Flerårig plan för torskbestånden i Östersjön och det fiske som utnyttjar de bestånden (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Zdzisław Kazimierz Chmielewski, för fiskeriutskottet, om förslaget till rådets förordning om upprättande av en flerårig plan för torskbestånden i Östersjön och det fiske som utnyttjar de bestånden - C6-0281/2006 -.
Joe Borg
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Till att börja med vill jag tacka föredraganden, Zdzisław Kazimierz Chmielewski, och såväl fiskeriutskottet som utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet för betänkandet. Målet är att nå enighet om förslaget vid rådets junimöte nästa vecka. Vid diskussionerna inom ramen för förberedelserna till rådets möte har många ändringar gjorts av det ursprungliga förslaget, av vilka några går i samma riktning som era ändringsförslag.
Som ni väl känner till har båda torskbestånden i Östersjön drabbats av överutnyttjande, och det östra torskbeståndet ligger så långt under de säkra biologiska gränserna att det riskerar att kollapsa inom en snart framtid. Samtidigt har Internationella havsforskningsrådet (ICES) konstaterat att felaktig rapportering av fångsterna sker i 35-45 procent av fallen i östra Östersjön, vilket inte bara leder till ytterligare en oregistrerad fiskeinverkan på beståndet, utan också påverkar korrektheten hos de vetenskapliga rönen.
Den aktuella situationen skadar inte bara torskbestånden i Östersjön, utan hotar också den fiskesektor som är beroende av denna resurs. Torsk är ett av de viktigaste fiskbestånden för fiskerinäringen i Östersjön. Det är därför avgörande, inte bara ur ekologiskt, utan också ur socialt och ekonomiskt perspektiv, att fisket balanseras i relation till de tillgängliga resurserna snarast möjligt, så att fiskarna återigen kan förlita sig till stabila och stora fångster.
Kommissionens fleråriga plan har utarbetats på grundval av de tidigare erfarenheterna av förvaltningen av torskfisket i Östersjön, och på grundval av flera samråd med aktörerna, medlemsstaterna och forskare. Planen syftar till att återuppbygga bestånden, inte bara så att de når säkra biologiska gränser utan också överskrider dessa gränser och når nivåer som kan ge största möjliga hållbara fångster, vilket skulle ge den berörda fiskerinäringen en långsiktig stabilitet, genom att gradvis minska de totala tillåtna fångsterna och fiskeansträngningarna till nivåer som motsvarar detta mål.
Angående betänkandet motsvarar skälen i planen de åtgärder som det längre fram redogörs för i de aktuella bestämmelserna. Jag kan därför endast godta ändringsförslagen 1 och 5, som motsvarar planens bestämmelser, som till exempel kravet på att specificera tillståndet för det östra torskbeståndet i skäl 1. Ändringsförslag 4 är i princip godtagbart. Uppdelningen i de västra och östra delarna avgörs dock av vetenskapliga rön om att det finns två separata torskbestånd i Östersjön, och inte av de två områdenas ekologiska särdrag.
I betänkandet läggs flera ändringsförslag fram om bestämmelserna för förfarandet för att minska de totala tillåtna fångsterna och fiskeansträngningen till hållbara nivåer. Ändringsförslagen 8-11 skulle leda till en tvist i fråga om minskningsförfarandet och skulle begränsa dess tillämpning.
Med tanke på beståndets allvarliga tillstånd och behovet av att begränsa alla typer av fiske inom vilket man landar avsevärda fångster med torsk, kan jag inte godta dessa ändringsförslag. Jag är dock medveten om behovet av att fastställa ett system som fiskerinäringen kan hantera. Kommissionen har därför ändrat sin plan genom att kombinera förbudet på sommaren med de dagar som fartygen inte ligger i hamn. Detta kommer att öka fiskerinäringens flexibilitet, och kommer sålunda särskilt att gynna de småskaliga flottorna, för vilka ett bestämt och oflexibelt system är svårare att arbeta med. Dessutom har en artikel om Europeiska fiskerifonden införlivats i planen för att garantera att näringen får finansiell kompensation.
Förändringar av systemet med fiskeansträngningen innebär att flera av bestämmelserna om kontroll och övervakning också har ändrats. Toleransnivån för felmarginalen har höjts till 10 procent, förutom för torsk, och bestämmelserna om landningar har avskaffats, vilket borde motsvara bestämmelserna i ändringsförslagen 14 och 16 i betänkandet.
Angående ändringsförslag 15 har bestämmelserna om fartyg som reser in i eller lämnar området också ändrats, vilket innebär att de särskilda kraven endast gäller då fartyg lämnar det område där de har fiskat.
Eftersom felaktig rapportering för närvarande är ett av de centrala problemen för förvaltningen av torskfisket i Östersjön är det avgörande att förbättra dessa bestämmelser för att noga kunna övervaka hur mycket som fiskas från vilket torskbestånd och när. Av samma skäl kan jag inte godta ändringsförslag 13, där man begränsar kraven på en loggbok för fartyg med ett specialtillstånd för torskfiske.
I betänkandet föreslås en minskning av värderingsperioden från tre till två år och att en bestämmelse om att övervaka planens socioekonomiska inverkan ska införas i ändringsförslagen 17-19.
Nya torskyngelbestånd omfattas av fisket vid i genomsnitt två till tre års ålder. Om en utvärdering inleddes under det andra året skulle det vara mycket svårt att upptäcka några effekter för beståndet och följaktligen för fiskerinäringen. Kommissionen planerar dock ett projekt för att inte bara övervaka planens ekologiska, utan också dess socioekonomiska inverkan som ett första steg mot den konsekvensbedömning som ska göras under det tredje året av planens tillämpning.
Slutligen vill jag ta upp de tre ändringsförslag som Carl Schlyter lade fram förra veckan. De är inte godtagbara för kommissionen av följande skäl. Målet för grundförordningen om den gemensamma fiskeripolitiken är att garantera en hållbar förvaltning ur ett ekologiskt, socialt och ekonomiskt perspektiv. Det är därför kommissionens ansvar att eftersträva en balans mellan dessa tre pelare, om än först och främst på grundval av vetenskapliga rön om bestånden. Jag anser därför att en gradvis minskning av de totala tillåtna fångstmängderna och fiskeansträngningarna fram till dess att målnivåerna nås, vilket ICES rekommenderar, är en bra balans i detta hänseende.
ICES rekommenderade också att man skulle använda relativa mål som till exempel fiskedödligheten i stället för fastställda sådana som biomassa, eftersom de är mindre känsliga för vetenskaplig osäkerhet och de miljövariationer som påverkar beståndet.
I den nuvarande situationen, med en hög nivå av felaktig rapportering som stör förvaltningen och de vetenskapliga rönen, och med tanke på den möjliga kommande översynen av referenspunkterna för biomassa för det östra beståndet, är det inte lämpligt att införliva biomassarelaterade mål. Eftersom man förväntar sig att planen ska förbättra grunden för vetenskaplig information skulle införandet av referenspunkter för biomassa dock kunna beaktas under översynen av återhämtningsplanen för torsk, som ska genomföras efter att planen varit i kraft i tre år.
Zdzisław Kazimierz Chmielewski 
föredragande. - (PL) Herr talman! Rådets förordning, som är ämnet i detta betänkande, är ett efterlängtat betydelsefullt lagstiftningsförslag som utgör ett försök att hantera de mycket stora behov som fiskesektorn har i ett av Europas mest betydelsefulla vatten. Detta är i sig en bra anledning att gratulera dem som är ansvariga för betänkandet. De har hanterat den svåra utmaningen att utarbeta ett långsiktigt program för återhämtning och fångstmängder i fråga om torsken i Östersjön. Torsken är en fisk som utgör många familjers levebröd. Den är den viktigaste fisken i Östersjön, och därför genererar den stort intresse bland dem som ägnar sig åt fiske. Parlamentets åsikter och rådets påföljande förordningar väcker starka känslor i Östersjöregionen.
Ett betänkande i vilket det hänvisas till verifierade uppgifter med vetenskapliga beräkningar om utvecklingen av torskbestånden och fiskemöjligheterna som innehållsrelaterad utgångspunkt har inneburit en möjlighet att nå tillfredsställande kompromisser i dessa avseenden. Fiskeriutskottet har varit tvunget att ingripa i fråga om rådets lagstiftningsförslag, eftersom det i dokumentet måste tas hänsyn till de oundvikliga socioekonomiska effekterna av de planerade fiskebegränsningarna. Jag är glad att kommissionsledamoten nämnde detta.
Ett av de ändringsförslag som antagits lades fram av föredraganden och innebär att Europeiska kommissionen är skyldig att utvärdera dessa effekter och lägga fram förslag om grundläggande förvaltningsåtgärder inför parlamentet. Ett annat ändringsförslag som antagits handlar om att minska det totala antalet dagar som fastställts i förordningen med 8 procent i stället för 10 procent och höja tröskeln för skyldigheten att informera om mängden torsk ombord från 100 kg till 300 kg. Jag hänvisar till fiskeriutskottet. Fiskeriutskottet har också godkänt ministerrådets förslag om att ändra den tillåtna felmarginalen för den uppskattade siffran i loggboken från 8 till 10 procent. Också förslaget om att öka minsta tillåtna storlek för landad torsk i Östersjön till 40 cm har fått stöd.
Det är svårt att undvika intrycket av att betänkandet i hög grad har påverkats av åsikten att fiskekapaciteten i fråga om Östersjöns torskfiskeflotta i nuläget är alldeles för hög i förhållande till de tillgängliga fiskekvoterna. Det är fortfarande ingen på EU-nivå eller nationell nivå som har lagt fram något förslag till heltäckande lösning på problemet. Det hävdas allt oftare att man bör vara väldigt försiktig med att automatiskt fatta beslut om nedskärningar av flottan. I stället bör man försöka finna sätt att bibehålla den befintliga fiskekapaciteten tills bestånden har återhämtat sig. Vi kommer uppenbarligen att behöva dessa resurser då.
Jag tror att frågan om längden på perioderna av fiskestopp under sommaren förr eller senare kommer att bli en del av debatten om planen för torskbestånden. Kommissionsledamoten hänvisade till fiskestoppen i dag. Det bör noteras att det i de medlemsstater där man försöker finna sätt att ytterligare begränsa fiskeansträngningarna genom att införa fler dagar med förbud mot torskfiske utvecklas en tendens att snarare välja en begränsning av antalet dagar till sjöss än den begränsning genom fiskestopp som hittills har tillämpats.
I den vetenskapliga rekommendation som åtföljer den allmänna diskussionen om rådets förordning anges behovet av att granska den utvärdering av biologiska referenspunkter som hittills har använts, och det gläder mig att kommissionsledamoten tar upp detta i dag. Det bör tilläggas att ingen av de baltiska staterna ifrågasätter införandet av fiskedödlighet som en metod för att definiera de syften som är möjliga att uppnå med den fleråriga planen för förvaltning av torskbestånden i Östersjön. Jag hänvisar till artikel 4 i planen.
Det verkar dock vara nödvändigt att inleda en djupgående debatt i ämnet om skäliga värden när det gäller referenspunkter för biomassa anpassade till det faktiska tillståndet för bestånden och den nuvarande allmänna situationen för Östersjöns ekosystem. Detta ligger i linje med gemenskapens engagemang för att införa en ekosystembaserad strategi för fiskeförvaltningen. Jag hänvisar till skäl 5. Jag bör betona att de gränsvärden för biomassa som gäller för närvarande antogs 1998 utifrån uppgifter som samlats in under 1960- och 70-talen. De kan följaktligen inte vara skäliga i förhållande till beståndens nuvarande situation.
Slutligen bör det påpekas att avsikten med rådets tidigare förordning 2371/2002, som nämns i det dokument som behandlas i yttrandet, var att bibehålla försiktighetsprincipen i samband med införande av grundläggande förändringar i fiskepolitiken. Denna princip gällde för såväl bistånden som för utvärderingen av de socioekonomiska effekterna av förändringarna. Principen borde fortsätta att gälla efter anslutningen av de fyra baltiska länderna till unionen.
Christofer Fjellner 
föredragande av yttrande från utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet. - Tack herr talman! Som ansvarig för torskfisket i miljöutskottet vill jag börja med att beklaga att så få av våra synpunkter finns med i det betänkande som vi skall rösta om imorgon. Vi har ett gemensamt ansvar för att se till att det blir möjligt att fiska torsk i Östersjön även i framtiden. Situationen för torsken är allvarlig. Trots minskade kvoter är torskbeståndet nära den kritiska gränsen. Om vi skall förhindra att beståndet helt kollapsar så behöver vi ännu striktare fördelningar av kvoter. Dessa kvoter måste vara baserade på vetenskap, inte politiska nattmanglingar, för det måste i första hand vara miljön och långsiktigheten i fisket som står i fokus, inte kortsiktiga arbetsmarknadspolitiska mål. Jag kan bara beklaga att fiskeriutskottet verkar resonera precis tvärtom.
Kommissionens förslag till minskade fiskekvoter är ett steg i rätt riktning, men det kommer inte att hjälpa om vi inte ser till att det efterlevs. För även om hoten mot torsken är många så är det största hotet tjuvfisket, det illegala fisket. Det sägs att mellan 35 och 45 procent av den totala andelen av torsk landas är just tjuvfiskad. Därför är inte nya regler det viktigaste utan garantier för att reglerna överhuvudtaget efterlevs. För mig är det därför obegripligt varför fiskeriutskottet vägrar att acceptera bl.a. mina krav på att ta i med hårdhandskarna mot de länder som blundar för tjuvfisket - och vi vet vilka de är, det är det läskigaste av allt.
På lång sikt är jag dock övertygad om att vi behöver ett helt nytt system för fiskeripolitiken, ett system som gör att fiskarna själva känner ansvar för torskens fortlevnad. Ett system som har visat sig effektivt är systemet med individuella överförbara fiskekvoter. Ge fiskarna ett eget incitament för att ta ansvar för fortlevnaden av bestånden. På så sätt tror jag att vi kan få en bättre fiskeripolitik i EU. Lika tråkigt som det är att fiskeriutskottet inte verkar vilja ha detta system, lika glädjande är det att kommissionen förefaller vara positiv till möjligheten att införa individuella överförbara fiskekvoter.
Avslutningsvis skall jag bara säga någonting som gläder mig med fiskeriutskottets betänkande, nämligen att man antagit mitt förslag om att öka minimistorleken på torsk som fångas. Det ger fisken bättre möjligheter att reproducera sig och ett stabilare bestånd. Tyvärr kan jag dock inte tillsammans med moderaterna rösta för det betänkandet som vi har framför oss idag.
Heinz Kindermann
för PSE-gruppen. - (DE) Herr talman! Mot bakgrund av den minskning av torskbeståndet i Östersjön som rön från Internationella havsforskningsrådet (ICES) pekar på och mot bakgrund av kraven från berörda fiskare på verksamhetsvillkor som gör det möjligt för dem att bevara sitt levebröd, vill jag berömma min kollegas, Zdzislaw Kazimierz Chmielewskis, arbete. Han har varit tvungen att göra uppdelningarna för att förena kommissionens förslag och hållbart fiske å ena sidan och de bestämda kraven från fiskarna å andra sidan.
Om hållbarhet ska bli något mer än ett tomt ord måste det dock speglas i arbetssättet på fiskefartyg och i den personliga inställningen till vetenskapliga föreskrifter. Godkännandet av fiskekvoter är den ena sidan av myntet. Detta innebär framför allt inte bara att uppfylla de föreskrivna grundläggande villkoren, utan också att stödja de nya åtgärderna för förbättring av bestånden och en effektivare övervakning från medlemsstaternas sida.
Övervakningen är olyckligtvis en svag punkt i vissa medlemsstater. Det finns tillräckligt med outnyttjad potential på detta område. Att göra regionala rådgivande organ delaktiga kommer inte bara att underlätta, utan det är en akut nödvändighet.
Kommissionens förslag pekar därför i rätt riktning, och socialdemokratiska gruppen i Europaparlamentet stöder både förslaget och föredragandens ansträngningar att finna en rättvis socioekonomisk balans.
Jag vädjar till alla med ansvarsposition att lyssna ordentligt till den information som ICES och andra vetenskapliga organ tillhandahåller, när man fastställer tillåtna totalfångster och kvoter för torsk och utformar åtgärder för att stoppa minskningen av torskbeståndet. Östersjön är ett känsligt hav, och vi måste komma ihåg det när vi överväger vilka åtgärder som ska vidtas.
Hélène Goudin
för IND/DEM-gruppen. - Tack herr talman. Situationen för torsken i Östersjön är mycket allvarlig. ICSS har för 2007 rekommenderat att ingen torsk skall fiskas i det östra beståndet. Trots dessa rekommendationer kommer en ansenlig mängd att landas. Beträffande det västra beståndet kommer 30 procent mer än rekommenderat att fiskas. Därtill kommer det orapporterade och olagliga fisket. Fiskeriutskottet försöker vattna ur kommissionens förslag. Ett förslag som i grunden inte heller ser till konsekvenserna för den biologiska mångfalden.
Som alltid när fiskerifrågor behandlas här nämns de socioekonomiska konsekvenserna av fisket. Visst kan ett torskfiskestopp få negativa följder för yrkesfiskarna. Å andra sidan innebär utfiskning att det inom kort inte kommer att finnas någon fisk kvar att fiska. I globaliseringens tidevarv måste man vara flexibel och beredd till strukturella förändringar i samhället. Jag kommer imorgon att rösta nej till parlamentets förslag, även om jag anser att kommissionens förslag inte heller är tillfredsställande.
Åsa Westlund
Herr talman! Jag bor själv vid Östersjön och har därför på nära håll kunnat följa hur illa det är ställt med Östersjön. Det gör att människors livskvalitet försämras men också, som kommissionär Joe Borg själv påtalat, att den ekonomiska utvecklingen längs hela Östersjökusten hotas. Medborgarna runt om i EU förväntar sig att vi här inne tar krafttag för att rädda ekosystemen i våra hav. Därför hade jag helst sett att kammaren ställt sig bakom ett torskfiskestopp, som miljöutskottet föreslog i sitt yttrande. Med ett stopp hade det dessutom blivit enkelt att komma åt det illegala fiske som flera här har talat om. Nu finns det uppenbarligen inte någon majoritet för detta i kammaren, men jag hoppas i alla fall att en majoritet kan stödja ändringsförslagen 20-22. De innebär nämligen bl.a. att största tillåtna fångstmängd skall följa råden från Internationella rådet för havsforskning. Det borde egentligen vara en självklarhet. Att vi inte agerar utifrån den vetenskapliga kunskap som finns är en av orsakerna till de hot mot torsken och hela Östersjöns ekosystem som vi ser idag.
Andres Tarand
(ET) Östersjön är ett innanhav, och tack vare dess ringa förbindelse med öppna hav och oceaner är det ett mycket säreget hav. Det begränsade vattenutbytet med Atlanten innebär olyckligtvis också att Östersjön är mycket sårbar - havet saknar möjlighet att förtunna större mängder av miljögifter, och dessutom tar det väldigt lång tid för fiskbestånd att återhämta sig där efter överfiske.
I utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet har vi mycket utförligt diskuterat ämnena överfiske av torsk och illegalt fiske i Östersjön. Utskottet har enats om att torskfisket bör förbjudas för en tid i den östra delen av Östersjön, eller att en fiskedödlighet på noll bör fastställas. Målet skulle vara att låta torskbestånden, som befinner sig i ett mycket dåligt tillstånd, återhämta sig, så att de senare kan förvaltas på ett hållbart sätt igen.
Det är beklagligt att fiskeriutskottet inte har tagit hänsyn till denna centrala ståndpunkt hos utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet i samband med förvaltningen av torskbestånden i Östersjön. Det borde också ligga i fiskarnas intresse på lång sikt att stoppa fisket för tillfället, så att torskbestånden, som för närvarande befinner sig i ett kritiskt tillstånd, kan återhämta sig.
Joe Borg
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Jag vill börja med att tacka er för de frågor som tagits upp. Jag anser att det är tydligt att vi delar ett gemensamt mål, nämligen att garantera en långsiktig hållbarhet för torskbestånden i Östersjön, och därmed uppehället för fiskarna i regionen. Trots att våra meningar går isär om hur vi ska nå detta mål hyser jag inga tvivel om att vårt mål är detsamma. Angående de särskilda punkter som tagits upp vill jag göra följande påpekanden.
Till att börja med måste vi lägga fram planer för att begränsa ansträngningarna och beakta de småskaliga flottornas fiskeansträngning, eftersom deras fångster står för 50 procent av de totala fångsterna. Vi är dock redo att beakta flexibla mekanismer för att göra det möjligt för dessa flottor att tillämpa planen utan att den upplevs som en alltför stor belastning. Jag vill betona att det östra torskbeståndet har minskat stadigt under de senaste årtiondena, liksom den genomsnittliga fångststorleken. Det allvarliga läget för detta bestånd är därför uppenbart, och samtidigt som det är av avgörande vikt att beakta det socioekonomiska perspektivet är det främst det ekologiska tillståndet som kräver en återhämtning, och det är av yttersta vikt. I detta hänseende har en årlig minskning på 10 procent fastställts som ett minimum för att kunna upptäcka förändringar i utvecklingen av beståndets tillstånd eller om sektorn avviker från planen. En minskning av den årliga reduceringen skulle också göra att sektorn ställdes inför en längre reduceringsperiod vilket därmed skulle försena fördelen med större och mer stabila fångster och göra det osannolikt att nå den maximala hållbara avkastningen före 2015, enligt kraven i åtagandet från Johannesburg.
Det är slutligen viktigt att betona att kontroll är den centrala frågan, särskilt inom detta fiske. Vi hoppas nå en stabil och genomförbar lösning för denna fråga i rådet nästa vecka.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum på torsdag.
