingu alased läbirääkimised; kolmandaks peatada Nord Streami ja South Streami projektid; neljandaks külmutada viisakorra lihtsustamine ning viiendaks tühistada Sotši olümpiamängud.
Kui midagi konkreetset ette ei võeta, siis Venemaa mitte ainult kunagi ei vabasta Gruusiat oma haardest, vaid järgib sama mudelit ka mujal. Demokraatliku ühiskonna esmane prioriteet on kehtestada kindlad piirid. Täna peame me vastama samale moraalsele väljakutsele. Kui mitte meie, kes siis veel? Kui mitte praegu, siis millal?
(Aplaus)
Katrin Saks
Kevadel, Gruusia valimiste ajal kohtasin Gori linnas üht grusiinlannat, kes oli sunnitud 15 aastat tagasi põgenema Abhaasiast. Tänaseks on saanud temast põgenik teist korda, oma kodumaal. Traagiline!
Aga traagiline on ka see, et täna siin saalis saame me üsna erinevalt aru toimunust ja sellepärast ma arvan, on eriti oluline kõige muu kõrval saata Gruusiasse sõltumatu uurimiskomisjon, rahvusvaheline komisjon, mis selgitaks välja, mis tegelikult toimus.
See konflikt ei ole grusiinide ja osseetide vahel, see konflikt ei saanud alguse 8. augustil, see pole ka ainult Vene ja Gruusia konflikt, see on väärtuste konflikt ja see puudutab meid kõiki.
Christopher Beazley
Härra juhataja, ma usun, et on oluline õnnitleda eesistujariik Prantsusmaad, president Sarkozy'd ja härra Kouchneri, kes on täna siin, ning mitte ainult sellepärast, et nad on selles kriisis võtnud väga kindla hoiaku Venemaa suhtes, vaid ka sellepärast, et nad on säilitanud Euroopa Liidu ühtsuse, selle ühtsuse, mida õnnetuseks ei olnud olemas aastal 2003.
Tahaksin ühineda nendega, kes ütlevad, et see küsimus, sünge, nagu see on, ei ole ainult Gruusiast ja selle riigi ebaseaduslikust okupeerimisest ja sissetungist. Ütleksin volinikule, et see on ka ELi suhetest Venemaaga. See küsimus ulatub kõige selle keskmesse, mida oleme harjunud kirjeldama kui ühiseid väärtusi, mida omavahel jagame. Mina isiklikult leian, et on väga raske näha, milliseid ühiseid väärtusi ma jagan riigiga, mis kasutab jõudu, sõjalist agressiooni ja propagandasõda, et süüdistada okupeeritud riiki selles, et tema on olnud sissetungija ja agressor.
Näib, et koostöö- ja partnerlusleping jääb tõenäoliselt mõneks ajaks alla kirjutamata, kuni Venemaa oma väed välja viib. Siis aga tõstatub küsimus, mida me teeme, kui Venemaa keeldub oma vägesid välja viimast. Meile on öeldud, et peame astuma dialoogi, aga mis laadi dialoogi saab olla partneriga, kes ei austa väärtusi, mida püütakse kaitsta ja toetada?
Mulle näib, et ajaloolisest vaatenurgast ma tahame harmoonilisi suhteid Venemaaga, kuid mitte lihtsalt nendest väärtustest loobumise hinnaga, mida kalliks peame. Olen nõus härra Kelami ja teistega, et Venemaa jaoks on juba ilmnenud rida tagajärgi seoses tema turgude massiivse negatiivse investeerimisega, kuna rahvusvahelised investorid peavad Venemaad nüüd väga ebakindlaks kohaks, kuhu investeerida. Uuesti tuleb siiski läbi vaadata ka projektid Nord Stream ja South Stream. Me ei saa lihtsalt jätkata stiilis, nagu oleks Venemaa monopol energiatarnimise suhtes täiesti normaalne nähtus. Tuleb ümber vaadata ka taliolümpiamängude pidamine Sotšis; seal ei saa olla olümpiarahu.
Venelased hakkavad mõistma meie otsustavate meetmete võtmise tagajärgi ega saa enam lihtsalt oma plaane järgida.
(Aplaus)
Raimon Obiols i Germà
(ES) Tahaksin väga kiiresti öelda kaht asja. Esiteks arvan, et mul on õigus, kui ütlen, et härra Jouyet avaldas varem ajakirjanduses kahetsust USA konservatiivsete sektorite või teatavate konservatiivsete sektorite mõju pärast Iirimaa referendumi negatiivses tulemuses. Ma usun, et praegu tunneme me kõik kahetsust Kaukaasia kriisi uute tüssamispoliitikate ekstravagantse hinna pärast. Selles suhtes võiks vastutavaks pidada paljusid.
Thbilisi on vastutav arusaamatu otsuse eest võtta sõjalisi meetmeid. Moskva on vastutav otsuse eest vastata brutaalselt ja ülepingutatult. Washington oma õnnelikult pensionile läinud presidendiga on vastutav aastatepikkuse pinge tekitamise eest piirkonnas.
Teiseks usun ma, et Euroopal on põhiline vastutus, mida saab täita mitte leebe või karmi võimu, vaid üksnes sellise poliitilise võimu ülesehitamisega, mis sõltub kõigi liikmesriikide valitsuste ühtsusest.
Árpád Duka-Zólyomi
(HU) Tänan, härra juhataja. Palju aastaid on Venemaa jõupoliitika hoidnud plahvatusvalmina pinget Gruusias, mis on mandunud lühikeseks, kuid hävitavaks sõjaks. Vene sõjajõud on rikkunud rahvusvahelist õigust ja tunginud suveräänse riigi territooriumile. Kreml on toetanud seda protsessi, tunnustades kahe lahkulööva provintsi iseseisvust. See on rahvusvahelisele poliitikaareenile andnud uue mõõtme. See on ohtlik olukord, osalt Venemaaga piirnevate riikide seisukohast ning osalt sellepärast, et Putin ja tema meeskond on loonud iseenda jaoks ohtliku pretsedendi.
Miks on rahvusvahelisel üldsusel oluline liituda? Vene poliitikud on nüüd jõudnud paigalseisu ja asuvad ummikteel, seega peame seda hetke ülimalt ära kasutama. EL peab survet avaldama, et kohale saadetaks erapooletud, rahvusvahelised rahuvalvajad, vabastades sellega rahuvalvejõud, mis praegu on oma usaldusväärsuse kaotanud. Meie otsus lihtsustada viisasüsteemi Venemaaga tuleks läbi vaadata ning samal ajal lõpuks lihtsustada viisanõudeid Gruusiale. Gruusia on meie naabruspoliitika lahutamatu osa ja seega on meil kohustus tagada maksimaalne abi, mis on riigi ülesehitamiseks vajalik. Tänan teid väga.
Giulietto Chiesa
Härra juhataja, daamid ja härrad, Saakašvili seiklus on andestamatu otsustusvea tulemus: nimelt arvamuse, et Venemaa võiks sõjalisele agressioonile vastamata jätta, sest sõjaline agressioon just nimelt aset leidiski.
Venemaa pole enam see, mis ta oli aastal 2000, ning ei soovi enam tagasi tõmbuda ei taktikaliselt ega strateegiliselt. Esimese asjana tuleb tunnistada fakte: Euroopa ja tema ühtsus on selle vea tõttu tõsiselt kahjustada saanud. Me ei saa endale lubada selle kordamist ning me ei saa kellelegi teisele lubada, et ta sunniks meid seda kordama. Mõned inimesed arvavad, et Ukraina ja Gruusia NATOsse astumist tuleks nüüd kiirendada, kuid ma tahaksin paluda igaühel, kes seda arvab, tõsiselt järele mõelda, sest see otsus ei aita kaasa meie julgeoleku suurendamisele; vastupidi, see seatakse ohtu. Nagu me praegu teame, Venemaa reageerib alati, kui mitte võrdväärsete meetmetega, siis kindlasti vastumeetmetega. Peagi võib tekkida oht, et meil on augustikriisist märksa tõsisem kriis, ja see toimub sellises riigis nagu Ukraina, otse Euroopa südames. Tarkus sunnib meid ümber vaatama mitmeid arvestusi, kuna need on valed, ning istuma Venemaaga vastastikustel alustel nõupidamislaua taha ning...
(Juhataja katkestas kõneleja.)
Vytautas Landsbergis
Härra juhataja, üleeile oli mul lõuna ajal pikk vestlus Euroopa ühe targima peaga, Otto von Habsburgiga. Oma laialdasele faktide tundmisele tuginedes ütles ta, et Euroopa valitsused on tohutult korrumpeerunud, kuna on hästi teada, et Venemaa kasutab lääne vastu uut salarelva - nimelt ülemaailmset altkäemaksu andmist. Tänane nõukogu kohtumine võiks heita rohkem valgust sellele pimedale nurgale Euroopa poliitikas.
Kui nõukogu ja meie parlament, viimane poliitilise teadlikkuse kindlus Euroopas, ei nõua Vene okupatsioonivägede viivitamatut väljaviimist Potist ja okupandi kehtestatud puhvertsoonidest, siis paistab, et meie hääbuva Euroopa jaoks hakkab kangastuma poliitiline katastroof. Need tsoonid on ülimalt vajalikud Vene ja Osseetia salakaubavedajate jaoks, et takistada Gruusial saamast mingitki kontrolli rahvusvaheliste piiri üle nukuvalitsusega Osseetia ja siiani iseseisva Gruusia vahel. Mõte lubada okupandil ELi ja Venemaa tippkohtumiseni novembris kindlustusi ehitada on täiesti vale ja viitab faktile, et arvatavasti on Otto von Habsburgil õigus.
(Aplaus)
Pierre Pribetich
(FR) Härra juhataja, meie arukat ja otsusekindlat seisukohavõttu oodatakse innukalt. Venelaste soovide, kuid ka praeguse valimisperioodi tõttu ei saa Ameerika Ühendriigid tegutseda praeguse ülemaailmse poliitilise olukorra muutjana selles piirkonnas liidu naabruses.
Meil, Euroopa Liidul, on ainukordne ajalooline võimalus üles ehitada oma välis- ja julgeolekupoliitika ning arendada Euroopat tema saavutuste ja kogemuste kaudu. Me ei tohi seda võimalust raisata. Vajalikud hukkamõistmised ei paku lahendusi. Isegi kui Kosovos sai rahvusvahelise õiguse eeskirjade eiramise tunnustamise kaudu avatud Pandora laegas, siis pöördugem tagasi rahvusvahelise õiguse ja inimõiguste austamise juurde lahenduse võtmepunktis.
Olgem kindlad ja tegutsegem poliitiliselt. Võtkem selge, ühine ja kindel seisukoht Venemaa suhtes, kuid niisugune, mis on suunatud lahenduse ja partnerluse saavutamisele, kuna peame olema konkreetsed oma lähenemisviisis Venemaale aastal 2008.
Tehkem Euroopa Liidu egiidi all ettepanek piirkondliku konverentsi korraldamiseks, et lahendada see olukord ja korraldada edasist partnerlust. Otsustanud kõnelda Euroopa Liidu ühisel häälel, vähendame me natsionalismi mürgi hävitavat mõju, mis alati viib vältimatult sõjani.
Urszula Gacek
Härra juhataja, täna on nõukogu Venemaa osas kokkuleppele jõudnud. Seda võiks teatavaks eduks nimetada, kuigi paljud on pettunud, et Venemaad nii õrnalt koheldakse. Nüüd peame ootama Moskva vastust. Kahtlemata tsiteerib Vene ajakirjandus neid osi meie arutelust, milles nõukogu esindaja ja teatavad parlamendiliikmed süüdistasid Gruusiat. Avalikult hakkab Moskva väljendama tugevat kriitikat nõukogu seisukoha suhtes, kuid tegelikult see meeldib talle.
Tahaksin öelda neile, kes Moskvas on võimu juures: ärge enneaegu rõõmustage. Euroopa ei pea teid enam usaldusväärseks partneriks, kes peab oma sõna ja austab rahvusvahelist õigust. Euroopa kaalub tõsiselt, kas peaks ikka sõltuma Vene naftast ja gaasist. Euroopa pole teiega praegu liiga karmilt tegelnud, kuid teie toetajate hulk on märkimisväärselt vähenenud.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Oleme täiesti nõus, peaksime Venemaa kodakondsuse jagamise pärast hukka mõistma ning me peaksime ta hukka mõistma ka kasvava sõjalise rolli pärast, mida teda eeldatakse mängivat ja mida ta ongi mänginud Abhaasias ja Osseetias; samal ajal peaksime hukka mõistma ka Gruusia, kuna Gruusia juhtkond oleks pidanud teadma, kui suur on nende geostrateegiline manööverdamisruum. Samas me nõustume, et kohal peaksid viibima rahuvalvejõud, kuid me ei räägi sellest, mis peaks olema püsiva lahenduse aluseks, ning selleks saab olla üksnes abhaaslaste ja lõunaosseetlaste laialdane autonoomia vastavalt Ahtisaari plaanile. Me ei räägi rõhutud vähemustest, kuid me räägime kõigest muust, seega ma usun, et see pole ainult konflikt, mis on juba külmutatud, vaid ühtlasi ka meie mõtteviis. Peaksime sellele probleemile kestva lahenduse leidma.
Erik Meijer
(NL) Härra juhataja, enamik tähelepanust on olnud koondatud Venemaa sõjalisele sekkumisele Gruusias. Kobarpommide võimalik kasutamine ja sadama hõivamine väljaspool vaidlusalast piirkonda on kõigest põhjused vihastamiseks.
Minu arvates ei oleks seda Lõuna-Osseetia ja Abhaasia kaitsmiseks tarvis. Pärast Nõukogude Liidu lagunemist ei ole need kaks piirkonda tegelikult Gruusia osa olnud. Enamik nende kahe väikese riigi elanikkonnast ei soovi Gruusiale mingil juhul alluda, samuti nagu enamik Kosovo elanikest ei taha mingil juhul Serbia alla kuuluda. Kahjuks võivad nad nendes riikides teisejärgulisteks kodanikeks osutuda. Nende inimeste jaoks on võrdsed õigused ja demokraatia võimalikud ainult siis, kui nende lahkulöömine pole enam arutelu teemaks ja neil on tagatis, et nad ei lange väljastpoolt tulevate sõjaliste rünnakute ohvriks.
Kokkuvõttes on see väga hea põhjus Venemaa kritiseerimiseks, kuid mitte selle fakti alusel, et nüüd on ta de facto tunnustanud nende kahe väikese riigi iseseisvust. Kosovo ei saa olla unikaalne...
(Juhataja katkestas kõneleja)
Zita Pleštinská
Gruusia sündmused toimusid paradoksaalsel moel augustis, just nagu endises Tšehhoslovakkias 40 aastat tagasi, kui ka minu kodumaale tungis sisse ja okupeeris selle paljudeks aastateks nõukogude armee.
Kaasparlamendiliikmed, me ei tohi unustada, et Venemaa on näidanud oma tegudega, et ei ole minevikku selja taha jätnud. Just nagu 1968. aastalgi, ei kõhkle ta saatmast tanke, et oma poliitilisi eesmärke saavutada. Jälle kord viib sõjaline jõud tasakaalust välja riike, mis püüavad ennast Venemaa mõjust vabastada. Täna on see Gruusia, homme võib see olla Ukraina.
Olen veendunud, et EL peaks olema isegi veel otsustavam oma vastuseisus Venemaa hoiakule seoses Abhaasia ja Lõuna-Osseetia iseseisvuse tunnustamisega. Olen veendunud, et ELi vastutusel peab olema koostöö tugevdamine Gruusiaga ja eriti Ukrainaga, mitte ainult sõnades, vaid ka selgete ja tähendusrikaste meetmete kaudu.
Ioan Mircea Paşcu
Härra juhataja, Gruusia ei ole lihtsalt episood rahvusvahelises poliitikas. See on algus ahelreaktsioonile, millel on olulised tagajärjed.
Esiteks demonstreerib see Venemaa sõjalist taastugevnemist, mis peab hakkama peegelduma Euroopa uues ettevalmistatavas julgeolekustrateegias.
Teiseks, see ilmselge reconquista näitab pigem Venemaa soovi kasutada oma värskelt omandatud energiat hüvitamaks oma kaotusi 1990. aastatel ja tagasi teha sellega kaasnenud alandus kui tahtmist anda oma osa tulevikumaailma kujundamisse.
Kolmandaks, see rõhutab Euroopa nõrka positsiooni seoses energiasõltuvusega Venemaast ja Lissaboni lepingu ratifitseerimise edasilükkamisega.
Neljandaks, see võib transatlantilist ühtsust kas taastada või veelgi kahjustada.
Viiendaks demonstreerib see, et rahvusvahelist õigust tuleb tugevdada nii mõistete osas kui ka selle austamise mõttes.
Kuuendaks teeb see selgeks, et Musta mere piirkond vajab palju rohkem tähelepanu ja kaasamist Euroopa Liitu ning seepärast vajab see enamat kui lihtsat sünergiat.
Charles Tannock
Härra juhataja, ma toetan demokraatliku Gruusia õigust otsida julgeolekut läänest ja mõistan hukka Venemaa ülemäärase agressiooni ja jätkuva okupatsiooni selles riigis. EL peab suurendama oma ülesehitusabi Gruusiale, kiirendama ELi vabakaubanduslepingu sõlmimist ja nõudma viisakorra lihtsustamist. Ka Gruusial peaks olema lubatud teha koostööd NATOga, lõpptulemusena selle täisliikmena. Peame kasutama seda võimalust praegu, ELi ühise energiavarustuse kindluse poliitika kaudu, et kaotada Moskva mõjuvõim Euroopa nafta- ja gaasivarustuse üle. Saksamaa ja Itaalia ehitavad praegu torujuhtmeid ühisettevõtmiste kaudu Gazpromiga. Selle tasakaalustamiseks võiks EL toetada ka White Pipeline'i projekti, mis transpordib gaasi Gruusia ja Ukraina kaudu Kaspia merelt Euroopasse - mõlema riigi valitsused toetavad seda projekti, vältides Venemaad. Gazpromi monopoli ja Venemaa-poolse gaasi relvana kasutamise sihtmärgiks võtmine kui meie pikaajaline meede võib Venemaale tugevaks hoobiks saada.
Jean-Pierre Jouyet
nõukogu eesistuja. - (FR) Härra juhataja, volinik, daamid ja härrad, räägin lühidalt, sest Bernard Kouchner on juba kaks korda kõnelnud ja ma tean, et ka teil on veel hulk tööd teha.
Kuna see arutelu läheneb lõpule, tahaksin teid kõigepealt tänada teie pideva tegelemise eest selle küsimusega. Vastuvõetud resolutsioonid ning fakt, et esimees Saryusz-Wolski veenis 20. augustil väliskomisjoni, ning fakt, et Isler Béguin - nagu ta rõhutas - läks konfliktipiirkonda ja andis jõulise tunnistuse selle institutsiooni kasuks ning peale selle Euroopa Liidu kasuks, kinnitades Euroopa Parlamendi kaasatust sellesse kriisi.
See sunnib mind ütlema, et olin üllatunud, kuuldes teatavaid kommentaare Euroopa Liidu kohta: esiteks, et see pole üldse reageerinud, teiseks, et sel pole mingit võimu, ja kolmandaks, et see on asunud väga jõuetule seisukohale. Kui Euroopa Liit ei olnud mõjukas, kui ta ei mänginud selles kriisis mingit rolli, siis ma tahaksin teada, kes mängis? Kes oli võimukas? Kes tõestas ennast kas sõjalisel või mõnel muul viisil? Ma ei näe muud jõudu peale Euroopa Liidu meetmeid võtmas ning just selle kriisi ajal juhtus, et Euroopa Liitu nähti võimalikus uues valguses - kui partnerit ja kui jõudu.
Igaühel on oma kohustused. Euroopa Liidul on kohustused, mis pole samad kui NATO-l või USA-l. Euroopa Liit on siiski oma väärtuste ja vahendite kaudu - mille juurde ma veel tagasi pöördun - täitnud kõik oma kohustused.
Meile öeldakse: "Venemaal ei ole samu väärtusi kui Euroopa Liidul,” kuid omavahel öeldes - see pole mingi uudis. See ei ole sensatsioon. Me teame, et Venemaal ei ole samu väärtusi kui Euroopa Liidul. Kui tal oleksid samad väärtused mis ELil, saaks Venemaa kohta esitada muid küsimusi. Kõik Venemaad puudutavad küsimused käivad selle kohta, milliseid suhteid me selle naabriga tahame, mis tüüpi naaberlust me üles ehitada tahame, mis tüüpi dialoogi me pidada tahame, kuidas me saame julgustada Venemaad oma kohustusi täitma ja eeldada tema vastutustunnet ning kuidas me saame teda suunata suhtumise poole, mis oleks rahvusvahelise õigusega rohkem kooskõlas. Need on need küsimused. Mis puutub minusse, siis pole ma kunagi uskunud, et meil oleksid samad väärtused, kuigi mul on Venemaa vastu suur austus ja ma olen Venemaad mõnda aega tundma õppinud.
Kolmas mõte, mis teil on tekkinud, ja see mõte on tekkinud teil kõigil, on see, et me ei saa minna liiga kaugele, vaatamata kiirele reageerimisele ja vaatamata sellele, mis täna ära tehti, sest meil ei ole vajalikke vahendeid, sest me saame need vahendid ainult siis, kui Lissaboni leping ratifitseeritakse, ja sellepärast, et see kriis on täiuslikult näidanud, kui väga me vajame seda lepingut, kui väga on tarvis tugevdada meie välispoliitikat ja kui väga on tarvis tugevdada ka meie kaitsepoliitikat. Peame olema selles suhtes väga selgesõnalised ja mõned teist on seda õigusega rõhutanud.
Tulen nüüd Euroopa Ülemkogu juurde. Täna formuleeris Euroopa Ülemkogu lähtepunkti. See ei hõlmanud midagi ja see ei saagi hõlmata kõike seoses Euroopa Liidu poolse kriisijuhtimise ning Euroopa Liidu ja Venemaa vaheliste suhetega. Täna vaadeldi olukorra muutumist ning hinnati Euroopa Liidu ja Venemaa vaheliste suhete tagajärgi. See näitas, et oleme ühtsed ning et suhtume sellesse konflikti aktiivselt.
Euroopa Ülemkogu näitas meile, et oleme ühtsed, et oleme tegutsenud ning et meil on kindlad seisukohad. Tahaksin teile meelde tuletada: Venemaa ülemäärase reageeringu hukkamõistmine; Gruusia toetamine finants-, humanitaar-, majandus- ja poliitika valdkonnas; Euroopa Liidu ja Gruusia vaheliste suhete tugevnemise kinnitamine; konflikti lahendamise kuuepunktilise plaani rakendamine, sealhulgas - ja paljud teist on seda punkti rõhutanud - rahvusvaheline järelevalvemehhanism; Euroopa Liidu kohustus eriesindaja saatmiseks sündmuskohta; idapartnerluse tugevdamine, eriti Musta mere ja Ukraina puhul, mida tänastes otsustes eriti rõhutati, ning energiapoliitika, mis oleks mitmekesisem, sõltumatum ja Euroopa tasandil paremini korraldatud.
Olen aru saanud kõigest, mida te täna õhtul rääkisite. Võite kindlad olla, et eesistujariik Prantsusmaa tuletab kõigile meelde nende soovi saada palju mitmekesisem, sõltumatum ja paremini struktureeritud Euroopa energiapoliitika. Selles osas võite eesistujariigile loota.
See on lähtepunkt, sest otsustati, et 8. septembril peaksid Euroopa Liidu Nõukogu eesistuja, komisjoni president ja kõrge esindaja tegema olulise visiidi Moskvasse ja Thbilisisse. Selles kontekstis peame hindama järgnevaid meetmeid, mida peame võtma.
Lõpuks oleme heaks kiitnud fakti, et kõik partnerluslepinguga seotud kohtumised tuleks edasi lükata, kuni Venemaa taandub oma eelnevatele positsioonidele.
Seega on see lähtealus. Täna ei olnud meie eesmärk lahendada kõik probleemid, vaid demonstreerida oma ühtsust ja otsusekindlust, ning selleks vajame me Euroopa Parlamendi toetust.
Benita Ferrero-Waldner
komisjoni liige. - (DE) Härra juhataja, ma olen viimane kõneleja, niisiis püüan teha nii lühidalt kui võimalik. Kuna ma olen siiski viimane kõneleja, siis tahaksin rõhutada selle arutelu mõningaid võtmepunkte.
Esiteks olen ma kindel, et ei pea teile meenutama, et Teine maailmasõda algas sel päeval, 1. septembril 1939. Täna, selle sündmuse aastapäeval, arutleme me uue sõja üle, mis on puhkenud, kuid see uus sõda on selline, mida meie - Euroopa Liit - oleme suutelised peatama väga kiiresti. Minu arvates on see väga oluline punkt. Sellepärast ongi see olnud pikaleveninud ja laiaulatuslik arutelu, kuid see on olnud ka väga hea arutelu. Meil oli väga hea arutelu ka Euroopa Ülemkogus koos suurepäraste järeldustega. Minu arvates on selles mänginud võtmerolli Euroopa Liidu usaldusväärsus: usaldusväärsus ja ühtsus. Nagu nõukogu eesistuja ja mina mõlemad juba öelnud oleme, oli see tähtis Euroopa Liidu usaldusväärsuse test ning muidugi ka ühtsuse test, kuid see on test, mille me kõik suurepäraste tulemustega ära tegime.
Nagu oleme kuulnud, on toetus Gruusiale oluline. Oleme öelnud, et on vajadus humanitaarabi ja ülesehitusabi järele, mille osas me ootame parlamendi toetust. Tahaksin teid tänada teie praeguse toetuse eest ja tulen muidugi teie juurde tagasi täpsemate arvandmetega. Peale selle mõtlen muidugi viisakokkuleppele. Me saame muidugi aru, et siin toimub diskrimineerimine: abhaaslased ja lõunaosseetlased, kellest paljudel on Vene passid, on palju soodsamas olukorras kui grusiinlased, kuid ma soovin ka juhtida tähelepanu sellele, et paljudel üksikutel liikmesriikidel on siin oma osa täita, ning lubage mul rõhutada, et sama kehtib ka vabakaubanduslepingu suhtes. Tahaksin teile meelde tuletada, et oleme seoses Euroopa naabruspoliitika tugevdamisega juba kindlaks määranud kolm probleemi, kuid need ei mõjuta tegelikult praegu sidet liikmesriikidega. Esimene oli liikuvus, teine majanduspartnerluse küsimus ning kolmas julgeoleku tugevdamine, mis tähendab muidugi, et kõik konfliktid, meetmed ja tagajärjed tuleb ka Venemaa juhtumi puhul läbi arutada.
Oleme teelahkmel, ristteel, kuid tuleviku määrab peamiselt Venemaa, sest see saab olema Venemaa, kellega siin peamiselt arvestatakse, just nagu me täna ütlesime: rohkem ei toimu enam mingeid läbirääkimisi uue lepingu üle, enne kui väed ei ole välja viidud. Venemaa võimuses on teha seda, mida me täna ütlesime. Ma väga loodan, et 8. septembril leitakse hea lahendus.
Peale selle on võimalikud kaks peamist tagajärge: "naabruspoliitika+” või kuidas iganes me seda tulevikus nimetame peab tugevnema piirkondlikul ja kahepoolsel tasandil; see tähendab minekut Gruusiast kaugemale ning hõlmab Ukraina, Moldova ja muidugi ka muud riigid. See on miski, millest oleme tihti kõnelnud, kuid ma loodan, et praegu saan ma loota suuremale toetusele üksikutelt liikmesriikidelt.
Lõpetuseks lubage mul öelda paar sõna energiapoliitika kohta. See on veel üks teema, millele viimase 18 kuu jooksul on osutatud erilist tähelepanu, ja ma võin teile kinnitada, et see jääb ka tulevikus minu jaoks endiselt väga oluliseks küsimuseks.
Sellega lõpetan ma oma väga kiire kokkuvõtte sellele pikaleveninud, kuid äärmiselt olulisele arutelule.
(Aplaus)
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Hääletus toimub kolmapäeval.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 142)
Roberta Alma Anastase
kirjalikult. - (RO) Musta mere piirkonda käsitleva raportöörina olen ma alati tungivalt rõhutanud peamist väljakutset, mida lahendamata konfliktid kujutavad piirkonna stabiilsusele, samuti nagu me vajame ELi kindlat ja sügavat kaasatust eespool nimetatud piirkonna küsimustesse.
Venemaa tegevus Gruusias on kahetsusväärne, piirkonna ja Euroopa stabiilsuse jaoks ohtlik ning rahvusvahelisele üldsusele täielikult vastuvõetamatu.
Seepärast on ELi jaoks hädavajalik ja pakiline liikuda lubadustelt tegudele ning näidata üles kindlust nii oma tegevuses Gruusia suhtes kui ka oma suhete uuesti läbivaatamisel seoses Venemaaga.
Stabiilsuse tagamiseks Musta mere piirkonnas peaks ELi tegevus lähtuma kolmest peamisest põhimõttest.
Kõigepealt peaksid kõik otsused põhinema Gruusia territoriaalse terviklikkuse ja rahvusvahelise õiguse tunnistamisel.
Teiseks tuleks see piirkondlike konfliktide lahendamise viis uuesti läbi vaadata, et lõpplahenduse võimalusi kiirendada ja suurendada. See eeldab ELi aktiivset kaasatust rahuvalveoperatsioonidesse Gruusias, samuti piirkonna muude konfliktide juhtimise ja lahendamise protsessi, st Transnistria konflikti.
ELi jõupingutusi oma energiavarustuse kindluse tagamiseks tuleks samuti suurendada maksimumini, sealhulgas Nabucco projekti arendamine.
Jean-Pierre Audy  
kirjalikult. - (FR) Härra juhataja, härra nõukogu eesistuja, härra Jouyet, proua Ferrero-Waldner, pean kõigepealt tänama mu kaasparlamendiliikmeid, kes on õnnitlenud Euroopa Liidu eesistujariiki Prantsusmaad ning tervitanud Nicolas Sarkozy tegevust selles keerukas Venemaa ja Gruusia vahelises konfliktis.
Võtaks igavesti palju aega, et kindlaks määrata endise Ida-Rooma impeeriumi piire, mis läänes hõlmasid Balkani riigid ja Kosovo ning põhjas Kaukaasia, Lõuna-Osseetia ja Abhaasia. Mis peab juhtima Euroopa suhtumist, on austus inimeste vastu. Ma soovitan, et võttes arvesse tõsist olukorda, millesse Gruusia on sattunud, tuleks kavandada Euroopa Parlamendi väliskomisjoni ja liikmesriikide parlamentide erakorraline kohtumine, sest need oleme meie, parlamendiliikmed, kes esindavad rahvast.
Viimaks on saanud selgeks, et 2007. aasta lõpus Euroopa Komisjoni kehtestatud Musta mere sünergia ei ole piisav. Liidul on nüüd tarvis väga kiiresti teha ettepanek tõeliselt edasipüüdlikuks naabruspoliitikaks riikidega, mis piirnevad Musta merega, alustades majandusliku vabakaubanduspiirkonnaga.
Titus Corlăţean  
kirjalikult. - (RO) EL ei tohi lubada Gruusia stsenaariumi kordumist ka muudes konfliktipiirkondades.
Gruusia sündmused esindavad tõsist katset ELi suutlikkusele vastata endise Nõukogude Liidu piirkonna külmutatud konfliktidele ja nendega tegelda. On tarvis, et EL uuriks võimalust saata Gruusiasse Euroopa Liidu tsiviilvaatlusmissioon, et jälgida vastavust relvarahukokkuleppele.
Venemaa ülemäärane vasturünnak Lõuna-Osseetias avaldas negatiivset mõju tsiviilelanikkonnale ja infrastruktuurile ning oli tõsine rahvusvaheliste eeskirjade rikkumine. See näitab ilmset vajadust tugevdada julgeolekut paljurahvuseliste ja erapooletute rahuvalvejõudude kohalviibimise kaudu.
EL peaks tõsiselt kaaluma ka märksa järjekindlamat koostööprotsessi Moldova Vabariigiga ja võimalust pakkuda sellele riigile palju selgemaid euroopalikke perspektiive teatavatel tingimustel, et Chisinau tagaks teatavad demokraatlikud standardid.
Heade suhete tugevdamiseks ja mis tahes konfliktiolukordade vältimiseks tuleks Musta merega piirnevate riikide piirkondlik koostöö muuta mitmemõõtmeliseks koostööks, mis tuleb asetada institutsioonilisele alusele, näiteks Musta merega piirnevate riikide liidu moodustamise teel.
Dragoş Florin David  
Austatud Euroopa Parlamendi president, lugupeetud Euroopa Liidu Nõukogu eesistuja, proua volinik, kallid kolleegid.
Tahaksin saata oma kaastundeavaldused nii Venemaa kui ka Gruusia kodanikele, kes kaotasid selles rumalas konfliktis oma lähedasi, ning pakkuda neile oma kaastunnet. Ajaloolisest seisukohast kõnelen teiega nüüd kui Euroopa kodanik, kelle juured on sügaval nii Venemaal kui ka Gruusias, kui kodanik, kes tunneb end osana Euroopa mitmekesisusest ja väiksema osana Euroopa ühtsusest.
Selles konfliktis on meie rõhuasetus pandud Euroopa energiaga seotud olukorrale, Venemaa imperialistlikule seisukohale ning Gruusia natsionalismile ja diplomaatia puudusele, kuid me unustame, et selles konfliktis on surnud inimesed ja eelkõige lootused. Ma arvan, et täna, rohkem kui kunagi varem, peame me kõik leidma end eduka ja konstruktiivse, diplomaatiliselt ja rahvuslikult tasakaalustatud ühenduse osana, et hakkama saada järgmiste põlvkondade ees seisvate peamiste väljakutsetega.
Lõpetuseks palun ma Venemaa presidendil, Gruusia presidendil ja Euroopa Liidu Nõukogu eesistujal võtta kõik vajalikud meetmed, et lõpetada see piirkondlik konflikt nii pea kui võimalik ning taastada avatud ja tasakaalustatud koostööpoliitika, seda eelkõige kodanike huvides. Tänan teid.
Hanna Foltyn-Kubicka  
kirjalikult. - (PL) Härra juhataja, oleme viimastel nädalatel olnud tunnistajaks Venemaa rünnakule suveräänse ja sõltumatu riigi vastu. Oleme näinud, kuidas sõjategevusest sadade kilomeetrite kaugusel olev maa okupeeritakse ning läänele antud lubadusi rikutakse.
Olen veendunud, et Gruusia Euroopa-suunalised püüdlused olid põhjus Venemaa rünnakuks. Teiseks põhjuseks oli soov hoida kontrolli all kaubateid, mille kaudu Gruusial oli tavaks transportida energiatootmiseks ette nähtud tooraineid. Meie poliitiline ja moraalne kohus on toetada Gruusia rahvast ning panna Venemaa mõistma, et aeg, mil ta sai oma ise väljakuulutatud mõjusfääris käituda nii, nagu tahtis, on igaveseks möödas.
Viimased sündmused on teinud täiesti selgeks, et Venemaa ei saa olla usaldusväärne energiapartner. Venemaa kontroll nafta ja gaasi üle on teinud meist Kremli pantvangid. Selle tulemusena on meie ees nüüd peamise väljakutsena vajadus vabastada end Venemaa toorainete sõltuvusest. Kuidas seda saavutada, on praegu väga vastuoluline küsimus. Kui me siiski jätkame investeerimist sellistesse ettevõtmistesse nagu North Stream ja South Stream, pakume me Vene ametiasutustele uusi ja võimukaid viise Euroopa Liidule surve avaldada. Venelastel ei ole mingeid reservatsioone, et neid oma huvides kasutada, millal iganes tekib selleks õige hetk.
Roselyne Lefrançois  
kirjalikult. - (FR) Pean kõigepealt tänama Jean Lambertit tema töö kvaliteedi eest.
Raport, mille üle peame homme otsustama, on kahekordne mõõdupuu, mille abil võtta väga selge seisukoht Dublini süsteemi puudujääkide ja probleemide suhtes ning sõnastada ettepanekud menetluste tõhususe ja varjupaigataotlejate olukorra parandamiseks.
Tahaksin rõhutada teatavaid punkte, mis on minu arvates põhilised: vajadus tugevdada varjupaigataotlejate õigusi ning tagada need ühtviisi kogu ELi territooriumil; fakt, et varjupaigataotlejatele äraütlemine peaks alati olema viimane võimalus ja nõuetekohaselt põhjendatud otsus; vajadus jagada varjupaigataotluste parem geograafiline jaotumine, sest praegune süsteem paneb ebaproportsionaalselt suure koormuse nendele liikmesriikidele, mis asuvad ELi välispiiri ääres; vajadus võtta meetmeid liikmesriikide vastu, kes ei taga nende taotluste süvitsi ja ausat uurimist, ning lõpuks perekondade taasühinemise tähtsus ja laiem definitsioon "perekonnaliikme” mõistele, et see hõlmaks kõik lähisugulased.
Marian-Jean Marinescu  
kirjalikult. - (RO) Tänase Euroopa Ülemkogu erakorralise kohtumise suur eesmärk on liikmesriikide ühtsus.
Me ei tohi jälle külma sõja olukorda sattuda. Venemaa Föderatsioon peaks saama ELilt ühtse sõnumi: ta peab nõustuma teiste riikide suveräänsuse ja territoriaalse terviklikkusega, viima oma väed külmutatud konfliktipiirkondadest välja vastavalt allakirjutatud rahvusvahelistele konventsioonidele ja lepingutele ning ei tohi kehtestada oma välispoliitikat energiatarnete mahule.
Selline liikmesriikide ühtsus peaks näha olema ka liidu tulevastest meetmetest: ühine energiapoliitika, mis põhineb uute transporditeede loomisel, et kasutada praegustest erinevaid allikaid, Musta mere poliitika arendamine, et suurendada selle piirkonna geostrateegilist ja julgeoleku tähtsust, samuti aktiivset kaasatust ja uute mehhanismide arendamist, mille abil lahendada piirkonna külmutatud konfliktid.
Selles kontekstis on naabruspoliitika läbivaatamine täiesti hädavajalik. Sellised riigid nagu Ukraina, Moldova, Gruusia ja Aserbaidžaan peaksid olema hõlmatud siduva ja arengut kiirendava mehhanismiga, mis vajalike tingimuste täitmisel võiks tulevikus viia nende saamiseni ELi liikmeks.
Péter Olajos  
kirjalikult. - (HU) Kas Gruusia on vabaduse illusioon?
Me kõik teame, et Gruusia-Venemaa sõja põhjuseks ei ole Gruusia. Mu kaasparlamendiliikmed ning riigipead ja valitsuseliikmed, kes täna Brüsselis kohtuvad, teavad, et nad arutavad võimalikke sanktsioone.
Meie töös Euroopa Liidu veel tihedamaks integreerimiseks tuli Gruusia ja Venemaa vaheline konflikt nagu välk selgest taevast, et meile meelde tuletada, et jõud langetab otsuseid isegi 21. sajandil.
Järgmise seitsme aasta jooksul võib Venemaa kulutada 190 miljardit dollarit relvadele ja oma sõjaväe arendamisele. Ta ei karda kasutada oma sõjaväge, mida on nafta- ja gaasidollaritega ajakohastatud - 2008. aasta august oli vähemalt selle tõestuseks.
Ungarlasena, kes oli kord sunnitud Vene impeeriumi kodanik olema, on mul eriti raske seda kokkuvõtet teha. Venelased ohustavad elusid ning on juba tunginud meie igapäevateadvusesse, mitte ainult energiahindade kaudu, vaid ka kujutlusega Gruusiat täitvatest tankikolonnidest.
Samal ajal usun ma, et kaasparlamendiliikmetele ning Euroopa tippkohtumisest osavõtjatele on selge, et meie praeguses konfliktis Venemaaga pole kaalul rahu Gruusias, Ukrainas või Lääne-Euroopas. Võime sätestada raamistiku ja rõhuasetused tuleviku dialoogi jaoks, mis annab liidu ühise, otsustava vastuse - või on meil kaaslaseks ülemääraselt enesekindel Venemaa välispoliitika.
Need Euroopa Liidu liikmesriigid, kes kakskümmend aastat tagasi kannatasid Nõukogude Liidu rõhumise all, teavad, mida see oht tähendab, ükskõik millisesse ideoloogilisse vormi see võib ka peidetud olla. Seepärast on uutel liikmesriikidel moraalne vastutus oma valijaid kasvava välisohu eest kaitsta.
Toomas Savi  
kirjalikult. - Härra juhataja, Venemaa agressioon Gruusia vastu on tekitanud maailma üldsuses kahtluse Rahvusvahelise Olümpiakomitee otsuse suhtes anda 2014. aasta taliolümpiamängude korraldamise õigus Sotšile Venemaal. Sotši asub Musta mere rannikul kõigest 20 miili kaugusel Venemaa Föderatsiooni piirist ja seega konfliktipiirkonna vahetus läheduses.
Kuid on veel üks aspekt, mis mulle sama palju muret teeb. Samamoodi nagu Pekingis võetakse inimestelt ära kodud, et ehitada olümpiarajatisi. Näiteks pühib pooleliolev ehitis maamunalt küla nimega Eesti-Aiake või inglise keeles Estonian Garden, mille rajasid 120 aastat tagasi 36 eesti perekonda, kes rändasid välja tsaari-Venemaa Kaukaasia piirkonda ja kellele seal maad anti.
Vene ametivõimud püstitavad ehitisi, mida kavatsetakse kasutada olümpiamängude ajal ainult 14 päeva, küla kõige vanematesse piirkondadesse. Kompensatsioon, mida peredele makstakse, on väiksem maa turuväärtusest.
Sellised ülekohtused teod rikuvad loomulikku omandiõigust ning tuleks seetõttu hukka mõista.
Esko Seppänen  
kirjalikult. - Gruusia president Mihheil Saakašvili, keda opositsioon süüdistab laiaulatuslikes hääletusmahhinatsioonides ja laialt levinud korruptsioonis, astus ametisse, ergutades äärmuslikku Gruusia natsionalismi ning lubades venemeelse Lõuna-Osseetia ja Abhaasia sunniviisiliselt Gruusiat eelistama panna.
Ameerika Ühendriigid on olnud Gruusia parim liitlane, kuid suur kasu on olnud Gruusia jaoks ka Iisraelist. Ameerika Ühendriigid on saatnud riiki 130-170 sõjaväelise väljaõppe korraldajat, Iisrael üle 100. Iike Tomeri varjunimega Iisraeli armee eliitsõdur, kes tegutses väljaõppe juhina sõjaväelisi teenuseid müüvas ettevõttes Defensive Shield, mis on Iisraeli poolt Liibanonile kaotatud sõja antikangelase kindral Gal Hirsci juhtimise all, ütleb: "Iisraeli standardite kohaselt puudus sõduritel peaaegu suutlikkus ja ohvitserid olid kehvapoolsed. Oli selge, et niisuguse armee sõttaviimine oli ebaloogiline.” Rünnak, mis oli ebaloogiline ja mõistmatu, viis Saakašvili klounide armee täieliku lüüasaamiseni.
Sõdurid jätsid maha oma raskerelvastuse, jättes selle Vene vägede kätte, ning põgenesid kaootilises paanikas Thbilisisse. Sedalaadi seikluspoliitika ei vääri Euroopa Parlamendi toetust. Sellel on Ameerika neokonservatiivse lobitööorganisatsiooni Georgia Lobby toetus, mille eestvedajaks on Randy Scheunemann, presidendikandidaat John McCaini nõuandja välispoliitika küsimustes. Ta on olnud nii McCaini kui ka Saakašvili palgal ning saanud viimase 18 kuu jooksul Gruusiast 290 000 USA dollarit. Olen siiski nõus, et venelased reageerisid ülemäära tugevalt.
Csaba Sógor  
kirjalikult. - Mõnede inimeste arvates sai Kaukaasia kriis alguse president Bushi kõnega Riias 2005. aastal, kui ta kuulutas, et on tarvis uut Jalta kokkulepet. Ta oleks võinud sama hästi öelda ka Trianoni lepingut, sest paljude väikeste inimeste ja riikide hädad ei alanud mitte Teise maailmasõjaga, vaid Esimese maailmasõja lõpetanud Trianoni rahulepinguga. Tolleaegse Ameerika presidendi Wilsoni soovitus seoses rahvaste enesemääramisega on jäänud vaid unistuseks.
Praegu räägitakse Kaukaasia kriisiga seoses väga palju suurvõimude huvidest, naftast ja sõjast, kuid väga vähe nende rahvaste enesemääramisõigusest, kes seal elavad. ELi kõige tähtsam ülesanne sellises konfliktiolukorras oleks anda eeskuju. ELi liikmesriikidest 11 on ühel või teisel viisil taganud vähemuste autonoomia. See on 41% ELi liikmesriikidest.
Eesmärgiks on rahvusvähemuste eeskujulik poliitika kõigi ELi liikmesriikide jaoks: mitte 41%, vaid 100%! Rahvusvähemuste eeskujuliku poliitikaga Euroopa Liit võiks võtta isegi veel tõhusamaid meetmeid ka Kaukaasias.
Daniel Strož  
kirjalikult. - (CS) Meid hoiatati Kosovo iseseisvuse tunnustamist käsitlevate arutelude algusest peale, et selline samm võiks vallandada sündmuste ahela, mille negatiivseid tulemusi saab üksnes kujutleda koos tagajärgedega, mida on raske ennustada.
Isegi Tšehhi Vabariigi parlamendis teatas vasakpoolsete erakond CPBM oma mittenõustumisest Kosovo tunnustamisega Tšehhi Vabariigi poolt. Need, kes on tulega mänginud, ei peaks nüüd üllatunud olema, et on maakera teises punktis sõrmi kõrvetanud, eriti kui nende partneriks oli selline problemaatiline persoon nagu president Mihheil Saakašvili.
Praeguse olukorra lahendus on rahvusvahelise õiguse järgimine, mis on eriti oluline sellise väikese riigi nagu Tšehhi Vabariigi puhul koos tema ajaloolise kogemusega. Mis tahes foobiate esilekutsumine teatavate poliitikate abil on sellises olukorras lihtsalt vale ja ohtlik.
Tuleb vastanduda mõnede NATO riikide reaktsioonile ja muutunud suhetele Venemaaga, näiteks Venemaa osale võitluses rahvusvahelise terrorismiga ning muidugi näiteks ka faktiga, et 70% varustusest, mida vajati ekspeditsioonivägede jaoks Afganistanis, transporditi läbi Venemaa Föderatsiooni territooriumi. NATO peakorter on sellest faktist kindlasti teadlik.
Olukorda ei saa lahendada sõimamise ja žestide tegemisega, vaid mõistlike ümarlaualäbirääkimistega.
József Szájer  
kirjalikult. - (HU) Nelikümmend aastat on möödunud sellest saadik, kui Varssavi pakti väed purustasid Tšehhoslovakkia ja kukutasid valitsuse, mis oli seadnud endale ülesande kommunistlik diktatuur demokraatiaks muuta. Õnnetuseks mängis koos teiste nõukogude satelliitriikidega selles operatsioonis häbiväärset rolli ka sotsialistlik Ungari, teenides nõnda Moskva toorest imperialistlikku despootiat. Me palume slovaki ja tšehhi rahvalt selle pärast andestust.
Meie, ungarlaste jaoks on see eriti piinav, kuna kaksteist aastat varem, 1956. aastal, olid nõukogude väed Ungari revolutsiooni samamoodi verega üle ujutanud. Praha purustamisega demonstreeris Moskva, et võib teha, mida iganes tahab oma mõjusfääris, mille varastas Euroopalt Teise maailmasõja lõpus, ning et Nõukogude Venemaa imperialistlikul häbitusel ja silmakirjalikkusel ei ole mingeid piire.
Selle vastu on ainult üks võimalik relv - inimõiguste ning demokraatia ja rahvusliku sõltumatuse kindel, otsustav kaitsmine ning agressiooni vastu tegutsemine. Seda on tarvis, et demokraatlikul Euroopal oleks täna endiselt selge sõnum!
Andrzej Jan Szejna  
kirjalikult. - (PL) Ma usun, et Venemaa ja Gruusia vahelise konflikti hindamisel tuleb olla väga ettevaatlik.
Ei saa olla kahtlust, et Venemaa rikkus rahvusvahelise õiguse põhimõtteid, kui ületas Gruusia territooriumi piiri. Mõistan sellise Venemaa-poolse ülemäärase reageeringu tugevalt hukka. Tuleks siiski meeles hoida, et süü on ka Gruusia poolel, kuna ta algatas sõjategevuse. Sellise tegevuse abiksvõtmine ei saa kunagi olla vaidluse lahenduseks.
Euroopa Liitu kutsutakse üles täitma selles olukorras väga olulist vahendajarolli. Ma usun, et liidul oli õigus hukka mõista Lõuna-Osseetia ja Abhaasia iseseisvuse tunnustamine Venemaa poolt. Gruusia suveräänsust ja territoriaalset terviklikkust tuleb austada.
Praegust olukorda arvesse võttes on minu arvates oluline, et Euroopa Liit saadaks Lõuna-Osseetiasse rahuvalve- ja järelevalvemissiooni.
Praegune olukord näitab vajadust isegi veel tihedamaks koostööks Musta mere piirkonna riikidega.
Ma hääletasin Gruusia olukorda käsitleva resolutsiooni ühisettepaneku vastuvõtmise poolt.
Marian Zlotea  
kirjalikult. - (RO) Ma usun, et on väga tähtis, et Euroopa praegusel keerulisel ajal näitaks, et ta on ühtne ning toetab seoses Gruusia konfliktiga ühtset seisukohta.
Sellele vaatamata peame siiski jätkama toetuse andmist ja aitama Gruusia purustatud piirkonnad taas üles ehitada, toetama usaldust suurendavaid meetmeid, samuti piirkondliku koostöö arendamist. Samal ajal on vajalik, et Euroopa Liit kiirendaks Euroopa energiaprojektide (näiteks Nabucco ja P8) arendamist.
Isegi kui enamik tähelepanust on pööratud Gruusiale, võttes arvesse geograafilist olukorda Aserbaidžaanis, usun ma, et peaksime silmas pidama ka vajadust kehtestada ELi-Aserbaidžaani partnerlus ELi energiaprojektide toetamiseks ja jätkamiseks.
Tahaksin rõhutada, et Musta mere piirkonna külmutatud konflikte saab lahendada üksnes rahvusvahelise õiguse raames ja sellele tuginedes, kooskõlas riikide territoriaalse terviklikkuse ja suveräänsusega kogu nende territooriumil, samuti kooskõlas piiride puutumatuse põhimõttega.
Ma toetan nõukogu seisukohta, mille kohaselt Euroopa Liit on valmis võtma kohustuse, sealhulgas ka oma kohalviibimise kaudu, toetama kõiki jõupingutusi, et tagada Gruusia konflikti rahumeelne ja kestev lahendus. Ma usun, et võime soovitud tulemused saavutada üksnes dialoogi ja läbirääkimiste kaudu.
