Riešenia potrebné na oživenie hospodárstva v členských štátoch Európskej únie v strednej a východnej Európe
Predsedajúci
Ďalším bodom programu je vyhlásenie Komisie týkajúce sa riešení potrebných na oživenie hospodárstva v členských štátoch Európskej únie v strednej a východnej Európe.
Joaquín Almunia
Vážený pán predsedajúci, dámy a páni, hospodárska kríza zasiahla celú Európu. Dá sa povedať, že zasiahla celý svet, ale tu v Európskej únii asi mimoriadne postihla štáty strednej a východnej Európy, teda nové členské štáty, a to z niekoľkých dôvodov. Prvým je to, že ide zjavne o slabšie hospodárstva ako vyspelé, priemyselné a konsolidované hospodárstva západnej Európy, a to, že tieto hospodárstva nemajú finančný systém, v ktorom sa kríza vytvárala, a sú preto vo veľkej miere závislé od priamych investícií zo zahraničia, ktorými by financovali svoj rast. Keď kríza vypukla a najmä keď vyvrcholila v roku 2008, investície sa zastavili a tieto hospodárstva zostali bez finančných prostriedkov na financovanie svojho rastu, ktoré nedokázali nahradiť vlastnými úsporami a vnútornými zdrojmi.
Je však zároveň samozrejmé, že nie všetky hospodárstva strednej a východnej Európy boli zasiahnuté rovnako. Niektoré hospodárstva boli lepšie pripravené ustáť nápory krízy. Niektorým hospodárstvam sa ešte pred krízou múdro podarilo realizovať politické reformy, ktoré vytvorili pevnejší základ pre ich model rastu.
Európska únia a Komisia ako súčasť európskych inštitúcií v každom prípade reagovali na túto krízu, a to najmä skupinou opatrení na riešenie špecifických problémov, ktoré z relatívneho hľadiska viac pomáhali krajinám strednej a východnej Európy.
Plán hospodárskej obnovy Európy prijatý koncom roka 2008 je založený na finančných stimuloch, ktoré logicky majú významnejší vplyv vo veľkých hospodárstvach eurozóny v západnej Európe. Prostredníctvom podpory vnútornej ponuky v štátoch západnej Európy však tieto stimuly umožnili, aby bol trh aj naďalej zdrojom rastu prostredníctvom vonkajšieho dopytu pre štáty strednej a východnej Európy.
Popri pláne hospodárskej obnovy Európy prijali európske inštitúcie aj ďalšie rozhodnutia, ktoré mali za následok zvýšenie pôžičiek od Európskej investičnej banky. Čísla za rok 2009 ešte nie sú, pochopiteľne, uzatvorené, no predpokladám, že pôžičky od Európskej investičnej banky ku koncu tohto roka budú dosahovať pravdepodobne o vyše 50 % vyššiu hodnotu než v roku 2007, teda v roku pred krízou.
Európska investičná banka stanovila ako svoju mimoriadnu prioritu finančné operácie v štátoch strednej a východnej Európy v rámci množiny úloh a činností. Na tento účel použila nástroje, ktoré spustila ešte pred krízou, napríklad Jeremie, Jessica, Jaspers a iné opatrenia. Napríklad aj Európska banka pre obnovu a rozvoj (EBOR), ktorá nepatrí výslovne medzi inštitúcie Európskej únie, zintenzívnila svoje kroky na základe podnetu európskych štátov a Európskej komisie, ktorí sú akcionármi banky.
Pozitívnu úlohu zohrali aj štrukturálne fondy. Tie vlastne stále pomáhajú štátom, ktoré potrebujú čerpať prostriedky na základe kohéznej politiky, ale po začiatku krízy sa prijali rozhodnutia napríklad o zvýšení prostriedkov, ktoré možno prideliť zo štrukturálnych fondov na pomoc krajinám, najmä štátom strednej a východnej Európy.
Rada, bohužiaľ, nepodporila iniciatívu Komisie týkajúcu sa toho, aby sa počas krízy (teda v rokoch 2009 a 2010) z Európskeho sociálneho fondu zabezpečovalo 100 % financovanie skupiny činností určených na podporu pracujúcich a aktívnych politík na trhu práce.
Ako už viete, systém pre platobné bilancie sa nepoužil už od roku 1993. Tento nástroj sa používa na poskytnutie financií krajinám, ktoré majú problémy so zabezpečením externého financovania v dôsledku svojej platobnej bilancie, alebo pre krajiny, ktoré majú problémy s financovaním svojich rozpočtových potrieb. Jeho horná hranica sa zvýšila z 12 miliárd EUR na 50 miliárd EUR na základe iniciatívy Komisie a so súhlasom Rady, pričom zo spomínaných 50 miliárd EUR sa približne 15 miliárd EUR použilo v rámci operácií finančnej podpory pre tri štáty strednej a východnej Európy, ktoré sú členskými štátmi Európskej únie, konkrétne pre Maďarsko, Lotyšsko a Rumunsko.
Napokon by som rád spomenul takzvanú Viedenskú iniciatívu, ktorú spoločne podporujú európske inštitúcie a medzinárodné finančné inštitúcie. Prostredníctvom nej sa koordinovali kroky súkromného finančného systému. Ten je v mnohých týchto štátoch organizovaný v podstate okolo západoeurópskych bánk, ktoré investujú v štátoch strednej a východnej Európy a majú v nich svoje pobočky a dcérske spoločnosti.
Viedenská iniciatíva znamená, že kroky sa dajú koordinovať, a to vrátane udržiavania pozícií a rizík súkromných bánk v týchto štátoch. Podarilo sa nám udržiavať finančný systém na maximálnej úrovni, čo pomáha pri financovaní následkov krízy a investícií potrebných na prekonanie krízy. Je to reakcia na vyhlásenia o nadmerných rizikách, ktoré prijímali niektoré západoeurópske banky zriadené v týchto krajinách. Zatiaľ platí, že sme nemuseli oplakať žiadnu "obeť" medzi týmito bankami, práve naopak, podarilo sa im udržať primeranú úroveň kapitalizácie a finančnej činnosti aj počas náročných podmienok, v ktorých systém teraz funguje.
Vidíme už pozitívne náznaky. Vidíme, samozrejme, aj náročné úlohy. To znamená, že to ešte neskončilo. Musíme naďalej venovať mimoriadnu pozornosť tomu, ako sa dajú čo najlepšie využívať nástroje, ktoré majú európske inštitúcie k dispozícii na pomoc týmto krajinám, tak aby sa vytvorila cesta smerom k obnove a prekonaniu krízy.
Dovoľte mi povedať jeden pozitívny príklad. Bude o Poľsku, ktoré si ako jediný štát v Európskej únii naďalej zachováva pozitívny rast a ani raz počas krízy nezaznamenalo pokles. Tento jediný štát v celej Európskej únii je štátom strednej a východnej Európy a jedným z nových členských štátov.
Na záver by som rád spomenul význam eura ako základu pre stratégie zamerané na vydržanie náporov krízy a jej prekonanie. Euro je referenčnou hodnotou, ktorá vedie vhodné stratégie na prekonanie krízy. V regióne je jedna krajina, ktorá sa stala súčasťou eurozóny uprostred krízy, Slovensko, pričom včera sa v Bratislave uskutočnila konferencia, na ktorej slovenské orgány uvítali spôsob, akým ich euro ochránilo pred najhoršími následkami krízy a ako im pomáha prekonať ju za podmienok, ktoré sú oveľa lepšie, ako by boli v prípade, ak by nepatrili do eurozóny.
Ďalšia krajina v regióne, Estónsko, sa chce stať súčasťou eurozóny a prejsť na euro v roku 2011. Ukazovatele a miera dodržiavania kritérií Maastrichtskej zmluvy a teraz Lisabonskej zmluvy naznačujú, že tento cieľ je realizovateľný. Nemôžeme to zaručiť, až kým na jar nebude zverejnená príslušná správa o konvergencii, ale je možné, že Estónsko bude od roku 2011 súčasťou eurozóny.
Pokiaľ ide o krajiny mimo Európskej únie, ktoré sú súčasťou regiónu, kandidátske krajiny alebo možné kandidátske krajiny, vstup do Európskej únie je aj výraznou oporou na zaistenie toho, aby mali primerané stratégie a politiky.
Je teda pravda, že existuje veľmi veľa problémov. Je pravda, že tieto štáty majú slabšie hospodárstva. Je pravda, že následky krízy, ako je aj tá práve prebiehajúca, sú pre občanov týchto štátov nekonečne nepríjemnejšie ako následky pre občanov v štátoch, v ktorých funguje systém sociálnej ochrany a kde sú etablovanejšie, silnejšie a konsolidovanejšie systémy sociálneho zabezpečenia.
Treba však povedať, že nástroje, ktoré majú európske inštitúcie k dispozícii, ako aj samotná skutočnosť, že patria do Európskej únie a majú možnosť byť súčasťou hospodárskej a menovej únie, je z pohľadu boja proti kríze, ktorú práve prežívame, skôr pozitívnym faktorom ako prekážkou.
Arturs Krišjānis Kariņš
v mene skupiny PPE. - (LV) Vážený pán predsedajúci, pán Almunia, existujú dva možné prístupy k pomoci hospodárstvam členských štátov v strednej a východnej Európe pri ich obnove, môžeme im dať rybu alebo udicu. Samozrejme, najlepšie je dať im udicu. Problémom je zistiť, aká udica by to mala byť. Základom a meradlom obnovy je vytváranie nových pracovných miest. Na tento účel sú potrebné investície. Medzi hlavné prekážky investícií do regiónu patrí neistota týkajúca sa nestability národných výmenných kurzov a zavedenie eura. V tejto chvíli pripomína zavádzanie eura v nových členských štátoch konské dostihy, v ktorých sa každý snaží uniknúť ostatným a dostať sa do eurozóny.
Môže dôjsť k tomu, že v tejto krízovej situácii si niektoré členské štáty uškodia, ak napríklad prudko znížia rozpočtové výdavky, čím zvýšia nezamestnanosť nad úroveň, ktorú ich hospodárstva dokážu vydržať. Môže sa tiež stať, že jeden členský štát vstupom do eurozóny poškodí hospodárstvo susediaceho štátu mimo eurozóny tým, že pritiahne investície na seba a zvýši tak úroveň nezamestnanosti v susediacom štáte. Európska únia je postavená na základe zásady solidarity. Keď sa v roku 2004 zvýšil počet členských štátov Európskej únie, bola vypracovaná a prijatá jednotná stratégia pre prijatie týchto členských štátov do Európy. Domnievam sa, že by Európska komisia mala znovu premyslieť proces zavádzania eura a mala by pripraviť jasnú stratégiu jeho zavádzania tak, aby nepriamo nenavádzala členské štáty k tomu, aby spôsobili škodu sebe alebo svojim susedom. Nie je potrebné meniť kritériá stability, ale treba vypracovať spoločný plán a časový harmonogram pre celý región, aby sme mohli v Európe zaviesť jednotnú menu pomocou stanoveného postupu, ktorý bude všetkým jasný. Takúto podobu by mala mať udica, ktorá by pomohla obnoviť hospodárstva daného regiónu otvorením dverí k investíciám a vytváraniu pracovných miest.
Sergio Gaetano Cofferati
Vážený pán predsedajúci, dámy a páni, pán komisár Almunia, ako ste správne zdôraznili, následky tejto závažnej finančnej a hospodárskej krízy cítia krajiny na celom svete a, prirodzene, aj krajiny v Európe. V EÚ boli najviac postihnuté najslabšie krajiny, tie, o ktorých práve hovoríme.
Ide o štáty, ktoré vstúpili do Únie nedávno a ktoré nepatria do eurozóny. Je preto dôležité pamätať na ne a identifikovať najúčinnejšie kroky smerujúce k tomu, aby mohli byť úplnou súčasťou Európy a zúčastňovať sa tak na živote v Európe rovnocenne s ostatnými. Primerane tomu potrebujú zásahy do menovej politiky, počnúc zásahmi Európskej centrálnej banky. Ak im totiž nepomôžeme zvýšiť HDP a investovať do ich výrobných systémov, nepodarí sa im vyriešiť nerovnováhu, ktorá ich momentálne ťahá nadol, nepodarí sa im splniť maastrichtské kritériá a stať sa súčasťou eurozóny. Ako ste spomínali, dôležité sú aj ďalšie kroky, ako napríklad jednoduchší prístup k finančným prostriedkom, ktoré sa poskytujú z európskych fondov, a k financovaniu z EIB.
Domnievam sa však, že by sme nikdy nemali zabudnúť na to, že tieto kroky sa musia realizovať súbežne s krokmi zameranými aj na ďalšie slabé krajiny v Európe. Nejde len o krajiny, o ktorých dnes hovoríme, čo si všetci, bohužiaľ, uvedomujeme. A práve preto už nemôžeme odkladať vytvorenie európskeho systému financovania, ktorý by dokázal podporiť investície s komplexnou perspektívnou predstavou pre Európu. Myslím tým zriadenie fondu financovaného z eurodlhopisov, o ktorom sa domnievam, že je to jediné praktické riešenie dostupné pre členské štáty a Európsku úniu.
Dostali sme sa to fázy, v ktorej musíme ukázať politickú odvahu a prezieravosť, pokiaľ ide o túžbu prekonať krízu a vytvoriť podmienky na konkurencieschopný rozvoj Európy, rozvoj, ktorý by zaistil blaho všetkých Európanov.
Guy Verhofstadt
Vážený pán predsedajúci, pán komisár, dôvodom, prečo sme spoločne s ďalšími tu prítomnými poslancami žiadali o túto rozpravu, je to, že v dôsledku hospodárskej krízy vzniká nová železná opona. Táto menová železná opona oddeľuje tých, ktorí sú v eurozóne, od tých, ktorí v nej nie sú.
Mnohé problémy, ktoré dnes postihujú napríklad väčšinu pobaltských štátov - spomenuli ste Poľsko, ale rovnako by som mohol spomenúť Bulharsko, Rumunsko, Maďarsko -, sú výsledkom toho, že tieto štáty nie sú v eurozóne. Musia naďalej používať svoju miestnu menu, čo má v súčasnosti škodlivé, zničujúce následky. Môžeme teda hovoriť o hospodárskej obnove, ale pre tieto štáty momentálne neexistuje žiadna hospodárska obnova. V niektorých z týchto štátov je miera nezamestnanosti vyššia než 20 % a platy vo verejnom sektore museli byť znížené o viac než 20 %. Údaje o ich hospodárskom raste sú naozaj veľmi negatívne.
Dôležité je, aby sme im čím skôr umožnili vstup do eurozóny. V súčasnosti však znášajú škodlivé účinky tejto situácie. Samozrejme, že nie je cieľom zmeniť podmienky Paktu stability a rastu, o to nikto nežiada. Tie by sa meniť nemali, pretože, ako ste správne povedali, eurozóna funguje ako obrana proti hospodárskej a finančnej kríze. Týmto krajinám musíme pomôcť inak, nie zmenou podmienok Paktu stability a rastu, ale kompenzovaním negatívnych účinkov, ktorým sú vystavené v dôsledku toho, že sa nachádzajú mimo systému. Ak to neurobíme, do eurozóny budú môcť vstúpiť až o niekoľko rokov.
Dali sme niekoľko návrhov, vypracovali sme šesťbodový plán a požiadali sme Európsku komisiu, aby ho zohľadnila. Je potrebné, aby Európska centrálna banka, Európska komisia a Európska investičná banka vzájomne spolupracovali. Ktoré opatrenia je potrebné v tejto súvislosti realizovať? Po prvé, Európska centrálna banka musí zabezpečiť likviditu pre miestne banky. Zabezpečuje likviditu pre banky v západnej Európe, nepriamo poskytla finančné prostriedky napríklad aj švédskym bankám, ale niektoré miestne banky od nej zatiaľ nedostali nič.
Našich šesť bodov obsahuje aj ďalšie návrhy. Prečo napríklad nezvýšime podiel financovania EÚ a neznížime podiel financovania zo strany štátov v prípade sociálnych, regionálnych a kohéznych fondov a podobne? Členské štáty momentálne naozaj nemajú rozpočtové prostriedky na financovanie určitých projektov. Mohli by sme preto zmeniť terajšie financovanie tak, aby napríklad 75 % financovania zabezpečovala Európa a 25 % členské štáty, najmä pobaltské štáty.
Spomenul som len dva zo šiestich veľmi praktických nápadov, ktoré sme predložili a o ktorých môže rozhodnúť Európska centrálna banka, Komisia alebo Európska investičná banka. Práve toto potrebujú tieto štáty. Osobne nepovažujem za pokrok to, že Medzinárodný menový fond zasahuje v týchto krajinách a diktuje im, ako by sa mali správať. Podľa mňa by mala Európa rozhodnúť o tom, čo treba urobiť.
A o to práve žiadame. Navštívil som tieto štáty a šokovalo ma, že ľudia v nich majú pocit, že ich Európska únia v ich každodennom boji opustila. Naliehavo vyzývam budúcu Európsku komisiu, aby sa vrátila s dôveryhodným plánom pre štáty v strednej a východnej Európe a najmä pre pobaltské štáty.
Tatjana Ždanoka
v mene skupiny Verts/ALE. - Vážený pán predsedajúci, pochádzam z Lotyšska, z krajiny, ktorú finančná kríza zasiahla veľmi tvrdo. V dôsledku nezodpovednej politiky pravicovej vlády bolo Lotyšsko vystavené riziku bankrotu bez finančnej pomoci zvonku. Teraz hovoríme o rôznych finančných a hospodárskych riešeniach, ktoré by mohli situáciu zmeniť k lepšiemu. Musíme, samozrejme, poriadne prebrať všetky riešenia vrátane rýchleho zavedenia eura. Obávam sa však, že finančné a hospodárske hľadisko je len jednou stranou mince. Musíme diskutovať aj o sociálnom hľadisku.
Mnohí obyvatelia Lotyšska dnes vnímajú inštitúcie EÚ ako nepriateľov - nepriateľov, ktorí nútia našu chudobnú vládu znižovať dôchodky a dávky, nepriateľov, ktorí nesú vinu za sociálne vylúčenie a chudobu. Existuje mnoho politikov, ktorí podporujú toto vnímanie, najmä v rámci vládnucej koalície. Ak totiž ľudia veria, že súčasná sociálna kríza je chybou našej vlády, táto vláda v najbližších všeobecných voľbách nevyhrá.
A či sa domnievam, že Lotyšsko a ďalšie krajiny regiónu naliehavo potrebujú pomocnú ruku EÚ? Áno. Ale zároveň som presvedčená, že potrebujeme dôrazný mechanizmus kontroly a veľmi prísne podmienky v oblasti sociálnej politiky. Peniaze EÚ by mali v prvom rade smerovať na záchranu bežných ľudí, nie bánk či štátnej byrokracie. Preto využívam túto príležitosť a chcela by som požiadať všetkých svojich kolegov a poslancov EP, aby podpísali písomné vyhlásenie 0056/2009 o sociálnej podmienenosti pomoci Európskej únie, ktoré bolo iniciované zástupcami troch politických skupín.
Roberts Zīle
Vážený pán predsedajúci, pán komisár, ďakujem vám za prednesenie otázky, pán Verhofstadt. Položenie tejto otázky počas večernej rozpravy však môže zmiasť občanov Európskej únie v západnej Európe. "Pozrite, aj my musíme znášať finančnú krízu, pretože východná a stredná Európa so svojím nemotorným riadením vytvorila tieto problémy sebe aj nám." Takéto názory narúšajú už dosť vážne poškodenú dôveru v kohéznu politiku Európskej únie. Príklad pobaltských štátov nám však ukazuje, že sme na jednej lodi. Snaha škandinávskeho bankového sektora o získanie trhového podielu a vysokých ziskov prakticky vytlačila národné meny v pobaltských štátoch z úverového trhu, najmä z trhu hypoték pre domácnosti. Vďaka pevnému národnému výmennému kurzu bola občianskoprávna zodpovednosť dlžníkov voči veriteľom veľmi vysoká, celé menové riziko v hodnote predraženej záruky znášali dlžníci.
Koncom roka 2008 sa počas napätých rozhovorov medzi lotyšskou vládou, Medzinárodným menovým fondom, Európskou komisiou a švédskou vládou prijalo rozhodnutie o vykúpení druhej najväčšej komerčnej banky len z peňazí lotyšských daňových poplatníkov a o udržaní silného národného výmenného kurzu. A tak sme my Lotyši, ktorí sme za tie roky prišli o svoje príjmy, konkurencieschopnosť a možno aj o kvalitu spoločnosti, zachránili bankový sektor Škandinávcov a iných investorov, minimálne v pobaltských štátoch, pretože domino efekt v prípade krachu bánk by siahal ďaleko za hranice Lotyšska a postihol by povedzme aj škandinávske penzijné fondy a akcionárov bánk. Áno, Európska komisia nám pomohla a Medzinárodný menový fond financoval túto voľbu, ale najväčší podiel úveru smeruje na stabilizáciu bankového sektora.
Tým, že sme nedovolili pád a udržali sme silný výmenný kurz, HDP nášho hospodárstva devalvoval o 20 %, no v skutočnosti sme pomáhali susediacim Estóncom, ktorých výhodou bola, samozrejme, zodpovedná rozpočtová bilancia udržiavaná mnoho rokov s cieľom zaviesť euro už v roku 2011. Zdá sa to dosť čudné, že menová únia Európy až kriticky potrebuje taký príklad ako Estónsko. Táto situácia dokazuje, že maastrichtské kritériá na zavedenie eura fungujú aj v čase krízy. Nie je to o tom, že by sme nemali radosť z Estóncov, ale naša obeť - kúpa banky - bola určitým krokom solidarity v tom, že sme svojim susedom ani agresívnym investorom nepodsunuli naše nešťastie. Chceli sme len vidieť určitú solidaritu od predstaviteľov európskej finančnej politiky, a to aj vo vzťahu k prekážkam pre vstup nových štátov do eurozóny.
Politici v Lotyšsku museli prijať mimoriadne tvrdé rozhodnutia, aké si väčšina našich kolegov poslancov v starších štátoch EÚ nevie predstaviť ani v najhorších nočných morách. Nie je však v našej moci prevziať menové riziko súkromného dlhu od našich občanov a nechceme sa správať ako chuligáni v tom, že by sme jednostranne zaviedli euro alebo umožnili obeh eura spoločne s našou národnou menou. Cieľom našej demograficky starnúcej spoločnosti však nemôže byť tráviť roky tým, že bude zamieňať každý druhý zarobený lat na euro, aby mohla splácať bankám, pričom po večeroch sa bude modliť, aby sa lat pevne držal voči euru.
Alfreds Rubiks
Ďakujem, pán predsedajúci, podľa mňa sa o téme modernizácie sociálnej politiky a pomoci štátom strednej a východnej Európy vedie veľa krásnych rečí, ale v skutočnosti sa veľa nedeje. Nová sociálna politika nebola úplne začlenená do makroekonomiky Európskej únie. Rozpočet je malý a nedrží krok s rozširovaním Európskej únie. V snahe rozšíriť oblasť svojej pôsobnosti Európska únia často pomáha krajinám mimo EÚ viac než svojim novým členským štátom. Nie je preto náhoda, že napríklad v Lotyšsku sa má dnes väčšina obyvateľov horšie než pred vstupom do Európskej únie. Viac než 90 % dôchodcov prežíva s príjmom, ktorý je pod úrovňou životného minima.
Nezamestnanosť sa v Lotyšsku dostala na hranicu 20 %, hrubý domáci produkt klesol o 19 %, štátny dlh prekračuje výšku ročného rozpočtu a dôchodky klesli o 10 %. Ľudia protestujú, opúšťajú Lotyšsko, vyhlasujú časovo neobmedzené hladovky alebo ponúkajú na predaj svoje telesné orgány, aby získali peniaze na uživenie svojich rodín. Stúpa počet samovrážd. Európska neoliberálna politika sociálneho zabezpečenia sa musí zmeniť. Krízu spôsobil kapitalizmus, ale sú to pracujúci a dôchodcovia, ktorí platia za to, aby sa z nej našla cesta von. Investície veľkých kapitalistických nadnárodných spoločností a bánk pri riešení problémov spôsobených krízou sú minimálne. Európska únia dovoľuje, aby sa vyššie triedy a banky zachránili z daňových príjmov štátu, teda z peňazí ľudí.
Štáty východnej Európy požadujú rovnomerné prideľovanie poľnohospodárskych dotácií, keďže v tejto chvíli sa dotácie koncentrujú viac do starších členských štátov, čo zároveň narúša voľný trh práce. Už sa konečne musí skončiť nerovný prístup k výpočtu a poskytovaniu priamych platieb a k oddeľovaniu týchto platieb od výroby určitých produktov. Európska komisia a Parlament musia demokraticky prijať nariadenia na ochranu nielen záujmov veľkých výrobcov a bankárov, ale aj chudobných v bohatej, demokratickej Európskej únii.
Jaroslav Paška
v mene skupiny EFD. - (SK) Hospodárska a finančná kríza dopadla na transformujúce sa krajiny strednej a východnej Európy oveľa tvrdšie ako na stabilné demokracie západnej Európy. Preto je správne hľadať cesty, ako zvrátiť tento nepriaznivý ekonomický vývoj. Treba si však uvedomiť, že zázraky sa dejú iba v rozprávkach. A preto je prvým a základným predpokladom na zmeny k lepšiemu zodpovedná finančná hospodárska politika vlády a moderná pravicová pracovná legislatíva každej postihnutej krajiny. Až potom sa dá cielenými priemyselnými krokmi postupne čiastočne napomôcť ekonomickému rozvoju.
Ak má byť takáto pomoc účinná, nesmú sa jej finančné prostriedky minúť na sociálne dávky, či spotrebu a nemali by sa minúť ani na umelo vytvárané nezmyselné pracovné miesta. Nemalo by byť napríklad možné, aby vláda z takejto pomoci umožnila obnoviť prevádzku starej tepelnej elektrárne, ktorá vyprodukuje viac emisií ako elektrickej energie, len preto, aby sa vraj vytvorilo niekoľko nových pracovných miest.
Ak chceme postihnutým krajinám skutočne pomôcť, môžeme podporiť iba také finančné projekty, ktoré majú vysoký stupeň inovatívnosti a dôsledne šetria životné prostredie. Dbajme o to, aby financie vložené do týchto podporných programov prispeli k reštrukturalizácii podnikov a prinášali dlhodobý efekt postihnutým krajinám, a tým aj celej Európe.
Zoltán Balczó
(HU) V prvom rade by sme mali nájsť riešenie toho, ako sa v budúcnosti vyhnúť podobnej kríze. Ťažkosti spôsobené globálnym finančným systémom sa šíria celým svetom s priamym dosahom na reálne hospodárstvo, pretože spoločnosti nemajú prístup k úverom, ktoré sú základom hospodárstva. Plynie z toho jasné ponaučenie. Je zrejmé, že sa musíme zbaviť dôvery v samoreguláciu trhu a jeho nadradenosť a prijať a uplatňovať regulačnú úlohu štátu.
Hovoríme o hospodárskej obnove, ale je zjavné, že prostredníctvom nej sa snažíme zabezpečiť ochranu pracovných miest. Znamená to, že priorita sa aj v Európe dáva podpore malých a stredných podnikov, keďže práve ony poskytujú väčšinu pracovných miest. Základným problémom sú podmienky získania úverov. Banky však fungovali rozumne, ako sme sa dopočuli od pána Almuniu. Týka sa to aj napríklad Maďarska, kde sú všetky komerčné banky dcérskymi spoločnosťami zahraničných bánk. V dôsledku svojej obozretnosti sa pokúsili zadržiavať úvery až tak, že to zároveň paralyzovalo domáce hospodárstvo.
Vyžadujú sa, samozrejme, aj priame dotácie, ktoré EÚ tiež povoľuje, ale nemali by sa poskytovať takým vládam (ako je napríklad súčasná maďarská vláda), ktoré primárne podporujú zakladanie nadnárodných firiem, a nie malých a stredných firiem. Dnes sme pri riešení zmeny rozpočtového návrhu Európskej komisie na rok 2009 hovorili o otázke Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka. Komisia vo svojom návrhu prijala výrazné a drastické opatrenie na zadržanie týchto fondov, aj keď sú vyhradené presne na zachovanie vidieckej populácie.
Prečo hovoríme o tomto regióne samostatne? Dôvodom je to, že sa stal oveľa zraniteľnejším než západná časť Európy. Musíme sa vrátiť späť do 90. rokov, keď vyšlo jasne najavo, že naša nádej - že by sa aj naše maďarské hospodárstvo stalo nezávislým v tejto demokracii - bola márna. Tento región musel znášať stále rastúce bremeno splátok na pokrytie zdedených dlhov, ako aj využívanie jeho lacných prírodných a ľudských zdrojov, pričom to generovalo veľmi významný finančný príjem v západných krajinách. Práve preto cítim povinnosť povedať, a to úplne oprávnene, že tento región by mal dostať viac podpory, keďže je to otázka získania čiastočnej kompenzácie.
Enikő Győri
(HU) Dámy a páni, kríza nám ukázala, že štáty strednej a východnej Európy, ktoré nie sú súčasťou eurozóny, sú oveľa zraniteľnejšie než tie, v ktorých sa používa jednotná mena. V dôsledku ich závislosti od výrazného vývozu a zahraničného kapitálu, ako aj vysokej úrovne dlhov obyvateľstva v cudzej mene je ich miera obnovy pomalšia ako v krajinách, ktoré požívajú bezpečnosť eurozóny. Ak solidarita medzi členskými štátmi nebude v praxi fungovať, ak to budú len ďalšie pekné slogany, vnútorná súdržnosť Európskej únie bude slabnúť, čím sa obmedzí celková výkonnosť EÚ.
Na dosiahnutie tejto solidarity však nepotrebujeme žiadne nové nástroje EÚ, najmä nie dávky. Treba rozumne používať existujúce príležitosti a prostriedky. V tomto smere môže pomôcť Európska centrálna banka tak, že bude trvale udržiavať likviditu bánk v regióne. Pomôcť môže aj Európska investičná banka tak, že poskytne úvery malým a stredným podnikom regiónu, a inštitúcie EÚ môžu pomôcť tým, že prispôsobia pravidlá na používanie peňazí z kohézneho fondu a štrukturálnych fondov tak, aby vyhovovali mimoriadnej situácii. Mimoriadnu pozornosť by som chcela upriamiť na skutočnosť, že mnohí ľudia považujú štáty strednej a východnej Európy za jeden celok, aj keď tieto štáty sú veľmi rozmanité a majú aj rôzne stratégie na prekonanie krízy.
Po takmer ôsmich rokoch nekompetentnej socialistickej vlády napríklad Maďarsko minulo všetky svoje rezervy. V tejto chvíli je nútené presadzovať obmedzenia, čo je v úplnom rozpore s praktickými krokmi vychádzajúcimi z hospodárskej obnovy, ktoré prijímajú ostatné európske štáty na zvládnutie krízy. Zatiaľ čo vlády štátov západnej Európy už pomýšľajú na vypracovanie svojich stratégií na prekonanie krízy, niektoré krajiny v strednej a východnej Európe, ktoré kríza zasiahla najviac, budú zažívať obrovskú recesiu ešte aj v roku 2010. Pokiaľ ide o vypracúvanie stratégií na prekonanie krízy, je preto veľmi dôležité ponechať priestor aj pre rozlišovanie krajín.
Vodcovia EÚ by nemali vymýšľať štandardné pravidlá, ktoré by len zhoršili situáciu niektorých krajín a ich obyvateľstva. Pri vypracúvaní nových nariadení v oblasti finančného systému sa musí venovať pozornosť tomu, aby sprísnenie kapitálových požiadaviek nespôsobovalo nespravodlivú konkurenciu medzi bankami. Banky v strednej a východnej Európe, ktoré sa ukázali ako zdravé, nedostali od nikoho žiadnu kapitálovú injekciu. To znamená, že v porovnaní so zachránenými náprotivkami v západnej Európe by im prísnejšie nariadenia o kapitálových požiadavkách spôsobili viac problémov. Viedlo by to k poklesu ich záujmu o úvery, ktorý už aj tak nie je veľmi veľký, a napokon by sa obeťou tejto situácie stali malé a stredné podniky. Tomuto scenáru musíme za každú cenu zabrániť.
Ivari Padar
(ET) Vážený pán predsedajúci, najprv by som chcel úprimne zablahoželať pánovi Almuniovi k jeho doterajšej veľmi efektívnej práci. Všetky členské štáty Európskej únie zažívajú mnohé spoločné problémy, pričom každá krajina má zároveň svoju vlastnú hospodársku politiku a svoje špecifické problémy. A v tomto bode musíme byť k sebe všetci veľmi kritickí. Argument, že kríza mimoriadne vážne postihla len nové členské štáty Európskej únie, nie je pravdivý. Pozrite sa na krajiny, v ktorých banky potrebovali hospodársku podporu - v prevažnej miere sú to staré členské štáty, nie nové. Podobne platí, že finančné problémy sú väčšie v eurozóne než mimo nej.
Zároveň je jasné, že banky s cezhraničnými operáciami nevytvárajú dodatočné riziko. Situácia je presne opačná. Banky fungujúce vo viacerých krajinách boli tými najbezpečnejšími a dokázali stabilizovať situáciu v mnohých prijímajúcich partnerských štátoch. Banky s problémami boli tie, ktoré jednoducho prijali zlé obchodné rozhodnutia, čo bol prípad napríklad aj banky Royal Bank of Scotland.
Kristiina Ojuland
Vážený pán predsedajúci, rada by som sa pridala k poďakovaniu, ktoré vyslovil predchádzajúci rečník pánovi komisárovi Almuniovi. Má jasný pohľad na rozdiely v rôznych krajinách strednej a východnej Európy a na súčasný stav ich hospodárskej a finančnej situácie.
Pán komisár spomínal Estónsko. Ja pochádzam z Estónska. Nie je jednoduché plniť náš cieľ vstupu do eurozóny, ale s ostatnými krajinami sa môžeme podeliť o jednu vec - o zodpovednosť voči samým sebe. V tejto parlamentnej rozprave som zatiaľ nepočula výraz "zodpovednosť voči samým sebe", len slovo "solidarita". Ako môžeme očakávať solidaritu, keď nás predbiehajú svetoví konkurenti ako Čína a India? Myslím si, že v Európskej únii by sme mali byť oveľa pragmatickejší a rozmýšľať o tom, za čo zodpovedajú naše národné vlády.
V týchto časoch je ťažké robiť škrty. V Estónsku bolo veľmi ťažké znižovať výdavky vo vláde, no robíme to už celé roky. V dobrých rokoch - v rokoch hospodárskeho rastu - sa nám podarilo robiť rezervy a za takýto krok nesú zodpovednosť výlučne vlády členských štátov, nikto iný.
Ryszard Czarnecki
(PL) Vážený pán predsedajúci, zastupujem Poľsko, krajinu, ktorá si pravdepodobne nemusí robiť také starosti z krízy ako napríklad Maďarsko alebo Lotyšsko. No napriek vládnej propagande aj v našej krajine jasne stúpa nezamestnanosť a na dnešnej demonštrácii vo Varšave sa zúčastnili protestujúci pracovníci lodeníc, ktorí práve dostali poslednú časť svojho odstupného.
Podľa analýzy, ktorú realizovala Národná banka Poľska, bola dynamika recesie v deviatich krajinách strednej a východnej Európy jednoznačne silnejšia než v krajinách západnej Európy. Ešte horšie je to, že rozdiely medzi jednotlivými krajinami nášho regiónu sú väčšie než rozdiely v takzvanej starej EÚ. Čiastočne je to výsledkom nielen väčšej stability hospodárstiev starej 15, ale aj, a povedzme si to priamo, ich väčšej schopnosti využívať a ohýbať určité finančné nástroje, ktoré Európska únia v teoretickej rovine zakázala.
Európska komisia a pani Kroesová privreli oči nad pomocou, ktorú poskytol Berlín nemeckým lodeniciam, ale Poľsko za to isté odsúdili a nariadili vrátenie pomoci EÚ, ktorá bola poskytnutá poľským lodeniciam. V praxi to potom vyzerá tak, že niektorí sú si rovnejší než iní a že sa používajú dvojité štandardy. Francúzsky automobilový priemysel môže dostať viac vládnej pomoci než automobilový priemysel v štátoch takzvanej novej EÚ. To len zvyšuje nepomer.
Pán komisár hovoril o prospešnej úlohe eura, ale určite to bol len vtip. Poľsko nemá euro a kríza nás zasiahla menej než Slovensko, ktoré euro prijalo a kde sú následky krízy závažnejšie ako v Poľsku. Vyzývam na solidaritu, o ktorej hovoril zástupca Skupiny Európskej ľudovej strany (kresťanských demokratov), ale mám dojem, že v tejto otázke je pokrytcom. V tejto súvislosti pokrytectvo vôbec nie je poklonou poctivosti.
Joe Higgins
Vážený pán predsedajúci, dúfal som, že pán komisár Almunia a aj pán Verhofstadt nám azda ponúknu vysvetlenie a analýzu dôvodov katastrofy, ktorá postihla väčšinu štátov strednej a východnej Európy v hospodárskej sfére. Pred dvadsiatimi rokmi bolo v týchto krajinách hrdinské hnutie pracujúceho ľudu, ktoré zvrhlo stalinistický monolit. Namiesto nahradenia tohto monolitu skutočným demokratickým socializmom, bohužiaľ, nastala obnova kapitalizmu. Práve ten naordinovalo celé politické európske kapitalistické zriadenie. EÚ, veľké obchodné médiá, všetci sľubovali, že kapitalizmus odštartuje novú jasnú éru pre ľud strednej a východnej Európy.
Trh mal byť Bohom, konkurencia mala byť kráľom. Bol nám vnútený neoliberálny program, ktorý tak obľubuje pán európsky komisár: hromadná privatizácia verejného majetku - v skutočnosti krádež verejného majetku - a vystavenie hospodárstiev týchto štátov na milosť a nemilosť žralokom na medzinárodných finančných trhoch. Zriadili sme dokonca osobitnú banku, ktorá mala dozerať na tento proces, a bola to strašná pohroma. Pobaltské štáty zažívajú voľný pád: Lotyšsko vykázalo v treťom štvrťroku pokles o 18 %, nezamestnanosť stúpla na 20 %.
Čo ponúkajú Európska komisia a pán Verhofstadt? Návrh riešenia Medzinárodného menového fondu a západoeurópskych bánk. Deštrukciu životného štandardu pracujúcich ľudí, deštrukciu verejných služieb. V Lotyšsku preto hrozí, že polovica nemocníc bude do konca tohto roka zavretá.
Politiky establishmentu EÚ predstavujú pre bežných ľudí týchto štátov nočnú moru, hrozbu barbarských podmienok pre bežných ľudí. Odporučil by som preto ľuďom strednej a východnej Európy, aby odmietli tento fatálny návrh establishmentu Európskej únie, aby zoštátnili svoje banky a zaviedli v nich demokratickú kontrolu, aby mohli investovať pre ľudí a v prospech pracovných miest, aby zoštátnili alebo znovu zoštátnili hlavné odvetvia hospodárstva, teraz však pod kontrolou pracujúceho ľudu, aby mohli plánovať svoje hospodárstvo pre ľudí a aby neboli vydaní na milosť a nemilosť žralokom, korporačnej Európe a finančnej Európe, ktorá ľudu tohto regiónu priniesla túto hroznú pohromu. Len sa smejte, pán komisár, ale ja očakávam vašu odpoveď.
Nikolaos Salavrakos
(EL) Vážený pán predsedajúci, ďakujem veľmi pekne za priestor. Moje poďakovanie patrí aj pánovi komisárovi Almuniovi za veľmi podrobnú správu, ktorú predložil Parlamentu. Potešilo ma najmä to, že Komisia súhlasila s uvoľnením Paktu stability a priznala, že prísne maastrichtské kritériá, ako napríklad 3 %, sa, samozrejme, v čase vážnej hospodárskej krízy, akú práve prežívame, dajú len veľmi ťažko dosiahnuť.
V prvom rade by som chcel zdôrazniť skutočnosť, že v priebehu posledných dní a týždňov sa krajina, z ktorej pochádzam, Grécko, stala terčom útokov určitej úverovej ratingovej agentúry, poradenskej firmy, zameraných na jej úverovú bonitu. To vyvoláva otázku, či by sme nemali vážne uvažovať o vytvorení agentúry EÚ, ktorá by vykonávala takéto úlohy, aby ich nemohol robiť len tak hocikto a aby sa to nijako nespájalo so skrytou reklamou ani inými konkurenčnými účelmi.
Chcel by som vyjadriť sťažnosť, že Európska únia pomáha mnohým tretím krajinám viac ako svojim vlastným členským štátom. Zároveň by som chcel vyzvať na solidaritu voči našej krajine, Grécku, ktorá je potrebná na riešenie jej problémov.
Iliana Ivanova
(BG) Ďakujem vám, pán predsedajúci, dámy a páni, domnievam sa, že rozumná politika boja proti kríze v štátoch strednej a východnej Európy sa musí opierať o zásadu sociálneho trhového hospodárstva, nie o návrhy prednesené predošlým rečníkom. Práve preto len silné hospodárstvo, ktoré rešpektuje slobodu súkromného vlastníctva, právny štát a osobnú zodpovednosť, dokáže zaručiť náklady udržateľnej sociálnej politiky, akú si naša spoločnosť zaslúži.
Pevne verím, že naše úsilie a zodpovednosť sa musia sústrediť na niekoľko základných pilierov. Po prvé, stabilné verejné financie. Alarmujúci počet členských štátov má vysokú úroveň národných dlhov. Musíme byť veľmi opatrní a disciplinovaní. Musíme sa usilovať o rozpočtové deficity, ktoré nielenže budú v rámci 3 % limitu určeného pre HDP, ale musíme urobiť maximum pre dosiahnutie vyvážených rozpočtov.
V rámci Paktu stability a rastu musia Európska komisia a Rada podrobne monitorovať makroekonomickú nerovnováhu v členských štátoch.
Po druhé, musíme podporovať malé a stredné podniky. Poskytujú totiž 65 % pracovných miest v Európe, ale navyše ponúkajú aj najväčšiu flexibilitu a najdynamickejší potenciál rastu, najmä počas krízy.
Po tretie, je pre nás dôležité podporovať nezamestnaných a najbezbrannejšie skupiny v našej spoločnosti a poskytovať dostatočné investície do vzdelávania, získavania kvalifikácie a výskumu. Posledný bod a priorita číslo jeden pre členské štáty, ktoré nedávno vstúpili do EÚ, je rozširovanie eurozóny.
Chcela by som vás požiadať o podporu a poďakovať kolegom poslancom, ako aj naliehavo požiadať Európsku komisiu a členské štáty, aby znovu posúdili svoju pozíciu týkajúcu sa rozšírenia eurozóny. Potrebujeme vaše pochopenie a solidaritu, najmä v krajinách ako Bulharsko, odkiaľ pochádzam, ktoré sa veľmi usiluje o dodržanie maastrichtských kritérií a zároveň má jeden z najnižších rozpočtových deficitov v Európskej únii a mimoriadne disciplinovanú fiškálnu politiku.
Vážení kolegovia, domnievam sa, že je dôležité, aby sme pokračovali v našom spoločnom koordinovanom úsilí s cieľom pomôcť našim hospodárstvam pri obnove a prekonaní krízy tak, aby boli po nej ešte silnejšie.
Edit Herczog
(HU) Vážený pán predsedajúci, dámy a páni, dovoľte mi na úvod svojho jednominútového prejavu poďakovať kolegom poslancom z krajín v eurozóne za to, že považovali za dôležité zúčastniť sa tejto rozpravy. Práve ich samotnou účasťou na rozprave sa začína solidarita.
Majúc na mysli vlastnú zodpovednosť členských štátov, ako povedala naša kolegyňa, čelia nové členské štáty všeobecným problémom, ktoré nám určite pripadajú ako objektívne. Jedným z problémov je vynútený postup dvadsaťročného prístupového procesu, ktorý týmto krajinám spôsobil vážne hospodárske problémy a očakával prirodzenú sociálnu solidaritu od ich obyvateľov. Ďalším problémom je to, že eurozóna neponúka týmto krajinám dostatočný obranný mechanizmus, čo znamená, že v čase prepuknutia krízy boli v oveľa bezbrannejšej pozícii. A napokon je tu podiel MSP a ľudí, ktorých zamestnávajú v týchto krajinách, v porovnaní s číslami za Európsku úniu.
Celkovo som presvedčená, že ak sa má dosiahnuť hospodárska obnova v štátoch Európskej únie a strednej a východnej Európy, musíme spojiť sily a bojovať za trojitý cieľ zahŕňajúci zamestnanosť, finančnú rovnováhu a hospodársky rast. Domnievam sa, že balík pre malé a stredné podniky obsahoval niektoré z týchto prvkov. V každom prípade však musíme nejako prekonať finančné problémy sektora malých a stredných podnikov. Na to by sme rozhodne potrebovali mechanizmy pomoci Európskej centrálnej banky. Čím menší je podnik, tým horší je k nemu prístup zo strany EÚ.
(Predsedajúci prerušil rečníčku.)
Vilja Savisaar
(ET) Vážený pán predsedajúci, chcela by som predovšetkým upozorniť na tri pobaltské štáty, ktorých situácia v tomto regióne je pravdepodobne najvážnejšia. Tu je niekoľko príkladov. Hospodársky výsledok Estónska poklesol o viac ako 15 %, pričom priemer Európskej únie je - 4,1 %. V žiadnej inej európskej krajine okrem týchto troch pobaltských štátov sa nezaznamenal hospodársky pokles o viac ako 10 %. Vo všetkých troch pobaltských štátoch sa nezamestnanosť doteraz zvýšila na viac než 15 %.
Veľmi dúfam, že Komisia bude venovať skutočnú pozornosť a bude reagovať na návrhy Aliancie liberálov a demokratov za Európu na obnovu hospodárstva a zlepšenie finančnej situácie. Minulý rok muselo Estónsko trikrát pristúpiť ku kráteniu rozpočtu a obmedzovaniu výdavkov verejného sektora a ďalšie škrty zhoršia už teraz dosť vážnu sociálnu situáciu. Veľmi dúfam, že Estónsko vstúpi do eurozóny k 1. januáru 2011, aby sa mohol vytvoriť priestor pre hospodársky rast a riešenie finančných problémov.
Paul Rübig
(DE) Vážený pán predsedajúci, pán komisár, dámy a páni, nachádzame sa uprostred finančnej a hospodárskej krízy. Domnievam sa, že najdôležitejším faktorom počas krízy je likvidita, a to nielen pre banky a podniky, ale najmä pre zamestnancov. Úverová bonita je, samozrejme, vždy predpokladom likvidity, a preto je diskusia o úverovej bonite spoločností, bánk a zamestnancov veľmi dôležitá.
Úverová bonita je, prirodzene, založená na príjmoch, či už ste zamestnanec, spoločnosť alebo banka. Ak nemáte žiadne príjmy, vaša úverová bonita a likvidita sú, samozrejme, nulové. A práve v tomto bode začína záporná špirála.
Práve preto je veľmi dôležité zaistiť, aby sa v budúcnosti nevyrubovali žiadne ďalšie dane na obchodovanie s komoditami. Namiesto toho by sme mali uvažovať o tom, ako by sa dali odvody z finančných transakcií vyberať výlučne len z takých finančných transakcií, ktoré sa nezakladajú na obchodovaní so službami alebo komoditami. Tieto odvody by sa potom mohli používať na ďalšie financovanie bánk a národných rozpočtov a stali by sa tak základom vytvárania nových pracovných miest.
Reálna nezamestnanosť je úplne neprípustná. Jednoznačne je to hlavný faktor, ktorý stojí za vznikom finančnej a hospodárskej krízy.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Podľa Lisabonskej zmluvy je hospodárstvo Európskej únie sociálnym trhovým hospodárstvom. Naším hlavným záujmom musí byť vytváranie nových pracovných miest, znižovanie nezamestnanosti a prekonanie hospodárskej krízy. Členské štáty v juhovýchodnej Európe zaznamenávajú obrovské deficity. Musia podporovať vytváranie nových pracovných miest a zároveň udržiavať dlhodobú, udržateľnú fiškálnu politiku. Hlavnými prioritami pre tieto členské štáty sú naďalej vzdelávanie, zdravotníctvo, poľnohospodárstvo a rozvoj dopravnej a energetickej infraštruktúry. Je dôležité, aby sa úroveň poľnohospodárskych dotácií v týchto členských štátoch dostala na jednu úroveň s dotáciami v starších členských štátoch. Pomoc, ktorú EÚ ponúka na obdobie piatich rokov na platobné bilancie, je možné získať, ak prijímajúci členský štát pristúpi na reformu svojho systému daní a poplatkov alebo ak prijme opatrenia na podporu svojich administratívnych kapacít s cieľom zvýšiť a maximalizovať prijímanie európskych fondov. Tieto členské štáty potrebujú podporu pri modernizácii svojich priemyselných odvetví produkujúcich veľké znečistenie, aby mohli znížiť emisie, ale zároveň zachovať pracovné miesta a zaistiť hospodársky rozvoj. Na záver by som chcela dodať, že sa domnievam, že podpora pre tieto členské štáty si vyžaduje, aby sa prostredníctvom kohéznej politiky na roky 2014 - 2020 naďalej podporovali regióny Európy, ktoré sú hospodársky menej rozvinuté.
Diogo Feio
(PT) Vážený pán predsedajúci, na úvod by som rád zablahoželal usporiadateľom tejto rozpravy, pretože je veľmi dôležité, aby sme hovorili o situácii v hospodársky slabších štátoch a štátoch mimo eurozóny. Platí to najmä vtedy, keď diskutujeme o stratégiách na prekonanie krízy, keď budeme musieť zohľadňovať rozdielne situácie, v akých sa nachádzajú rôzne krajiny. Situácia je ťažká v mnohých hospodárstvach východnej a strednej Európy, ale začína sa zhoršovať aj v mnohých hospodárstvach v západnej časti a vo vnútri eurozóny. Naša krajina Portugalsko je príkladom. Stratégia musí brať do úvahy rôzne situácie, ktoré sa líšia v závislosti od krajiny.
Možno sa vydať niekoľkými rozdielnymi cestami. Mimoriadne dôležitá je vhodná menová a rozpočtová politika, ak by to bolo možné taká, ktorá je vo zvýšenej miere určovaná politickými kritériami zohľadňujúcimi potrebu likvidity spoločností a malých a stredných podnikov, ktorá nebude vytvárať alebo ponechávať prekážky, ktorých prekonanie je veľmi ťažké pre krajiny mimo eurozóny, a ktorá vyvíja tlak na národné vlády pri realizácii strednodobých a dlhodobých reforiem, ktoré sú potrebné. Na záver dodám, že musíme prejsť od slov k činom. Súdržnosť musí byť účinná.
Elena Băsescu
(RO) Vďaka úspešnému vykonávaniu plánu hospodárskej obnovy Európy zaznamenajú členské štáty Európskej únie v budúcom roku, roku 2010, malé zlepšenie.
Hospodárska kríza postihla štáty strednej a východnej Európy rôzne. Na jednej strane je tu Poľsko, ktoré vykázalo mierny hospodársky rast, čím sa kríze vyhlo, na druhej strane je tu Rumunsko a Maďarsko, ktoré kríza vážne postihla.
Rumunsko v tomto roku prešlo nebývalou krízou, ktorú ešte zhoršila vážna politická nestabilita spôsobená socialistami, ktorí z dôvodu volieb chceli opustiť vládu pred blížiacimi sa voľbami prezidenta. Zostávali do nich len dva mesiace. Odchod socialistov z vlády a návrh na vyslovenie nedôvery v parlamente mali za následok, že Rumunsko dva mesiace fungovalo s dočasnou vládou s obmedzenými právomocami, ktorá nebola schopná dokončiť a prijať návrh rozpočtu v parlamente.
V dôsledku toho Medzinárodný menový fond (MMF) odložil poskytnutie tretej tranže úveru vo výške 1,5 miliardy EUR. Švajčiarska vláda sa však rozhodla poskytnúť nám nenávratný úver približne vo výške 120 miliónov EUR. V našej krajine sme zaznamenali 8 % hospodársky pokles a mieru nezamestnanosti dva body pod priemerom Európskej únie. EÚ si v budúcnosti bude vyžadovať stratégiu zameranú na to, aby vlády ustúpili od podpory svojich vlastných národných hospodárstiev. V Rumunsku to však do roku 2010 nebude možné, pretože nám to zakazuje dohoda podpísaná s MMF.
Petru Constantin Luhan
(RO) Súhlasím s príslovím, že ak sa vraciate z rybačky a cestou niekoho stretnete, namiesto toho, aby ste mu dali rybu, by ste ho mali naučiť chytať ryby. Musíme však vedieť, že ho máme naučiť chytať ryby. Mám tým na mysli štáty, ktoré nedávno vstúpili do EÚ a stále sa majú čo učiť. Nemôžu sa to však naučiť samy. Musíme im na to poskytnúť aj finančné prostriedky. Osobne sa domnievam, že zdravé hospodárstvo pozostáva najmä zo stredných podnikov. Preto sa politiky hospodárskej, sociálnej a územnej súdržnosti musia zameriavať primárne na pridelenie európskych kohéznych fondov tomuto typu hospodárstva. Musím ale dodať, že pokiaľ ide o definovanie priorít Európskej únie, na politiku hospodárskej, sociálnej a územnej súdržnosti EÚ sa v poslednom čase zabúda.
(Predsedajúci prerušil rečníka.)
Victor Boştinaru
(RO) Po vypočutí pani Băsescuovej môžem vyhlásiť jediné: "O, les pauvres! Svätá prostota v Európskom parlamente!
Vrátim sa k vážnejším témam. Hospodársky pokles v štátoch strednej Európy dosiahol drastické rozmery. Prehlbujú sa rozdiely medzi týmito štátmi a bohatými krajinami západnej Európy. Kapacity týchto krajín na vytváranie hospodárskych a finančných stimulov sú navyše stále na takej nízkej úrovni, že je to takmer zanedbateľné. Chcem upozorniť Európsku komisiu na skutočnosť, že v dôsledku sociálnych nákladov, výrazného nárastu nezamestnanosti a drastických škrtov v rozpočtoch sa obmedzujú aj možnosti týchto krajín na poskytovanie spolufinancovania projektov s európskym financovaním. Všetky tieto faktory by mohli odsúdiť štáty strednej Európy...
(Predsedajúci prerušil rečníka.)
Lajos Bokros
(ES) Chcel by som pánovi Almuniovi položiť niekoľko veľmi jednoduchých otázok bez problémov s prekladom. Čo si myslíte o zmene a doplnení kritérií Maastrichtskej zmluvy tak, aby obsahovali aj nové kritérium súvisiace s platobnou bilanciou, maximálny limit deficitu bežného účtu a vonkajšieho dlhu?
Čo si myslíte o politike výmenných kurzov? Je počas recesie lepšie udržiavať pevný alebo pružný výmenný kurz?
A pokiaľ ide o krajiny, ktoré prijali euro bez toho, aby boli členskými štátmi Európskej únie, je to pre nich výhoda alebo nevýhoda pri rokovaniach o prevzatí zodpovedností v eurozóne v budúcnosti?
Csaba Sógor
(HU) Vážený pán predsedajúci, chrípka otrasie tými, ktorých zdravotný stav je zlý. A preto štáty strednej a východnej Európy nepotrebujú len "vakcináciu", ale aj niečo, čo posilní ich zdravotný stav. Viete, na čo tým narážam. Mala by sa podporiť aj zmena režimu, nielen hospodárstvo, aj keď podporovať by sa malo, samozrejme, aj to. Dôvodom je to, že vo veľkom počte krajín strednej a východnej Európy sú hospodárstvo, médiá a politika stále v rukách tých, ktorí systematicky ruinovali tento región posledných 40 rokov.
Preto by sme mali podporiť to, čo nazývame európske hodnoty, aby žiadna krajina v Európe viacjazyčnosti nehovorila o potrebe jazykového zákona a aby sa žiadna krajina neusilovala tajne dostať do zmluvy ako doplnok kolektívnu vinu namiesto európskych hodnôt. Štáty strednej a východnej Európe preto potrebujú...
(Predsedajúci prerušil rečníka.)
Zigmantas Balčytis
(LT) Ďakujem, pán predsedajúci, pán komisár, v istej fáze roku 2006 sme sa aj my Litovčania pokúšali zaviesť euro, no nanešťastie sme o jednu stotinu nedodržali kritériá. Aj napriek tomu vám, pán komisár, chcem poďakovať za predošlé obdobie, za vykonanú prácu a za veľmi dobrú spoluprácu.
Pokiaľ ide o dnešný problém, naozaj sa domnievam, že sa zmenili podmienky a odzneli tu naozaj dobré návrhy na opätovné posúdenie určitých vecí. V žiadnom prípade tým nemyslím maastrichtské kritériá, ale skôr veľmi základné veci, ktoré každému štátu dávajú príležitosť regulovať ceny. Ide o rôzne mechanizmy výmenných kurzov a mnoho ďalších vecí.
Bol by som rád, keby Európska komisia zobrala tento návrh na vedomie, a ďakujem pánovi Verhofstadtovi, ktorý navrhol, aby sme si v budúcnosti sadli a pokojne hovorili o tom, ako sa dá pomôcť štátom východnej Európy, pobaltským štátom, keďže nezamestnanosť naozaj...
(Predsedajúci prerušil rečníka.)
Joaquín Almunia
člen Komisie. - (ES) Vážený pán predsedajúci, ďakujem veľmi pekne pánovi Verhofstadtovi, ktorý inicioval túto rozpravu, a všetkým, ktorí v nej vystúpili. Som vám veľmi vďačný za vaše príspevky a nápady.
Dovoľte mi začať frázou, ktorú použil pán Verhofstadt. Povedal, že to, že štáty v strednej a východnej Európe nie sú súčasťou eurozóny, znamená, že existuje rideau de fer (teda železná opona). Nesúhlasím, pretože niektoré zo štátov strednej a východnej Európy, ktoré ešte nie sú v eurozóne, sú v mimoriadne ťažkej hospodárskej situácii, ale existujú aj iné, ktorých hospodárska situácia nie je o nič horšia než v hospodárstvach, ktoré sú vyspelejšie, rozvinutejšie. Tie druhé menované sú súčasťou Európskej únie oveľa dlhšie, dostávali finančné prostriedky z Európskej investičnej banky a štrukturálnych fondov oveľa dlhšie a sú v eurozóne, a pritom majú rovnako vážne alebo niekedy aj vážnejšie problémy ako mnohé z hospodárstiev strednej a východnej Európy.
Problémom teda nie je železná opona, ktorá neexistuje už dvadsať rokov, a nejde ani o to, že by sa nástroje dostupné v Európskej únii nepoužívali v tomto regióne. Ako som povedal vo svojom úvodnom prejave, používajú sa. Niektorí sa o tom zmienili, u iných sa zdá, že si nie sú vedomí, že sa nástroje používajú oveľa viac, než sme si vôbec vedeli predstaviť pred začiatkom tejto krízy v roku 2007.
So všetkou úctou, problémom nie je to, ako sa vykladajú kritériá vstupu do eurozóny, a o tom sme v tomto Parlamente už mali niekoľko rozpráv. To nie je problém. V tomto Parlamente odznela kritika tých, ktorí v istom čase rozhodli povoliť vstup do eurozóny niektorým jej súčasným členom, keď v tom období nebolo veľmi jasné, či boli splnené podmienky. Dnes vidíme, že hospodárstva, ktoré nie sú veľmi dobre pripravené na zvládnutie takejto krízy, trpia najviac, či už je to v eurozóne, alebo mimo nej. A práve týmto problémom by sme sa mali zaoberať.
Treba viac spolupracovať? Samozrejme, že áno. Treba posilniť európske nástroje? Samozrejme, že áno. A o to žiada Komisia Radu aj Parlament. A Parlament o to isté žiada Komisiu a ja žiadam Parlament, aby o to požiadal aj Radu, pretože Rada neprijala návrh Komisie, aby sa opatrenia z Európskeho sociálneho fondu v rokoch 2009 a 2010 v krajinách, ktoré čerpajú prostriedky z tohto fondu, financovali vo výške 100 % z európskych finančných zdrojov. Bol by som veľmi rád, ak by ste to Rade odkázali.
(FR) Je to poslednýkrát, čo som tu vo funkcii komisára pre hospodárske a menové veci, a chcel by som vyjadriť vaše stanovisko, ktoré je aj mojím, Rade ECOFIN. V období, aké práve prežívame, naozaj považujem za dôležité používať štrukturálne fondy a Kohézny fond inak, ako sa to predpokladalo v bežných podmienkach. Budem pokračovať vo svojom materinskom jazyku.
(ES) Súhlasím. Súhlasíme s mnohými nápadmi, ktoré sú uvedené v šiestich bodoch spomínaných pánom Verhofstadtom, ktoré zahrnul do listu predsedovi Európskej komisie aj predsedovi Európskej investičnej banky. Súhlasíme v mnohých ohľadoch. V mnohých aspektoch už konáme v súlade so šiestimi bodmi, ktoré predstavil. Citoval som ich ihneď vo svojom úvodnom prejave.
Ak sa však niekto domnieva, že použitím európskych nástrojov je možné vyhnúť sa prijímaniu náročných zmien na vyriešenie následkov recesie, ako je táto, poukazuje to len na nedostatočné poznanie hĺbky recesie, ktorá nás zasiahla, a to v rámci aj mimo eurozóny, v strednej a východnej Európe, ako aj v západnej Európe. Ako príklad jej hĺbky môže pre našu predstavivosť poslúžiť Írsko, ktoré prijalo mimoriadne náročné zmeny, a to nie preto, že by to prikazoval Medzinárodný fond, nie preto, že by to nariadil niekto z Bruselu, ale preto, že írske orgány považovali za najlepší spôsob prispôsobiť svoje hospodárstvo čím skôr a pohnúť sa vpred rovnakým tempom, aké malo Írsko pred krízou.
Sociálne následky tohto prispôsobovania sa nás týkajú a týkajú sa mňa osobne rovnako alebo ešte viac než Parlamentu. Môžem vám povedať, je to verejne známe, že systémom pre platobné bilancie sa Komisii podarilo zmierniť mnohé zo zmien navrhovaných vládami štátov, ktoré čerpajú tieto prostriedky. A v tom budeme pokračovať. V maximálnej možnej miere sme sa pokúšali aj zachovať sumy v národných rozpočtoch, aby sme mohli spoločne financovať európske fondy, pretože v opačnom prípade by investičné výdavky, ktoré by sa museli použiť na spoločné financovanie európskych fondov, mali v týchto krajinách veľmi negatívne následky.
Vidíme však aj pozitívne signály, čo je v takejto rozprave veľmi dôležité povedať. V podobnej rozprave v októbri 2008 sme to povedať nemohli. V decembri 2009 však treba povedať, že vidíme pozitívne signály, že začíname vidieť svetlo na konci tunela, a to aj v štátoch, ktoré v dôsledku krízy utrpeli najviac škôd, napríklad Lotyšsko, Litva, Estónsko a Írsko.
Stále máme pred sebou veľa neistoty a prekážky, ktoré musíme prekonať, sú veľmi závažné, ale na konci tunela už vidíme svetlo.
Ale čo sa bude diať po skončení recesie? Vrátime sa k tomu, čo sme robili pred ňou? Naozaj dúfam, že nie. Keďže toto je môj posledný prejav v Parlamente ako komisára pre hospodárske a menové veci, dovoľte mi uviesť päť bodov, ktoré sa nenachádzajú medzi šiestimi bodmi pána Verhofstadta a o ktorých by sme mali všetci hovoriť.
Po prvé, skúsenosti z tejto krízy nám ukazujú, že štáty strednej a východnej Európy potrebujú oveľa vyváženejší model rastu. Nemôžu závisieť výlučne od financií zo zahraničných investícií. Mnohí z vás spomínali malé a stredné podniky a ja s vami súhlasím. Ani tie nemôžu výlučne alebo takmer výlučne závisieť od zahraničných bánk, pretože pokiaľ ide o dohľad nad krokmi finančného systému, je veľmi náročné mať orgány dozoru a finančnú politiku, ktoré slúžia záujmom každej krajiny, ak takmer všetky banky nie sú z danej krajiny a prijímajú strategické rozhodnutia na základe záujmov svojej krajiny pôvodu. Preto sa zahraničné banky v týchto krajinách správajú mimoriadne dobre, ako som už spomínal.
Musíme zvýšiť mieru prijímania štrukturálnych fondov. V rámci súčasného finančného výhľadu sme navrhli veľmi veľkú sumu prostriedkov na vaše schválenie, ktorú možno previesť prostredníctvom štrukturálnych fondov počas obdobia tohto finančného výhľadu. V mnohých prípadoch sa krajinám nedarí využívať tieto prostriedky a vždy zostáva nevyužitý priestor - v niektorých prípadoch až do výšky 4 % ich národných HDP. Suma vo výške 4 % ročného HDP sa nepoužíva primerane.
Musíme oveľa viac podporiť integráciu infraštruktúry a musíme pokračovať v rozprave o tom, ako to docieliť. Existujú nedostatky v určitých častiach regiónu, kam ešte neprenikla infraštruktúra spájajúca dostatočne ich hospodársky priestor a výrobné štruktúry so západnou Európou.
A na záver, následky krízy cítia zo sociálneho hľadiska viac v štátoch, ktoré nemajú zavedené dostatočný systém sociálnej ochrany alebo sociálny štát. Príčinou je sčasti to, že nemajú dostatočnú úroveň rastu, príjmov alebo bohatstva, ale sčasti aj to, a to treba povedať, že v rokoch pred krízou v niektorých z týchto krajín uplatňovali daňovú politiku "menej je viac" a teraz, keď sú potrebné peniaze na financovanie verejných krokov, žiadne nie sú, pretože nie je žiaden príjem. Aj o tomto treba v budúcnosti pouvažovať.
Predsedajúci
Rozprava sa skončila.
Písomné vyhlásenia (článok 149)
Elena Oana Antonescu  
V čase, keď globálna hospodárska kríza naďalej zasahuje Európu, štáty strednej a východnej Európy cítia jej účinky intenzívnejšie v dôsledku existujúcej nerovnováhy v hospodárskom rozvoji medzi starými členskými štátmi a tými štátmi, ktoré do EÚ vstúpili počas posledných prístupových kôl. Hospodárska kríza tieto rozdiely znásobuje a vytvára ďalší tlak na vlády týchto krajín, ktoré musia dodržiavať prísne makroekonomické podmienky, sociálne dosahy krízy a zároveň problémy vyplývajúce zo zraniteľnosti finančného systému a udržateľnosti verejnej zdravotnej starostlivosti a systému sociálneho zabezpečenia. Vzhľadom na tieto obmedzenia hospodárskej a sociálnej politiky dúfam, že Komisia prijme integrovaný plán zameraný na osobitné problémy v tomto regióne. Tento plán musí podporovať úsilie týchto štátov o udržanie hospodárskej a sociálnej rovnováhy. Štáty strednej a východnej Európy si v snahe prekonať svoje domáce problémy zobrali úvery od MMF, Svetovej banky a Európskej únie. Finančné prostriedky však nie sú poskytované tempom, ktoré je potrebné na podporu opatrení prijatých týmito vládami. Preto vyzývam, aby boli tieto prostriedky sprístupňované rýchlejšie a aby sa prijal plán na podporu hospodárstiev v tomto regióne.
Sebastian Valentin Bodu  
Rumunsko a Bulharsko v plnej miere pociťujú dosah globálnej hospodárskej recesie. Tá v dôsledku nerovnosti v porovnaní s rozvinutými hospodárstvami ostatných členských štátov silno postihla posledné dva štáty, ktoré vstúpili do Európskej únie. Posledný prieskum Eurobarometra ukazuje, že obyvateľstvo oboch týchto štátov sa veľmi obáva o hospodársky rozvoj svojich štátov, ako aj toho, ako kríza postihne osobne každého občana. K týmto záverom prieskumu Eurobarometra sa ešte pridáva skutočnosť, že uprostred zimy sa vplyv krízy ešte zhorší. Je povinnosťou národných vlád prijať najlepšie možné opatrenia, ktoré im umožnia prežiť zimu bez drastických sociálnych následkov. Medzinárodný menový fond aj Európska komisia pomáhajú Rumunsku a Bulharsku finančne aj poskytovaním skúseností, určovaním určitých makroekonomických ukazovateľov. Väčšia angažovanosť Európskej komisie pri stabilizovaní hospodárstiev Rumunska a Bulharska by bola prospešná pre celú Európsku úniu, ktorá si v tejto chvíli nemôže dovoliť žiadnu veľkú nerovnováhu. Rôzne aspekty krízy postihujú všetky členské štáty Európskej únie. Je však zrejmé, že nové členské štáty zažívajú ťažšie obdobie ako dobre fungujúce hospodárstva starých členských štátov. Jednou zo základných hodnôt Európskej únie je solidarita a hospodárska recesia je ten pravý čas, kedy ju treba prejaviť.
András Gyürk
písomne. - (HU) Na začiatku tohto roka nás potešilo, že na zlepšenia v oblasti energetiky boli v rámci balíka hospodárskych stimulov prijatého v tom čase vyčlenené 3 miliardy EUR. Európska komisia správne uznala, že podpora bola potrebná na vytváranie alternatívnych dodávateľských trás aj na vzájomné prepojenia energetických sietí. Naše potešenie sa však mieša s istým sklamaním. Ak sa pozrieme na konkrétne sumy podpory, zistíme, že balík podpory zanedbáva strednú a východnú Európu, práve ten región, ktorý je z pohľadu dodávok energie najviac zraniteľný. Francúzsko-belgické plynové prepojenie dostáva viac podpory ako prepojenia v strednej a východnej Európe. A zatiaľ čo francúzsko-belgické prepojenie bude už siedmym v poradí, ktoré sa pridá k existujúcim šiestim, takýto typ infraštruktúry v nových členských štátoch veľmi často chýba. Okrem toho sme boli veľmi sklamaní z toho, že zlepšenia v oblasti energetickej účinnosti sa z balíka podpory úplne vynechali. Pritom práve v tejto oblasti by sa bol najľahšie dosiahol hlavný zámer balíka, a to vytváranie pracovných miest. Pre spomínané nedostatky sa domnievame, že prvoradý význam majú dve veci. Po prvé, budúce plány podpory sa musia zameriavať na tie regióny, v ktorých majú investície do energetiky najvyššiu pridanú hodnotu. Po druhé, pri rozhodovaní o rozpočtoch v budúcnosti sa nesmie zabúdať na energetickú účinnosť, ktorá sa tak často spomína v kruhoch EÚ, najmä ak vieme, že účinnejšie používanie energie už teraz dokáže zabezpečovať úplne veľkolepé výsledky z krátkodobého hľadiska.
Tunne Kelam  
písomne. - Gratulujem Komisii k úsiliu, ktoré vynaložila na pomoc európskym hospodárstvam. Vedomie, že EÚ poskytuje pomoc tým, ktorí ju najviac potrebujú, znovu potvrdzuje a zaručuje, že z tejto hospodárskej krízy vyjdeme silnejší než predtým. Chcel by som zdôrazniť význam odstránenia všetkých v súčasnosti existujúcich prekážok pre hospodárstvo, obchod a voľný pohyb na trhu práce. Z krátkodobého hľadiska musí byť hlavným cieľom dokončenie integrácie jednotného európskeho trhu. Len to nám pomôže účinne sa postaviť proti akejkoľvek budúcej kríze. Jedným z najsilnejších stimulov, ktoré EÚ má, je byť súčasťou eurozóny. Euro je dôležitým stimulom pre investície a hospodársky rast, čím znižuje zraniteľnosť. Naozaj dúfam, že naša krajina, Estónsko, úspešne splní kritériá potrebné pre vstup do eurozóny. Estónsko má jeden z najnižších zahraničných dlhov v Európe a počas hospodárskeho rastu sa mu podarilo vytvárať rezervy tak, že teraz dokáže čeliť kríze svojimi vlastnými prostriedkami. Okrem toho som presvedčený, že súčasné prostriedky z európskych fondov a výhľad na skorý vstup do eurozóny nám účinne umožnia znížiť nezamestnanosť už v budúcom roku.
Wojciech Michał Olejniczak  
Dámy a páni, viac ako rok po najväčšom šoku pre americkú spoločnosť od 11. septembra 2001, po vyhlásení bankrotu banky Lehman Brothers Bank, sme v dôsledku týchto skúseností múdrejší. Udalosti za posledných 12 mesiacov sú jasným dôkazom chybných predpokladov neoliberálnej politiky a rovnako ako 11. september nás presvedčili, že sa na svet máme pozerať inak. Hospodárska kríza zasiahla takmer každý kút sveta, no pre mňa je najdôležitejšie to, že zasiahla mnoho miliónov Európanov. V správe, ktorú pred niekoľkými dňami zverejnila Svetová banka, sa nepochybuje o tom, že členské štáty EÚ vo východnej Európe potrebujú pomoc, a to nielen v oblasti ich vnútorných vecí. Ak môže kríza priviesť k chudobe 11 miliónov obyvateľov východnej Európy a strednej Ázie, pričom do konca roka 2010 ich môže nasledovať ďalších 23 miliónov, v žiadnom prípade nemôžeme byť spokojní. Kľúčová je finančná, ale aj intelektuálna podpora, aby sa vytvorili vhodné sociálne programy pre štáty, ktoré najviac pociťujú účinky krízy. Počas predošlých kríz sa rodiny dokázali uchrániť emigráciou alebo tým, že mali niekoľko zamestnaní. Dnešná kríza má globálne rozmery, čo znemožňuje tento typ riešenia. Ak už nechceme byť svedkami udalostí ako pred rokom, mali by sme mobilizovať oveľa viac európskych fondov a stanoviť si za cieľ podporu zamestnanosti a posilnenie medzinárodnej spolupráce. Všetky tieto kroky by sa mali zameriavať na jedno - na sociálnu politiku.
Czesław Adam Siekierski  
Štáty strednej a východnej Európy pociťujú účinky hospodárskej krízy mimoriadne intenzívne. Klesajúce hospodárske ukazovatele sa stali realitou minulého roka v mnohých krajinách nielen v našom regióne. Treba však pripomenúť, že rôzne krajiny riešili krízu s rôznou úspešnosťou. Jednoznačným vodcom medzi štátmi v regióne s priaznivými výsledkami je Poľsko. Ako priznal pán Almunia počas rozpravy, Poľsku sa ako jedinej krajine podarilo vyhnúť recesii a udržalo si dynamiku rastu aj počas krízy. Aj napriek tomu, že sa hospodárska situácia v regióne pomaly stabilizuje, treba porozmýšľať, aké opatrenia by sa mali prijať na obnovu hospodárskeho rastu a na zabránenie podobným výkyvom v budúcnosti. Z krátkodobého hľadiska by mali vlády dotknutých štátov prijať rozhodnejšie stratégie na prekonanie krízy. Musia dať do rovnováhy rozpočtové výdavky, aktívne bojovať proti nezamestnanosti a sociálnemu vylúčeniu a vytvárať podmienky na rozvoj podnikania na jednej strane a podmienky na zvyšovanie dopytu na strane druhej. Vonkajšia pomoc je však rovnako dôležitá ako kroky na vnútroštátnej úrovni. Európske a medzinárodné finančné inštitúcie by mali vytvoriť špeciálne úvery pre malé a stredné podniky a na podporu infraštruktúrnych projektov. Tieto opatrenia by určite viedli k rastu zamestnanosti a zlepšeniu sociálnej situácie. Z dlhodobého hľadiska sa ako najlepšie riešenie ukazuje vstup do eurozóny a vytváranie podmienok pre vyrovnaný a stabilný rast.
Csaba Sándor Tabajdi  
V minulom roku sa boj proti kríze viedol najmä na úrovni členských štátov a využitím nástrojov členských štátov. V oblasti hospodárskej obnovy, poskytovania pomoci spoločnostiam a udržiavania pracovných miest sa členské štáty EÚ rozhodli konať radšej na vnútroštátnej úrovni ako na úrovni EÚ. V niektorých prípadoch chýbala dokonca aj minimálna očakávaná úroveň koordinácie, dohôd a spolupráce. Staré členské štáty so silnejšími hospodárstvami a väčším priestorom na manévrovanie, pokiaľ ide o rozpočet, vytvorili balíky, ktoré sa orientovali prvotne na domáce trhy, a v mnohých prípadoch sa použili aj nástroje protekcionizmu, ktoré narúšajú hospodársku súťaž. Jedným z do očí bijúcich príkladov bola podpora, ktorú ponúkol francúzsky prezident Nicolas Sarkozy spoločnosti Peugeot. Definoval to pritom ako podmienku pre zachovanie pracovných miest vo Francúzsku, zatiaľ čo v omnoho efektívnejšom závode v Slovinsku sa muselo prepúšťať.
Podobná diskriminácia sa dá nájsť aj v súvislosti s finančným odvetvím v strednej Európe a v pobaltskom regióne, pretože materské spoločnosti na Západe si až do dnešného dňa prevádzajú zisky vytvorené v dcérskych spoločnostiach fungujúcich v tomto regióne. Úverová kríza má mimoriadne ťažký vplyv na sektor malých a stredných podnikov, ktorý zabezpečuje väčšinu pracovných miest a ktorý v dôsledku zmenšovania vývozných trhov a obmedzovania príležitostí rozvoja vo veľkom prepúšťa zamestnancov. Znamená to, že hospodárska kríza sa nevyhnutne mení na krízu zamestnanosti a sociálnu krízu. Preto znovu žiadam vlády 15 štátov EÚ, aby urobili maximum pre zablokovanie protekcionistických opatrení a zaujali jasné stanovisko proti správaniu domácich bánk, ktoré porušuje zásady vnútorného trhu.
Iuliu Winkler  
Globálna hospodárska kríza má v členských štátoch Európskej únie rôzny vplyv. Ukázalo sa, že najzraniteľnejšie sú nové členské štáty v strednej a východnej Európe. Realita nám ukázala, že členské štáty nemajú rovnaký prístup k nástrojom obsiahnutým v pláne hospodárskej obnovy Európy. Takisto sme zaznamenali, že členské štáty v eurozóne majú najlepšiu ochranu pred krízou. Nie je náhoda, že následky krízy viac pociťovali štáty, ktoré nemali výhody z nástrojov obnovy a neboli členmi eurozóny. Vstup Lisabonskej zmluvy do platnosti označil koniec obdobia inštitucionálnej reformy Európskej únie.
Na posilnenie súdržnosti Európskej únie teraz potrebujeme spoločné úsilie. Je to nevyhnutná podmienka na to, aby EÚ vyšla z krízy silnejšia ako kľúčový globálny aktér. Vplyv sociálnej krízy a krízy zamestnanosti pocítime najviac v roku 2010 a nové členské štáty budú jednoznačne jej hlavnými obeťami. Potrebujeme preto plán hospodárskej obnovy, ktorý bude skutočne rovnako dostupný pre všetky členské štáty. Okrem toho je potrebné zabezpečiť väčšiu flexibilitu podmienok pre vstup do eurozóny. Tieto jasné opatrenia prispejú k vytvoreniu silnej Európy, z ktorej sa stane spoločenstvo pol miliardy občanov hlásiacich sa k rovnakým hodnotám a vedených rovnakými ideami.
