Olukord Iraanis (arutelu) 
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja, komisjoni asepresident paruness Ashtoni avaldus olukorra kohta Iraanis.
Catherine Ashton
liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja / komisjoni asepresident. - Austatud juhataja, lugupeetud parlamendiliikmed! Praegu on oluline võimalus tõstatada küsimus olukorrast Iraanis.
Euroopa Liit tahab normaalseid suhteid Iraaniga ning meie jõupingutused tuumarelvaga seotud küsimustega seoses on osa sellest. Selles kontekstis jätkan ma kõrge esindajana rahvusvahelistes kõnelustes Iraaniga oma eelkäija Javier Solana rollis.
Iraan on oluline riik, millel on pikk ajalugu ja rikas kultuur ning tähelepanuväärselt andekad inimesed. Iraanis loodud filmid ja raamatud on muljetavaldavad, naiste haridustase on kõrge, toimuvad avalikud debatid ning noorsugu on elav ja aktiivne. Iraani ühiskonnal on paljuski olemas vaba ühiskonna tunnused ja suutlikkus. Rahutused, mis järgnesid eelmisel aastal toimunud valimistele, mille tulemusi paljud iraanlased pidasid võltsituks, peegeldavad ohtu ühiskonnale. Loomulikult on see iraanlaste siseasi. Meisse puutub see, et rahvusvahelistest normidest ja standarditest kodaniku- ja poliitiliste õiguste valdkonnas tuleb kinni pidada.
Sellega seoses teevad mulle sügavat muret teated selle kohta, et hiljuti, eelmise aasta detsembri lõpus toimunud Ashura pidustuste ajal suruti Teheranis ja teistes Iraani linnades vägivaldselt maha meeleavaldused ning toimusid omavolilised kinnipidamised. Vägivalla kasutamine oma sõnavabadust ja kogunemisõigust teostavate meeleavaldajate vastu on lubamatu. Tegemist on universaalsete inimõigustega, mida peab austama, ning vabastada tuleb inimesed, keda on nende õiguste rahumeelse teostamise eest kinni peetud.
Samuti märgin ma sügava murega, et vahistamised tundusid olevat sageli suunatud inimõiguste kaitsjate ja ajakirjanike vastu ning et paljudele kinnipeetutele ei võimaldata juriidilist esindajat ega kohtumisi perekonnaga. Iraan peab täitma oma rahvusvahelisi kohustusi ning kohtlema kinnipeetavaid kooskõlas rahvusvaheliste inimõiguste standarditega.
Hiljuti toimus teinegi sündmus, kui peeti kinni 12 Baha usukogukonna liiget. Kõnealustele isikutele tuleb tagada õiglane ja avalik kohtumõistmine kooskõlas rahvusvaheliste standarditega.
EL on kasutanud iga võimalust, et nõuda, et Iraani valitsus täidaks oma rahvusvahelisi kohustusi, mis ta endale on vabatahtlikult võtnud. Oleme teinud avalikke avaldusi ning kasutanud muid diplomaatilisi vahendeid. Me töötame Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kaudu: alles eelmisel kuul võttis peaassamblee vastu resolutsiooni, millega mõistis olukorra hukka. Me kasutame täiel määral ära veebruari alguses Genfis ÜRO inimõiguste nõukogu korraldatava Iraani olukorra arutelu.
Tuumaküsimusega seoses on meil kahju, et Teheran ei ole teinud järeldusi viimasest kohtumisest, mis toimus 1. oktoobril Genfis Javier Solana ja pealäbirääkija Jalili vahel. Me kõik hindasime seda kohtumist positiivselt. Kuid tegelikkuses on Iraan nüüd IAEA esitatud lepingu projekti tagasi lükanud ja keeldub tuumakõnelusi jätkamast.
EL ja selle läbirääkimispartnerid on kõik pühendunud Iraani tuumaküsimusele diplomaatilise lahenduse leidmisele ning selleks peame jätkuvalt rakendama kaheosalist lähenemisviisi. Meil on vaja, et Teheran võtaks tõsiselt kohustust pidada tähendusrikkaid kõnelusi.
Meie eesmärk on endiselt suurendada usaldust selle vastu, et tuumaprogramm on kavandatud üksnes rahumeelseks otstarbeks. Usalduse defitsiiti suurendas omakorda paljastus, et Iraan on IAEAd õigeaegselt informeerimata hakanud rajama veel ühte uraani rikastamise rajatist. Lisaks ei tee Iraan jätkuvalt IAEAga täielikku koostööd ja ei pea kinni oma rahvusvahelistest kohustustest.
On elutähtis, et EL ja rahvusvaheline üldsus seisaksid ühiselt meie läbirääkimispingutuste taga ning toetaksid seda asjakohaste meetmetega. Kui me tahame oma eesmärki saavutada, siis on võtmeküsimuseks võimalikult laiapõhjalise ühtsuse saavutamine.
Kui Iraan asub tuumakõnelustes ja piirkonna üldise stabiilsuse küsimuses konstruktiivsemale rajale, siis võib see mängida olulist rolli Lähis-Ida ja Pärsia lahe piirkonnas, mis kajastaks tema õigustatud positsiooni ja uhkuseväärilist ajalugu.
Lõpetuseks, Iraaniga seotud väljakutsed võtavad minu portfellis väga palju ruumi. See on tohutut potentsiaali omav riik ning me oleme ikka ja jälle näidanud üles valmisolekut Iraaniga konstruktiivselt suhelda. Ma jätkan seda kurssi. Ma loodan siiralt, et mul on oma ametiaja jooksul võimalus anda täiskogule meie Iraani-suhetest positiivsem ülevaade.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
fraktsiooni PPE nimel. - (ES) Paruness Ashton! Teie mure on põhjendatud, sest olukord Afganistanis on väga tõsine, eelkõige just inimõiguste vaatenurgast. Ma viitan eelkõige kodanikuõigustele ja poliitilistele vabadustele, kus me näeme tõepoolest uskumatuid sündmusi: meelevaldne vägivalla rakendamine, opositsiooniliikmete massivahistamised, mõrvad, hukkamised, valitsusväliste organisatsioonide töö takistamine ning pressivabaduse teostamise võimatus. Euroopa Parlamendi delegatsioonil ei lubatud riiki isegi siseneda.
Austatud juhataja! Praegust olukorda arvestades esitan ma endale küsimuse: kas on mõtet seda riiki külastada?
Paruness Ashton! Teie märkused tuumaküsimuse kohta olid väga selged ja ka väga sirgjoonelised: hoolimata rahvusvahelise kogukonna hoiatustest jätkab Iraan rikastatud uraaniumi tootmist. Riik lükkas tagasi president Obama ulatud käe ning lükkas tagasi ka kuuiku, sealhulgas Venemaa ja Prantsusmaa esitatud kõige värskema kava.
Paruness Ashton! Minu küsimus on väga lihtne: kas te usute, et me oleme selle riigi osas oma kannatustevarud ära kasutanud? Kas te arvate, et me peaksime edasi liikuma ja võtma karmimaid meetmeid, või usute te hoopis, et parim viis Iraani režiimiga läbi rääkida on kasutada leebet lähenemist?
Ma tahaksin teile öelda, et tervitan siiralt teie avaldust inimõiguste kaitse kohta selles riigis. Rikkumised on äärmiselt rängad ja, austatud juhataja, ma usun, et parlament peab ilma keerutamata hukka mõistma inimõiguste olukorra selles riigis. Ma loodan, et parlament teeb seda sellekohase resolutsiooni heakskiitmise teel. Parlament peab väsimatult vabadust kaitstes jääma kindlaks, väga kindlaks.
Roberto Gualtieri
fraktsiooni S&D nimel. - (IT) Austatud juhataja, kallid kolleegid! Iraanis aset leidvate arengute taustal peab paratamatult väljendama tõsist muret. Murelikuks teeb poliitiliste ja kodanikuõiguste süvenev rikkumine, mille me otsustavalt hukka mõistame, ja suutmatus täita kohustusi, mis tulenevad Iraani liitumisest massihävitusrelvade leviku tõkestamise lepinguga, mille suhtes isegi kõnealune riik ise on avaldanud, et ta ei taha sellele varju heita.
Me ei sea kahtluse alla Iraani õigust arendada tuumaenergiat rahumeelseks kasutamiseks ning samuti ei taha me alahinnata seda olulist rolli, mida Iraan võib regionaalsel tasandil mängida, tema legitiimseid julgeolekunõudeid ega vajadust luua piirkondliku julgeoleku usaldusväärne süsteem, mis kaasaks kõiki selle piirkonna tuumariike. Kuid just seetõttu ei saa me aru, mis põhjustel Iraan ei nõustunud Rahvusvahelise Aatomienergia Agentuuri palvega teostada uraani rikastamist välismaal, ja me kahetseme Iraani kõnealust otsust.
Sellises olukorras peab julgeolekunõukogu otsustama, missugune on rahvusvahelise kogukonna vastus ja kas rakendatakse uusi sanktsioone, mis peaksid keskenduma massihävitusrelvade leviku tõkestamisele ning olema kavandatud viisil, mis toetaks raske, kuid vältimatu dialoogi pidamist ja mille eesmärk ei tohi olla režiimi kukutamine ja mida selleks ei tohi ka kasutada.
Euroopa Liit peaks sellesse tegevuskavasse andma oma osa ja kaaluma sobival ajal ja sobivas vormis võimalikke tehnilisi meetmeid, mis täiendaksid ÜRO sanktsioone. Samal ajal peaks liit kinnitama oma valmisolekut pidada arutelusid ja dialooge, mis ei tohiks kunagi katkeda. Ka mitte rasketel aegadel.
Me toetame täielikult Euroopa Liidu ja kõrge esindaja tegevust kooskõlas kõrge esindaja sõnavõtus selgelt väljendatud lähenemisviisiga.
Marietje Schaake
fraktsiooni ALDE nimel. - Austatud juhataja! Läinud suvel osutusin valituks Euroopa Parlamenti, kritiseerides mu oma valitsust. Iraanis oleks sama teinud noor naine tõenäoliselt juba tapetud, vangistatud, piinatud ja vägistatud.
Tänu uuele meediale oleme kõik näinud videolõike brutaalsusest, millega Iraani režiim surub maha kodanikke, kes võtavad rahumeelselt sõna demokraatia ja vabaduse nimel. Hiljutised revolutsioonilise kaardiväe luureameti inimõiguste raportite vahistamised näitavad, et Iraani režiim tunneb kõrgendatud huvi riigi sulustamise vastu. Nende ettekandeid kasutasid ulatuslikult rahvusvahelised ajakirjanikud.
Eile oli Martin Luther Kingi päev. Mälestame meest, kes samuti rahumeelselt tänavail marssis ning ütles: "Tuleb aeg, kui vaikimine on reetmine”. Kõrge esindaja, see aeg on ammu käes!
President Barack Obama katkestas jõulude ajal oma puhkuse, et võtta sõna pärast Ashurat kodanikele suunatud veelgi brutaalsemate rünnakute vastu. Väljapakutud paralleelse teega lähenemises Iraanile rõhutavad Ameerika Ühendriigid üha enam inimõigusi. Euroopa peaks võtma siin tugevama juhtpositsiooni, mitte ainult siis, kui see poliitiliselt ohutu on.
Haiti loodusõnnetus on kohutav tragöödia ja mul on hea meel, et tegutsete. Ent inimese loodud õnnetusele, mis Iraanis jätkub, pole seni Euroopa poolelt juhtimise ja koordineerimisega vastatud. Läinud kuul pidanuks selle parlamendi delegatsioon Iraani külastama, kuid režiim ei tahtnud, et näeksime oma silmadega selle nõrkust ja lõhestatust. On viimane aeg, et Euroopa asuks Iraani suhtes seisukohale - maailm ootab.
Kas Iraani praegune režiim, mis on oma õigusjärgsuse minetanud ja seesmiselt lõhenenud, on läbirääkimistel tõsiseltvõetav osaline? Mis meetmeid kavandate tuumaküsimuses, mis sihistaks valitsust elanikkonda kahjustamata? Kas olete valmis kutsuma Euroopas kokku Iraani puudutavad erakorralised kõnelused?
Kuidas kasutate ELi inimõiguste vahendit, et kindlustada, et inimõigused jääksid Euroopa prioriteediks? Minu arvates on tarvis toetada kodanikke, kodanikuühiskonda ja ajakirjanikke. Eesistujariik Tšehhi väljapakutud nn varjupaigalinna kava võiks olla kasulik vahend Euroopas asuvate ohustatud iraanlaste toetamiseks.
Kuulamistel volinik Kroesiga küsisin temalt, kas ta on valmis teiega koostööd tegema, et muuta Internetis sõnavabadus Euroopa välispoliitika lahutamatuks osaks. Küsin teilt sama.
Barbara Lochbihler
fraktsiooni Verts/ALE nimel. - (DE) Austatud juhataja, paruness Ashton! Euroopa Parlament on jälginud hoolikalt riigisisese ja välispoliitika arenguid Iraanis. Iraani delegatsioon on pidanud dialoogi valitsuse ja kodanikuühiskonna esindajatega ning teinud ettevalmistusi delegatsiooni reisiks Iraani kuu alguses, ehkki kahjuks see lühikese etteteatamisega tühistati.
Rahulolematus ise petturlike valimistega ja pidev riikliku repressiooni ja vägivalla suurenemine on sundinud Iraani kodanikuühiskonna esindajaid pöörduma Euroopa Parlamendi poole. Oma julge käiguga taotlevad nad meie toetust demokraatlike vabaduste alalhoidmiseks ning kutsuvad meid üles võtma tõsiselt meie alusväärtusi. Proteste on palju ja need käivad ikka veel. Iraani valitsuselt nõutakse poliitiliste vastuste andmist nendele lahendamata küsimustele, ent selle asemel näeme rängimate inimõiguste rikkumiste, näiteks piinamise ja kinnipeetavatele kallaletungimise, suurenemist ning kuuleme meeleavaldajate hukkumistest samal ajal, kui toimuvad ebaõiglased kohtuprotsessid.
Paljud iraanlased ootavad meilt mitte ainult silma peal hoidmist välispoliitikal ja tuumaprogrammil, vaid ka poliitilise olukorra adumist ja sammude astumist selle suhtes Iraanis. Tuleb tervitada, et Hispaania ja Iirimaa taolised riigid valmistuvad väljastama viisasid mittebürokraatlikult inimõiguste tagakiusatud kaitsjaile, aidates neid nõnda rängast ohust välja. Teised liikmesriigid peaksid antud eeskuju järgima ning samuti palume komisjonil pakkuda poliitiliselt tagakiusatuile kiiret abi!
Väljastpoolt on see, mida teha saame, piiratud. Üliolulised muutused peavad tulema riigi seest. Peame aga hoidma lahti sidekanalid välismaailma. Selles kontekstis peame olema äärmiselt kriitilised välisettevõtete suhtes, nagu Siemens ja Nokia, kelle tehnoloogia aitab teha tsensuuri võimalikuks ja efektiivsemakski.
Kuna tuumaküsimuse läbirääkimistes pole kokkulepet saavutatud, räägitakse üha enam sanktsioonide kehtestamisest. Pole aga selge, mis sanktsioonidel oleks poliitilisele juhtkonnale soovitud mõju. Kui sanktsioonid viivad paljude inimeste elatustaseme halvenemiseni, mille näiteks on bensiinisanktsioonid, ei saavuta nad oma eesmärki ning annavad režiimile võimaluse süüdistada seda, mida nad nimetavad vaenulikuks välismaailmaks, halvenevas majandusolukorras.
Seetõttu on väga oluline töötada välja sihistatud ja intelligentsed sanktsioonid, sealhulgas üksikisikute vastu. Seega näiteks võib kanda nõukogu musta nimekirja viimaste kuude repressiivsete meetmete eest vastutavad isikud. ELi Iraani poliitikas on oluline see, mida loome ja hoiame, paralleelse tee poliitika. Tagasilöökidele vaatamata on meil tarvis taotleda poliitilist dialoogi. Iraani eraldamine ei aitaks ei riigi rahvast ega piirkonna naabreid.
Charles Tannock
fraktsiooni ECR nimel. - Austatud juhataja! President Ahmadinejadi armutu ambitsioon arendada tuumarelvi kujutab endast minu arvates täna suurimat ohtu maailmarahule.
Ainult ühtse ja koordineeritud lähenemise kaudu saavutab ELi diplomaatia lõpuks edu. Uuendatud sanktsioonid peavad olema nüüd sihistatud ja Teherani režiimi äärmiselt kahjustavad. Ent samavõrra peaksime tunnistama, et Iraani rahvas ja Iraani režiim pole sama asi.
Sest kui Ahmadinejad varastas eelmine aasta presidendivalimised, oleme näinud paljude teisitimõtlejate ja vaprate meeleavaldajate tulekut tänavaile. Need inimesed vajavad meie tuge, sest samastavad end meie vabaduse, demokraatia ja õigusriigi väärtustega. Tõepoolest on meeleheide Iraanis selline, et opositsiooni juht Mir Hossain Musavi, varem vaevalt demokraadina tuntud, on öelnud, et on valmis ohverdama oma elu riigi tulevaseks hüvanguks. Vahepeal jätkuvad vaibumata kisendavad inimõiguste rikkumised, samal ajal, kui rutiinselt hukatakse noorukeid ja homoseksuaale.
Praeguse täiskogu Euroopa Parlamendi liikmed igatsevad näha demokraatlikku ja vaba Iraani, mis ei ekspordi enam Hamase ja Hezbollah' kaudu terrorismi, vaid asub oma õigustatud kohale rahvusvahelises kogukonnas. EL peaks neljakordistama oma jõupingutusi selle protsessi kiirendamiseks igal võimalikul moel.
Bastiaan Belder
fraktsiooni EFD nimel. - (NL) Austatud juhataja! Läinud nädal esitas meedia mulle ebamugava idee: Iisrael ründavat varem või hiljem oma peavaenlast Iraani. Samal ajal, kui antud debatt Euroopas käis, arutas Iraanis meedia samuti intensiivselt sõjalist võimalust Teherani vaidlust tekitava tuumaprojekti vastu. Puhas sionistlik vale ja liialdus, oli konservatiivse ajalehe Kayhan kohtuotsus oletatava tuumaohu osas. Samal ajal pole kahtlust, et Islamivabariigi tuumaprogramm kujutab endast tõsist julgeolekuohtu - eelkõige Iisraelile, kuid ka piirkonnale laiemalt. Loodan seetõttu siiski, et rahvusvaheline kogukond enam lihtsalt ei tunnista seda, vaid tegelikult selles suhtes meetmeid rakendab. Minu arvates peavad olema selles suhtes kõik variandid laual. Efektiivne sanktsioonide režiim, mida Saksa kantsler Angela Merkel veel eile nõudis, tähendab igal juhul, et juudiriik ei pea absoluutselt ühepoolselt tegutsema.
See toob mu üliolulise küsimuseni nõukogu jaoks, teie jaoks, kõrge esindaja! Kas tegelikult on Euroopas alust Iraani režiimi vastaste sanktsioonide rangeks karmistamiseks? Tihedad kaubandussidemed mitme prominentse ELi liikmesriigi - mul ei tarvitse nimesid mainida, kuna teie samuti olete vist neist teadlik - ning Islamivabariigi vahel võivad alati tekitada suuri takistusi tuumaküsimuste tõsiseks lahendamiseks. Viimastel nädalatel on ajaleht The Wall Street Journal kirjutanud sellest hulga teravaid arvamusartikleid, mis praktiliselt kujutasid endast süüteoregistrit Euroopa vastu. Lühidalt öeldes, paruness Ashton, kas on alust Iraani Islamivabariigi vastaste efektiivsete sanktsioonide karmistamiseks? Ootan teie vastust!
Franz Obermayr
(DE) Austatud juhataja! Värskeimad sündmused on iseäranis teinud selgeks, et kodanikuvabadustega ümberkäimisel Iraanis on selgeid puudusi Euroopa vaatepunktist. Hiljuti karistusotsuse saanud meeleavaldajaile mõistetud surmanuhtlus on märk, kuivõrd fundamentaalselt teisiti õigusi ja neist kinnipidamist selles riigis koheldakse. Samuti on oluline rõhutada, et ELi välispoliitika ei tohi olla kõver, kuna tihti vaatame rõõmsalt läbi silmade sellistele asjadele majanduslikult ja geostrateegiliselt oluliste partnerite - näiteks Hiina või ehk Saudi-Araabia - puhul hoolimata tõsiasjast, et ka nendes riikides esineb tõsiseid hälbimisi meie euroopalikest kujutelmadest demokraatiast ja õigusriigist.
Iraani delegatsiooni liikmena tekitab mulle iseäranis muret, et viibinud reis Iraaki ennistataks võimalikult varsti, et parandada kahepoolset suhtlemist ELiga ning seeläbi võib-olla aidata dialoogi varal kaasa Iraanis valitseva dramaatilise olukorra kahjutustamisele.
Lena Kolarska-Bobińska
(PL) Austatud juhataja! Paruness Ashton, Iraani riigisisene olukord halveneb oluliselt päevast päeva ja nädalast nädalasse. Inimõigusi rikutakse praktiliselt meie silmade all ning oleme tunnistajaiks terrorile, millega pole pidanud aastakümneid kokku puutuma. Riikliku repressiooni pretsedenditu laine üritab vaigistada neid, kes Iraanis demokraatlike reformide eest võitlevad. Võitluses oma kodanike vastu kasutab valitsus ka spetsiaalselt väljaõpetatud relvastatud noori Basij'i omakaitseväest.
Euroopa Parlament peab mõistma hukka valitsuse ülemäärase jõu kasutamise ning suurenevad inimõiguste rikkumised. Samuti on vastuvõetamatu kasutada opositsiooni vastu surmanuhtlust, sealhulgas kuriteo moharebeh, jumalavaenulikkuse ettekäändel. Seetõttu on Euroopa Liidul tarvis olukorrale Iraanis uut lähenemist. Euroopa Liidu kõrge esindaja Catherine Ashton peaks saatma tugeva ja selge sõnumi Iraani kodanikele, kinnitades meie soovi inimõigusi kaitsta.
Tuumarelva küsimus on äärmiselt oluline. Siiski ei peaks me lakkama kaitsmast põhiväärtusi lihtsalt taktikalise eelise saavutamiseks läbirääkimisel. Kõnelustel Iraaniga ei tohi me marginaliseerida õigusriiki, sõnavabadust ega õigust saada teavet. Antud väärtusi ei tohi käsitleda vähem olulistena.
Olen Poolast, kus üle 20 aasta tagasi, 1989. aastal asendus türannia demokraatiaga. See toimus tänu opositsiooni Solidaarsus liikumise mittevägivaldsele tegevusele ning valitsuse ja rahva vahelisele rahumeelsele dialoogile. Ma ei näe nüüd Iraani elanike jaoks edasiminekuks paremat teed.
Ana Gomes
(PT) Iraani küsimus on üks olulisimaid teemasid kaasaja rahvusvahelises poliitikas. Tuleb teha kõik, et takistada Iraani režiimi, mis on olnud Lähis-Idas rahule ja julgeolekule nii kahjulik, saavutamast ligipääsu massihävitusrelvadele.
Ent Euroopa Liidu rolli suhetes Iraaniga ei tohi raisata tuumaküsimusele. Juunis toimunud manipuleeritud valimistest saadik oleme olnud tunnistajaks rahvaliikumisele Iraani režiimi repressiivse valgustusvaenuliku ja demokraatiavastase iseloomu vastu.
Euroopa peab olema järjepidev inimõiguste universaalse väärtuse edendamisel, mille pärast paljud inimesed oma elusid Teherani tänavail ohtu seavad. Seadmata kahtluse alla inimeste suveräänset õigust oma saatuse üle ise otsustada, on kohustuslik, et Euroopa Liit astuks samme nende julgustamiseks, kes Iraanis vabaduse ja demokraatia eest võitlevad. Vabadest ja alternatiivsetest infokanalitest pole midagi tõhusamat tsensuuriga võitlemiseks, mis on kõikide rõhuvate režiimide pärusmaa.
Sellest lähtuvalt ootame, et väga varsti toimib farsikeelne telekanal, mille Euroopa Nõukogu andis Euronewsile.
Samuti ootame, et paruness Ashton uue kõrge esindajana jätkab jõuliselt loovaid algatusi, mis aitaks Iraanis kaasa suuremale poliitilisele läbipaistvusele ning paneks tähele kõigi nende tehtud soovitusi, kes on võidelnud vaba Iraani eest, sealhulgas eksiilis iraanlased.
Lisaks peaks juhinduma antud murest Iraani poliitilise tuleviku üle igasugused uued sanktsioonid, mille kasuks tuumaküsimuse kontekstis otsustatakse. Nagu iraani intelligentsi esindaja Akbar Ganji siin parlamendis selgitas, on kohustuslik, et väldiksime majandussanktsioone, mis nõrgestavad inimesi, ning eriti Iraani keskklassi, kellest koosnevad opositsiooni read.
Julgeoleku heaks Lähis-Idas, Euroopas ja maailmas ei saa teha miski enam kui Iraani demokraatia, mille on rajanud iraanlased. Euroopa Liit peab tegema selle ühe oma eemärkideks.
Frédérique Ries
(FR) Austatud juhataja! Iraan elab hetkel kahtlemata läbi oma ajaloo rängimat kriisi 1979. aastast saadik antud režiimi tõttu, mis on vastuvõtmatu igasuguse muutuse suhtes ja mis on tõstnud oponentide sihistatud atentaatide, reidide ja rahumeelsete ning lisaks ajakirjanike vangistamiste arvu 12. juuni 2009. aasta valimisfarsist saadik.
Arutelu alguses mainis Catherine valitsusväliste organisatsioonide raporteid, selles suhtes katastroofilisi raporteid, rääkimata kohtu paroodiast, mis mõisteti prantslannale Clotilde Reissile ja Baha'i vähemusele, kellest seitsme üle on Teheranis eelmisest esmaspäevast saadik kohtuprotsess käinud. Neid ohustab eluaegne vangistus või midagi hullematki, sest nende religioon on valitseva võimu omast erinev.
Raport on karm. Presidendivalimised pole muutnud mitte midagi või pigem on muutnud midagi: nad on muutnud Iraani režiimi veelgi radikaalsemaks, kui see võimalik oleks. Samuti toimub radikaliseerumine välismaailma suhtes, sealhulgas Iraani ametivõimude kannapööre 2009. aasta oktoobri Viini läbirääkimistel kokkulepitud tuumaleppe projekti osas.
Millal hakkame kaaluma, kas mainida - ütlen siinkohal mainida - intelligentseid ja sihistatud sanktsioone nagu neid, millele viitas Barbara Lochbihler? Seega sanktsioone režiimi vastu, mis on avalikult Lääne vastu ja antisemiitlik? Tean, et tegemist on kitsa võimaluseaknaga, Catherine Ashton, kuid kas te ei arva, et peame tegema siinkohal rohkem ja paremini, et peame aitama Iraani noori, kes kuulutavad oma nördimust Internetis? Et peame mõistma hukka korduvad üleskutsed hävitada Iisraeli riik? Ning eelkõige et peame toetama kodanikuühiskonda ja opositsiooni, seda demokraatlikku liikumist, mis trotsib antud hääleröövlist presidenti ja tema omakaitseväelasi?
Peame vältima eskaleerumist, olen sellest väga teadlik, kuid samuti peame vältima kõrvalepuiklemist ega tohi korrata viga, mida tegime Afganistanis, kus Euroopa ei suutnud kaitsta komandör Massoudi. Meie kohuseks on Iraani opositsiooni juhte toetada, et neid sarnane saatus ei tabaks.
Fiorello Provera
(IT) Austatud juhataja! Kallid kolleegid! Olukord Iraanis jätkab halvenemist.
Hiljuti on saanud surma vähemalt 8 inimest. Režiim on suurendanud naiste - naisajakirjanike, ametiühingulaste ja intelligentsi esindajate - vahistamisi. Vahistatud on 30 ema, kes nõudsid uudiseid kadunud laste kohta, ning noore vabadusemärtri Neda Agha-Soltan hauda on rüvetanud korduvalt tulirelvade kuulid. Selge on, et režiim kavatseb suurendada represseerimist ja kehtestada terrorikliima.
Lisaks antud riigisisesele olukorrale ilmutab Iraan rahvusvahelise koopereerumise puudumist, keeldudes võimaldamast Rahvusvaheline Aatomienergiaagentuuril juurdepääsu Iraani uraanuimi rikastamise objektidele. See näitab selgesti Iraani tuumaprogrammi tegelikke kavatsusi. Kui need üksnes rahumeelsed oleks, ei oleks tarvis neid varjata.
Euroopa peaks seetõttu jõuliselt oma muredel kosta laskma, sest militaarne tuumariik võib seada ohtu mandri julgeoleku ja tekitada olulisi poliitilisi tagajärgi kõikidele piirkonna riikidele.
Martin Ehrenhauser
(DE) Austatud juhataja! Isegi kui Iraani konflikt näib võimuvõitlusena vana ja uue riigiaparaadi vahel, on ikkagi väga selgesti näha, et selles väga suletud ühiskonnasüsteemis on väga selged praod. Olukord Iraanis on kindlaks tõestuseks demokraatia olulisusest, nimelt iga viimase kui ühe kodaniku suutlikkusest väljendada oma poliitilist tahet.
Need, kellel Iraanis on poliitiline vastutus, reageerivad hetkel ühiskonna õigusjärgsele tahtele riigi repressiooniga, mis ulatub nii kaugele kui surmanuhtlus. Antud rünnakud kodanike vastu tuleb viivitamatult lõpetada, kuna riiklik repressioon ühiskonna antud tahtele kindlasti lõppu ei tee. Iraani pikk ajalugu näitab meile vastupidist.
Kavandatud Euroopa Parlamendi delegatsiooni Teherani reisi osas, mille Iraani valitsus lühikese etteteatamisega tühistas, sooviksin öelda vaid, et antud ajahetkel, oli antud reis tõesti oluline selleks, et eelkõige jõuda läbirääkimiste ja dialoogideni kõigiga, seahulgas ja iseäranis kohalike kodanike ja kodanikuühiskonnaga.
Philippe Juvin
(FR) Austatud juhataja! Iraanlased teatasid, et on valmis vahetama järk-järgult väherikastatud uraanuimi kütuse vastu. Taolise tootmise on lükanud tagasi G-6, ehkki see polnud nii erinev ettepanekust, mille sama grupp just enne kokku oli pannud.
Ma ei alahinda sugugi iraanlaste läbirääkimisomadusi, iseäranis vahetuse järkjärgulise iseloomu määratluse suhtes, mida nad ette panid, ent arvestades kaalul olevat. Kas teie arvates, Catherine Ashton, ei ole antud G-6 keeldumine võinud olla ehk täpse Euroopa Liidu ühtse seisukoha objektiks? Miks me ei haaranud võimalusest?
Sooviksin, et tooksite meie jaoks kuuldavale oma mõtted antud asjas. Tunnistan, et olen Euroopa äranägemise üle antud arutelus väga hämmeldunud. Meil on õigusjärgsust, Euroopal on õigusjärgsust. Kasutagem seda kokkuleppele jõudmiseks!
María Muñiz De Urquiza
(ES) Mu esimene sõnavõtt parlamendis läinud aasta juunis oli Iraani teemal värskeima hukkamiste laine järel. Siis kutsusin Euroopa Liitu üles rakendama kõiki selle käsutuses olevaid vahendeid inimõiguste kaitsmiseks.
Nüüd leiame, et repressioon jätkub ikkagi Baha'i religioosse vähemuse, homoseksuaalide vastu - ja ma kutsun iseäranis üles vangistatud homoseksuaalide vabastamisele, kes mõnedel juhtudel on surma mõistetud -, opositsiooni vastu - seejuures on opositsioonist vangistatud üle 2500 -, ajakirjandusvabaduse vastu - alles selle nädala esmaspäeval nägime, kuidas pandi kinni ajaleht Farhang-e-Ashti opositsioonijuhi hr Mousavi väljaütlemise avaldamise eest - ning kurdi vähemuse vastu.
Iraan on Euroopa tegevuskavas jätkuvalt suureks väljakutseks ja mitte pelgalt tuumaohu pärast: selle vastu rakendab rahvusvaheline kogukond juba meetmeid. Väljakutse on selles, et Iraanil on suur võime mõjutada kõiki valdkondi, kus tehakse jõupingutusi leida rahumeelne ja diplomaatlik lahendus Lähis-Idas ja samuti Iraagis ning Afganistanis.
Oma repressiivsete sammude kaudu hävitab Iraan võimaluse välissuhteid normaliseerida, et riikide kogukond saaks riiki aktsepteerida ja see saaks etendada rahvusvahelistes suhetes konstruktiivset rolli.
See on olukord, mida meie, sotsiaaldemokraadid, soovime, kuid selle saab saavutada ainult juhul, kui Iraan täidab oma rahvusvahelised kohustused, alustades kodaniku- ja poliitiliste õiguste rahvusvaheline paktiga. Iraan peab tunnistama poliitilisi parteisid, ametiühinguid, valitsusväliseid organisatsioone, ühinemisõigust, sõnavabadust jne.
Euroopa Liidu tuge ja solidaarsust, mida nüüd nõuan nende nimel, kes soovivad enam õigusi, ja nende jaoks, keda režiim represseerib, ei tohi ajada segamini mingit liiki Lääne vahelesegamisega. Selle asemel kujutab see endast soovi, et Iraan rahuldaks miinimumnõudmised, mis on vajalikud, et see saaks ülejäänud maailmaga läbirääkimisi pidada.
Marco Scurria
(IT) Austatud juhataja, kallid kolleegid! Euroopa Liidu väljaannetes ja ELi veebilehtedel ütleme tihti, et inimõigused on Euroopa integratsiooni protsessi süda ning tema välissuhete võtmeelement.
Euroopa Liiduga poliitilised või kaubanduslepped sidunud riigid on kohustatud antud õigusi austama. Paruness Ashton! Peaksime küsima endalt, kas antud nõudmised eksisteerivad veel meie suhetes Iraaniga ja kas meie jaoks on ikka loogiline saata Teherani delegatsiooni ilma Iraani valitsusega kava suhtes kokku leppimata, mida mõlemad pooled toetavad, mis võimaldab meil kuulata ka opositsiooni põhjendusi ja hääli.
Selles suhtes aga, mida teha saame, peame olema ettevaatlikud, isegi kui arutame sanktsioone, sest ajalugu näitab, et majandus- ja kaubandussanktsioonid on tihti nõrgestamise asemel tugevdanud, ning et need on tegelikult nõrgestanud inimesi ja eelkõige vaeseimaid neist. Kui kuulasime delegatsioonina teatud inimesi ja kuulsime tunnistusi naiste ja vähemuste õigustest Iraanis, rääkisid nad meile, et võib-olla oleks parem kehtestada sümboolseid sanktsioone, näiteks kultuurilisi sanktsioone.
Viimastel päevadel on paljud parlamendiliikmed ja intelligentsi esindajad kogu Euroopas kirjutanud, et kutsuda UNESCOt üles mitte pidama maailma filosoofiapäeva Teheranis. Minu arvates on tegemist võetud kohustusega, millega liitub ka praegune parlament, pidades meeles, et Neda Agha-Soltan oli filosoofiakraadiga üliõpilane ning et antud sümbol võiks ühendada Euroopa Parlamenti üleskutses UNESCOle antud meedet rakendada.
Sergio Gaetano Cofferati
(IT) Austatud juhataja, kallid kolleegid! Viimaste nädalate jooksul oleme näinud, kuidas Iraani valitsus ehk Iraani režiim paneb toime tõsiseid inimõiguste ja kõige fundamentaalsemate demokraatlike vabaduste rikkumisi.
Seega pole selle parlamendi ja Euroopa jaoks küsimus enam lihtsalt suhetes riigiga, mis mõtleb tuumapoliitika üle aktsepteeritavatest reeglitest ning konkreetsetest kontrollelementidest väljaspool, mis rahvusvaheline kogukond antud asjade puhul reeglina paika paneb. On midagi uut või on midagi vana muutumas akuutsemaks seoses veelgi murettekitavama teemaga: inimõigused.
Olen veendunud, et Iraanile võiks olla palju olulisem olla regioonis, kus see asub. Ent antud värske õiguste rikkumiste laine peab olema minu arvates prioriteet meie ja kõrge esindaja jaoks. Valitsusepoolne mahasurumine pole vaigistanud demokraatliku teisitimõtlemise hääli. Nüüd on kohane rahvusvahelisel kogukonnal etendada aktiivset rolli ja pakkuda abi nendele, kes režiimile vastu on ning arvavad, et nende põhiõigusi peab austama.
Seetõttu peaksime olema seal alaliselt kohal. Euroopa Parlamendi delegatsioon saab väga täpseid eesmärke välja selgitades minna Iraani näitamaks oma solidaarsust Iraani demokraatidega ja kindlasti mitte Iraani valitsuse poolse mahasurumise toetamiseks, isegi mitte vabatahtlikult. Minu arvates peaksime seda kõike edasi arutama ning oma eesmärgi saavutama.
Monica Luisa Macovei
Olen otsustanud kasutada enamiku oma ajast antud sekkumiseks, et tõsta esile inimeste nimed, keda öeldavasti Iraanis kinni peetakse, osad surmamõistetuina, poliitilise režiimi kritiseerimise või tsiviilõiguste kaitsmise eest.
Ali Mehrnia, Parviz Varmazyari, Majid Rezaii, Alireza Nabavi, Ali Massoumi ja Shirin Alavi Holi on öeldavasti kinnipeetavad ning mõistetud surma Moharebi eest, mis tähendab jumalavaenulikkust.
Kolmkümmend kolm Iraani Leinavate Emade hulka kuuluvat naist, kelle lapsed on tapetud, kadunud või valimistejärgses vägivallas kinnipeetud, kiustakse taga.
Kinni peetakse teisi naisaktiviste ja nende peresid: Atefeh Nabavi, Shabnam Madadzadeh, Mahsa Naderi, Fatemeh Ziaee Azad ja Nazila Dashti.
Kinni peetakse kaheksat aktivisti Inimõiguste raportite Komisjonist: Saeed Kalanaki, Saeed Jalalifar, Shiva Nazar-Ahari, Kouhyar Goudarzi, Saeed Haeri, Parisa Kakayi ja Mehrdad Rahimi. Teised neil läksid peitu pärast luureministeeriumisse kutsumist: Hesam Misaghi, Saeed Habibi, Navid Khanjani ja Sepeher Atefi.
Kinni peetakse teisi Liberaalsete Üliõpilaste ja Vilistlaste Ühendusest: Mehrdad Bozorg, Ehsan Dolatshah ja Sina Shokohi.
Antud inimestel on ühine see, et nad kandsid ette või ütlesid välja oma mured Iraanis valitseva olukorra üle.
Mida kavatseb komisjon või nõukogu teha poliitilisel eesmärgil vangistatute vabastamiseks? Mis vahendeid komisjon pakub Iraanis tegutsevatele valitsusvälistele inimõiguste organisatsioonidele?
George Sabin Cutaş
(RO) Isiklikult arvan, et on suur potentsiaal Iraani ja Euroopa Liidu vahelisteks tihedateks majanduslikeks, kultuurilisteks ja poliitilisteks sidemeteks. Ent antud potentsiaal on jätkuvalt avamata. Iraani ja Euroopa Liidu vahelised suhted satuvad suurte raskuste otsa, kui puudutatakse tundlikke teemasid, nagu näiteks Iraani tuumaprogramm või inimõigused.
Minu arvates on tarvis Iraanil vastata Euroopa Liidu väljendatud dialoogisoovile. Dialoogis osalemisest keeldumine saab ainult piirata vastastikku huvi pakkuvate ainevaldkondade ideede ja teadmiste siiret. Pean teile meenutama, et Euroopa Liit on Iraani juhtiv kaubanduspartner ning, arvestades Iraani eesmärki Maailma Kaubandusorganisatsiooniga liituda, aitaks tihedam kaubanduspartnerlus Euroopa Liiduga Iraani püüdluses organisatsiooni standardeid täita.
Ent nii kaua, kuni iraanlased ilmutavad avatuse puudumist koostöö suhtes, pole Iraani ja Euroopa Liidu vahel konstruktiivne dialoog võimalik.
Salvatore Tatarella
(IT) Austatud juhataja, paruness Ashton, kallid kolleegid! Teie, paruness, olete visandanud selles võimsa ajaloo, võimsa kultuuri ja võimsa tsivilisatsiooniga võimsas riigis valitsevast olukorrast dramaatilise pildi.
Esineb teisitimõtlemise ja opositsiooni mahasurumist, esineb väga tõsiseid tsiviilõiguste piiranguid, esineb vabaduste rikkumisi, on olemas murettekitav tuumaprogramm ja Iisraeli ning rahuga seotud oht.
Kahjuks pole ma veel aru saanud, mis algatusi Euroopa rakendada kavatseb, et teha antud olukorrale lõpp, kaitsta rahu, vabadust ja tsiviilõigusi. Loodan, et arutelu järeldustes on võimalik loetleda fakte ja algatusi, rakendatavaid seisukohti ja ehk vastata Marco tehtud ettepanekule.
Austatud juhataja! Mis puudutab parlamenti, kuulun delegatsiooni, mis võitles, et saada Iraani minemiseks luba Iraani valitsuselt, kes reisi protestiks tühistama pidi, seda teha ei saanud, ja mida samuti häbistati Iraani külastamise keeluga.
Olen dialoogi poolt Iraaniga, kuid Itaalia parlament ja delegatsioon peavad jõuliselt edastama meie seisukoha vabaduse ja ohustatud õiguste kaitse suhtes.
Sari Essayah
(FI) Austatud juhataja, volinik! Iraani praegune valitsus rikub jultunult inimõigusi ja tallab jalge alla oma kodanike põhiõigusi. Värskeim tõend sellest on kaheksa inimese tapmine seoses Ashura sündmusega ning asjaolu, et hetkel ootab surmaotsust viis opositsiooni liiget.
Iraani praegune režiim on suurim oht maailma rahule. On täiesti arusaamatu, et rahvusvaheline kogukond vaatab eemalt, kui samal ajal Iraani valitsusel on lubatud rahulikult arendada sõjalist tuumaprogrammi ning eirata Rahvusvaheline Aatomienergiaagentuuri seisukohti. Riigi praegusel juhtkonnal lubatakse avalikult ähvardada hävitada ÜRO teine liikmesriik Iisrael. Samuti toetab ta Hezbollah' terroristide rühma, mis on aktiivne Liibanonis ja Süürias.
Teatud mõttes meenutavad antud sündmused 60 aasta taguseid hetki. Meil pole tarvis mõelda, mis me teha võinuks, et vihkamist ära hoida. Täna aga, kui tõhusaid meetmeid rakendame, saame ennetada sama asja kordumist.
Peame hakkama kehtestama majanduslikke sanktsioone Iraani valitsuse vastu nii pea kui võimalik. Kuna olukord on selline, nagu see on, oleks parem, kui ELi Iraani delegatsioonil ei lastaks minna, kuna mullad kasutaksid reisi ainult propaganda otstarbel ära. Ärgem unustagem: antud juhul pole probleem niivõrd, et on nii palju halba - rohkem on asi selles, et head vaikisid!
Bogusław Sonik
(PL) Austatud juhataja! Läinud aasta lõppes Iraani suurimate opositsiooniprotestidega presidendivalimistele järgnenud demonstratsioonidest saadik juunis, kui ametis president kuulutati võitjaks. Kokkupõrgetes julgeolekujõududega sai surma kaheksa inimest, sadu vigastada ning sadu peeti kinni. Opositsiooni toetavaid üliõpilasi rünnati ülikooli linnakus, mis kutsus esile reaktsiooni ülikooli 88 õppejõult pöördumise näol Ayatollah Ali Khamenei lõpetada jõu kasutamine meeleavaldajate vastu.
Olukord Iraanis põhjustab süvenevat ärevust ning sama kehtib ka rahvusvahelisel tasandil. Sanktsioonide kehtestamist valitsuse vastu Teheranis kaaluvad sakslased, kelle kantsler, Angela Merkel, on öelnud, et Iraan pole vastanud Lääne koostööettepanekule tuumaprogrammi lõpetamiseks. Iisraeli peaminister on samuti kutsunud üles karmidele rahvusvahelistele sanktsioonidele Iraani vastu. Tema arvates võib muutuda oma inimesi türanniseeriv režiim varsti ohuks tervele maailmale.
Iraani suveräänsust austades peaksime tungivalt rõhutama, et riigi ametivõimudel lasub vastutus austada inim-, poliitilisi ja kodanikuõigusi, ning samuti peaksime rõhutama asjaolu, et teostades oma õigust arendada oma tuumaprogrammi, ei tohi Iraan samas kujutada endast ohtu rahvusvahelisele julgeolekule. Kannatlikkus, mida rahvusvaheline kogukond on näidanud üles dialoogi pidamisel Teheraniga on nüüd otsakorral. Maailma ei tohi Iraani praeguse poliitilise juhtkonna agressiivne ja provokatiivne poliitika pantvangina hoida. Eestistujariik Hispaania ja diplomaatia juht Catherine Ashton peaksid alustama nimetatud asjas läbirääkimisi Venemaaga, et lülitada Moskva ühisesse Iraani survestamise poliitikasse.
Arnaud Danjean
(FR) Austatud juhataja, Catherine Ashton! Ashura päeva sündmused ja hiljutiste meeleavalduste mahasurumine Iraanis on näidanud, et oli täielik viga teha väga kunstlikku vahet režiimi sisemise kalestumise ja paindumatu poliitika vahel, mida ta väljaspool viljeleb, iseäranis Iraani tuumaküsimuse osas.
Seetõttu näib täiendavate sanktsioonide perspektiiv vältimatu või isegi soovitav. Sooviksin teada teie seisukohta võimalike sanktsioonide ajakava ja iseloomu osas just selleks, et saame selgelt ühendada Iraani sisesündmused ja tuumaküsimuse.
Potito Salatto
(IT) Austatud juhataja, kallid kolleegid! Ma ei taha jätkata meie ja Iraani valitsuse vahelise erimeelsuse põhjuste loetlemist.
Kuna sellele siin varem viidatud ei ole, sooviksin rõhutada üht rängimatest tsiviilõiguste rikkumistest, mis puudutab noori. Iraani valitsus, kes on allkirjastanud ÜRO lapse õiguste konventsiooni, jätkab sellegipoolest surmanuhtluse kehtestamist alaealistele.
Selle arutelu järel sooviksin esiteks, paruness Ashton, võtta käsile ülesande panna paika Euroopa kui terviku ja Euroopa Parlamendi kui terviku ühine lähenemine Iraani sündmuste osas ja teiseks, et Iraaniga suhete eest vastutav parlamentidevaheline delegatsioon võtaks teadmiseks, et peame oma joont muutma.
Koos oma sõprade Marco ja Salvatorega avaldasin delegatsioonile protesti: ta teatas ametlikus avalduses, et tahab igal juhul külastada Iraani, ehkki oli esitanud tungiva palve saada võimalus opositsiooniga kohtumiseks ja rääkimiseks. Edaspidi sooviksin, et delegatsioon võtaks üles uue viisi ning hoiaks abi-, toe- ja arutelusuhteid opositsiooni esindajatega eksiilis, iseäranis Myriam Rajaviga, kes on antud olukorra tüüpiline esindaja. Just seda peaks Euroopa Liit sanktsioonide kehtestamise asemel tegema.
Tunne Kelam
Austatud juhataja! Pean ütlema, Catherine Ashton, et kardan, et meie lootused veenda Iraani režiimi meie muredes jäävad asjatuiks.
Tegelikult on meil tegemist eilse diktatuuriga ning see, mida on vaja nüüd, on muutuse võimalusele keskendumine. Režiim on kärisemas ning iraanlased on näidanud julgusega läinud juunist saadik, et nad ei usalda ega toeta antud valelikku ja agressiivset diktatuuri. Miks peaks meie jätkuvalt seda tegema?
Meil on tarvis toetada tõsiselt kodanikuühiskonda ja demokraatlikku opositsiooni, sh Rahvuslikku Vastupanunõukogu, mis on ainuke väga selge demokraatliku tuumavaba Iraani kavaga välja tulnud organisatsioon.
Alexander Alvaro
(DE) Austatud juhataja! Saksa ajalehes Süddeutsche Zeitung teatati täna, et eile nõudis Teheranis riigiprokuratuur surmanuhtlust viiele opositsioonikujule. Amnesty Internationali andmetel on antud viis opositsioonikuju: 17-aastane Ali Mehrnia, 54-aastane Parviz Varmazyari, lisaks Majid Rezaii, Alireza Mabavi ja Ali Massoumi. Kui selline režiim, nagu see, mis on Teheranis, mis pole mitte ainult anakronistlik, vaid surub oma elanikkonda maha surmanuhtluse, kividega surnuks loopimise ja muude meetodite abil, ja meie, Euroopa Liit, ei astu vajalikke samme, teeme endist süüdlased eelkõige nende ees, kes sinna mõistliku ühiskonna ehitaksid, laste ees, kes kasvavad üles tingimustes, mis on kaugel sellest, mida meie - olles ühel meelel kaasparlamendiliikmega, kes kahjuks pole enam kohal - tulevikuühiskonnale sooviks. Sooviksin siinkohal kuulda liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgelt esindajalt kindlaid ja selgeid sõnu ning sooviksin näha, et me mitte ainult ei kutsu üles sanktsioonidele Iraani vastu, vaid ka taolisi sanktsioone rakendame.
Ulrike Lunacek
Austatud juhataja! Minu arvates, on kõigile meile siin selge, et Iraani režiim on diktaatorlik ja kriminaalne režiim. Küsimus on: kuidas sellega toime tulla?
Sooviksin teha väga selgelt teatavaks oma toe delegatsioonile, kes oleks siit parlamendist Iraani läinud. Delegatsioon oleks kohtunud ühe terve päeva opositsiooni ja teisitimõtlejatega. See oleks neid tugevdanud. Nad tahtsid seda. Nii et mul on väga kahju, et antud delegatsioonikülastus toimuda ei saanud.
Mul on teile, paruness Ashton, üks väga konkreetne küsimus. Mitu parlamendiliiget on siin sanktsioonidest rääkinud. Riikliku parlamendi liikmena ja ammu paljude inimestega rääkides saadud kogemustest lähtuvalt oleksin tõesti tarkade sanktsioonide poolt - mis sihistavad näiteks revolutsioonilise kaardiväe konkreetseid liikmeid, seades neile sissesõidukeelu, või teisi konkreetseid isikuid.
Olen väga sanktsioonide kehtestamise vastu tervele riigile, kuna see tõenäoliselt tugevdaks valitsust, sest siis vaesus suureneks - nad ei pääseks ligi näiteks bensiinile ja see aitaks nõrgestamise asemel režiimi toetada.
Struan Stevenson
Austatud juhataja! Soovin nõustuda Tunne Kelami ja Alexander Alvaroga. Iraaniga dialoogi pidamise ja koostöö tegemise päev on ammu loojunud.
Inimesed saavad peaaegu iga päev tänavatel antud fašistliku režiimi vastastel meeleavaldustel surma. Alles eile, nagu olete kuulnud, nõudis Teheranis omakohus surmanuhtlust viiele 27. detsembril Ashura tänavarahutuste ajal vahistatud meeleavaldajale.
Aitab küll juba! Aitab jutust! Aitab rahusobitamisest! Meil on tarvis karme sanktsioone. See on ainuke moodus, kuidas näitame Iraani tavalistele inimestele, et nende meeleavaldusi toetame.
Niki Tzavela
(EL) Paruness Ashton! Täheldasin rõõmuga teie kainet hoiakut, mis tulenes austusest Iraani ajaloo ja uhkusega riigi vastu. Iraan kujutab endast erijuhtumit ning mul on väga hea meel, et rakendate n-ö targa jõuna tuntud diplomaatilist lähenemist. Nimelt sanktsioone ühelt poolt ja dialoogi teiselt. Soovitaksin teil tungivalt dialoogi jätkata!
Tavaliselt on taolisi riike hukka mõistvad riigid väga kaugel Iraani, Iraagi ja Afganistani kultuurist ja vaimsusest. Soovitaksin teil laiendada rühma, mille olete loonud avatud dialoogi pidamiseks Iraaniga, lisades riike, millel traditsiooniliselt on Iraaniga head suhted olnud, nagu minu riik Kreeka, iseäranis nüüd, selle praegust sotsialistlikku valitsust arvestades. Piirkond järjekordsele sõjale vastu ei peaks. Edastan siinkohal mitte ainult Iisraeli, vaid ka Emiraatide ärevustunnet Iraani tuumaprogrammi suhtes. Jätkake dialoogi ning minu arvates me jõuame kõik kuhugi!
Krisztina Morvai
(HU) Kolm lühikest küsimust. Esiteks mõrvati juhtiv Iraani tuumateadlane hiljuti brutaalses terroristide rünnakus. Mis on Euroopa Liidu seisukohta antud juhtumi osas? Kummalisel kombel seda täna ei mainitud. See asjaolu on väga kahetsusväärne. Teiseks, miks täpselt on Iraani tuumapotentsiaal suurem probleem, suurem oht rahule kui näiteks Iisraeli oma? Miks EL ka sellega ei tegele? Kolmandaks andis 2006. aastal tollane Ungari sotsiaaldemokraatlik liberaalne valitsus käsu laskude tulistamiseks rahumeelsete meeleavaldajate pihta. Teiste seas kannatas 14 inimest silmavigastuste käes. Paljud neist jäid pimedaks. Meie korduvatele palvetele vaatamata keeldus EL siis ja veel praegugi antud sündmusega tegelemast. Milles on vahe? Sarnasel moel ei tegele nad sadade poliitvangidega, kes Ungaris vangis on olnud. Isegi täna on Ungaris vangis sadu poliitvange. Tänan väga ja jään huviga teie vastust ootama!
Mariya Nedelcheva
(FR) Austatud juhataja, Catherine Ashton! Seyed Ali Mousavi, Iraani opositsiooni juhi nõo, surm ja laiba kadumine on üks paljudest traagilistest näidetest, mis osutavad Iraani Islamivabariigi praegusele ebatervele olekule.
Läinud juunis toimunud väga kahtlaste valimiste järel on Iraani režiimi õigusjärgsus pehmelt öeldes küsitav. Seega on meie ülesandeks võimalikult ulatuslikult Iraani kodanikuühiskonda tema vastupanuliikumises toetada. Catherine Ashton! Võite olla kindel täielikus toes, mis meie parlament teile taolise käitumise mitteaktsepteerimisel osutab.
Tahan rõhutada, et jätkates opositsiooni rolli eitamist, ei suuda Iraani režiim veenda meid oma tahtes Iraani rahva hüvanguks töötada. Opositsiooni õigus olemasolule ja tema õigus vabale konkureerimisele parteide hulgas, mis lubab Iraani ühiskonnas esindada arvamuste paljusust, on positiivseteks märkides, mida ammu oodanud oleme. Ent oleme kaugel sellest, et seda Iraanis näeksime.
Kindlasti arvavad hetkel paljud, et on täielikult Iraani režiimi asi panna tähele meeleavaldajate kutseid ja rahvusvahelise kogukonna soove, et teostada demokraatlik üleminek. Euroopa peab olema peatunnistajaks sellele, mis kujutab endast õigusriiki.
Piotr Borys
(PL) Austatud juhataja, Catherine Ashton! Iraan on võtmeriik, mis mõjutab rahu stabiliseerimist üle maailma ja Lähis-Idas. Muidugi on vaieldamatu, et peame kaitsma inimõigusi ja resoluutselt väljendama oma muret opositsiooni õiguste rikkumiste üle, mis on käinud mitu kuud. Ent tahan öelda, et Euroopa Liit peaks eelkõige rakendama aktiivselt tuumavastast programmi, sest tuumarelvaga Iraan oleks tohutuks ohuks tervele osale Lähis-Idast.
Lisaks teame, et osa Iraani poliitikast ajendab tõenäoliselt revolutsiooni õhutamine Jeemenis ja Hamase toetamine Gaza sektoris ning al-Qaeda toetamine Afganistanis. Sellega seoses on siinkohal vaja üle kõige teatavat tasakaalu ja minu arvates peaks samuti olulist rolli etendama Saudi-Araabia. Minu arvates peaksime nägema antud asjas Catherine Ashtoni väga aktiivset dialoogi ja kaasatust.
Paul Rübig
(DE) Austatud juhataja! Antud kontekstis, nagu alati, sooviksin välja tuua, et siin Euroopas tegelikult tunnistame ainult individuaalset vastutust ning ei aktsepteeri kõikehõlmavat kahtlustamist põhimõtteliselt. Olen kindel, et britina võib paruness Ashton olla vägagi nõus ideega võtta süüdlased taolistes olukordades sihikule blokaadiga, kuid mitte tervet rahvast, kes on sattunud antud olukorda enam-vähem süütult. Peaksime taotlema läbirääkimisi. Mu küsimus on järgmine. Kas näete võimalikke kontakte dialoogiks Iraaniga, kellega saaksite ühendust võtta, et nõuetekohases poliitilises vormis tõsist ja objektiivset arutelu pidada?
Andrew Henry William Brons
Mul pole volitusi Iraani ajatollade režiimi ega selle demokraatiavastaste hoiakute nimel sõna võtta. Kuid ütleksin kaks asja: üks on, et mittevägivaldse sõnavabaduse mahasurumist esineb isegi Euroopas ja isegi ELi liikmete seas. Lisaks kasutavad Ameerika Ühendriigid ja nende liitlased tegevust ja sündmusi Iraanis täiesti küüniliselt sõjalise liikumise õhutamiseks Iraani vastu ning minu arvates oleks see reaktsioon täielikult ebaproportsionaalne.
Catherine Ashton
liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja / komisjoni asepresident. - Austatud juhataja! Minu arvates on olnud tegemist äärmiselt olulise ja õigeaegse aruteluga, esiteks seepärast, et oleme korranud pühendumust, mis meil Euroopa Liidus inimõiguste väärtuste olulisusele on.
Ning tõepoolest oma dialoogis Iraaniga ei küsi me midagi enamat, kui et nad täidaks rahvusvahelisi leppeid, mis nad omal soovil ja vabal tahtel allkirjastanud on, ning see kujutab endast fundamentaalset osa sellest, kuidas antud küsimustele lähenema peame, ning parlamendiliikmed on nii üksikisikuid nimetades kui ka Iraanis toimunud sündmusi kirjeldades tõstnud esile probleemid, mis meile enim muret teevad.
Parlamendiliikmed on samuti toonud välja, et lõpuks, nagu ütlesite, Roberto Gualtieri, peab dialoog olema vältimatu. On väga oluline, et pakuksime jätkuvalt lähenemist, mille sõnumiks oleks sisukas dialoog. Kuid teen seda, tunnistades, et mu eelkäija Javier Solana kulutas kuus aastat dialoogis, kuus aastat, pakkudes arutelu jätkamist. Seega dialoog, ent mitte tegevusetuse vabandusena Iraani osas, vaid pigem vahendina veendumaks, et arendame selle suhte tugevust ning et saavutame seda, mis meie arvates oluline on.
Selle raames võiks kujutada endast Maailma Kaubandusorganisatsiooni liikmesust puudutavad läbirääkimised, mis pole kaua kuhugi jõudnud, moodust kuidas võiks leida sellise arutelu ja diskussiooni ja toe, mis režiimil edasi liikuda võimaldaks.
Paljud parlamendiliikmed on rääkinud sanktsioonide olulisusest, ent ma mõtlen konkreetselt intelligentseid, arukaid sanktsioone: meie kõigi jaoks on ülimalt oluline tagada, et kui hakkame mõtlema, et mis juhtub järgmiseks, ja kui me kaalume sanktsioonide võimalust, siis seda tehes me tunnistame, et nende eesmärk peab olema konkreetselt suunatud selle saavutamisele, mida me saavutada soovime, ning mitte keegi siin saalis ei taha, et selle tagajärjel kannataksid tavalised Iraani inimesed.
See muudab selle arutelu väga oluliseks, kuid nõuab meilt samuti sellesse energia ja aja investeerimist. Laupäeval kohtusid New Yorgis E3+3 kõrgemad ametnikud ning meil oli võimalik pidada sellel teemal dialoogi, sealhulgas muidugi Venemaaga.
Pole kahtlustki, nagu öelnud olen, et ehkki soovime sisukat suhet Iraaniga dialoogi kaudu edasi viia, kui Iraan selle tagasi lükkab, siis paralleelsest poliitikast lähtuvalt, mis meil on, tõuseb sanktsioonide küsimus ja tõepoolest selle kohtumise tagajärjel on juba alanud kohaste täiendavate meetmete läbivaatamine.
Ka see on päevakorrapunktiks välisasjade nõukogu arutelul esmaspäeval ning see on üks põhjus, miks ma niivõrd suure huviga kuulasin austatud parlamendiliikmete seisukohti samal ajal, kui samuti nendeks diskussioonideks valmistun.
Teise riiki sõitva delegatsiooni osas olete tõepoolest teie, Barbara, delegatsiooni eesistuja. On äga oluline, et seda pole veel ametlikult tühistatud. Minu arvates oleks oluline kaaluda, kas peaksime sellega edasi minema. Loodan, et kohtumine leiab varsti aset jällegi dialoogi avatust säilitada üritamise vaimus.
Konkreetselt selle parlamendi sammu tulemusena alustab meil Euronews 2010. aasta keskpaigast farsikeelseid saateid. See on oluline ka side osas ning vaatame, kuidas kasutame sidet ja tehnoloogiat efektiivselt.
Raske on mõelda juurdepääsu blokeerimisest, kui samas blokeerime juurdepääsu teabele, mida inimesed saada soovivad. Minu arvates on see asi, mida silmas pidama peame.
Ning vaadates seda, mida tuleviku heaks teeme, on austatud parlamendiliikmed selgelt mõista andnud, mida nad tahaks, et me kaaluksime. Nagu olen öelnud, kaalub E3+3 juba antud variante. Meil on välisasjade nõukogu. Olen viidanud, et tahame vaadata arukaid intelligentseid sanktsioone, kui antud paralleelset teed kaalume. Olen selgelt mõista andnud ja annan jätkuvalt selgelt mõista, et olen avatud ja valmis dialoogi pidama - ning ma kirjeldasin oma sõnavõtu alguses selle võimsa riigi potentsiaali, kuid peame seda tegema kindla teadmisega, et me ei saa jätkata dialoogi kasutamist tegevuse takistamise moodusena.
Pean lõpetama, öeldes, et mind rabas väga fraas, mida president Obama kasutas oma Nobeli auhinna vastuvõtmise sõnavõtus, kui ütles, et koostöö jätkamise väärtust vaadates "puudub koostööl repressiivsete režiimidega nördimuse rahuldustpakkuv puhtus. Ent [...] ükski repressiivne režiim ei saa uut rada pidi liikuma hakata, kui tal pole avatud ukse valikut”.
Uks on selleks sisukaks dialoogiks avatud, et edasi liikuda, kuid seda öeldes olen täielikult pühendunud paralleelse tee, mis mu eelkäijad rajasid, ja sellel liikumise vajalikkuse tunnistamisele.
Juhataja
Kallid kolleegid! Antud arutelud kestavad kella 15.00st kella 20.00ni ehk viis tundi. Panen ette, et teeme viieminutise vaheaja, et kõrge esindaja ning kõik teised istungisaalis viibinud saaksid hinge tõmmata, ning et jätkame kell 17.35 - 5 minuti pärast.
Geoffrey Van Orden
Austatud juhataja! Enne, kui vaheaja teeme, sooviksin jagada teadmiseks teavet. Paruness Ashton! Rääkisite Iraani delegatsioonist. Delegatsioon pidanuks minema Iraani 8.-10. jaanuaril, kuid see delegatsiooni külaskäik tühistati. Õigupoolest tühistasid selle Iraani ametivõimud.
Paljud meist käisid peale, et delegatsiooni külaskäik tühistataks sellest varem - ehkki tegelikult delegatsioon meid tähele ei pannud -, arvestades pikamaarakettide katsetamist, meeleavaldajate tulistamist ja muid jõuluperioodil asetleidnud rahutusi. Seetõttu teadmiseks teave, et see delegatsiooni külaskäik on tühistatud ja et tegelikult tulnuks parlamendis selle tühistamiseks varem samme astuda.
Juhataja
Ma ei teadnud, et on olemas nn teadmiseks teave protseduur. Geoffrey Van Orden! Lubasin teil jätkata, ent kui kõigi vastu aus olla, polnud tegemist päevakorrapunktiga.
Arutelu on lõppenud.
Hääletus toimub Strasbourgis veebruari 1. osaistungjärgul.
(Istung katkestati kell 17.30 ja jätkus kell 17.35)
