Нов план за действие на ЕС по отношение на Афганистан и Пакистан (разискване)
Председател
Следващата точка са изявленията на Съвета и на Комисията относно новия план за действие на ЕС по отношение на Афганистан и Пакистан.
Сесилия Малмстрьом
Г-жо председател, проблемите, пред които са изправени Афганистан и Пакистан, по обясними причини безпокоят целия свят. Насилственият екстремизъм се разпространява извън региона. Наркотиците, които се отглеждат и произвеждат в Афганистан си пробиват път до улиците на Европа. Една от движещите сили на нашата ангажираност е необходимостта да предотвратим превръщането на Афганистан и Пакистан в сигурни убежища за терористична дейност и организирана престъпност. В същото време, разбира се, ние се стремим да подпомогнем създаването на по-добри държави за народите на Афганистан и Пакистан.
Голямо внимание се отделя на Афганистан. Много от нашите държави имат там военни части и значителен брой граждански персонал. Коренната промяна на положението в Афганистан е основно предизвикателство. Пакистан също е изправен пред сериозни предизвикателства. Не може да се намери решение на конфликта в Афганистан, без да се намери изход от положението в Пакистан, и обратното.
Необходима е обща инициатива. Всички ние трябва да работим повече и по-добре. През юни Съветът поиска Секретариатът на Съвета и Комисията да представят конкретни препоръки и политически приоритети за активизиране и насърчаване на нашия ангажимент в региона. Резултатът от това беше планът за действие на ЕС за активизиране на участието на ЕС в Афганистан и Пакистан. Той беше приет през октомври. Смятам, че планът за действие е добър инструмент. Основната стратегия вече е факт. Планът за действие ще ни позволи да адаптираме използваните в момента инструменти, за да осъществим нашите политически приоритети.
Планът се основава на нашия съществуващ ангажимент и в него са заложени определени приоритети. Това са областите, в които ние считаме, че мерките на ЕС могат да бъдат най-ефективни. По този начин ние засилваме нашия ангажимент и представяме обща реакция на предизвикателствата, пред които са изправени Афганистан и Пакистан. Планът също така изпраща към региона нашето послание, че сме готови да издържим докрай. Регионалната перспектива е важна, ето защо планът за действие поставя сериозен акцент най-вече върху регионалното сътрудничество.
Афганистан навлиза в решаващ период. Не е необходимо да продължаваме да обсъждаме изборния процес. Той е вече минало. Изборите не оправдаха всички наши очаквания и се надяваме, че това няма да се повтори. Считам, че народът на Афганистан споделя нашето мнение. ЕС е готов да окаже помощ в работата, която остава да се свърши, на основата, освен другите неща, на препоръките, направени от наблюдателите на изборите от ЕС. Надяваме се, че новото правителство скоро ще бъде сформирано. Това предоставя възможност да се договорим за нов дневен ред и ново споразумение между правителството на Афганистан и международната общност. Във встъпителното си слово президентът Карзай даде обещание за ново начало. Надяваме се, че конференцията, която в скоро време ще се проведе в Лондон, ще даде тласък на процесите.
ЕС очаква от президента Карзай и неговото правителство сериозна ангажираност и силно ръководство. Пет години без никаква промяна не са вариант. Сега вниманието трябва да се съсредоточи върху гарантирането на това, афганистанската държава постепенно да поеме повече отговорност, като ролята на международната общност стане поддържаща. Като казвам това, аз нямам предвид изтегляне. Следващата година ще има значително по-голям брой международни сили в Афганистан. САЩ ще изпрати допълнително 30 000 военнослужещи, в помощ на намиращите се вече в страната 68 000. Другите държави от НАТО и съюзниците са обещали да изпратят още поне 7 000 военнослужещи в допълнение към 38 000, които са там.
Военният ангажимент трябва да се съчетава с граждански инициативи. Трайно изтегляне на военните части от Афганистан не е възможно, освен ако не се приложи гражданска рамка за стабилност. Ефективните държавни институции, по-добрите форми на управление, достъпът до основно социално осигуряване, спазването на принципите на правовата държава и функциониращите граждански институции са поне толкова важни, колкото и налагането на сигурност. Никой не би оспорил това. Сигурността, доброто управление и развитието трябва да вървят ръка за ръка. Ние поемаме дългосрочен ангажимент към Афганистан. Въпреки това обаче народът на Афганистан следва да гарантира, че неговото собствено правителство, а не международните организации, осъществява подобренията в стандарта на живота. Това е единственият начин населението да възвърне доверието си в своите лидери. Международната общност е там. Ние ще трябва да работим повече и по-добре. Необходимо е да подкрепяме процеса, който вече е започнал - процеса на афганизация, който е толкова важен за държавата.
Това е същността на нашия план за действие. Ние активизираме усилията от страна на ЕС за подобряване на капацитета на Афганистан и си сътрудничим с правителството, за да насърчим изграждането на ефективни държавни институции, които могат да носят отговорност, както на местно, така и регионално равнище. Отдаваме голямо значение на спазването на принципите на правовата държава, доброто управление, борбата срещу корупцията и подобряването на положението с правата на човека. Селското стопанство и развитието на селските райони е още една приоритетна област за Европа. Много е важно да се повиши стандартът на живот за мнозинството от афганистанците, които живеят в селските райони. Също така сме готови да подпомогнем процес на реабилитация на бивши бойци под афганистанско ръководство. Трябва да бъдат предложени алтернативи на онези, които са участвали в конфликт в миналото. Подкрепата за избирателната система, естествено, също е сред първите точки от дневния ред.
Бих искала също да кажа няколко думи за Пакистан. Пакистан е държава, която претърпя сериозни промени през последните години. Изборите през 2008 г. възстановиха демокрацията и гражданското управление. Преходът към демокрация беше впечатляващ. Въпреки това демокрацията в момента е крехка и нестабилна. В същото време пакистанските талибани се превърнаха в реална заплаха за мира и стабилността в държавата. Рядко минава седмица без медиите да съобщят за нови самоубийствени атентати. През последната седмица повече от 400 души загинаха по време на атентати, извършени от бойни групи.
ЕС иска да помогне за утвърждаването на гражданските институции в Пакистан. Особено важно е да се вземат предвид препоръките, направени от г-н Michael Gahler, нашия наблюдател на изборите от 2008 г. Те очертават основната рамка за бъдещата демокрация, избирателната реформа и изграждането на институциите. Правителството на Пакистан знае, че това трябва да се направи. То следва да посочи областите, в които желае да сътрудничи. ЕС ще развива стратегическо партньорство с Пакистан, което е резултат от успешната специална среща на най-високо равнище, проведена през юни 2009 г. Желанието ни е да укрепим демокрацията и да постигнем стабилност. Затова ние работим за гражданските институции, борбата срещу тероризма и за развитието на търговията. Естествено, главен елемент в стратегията е наличието на функциониращо правителство, което да поема отговорност за народа си и да демонстрира способност за управление, необходима за напредъка на държавата.
В партньорството си с правителството на Пакистан ЕС ще подкрепя укрепването на демократичните институции и структури в държавата. Тази цел ще бъде осъществена и посредством икономическото развитие и търговията. Приветстваме факта, че Пакистан поема по-голяма отговорност за собствената си сигурност. Очакваме държавата да има същия подход по отношение на всички форми на тероризъм, включително и към бойците, които използват пакистанската територия за организиране на нападения във вътрешността на Афганистан. Опитите на правителството да се справи с талибаните в Пакистан са нещо положително. В същото време гражданското население трябва да бъде защитено, а международното право - спазвано. Правителството също така следва да насочи вниманието си към необходимостта от хуманитарна помощ и възстановяване в засегнатите области.
Необходимо е да предприемем допълнителни стъпки при осъществяването на нашите операции в Афганистан и Пакистан. ЕС вече е поел значителен ангажимент по отношение на предизвикателствата в региона и това ще продължи. Много е постигнато и в двете държави благодарение на усилията както на Афганистан и Пакистан, така и на международната общност. Стратегиите и документите сами по себе си няма да подобрят положението. Сега е време да ги превърнем в дела заедно с нашите партньори в Афганистан и Пакистан.
Катрин Аштън
Разрешете ми да започна с Афганистан. Намираме се на важен етап от нашите отношения. Нашата бъдеща подкрепа трябва да спомогне за създаването на правителство, което e отзивчиво на потребностите и тревогите на хората в Афганистан. Тъй като положението е критично, ние трябва да работим и да оказваме влияние върху процесите в държавата. Във връзка с това са и международните конференции, които започват с конференция в Лондон през следващия месец.
Готови сме да вложим още ресурси. Комисията увеличава помощта си за развитие с една трета до 200 млн. евро. Имаме нужда от тези допълнителни средства, за да повторим успехите си, като например разширяването на системата за първично здравеопазване, така че да обхване 80% от афганистанците, включително много по-добро лечение за жените и момичетата, както и последните успехи с освобождаването на провинциите от макови насаждения. Нашите държави-членки също се ангажираха да подпомогнат усъвършенстването на програмата за обучение на полицията.
Но това е само началото. Необходимо е да направим всичко споменато като част от последователния принос на ЕС в рамките на съгласувана международна реакция. Тази реакция изисква преди всичко афганистанците да работят за постигането й заедно с ООН.
Планът за действие, приет от Съвета през октомври, ни дава възможност да направим това. Заедно с усилията на САЩ и операциите за сигурност на НАТО той изпраща недвусмислено послание за нашия ангажимент към региона и международната общност. Той също така, разбира се, съвпада с приоритетите, очертани от президента Карзай, особено в областта на по-доброто управление и борбата с корупцията.
Планът потвърждава, че ние ще продължим да поставяме ключовите сектори като спазването на принципите на правовата държава и селското стопанство в центъра на нашия ангажимент.
Вече подпомагаме правителството в усилията му за подобряване на уменията на служителите в администрацията в Кабул. Сега ще започнем да разпространяваме тези умения в провинциите, за да помогнем на хората в Афганистан да управляват собствените си дела и да гарантират, че правителството им осигурява (и това следва да се вижда) съответните услуги.
Планът изпраща и послание, че ние ще подкрепяме интеграцията на бунтовниците, които са готови да се отзоват на призива на президента Карзай да работят заедно с неговото правителство.
Също така, Мисията на ЕС за наблюдение на изборите представя доклада си в Кабул днес и бих искала да изкажа благодарността си към г-н Berman за добрата работа, която той и неговият екип извършиха при извънредно трудни обстоятелства. Ние ще гарантираме извършването на последващи действия, тъй като е ясно, че доверието в правителството и политическата система се основава на цялостното преразглеждане на избирателната система.
И последно за Афганистан, но може би най-важно, ние усъвършенстваме нашите структури по места. Държавите-членки ще уеднаквят политиките по отношение на ресурсите за подкрепа на този процес и се надявам, че в най-скоро време функциите специален представител на ЕС и ръководител на делегацията на ЕС ще бъдат съвместени в една длъжност. Това ще помогне за изработването на съгласуван подход, който може да служи като модел в други случаи.
Що се отнася до Пакистан, наша основна грижа и от първостепенен интерес за нас е Пакистан да бъде стабилна демокрация, свободна от терор и способна да участва заедно със съседите си в защитата от общите заплахи.
Планът за действие подчертава това и се основава на съществуващите ангажименти, поети на срещата на най-високо равнище ЕС-Пакистан през юни, включително хуманитарна помощ, помощ за възстановяване, помощ за полицията и в областта на правосъдието, укрепване на демократичните институции и гражданското общество, за да се подобри положението с правата на човека, както и сключване на споразумения за търговия и социално-икономическо развитие. Ние ще продължаваме да подкрепяме прилагането на препоръките на мисията за наблюдение на изборите от 2008 г.
Планът за действие е подкрепен от значителен финансов ресурс от малко под 500 млн. евро, предоставен от Комисията до 2013 г., плюс 100 млн. евро заем за енергия от възобновяеми източници от Европейската инвестиционна банка, както и от ангажименти за задълбочаване на нашите търговски и политически отношения. Планът за действие също така предвижда засилен диалог по всички споменати въпроси, а следващата година следва да се проведе втора среща на най-високо равнище в рамките на испанското председателство.
Планът за действие също така подчертава, че ЕС ще използва опита си в регионалната интеграция, за да помогне на Афганистан, Пакистан и техните съседи да започнат икономически отношения, по-конкретно с Индия. Не може да има бързи решения за съществуващото напрежение, но ние трябва да започнем да преодоляваме недоверието. Потенциалните ползи от този вид регионално сътрудничество по отношение на търговията и инвестициите биха направили много повече, отколкото ние като Европейски съюз бихме могли да постигнем.
В заключение, прилагането на плана за Афганистан и Пакистан е в центъра на нашия бъдещ ангажимент в тези държави. Това е съвместно начинание между държавите-членки и институциите на ЕС, той е първият по рода си и ако завърши с успех, може да помогне за формиране на международна гражданска реакция на кризи, които досега са се решавали предимно с военни средства.
Планът за действие представлява важен ангажимент не само към Афганистан и Пакистан, но и към Южна и Централна Азия като цяло. Не само идеи са нужни обаче, а също така и подходящи хора със съответните умения, както и сигурност, за да могат те да работят. Необходим е по-сериозен ангажимент от страна на приемащите правителства и по-голяма съгласуваност между донорите, включително и между самите държави-членки.
Южна Азия е изправена пред екстремизъм ежедневно, независимо дали става въпрос за бойното поле в Хелманд или по улиците на Пешавар, Лахор и Равалпинди. Няма да решаваме проблемите само с военни действия, но и като помагаме за изграждането на сигурна и безопасна среда, без напрежение и неравенства, които са хранителна среда за екстремизма.
Европа има какво да предложи от собствения си опит. Планът за действие ни дава възможност да използваме този опит, за да помогнем на другите, и аз се надявам, че Парламентът ще го подкрепи.
Ioannis Kasoulides
Г-жо председател, целта в Афганистан беше борба с талибаните, които предложиха сигурно убежище за "Ал Кайда". Афганистан не е вече сигурно убежище, но бунтовниците талибани не са победени, защото е доказано, че победа не може да се постигне само с военни средства и да се разчита предимно на военна сила, като се убиват бунтовници, имаше обратен ефект.
Промяната в стратегията е с цел защита на населението, изграждане на капацитет за сигурност на Афганистан, подкрепа за доброто управление на централно и особено на местно равнище и насърчаване на развитието. В тази връзка, необходимо е да се насърчава процесът на помирение с водеща на Афганистан роля за онези прослойки от талибаните, които са се присъединили към бунтовниците поради особени обстоятелства.
Планът за действие на ЕС е насочен към всички тези предизвикателства и ЕС може да играе важна роля в невоенните области. И все пак, очаквах да се постави много по-голям акцент върху въпроса за наркотиците, Вие споменахте това, г-жо министър, както и по-силни думи като предупреждение за корупцията и лошото управление.
По отношение на Пакистан: "да" на плана за действие. Двата случая са взаимно свързани и успехът във всеки един от тях зависи от успеха в другия. Пакистан следва да е в състояние да се бори адекватно с притока на бунтовници от Афганистан. И накрая, необходими са дипломатически усилия, за да се избегне това, вечното недоверие между Индия и Пакистан да стане пречка за общия успех.
Roberto Gualtieri
Г-жо председател, г-жо върховен представител, госпожи и господа, с това разискване Европейският парламент се стреми да даде своя принос към дискусията относно ролята на Европа в региона, която е решаваща за сигурността и стабилността в целия свят.
Новата военна стратегия, обявена от президента Обама, и дори още по-ясно формулирана от последвалите изявления на министрите на външните работи на държавите, участващи в Международните сили за поддържане на сигурността (ISAF), свързва изпращането на нови военни части с основната цел защита на населението и засилване на дееспособността на силите за сигурност и институциите в Афганистан. Тази очаквана промяна отчита безсмислеността, аз дори бих стигнал по-далеч и бих казал контрапродуктивността на една конвенционална военна акция, насочена изцяло към смазване на партизанските действия на талибаните.
Въпреки това с цел да гарантираме, че този нов подход ще бъде резултатен и ще отбележи прехода към сигурен, проспериращ, стабилен и следователно самостоятелен Афганистан, ясно е, че военното измерение на намесата на международната общност трябва да бъде придружено от нарастващ ангажимент на гражданския и политическия фронт. От една страна, ние следва да насърчаваме икономическото развитие и да укрепваме институциите, управлението и спазването на принципите на правовата държава и, от друга страна, трябва да подпомогнем процеса на вътрешно помирение и да съдействаме за стабилизирането на положението в Пакистан.
Тук е мястото и ролята на Европейския съюз. От известно време Европа е сериозно ангажирана в региона: 1 млрд. евро годишно за Афганистан, 300 млн. евро за Пакистан, полицейската мисия на Европейския съюз (EUPOL), която върши неоценима работа, въпреки проблемите с личния състав, международната мисия за наблюдение и също така, разбира се, ангажиментите на отделните държави-членки по отношение на мисията на Международните сили за поддържане на сигурността (ISAF).
Въпреки това способността на Европа да промени съществено обстановката в региона изглежда твърде слаба, като се имат предвид вложените човешки и финансови ресурси. По тази причина е необходимо да активизираме нашето начинание, с други думи, водещата роля на Европа, и да я направим по-последователна и ефективна от гледна точка на гражданската стратегия и политическия процес. От тази гледна точка планът за действие представлява важна крачка напред и групата на Прогресивния алианс на социалистите и демократите в Европейския парламент го подкрепя и настоява за неговото неотклонно прилагане.
В същото време ние се питаме дали заложените в плана цели също така не изискват изработването на мерки ad hoc, както и отправянето на призив за обмисляне на разширяването на целите и подсилването на инструментите на мисията на Европейската политика за сигурност и отбрана (ЕПСО), полицейската мисия на Европейския съюз (EUPOL). Европейският парламент е готов да предложи подкрепата си за действията на Европейския съюз на всички тези фронтове.
Pino Arlacchi
Г-жо председател, тук сме, за да обсъдим плана за действие на ЕС по отношение на Афганистан и Пакистан. Комисията по външни работи на Парламента ми даде възможност да бъда докладчик за новата стратегия за Афганистан.
Нуждаем се от нова стратегия или по-скоро от поне някаква стратегия в гражданската област, защото, до сега намесата на ЕС не беше достатъчно последователна и изглежда имаше много ограничено въздействие. Страхувам се, г-жо Аштън, че не споделям първото ви изявление за Афганистан, защото е прекалено общо, прекалено бюрократично, прекалено разхвърляно, също като представения ни план за действие. Смятам, че Парламентът е длъжен да допринесе за това стратегията да стане по-убедителна и по-последователна.
Събирам на едно място всички отделни сведения. Първото, което съм длъжен да кажа, е, че се оказва, че е много трудно да бъдат получени дори елементарни данни за изразходваните средства от ЕС в Афганистан след окупацията от 2001 г., за това, къде е отишла помощта на ЕС и каква част от тези средства могат да бъдат отчетени. Знаем, че годишно почти 1 млрд. евро се влагат там, което е голяма сума. БВП на Афганистан е само 6,9 млрд. евро. Следователно нашата гражданска помощ възлиза на повече от 20% от годишния БВП на Афганистан, сума, която има потенциала да промени съдбата на държавата, ако се използва както трябва.
Второ, моят опит да изработя нова стратегия за Афганистан ще започне с определянето на това, какъв е и какъв следва да бъде интересът на ЕС в региона. Част от моя доклад ще бъде посветена на унищожаването на насажденията с опиумен мак посредством стратегията за алтернативно развитие.
Jean Lambert
Г-жо председател, мисля, че в плана за действие има неща, които следва да бъдат приветствани, но както правилно изтъкнаха колегите, има някои въпроси, които не получиха отговор.
Мисля, че когато обсъждаме положението там, ние го разглеждаме от гледна точка на проблема, който имаме, и понякога сме склонни да подценяваме действителността, с която се сблъскват всеки ден хората в Афганистан и Пакистан, а именно, множеството загинали, целенасочените убийства, например на представители на хазарското население на места в Пакистан, атентати срещу училища за момичета, полицейски участъци и много други.
Наскоро, полицията в Афганистан ни беше описана направо като пушечно месо за талибаните. Мисля, че много от нас още си задават въпроса какво изобщо си мислехме, че можем да постигнем, когато влязохме там. По отношение на международната реакция, приветствам това, че членът на Комисията говори за тласък на сътрудничеството и особено приветствам споменаването на Индия. Регионалният подход е важен и аз очаквам да чуя как ще се справим с другите области на реално напрежение, като например Кашмир, за който посланикът на Афганистан онзи ден ни каза, че наистина застрашава всичко, което хората се опитват да направят в региона.
Също така е необходимо, особено в Пакистан, да обсъдим каква ефективна помощ предлагаме по отношение на хилядите разселени лица и да си извлечем урок от това, че не се ангажирахме с онези, които бяха разселени към границите на Пакистан и Афганистан в миналото, и да осъзнаем, че по този начин ще бъде запълнен един вакуум. Ето защо наистина е необходимо да обърнем внимание на образованието и да отговорим на потребностите на онези, които също полагат грижи за разселените лица.
Charles Tannock
Г-жо председател, не можем да си позволим да оставим военната мисия НАТО - Международни сили за поддържане на сигурността (ISAF) да се провали. С достатъчно политическа воля, необходимата военна техника и по-голям брой военнослужещи на място от всички държави-членки, НАТО може да победи талибаните и това, разбира се, следва да бъде подкрепено и с кампания за спечелване на сърцата и умовете на хората. Съседен Пакистан обаче се превръща в потенциална катастрофа - ядрена държава, поразена от ислямска радикализация, корупция и немощно управление и въпреки това ние сме длъжни да помогнем по стратегически причини.
Например, елементи от ISA в Пакистан отдавна са заподозрени в оказване на негласна подкрепа на талибаните в Афганистан и едва сега неохотно осъзнават опасностите за своята държава от подобен подход. Фактът, че Пакистан дава подслон на терористи, действащи в Кашмир срещу Индия, също представлява сериозна опасност за целия регион.
Ако Пакистан продължава да получава военна помощ от държавите от ЕС за операциите за борба с терористите джихадисти, а също и икономическа помощ от ЕС, той трябва да даде железни гаранции, че тази помощ няма да бъде пренасочвана за засилването на конвенционалните му сили на границата с Индия.
И накрая, нестабилността на Пакистан и Афганистан е в контраст със стабилността и умереността на нашия демократичен съюзник и партньор Индия, която заслужава пълната подкрепа на ЕС.
Willy Meyer
Г-жо председател, г-жо Аштън, в качеството Ви на номиниран заместник-председател, моята група никога не е подкрепяла стратегията на бившия президент на Съединените американски щати, г-н Буш, във връзка с Афганистан. Никога не сме я подкрепяли и времето показа, че сме прави.
Понастоящем в Афганистан има корумпирано, нелегитимно правителство, има невинни жертви и положението на жените изобщо не се е променило. Затова би било логично да се променят стратегиите и ние съжаляваме, че президентът Обама предпочете военното решение и възнамерява да разположи там още 30 000 военнослужещи Смятам, че Европейският съюз не следва да предприема същите действия, защото съществува реален риск от нов Виетнам през ХХІ век в Афганистан.
В Афганистан историята показа, че военно решение е невъзможно. Трябва да се засили сътрудничеството и следва да се насърчат усилията за намиране на дипломатическо решение. В самата зона на конфликта, а и от геостратегическа гледна точка, трябва да се стремим да зачитаме международното право чрез вътрешни решения в Афганистан.
Nicole Sinclaire
Г-жо председател, преди няколко седмици имах удоволствието да се срещна с някои от завръщащите се от Афганистан войници от Обединеното кралство и чух многократно да се повтаря една и съща история за това, че са били зле екипирани. Въпреки това Обединеното кралство дава ежедневно по 45 млн. британски лири за тази корумпирана институция. Част от тези пари могат да бъдат по-добре използвани за въоръжаването на нашите сили в Афганистан, силите, които всъщност обучават афганистанската полиция и т.н.
Много е правилно, както някои от вас казаха, това е важен регион в света, и то регион, където е необходимо да имаме напредък.
Моят проблем е липсата на опит у нашия върховен представител по въпросите на външните работи, Кати Некадърност Аштън, която без съмнение е стигнала дотук благодарение на немалко рубли. Имаме нужда от по-опитен човек. Тя няма опит в областта на външните работи, не е била министър на външните работи и не мисля, че дори е работила почасово в туроператорска агенция. Много ви моля! Това е деликатна работа, която изисква да се промени всичко към по-добро, а тя просто няма достатъчно опит.
Andrew Henry William Brons
(EN) Г-жо председател, на пръв поглед заключенията на Съвета относно Афганистан могат да ни се сторят добре дошла алтернатива на войнственото отношение на Съединените американски щати и Обединеното кралство. Когато вникнем обаче, ще видим, че методите, предложени в него са всъщност смесица от наивност и съучастничество. Съветът проявява пълна наивност като се опитва да посее нежното цвете на западната демокрация в негостоприемната почва на афганистанския племенен строй. Вертикалното разделение в обществото и поставянето на лоялността към племето пред личната преценка ще направи това невъзможно. Той иска да се справи с корупцията, но просто не разбира, че бюрократичният модел на обективната преценка и финансово и ресурсно обоснованите решения, никога няма да бъде зачитан. И не защото афганистанците са непоправимо нечестни, а защото афганистанското племенно общество разглежда грижата за семейството и племето като безспорна добродетел.
Съветът иска да противодейства на производството на опиумен мак. Отстраняването на правителството на талибаните обаче не беше най-добрият начин да се намали производството. Правителството на талибаните го намали с 90%, но след инвазията в Афганистан държавата отново стана водещ производител на опиум в света. В доклада се казва, че решение на проблема с несигурността в Афганистан не може да се търси само с военни средства. Това може само да означава, че военната операция е законна. Според мен това не е така. Водили сме три неуспешни войни срещу Афганистан през ХІХ век и началото на ХХ век; наистина, вече трябваше да сме си научили урока.
Талибаните потискат жените, ненавиждат демокрацията и убиват британски войници: организацията им е изключително отблъскваща. Можем обаче да спрем убийствата на британски и съюзнически войници още утре, като изтеглим нашите военни части. Това е една смъртоносна, безсмислена война, която просто не може да бъде спечелена.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
(ES) Г-жо председател, международната общност, а не само Съединените американски щати, има проблем в Афганистан. Три месеца бяха нужни на президента Обама да представи глобална стратегия в отговор на обезпокоителния доклад на генерал Маккристъл.
Добре известно е, че новата стратегия включва краткосрочно засилване на военното присъствие, изтегляне през 2011 г., постепенно прехвърляне на различни аспекти от сигурността върху афганистанските сили, по-добра координация между гражданските и военните усилия и концентриране върху големите градове.
И така, г-жо Аштън, голямото предизвикателство е да се набележи ясен европейски отговор, най-вече на конференцията в Лондон. Във Вашето изявление споменахте две ключови думи. Казахте, че нашият отговор трябва да бъде координиран с други международни структури и ние подкрепяме координацията с Организацията на обединените нации. Вие също така казахте, че нашият отговор трябва да бъде последователен.
Искам да коментирам две неща в тази връзка, г-жо Аштън. През 2005 г. имах привилегията да водя мисия на Парламента за наблюдение на изборите и имах възможността да се срещна с ръководителя на Международните сили за поддържане на сигурността (ISAF) генерал-лейтенант Грациано, чийто мандат във временните сили на ООН в Ливан (UNIFIL) приключва. Четиридесет и четирите държави, участващи днес в Международните сили за поддържане на сигурността (ISAF) (28 от тях са държави от НАТО), представляват разнородна сила, която не може да осигури ефективен резултат в борбата срещу бунтовниците.
Вторият жизненоважен момент, г-жо Аштън, е, че една война не може да бъде спечелена (а в момента в Афганистан се води война), ако гражданското население не е на наша страна, на страната на международната коалиция. Смятам, г-жо Аштън, че една от основните цели на Европейския съюз, следва да бъде насочването на нашите усилия, които включват 1 млрд. евро от средствата на Европейския съюз, за привличането на гражданското население на наша страна.
Richard Howitt
(EN) Г-жо председател, разрешете ми да започна днес, като спомена ефрейтор Адам Дрейн, на 23 г., от Кралския английски полк, от Бери Сейнт Едмъндс в моя избирателен район, който загина в провинция Хелманд на 7 декември, един от 100-те членове на британските въоръжени сили, загинали през тази година.
Нашите мисли следва да са със семейството на Адам и всички онези семейства в Европа, Афганистан и Пакистан, които са претърпели такава загуба.
В лицето на такива жертви, ние в Парламента, имаме собствен дълг да гарантираме, че правим всичко възможно за подпомагането на мира и благосъстоянието в Афганистан. Ако приемем сериозно новите промени от Лисабон и имаме истинска обща външна политика на ЕС, няма друго място, където е по-наложително да се докажем, освен пясъците на Афганистан, като първо, осигурим реално съответствие между дейностите, извършвани от отделните държави-членки, и новата стратегия и, второ, приветстваме ангажимента, поет днес от върховния представител Аштън, още в началото на новата година да въведе в Афганистан внушителната длъжност на представител, съвместяващ два ръководни поста. Това би било както показател за по-ефективната работа на ЕС в рамките на договора, така и маркер на нашата бъдеща решителност относно Афганистан.
Накрая, обединени около това, държавите-членки са длъжни да осигурят наемането на обещаните 400 офицери от полицейската мисия на Европейския съюз (EUPOL); това е абсолютно необходимо, за да се гарантира, че собствените служби за правоприлагане на Афганистан ще могат да вършат работата си както трябва.
Charles Goerens
(FR) Г-жо председател, искам веднага да поясня, че аз изобщо не съм съгласен с коментарите, които г-жа Sinclaire току-що направи по отношение на г-жа Аштън.
Г-жо председател, едно от четири деца в Афганистан не достига пет годишна възраст. Това е държава, белязана от недостиг на социални и здравни услуги, към който можем да добавим недостига на демокрация и сигурност. Вероятността от конфронтация с Пакистан стимулира талибаните да се мобилизират и подчертава необходимостта да подхождаме към проблемите в Афганистан от регионална гледна точка. Към това следва да добавим факта, че неспособността да се овладее положението единствено с военни средства предопределя специалната роля, която Европейският съюз трябва да играе с неговия широк набор от инструменти.
НАТО, който преди всичко е отговорен за военния аспект, вече достига своя предел в лицето на предизвикателството, наречено Афганистан. Хуманитарната акция на Европейския съюз, инструментите му за сътрудничество и развитие и неговата високоефективна дипломация определено не са гаранция за успех, но ако бъде лишена от тази подкрепа, операцията на НАТО е обречена на неуспех.
Следва да се надяваме, че една нова комбинация от всички тези елементи ще доведе до по-обещаваща перспектива за гражданите на Афганистан. Въпреки че отговорността на Европейския съюз при съществуващото положение е голяма, отговорността на Афганистан, който все още е прекалено корумпиран, разделен и дезорганизиран, е огромна.
Нека не забравяме, че предложеното на Афганистан партньорство може да се увенчае с успех само ако достатъчен брой граждани подкрепят възстановяването на държавата си. Фактът, че това е огромна задача, не е причина да стоим безучастно и да оставяме държавите да стават лесна плячка за всякакъв вид фундаменталисти.
Nicole Kiil-Nielsen
(FR) Г-жо председател, да, длъжни сме да се изплъзнем от афганистанския капан, в който попаднахме заради политиката, следвана от Джордж Буш. Въпросът обаче е не кога, а как ще се изтеглим от Афганистан.
Ако безбройните грешки, направени от международната общност, не бъдат открито обсъдени, сме изправени пред опасността изцяло да изгубим доверието и подкрепата на населението на Афганистан в полза на талибаните. Военизирането на хуманитарната помощ и помощта за развитие трябва да се прекрати, защото това обърква хората и дискредитира неправителствените организации.
Необходимо е повече да разчитаме на зараждащото се гражданско общество и на афганистанските реформатори. Защо Европа е в Афганистан? Защото САЩ казаха така или за да освободим държавата от мракобесието и насилието? Трябва да укрепваме най-ефективните структури в Афганистан, да инвестираме в приоритетни публични услуги като образование, здравеопазване и транспорт и да подкрепяме доброто управление на властите по места, тъй като културата в тези държави налага да се замислим за уместността на националната държава. Европа трябва например да подкрепи Хабиба Сараби, губернатор на провинция Бамиян. Нейното назначение е първото в историята на страната, където, сигурно си спомняте, отидохме през 2001 г., за да помогнем на женското население.
Geoffrey Van Orden
(EN) Г-жо председател, като четем плана за действие на ЕС по отношение на Афганистан и Пакистан, можем да си помислим, че всичко там зависи от това, което прави ЕС.
Смятам, че Европейският съюз може да има полезен, практически принос, но това следва да стане в рамките на по-широко, международно усилие и да се съсредоточи върху някои специфични дейности, където участието на ЕС може да бъде наистина ценно. Положението е твърде сериозно и ЕС не може да се преструва. В документ от над дузина страници намерих само четири кратки споменавания на САЩ и, което е може би по-важно, НАТО се споменава само веднъж. И това при положение, че именно мисията на Международните сили за поддържане на сигурността (ИСАФ) под командването на НАТО е решаваща за успеха на всички начинания.
Без сигурност и стабилност, не е възможно да се осигури добро управление или смислена програма за възстановяване и развитие.
Що се отнася до гражданската страна на въпроса, европейските държави и самият ЕС са предоставили 8 млрд. евро в Афганистан от 2001 г. насам, но с тази внушителна сума не е постигнат особен резултат; имаме ли изобщо някаква представа каква част от тези средства са били отклонени?
Необходим е всеобхватен, международен план по отношение на Афганистан и Пакистан, но предстои да видя къде е мястото на приноса на ЕС в този по-широк, международен ангажимент.
Cornelia Ernst
(DE) Г-жо председател, днес, осем години по-късно, всъщност всички знаем, че предишната стратегия за Афганистан, основана на военна сила, се провали. Дисбалансът между военните операции, от една страна, и недостатъчните средства за граждански цели, от друга, не позволява да се подобрят условията на живот в Афганистан.
Следователно най-важното послание от Конфедеративната група на Европейската обединена левица - Северна зелена левица е, че се нуждаем от радикална промяна на стратегията. Нуждаем се от радикална промяна на стратегията, като се отдалечаваме от военното решение и вървим към стратегия, която поставя хората в центъра на усилията. Четиридесет процента от афганистанците са безработни и повече от половината от тях живеят в ужасяваща бедност без достъп до здравеопазване или елементарно образование. Акцентът трябва да се постави върху социалните проблеми и очаквам именно това от Съвета, Комисията и всички участници в процеса.
Това, разбира се, включва насърчаването на доброто управление, подсилване на селското стопанство и интегрирането на бившите талибани бунтовници. И все пак, казвам Ви това съвсем искрено: ако спрем по средата на този път и отново започнем да разчитаме само на военна сила, ще пропилеем шанса си. Времето ни изтича.
Philippe Juvin
(FR) Г-жо председател, смятам, че трябва да се опитаме да излезем с някои прости идеи в отговор на тези сложни въпроси.
Първият ми въпрос е прост: Защо влязохме в Афганистан? Отидохме в Афганистан с една цел: да разрушим тренировъчните лагери на Ал Кайда, поддържащата база на международния тероризъм, който застрашаваше нас, както и стабилността в региона. Днес тези лагери вече не съществуват.
Второто ми наблюдение, за съжаление, независимо дали това ни харесва или не, се отнася до военните части, които Западът разположи в Афганистан. Те все повече се възприемат като окупационни, а не като приятелски сили. Това е важен, ежедневен проблем, който трябва да имаме предвид. Приканвам онези, които казват обратното, да отидат и да видят какво се случва в държавата.
Трето, положението със сигурността значително се е влошило. През 2004 г. беше възможно да се разхождаш из Кабул. Днес Кабул е един огромен укрепен лагер. Затова неумението да извлечем поука от провала на една операция на место и, в крайна сметка, с прилагането само на стари методи, вървим към повторение на същия провал.
Какви са последиците от всичко това? Мисля, че всъщност трябва да се признае, че сме разрушили базата на Ал Кайда (и това наистина е факт) и че трябва да се изтеглим. Можем ли да се изтеглим веднага, днес? Не, защото, ако се изтеглим, това неминуемо ще предизвика хаос и вероятно ще доведе до връщането на онези лагери, срещу които се борим. Затова нашето изтегляне е свързано с някои условия.
Първо, както казват всички, трябва да предадем ключовете на самите афганистанци; трябва да гарантираме, че конфликтът е афганистански конфликт. Второ, трябва да започне диалог с всички бунтовници и забележете, че не казах с "талибаните", защото понятието "талибан" е много ограничено. Трето, трябва да приемем, че социалното равнище няма да е идеално. Нека да не си мислим, че нашите европейски критерии са критериите, които трябва да се адаптират към Афганистан. Трябва да приемем това.
Г-жо председател, винаги е по-трудно да се завърши една военна операция, отколкото да се започне, като за да можем да я завършим, трябва да не забравяме първоначалната си цел, която беше да се разрушат лагерите на Ал Кайда. Днес това вече е направено.
Ana Gomes
(PT) Съветът казва, че положението в Афганистан и Пакистан оказва пряко въздействие в Европа. Това всъщност е основното послание, което трябва честно и смело да отправим към гражданите на Европа. Във връзка с това приветствам новия план за действие на ЕС по отношение на Афганистан и Пакистан, който включва инвестиране в сериозна програма за изграждане на капацитет на всички равнища в администрацията на Афганистан.
Ефективното приложение на плана за действие като средство за обединяване на усилията на ЕС в Афганистан е единственият начин да допринесем за изграждането на държавността, което е необходимо, за да се сложи край на войната и на изоставането в развитието. Европа не може да изостави афганистанците. Не сме там, защото американците са решили така. Международното военно и гражданско присъствие ще продължи да е необходимо в страната още много години.
В заключение, строго осъждам решението на френското правителство насилствено да репатрира афганистанци, които са избягали от войната в тяхната държава.
Reinhard Bütikofer
(DE) Г-жо председател, ако има нещо, от което нямаме нужда в горчивата действителност в Афганистан, то това са претенциозните речи. Гледам към Вас, г-жо Аштън, когато казвам това. Вие говорихте за ангажимента на държавите-членки към мисията за обучение за полицаи EUPOL. Така ли е наистина? Ако е така, как е възможно все още да не сме изпратили необходимите 400 офицери? Това е смесица от неискреност и абсурд. Честни ли сме, когато говорим?
Още преди две години в прегледа на ЕС по отношение на сигурността се твърдеше, че малкият брой полицейски инструктори поставя под съмнение действителния ангажимент от страна на Европа. Защо не финансираме обучените полицаи, за да предотвратим присъединяването им към военните лидери или талибаните? Това няма да струва много и ще бъде доста ефективно. Имам чувството, г-жо Аштън, че Европа говори много и на висок глас, но е жалко колко незначителни и недостатъчни са действията й.
Michael Gahler
(DE) Г-жо председател, избраното заглавие "нов план за действие по отношение на Афганистан и Пакистан" е подходящо. Въпреки това представеният документ ми прилича повече на два отделни плана за действие, изложени един след друг.
По същество подкрепям казаното за двете държави. По отношение на Афганистан се надявам да сме се поучили от грешките в миналото и че съответно ще адаптираме нашите политики и структури. Що се отнася до Пакистан, доволен съм, че новата политика се разглежда като продължение на моя доклад във връзка с наблюдението на изборите. Смятам, че по отношение на държавите, където сме изпращали мисии за наблюдение на избори, е редно да включваме препоръките в нашите конкретни политики към тези държави.
В отговора на Съвета и Комисията на разискването искам общата стратегия по отношение на двете страни да бъде обяснена по-ясно, тъй като трябва например да признаем, че имаме граница от хиляда километра в региона, която не може да се контролира добре и от двете страни, докато политиките, които следваме от едната страна на тази граница ще имат пряко въздействие върху другата страна. И така, какви структури искаме да създадем? Как искаме да установим диалога между правителствата на Афганистан и Пакистан? Как можем да гарантираме, че нашите политики ще бъдат приети от местните хора там? Това са въпроси, на които все още няма отговори, като се надявам, че ще ги получим.
Ioan Mircea Paşcu
(EN) Г-жо председател, планът за действие по отношение на Афганистан и Пакистан, приет миналия октомври, сам по себе си е добър документ. Неговата цел е да се създадат условия за преминаване на отговорността от международната общност, включително ЕС, към държавата в Афганистан, като международната общност ще играе поддържаща роля. Същото се предвижда от САЩ в сектора на сигурността. Смята се, че допълнителните 30 000 военнослужещи на САЩ ще създадат положение за предаване на отговорността на афганистанските сили до 2011 г., когато ще започне оттеглянето на САЩ.
Дори ако ЕС и САЩ имат сходни цели, а именно създаване на условия афганистанската държава да поеме отговорност за собствените си дела, времевата рамка за постигането на тези цели е неизбежно различна. Достатъчно равнище на сигурност трябва да бъде постигнато до 2011 г., докато изграждането на държавността със сигурност ще отнеме повече време.
Въпросът тогава е: ако достатъчно равнище на сигурност не бъде постигнато до 2011 г. или положението отново се влоши след изтеглянето на САЩ, дали ЕС, който вече ще се е включил в изграждането на държавността, ще бъде готов да поеме и задачата за гарантиране на сигурността? Мисля, че не - в такъв случай имаме проблем.
Francisco José Millán Mon
(ES) Г-жо председател, доволен съм, че шведското председателство засили ангажимента на Европейския съюз за стабилността и развитието в Афганистан посредством плана за действие. Искам, разбира се, да зная повече за финансирането на плана що се отнася до Афганистан.
Друг много важен момент за Афганистан ще бъде конференцията в Лондон през януари. На конференцията ще чуем за конкретните обещания, поети от Европейския съюз и неговите държави-членки. Също така ще изслушаме новото правителство на Афганистан във връзка с множеството ангажименти, които то трябва да поеме в области като борба с корупцията и трафика на наркотици. Доста съм обезпокоен от сведенията в днешния печат за речта, изнесена вчера от президента Карзай по въпроса за корупцията.
Госпожи и господа, решението на президента Обама да увеличи военния контингент с 30 000 военнослужещи беше взето съвсем наскоро. С една дума, Афганистан се намира в решаваща фаза и САЩ и Европа трябва да работят много съгласувано.
Това, което е поставено на карта в Афганистан, е не само благоденствието и свободата на афганистанците, но също и стабилността в региона, включително на една толкова важна държава като Пакистан. Нашата собствена безопасност също е поставена на карта, като се има предвид продължаващата заплаха, идваща от Ал Кайда, както беше вече казано.
Доверието в НАТО и в това, което наричаме Запад, до голяма степен зависи от постигнатото в Афганистан. Не можем да си позволим да се провалим. За да успеем обаче, както също беше казано, се нуждаем от подкрепата на нашите собствени граждани. Тази подкрепа зависи от прозрачността и яснотата. Длъжни сме да обясним, че нашите съграждани в Афганистан са в сериозна опасност, но също така трябва да подчертаем важността на мисията там и че не може да си позволим провал. Както вече казах, много важни фактори са заложени на карта.
Elmar Brok
(DE) Г-жо председател, един приятел афганистанец веднъж ми каза, че западните държави са направили добре, че са влезли в Афганистан, но трябва да помнят, че в историята на държавата всеки, който е останал повече от една година, е ставал окупатор, дори и да е влязъл в началото като освободител. Това беше през 2001 г. Сега е 2009 г. и точно това се случи.
Талибаните в действителност управляват 80% от държавата и военното ръководство на САЩ, както и европейските министри на отбраната казват, че тази война не може да се спечели с военни средства. Каква е целта при това положение? Държава, която не контролираме, не може да се превърне в демократична или в каквато и да било от "центъра", ако тя никога не е имала централизирана форма на управление. С други думи, няма ли да е по-разумно да се съсредоточим върху Ал Кайда и тероризма и след това да се махнем от там? Тези въпроси чакат отговор.
Също така се нуждаем от отговори на въпросите, съвсем справедливо зададени от г-н Van Orden във връзка със съгласуването на плана за действие с общата стратегическа цел, конференцията в Лондон, плана на президента Обама за Афганистан и т.н. Тези неща съвместими ли са едно с друго? Затова е много правилно и необходимо да имаме комбиниран подход към Афганистан и Пакистан и също да включим онова, което беше казано по отношение на Индия.
И най-важното, необходимо е да следим развитието на обстановката вътре в страната. Когато чужд военен контингент напуска една държава, след като е обучил войници и полицаи, които нямат собствени цели, не зная случай, в който същите войници и полицаи да са загърбвали идеологията на гражданската война, а тя наистина им предоставя цел. Войната винаги печели. Историята също го доказва и затова аз сериозно се безпокоя, че това, което правим, може да няма продължение. Наистина трябва да помислим какъв точно план ще ни даде възможност да изтеглим военните си части си по разумен начин и в същото време да сложим край на тероризма.
Lara Comi
(IT) Г-жо председател, госпожи и господа, положението със сигурността в Афганистан неотдавна много се влоши поради липсата на пълен контрол по места. Обширни области от държавата се ръководят от племенни закони следователно не от националното законодателство. Усещането за несигурност обхвана също и главните градове, въпреки продължаващия ангажимент и наблюдението, осъществявано от силите на ИСАФ.
Тъй като борбата с тероризма е тясно свързана с дейностите, извършвани на място, става ясно, че САЩ, съюзническите държави и НАТО не могат да се изтеглят. Нашето продължаващо присъствие и постигането на успех в Афганистан много зависи от политическия и военен подход, който се споделя на международно ниво и е насочен към регионален подход на място в рамките на Афганистан и Пакистан.
В този смисъл новият план за действие на ЕС представлява важна стъпка в укрепването на сигурността и в деликатния процес на изграждане на капацитет във връзка с демократичните институции, правата на човека и социално-икономическото развитие в рамките на региона.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Г-жо председател, мисля, че планът за действие на Европейския съюз е стъпка в правилната посока, защото нашата помощ трябва да засяга две области. Първата е подобряването на положението със сигурността. Втората е подобряването на условията на живот на хората. Може да се каже, че напредъкът в първата област, свързана със сигурността, ще има благотворен ефект върху условията, в които живеят хората, докато напредъкът във втората област, свързана с подобрението на условията, в които живеят хората, ще насърчи подобрение в областта на сигурността.
Считам обаче, че трябва непрекъснато да се интересуваме от ефективността на нашата помощ. Според мен ще бъде много по-полезно, ако можем да разчитаме на подкрепа от държавите, разположени около Централна Азия. Искам специално да призова Европейския съюз, г-жа Аштън и г-жа Малмстрьом да осъществят контакт с Русия и Таджикистан, защото това са държави, които могат много да помогнат, особено що се отнася до логистиката и транспортирането на доставки за населението.
Sajjad Karim
(EN) Г-жо председател, днес терористичните атентати са ежедневие както в Афганистан, така и в Пакистан. Атакуват се училища, търговски комплекси, градски центрове и дори военни щабове.
Пакистанските военни успешно отблъскват нарушители на границата от Афганистан към Пакистан, но аз се питам: от къде тези терористи продължават да се въоръжават? Много е наивно да твърдим, че това е вътрешна работа на Пакистан. Проблемът е много по-сложен.
Министър Малмстрьом много правилно повдигна въпроса за регионалното сътрудничество. Благодарение на нашата нова роля във външните работи, г-жо върховен представител, ще разговаряме ли със съседите на Пакистан, за да ги насърчим да направят всичко, което е по силите им, за да помогнат на Пакистан в този труден момент?
Също така е вярно, че докато съществува взаимно недоверие между Пакистан и Индия (аз съм много голям привърженик на възстановяването на отношенията между двете страни), можем да постигнем много малък напредък. Страхувам се, че докато не се реши ключовият въпрос с Кашмир, няма да пожънем големи успехи.
Ivo Vajgl
(SL) Според мен планът за действие по отношение на Афганистан ще има смисъл само ако подчертава нашата европейска политика, т.е. европейския подход към Афганистан. Ние вече имаме своето сериозно участие там и не можем просто да се съобразяваме с решенията на нашите основни партньори, които ни изненадват с някои от стратегическите си решения.
Важното в плана за действие според мен е, че той ясно дава приоритет на гражданските инициативи. Трябва веднъж завинаги да се откажем от идеите за военна победа. Не можем да победим в една територия, чието население счита всички нас, които сме там, за да помогнем, за окупатори, а талибаните - за борци за свобода.
Искам да се присъединя към тези от вас, които акцентираха върху необходимостта от регионално решение и по-голямо участие на държавите в региона, които граничат с Афганистан. Хората се доверяват повече на тях.
Arnaud Danjean
(FR) Г-жо председател, много беше казано за плана за действие по отношение на Афганистан. Що се отнася до мен, съжалявам, че днешните изказвания не акцентираха повече върху връзката между мисиите на EUPOL и НАТО в Афганистан. Това е мисия, която сме длъжни да реализираме. Количествените и качествените проблеми, с които тя се среща, се дължат главно на връзката с НАТО и с цел да бъдем ефективни трябва да ги решим възможно най-скоро. Искаше ми се повече неща да бяха казани по този въпрос.
Моят въпрос се отнася до Пакистан, чиято хроническа нестабилност, както всички знаем, е фактор за кризата в целия регион, а също и за Афганистан. Виждам, че в плана за действие, се предвижда сътрудничество с Пакистан в областта на сигурността и борбата с тероризма. В тази държава, както знаем, има сериозна идеологическа, а понякога и структурна и организационна връзка между радикалните ислямски движения, които действат в Кашмир и на границата с Афганистан. Исках да се уверя, че методите, характерът и времевата рамка на помощта, които предвиждаме, са точно преценени с оглед да се предотвратят неблагоприятните и вредни последици, до които тази връзка може да доведе.
Corina Creţu
(RO) От повече от осем години нашите държави похабяват човешки животи, енергия и огромни финансови ресурси в държава, опустошена от война, където две империи, британската и съветската, вече се провалиха. За съжаление, засилването на политическото и военно влияние на талибаните, ширещата се из страната бедност, положението на жените, търговията с опиум и повсеместната корупция са факти от ежедневието, които подчертават провала на операциите, провеждащи се понастоящем в Афганистан.
Смятам, че стратегията на Европейския съюз трябва да противодейства на нарастващата опасност от хаос и насилие чрез засилване на военното присъствие и превръщането му в по-ефективен инструмент, както и чрез активизиране на усилията в областта на възстановяването, развитието и демократизацията в Афганистан. Засилената помощ за развитие в Афганистан всъщност представлява инвестиция в нашата собствена сигурност. Ето защо трябва да положим всички усилия, за да поддържаме някак си тази провалена държава и да гарантираме на нейните граждани минимално равнище на физическа и материална сигурност.
Piotr Borys
(PL) Г-н председател, положението в Афганистан днес е най-важният проблем, пред който са изправени международните институции и в частност Европейският съюз след като Договорът от Лисабон влезе в сила. Това предизвикателство не може да бъде посрещнато без наличието на три елемента в нашата стратегия: първо, успех на много амбициозна, двугодишна военна мисия, която трябва да завърши с разгром на Ал Кайда и приемане на част от ръководителите на талибаните на страната на правителството. Второ, стабилност в Пакистан и в целия регион, включително Индия (това е второто основно предизвикателство), и трето, необходимост да се изгради гражданско общество. Тридесет години война е сериозен проблем. Обществото там е необразовано - над 90% от хората не могат да четат. Във връзка с това е необходима значителна социална помощ, за да се изградят принципите на правовата държава, добро управление и система за социална помощ.
Искам да кажа, че днес броят на децата, посещаващи училище в Афганистан, е нараснал от 700 000 на 7 000 000 и в тази връзка един от основните проблеми пред г-жа Аштън е в частност необходимостта от ефективна финансова помощ за изграждането на гражданско общество в Афганистан.
Martin Ehrenhauser
(DE) Г-н председател, предполагам, че ще ми позволите, като член на делегацията за Иран, да направя един кратък коментар. Преди известно време Европейският парламент в Брюксел проведе разискване с иранския посланик в Брюксел. Когато го попитаха защо броят на смъртните присъди в Иран се е увеличил четворно, откакто президентът на Иран встъпи в длъжност, той го отдаде на увеличаването на търговията с наркотици в граничния регион между Иран и Афганистан. Исках да спомена горното изявление с оглед на това, успоредно с корупцията и на този проблем да се отдели подобаващо внимание в плана за действие.
Сесилия Малмстрьом
Г-н председател, Съветът е искрено благодарен за значителната ангажираност на Европейския парламент с този проблем. Ще отговоря на някои от вашите въпроси.
Г-н Kasoulides: планът за действие приема регионалната гледна точка като отправен момент. Тя заема централно място. Значителен акцент се поставя на доброто управление, борбата с корупцията и принципите на правовата държава. Това са задачите, от които ЕС се ръководи. В тези области Афганистан и Пакистан ще имат нужда от нашата помощ още много, много време. Г-н Kasoulides е прав, когато казва, че не сме отделили достатъчно внимание на проблема с наркотиците. Подкрепяме усилията, които се полагат например сътрудничеството UNIDOC и техническата помощ. Това трябва да продължава. Най-важно от всичко е, разбира се, да подкрепяме работата, която правителството на Афганистан извършва, за да създаде по-голямо благоденствие и добро социално управление.
На г-н Arlacchi мога да кажа, че сме съгласни, че усилията, които полагахме до сега, не бяха достатъчно съгласувани. Това е проблем за ЕС и затова е важно да имаме този план сега. Шведското председателство също така се бори упорито през есента, за да получи сведенията, за които Вие питате, а именно кой какво прави и колко струва това, за да имаме цялостен поглед върху това, което се случва. Вече имаме по-ясна картина и очакваме с нетърпение Вашия доклад, който може да помогне да придвижим работата напред, очакваме и сътрудничеството с Вас и с комисията по външни работи.
Искам да кажа на г-н Danjean, че EUPOL е много важен елемент в нашето сътрудничество и най-важният елемент за правителството на Афганистан що се отнася до гражданската полицейска работа. Оказа се, че там има силно ръководство. Качествата на EUPOL са признати от всички страни: афганистанците, САЩ и другите участници. Ние увеличихме личния състав с 280 души международен персонал. Съжаляваме, че държавите-членки не успяха да осигурят 400-те офицери, които искаме и в момента призоваваме за допълнителен принос, защото настояваме държавите-членки да участват.
Понастоящем EUPOL консолидира своите дейности в шест стратегически области, където смятаме, че може да има добавена стойност: полицейско разузнаване, разследване на престъпления, управленска структура в полицията, връзки между полицията и прокуратурата, борба с корупцията, както и правата на човека и равенството. Това са приоритети на Афганистан. Предстои НАТО да участва в обучението на полицаи чрез неговата мисия за обучение, като естествено е необходимо да засилим нашето сътрудничество в тази област.
Накрая, искам да кажа, че планът за действие е изключително важен, защото ще даде възможност на ЕС да използва ресурсите си по по-добър, по-съгласуван начин. Сега трябва да се съсредоточим върху осъществяването на тези добри идеи. Можем да постигнем това чрез използване на регионалната гледна точка, чрез отговорността, поета от самите правителства на Афганистан и Пакистан и като акцентираме върху нашите политически приоритети, принципите на правовата държава, демокрацията и правата на човека.
ЕС е един от партньорите. Много важен партньор, но има и други партньори в региона и естествено трябва да си сътрудничим с тях. Очакваме конференцията в Лондон, където се надяваме президентът Карзай да предложи свои планове и също така очакваме да увеличим нашата помощ след това.
Подкрепата на ЕС е дългосрочна и трайна, но трябва да бъде устойчива. Това е посланието, което трябва да изпратим. Това ще изисква време. Трябва да бъдем реалисти. Имаме много работа пред нас. Затова е необходимо ЕС да се ангажира. Трябва да изпратим послание, че сме ангажирани с това дългосрочно, не на последно място заради жените и децата, както много членове на ЕП споменаха.
Катрин Аштън
Г-н председател, само ще се спра на някои важни въпроси, които уважаемите членове на ЕП поставиха.
Като се съгласихме с председателството по въпросите за наркотиците, ние се стремихме да разработим цялостен отговор, който наистина съчетава аспектите, свързани с развитието на селските райони, със социалните въпроси и, разбира се, с принципите на правовата държава. Много е важно, проблемът да се решава, като се вземат предвид всички негови страни.
Съгласна съм с това, което казаха уважаемите членове на ЕП, за важността на гражданските въпроси. Всъщност имаме значителен напредък; няколко членове на ЕП бяха обезпокоени по този повод. Само един пример: през 2002 г. здравеопазването обхващаше само около 7% от населението; през 2009 г. вече са обхванати 85%. Мога да дам и други примери; това е само един такъв пример, който според мен недвусмислено показва какво правим и колко ефективно може да бъде то на място. Също така съм съгласна с това, което някои членове на ЕП, като г-жа Lambert казаха за образованието, а именно, че то е сърцевината на това, което правим по отношение подкрепата на децата и, разбира се, по отношение на обучението на възрастни по програми за заетост.
Средствата: радвам се да кажа, че те са всъщност много добре управлявани. Те се управляват чрез ООН и чрез Световната банка и мисля, че уважаемите членове на ЕП получават отчети за актуалното състояние. Последният отчет, с който разполагам, е от юли 2009 г. За онези, които не са го виждали, ще направим копия. Той показва по много разбираем начин къде отиват парите, за какво точно се изразходват и какво се опитваме да постигнем с това. Но наистина съм съгласна, че трябва да бъдем по-ефективни. Винаги има възможност за това. Едно от предизвикателствата на моята роля е да координирам това, което се случва на място, да го правя по-съгласувано и по-ефективно. Някои от колегите споменаха необходимостта да гарантираме, че ще изпълним ангажиментите си по отношение на EUPOL.
Беше споменато, че трябва да си сътрудничим с НАТО; вече имах една среща с генералния секретар на НАТО и присъствах на срещата с генерал Маккристъл, Ричард Холбрук и държавния секретар Клинтън, за да разговаряме за Афганистан. Вече се подготвяме за конференцията в Лондон в диалог с тези важни ключови партньори в региона.
Разбира се, казаното за регионалните аспекти е изключително важно. Наистина имаме желание да наблегнем на регионалното сътрудничество като част от плана за действие. В момента върви работа в тази връзка: практическа работа за осъществяването на това - по-конкретно изграждат се ж.п. връзки, развива се сътрудничество в областта на търговията и други. Но съм напълно съгласна: има още какво да правим в това отношение.
Конференцията в Лондон на 28 януари е следващият значим крайъгълен камък и там ще бъдат поставени въпроси за сигурността, управлението и социално-икономическото и регионално развитие - много важни въпроси. Проблемите, които посочих, са свързани с образованието, здравеопазването, икономическото развитие, търговията, правосъдието и правата на човека - все въпроси, във връзка с които, мога да кажа, имам значителен опит.
Председател
Разискването приключи.
Писмени изявления (член 149)
Charalampos Angourakis  
Новият план за действие на ЕС по отношение на Афганистан и Пакистан е разработен с цел да се реализира стратегическата цел на ЕС да играе още по-активна империалистическа роля в Афганистан и Пакистан, както и в региона като цяло. В Пакистан ЕС насърчава сключването на споразумение за свободна търговия, което ще позволи засилено проникване в Южна Азия на налагащите еврото монополи. В Афганистан ЕС се стреми да стабилизира още повече присъствието си както самостоятелно, чрез мисията в областта на полицейската дейност EUPOL в Афганистан, така и в рамките на НАТО чрез създаване на европейски жандармерийски сили. Боричкането между империалистическите сили за дял от плячката става по-ожесточено, въпреки стратегията за сътрудничество със САЩ и НАТО. ЕС се опитва чрез пакет от средства на стойност 1 млрд. евро годишно и различни "програми за развитие" да укрепи позициите на европейския капитал в плячкосването на окупираната страна и изграждането на трамплин за експлоатация на народите и богатството в региона като цяло. В същото време политиката на "износ на демокрация" се опитва да разшири подкрепата за демокрацията, така че тази подкрепа да включи и окупиращата империалистическа структура. Народите не могат да изберат "по-добрия империалист". Те трябва да активизират борбата си срещу плановете на всички империалисти с цел да отхвърлят игото на окупацията в Афганистан и региона като цяло.
Elena Băsescu  
Проблемите, засягащи Афганистан и Пакистан, не се ограничават само до тези две държави. Всъщност те засягат всички нас. Мисията, започната в Афганистан, трябва да приключи. Като има предвид това, Румъния открито обмисля възможността да засили своето участие в тази държава, включително с подкрепления за обучение на армията и осигуряване на медицинска и институционална помощ. В момента Румъния има 1020 военослужещи, базирани в Афганистан, като техният принос в гарантирането на мира и стабилността беше единодушно високо оценен от нашите съюзници. Искаме да участваме не само на военния фронт, но също и в укрепването на институциите в Афганистан, осигуряването на управление на местно и регионално равнище, борбата с корупцията и трафика на наркотици, обучението на полицаи и оказването на техническа помощ за развитието на селското стопанство. Във връзка с това искам да спомена обявеното от Катрин Аштън увеличаване на средствата, които Европейската комисия предоставя за развитие в Афганистан. Действията на Европейския съюз в Афганистан и Пакистан трябва да бъдат съгласувани. Ситуациите в двете страни са тясно свързани и успехът в едната зависи от успеха в другата. Европейският съюз трябва да продължи партньорството си с Пакистан и да помогне на държавата в борбата й с екстремизма и тероризма, както и по отношение на търговските отношения и насърчаването на правата на човека.
Ricardo Cortés Lastra  
Трябва да се гарантира достатъчно международно присъствие, за да се подпомогне създаването на елементарни условия на мир и сигурност с цел да се укрепи капацитетът на правителството на страната, да се подкрепи спазването на принципите на правовата държава, да се води борба с корупцията и да се зачитат правата на човека.
Когато говоря за правителство, имам предвид и поднационалното равнище, което е по-близо до гражданите и до управлението в широкия смисъл, включително всички заинтересовани страни в Афганистан. Развитието на държавата и развитието на селското стопанство, инфраструктурата и търговската мрежа спешно се нуждаят от атмосфера на мир и сигурност и преди всичко от защита на гражданите чрез борба с безнаказаността и правната несигурност, което пряко ги засяга.
Все пак ежедневните, неотложни проблеми, с които се сблъскват гражданите, не трябва да се пренебрегват. Тези проблеми не се ограничават със сигурността и са свързани с прехраната, здравеопазването и образованието. Афганистан ще оцелее и това ще стане благодарение на издръжливостта и усилията на самите хора в Афганистан. Ние обаче трябва да им подадем ръка и да не я отдръпваме преди да е дошло времето, когато те най-много се нуждаят от нея.
Jaromír Kohlíček  
Ако някъде по света има крещящ пример за неспособността на ЕС да има независима позиция по проблем, създаден от САЩ, то това е плачевното положение в Афганистан в момента: разбита инфраструктура, няколко поколения с минимални шансове за получаване на образование, средновековни условия по отношение на равенството между половете и безогледна корупция на световно равнище. Това е ситуация, която, наред с производството на повече от 70% от световния опиум и засилената активност от страна на терористични групи, показва пълната импотентност на окупационната сила. Добре известните примери на несправедливост дори към избрани от хората представители, заедно с незаконните практики на администрацията на САЩ, създадоха нестабилна среда. Непрекъснатите препратки за липса на зачитане на достойнството на човека по време на съветската окупация са безплоден опит да се прикрие съществуващият в момента хаос и анархия. С повече от два милиона бежанци в Пакистан и пропусклива граница между двете държави съществуват отлични условия за проникване на въоръжени групировки в южната и източната части на държавата. Пущунските племена отдавна живеят от двете страни на границата и е трудно в съществуващия хаос да се определи кой откъде идва. Резолюцията на ЕП от 2008 г. описва това положение точно, но трябва да кажем, че оптимистичните твърдения там са неуместни. В настоящата ситуация засилването на военното присъствие и прехвърлянето на финансови средства и екипи от експерти е напълно безсмислено. Положението забележимо се влоши през последната година и оптимистичните заключения на Комисията не почиват върху действителността в Афганистан, такава, каквато е в момента.
Krzysztof Lisek  
Задължително е да предприемем действия за подобряване на положението в Афганистан. По-конкретно следните мерки са важни: обучение на полицаи, военен персонал, хора, заети в системата на правосъдието и учители, както и борба с производството и търговията с наркотици. Това ще даде възможност да се стабилизира социалната система в Афганистан. Без съмнение е необходимо също да се увеличи военният и полицейски контингент и да се удвоят усилията в районите около границата с Пакистан с цел да се преустанови потокът от оръжие и наркотици между двете държави. Вече си струва да се помисли за посоката, в която трябва да поеме икономиката на Афганистан в бъдеще, така че хората да се откажат от отглеждането на мак и търговията с опиум. С една дума, военните и полицейски действия трябва да бъдат придружени от мерки в гражданската област: подкрепа при изграждането на структурите на афганистанската държава и помощта за развитие.
