Frågetimme med kommissionens ordförande
Talmannen
Nästa punkt är frågetimmen med kommissionens ordförande.
De politiska grupperna kan ställa frågor om vilka ämnen som helst.
Därefter följer den andra delen av sammanträdet - frågor om sysselsättningssituationen i Europeiska unionen.
Othmar Karas
Herr talman, herr Barroso! Centrumet för europeiska politiska studier, de problem som Grekland dras med, Europa 2020-strategin och sökandet efter lösningar på den finansiella och ekonomiska krisen - allt pekar på att de nödvändiga åtgärder vi vidtar snart kommer att föra oss till det möjligas gräns enligt de befintliga fördragen. Å andra sidan tar många medlemsstater sin tillflykt till nya former av mellanstatlighet, nationalism och protektionism i stället för att se till Europa.
Vad planerar ni att göra för att komma till rätta med dessa problem, fastställa de gemensamma mål som behövs och skapa trovärdiga europeiska instrument, så att vi kan agera effektivt och ge de rätta svaren?
José Manuel Barroso
kommissionens ordförande. - (EN) Det stämmer att en del nationella politiker förvånansvärt nog tolkar Lissabonfördraget som ett fördrag för mellanstatlighet. Lissabonfördraget antogs just för att förstärka den europeiska dimensionen, öka Europaparlamentets befogenheter, göra det lättare att fatta beslut med kvalificerad majoritet och förstärka kommissionens roll i fråga om ekonomisk övervakning och yttre förbindelser. Denna tolkning är således mycket förvånande, men den finns.
Kommissionens roll är förstås att vara fördragens väktare, i enlighet med artikel 117 i Lissabonfördraget, att värna om den europeiska lagen och strikt upprätthålla respekten för den, för den dag då Europeiska unionen inte längre är en laggemenskap är den inte längre någon riktig union.
Kommissionen ska också främja och spela en ledande roll i fråga om initiativ. I det syftet kommer den att fullgöra sin uppgift och försöka lägga fram förslag som jag hoppas att parlamentet kommer att stödja. I mina politiska riktlinjer nämnde jag det särskilda förhållandet till parlamentet, och jag tänker verkligen se till att förverkliga det.
Othmar Karas
Olli Rehn föreslog ett paket i Madrid som ännu inte har antagits, men i samband med det fördes en diskussion om sanktioner precis i början av debatten. Jag anser inte att vi ska inleda våra diskussioner med att tala om sanktioner mot medlemsstaterna, för det vore att börja i galen ända. I stället bör vi fastställa de gemensamma mål, gemensamma projekt och gemensamma instrument som vi behöver som komplement till dem som redan finns och inte förrän därefter överväga sanktioner för beteende som visar bristande solidaritet. Vad anser ni om detta?
José Manuel Barroso
kommissionens ordförande. - (EN) Som ni sade finns det inget beslut än, herr Karas. Vi har haft en första debatt med finansministrarna, och kommissionen kommer att lägga fram ett meddelande om förstärkt ekonomisk styrning nästa månad. Vår strävan är att förstärka de förebyggande och korrigerande delarna i stabilitets- och tillväxtpakten. Vi kommer att lägga fram förslag till effektivare och mer omfattande övervakning av makroekonomiska obalanser inom euroområdet och undersöka möjligheterna att skapa en krislösningsmekanism, men vi kommer att koncentrera oss på sakinnehållet.
Vi tror att det är möjligt att göra mycket mer i fråga om övervakning av euroområdet och Ekonomiska och monetära unionen med nuvarande fördrag om det faktiskt finns en vilja hos medlemsstaterna att samarbeta och respektera fördragen.
Martin Schulz
Artikel 125 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt är den artikel som förbjuder EU:s medlemsstater att ta över andra medlemsstaters skulder. Vad anser ni om det faktum att det stödpaket som har satts samman för Grekland nu kommer att medföra att länder som till exempel Förbundsrepubliken Tyskland lånar ut pengar till den grekiska staten i tre år till en ränta på 5 procent, pengar som landet självt lånar upp till en treårsränta på 1,5 procent? Det blir en vinst på 620 miljoner euro om lånet är på totalt 8,4 miljarder euro. Innebär inte förbudet mot att överta andra medlemsstaters förpliktelser också att en medlemsstat inte får tjäna pengar på en annan medlemsstats skulder? Är ni beredd att diskutera denna mekanism, som framstår som fullkomligt oacceptabel, men den tyska regeringen eller med andra regeringar?
José Manuel Barroso
kommissionens ordförande. - (EN) Det stämmer att Lissabonfördraget förbjuder övertagandet av andra medlemsstaters förpliktelser, herr Schulz. Den lösning som hittills har valts - den har ännu inte aktiverats eftersom någon begäran om detta inte har framställts - överensstämmer fullkomligt med fördraget enligt kommissionens mening. Jag vill understryka det. Jag vet att det förs en debatt i vissa kretsar i Tyskland - och i en del andra medlemsstater, men särskilt i Tyskland - och jag vill säga att det helt enkelt är fel att kalla detta för en form av övertagande av förpliktelser. Det är det inte. Det handlar om att samordna lån. Kommissionen kommer att ha det ansvaret. IMF kommer också att finnas med i det här systemet, som jag måste säga är kreativt. Det är en lösning som inte blev möjlig förrän efter omfattande diskussioner med våra medlemsstater, men den överensstämmer till fullo med fördragen och självfallet med bestämmelserna i Lissabonfördraget.
Avslutningsvis vill jag göra en politisk betraktelse och säga att jag tycker att det är ganska fantastiskt att det var så svårt att finna en solidarisk lösning för Grekland när det gick att göra för Lettland, Ungern och Rumänien. Om vi kan finna de lösningarna, som visar på solidaritet och ansvar, utanför euroområdet tycker jag att det borde vara självklart att vi kan finna dem i euroområdet också.
Martin Schulz
Jag förstår att ni försöker undvika att besvara min fråga, herr Barroso, för den är obehaglig. Så jag ska upprepa den.
Det finns åtminstone en möjlighet att medlemsstater som kan låna upp pengar till bättre villkor än de utlåningsvillkor de själva ger kan profitera på ett annat lands skulder. Eftersom medlemsstaterna enligt förbudet mot övertagande av förpliktelser inte kan ta över andra medlemsstaters skulder borde de inte få profitera på skulderna heller. Är ni beredd att rent ut säga till Angela Merkel eller Nicolas Sarkozy, till exempel, eller till någon annan, att ni är emot detta agerande?
José Manuel Barroso
kommissionens ordförande. - (EN) Jag har talat med de här ledarna och andra om detta i många veckor, så jag kan mycket uppriktigt säga er att det här tyvärr var den enda möjliga lösningen, herr Schulz. Kommissionen bad redan från början om ett mer konkret bevis på solidaritet med Grekland, naturligtvis med respekt för ansvarsprincipen. Men nu måste vi se till att Grekland kan fås att återvända till marknadsfinansiering så snart som möjligt, och den lösning vi kom fram till var faktiskt en lösning som innebär att lånen från medlemsstater i euroområdet ges till icke-subventionerade räntesatser. IMF:s priser på lån ansågs vara ett lämpligt riktmärke för villkoren för bilaterala lån från medlemsstater i euroområdet, om än med en del justeringar som gjordes den 11 april.
Guy Verhofstadt
Herr talman, herr kommissionsordförande! Först och främst vad gäller den s.k. ”no bail out”-klausulen, är detta inte vad fördraget säger. Fördraget säger att en medlemsstat inte kan tvingas åta sig skulder. Fördraget säger inte att det är förbjudet att åta sig skulder. Detta måste tydliggöras, annars blir det bara en kakofoni om fördraget. Jag upprepar: fördraget anger tydligt att en medlemsstat inte kan tvingas åta sig skulder. Allt vad som har hittats på om Grekland handlar därför om sådant som är möjligt enligt fördraget och som kan genomföras.
Min fråga är lite annorlunda. Räntan på grekiska lån har återigen stigit till 7,6 procent, 450 baspunkter över den tyska med andra ord. Därför krävs andra åtgärder, och då tänker jag på mycket viktiga strukturella reformer: en europeisk monetärfond, en europeisk obligationsmarknad, en ambitiösare 2020-strategi.
Herr kommissionsordförande! Min fråga lyder så här: när tanker ni lägga fram ett sådant reformpaket, som även omfattar de reformer som Olli Rehn redan har berört, på rådets bord? För det är just vad som behövs nu, att presentera ett ambitiöst reformpaket vid sidan om de specifika åtgärderna för Grekland.
José Manuel Barroso
Först, herr Verhofstadt, och för att också svara Martin Schulz, låt oss vara alldeles tydliga och ärliga mot oss själva: om ni har frågor att ställa till Angela Merkel, måste ni göra det. Jag är inte här för att svara på Angela Merkels vägnar. Jag är här för att svara på kommissionens vägnar. Låt oss ha detta klart för oss.
Låt oss också vara tydliga från kommissionens synpunkt. Den lösning som vi har kommit fram till respekterar den s.k. ”no bail out”-klausulen mycket noggrant. Vi har naturligtvis varit mycket försiktiga på den punkten. Vad gäller de åtgärder vi tänker vidta kommer meddelandet och de förslag som vi kommer att arbeta med att presenteras nästa månad. Jag vill tala om meddelandet i fråga om att stärka styrningen av euroområdet. En policydebatt har redan ägt rum, och Olli Rehn har fått i uppdrag av kommissionen att föra en inledande diskussion med finansministrarna. Jag kan därför berätta att ni, någon gång i maj, kommer att få reda på den viktigaste delen av de åtgärder som vi kommer att presentera för framtiden och som syftar till att stärka styrningen av euroområdet, och Europeiska unionen i allmänhet.
Guy Verhofstadt
Herr talman! Får jag fråga kommissionens ordförande om den europeiska monetära fonden kommer att ingå i detta förslag?
José Manuel Barroso
Herr talman! För att ge ett konkret svar på den punkten kan jag berätta att vår ståndpunkt tenderar att gå emot idén att skapa en ny institution inom ramen för Ekonomiska och monetära unionen.
Ur mitt personliga perspektiv i alla fall är jag inte säker på att detta är en bra idé, men jag kan säga - personligen, eftersom kommissionen fortfarande inte har fattat beslut - att jag tycker att idén om ett instrument för att säkra finansiell stabilitet i euroområdet verkar bra. Jag kan också tillägga att vi håller på att utforska hur vi på olika sätt kan vidta åtgärder för och stärka försäkringsmekanismer som dessa för att bemöta den oro som gav upphov till idén om en ekonomisk monetär fond.
Daniel Cohn-Bendit
Herr talman, herr Barroso! Jag hade önskat mig en kommissionsordförande som bara sade att man borde be Tyskland låna ut till samma ränta som landet lånar till, dvs. 3 procent. Ni kunde åtminstone säga det offentligt. Det hade blivit en del av debatten i Tyskland, men inte ens dessa enkla saker kan ni säga.
Jag vill ställa en annan fråga angående Acta. Ni har förhandlat om Acta-avtalet mot varumärkesförfalskning och piratverksamhet sedan 2008. I en resolution som antogs i mars uppmanade Europaparlamentet kommissionen att begränsa Acta-förhandlingarna om varumärkesförfalskning. I morgon kommer ni att offentliggöra - och det tackar vi för, vi har väntat på det i ett år - utvärderingen av debatterna och en text som antogs i slutet av toppmötet i Nya Zeeland.
Ni vet att parlamentet måste få säga ”ja” eller ”nej” i slutet av förhandlingarna. Vore det inte förnuftigare att låta parlamentet delta synligare och därmed garantera viss öppenhet vad gäller förhandlingarna? Annars kommer ni att hamna i samma situation med parlamentet som ni gjorde med Swift-avtalet. Jag vill därför be er att från och med nu visa större öppenhet och låta oss få ta del av förhandlingstexterna, på samma sätt som ni låter stora företag göra det. Parlamentet är minst lika viktigt som ett stort företag.
José Manuel Barroso
Herr talman, herr Cohn-Bendit! Det råder ingen tvekan om detta, och jag har mycket stor respekt för parlamentet. Det är också anledningen varför kommissionen och närmare bestämt Karel De Gucht bad om tillåtelse från våra partner i förhandlingarna att offentliggöra alla förhandlingstexter. Som ni vet kommer de att offentliggöras i morgon den 21 april.
Ni är säkert också medvetna om att dessa förhandlingar påbörjades innan Lissabonfördraget trädde i kraft och att vi även vill involvera parlamentet i dessa förhandlingar. Parlamentet har fått nya befogenheter på området för internationella förhandlingar, och kommissionen ser positivt på att parlamentet får spela en viktigare roll i sådana förhandlingar.
Daniel Cohn-Bendit
Herr talman, herr Barroso! Låt oss inte leka med ord: Oavsett om ni bad om det eller inte, utan offentlig öppenhet kommer ni inte att kunna fortsätta med dessa förhandlingar eftersom ni har Lissabonfördraget.
Därför handlar det inte om att ni bad era partner lämna ut rapporterna till parlamentet. Ni måste göra det, annars kommer parlamentet aldrig att säga ”ja” till er eftersom ni nu är bundna av Lissabonfördraget.
Enligt Lissabonfördraget är ni numera tvungna att agera öppet gentemot parlamentet, därför att ni i slutändan behöver ett ”ja” från parlamentet, och detta är ingen självklarhet med tanke på läget i förhandlingarna och den text som vi har att göra med.
José Manuel Barroso
Ni talade om Lissabonfördragets ikraftträdande. Jag är väldigt positiv till att Europaparlamentets roll har förstärkts också på detta område, och den text som kommer att offentliggöras i morgon, något som vi behövde tillstånd från våra förhandlingspartner för att göra, är förhandlingstexten, utkastet till förhandlingstexten. Vi kommer att göra det. Ni är säkert medvetna om att vissa internationella förhandlingar är känsligare än andra och kräver försiktig behandling på vissa områden, men vi vill i högsta möjliga grad involvera parlamentet, som Lissabonfördraget rättvist har gett befogenheter till på området för internationella förhandlingar.
Timothy Kirkhope
I mars meddelade Europeiska kommissionen att den tänkte göra en ny översyn av arbetstidsdirektivet eftersom den förra översynen blev ett misslyckande. Det var parlamentets insisterande på att ta bort de nationella undantagsbestämmelserna från direktivet som ledde till dödläget. Som vi alla minns röstade Storbritanniens labourledamöter under inflytande av deras fackförbund för ett avskaffande av Storbritanniens undantagsbestämmelser, trots motsatta instruktioner från deras egen regering.
Kan ordförande Barroso, när vi nu får ytterligare en översyn och med tanke på att många EU-länder vill ge sina arbetstagare möjlighet till flexiblare arbetstider, bekräfta att den här kommissionen kommer att föreslå ett direktiv som respekterar nationella undantagsbestämmelser från 48-timmars arbetsvecka?
José Manuel Barroso
Herr talman! Jag har ännu inget utkast till lagstiftningsförslag i fickan. Det är för tidigt i detta skede att ha bestämda tankar kring innehållet i eventuella ändringar. Som ni vet finns ett samrådsdokument som avsiktligen håller en öppen ton. Jag vill även höra arbetsmarknadsparternas åsikter.
De nya reglerna bör skydda arbetstagarna från de hälso- och säkerhetsrisker som oskäligt långa arbetsdagar och otillräcklig vila kan medföra. De bör också vara så flexibla att de gör det möjligt att förena yrkesliv och familjeliv och att främja konkurrenskraften hos företag, i synnerhet hos små och medelstora företag.
Jag tror att vi måste ha en lösning på detta, herr Kirkhope, uppriktigt sagt eftersom det finns rättsfall, som ni vet, från Europeiska unionens domstol som tvingar oss att finna en lösning.
Vi kommer därför att försöka finna brett stöd för ett nytt förslag och undvika de långa diskussioner som utmärkte vårt senaste försök att se över direktivet.
Timothy Kirkhope
Jag förstår att ordförande José Manuel Barroso inte vill föregripa resultatet av kommissionens samråd. Men det finns ett antal människor i EU - inte minst de tre miljoner människor i Storbritannien som för tillfället utnyttjar undantagsbestämmelsen - som kommer att begära ett löfte från hans sida att hans kommission, under en lågkonjunktur, inte vill göra det svårare för människor att arbeta. Tyvärr kunde kommissionsledamot László Andor inte försäkra oss om detta under sin utfrågning, men jag hoppas att ordförande Barroso kommer att göra det nu.
José Manuel Barroso
Ni är väldigt vänlig, herr Kirkhope, men förutom Storbritannien finns det faktiskt 26 andra medlemsstater i Europeiska unionen, så ni kan förstå att vi, trots att vi är mottagliga för de farhågor som ni uttrycker, också måste lyssna till andra berättigade farhågor.
Det är en mycket svår fråga och en extremt känslig sådan. Vi måste finna den rätta jämvikten mellan den flexibilitet som ni uppmärksammar för små och medelstora företag och ett skydd för arbetstagarna som jag är säker på att ni också stöder. Detta tänker vi göra. Just därför vädjar vi också till arbetsmarknadsparterna att lägga fram ett konstruktivt förslag.
Lothar Bisky
Herr Barroso! Ni har talat om ert arbetsprogram, och det har diskuterats i parlamentet. Ni har sagt att ni vill följa upp de kritiska anmärkningarna. Jag har en fråga. Den senaste tiden har vi talat en hel del om krisen och hur vi ska övervinna den. Mitt intryck är dock att ytterst lite har förändrats vad gäller det sätt bankerna arbetar på.
Jag skulle också vilja höra svaret på en annan fråga. Anser ni att vi i parlamentet och kommissionen har gjort tillräckligt? Om så inte är fallet, vad mer anser ni behöver göras för att bekämpa orsakerna till finanskrisen på längre sikt, så att bankerna inte kan fortsätta att göra affärer på det sätt som de gör nu?
José Manuel Barroso
Så sent som idag, i arbetsprogrammet, har vi presenterat våra insatser inom finanssektorn. Vi har redan genomfört en stor del av dem, men ytterligare en viktig del återstår att genomföra.
Jag anser att kommissionens förslag var de rätta. Jag beklagar faktiskt att ambitionsnivån i vissa fall har sänkts av medlemsstaterna till exempel vad gäller den tillsynsram som ni i parlamentet nu håller på att behandla, och vi kommer att lägga fram vissa förslag - det finns en komplett lista som jag har presenterat för parlamentet idag - i den närmaste framtiden.
Men jag anser att det finns vissa specifika saker, för att vara mera konkret, som vi kan göra. Till exempel stöder jag idén om en bankavgift. Jag anser att det borde vara en fråga för G20-länderna. Jag finner det rättvist att bankindustrin, efter alla problem den har skapat för den allmänna ekonomiska situationen, också lämnar ett bidrag för våra ekonomiers framtid.
Det är som alltid en fråga om balans. Vi vill inte underminera vad som utgör en mycket viktig sektor av våra ekonomier - finanssektorn - men vi anser att vissa ytterligare åtgärder krävs för att återställa förtroendet i finanssektorn.
Lothar Bisky
Herr Barroso! Jag har en kort fråga till. Josef Ackermann, chefen för Deutsche Bank, är svår att imponera på. Han har nyligen sagt rent ut att han vill göra en vinst på 25 procent. Tycker ni inte att detta utgör ett hån mot de åtgärder som kommissionen och de enskilda regeringarna har vidtagit? Han ändrar ingenting. Han har sagt att han vill göra en vinst på 25 procent ännu en gång. Det är vad Josef Ackermann, chefen för Deutsche Bank, som är en mycket viktig bank, säger.
José Manuel Barroso
Jag beklagar, jag har inte följt de uttalanden som chefen för Deutsche Bank har gjort, och jag kan inte kommentera något som jag inte känner till.
William  Dartmouth
Eftersom finanskrisen var en kreditkris och en bankkris som ägde rum och härrörde från de stora kommersiella bankerna - Royal Bank of Scotland, IKB, Fortis och liknande - accepterar ni att direktivet om förvaltning av alternativa investeringsfonder, förutom att det är ytterst skadligt för Storbritannien också är ett felriktat och olämpligt lagstiftningsinitiativ från kommissionens sida som siktar på helt fel mål?
José Manuel Barroso
Absolut inte. Jag anser att det är ett mycket bra initiativ som siktar exakt på att återställa visst förtroende i vad som är en mycket viktig sektor av våra finansmarknader. Jag anser att det ligger i finanssektorns intresse att ha trovärdighet. Låt oss vara ärliga och öppna om detta. Finanssektorn lider för närvarande av trovärdighetsproblem, och det har sitt ursprung i, låt oss säga, oansvarigt beteende från vissa viktiga aktörer i sektorn, inte bara i Storbritannien som ni nämnde, men även i andra europeiska länder, bortsett från den situation som startade i USA. Vi behöver en lagom grad av reglering. Vi anser att den reglering som vi har presenterat har den rätta balansen och inte syftar till att skapa svårigheter för finanssektorn. Tvärtom syftar den till att skapa tillit. Finanssektorn behöver den sortens trovärdighet för att finansiera ekonomin.
William  Dartmouth
Hur kommer AIFM-direktivet, som är riktat till förvaltare av alternativa investeringsfonder, att återställa förtroendet i finanssektorn när problemet ligger hos de stora kommersiella bankerna? Det är min fråga.
José Manuel Barroso
Jag är ledsen, men jag håller inte med om att problemet enbart ligger hos de stora bankerna.
Problemet i USA orsakades faktiskt inte enbart av stora banker. Det orsakades även av icke-kommersiella banker, investeringssällskap och hedgefonder. Därför instämmer vi inte med den analys som säger att det orsakades av de stora bankerna. Vissa av stora traditionella kommersiella bankerna var faktiskt inte ansvariga för krisen.
Det är många typer av aktörer som bär på någon form av ansvar för den röra som skapades inom finanssektorn. Låt oss vara tydliga kring detta. Vi anser att en lagom grad av reglering är det bästa sättet att ta itu med frågan både vad gäller banker och vad gäller andra typer av instrument eller aktörer på marknaden.
Andrew Henry William Brons
(EN) Herr talman! Den europeiska avdelningen för yttre åtgärder kommer att vara ansvarig inför den höga representanten. Den höga representantens roll är, enlig artikel 18, att leda unionens gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik på uppdrag av rådet. Trots alla sina brister består rådet i alla fall av företrädare för medlemsstater.
Inflytelserika röster bland de politiska grupperna här i parlamentet hävdar dock att kommissionen borde ha en mycket mer avgörande roll i den tjänsten. Närmare bestämt påstås att kommissionen borde bidra med minst 50 procent av personalen vid europeiska avdelningen för yttre åtgärder och att tjänsten inte borde bli föremål för mellanstatlig påverkan. Jag beklagar ordet. Det är inte mitt eget, men jag ser det som en kod för rådet och Europeiska rådet. Dessutom är den höga representanten så klart på tjänstens vägnar vice ordförande i Europeiska kommissionen.
Allt detta verkar peka på sannolikheten att EU:s utrikespolitik i praktiken kommer att drivas av kommissionen, och tanken att den drivs av den höga representanten på uppdrag av rådet skulle vara en rättslig fiktion. Håller ni med om detta?
José Manuel Barroso
Jag håller inte med. Vi är inte där. Som ni vet är inrättandet av den institutionella ställningen som vice ordförande/hög representant en av de viktigaste innovationerna i Lissabonfördraget, och tanken är att sammanföra vad vi vanligtvis kallar för mellanstatliga befogenheter med gemenskapens befogenheter.
Vad gäller den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken kommer denna att fortsätta vara mellanstatlig i grund och botten: den tillfaller medlemsstaterna. Men det finns andra gemenskapsbefogenheter som inte borde övergå till den mellanstatliga delen nu. De borde förstås fortsätta att lyda under gemenskapsmetoden.
Kommissionens vice ordförande/den höga representanten har ofta vad vi kallar för dubbla befogenheter. Hon måste, genom att använda de bästa synergierna, sammanföra dessa två befogenheter. Därmed kommer det säkerligen att finnas befogenheter som hon kommer att kunna utveckla inom kommissionen, i egenskap av vice ordförande för kommissionen, men hon kommer även att arbeta hand i hand med medlemsstaterna och rådet. Jag tror att det bidrar till att skaffa mera sammanhängande och konsekventa yttre förbindelser för Europeiska unionen, skydda våra intressen och sprida våra värderingar i världen.
Andrew Henry William Brons
(EN) Jag kan se den interna konsekvensen i vad ni säger i egenskap av förespråkare för europeisk integration, vilket jag inte är.
Men vad ni egentligen föreslår är att vi faktiskt ska gå utöver Lissabonstrategin, som är dålig nog, och nästan utesluta rådet som trots alla sina brister i alla fall består av företrädare för nationalstater.
José Manuel Barroso
Jag skulle aldrig föreslå att kommissionen gick emot fördragen eftersom det är dess plikt att se till att fördragen respekteras. Vad jag egentligen begär av medlemsstaterna är att de respekterar fördraget, och samtliga institutioner måste respektera fördraget.
Fördraget skapar en jämvikt, och denna jämvikt måste respekteras. Det står för utveckling i förhållande till det förflutna, där vi hade helt skilda institutioner för att handskas med vad som egentligen är ett mycket viktigt gemensamt intresse - nämligen att skydda de europeiska värderingarna i världen. Jag anser att det är möjligt, med fullständig respekt för fördraget, att åstadkomma exakt vad fördraget är inriktat på att åstadkomma. Det kan göras i en anda av gott samarbete mellan alla institutioner och med fullständig respekt, förstås, för våra medlemsstater.
Sergio Paolo Francesco Silvestris
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag kommer från södra Italien, och i vår region bygger ekonomin på små och medelstora företag inom tillverkningsindustrin för textil, kläder och skor samt jordbruk.
Idag har den här typen av industri allvarliga problem på grund av tillströmningen av varor från Kina och de asiatiska marknaderna. Att producera en sko i vår region, i södra Italien, kostar 13 euro. Kostnaden för slutprodukten från Kina är 5,50 euro. En sparkdräkt tillverkad av oss kostar 4-5 euro, medan en från Kina kostar 1 euro.
Företagen flyttar för att överleva eller också stänger de ner, och när de stänger ner går tusentals jobb förlorade, vilket dessutom leder till en konsumtionskris och en utarmning av regionen.
Varje gång jag träffar företagare frågar de mig: ”Vad hindrar er från att införa tullar, från att införa skatter?” I Kina finns lågkostnadsproduktion därför att barn från 12 års ålder arbetar 10 timmar per dag utan sociala trygghetsförmåner, utan försäkring och utan sjuk- och hälsovårdsrättigheter.
Jag vet att protektionistiska åtgärder inte är önskade, men vad är svaret? Herr Barroso, när jag möter företagare, vad ska jag säga att EU gör för att bekämpa en oåterkallelig kris där så många företag fallerar och arbetstillfällen går upp i rök och hela regioner i Europa, däribland de fattigaste, södra Italien, genomgår en allvarlig och oåterkallelig kris? Jag vill kunna ge dem svar, herr Barroso, och jag vill höra dem från er.
José Manuel Barroso
Jag förstår att ni är oroade, och er oro är berättigad. Jag vill säga ett par ord om de små och medelstora företagen som faktiskt är den viktigaste drivkraften när det gäller att skapa sysselsättning i Europa, som ni vet.
Hur kan vi bekämpa detta konkurrensproblem som kommer från andra delar av världen med lägre normer både vad gäller sysselsättning och vad gäller miljö? Jag tror definitivt inte att lösningen är att stänga våra gränser, eftersom EU är den absolut största exportören i världen. Lösningen är därför att främja anständigt arbete och försöka höja de sociala normerna i världen. Det är en fråga som vi har verkat för inom G20 också, en fråga som vi har verkat för inom ILO, och en del av den dialog som vi för med andra partner. Men jag tror verkligen inte det är en lösning - såvida det inte handlar om dumpning - att vidta antidumpningsåtgärder, och inte heller är lösningen att stänga våra gränser till andra mycket viktiga handelspartner till EU. Det hade motverkat sitt syfte.
Georgios Papanikolaou
(EL) Herr talman! För att återgå till hanteringen av det grekiska problemet som nämndes tidigare har alla vi som följer utvecklingen och hanteringen av dessa problem på nära håll förstått, och många av oss har fått intrycket, att rådet har knuffat undan kommissionen.
Kommissionen var från början, anser jag, en utjämnande faktor mellan unionens mindre och medelstora medlemsstater och rådet. Idag anser jag att kommissionens roll när det gäller de frågor som Grekland handskas med, och inte bara Grekland, har begränsats till åtgärder och uttalanden av teknokratisk karaktär.
Närmare bestämt undrar jag följande: vi talar om ekonomin, om en valutaunion med starkare överstatliga element. Vi talar även om den ambitiösa Europa 2020-strategin som kommissionen håller på att utarbeta, och vi talar om att bekämpa arbetslösheten och fattigdomen. Hur ska dessa ambitiösa strategier kunna genomföras, när kommissionen inte har den roll den förtjänar?
José Manuel Barroso
Sysselsättningsfrågan är som ni vet beroende av den allmänna ekonomiska situationen. Låt oss ha detta klart för oss. Vi kan inte återgå till den sysselsättningsnivå som vi hade före krisen om vi inte först skapar större tillväxt i Europa.
Därför koncentrerar vi våra ansträngningar på nya källor till tillväxt och försöker faktiskt återskapa denna tillväxt som är så viktig för Europeiska unionen.
Det är vår prioritet nu. Vissa åtgärder har vidtagits, i synnerhet vad gäller sysselsättning. I vår Europa 2020-strategi finns vissa förslag på nya färdigheter, nya jobb, program för ungdomar, men det viktigaste är att återställa förutsättningarna för tillväxt, däribland förtroendet i vår ekonomi.
När det gäller den grekiska situationen handlar en hel del, som ni vet, om förtroendet för den grekiska ekonomins framtid. Därför är situationen väldigt beroende av att vissa finanspolitiska obalanser rättas till.
Frédéric Daerden
(FR) Herr talman, herr kommissionsordförande! Sysselsättningssituationen i Europa är mycket oroande, som mina kolleger har påpekat. Under 2009 förlorade 2,7 miljoner människor sitt arbete i euroområdet. Dessutom har fattigdomsrisken för den del av befolkningen som har arbete ökat till att omfatta 8 procent av Europas arbetstagare, för att inte nämna det faktum att nästan 17 procent av befolkningen lever under fattigdomströskeln.
Anser ni inte, med tanke på denna situation, att en tvåfrontsstrategi borde tillämpas? Å ena sidan genom att stärka anständigt arbete - det hade varit värt att ta med denna fråga, och inte enbart sysselsättning för tillväxtens skull, i 2020-strategin. Räknar ni för övrigt med att främja gröna, smarta jobb för att skapa ett hållbart och enat samhälle? Å andra sidan genom att höja Europas totala sysselsättningstal med särskild tonvikt på jobb för ungdomar, som ni nämnde, men också för de över 50 år.
Ökningen av antalet ansökningar till Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter och omstruktureringen inom de olika sektorerna pekar på behovet att utveckla en global industripolitik.
José Manuel Barroso
Alla de frågor som ni tar upp, herr Daerden, ingår i 2020-strategin. Jag har redan talat om anständigt arbete i mina politiska riktlinjer, på samma sätt som jag talade om en genuin industripolitik för Europa - inte den gamla industripolitiken, utom en politik som syftar till att skapa en hållbar industri i Europa, en modernare politik som fokuserar på hållbarhet.
När det gäller ungdomar är minst två av våra flaggskeppsinitiativ ägnade åt dem, och då menar jag initiativen ”Unga på väg” och ”Ny kompetens för nya arbetstillfällen”. Vi har lagt tonvikten på ett antal syften, t.ex. vad gäller utbildning, bekämpning av fattigdom och kampanjen mot social utestängning. Den här aspekten omfattas av 2020-strategin just därför att vi anser att kampen mot arbetslösheten nu utgör vår högsta prioritet. Jag tror att utvecklingen av den här strategin kommer att göra det möjligt för oss att uppnå viktiga resultat i kampen mot arbetslöshet.
Sergio Gaetano Cofferati
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Som ni vet har arbetslösheten under de senaste åren stigit i alla europeiska länder - även om dess typ skiljer sig åt mellan länderna - och den kommer att fortsätta att öka ytterligare.
Samtliga ekonomer är överrens om att det kommer att krävas minst två år innan de sköra tecken på återhämtning som syns här och var kan blir normen, och att återhämtningen i varje fall kommer att vara så begränsad, under de kommande 10 åren minst, att den inte kommer att generera någon ytterligare sysselsättning. Det innebär att vi kommer att få en ökad arbetslöshet, en förlust av arbetstillfällen för de som idag har arbete, och samtidigt kommer vi att få generationer av unga människor som inte är inne på och inte kan komma in på arbetsmarknaden.
Jag undrar om ni inte anser att det är nödvändigt, med tanke på situationen, att driva fram en åtgärd som kan garantera en standardinkomst i Europa för alla de som mister sina jobb och att betrakta ungdomarnas situation som en sorts nödsituation och därmed komma fram med en specifik utbildningsrelaterad åtgärd som de kan ha nytta av under hela den tid som de kommer att få stå utanför arbetsmarknaden.
José Manuel Barroso
Ni har i princip rätt i er analys av situationen på arbetsmarknaden. Faktum är att situationen förvärras alltmer, även om det sker lite långsammare än tidigare. Vi börjar också se mer entydiga tecken på stabilisering i vissa medlemsstater.
Det har gått nio månader sedan ekonomin började återhämta sig från en djup recession, och det kan dröja en bit in på året innan den svaga konjunkturuppgången börjar få effekt och vända utvecklingen på arbetsmarknaden. Det är därför vi nu prioriterar sysselsättningen. Som ni sade är arbetslösheten särskilt oroande för ungdomar. Vi har över 20 procents ungdomsarbetslöshet i Europa. Vi har därför lanserat tre initiativ för i år. Två av dem har jag redan nämnt. Dessutom har vi ett initiativ för arbete för ungdomar. Ett av de initiativ som vi kommer att utarbeta är en satsning på yrkesutbildning, genom att öka antalet lärlingsprojekt som finansieras genom Europeiska socialfonden. Ett annat initiativ går ut på att främja kvalitativt praktiskt lärande på arbetsplatsen efter avlagd examen, så kallad praktik, bland annat med möjlighet att göra praktik i andra medlemsstater.
Graham Watson
(EN) Förra veckan lanserade European Climate Foundation sin färdplan, Roadmap 2050. Färdplanen visar hur EU på tre olika sätt kan minska sina koldioxidutsläpp med 80 procent till 2050, i enlighet med våra ambitioner i Kyotoprotokollet. Vi kan åstadkomma detta utan att det kostar särskilt mycket extra. Vi skulle kunna bli nästan helt självförsörjande i fråga om energiresurser, och vi skulle se en väsentlig nettoökning i antalet arbetstillfällen genom att minska koldioxidutsläppen i vår ekonomi.
Det kan dock endast genomföras på EU-nivå. Kommer kommissionen att stödja färdplanen? Kommer den att försöka ge EU en skjuts framåt genom att föreslå de politiska åtgärder som behövs? Här finns stora möjligheter att skapa nya arbetstillfällen. Kommer ni, ordförande Barroso, att utnyttja idén för att sporra medlemsstaterna att vidta de åtgärder som behövs?
José Manuel Barroso
Jag känner till rapporten från European Climate Foundation, och inom 2020-strategin har vi faktiskt föreslagit ett resurseffektivt europeiskt flaggskeppsinitiativ som just syftar till att skilja tillväxt och resurser från varandra och på så sätt ge Europa en konkurrensfördel jämfört med andra internationella partner.
Detta mål fanns också med i kommissionens arbetsprogram för 2010 och därefter. Kommissionen avser att utarbeta en strategi för hur Europa före 2050 ska övergå till att vara en koldioxidsnål, resurseffektiv ekonomi som är anpassad till klimatförändringen, framförallt genom att minska koldioxidutsläppen i energi- och transportsektorn, och därmed skapa en långsiktig ram för politik och investeringar. Jag betonar ordet investeringar.
Vi anser att klimatagendan, precis som vi kan se i sektorn för förnybar energi, kan vara ett sätt att skapa fler arbetstillfällen i Europa, det vi brukar kallar ”gröna jobb”.
Helga Trüpel
(EN) Den senaste tiden har det presenterats flera nya it-verktyg, såsom Google Books eller iPad, som skulle underlätta tillgången till kulturellt innehåll i digitalt format, framförallt så kallade e-böcker. De flesta av dessa initiativ kommer emellertid från Förenta staterna. Vad tänker kommissionen göra för att främja digitaliseringen av vårt kulturarv på den europeiska kontinenten?
José Manuel Barroso
Det europeiska digitala biblioteket är ett initiativ för att digitalisera samlingarna i våra nationella bibliotek, museer och deras arkiv. Att digitalisera, tillgängliggöra och bevara vårt rika kulturarv är en av vår tids stora uppgifter. Vi får dock inte äventyra författarnas och förläggarnas rättigheter. Detta gäller även verk som är utgångna på förlagen och så kallade ”anonyma” verk. Vi måste även bedöma om vår ekonomiska insats och de offentlig-privata partnerskap som det ibland rör sig om är tillräckliga för att klara denna mycket viktiga samhällsutmaning.
Mot bakgrund av detta har jag bett kommissionens vice ordförande Neelie Kroes och kommissionsledamot Androulla Vassiliou att inrätta en visemannakommitté. Jag har idag nöjet att meddela att Maurice Lavie, Elizabeth Nigerman och Jacques Decare kommer att anförtros denna uppgift. Som en visemannakommitté kommer de att främja idén om att genom digitalisering bevara vårt mycket viktiga arv, naturligtvis med full respekt för upphovsrätten. Jag ser fram emot att ta del av deras rekommendationer i dessa viktiga frågor vid årets slut.
Ryszard Czarnecki
(PL) Herr Barroso! Jag skulle vilja veta hur ni tror att stängningen av luftrummet, som nu har pågått i flera dagar, kommer att påverka sysselsättningen i luftfartssektorn? På förstasidan av den inflytelserika tidningen Financial Times står det idag att stängningen, som har drabbat nästan 7 miljoner passagerare och föranlett 80 000 inställda flygavgångar, har inneburit förluster för flygindustrin på 200 miljoner US-dollar om dagen. Hur tror ni att detta kommer att påverka sysselsättningen i sektorn? Jag har nämligen förstått att detta var det främsta skälet till er och Herman Van Rompuys frånvaro vid den polska presidentens begravning i Krakow.
José Manuel Barroso
Till att börja med vill jag hålla isär begravningen från övriga frågor.
Jag hyste stor respekt för President Lech Kaczyński. Jag arbetade mycket lojalt tillsammans med honom. Jag gjorde allt för att kunna närvara vid hans begravning.
Jag närvarade vid alla ceremonier jag kunde för att hedra minnet av president Kaczyński, hans fru och alla som omkom i den tragiska olyckan. Jag förstår inte hur man kan framföra den här typen av kritik mot EU:s institutioner, genom att utnyttja det faktum att alla dessa människor omkom.
Jag försökte in i allra sista stund åka till president Kaczyńskis begravning. Problemet är att jag först på lördagen, sent på kvällen, fick höra att det flyg som anordnades av de belgiska myndigheterna var inställt. Jag hade inte längre någon möjlighet att åka.
Jag vill således göra det helt klart att jag har gjort allt jag har kunnat för att hedra, inte bara de människor som omkom i den tragiska olyckan, utan även Polen som nation.
När det gäller själva frågan, om jag nu får använda den andra minuten till att besvara frågan om luftfartssektorn, så är vi medvetna om att vulkanen medför stora konsekvenser för industrin. Därför arbetar vi redan med att se hur vi kan hjälpa den europeiska luftfartsindustrin, om den behöver hjälp.
Den drabbas av stora ekonomiska förluster eftersom man inte har kunnat bedriva någon kommersiell verksamhet på flera dagar. Vi måste försöka hitta en global lösning för att hjälpa industrin ut ur krisen. Faktum är att vi har gjort det här en gång förut, under krisen efter den 11 september. Vi tittar således på olika sätt att lätta på reglerna om statligt stöd, precis som vi har gjort tidigare. Vi diskuterade detta vid sammanträdet i kollegiet idag.
Nikolaos Chountis
(EL) Herr talman, herr Barroso! Enligt officiell statistik har arbetslösheten i EU fluktuerat mellan 8 och 9 procent mellan 2000 och 2006, under Lissabonstrategin som talade om full sysselsättning.
Kommissionen förklarar i en rapport nyligen att arbetslösheten kommer att nå och överstiga 10 procent under 2010, en ”social vulkan” för att använda språkbruket för dagen.
I ett antal länder som tillämpar sparprogram, till exempel Irland och Grekland, samt i länder som Rumänien, Ungern och Lettland, där Internationella valutafonden har blivit inkopplad, har arbetslösheten dessutom stigit till rekordnivåer.
Mot bakgrund av detta frågar jag er följande: Har kommissionen studerat konsekvenserna av den åtstramningspolitik som ni uppmanar och pressar länder att följa för att ta sig ur krisen? Har ni studerat vilka konsekvenser detta får för sysselsättningen och ekonomin i ett land där Internationella valutafonden har kopplats in? Anser ni att arbetslösheten kommer att minska i Europa till följd av denna politik?
José Manuel Barroso
Vi tvingar ingen att vidta åtgärder. När det gäller Grekland var det de grekiska myndigheterna som fattade besluten. Ni förstår dock säkert att den situation av makroekonomisk obalans som råder i den grekiska ekonomin är mycket negativ för tillväxten och även för sysselsättningen.
Det är uppenbart att det inte kommer att bli några investeringar eller någon tillväxt i Grekland om vi inte återskapar förtroendet för Greklands offentliga finanser. Utan tillväxt kan vi inte skapa sysselsättning. Därför bör vi inte ställa makroekonomisk stabilitet och återhållsamhet i motsättning eller motsats till tillväxt. Problemet är att se hur vi kan hantera en övergång, hur vi kan fortsätta att stimulera de ekonomier som har marginal att göra det, och samtidigt respektera den balans som krävs för makroekonomisk stabilitet. Det ligger därför i den grekiska ekonomins och de grekiska arbetstagarnas intresse att se till att Greklands offentliga finanser återfår sin trovärdighet så snart som möjligt.
Paul Rübig
(DE) Min fråga handlar om vulkanutbrottet som naturligtvis kommer att påverka partikel- och koldioxidutsläppen. Anser ni att det går att utvärdera vilka partikelhalter man bör räkna med i framtiden för att förhindra att arbetstillfällen äventyras? Våra luftkvalitetsdirektiv innehåller väsentliga begränsningar i det avseendet.
José Manuel Barroso
Vulkanutbrottet ligger verkligen utanför EU-institutionernas eller de nationella regeringarnas kontroll. Det inträffade, och nu måste vi ta itu med dess konsekvenser.
När det gäller luftfartsindustrin har vi redan sagt att vi tittar på vad vi kan göra, även med utgångspunkt i hur vi gjorde förra gången, efter den 11 september.
När det gäller den ekonomiska situationen anser jag att det är för tidigt att göra någon övergripande bedömning av de skador som uppstått, och det är förmodligen bättre att undvika väldigt dramatiska - eller låt oss säga panikartade - scenarier. Det som vi anser är viktigt nu är att ta itu med skadorna och försöka se vad vi kan göra på EU-nivå. Vi bör dock komma ihåg en sak - på EU-nivå ansvarar vi för en procent av den offentliga budgeten. Övriga 99 procent ligger i medlemsstaternas händer. Jag tycker därför att det är orättvist att vända sig till EU och be oss att försöka lösa alla problem, när vi inte har resurserna att göra det.
Piotr Borys
(PL) Herr Barroso! Ni har i 2020-strategin presenterat mycket ambitiösa sysselsättningsökningar, från 63 procent till 76 procent, och en minskad arbetslöshet bland personer som lämnar skolan i förtid till 10 procent. Ni betonar även utbildning, som är en nyckel till utveckling, så att 40 procent av EU-medborgarna i framtiden kommer att ha fullföljt en eftergymnasial utbildning.
Mot bakgrund av detta skulle jag vilja ställa följande fråga: Kommer Europeiska socialfonden och de fonder som är avsedda för forskning och utveckling att bibehållas i EU:s framtida budget? Detta är faktiskt viktigt för att kunna lägga tonvikten på moderna metoder, innovation och ökande sysselsättning. Tycker ni inte att vi även borde betona mikroföretagens utveckling? Detta är nämligen bästa sättet att främja egenföretagandet som fortfarande är för lågt idag. Mot bakgrund av detta förefaller dessa frågor vara motiverade.
José Manuel Barroso
Ja, som ni vet har vi föreslagit att utbildning ska vara ett av målen i EU 2020-strategin, till exempel att minska antalet personer som lämnar skolan i förtid och utöka den gymnasiala utbildningen. Vi anser inte att det går att diskutera konkurrenskraften i EU utan att ta upp utbildningsfrågan.
Vi försöker därför övertyga alla medlemsstater om att acceptera detta mål, och därefter måste vi naturligtvis få fram resurser, en del från medlemsstaterna och en del från EU. Därefter måste vi diskutera budgetramen. Vi är inte där än, men jag tycker visst att vissa åtgärder även bör vidtas på EU-nivå för att komplettera de nationella regeringarnas insatser. Vi har faktiskt redan vissa åtgärder för ungdomar i form av lärlingsplatser och praktikplatser inom socialfonden. Det är vår avsikt. Vi kan inte förutspå vilka resurser som kommer att finnas tillgängliga i socialfonden, men vi anser att vi bör hålla en rimlig ambitionsnivå på EU-nivå.
Jutta Steinruck
(DE) Igår fick vi höra i medierna att Opelanläggningen i Antwerpen kommer att läggas ned. Det här är bara ett av många exempel på förlorade arbetstillfällen i Europa. Nästa torsdag kommer de europeiska industriförbunden att hålla en demonstrationsdag i hela Europa. De vill rädda arbetstillfällen och trygga EU:s framtid som en industriell bas. Fackets medlemmar vill ha full sysselsättning, men de vill även ha en effektiv EU-politik och tydliga besked idag, inte om fem år.
Ert arbetsprogram ger inte någon särskilt tydlig information på den punkten. Ni har precis hänvisat till riktlinjerna och strategidokumentet Europa 2020. Jag anser inte att detta är tillräckligt specifikt. Ni borde ge några exempel. Vad planerar ni att göra för att på nytt bygga upp våra strategiskt viktiga industrisektorer i Europa, och vilken roll spelar kommissionen för att trygga fordonsindustrins överlevnad och bevara arbetstillfällen?
José Manuel Barroso
Riktlinjerna för sysselsättningen är väldigt beroende av den övergripande ekonomiska tillväxten, men vi avser att stärka sysselsättningsaspekten i vår Europa 2020-strategi. Faktum är att vi har fyra riktlinjer: att öka deltagandet på arbetsmarknaden och minska den strukturella arbetslösheten, utveckla en utbildad arbetsstyrka, främja kvalitativa arbetstillfällen och livslångt lärande, förbättra utbildningssystemen och öka deltagandet i social utbildning, samt bekämpa fattigdom och socialt utanförskap.
Det här är allmänna riktlinjer som EU-institutionerna och de nationella regeringarna nu måste följa med alla de instrument som de har till sitt förfogande. Det stämmer att det inte finns någon enkel lösning. Det finns ingen universal- eller patentlösning på arbetslösheten i Europa. Lösningen måste även komma ur de övergripande tillväxtfrämjande åtgärder som vidtagits för att skapa finansiell stabilitet, återskapa förtroendet för våra marknader och för att tillvarata den inre marknadens potential. Det är enda sättet att göra det.
När det gäller fordonsindustrin vet vi naturligtvis att det har funnits överkapacitet inte bara i Europa utan i hela världen. Vi följer utvecklingen mycket noga tillsammans med industrin, bland annat fackföreningarna i sektorn.
Hannu Takkula
(FI) Herr talman, herr kommissionsledamot! Arbetslösheten och utanförskapet bland ungdomar är ett stort problem. Som ni har sagt är 20 procent av ungdomarna arbetslösa.
Problemet är också att samtidigt som många människor sägs upp från sina arbeten är en stor del av dem över 50 år. Samtidigt finns det dock människor i vissa medlemsstater som säger att vi måste arbeta längre och att vi måste höja pensionsåldern. Det finns också de som säger att vi behöver ta in mer arbetskraft utifrån. Det skulle därför krävas en omfattande arbetskraftsmigration. Jag anser att det finns lite av en motsättning här.
Jag skulle vilja ställa följande fråga: Om människor vill arbeta längre, varför erbjuds då inte människor över 50 år möjlighet att fortsätta arbeta? Varför sägs de i stället upp? Varför skapar vi inte möjligheter för våra ungdomar utan säger i stället till dem att vi behöver arbetskraftsinvandring?
Vad är EU:s strategi i den här frågan? Kan vi inte skapa en sådan strategi? Jag tror att vi alla anser att vi bör se till att begåvade ungdomar hittar arbete och inte utestängs. Vårt samhälle kommer alltid att betala ett högt pris för utanförskap.
José Manuel Barroso
Jag vill vinna den här globala konkurrenstävlingen. En sak är säker: Vi behöver fler människor som arbetar mer och längre - och, vill jag tillägga, bättre, på ett mer konkurrenskraftigt sätt.
Det finns ingen motsättning mellan att arbeta längre i livet och att tillåta viss invandring till Europa. Det är faktiskt ganska otroligt, men idag finns det nästan en miljon lediga tjänster i Tyskland och nästan en halv miljon i Storbritannien. Det visar att det finns ett matchningsproblem mellan tillgång och efterfrågan på arbetskraft.
Det finns mycket att göra på det här området. Jag anser att pensionsreformer också är ett sätt att bidra till det. Jag vill betona att medlemsstaterna under den här krisen inte tillgrep den sedvanliga policyn att låta människor gå i förtidspension. Det har de inte gjort. Det har faktiskt gått att hålla kvar människor i arbete längre. Det är viktigt eftersom vi måste öka sysselsättningen i Europa för att bevara Europas konkurrenskraft.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
(PL) Herr Barroso! Ni sade i ert anförande idag att en av kommissionens prioriteringar när det gäller sysselsättningspolitiken är att hjälpa nyutexaminerade och ungdomar att komma ut på arbetsmarknaden.
Vi vet att arbetslösheten i denna socialgrupp för närvarande är väldigt hög. I Spanien är den för närvarande nästan 40 procent medan den i Polen är 20 procent, och den stiger tyvärr hela tiden. Jag tycker att ett problem är att de ämnen som det ges undervisning i inte motsvarar behoven på arbetsmarknaden. Ett annat är att det är svårt att skaffa sig arbetslivserfarenhet.
Anser ni att man kan säga att Leonardo da Vinci-programmet är ineffektivt inom utbildning och yrkesutbildning? Vad anser ni om programmet? Förbereder kommissionen nya åtgärder, och i så fall vilka, för att ta itu med den ökande ungdomsarbetslösheten? Vad kan ni erbjuda och föreslå idag, herr Barroso, för ungdomarna i Europa?
José Manuel Barroso
Ungdomsarbetslösheten är nu det mest dramatiska problemet när det gäller arbetslösheten i Europa eftersom den ligger på över 20 procent.
Vi har därför tillkännagivit tre konkreta initiativ: ”Unga på väg”, ”Arbete för unga” och ”Ny kompetens för nya arbetstillfällen”. ”Unga på väg” syftar till att göra de europeiska utbildningssystemen mer effektiva och rättvisa, ”Arbete för unga” syftar till att undersöka olika sätt att hantera krisens konsekvenser för ungdomar och ”Ny kompetens för nya arbetstillfällen” syftar till att bättre matcha kompetens och tillgång på arbetskraft med efterfrågan.
Jag har precis belyst situationen i två av de största medlemsstaterna i Europa eftersom vi 2020 kommer att ha 16 miljoner fler arbetstillfällen som kräver välkvalificerad arbetskraft. Europeiska socialfonden kommer till exempel att spendera 13,5 miljoner euro under perioden 2007-2013 på att främja anpassningsåtgärder för arbetstagare och företag.
Det finns vissa åtgärder som vi kan vidta på europeisk nivå, på gemenskapsnivå, för att komplettera våra medlemsstaters insatser för att ta itu med problemet med ungdomsarbetslöshet.
Elisabeth Schroedter
(DE) Herr Barroso! Jag håller inte med er. Ni sade att Europa 2020 innehöll åtgärder för att tillvarata möjligheten att skapa gröna arbetstillfällen i EU. Det stämmer inte. Ni har helt enkelt inte tagit med det i strategin, och jag undrar varför. Det är uppenbart att om man vill skapa sysselsättning så är en miljöanpassning av ekonomin en viktig möjlighet för att skapa arbetstillfällen. Varför ingår det här inte i Europa 2020-strategin? Vad planerar kommissionen att göra för att tillvarata alla möjligheter att skapa nya arbetstillfällen i en hållbar ekonomi i Europa, särskilt med tanke på att Europeiska rådets ordförande har tagit upp detta som en viktig punkt i sitt koncept, eftersom han anser att det är en stor möjlighet? Vad tänker kommissionen göra?
José Manuel Barroso
Jag måste påminna er om att det var kommissionen som lanserade energi- och klimatförändringspaketet. Vi har också betonat att det i vissa sektorer finns stora möjligheter att skapa nya arbetstillfällen genom en miljöanpassning av ekonomin och att det är en av prioriteringarna för framtiden och ett av de viktigaste målen i EU 2020.
Klimat- och energimålen om att minska utsläppen av växthusgaser med 20 procent, att 20 procent av all energi ska vara förnybar energi och att öka energieffektiviteten med 20 procent är centrala mål i EU 2020-strategin.
För att nå målet om 20 procent förnybar energi kommer vi till exempel att skapa arbetstillfällen i hela den sektorn. Det är verkligen en central del av vår ekonomiska strategi för framtiden, och vi har faktiskt gjort det till ett av våra huvudmål. Tillväxt, inte bara smart tillväxt och rättvis tillväxt, utan även hållbar tillväxt.
Liisa Jaakonsaari
(FI) Herr talman! Det har talats en hel del om ungdomar, vilket jag tycker bara är rätt. Det finns dock en annan grupp människor som drabbas mycket hårt av sysselsättningskrisen, och det är kvinnorna. För närvarande, när det uppstår underskott i de nationella ekonomierna och medlemsstaterna gör nedskärningar i sina budgetar, görs nedskärningarna nämligen ofta inom till exempel hälso- och sjukvård och utbildning där kvinnor arbetar.
Jag skulle även vilja fråga er, herr Barroso, vad ni tänker säga och göra med de medlemsstater som skär ned på personal, utbildning och hälso- och sjukvård, trots att vi enligt 2020-strategin måste investera i dessa områden? Dagens paroll i medlemsstaterna är ”spara, spara, spara” och inte ”investera, investera, investera i människor”. Med anledning av detta, vad tänker ni göra med dessa medlemsstater?
José Manuel Barroso
Arbetslösheten för kvinnor hade i februari 2010 stigit till 9,3 procent, vilket kan jämföras med 9,8 procent för män. Den är allstå lägre för kvinnor än för män. Det stämmer dock att kvinnors arbetslöshet, som ni sade, i framtiden kan ge skäl till oro, eftersom vissa av de sektorer som kommer att drabbas hårdast av den kommande finanspolitiska åtstramningen är dem där framförallt kvinnor arbetar.
Det vi måste göra är att uppmana medlemsstaterna att ta hänsyn till det i sin politik och inte acceptera att kvinnor missgynnas i denna övergång. Vi anser att sysselsättningsmålet - och det här har vi även diskuterat med medlemsstaterna i Europeiska rådet - bör vara inriktat på att öka sysselsättningen bland både män och kvinnor. I vissa medlemsstater finns det faktiskt stora möjligheter till detta. Det finns en del länder där sysselsättningsgraden för kvinnor fortfarande är mycket lägre än för män.
Talmannen
Ordförande Barroso! Tack för era svar och för att ni deltagit i frågestunden här i Europaparlamentet. Jag tycker att det har varit intressant.
Tack, kolleger, för ert aktiva deltagande under den senaste timmen.
Vi kommer att träffas igen nästa månad under frågestunden med ordförande Barroso.
