"ЕС 2020" - Последващи действия във връзка с неформалния Европейски съвет от 11 февруари 2010 г. (разискване) 
Председател
Следващата точка е разискването относно изявленията на Съвета и на Комисията: "ЕС 2020" - Последващи действия във връзка с неформалния Европейски съвет от 11 февруари 2010 г.
Председател
Г-н Ван Ромпьой, тъй като това е първото Ви изказване на пленарна сесия на Европейския парламент, се съгласихме, че то би могло да бъде малко по-дълго. Г-н председателят Ван Ромпьой желае да представи пред Парламента своите виждания по други, институционални въпроси, в началото на своя мандат. Вероятно 15 или 20 минути ще Ви бъдат достатъчни?
Херман ван Ромпьой
Г-н председател, за мен е удоволствие, че имам възможността да участвам в разискване с вас, не само за да докладвам за неформалната среща на държавните и правителствени ръководители преди две седмици - в края на краищата това беше неформална среща без официални заключения, за които да докладвам - но и за да използвам възможността да се срещна с вас в началото на моя мандат. Ако бях чакал първата официална възможност да докладвам за Европейски съвет, който ще се състои в края на март, нямаше да се явя пред Парламента преди края на април - около пет месеца след назначаването ми за председател на Европейския съвет. Затова позволете ми да използвам възможността да изложа пред вас как виждам моята роля и дейност. Ще отделя няколко минути за това, за да не се налага да се връщам на въпроса при бъдещи поводи.
Разбира се, винаги е съществувало председателство на Европейския съвет; не е същото като "президент на Европа", както го представят някои медии. Така че какво се е променило? Три малки неща, които обаче заедно и с течение на времето имат потенциала да означават много.
Първо, това е елементът на приемствеността: председателите в миналото са се сменяли на всеки шест месеца; тоест след всяка втора или трета среща. Не е имало много възможности за разработване на дългосрочна стратегия. Нашите партньори от трети страни са били изумени от това, че се срещат с различен правителствен ръководител всеки път, когато са на среща на високо равнище с Европейския съюз. По-голямата приемственост е от фундаментално значение за изграждане на взаимоотношения и изпълнение на сериозна задача.
Второ, става въпрос за щатна длъжност, т.е. за пълна заетост; предишните председатели е трябвало същевременно да управляват и собствените си национални правителства Това означава, че в най-добрия случай са могли да отделят само половината от времето си на европейските въпроси. Чрез създаване на длъжност на пълно работно време, посветена на воденето на Европейския съвет и последващите действия, включително и външно представителство, Европейският съвет сега има по-добра възможност да изпълнява функциите си в европейската институционална система.
Трето, това е фактът, че държавните и правителствени ръководители сега избират кой да заеме тази длъжност, вместо това да става на случаен принцип по произволна ротационна система. Надявам се, че това също е добро предзнаменование за подкрепата, на която може да разчита председателят.
Тези три промени са все прагматични подобрения на предишната институционална структура, но взети заедно с факта, че Европейският съвет сега става институция сам по себе си, те дават на Европейския съвет по-добра възможност да изпълни задачата си съгласно Договорите, за "[да дефинира] общите политически насоки и приоритети [на Съюза]".
Някои тълкуватели виждат в тази роля много повече; други по-малко. От една страна, някои считат председателя на Европейския съвет за нещо като президент, като изпълнителен държавен глава, както е например във Франция. Други пък виждат длъжността просто като председателстване на заседанията на правителствените ръководители. В действителност не е нито едното, нито другото. Определено не е президент и няма изпълнителни правомощия сама по себе си. Заемащият тази длъжност трябва да изразява вижданията на държавните и правителствени ръководители като колектив. От друга страна, ролята не е просто на председателстващ, който дава думата на един или друг член на Европейския съвет за изказване по време на заседанията. Задачата за подготовка на заседанията и изпълнение на последващите действия, за външно представителство на Съюза - например заедно с председателя на Комисията на срещата на високо равнище на Г-20 - и ролята на мост между националните столици и институции очевидно надхвърля функцията просто да се председателстват заседанията.
Ролята на постоянния председател е да засили общото чувство за посока: нито повече, нито по-малко. Накъде отиваме? Какви да бъдат нашите отношения със съседите? Кои са нашите главни стратегически партньори по света? Къде искаме да бъдем след 10 или 20 години? Това са жизненоважни въпроси.
Що се отнася до отношенията ми с Европейския парламент, Договорът е доста кратък във връзка с това: той просто изисква да ви докладвам "след [...] заседания на Европейския съвет". Това означава минимум четири пъти годишно, макар че през повечето години е по-вероятно да бъде пет или шест пъти, като може би в бъдеще този брой ще нарасне до 10. Не след дълго на мнозина от вас ще им омръзне да ме гледат. Ще продължа да увеличавам броя на други обичайни контакти с членове на Парламента, като някои от срещите, които започнах с лидерите на групи, и ежемесечната среща, която имам с председателя на Парламента.
Всъщност ролята ми не бива да се бърка с тази на председателя на Комисията. Г-н Барозу председателства изпълнителен орган, който е избран от и се отчита пред Парламента. Той представя пред вас законодателни и бюджетни предложения, аз не правя това. Председателят на Комисията има близки ежедневни контакти с Европейския парламент, не на последно място във връзка с работата по тези законодателни и бюджетни предложения. Моята задача е по-скоро да осигуря държавните и правителствени ръководители да могат да постигнат колективно съгласие по някаква обща стратегия за Европейския съюз и по отношение на вътрешното развитие, и по външните отношения. Имам ежеседмични срещи с председателя Барозу. И двамата ясно осъзнаваме необходимостта да избягваме всякакъв конфликт на правомощия или неразбирателства относно това, кой за какво отговаря. За общественото мнение и трети страни може да е трудно да схванат разликата между председателя на Комисията и председателя на Европейския съвет; аз съм напълно уверен, че сме на прав път.
В този контекст е важно също да се помни, че аз съм председател на Европейския съвет, а не на Съвета на министрите; това са две отделни институции. Обикновеният Съвет, който е другият клон на законодателната власт с Европейския парламент, ще продължава да бъде ръководен от председателство, което ще продължава да се сменя на всеки шест месеца между държавите-членки. Само в конфигурацията на външните работи, където съгласува действията на изпълнителната власт, той има постоянен председател в лицето на Катрин Аштън, заместник-председател на Комисията и върховен представител по въпросите на външните работи.
Тук искам да спра, за да отдам дължимото на работата, извършвана от Катрин Аштън. В работата си по множеството предизвикателства в областта на външните работи и сигурността и в подготовката на Службата за външна дейност, тя заслужава нашата подкрепа. За мен ще бъде привилегия да работя в тясна връзка с нея във външното представителство на Съюза.
Позволете ми да кажа няколко думи за самия Европейски съвет.
Първото официално заседание под мое председателство ще се проведе в края на следващия месец. Ние обаче проведохме полезна неформална среща на държавните и правителствени ръководители по-рано този месец в библиотеката "Солвей", само на няколкостотин метра от тук. Дали поради по-непосредствената обстановка в библиотеката или поради физическата близост на сградата на Парламента, нашите разговори бяха плодотворни.
Както казах, не мога да ви докладвам за никакви официални заключения от такава неформална среща. Мога да споделя с вас личните си заключения от обсъжданията, които изложих в писмо до членовете на Европейския съвет и което знам, че беше разпространено в Парламента. Целта ми с неформалния Съвет беше главно да подготвя бъдещите ни дебати по въпроса как да подобрим икономическите резултати в Европа при излизане от непосредствената икономическа криза. Това включва преглед на нашите цели и амбиции - за това имаме много полезен документ от председателя на Комисията, г-н Барозу - но също така и как да подобрим управлението във връзка с тези въпроси. Как ще управляваме нашата интегрирана европейска икономика - най-големият пазар в света - за да подобрим нашите икономически резултати, е един от централните въпроси, пред които е изправен Европейският съюз.
Нашият първоначален обмен на мнения по въпроса включваше преглед на методите за определяне на цели, как ги проследяваме, как оценяваме резултатите. Това до голяма степен е свързано със съгласуване на прилагането на националните правомощия, като същевременно се използват изцяло наличните правомощия и инструменти на Европейския съюз. Това е задача, за която Европейският съвет е крайно подходящ. На срещата в "Солвей" всички членове на Европейския съвет се съгласиха, че ни е необходима по-добра, по-фокусирана икономическа координация в Съюза, и по отношение на главната икономическа политика - определено в еврозоната - и по отношение на микроикономическата политика. Много от тези неща са доста технически, но нека просто да възприемем идеята за намаляване на броя на общите икономически цели, за да се концентрираме върху четири или пет. Целите трябва да могат да бъдат определени количествено и да могат да се разделят на национално определени цели; няма смисъл да имаме класиране по резултати от, да речем, 65 различни множества данни.
Нещо повече, всички членове на Европейския съвет са готови да поемат повече отговорност в обща европейска стратегия за растеж и работни места. Такова лично участие е належащо; трябва да преминем от препоръки на хартия към действителни ангажименти. Доволен съм, че установих такова ниво на амбиция на срещата. Наречете го, ако искате, по-добра координация, по-добро управление, или дори икономическо правителство (gouvernement économique), основното е общият ангажимент за успех.
Обсъдихме накратко и как по-добре да реализираме действията на Европа във възстановяването на Хаити; искаме да продължим обсъждането с цел по-доброто приложение на член 214 от Договора относно координацията на хуманитарната помощ. На следващия Европейски съвет ще се проведе и обсъждане за това, как Европа следва да отговори стратегически на конференцията в Копенхаген относно изменението на климата. Неочаквано имаше и обсъждане на положението в Гърция. Поех задължението да гарантирам това да се разглежда в институционалната рамка на Европейския съюз, а не извън нея, и постигнатото споразумение да бъде одобрено от всичките 27 държавни и правителствени ръководители, както и от председателя на Комисията и от председателя на Европейската централна банка. Тази степен на консенсус беше послание за приемането от страна на Гърция на нейната отговорност да намали дефицита си по надежден начин и за нашата солидарност с нея, ако бъде необходимо. Очаквам с нетърпение да чуя вашите мнения по всички тези въпроси, не на последно място за това, как можем да посрещнем всички предизвикателства, пред които е изправен нашият Съюз.
Мога да ви уверя, че имам първостепенна цел за предстоящите години; да гарантирам, че нашият Съюз върви в правилната посока и е достатъчно силен вътрешно, за да поддържа нашия собствен социален модел, и външно, за да защитава нашите интереси и да разпространява нашите ценности. Считам, че европейските институции могат и трябва да работят заедно за тези цели.
(Ръкопляскания)
Жозе Мануел Барозу
Г-н председател, позволете ми преди всичко да поздравя г-н председателя Ван Ромпьой за много добрата неофициална среща на Европейския съвет, за пръв път под негово председателство.
След като постигнахме съгласие помежду си за важно изявление относно Гърция, ние обсъдихме стратегията "ЕС 2020" - стратегия за устойчив растеж и работни места. Имах възможност да се съсредоточа върху съществените проблеми на политиката, пред които сме изправени, върху предизвикателствата и върху насоките, които Комисията ще предложи официално следващата сряда.
Преди кризата европейската икономика имаше напредък: видяхме 18 милиона нови работни места и по-динамична бизнес среда. Но тези постижения бяха заличени от финансовата криза и въздействието й върху много от областите на нашата дейност: спад на БВП с 4% за една година, скок на безработицата до 10%, огромен удар върху нашия просперитет, истинска заплаха за нашите общества. Същевременно задачата става по-трудна: имаме застаряващо население, нарастваща разлика в производителността спрямо нашите конкуренти и неуспехи в образованието и научноизследователската дейност. Ние обаче имаме и много силни страни: имаме най-голямата пазарна икономика в света; имаме единен пазар; имаме еврозоната. Всичко това се оказа важно преимущество в кризата.
Но днес Европа е изправена пред важен - бих казал, определящ - избор за бъдещите поколения. Да се надяваме на връщане на доброто старо време, не е възможност за избор. Едната от възможностите е ограничена промяна - най-малкият общ знаменател, който води до някои промени и известен растеж. Никога обаче няма да можем да си върнем онова, което изгубихме в кризата. Тази възможност ще доведе до второкласна Европа в новия световен ред. Минимални промени, някакви приспособявания.
Считам, че ние можем и трябва да бъдем по-амбициозни. Можем да се стремим към икономическа стратегия, която поставя Европа на пътя към конкурентоспособността и която може да създаде милиони нови работни места. Но това не може да стане с полумерки и постепенни промени. Необходимо е да си внушим чувство на неотложност, признание, че нещата не са както обикновено и че така няма да защитим нашия европейски начин на живот и нашите социални модели. Напротив. Тези социални модели ще бъдат изложени на риск, ако не се приспособим към много по-предизвикателна глобална среда.
Това изисква съвместни усилия. Нужни са ни държавите-членки; нужни са ни европейските институции; нужни са ни заинтересованите страни и обществото като цяло; и ни е необходимо особено активното участие и подкрепа на Парламента, за да оформим тази стратегия и да я предадем на хората.
Следващата седмица Комисията ще определи ключовите елементи на стратегията, която тя ще предложи официално на европейските институции. Тя ще се съсредоточи върху три приоритета: интелигентен растеж, приобщаващ растеж, устойчив растеж.
Първо, основната движеща сила на растежа трябва да бъде знанието; знанието и иновациите, които пораждат утрешните идеи, утрешните умения, утрешните технологии. Второ, за да запазим действащ нашия европейски модел на обществото, ние трябва да създадем повече работни места. Целта ни трябва да бъдат жизнеспособни, проспериращи, сигурни общества, в които всеки чувства, че може да играе своя роля. Това означава да се дадат на хората работни места и умения, и да се заемем направо с бича на бедността. Проблемът с бедността не е само национален проблем; това е проблем, за който ни е необходима обща европейска реакция.
Нашата социална пазарна икономика трябва да бъде готова да използва възможностите на бъдещето. Говоря за устойчив растеж, като признаваме колко е важно да се справим с изменението на климата, да признаем натиска върху ресурсите. При това имам предвид конкурентоспособна икономика, задълбочаване на вътрешния пазар, създаване на по-добри условия за инвестиции - особено за малките и средните предприятия - европейска икономика, способна да заеме своето място на глобализирания пазар.
Тези приоритети не са непознати. Но фактът, че още не сме успели да реализираме тези цели, ги прави повече, а не по-малко важни. Необходимо е да направим радикална промяна не в рецептата за това, от което се нуждае европейската икономика, а в нашия подход, за да я осъществим.
Какво ни е необходимо, за да успеем? Първо, стратегията трябва да бъде цялостна. Не може да имаме стратегия на свободен избор, която позволява всеки да върши лесните неща, нещата, които гарантират комфорт, и да остави реалните предизвикателства на другите. Все още има много въпроси: имам предвид завършването на единния пазар, качеството на нашите системи за данъчно облагане, начина, по който разходваме средствата в условия на силен натиск върху публичните финанси - това са само някои от тях.
Второ, нашата стратегия трябва да ангажира всички части на нашите общества. Няма да успеем да изведем европейското общество на правилния път към бъдещето, ако това стане за сметка на социален конфликт. Ето защо инициативният подход за създаване на работни места и справяне с бича на бедността са от съществено значение. Ето защо постъпихме мъдро, като реформирахме финансовите пазари. Искаме силен финансов сектор, способен да финансира иновациите и да помогне на бизнеса да расте; сектор, който признава своите по-големи отговорности към обществото и правителствата, които му се притекоха на помощ във време на нужда; сектор, който приема, че ефективният надзор на европейско равнище днес е необходим.
Трето, не бива да бъркаме нашата цялостна визия за европейската икономика с въпроса "кой за какво отговаря?". Това не бива да бъде въпрос на дебат относно правомощията. Това, което трябва да видим, е добавената стойност на европейския подход. Съвсем ясно е, че във време на глобализация, когато е необходимо да обсъждаме с Америка, с Китай, с Русия, с други, че има добавена стойност в един общ подход; например в Г-20, инициатива, която беше започната всъщност от Европейския съюз по време на френското председателство от президента на Франция и от мен, когато предложихме на американския президент да приеме тези срещи на високо равнище. Наистина е необходимо да се признае, че имаме по-голямо влияние, когато действаме заедно. Няма смисъл да се признава глобалната взаимозависимост и да се отхвърля европейската взаимозависимост. Ето защо е необходимо да действаме заедно.
И все пак много от действията трябва да бъдат на национално равнище. Разбира се, има национални отговорности, които трябва да се решават главно от правителствата, но ние очакваме също така правителствата да се ангажират искрено с европейски подход. Европейският подход е необходим не за да се върнат правомощия в Брюксел - това изобщо не е намерението ни - а за да се помогне на наложителните промени в нашите общества, за да могат да постигнат повече просперитет, повече благосъстояние за нашите граждани.
Ще успеем само ако сме готови да работим заедно, а не един срещу друг, и затова ни е необходимо надеждно участие на всички нива. Необходима ни е силна и истинска координация в икономическата област. Договорът от Лисабон ни дава тези инструменти и ние ще ги използваме.
На този Европейски съвет видях осъзнаване на този проблем. Мога да сравня обсъжданията този път с обсъжданията преди пет години, когато те засягаха Лисабонската стратегия. Позволете да ви кажа съвсем откровено и съвсем открито, че видях сред държавните и правителствените ръководители много по-голямо осъзнаване на необходимостта да действаме заедно, а също така и на външните ограничения върху европейската икономика. Искрено се надявам, че този път тесните национални интереси няма отново да се противопоставят на необходимостта от по-тясна координация и ефективна система на европейско управление.
Необходими са ни също така значими водещи мерки на равнището на Европейския съюз, които да представят това, което се опитваме да постигнем: някакви конкретни планове. Ще представим някои от тях: проекти като план за иновации, програма за нови умения, правилна промишлена политика, програма в областта на цифровите технологии, зелени технологии и конкретен план за действия срещу бедността; проекти, които са ценни, оказват въздействие сами по себе си; проекти, които показват, че Европа осигурява част от решението и които показват, че Европейският съюз не само говори, но и действа.
Позволете ми да завърша, като призова вас, Европейския парламент, да покажете силна подкрепа за тези проекти като законодател, като бюджетен орган и като привърженици на европейските действия във всяко кътче на Европейския съюз.
Joseph Daul
Г-н председател, г-н Ван Ромпьой, г-н Барозу, госпожи и господа, Европейският съвет от 11 февруари беше първият, свикан и председателстван от г-н Ван Ромпьой, когото бих искал да приветствам с добре дошли на първото му явяване на пленарна сесия на Европейския парламент.
Г-н Ван Ромпьой, групата на Европейската народна партия (Християндемократи) очаква много от Вас. Приветствам позитивния и прагматичен дух на Вашите изказвания след номинацията Ви и оценявам тона, който искате да установите в Европейския съвет, но очаквам Вие и Съветът на министрите да осъзнаете, че след Договора от Лисабон вашите отношения с нас, членовете на Европейския парламент, са се променили. Ние сме равностойни по отношение на вземането на решения и това има не само правни последици, но и политически.
Сега искам да се спра на същината на разискванията от 11 февруари, която е, разбира се, Стратегия 2020, но също така и еврото, икономическата и бюджетната политика, тъй като спекулациите срещу гръцкия дълг и еврото определено не бяха сред очакваните теми в библиотеката "Солвей".
Бих искал да задам следния въпрос: дали отслабването на нашата обща валута се дължи единствено на гръцката криза или еврото е цел на преки атаки от онези, които не са доволни от неговата сила и тази на съответните държави-членки?
Второ, ще чакаме ли, докато положението в определени държави от еврозоната се влоши, преди да действаме, както в случая с Гърция? Ако не, какви планове има за коригиране на нещата в държавите, които са най-силно изложени на риск? Въпрос към вас, г-н Ван Ромпьой.
Задавам тези въпроси, защото макар да съм доволен от мерките за солидарност, взети на 11 февруари, сериозно се съмнявам, че ние, европейците, контролираме положението. Какво е положението, като се има предвид, че гръцкото предупреждение показа в каква степен трябва да вземем смели решения, за да направим така, че най-после нашата валута, еврото, да отразява политическата сила зад нея?
Разбира се, ние говорим много, говорим за икономическо управление, говорим и за парично управление, но бихме могли да направим нещата много по-прости и определено по-ефективни, ако изработим и прилагаме реална бюджетна координация на членовете на еврозоната. Бившият френски министър-председател Едуар Баладюр сам призна неотдавна необходимостта да се откажем от суверенитета в някои области - нещо, което не е лесно за французин - и се изказа в полза на това националните бюджети на държавите от еврозоната да бъдат одобрявани от Еврогрупата още преди да бъдат внесени в националните парламенти.
Бих желал да възприемем тази смела идея и Европейският съвет да я разгледа и анализира сериозно. Като координират правилно своите бюджети, държавите от еврозоната ще придобият безпрецедентно влияние и възможности за маневриране. Подобна сила ще означава, че имат сериозно влияние върху разработването на нови световни норми, но също така ще изисква европейските сили да се обединят в рамките на международните финансови организации, където еврото трябва да демонстрира единомислие.
Позволете ми да цитирам един удивителен пример -мисля, че той беше споменат от г-н Барозу - за Международния валутен фонд (МВФ), където правото на глас се изчислява според икономическата тежест на държавите. При тези критерии Съединените американски щати ползват 16,7% право на глас, Япония 6%, Китай 3,6%, а шестте държави-членки основателки на Европейския съюз 18,49%. Ако обаче представят обединен фронт пред МВФ, държавите от еврозоната биха представлявали 23% от гласовете, а всички държави от Европейския съюз, пак обединени, биха представлявали 32% от гласовете, т.е. два пъти повече от Съединените американски щати.
Господа председатели, госпожи и господа, това е действителният баланс на силите в света. Тъй като все още е разделена обаче, Европа не може да наложи цялата си тежест. Можем ли да продължаваме да толерираме това? Групата на Европейската народна партия (Християндемократи) не мисли така. Време е, г-н Ван Ромпьой, държавите от еврозоната да отворят очите си за това състояние на нещата и да се поучат от него. Тогава ще бъдат подготвени за онова, което скоро ще трябва да направят по необходимост, а именно, да се обединят наистина, вместо да се придържат към тази фасада на икономически суверенитет, която не е нищо друго, освен опасна преструвка.
Stephen Hughes
Г-н председател, от началото на икономическата и социалната криза повече от седем милиона души се присъединиха към редиците на безработните в Европа. Твърде вероятно е до края на тази година повече от 25 милиона души да останат без работа. Доброто състояние на нашите икономики и публични финанси, в които ние толкова се стремяхме да въведем ред от началото на 90-те години на XX век, беше съсипано за по-малко от две години. Въпреки скъпоструващите мерки за възстановяване, досега само успяхме да избегнем пълния срив на системата.
Икономическият растеж остава изключително слаб, а много хора са загубили вяра в идеята за скорошно възстановяване. Страховете за бъдещето тревожат нашите общества, увеличават се неравенствата от всякакъв вид и някои от нашите държави-членки се нуждаят отчаяно от солидарността и защитата на целия ЕС, след като са станали цели на безскрупулни и неконтролирани спекулации. Кризата е подкопала сериозно глобалната конкурентоспособност на Европа и е отслабила нейното политическо влияние.
Това е мрачния пейзаж, в който Европа сега е необходимо да преосмисли своето бъдеще, за да опази своя модел на икономическо и социално развитие.
Г-н Барозу, Вие ще питате пролетния Съвет къде искаме да бъде Европа през 2020 г. Това е много важен въпрос, но можем ли да си позволим да спорим за далечното бъдеще, без първо да дадем отговор на онези милиони европейци, които в момента усещат въздействието на кризата върху своя живот и които се тревожат какво ще стане с живота им утре - ще имат ли работа, ще имат ли перспектива да си намерят нова работа? Какви отговори можете да има дадете?
Не мога утре да се върна в моя регион и да кажа на хората там, че не бива да се тревожат, че имаме план за 2020 г. Трябва да отговоря на непосредствените им тревоги и страхове, и искам да мога да им кажа, че ще могат да запазят работата си, че скоро ще започнат да се създават нови работни места и че тези работни места ще бъдат достойни, с достойно заплащане.
В момента единственият дневен ред по отношение на средносрочната политика е този, определен от Европейския съвет през декември: консолидирането на публичните финанси. До 2011 г. от държавите-членки се очаква да започнат консолидиране, за да доведат публичните си дефицити в рамките на лимита от 3% за две години. Същевременно безработицата ще продължи да нараства; растежът ще бъде твърде слаб, за да намали безработицата.
Има други начини за измъкване на Европа от кризата: да се поставят хората в центъра на нашата политическа програма, особено тези, които са най-засегнати от кризата. Бих призовал председателя Ван Ромпьой и председателя Барозу да преразгледат характера на така наречената стратегия за излизане от кризата. Европа следва да избере морално достоен начин за излизане от тази криза: хуманен начин, опиращ се на нашите основни ценности - което също е един по-разумен начин от икономическа гледна точка.
Няма да е така, ако макроикономическата политика е изцяло съсредоточена върху бърза консолидация. Това ще означава съкращения в областта на публичните инвестиции, на образованието и обучението, на социалните и здравните услуги. Консолидацията не може да се постигне само чрез увеличаване на данъците. Потенциалът за растеж на Европа ще пострада повече, отколкото досега, и в резултат възстановяването ще бъде изключително бавно и голяма част от безработните понастоящем ще станат трайно безработни.
Европейците заслужават по-балансиран и социално отговорен политически подход. Ние считаме, че този подход трябва да включва "стратегия за навлизане" на пазара на труда, която трябва да представлява неразделна част от стратегията 2020 и да съставлява нейната пътна карта за годините до 2015 г.
Тя следва да съчетава програмата по отношение на макроикономическата политика със структурни политики в икономическата и социалната област, и в областта на околната среда, насочени към създаването на най-малко пет милиона нови работни места до 2015 г., особено в зелената икономика. Европейският съвет трябва ясно да заяви това намерение на срещата на високо равнище през март като ключова цел на новата стратегия.
Правилната координация на икономическата политика, достигаща далеч отвъд регулиращата роля на Пакта за стабилност, следва да гарантира, че постепенната фискална консолидация в различните държави-членки ще се съчетае със запазването на ключовите публични разходи в областите на растеж и основни социални политики.
Това ще изисква политически скок в мисленето по отношение на икономическото управление на Европа, и по-специално на еврозоната.
Срещата на високо равнище през март или юни трябва да даде мандат на своя председател, в тясно сътрудничество с Комисията, да внесе амбициозен план за укрепването на икономическото управление в ЕС, за който трябва да вземе решение Съветът през декември 2010 г.
Необходимо е да погледнем критично на стария начин на работа, ако искаме да извлечем поуки от сегашната криза и да я пратим в историята колкото е възможно по-бързо. Това е възможност да направим Европа значима за хората, а не само за пазарите. Това може да стане реалност само ако Стратегията 2020 наистина е за хората и за работните места - с други думи ако включва амбициозна програма по отношение на социалните въпроси и достойни работни места.
От името на моята група ви призовавам да направите всичко възможно, за да бъдат поставени хората, и не на последно място най-уязвимите хора, в центъра на европейския проект.
Guy Verhofstadt
Г-н председател, преди всичко нека се спра направо на това, което бих нарекъл най-неотложния проблем днес. Можем да говорим за 2020 г., но сега имаме по-спешен проблем: еврозоната и Гърция. Трябва да намерим решение на това.
Считам, че ние, Европейският парламент, трябва да поемем инициативата в тази област. Важно е да се установи какво точно се е случило в Гърция. Към този момент получаваме противоречива информация. Гърция казва, че е дала цялата информация на Европейския съюз и институциите на ЕС. Същевременно Европейската комисия и Евростат казват, че не са получили цялата необходима информация. В същото време инвестиционните банки - Goldman Sachs, Morgan Stanley, Deutsche Bank - свеждат до минимум това, което са направили в случая с Гърция.
Затова считам, че задача на Парламента е да организира изслушвания при съответната комисия колкото е възможно по-скоро, за да можем да чуем всички страни, засегнати от този въпрос, и да открием точно какво става в случая с Гърция. Не можем да говорим за коригиращи мерки, за решения, за реформи в Европейския съюз, ако преди всичко не знаем какво точно се е случило с Гърция през 2008 г. и 2009 г. и преди това, и считам, че е абсолютно необходимо различните страни да бъдат изслушани от Парламента.
Втората точка също е свързана с това, че трябва да решим проблема с гръцкия дълг. Считам, че за това има само едно добро решение. Вчера прочетох статията на Джордж Сорос по въпроса във "Файненшъл Таймс", а преди няколко дни - статията на Йошка Фишер в германската преса. Той казва това, което и много други хора: най-доброто решение на гръцкия дълг е европейско решение - еврооблигации или Европейски валутен фонд, без никакви разходи за европейския данъкоплатец, но с решение за бъдещето. Считам, че също така е задача на Парламента да поиска Комисията и Съветът да обмислят тази възможност и да я проучат, без да се ограничават до националните интереси на настоящите държави-членки на Европейския съюз.
Трето, считам, че най-важната част на настоящото разискване естествено е какво да се прави във връзка със Стратегията 2020 Мисля, че Гърция е много добър пример за проблемните моменти в Лисабонската стратегия. Лисабонската стратегия беше твърде слаба; разликата между германската и гръцката икономика се е увеличила през последните 10 години: станала е по-голяма, а не по-малка след Лисабонската стратегия. Това, което е необходимо - и то е първото решение, което трябва да бъде взето от Комисията и Европейския съвет - е да признаем, че методът на открита координация не беше добър; това беше един твърде слаб метод. Необходим ни е по-смел инструмент вътре в Европейския съюз. Този по-смел инструмент е икономическо управление в рамките на Европейския съюз.
Г-н Барозу, надявам се, че след няколко дни, в началото на март - мисля, че е 3 март - Вие ще представите документ относно това. Надявам се, че той ще включва по-смела стратегия в сравнение с нещата, за които бяха или не бяха направени заключения на неформалната среща на високо равнище. Това все пак е междуправителствен метод на открита координация. Нещата се правят малко по-добре, малко по-бързо, но в края на краищата той си остава метод на открита координация на базата на междуправителствено управление. От Вас искаме да поемете водещата роля по отношение на тази икономическа политика и това икономическо управление и да представите, заедно с Оли Рен, смело предложение за икономическо управление в рамките на Европейския съюз. Безсмислено е да имаме паричен съюз, от една страна, а да нямаме икономически, социален и политически съюз, от друга. Проблемите с Гърция са доказателство за това.
(Ръкопляскания)
Считам, че сега е времето, когато можем да очакваме нещо смело от Комисията, и се надявам, че на 3 март Комисията ще предложи документ, който е много по-амбициозен, отколкото разочароващите - според мен -заключения на неформалната среща на високо равнище.
(Ораторът се съгласява да отговори на въпрос, зададен с вдигане на синя карта съгласно член 149, параграф 8)
William
(EN) Г-н председател, бих искал да задам на г-н Verhofstadt следния въпрос: твърдите ли, че държави, които не са в еврозоната, трябва да измъкват от трудно положение държави, които са в еврозоната? Това ли твърдите?
Guy Verhofstadt
Може би ще е необходимо в близко бъдеще да бъде измъквана Великобритания, защото знам, че нейният фискален дефицит е по-голям и от фискалния дефицит на Гърция.
(Ръкопляскания)
Фискалният дефицит, ако не бъркам, е 12,9% от БВП понастоящем. Затова считам, че най-важното в момента е да имаме надеждна стратегия за еврозоната, и съм съвсем сигурен, че ще дойде време - може да не е утре, да е вдругиден - когато Великобритания ще членува в еврозоната. Бъдете сигурен.
Rebecca Harms
Г-н председател, надявам се, че британската детска градина ще бъде достатъчно любезна да послуша за малко.
(Реплики)
Възнамерявах да започна изказването си със стратегия "ЕС 2002", но сега ще започна с Гърция, по-специално в светлината на намесата от дясната страна на Парламента. Считам, че това, което е най-малко полезно в спора за положението в Гърция и за перспективите по отношение на Гърция, е едно антигръцко, националистическо или антиевропейско отношение. Според мен грешките, които са били допускани в продължение на много време, сега се разкриват в Гърция - често пъти в кризисни условия излизат наяве повече неща, отколкото при благоприятна конюнктура.
Искам да продължа един въпрос, повдигнат от г-н Verhofstadt. Ако не искаме антиевропейско развитие на нещата, е необходимо да обсъдим кой в Брюксел носи отговорност за това, че се е допуснало тези неща да бъдат крити в Гърция в продължение на толкова много години - вероятно дори по време на целия подготвителен период за паричния съюз. Г-н Барозу, считам, че Вие носите решаващ дял от отговорността в това отношение. Това по-конкретно е нещо, което Вие трябва да разкриете, защото що се отнася до отговорността, засега сме видели само върха на айсберга, а не и систематичната безотговорност, която се крие под него.
Второ, много неща трябва да се променят и в Гърция. Необходимо е да проведем - за предпочитане приятелска - дискусия с Гърция за това в еврозоната. Ако тази помощ е необходима, а мисля, че ще бъде, и ако европейската солидарност отново трябва да влезе в действие - и не бих искала да я изключвам по никакъв начин в този момент - то е необходимо Гърция да направи някои реални промени. Съществува прекомерно голям публичен сектор, например. Ако се вярва на гърците, с които съм разговаряла, 25% от гръцките работници са заети в публичния сектор, а този публичен сектор дори не е добър. Определено има нужда от реформа.
Необходими са обаче промени не само по отношение на разходите, тъй като очевидно нещата никак не са наред и откъм страната на приходите. Считам, че идеята на г-н Папандреу да публикува данъчните декларации на хората с високи доходи в Гърция е правилна. Не е необходимо да се купуват компакт дискове от Швейцария; има и друг начин. Това много бързо ще хвърли светлина върху факта, че и в Гърция приходите могат значително да се подобрят, ако избягването на данъците бъде предотвратено в крайна сметка и хората в Гърция, които живеят в охолство, си плащат данъците като всички порядъчни граждани.
Моят колега, г-н Giegold, вероятно ще говори повече за еврооблигациите по-късно. Бих искала да кажа само едно изречение за стратегията "ЕС 2020". Г-н Барозу, вие изобщо не споменахте провалите на Лисабонската стратегия. Считам, че липсата на оценка на Лисабонската стратегия не вещае нищо добро за успеха, или възможния успех, на новата стратегия. Като интегрирана стратегия тя по принцип не е лоша, но...
(Председателят отнема думата на оратора)
Timothy Kirkhope
Г-н председател, бих искал да благодаря на г-н Verhofstadt, че напомни на всички ни за провала на лявата икономическа политика в Обединеното кралство. Ние сме много благодарни за съвета и се надявам моите колеги и аз да можем да коригираме това на предстоящите общи избори.
Още преди неотдавнашната криза икономиките на Европа отстъпваха пред нашите основни съперници и конкуренти. Темповете на растежа ни бяха по-малки, нашата безработица беше по-висока, относителната ни търговска позиция беше в упадък и делът ни в световното производство намаляваше. Стартирахме Лисабонската стратегия, но без достатъчно убеждение или ангажираност; не е изненадващо, че тя не успя. Стратегията "Европа 2020" не бива да върви по същия път. Много съм доволен, че моята група беше една от първите, които внесоха предложения, за да помогнем за нейния напредък.
Необходимо е да зададем нов курс на нашите икономики. Трябва да признаем, че правителствата не създават производителни работни места и не повишават жизнения стандарт. Това могат да направят само конкурентоспособните предприятия и успелите предприемачи. Следователно нашите държави-членки и институциите на Европейският съюз трябва да ги подкрепят, като намалят бремето върху им. Не можем да очакваме да имаме динамични икономики, ако отправяме още по-големи изисквания към онези, които генерират растеж и работни места, като им налагаме тежки данъчни режими и бюрократични разпоредби. Необходимо е да насърчаваме повече научноизследователската и развойна дейност, по-добро висше образование и по-добра професионална подготовка, както току-що подчерта председателят Барозу. Вътрешният пазар трябва да бъде съживен и разширен в нови области.
Залогът не би могъл да бъде по-голям. В продължение на почти три века най-големите икономически сили в света са били тези с най-либерални и най-демократични конституции; каузата на свободата и икономическия просперитет са вървели заедно. Сега навлизаме в нова ера. До края на този век значителна икономическа мощ може да се е прехвърлила към държави с недемократични правителства. Този авторитарен капитализъм може да не еволюира спокойно в демократичен и отговорен капитализъм, на какъвто се радваме ние днес в Европа и Запада.
Надяваме се, че тези държави ще се либерализират. Ще им предложим приятелско насърчение да го направят, но знаем рисковете. В интерес на нашите граждани е програмата "ЕС 2020" да успее да стимулира създаването на добри работни места и повишаването на жизнения стандарт, и в интерес на свободния свят е тази програма да посочи пътя към по-стабилно икономическо бъдеще за всички наши граждани.
Lothar Bisky
Г-н председател, приятел в нужда се познава, както гласи поговорката. В Европейския съюз има 27 правителства, които се опитват - всяко по свой начин - да спаси собствените си банки и големи отрасли. Това досега доведе до по-голям дълг на всяка отделна държава и катастрофални проценти за спестяванията на гражданите. Евфемистичната политика за ограничаване на заплатите, намаляването на непреките разходи за труд, приватизацията на застраховането на рискове, свързани с живота, като възраст, семейство, заболяване и желано образование - всичко това беше споменато.
Банките сега използват пакетите държавна помощ, за да спекулират срещу националните бюджети. Банките вече имат повече напредък, отколкото държавите. Hypo Real Estate и Commerzbank, които в Германия бяха спасени с милиарди евро от парите на данъкоплатците, са на първа линия, когато става въпрос за прекомерно скъпите държавни облигации в Гърция. Парите на данъкоплатците се използват за спекула, а това са пари от нормални, честни работници на заплата без швейцарски банкови сметки като тези, с които се спасяват по-богатите хора.
(Реплики)
Повярвайте ми, не ми доставя удоволствие да използвам негативни примери от Германия. Но една управляваща партия в Германия непрекъснато призовава за данъчни облекчения, докато същевременно гръцкото правителство бива призовавано да увеличава данъците. Кой обаче ще трябва да намери тези пари? Страхувам се, че това ще бъдат главно онези, които вече едва свързват двата края. Не беше ли Германия, бивш най-голям износител в света, която преди години отдели увеличаването на заплатите от производителността, което доведе до социален дъмпинг?
В древногръцкия театър кризата е означавала възможност - да, предизвикателството на повратната точка. За да се стигне до такава повратна точка, трябва да поискаме най-после да бъде въведена законоустановена минимална заплата. За една и съща работа на едно и също място трябва да се получава една и съща заплата. Необходима ни е хармонизация на видовете данъци в Съюза, но преди всичко ни е необходима истинска европейска нормативна уредба и контрол на финансовите пазари, и истинска европейска икономическа и финансова политика, съгласувана на базата на солидарността, с обвързващи социални и екологични цели.
Nigel Farage
Председател на Европа - доживяхме този дългоочакван ден. Казваха ни, че когато имаме председател, това ще е една колосална, глобална политическа фигура: човекът, който ще бъде политически лидер на петстотин милиона души; човекът, който ще представлява всички нас на световната сцена; човекът, чиято работа е толкова важна, че е естествено да му плащат повече, отколкото на президента Обама. Е, страхувам се, че това, което получихме, сте Вие. И съжалявам, но след изпълнението Ви преди... Не искам да бъда груб, но знаете ли, наистина имате харизмата на мокър парцал и вида на дребен банков чиновник.
(Протести)
Въпросът, който искам да задам, и който всички ние ще зададем, е: кой сте Вие? Никога не съм чувал за Вас; никой в Европа никога не е чувал за Вас. Искам да Ви попитам, г-н председател: кой гласува за Вас?
(Шумни протести)
И с какъв механизъм - знам, че демокрацията не е популярна сред такива като Вас - с какъв механизъм разполагат народите на Европа, за да Ви отстранят? Това ли е европейска демокрация?
Усещам обаче, че сте компетентен и способен, и опасен, и не се съмнявам, че Вашето намерение е да бъдете тихият убиец на европейската демокрация и на европейските национални държави. Вие изглежда изпитвате отвращение от самата концепция за съществуването на национални държави; може би защото идвате от Белгия, която, разбира се, почти не е държава.
(Реакции)
Но след като поехте поста, видяхме как Гърция беше сведена до един протекторат и нищо повече. Вие, почитаеми, нямате никаква легитимност на тази длъжност и мога да кажа уверено, че говоря от името на мнозинството британци, като казвам: не Ви познаваме, не Ви искаме и колкото по-скоро Ви пратят в пенсия, толкова по-добре.
Председател
Както казахте, г-н председател, не бихте желали да бъдете груб.
Предпочитам да продължим. Г-н председател, ще отговорите ли на въпрос, зададен с вдигане на синя карта?
Joseph Daul
Г-н Farage, готов ли сте да приложите член 9 от Договора, за да поискате просто да напуснете Европа? Така ще бъдете доволен.
Martin Schulz
Г-н председател, много съм разочарован съм от Вас, г-н Buzek. Недопустимо е председател на група, вместо да изрази политическа критика, да нарича председателя на Европейския съвет "мокър парцал" в Парламента.
(Ръкопляскания)
Г-н председател, очаквам в отговор на това да призовете за спазване на реда. Недопустимо е този човек своеволно да тъпче достойнството на Парламента. На г-н Daul бих искал да кажа, че не става въпрос Обединеното кралство да напусне ЕС. Може би било по-добре г-н Farage да се откаже от мандата си, ако счита Европейския съюз и Европейския парламент за толкова неприятни.
(Ръкопляскания)
Председател
Това, което казах на г-н Farage преди два месеца, го казвам и днес отново: изказвания от този род, които отправят лични нападки срещу конкретни лица, не са допустими в Европейския парламент. Изтъкнах това пред г-н Farage, когато говорих с него. Бих искал да кажа, г-н Schulz, че съм правил и правя точно това, което Вие предлагате.
Nigel Farage
(EN) Може и да не ви харесва това, което казвам, но помислете си за вашето поведение. След като ирландците гласуваха с "не" в референдум, вие казахте, че като подкрепя отрицателния вот, нашата група е отворила вратата за фашизма, казахте, че като парламентарна група сме се държали като Хитлер и нацистите в Райхстага. Бяхме наречени слабоумни от Danny Cohn-Bendit. Знаете ли, трябва да е... Не може едностранно...
(Председателят отнема думата на оратора)
Председател
Г-н Farage, съжалявам, но не беше лично изявление. Трябва да спазваме реда и установените норми на нашия Парламент.
Frank Vanhecke
(NL) Преди всичко, позволете ми да заявя спокойно, че провеждаме настоящото разискване в тази пленарна зала, в Брюксел, в Белгия. В настоящата икономическа обстановка бихме могли да опишем държавата Белгия като Гърция на Северно море без каквото и да е преувеличение, защото тази държава, Белгия, след Гърция и Италия има най-голям държавен дълг в процентно изражение в цяла Европа. В основни линии ние сме една болна държава в Европа и ако мога така да се изразя, това в никакъв случай не говори в полза на един от предишните оратори, г-н Verhofstadt, бивш министър-председател на Белгия. Когато става въпрос за измама и изкуствено надуване на бюджета, той дори би могъл да научи гърците на едно-две неща!
Нека обаче не се ядосваме толкова много за това. По-специално да не претендираме, че ще можем да избегнем кризата, като натрупаме по-голям държавен дълг, прословутото предложение на Verhofstadt за европейски държавен заем - сметка, която рано или късно някой ще трябва да плати. Напротив, виждали сме това нееднократно - европейските решения ни доведоха до кризата, европейските решения изхвърлиха критериите от Маастрихт и Пакта за стабилност и растеж през прозореца заради приличието, защото трябваше да изглежда, че Европа се движи напред.
Това е същият този еврократски инат, който сега ни натиква стратегията за присъединяване на Турция в гърлото. Икономическата и географската реалност сега трябва да бъдат избутани настрана и на европейските граждани да им излезе през носа евентуалното присъединяване на една държава, която дори не е европейска. Решението не е "повече Европа". Решението е национална отговорност и задължението на отделните държави-членки да се простират според чергата си.
Corien Wortmann-Kool
(NL) Г-да председатели - г-н Buzek, г-н Барозу и, разбира се, г-н Ван Ромпьой - радваме се, че днес сте тук с нас. От Вашите коментари в началото на разискването стана ясно, че искате да се заемете с работа амбициозно, но също така искате да изпълнявате ролята си, както е предвидено в Договора от Лисабон. Бих искал да Ви поздравя за това предварително.
Важно е, че сте тук във връзка с предстоящата Стратегия 2020, защото тя е решаваща за възстановяването на ролята на Европа в света. Г-н председател - и тук се обръщам и към г-н Барозу - Вие знаете нашите приоритети. Те са съсредоточени върху една зелена, социална, пазарна икономика. Това означава, че първата ни задача следва да бъде да изправим отново на крака малките и средните предприятия, които са двигател за създаване на работни места. Тук не говорим само за нашата търговия и услуги, но също и за европейската промишленост, които трябва да направим отново конкурентоспособни на световната сцена. Говорим също така за нашия селскостопански сектор и производството на висококачествени храни, които също са конкурентоспособни на световната сцена. Това означава, че са ни необходими малки и средни предприятия, в основата на които стоят знания, иновации и устойчиви технологии.
Стратегията 2020 трябва да бъде изградена на такава основа. Една такава основа означава стратегия за излизане от кризата, която върви ръка за ръка със силен Пакт за стабилност и растеж и с необходимата реформа в държавните разходи на държавите-членки. Г-н председател, старата Лисабонска стратегия съдържаше твърде много мъгляви цели и демонстрира провала на метода на откритата координация. Затова въпросът ми към Вас е: какви конкретни цели ще поставите Вие, за да принудите държавите-членки в крайна сметка да покажат реален ангажимент спрямо тази нова стратегия, като същевременно не се прекрачват рамките на Договора от Лисабон, когато става въпрос за субсидиарност?
Marita Ulvskog
(SV) Г-н председател, според собствените данни на Комисията 80 милиона граждани на ЕС понастоящем живеят под прага на бедността. Това е недостойно и е пречка за всякакво по-нататъшно развитие. Същевременно човек като г-н Farage стои в Парламента и отправя обиди в момент, когато Европа е в криза и имаме много важни въпроси за разискване. Трябва да му се даде почивка, той не бива да бъде допускан да присъства на сесията следващата седмица в Страсбург. Това би било леко наказание за поведението, което демонстрира.
Нашата задача сега е да въведем нова Лисабонска стратегия, с други думи "ЕС 2020". Във връзка с това е важно да се разбере, че социалното сближаване и устойчивото развитие са от съществено значение за икономическия растеж. Първото общество, което се освободи от зависимостта от изкопаеми горива например, ще поеме водещата роля в създаването на нови, "зелени" работни места. Необходими са ни обаче ресурси, ако искаме да има успех. Необходимо е поне 50% от средствата, заделени от ЕС и държавите-членки за излизане от кризата, да бъдат инвестирани в "зелен нов курс", способен да създаде такива нови, "зелени"" работни места. Седмата и Осмата рамкови програми трябва да се съсредоточат върху научноизследователската и развойна дейност, свързана с възобновяеми енергийни източници.
Комисията трябва също така да положи енергични усилия да предотврати социалното изключване, което понастоящем е налице в цяла Европа, и да подсили страните на пазара на труда. През последните години ЕС с право започва да се счита за заплаха за профсъюзното движение. Това трябва да се промени. Една първа стъпка би било преразглеждането на противоречивата Директива относно командироването на работници, или както е известна в Европа - "Директива за дъмпинга на заплатите", която предизвиква толкова много гняв и толкова много конфликти. Стига ни това днес в Парламента.
Lena Ek
(EN) Г-н председател, целта на "ЕС 2020" следва да бъде да се освободи потенциалът на европейския гражданин. Твърде често забравяме, че нашите стратегии за растеж се въвеждат в полза на нашите граждани и на бъдещето на нашите деца.
Няма съмнение, че Лисабонската стратегия се провали, когато се опита да включи всичко. При един такъв широк дневен ред концентрацията се загуби, а също и възможностите за постигане на поставените амбициозни цели.
За да бъде Стратегията 2020 по-ефективна, е необходимо форматът изцяло да се промени. Работата следва да бъде насочена към няколкото конкретни области, където трябва да се решават фундаментални проблеми на устойчивия растеж.
Като единствен пряко избран орган на ЕС и с пълни правомощия за съвместно вземане на решение, Парламентът ще каже своята дума по отношение на Стратегията 2020. За да се осигури легитимност и откритост, би било разумно Комисията и Съветът да включат Парламента в постоянната работа по Стратегията 2020.
Така както откритостта и прозрачността са от съществено значение за създаване на Европа на гражданите, те са и ключови инструменти, за да се избягват в публичните финанси кризи като тези, които в момента засягат държави в целия Съюз.
Всички сочат с пръст Гърция, но има и други държави-членки, които са избягнали сравнителния анализ, заблудили са Европа за своите дефицити и са лъгали в своите финансови статистики. Методът на откритата координация се превърна в скрито заговорничене и явно унижение.
Не забравяйте, че това, което е вярно за гражданите, е вярно и за правителствата. Свободите често пъти носят със себе си отговорности. Сега е време правителствата в цяла Европа да поемат отговорността сериозно, защото проблемите, пред които сме изправени, са сериозни.
Philippe Lamberts
(FR) Г-н председател, госпожи и господа, съгласен съм с идеята да бъдат намалени целите в стратегията "ЕС 2020" до ограничен брой, при условие че поне са амбициозни. Амбициозни, първо, по отношение на намаляване на нашето въздействие върху околната среда. Следователно става въпрос не само за изменението на климата и от тази гледна точка връщането към целта за 20% според нас е далеч под действително необходимото. Дори 30% не са амбициозна цел.
След това, амбициозна цел по отношение на намаляването на неравенствата: например намаляване на нивото на бедността в Европа с 50% до 2020 г.; това определено няма да е максимумът, който да се постигне. Амбициозна цел по отношение на образованието, научноизследователската дейност, развитието и иновациите, и разбира се, амбициозна цел по отношение на създаването на работни места.
Тези цели, както вече беше споменато, трябва да бъдат измерими и трябва да бъдат обвързващи; дали ще бъде система бонус-малус или нещо друго, не е от голямо значение, но са ни необходими резултати. Тези резултати обаче няма да постигнем без два абсолютно необходими компонента.
Първият са силни пазарни регулации и, от тази гледна точка, г-н Ван Ромпьой, развитието по отношение на надзора на финансовите пазари и позициите, възприети от Съвета, силно ни тревожат.
Що се отнася до втория компонент, бих искал да подчертая това, което каза г-н Daul. Действително, г-н Daul, държавите-членки ще трябва да се откажат допълнително от своя суверенитет, по-специално във фискалната област. Питам се каква е позицията на Европейската народна партия (Християндемократи) по този въпрос. Без силно финансово сближаване няма да сме в състояние да върнем стабилността на нашите публични финанси и да изградим нашата данъчна система на устойчива основа. Имаме предвид енергетиката, имаме предвид, разбира се, данъчното облагане на финансовите транзакции.
Kay Swinburne
(EN) Г-н председател, подкрепям насоката на стратегията "ЕС 2020", особено в тези времена на икономическа криза, и бих призовала ЕС да се съсредоточи върху сравнителните икономически и конкурентни преимущества на Европа и да използва всички налични инструменти и ресурси, особено в областта на научноизследователската и развойна дейност (НИРД), за създаване на реална добавена стойност на ЕС.
Аз бих казала, че трябва да се стремим да дадем приоритет на завършването на единния пазар за стоки и услуги и да възприемем амбициозен подход в създаването на единен пазар за иновационни проучвания. Трябва да има широко насърчаване на научноизследователската и развойна дейност и в университетите, и в частните предприятия в Европа, за да бъдем в челото на новите устойчиви промишлени отрасли и технологии.
Трябва обаче да запазим бдителност по отношение на законодателството, което забавя тези процеси на развитие. Трябва да подобрим връзката между частния сектор и академичните проучвания и да работим за улесняване на трансфера на знания към предприятията, които създават работни места и благосъстояние. Освен че трябва да подобрим достъпа до финансиране за иновации, необходимо е също да намалим административното бреме, особено за малките и средните предприятия (МСП) и микро-предприятията. Началото ще бъде да следваме политика на възлагане на обществени поръчки, благоприятстваща МСП, и да допуснем МСП да участват в публично-частните партньорства.
Стратегията "ЕС 2020", фокусирана върху иновациите в областта на съществуващия опит...
(Председателят отнема думата на оратора)
Nikolaos Chountis
(EL) Г-н председател, днес в Гърция се провеждат огромни митинги срещу безработицата от работници от частния и публичния сектор.
Гневът се изля на улицата, работниците са възмутени от суровите мерки, предприемани от гръцкото правителство по настояване на Европейския съюз, особено на последния Европейски съвет, на който вместо да бъдат взети мерки в полза на слабите икономики, вместо да бъдат взети мерки да се сложи край на спекулата и да се създаде чадър от икономическа и социална солидарност, вместо да се приеме, че Пактът за стабилност не съществува и че връщането му ще задълбочи рецесията, и вместо да приеме, че Договорът от Лисабон се провали с гръм и трясък, Съветът подготвя стратегията на Европейската комисия за 2020 г. като разширение и продължение на Договора.
Вие се отнасяте с Гърция като с изкупителна жертва, диктувате мерки срещу работниците, които не са виновни за кризата, а те ще доведат до подобни мерки за други страни.
Народът на Гърция и народът на Европа скоро ще се отнесе с вас така, както народът на Аржентина се отнесе към Международния валутен фонд.
Rolandas Paksas
(LT) Има нещо знаково в това, че днес, 20 години след падането на стената, която разделяше Европа, говорим за "Европа 2020". Първо, бих искал да одобря основните приоритети на стратегията "Европа 2020": знания и иновации, общество с високо равнище на заетост и конкурентна и устойчива икономика. Предлагам да добавим още два приоритета - развитие на инфраструктурата и ефективна енергийна политика. Подчертавайки укрепването на енергийната сигурност като един от най-важните приоритети на европейската енергийна политика и стремейки се да осигурим разнообразяване на източниците на енергия и пътищата за доставка, не бива да забравяме важните проекти "Рейл Балтика" и "Виа Балтика", които са важни не само за Литва. Считам, че докато подготвяме нова стратегия, трябва да направим преценка на причините, поради които не успяхме да постигнем целите, изложени в Лисабонската стратегия. Трябва не само да определим целите и задачите на нашата нова стратегия, но и да превърнем дискусиите, които понякога продължават твърде дълго, в конкретни действия с точни крайни срокове.
Francisco Sosa Wagner
(ES) Г-жо председател, считам, че тази криза е възможност да вървим напред твърдо и с увереност в създаването на силна Европа. В тази силна Европа вероятно ще трябва да се разделим с израза "подобряване на координацията", тъй като той означава, че всичко зависи от въпросите, които трябва да бъдат координирани, и неизбежно води до парализа и липса на яснота.
Знаем, че финансите и публичните дефицити в европейските държави ще страдат, докато вървим към европейска финансова интеграция и бъдат издадени еврооблигации.
При всички случаи европейските институции вече могат да предприемат конкретни действия - няма да се концентрирам върху всички празни приказки, които се изговориха за координацията. От една страна, имаме Европейската централна банка за хармонизиране на финансовия надзор, а от...
(Останалата част от изказването липсва по технически причини)
Werner Langen
(DE) Г-жо председател, г-н Барозу, г-н Ван Ромпьой, ако искаме Стратегията 2020 да успее, тя трябва - за разлика от Лисабонската стратегия - наистина да бъде реализирана. Противно на това, което казаха предишните оратори, целите не бяха неправилни. Главната причина за неуспеха на стратегията беше фактът, че държавите-членки не се придържаха към правилата и не изпълниха задълженията си. Нещо повече, Комисията не беше достатъчно смела, г-н Барозу. Не беше достатъчно смела във връзка с реализацията, при изискването на реформи или изпълнението на собствената си стратегия.
С голямо мнозинство имате нова Комисия за Вашия втори мандат - надявам се, че ще подобрите всичко, че ще заредите отново с динамика Европа, че ще подкрепяте технологиите и че ние не само ще говорим за преразпределение, а ще се конкурираме с другите икономически региони на света. Тези региони не питат дали европейците са съгласни помежду си или дали реализират нови програми за преразпределение. Те имат собствена динамика и ние трябва да реагираме на това. Това е задачата, която тази стратегия трябва да ни позволи да изпълним.
Все още са внесени само проекти и се надявам, че те ще бъдат подобрени, защото тези проекти изглежда носят още много от манталитета "да продължава, както си е било". Няма наистина нови подходи. Няма дори нещо наистина ново от Съвета и новия председател на Европейския съвет. Тази стратегия обаче ни е необходима, за да можем да сме в крак с останалата част от света. Затова е необходимо да бъдат дефинирани нови рамкови условия. Необходимо е да мислим внимателно за целите в областта на климата в миналото. Необходимо е да подкрепим технологиите и да не продължаваме да поставяме пречки пред тях.
Като колективен орган Комисията се призовава не да представлява интересите на отделните членове, а да заеме водеща роля в Европа. Можете да сте сигурни в нашата безрезервна подкрепа. Само тогава ще успее Стратегията 2020 - не със страхливостта на правителствата и настояването някой да плати за това, с което съответните партньори в Европа не могат да се справят сами.
Stéphane Le Foll
(FR) Г-жо председател, г-н Барозу, г-н Ван Ромпьой, бих искал преди всичко да кажа, че що се отнася до Стратегията 2020, всички са съгласни с нейните цели. Но проблемът на нашия континент днес е, че излиза от сериозна криза, което се характеризира с това, че имаме изключително слаб, или дори отрицателен глобален растеж.
Това следователно изисква политическо осъзнаване, и то за мен има две цели. Първо, да знаем как се организираме политически. На заеманите от вас длъжности вие имате две основни отговорности: да насърчите координацията на икономическите политики - това категорично е от жизненоважно значение - и да определите цели със средства за постигането им.
Това ме води до втората цел, която считам за съществена, и същевременно това ще е въпрос. За постигането на цел в обществената политика е необходим бюджет. Днес Европа е изправена пред следната дилема: държавите-членки имат значителни дефицити и колкото по-значими са техните дефицити, толкова по-малко ще внасят те в общата европейска "каса". Така сме и по-малко способни да възстановим растежа си.
Как да решим тази дилема? Това е въпросът, който Ви задавам. Той зависи от два елемента. Първо, какви са насоките, които ще защитавате, когато обсъждате бюджетните перспективи с държавите-членки? Второ, можете ли да придвижите напред иновации, които ще позволят на Европейската инвестиционна банка, а също и на Европейската банка за възстановяване и развитие, да поемат много по-голяма отговорност и - защо не - да позволят на Европа да заема финансиране за тази потребност, а именно бъдещият растеж?
Sylvie Goulard
(FR) Уважаеми председатели, след Лисабонската стратегия сега имаме Стратегията 2020. Това просто смяна на името ли е или смяна на посоката? Обръщам се с този въпрос конкретно към г-н Барозу. Докато четох за участието Ви в неформалния Съвет, докато Ви слушах тук днес как говорите съвсем правилно за броя на бедните в Европейския съюз и за необходимостта от развитие на финансовото регулиране, аз си казах, г-н Барозу, че е жалко, задето не подходихте така правилно като председател на Комисията през последните няколко години! Тогава бихте могли да направите всичко, което ни предлагате днес. Днес ни казвате, че кризата Ви е попречила да го направите, но лесно е да се хвърли вината върху кризата. В края на краищата всеки грях може да бъде простен, така че да не губим повече време.
Затова се обръщам с надежда към г-н Ван Ромпьой, първо, за да му отправя едно по-топло приветствие за добре дошли от това, което му беше предложено преди от един от другите членове на Парламента - не от всички други. На Вас разчитаме. Донякъде е парадоксално, г-н Ван Ромпьой, но ние разчитаме на Вас за възраждането на Европа, на една истинска Европейска общност; Вие идвате от страна, която знае значението на думата "общност" от гледна точка на общия интерес.
Ако се заемете с това, ще имате подкрепата на Парламента и считам, че що се отнася до Стратегията 2020, не бива да се оставяме да бъдем заблудени от думи. Ако думите означават нещо, ние трябва да мислим преди всичко в средносрочен план, да мислим глобално и отвъд национализма. Съгласна съм с това, което каза г-н Lamberts: точно сега членовете на Съвета не ни предлагат голяма европейска перспектива по отношение на финансовия надзор. Стъпили са и с двата крака върху спирачките.
От своя страна, аз предлагам една цел, която всъщност Вие споменавате във вашия доклад пред Съвета, и тя е да имаме икономически и паричен съюз във всичките му форми, да консолидираме дисциплината и, разбира се, да консолидираме солидарността. Трябва да се напомни на Съвета и това, че макар в Гърция да има проблеми, те се дължат отчасти на гърците и отчасти на липсата на солидарност.
Reinhard Bütikofer
(DE) Г-жо председател, лесно е да се определят хубави цели. Всички ние го правим в началото на всяка година, определяме хубави цели, но дали те остават мечта, наставления или се превръщат в програма, зависи от това, дали намираме конкретни отговори на въпросите: кой, какво, как, колко и кога. Това трябва да видим за програмата "Европа 2020". Според мен г-н Daul съвършено точно отбеляза в началото на настоящото разискване. Въпросът е готови ли сме да се откажем от националния суверенитет в областта на икономическата политика, или по-скоро ще минем без сближаване на Съюза, или без еврото, или без това, което сме изграждали в продължение на десетилетия? Алтернативата е наистина драматична. Бих искал също да чуя някои ясни изявления от представителите на германския Християндемократически съюз (ХДС), защото, както знаем, консерваторите в Германия твърде често са заставали на пътя на това.
Г-жо председател, г-н Ван Ромпьой, г-н Барозу, бих искал не само да чуя председателя на Европейския съвет да казва със спокойна увереност, че Съветът иска да определи насоки в тази област, но също така да видя, че Комисията, заедно с Парламента, се заема със задачата да работи активно и енергично за изготвяне на тези насоки за общо европейско икономическо управление. При това тя не бива просто да бъде водена за ръката от г-жа Меркел и г-н Саркози, а трябва да положи искрени усилия да обедини Европа за обща икономическа политика.
Charalampos Angourakis
(EL) Г-жо председател, както всички добре знаете, докато ние разискваме резултатите от неформалния Европейски съвет, цялата гръцка работна сила, до последния човек, стачкува в протест срещу точно тези мерки, срещу точно тези резултати. Те протестират срещу самия Европейски съюз и политиката на лявоцентристки и дясноцентристки правителства, които единодушно възприемат мерки, насочени против обикновените хора и работниците, чисто и просто за да запазят печалбите на монополите.
Европейският съюз, правителствата и Комисията се опитват да тероризират работниците в целия Европейски съюз в стремеж да ги накарат да преклонят глава пред свирепите, насочени против обикновените хора мерки. В тази война обаче работниците отговарят с масови стачки, демонстрации и митинги, за които не чух да казвате нищо, г-н Барозу, с демонстрации и стачки, организирани от класово осъзнати профсъюзи в множество държави на Европейския съюз.
Има само един отговор, който работниците могат да дадат на фронта, изграден от партиите на капитала, на еднопосочната Европа, на компрометираните профсъюзни лидери, на мащабното нападение от страна на правителството срещу заплатите и пенсиите: подобрение, което да е в техен интерес.
Mario Borghezio
(IT) Г-жо председател, госпожи и господа, беше показана формална солидарност с Гърция, но в действителност целта беше просто да се наложи твърда политика на строги мерки спрямо държавите-членки на Европейския съюз.
На заключителната пресконференция г-н Ван Ромпьой ясно заяви, че идеята е да се установи един вид диктатура на Европейския съюз, като се превърне Съветът в имперска хунта с още по-големи правомощия по отношение на държавите-членки.
Преди срещата на високо равнище - разкри "Индипендънт" - той е изпратил писмо до държавните и правителствени ръководители, в едно от приложенията на което пише, че членовете на Съвета са отговорни за икономическата стратегия в техните правителства и че трябва да отговарят за нея и на равнището на ЕС. Независимо дали се нарича политическа координация или икономическо управление, само Съветът може да формулира и подкрепя европейска стратегия. Той добавя също, че Европейският съвет е много амбициозен, че иска контрол и иска да действа като лидер, макар и, разбира се, в обхвата на консултациите, и че затова е предложил Съветът да се среща всеки месец.
Това са имперски проекти на архитектите на Европейския съюз и те са включени и в един проект, който се разпространява в кулоарите на Комисията, който призовава 80% от дълга на държавите-членки на ЕС да стане дълг на Европейския съюз.
Кампанията за икономическа свръхдържава, стартирана през последните дни, ще превърне не само Гърция, но и всичките 27 държави-членки на Европейския съюз в протекторати.
Andreas Mölzer
(DE) Г-жо председател, ЕС сега прие една пост-Лисабонска стратегия, в която внимава изобщо да не се ангажира с някакви осезаеми цели. Съсредоточаването върху зелената икономика само по себе си няма да бъде достатъчно да гарантира конкурентоспособността на Европа като център на производството. Според мен освен добре функциониращо снабдяване с енергия и инфраструктура, това ще изисква добре обучени работници, а не вълна след вълна мигриращи работници, наводняващи пазара на труда с евтина работна ръка.
Ако е необходимо е да се направят националните пазари на труда по-гъвкави, това не трябва да води до преходни периоди за новите държави-членки по задкулисен начин. Време на криза, в което все повече и повече хора остават без работа или трябва едва да свързват двата края с работни места на непълно работно време или така наречените"работни места за едно евро", не е време ЕС да дава тласък на безмилостна конкуренция на пазара на труда.
Европейският съюз по правило не трябва да прилага деспотизъм. Не трябва незабавно да оттегля помощи от структурно слаби региони, защото не са проведени никакви реформи - дори да не заплашва с това. Определено не ни е необходим нов консултативен комитет да оценява целите, които вероятно пак ще останат само за архива. Вместо повече централизъм, е необходимо да върнем субсидиите отново на национално равнище. "Европа 2020" не трябва да стартира нов конкурентен маратон и изход с приватизация. Вместо това тя трябва да гарантира просперитета на гражданите на Европа.
ЕС сега има възможност да придобие статут на бастион срещу глобализацията и това вероятно ще бъде единствената му възможност.
Mario Mauro
(IT) Г-жо председател, госпожи и господа, г-н председател на Съвета, възможно е да не сте много известен, както твърди г-н Farage, но знам, че Вашите идеали са с дълбоки корени в европейската традиция и култура и за това Ви се възхищавам и Ви уважавам.
Именно по тази причина си позволявам свободата да коментирам Вашето много рационално изказване, като направя една аналогия със света на футбола. Визията, която имате за своята роля, ми прилича на тази на полузащитник, играч в средата на терена, чиято задача е да въвежда ред в играта на отбор, за който след промяната в правилата, въведена от Договора от Лисабон, може да е по-трудно да реализира голове, т.е. да постига своите цели.
В светлината на този пример считам, че от Парламента зависи да рискува повече от останалите играчи, да бъде нападател, който постоянно преоткрива играта, черпейки вдъхновение от новите правила, за да засили нападателната способност на отбора и да постави нашия хипотетичен централен нападател - Комисията Барозу - в позиция за реализиране на гол.
Какво ще стане, ако не следваме такъв подход, който подкрепям с цяло сърце? Ще се отдръпнем в защита и ще си вкараме автогол срещу интересите на нашите съграждани.
Именно по тази причина, г-н Ван Ромпьой, искам от Вас да подкрепите новата водеща роля, изпълнявана от Парламента, и да я считате не за пречка, а за възможност. От всички нас се изисква да бъдем на равнището на тази историческа възможност, да изпълним историческа роля, историческа задача, и съм сигурен, че Вие сте точният човек, който да ни води.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) (Началото на изказването липсва по технически причини) ... Ако говорим за Стратегията 2020, говорим не само за пост-Лисабонска стратегия, но и за стратегия за признаване на неуспеха в изпълнението на Лисабонската стратегия, или за да го кажем направо и по-рязко, стратегия за признаване на провала на Лисабон. Това е стратегия, която беше предназначена да осигури растеж и устойчивост, но тя не беше изпълнена, защото не успя да осигури устойчивост от финансова, екологична или социална гледна точка.
От финансова гледна точка Европа е изградила паричния съюз, но е много далече не само от изграждането на икономически съюз, но дори от координиране на икономическата политика и фискалните стимули, които би трябвало да придружават паричния съюз.
От енергийна гледна точка общата европейска политика все още предстои да бъде изобретена. От социална гледна точка из цяла Европа съществува недоволство сред работниците, профсъюзите и класите в неравностойно положение, които са загрижени за устойчивостта на модела, който ни направи по-добри, когато ни направи европейци, същият модел, който успя да осигури благосъстояние и социално сближаване.
С оглед на неформалната среща на Съвета, проведена на 11 февруари, бих искал да попитам какви ангажименти Съветът, Комисията и всички институции на ЕС искат да поемат, за да засилят ангажимента към социалния пакт, споменат в изказването на ротационния председател на Съюза за следващите шест месеца, испанският министър-председател Хосе Луис Родригес Сапатеро?
Социален пакт, който може ясно да заяви, че този път Европа ще поеме ангажимент за финансова и екологична устойчивост, а също и да запази социалния модел, който ни направи по-добри, като ни направи европейци.
Jean Lambert
(EN) Г-н председател, г-н Барозу говори по-рано, че иска амбициозна стратегия и е вярно, че има части от документа "ЕС 2020", които са амбициозни, но определено цифрата за емисии на парникови газове не е амбициозна: тя е жалка и няма да ни отведе там, където искаме да отидем. Следва да се стремим към 40% до 2020 г. Разбира се, въпросът не е само за климата, но и за наличността и подобряването на ефективността на ресурсите.
Има също така много, което изглежда сме виждали и преди в тази стратегия, не на последно място това, че икономическият растеж се явява все повече и повече като цел, вместо като показател. Той не трябва да бъде цел в една стратегия. ЕС има много области, в които сме се опитвали да отделим растежа от транспорта, използването на енергията, каквото и да е, и отдавна е отделен от работните места. Затова може ли да не говорим така, като че ли по някакъв начин растежът ще донесе работни места?
Също така трябва да се стремим не просто да намалим бедността, а да намалим неравенствата, защото от това има известни видими ползи, и трябва да се уверим, че нашите финансови институции не подкопават амбициозните цели, които бихме поставили.
Othmar Karas
(DE) Г-н Ван Ромпьой, преди всичко искам да Ви благодаря за писмото, което ни изпратихте. Мога да ви кажа, че изцяло подкрепям принципите, ценностите и посоката, в която трябва да тръгнем, които сте изложили в писмото. Радвам се на казаното от Вас днес, че искате да се срещаме почти ежемесечно, защото Вашата работа е да върнете държавните и правителствените ръководители и държавите-членки обратно в Европа. Лисабонската стратегия сама по себе си не беше погрешна, но методите бяха погрешни и липсваше политическа воля за реализиране на целите в държавите-членки. Вашата работа трябва да бъде да координирате държавите-членки в области, в които правомощията на Европейската комисия и на Съюза са неадекватни.
Казахте съвсем ясно, че пазарът не е достатъчен. Да, наистина, ние искаме социална пазарна икономика. Паричният съюз не е достатъчен. Необходим ни е политически съюз. Първото изпитание за всички нас ще бъде бюджетът за 2011 г., който вече трябва да се основава на стратегията "Европа 2020". "Европа 2020" не е целта; тя е инструментът, с който ще направим каквото е необходимо в отговор на финансовата и икономическата криза. Необходима ни е повече координация в бюджетната политика, фискалната политика, икономическата политика, политиката за научни изследвания и образователната политика, защото не можем да повишим конкурентоспособността си само с икономически цели. Затова е необходимо Законодателният акт за малкия бизнес да бъде приложен в държавите-членки. Нашето мото трябва да бъде "Мисли първо за малките", защото малките предприятия ще създадат работни места в регионите.
Има три неща, които бих искал да видя. Г-н Барозу, необходимо ни е проучване на въздействието на мерките на Комисията върху реалната икономика, а не само върху банковия сектор. Необходим ни е преглед на финансите ни, който взема предвид и демографските промени, и системите за социална сигурност, и пенсионните системи. Необходим ни е и общ пакет, който включва координация, процедурата за прекомерен дефицит, стратегията за излизане от кризата и "Европа 2020", така че те да не си противоречат една на друга.
Alejandro Cercas
(ES) Г-н Ван Ромпьой, г-н Барозу, наистина ми хареса звученето на това, което чух днес. Надявам се, че текстът ще бъде същият следващата седмица, защото всички, както и вие, разбрахме какво означава - че ние можем и трябва сами да определяме целите си и че можем да изберем своето бъдеще.
Това би означавало, че няма икономически детерминизъм, че има глас за политика, глас за гражданите, глас за нашето бъдеще в нашите собствени ръце. Това би означавало, че икономиката ни определя граници и ни предоставя средствата, но че целите се определят от нас, и че икономиката следва да обслужва обществото, а не обратното.
Това би означавало, както беше казано днес следобед, че ни е необходима дългосрочна, а не краткосрочна стратегия, защото считам, че това е поуката, която можем да извлечем от миналото. Поуката, която можем да извлечем от миналото, е, че сме имали значителен икономически растеж, но на базата на спекула, която не е взела предвид справедливостта, честността, околната среда, бъдещето на идните поколения.
Затова наистина се надявам, г-н действащ председател на Съвета, че следващата седмица ще имаме документи, които съдържат амбициозен дневен ред - дневен ред, който е насочен към устойчивост, дневен ред, който съвместява икономическите, социалните и екологичните въпроси, защото те са взаимозависими.
Сега бих искал да кажа няколко думи за социалното измерение на дневния ред: онова, в което се проявяват исканията, мечтите и страховете на гражданите, мечтите и страховете на онези, които са на и извън пазара на труда, на жертвите на арогантността на финансовите пазари, които поеха контрола върху реалната икономика и я разрушиха.
Там е надеждата, че ще сложим край на всичко това, че ще разработим политика за пълна заетост, за качествени работни места, за работни места, които включват всички, и че най-после ще направим цел на Европа високите постижения, а не борбата за снижаване на социалните стандарти.
Sven Giegold
(DE) Г-жо председател, г-н Барозу, г-н Ван Ромпьой, кризата в европейската икономика е толкова дълбока, че трябва да очакваме много конкретни предложения в това положение - конкретни предложения в насоката, предложена тук от различни оратори. Европейското икономическо управление е изисквано по много различни начини от Парламента.
Дайте предложение за това как да бъдат разпределени рисковете, свързани с високото равнище на дълга, така че Гърция и другите държави да не бъдат смазани от високите лихвени проценти. Дайте предложение - както призова вчера комисията по икономически и парични въпроси - как да се справим с дисбалансите. Не само държавите с дефицит трябва да бъдат наказани и да направят промени. Реформи трябва да бъдат направени и в държавите, които имат прекомерен излишък. Необходима ни е европейска статистика, която е независима, и е необходимо да предприемем ефективни мерки, за да избегнем данъчна конкуренция. Такива предложения са правени в Парламента. Сега от вас зависи най-после да сложите тези неща на масата.
Jean-Pierre Audy
(FR) Г-н Ван Ромпьой, г-н министър, г-н Барозу, госпожи и господа, най-после сте при нас, г-н председател на Европейския съвет, добри дошли! Все пак аз ще започна, като повторя голямото си разочарование, че първият Ви политически ход не беше да дойдете и да се представите на представителите на народите на Европа след 1 декември, датата, на която официално встъпихте в длъжност.
И Вие като нас, г-н Ван Ромпьой, сте политик, а политиците не могат да съществуват без демокрация. Демократичната поука от френския и нидерландския референдум от 2005 г. - и на много други народи, ако се бяха допитали до тях - е, че гражданите, както казват, не са против Европа, но имат чувството, че тя се изгражда без тях, а понякога и срещу тях.
Затова благодарение на г-жа Меркел, която беше на Вашето място през 2007 г., и на г-н Саркози, който току-що беше избран за президент на Френската република, гражданите отново бяха поставени в центъра на европейската интеграция с Договора от Лисабон, който създаде висшата длъжност, заемана от Вас.
Г-н Ван Ромпьой, трябва да разберете, че нищо не може да се направи без гражданите и техните представители, така както нашият Парламент трябва да разбере, че нищо не може да бъде направено без държавите-членки, и следователно без държавните и правителствените ръководители.
Да говорим по същество: народите на Европа страдат, защото вече не разбират огромния глобален разрив, който се осъществява около тях. Вашето задължение е да му придадете смисъл, да зададете курса, да убедите Европейския съюз, че Европа не е проблем, а решение. Европа не излага на опасност, тя защитава. Европа не страда, тя действа.
Каква е Вашата визия за света и за мястото на Европейския съюз в него? Можете ли да ни кажете каква роля играе междуправителственото управление във Вашата европейска стратегия, по-специално с оглед на икономическото управление, което ни липсва, и създаването на Службата за външна дейност?
Г-н Ван Ромпьой, Европейският съюз се опира на два крака. Държавите-членки с техните правителства и народите. Търсим главата, а тази глава сте Вие! Нещо повече, Вие не трябва да бъдете на мястото на пътника, а на мястото на водача, и бъдещето на Европейския съюз ще зависи от способността да докарате държавите-членки до политически съюз. Благодаря ви, че сте тук, г-н Ван Ромпьой. Вие сте благороден човек. Не се страхувайте от народите и техните представители. Обичайте ги и те ще Ви отвърнат със същото.
Sergio Gaetano Cofferati
(IT) Г-жо председател, госпожи и господа, при определянето на средносрочната стратегия Съюзът ще трябва да вземе предвид въздействието на икономическата криза, която днес поставя в неизгодно положение тази част на света - и други части също - а без съмнение и недостатъците, които са причина за скромните резултати от предишната стратегия, Лисабонската стратегия от 2000 г.
Кризата ни предоставя някои конкретни указатели по отношение на развитието и пълната заетост, ако искаме да включим - а аз считам, че е необходимо - тази цел в нашите действия.
Първо, необходими са регулаторни инструменти и надзор върху финансовата система и банките, за да се гарантира, че негативните условия, които жестоко ни наказват днес, няма да се повторят.
Второ, ще е необходимо да инвестираме много в иновации, научни изследвания и обучение, особено ако искаме да вървим към зелена икономика. За да бъдат възможни значителни инвестиции обаче, Европа трябва да се снабди с еврооблигации и система от възнаграждения и санкции, за да може да постигне икономическите си цели. Това са основните недостатъци на Лисабон I.
Ще трябва да въведем унифицирани политики за преразпределение по отношение и на данъчното облагане, и на заплащането. Освен това е необходима координирана промишлена политика по сектори, за да бъде защитена историческата производствена структура на нашия регион в света. Накрая, необходимо е да променим формата и да възобновим социалния диалог като сила за сближаване и за ограничаване на опасностите от дълготрайната безработица, с която трябва да се справим.
Pilar del Castillo Vera
(ES) Г-жо председател, г-н Ван Ромпьой, обръщам се и към г-н председателя Барозу, макар че той не е тук, истината е, че е много добре да ви видим заедно и по мое мнение това е защото сме свидетели, че има движение към и съсредоточаване върху нещо, което следва да бъде основата на общата стратегия през следващите десет години - нещо изключително важно според мен.
Това, което ме заинтересува най-много от предложението, което видяхме в писмен вид, и от това, което вие казахте, е, че е необходимо да има само няколко цели; че те трябва да бъдат осезаеми, че е необходимо да можем да ги измерим и че трябва постоянно да ги оценяваме, за да видим дали имаме напредък в тази посока или не.
Считам, че това е от основно значение и това е съществена промяна в сравнение с Лисабонската стратегия.
Аз ще подчертая една цел: вътрешния пазар. Европейският вътрешен пазар беше създаден преди повече от 20 години. Двадесет години по-късно предстои дълъг път, преди да имаме наистина вътрешен европейски пазар в повечето сектори. В някои случаи това е така, защото има съвсем нови сектори, като цифровия пазар, но в други случаи има толкова голямо фрагментиране и толкова бариери, че лишаваме европейската икономика от мащабната рамка, от която се нуждае, за да може наистина да развие цялата й необходима конкурентоспособност, която ще доведе до растеж, а той на свой ред до заетост.
Г-н Ван Ромпьой, г-н Барозу, необходим ни е голям политически стимул: инерционният бизнес модел вече не действа. Необходими са ни лидери, а вие имате голяма отговорност. Вие, разбира се, имате моята пълна подкрепа, за да направите това възможно.
Udo Bullmann
(DE) Г-жо председател, г-н председател на Европейския съвет, г-н член на Комисията, госпожи и господа, бих искал да се спра накратко на два въпроса. Първо, имаме ли вече стратегия "Европа 2020", която ни обещава успех? Не, все още не. Ще ви кажа защо. Ако в Комисията и държавите-членки кажете, че първо ще извършим бързо консолидиране на бюджетите и след това ще се занимаваме с икономиката и заетостта, значи сте направили погрешни разчети. Ако не ни вярвате, прочетете изявлението на Международния валутен фонд от вчера. Търсенето в частния сектор е далече от възстановяване. Загрижени сме за публичните инвестиции. Ако не следвате интегрирана стратегия с конкретни цели за заетост в основата й, нямаме никакъв шанс да се справим с кризата.
Второ, имаме ли отговор на дълговата криза в държавите, които са подложени на най-голям натиск? Не, още не. Направени са грешки не само в една държава. Но ако четете внимателно данните и слушате анализаторите, тогава знаете, че извънредните събития в Гърция поне наполовина са по вина на спекуланти - спекулантите, които в продължение на пет години Комисията не искаше да регулира - хеджинговите фондове. Сега най-после правим това, но какво всъщност означава то на практика? Необходим ни е Европейски валутен фонд, фонд, който да помогне на тези държави. Трябва да можем да предложим кредит при разумни лихвени проценти не само извън еврозоната, но и в нея, при съответните условия. Необходимо е обаче да установим европейска политика за решаване на кризата - и трябва да направим това веднага.
Enikő Győri
(HU) Госпожи и господа, като член на тройното председателство и член на Парламента от Унгария следя дейността на г- председателя Ван Ромпьой, като оценявам европейската ангажираност и вярата, с които той пое своите нови задължения. Абсолютно вярно е, че сега е времето да бъде определено как ще действа председателството на Европейския съвет. Убедена съм, че Европа, обхваната от кризата, има нужда от силна ръка и водач на кормилото. Въпрос на доверие е също новата програма да избегне съдбата на предходната, на Лисабонската стратегия. Казвам това също като член на Парламента от бивша комунистическа държава. В този край на Европа има - може би разбираемо - естествено отвращение от бомбастични дългосрочни планове.
Имам една институционална забележка и една забележка по същество. По отношение на институцията: трябва да решим към кого е насочена тази стратегия. Ако е адресирана до лидерите на ЕС, то направеното досега е адекватно и стриктният график е положителен. Ако считаме обаче, че е адресирана до гражданите на ЕС, които искаме да спечелим на наша страна, с които искаме да работим заедно, а не срещу тях, за оформяне на по-силен, по-конкурентен Съюз, който предоставя повече ползи за своите граждани, отколкото сега, тогава трябва да действаме в съответствие с Договора от Лисабон и честно да ангажираме Европейския парламент, дори нещо повече - и националните парламенти. Днешното разискване не замества разглеждането на темата в Парламента по обичайния начин, с изявление на докладчика, в комисиите и политическите групи.
Що се отнася до забележката по същество, най-важната цел трябва да бъде създаването на работни места. Това трябва да бъде отправната точка за всяка нова стратегия. Как да се постигне това? Знаем много малко по въпроса на този етап. Това, което знаем, е: по-малко приоритети, посочване на проблемните места, по-стриктна координация на икономическата политика. Всичко това е добре, но моля ви, имайте предвид следното: първо, нека не изхвърляме онова, което работеше добре. ЕС беше укрепен със съществуващите политики на Общността, освен това би било против учредителните договори да се отхвърлят политиката на сближаване и селскостопанската политика, които служат добре на интересите на гражданите на ЕС. Второ, новата стратегия трябва да служи на интересите на всички региони, а не само на тези на определени дружества или държави. Чрез сближаването ще нараства и конкурентоспособността на ЕС. Трето, нека пригодим стратегията към държавите. Това ще придаде една цялостна надеждност.
Anni Podimata
(EL) Г-жо председател, днес тук се провежда много интересно разискване по Стратегията 2020, но всички ние знаем много добре, че неформалният Европейски съвет от 11 февруари беше доминиран от така наречения гръцки въпрос. Знаем, че неформалната среща завърши с декларация на държавните и правителствените ръководители, в която се дава политическа подкрепа на Гърция, изразява се готовност за предприемане на действия за стабилизиране на еврото и се изтъква, че Гърция не е поискала никаква финансова подкрепа от Европейския съюз.
Бих искала да използвам тази възможност да напомня на Парламента, че гръцкото правителство и гръцкият министър-председател многократно са подчертавали, че не искат пари, не искат германски, австрийски, шведски или каквито и да са други европейски данъкоплатци да плащат неговите дългове, с които то ще се справи, които ще ограничи със собствени усилия въз основа на мерките, които вече бяха обявени.
Докато сме на темата, г-н Verhofstadt, не е вярно, че Гърция е казала, че е предоставила цялата информация за облигациите на Goldman Sachs; казала е, че ще я предостави скоро. Освен това - не виждам тук председателя на Европейската комисия; бих искала да изразя учудването си защо бяха поискани обяснения само от гръцките органи и от Гърция за практика, която е била прилагана с максимален капацитет от множество държави-членки в еврозоната през десетте години от 1998 г. до 2008 г., както беше съобщено в много статии в чуждестранната преса наскоро.
Гърция не иска пари. Тя иска нещо друго. Нещо, което следва да бъде очевидно не само по причина на нейното участие в еврозоната, но и поради това, че, по-общо казано, тя участва в Европейския съюз: израз на политическа подкрепа, солидарност и елементарно доверие. Подкрепа не само на думи; подкрепа със същност и съдържание, която няма да бъде оттеглена и подкопана веднага щом вече не сме при закрити врата.
Гърция иска от своите партньори да не правят нищо или да не казват нищо, което би подхранило спекулациите, и да спрат да показват съмнение за това дали Гърция ще успее да постигне резултати с мерките, които е обявила, защото при окончателния анализ това би подкопало усилията, които страната прави.
Не бива да си заравяме главите в пясъка. Всички знаем, че чрез Гърция спекулантите са се насочили към еврозоната и еврото. Затова нека вземем всички необходими мерки да защитим еврозоната и еврото.
(Ръкопляскания)
Paolo De Castro
(IT) Г-жо председател, госпожи и господа, трябва да изразя искреното си съжаление и това на цялата комисия по земеделие и развитие на селските райони, която имам честта да председателствам, че в Стратегията 2020 не се споменава изобщо сектора на селскостопанските и хранителните продукти.
Абсурдно е, че предложената от Комисията стратегия за следващите 10 години не включва централния въпрос на предизвикателството във връзка със сигурността на хранителните доставки, растежа и запазването на работните места в селските райони.
Г-жо председател, как може човек да мисли за зелена и устойчива Европа, без да се взема предвид, че 45% от цялата европейска територия се управлява от земеделски стопани? Как може да не бъдат взети предвид почти 30 милиона души, които работят на тази територия? Това са работници, които трябва да бъдат закриляни и защитавани. Тъй като се съсредоточаваме върху нови работни места, трябва да пазим съществуващите.
Бих искал да ви напомня, че селското стопанство осигурява цяло множество важни услуги, свързани, наред с други неща, с храните, биоразнообразието, ландшафта и околната среда, и това са задачи, които се изпълняват заради социалния и икономическия живот на селскостопанските райони.
Испанското председателство също силно настояваше за необходимостта от силна Обща селскостопанска политика. Затова съм загрижен за този много сериозен пропуск, който, надявам се, Парламентът ще може да коригира.
Liisa Jaakonsaari
(FI) Г-жо председател, това е годината на тигъра, а Китай е един икономически тигър.
В момента Индия е колосална строителна площадка и считам, че развитието на Индия ще има огромно въздействие върху Европа. Именно по тази причина ни е необходим нов ритъм, новото начало, което символизира "ЕС 2020". Необходима ни е Обща селскостопанска политика, интелигентна данъчна политика и смелост да признаем нашите конструктивни слабости: научноизследователската дейност и разработването на продукти. Тези въпроси бяха представени много добре тук.
Имам два въпроса. Как в бъдеще ще наблюдаваме прилагането на Пакта за стабилност и растеж на базата на тази гръцка трагедия и поуката, която ни даде тя? Другият ми въпрос е следният: какви "моркови и тояги" трябва да използваме, за да направим така, че стратегията "ЕС 2020" да бъде по-успешна от Лисабонската трагедия, тъй като държавите-членки ни най-малко не се интересуваха от нея?
Marian-Jean Marinescu
(RO) Г-жо председател, г-н действащ председател на Съвета, радвам се, че сте тук при нас. Не разбирам защо Съветът се опитва да вземе решение толкова бързо, без никакви сериозни консултации с Европейския парламент. Стратегията 2020 ни е необходима, тъй като Лисабонската стратегия не се оказа ефективна. Обаче документите, които се разпространяват, са от общ характер и не съдържат никакви ясни изявления по отношение на бъдещите предизвикателства.
Един пример е социалният аспект. Главните социални проблеми в Европа са застаряването на населението и липсата на високи квалификации за работници.
При тези обстоятелства определянето на по-малко от 2% от БВП за научноизследователска и развойна дейност и иновации е първа грешка, която трябва да бъде бързо поправена. Научноизследователската и развойна дейност може да се основава на публично-частни партньорства и насърчаване на предприемачите да инвестират в изследователски лаборатории и институти, за да се попречи на изтичането на мозъци към Съединените американски щати или Япония.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Ще се опитам да бъда кратка, за да спазя ограничението. Разочарована съм, че председателят на Комисията вече не седи тук, но мисля, че човекът, отговарящ за междуинституционалното сътрудничество, е тук.
Като важна стъпка за успеха на Стратегията 2020 бих искала да говоря по-конкретно за това колко важно е различните институции на ЕС да спрат да се конкурират помежду си и за нас да си сътрудничим сериозно във връзка с инструментите, без които би било невъзможно да се постигнат целите на Стратегия 2020.
Затова е много важно националният егоизъм да бъде наистина превърнат в чувство за национална отговорност, а също така и чувство за отговорност на европейско равнище, защото ако не се заемем с въпроса за хармонизиране на социалната политика и хармонизиране на данъчната политика колкото е възможно по-скоро, няма да е възможно да бъдат постигнати целите на икономическата политика или на нашата обща европейска икономика, която на свой ред ще ни превърне в наистина конкурентен регион в глобализирания свят.
Andrew Duff
(EN) Г-жо председател, аз съм изключително благодарен на председателя Ван Ромпьой за описанието на неговата длъжностна характеристика, но все още не разбирам съвсем защо отказва да отговори на моя парламентарен въпрос. Бих искал да го помоля да преразгледа своя подход по отношение на парламентарните въпроси.
Мога ли също така да се извиня на председателя Ван Ромпьой за срамното изпълнение на Nigel Farage. Гарантирам пред г-н Ван Ромпьой, че голямото мнозинство от британските членове на Парламента ще се отнасят към него с голямо уважение.
Georgios Papanikolaou
(EL) Г-жо председател, погледите на цяла Европа - и не само на Европа - са върху Гърция напоследък, както казаха много оратори.
На фона на глобалната икономическа криза, разбира се, не само Гърция има сериозни икономически проблеми. Има и други държави, както всички знаем.
Свидетели сме на безпрецедентна спекулативна атака, която - съжалявам, че го казвам - напоследък възприе формата на клевета от най-лошия вид, разпространявана от някои медии.
Но както и да е, можете всички да бъдете сигурни, че Гърция не е фалирала, Гърция не се срива. Освен това нашата страна никога не е искала финансова подкрепа. Това, което е искала и което иска, е политическа подкрепа. Това, което е искала и иска, е реално доказателство за солидарност от другите държави-членки в рамките на европейския паричен съюз, защото в крайна сметка това е залогът.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) В началото на годината темпът на безработицата достигна 10%, а дефицитът нарасна в множество държави-членки. Гражданите на Европа очакват незабавни решения на текущите основни предизвикателства: демографски промени и изменение на климата, както и икономическата и финансовата криза.
Европейският съюз трябва да инвестира приоритетно в създаване и запазване на работни места в образованието, здравеопазването, селското стопанство и транспортната и енергийната инфраструктура. Европейският съюз има нужда от устойчива енергийна стратегия и съвременна, безопасна и ефективна транспортна инфраструктура. Трябва да инвестираме в мерки за енергийна ефективност в полза и на жилищата, и за модернизиране на промишлените съоръжения, което ще ни позволи да създадем повече от два милиона нови работни места до 2020 г.
Освен това намаляването на замърсяващи емисии означава модернизиране на промишлените съоръжения в целия Европейски съюз, а не само преместване на европейската промишленост в трети страни. И не на последно място, застаряващото население и спадът на раждаемостта пораждат необходимост от реформи в социалните системи, за да може на всеки гражданин на Европейския съюз да бъде гарантиран достоен начин на живот.
Марош Шевчович
Г-н председател, уважаеми членове на Европейския парламент, сесията продължи малко повече от определеното време и председателят на Комисията трябваше да напусне поради други задължения, но за мен е чест да отговоря от името на г-н Барозу и от името на Комисията.
Бих искал най-напред да благодаря на всички ви за чудесното разискване, за многото интересни идеи и за ентусиазма и подкрепата, които проявявате за стратегията "ЕС 2020". Без вашата подкрепа "ЕС 2020" не може и няма да успее. Мога да ви уверя, че Комисията ще бъде много смела; "ЕС 2020" ще постави гражданите, заетостта и намаляването на бедността в своята основа, в самия си център. Мога също така да ви уверя, че сме си извлекли поуки от Лисабонската стратегия и затова ще се съсредоточим върху по-малък брой цели и определено ще подобрим управлението.
В Комисията сме много окуражени от силния интерес, и надяваме се, силната подкрепа от страна на Европейския парламент. Също така сме много окуражени от чувството за неотложност в Европейския съвет, където е много ясно, че атмосферата днес е много различна от тази преди пет години, когато обсъждахме параметрите на Лисабонската стратегия.
Но е необходимо да направим повече; необходимо е да получим местна и регионална подкрепа за тази стратегия и най-важното - необходимо е да накараме хората да застанат зад нея. Трябва да се уверим, че за тях това не е поредно административно упражнение, а че ще я считат за нов подход към подобряване на живота в Европа и в техните държави и региони. Бих искал да ви помоля, уважаеми членове на Парламента, да ни помогнете с тази задача. Нека не се конкурираме между институциите, нека си сътрудничим, нека се съсредоточим върху приоритетите и да постигнем конкретни резултати.
В стратегията "ЕС 2020" бихме искали да въведем система от три взаимно свързани стълба на базата на разумна, по-зелена и приобщаваща икономика, и бихме искали да изградим върху тези стълбове гъвкави инициативи, които ще бъдат насочени към тесните места, към проблемите, които забавят европейската икономика, които й пречат да използва пълния си потенциал. Бихме искали да се съсредоточим повече върху образованието и обучението, така че работната сила в Европа да запази конкурентното предимство, което Европа заслужава. Ще поддържаме стратегията "ЕС 2020" свързана с Пакта за стабилност и растеж, защото стабилната фискална позиция е ключ към икономическата стабилност.
Днес говорихме много за Гърция и бих искал да ви уверя, че имаше консенсус, че държавите-членки от еврозоната ще предприемат решителни и координирани действия, ако е необходимо да се защити финансовата стабилност в еврозоната. Комисията ще работи в тясна връзка с Гърция и ще наблюдава как тя прилага препоръките. Мисия, ръководена от Комисията заедно с ЕЦБ и с техническата подкрепа от МВФ, в момента е в Атина, за да прецени необходимостта Гърция да предприеме допълнителни мерки.
Нека бъда съвсем ясен; ние разполагаме с инструментите за защита на финансовата стабилност в еврозоната, ако е необходимо; това включва по-специално членовете на еврозоната, Комисията и Европейската централна банка, и сме готови да създадем европейска рамка за координиране на действията. Но всеки етап от този процес трябва да бъде изпълнен и сега Гърция трябва да продължи с реформите и да въведе необходимите мерки. Считам, че сме готови да предприемем смели действия, било то по стратегията "ЕС 2020" или по отношение на положението в Гърция.
Херман Ван Ромпьой
Г-н председател, госпожи и господа, радвам се, че проведохме това разискване; радвам се, че приех поканата ви да дойда тук в самото начало на процеса, свързан със Стратегията 2020, защото разискването едва започва. Проведохме разискване неотдавна, на 11 февруари, ще имаме пролетен Съвет в края на март и ще финализираме Стратегията 2020, или стратегията за заетост и икономически растеж, в края на юни. Следователно разполагаме със значително време да разменим виждания и да определим насоката на действие веднъж завинаги.
Затова приветствам тази европейска амбиция, която видях днес тук, и приветствам разбирането за неотложния характер на въпроса, което беше демонстрирано. Имаше едно изказване, за което мога да изразя само презрение, но няма да коментирам повече това.
Що се отнася до икономическата стратегия, ще направя разграничение между три периода. Първият период е периодът, в който все още сме понастоящем, с други думи финансовата криза и всички нейни последици. Позволете ми да се изразя по начин, различен от този по време на цялото разискване днес следобед. Ще обясня. Бих искал да се изразя по начин, който отразява и положителното във връзка с Европейския съюз, защото колкото и да изглежда изненадващо, има и положителни неща, случили се напоследък. Ние сме си направили изводи и сме извлекли поуки от кризата през 30-те години на XX век. Сега сме една година след голямата криза и всъщност през 2010 г. вече имаме отново положителен растеж в повечето държави. Това не се случи през 30-те години на XX век. Кризата всъщност продължи до края на въпросното десетилетие.
Защо имаме положителен растеж сега? Защото взехме мерки. Взехме мерки да спасим финансовите институции - не защото ги харесваме особено като такива, а защото без тях няма икономика. Проведохме интелигентна парична политика. Инжектирахме ликвидност в икономиката, нещо, което никой не направи преди 70 години. За поне 16 държави сме създали зона на валутна стабилност въпреки всичките проблеми. През 30-те години на миналия век имаше конкурентни девалвации. Днес такива нямаше. Проведохме рискова бюджетна политика, като използвахме бюджетните дефицити, за да стимулираме икономиката. Не направихме онова, което беше направено през 30-те години, а именно да възстановим бюджетното равновесие колкото е възможно по-скоро. Следователно защитихме нашия вътрешен пазар, който не е идеален. Трябва да го подобрим и г-н Monti ще ни предостави някои конкретни предложения. Ние обаче не сме се върнали към протекционизма на 30-те години. Следователно сме извлекли някои поуки от сериозната криза, която преживяхме.
Ще отида дори крачка по-нататък. Благодарение на Европейския съюз се роди Г-20; ние поехме инициативата за създаването на тази начална форма на световно управление. За първи път големите сили, стари и нови, се събират, за да се борят с кризата - може да не е по идеалния начин, но ще продължим да работим в тази насока. Така че Европа, Европейският съюз, не бива винаги да се оказва в защита. Постигнати са и някои много положителни неща.
Сега трябва да оставим тази стратегия, така наречената стратегия за излизане от кризата, зад гърба си. Трябва да намерим баланса между твърде бързото изоставяне на бюджетните стимули и връщането, в средносрочна перспектива, към бюджетното равновесие, което е абсолютно необходимо за финансиране на нашата пенсионна система, нашата система за социална сигурност и нашата система за здравеопазване. Така че това ще е труден за намиране баланс, а Пактът за стабилност и растеж ни предоставя средствата да го направим, защото той не изисква незабавно връщане към бюджетно равновесие. Той изисква подход "стъпка по стъпка", при което първо ще достигнем етап от 3%, а след това, в средносрочна перспектива, бюджетно равновесие. Считам, че проведохме и продължаваме да провеждаме мъдра политика.
Що се отнася до Лисабонската стратегия, ние познаваме нейните недостатъци, но не бива да забравяме също така, че финансовата и икономическата криза нарушиха изцяло реализирането на програмата от Лисабон. Разбира се, имаше пропуски; няма да ги изброявам тук, те са добре известни. Ще кажа обаче следното: необходими са ни някои основни реформи, или важни реформи, и тези важни реформи ще изискват бюджетен избор на европейско и на национално равнище. Не е случайно - и аз съм повторил това в писмените заключения, които сте чели - че искаме да свържем бюджетната дискусия, по същество в своята правна рамка на Пакта за стабилност и растеж, с икономически реформи. Защото ако кажем, че искаме да извършваме повече научноизследователска и развойна дейност например, трябва да предвидим това в националните бюджети и във финансовата перспектива на Европейския съюз. Това означава, че ще е необходимо да бъде направен някакъв избор във връзка с бюджета.
Друго следствие от избора, който правим за Лисабонската стратегия, е, че целите, които предлагаме, няма винаги да са "меки" цели. Възможно е да се определят и "твърди" цели. И тук става трудно. От една страна, има искане за реформи, а от друга е реализирането на реформите. Не казвам, че съм го чул тук, но извън Парламента, на европейско равнище, хората искат твърди мерки, основни реформи, трудни реформи, а когато се върнат в държавите си, виждам малко резултати от това. Затова ни е необходима последователна позиция. Не само Европейският съюз ще реализира реформи. Ние можем да ги насърчим, да ги стимулираме и да им осигурим правилната рамка, но голяма част от реформите трябва да се извършат на национално равнище и затова става въпрос за демонстриране на значителна политическа воля, а политическият ангажимент е най-важното нещо.
Често се казва, че са ни необходими повече обвързващи мерки. Трябва обаче да се замислим върху това. Направил съм доста предложения, които считам, че са по-интелигентни от обвързващите мерки. Но дори Пактът за стабилност и растеж, който съдържа много обвързващи мерки, не успя да възстанови положението в някои от държавите. Следователно методът не е всичко, методът не решава всичко; без политическа ангажираност, без ангажимент методът не струва нищо.
Що се отнася до икономическата стратегия, много е добре за някои да казват, че са ни необходими повече ограничения. Все пак по отношение на икономическите насоки Договорът от Лисабон не предвижда това. Аз самият не съм изготвял Договора от Лисабон, други са го изготвяли, но той не предвижда санкции, наказания или негативни мерки във връзка с прилагането на икономическите насоки. Погледнете внимателно член 121, за да осъзнаете напълно това. Политическият ангажимент и на европейско, и на национално равнище следователно е от решаващо значение и без този политически ангажимент нищо не може да бъде направено.
В заключение, съвсем накратко за Гърция. Считам, че изпратихме правилно послание. Предадохме посланието за отговорността на гръцкото правителство, което трябва да се справи с изключително трудна ситуация, ситуация, която е наследило. То предприема някои смели мерки. На 11 февруари то ни каза, че ако сегашните мерки не са достатъчни за намаляване на дефицита с 4% от БВП през 2010 г., ще предприеме допълнителни мерки. Поехме ангажимент да продължим мониторинга - не само по инициатива на Европейската комисия, но и с помощта на Европейската централна банка и дори експерти от Международния валутен фонд. Затова считам, че наистина очертахме и определихме много ясно аспекта на отговорността. Ако е необходимо, налице е несъмнено елемент на солидарност. Гърция каза, че не иска да използва това, но ние предвидихме две послания: послание за отговорност и послание за солидарност, ако е необходимо.
Естествено, трябва да си направим изводи от това, което се е случило в Гърция през последните години. В еврозоната също трябва да бъдем по-инициативни по отношение както на събирането на данни, така и по отношение на самата политика. Тази криза беше и предизвикателство, предизвикателство в такъв смисъл, че трябва повече да практикуваме политиката на координиране. Всъщност всяка криза е предизвикателство. Трябва да си вадим поуки от всяка криза. Е, ще го правим. По същия начин, както извадихме поуки от кризата през 30-те години на миналия век, трябва да извлечем поуки и от финансовата криза: повече регулиране, повече мониторинг на премиите, по-влиятелна политика по отношение на банките. Трябва обаче да извлечем и всички поуки от опита на Гърция и други държави.
Госпожи и господа, считам, че почувствах същата амбиция в Парламента; почувствах същата политическа воля за следване на икономическа политика и стратегия, които могат да се справят с трудностите, пред които сме изправени днес. Както казаха мнозина от вас, това не е просто отговорността на един или двама души; всички европейски институции и всички държави-членки трябва да поемат колективна отговорност. В противен случай няма да спасим нашия социален модел; в противен случай ще загубим нашата позиция в света. С такава нагласа дойдох да се срещна с вас днес и с такава нагласа ще продължа работата си.
(Ръкопляскания)
Председател
Благодаря ви много, г-н председател. Наистина беше голямо удоволствие да бъдете тук при нас за първото Ви явяване в пленарната зала. В Гърция за човек, който поема тежки нови служебни задължения, имаме един израз: σιδηροκέφαλος; това означава "дано имате желязна глава, за да издържи на всичко, което пада върху нея в трудния път". Мисля, че показахте такива качества; ако нямате, сте на път да развиете. Благодаря Ви много, че бяхте тук с нас.
Elena Oana Antonescu  
Икономическата криза остави дълбок негативен отпечатък върху потенциала за икономически растеж на държавите от ЕС. Ние следихме разискването по тази тема и видяхме, че вниманието беше съсредоточено върху мерки за излизане от кризата и съживяване на икономическия растеж във финансово отношение. Несъмнено е добра идея да се решават проблемите по реда на тяхната тежест. За нас обаче е важно да разберем, че положението вече не е същото, както преди кризата. Всъщност икономическият модел трябва да се смени. Той трябва да се основава повече на иновации и енергийни източници, които не замърсяват околната среда, и да се съсредоточи върху здравословното състояние на хората. Не можем да имаме динамична икономика, ако нямаме мотивирани работници. Не можем да имаме и устойчива икономика, ако подкрепяме опазването на околната среда само с полумерки. Считам, че за да възстановим потенциала за икономически растеж, трябва да започнем с промяна на самия икономически модел, който трябва да се съсредоточи върху онова, което генерира иновации и личностна мотивация. Излизането от кризата в основни линии не е проблем на икономическа или фискална политика.
Vilija Blinkevičiūt 
Европа вече си извлече поука, като не можа да реализира целите, заложени в Лисабонската стратегия, и се надявам, че ще се поучи от грешките, които породиха икономическата и финансовата криза. Затова в бъдеще ви призовавам да обръщате повече внимание, първо, на създаването на работни места - и да създавате не просто каквито и да е работни места, а да се опитате да осигурите висококачествена пълна заетост, като вземате предвид потребностите на пазара на труда и осигуряване на социално приобщаване. Второ, много е важно да се борим за равенство между жените и мъжете и за премахване на бедността, особено по отношение на хора от най-уязвимите групи, тъй като те са най-засегнати от бедността в тези трудни времена. Бих искала също така да привлека вниманието върху образователните системи и значението на придобиването на нови умения. Тъй като пазарите на труда в държавите-членки на ЕС претърпяват динамични промени, необходимо е да се гарантира, че работниците имат уменията, изисквани за бъдещите пазари на труда. Затова е наложително да се инвестира във вътрешно обучение на персонала и обучение през целия живот. Длъжни сме да обръщаме повече внимание на един от най-острите проблеми на обществото, нарастващата безработица сред младежта. Ако младите хора не получат възможност да навлязат на пазара на труда, съществува опасност Европа да загуби цяло поколение млади хора. На неформалната среща на държавните и правителствените ръководители от ЕС относно стратегията "Европа 2020" на 11 февруари беше повдигнат много важният въпрос за управлението. Въпреки че Европейският съвет е много амбициозен в това отношение, бих ви призовала да осигурите още по-активно участие на Европейския парламент, националните парламенти и различните секторни Съвети.
Ilda Figueiredo  
В настоящото разискване онези, които носят отговорността в Европейския съюз, остават далече от реалните проблеми на гражданите. Примерите, които продължаваме да откриваме при нашите посещения и при нашите контакти с работници, селскостопански производители, рибари и собственици на микро- и малки предприятия показват, че подходите и политиките на Европейския съюз служат само да направят заетостта по-несигурна и да задълбочат безработицата и експлоатацията.
В момент, когато цифрите за безработицата надхвърлиха 23 милиона и бедността засяга повече от 85 милиона души, е недопустимо да се продължават политики, които са предизвикали това положение.
Затова настояваме за необходимостта от прекратяване на Пакта за стабилност и заменянето му с Пакт за развитие и заетост, в който се дава приоритет на създаването на работни места с права и повишаване на производителността.
Необходимо е да се скъса с така наречената Лисабонска стратегия и вместо нея да се подкрепи Стратегия за социален напредък, която дава приоритет на борбата срещу бедността, подкрепя качествените обществени услуги и социални ресурси, и подкрепя равенството и правата на жените. Това означава разработване на бюджетна политика, която ускорява разпределението на фондовете за подкрепа на Общността и ги прехвърля по-бързо и по-лесно към държавите-членки...
(Обяснение на вот, съкратено съгласно член 170 от Правилника за дейността)
Kinga Göncz  
Стратегията "ЕС 2020" може да успее само ако държавите-членки демонстрират достатъчно ангажираност да я изпълнят. Освен безусловното приемане на националните отговорности, ключът към успеха се крие в прилагането на политиките на Общността със съпътстващите ги ресурси за догонване, регионално развитие и селско стопанство, като всички те ще допринесат за икономически растеж и създаване на работни места. Оформящият се в момента модел на работа отгоре надолу, базиран на увеличената политическа отговорност на министър-председателите, също предоставя по-силни гаранции за успешно изпълнение в сравнение с Лисабонската стратегия. Стратегията 2020 определя също така приоритетите за следващия бюджетен период, без да предвижда понастоящем подробни дискусии. Затова трябва да се подчертае точно сега значението на Общата селскостопанска политика и политиката на сближаване за следващия седемгодишен бюджетен период, започващ през 2014 г. Без икономическо, социално и териториално сближаване няма силна и конкурентна Европа. Конвергенцията на регионите засилва конкурентоспособността на Европа.
Lívia Járóka  
Госпожи и господа, едно от най-важните предизвикателства пред ЕС е преоценката на Лисабонската стратегия във връзка с борбата срещу бедността и изключването, и засилването на социалното сближаване. Инициативата 2020, която представлява един от основните стълбове на тройното председателство на Испания, Белгия и Унгария, трябва да отговори на дългосрочните демографски и социални предизвикателства пред континента. Това означава ни повече, ни по-малко преосмисляне на европейския пазар на труда и образователната система. Предвид неуспеха на сегашната Европейска стратегия за заетост, програмата 2020 трябва наистина да създаде повече и по-добри работни места, като се обърне внимание главно на повишеното участие на жените и групите в неравностойно положение на пазара на труда. Похвално е, че и дневният ред на Европейската комисия, и планът за действие на предстоящото тройно председателство поставят ударение върху фактори, които са задължителни за успеха на програмата, като мерки срещу недекларирания труд, черната икономика и преждевременно напускащите училище, както и подобряване на условията за самонаетите лица. Тъй като социално-икономическото изключване е резултат от множество взаимозависими фактори, решенията могат да дойдат само от по-обхватен план за действие, насочен към всички области заедно, а не от концепции, основаващи се на отделни проекти, каквито преобладаваха досега. За да се постигне успех, приоритет трябва да се отдаде не на изолирани инициативи, а на мерки, втъкани в балансиран пакет от политики, който е насочен към ранната намеса и който може да осигури истинско подобрение на всяка от мерките срещу социалното изключване, отразени в показателите от Лаакен.
Iosif Matula  
Сегашната икономическа криза е най-тежката през последните десетилетия, като нейното въздействие се отразява в намаляването наполовина на потенциала за растеж в ЕС. Този икономически спад върви ръка за ръка и със застаряването на населението, което пречи на усилията в помощ на възстановяването на икономиките в ЕС. На този фон Стратегията 2020, която е предназначена да бъде продължение на Лисабонската стратегия, трябва да създаде необходимите условия за устойчив растеж и фискална консолидация. Всъщност обучението през целия живот трябва да бъде много по-достъпно, като университетите следва да са много по-отворени за обучаващи се извън основната система на образованието. По-доброто съотношение между търсенето и предлагането и по-голямата мобилност на работната ръка ще предоставят на работниците повече възможности на места, където има най-голямо търсене за техните умения. Необходими са съвременни системи за социална сигурност и пенсионни системи, за да се намали бедността и изключването. Политиката за заетост трябва да се съсредоточи върху гъвкавостта на пазара на труда, където служителите поемат отговорност за своя трудов живот чрез постоянно обучение, адаптиране към промените и мобилност. Жизненоважно е да се приспособим към сегашната обстановка на икономическа криза и застаряващо европейско население, за да можем да осигурим достатъчно ниво на подкрепа за хората, които са временно безработни.
Rareş-Lucian Niculescu  
Споделям чувствата на уважаемите членове на ЕП, които повдигнаха въпроса за отсъствието на селското стопанство от стратегията "ЕС 2020". Считам, че селското стопанство е област, която може да допринесе за развитието на Европейския съюз и която същевременно е важен сектор, защото е в основата на европейския начин на живот. Не на последно място специално внимание трябва да се обърне на селското стопанство, защото то беше засегнато изключително силно от икономическата криза. За да се установи степента на въздействието, достатъчно е само да погледнем намаляването на реалните доходи на един селскостопански работник, което достига 35% в някои държави-членки на Европейския съюз.
Ioan Mircea Paşcu  
В съответствие с встъпителното изказване на г-н председателя Ван Ромпьой, моето изказване е посветено на прилагането на Договора от Лисабон. Докато на теория създаването на двойно-подчинената длъжност на върховния представител изглежда добре, на практика, предвид нейната "уникалност", тя създава проблеми, непредвидени от авторите на Договора. При отсъствието на заместник със също такава двойно-подчинена функция, на върховния представител ще му се налага все по-често да избира между това да остане в Брюксел и да присъства например в Европейския парламент, и това да лети до чуждестранна столица, където ЕС се нуждае от също такова върховно представителство. Разбира се, лейди Аштън може да делегира", но ако го прави, то ще трябва да е на "ad hoc" принцип, за сметка или на Съвета, или на Комисията. И ако "ротационното председателство" се намеси, за да възстанови баланса, ще се окажем с повече бюрокрация, вместо с по-малко.
Czesław Adam Siekierski  
"Европа 2020" не трябва да повтаря неуспехите на предшестващата я Лисабонска стратегия. Новата стратегия е оформена в значителна степен от икономическата криза, с въздействието от която тя ще трябва да се справи. Същевременно ние трябва да компенсираме своята небрежност. Щом разпоредбите на Пакта за стабилност и растеж са толкова строги, как стана така, че ЕС има дефицит от 7% и дълг в размер на 80% от БВП? Кой е отговорен за това? Това, което искаме най-много за ЕС, е връщане към пътя на бърз растеж и това е главното, за постигането на което трябва да помогне стратегията. Сегашните предвиждания на стратегията не показват как да се постигне това, нито как да се съвместят социалните постижения на Европа с демографските проблеми, със слабите резултати на системата за здравно осигуряване или с неуспехите на системата за пенсии и добавки. Освен това какво да кажем за работното време? Накрая, какво става със създаването на система за надзор и мониторинг на банките и другите финансови институции? Или как искаме да увеличим производителността? Необходим ни е нов подход към тези нови предизвикателства.
Bogusław Sonik  
Приоритетът на новата стратегия "Евро 2020" следва да е по-интелигентна и екологична пазарна икономика, основана на знания. За да постигнем тази цел, трябва преди всичко да се съсредоточим върху укрепването на единния пазар и увеличаването на свободното движение на услугите. Ролята на Европейската общност следва да бъде да подкрепя предприемачеството, а също така и да опрости регистрирането на предприятия, като премахне правните и икономическите бариери. Подкрепата, особено за малките и средните предприятия, е важен въпрос. Премахването на изискването за микро предприятията да представят годишни финансови отчети и подобряването на достъпа до кредити могат да бъдат важни стъпки в тази посока. Резултатите от проучването на Евробарометър за предприемаческата нагласа на хората показва, че Европейският съюз все още изостава от Съединените американски щати, но също така и че повече от половината млади жители на ЕС биха искали да станат предприемачи през следващите пет години. Считам също така, че е важно да се съсредоточим върху създаване на икономически растеж на базата на знания и върху създаване на конкурентна, съгласувана и по-екологосъобразна икономика. Ето защо трябва също така да обръщаме внимание на и да увеличаваме средствата за развитието и подготовката на младите хора за предизвикателствата в дългосрочна перспектива.
ЕС трябва да реализира европейска програма в областта на цифровите технологии колкото е възможно по-бързо, за да допринесе за установяването на наистина единен пазар с търговия чрез интернет, за да могат потребителите да се възползват от конкурентните ценови предложения в други държави-членки, а малките и средните предприятия да могат да извършват дейността си безпрепятствено на европейския пазар.
Csaba Sándor Tabajdi  
Стратегията "ЕС 2020" трябва да се опира на два стълба. От една страна, солидарност между държавите-членки, която гарантира, че нито една държава-членка няма да бъде изоставена в кризата. От друга страна, държавите-членки трябва също така да покажат солидарност с Общността, като честно изпълняват задължения, за които заедно са взели решения. По време на разискването за бъдещето на ЕС не бива да губим от поглед вече действащите политики. Общата селскостопанска политика и политиката на сближаване са истинските резултати от европейската интеграция и са символи на солидарността между държавите-членки и нациите. Като унгарски член на ЕП и политик от нова държава-членка аз считам, че новите приоритети, формулирани от Европейската комисия, са еднакво важни: изграждане на общество, основано на знания, утвърждаване на иновациите, засилване на социалното включване, създаване на нови работни места и по-решителна позиция по отношение на изменението на климата в рамките на устойчивото развитие.
Отслабването на предишните общи политики не може да се допусне да бъде цена, платена за по-силно сътрудничество в горните области. Безопасността на храните, гарантирана от Общата селскостопанска политика, става още по-важна през ХХІ век, когато храните и питейната вода придобиват същото стратегическо значение като на нефта през ХХ век. Ако наистина искаме да укрепим глобалната конкурентна позиция на ЕС, ние не може да допуснем определени региони да изостанат поради остаряла инфраструктура и лоши образователни, социални и здравни услуги. Следователно продължава да съществува необходимост от силна политика на сближаване, основана на солидарност.
Traian Ungureanu  
Стратегията "ЕС 2020" трябва да отбележи пробив. В противен случай "ЕС 2020" ще стане Лисабон 2, стратегия, която ще трябва да бъде сменена след 10 години от друга нова стратегия. "ЕС 2020" трябва ясно да отбележи началото на фазата след Лисабон. Трябва да определим приоритетите за стратегията, която стартираме, така че реформите, които ще бъдат генерирани от "ЕС 2020", да оцелеят в средносрочен и дългосрочен план.
Има три приоритетни области, които трябва непременно да бъдат включени в "ЕС 2020". Първата е активна подкрепа за малките и средните предприятия на базата на съгласуване на програмите на Общността с макроикономическите политики. Този подход ще гарантира здравословна икономическа среда за частните предприятия. Втората е образователна система, която подготвя работна сила въз основа на търсенето на пазара. Този процес ще осигури по-добро равнище на заетост в държавите-членки. Накрая, Европейският парламент трябва да има все по-голяма роля. Това ще позволи да се използва реална информация от държавите-членки и ще предотврати увеличаването на различията между икономиките на държавите-членки. Стратегия "ЕС 2020", организирана съобразно ясни приоритети, бързо ще съживи икономическия растеж в ЕС, особено в контекста на сегашните трудни финансови и икономически условия.
