Výsledok samitu NATO v Lisabone (rozprava) 
Predsedajúca
Ďalším bodom programu je vyhlásenie podpredsedníčky Komisie a vysokej predstaviteľky Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku o výsledku samitu NATO v Lisabone.
Catherine Ashton
podpredsedníčka Komisie/vysoká predstaviteľka Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku. - Vážená pani predsedajúca, samit NATO v Lisabone bol úspechom pre NATO a aj pre jeho generálneho tajomníka. Bola som veľmi rada, že som sa zúčastnila niektorých jeho diskusií.
Vážené poslankyne, vážení poslanci, v stručnosti zhrniem to, o čom si myslím, že sú dôležité výsledky, ktoré sa dosiahli a ktoré sa zameriavajú predovšetkým na vzťahy medzi EÚ a NATO. Nebudem sa zaoberať vnútornejšími záležitosťami NATO.
V Lisabone sa hlavy štátov a predsedovia vlád dohodli na novej strategickej koncepcii, vízii o spojenectve v nasledujúcom desaťročí. NATO si zachovalo svoje hlavné úlohy kolektívnej obrany a zastrašovacie prostriedky a uznalo dôležitosť krízového manažmentu a kooperatívnej bezpečnosti. Lisabon tiež pripravil cestu dôležitým rozhodnutiam NATO vo viacerých kľúčových oblastiach, napríklad v oblasti protiraketovej obrany, kybernetickej obrany, reformy NATO a účasti NATO pri stabilizácii a obnove.
V súvislosti s Afganistanom, o ktorom sme práve diskutovali a ktorý je tiež dôležitou oblasťou spolupráce medzi EÚ a NATO, boli prijaté rozhodnutia o transformácii a aj o dlhodobom partnerstve. Zameriam sa na to, ako Lisabon, podľa mňa, zlepší vzťahy medzi EÚ a NATO. Bolo to tiež na programe schôdze ministrov obrany, ktorej som minulý týždeň predsedala a ktorej sa zúčastnil aj generálny tajomník NATO Anders Rasmussen.
NATO je pre Európsku úniu hlavný strategický partner. Vítam uznanie hláv štátov a vlád členských štátov NATO, že Európska únia vo významnej miere prispieva k bezpečnosti a stabilite. Chcela by som zdôrazniť silný politický záväzok posilniť strategické partnerstvo medzi EÚ a NATO, ktorý vyjadrili všetci, zvlášť americký prezident Barack Obama.
V spolupráci s členskými štátmi, spojencami a generálnym tajomníkom NATO sa veľmi aktívne angažujem za posilnenie vzťahov medzi EÚ a NATO. Moja účasť na niekoľkých zasadnutiach NATO na vysokej úrovni vrátane večere ministrov zahraničných vecí na samite NATO v Lisabone, ktorá sa tiež zamerala na vzťahy medzi EÚ a NATO, bola v tomto smere užitočná.
Začiatkom tohto roka som sa podujala poslať NATO zoznam konkrétnych opatrení na posilnenie spolupráce medzi EÚ a NATO. Viaceré z týchto opatrení už boli v Európskej únii vykonané s podporou generálneho tajomníka NATO. Vytvorilo to príležitosti na neformálne diskusie o otázkach spoločného záujmu, ako aj viac politického dialógu EÚ so všetkými spojencami NATO.
Mojou ambíciou je pripraviť cestu k dosiahnutiu ešte väčšieho pokroku. Na zasadnutí Európskej rady 16. septembra som na to dostala mandát. Generálny tajomník NATO pán Rasmussen dostal v Lisabone podobný mandát, aby so mnou pracoval na posilnení vzťahov medzi EÚ a NATO.
Jednou oblasťou pokroku je spolupráca EÚ a NATO pri rozvoji kapacít, teda oblasť, v ktorej dosahujeme sľubné výsledky, najmä v oblasti rozvoja vojenských kapacít, čo je nevyhnutné na zvýšenie vojenských kapacít a maximalizáciu efektívnosti nákladov. Viac ako inokedy musíme zabezpečiť komplementaritu a zabrániť duplicite.
Ministri obrany štátov EÚ 9. decembra vrelo privítali pokrok, ktorý sa dosiahol v posilnení spolupráce s NATO. Spolupracovali sme už napríklad v oblasti vrtuľníkových kapacít a teraz sme definovali základné prvky boja proti improvizovaným výbušným zariadeniam a zdravotníckeho zabezpečenia. V oboch prípadoch ide o životne dôležité pracovné oblasti s reálnymi dôsledkami pre operácie našich vojenských jednotiek pôsobiacich v teréne.
Dovoľte mi uviesť zopár konkrétnych príkladov. V oblasti vrtuľníkových kapacít sme už mali dve cvičenia vo Francúzsku a v Španielsku. V nasledujúcich štyroch rokoch sa plánujú podobné cvičenia. V tejto súvislosti sme vycvičili 114 posádok, čo predstavuje vyše 1 300 osôb na 58 vrtuľníkoch. Hneď nato bolo v Afganistane rozmiestnených 63 vycvičených posádok. Ďalším príkladom, tentoraz v oblasti boja proti cestným bombám, je boj proti improvizovaným výbušným zariadeniam, kde sa Európska obranná agentúra nachádza v záverečnej fáze nákupu forenzného laboratória, ktoré by mohlo byť umiestnené v Afganistane budúci rok.
Rovnako sme pokračovali v zlepšovaní spolupráce pomocou produktívneho vzájomného pôsobenia medzi Európskou obrannou agentúrou a spojeneckým veliteľstvom pre transformáciu.
Vo všeobecnosti zostáva mojím cieľom rozvoj skutočného medziinštituciálneho vzťahu medzi Európskou úniou a NATO. Minulotýždňová schôdza ministrov obrany pripravila cestu pokročeniu smerom k tomuto cieľu.
Kým čakáme na širšie riešenia, je nutné, aby sme sa mohli spoľahnúť na vzájomne pevne dohodnuté pravidlá, keď spolu bojujeme na rovnakom bojisku. Dlhujeme to našim posádkam. Je tiež nutné, aby sme pokračovali v efektívnej práci na podporu členských štátov a spojencov pri rozvoji veľmi dôležitých vojenských kapacít, budujúc na úspešnej práci, ktorú sme už začali. Dovolila by som si tvrdiť, že toto je ešte dôležitejšie v kontexte súčasného hospodárskeho útlmu.
My všetci budeme musieť byť flexibilní, aby sme sa v tomto pohli napred a našli riešenia. Naďalej budem pracovať konkrétne a pragmaticky v mene všetkých 27 členských štátov.
Elmar Brok
Vážená pani predsedajúca, dámy a páni, samit NATO ukázal, že spolupráca medzi NATO a Európskou úniou, o ktorej sa tam diskutovalo, je nesmierne dôležitá. NATO zostáva neodmysliteľným pre kolektívnu bezpečnosť Európy a je významným prostriedkom spojenia sa s Amerikou. Samit jasne ukázal, že systém protiraketovej obrany, ktorý teraz ako súčasť spoločného projektu NATO ochraňuje celú Európu, je dôležitým krokom k ďalšej spolupráci. Je tiež zrejmé, a diskusia o Afganistane je toho príkladom, že sme dosiahli vysokú úroveň civilnej a vojenskej spolupráce v oblasti, pre ktorú môže Európska únia znamenať významný prínos. Myslím si, že by sme mali na tom náležite pracovať. Musí nám byť však jasné, že v jednom rozhodujúcom bode sa nijako nepokročilo, lebo potrebnú spoluprácu, ktorú treba organizovať oveľa efektívnejšie, vetuje partnerská krajina NATO Turecko. Vážená pani barónka, myslím si, že je nesmierne dôležité, aby sa o tejto otázke hovorilo aj v kontexte prístupových rokovaní s Tureckom. Z NATO a zo spolupráce medzi NATO a Európskou úniou by sme nemali robiť prostriedok na použitie v spore s členským štátom Európskej únie, ktorý nie je členom NATO. Z tohto dôvodu si myslím, že skutočnosť, že Turecko ešte neprijalo potrebné opatrenia, má rozhodujúci vplyv na našu schopnosť konať. Samozrejme, vítam skutočnosť, že otázka spolupráce v oblasti zbrojenia ukazuje, že spolupráca s Európskou obrannou agentúrou je možná, pričom je pre túto agentúru dôležitá najmä otázka kybernetického priestoru.
Adrian Severin
v mene skupiny S&D. - Vážená pani predsedajúca, samit NATO v Lisabone potvrdil nové skutočnosti, úlohy a nebývalé hrozby pre svet po skončení studenej vojny. Na základe toho došlo k pokusu zaviesť novú rovnováhu medzi regionálnym a globálnym pôsobením aliancie. Globálne NATO alebo NATO s globálnym postavením je nutnosťou. Má to isté dôsledky.
Po prvé, Európska únia sa musí pripraviť na prijatie viacerých záväzkov, čo sa týka európskej bezpečnosti a obrany. Neznamená to len rozvoj a aktualizáciu našej európskej bezpečnostnej a obrannej koncepcie, ale aj rozvoj našich vojenských kapacít. Po druhé, Európska únia má záväzok pripraviť sa na riešenie globálnych problémov a správať sa ako skutočne globálny aktér. Znamená to, že musíme predefinovať svoje globálne záujmy a ciele a zvýšiť svoje vojenské kapacity na takú úroveň, ktorá nám umožní vhodne sa podeliť s našimi americkými spojencami o bremená globálnej obrany. Po tretie, máme záväzok zahrnúť do svojich stratégií týkajúcich sa vzťahov s inými globálnymi aktérmi idey, ktoré budú viesť k systému partnerstva v oblasti obrany s možnosťou združenia sa v celosvetovom obrannom pakte.
Na to, aby Európska únia zvládla splniť všetky tieto záväzky, nestačí, že si zachová svoje strategické spojenectvo s NATO, ale mala by byť tiež schopná sa myšlienkovo a politicky podieľať na zachovaní odstrašovacej schopnosti NATO a jeho schopnosti brániť členské štáty proti akejkoľvek agresii v podmienkach, ktoré sú iné než tie, ktoré rozhodli o zrode aliancie.
Norica Nicolai
Vážená pani predsedajúca, myslím si, že lisabonský samit je prvý od roku 1999, ktorý bol priaznivým prínosom z hľadiska strategickej vízie pre alianciu. Myslím si, že dôležitejším faktorom v tomto storočí je to, že nielen existujúce hrozby a bezpečnostné záujmy, ale najmä schopnosť rozpočtov na obranu ponúknuť účinné vojenské riešenia predkladajú do diskusie otázku bipolárneho sveta.
Bol čas na vykonanie rozsiahlej analýzy smerovania, ktoré si aliancia vybrala, a to určite v prípade, že jedným hľadiskom je kompatibilita s Ruskom. Musím však zdôrazniť, že podľa mňa je pre NATO rovnako veľmi dôležitá aj kompatibilita s európskym bezpečnostným projektom. Zdá sa, že otázka Afganistanu alianciu v dostatočnej miere povzbudila, a rada pripomínam, že Rusko súhlasilo so zapojením sa do operácií NATO v Afganistane. Dúfam, že tento zložitý problém Afganistanu nebude jednou z príčin na obavy vzhľadom na účinnosť tejto aliancie v budúcnosti.
Rovnako vítam, že Európska únia predložila do diskusie otázku protiraketovej technológie. Myslím si, že o účinnosti tohto protiraketového štítu budeme musieť diskutovať na úrovni EÚ.
Reinhard Bütikofer
Vážená pani predsedajúca, pani barónka Ashtonová, samit NATO v Lisabone má veľký význam pre EÚ a Parlament, pretože bezpečnú budúcnosť Európy môžeme úspešne zaistiť len vtedy, ak k tomu prispeje NATO, EÚ a iné organizácie, napríklad Organizácia pre bezpečnosť a spoluprácu v Európe (OBSE), a ak budú účinne spolupracovať. Doteraz však boli výsledky samitu v Lisabone v podstate úmyselne prehliadané. Chcel by som s troškou irónie povedať, že hoci má NATO novú stratégiu, stále nevie, kam chce ísť. Bombastické predstavy o NATO ako svetovom policajtovi sa rozplynuli a to určite predstavuje istú dávku pokroku. Zaujíma teraz trošku skromnejší postoj, no ešte stále v ňom nie je dosť jasno.
Dovoľte mi dokázať to uvedením niekoľkých príkladov.
1. Jedným príkladom sú výdavky na zbrane. Členské štáty Európskej únie chcú znížiť výdavky na zbrane prostredníctvom stálej, štruktúrovanej spolupráce, no NATO podpisuje nekryté šeky na protiraketovú obranu. Generálny tajomník hovorí, že ide o sumu 200 miliónov EUR, no všetci experti sa domnievajú, že systém protiraketovej obrany bude s veľkou pravdepodobnosťou stáť 40 - 70 miliárd EUR, a my vôbec netušíme, ako sa to zvládne.
2. Druhým príkladom je jadrové odzbrojenie. Vízia Global Zero, ktorú v Prahe predstavil prezident Obama, zapôsobila a privítali sme ju. Európa však nemala jednotný názor ani na konferencii o zmluve o nešírení zbraní, ale NATO je odhodlané držať sa svojho jadrového zastrašovania tak, ako sa slepý drží stojana lampy. Najmä bývalé svetové veľmoci zjavne považujú za oveľa atraktívnejšie svoje jadrové zbrane než ambicióznu európsku politiku za jadrové odzbrojenie.
3. Tretím príkladom je budovanie mieru a civilné riešenie konfliktov. Európska únia dosiahla v tejto oblasti veľmi veľa. Potom príde NATO a tiež chce byť pri tom. Ďalšou vecou, o ktorú NATO prejavuje záujem, bude rozvojová politika.
Žiaľ, z hľadiska bezpečnostnej politiky trpí na rozpoltenú osobnosť. Urobme s tým koniec. Zabezpečme, aby sme do roka vyhotovili bielu knihu, v ktorej bude jasne uvedené, aký druh bezpečnostnej politiky v Európe chceme.
Charles Tannock
v mene skupiny ECR. - Vážená pani predsedajúca, NATO zostáva základnou súčasťou európskej kolektívnej bezpečnosti a tak je to aj s mostom, ktorý stavia medzi nami a Amerikou. Na samite v Lisabone NATO predefinovalo svoje miesto v srdci euro-atlantickej bezpečnostnej štruktúry pre svoju novú strategickú koncepciu.
Moja úloha podpredsedu tejto delegácie Parlamentu na Parlamentnom zhromaždení NATO ma tak ako ešte nikdy presvedčila o hodnote NATO a spolupráce EÚ s ním. Som naplnený obdivom voči práci jednotiek NATO (ISAF) v Afganistane, ale mrzí ma nedostatok účasti niektorých našich spojencov s reštriktívnymi obmedzeniami pre vojenské nasadenie v situácii, kedy by mala porážka alebo predčasný útek zo strany NATO nevypočítateľné následky pre bezpečnosť Západu a pre trvalý mier v regióne, najmä destabilizáciu Pakistanu. Aj v čase uťahovania opaskov, keď mnohé členské štáty znižujú svoje rozpočty na obranu, musí byť víťazstvo v Afganistane našou prioritou.
Aj ja som bol nedávno v Kosove, kde som sám videl záslužnú prácu, ktorú tu odvádzajú jednotky NATO KFOR. Operácii NATO s názvom Oceánsky štít sa v boji proti pirátstvu pri pobreží Somálska darí dobre, hoci hrozí, že jej prácu bude duplicitne robiť aj väčšia misia spoločnej bezpečnostnej a obrannej politiky EÚ s názvom Atalanta. Vítam koordináciu týchto dvoch operácií.
Podporujem tiež rozšírenie NATO o Gruzínsko a Ukrajinu jedného dňa. Studená vojna patrí minulosti a hrozby, ktorým sme vystavení, sú čoraz viac asymetrické a globálne. Vítam nový postoj NATO, ktorý má širší záber, a to od kybernetickej bezpečnosti až po hrozby, ktoré prináša zmena klímy, a potravinovú bezpečnosť, ale opodstatnenie NATO je dnes také silné, ako ešte nikdy nebolo od prvého založenia tejto organizácie pred 61 rokmi.
Marisa Matias
v mene skupiny GUE/NGL. - (PT) Vážená pani predsedajúca, samit NATO sa uskutočnil v Lisabone, a preto by som chcela povedať niekoľko slov o tom, čo sa v našej krajine dialo v súvislosti s týmto samitom.
Portugalské orgány odopreli európskym občanom vstup do krajiny z jediného dôvodu: títo občania mali so sebou písomnosti, ktoré obsahovali kritiku Aliancie. O týchto udalostiach možno povedať prinajmenšom to, že to, čo sa v Portugalsku udialo, bol despotický režim, skutočná myšlienková polícia. Režim, ktorý bol taký výnimočný, že prinútil portugalskú vládu okamžite nakúpiť päťmiliónový výstroj proti výtržnostiam, ktorý dokonca ani nedorazil načas. Toto sú priority vlády, ktorá čelí obrovskej sociálnej kríze.
V Európe snívame o tom, aby bola sloboda prejavu základnou hodnotou. Európa, o ktorej snívame, sa neskláňa pred vojenskými organizáciami, ktoré svoju históriu píšu krvou.
Samit NATO skončil uznaním opodstatnenosti vojenských zásahov kdekoľvek na tejto planéte. Skončil sa tiež tým, že Európska únia sa podriadila severoamerickej vojenskej stratégii a jej záujmom. Po tretie, posilnil militarizáciu prístupu k zdrojom energie. A na záver, vojenská obrana zaviedla rozvojový model, ktorý spôsobuje ekologickú nerovnováhu a podnecuje sociálnu krízu.
Následkom toho by som chcela, vážená pani predsedajúca, povedať že podľa mňa sme na tomto samite stratili demokraciu, stratili sme slobodu a stratili sme to, čo niektorí môžu získať len vojnou.
David Campbell Bannerman
v mene skupiny EFD. - Vážená pani predsedajúca, ďakujem vám, že ste použili moje celé meno. Myslím, že by sme mali osláviť skutočnosť, že samit NATO v Lisabone posilnil ochranu nášho mieru a demokracie, a to v priamom kontraste s Lisabonskou zmluvou, ktorá už robí úplný opak. NATO však ohrozujú hrubé škrty, ktoré sa robia v rozpočtoch európskych ozbrojených síl.
Sú vysoko nebezpečné. Je neospravedlniteľné, že britská vláda radikálne znižuje výdavky pod 2 % základnej úrovne, ktorú by mali dodržiavať všetky členské štáty NATO. Je to tiež šetrenie na nesprávnom mieste, pretože výdavky na obranu prinášajú dobré pracovné miesta. Britské prúdové lietadlo Harrier je dnes vyradené zo služby. Tento mesiac sme predčasne prišli o lietadlovú loď HMS Ark Royal a stratili sme tým 6 000 oddaných členov posádky.
Nemôžeme od USA očakávať, že toto bremeno budú niesť so stále sa znižujúcimi príspevkami od nás. Nemali by sme veriť predstave, že Američania by mohli opustiť NATO, ako varoval najvyšší britský generál Dannatt, a nechajú nás napospas povzbudenému ruskému medveďovi, ktorý je stále pripravený začať kybernetické útoky proti Estónsku a systematicky skúmať britskú námornú a leteckú obranu v znepokojujúcej ozvene studenej vojny.
Andreas Mölzer
(DE) Vážená pani predsedajúca, samit NATO sa spomína ako historický zlom. Hoci sa spor medzi Nemeckom a Francúzskom o jadrovom odzbrojení vyriešil, faktom je, že v budúcnosti si bez jadrových zbraní neporadíme. Vystavilo by to členské štáty NATO vydieraniu z Teheránu alebo Pchjongjangu. Svet bez jadrových zbraní a k tomu ešte bez diktátorských režimov zostane ilúziou a niektoré štáty sa budú brať vážne len vtedy, keď sa zaradia do skupiny potenciálnych alebo reálnych jadrových veľmocí.
Je tiež poľutovaniahodné, že na samite sa podarilo vyhnúť téme o tom, čo sa stane na Blízkom východe, keď sa americké jednotky podľa plánu stiahnu z Iraku, čo je nepríjemná téma pre Spojené štáty. Toľko citovaná zmena trendu ruskej zahraničnej politiky sa po dôkladnejšom preskúmaní ukázala iba ako chytrý taktický ťah. Boli tam len vyhlásenia o úmysle týkajúce sa terorizmu a kybernetickej vojny, ale žiadne skutočné koncepcie. Podľa mňa mal samit NATO ďaleko od toho, aby bol zlomový.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
(ES) Vážená pani predsedajúca, nová strategická koncepcia Organizácie Severoatlantickej zmluvy (NATO), ktorá sa zrodila v Lisabone, bola vytvorená s cieľom reagovať v prvom rade na novú situáciu, inými slovami na zánik systému blokád a koniec studenej vojny, a prispôsobiť sa jej. Po druhé, bola vytvorená s cieľom prispôsobiť sa novému rozloženiu hrozieb a osobitne globalizácii a skutočnosti, že naše armády nemajú zdanlivých nepriateľov a naši nepriatelia nemajú armády.
Na základe tejto novej strategickej koncepcie, pričom beriem do úvahy článok 5 Washingtonskej zmluvy o vzájomnej pomoci, ma zaujímajú tri aspekty.
Po prvé, akú formu bude mať toto strategické spojenectvo s Európou: Pani barónka Ashtonová, chcel by som sa vás opýtať, či si myslíte, že Turecko by sa malo čo najviac zúčastňovať na činnosti a rozvoji spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky.
Po druhé, pokiaľ ide o ratifikáciu Zmluvy o znížení počtu strategických zbraní (START) v americkom Kongrese, myslíte si, že ak nebude ratifikovaná, ovplyvní to túto novú strategickú koncepciu?
Na záver, čo si myslíte o budovaní protiraketového štítu? Myslíte si, že tento zámer nejakým spôsobom zahŕňa aj cieľ obmedziť jadrové arzenály? Zdá sa, že jednotlivé členské štáty majú na to protichodné názory.
Roberto Gualtieri
(IT) Vážená pani predsedajúca, pani barónka Ashtonová, dámy a páni, nová strategická koncepcia z pera NATO obsahuje dôležité, pozitívne zmeny, ktoré spĺňajú požiadavky 21. storočia spôsobom, ktorý je v súlade s hodnotami Atlantického paktu.
Vítame predovšetkým oživenie strategického partnerstva s Ruskom, jednoznačnú formuláciu cieľa, ktorým je svet bez jadrových zbraní, uznanie dôležitosti mať silnejšiu európsku obranu, opätovné potvrdenie zásady kolektívnej obrany a zároveň vyhlásenia, že NATO nepovažuje žiadnu krajinu za svojho protivníka.
Stále je však veľa problémov a protirečení, ktoré nová koncepcia vôbec nerieši. Po prvé, neexistuje žiadny jasný a jednoznačný záväzok odstrániť taktické jadrové zbrane, ktoré sú v Európe ešte stále rozmiestnené, hoci sú strategicky anachronické a hospodársky čoraz viac neudržateľné. Po druhé, úloha Európskej únie sa v strategickej koncepcii ešte stále javí ako nedostatočná a plánované civilné kapacity krízového manažmentu majú tendenciu sa zbytočne prelínať s kapacitami Európskej únie.
Uvedomujeme si politické problémy, ktoré stoja v ceste účinnejšej spolupráci medzi EÚ a NATO, ale toto nesmie brániť rozvoju operatívneho cieľa, komplementarity a synergií, ktoré sú v súlade s našimi ambíciami. Vrtuľníky, zdravotnícke zabezpečenie a výbušniny predstavujú významný pokrok, ale to nestačí. Potrebujeme víziu a aktívnu angažovanosť a od vás, pani barónka Ashtonová, očakávame, že do oboch z nich vnesiete razantnosť a jasnosť.
Kristiina Ojuland
Vážená pani predsedajúca, generálny tajomník NATO pán Anders Fogh Rasmussen vyhlásil, že samit Rady NATO-Rusko, ktorý sa uskutočnil v Lisabone, dal historický impulz k zlepšeniu vzťahov medzi NATO a Ruskom, čo veľmi vítam.
Hoci sa hlavy štátov a predsedovia vlád krajín, ktoré sa zúčastnili zasadnutia Rady NATO-Rusko, dohodli na spoločnom vyhodnotení hrozby, ktorú predstavujú balistické strely, a rozhodli sa obnoviť spoluprácu v oblasti protiraketovej obrany, prezident Medvedev po samite vyhlásil, že Rusko sa bude podieľať na plánovanom spoločnom protiraketovom obrannom systéme len ako rovnocenný a plne kvalifikovaný partner, ktorý bude zapojený do výmeny informácií a riešenia akýchkoľvek problémov.
Rada by som zdôraznila, že rovnocenní partneri musia prijať rovnaké záväzky. Pri definovaní bezpečnosti existuje medzi NATO a Ruskom niekoľko podstatných rozdielov. Kým Rusko vníma klasické vojenské bezpečnostné hrozby, NATO na druhej strane považuje za hlavnú bezpečnostnú hrozbu nedostatok demokracie a porušovanie ľudských práv. Aby sa mohlo Rusko viac zapájať do spoločných projektov v rámci NATO, očakávala by som, že bude presadzovať demokraciu, ľudské práva, občianske slobody a právne princípy. Aby NATO a Rusko dosiahli rovnocenné partnerstvo, musia byť v týchto podstatných veciach na rovnakej úrovni.
Franziska Katharina Brantner
Vážená pani predsedajúca, chcela by som tu privítať pani barónku Ashtonovú. Načúvame jej výkladom k iným otázkam a myslím si, že navzájom so sebou úzko súvisia. Vyzeralo by zvláštne, keby som teraz bola veľmi konkrétna, ale chcela by som spomenúť ďalší vývoj spoločnej bezpečnostnej a obrannej politiky (SBOP) v rámci všeobecnej spolupráce s NATO. Myslím si, že sa na to, čo sa doteraz udialo, naozaj potrebujeme pozrieť zvonka.
O ľudských právach ste povedali, že je čas urobiť inventúru a pohnúť sa ďalej. Myslím si, že presne to isté potrebujeme, pokiaľ ide o misie, ktoré sme doteraz uskutočnili. Myslím si, že máte príležitosť začať nanovo. Môžete sa obzrieť späť a nechať si vypracovať externú expertízu a hodnotenie s cieľom bližšie definovať naše skutočné priority a potrebné kapacity. Chcela by som len pripomenúť, že máme hlavné ciele na rok 2010, no teraz sme na konci roka 2010 a sme ďaleko od ich splnenia, aj na strane civilistov. Otázkou je, ako by sme mali ďalej postupovať, a myslím si, že by bolo dobré mať nejakú predstavu.
Po druhé, skutočne vás žiadam, aby ste na posilnenie civilných kapacít krízového manažmentu vo svojej funkcii využili spoločné pracovisko, ktoré, ako dúfam, bude teraz v rámci zriadenia Služby pre vonkajšiu činnosť vytvorené. Ešte sme nemali šancu vytvoriť nové pracoviská, ale mali by sme ich aspoň využiť na posilnenie tejto oblasti.
Mojím posledným bodom je, veľmi stručne, že teraz prebieha diskusia týkajúca sa reakcie na krízu a reakcie na katastrofy na úrovni štátov. Myslím si, že tu musíme byť opatrní, aby zostala zachovaná neutralita humanitárnej pomoci EÚ, aj keď je to niekedy v krízových oblastiach ťažké. Myslím si, že toto je dôležitý bod.
Konrad Szymański
(PL) Vážená pani predsedajúca, NATO skutočne vyšlo zo samitu v Lisabone so silnejším postavením. Bol oživený článok 5, ktorý nevylučuje schopnosť obrany pred balistickým útokom. Ustanovenia novej stratégie sa teraz musia uplatniť. Akčný plán transatlantickej protiraketovej obrannej štruktúry treba dokončiť najneskôr do polovice roku 2011. Mal by byť aj podložený peniazmi, a to aj od európskych partnerov v NATO. Podpísanie novej zmluvy START Ruskom nesmie znamenať obmedzenia pre budovanie protiraketového systému NATO. Spolupráca s Ruskom v tejto oblasti okrem toho nesmie znamenať oslabenie obrany strednej Európy.
Ilda Figueiredo
(PT) Ako bolo uvedené v závere samitu NATO, ktorý sa konal v Lisabone, NATO dokazuje, že je vojenskou alianciou, jadrovou vojenskou alianciou, ktorá je odhodlaná zakročiť rýchlo a vo veľkom počte v ktorejkoľvek časti sveta, kedykoľvek a na základe akejkoľvek zámienky, čím dáva najavo, že má jednotný a mocný súbor politických a vojenských kapacít, ktoré sú schopné riešiť akýkoľvek druh krízy: pred konfliktmi, počas nich a po nich.
Znepokojujúcou globálnou hrozbou je to, že NATO uvádza, že naň vplýva, a zároveň ono samo môže ovplyvňovať politický a bezpečnostný vývoj za vlastnými hranicami, a preto sa bude aktívne angažovať za zlepšenie medzinárodnej bezpečnosti prostredníctvom partnerstiev s príslušnými krajinami a inými medzinárodnými organizáciami. Je to tvrdenie, ktoré odhaľuje dva zámery: na jednej strane presadiť sa ako akési jadro, z ktorého vyžarujú vzťahy závislosti, ktoré umožnia, že jeho silové zložky budú prítomné po celom svete, budú vyvíjať tlak a intervenovať. Na strane druhej posilňuje cestu intervencionizmu a zjednotenia medzinárodnej bezpečnosti a vnútornej bezpečnosti štátov, teda má za cieľ deštrukciu medzinárodného práva, priamy útok na úlohu Organizácie Spojených národov vo svojom prístupe k otázkam medzinárodnej bezpečnosti.
Pod velením jednej z mocností, Spojených štátov, si kladie za cieľ posilniť svoj európsky pilier, Európsku úniu, ktorá sa považuje za jediného a hlavného partnera NATO. A tak NATO odišlo z Lisabonu väčšie, silnejšie, nebezpečnejšie a tajomnejšie, ale hrozba je nemalá. Portugalci reagovali tým, že ich vyše tridsaťtisíc pochodovalo ulicami Lisabonu, stavajúc sa na odpor proti tejto organizácii, ktorá je považovaná za takú potrebnú na obranu mieru, a žiadajúc jej rozpustenie.
Jaroslav Paška
(SK) Aj keď sa na rokovaní predstaviteľov členských krajín NATO v Lisabone riešili viaceré vážne témy bezpečnostných rizík súčasného sveta, niektoré závery a rozhodnutia svojím významom predsa len zanechávajú výraznejšiu stopu v súčasnom politickom svete.
Nový opatrný pokus o spoluprácu NATO s Ruskom pri budovaní systému protiraketovej obrany v Európe totiž predstavuje takú zmenu v bezpečnostnej politike, ktorá naznačuje, že tak Spojené štáty americké, ako aj Európa môžu nájsť v Rusku nového silného partnera, ktorý si možno tiež uvedomuje, že najväčšou hrozbou pre pokojný a dôstojný život civilizovanej demokratickej spoločnosti sa stali teroristické zoskupenia a militantné režimy budované na extrémistických ideológiách.
Vážená pani barónka Ashton, bolo by dobré, keby sme slová amerického prezidenta Baracka Obamu, ktorý povedal, že vidí Rusko ako partnera, nie ako nepriateľa, dokázali efektívne premietnuť ako nový pozitívny impulz aj do sféry hospodárskej spolupráce. Veď v čase, keď európsky priemysel zápasí s problémami nedostatočného odbytu svojej produkcie, môže otvorený a solventný trhový priestor Ruskej federácie ponúknuť také možnosti, ktoré obidvom partnerom - Rusku aj Európe - dokážu pomôcť v ich vnútorných ekonomických problémoch.
Michael Gahler
(DE) Vážená pani predsedajúca, aké bude mať EÚ povinnosti vzhľadom na bezpečnosť a obranu v kontexte novej strategickej koncepcie, ktorú predstavilo NATO? Ministri obrany štátov EÚ sa dotkli chúlostivej otázky. EÚ nemá primerané kapacity alebo schopnosti. Finančná kríza a rozpočtové obmedzenia však v rámci EÚ a NATO zvyšujú tlak na sústredenie vojenských kapacít. Termíny "sharing - podeliť sa" a "pooling - spoločne používať" hovoria o tom, čo teraz potrebujeme. Hneď ako členské štáty prešetria možnosti, Európska obranná agentúra musí byť stredobodom spoločného rozvoja kapacít. Okrem toho musí Komisia rozšíriť svoju spoluprácu s Európskou obrannou agentúrou zahrnutím výskumných a rozvojových projektov financovaných z fondov EÚ. Súhlasíte s mojím názorom?
Pretože som nedostal rečnícky čas na predchádzajúcu tému, chcel by som položiť otázku na tému podpory demokracie. Rád by som sa od vás dozvedel, koľko peňazí už vlastne bolo vynaložených na nástroj pre demokraciu a ľudské práva bez súhlasu vlád predmetných krajín.
Chcel by som povedať aj niečo o volebných pozorovateľoch. V tejto oblasti sme nedôslední a niekedy dokonca zbabelí. Po tom, čo časť Komisie a niektoré členské štáty dôrazne žiadali vyslanie volebnej pozorovateľskej misie do Etiópie a vedúci misie nemohol predložiť správu v Addis Abeba, v Bruseli sa to úplne ututlalo. Rád by som vedel, čo sa stalo s vaším verejným protestom. Máte teraz príležitosť k tejto veci niečo povedať.
Ioan Mircea Paşcu
Vážená pani predsedajúca, v skutočnosti oboje - nová strategická koncepcia a aj deklarácia zo samitu - nahlas a jasne uznávajú, že EÚ je hlavným, a preto nenahraditeľným partnerom aliancie. Súčasné medzinárodné problémy, s ktorými je NATO a EÚ konfrontované, ich paralelná prítomnosť na početných bojiskách a okrem toho rastúca komplementarita ich jednotlivých úloh vyžadujú, aby boli vzťahy medzi týmito dvoma organizáciami posilnené.
Vzhľadom na to a berúc do úvahy potrebu spolupráce na bojiskách a - nevyhnutne - revíziu dohôd Berlin Plus od diskusií medzi podpredsedníčkou Komisie/vysokou predstaviteľkou a generálnym tajomníkom obe organizácie očakávajú konkrétnejšie výsledky, ktoré budú v súlade s ich mandátmi. V tomto smere nadišiel čas, aby boli vynaliezavejší pri hľadaní vhodného politického kompromisu, ktorý by umožnil odblokovanie súčasnej automaticky vzniknutej patovej situácie a dovolil obom organizáciám dosiahnuť svoj potenciál na skutočnú spoluprácu.
Willy Meyer
(ES) Vážená pani predsedajúca, pani barónka Ashtonová, veľmi dobre viete, že naša parlamentná skupina je proti existencii Organizácie Severoatlantickej zmluvy (NATO).
Naša skupina je popri iných veciach úplne proti jej existencii, lebo nepodporujeme žiaden štát sveta, ani žiadnu skupinu štátov, ako napríklad vojenskú alianciu NATO, ktorá je schopná použiť silu bez špeciálneho mandátu od Bezpečnostnej rady OSN.
V roku 1999 na samite vo Washingtone NATO vo svojej strategickej koncepcii schválilo možnosť použitia sily bez mandátu od Bezpečnostnej rady. Toto je krok späť a čelný útok na systém medzinárodného práva, ktorý sa po dvoch svetových vojnách tak dlho utváral.
Preto s touto filozofiou nesúhlasíme. Nemáme spoločný názor s NATO, ani so žiadnym štátom, ktorý uplatňuje právo na použitie sily bez jasného mandátu.
Okrem toho to má priamy dosah na to, čo boli civilné riešenia problémov, ktoré vytvárajú neistotu: organizovaný zločin, terorizmus atď. Tieto problémy si nikdy nevyžadovali vojenské riešenie, ale skôr civilné riešenie prostredníctvom medzinárodnej policajnej sféry a súdnej sféry. Preto sa domnievame, že si nevyžadujú vojenské riešenie a ani s tým súvisiace ohrozenie prírodných zdrojov a nekontrolovanú masovú migráciu. Toto nie sú problémy, ktoré by si vyžadovali vojenské riešenie.
Najväčšími príčinami úmrtí na svete sú hlad a chudoba, ktoré sú najsilnejšou zbraňou hromadného ničenia, a vojenská sila ako NATO ich nemôže premôcť.
Jacek Saryusz-Wolski
Vážená pani predsedajúca, otázka je, či sme spokojní s výsledkom z Lisabonu, a ja mám na ňu veľmi zmiešanú odpoveď. Je nedostatočný, hoci ide správnym smerom. Mohli sme očakávať viac? Myslím si, že áno, ale ak to porovnáte s tým, kde sme boli pred dvomi, tromi či štyrmi rokmi, je to oveľa lepšie.
Jasne existuje nevyužitý potenciál vo vzťahoch medzi týmito dvoma zoskupeniami, ale stále je viac slov ako činov a my potrebujeme viac činov ako slov. V tejto chvíli sa veľa diskutuje o zblížení, no stále sú to len vyhlásenia, ale žiadne konkrétne kroky.
Zároveň medzi týmito dvoma zoskupeniami rastie komplementarita. Na strane Únie máme určité odborné znalosti a máme aj kapacity. Únia sa viac zameriava na takzvanú jemnú silu (soft power), NATO skôr na takzvanú tvrdú, vojenskú silu, no obe strany sa vyvíjajú. Od samitu v St. Malo EÚ už veľa dokázala a potvrdila svoje miesto v oblasti bezpečnosti a obrany. NATO zas uznalo potrebu rozšíriť čisto vojenskú doménu o jemnejšiu dimenziu a už prijalo rozhodnutia. Preto sa obe strany zbližujú, preto sa zvyšuje komplementarita. Prečo to nevyužiť?
Skutočným kameňom úrazu je vzťah medzi Tureckom a Cyprom a nevyriešený cyperský problém. Úlohou Únie je prevziať vedenie, podniknúť iniciatívy, navrhnúť NATO prostriedky užšej spolupráce a prejsť od slov k činom. Ako príklad uvediem nedávny list ministrov zahraničných vecí Poľska, Nemecka a Francúzska, na ktorý pani Ashtonová reagovala a ktorý je dobrým štartovacím bodom správnym smerom.
Užšia spolupráca medzi EÚ a NATO na základe politickej vôle na oboch stranách a posilnenie spoločnej bezpečnostnej a obrannej politiky (SBOP), no je to aj úloha pre hlavné mestá NATO, ako aj členských štátov EÚ, na ktorej musia pracovať.
Ana Gomes
(PT) Vážená pani predsedajúca, to, čo obsahuje strategická koncepcia NATO, ktorá bola prijatá v Lisabone, v súvislosti s doktrínou o jadrovom zastrašovaní, nie je nič nové, je to stará vec. Aliancia sa rozhodla ponechať jadrové zbrane ako hlavnú odstrašujúcu silu. Iróniou je, že toto protirečí výzvam prezidenta Obamu za svet bez jadrových zbraní a sľubom o odzbrojení z poslednej hodnotiacej konferencie Zmluvy o nešírení jadrových zbraní (NPT).
Aliancia by mala slúžiť ako príklad, no toto nezabráni šíreniu jadrových zbraní, ale, žiaľ, ešte ho povzbudí. A v čase finančnej krízy to odčerpáva zdroje, ktoré sú potrebné na riešenie iných hrozieb, ktorým sme vystavení. Na čo sú nám atómové bomby proti terorizmu bez adresy alebo odosielateľa, proti pirátstvu v Indickom oceáne, proti organizovanému zločinu, kybernetickým útokom alebo chemickým a biologickým útokom?
Rada Európskej únie tento týždeň vydala stanovisko o potrebe zvýšiť úsilie v boji proti šíreniu jadrových zbraní. Pani Ashtonová, ako plánujete hrať s touto kartou v rámci NATO, kde 21 z 28 spojencov sú členské štáty Európskej únie? A čo poviete tým dvom jadrovým mocnostiam, ktoré sú členskými štátmi Európskej únie a ktoré na strategickom zasadnutí výboru NATO tiež najviac odolávali pokusom o zmenu v súvislosti s touto existenčnou otázkou pre ľudstvo ako celok?
Takis Hatzigeorgiou
(EL) Vážená pani predsedajúca, pani barónka Ashtonová, myslím si, že žijeme v absurdnom svete a že vás zvolili, aby ste v ňom hrali istú úlohu na zmiernenie tejto absurdity. Ako si každý všimol, vojna v Afganistane stála vyše tristo miliárd USD. Náklady na odstránenie chudoby v Afganistane sú rovnaké ako náklady na päťdňovú vojnu. Náklady na jediný týždeň operácií by stačili na prevádzku šesťtisíc škôl. Tristo miliárd amerických dolárov by mohlo byť použitých na výstavbu dvestotisíc škôl. Tie isté peniaze by mohli byť použité na výstavbu tridsaťtisíc nemocníc. Prepočítajte si to a uvidíte. Hovorím o nemocniciach, z ktorých jedna stojí desať miliónov.
Potrebujeme viac informácií na to, aby sme pochopili, že žijeme v absurdnom svete? Ak by sme tieto peniaze rozdelili medzi všetky rodiny v Európe žijúce pod hranicou chudoby, bolo by dosť peňazí pre každú rodinu. Verí tomu niekto? Dvadsaťtisíctristopäťdesiatpäť eur pre každú z dvadsaťsedem miliónov rodín.
Kam vedie táto absurdná cesta? Vedie do NATO. Preto žiadam barónku Ashtonovú, ktorá má v Európskej únii vedúcu funkciu, aby hrala katalytickú úlohu tak, aby bola táto organizácia zrušená zvnútra.
Arnaud Danjean
(FR) Vážená pani predsedajúca, pani barónka Ashtonová, súhlasím s vaším názorom na lisabonský samit, ktorý priniesol novú strategickú koncepciu, ktorá je vcelku uspokojujúca. Rovnako by sme však mali uznať, povedzme to otvorene, že vzhľadom na potenciál tohto strategického partnerstva je vzťah medzi Európskou úniou a NATO chudobným príbuzným tohto textu, ktorý by mal byť oveľa ambicióznejší.
Správne ste poukázali na úspechy a pokrok v rozvoji kapacít. Zrejme ste hovorili o úspechoch v prípade Afganistanu, kde sa nám darí dosahovať kompromisy priamo na mieste. Nie je však uspokojivé, že okrem jediného prípadu Bosny s NATO nevedieme štruktúrovaný politický dialóg. Všetci vieme, že problémom je Turecko. Budeme to musieť vážne riešiť, nesporne pragmaticky, a dúfam, že úsilie, ktoré s generálnym tajomníkom pánom Rasmussenom vynakladáte, prinesie ovocie.
Stručne chcem povedať, že problém duplicity sa často stupňuje a zvýrazňuje slabosti Európskej únie a obmedzuje snahu Európskej únie v jej ambíciách. Je to zdanlivý problém, lebo v našich členských štátoch nie sú dve armády - armáda NATO a armáda Európskej únie. Každý štát má vlastné ozbrojené sily a závisí od jednotlivých štátov, či sa rozhodnú vyslať svojich vojakov so zástavou NATO alebo so zástavou Európskej únie. Prestaňme strašiť výmyslom o duplicite.
Rád by som ešte povedal zopár slov ku komplementarite: je nutná a musí sa uskutočňovať inteligentným spôsobom. Nechcel by som byť svedkom toho, že sa komplementarita stane nutnosťou pre Európsku úniu, z ktorej sa stane Červený kríž toho, čo by boli ozbrojené sily NATO. Európska únia si musí udržať svoje vojenské kapacity, musí vytrvať vo svojich vojenských ambíciách a musí si zachovať svoju ambíciu v prípade spoločnej bezpečnostnej a obrannej politiky (SBOP) tak, ako bolo zdôraznené v tripartitnom francúzsko-nemecko-poľskom liste.
Teresa Riera Madurell
(ES) Vážená pani predsedajúca, lisabonský samit určite poslúžil modernizácii Organizácie Severoatlantickej zmluvy (NATO) a prispôsobeniu sa novým bezpečnostným otázkam.
Musíme privítať skutočnosť, že v novej strategickej koncepcii pribudli nové problémy ako terorizmus, boj proti šíreniu zbraní hromadného ničenia, kybernetická obrana a energetická bezpečnosť.
Mali by sme privítať aj to, že nová koncepcia zdôrazňuje potrebu posilniť strategické partnerstvo medzi NATO a Európskou úniou. Treba však jasne stanoviť rozdelenie úloh na dosiahnutie účinnosti a zamedzenie prekrývania činností v časoch krízy.
Lisabonská zmluva bola krokom vpred v oblasti spoločnej bezpečnostnej a obrannej politiky, ktorú teraz musíme upevniť. Cieľ je jasný: Európska únia musí byť schopná mobilizovať potrebné civilné a vojenské kapacity, aby mohla prijať svoje medzinárodné záväzky, a spoločná bezpečnostná a obranná politika by mala výrazne prispieť k bezpečnosti v atlantickej oblasti.
Nie je však jasné, ako sa bude spolupráca s alianciou organizovať, aby bola naozaj účinná. Malo by význam, pani barónka Ashtonová, keby ste nám v tomto smere povedali niečo viac.
Krzysztof Lisek
(PL) Vážená pani predsedajúca, pani Ashtonová, túto otázku už vlastne v dnešnej diskusii niekto položil, že prečo v Európskom parlamente, teda v inštitúcii EÚ, hovoríme o samite NATO. Odpoveď je jasná. Väčšina členských štátov Európskej únie je členom NATO, a tak Európska únia znamená "my" a vo väčšine prípadov NATO tiež znamená "my".
Preto by sme mali poznamenať, že pre NATO bol rozvoj spolupráce medzi Európskou úniou a NATO jednou z najdôležitejších tém, o ktorých sa na samite v Lisabone diskutovalo. Rozhodnutia zo samitu NATO a tiež vyhlásenia, napríklad prezidenta Spojených štátov, potvrdzujú, že NATO sa nebráni spoločnej bezpečnostnej a obrannej politike, ale skôr sa snaží nájsť spôsob spolupráce, ktorý by prospel obom inštitúciám. Preto sa aj my musíme snažiť spolupracovať a nezapájať sa do nezmyselnej súťaže a drahého prelínania štruktúr, najmä teraz v čase finančnej krízy. Dúfam, že rozhodnutia, ktoré boli prijaté na samite NATO a list od ministrov zahraničných vecí Francúzska, Nemecka a Poľska, ktorý tu bol spomenutý, nás v Európskej únii presvedčí, aby sme začali vážnu diskusiu o spoločnej bezpečnostnej a obrannej politike.
Poľsko - som poslanec z Poľska - vás, pani Ashotonová, počas poľského predsedníctva v tejto práci určite podporí. Musíme využiť mechanizmy a príležitosti, ktoré nám dáva nová Lisabonská zmluva. To je pre nás veľká úloha. Na záver by som chcel povedať, že vítam vyhlásenie NATO o otvorenosti pre spoluprácu s Ruskom, vyhlásenie, ktoré tiež zdôrazňuje pripravenosť NATO otvoriť sa a prijať nové štáty, napríklad Gruzínsko.
Kyriakos Mavronikolas
Vážená pani predsedajúca, Európska únia je pre NATO jedinečným a veľmi dôležitým partnerom. Ako sa píše v dokumente novej strategickej koncepcie, NATO a Európska únia môžu a mali by zohrávať doplnkové a vzájomne sa posilňujúce úlohy pri podpore medzinárodného mieru a bezpečnosti.
Aktívna a účinná Európska únia prispieva k celkovej bezpečnosti euroatlantickej oblasti. Preto by mali byť vytvorené priaznivejšie podmienky posilnením strategického partnerstva v duchu úplnej vzájomnej otvorenosti, transparentnosti, komplementarity a rešpektovania autonómie a inštitucionálnej integrity oboch organizácií.
Mali by sme tiež zdôrazniť, že úzka spolupráca medzi EÚ a NATO je životne dôležitá a mala by sa rozvíjať bez toho, aby ňou bola dotknutá zásada rozhodovacej autonómie, a s náležitým rešpektovaním jadrového statusu niektorých členských štátov EÚ.
Ernst Strasser
(DE) Vážená pani predsedajúca, pani barónka Ashtonová, dámy a páni, na samite NATO sa dosiahol osožný pokrok. Je dobré, že sa tu o tom diskutuje. Nové strategické prvky ako civilný krízový manažment a kybernetická obrana sú krokmi správnym smerom. Predovšetkým pre malé, neutrálne krajiny ako Rakúsko má posilnenie strategického partnerstva medzi NATO a Európskou úniou rozhodujúci význam. Rozvoj vojenských kapacít zvýšením synergie, znížením duplicity a zlepšením spolupráce v oblasti zbrojenia pomôže každému, ale najmä malým členským štátom.
Je ešte stále dosť toho, čo by sa malo urobiť, najmä u nás. Európa si musí dať domácu úlohu a postarať sa o to, aby ju urobila. Iniciatíva francúzskeho, nemeckého a poľského ministra zahraničných vecí vedie správnym smerom. Zo strednodobého hľadiska potrebujeme európsku obrannú architektúru, ktorá podporí vojenskú spoluprácu medzi členskými štátmi EÚ, ktorá spojí civilnú a vojenskú spoluprácu medzi EÚ, OSN a NATO a ktorá postupne vytvorí európske obranné štruktúry. Naším cieľom musí byť to, aby sme sa pre svet stali významným bezpečnostným partnerom. Musíme na tom pracovať.
Elena Băsescu
(RO) Vážená pani predsedajúca, samit v Lisabone naznačil nový pohľad na bezpečnostnú stratégiu aliancie. V praktickom zmysle sa dosiahli tri hlavné ciele: bola prijatá nová strategická koncepcia, bol navrhnutý nový prístup k Afganistanu, a nemusím uvádzať skutočnosť, že vzťahy s Ruskou federáciou dostali nový stimul.
Myslím si, že najdôležitejším výsledkom bolo zahrnutie protiraketového štítu do novej strategickej koncepcie. Rumunsko sa už od samitu v Bukurešti v roku 2008 zasadzuje o vybudovanie tohto štítu. To ukazuje, že naša krajina mala dobrú víziu a bude sa významne zapájať do realizácie obranného systému. Rumunsko zároveň podporilo politiku otvorených dverí namierenú predovšetkým na posilnenie vzťahov NATO s Gruzínskom a Ukrajinou.
Rovnako vítam skutočnosť, že NATO opätovne potvrdilo strategický význam čiernomorského regiónu vzhľadom na bezpečnostné riziká, ktoré sú v tejto oblasti silné. Týkajú sa najmä nevyriešených konfliktov v Podnestersku a Gruzínsku. V tomto smere si myslím, že aliancia si musí zachovať jednotnú líniu v informáciách, ktoré poskytne Rusku. Ruská federácia musí svoje vyhlásenia o dobrých úmysloch dokázať činmi a nesie veľkú zodpovednosť za východnú hranicu Rumunska a NATO. Musím zdôrazniť, že v dôsledku politického vyhlásenia, ktoré bolo prijaté, NATO prijalo svoj záväzok voči územnej celistvosti Moldavskej republiky a Gruzínska.
Georgios Koumoutsakos
(EL) Vážená pani predsedajúca, historický samit NATO v Lisabone bol pre budúcnosť aliancie zlomovým bodom. Dvadsaťosem spojencov urobilo dôležité rozhodnutia, prijalo novú obrannú doktrínu, položilo základy užšej spolupráce s Ruskom, objasnilo otázku protiraketového štítu, schválilo akčný plán pre Afganistan a potvrdilo význam spolupráce s Európskou úniou.
Toto je však všeobecný a optimistický pohľad. Nemali by sme zabudnúť, že následkom konsenzu tieto texty vyjadrujú najnižšieho spoločného menovateľa pozícií a pohľadov. Všetci vieme, že v prostredí po studenej vojne existujú rozdiely vo vnímaní hrozby a jej rôznych stupňov. Východoeurópske krajiny majú rozdielny pohľad na vzťahy s Ruskom a Turecko má rozdielne vnímanie iránskeho jadrového programu. Rovnako vieme, že Ankara viedla diplomatickú vojnu, aby zabránila akejkoľvek zmienke o tom v texte Lisabonskej zmluvy. Ankara tiež zaujíma rozdielny postoj k spolupráci so spoločnou bezpečnostnou a obrannou politikou, pretože chce vylúčiť spoluprácu s jedným európskym partnerom a členským štátom Únie. Toto všetko robí úlohu spoločnej bezpečnostnej a obrannej politiky ešte dôležitejšou, samozrejme, v kontexte spolupráce medzi EÚ a NATO.
Preto si myslím, že Európska únia musí naplno využiť nové príležitosti, ktoré nám poskytuje Lisabonská zmluva, ponechaním si nezávislej rozhodovacej právomoci. Musíme zlepšiť medzinárodný profil Únie a posilniť jej medzinárodnú prítomnosť. Potrebujeme silnejšiu Európu, aby sme mohli mať silnejšiu atlantickú alianciu.
Marietta Giannakou
(EL) Vážená pani predsedajúca, súhlasím s tým, ako pani vysoká predstaviteľka zhodnotila samit v Lisabone. Naozaj bol významným zlomovým bodom a významnou chvíľou. Transatlantické vzťahy sú kľúčom do sveta bezpečnosti a rozvoja, no na druhej strane musí mať Európska únia podľa potreby vlastné slovo a vlastné štruktúry. Spomenuté zníženie nákladov bude výsledkom tejto spolupráce tak na úrovni vybavenia, ako aj pri civilných rozhodnutiach, a to bez potreby alebo príležitosti zmeniť alianciu NATO. Európa musí mať vlastný obranný a bezpečnostný systém a vlastné slovo, lebo len vtedy bude môcť riešiť problémy, ako napríklad problém s Tureckom alebo iné problémy s členmi alebo nečlenmi NATO, ktorí majú iný postoj k Rusku. Okrem toho si nemyslím, že otázka Ruska je ťažká otázka. Myslím si, že je to otázka, ktorú Európa dokáže vo všeobecnosti vyriešiť súčasne s americkou stranou. Európa ju možno môže riešiť oveľa účinnejšie.
Tunne Kelam
Vážená pani predsedajúca, rozšírenie NATO by sa dalo vnímať ako jeden z mála skutočných úspešných príbehov od skončenia studenej vojny. Tempo rozširovania sa však spomalilo. NATO naďalej váha v otváraní sa Gruzínsku a Macedónsku. Príspevky na obranu alarmujúco klesli. Veľmi málo členov NATO plní pri výdavkoch na obranu 2-percentné kritériá a aliancia neuskutočnila ozajstné vojenské cvičenia už vyše desať rokov. Posledné veľké cvičenie na dokázanie toho, že USA by mohli rýchlo presunúť vojakov do Európy, sa konalo pred 17 rokmi. Pravda, Sovietsky zväz padol. Dôveryhodnosť a potenciál NATO sa však stále spolieha na vojenskú silu USA. Je životne dôležité, aby vojenské inštitúcie NATO zostali poriadne zjednotené a aby vojenskí velitelia z Ameriky a Európy mali možnosť spolu cvičiť.
Iba v podmienkach oveľa užšej a rozhodnejšej transatlantickej spolupráce budú môcť EÚ a NATO vytvoriť demokratický medzinárodný program na ďalšie desaťročie na riešenie problémov mnohostranného sveta.
Chcel by som tiež komentovať závery zo zasadnutia Rady NATO - Rusko. Vyzývajú na modernizáciu partnerstva založeného na vzájomnej dôvere, transparentnosti a predvídateľnosti. Dá sa to chápať ako vyhlásenie dobrej vôle. Vieme však, že vojenská doktrína Ruska stále vníma rozšírenie NATO o krajiny v jeho susedstve ako útok a preventívne vojenské nálety a pristátia na cudzích územiach považuje za opodstatnené.
Veľké vojenské cvičenia v jeseni roku 2009 v severozápadnom Rusku neďaleko území baltských štátov bolo prípravou na inváziu týchto štátov ako protiútok, pravdepodobne proti akciám NATO. Pozitívne je, že baltské štáty na svoju obranu napokon dostali rezervný plán NATO, ako bolo zverejnené aj na stránke WikiLeaks.
Rusko napadlo Gruzínsko a pripojilo si prakticky dve jeho autonómne oblasti. Iba nedávno boli na týchto odtrhnutých územiach rozmiestnené ruské rakety a Rusko pokračuje v masívnej špionáži vo všetkých západných krajinách. Keď sa títo špióni odhalia, v rozpakoch sa ocitne Západ a nie Rusko, ktoré svojich špiónov verejne oceňuje najvyššími štátnymi vyznamenaniami.
Preto je trvanie Ruska na rovnosti vo vzťahoch s NATO a akomsi spoločnom rozhodovaní predčasné a nesie riziko ruského veta na rozhodnutia NATO a jeho ďalšie rozširovanie.
Katarína Neveďalová
(SK) Na samite v Lisabone NATO potvrdilo úlohu garanta bezpečnosti v euroatlantickom priestore a zároveň priznalo, že musí čeliť novým výzvam.
Najlepším nástrojom na vykonávanie tejto úlohy je široká sieť strategických partnerstiev, či už so štátmi alebo s medzinárodnými organizáciami. NATO preto musí byť pripravené nadviazať politický dialóg s každým potenciálnym partnerom, ktorý zdieľa naše spoločné úsilie o mier a bezpečné medzinárodné vzťahy.
Za kľúčové strategické partnerstvo považujem kooperáciu s Ruskom, kde NATO potrebuje prehĺbiť praktickú spoluprácu, aby mohlo čeliť moderným hrozbám medzinárodného terorizmu, pirátstva, obchodovaniu s ľuďmi či drogami. NATO potrebuje dostatok finančných, vojenských a ľudských zdrojov, aby mohlo spĺňať svoje poslanie. Ale je nutné, aby tieto zdroje boli využité v čo najefektívnejšej možnej miere a hlavne na zabezpečovanie mieru.
Ivo Vajgl
(SL) Vážená pani predsedajúca, som rád, že som dostal slovo pred pánom Goerensom, svojím kolegom z Luxemburgu, lebo inak by to pokazilo základnú pripomienku, ktorú chcem urobiť, že my, ktorí sme tu za poslednú polhodinu rečnili, sme boli najmä poslanci z juhovýchodnej Európy. To by vám malo napovedať, že pre nás sú otázky bezpečnosti, NATO a vzťah NATO s Európskou úniou trochu význačnejšie, než sú pre iné štáty.
Presne z toho dôvodu by som chcel povedať, že tí, ktorí sa zúčastnili samitu v Lisabone ignorovali príležitosť zaujať jasnejší, principiálnejší a rozhodnejší postoj k želaniam dvoch krajín v juhovýchodnej Európe - Macedónska a Bosny a Hercegoviny - posilniť svoju bezpečnosť vstupom aspoň do jednej z týchto inštitúcií, buď do EÚ, alebo do NATO.
Keď sme sa v Slovinsku približovali k členstvu v týchto dvoch inštitúciách, povedali sme si, že dobré bude členstvo hoci len v jednej z nich. NATO má príležitosť napraviť chyby, ktoré urobila Európska únia. Myslím si, že toto musíme zobrať do úvahy.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Vážená pani predsedajúca, veľmi pekne vám ďakujem, že ste mi dali príležitosť vystúpiť. Táto dnešná diskusia je o spolupráci medzi NATO a Úniou. Pani Ashtonová nám predniesla pozitívne hodnotenie, ale rád by som povedal, že podľa môjho názoru je jej hodnotenie značne prehnané. Naši kolegovia poslanci z Poľska pán Saryusz-Wolski a pán Lisek už hovorili a chcem jasne povedať, že súhlasím s ich hodnotením.
Toto je len začiatok a je to začiatok veľmi dlhej cesty. V súvislosti s tým by som rád upozornil na tri pragmatické aspekty, kde môžeme vidieť spoločný pokrok. Prvá oblasť sa týka spoločného obranného plánovania NATO a Európskej únie - tu je jasné, že možno urobiť viac. Druhá oblasť by sa mala týkať spolupráce medzi tajnými službami - a tu tiež možno dosiahnuť pokrok. Nakoniec, tretia vec sa týka pôsobenia bojových skupín - musíme si položiť otázku, či v súčasnosti ponúkajú pridanú hodnotu.
Charles Goerens
(FR) Vážená pani predsedajúca, rád by som položil otázku pani barónke Ashtonovej, ktorá sa týka európskej obrany a tiež NATO.
Lisabonská zmluva umožňuje členským štátom Európskej únie vo veciach obrany užšie spolupracovať, samozrejme, ak si to želajú. Nazýva sa to "štruktúrovaná spolupráca" alebo "posilnená spolupráca", nezáleží na tom ako.
Môže mi pani barónka Ashtonová povedať, či už nejaká skupina krajín zvažovala spoluprácu tohto druhu, a ak áno, môžete mi, ak je to vhodné, prezradiť kritériá, ktoré je potrebné splniť na to, aby sa bolo možné takejto spolupráce zúčastniť?
Catherine Ashton
podpredsedníčka Komisie/vysoká predstaviteľka Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku. - Vážená pani predsedajúca, ešte raz ďakujem všetkým tým, ktorí sa zapojili do tejto veľmi obšírnej diskusie. Ak môžem, pokúsim sa reagovať na niektoré hlavné uvedené pripomienky a aspoň na ne začnem odpovedať.
Prvé, čo chcem povedať, je, že som odhodlaná pokúsiť sa nájsť cesty vpred vo vzťahu medzi Európskou úniou a NATO, ale nepodceňujem ani politické problémy, ktoré sú jadrom tejto otázky. Mojím cieľom je nájsť praktické a pragmatické spôsoby, pri ktorých môže zvýšená spolupráca pomôcť podporiť našich ľudí v teréne. Ľudia na bojisku, ľudia nasadení do operácií, sú tí, o ktorých najviac rozmýšľam, keď uvažujem o tom, ako môžeme spolupracovať. Ale robím tak s vedomím, že Turecko by malo hrať dôležitú úlohu, a robím tak s vedomím, že zastupujem 27 členských štátov, a úzko spolupracujem s členskými štátmi, ktoré sa o tieto otázky najviac zaujímajú a na ktoré majú najväčší vplyv.
Pokúšame sa to dosiahnuť, ako najrýchlejšie vieme, a robíme pokroky. No určite nepodceňujem problémy a vždy zvažujem a zaujímam sa o nápady, ako by sme to mohli urobiť.
Súhlasím s tvrdením, že sa tiež chceme veľmi pozorne zaoberať tým, čo sami robíme, a uistiť sa, že to, čo robíme, je doplnková práca a nie práca prekrývajúca sa s prácou niekoho iného. Oblasti, ktorými sa zaoberáme, sú vlastne veľmi komplementárne. Spomenutý bol príklad projektu Oceánsky štít pri pobreží Somálska a práca, ktorú robíme v súvislosti s operáciou Atalanta.
Vážené poslankyne a vážení poslanci, ktorí navštívili túto oblasť, vedia, že je to obrovská rozloha mora, kde je dosť priestoru pre komplementárne činnosti a veľmi málo rizika prekrývania práce a naše zložky rozhodne dobre spolupracujú. Veliteľ Howes, ktorý má v súčasnosti na starosti operáciu Atalanta a hovoril s ministrami obrany, poznamenal, že v skutočnosti boli výborne prepojení prostredníctvom komunikácie, ale mali hrozne veľa práce, ktorá by sa dala uspokojivo urobiť spoločne.
Pán Gahler uviedol niekoľko bodov, ktoré nesúviseli s touto diskusiou, a rada by som mu navrhla, aby mi tie veci napísal v krátkom liste, na ktorý mu rada odpoviem, ale nechcela som dnes večer oberať Parlament o čas vo veciach, ktoré neboli na programe tejto diskusie.
Čo sa týka otázok o protiraketovej obrane, pokiaľ ja viem, počas rokovaní o novej strategickej koncepcii NATO došlo k nájdeniu rovnováhy medzi otázkami protiraketovej obrany a postojom NATO k jadrovým zbraniam. Je jasné, že NATO si bude chcieť udržať svoje jadrové strašiaky a zároveň neupustiť od cieľa, ktorý si samo určilo a ktorým je svet bez jadrových zbraní.
Takýto postoj zaujímame dnes, ale, samozrejme, nepodieľame sa na všetkých aspektoch NATO presne z tých dôvodov, ktoré ste v tomto Parlamente správne pochopili. Nezúčastnili sme sa napríklad rokovaní Rady NATO - Rusko, a tak nie je možné, aby som komentovala, čo sa tam dialo; môžem, ako som už urobila, komentovať iba veci, ktoré z toho vyplynuli.
Čo sa týka zmluvy START, treba uvítať pokrok, ktorý sme zaznamenali medzi Spojenými štátmi a Ruskom v otázke demilitarizácie a ktorý, myslím si, pripraví cestu pre lepšiu koordinovanosť s NATO, ktorá určite bola cieľom, ktorý určil sám generálny tajomník.
Na záver sa zmienim o štruktúrovanej spolupráci: Dôjde k nej? Čo sa robí teraz? Je predsa úlohou členských štátov, aby predložili nápady. Máme už príklady, že členské štáty ako Veľká Británia a Francúzsko, alebo v liste, ktorý som dostala od štátov takzvaného weimarského trojuholníka, sa zaoberajú tým, akým spôsobom by mohli podporiť spoluprácu, čiastočne tiež pomocou Európskej obrannej agentúry, kde máme príležitosti pokúsiť sa o primeraný rozvoj synergií.
Dúfam a očakávam, že v budúcnosti toho uvidím viac. Očakávam to najmä od blížiacich sa predsedníctiev, hlavne od predsedníctva Poľska, ktoré otázky obrany označilo za tie, na ktoré sa chce zamerať. Nemám k dispozícii príklady, ktoré by som mohla poskytnúť váženému poslancovi, ktoré by naznačovali, že je príležitosť zapojiť sa, ale dúfam, že budeme svedkami toho, že na povrch vystúpia ciele, ktoré rozvinú možnosti, ako možno v tejto hospodárskej kríze naše zdroje použiť najefektívnejšie.
Predsedajúca
Rozprava sa skončila.
Písomné vyhlásenia (článok 149)
Ágnes Hankiss
písomne. - (HU) Na zasadnutí ministrov členských štátov NATO v októbri 2008 veliteľ bezpečnostných síl NATO v Európe generál John Craddock vyhlásil, že vojenská akcia Ruska v Gruzínsku podnietila NATO prehodnotiť svoju základnú doktrínu týkajúcu sa bezpečnosti svojich členských štátov. Platí ešte toto vyhlásenie po samite v Lisabone? Dohoda s Ruskom je prospešný politický krok, ktorý by mohol slúžiť posilneniu našej bezpečnosti. Nevyhnutne však kladie aj vážne morálne a strategické otázky. Má NATO v úmysle pre spoluprácu ustúpiť od zastupovania a ochrany demokratických ideí, na ktorých je euro-atlantická aliancia založená a ktoré sú v niektorých bodoch v ostrom kontraste s ruskou predstavou o demokracii?
Možno ani nie je potrebné osobitne pripomínať zastrašovanie a zneužívanie ľudí a nejasné podrobnosti o smrti novinárov a právnikov v Rusku. Bolo by tiež ťažké nevyložiť si nedávnu ruskú nomináciu zakladateľa Wikileaks Juliana Assangea na Nobelovu cenu za mier ako provokatívne gesto. Zmenšia sa šance krajín uvažujúcich o vstupe do NATO, ak Rusko neschváli ich budúce členstvo? Stojíme pred otázkou, či čelní predstavitelia NATO berú do úvahy zraniteľnosti istých členských štátov, ako aj ich otvorené a nevyriešené záležitosti s Ruskom, ktoré do dnešného dňa existujú. Rozhodne treba privítať historické smerovanie mierového procesu a dohodu. Musíme však jasne rozlišovať historickú zodpovednosť NATO v tom, v čom preukazuje svoju najväčšiu silu po uzavretí dohody o vytvorení protiraketového obranného programu, a to, čomu sa bude určite brániť, v súlade s našimi spoločnými európskymi hodnotami.
Nuno Teixeira
Samit NATO, ktorý sa konal v Lisabone, skoncoval so strategickou bezpečnostnou koncepciou, ktorú sme mali od čias studenej vojny. Zavedenie tejto novej bezpečnostnej stratégie predstavuje posun z konvenčnej obrany členských štátov Severoatlantickej aliancie ku koncepcii globálnej bezpečnosti pre 21. storočie.
Úlohy, ktoré nová strategická bezpečnostná koncepcia zdôrazňuje, zahŕňajú úzku spoluprácu s rôznymi medzinárodnými inštitúciami, tak vládnymi, ako aj mimovládnymi, a posilnenie partnerstiev, najmä s Ruskom. Okrem vytvorenia politických kanálov boli novým globálnym hrozbám prispôsobené aj prevádzkové otázky súvisiace s kapacitami a štruktúrou samotného NATO. Je tiež dôležité zdôrazniť, že NATO prijalo prechodný plán pre misiu v Afganistane s cieľom prenechať vedenie vo veciach štátnej bezpečnosti afganským orgánom. Som presvedčený, že táto nová strategická vízia, ktorá vytvára pravidlá, na ktorých by mali byť založené medzinárodné vzťahy členských štátov, je nesmierne dôležitá.
Niki Tzavela
písomne. - Po prvýkrát od skončenia druhej svetovej vojny bolo Rusko pozvané, aby sa zapojilo do snahy o vybudovanie protiraketového štítu, čo môžeme označiť za medzník pre alianciu. Na odpoveď Ruska sa stále čaká a ozajstné partnerstvo s USA je možné, pričom obe krajiny by mali aktívne rokovať. Tento projekt navyše potrebuje viac európskych financií a to nebude ľahké pri európskych škrtoch vo výdavkoch na obranu.
Napokon, Afganistan bude v nadchádzajúcich rokoch pre NATO veľkou politickou skúškou. USA konali rýchlo, aby ubezpečili Rusko, že rakety v skutočnosti neboli namierené naň. Pre USA bolo kľúčové nenahnevať Rusko a dokázali, že nič také nemajú v úmysle aj tým, že pozvali Rusko, aby sa zapojilo do systému protiraketového štítu. Po druhé, USA boli dosť múdre na to, aby nespomenuli Irán alebo, správnejšie povedané, vyhoveli želaniam Turecka, ktoré hrozilo odchodom, ak by bol spomenutý jeho sused (Irán). Problémom je, že iba 21 z 27 členských štátov EÚ je v NATO, čo predstavuje hrozbu pre rozvoj európskej obrany.
