3. Burma
Talmannen
Nästa punkt är en debatt om sex resolutionsförslag om Burma.
Zdzisław Zbigniew Podkański
Herr talman! Den burmesiska militärjuntan har inte lyckats hålla sitt löfte till det internationella samfundet efter den så kallade safirrevolutionen. Den har inte heller lyckats förbättra situationen för sitt land som protesterar och kräver sina rättmätiga rättigheter. Demokratin och utvecklingen kommer inte att krossas varken genom det brutala undertryckandet av de omfattande protesterna i september i år eller genom massfängslanden.
Burma måste arbeta för att uppfylla demokratiska principer, garantera uttrycks-, mötes- och föreningsfrihet samt flerpartisystem. Burma måste även frige de politiska fångarna, utveckla ett självständigt domstolsväsen och förhindra etnisk rensning. Burma behöver hjälp. Därför krävs det ett större deltagande från FN och dess generalsekreterare, Internationella rödakorskommittén, Europeiska kommissionen samt regeringarna från länder med möjlighet att påverka de burmesiska myndigheterna. Som representant för UEN-gruppen och författarna uttrycker jag mitt stöd för denna resolution samt rekommenderar den till parlamentets ledamöter.
Marios Matsakis
författare. - (EN) Herr talman! Detta är den sjätte resolutionen om Burma från Europaparlamentet de senaste två åren, men den ohyggliga burmesiska militärjuntan verkar inte ha brytt sig ett dugg om vad EU anser. Under tiden fortsätter de vanliga medborgarna i Burma att lida av förtryck, förföljelse och fattigdom. Detta är resultatet av den brutala, föråldrade och skamfulla inställningen från den obegåvade militärregim som kontrollerar landet. Diktatorerna fortsätter naturligtvis att berika sig och leva ett påkostat liv på folkets bekostnad.
Det tycks som om resolutionerna har haft liten effekt på dessa militära kriminella, och det beror enligt min uppfattning på att länder som Kina, Indien och Ryssland fortsätter att stödja Burma både ekonomiskt och politiskt. Jag anser därför att vår uppmärksamhet bör riktas mot dessa länder i stället för mot själva Burma. Det måste göras klart för dem att de måste upphöra med att hjälpa de burmesiska militärgeneralerna som saknar både själ och hjärta, i annat fall kommer deras förbindelser med EU att lida allvarlig och oåterkallelig skada.
Józef Pinior
författare. - (PL) Herr talman! Burma har nästan blivit ett stående ämne här i kammaren. Vi återkommer till situationen i Burma vid varje session som Europaparlamentet håller i Strasbourg.
Det kommande Asien-Europamötet innebär en möjlighet för EU, representerat av det franska ordförandeskapet, att ta upp vissa grundläggande frågor med de burmesiska myndigheterna. Den första gäller frigivandet av politiska fångar. Enligt Amnesty International finns det för närvarande omkring 2 100 politiska fångar i Burma. För det andra måste man upphöra med tortyr av de fängslade. Det finns en ständig risk för att utsättas för tortyr i Burma. För det tredje måste den burmesiska armén uppträda professionellt. Den måste respektera mänskliga rättigheter under militära aktioner mot etniska minoriteter och nu särskilt mot karenfolket. EU kan inte tolerera våld och brott mot mänskligheten.
Slutligen måste EU:s politik få påtagliga effekter. Vi måste fundera på om sanktionerna har störst inverkan på Burmas ledare eller invånare. Vi måste föra en klok politik. EU måste på nytt överväga sin politik när det gäller sanktioner mot Burma. Å ena sidan måste vi därför insistera på respekten för mänskliga rättigheter och demokratisk frihet. Å andra sidan måste det internationella samfundet anta en effektiv politik gentemot Burma.
Raül Romeva i Rueda
författare. - (ES) Herr talman! Morgondagens Asien-Europamöte (ASEM) i Peking erbjuder ett lysande tillfälle för EU:s deltagande stats- och regeringschefer att återigen ta upp den oroande situationen när det gäller mänskliga rättigheter i Burma.
Som Amnesty International via en skrivelse redan har begärt, vore det ytterst lämpligt för tjänstgörande ordförande Nicolas Sarkozy, som delar ordförandeskapet för ASEM, att uttrycka EU:s stora oro för de över 2 100 politiska fångarna samt begära deras omedelbara frigivande.
En annan källa till oro är den nuvarande militära offensiven mot karenfolket i landets östra delar där man har genomfört den största militära operationen på årtionden. Det direkta målet för denna operation är civilbefolkningen och den har lett till förflyttning av 150 000 personer i landet. Amnesty International visade i juni 2006 att sådana handlingar innebär ett brott mot mänskligheten.
Dessutom har Burma Campaign Spain och Burma Campaign International bland andra krävt att de grundläggande politiska problemen för första gången ska diskuteras med FN:s generalsekreterare under dennes planerade besök i Burma i december. Generalsekreteraren har redan besökt landet vid två tillfällen året efter orkanen Nargis.
Vi har aldrig tidigare sett ett sådant till synes brett samförstånd mellan EU och Asien om att förena våra krafter och sätta press på regimen för att frige samtliga politiska fångar. Därför är morgondagens möte så avgörande.
Det är beklagligt att FN så länge har ignorerat, och ibland även trott på, regimens lögner vilket bevisas av de nästan obefintliga framsteg som de 37 besöken av FN:s sändebud har resulterat i.
Därför vill även jag uppmana både EU:s stats- och regeringschefer, naturligtvis även den spanske premiärministern José Luis Rodríguez Zapatero, och FN att visa att de verkligen stöder en förändring i Burma. Det är därför mycket viktigt att de kräver ett omedelbart frigivande av de fängslade.
Morgondagens tillfälle får inte gå förlorat och stats- och regeringscheferna måste agera enligt de förväntningar som ställs på dem.
Jag litar på att dessa stats- och regeringschefer, och särskilt ordförande Nicolas Sarkozy, kan hantera situationen och framför allt vara medvetna om dess allvar samt agera därefter. Om EU verkligen vill vara en trovärdig politisk aktör med en utrikespolitik som grundar sig på försvar och främjande av mänskliga rättigheter i stället för att, som så ofta är fallet, framstå som en part som endast vill tjäna de ekonomiska intressena hos storföretag som Total och Chevron är detta det rätta tillfället. Det är i situationer som denna som vi kan få trovärdighet.
Många liv är beroende av dessa insatser.
Colm Burke
författare. - (EN) Herr talman! I morgon är det trettonårsdagen av det ogrundade fängslandet av Aung San Suu Kyi, Burmas mest respekterade politiska fånge. I denna lägligt offentliggjorda parlamentsresolution fördömer man hennes fortsatta fängslande och insisterar på att hon omedelbart ska friges.
I maj förlängdes Aung San Suu Kyis senaste femårsperiod i husarrest med ytterligare ett år. Enligt artikel 10b i Burmas lag om skydd av staten från 1975 anges att en person som anses utgöra ett hot mot statens suveränitet och säkerhet samt medborgarnas fred endast kan hållas häktad upp till fem år. Därför är denna förlängda häktningstid olaglig. Aung San Suu Kyi har under de senaste 19 åren varit fånge i sitt hem i Rangoon i mer än 13 år.
Jag beklagar också djupt att antalet politiska fångar i Burma har ökat från 1 300 till över 2 100 sedan Saffranrevolutionen i september 2007. Det är uppenbart att militärjuntan inte har hållit sina löften till det internationella samfundet i denna fråga.
Trots att förra månadens frigivning av den erfarne journalisten och sekreteraren för Nationella demokratiförbundet (NLD) U Win Tin och sex andra ledare var ett steg i rätt riktning, måste mer göras för att frige Burmas politiska dissidenter.
Jag uppmanar FN:s generalsekreterare att hålla fast vid ett andra besök i Burma i december, oavsett de rådande förhållandena, för att för att personligen begära att alla politiska fångar släpps fria och att NLD fullt ut involveras i förberedelserna inför 2010 års val.
Slutligen uppmanar jag ledarna vid morgondagens ASEM-möte i Kina, på trettonårsdagen av häktningen av Aung San Suu Kyi, att de ska ta sitt ansvar när det gäller det fortsatta förtrycket i ett av sina grannländer och vidta beslutsamma åtgärder för att fördöma den burmesiska militärjuntan för dess fortsatta förtryck av politiska dissidenter.
Esko Seppänen
författare. - (FI) Herr talman, herr kommissionsledamot! Det råder ingen respekt för mänskliga rättigheter eller medborgerliga friheter i Burma. Som många här har sagt, så är det inte första gången som vi tar ställning mot inskränkningarna i yttrandefriheten, underkuvandet av information, förbudet mot mötesfrihet, kränkningarna av samtliga grundläggande rättsstatsprinciper samt förbudet mot opposition.
Den burmesiska nationens värsta fiende är dess eget ledarskap som med arméns hjälp med vapen och våld påtvingar sitt folk det statliga monopolets kontroll. Det sitter fler politiska fångar i juntans fängelser än någonsin. Juntan motarbetar också sitt eget folk genom att hindra internationell nödhjälp att nå fram till katastrofdrabbade områden. Det internationella samfundet bevittnar maktlöst hur det burmesiska folket dör på grund av ledare som tillgriper repressiva åtgärder samtidigt som de inte gör något själva.
I vårt uttalande vädjar vi till ledarna vid Asien-Europamötet så att andra länder i området ska utöva press på juntan för att den ska frige de politiska fångarna. Det är naturligtvis lite skenheligt av oss att insistera på detta eftersom vi vet att Burma inte är det enda landet i området som fullständigt ignorerar mänskliga rättigheter. Vår grupp stöder den gemensamma resolutionen.
Filip Kaczmarek
Herr talman, herr kommissionsledamot! Ett år efter det brutala krossandet av de buddistiska munkarnas protester har det internationella samfundet fortfarande inte lyckats enas om hur man ska agera mot en av de mest förtryckande regimerna i världen. Förenta staterna och EU inför hårdare sanktioner och förklarar högljutt sin indignation över kränkningarna av de mänskliga rättigheterna, liksom vi gör i dag i kammaren. Emellertid avstår Burmas grannländer, det vill säga medlemmarna i Sydostasiatiska nationernas förbund (Asean) tillsammans med Kina, Indien och Ryssland, från att öppet kritisera den burmesiska regimen under förevändning att de inte vill blanda sig i landets inre angelägenheter. Därför stöder jag Marios Matsakis tidigare ord. Europeiska kommissionen måste vara tuffare och ta upp denna fråga på ett öppnare sätt i sina diskussioner med Kina, Ryssland och Asean-länderna.
Det finns ytterligare en svårighet som har att göra med agerandet på FN-nivå vilket har visat sig fullständigt ineffektivt. Före generalförsamlingens senaste möte hade man förutspått ett genombrott för frågan om Burma. Inget sådant genombrott har ägt rum. Europeiska kommissionen och medlemsstaterna måste vidta beslutsamma åtgärder för att försäkra att mer görs på internationell nivå för Burma.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
för PSE-guppen. - (PL) Herr talman! Det har gått mindre än fyra månader sedan Europaparlamentets senaste resolution om den dramatiska situationen i Burma. Den sittande militärregimen har inte hållit något av sina löften till det internationella samfundet efter upproret förra året. Om inte situationen i Burma förbättras finns det risk för att FN:s generalsekreterare kommer att inställa sitt besök i december. Antalet politiska fångar har ökat till tvåtusen. De hålls fortfarande under omänskliga förhållanden utan tillgång till sjukvård. Aung San Suu Kyi har suttit arresterad i sjutton år. Hon har mottagit både Nobelpriset och Sacharovpriset. Den burmesiska regimen begränsar fortfarande de grundläggande mänskliga rättigheterna och friheterna och även tillgången till oberoende informationskällor. Människor som tillhör karenminoriteten förföljs av myndigheterna. De har sökt en tillflyktsort i Thailand där de lever på gränsen till fattigdom. Det samma gäller de invånare som drabbades av orkanen. Regimen tillät inte den humanitära hjälpen att nå fram till dem och utsatte därmed tusentals av sina egna medborgare för risken att dö av hungersnöd.
Vi måste begära att de burmesiska myndigheterna häver samtliga restriktioner för leveranser av humanitär hjälp och återinför grundläggande friheter i landet. Stora insatser måste göras för att se till att FN:s generalsekreterare kan genomföra sitt besök i Burma och att Nationella demokratiförbundet får delta i det förberedande arbetet inför valet 2010. Kina och Indien måste utöva politiska och ekonomiska påtryckningar på den burmesiska regimen genom att vägra ge stöd till Burmas armé. Det internationella samfundet måste införa ekonomiska sanktioner och även frysa regeringsmedlemmarnas och deras närståendes tillgångar.
Kathy Sinnott
för IND/DEM-gruppen. - (EN) Herr talman! Burma är ett fruktansvärt korrumperat land. Med över 2 000 häktade politiska fångar, myndigheternas undertryckande av fria medier samt ett utbrett slaveri i industrin behöver Burmas folk omfattande hjälp.
Trots över 37 besök av FN:s sändebud under de senaste tjugo åren och sex resolutioner från parlamentet har militärjuntan inte genomfört en enda reform. Jag håller med Marios Matsakis att det inte räcker med att utpeka Burma. Vi måste inrikta oss på de länder som stöder Burma och i synnerhet på Kina som är landets mäktigaste ekonomiska och militära allierade. Trots detta företrädde en leende Nicolas Sarkozy Europeiska rådet vid sommarens olympiska spel. Tog han upp frågan om folket i Burma, Sudan och Tibet eller frågan om Kinas eget förföljda folk med Kinas högsta ledare som stod tillsammans med honom?
Jag vill även särskilt nämna missbruket av det bistånd som sänds till Burma - vi försöker nämligen fortfarande att nå fram till de vanliga människorna i landet. Dessa varor delas emellertid ofta ut till den burmesiska regeringens favoriter så att de kan sälja dem vidare till ett högt pris.
Paulo Casaca
(PT) Herr talman, herr kommissionsledamot! I morgon är det trettonårsdagen av den ogrundade fängslandet av den burmesiska ledaren Aung San Suu Kyi. Därför är detta ett bra tillfälle för EU och dess tjänstgörande ordförande som befinner sig i Peking för Asien-Europamötet att högst formellt förklara att situationen i Burma är oacceptabel, att utöva nödvändiga påtryckningar - i synnerhet på Kina som flera ledamöter redan har föreslagit för att följa särskilt Förenta staternas exempel från 2003 - och att vägra fortsatt import av klädesplagg som tillverkas under eländiga och slavliknande förhållanden. Utöver detta måste kristallklara och konsekventa sanktioner införas. Om så sker tror jag att vi äntligen skulle kunna börja se förändringar i Burmas situation.
Peter Skinner
(EN) Herr talman! Jag vill tacka kommissionsledamoten för att han lyssnar på oss. Tillsammans med kolleger som Glenys Kinnock har jag sett fram emot den dag då resolutioner om mänskliga rättigheter i Burma och andra länder inte behöver tas upp i parlamentet, men vi måste ständigt återgå till detta.
Jag kan bara hålla med kollegerna i kammaren om att när vi ser de upprepade försöken att genomföra förändringar i Burma konstaterar vi bara misslyckanden. Vi måste exponera de länder som hjälper och ger ekonomiskt stöd i form av handel till denna korrupta regim. Vi har angivit namnen på några av dessa länder och bör göra mer på EU-nivå för att försäkra att exponeringen av dessa länder verkligen leder till förändring. Vi måste se förändringar i Burma som leder till mötes- och föreningsfrihet, till frigivande av samvetsfångar och till en fullständig övergång till ett demokratiskt flerpartisystem. Vi har besegrat juntor i Europa. Vi måste få världen att besegra juntan i Burma.
Zbigniew Zaleski
- (PL) Herr talman! En ensam person som protesterar mot myndigheterna hörs knappt. Men om samtliga ledamöter i parlamentet höjer sina röster tillsammans med röster från andra länder kommer medborgare i länder som utsätts för varaktigt förtryck att inse att det är värt att tala sanning och stå upp mot sådana regimer. De kommer att inse att deras ansträngningar slutligen kommer att bära frukt, och deras kampanda kommer att stärkas. Likväl måste särskilda åtgärder vidtas utöver blotta ord för att visa juntan att det inte lönar sig att framhärda med förtryck till det bittra slutet på grund av följderna för både nationen och myndigheterna själva. Två bestämda åtgärder måste därför vidtas och genomföras fullt ut. Jag är övertygad om att sanningen kommer att vinna, och ju fler människor som kräver sanningen i Burma, desto starkare blir de.
Gerard Batten
(EN) Herr talman! Tidigare i år såg vi den burmesiska regeringen misslyckas med att hantera följderna av en naturkatastrof som drabbade landet. Med tanke på de summor som militären spenderar på sitt eget uppehåll och dess hårda grepp om nationens liv, hade man i alla fall kunnat förvänta sig att den skulle se till sitt eget folks behov i samband med en humanitär kris. Det gjorde den inte, för den har ingen verklig funktion utöver att förlänga sin egen existens och behålla sitt grepp om makten.
Med hänvisning till vad jag sa i mina tidigare kommentarer om Demokratiska republiken Kongo undrar jag hur många i militärjuntan som har bankkonton i banker i väst och som åker på shoppingresor till London, Paris och Rom. Ett direkt sätt för demokratiska länder att visa sitt stöd för det burmesiska folket vore att vägra militärjuntan inresetillstånd tills Burma respekterar mänskliga rättigheter och demokrati.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Jag har noga följt diskussionen och vill framhålla två saker. Jag anser att Marios Matsakis helt rätt betonar att nyckeln till situationen i Burma ligger i Moskva men framför allt i Peking och Delhi. Man får inte öka påtryckningarna enbart på Burma, utan även på dessa länder. För det andra är Józef Piniors iakttagelse mycket viktig och jag håller helhjärtat med honom. Vi måste först se hur mycket dessa påtryckningar på och sanktioner mot Burma påverkar juntan respektive befolkningen. Jag vill be Europeiska kommissionen att analysera hur negativt dessa åtgärder kommer att påverka juntans agerande och hur de kommer att påverka folket. Det verkar som om Burma måste uppmuntras att öppna sig för resten av världen på alla tänkbara sätt. Endast då kommer landet att kunna slå in på vägen mot demokrati.
Marios Matsakis
(EN) Herr talman! I slutet av denna sammanträdesperiods debatt om mänskliga rättigheter här i Strasbourg är det värt att notera att livet håller på att återgå till det normala. Vi har ett fåtal mycket trogna och beslutsamma kolleger som fortfarande är närvarande tillsammans med företrädare för kommissionen - vi är tacksamma över att kommissionen alltid har företrädare närvarande vid dessa debatter - men vi saknar naturligtvis företrädare för rådet. Vi borde kanske alla vara tacksamma över att inte har taket har ramlat ner över oss. Låt oss hoppas att det aldrig kommer att göra det!
Andris Piebalgs
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Jag vill inleda med att påminna er om att kommissionens insatser i samband med cyklonen i maj förra året var snabba och omfattande. Vi tillhandahöll humanitär hjälp och livsmedel och arbetade via civilskyddsmekanismen i samarbete med EU:s medlemsstater.
Vi är nöjda med Asean-ländernas aktiva bidrag för att samordna de internationella insatserna. Kommissionen finansierade den största delen av behovsbedömningen som genomfördes i samarbete med Asean, FN och regeringen. Den humanitära krissituationen är inte över, men vi kommer nu även att ägna oss åt återuppbyggnadsfrågor. Det mest anmärkningsvärda under denna tid har varit vågen av solidaritet mellan medborgarna, de lokala icke-statliga organisationerna och Röda Korset i Myanmar. Detta visar tydligt att det inte är ett alternativ att ge upp det civila samhället.
Följande problem måste tas upp:
För det första måste vi minska det burmesiska folkets isolering. Det civila samhället måste stärkas. Kommissionen delar på värdskapet för en konferens som ska hållas i Bryssel den 29 oktober om det civila samhällets roll i Myanmar.
För det andra måste vi hålla samtliga tänkbara kommunikationskanaler med regeringen öppna. Ordförande José Manuel Barroso förväntas tala vid det Asien-Europamöte som ska hållas i Peking den 26 oktober. Dessutom har kommissionen etablerat arbetsrelationer med berörda ministerier för hälsa, utbildning och försörjning.
För det tredje måste vi bevara och stärka FN som en ledande kraft. Det finns inte några alternativ till det förhandlingsarbete som FN:s generalsekreterare och FN:s särskilde rådgivare Ibrahim Gambari har utfört. Kommissionen stöder kraftfullt FN:s särskilde rapportör för mänskliga rättigheter i Myanmar, Tomás Ojea Quintana.
Nationell försoning kräver även en öppen dialog. Den kan inte hållas med politiska aktörer i fängelse eller husarrest. Vi fortsätter att kräva att alla politiska fångar friges. Kommissionen stöder även Internationella arbetsorganisationens (ILO) insatser för att få slut på den metod med tvångsarbete som används för militära och infrastrukturella program.
Kommissionen använder alla sina kanaler för att uttrycka oro över tvångsarbete och bristande respekt för grundläggande friheter. Folket i Myanmar förtjänar vår uppmärksamhet och vårt stöd och kommissionen kommer att fortsätta att göra allt som står i dess makt.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Sebastian Valentin Bodu  
skriftlig. - (RO) Europaparlamentet måste uppvisa en enad front när det fördömer Myanmar - där situationen har blivit tragisk - för brott mot mänskligheten. Välrespekterade icke-statliga organisationer uppger att omkring 70 000 civila har tvingats överge sina hem det senaste halvåret i sina försök att fly militärjuntans systematiska övergrepp.
Myanmars historia är sedan omkring femtio år präglad av militärdiktatur och vi fördömer det faktum att landets invånare under ett halvt sekel inte har kunnat leva ett normalt liv.
Med tanke på graden av förföljelse, tortyr, straffarbete, konfiskering av mark och begränsning av rörelsefrihet i Myanmar skulle myndigheterna lätt kunna anklagas för brott mot mänskligheten.
Som medlem av EU, en institution vars grundläggande princip är respekt för mänskliga rättigheter, anser jag att myndigheterna i Myanmar på ett offentligt sätt måste göras medvetna om att respekten för mänskliga rättigheter utgör grunden för ett lands ekonomiska framgång. Ett frigivande av alla politiska fångar i Myanmar, till att börja med Nobelpristagaren Aung San Suu Kyi, skulle utgöra en mycket symbolisk gest från myndigheternas sida. Det skulle visa att de är öppna för en internationell dialog och inte avser att bli fullständigt isolerade från resten av världen.
Jules Maaten  
skriftlig. - (NL) Vid nästa Asien-Europamöte den 24 oktober 2008 i Peking har den burmesiska oppositionsledaren och Nobelpristagaren Aung San Suu Kyi hållits fängslad i exakt tretton år. FN:s generalsekreterare Ban Ki-Moon har meddelat att han tänker besöka Burma i december, men bara om verkliga framsteg kan göras på det politiska och människorättsliga området i Burma. I annat fall kommer han att tvingas senarelägga sitt besök. Det kommande Asien-Europamötet är ett gyllene tillfälle att utöva intensiva påtryckningar för att förmå Burma att genast uppfylla FN:s villkor och därmed bidra till Ban Ki-Moons besök.
