Skyldigheter för tillhandahållare av gränsöverskridande tjänster (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Lasse Lehtinen, för utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd, om skyldigheter för tillhandahållande av gränsöverskridande tjänster.
Lasse Lehtinen
föredragande. - (FI) Herr talman! Jag vill börja med att tacka skuggföredragandena för deras uppmuntran och utmärkta samarbete: Diana Wallis som är här i dag, och speciellt Konstantinos Hatzidakis. Han var så kunnig att han omedelbart blev invald i kabinettet i mitt hemland. Jag är tacksam och glad för att både Malcolm Harbour och Piia-Noora Kauppi också är här i dag.
Den inre marknadens grund är som vi vet de fyra friheterna varav den ena, den fria rörligheten över gränserna för tjänster, dock inte fungerar särskilt väl. Tjänstedirektivet, vilket man beslutade om i parlamentet för ett år sedan, kommer att förbättra situationen när medlemsstaterna måste ha genomfört det senast om två år, men det kommer troligen inte att räcka fullt ut.
Tjänster kan naturligtvis inte helt och fullt jämföras med varor, men tjänsterna kommer att bli viktigare än de är i dag. Hög kvalitet och framför allt gränsöverskridande tjänster är kontinentens framtid. Problemet är att konsumentregelverkets skydd för de kunder som köper tjänster inte är lika gott som för de som köper varor. De europeiska konsumenternas förtroende för den gränsöverskridande konsumtionen är lågt eftersom tjänsternas kvalitet och konsumentskyddet varierar från den ena medlemsstaten till den andra.
Det finns gemenskapslagstiftning inom speciella områden men inga gemensamma regelverk för tjänster. Konsumenter likaväl som tjänsteleverantörer kan inte alltid säga vilken medlemsstats rättsliga regler som ska tillämpas när en tvist uppkommer. Detta är delvis orsaken till att konsumenterna är rädda för att använda sig av utländska tjänsteleverantörer.
Jag menar att EU bör enas om gemensamma regler och skyldigheter som bör vara bindande för tjänsteleverantörerna. Det skulle vara till fördel inte bara för konsumenterna utan också för tjänsteleverantörerna själva. Om kommissionen någon gång skulle titta närmare på tjänsteleverantörernas skyldigheter bör man inte skilja mellan privata och offentliga leverantörer. Båda bör i samma utsträckning vara skyldiga att följa direktiven om konsumentskydd.
År 1990 lade kommissionen fram ett förslag om skyldigheter för tillhandahållande av gränsöverskridande tjänster. Förslaget fick emellertid dras tillbaka på grund av bristande politisk vilja. I dag finns det emellertid återigen en politisk vilja. Om detta betänkande antas bör kommissionen inom 12 månader presentera åtminstone ett arbetsprogram för förnyad utvärdering av behovet av ett horisontellt instrument.
Vi behöver fastställa grundläggande allmänna regler som ger konsumenten möjlighet att, om han eller hon så önskar, få adekvat information om prissättning, avtalsvillkor och avhjälpanden vid defekta eller försenade tjänster.
Kommissionen bör också ta hänsyn till konsekvenserna för villkoren för små och medelstora företag vid eventuella åtgärder. Alla dessa punkter togs inte upp i grönboken om konsumentskydd, men de finns med i detta betänkande.
Jag hoppas att jag får maximalt stöd för detta betänkande.
Viviane Reding
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Jag är glad över att vara här i kväll som kommissionens företrädare i denna ytterst viktiga debatt om konsumenternas förtroende på den inre marknaden. Jag vill gratulera föredraganden Lasse Lehtinen och skuggföredragandena i utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd för deras mycket ambitiösa arbete med att ta fram detta betänkande.
Jag vill redan från början understryka att kommissionen delar betänkandets syn på behovet av att öka konsumenternas förtroende på den inre marknaden. Vi bör lägga särskild vikt vid den inre marknaden för tjänster. En av kommissionens prioriteringar är därför att se till att våra europeiska konsumenter kan utnyttja den inre marknadens fördelar i högre grad och jag är tacksam för parlamentets stöd i denna strävan.
Kommissionen har redan tagit flera initiativ i syfte att öka konsumenternas förtroende på den inre marknaden och jag vill gärna nämna två av dessa, nämligen EU:s konsumentskyddslagstiftning och tjänstedirektivet.
Konsumentregelverket innehåller redan i dag flera skyldigheter för leverantörer av gränsöverskridande tjänster. Där regleras till exempel informationsskyldigheten för handlare som ägnar sig åt hem- och distansförsäljning av tjänster. Där fastställs även skydd för konsumenterna mot orättvisa avtalsvillkor. Genom den pågående översynen av detta regelverk kommer kommissionen även att undersöka om det finns ytterligare behov av att se över tjänsteleverantörernas skyldigheter och konsumenternas rättigheter inom dessa områden.
Sedan har vi tjänstedirektivet, som ni känner väl till - det var inte länge sedan ni debatterade det. Genom direktivet förstärks konsumenternas ställning på den inre marknaden för tjänster. Direktivet innebär även att konsumenterna får bättre information av företagen och bättre stöd från offentliga myndigheter, och att ett antal tydliga och väsentliga skyldigheter införs för tjänsteleverantörer.
Kommissionen är givetvis mycket mån om att direktivet genomförs korrekt i alla medlemsstater och vi anser att dessa två initiativ är mycket långtgående eftersom de innebär att vi kan förvänta oss en verklig förändring på den inre marknaden för tjänster när tjänstedirektivet väl har genomförts fullt ut och översynen av konsumentregelverket börjar ge resultat.
Efter att ha klargjort detta måste jag även understryka att kommissionen inte instämmer i Lehtinenbetänkandets syn på behovet av ett separat horisontellt instrument för skyldigheter för tillhandahållande av tjänster i detta skede, av det enkla skälet att vi anser att vi först bör genomföra våra pågående initiativ innan vi eventuellt finner det nödvändigt att införa ett separat horisontellt instrument. Därför vill jag tacka er för ert engagemang för att hjälpa oss att genomföra dessa båda initiativ, vilket också bidrar till att se till att EU:s medborgare fullt ut kan åtnjuta fördelarna med den inre marknaden för tjänster. Jag vet också att mina kolleger kommissionsledamöterna Meglena Kuneva och Charlie McCreevy ser fram emot att diskutera och samarbeta med er för att åstadkomma denna inre marknad tillsammans med parlamentet, som är EU-medborgarnas verkliga företrädare.
Jag vill därför tacka för ert samarbete och för den öppenhet ni visar, och jag är säker på att båda mina kolleger, ja hela kommissionen, kommer att fortsätta att samarbeta mycket nära med parlamentet.
Talmannen
Tack, fru kommissionsledamot. Jag vill bara påminna er om att allt som sägs ska sägas från talarstolen. Det är sent och vi är inte många här, men det är en liten punkt i protokollet. Jag är dock säker på att Lasse Lehtinen tog till sig era synpunkter.
Piia-Noora Kauppi  
föredragande för yttrandet från utskottet för rättsliga frågor. - (EN) Herr talman! Jag vill gratulera föredraganden, som precis som jag själv tycks vara på väg att tappa rösten. De flesta av kollegerna här i Strasbourg verkar vara hesa den här veckan.
Jag företräder utskottet för rättsliga frågor, där jag var föredragande för yttrandet. Jag vill säga vi först och främst helhjärtat stöder den bedömning som utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd har gjort av tjänstesektorns betydelse för EU:s utveckling. Det vore rena självmordet för EU och konkurrensmålen att inte låta tjänstesektorn blomstra och tillåta den inre marknaden att fullbordas i det avseendet. När det gäller de 11,7 miljoner arbetstillfällen som skapats i EU under de åtta senaste åren tror jag faktiskt att tjänstesektorn har svarat för nästan 100 procent av nettoökningen av nya arbetstillfällen i Europa, vilket bevisas dagligen i statistiken. Jag måste dock vara en trist jurist - en fakkijuristi på finska - och redogöra för den ståndpunkt som utskottet för rättsliga frågor vill föra fram i denna debatt.
För det första håller vi helt med kommissionen om att det i detta skede kanske är alltför tidigt med ett långtgående övergripande instrument för att lösa ansvarsfrågan. Vi har redan flera lagstiftningsförslag under behandling som alla syftar till att garantera rättssäkerheten, till exempel Rom I, Rom II samt grönboken om översynen av konsumentregelverket.
Jag vill även påpeka att artikel 5 i den föreslagna förordningen om tillämplig lag för avtalsförpliktelser (Rom I) är av central betydelse för att avgöra om det är konsumentskyddslagstiftningen i tjänsteleverantörens ursprungsland eller i kundens hemland som ska tillämpas. Detta är särskilt viktigt för de mindre medlemsstaterna, där det kan bli brist på nya tjänster om artikel 5 inte hanteras korrekt.
Vi beklagar även den nuvarande blandningen av lagstiftningsinstrument. Det är ibland oklart vilka rättsregler som ska tillämpas på varje aspekt av tjänstesektorns verksamhet, det vill säga om civilrätten i värd- eller hemlandet gäller, eller om regelsystemet i värd- eller hemlandet gäller. Det är nödvändigt att vi även får rättspraxis från EG-domstolen i dessa frågor.
Jag vill också betona att gränsöverskridande tjänster tillhandahålls på många olika sätt, till exempel genom Internetförsäljning, genom att kunden reser utomlands för att köpa tjänster eller genom tjänsteleverantörer som besöker kundens hemland.
Jag anser att den inre marknaden för tjänster, vars rättsliga ram grundas på principen om ursprungsland, är beroende av att de berörda åtgärderna är tydliga både ur rättslig och praktisk synvinkel, och kanske är det alltför tidigt att verkligen göra något nu. Som kommissionsledamoten så riktigt påpekade är det nu dags att vi omsätter allt vårt utmärkta arbete under de senaste åren i praktiken.
Talmannen
Om ledamöterna vill föra något till protokollet kan de alltid göra det skriftligen under omröstningen.
Malcolm Harbour
för PPE-DE-gruppen. - (EN) Herr talman! Jag talar för min vän och tidigare kollega här i parlamentet, Konstantinos Hatzidakis som, precis som Lasse Lehtinen säger, snabbt har befordrats till att bli transportminister i den grekiska regeringen. Jag vill ge honom ett erkännande för det arbete han har utfört i utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd. Jag tar vid ungefär där han slutade, precis vid slutsatsen.
Jag vill tacka Lasse Lehtinen, eftersom det hittills inte har framgått att detta, såvitt jag vet, är hans första betänkande som föredragande. En del av er känner kanske till att han också är en framstående författare, även om detta betänkande nog inte är hans största verk. Jag tror inte att han tar illa upp om jag säger det. Jag har ett exemplar av hans bok Blood, Sweat and Bears, som han gav mig, och jag tror att han har lagt ned en hel del blod och svett i sitt betänkande. Det är ett viktigt betänkande, men jag måste säga att vi i hög grad instämmer i vad Piia-Noora Kauppi och kommissionsledamot Viviane Reding har sagt.
Det finns mycket som är bra i betänkandet, men jag vill bara lugna kommissionsledamoten och säga att om hon läser artikel 22, som jag anser vara ett formligt mästerverk i kompromisshänseende, så framgår det att kommissionen faktiskt inte uppmanas att utarbeta ett övergripande instrument utan bara att utvärdera huruvida vi behöver ett sådant instrument, samtidigt som arbetet fortskrider. Jag menar att ni redan har bekräftat vad många av oss anser, nämligen att det med allt arbete som för närvarande pågår för att genomföra tjänstedirektivet, grönboken om konsumentregelverket, som vi nyligen har behandlat och som kommer att resultera i ett horisontellt instrument inom detta område, plus allt övrigt arbete som pågår, och som min kollega från utskottet för rättsliga frågor Piia-Noora Kauppi samt Diana Wallis kommer att gå in på senare, är alltför tidigt att överväga fler detaljerade bestämmelser i detta skede. Det är alldeles uppenbart att vi behöver övervaka detta, men det finns givetvis ett mycket stort antal bestämmelser i själva tjänstedirektivet, efter allt arbete vi har lagt ned på det.
I ett av de ändringsförslag som vi hoppas att parlamentet ska gå med på att stryka i morgon uppmanas faktiskt kommissionen att utarbeta frivilliga uppförandekoder. Jag anser inte att detta ingår i kommissionens roll. Jag anser att vi kommer få stöd för att stryka detta. Men faktum är att det i artikel 37 i tjänstedirektivet faktiskt tydligt står att medlemsstaterna i samarbete med kommissionen ska vidta stödåtgärder för att uppmuntra att det på gemenskapsnivå utarbetas uppförandekoder. Det förhåller sig alltså redan så och min sammanfattning är därför följande: Jag anser att detta är ett värdefullt bidrag till debatten. Jag anser att det kommer att bidra till den informationsbank som vi bygger upp för att framför allt se till att tjänstedirektivet genomförs fullt ut och i tid, med alla kompletterande bestämmelser, i synnerhet frågor som en gemensam kontaktpunkt för tjänsteleverantörer som ger dem den typ av bestämmelser och information som de behöver för att tillhandahålla tjänster samt, hoppas vi, den typ av arbete med uppförandekoder som behövs. Med dessa anser jag att vi kan se fram emot en verkligt effektiv och blomstrande tjänstemarknad som gynnar konsumenterna.
Anna Hedh
för PSE-gruppen. - Herr talman! Jag vill först och främst tacka min kollega Lehtinen för ett mycket gott arbete. Den inre marknaden för tjänster har, efter det att tjänstedirektivet antogs, klarare regler för hur man kan utnyttja friheten att tillhandahålla tjänster. Däremot saknas klara regler för vilka skyldigheter tjänsteleverantörerna har. Det leder till att vi även efter det att tjänstedirektivet införlivats i alla medlemsstater 2009 kan stå med en öppen marknad som konsumenterna inte har förtroende för.
Enbart 6 procent av konsumenterna gör gränsöverskridande köp över internet år 2006. Då är reglerna för varor fortfarande mycket mer väletablerade. Även företagen, i synnerhet små och medelstora företag, behöver klarare regler, då de ofta väljer att inte tillhandahålla en tjänst eller sälja över gränser, vilket leder till minskad konkurrens samt högre priser för konsumenten. Klara regler gör att både företag och konsumenter vågar ta steget över gränsen, och att man utan oro kan tillhandahålla och köpa tjänster från andra länder.
Vi måste se till att konsumenterna med rätta kan känna sig trygga på den inre marknaden, och att man även i de fall där man hamnar i tvist lätt kan få hjälp och rättelse. För att uppnå detta krävs det att många olika åtgärder samverkar. Några exempel som nämns i betänkandet är uppförandekoder som tjänsteleverantörer kan åta sig att följa, möjlighet att föra grupptalan över gränserna mot bedragare eller företag som inte sköter sina åtaganden mot konsumenterna.
Det är inte rimligt att man som konsument får ett sämre skydd när man köper en gränsöverskridande tjänst än när man köper en vara från en annan medlemsstat. Därför är det breda, horisontella instrument som betänkandet föreslår en annan viktig del i det konsumentskydd vi vill bygga upp för tillhandahållandet av gränsöverskridande tjänster. Man måste som konsument veta sina rättigheter när en tjänst utförs för sent eller på fel sätt.
Om friheterna kompletteras med klara skyldigheter för leverantören och ett starkt konsumentskydd, kan vi stärka konsumenternas förtroende. Än en gång, våra konsumenter måste sättas i första rummet. Utan trygga och säkra konsumenter får vi nämligen ingen blomstrande inre marknad.
Diana Wallis
för ALDE-gruppen. - (EN) Herr talman! Detta är givetvis oavslutade affärer från tjänstedirektivet och även om jag till stor del instämmer i kommissionsledamotens analys så har vi dock ett problem. Vi har ett förtroendeproblem. Det påminner lite om den brittiska banken Northern Rock under de senaste veckorna. Vad banken än sa köade kunderna utanför för att få sina pengar tillbaka. Lite så är det med oss och gränsöverskridande tjänster. Vad vi än säger är konsumenternas förtroende för att använda dessa tjänster fortfarande inte tillräckligt stort. Vi måste hitta ett sätt för att ändra på detta.
De parlamentsledamöter som satt i den tillfälliga undersökningskommittén beträffande krisen i bolaget Equitable Life Assurance Society kunde också alltför tydligt se att det finns ett sådant förtroendeproblem. Vi kommer dock inte att kunna åtgärda detta genom att gå tillbaka till gamla förslag som behandlade problem som fanns för ett tjugotal år sedan. Vi måste ta itu med de problem och den situation vi har i dag.
Vad det i grunden handlar om när vi beaktar tjänsteleverantörernas skyldigheter är att titta på grundläggande avtalsrätt och avtalsförpliktelser. I detta avseende har vi för närvarande förslaget om Rom I, som Piia-Noora Kauppi nämnde. Om vi löser det på rätt sätt kommer det att hjälpa. Vi har även hela översynen av konsumentregelverket. Om vi även löser det på rätt sätt kommer det att hjälpa. Vi har utarbetandet av den gemensamma referensramen för avtalsrättsliga frågor. Om vi använder den och om kommissionen lägger ned väsentligt större ansträngningar på att få medlemsstaterna att använda den kommer det också att hjälpa.
Det finns alltså mycket som redan kan användas för att hjälpa oss att skapa rätt förhållande mellan den internationella privaträtten och regleringar. Vad vi däremot inte behöver - och här håller jag med Malcolm Harbour - är att kommissionen skriver icke-bindande uppförandekoder.
Låt oss utnyttja det som redan görs för närvarande och det som håller på att utarbetas. Vi kan hålla ett vakande öga på vårt eventuella behov av ännu ett horisontellt instrument, men i det här skedet tvivlar jag verkligen på det.
En annan sak vi måste hantera är möjligheten att ge våra konsumenter rätt att få tillgång till rättslig prövning i gränsöverskridande mål när de kan agera som en grupp. Detta skulle skapa jämvikt i förhållande till leverantörerna och även bidra till att avhjälpa den nuvarande bristen på tillgång till rättslig prövning i gränsöverskridande mål, som var alltför tydlig i fallet med Equitable Life. Människor tycker inte om att använda begrepp som grupptalan och det gör inte jag heller, men en rättighet att föra kollektiv talan i EU skulle kunna hjälpa oss att skapa det förtroende bland konsumenterna som för närvarande saknas på vår kontinent.
Leopold Józef Rutowicz
för UEN-gruppen. - (PL) Herr talman! Utvecklingen av EU:s inre marknad är mycket viktig genom att den skapar länkar mellan länder och medborgare i unionen.
En ökning av de gränsöverskridande tjänsterna på konkurrensbasis kräver ömsesidigt förtroende, vilket bör underlättas av en konsumentvänlig politik. En sådan politik har som mål att förbättra de rättsliga ramarna för gränsöverskridande tjänster och samtidigt förenkla procedurerna, vilket ökar konkurrensen. Den kommer också att ge bättre tillgång till och högre kvalitet på tjänsterna samtidigt som kostnaderna sjunker, vilket är till fördel för Europas konsumenter.
Betänkandet bidrar till att förbättra denna politik genom att visa på en rad punkter som hämmar marknadens dynamiska utveckling. Det är t.ex. avsaknaden av ett system som reglerar skyldigheterna vid tillhandahållande av gränsöverskridande tjänster och behovet av att komplettera EU-dokumenten i detta hänseende. Betänkandet belyser också bristen på tydlighet vid införande av föreskrifter, vilket får till följd att mentala murar mot utländska leverantörer byggs upp, det sämre rättsliga skyddet för användarna av tjänster än för tjänsteleverantörerna, bristen på regleringar som på likvärdigt sätt gäller både offentligt och privat tillhandahållna tjänster, de många olika föreskrifter som finns kring skyldigheterna för tillhandahållandet av gränsöverskridande tjänster samt bristen på nödvändig öppenhet för att skydda dessa tjänster.
Man bör överväga införandet av kvalitetscertifiering för tjänsteleverantörer för att stärka mottagarnas förtroende. Slutsatserna och förslagen i betänkandet står i överensstämmelse med de rön som utskottet för rättsliga frågor har gjort. Jag vill gratulera föredraganden till ett affärsmässigt betänkande.
Heide Rühle
för Verts/ALE-gruppen. - (DE) Herr talman! Jag vill också tacka föredraganden, även om jag tyvärr ännu inte har haft nöjet att läsa någon av hans böcker. Jag har dock lagt detta på minnet och kommer att åtgärda bristen så fort jag får tillfälle.
Stort tack för det goda samarbetet och även för era ambitioner att ta upp viktiga frågor i betänkandet. Det finns onekligen redan rättsliga ramar för tjänster på den inre marknaden, som t.ex. tjänstedirektivet och direktivet om erkännande av yrkeskvalifikationer, men genomförandet av dessa direktiv, och det gäller dem båda, lämnar tyvärr mycket övrigt att önska. Jag tycker därför att det är synd att rådet inte är här i kväll, för då kunde vi återigen ha klargjort att vi förväntar oss att båda direktiven ska genomföras före deadline och att arbetet i medlemsstaterna ska utföras enligt dessa.
Men vi behöver också fler initiativ, som föredraganden så riktigt har påpekat, för att öka kundernas förtroende för de gränsöverskridande tjänsterna på den inre marknaden. Även här har viktiga frågor tagits upp i tidigare betänkanden. I sitt betänkande påpekade Zuzana Roithová att det fortfarande finns många brister speciellt vid försäljning över Internet, och att kunderna här fortfarande saknar det nödvändiga förtroendet för gränsöverskridande tjänster. På liknande sätt fäster Lasse Lehtinen uppmärksamheten vid skyldigheterna för tjänsteleverantörerna och frågan om det rättsliga skyddet för konsumenterna. Jag vill återkomma till ett ämne som redan har tagits upp av två talare tidigare i dag, nämligen rätten till kollektiv gottgörelse vid gränsöverskridande fall. Vi är i stort behov av snabba initiativ i denna riktning så att konsumenterna får förtroende för gränsöverskridande tjänster, och det kan man bara uppnå genom att stärka deras rättsliga position.
Enligt min åsikt ger både Zuzana Roithovás och Lasse Lehtinens betänkande viktiga indikationer på de brister som fortfarande finns. Kommissionen bör ta båda betänkandena på allvar i sitt arbete med en ordentlig översyn, modernisering och uppdatering av konsumentregelverket.
Jens-Peter Bonde
för IND/DEM-gruppen. - (DA) Herr talman! Vi har antagit ett tjänstedirektiv genom vilket vi har överlämnat beslutanderätten för det vi har beslutat till EG-domstolen i Luxemburg! Vi vet ännu inte om medlemsstaternas överenskommelser kommer att respekteras. Vi vet inte i vilken omfattning fastställandet av nationella kvalitetskrav kommer att tillåtas. Vi vet inte om det är lagligt för medlemsstaterna att besluta om vilka tjänster de önskar ska stå under privat respektive offentlig kontroll. Betänkandet är därför precis lika otydligt som den rättsliga situationen. Vi väntar på besked från domarna i Luxemburg om huruvida vi kan ha kvar våra sjukhus och en lång lista med andra kärnverksamheter som tillsammans utgör välfärdsstaten.
I Danmark har alla medborgare sociala rättigheter som vi finansierar genom höga skatter som inte mer än 7 procent av danskarna skulle vilja ha sänkta. Det verkar som om dessa 7 procent får som de vill av domarna i Luxemburg, men hur blir det med majoriteten? Vem skyddar besluten och vår demokrati? Vi har också ett flexicurity-system som grundas på frivilliga överenskommelser mellan parterna på arbetsmarknaden. Hur kan detta skyddas? Själva kärnan i den danska sociala modellen hotas av otydligheterna och den juridiska aktivismen i tjänstedirektivet.
Junirörelsen skulle mycket gärna vilja bidra till att skapa tydliga regler för en gemensam marknad för alla tjänster som är lämpliga på marknaden, men vi vill inte förhindra att medlemsstaterna också har en demokratisk möjlighet att bestämma vad som får beslutas av valmanskåren och vad som får beslutas av kapitalisterna.
Petre Popeangă
för ITS-gruppen. - (RO) Herr talman! Den fria rörligheten för tjänster är som vi vet en av de fyra grundläggande friheter som bestämmer funktioner och effektivitet på den inre marknaden och utgör ett viktigt element i den första pelaren i EU:s uppbyggnad.
Det är en av anledningarna till att jag tycker att en analys av framstegen för detta instrument för den inre marknaden är både viktig och nödvändig. Den är viktig eftersom en enhetlig ekonomisk och social utveckling av EU i lika hög grad är beroende av tjänstesektorn, vilket visas av det faktum att tjänsterna utgör 70 procent av unionens BNP. Den är nödvändig eftersom volymen av de gränsöverskridande tjänsterna är mycket låg jämfört med handeln med varor, en situation som också skapar en brist på förtroende hos EU:s medborgare vid tjänsteköp. Med dessa skäl som grund stöder jag betänkandet och kommer att rösta ja till detta.
Men trots det anser jag att det förutom de både relevanta och värdefulla lösningar som föredraganden föreslagit hade behövts en mer substantiell analys av situationen för vissa nyligen anslutna länder som t.ex. Rumänien, vars marknader är långt mindre utvecklade än de flesta av EU:s medlemsstaters. Ur detta perspektiv anser jag att betänkandet också borde ha innehållit ett antal mål för att jämna ut de nationella marknadernas utveckling, ett nödvändigt villkor för den inre marknadens och därmed också för de gränsöverskridande tjänsternas utveckling.
Andreas Schwab
(DE) Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill naturligtvis också tacka föredraganden. De diskussioner som föregick detta betänkande var alltid givande och intressanta. Mycket av det som framkom vid diskussionerna har tagits med i betänkandet, dock inte allt vilket är olyckligt, åtminstone från min synvinkel sett. I betänkandet betonas på vissa ställen nämligen att fullbordandet av den inre marknaden för tjänster inom EU ligger långt efter den inre marknaden för varor. Som jag ser det finns det faktiskt inga sant vetenskapliga eller objektiva bevis för detta, med tanke på att vi inte bara har tjänstedirektivet utan också direktivet om erkännande av yrkeskvalifikationer och även andra direktiv inom tjänstesektorn.
För det andra är tjänstesektorn inom den inre marknaden mycket mer heterogen än varusektorn. Den omfattar allt från underordnade tjänster till medicinska eller juridiska tjänster, eller storskaliga finansiella tjänster som storbanker och försäkringstjänster. Att klumpa ihop alla dessa tjänster menar jag är riskabelt, men det sker ständigt sker här i parlamentet. Jag tror att ett differentierat synsätt skulle vara mycket användbart, vilket flera tidigare talare redan har påpekat.
Den tredje punkten som ständigt kommit upp, nämligen kollektiv gottgörelse, blir troligen inte mer relevant bara för att den ofta är ett ämne för diskussion. Jag tror att vi klart och utan tvekan kan säga att parlamentet förväntar sig att kommissionen genomför en undersökning för att granska vilken av de olika modeller som redan finns i Europa som skulle vara bäst för EU. Jag tycker det är allt som behöver sägas i ämnet.
Ansvarssystemen i de enskilda medlemsstaterna skiljer sig fortfarande mycket åt, vilket är min fjärde punkt. Därför behöver vi ett enhetligt system av skyldigheter för tjänsteleverantörer. Förtydligandet av det rättsliga system som styr dessa skyldigheter kommer att skapa större konkurrens och större valmöjligheter för konsumenterna, men jag menar, precis som flera tidigare talare har sagt, att det skulle vara fel att be kommissionen att ta fram ett horisontellt instrument i nuvarande situation. Jag är i vilket fall som helst mycket skeptisk till att skapa en ansvarslag av detta slag på EU-nivå.
Małgorzata Handzlik
(PL) Jag vill gärna gratulera föredraganden till hans betänkande som belyser många problem som konsumenterna möter på den inre marknaden.
I betänkandet fästs uppmärksamhet vid bristen på rättslig tydlighet och klarhet kring tjänsternas säkerhet och kvalitet. Man tar också upp den allmänna bristen på förtroende som de europeiska konsumenterna känner vid gränsöverskridande konsumtion. Detta bekräftas av statistiken. Under 2006 gjorde endast 6 procent av de europeiska konsumenterna gränsöverskridande köp via Internet. Denna situation har en negativ inverkan på konkurrensen och även på små och medelstora företags verksamheter. Den bidrar också till att den illegala handeln ökar. Oärliga aktörer utnyttjar ofta skillnaderna mellan de rättsliga systemen inom EU för att lura människor. Snabba åtgärder krävs så snart något sådant har upptäckts, därav detta svar.
Jag vill påminna parlamentet om hur många månaders arbete som lagts ner på tjänstedirektivet, det vill säga för att se över konsumentlagstiftningen. Som ledamöterna säkert vet måste tjänstedirektivet ha införts i alla medlemsstater senast i december 2009. En avsevärd del av de problem som tas upp av föredraganden kommer säkert att upphöra efter denna övergångsperiod. Man bör komma ihåg att tjänstedirektivet kommer att betydligt förbättra konsumenternas rättigheter. Tack vare direktivet måste tjänsteleverantörerna ge konsumenterna bättre information om de tjänster de erbjuder. Konsumenterna kommer att kunna fatta bättre och mer informerade beslut. Konsumenterna får också ett bättre skydd av de relevanta institutionerna.
Tjänstedirektivet medför också en rad tydliga skyldigheter för tjänsteleverantören, inklusive sådana som rör tvistlösning. Jag tror inte att det behövs fler rättsliga instrument tills villkoren i tjänstedirektivet träder i kraft. Enligt min åsikt är det för tidigt att kräva att kommissionen tar fram ett horisontellt instrument. Detsamma gäller hela översynen av konsumentlagstiftningen. Kommissionen har redan presenterat en grönbok om konsumentskydd och kommer i sinom tid att presentera rättsliga förslag i samma fråga. Ibland innebär utökad lagstiftning inte bättre lagstiftning. Det är något som vi bör komma ihåg.
Zita Pleštinská
(SK) Tjänstedirektivet, som ska vara införlivat i alla medlemsstaternas nationella lagstiftning senast den 28 december 2009, kommer att få stor effekt på de gränsöverskridande tjänsterna.
I detta direktiv och i grönboken om översynen av konsumentregelverket fastslås dock inte de grundläggande skyldigheterna för tjänsteleverantörerna, och därför välkomnar jag Lasse Lehtinens betänkande i denna fråga. Genom betänkandet vill man se till att inte bara konsumenter utan även små och medelstora företag som köper och säljer gränsöverskridande tjänster gagnas av en ökad rättssäkerhet, förenklingar och sänkta kostnader.
Jag anser att standardisering inom Europa är nyckeln till framgång för hantverkare och små och medelstora företag, och införandet av en europeisk standard på EU-nivå är därför ett sätt att understödja tjänsternas säkerhet och att garantera konsumenternas rättigheter avseende gränsöverskridande tjänster som tillhandahålls av medlemsstaterna. När konsumenterna känner sig osäkra på säkerhet och kvalitet hos en tjänst bygger de gärna upp mentala murar mot utländska leverantörer, vilket avskräcker dem från att använda gränsöverskridande tjänster. Om en konsument har en negativ erfarenhet kommer denna ofta att få återverkningar för alla utländska tjänsteleverantörer.
Konsumenterna kan lösa sådana problem som huvudsakligen uppstår på grund av att olika förfaranden gäller inom de olika medlemsstaterna med hjälp av nätverket av europeiska konsumentcentrum (ECC-nätverket) och det gränsöverskridande nätverket för klagomål mot finansiella tjänster (FIN-Net). Om en konsument har tillräcklig information om sina rättigheter på den inre marknaden men inte lyckas försvara dem i en annan medlemsstat kan han söka hjälp från Solvit.
Jag välkomnar att detta betänkande huvudsakligen är inriktat på konsumenterna eftersom de utgör en fundamental och viktig del av den inre marknaden. Vårt gemensamma mål måste därför vara att skapa sådana villkor för konsumenterna att de kan känna samma förtroende när de gör ett inköp i ett annat land som de känner i hemlandet.
Zuzana Roithová
(CS) Herr talman! Även om EG-fördraget garanterar medborgarna fri tillgång till tjänster utanför den egna nationsgränsen är det bara en handfull tjänsteleverantörer och konsumenter som använder sig av denna fördel på den gemensamma marknaden. Den svaga konkurrensen gör därför tjänsterna i gränsområdena dyrare och inte alltid lättillgängliga jämfört med tjänsterna inne i landet.
Undersökningar visar att problemet inte beror på språkbarriärer utan på lagstiftningen. Det är inte alltid helt tydligt när lagarna i tjänsteleverantörens ursprungsland ska tillämpas och när lagarna i kundens hemland ska tillämpas. På grund av motståndarna till principen om ursprungsland förlorade vi tyvärr chansen till en bättre definition i tjänstedirektivet. Här i Strasbourg följs detta betänkande också av en irrationell rädsla för att nämna principen om ursprungsland, trots att tjänsteleverantörerna inom många yrken inte behöver känna till grannlandets lagstiftning för att tillhandahålla gränsöverskridande tjänster.
Vi kommer snart att få en rättspraxis som sätter stopp för dispyterna om när konsumentskyddet står under nationell lag i konsumentens respektive tjänsteleverantörens land. Jag tycker att Lasse Lehtinens betänkande är ett utmärkt bidrag till detta, eftersom vår definition av leverantörens allmänna skyldigheter enligt min mening bör grundas på överenskomna europeiska normer.
När det gäller konsumentskyddet håller jag med om att samma skyldigheter bör gälla för både privata och offentliga tjänsteleverantörer. Jag stöder också finansieringen av kommunikationsnätverk mellan medlemsstaterna. Det kommer att leda till en effektiv kontroll och förbättra tvistlösning utanför domstol.
Vi är skyldiga de europeiska medborgarna mycket när det gäller villkoren som styr den fria rörligheten för gränsöverskridande tjänster. Med detta betänkande uppfyller vi en del av denna skyldighet. Parlamentet ger kommissionen politiskt stöd för att tydligt definiera leverantörernas skyldigheter oavsett ursprungsland. Lasse Lehtinens betänkande är ett bevis på det utmärkta arbetet i utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd.
Viviane Reding
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Jag har mycket noggrant följt debatten om parlamentets betänkande om skyldigheter för tillhandahållande av gränsöverskridande tjänster. Jag vill tacka ledamöterna för deras synpunkter. Låt mig bara understryka några viktiga punkter.
För det första stöder kommissionen syftet med det betänkande som parlamentet ska rösta om i morgon. Vi är verkligen oroade över konsumenternas bristande förtroende för den inre marknaden för tjänster. Låt mig som kommissionsledamot med ansvar för informationssamhället understryka att denna brist på förtroende för Internetförsäljning är oerhört allvarlig och att vi måste titta närmare på den frågan.
För det andra har kommissionen som jag nämnde tidigare redan tagit flera initiativ i syfte att åtgärda den nuvarande situationen. Jag har talat om tjänstedirektivet och översynen av konsumentregelverket. Det sistnämnda är för övrigt en av huvudprioriteringarna för min kollega kommissionsledamot Meglena Kuneva.
Jag vill säga att vi är mycket tacksamma över parlamentets stöd och att vi vill uppmuntra parlamentet till att fortsätta att bidra till översynen. Vi vill kunna presentera resultaten tillsammans med parlamentet snarast möjligt.
Vad kommer vi konkret att göra under de närmaste veckorna och månaderna? Först kommer en sammanfattning av remissvaren att offentliggöras på kommissionens webbplats i början av oktober. Därefter kommer en konsekvensbedömning att genomföras inför ett eventuellt förslag från kommissionen under andra halvåret 2008. De ledamöter som tittat närmare på detta problem kommer givetvis att vara intresserade av detta.
För det tredje håller kommissionen med om att det är nödvändigt att främja säkerheten hos tjänster eftersom det är mycket viktigt att på ett bättre sätt säkra aspekter rörande hälsa och fysisk säkerhet hos tjänster som tillhandahålls på den inre marknaden.
När det gäller medlemsstaterna kommer vi att uppmärksamma dem på eventuella brister i de nationella systemen eller nödvändigt genomförande av konsekvensbedömningar. Vi kommer att stödja initiativ för att utbilda konsumenter och öka deras medvetenhet. Vi kommer att underlätta tillgången till befintlig information om olyckor och skador med anknytning till säkerheten hos de tjänster som tillhandahålls för konsumenter, samt en av de ytterst viktiga punkter som flera ledamöter har understrukit, nämligen kollektiv talan. Kommissionen genomför undersökningar och samverkar med intressenter för att bedöma möjligheten till ett initiativ på detta område. En sak är dock säker och jag vill verkligen betona detta: det kommer inte att bli någon grupptalan efter amerikansk modell.
Avslutningsvis vill jag tacka föredraganden för hans arbete och jag vill tacka parlamentet för den vikt det lägger vid denna fråga. Vi är övertygade om att parlamentets betänkande kommer att bli avgörande för vårt framtida arbete i konsumenternas intresse.
Talmannen
Stort tack, fru kommissionsledamot, för en intressant debatt, där över hälften av talarna var kvinnor, precis som det ska vara.
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum på torsdag, den 27 september 2007.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Bogdan Golik  
skriftlig. - (PL)
Jag vill gratulera Lasse Lehtinen till ett väl genomarbetat betänkande.
Friheten att tillhandahålla tjänster är en av de grundläggande fyra friheterna på den inre marknaden. Under årens lopp har tjänstesektorn blivit allt viktigare för den ekonomiska och sociala utvecklingen i EU, och den har genomgått stora förändringar.
Trots föreskrifterna i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen och den pågående processen med att införliva tjänstedirektivet i den nationella lagstiftningen, fortsätter i praktiken den fria rörligheten för tjänster att hämmas av administrativa villkor och skillnader mellan de rättsliga system i medlemsstaterna.
Med hoten och utmaningarna från globaliseringen i åtanke, tillsammans med tjänstesektorns misslyckanden som tas upp i betänkandet, är det speciellt viktigt att vidta åtgärder som syftar till att avlägsna hinder för tillhandahållandet av gränsöverskridande tjänster.
Konsumenternas brist på förtroende och företagens motvilja att gå utanför det egna landets gränser begränsar tillgången till den inre marknaden. EU bör med det snaraste införa metoder för att underlätta för företagen, speciellt små och medelstora sådana, att dra nytta av den inre marknaden. Gemenskapsföreskrifterna om tillhandahållandet av gränsöverskridande tjänster måste effektiviseras och en minimiperiod för harmonisering av kvalitetsstandarder införas för att skydda användarnas intressen.
Förstärkt samarbete mellan medlemsstaterna, begränsningar av de administrativa förfarandena och adekvat kontroll av de gränsöverskridande tjänsterna kommer att medföra en ökning av de gränsöverskridande aktiviteterna. Harmoniserade kvalitetsstandarder stärker förtroendet hos konsumenter och leverantörer av gränsöverskridande tjänster.
Genom att underlätta tillhandahållandet av gränsöverskridande tjänster kommer en fungerande marknad för tjänster att utvecklas, och därmed läggs grunden för en ekonomiskt sammanhängande inre marknad.
