Istuntojakson avaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin perjantaina 21. helmikuuta 1997 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Puhemiehen tiedonannot
Puhemies
Velvollisuutenani on ilmoittaa Teille, että lähetin viime perjantaina surunvalittelusähkeen Loubna Benaissan, jonka maalliset jäännökset löydettiin edellisenä päivänä Brysselistä, vanhemmille. Tein sen sekä omasta että Teidän kaikkien puolesta haluten näin esittää koko parlamentin surunilmauksen tämän uuden kaikkein turvattomimpia vastaan suunnatun julmuuden johdosta.
Sallikaa minun myös ilmaista tässä tunteeni sen suurenmoisen arvokkuuden ja myötäelämisen mallin johdosta, jonka sekä Benaissan perhe että kaikki Brysselin asukkaat ovat meille antaneet.
Koska viime lauantaina juhlittiin kansainvälistä naistenpäivää, en haluaisi, että näin tärkeä tilaisuus jäisi parlamentin huomiota vaille.
Kansainvälisen naistenpäivän juhla on vakiinnuttanut asemansa poliittisessa kalenterissa ensimmäisen suuruusluokan tapahtumana. Se on päivä saavutettujen edistysaskelten tarkastelemista varten rakennettaessa oikeudenmukaisempaa ja solidaarisempaa yhteiskuntaa; päivä tavoitteiden asettamiseksi ja naisen kokonaisvaltaisen integraation edistämiseksi kaikilla elämän alueilla, tasa-arvossa miehen kanssa. Tällaisina aikoina, kun työttömyysluvut saavuttavat historiallisen tason joissakin jäsenvaltioissa, on välttämätöntä toistaa nämä periaatteet, osoittaa mieltä syrjäyttämistä vastaan ja välttää se, että luovuttaisiin saavutetuista, haparoivista edistysaskelista.
Tänä vuonna kansainvälisen naistenpäivän juhlinta osuu yhteen avainhetken kanssa, joka on hallitusten välinen konferenssi unionin perussopimusten tarkastamiseksi. Konferenssi on asemien tarkastamisen tilanteessa, päättämässä niistä suuntaviivoista, millaiseksi unioni kehittyy tulevaisuudessa.
Eurooppalaisella järjestelmällä on ollut ratkaiseva rooli hitaassa prosessissa niiden historiallisten rajojen purkamiseksi, jotka tuomitsivat naisten osallistumisen työelämään. On kuitenkin välttämätöntä liittää sopimukseen globaalimpia ehdotuksia, jotka muodostavat perustan yhtäläisten mahdollisuuksien politiikalle, ja sisällyttää siihen eksplisiittinen maininta positiivisista toimenpiteistä syrjintää vastaan.
Irlannin puheenjohtajakaudella valmisteltuun tekstiin kootut ehdotukset muodostavat hyvin merkittävän askelen tähän suuntaan. Parlamentti tulee valvomaan sitä, että ehdotukset vahvistetaan ja sisällytetään uuteen sopimukseen.
Ei ole kuitenkaan välttämätöntä odottaa hallitusten välisen konferenssin tuloksia, jotta edistyttäisiin parempien laillisten puitteiden rakentamisessa yhtäläisten mahdollisuuksien kehittämiseksi. Tässä mielessä täytyy korostaa yhteisön lainsäädännön kehittämisen merkitystä. Ehdotus neuvoston direktiiviksi todistustaakasta sukupuoleen perustuvissa syrjintätapauksissa on uuden laillisen suojajärjestelmän kulmakiviä.
Luulen, että unionin instituutioiden täytyy selvittää esimerkin kera, kuten Lariven viime syksynä hyväksytyssä mietinnössä osoitettiin, että eurooppalainen julkinen toiminta on etuoikeutettu alue kunnianhimoisen, yhtäläisten mahdollisuuksien politiikan käynnistämiseksi, jossa sallittaisiin naisten osallistuminen päätöksenteon korkeammille tasoille.
Vaikka Euroopan parlamentti on instituutio, jonka ylemmässä hallintoelimessä on suurempi prosenttimäärä naisia, lukumäärä tuskin yltää 20 prosenttiin. Tehokkaalla hallinnolla ei voi olla varaa tällaiseen epätasa-arvoon. Kuitenkaan ei ole kysymys ainoastaan prosenteista. Meidän täytyy muuttaa asenteitamme, tutkia uudelleen pääsymenettely eurooppalaiseen julkiseen toimintaan, tarjota ammatillisen koulutuksen ohjelmia, jotka avaavat uusia liikkuvuuden näkymiä, ja tarjota todellisia mahdollisuuksia ammatillisen uran ja perhe-elämän kehittämiseksi sekä miehille että naisille.
Viime perjantaina tapasin eurooppalaisen naisten lobbausryhmän edustajia ja instituutiomme yhtäläisiä mahdollisuuksia tutkivan yhteisvaliokunnan valtuuskunnan, jotka esittivät minulle sarjan konkreettisia ehdotuksia solidaarisemman yhteiskunnan ja tehokkaamman hallinnon rakentamisen edistämiseksi. Sitouduin työskentelemään tehtävieni puitteissa näiden tavoitteiden saavuttamiseksi. Olen varma, että voin luottaa Teidän lopulliseen tukeenne asiassa, arvoisat parlamentin jäsenet.
(Suosionosoituksia)
Van Dijk
Arvoisa puhemies, olen teille todellakin erittäin kiitollinen siitä seikasta, että te annoitte tällaisen yllättävän selonteon ja siitä, että olette niin hyvin selvillä niistä asioista, joita naisten oikeuksien valiokunnassa tällä hetkellä käsitellään. Haluaisin miettiä kanssanne maaliskuun 8. päivää siinä tietoisuudessa, että se julkilausuma, jonka komissio ja sen puheenjohtaja aikoivat antaa, aiheutti vaikeuksia suhteessa niihin tärkeisiin asioihin, jotka ovat huomisen istunnon esityslistalla. Naisten oikeuksien valiokunnan puheenjohtajana hyväksyn asian tällaisena ja olen teille kiitollinen siitä, että aloititte istunnon ottamalla maaliskuun 8. päivän puheeksi. Mainitsitte joukon asioita, jotka yhä vielä aiheuttavat ongelmia, esimerkiksi hallitusten välisen konferenssin valmistelut ja siihen liittyvät Irlannin esitykset. En tietenkään halua tuottaa teille pettymystä, mutta juuri naiskysymysten alueella puheenjohtajavaltio Hollanti on vesittämässä muutamia kohtia. Kyseessä on muun muassa syrjinnän vastainen pykälä.
Arvoisa puhemies, olen ennen kaikkea tyytyväinen siitä, että kohdistatte syyttävän sormen itseenne ja myönnätte, että eurooppalaisissa elimissä, joihin Euroopan parlamentti kuuluu, aivan liian harvat naiset pääsevät korkeisiin asemiin, ja koska sanoitte sen niin selvästi, oletan, että te tulette käyttämään tilaisuutta hyväksenne tulevan kahden ja puolen vuoden aikana muuttaaksenne merkittävästi henkilökunnan nimittämismenettelyä ja ylentämistä, jotta naiset saavat todelliset mahdollisuudet edetä urallaan. Toivon, että tulemme huhtikuussa keskustelemaan perusteellisesti naiskysymyksestä komission ja Santerin läsnäollessa. Kiitän teitä tästä julkilausumasta.

Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Hory
Arvoisa puhemies, haluan työjärjestyksemme 19 artiklan 4 kohtaan viitaten sekä kiittää että onnitella teitä.
Jokainen täällä tietää, että parlamentti on saanut Ranskan toimeenpanevien viranomaisten vihan osakseen viime helmikuun 20. päivänä hyväksymänsä rasismia ja muukalaisvihaa vastustavan päätöslauselman vuoksi.
Ryhmäni, Euroopan radikaaliallianssin ryhmä, joka teki tätä päätöslauselmaa koskevan aloitteen, haluaa vahvistaa, että päätöslauselma oli oikeudellisesti perusteltavissa ja että perustamissopimuksen johdanto-osassa velvoitetaan jäsenvaltioita kunnioittamaan Euroopan ihmisoikeussopimuksessa taattuja ja määriteltyjä perusoikeuksia. Päätöslauselma oli siis oikeudellisesti perusteltavissa ja haluaisin yhtenä sen laatijoista tarkentaa, että se oli myös poliittisesti perusteltavissa, koska olimme pyytäneet Ranskan lakiehdotuksen ja erityisesti sen säännöksen peruuttamista, joka olisi asettanut eräänlaisen ilmiantovelvollisuuden niille henkilöille, joiden olisi ilmoitettava majoittamiensa ulkomaalaisten poistumisesta.
Me olemme siis poliittisesti oikeassa. Tätä todistaa se, että Ranskan hallitus lopulta peruutti kiistanalaisimman säännöksen. Tämän vuoksi Ranskan hallituksen olisi pitänyt kiittää Euroopan parlamenttia siitä, että olimme muiden mukana estämästä sitä tekemästä poliittista virhettä, sen sijaan, että se korosti en tiedä minkä puuttumista Euroopan parlamentista. Tämän virheen lisäksi Ranskan hallitus teki vielä toisen virheen, koska Ranskan ulkoministeri katsoi aiheelliseksi sanoa, että parlamenttimme ei ansaitse tulla kutsutuksi parlamentiksi. En kommentoi hänen sanomisiaan. Kuten olen ilmoittanut, haluan ainoastaan kiittää teitä, arvoisa puhemies, ja onnitella teitä siitä, että olette samalla kertaa osoittaneet lujasti Euroopan parlamentin aseman ja tämän tapauksen suhteellisuuden.
Tapahtuma ei itsessään ollut mitään. Se oli kuitenkin tärkeä, koska se paljasti, että Ranskan hallitus, joka ei ole sanallakaan tuominnut rasistisia julistuksia, on nimennyt vihollisensa: Euroopan parlamentti! Tapahtuma osoittaa merkillistä käsitystä toimielinten välisestä tasapainosta ja osoittaa meille Ranskan aseman hallitusten välisen konferenssin tulevissa päätelmissä.
Me haluamme osaltamme todeta, että puutumme asiaan joka kerta, kun jossakin jäsenvaltiossa tai unionin ulkopuolella kyseenalaistetaan Euroopan humanismin arvot, joihin Euroopan rakentamisen ponnistuksemme perustuvat.
(Suosionosoituksia Euroopan radikaaliallianssin ryhmältä)

Puhemies
Hory, kiitän Teitä henkilökohtaisesti, mutta luulen, että minun on annettava puheenvuoro niille, jotka ovat sitä pyytäneet.

Green
Arvoisa puhemies, viime torstaina puhemieskonferenssissa jokainen läsnä oleva puhemies onnitteli teitä henkilökohtaisesti ja ryhmänsä puolesta siitä kunnioitusta herättävästä asenteesta, jolla te Pariisissa puolustitte parlamenttia ja sen päätöslauselmia. Hory on juuri antanut pitkän poliittisen lausunnon. Haluan parlamentin tietävän, että me kaikki kiitämme teitä kunnioitusta herättävästä teostanne.

Martens
Arvoisa puhemies, ryhmämme nimissä olen kirjoittanut teille kirjeen onnitellakseni teitä ottamastanne kannasta ja painotan sitä, että myös ranskalaisten ryhmä oli kokonaisuudessaan läsnä pitämällänne vastaanotolla Pariisissa ja että he, solidaarisuudesta ryhmämme kanssa, ovat hyväksyneet teidän suhtautumisenne. Vahvistan sen tässä. Tämä oli uskoakseni yksi niistä aiheista, joita puhemiehistön kokouksessa käsiteltiin; meidän on katsottava tarkkaan, milloin teemme päätöksiä kiireellisistä asioista täällä parlamentissa ja että se tapahtuu edustavalla tavalla.
Haluan huomauttaa vielä, että korostitte sitä, että kiireelliset asiat on sijoitettava esityslistassa tärkeille paikoille. Arvoisa puhemies, en voi muuta kuin tukea tätä ja sanoa, että olen täysin yhtä mieltä asiasta myös ryhmäni nimissä.

Puerta
Arvoisa puhemies, minua ilahduttaa se, että me kaikki käytämme puheenvuoroja, vaikkakin toistamme argumenttejamme, sillä kaikkien ryhmien yksimielisyys asiasta tuli selväksi jo viime torstaina; mitä tulee omaan ryhmääni, niin ilmaisin kaikkien niiden kansanedustajien kannan, joiden mielestä Te edustitte loistavasti Euroopan parlamenttia Pariisissa, eikä Teidän toimintanne aiheuttanut minkäänlaista häiriötä minkään maan - tässä tapauksessa Ranskan - suvereenisuuden ja sisäpolitiikan suhteen, vaan Te otitte esiin joitakin kansalaisten perusoikeuksia, jotka Euroopan parlamentilla on velvollisuus tuoda julki. Te täytitte velvollisuutenne. Teitte sen erittäin hyvin, ja niinpä täällä vallitsee kaikkien tämän parlamentin ryhmänjohtajien yksimielisyys asiasta. Arvoisa puhemies, jatkakaa tällä tiellä yhtä viisaasti ja rohkeasti edelleenkin.

Roth
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää kiitokset omasta puolestani. Mielestäni te toimitte oikein reagoidessanne heti, koska koko menettelyhän oli melko uskomaton. Euroopan parlamentti on keskustellut tiiviisti rasismista ja muukalaisvihasta ja tehnyt jotakin, minkä vuoksi se eroaa monista hallituksista. Se ei ole nimittäin vain antanut juhlallisia julkilausumia, vaan ilmaissut tosi asiassa epämiellyttävää kritiikkiä ja ei vain Debrén lakialoitetta kohtaan, vaan myös Saksan sisäministeri Kantherin suunnitelmia kohtaan ottaa käyttöön viisumi lapsille.
Euroopan parlamentti on siis tehnyt sen, mitä varten se on olemassa eli se on tehnyt politiikkaa. Reaktio on mielestämme täysin mahdoton hyväksyä eli ei voida sanoa toisaalta, että ihmis- ja perusoikeusasiat ovat sisäasioita, kuten herrat Chirac ja Hervé de Charette väittivät, ja toisaalta, että Euroopan parlamentti on osoittautunut tarpeettomaksi. Mielestäni Euroopan parlamentti on osoittanut tällä päätöksellä juuri päinvastaista eli että se pystyy reagoimaan poliittisesti ja tekemään nimenomaan enemmän kuin olemaan vain juhlallisten sanojen lausuja.
Haluaisin kuitenkin myös kysyä teiltä, onko Ranskan hallitus reagoinut asiaan. Onko se esittänyt jonkinlaisen anteeksipyynnön siitä, mitä ulkoministeri sanoi? Mielestäni anteeksipyyntö olisi vähintäänkin sopivaa. Onko Chirac millään lailla ottanut kantaa ulkoministerin lausuntoihin? Mikäli teillä on tästä tietoa, toivon teidän kertovan siitä myös meille.

Puhemies
Paljon kiitoksia, Roth. Pidän tapausta loppuunkäsiteltynä, ja sen vuoksi tietysti ajattelin, etteivät minkäänlaiset julkiset anteeksipyynnöt olleet tarpeellisia, erityisesti koska Hervé de Charette ilmaisi kunnioituksensa Euroopan parlamentille puheenvuorossaan Ranskan kansalliskokouksessa. Lisäksi tapaan kaikella todennäköisyydellä lähiviikkoina De Charetten Roomassa käsitelläksemme luonnollisesti niitä teemoja, jotka ovat tärkeitä ja kiinnostavat parlamenttia hallitusten välisessä konferenssissa.

Van Bladel
Arvoisa puhemies, viittaan helmikuun 20. päivän pöytäkirjaan. Huomasin puutteen istuntoselostuksessa, joka liittyy Geneven ihmisoikeuskonferenssin päätöslauselmaan. Puhuin ennen kaikkea Kiinasta ja kutsuin silloin istuntoamme seuraamassa olleen Yhdysvaltain kongressin valtuuskunnan puolustamaan yhdessä meidän kanssamme tiettyjä arvoja ja ihmisoikeuksia Kiinaan liittyen Geneven konferenssissa. En löytänyt tätä selostuksesta ja toivon, että asia voidaan korjata.

Puhemies
Van Bladel, todetkaamme, että pöytäkirjoista puuttuu todellakin jotakin, mitä on sanottu, tai jokin päätöslauselma.

Nordmann
Arvoisa puhemies, haluaisin hetkeksi palata Horyn esittämään kysymykseen, en sen vuoksi, kuten hän itse esitti, että täällä käytäisiin asiaankuulumaton ranskalaisten välinen keskustelu, vaan kysyäkseni teiltä, voisiko tästä tapauksesta tehdä joitakin myönteisiä päätelmiä, jotka liittyvät meidän kiireellisistä aiheista käymiimme keskusteluihimme. Tällaiset keskustelut otettiin mukaan työjärjestykseen vuonna 1979 aikana, jolloin parlamentillamme ei vielä ollut kaikkia sen nykyisiä, erityisesti lainsäädännöllisiä valtaoikeuksia ja jolloin parlamentti yritti vahvistaa asemansa eräänlaisena keskustelufoorumina.
Parlamentin työskentelyn kehittyminen on johtanut siihen, että kyseisistä kiireellisistä aiheista käydyistä keskusteluista ilmoitetaan sellaisena istuntokauden ajankohtana, joka voi kyseenalaistaa parlamentin edustuksellisuuden, ja joka tapauksessa joidenkin äänestettyjen kohtien kattavuuden, kuten te itse olette todenneet. Tätäkin ongelmaa tärkeämpi on kuitenkin koko joukko tekstien, erityisesti tarkistusten, saatavuuteen liittyviä kysymyksiä, erityisesti viime hetken tarkistusten osalta. Käytäntönä on esimerkiksi se, ettei kiireellisestä aiheesta käytävästä keskustelusta ilmoitettaessa mainita mietinnön laatimisen yhteydessä parlamentissamme käsiteltyä kysymystä.
Hallitusten välisen konferenssin taso kyseenalaistaa syvällisesti parlamenttimme ja kansallisten parlamenttien väliset suhteet. Onko järkevää, että käsitellyistä aiheista, joista ei vielä ole päätetty kansallisissa parlamenteissa, voidaan tehdä päätös käyttäen kiireelliseksi julistamista oikotienä, toisin sanoen ilman ennalta valmisteltua mietintöä?
Arvoisa puhemies, tämän tyyppinen joka suhteessa kipeä kysymys on esitettävä kyseisen tapauksen jälkeen. Olisin kiitollinen, että välittäisitte sen puhemiehistölle ja työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevälle valiokunnalle, jotta voitaisiin luoda sellainen ajankohtaisia ja kiireellisiä aiheita koskeva menettely, joka ei aiheuta tällaisia ristiriitoja ja tapauksia.

Puhemies
Paljon kiitoksia, Nordmann, mutta muistuttaisin teitä siitä, että mikä tahansa ryhmä voi viedä tämän kysymyksen puhemieskonferenssille, mikäli se pitää sitä aiheellisena. Minä ainakin välitän teidän asianne puhemieskonferenssille, ja siinä tapauksessa, että se pitää sitä tarpeellisena, se tutkii sen.

Plooij-van Gorsel
Arvoisa puhemies, sain Haagin toimistooni 17. helmikuuta kirjeen, jossa sanottiin: puhemiehen toimeksiannosta lähetän teille komissiolle annetun epäluottamuslauseen tekstin, jonka 63 jäsentä on jättänyt työjärjestyksen 34 artiklan mukaisesti, kirjeen oli allekirjoittanut Vinci. Arvoisa puhemies, kyseessä oli se komissiolle annettu epäluottamuslause, josta samalla viikolla äänestettiin Strasbourgissa.
Itse kirje ei ollut minulle mikään ongelma, vaan se tapa, jolla se oli lähetetty. Kirje oli nimittäin lähetetty perjantaiiltapäivänä kuriiripostilla Hollantiin ja oletan, että se oli lähetetty samalla tavalla kaikille muille kollegoille heidän kotipaikkakunnilleen. Se saapui perille, kun olin jo Strasbourgissa. Kysynkin, mitä hyötyä on tällaisesta toiminnasta, se on ensimmäinen kysymykseni, toinen kuuluu, kuinka paljon tällainen tuli maksamaan? Sillä olen sitä mieltä, että kirjeen lähettäminen kuriiripostilla 626 jäsenelle, joilla kaikilla on faksi sekä Brysselissä että Strasbourgissa, merkitsee hukkaan heitettyä rahaa.

Puhemies
Plooij-van Gorsel, vastaan mielihyvin kysymykseenne. Kirjettä ei ole lähetetty kaikille 626 kansanedustajalle, vaan niille, joiden faksinumero ei ollut neuvoston tiedossa. Kaikille niille kansanedustajille, joilla on faksinumero - ja heitä on paljon -, jonka he ovat ilmoittaneet palvelulaitoksille, se on lähetetty vastaavaan faksinumeroon.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, hetki sitten luettelitte ne ryhmät, jotka yksimielisesti kannattivat Pariisiin muuttamisenne jälkeen omaksumaanne kantaa. Pyydän, että otatte huomioon, että I-EDN -ryhmä ei kuulu kyseisiin ryhmiin.
Olette ilmaisseet enemmistön tahdon, kuten on loogista Euroopan parlamentin puhemieheltä. Haluaisin kuitenkin muistuttaa kaikkia niitä, jotka tekevät suuria julistuksia parlamentin työn tärkeydestä, että kuuluisa - ties kuinka mones - rasismia ja muukalaisvihaa koskeva päätöslauselma hyväksyttiin äänestyksen jälkeen sinä kuuluisana torstai-iltapäivänä 106 äänellä 101 vastaan, ja että todellisuudessa ilmaisemalla kantansa, kuten kyseisenä torstaiiltapäivänä, yhä erilaisemmista ja yhä vähemmän syvällisesti tutkituista aiheista, Euroopan parlamentti kaivaa maata uskottavuutensa alta.
Ranskan ulkoministeri Hervé de Charetten lausunto ainoastaan heijasti sitä, mitä jokainen Euroopan parlamenttia objektiivisesti tarkkaileva voisi ajatella sen päätöslauselmien sisältöä tutkiessaan. Parlamentti ei epäröi ilmaista kantaansa kaikista asioista. Kyseisenä iltapäivänä parlamenttimme teki juuri näin, samaan aikaan kuin eräs kansallinen parlamentti, joka on valtion suvereniteetin ja demokraattisen legitimiteetin ilmenemismuoto ja joka edustaa koko kansaa, käsitteli tätä asiaa. Parlamenttimme teki näin vaikka sillä ei ollut toimivaltaa tässä asiassa.
Teidän olisi tiedostettava, julki tuotu kanta heijastaa suuren osan yhteisön kansalaisten mielipidettä.
Arvoisa puhemies, uskon, että tästä kokemuksesta voidaan saada myös toinen opetus Nordmannin mainitseman opetuksen lisäksi, josta olen samaa mieltä. On huolehdittava, että torstai-iltapäivänä esityslistalla on tekstejä, jotka ovat harkittuja ja kuuluvat parlamentin toimivaltaan. Toimimalla sillä tavoin, kuin olemme tehneet Ranskan valtion päämiehen vierailun aikana, parlamentti on saanut useat maat, kuten Ranskan, kieltäytymään antamasta lisää valtaoikeuksia parlamentille, joka ei niitä ansaitse.

Puhemies
Herra Fabre-Aubrespy, en anna lausuntoa puheenvuoronne perusteesta, jota kunnioitan kuten kaikkia muitakin puheenvuoroja. Haluan kuitenkin kiinnittää huomionne siihen, että työjärjestyksessämme ei ole artiklaa, joka antaisi parlamentille tai kenellekään muulle, valtuudet julistaa tekstejä hyväksyttäväksi kelpaamattomiksi niiden sisällön perusteella.
On poliittisten ryhmien tehtävänä valvoa, että tekstit on kirjattu esityslistaan ja että niistä äänestetään Euroopan parlamentin arvon mukaisella tavalla tai kunkin ryhmän aiheellisiksi katsomien edellytysten mukaisesti.
Erona muihin parlamentteihin, jotka oikeutetusti käsittelevät ainoastaan hallituksen esityslistaan kirjaamia asioita, Euroopan parlamentilla on toisenlainen tapa ja puhemiehistö ei voi rajoittaa tarkistuksia, olivatpa ne millaisia tahansa!
(Suosionosoituksia)
Crowley
Arvoisa puhemies, haluaisin ensinnäkin kiittää teitä loistavasta kansainvälisen naisten päivän viettämistä käsittelevästä lausunnostanne. Siinä yhteydessä haluaisin parlamentin jälleen kerran kiinnittävän huomiota ahdinkoon, joka yhä koskettaa Roisín McAliskeytä, jota pidetään vangittuna brittiläisessä Hollowayn vankilassa A-luokan vankina. Hänen asemansa on hieman parantunut viime päivien aikana, mutta vaikka hän on seitsemännellä kuulla raskaana, hänellä ei ole mahdollisuutta ympärivuorokautiseen lääkärin valvontaan. Mitään ei ole myöskään tehty asian hyväksi, että hän saisi synnyttää lapsensa turvallisissa olosuhteissa. Pyydän parlamenttia - vetosin asiaan viime kerralla ja vetoan vielä kerran - antamaan tukensa asialle humanitaarisin perustein ja pitäytymään arvioimasta McAliskeyn syyllisyyttä tai syyttömyyttä ja vetoamaan sen sijaan brittihallitukseen ja Saksan hallitukseen, jotta ne sallisivat McAliskeyn saada asianmukaista lääkärin valvontaa ja varmistaisivat, että hän voi synnyttää lapsensa normaaleissa olosuhteissa olematta kahlittuna vankilatyöntekijöihin ja että hän saa pitää lapsensa synnytyksen jälkeen.

Puhemies
Pyydän teitä kiinnittämään huomiota siihen, että kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunta käsittelee parhaillaan mainitsemaanne asiaa ja esittää parlamentille sen, mitä se pitää soveliaana.

Provan
Arvoisa puhemies, uskon, että useimmat kollegoistani huomaavat, että parlamentin uusi pääsihteeri istuu tänään teidän vierellänne. Paitsi että meidän on toivotettava hänet tervetulleeksi, meidän on myös ilmoitettava hänelle, että useimpien mielestä hänellä on erittäin tärkeä ja vaikutusvaltainen tehtävä. Toivottaessamme hänet tervetulleeksi tunnustamme, että entiset pääsihteerit ovat palvelleet erittäin ansiokkaasti parlamenttia. Olen varma, että me kaikki toivotamme hänelle onnea ja menestystä hänen uudessa tehtävässään.

Puhemies
Paljon kiitoksia, Provan, huomautuksestanne.

Berthu
Arvoisa puhemies, haluaisin käyttää puheenvuoron pöytäkirjan kohdasta 16 " Geneettisesti muunnettu maissi" .
Viime istuntojakson aikana tätä aihetta koskevat eri suulliset kysymykset siirrettiin myöhemmäksi eli tälle istuntojaksolle, ainakin läsnäolevien jäsenten mukaan.
Totean, että pöytäkirjassa ei mainita tämän siirtämisen syytä. Parlamentin jäsenet olivat arvioineet, että komissio ei olisi läsnä riittävän toimivaltaisena eivätkä Fischler, Bonino ja Bjerregaard pitäneet tärkeänä olla läsnä tässä tärkeässä keskustelussa, vaikka kysymyksessä oli hyvin tärkeä asia, josta voi tulevien vuosien aikana tulla ongelma ja mahdollisesti jopa uusi hullun lehmän tapaus.
Arvoisa puhemies, mielestäni on välttämätöntä, että pöytäkirjassa mainitaan aiheen käsittelyn siirtämistä koskevan pyynnön syy.

Puhemies
Periaatteessa se ei ole tarpeen, herra Berthu, mutta tarkistamme asian ja se otetaan esille täysistunnossa eri jäsenten puheenvuoroissa, joista tulee käymään selvästi ilmi siirtämistä pyytäneiden syyt.
(Parlamentti hyväksyi pöytäkirjan.)

Käsittelyjärjestys
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana käsittelyjärjestys.
Puhemieskonferenssin työjärjestyksen 95 artiklan mukaisesti laatiman esityslistaluonnoksen lopullinen versio on jaettu. Siihen on ehdotettu tai sisällytetty seuraavia muutoksia:
Maanantai: Ehdotan teille sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunnan hyväksynnällä kyseisen valiokunnan kahden mietinnön järjestyksen vaihtamista. Näin ollen ensimmäisenä tarkastettaisiin Van Velzenin mietintö vihreästä kirjasta " Elämä ja työ tietoyhteiskunnassa" ja seuraavaksi Waddingtonin mietintö komission koulutusta käsittelevästä valkoisesta kirjasta " Opettaminen ja oppiminen" .
Onko huomautettavaa?
(Parlamentti hyväksyi muutoksen.)
Tiistai: Vihreiden ryhmä pyytää, että tiistai-illan tai torstai-iltapäivän esityslistalle lisättäisiin perjantaina 21. helmikuuta siirretty yhteiskeskustelu seitsemästä geneettisesti muunnettua maissia koskevasta suullisesta kysymyksestä komissiolle. Ilmoitan teille, että puhemieskonferenssi on päättänyt liittää tämän aiheen huhtikuun istuntokaudelle.
Puheenvuoro on Breyerilla.

Breyer
Arvoisa puhemies, me siirsimme asian käsittelyä viime kerralla, koska toimivaltainen komissaari Bjerregaard ei pitänyt tarpeellisena olla tämän tärkeän esityslistan kohdan käsittelyn aikana paikalla. Kuten tiedätte, on geenimaissin hyväksymisestä käyty paljon keskusteluja, ja tällä välin on julkaistu hälyttäviä tutkimuksia, jotka vahvistavat, että terveydellinen ja ekologinen riski on suuri. Tämän riskin vuoksi sekä Itävalta että Luxemburg hyväksyivät helmikuun puolivälissä asetukset geenimaissin tuonnin kieltämisestä. Me olimme yhtä mieltä siitä, että ei ole sopivaa, että vain kaksi maata suojelee kansalaisiaan, vaan että täällä parlamentissa on keskusteltava asiasta ja selvitettävä, millainen näiden huomioimatta jätettyjen tutkimusten, tämän hyväksynnän tilanne on - myös komissiosta kuului ääniä, jotka väittivät, että tämä päätös tehtiin talouskeskustelun perusteella, geenitekniikkateollisuuden ja USA: n etujen perusteella, ja että terveydelle aiheutuvat vaarat työnnettiin taka-alalle.
Siksi meidän mielestämme on ehdottoman välttämätöntä, että tämä keskustelu pidetään jo tässä kuussa. Miksi? Jos nämä tuotteet tulevat nyt markkinoille, voisi olla ongelmallista, mikäli me päätyisimme huhtikuussa esimerkiksi kantaan, että ei ollut hyväksyttävää myöntyä tähän myyntihakemukseen, sillä sittenhän nämä tuotteet olisivat jo Euroopan jäsenvaltioiden markkinoilla, Luxemburgia ja Itävaltaa lukuun ottamatta.
Siksi haluaisin vielä pyytää teiltä, että meidän esityksestämme äänestetään nimenhuutoäänestyksessä, jotta tästä tärkeästä esityslistan kohdasta voitaisiin keskustella jo tällä viikolla.

Anastassopoulos
Arvoisa puhemies, en tiedä tulkitsiko kreikkalainen käännös täsmällisesti kaiken sen, mitä sanoitte, mutta olen huomauttanut jo monta kertaa tästä asiasta, koska se aiheuttaa usein sekaannusta: puheenjohtajakonferenssi ei tee päätöksiä. Se päättää tehdä ehdotuksia parlamentille. Tässä on siis selvä ero. Parlamentti on se, joka tekee päätöksiä. Haluaisin, että tähän kiinnitetään huomiota, ettei synny sekaannuksia.

Puhemies
Äänestetään vihreiden ryhmän pyynnöstä.
(Parlamentti hylkäsi pyynnön.)
Keskiviikko ja torstai (ei muutoksia)
Perjantai:

Green
 Arvoisa puhemies, huomaan, että esityslistalla on kohta riisin yhteismarkkinoiden järjestämisestä. Minun tietääkseni asiasta ei keskusteltu puhemieskonferenssissa, vaikka se sisältyikin alustavaan esitykseen. Ryhmäni on sitä mieltä, että asiaa ei kannata ottaa esityslistalle tällä viikolla. Mielestämme olisi parasta lykätä asiaa huhtikuuhun. Näin ollen pyydän esittämään tätä ratkaisua parlamentille, koska luulen useimpien ryhmien johtajien vahvistavan, että asiasta ei sovittu puhemieskonferenssissa.
Toinen kohta käsittelee keskiviikkoiltaa. Kuten huomaatte, yksi viimeisistä keskiviikkoa koskevista mietinnöistä on Linkohrin mietintö. Tämä on toinen käsittely. Mikäli asiaa ei käsitellä keskiviikkona - ainahan voi ilmaantua jotain uutta - toivomme vahvistustanne sille, että asia käsitellään aivan torstaiaamun aluksi, koska asiasta täytyy äänestää ennen torstain puoltapäivää.

Puhemies
Mitä tulee tähän viimeiseen asiaan, Green, niin se ei tuota mitään ongelmaa, että käsittelemistä jatketaan torstaiaamuna, mikäli keskustelua ei saada loppuun keskiviikkona. Esityslistaan ei tule muutosta.
Mitä tulee ensimmäiseen asiaan, jonka mainitsitte, niin sekään ei tuota mitään ongelmaa, että Greenin ryhmänsä nimissä esittämä pyyntö annetaan parlamentin käsiteltäväksi kohdan 42 poistamiseksi perjantain esityslistalta. Kyseessä on Fraga Estévezin, Colino Salamancan, Fantuzzin ja muiden maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan puolesta esittämä suullinen kysymys komissiolle riisialan vakavasta kriisistä.

Colino Salamanca
Arvoisa puhemies, haluan tuoda julki suostumuksemme sosialistiryhmän äänenkannattajan pyyntöön. Olen neuvotellut muutamien suullisen kysymyksen allekirjoittajien kanssa, ja he ovat täysin samaa mieltä siitä, että asia käsitellään huhtikuun istuntokaudella.

Puhemies
Seuraavaksi äänestetään sosialistiryhmän pyynnöstä siirtää riisialan kriisiä koskevan suullisen kysymyksen käsittely huhtikuulle.
(Parlamentti hyväksyi pyynnön.)

Santini
Arvoisa puhemies, käytän tilaisuutta hyväkseni tämän äänestyksen johdosta, joka antoi hiukan tervettä järkeä perjantain työjärjestykseen, pyytääkseni teitä ja puhemieskonferenssia ottamaan uudelleen huomioon asenteen, joka on pysynyt muuttumattomana kolmen tai neljän viimeisen täysistunnon ajan, nimittäin sen että asetetaan perjantaiksi, ehkä esityslistan viimeiseksi kohdaksi, maataloutta koskevat aiheet.
On sanottu, että päätös on tehty tietoisesti, jotta mahdollisimman moni osallistuisi perjantain istuntoon. Ottaen huomioon, että tähän ei käsitykseni mukaan ole päästy, pyytäisin teitä - ja uskon sillä tulkitsevani myös monien maatalousvaliokunnan kollegojen mielipidettä - siirtämään maatalouskeskustelut päiviin, joina osanotto on suurempi, jotta nämä aiheet, vakavasta riisiongelmasta alkaen, saavat taas ansaitsemansa arvon.

Puhemies
Paljon kiitoksia, Santini. Luulen, että kaikki puhemieskonferenssin jäsenet ovat täällä läsnä, ja he ovat saaneet viestinne ja tekevät päätöksensä sen mukaan, mitä he pitävät aiheellisena toimenpiteenä.
(Käsittelyjärjestys vahvistettiin näin muutettuna.)

Schengenin tulevaisuus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana van Lanckerin kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0014/97) Schengenin sopimuksen toiminnasta ja tulevaisuudesta.

Van Lancker
Arvoisa puhemies, voin kuvitella, että kollega Fabre-Aubrespy sanoisi, mikäli olisi vielä paikalla, että parlamentilla ei ole mitään tekemistä Schengenin kanssa, mutta minun mielestäni tämä Schengeniä koskeva mietintö tulee ratkaisevalla hetkellä, hetkellä, jolloin nimittäin keskustellaan Schengenin tulevaisuudesta HVK: n puitteissa ja mahdollisuudesta palauttaa Schengen sinne, mihin se kuuluu, eli perustamissopimukseen. Schengen on aina esitetty laboratoriona tulevaa eurooppalaista lainsäädäntöä varten. Mutta se lainsäädäntö ei saa olla vain kopio koemallista, vaan sitä pitää parantaa monissa kohdin.
Hyvät kollegat, se seikka, että Schengen-maat ponnistelevat eurooppalaisen yksimielisyyden puuttuessa itse toteuttaakseen asukkaidensa vapaan liikkuvuuden ja sisäisen turvallisuuden, on mielestäni hyvä. Parlamentin kritiikki koskee ennen kaikkea sitä tapaa, jolla näihin tavoitteisiin pyritään.
Ensiksi, Schengen on joutunut kauas alkuperäisestä tavoitteestaan, nimittäin sellaisen suuren eurooppalaisen alueen luomisesta, jossa ihmiset voisivat liikkua vapaasti. Käytännössä hallitukset asettavat yhä lisää ehtoja tälle vapaalle liikkuvuudelle. Ja Ranskan hallitus on jo miltei kaksi vuotta pitänyt tiukasti kiinni rajojensa valvonnasta. Jokainen argumentti kelpaa siinä: Belgian kautta tulee GIA: n terroristeja, Hollanti huolehtii huumeongelman leviämisestä, eikä Italia pysty enää estämään laittomien siirtolaisten pääsyä Eurooppaan. Kansallinen suvereniteetti painaa vaa'assa ilmeisesti enemmän kuin kansainvälinen yhteistyö. Mutta myös muut kansallisvaltiot käyttävät Schengeniä väärin repressiivisen politiikan tukena, etenkin ei-toivottuja muukalaisia, maahanmuuttajia ja pakolaisia vastaan. Schengenin vuosikertomuksesta käy ilmi, että Schengenin tietojärjestelmää käytetään pääasiassa tietopankkina, joka sisältää tietoja ei-toivotuista muukalaisista. Pakolaisten pääsy Schengenin alueelle estetään yhä useammin ulkorajoilla ja lentokentillä. Ja Schengen rakentaa jopa toisen vyöhykkeen alueensa ympärille ilman ainuttakaan takuuta siitä, että turvapaikanhakijoiden oikeutta anoa turvapaikkaa ja heidän " non refoulement" -oikeuttaan kunnioitetaan.
Schengenin yhteydessä haudotaan vaarallista ajatusta, nimittäin sitä, että maahanmuuttopolitiikan vastustaminen tarkoittaa lisääntyvää turvallisuutta. Tämä parlamentti on kyllästymiseen saakka toistanut, että kansainvälisesti järjestäytynyttä rikollisuutta ei voida enää torjua rajojen sulkemisella. Samanaikaisesti poliisiyhteistyö, jonka pitäisi toimia rikollisuuden vastustamiseksi, on surkeasti jäljessä. Poliisi ei käytä juurikaan Schengenin sopimusta, vain pienimuotoiset kahdenväliset järjestelyt raja-alueilla alkavat tuottaa jonkin verran tulosta, paitsi, miten kyynistä todellisuus onkaan, yhteistyössä Ranskan kanssa, jossa nämä järjestelyt eivät toimi mitenkään. Sillä välin Schengenin labyrintti huolehtii kylläkin siitä, että jokapäiväisessä käytännössä syntyy poliisien välisistä henkilökohtaisista suhteista vaarallinen harmaa alue, johon ei kohdistu mitään demokraattista ja oikeudellista valvontaa. Schengenin on siis määriteltävä etusijalle asettamansa asiat uudelleen ja asetettava toiset asiat etusijalle, mikäli turvallisuus otetaan todella vakavasti.
Toiseksi, parlamentti on valittanut Schengeniin kohdistuvan parlamentaarisen ja oikeudellisen valvonnan puutteesta. Tästä mietinnöstä käy taas kerran ilmi, että useimmilla kansallisilla parlamenteilla ei ole juurikaan tietoja eikä laillisia mahdollisuuksia valvoa omien ministereidensä välityksellä Schengenin sopimuksia. Schengeniin kohdistuva oikeudellinen valvonta on minimaalista ja koska Euroopan unionin tuomioistuimella ei ole valtuuksia siihen, kansallisten tuomareiden ja toteuttavan komitean on ratkaistava Schengenin säädösten tulkinnoista ja määritelmistä syntyneet riidat. Tämän seurauksena on usein täydellinen kakofonia. Muuten, kansainvälinen tietojen vaihto ja poliisiyhteistyö ilman kansainvälistä oikeudellista ja parlamentaarista valvontaa muodostavat vaaran demokratialle. Siksi Euroopan parlamentti painottaa jälleen tämän mietinnön vaikutuksesta Schengenin piiriin kuuluvien tehtävien yhteisöllistämistä, jolloin komissio saisi lopultakin aloiteoikeuden henkilöiden vapaata liikkuvuutta ja Euroopan asukkaiden sisäistä turvallisuutta koskevissa asioissa, jonka yhteydessä Euroopan unionin tuomioistuin ja Euroopan parlamentti voisivat lopultakin näytellä jotakin osaa.
On selvää, etteivät Irlannin Schengeniin liittyvät esitykset, ja Hollannin esitykset vielä vähemmän, täytä vaatimuksiamme. Henkilöiden vapaa liikkuvuus, siten kuin se on määritelty näissä esityksissä, hukkuu suureen joukkoon edeltäviä kompensoivia toimenpiteitä ja mielestäni minulla on täysi oikeus sanoa, että näiden ehdotusten mukaisesti henkilöiden vapaa liikkuvuus ei toteudu ikinä. Euroopan parlamentin ja Euroopan unionin tuomioistuimen rooleja ei täytetä ollenkaan tai ne jopa torpedoidaan täysin. Mielestäni tässä HVK: ssa, nykyisten esitysten valossa, tällaisen politiikan uudelleenkansallistaminen on esillä vahvemmin kuin koskaan ennen ja tämän parlamentin ei tule ikinä sallia sen tapahtuvan. Siksi on tärkeää, että nyt kun tämä Schengeniä käsittelevä mietintö on ilmestynyt, muistutamme taas kerran, että kansalaisten turvallisuus ja vapaa liikkuvuus ovat asioita, jotka on hoidettava eurooppalaisella tasolla, mikäli haluamme, että näitä erittäin tärkeitä asioita valvotaan demokraattisesti ja oikeudellisesti. Toivonkin, että parlamentti tulee hyväksymään tämän mietinnön suurella enemmistöllä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, van Lancker. Haluaisin tervehtiä Fischbachia, Luxemburgin suurherttuakunnan oikeusministeriä ja vanhaa kollegaamme, joka on ystävällisesti täällä läsnä tänään tämän keskustelun takia.

Schulz
Arvoisa puhemies, herra ministeri, arvoisat kollegat, kollega Van Lancker esitti puheenvuorossaan Euroopan unionin vapaata liikkuvuutta koskevalle keskustelulle keskeisen lauseen eli sen, että tätä keskustelua käydään yhä selvemmin uudelleenkansallistamisen, mielestäni vaarallisen uudelleenkansallistamisen, pohjalta, koska tällä - tämä tuli selväksi myös Van Lanckerin mietinnössä - käynnistetään unionissa keskustelu, jolla on kaksi toisiinsa törmäävää piirrettä.
Meillä on Euroopan unionissa toisaalta yhteisön oikeuden perusteella vapaa palveluiden, pääoman ja tavaroiden liikkuvuus, muttei kuitenkaan ihmisten vapaata liikkuvuutta. Kun voin siis toisaalta luoda unionin, jossa voin kuljettaa lehmiä mihin ja missä kunnossa vain, ilman että minua valvotaan, jossa voin siirtää rahaa - niin paljon, niin kauan, niin usein kuin haluan ja mihin haluan -, jossa voin siirtää minkälaista palvelua tahansa esimerkiksi rakennusalalla usein laillisuuden rajojen ulkopuolella ilman, että minua jäljitetään, mutta toisaalta jos haluan matkustaa kunniallisena kansalaisena, vaikkapa esimerkiksi Euroopan parlamentin jäsenenä, Saksasta Luxemburgin kautta Ranskaan toimiakseni siellä työpaikallani, tarkastetaan minut joka kerta, koska Ranskan hallitus väittää, että sen on omilla rajoillaan huolehdittava siitä, että alankomaalaiset huumekauppiaat eivät pääse maahan - ja näin ei käy vain Euroopan parlamentin kunniallisille jäsenille, vaan myös monille muille ihmisille-, saa sen vaikutelman, että Euroopan unionissa voi tehdä kaikkea rahalla, tavaralla ja palveluilla, mutta kansalaiset suljetaan siellä vapaan liikkuvuuden ulkopuolelle läpinäkyvillä väitteillä. Näillä väitteillä on useimmiten tekemistä sen kanssa, että hallitukset - sanon tämän nyt hyvin provosoiden - eivät enää saa hallintaansa niiden sisäpoliittisia ongelmia, olivat ne sitten taloudellisia tai sosiaalisia, ja ryhtyvät esittämään teatraalisesti rajavalvontaa omien kansalaisten rauhoittamiseksi pyrkien todistamaan, että niillä on kaikki rikollisuuteen liittyvä hallinnassa, kun vain rajoilla on riittävästi poliiseja.
Kuinka tyhminä jäsenvaltioiden hallitukset oikeastaan pitävät omia kansalaisiaan? Uskotteko te, että jos Schengenin sopimuksesta ei pidetä kiinni, huumekauppiaat matkustavat matkalaukkuineen Luxemburgin ja Belgian väliselle rajalle, jotta heiltä voidaan kysyä, onko heillä mitään tullattavaa?
Se, että Schengenin tietojärjestelmää toisaalta käytetään väärin ja toisaalta käytetään puolustuksena laitonta maahanmuuttoa vastaan, joka ei muuten ole saatavissa hallintaan siksi, koska Euroopan unionissa ei ole vielä riittävästi ihmisiä, jotka sanoisivat avoimesti, että me olemme maahanmuuttomaanosa ja että siksi meillä on maahanmuuttosäännöksiä, kuten Van Lancker aivan oikein mainitsi.
Jos emme huolehdi siitä, että Schengenin sopimus yhteisöllistetään, tuloksena on jotakin - herra ministeri, sanon tämän teidän suuntaanne Schengenin täytäntöönpanoneuvostona -, mikä olisi kai neuvostolle mieleistä, mutta meille parlamentissa ei, eli Euroopan unionin vapaata liikkuvuutta ei toteuteta yhteisön oikeuden perusteella kuten pitäisi, vaan hallitusten välisen yhteistyön pohjalta yhteisön oikeuden ulkopuolella, valtioiden välisellä sopimustasolla, mikä lopulta johtaisi siihen, että neuvostossa todetaan, että " kyllä meillä on vapaa liikkuvuus, muttei siellä, missä lainopillisesti pitäisi" . Siksi on välttämätöntä, että tämä parlamentti julistaa tänään meidän haluavan vapaan liikkuvuuden. Me suhtaudumme myös täysin myönteisesti Schengenin sopimuksen rakenteellisiin osiin, mutta me haluamme, että yhteisöoikeudellinen perusta sekä parlamentin valvonta lopultakin turvataan.

Chanterie
Arvoisa puhemies, hyvä Schengenin ministerikomitean puheenjohtaja, kollegat, ensinnäkin selvennykseksi ja väärinkäsitysten välttämiseksi: Schengen ei ole osa Euroopan unionia, vaikka pahoittelemmekin sitä suuresti. Se ei kuulu oikeus- ja sisäasioiden alueella tehtävään hallitusten väliseen yhteistyöhön eikä se muodosta osaa yhteisöstä. Schengen on toistaiseksi valtioiden välinen asia. Schengeniä ei tietenkään voida nähdä irrallaan unionin perustamissopimuksesta, vaikka vain siksi, että Schengenin sopimus määrää, että yhteisön sopimusta pitää kunnioittaa ja on todellakin niin, että Schengenin voimassaolo päättyy heti kun henkilötarkastukset unionin sisällä ovat poistuneet, mutta vielä emme ole niin pitkällä.
Toiseksi, Schengen pyrkii saavuttamaan tasapainon vapauden ja turvallisuuden välillä poistamalla henkilötarkastukset sisärajoilta ja lisäämällä niitä ulkorajoilla. Ja mitä mieltä tästä ollaankin, molemmat ovat erittäin tärkeitä Euroopan kansalaisille. PPE sanoo, että se, joka haluaa toteuttaa liikkumavapauden suorittamatta toimenpiteitä, jotka on tarkoitettu rikollisuuden ja laittoman maahanmuuton vastustamiseen, ei aseta peliin vain kansalaisten turvallisuutta, vaan myös vapaan liikkuvuuden.
Kolmanneksi, Schengenissä on kysymys henkilötarkastusten poistamisesta sisärajoilla ja siihen liittyvistä toimenpiteistä. Tietenkin siinä on kysymys myös eurooppalaisesta huumepolitiikasta, turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikasta, yksityisyydestä ja niin edelleen. Nämä ongelmat liittyvät kaikki Schengeniin. Oletan, että kollega Nassauer vielä palaa joihinkin näistä kohdista. Siksi en puutu niihin enempää.
Neljänneksi, joudumme eniten tekemisiin Schengenin soveltamisen kanssa raja-alueilla. Sen, joka poistaa rajatarkastukset, pitää voida käyttää erityisiä keinoja kaikenlaisen rajarikollisuuden vastustamiseksi. Yhteistyö on tässä tärkeää, sekä poliisin että oikeuslaitosten välinen yhteistyö. Ja minun on todettava yhdessä Lanckerin kanssa, että tämä ei aina näy ranskalaisten viranomaisten suhtautumisesta.
Viidenneksi, tietyissä kohdissa nostetaan syyttävä sormi kohti Schengen-maiden kansallisia parlamentteja. Mutta mielestämme meidän tehtävämme ei ole antaa oppituntia kansallisille parlamenteille. Odotamme kyllä perustamissopimuksen uudistamista myönteisessä mielessä, joka tarkoittaa Schengenin yhteisöllistämistä. Neuvottelijoiden edistyminen ei näytä tällä hetkellä kovinkaan toivoa herättävältä. Mutta olemme sitä mieltä, että Schengenin yhteisöllistämisessä tulee antaa suurempi rooli Euroopan unionin tuomioistuimelle, komissiolle ja Euroopan parlamentille, ja kuulisimme mielellämme myös teidän mielipiteenne asiasta, herra ministeri. Arvoisa puhemies, PPE on periaatteessa Schengenin kannattaja. Emme kuitenkaan ole sokeita vaikeuksille ja olemme valmiit etsimään ratkaisuja. Schengenillä on tärkeä rooli henkilöiden vapaan liikkumisen ja sisärajojen poistamisen valmistelussa. Valiokunnassa äänestimme Van Lanckerin mietintöä vastaan. Kuitenkin olemme käyneet sen jälkeen useita keskusteluja ja olemme voineet esittää yhteisiä kompromissitarkistuksia ja toivon, että voimme päästä sopimukseen äänestyskäyttäytymisestä. Meillä on joitakin painotuksia, jotka haluamme esille mietinnössä, ja olemme esittäneet niistä tarkistuksia. Haluamme muuttaa mietinnön sävyä ja haluamme myös muotoilla sen sisältöä uudelleen.
Miten tahansa, haluan kiittää esittelijää hänen neuvotteluhalukkuudestaan ja sen mahdollistamista neuvotteluista ja toivon todellakin, että voimme hyväksyä mietinnön suurella enemmistöllä.

Schaffner
Allekirjoittaessaan Schengenin sopimuksen 14. kesäkuuta 1985, sen perustajilla oli varmasti mielessään Montesquieun seuraavan lausahduksen henki: " Poliittinen vapaus on kansalaiselle hengen rauhallisuutta, joka seuraa siitä mielipiteestä, että jokaisella on turvallisuutensa" . Kun sopimus tuli voimaan maaliskuussa 1995, saman filosofian piti olla vallitsevana. Järjestelmässä havaittiin nopeasti joitakin puutteita. Alankomailla oli omat ongelmansa Amsterdam-Schipholin lentokentän matkustajien valvonnan kanssa. Ranska puolestaan otti käyttöön sopimuksen 2 artiklan mukaisen turvalausekkeen käyttäen perusteena yhtäältä Schengenin tietojärjestelmän toimimattomuutta ja liiallista vapaamielisyyttä siirtolaisvirtojen osalta ja toisaalta joidenkin jäsenvaltioiden heikkoutta ja jopa tiedostamattomuutta huumeiden osalta. Ongelmat ovat edelleen olemassa vaikkakin lievempinä.
Van Lanckerin mietintöä lukiessaan saa hetkittäin sellaisen vaikutelman - jota tuskin liioittelen - että Schengenin alue sekoittuu vankilaelämään, että yksilön vapaudet ovat uhattuina ja että oikeus vapaan liikkuvuuteen, unionimme perusta, on peruutettu.
Tällainen toteamus on poikkeus. Päinvastoin, jotta Schengenin henki voisi elää, on sitä vahvistettava välttämättömillä liitännäistoimenpiteillä sellaisen Euroopan rakentamiseksi, jossa turvallisuus käy käsi kädessä vapauden kanssa. Ei saa unohtaa, että Schengenin sopimukset, vaikka ovatkin epätäydellisiä, ovat antaneet allekirjoittajamaiden kansalaisille mahdollisuuden todella ymmärtää, mitä sopimuksessa tarkoitetaan vapaalla liikkuvuudella, joka on yhä kuollut kirjain, mutta elää Schengenin hengessä.
Tämän vuoksi ryhmäni ei voi äänestää tämän mietinnön puolesta ilman joitakin muutoksia, vaikka olenkin joistakin asioista samaa mieltä esittelijän kanssa. Tarkoitan eri elinten, kuten Europol, SIRENE ja SIS, välisen yhteistyön parantamista, joka määrittää Schengenin onnistumisen, ja asiakirjojen hallinnon yhdenmukaisuutta Euroopan neuvoston yleissopimusten kanssa.

Wiebenga
Arvoisa puhemies, Schengenin sopimukseen ja sen toteuttamiseen voidaan kohdistaa paljon kritiikkiä. Tässä on taas kysymys hallitusten salakähmäisestä ja kontrolloimattomasta toiminnasta; ei ole olemassa parlamentaarista valvontaa, ei riittävää oikeudellista valvontaa, ja niin edelleen. Schengen voi olla siis vain välivaihe. Tulevaisuudessa meidän tulee liittää Schengen Euroopan unioniin ja se tulee tehdä, kuten esittelijä myös sanoi, Maastrichtin sopimuksen seuraavan muuttamisen yhteydessä. Silloin meidän tulee yhteisöllistää mahdollisimman paljon Schengenin sopimukseen kuuluvia kohtia. Se tarkoittaa sitä, että Euroopan parlamentin on saatava valtuudet toimia tällä alueella, samoin kuin myös Euroopan unionin tuomioistuimen. Schengenin sihteeristö pitää sitä varten ottaa osaksi Euroopan unionia.
Seuraava huomautukseni liittyy Hollannin ja Ranskan väliseen huumesotaan, kuten sitä joskus nimitetään. Mielestäni Ranskan on lopetettava pohjoisrajansa valvonta, kuten Schengenin sopimus edellyttää. Hollannin hallituksen on puolestaan tehtävä enemmän tullakseen muiden maiden Hollannin huumepolitiikkaan kohdistamaa kritiikkiä vastaan. Huumepolitiikan lähentyminen ja eurooppalainen yhdenmukaistaminen on välttämätöntä. Ranskan on parannettava narkomaaneille suunnattua apua ja Hollannin on tehostettava huumeiden tuotannon ja huumekaupan vastustamista; näiden maiden on käsiteltävä ongelmaa yhdessä muiden maiden kanssa. Mitä mietinnön sisältöön tulee, on todennäköistä, että kun on äänestetty Van Lanckerin mietinnön tarkistuksista, tulemme tukemaan sitä ja äänestämme sen puolesta. Onnittelemme häntä tehdystä työstä.

Mohamed Alí
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin onnitella valmistelijaa mietinnöstä, jonka hän esittää tänään täysistunnon edessä. Edessämme on mietintö, joka analysoi selvästi, kattavasti ja kriittisesti Schengenin sopimuksen toimintaa ja tulevaisuutta. Ihmisten vapaa liikkuminen on yksi niistä neljästä vapaudesta, joiden pitää toteutua Euroopan unionin sopimuksen puitteissa. Schengenin sopimuksella on väliaikainen luonne, ja se pitää korvata yhteisön lainsäädännöllä siten, että oikeudellinen kontrolli taataan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen kautta ja demokraattinen kontrolli Euroopan parlamentin kautta.
Schengenin sopimuksen toiminnan suhteen on valitettavasti ilmennyt uusia syrjinnän muotoja: toisaalta unionin kansalaisten keskuudessa kansallisuuden perusteella ja toisaalta suhteessa kolmansien maiden kansalaisiin, jotka oleskelevat laillisesti unionin alueella.
On välttämätöntä kritisoida myös sopimuksen soveltamista, mikä on johtanut sarjaan sellaisten oikeus- ja poliisitoimenpiteiden hyväksymistä, jotka perustuvat turvallisuustason lisäämiseen ja siirtolaisuuden rajoittamisen politiikkaan sekä järjestyksen ylläpitoon. Rajojen poistamisen ei pidä johtaa systemaattisiin tarkastuksiin rajaalueilla tai ulkorajojen tiiviiseen sulkemiseen.
Lopuksi haluaisin tuoda julki huoleni siitä tosiasiasta, että Schengenin informaatiojärjestelmää käytetään pääasiassa tietopankkina epätoivotuista ulkomaalaisista, mukaan luettuna ne ulkomaalaiset, joilla ei ole rikosrekisteriä tai joilta puuttuu varallisuutta. Lyhyesti sanottuna meidän tulee päästä eteenpäin ihmisten vapaan liikkumisen toteuttamisessa ja muuttaa Schengenin sopimus yhteisön politiikaksi, välttäen kaikenlaista syrjintää niitä kolmansien maiden kansalaisia kohtaan, jotka oleskelevat laillisesti unionin alueella, ja ilman että näemme Euroopan muuttuvan todelliseksi linnakkeeksi.

Roth
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Schengenin sopimukseen liittyneet hallitukset pitävät sitä mielellään menestystarinana. Viime vuonna meille esiteltiin todella ylpeinä ensimmäinen vuosittainen kertomus, joka muuten oli ainoa lähde, josta suuri yleisö pystyi ylipäätään saamaan tietoa Schengenin toimintatavasta! Kyse oli erityisesti Schengenin tietojärjestelmän ja sen 3, 7 miljoonan tietueen onnistuneista hauista. Oli kyse ulkorajojen suuresta tarkastustiheydestä ja niin sanotuista sisärajojen tasaustoimenpiteistä. Se oli - kuten Van Lancker jo sanoi - todellakin kertomus yhteensovitetusta pakolaisten torjunnasta.
Sisärajojen avaaminen oli siis sokeripala, joka tarjottiin Schengenin ulkorajojen uusien muurien sijasta, jolla tehtiin oikeutetuksi myös se, että Euroopan unionin sisällä syntyi uudet Schengen-rajat. Tämä rajojen avaaminen on, jos ylipäätään on, todella vain pelkkää pintaa, sillä todellisuudessa rajoja siirrettiin vain hieman sisään päin. Ehkäpä meitä ei enää tarkasteta niin usein, mutta kysykääpä ihmisiltä, joiden iho on musta tai jotka ovat kotoisin Aasiasta. He ovat jo ulkonäkönsä puolesta epäilyttäviä!
Sopimuksen epädemokraattista syntymistapaa ja epädemokraattista toimintatapaa on jo usein arvosteltu tässä parlamentissa. Siitä huolimatta solmittiin muutoksia tekemättä Norjan ja Islannin kanssa yhteistyösopimus, joka velvoittaa nämä valtiot hyväksymään Schengenin ilman jossia ja muttia ja joka ei kuitenkaan oikeuta niitä osallistumaan päätöksentekoon tai toimeenpanokomiteaan. Tämä on kaksiluokkainen järjestelmä ja minulle se on lisäksi myös sellaisen ydin-Euroopan malli, jota en todellakaan halua!
Esitys hallitusten väliselle konferenssille hyväksyä Schengen ei ole kuitenkaan yhteisöllistämistä, jota me vaadimme, eli Schengenin ikään kuin liuottamista Euroopan unioniin päin. Schengen on tarkoitus pikemminkin hyväksyä muuttamattomana niin epädemokraattisena kuin se on. Tätä me vastustamme ankarasti, koska se tekee tyhjäksi sopimuksen pysyvyystakuun. Minä toivon, että tämä sisältö säilyy. Silloin me tuemme Van Lanckerin mietintöä täydestä sydämestämme!

Pradier
Arvoisa puhemies, tämä mietintö nojaa kauttaaltaan samaan kysymykseen: minkälaisen Euroopan haluamme? Haluammeko hallitusten Euroopan vai kansalaisten Euroopan? Hallituksemme sanovat haluavansa tehdä Euroopasta kansalaisille läheisemmän. Itse asiassa enemmän on keskitytty ulkokultaisuuteen.
Euroopan kansalaisuus on vielä saavuttamaton tavoite. Henkilöiden vapaa liikkuvuus on yksi peruskivi, johon sovelletaan perustamissopimuksen 7 a artiklaa. Aikana, jolloin kymmenen miljoonaa Saksan markkaa tai Englannin puntaa matkaavat mantereen halki muutamassa millisekunnissa, ihmisten vapaan liikkuvuuden esteet muuttuvat todella sietämättömiksi. Schengenin sopimuksen myötä vajoamme hallitustenvälisyyden syövereihin, laillistamme epätasa-arvon ja syrjinnän unionin kansalaisten välillä ja, sitäkin suuremmalla syyllä, kolmansien maiden kansalaisia kohtaan.
Kyseessä on demokraattisen valvonnan, oikeudellisen valvonnan ja solidaarisuuden riittämättömyys sekä tekopyhyys. Sillä, tuotakoon se julki, kotimaani on allekirjoittanut - tai ei oikeastaan allekirjoittanut vaan pikemminkin julistanut - Schengenin sopimuksen ja sittemmin vetäytynyt siitä pois milloin Pariisissa räjähtäneen pommin vuoksi, milloin erään unionin jäsenvaltion hallituksen kanssa olevan, marihuanaa koskevaan politiikkaan liittyvän erimielisyyden vuoksi. Tässä asiassa ratkaisun löytäminen todennäköisesti lankeaa HVK: n osalle, ottaen huomioon, että kyseessä on väliaikainen rakenne, joka olisi sulautettava kolmanteen pylvääseen, joka puolestaan olisi saatettava yhteisön toimivallan alaisuuteen. Lisäksi on kumottava laki neuvoston yksimielisyydestä kaikkien henkilöiden vapaata liikkumista koskevien asioiden osalta, jotta Euroopasta vihdoinkin tulisi eurooppalaisten Eurooppa.

Berthu
Arvoisa puhemies, van Lanckerin mietintö Schengenin sopimuksen toiminnasta ja tulevaisuudesta on seurausta siitä, että Euroopan parlamentti on kutsunut itsensä koolle käsittelemään sen toimivaltaan kuulumatonta asiaa. Näin on ensiksikin siksi, että Schengenin sopimukset ovat unionin ulkopuolisia, ja toiseksi, koska neuvoston puheenjohtaja ei ole kutsunut parlamenttia koolle K6 artiklan mukaisesti kuultavaksi kolmatta pylvästä koskevasta asiasta. Parlamentti on siis jälleen kerran sekaantunut asiaan sen julkista kuvaa vahingoittavalla tavalla, koska päätöslauselmaehdotukseen kirjatut teesit ovat mielestämme hyvin kaukana kansalaisten ja hallitusten väliseen konferenssiin osallistuvien hallitusten enemmistön tuntemuksista.
Annan tästä esimerkin. Voidaan oikeutetusti kysyä, voidaanko Schengenin sopimuksia, joita usein kutsutaan kokeilulaboratorioksi, ulottaa kattamaan koko unioni. Tähän kysymykseen vastaamiseksi olisi kuitenkin aloitettava ottamalla oppia kokeilun tuloksista. Mikäli näin ei tehtäisi, mitä hyötyä olisi kokeilusta? Tästä kokeilusta saadaan ainakin kaksi kiistatonta opetusta, joista parlamentti ei ole tietoinen, mutta jotka jäsenvaltioiden hallitukset onneksi näyttävät tuntevan hiukan paremmin.
Ensiksikin on täysin epäajankohtaista haluta poistaa henkilöiden valvontatoimenpiteet kokonaan sisäisillä rajoilla ja, ohimennen sanoen, me pahoittelemme, että Euroopan parlamentti uskoo olevansa velvoitettu tuomitsemaan jälleen kerran Ranskan hallituksen Ranskan ja Luxemburgin sekä Belgian sisäisillä rajoilla suorittaman huumausaineiden torjuntaan liittyvien tarkistusten vuoksi, koska kyseiset tarkistukset ovat täysin oikeutettuja ja lainmukaisia.
Toiseksi, Schengenin sopimusten mukaisia liitännäistoimenpiteitä on vahvistettava eikä suinkaan heikennettävä, kuten Euroopan parlamentti on ehdottanut ja kuten van Lancker jälleen pyysi kritisoidessaan Schengenin sopimuksen tietojärjestelmässä (SIS) olevaa ei-toivottujen ulkomaalaisten tietokantaa. Liitännäistoimenpiteitä on siis vahvistettava, arvoisa puhemies. On esimerkiksi taattava alueelle saapumisesta tehtäviä ilmoituksia koskevan järjestelmän hyvä toimivuus, jota sovelletaan kolmansien maiden kansalaisiin heidän ylittäessään sisäisen rajan Schengenin sopimuksen alueella. Parlamentti ei saa jäsenvaltioiden kansalaisten myötätuntoa puolelleen ajautumalla umpikujaan näin tärkeissä turvallisuuskysymyksissä.

Nassauer
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, kaiken tämän arvostelun jälkeen haluaisin puolustaa päättäväisesti Schengenin sopimusta. Schengen toimii Euroopassa, mitä monista muista instituutioista ei voi sanoa. Se on konkreettisesti edistänyt vapaata liikkuvuutta ja merkitsee siten kansalaisille koettavaa Eurooppaa. Monet kansalaiset voivat nyt matkustaa Suomesta Portugaliin pysähtymättä, vaikka monikin yksityiskohta voisi olla vielä paremmin. Positiivinen tulos siis ja tekee muuten myös selväksi, että joustavuudella voidaan saada jotakin aikaan Euroopassa, siten että jotkin voivat edetä hieman nopeammin kuin kaikki yhdessä haluavat. Tämä on selvästi myönteinen signaali Euroopalle.
Kun Schulz valittaa siitä, että jokainen nauta voi tarkkailematta ja valvomatta ylittää rajat, mutta hänen täytyy esittää passinsa, on ilmiselvä perustelu sille se, että hän ei ole selvästikään nauta ja siksi hänetkin on silloin tällöin tarkastettava.
Schengeniin sisältyy sisärajojen poistamisen lisäksi luonnollisesti myös ulkorajojen tiukempi turvaaminen eikä vain rikollisuutta vastaan, ennen kaikkea järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan, vaan myös toista ongelmaa vastaan, joka koskee monia Euroopan valtioita, eli laitonta maahanmuuttoa vastaan. Myös tässä Schengen on tuonut edistystä. Schengenin tietojärjestelmän myötä meillä on ensimmäistä kertaa toimiva poliisin yhteistyö, joka voi tehdä selväksi, että poliisin yhteistyö saa aikaan enemmän kuin sisärajojen valvonta. Siksi kannatamme tätä prosessia kokonaisuutena ja haluamme, että sitä jatketaan.

Caccavale
Arvoisa puhemies, haluan onnitella kollega van Lanckeria erinomaisesti suoritetusta työstä. Epäilemättä tässä mietinnössä on kohtia, joita tämänpäiväinen keskustelu voi auttaa selvittämään. Uskon, että on lähdettävä eräästä toteamuksesta: vaikutamme joka päivä siihen, että Euroopan kansalaisten luottamus Eurooppaa kohtaan heikentyy vakavasti, sillä olimme luvanneet kansalaisille, että nämä vanhentuneet ja typerät sisärajat olisivat 1. tammikuuta 1993 alkaen jo kaatuneet. Uskon että Schengen, joka tosin on edistysaskel, ei itsessään riitä, sikäli kuin sitä pidetään hallitusten välisenä sopimuksena eikä unionin toimielinten aloitteen tuloksena.
On ilmeistä, että Schengen pitää laajentaa koskemaan koko Euroopan yhteisöä. Useat kollegat ovat esittäneet koukeroisia ja monimerkityksisiä selityksiä erilaisista lisäysmenettelyistä, jotka tosiasiassa ovat tekosyitä, jotta Schengen ei laajentuisi koskemaan koko unionia, ja siksi epäilenkin, että niiden takana on loppujen lopuksi se, ettei ole poliittista halua edistää Euroopan integraatiota varsinkaan kolmannen pilarin osalta.
Uskon että on tärkeää kunnioittaa ennen kaikkea yhteisön sopimusten ja myös Schengenin sopimuksen tärkeintä asiaa, Eurooppaa, joka on vapaa ja demokraattinen alue, millä tarkoitetaan Euroopan tuomioistuimen toimivuutta ja tietojenkäsittelyn demokraattista valvontaa. Siksi edellytämme, että kansalaisten oikeudet pitää taata. On selvää, että kaiken tämän takana ei voi olla tekosyitä, turvallisuuden vahvistamisen takana ei saa olla tekosyitä, joilla rajoitetaan kansalaisten vapautta!

Sjöstedt
Herra puhemies! Mielestäni Van Lancker on kirjoittanut monessa suhteessa hyvin mielenkiintoisen mietinnön, ei vähiten siksi, että hän uskaltaa nostaa esiin ne vakavat ongelmat, jotka liittyvät Schengenin sopimukseen. Niitä ovat esim. Schengenin sopimuksen demokraattisen parlamentaarisen valvonnan puute ja Schengenin sopimuksen avoimuuden puute - tärkeät osat soveltamisesta ovat edelleen salaisiksi leimattuja, kuten osoitetaan kohdassa 11. Edelleen tuodaan esiin, että Schengenin sopimus on osa rajoittavampaa ja brutaalimpaa pakolaispolitiikkaa, jota parhaillaan muotoillaan Länsi-Euroopassa, ja että Schengenin sopimus ennen muuta koskee valvontaa; kun lukee itse sopimustekstiä, monet pykälät eivät käsittele lainkaan liikkuvuutta saati vapaata liikkuvuutta, vaan erilaista kontrollia.
Meille pohjoismaalaisille, jotka vastustamme omien maittemme Schengen-jäsenyyttä, nämä ovat painavia argumentteja Schengen-jäsenyyttä vastaan. On hyvä, että ne vahvistetaan parlamentissa, sillä meidän usein väitetään esittävän kauhupropagandaa nostaessamme esiin näitä tosiasioita.
Pohjoismaathan käsittelevät juuri nyt jäsenyyttä Schengenin sopimuksessa. Pohjoismailla on kuitenkin ollut toimiva passiunioni kymmenkunta vuotta, passiunioni, jonka Schengenin sopimuksen tulisi korvata. Mietinnössä korostetaan, että tämä passiunioni on toiminut erittäin hyvin. Se sisältää passivapauden Pohjoismaiden kansalaisille, mutta on erilainen kuin Schengenin sopimus, koska siihen sisältyy passivapaus yhdistettynä sisäisiin rajatarkastuksiin, mikä ei lainkaan sovi yhteen Schengenin sopimuksen kanssa. Nyt halutaan kumota Pohjoismaiden passiunioni ja korvata se huonommin toimivalla Schengenin sopimuksella. Tämä voi pitkällä aikavälillä vaarantaa Pohjolan passivapauden, sillä Islanti ja Norja, jotka eivät ole EU: n jäseniä, voidaan milloin tahansa heittää ulos Schengenin sopimuksesta, elleivät ne hyväksyä jotakin päätöstä.
Sitä paitsi on niin, että jos Schengenin sopimus muuttuu tulevaisuudessa ylivaltiolliseksi, Norjassa tarvitaan perustuslain muutos, jolle ei nykyisin ole riittävää enemmistöä. Sama on ennakoitavissa niiden kansanäänestysten suhteen, joita pidetään hallitusten välisen konferenssin tuloksista ja joiden tulos on todennäköisesti kielteinen sille tulokselle, joka nyt näyttää olevan tulossa hallitusten välisestä konferenssista. Siksi katson, että se sopimus, josta nyt on neuvoteltu, pitäisi jäädyttää eikä toteuttaa niin kauan kuin hallitusten välisen konferenssin neuvottelut jatkuvat.

Van der Waal
Arvoisa puhemies, en ole koskaan voinut tukea pyrkimystä päästä Schengenin kautta lopulta unionin politiikkaan, johon sisältyy henkilöiden täysin vapaa liikkuvuus. Tämä on näyttänyt minusta utopistiselta ajatukselta, joka perustuu myönteiseen ihmiskuvaan. Näen kylläkin hallitusten välisen Schengenin arvon, johon liittyy yksimielisyys päätöksenteossa. Tämän rakenteen puitteissa voidaan saada vastuullisella tavalla kokemusta " henkilöiden vapaasta liikkumisesta" ja kehittää poliisivoimien yhteistyötä Euroopassa.
En ole samaa mieltä Van Lanckerin kanssa siitä, että Schengen pitää nopeasti yhteisöllistää. Tämä koskee myös sitä tapaa, jolla hän arvostelee Schengenin toimivuutta. Mietinnössä suhtaudutaan jokseenkin kriittisesti niihin lisätoimenpiteisiin, jotka ovat neuvostolle ja Schengenin sisällä ehtoina henkilöiden vapaalle liikkumiselle. Olen rehellisesti sanottuna vain tyytyväinen siitä, että Schengen-kokeilu on saanut meidät näkemään, että tällaiset toimenpiteet ovat välttämättömiä. Sillä mitä hyötyä on henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta, ellei heidän turvallisuuttaan voida taata?
On naiivia uskoa, että voidaan luoda suuri, vapaa sisäalue ottamatta huomioon sen seurauksia. Nähtävästi poliittisen päämäärän katsotaan olevan niin tärkeä, että esimerkiksi turvallisuuteen liittyvät riskit hyväksytään kaupanpäällisenä.
Tavarakuljetusten yhteydessä tehtäviä petoksia tutkineen tutkintavaliokunnan mietintö, jota tullaan käsittelemään tällä viikolla, on hyvä esimerkki tästä: rajat avataan, mutta sen seurauksia ei tiedosteta riittävästi, jolloin ei suoriteta tarvittavia toimenpiteitä ongelmien ehkäisemiseksi.
Toistaiseksi tulen tukemaan hallitusten välistä Schengeniä, joka toteuttaa realistisella tavalla henkilöiden vapaata liikkuvuutta ja takaa kansalaisten turvallisuuden korkean tason. Van Lanckerin mietintö on kuitenkin toista maata ja se esittää sellaisen tulevaisuudennäkymän Schengenistä, jota en voi tukea.

Terrón i Cusí
Arvoisa puhemies, minäkään en usko olevani lehmä, kuten Nassauer sanoi kollegalleni Schulzille. Luulen, että tämä on jotakin, joka ei yhdistä pelkästään sosialisteja, vaan kaikkia meitä, jotka olemme tässä salissa, enkä siitä syystä iloitse siitä, ettei minua tarkasteta. Pikemminkin ollessani tietoinen siitä, että määräysten mukaan matkalaukkuni voi kulkea lentokenttien läpi, mutta sen sijaan minun täytyy näyttää henkilöllisyystodistukseni tai passini, niin juuri tämä aiheuttaa minussa tiettyä levottomuutta.
Schengen on epäilemättä, kuten täällä on jo sanottu, askel kohti vapaata liikkumista, sitä emme voi kiistää. Mutta se on niin haparoiva ja ennen kaikkea niin epäselvä askel, että se huolestuttaa joitakin meistä. Olemme edistyneet, se on varmaa, mutta miten? Ainoastaan hallitusten välisillä sopimuksilla, joita Euroopan parlamentti ei voi vahvistaa eivätkä kansalliset parlamentit voi helposti valvoa niiden supranationaalisen luonteen vuoksi.
Meitä kiinnostaa tietää, jatkammeko näin vai otammeko käyttöön, kuten meille on sanottu niin monta kertaa, yhteisön oikeudellisen pohjan, joka mahdollistaisi etenemisen näissä asioissa. Sen tähden mietintö vaikuttaa minusta sopivalta ja haluan onnitella siitä ja sen sisällöstä esittelijää.
Täällä on puhuttu joustavuudesta. Joustavuudesta siirtyä asiassa eteenpäin. Voimme keskustella siitä, mutta periaatteessa olemme yksimielisiä asiasta. Hyvä, mutta miten sitten edetä? Luulen, että meidän täytyy siirtyä kohti tilannetta, jossa olisi enemmän demokratiaa, enemmän oikeuksia, enemmän vapautta ja ennen kaikkea jossa emme olisi hallitusten välisten sopimusten edessä, jotka korostavat kohtuuttomasti tiettyjä ongelmia, kuten esimerkiksi siirtolaisuutta. Ymmärrän kyllä, että se muodostaa ongelman, mutta emme voi työskennellä korostamalla sitä vain turvallisuuden tai rajojen näkökulmasta kiirehtiäksemme sen jälkeen tarjoamaan " ratkaisuja" , jotka ovat vähimmillään vain jossain määrin selviä. Kyllä toteuttamiselle kansalaisten kanssa; kyllä antamamme lupauksen pitämiselle - ja lasken " me" osaksi niitä asianosaisia, joiden kautta tämä Euroopan unioni kehittyy -; kyllä lupaukselle, jonka teimme vapaasta, avoimesta Euroopan unionista, jonka läpi voimme liikkua; kyllä sille, että voimme vedota unionin tuomioistuimeen tämän takaamiseksi; kyllä niin joustavalle unionille kuin halutaan, mutta joka ei etene kohti sellaista asetelmaa, jossa - kuten HVK: ssa näyttää olevan - meillä on vain vähän asioita tarjottavana, minkä takia valtiot pääsevät helposti sopimukseen sanoakseen " älkää huolehtiko, sillä ainakin mitä tulee turvallisuuteen, Teidän turvallisuuteenne, niin mikäli pääsemme siitä sopimukseen, niin tietenkään meille ei sanota miten" , vaan joka etenee kohti demokraattisempaa asetelmaa.

Cederschiöld
Herra puhemies! Schengen koskee juuri vapaata liikkuvuutta, minkä pitäisi olla tämän istuntosalin enemmistön yhteinen intressi. Kansalaiset odottavat voivansa liikkua vapaasti kansallisten rajojen ylitse unionin sisällä. Mutta kansalaisilta ei voida vaatia, että he sitä myötä hyväksyisivät turvallisuuden heikkenemisen tai huumevirran kasvun naapurimaasta. Vapaan liikkuvuuden on oltava hyödyksi kansalaisille, ei rikollisille. Siksi tarvitaan kompensatorisia toimia.
Missä nyt olisimme kehityksessä kohti vapaata liikkuvuutta ilman sitä vaikuttavaa voimaa, jota Schengen tosiasiasiassa merkitsee? Pohjoismaiden tulee osallistua siihen säilyttäen pohjoismaisen passiunionin, kuten on edellytetty. Norjan ja Islannin osalle on jatkossakin etsittävä käytännölliset ratkaisut.
Esittelijä Van Lancker on osoittautunut neuvotteluhaluiseksi valiokunnassa ilmenneiden vaikeuksien jälkeen. Mutta tällä alueella ovat väärinkäsitykset tavallisia, kuten se, että Schengenin tarkoituksena olisi estää maahanmuuttoa ylipäätään, kun itse asiassa jarrutetaan laitonta maahanmuuttoa. Tätähän useimmat puolueryhmät muissa yhteyksissä pitävät tapanaan kiirehtiä.
Kansalaisten etu on vapaan liikkuvuuden jouduttaminen, ja se edellyttää tiettyjä toimenpiteitä ja askeleita. Sopimuksen tarkistukset mahdollistavat nyt Schengenin ehtojen vähittäisen sisällyttämisen sopimukseen, kuten myös komissio on rakentavasti ehdottanut. Se lisäisi myös kansalaisten valvonnan ja kontrollin mahdollisuutta. Jos parlamentti nyt asettuu vastustamaan turvatoimia, se ottaa riskin toimia jarrutönkkänä kehityksessä kohti vapaata liikkuvuutta, mikä olisi aivan mahdoton asenne parlamentille. Parlamentilla on kaikki syy ottaa yksiselitteisen positiivinen kanta Schengen-yhteistyöhön.

Reding
Arvoisa puhemies, herra ministeri, on suuri virhe tehdä Euroopasta suuret yhtenäismarkkinat, joilla ei ole sisäisiä rajoja ja jotka perustuvat ainoastaan kaupallisiin ja taloudellisiin näkökohtiin. Tämän havaitsimme Renaultin Vilvoorden tehtaan tapauksessa, jossa yhteisön sosiaalialan säännöstelyn puute kävi kaikille ilmeiseksi.
Tämä koskee myös sisäistä turvallisuutta. Rajojen avaaminen vapaalle liikkuvuudelle ajattelematta sen väistämättömiä vaikutuksia kansalaisten turvallisuuteen on skandaalimaista. Kuinka luulette kansalaistemme osallistuvan Euroopan rakentamiseen, jos he katsovat, että Eurooppa ei suojele heitä riittävästi rikollisuudelta?
Tämän puutteen ja yhteisön toimielinten puutteiden korjaamiseksi on luotu Schengenin sopimuksen hallitusten välinen rakenne. Schengenin sopimuksesta on siten tullut laboratorio, jossa voidaan kokeilla käytännössä niitä toimenpiteitä ja rakenteita, jotka pitäisi jatkossa sulauttaa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen kehyksiin, mihin tarvittaisiin ainoastaan parlamentaarisen valvonnan ja oikeudellisten takuiden perustaminen, jotka tällä hetkellä puuttuvat.
Schengenin sopimus on siis mielestämme myönteinen aloite, joka ei missään määrin kiusaa kansalaisia, kuten van Lanckerin mietinnössä annetaan ymmärtää, vaan joka päinvastoin antaa heille takuun henkilökohtaisesta turvallisuudesta. Rikollisten, varkaiden, mafian, huumausaineiden kauppiaiden ja laittomien siirtolaisten vastaista poliisitoimintaa ei pidä vähentää vaan tehostaa ja sulauttaa yhteisön rakenteisiin. Arvoisa puhemies, herra ministeri, tämä voidaan toteuttaa ainoastaan kansojemme suostumuksella.

Pirker
Arvoisa puhemies, Schengen on väline, joka mielestäni yhdistää tehokkaasti turvallisuuden ja vapaan liikkuvuuden. Se, joka haluaa vain vapaata liikkuvuutta, se ei ilmeisesti ole ymmärtänyt Schengenin sopimusta Euroopan kansalaisten turvallisuuden välineenä. Se, joka sanoo ei poliisivalvonnalle, ei epätoivottujen henkilöiden merkitsemiseen Schengenin tietojärjestelmään tai ei kolmansia maita koskeville säännöksille, se ei ole ymmärtänyt Schengeniä.
Se, joka aliarvioi Schengenin maahanmuuton vastaiseksi välineeksi, ei myöskään ole ymmärtänyt Schengeniä. Se, mitä me tarvitsemme, on turvallisuusväline sellaisena kuin Schengen. Se, joka laatii anti-Schengen-paketin esitetyn mietinnön muodossa, se voi lopulta laskea sen varaan, että nämä ehdotukset, jotka suuntautuvat kansalaisten turvallisuutta vastaan, hylätään.

Monti
Arvoisa puhemies, arvoisat edustajat, arvoisa ministeri, iloitsen tänään esitetystä mietinnöstä, joka koskee Schengenin sopimuksen toimintaa ja tulevaisuutta; ennen kaikkea onnittelen kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokuntaa ja sen esittelijää, Van Lanckeria.
Tämä mietintöhanke todistaa Schengenin sopimuksen erityisluonnetta, joka toisaalta ilmenee tavoitteessa poistaa henkilötarkastukset sisärajoilla - joka sisältyy perustamissopimuksen 7 A artiklaan - ja toisaalta kehittyy Euroopan unionin ulkopuolella. Tämä erityisluonne korostuu sekä analyysissanne Schengenin sopimuksen nykyisestä toiminnasta että suhtautumisessanne tulevaisuuteen.
Komission asenne Schengeniin on tiedossa. Komissio on alusta asti suhtautunut suopeasti Schengen-aloitteeseen Euroopan unionin tutkimuslaboratoriona tai kehityksen edelläkävijänä, mutta kuitenkin asiana, jonka unionin toimintakoneisto vähitellen korvaa. Tämän johdosta Euroopan unionin komissio esitti minun aloitteestani heinäkuussa 1995 ne kolme ehdotusta, joiden tarkoituksena on täydentää normistoa, jotta tämä tavoite voitaisiin toteuttaa koko unionin alueella.
Koska kyseisen tavoitteen toteutuminen unionissa on viivästynyt entistä pahemmin ja koska - vaikka kaikki ehdotukset tulisivat pikaisesti voimaan - ehdotuksia ei välttämättä pystyttäisi ottamaan heti käyttöön, Schengenin merkitys ei ole vain vahvistunut vaan myös kasvanut. Schengen kuten myös Schengen-alueen laajentuminen onkin ainoa tie, joka antaa kansalaisille mahdollisuuden hyödyntää oikeutta vapaaseen liikkumiseen ja turvallisuuteen.
Tämä ei kuitenkaan merkitse, että Schengen olisi paras mahdollinen ratkaisu ja että kaikki siinä sujuisi moitteettomasti. Mietinnössä mainitaankin todisteita monista puutteista käytännön toteuttamisessa. Olen samaa mieltä monista huolenaiheista, jotka olette esittänyt, ja ennen kaikkea avoimuuden puutteesta. En kuitenkaan ole samaa mieltä kaikista huolenaiheista, ja siitä aion hetken kuluttua puhua.
Mitä avoimuuteen tulee, en salaa, että komission edustajana Schengenin toimeenpanevassa komiteassa olen esittänyt, että Schengenistä on ehdottomasti tiedotettava kansalaisille nykyistä paremmin. Tämän esityksen johdosta toimeenpaneva komitea on päättänyt lähettää Euroopan parlamentille ensimmäisen vuosiraportin Schengenin sopimuksen soveltamisesta.
Pidän itse hyvin tärkeänä sitä, että kansalaiset saavat tietoa oikeuksistaan. On myös tärkeää ymmärtää, etteivät kansalaiset sitoudu tällaiseen Euroopan rakentamiseen, niin kauan kuin tarjoamme heille yhteismarkkinoita, joihin liittyy huomattava tavaroiden, palveluiden ja pääomien liikkumisvapaus, mutta - kuten on jo todettu - vielä liian vähäinen kansalaisten vapaus. Kansalaisille tiedottaminen on välttämätöntä, ja siitä todistaa hiljattain koko Euroopan yhteisön alueella toteutettu tiedotuskampanja " Euroopan kansalaiset" .
Mielestäni kansalaisten pitää saada vastaavaa tietoa myös Schengenistä, niin että esimerkiksi unioniin kuulumattomien maiden kansalaiset, jotka asuvat vakituisesti Schengen-valtioissa, saavat tietoa oikeuksista, jotka sopimus antaa heille, erityisesti liikkumisoikeudesta, jos heillä on oleskelulupa, tietyin ehdoin myös ilman viisumipakkoa.
Toinen suuri huolenaihe, joka tulee esiin raportistanne ja josta olen yhtä mieltä, koskee Schengeniin liittyvää demokraattista ja oikeudellista valvontaa. Schengenissä ei kierretä mitään demokraattista ja oikeudellista valvontaa, sikäli kuin asianosaisten jäsenmaiden kansalliset parlamentit ja oikeusistuimet täyttävät tehtävänsä sen suhteen. Vaikuttaa kuitenkin loogiselta, että koska Schengenin tarkoitus on toteuttaa 7 A artiklan tavoite, Euroopan unionin toimielinten, erityisesti Euroopan parlamentin ja Euroopan tuomioistuimen, pitää voida toimia tällä alueella.
Näistä Schengenin institutionaalisista puutteista siirrymme nyt siihen, miten te suhtaudutte Schengenin tulevaisuuteen, ja päälinjoista olen samaa mieltä. Ensiksikin tavoite poistaa sisärajojen henkilötarkastukset on unionin tavoite ja se pitää siis toteuttaa mieluiten unionin päätöksentekomenettelyn ja juridisen toimintakoneiston kautta, koneiston jonka Schengenin koneisto vähitellen korvaa. Meidän täytyy siis jatkaa toimintaamme, jotta ehdotukset hyväksyttäisiin.
Toiseksi on huomattava tulevaisuutta koskeva toinen päälinja, joka on täsmennetty mietinnössä: vain siinä tapauksessa, ettei tämä lähestymistapa tuottaisi tulosta, pitäisi harkita toista ratkaisua, nimittäin Schengenin liittämistä Euroopan unionin perustamissopimukseen. Myös tässä kohdin yhdyn kantaanne. Schengenin liittäminen perustamissopimukseen voidaan hyväksyä vain siinä tapauksessa, että se lisää unionin toimielinten merkitystä. Tämä merkitsee, että Schengen on liitettävä perustamissopimukseen samassa tahdissa kuin unionin toimielimille annetaan toimivaltaa.

Schulz
Arvoisa puhemies, herra Nassauer puhutteli minua ystävällisesti. Haluaisin vielä toistaa, mitä hän sanoi. Minä mainitsin, että naudat voivat matkustaa Euroopan unionissa valvomatta, kun taas minun pitää esittää passini. Herra Nassauerista tuntui välttämättömältä todeta, että se merkitsee samaa kuin että rajalla todetaan, että minä en ole nauta! Tästä ystävällisestä huomautuksesta haluaisin kiittää.
Samoin kollega Nassauer viittasi siihen, että hän näyttää kuuluvan niihin ihmisiin, jotka voivat matkustaa Suomesta Portugaliin tarkastuksitta. Kun minun, joka en ole nauta, on esitettävä passini, haluaisin tietää, minä rajavirkailijat pitävät herra Nassaueria, mikäli hänen ei tarvitse esittää passiaan!

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

6.Tietoyhteiskunta
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Wim van Velzenin työllisyys- ja sosiaaliasian valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0045/97) vihreästä kirjasta " Elämä ja työ tietoyhteiskunnassa: ihmisläheisyys etusijalle" (KOM(96)0389 - C4-0522/96).

Van Velzen, Wim
Arvoisa puhemies, suurissa eurooppalaisissa hankkeissa on aina sama vika, nimittäin se, että sosiaalinen puoli on aina jäljessä. On kysymyksessä sitten yhtenäismarkkinat, EMU tai tietoyhteiskunta, sosiaaliset kysymykset otetaan esille aina jälkikäteen. Kaiken sähköisen pikatien saaman huomion jälkeen oli helpotus, että nyt lopultakin kiinnitetään huomiota sosiaaliseen puoleen. Silti olen tutustunut ristiriitaisin tuntein komission vihreään kirjaan. Tämä ei koske alaotsikkoa, sillä " ihminen ensin" , " ihminen etusijalla" antaa ymmärtää, että sisällön pitäisi olla minua tyydyttävä. Mutta kun on lukenut mietinnön, se ei vastaa odotuksia. " Ihminen" on oikeastaan työntekijä, eikä tärkeitä mietintöjä, kuten High Level Group in mietintöä ja tietoyhteiskuntaa käsitelleen foorumin mietintöä, jotka olisivat voineet antaa hyvän kuvan asiasta, ole hyödynnetty riittävästi. Oikeastaan vain työllisyyttä ja ammatillista koulutusta käsittelevä mietintö on sellaisenaan hyvä kokonaisuus, jossa on mielenkiintoista tietoa esimerkiksi siitä, miten nopeasti tieto vanhentuu, ja yritysten organisaatiomuutoksista, olkoonkin, että mielestäni etenkin viime mainitun kohdalla asia nähdään itseohjautuvana kehityksenä ja että esitetään liian vähän kriittisiä kysymyksiä esimerkiksi hierarkian vähentämisestä, organisaation muuttamisesta yksinkertaisemmaksi ja niistä seurauksista, joita sillä olisi vähemmän koulutusta ja alhaisempaa tasoa vaativan työn poistamiselle, jota me tarvitsemme todella paljon Euroopassa.
Sain vaikutelman, että mietintö kärsii liiasta optimismista. Kaikki " tulee olemaan" hyvin, mikäli me sisällytämme tiedon nopeasti kommunikaatioteknologiaan ja " vapautamme" sen niin pitkälle kuin mahdollista. Mielestäni tämä ei pidä ollenkaan paikkaansa, ja viittaan tässä mietintöön, joka on hiljattain laadittu komissiota varten ja jossa itse asiassa sanotaan, että työllisyyttä koskevat odotukset voivat olla myönteisiä vasta vuoden 2000 jälkeen, silloin tulee olemaan myönteistä kasvua sähköisen viestinnän alan työpaikkojen suhteen. Mutta vuonna 2000 monta perinteistä työpaikkaa on kadonnut, määrä tulee olemaan yli sata tuhatta.
Sen optimismin takia, jota nähtävästi halutaan korostaa, ei mielestäni ole kiinnitetty tarpeeksi huomiota siihen, mitä nimitän " sivuavaksi politiikaksi" . Mikäli lähdetään siitä, että meillä tulee olemaan edelleen hyvin paljon työttömiä, joka tapauksessa ne 20 miljoonaa, jotka meillä nytkin on, silloin työajan lyhentämisestä ja kolmannen alan kapasiteetin hyödyntämisestä tulee erittäin mielenkiintoinen strategia, jota ei ole ollenkaan otettu huomioon esillä olevassa vihreässä kirjassa.
Ei ole myöskään kiinnitetty mitään huomiota siihen, mitä nimittäisin insider, outsider -ongelmaksi. Tietoyhteiskuntaa varten koulutetaan vain ihmisiä, joilla on jo työtä, jolloin kaikki ne, joilla ei ole työtä, jotka ovat työttömiä, eläkkeellä tai eivät muista syistä osallistu työelämään, jäävät ulkopuolelle. Näin avaamme tien vähintäänkin kaksijakoiseen yhteiskuntaan.
Silmiinpistävää oli mielestäni se rajoittunut näkökulma, josta opetusta lähestyttiin. Kun luen sitä, mitä opetuksesta on sanottu, huomaan, että huomiota on kiinnitetty vain ihmiseen, jonka tulee sopeutua tieto- ja kommunikaatioteknologian vaatimuksiin, eikä päinvastoin: uuden teknologian käyttö ajankohtaisten yhteiskunnallisten ongelmien, kuten työttömyyden, köyhyyden, ympäristön saastumisen ja yhteiskunnan kahtiajaon ratkaisuun. Opetus on muutakin kuin vain koulutusta ammattiin. Opetus on myös sivistyksen antamista, ihmisten sopeuttamista meidän sivistykseemme. Tämä osa puuttuu kokonaan vihreästä kirjasta.
Nyt on välttämätöntä, että se toimintaohjelma, joka laaditaan täällä sen jälkeen kun mietintöni on hyväksytty ja käsitelty, saadaan tasapainoiseksi. Huomiota ei saa kiinnittää vain työllisyyteen, vaan kaikkiin yhteiskunnallisiin tekijöihin, komission pitää sovittaa asioita enemmän yhteen. Tällä hetkellä komissio kärsii mielestäni vakavasta lokeroitumisesta. On miltei mahdotonta erottaa valtavasta mietintösateesta, mikä on komission kanta silloin kun mietinnöt ovat monin tavoin keskenään ristiriitaisia. Vähemmän epäilyä uutta lainsäädäntöä koskevaan toimintaohjelmaan. Mielestäni uutta kehitystä ei saa estää, ei saa painaa jatkuvasti jarrua. Sille on annettava aikaa. Mutta jo nyt on ennustettavissa heikkoja kohtia teletoiminnassa, ihmisten turvallisuuden ja terveyden suhteen, tarvitaan työntekijöiden suojelua, jonka rajat voidaan määritellä direktiiveissä. Minun mielestäni komission on lakattava epäröimästä ja sanottava selvästi, missä Euroopan oikeudet ja vastuu ovat ja sen on oltava nykyistä aktiivisempi lainsäädäntöpuolella.

Wolf
Arvoisa puhemies, puhun täällä kollega Soltwedel-Schäferin puolesta, joka on valitettavasti estynyt. Kun me tarkastelemme asiakirjaa, on meidän todettava, että se on toivetuloksen eli johdetun joustavuuden periaatteiden vastakohta. Ensin muotoillaan periaatteet, Van Velzen viittasi jo tähän, ja sitten toimitaan päinvastoin. Ajatusten taivaan yllä on perusta, käytännössä käytetyn historiallisen materialismin kyynisen muunnelman perusta, ja ainoa, joka politiikalle jää, on ihmisen sopeuttaminen uuteen tekniikkaan. Tässä taustalla on perusluonteinen filosofia, joka kuuluu näin: " Elämä on toimimista, työskentelyä, osallistumista kapitalistiseen kilpailuun" . Oikeastaan siis vain yksityiset yritykset elävät.
On olemassa myös ääneen sanomaton lupaus, että tietoyhteiskunnan avulla useammat ihmiset voivat nauttia tästä, mutta mielestäni Wim Van Velzen asetti kysymyksen oikeutetusti toisin yhteiskunnan heikkojen näkökulmasta. Mielestäni kysymys voidaan asettaa vielä radikaalimmin eli kysymys voima- ja herruussuhteista ja uusista yhteiskunnallisen ja poliittisen itsenäistymisen mahdollisuuksista, jotka liittyvät uusiin tekniikoihin ja uusiin järjestäytymissuunnitelmiin, joita se on tuonut esiin.
Kun kuvittelemme, että tietoyhteiskunta järjestämättä kohtaa nykyisen tiimalasiyhteiskuntamme, jossa palkkojen epävakaistaminen ja eriyttäminen pienemmiksi koskevat yhä useampia yhteiskunnan kerroksia, seurauksena on suuri määrä uusia proletaareja, joiden olisi elettävä tititainment ista, kuten nykyään sanotaan, passiivisten käyttäjien poroporvaristo ja uusi nimikkeistö, joilla on valta ja ovat siten masters of the game .
Toisekseen me olemme tilanteessa, jossa viestintä saavuttaa aivan uusia ulottuvuuksia virtuaalitodellisuuksien ja -yhteiskuntien luomisella, jolla on mitalin kaksi puolta, kulttuuriteollisuus, joka johtaa massojen passivointiin pseudoaktivoinnilla ja salaiset palvelut, jotka harrastavat relevantin tiedon ja tiedon suojaamista eliitin aktivoimisena, ja tätä tietoyhteiskunta kärjistää eikä hajota.
Me olemme tässä talossa arvostelleet jo usein komission hajotustaktiikkaa. Tässä on säilynyt pieni jäännös siitä. Herra Bangemann on jo kehunut tälle parlamentille parannuksia. Tarkoitus on laatia puitedirektiivi. Korkean tason asiantuntijoiden mietintö osoittaa, että olemassa on laajemman lähestymistavan mahdollisuus. Toimintasuunnitelma, joka meille on luvattu, merkitsee toivottavasti tämän yksipuolisen käsittelytavan päättymistä. Tässä yhteydessä on keskusteltava myös julkisen sektorin roolista. Onko sen määrä toimia jäännössuureena vai onko sen tarkoitus ottaa innovaatiojohto käsiinsä? On selvitettävä tarkemmin, mitkä olisivat standardoinnin oikeudenmukaiset menettelytavat, joilla eivät pelkästään taloudelliset ryhmittymät, jotka painostavat eniten, saa omia etujaan yleisiksi standardeiksi. On voitettava tähänastinen teknologian, yritysten ja säännösten kehityksen eriaikaisuus, jolla on hukattu toistuvasti järjestämismahdollisuuksia, ja jos vielä saan lisätä ceterum censeo : Euroopan yhteiskuntien viivästynyttä sosiaalis-ekologista uudelleenjärjestelyä ei saa enää lykätä. Myöskään mahdollinen siirtyminen tietoyhteiskuntaan ei tarjoa sille pienintäkään tekosyytä.

Berger
Arvoisa puhemies, Euroopan politiikan, joka haluaa puolustaa paikkaansa, joka haluaa asettaa ihmisen tietoyhteiskunnan keskipisteeksi, on nähtävä ihminen sen moninaisissa rooleissa ja moninaisten etujen mukaisesti. On kyse ihmisestä työntekijänä sekä kansalaisena. Viimeksi mainittu jää vihreässä kirjassa oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan mielestä liian vähälle huomiolle.
Valmistelijana saan siksi esittää painokkaasti seuraavat vaatimukset tulevalle tietoyhteiskunnan luomiseen pyrkivälle politiikalle: Tieto- ja tietoliikennetekniikkojen sovelluksia, jotka helpottavat kansalaisten jokapäiväistä elämää, asioimista viranomaisten kanssa ja myös heidän demokraattista osallistumistaan, on laajennettava ja tuettava voimakkaammin. Tämä on nähtävissä tähän asti käsitellyissä asiakirjoissa valitettavasti liian vähän. Meidän on valitettavasti myös todettava, että julkiset palvelut, kuten esim. oikeustietopalvelut, ovat yksityisiä paljon jäljessä, että viihde merkitsee kansalaisille enemmän kuin järkevä tieto.
Toinen oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan keskeinen vaatimus on, että tietoyhteiskunnalle annetaan vakaat oikeudelliset puitteet ja että kaikille osallisille toimijoille taataan parempi oikeusturva. Me tiedämme, että tällä alalla on valmisteilla hyvin monia direktiivejä ja lakialoitteita, ja uskomme, että on korkea aika toteuttaa niistä muutamia hyvin nopeasti. Näihin kuuluu varmasti teleala, varmasti myös kuluttajansuojakysymykset, maksuliikenteen turvallisuusasiat, tekijänoikeusasiat ja paljon muuta.
Kolmas keskeinen vaatimus tietoyhteiskunnan tulevalle oikeusjärjestykselle on se, että otetaan voimakkaammin huomioon tieto- ja tietoliikenneteknisten viestinten, jotka johtavat tulevaan tietoyhteiskuntaan, lähentyminen ja taata yhtenäinen politiikka kaikille viestimille ja palveluille ja - tämä on vetoomus erityisesti jäsenvaltioille - myös keskustella Euroopan televiestinnän keskusviranomaisesta.

Guinebertière
Arvoisa puhemies, ajanjaksoa, jota elämme, on usein pidetty kriisien aikakautena. Kyse on enemmänkin yhteiskunnan syvällisestä muutoksesta.
Tämä vuosikymmen, toisin kuin aiemmat, ei ole kehityksen vaan todellisen vallankumouksen vuosikymmen. Kaikki nopeutuu, teknologisen edistyksen vaikutukset kasvavat ja aiheuttavat maailmanlaajuisen talouden, jossa markkinat ovat tärkeimmässä asemassa ja aiheuttavat yhä enemmän epävarmuutta länsimaalaiselle, joka on elellyt mukavasti ikääntyvän edistyksensä kanssa.
Pääomat, tieto ja tuotteet liikkuvat tietokonesignaalin nopeudella. Olemme nyt tietoyhteiskunnassa, jossa tiedon vaikutus jokapäiväiseen elämään kasvaa koko ajan, minkä seuraukset ovat osin myönteisiä, mutta paljolti myös haitallisia, ellemme ole varuillamme.
Esittelijä van Velzen on tehnyt hyvää työtä ja onnittelen häntä sitäkin lämpimämmin, koska olen samaa mieltä hänen kanssaan. Kansalaisten mielestä Euroopan unionin tietoyhteiskunnan tulee perustua muihinkin arvoihin kuin työllisyyteen, työhön ja koulutukseen. Vaikka vihreässä kirjassa ehdotetaankin myös poliittisen, yhteiskunnallisen ja kansalaiskeskustelujen syventämistä, siinä ei ikävä kyllä tuoda kunnolla esiin kansalaisten jokapäiväisen elämän käytäntöjä, jotka tietoyhteiskunta tulee mullistamaan, eristäen näin ihmisryhmiä toisistaan ja luoden mitä todennäköisimmin alueiden, sukupolvien ja sosiaalisten ympäristöjen välisistä eroista johtuvan kahden nopeuden yhteiskunnan.
Tästä vihreästä kirjasta puuttuvat inhimillinen ja yksilöllinen ulottuvuus. Unionin ilmaisema halu tukea työpaikkojen muutosprosessia ei ota huomioon ylimääräistä uhkaa, joka johtuu työpaikkojen siirtymisestä kolmansiin maihin, mitä etätyö ja tieto- ja viestintäteknologia suosivat.
Suunnitelmat työvoiman puutteellisten taitojen parantamiseksi liittyvät useimmiten koulutuksen uudistamiseen. Vaarana tässä on se, että sukupolvien välille syntyy kuilu. Sopeuttamista ei tule tarkastella vain ammatillisesta näkökulmasta vaan ennen kaikkea yhteiskunnallisesta. On tuotava esiin myös kysymys uuden tietotekniikan käytön aiheuttamista kustannuksista, joita perheille koituu niin lupa- ja tilausmaksuista kuin ohjelmistojen, CDRomien, levykkeiden tai kasettien ostostakin. Ongelmana on se, että unionin kansalaisten ostovoimassa on eroja, mikä voi johtaa kahden nopeuden Euroopan syntymiseen.
Kulttuurin osalta vihreässä kirjassa ei oteta huomioon uuden teknologian lisääntyvää käyttöä kansalliskirjastoissa, museoissa ja valokuva-arkistoissa, eikä siinä siten hyödynnetä niiden vaikutusta tietoon.
Kyseenalaistamatta englannin kielen yleismaailmallista käyttöä tietotekniikan maailmassa, tämä käytäntö voi johtaa englannin kielen köyhtymiseen ja sen liiallisen laaja käyttö voi johtaa pienten maiden kielten käytön vähenemiseen.
Lopuksi, tarvitaan tarkkaavaisuutta. Tietoyhteiskunta ei saa luoda kuilua nuorten ja vanhempien sukupolvien välille eikä myöskään niiden välille, joilla on käytössään tietotyökaluja ja niiden, joilla ei ole niihin pääsyä. Ei myöskään tule aliarvioida tämän tiedon omaksumiseen sisältyvää älyllistä vaaraa.
Haluaisin kiinnittää komission ja neuvoston huomion siihen, kuinka tärkeää on kouluttaa eri käyttäjät, jotka elävät yhteiskunnassa, jota heidän vanhempansa eivät ole onnistuneet kokonaan ratkaisemaan.

Cabezón Alonso
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, myös minä haluan onnitella esittelijää, kollega Wim van Velzeniä, koska tiedän, millä älyllisellä tinkimättömyydellä hän on työskennellyt ja miten vakavasti hän on ponnistellut tehdessään tämän hyödyllisen mietinnön.
Ennen kilpailuja ja sosiaalisia seurauksia, joita tämä niin sanottu " tietoyhteiskunta" tuo mukanaan, olisi hyvä, että Euroopan unioni ryhtyisi varotoimenpiteisiin ja että kykenisimme luomaan yhteiset lailliset puitteet, jotka soveltuisivat joidenkin jo lueteltujen seurausten säätelyyn: tietoliikenneyhteyksiä hyödyntävä työ, intimiteetti, lingvistiset erot, vaikutukset hyvinvointiin, koulutukseen ja opetukseen, välttämätön käyttäjän suojelu sekä käyttäjänä että kuluttajana jne.
Kukaan ei pysty tänään kuvaamaan tarkasti tietoyhteiskunnan lopullista tulevaisuutta, koska se on vasta muotoutumassa, kehittymässä ja jatkuvan kokeilun vaiheessa. Mutta meidän täytyy kyllä edetä välttääksemme mahdolliset negatiivisemmat seuraukset: uusien työpaikkojen epävarmuus, eriarvoisuuden kasvu, uudet monopolit, valvomattomat verkostot, kulttuurisen yhdenmukaisuuden riskit, spekulatiivisen rahaliikenteen kasvu jne.
Samanaikaisesti meidän tulee korostaa tietoyhteiskunnan mukanaan tuomia positiivisia aspekteja, sillä olemme ennalta nähtävän, uuden taloudellisen kasvun mallin edessä, jonka sellaisenaan pitäisi tuoda positiivisia vaikutuksia työllisyyteen. Uudella kasvumallilla on erilaiset riskinsä, joista jotkut ovat meille tuttuja ja joista toiset voimme vasta aavistaa. Tietoyhteiskunnan teknologioiden leviäminen tulee muuttamaan tuotannon, kysynnän ja työelämän rakenteita.
Mikäli tietoyhteiskunnan teknologiat luovat uusia tuotteita ja palveluja, se aiheuttaa tärkeitä, sosiaalisia muutoksia, mutta on myös nähtävissä, että keskipitkällä ja ehkä lyhyellä aikavälillä syntyy uusia työmahdollisuuksia, joita meidän täytyy osata hyödyntää.
Meidän tavoitteenamme tulisi olla se, ettei tietoyhteiskunta kärjistäisi alueidemme välisiä eroja, vaan että se olisi yhteenkuuluvuuden luomisen väline; ettei tietoyhteiskunta syventäisi entisestään yhteiskuntiemme kahtiajakoisuutta, vaan vaikuttaisi osaltaan sen integraatioon; ettei se suosisi ainoastaan taloudellista keinottelua, vaan palvelisi tuottoisaa investointia; ettei se loisi uusia, hallitsemattomia monopoleja, vaan toimisi erilaisuuden ja monimuotoisuuden kehittämisessä.
Tämä on yksi niistä keskusteluista, joihin tulemme palaamaan ja joka on alkanut, koska - ja tätä korostan - tietoyhteiskunta on kehittymässä ja sidoksissa moniin elämämme aspekteihin, joista jotkut ovat niin tärkeitä kuin esimerkiksi työ.

Pex
Arvoisa puhemies, olen erittäin tyytyväinen Van Velzenin mietintöön ja etenkin siihen, mitä hän tänä iltana sanoi, ja myös Guinebertièren lausuntoon. Mielestäni yksi esittelijän mainitsemista kohdista on erittäin tärkeä, nimittäin politiikan lokeroitumisen vaara, tämä koskee komissiota, mutta se vaara piilee myös tämän parlamentin noudattamassa työskentelytavassa.
Tässä on erittäin tärkeää, että yritämme ajatella asiaa kokonaisuutena, asettaa sen eri osat samanarvoiseen asemaan, luettelen ne nyt aakkosjärjestyksessä, kulttuuri, sosiaaliset seikat, talous ja teknologia, eikä pitää tänään jotakin osaa tärkeämpänä ja huomenna toista. Ne huomautukset, jotka teen tänään, voisin tehdä myös käsiteltäessä seuraavaa esityslistan kohtaa ja todennäköisesti kaikkien tätä aihetta käsittelevien esityslistan kohtien kohdalla. Siksi yhdyn Van Velzenin ja Guinebertièren huomautuksiin.
Lisäksi, kuten olen aikaisemminkin todennut, komissiolla on mielestäni liikaa toimintasuunnitelmia ja liian vähän toimintaa ja näin on nyt, kun olemme keskellä vallankumousta. Emme ole tilanteessa, jossa voimme sanoa, että vallankumous on tulossa. Se on jo alkanut. Meidän on siis tehtävä jotain eikä vain mietittävä yhdessä, mitä meidän pitäisi tehdä.
On erittäin tärkeää, että hyväksymme politiikassa kulttuuriset tekijät ja tarkoitan tässä kulttuuria laajasti yhteiskunnallisesti määriteltynä, liittyen siihen, mitä Van Velzen sanoi. Täytyy hyväksyä perustamissopimuksen 128.4 artikla.
Meidän ei pidä pelätä tietoteknologiaa. On olemassa paljon mahdollisuuksia. Arvoisa puhemies, on kysymys siitä, että osaamme hyödyntää nämä mahdollisuudet, ottaen huomioon ne tärkeät huomautukset, joita tässä salissa on tehty tänä iltana.

Boogerd-Quaak
Arvoisa puhemies, mielestäni tämä mietintö on tärkeä, sitä suuremmalla syyllä, että minun valiokunnan esittelijänä täytyy todeta, että komissio tekee johtopäätöksensä yhä liikaa teknologisista ja taloudellisista lähtökohdista käsin. Tietoteknologian katsotaan olevan erittäin tärkeää Euroopalle sen kasvavan osuuden takia, jonka se muodostaa Euroopan taloudesta, ja sen katalysoivan vaikutuksen takia, joka sillä on muuhun teollisuuteen ja se onkin tärkeää. Emme saa kuitenkaan unohtaa sitä, että tietoyhteiskunnassa ihmisten on opittava käyttämään tieto- ja kommunikaatioteknologiaa. Tällä hetkellä suurimmalta osalta Euroopan kansalaisia puuttuu sellainen tieto, jonka avulla he pystyisivät käyttämään tieto- ja kommunikaatioteknologiaa. Mielestäni esittelijä Van Velzen ja myös Pex ovat oikeutetusti vaatineet yhteensovittamista. Olen sitä mieltä, että tulevaisuudessa sekä komissiossa että komission ja neuvoston välillä ja Euroopan parlamentissa on tehtävä enemmän eri politiikan alueiden yhteensovittamiseksi.
Mikäli Eurooppa haluaa voittaa taistelun tieto- ja kommunikaatioteknologiasta, meidän on toimittava. Ja olen sitä mieltä, että meidän on uskallettava käyttää rakennerahastojamme ja toimintaohjelmiamme uusiin hinnoitteluihin ja uusiin mahdollisuuksiin. Tällä hetkellä rakennerahastot on ennen kaikkea tarkoitettu tiettyjen alikehittyneiden alueiden kehittämiseen. Mutta tulevaisuudessa ei ole enää kysymys alueellisesta jälkeenjääneisyydestä. Tulee olemaan kysymys ryhmien jälkeenjääneisyydestä ja esitän tämän seikan huomioon ottamista tulevaisuuden politiikassamme.

Monti
Arvoisa puhemies, haluaisin ensin kiittää esittelijä Van Velzeniä ja myös muiden valiokuntien esittelijöitä siitä, että he ovat esittäneet rakentavan mietinnön ja osittain myös kriittisen, mutta joka tapauksessa hyvin mielenkiintoisen.
Analyysinne ja johtopäätöksenne, Van Velzen, osoittavat, että aiheen työstäminen on vaatinut huomattavasti aikaa samoin kuin syvällistä tietoyhteiskunnan sosiaalisten näkökohtien tuntemusta. Komission vihreä kirja, joka esitettiin Dublinin kokouksessa syyskuun 1996 lopussa, on aloittanut koko Eurooppaa koskevan keskustelun monenlaisista tietoyhteiskuntaan liittyvistä näkökohdista, joita ovat lisäksi selvittäneet myös huipputason asiantuntijaryhmä ja tietoyhteiskunnan foorumi.
Selvän yksimielisyytensä tarpeesta lisätä käytännön toimia ovat ilmaisseet varsin monet instituutiot, organisaatiot ja yksittäiset henkilöt, kansalliset hallitukset, Euroopan unionin toimielimet, komiteat, ammattiyhdistykset, yritykset, erilaiset yhdistykset, terveysalan toimintayksiköt ja erityisesti vapaaehtoisjärjestöt, sekä kansalliset että monen Euroopan maan alueella toimivat.
Edellä mainitut olivat yksimielisiä erityisesti siitä, että pyrkimyksiä on vahvistettava monilla keskeisillä aloilla, sekä siitä että tietoyhteiskuntaan liittyviä seikkoja on ymmärrettävä nykyistä paremmin: on kannustettava ihmisten oppimishalua kaikilla tietoyhteiskunnan tasoilla, edistettävä työllisyyttä ja luotava uusia työpaikkoja, nykyaikaistettava työelämän laitoksia ja yhteisiä säännöksiä, kehitettävä inhmillisten voimavarojen perusteita ja voitettava erikoistumisen synnyttämä kuilu, edistettävä sosiaalista yhtenäisyyttä vallassa olevien myönnytyksillä ja sosiaalisella yhdentymisellä, kehitettävä Euroopan kultturielämän monimuotoisuutta rakentamalla eurooppalaista tietä kohti tietoyhteiskuntaa.
Vihreän kirjan herättämissä reaktioissa on kuitenkin myös huolta eräistä näkökohdista: miten yhdistää joustotyön organisointi ja työn turvaaminen, miten saada tasapaino - sanokaamme vaikka - voittajien ja voitettujen välillä, keskittää toimintoja paikalliseen suuntaan kaikkialla maailmassa, välttää alueiden välinen epätasapaino pääsyn, saatavuuden ja käyttömahdollisuuksien suhteen, välttää se riski että samanlaisia mahdollisuuksia ei taata kaikille, luoda kestävää kehitystä kaikille työllisyyden, työn, elämän ja demokratian alueille.
Komissio valmistelee tällä hetkellä seurantatutkimusta " Ihmisläheisyys etusijalle: seuraavat askelet" , jossa on kolme päätavoitetta. Kuten voitte päätellä, ne ovat hyvin tasapainossa myös keskenään: koordinoida prosessi, jonka tarkoituksena on, että tietoyhteiskunnan vaikutuksia toteutetaan sosiaalisella kentällä ja työmarkkinoilla; lisätä tietoisuutta " tietoyhteiskunnan" ulottuvuuksista kaikissa toimintatavoissa ja yhteiskunnallisissa toimissa, erityisesti Euroopassa; määritellä yksityiskohtaiset toimet, joiden tarkoituksena on edistää tietoyhteiskunnan potentiaalia ja ottaa ne huomioon horisontaalisesti sosiaalipolitiikan alalla.
Voin vakuuttaa parlamentille, että tämä julkilausuma on yhdenmukainen komission muiden tällä alalla tekemien toimien kanssa ja täydentää niitä.
Mitä tulee erityisiin esille nostettuihin kohtiin, muistutan ainoastaan, että komissio valmistelee uutta julkilausumaa ammattikoulutuksesta ja tietoyhteiskunnasta, jossa aiotaan käsitellä lukuisia elinikäiseen oppimiseen liittyviä seikkoja. Tämä julkilausuma täydentää komission toimintasuunnitelmaa " Eurooppalaisesta koulutusaloitteesta: oppiminen tietoyhteiskunnassa" .
On myös mainittu etätyö: komissio ei aio esittää sellaisena tähän aiheeseen liittyvää ehdotusta ennen vuoden loppua, kuten oli pyydetty, sillä etätyöhön liittyvät näkökohdat sisältyvät työn organisointia käsittelevään vihreään kirjaan, jonka komissio esittelee muutaman viikon sisällä. Vihreän kirjan tarkoitus on herättää yhteiskunnallista keskustelua ongelmista, jotka liittyvät etätyön järjestelyihin.
Viimeinen erikseen mainittu ongelma on kuluttajansuojan vahvistaminen, josta voin sanoa, että kuluttajapolitiikasta vastaava ryhmä valmistelee tietääkseni parhaillaan julkilausumaa kuluttajansuojan vahvistamisesta.
Arvoisa puhemies, haluan lopuksi onnitella esittelijää vielä kerran erinomaisesta työstä, joka on tärkeä lisä komission parlamentille piakkoin esittelemään julkilausumaan.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Opettaminen ja oppiminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Waddingtonin työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0056/97), jonka aiheena on komission valkoinen kirja koulutuksesta " Opettaminen ja oppiminen - kohti kognitiivista yhteiskuntaa" .

Waddington
Arvoisa puhemies, komissiota tulee kiittää siitä, että se on käynnistänyt keskustelun kognitiivisen yhteiskunnan luomisesta Euroopan unioniin. Valkoisessa kirjassa analysoidaan niitä haasteita, joita me kohtaamme globaalisessa taloudessa, jossa uudet teknologiat muuttavat koko ajan radikaalisti työn luonnetta sekä vaativat korkeasti koulutetun, joustavan ja ammattitaitoisen työvoiman.
Euroopassa kohtaamamme haasteet ovat kuitenkin vielä suurempia, ja meidän täytyy tehdä suunnitelmia sellaisen kognitiivisen yhteiskunnan luomiseksi, jossa tunnistetaan modernit ja vaikeat ongelmat ja joka suo kaikille kansalaisille mahdollisuuden myötävaikuttaa taloudelliseen ja yhteiskunnalliseen kehitykseen. Mikäli näihin haasteisiin ei vastata, seurauksena saattaa olla taloudellinen ja yhteiskunnallinen taantuma.
Mietinnössäni on kiinnitetty huomiota kolmeen lisähaasteeseen. Ensinnäkin Euroopan väestön ikääntymiseen, toiseksi lisääntyneeseen sosiaalisen syrjäytymisen vaaraan sekä kolmanneksi siihen, että koulutukseen ja ammattikoulutukseen käytetyt julkiset menot ovat suhteellisesti vähentyneet.
Näiden kolmen tekijän analysointi osoittaa, että pitäisi korostaa enemmän elinikäistä oppimista eikä keskittyä peruskoulutukseen ja että opiskelijoiden alisuoriutumisesta koskevaan ongelmaan sekä nykyisin marginalisoitujen erikoisryhmien tarpeeseen hankkia ammattipätevyys tulisi kiinnittää enemmän huomiota. Useammilla toimijoilla, sosiaaliset kumppanit mukaan lukien, tulee olla rooli jäsenvaltioissa ja Euroopan unionissa tutkittaessa keinoja luoda, ylläpitää ja antaa voimavaroja kognitiiviselle yhteiskunnalle.
Annan muutaman esimerkin. Työvoimamme ikääntyy jatkuvasti. 80 prosenttia nykyisin käyttämästämme teknologiasta on vanhentunutta kymmenen vuoden kuluttua, mutta 80 prosenttia työvoimasta hyödyntää työssään yli 10 vuotta vanhoja tietoja.
Koulut eivät pysty antamaan riittävää opetusta. OECD: n mukaan useissa jäsenvaltioissa 15-20 prosenttia opiskelijoista lopettaa opiskelun saamatta ammattipätevyyttä. Kouluttamattoman työvoiman kysynnän väheneminen lisää sellaisten henkilöiden pitkäaikaistyöttömyyttä, joilla ei ole työelämässä tarvittavia taitoja eikä joustavuutta. Työttömistä kuitenkin vain 7 % osallistuu työvoimakoulutukseen, ja tämäkin määrä on itse asiassa vähenemässä.
Koulutuksen osuus valtioiden kokonaismenoista vähentyi 11 jäsenvaltiossa 15: stä kymmenen viime vuoden aikana. Sekä Yhdysvalloissa että Japanissa koulutusmenot olivat suuremmat kuin meillä.
Koulutuksen eduista on paljon todisteita. Kokeellinen tutkimus osoittaa, että seuraavien seikkojen välillä on kiistattomasti myönteinen vastaavuussuhde: koulutustaso ja työllistyminen; korkeampi ansiotaso, tuottavuus, taloudellinen kasvu, tasa-arvoisuus ja parempi elämän laatu; suurempi yhteiskunnallinen yhteenkuuluvuus, parantunut terveys, vähentynyt rikollisuus ja suurempi ympäristötietoisuus. Tämän elinikäisen oppimisen Euroopan teemavuonna 1996 kerätty aineisto sekä valkoisesta kirjasta käytyjen laajojen keskustelujen tulokset osoittavat selvästi, että lisätoimenpiteisiin on syytä ryhtyä.
Komission tekemien ehdotusten lisäksi päätöslauselmaesitys sisältää joukon konkreettisia ehdotuksia erityisesti elinikäisestä oppimisesta, sosiaalista vieraantumista vastaan taistelemisesta sekä kumppanuuksien kehittämisestä, jotta kognitiiviselle yhteiskunnalle voidaan ammentaa voimavaroja.
Me pyydämme budjettivallan käyttäjää lisäämään rahoitusta ja komissiota toteuttamaan tutkimus- ja pilottiohjelmia sekä virtaviivaistamaan koulutusta ja ammattikoulutusta yhteisön ohjelmissa. Toimintaa tosiaankin tarvitaan, ja me pyydämme komissiota tarkastelemaan sen nykyistä toimintasuunnitelmaa, valmistelemaan kattavamman ja yksityiskohtaisemman ehdotuksen sekä kuulemaan parlamenttia tarkistetun suunnitelman tiimoilta.
Tässä mietinnössä arvioidaan kriittisesti käsiteltävänä olevia kysymyksiä ja ehdotetaan parannuksia. Näin ollen se vaikuttaa positiivisella tavalla Euroopan kognitiivisen yhteiskunnan luomiseen. Koulutuksen merkitys on niin suuri työelämälle ja demokraattisten rakenteiden ylläpitämiselle, että Euroopan unionin on otettava perustavia askelia investoidakseen niin vanhoihin kuin nuoriin ihmisiin ja varmistaakseen, että kaikki ohjelmamme ja voimavaramme on omistettu sellaisen yhteiskunnan luomiseen, jossa kaikilla yksilöillä on mahdollisuus saada koulutusta ja uudelleenkouluttautua kaiken ikäisenä.
Odotan innokkaasti komission näkemystä ehdotuksistamme. Toivon, että parlamentti tukee näitä ehdotuksia ja että meillä on pian konkreettisia toimintaehdotuksia ja että pystymme näkemään tehdyn työn hyödyn ja tulokset nykyisen parlamentin toimintakaudella.

Trakatellis
Arvoisa puhemies, henkilön ruumiillisen, henkisen ja moraalisen kehityksen kannalta koulutus tarjoaa puitteet ja välttämättömät eväät ammattiuralle. Siten perus- ja jatkoulutus edistävät henkilön omien kykyjen kehittämistä sekä hänen sopeutumistaan yhteiskuntaan. Nykyään monien Euroopan unionin maiden koulutusjärjestelmät eivät ole riittävän valmiita vastaamaan kansainväliseen kilpailuun, tekniikan muutoksiin, yritysten vaatimuksiin eivätkä myöskään työmaailman asettamiin korkeasti koulutetun työvoiman nostamiin haasteisiin.
Valiokunta ottaa huomioon avustusperiaatteet ja katsoo, että jäsenvaltioilla on ensisijainen merkitys tässä asiassa. Siksi valiokunta esittää ne toimintakeinot, joista jäsenvaltioiden täytyy huolehtia. Se esittää myös sellaisia tukitoimenpiteitä, joihin unionin tulisi ryhtyä. Katsomme, että perus- ja jatkokoulutusta tulee lähestyä käytännöllisesti voidaksemme edistää uudenlaista ajattelua ja voidaksemme luoda riittävästi työvoimaa, jolla on tarvittava ammatillinen valmius erityisesti tutkimuksen ja teknologian alalla. Jotta voisimme saavuttaa tällaiset ulottuvuudet perus- ja jatkokoulutuksessa, meidän olisi syytä saada aikaan parempaa yhteistyötä kansallisten ja unionin toimintojen välillä tutkimuksen, teknologisen kehityksen ja koulutuksen alalla. Parempaa yhteistyötä on saatava myös innovaatiohjelmien, tutkimustyön ja teollisuuden välille.
Arvoisa puhemies, haluan nyt mainita muutaman kohdan, jotka ovat mielestäni keskeisiä:
1.Uuteen tietoon perehtymiselle on luotava hyvät edellytykset. Katsomme, että tietokeskuksen ja opiskelijoiden, tutkijoiden ja opettajien liikkuvuutta edistävän keskuksen perustamisen tarkoituksena on oltava yliopistojen välisen yhteistyön kehittäminen uusilla aloilla. Komission tulisi vielä lisätä avaintaitojen ymmärtämisvaatimukseen sopiva huipputeknologian tutkimusvalmius. Lisäksi jäsenvaltioiden koulutusohjelmiin ja niiden kielellisiin ja kulttuurisiin erityispiirteisiin soveltuvien multimedioiden tuotantoa ja käyttöä täytyy tukea.2.Koulun ja yrityksen lähestyminen: vaadimme yhteyksien avaamista koulun ja yrityksen välillä. Edelleen vaadimme komissiolta SOKRATES- ja LEONARDO-ohjelmien puitteissa opiskelijoiden, tutkijoiden ja opettajien liikkuvuutta yliopistoissa, tutkimuskeskuksissa ja yrityksissä, jotta voidaan järjestää tunnustettua tutkimustyötä ja jatkokoulutusta aloilla, joilla on suhteita teollisuuteen. Lisäksi tietoverkkoja ja neuvontapalveluja on kehitettävä.Pyydämme komissiota edistämään yhteistyössä CEDEFOP: in kanssa sellaisten verkkojen luomista, jotka auttavat tietojen vaihdossa ja kokemusten ja onnistuneen jatkuvan ammattikoulutuksen seuraamisessa.
3.Sosiaalisen syrjinnän torjuminen: uskomme, että verkkojen ja multimedioiden käyttö koulutuksessa vahvistaa tasa-arvoa tiedonhankinnassa.Lopuksi, arvoisa puhemies, mitä tulee aineellisten investointien tasapuoliseen kohteluun, pyydämme komissiota selvittämään yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa keinoja, jotka mahdollistavat veronkevennyksiä yrityksille ja ihmisille, jotka investoivat ja osallistuvat jatkuvaan ammattikoulutukseen.

Hawlicek
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, me otamme valkoisen kirjan periaatteessa myönteisesti vastaan. Juuri tällä hetkellä Euroopan työttömyyden ja erityisesti nuorisotyöttömyyden aikana suhtaudutaan koulutuskeskusteluun erityisen vakavasti. Sue Waddingtonin mietintö, josta onnittelen häntä sydämellisesti, ja kiitän myös yhteistyöstä, on erityisen arvokas, koska siinä on otettu huomioon EU: n tuoreimmat koulutuspoliittiset tutkimukset, jotka osoittavat, että myös EU-maissa koulutuksen taso jättää toivomisen varaa, että julkisia koulutusmenoja on pienennetty ja että parempi koulutus merkitsee nimenomaan yksilön koulutusmahdollisuuksia, muttei pitkään kuitenkaan takuuta työpaikasta.
Kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan johtopäätökset keskittyvät erityisesti kolmeen seikkaan. Ensimmäiseksi mainitsen rahoituksen. Susan Waddington otti sen myös esille mietintönsä vaatimuksena siten, että lisäkuluja ei saa aiheutua, kuten valkoisessa kirjassa mainitaan, millä taas ei saa olla vaikutusta aloitteisiin, koska ohjelmat Sokrates ja Leonardo ovat jo nyt alirahoitettuja, ja että olisi välttämätöntä myöntää käyttöön lisärahoitusta.
Toiseksi vaadimme, että komissio harkitsee nykyistä toimintasuunnitelmaansa ja ottaa siihen mukaan lisää asioita alkaen elinikäisestä oppimisesta toimenpiteisiin, jotka pyrkivät torjumaan yhteiskunnallista syrjäytymistä. Tässä ei varmastikaan ole kyse vain toisen mahdollisuuden koulusta, vaan erityisesti ammatti- ja jatkokoulutustoimista, integrointimalleista, aktiivisesta oppimisesta, vähemmän edullisessa asemassa olevien huomioon ottamisesta, opettajien roolista ja koulutus- ja ammatinohjauksesta. Tämä kaikki tulisi ottaa mukaan samoin kuin vieraiden kielten opiskelu. Meidän valiokuntamme on käsitellyt tätä erityisesti ja vaatinut, että mukaan ei oteta pelkästään EU-kieliä.
Koulutus ja jälleenkoulutus eivät voi olla vain yksilön ponnisteluja, vaan ne ovat myös julkinen tehtävä. Ne ovat ensisijaisesti valtion vastuulla. Vain siten voidaan estää Euroopan yhteiskunnan jakautuminen koulutettuihin ja eikoulutettuihin.

Andersson
Herra puhemies! Haluan aluksi kiittää esittelijää aivan erinomaisesta mietinnöstä. Koulutus on tulossa yhä tärkeämmäksi, ei vähiten työllisyyssyistä. Jotta Eurooppa pystyy tulevaisuudessa kilpailemaan maailmanmarkkinoilla, meillä on aivan välttämättä oltava hyvinkoulutettu työvoima. Uskoakseni Euroopan kilpailukyky on edistyksellisessä teknologiassa ja sen mukaisesti hyvinkoulutetussa työvoimassa. Aivan kuten esittelijä sanoi, ei peruskoulutus riitä. Koska muutokset tapahtuvat niin nopeasti ja teknologia muuttuu tavattoman nopeasti, tarvitsemme elinikäistä oppimista.
Tämän lisäksi koulutuksella on merkityksensä luokkanäkökulmasta. Aikaisemmin luokkaerot perustuivat omaisuuden tai rahan määrään. Nyt ja tulevaisuudessa luokkaerot perustuvat aiempaa enemmän siihen, omistetaanko tietoa vai eikö sitä omisteta. Siksi on tavattoman tärkeää, että koulutusta saavat kaikki eikä vain osa. Nykytilanteessa on usein niin, että korkeimmin koulutetut myös saavat eniten koulutusta myöhemmässä elämässään. Meidän on luotava yhteiskunta, jossa kaikki saavat osansa koulutuksesta. Toki meillä on erilaiset edellytykset, mutta koulutuksen tehtävänä on huolehtia yksilökohtaisuudesta siten, että se tulee kaikkien osalle. Mitä tulee toiseen mahdollisuuteen, vastaan siihen myöntävästi, mutta se ei voi toteutua erillisenä järjestelmänä. Juuri normaalin koulutusjärjestelmän on on voitava antaa toinen mahdollisuus niille, jotka sitä tarvitsevat.
Tämän lisäksi haluan kantaa korteni kekoon toimintaesteisten oppilaiden yhteiskoulutuksen puolesta. Heidän tulee niin laajasti kuin suinkin voida osallistua normaaliin koulutusjärjestelmään. Lopuksi positiivisesta erikoiskohtelusta puheen ollen, meillä on nykyisin ammattikoulutuksia, joihin hakeutuu pääosin miehiä ja toisiin taas pääosin naisia. Tulee olla mahdollista positiivisella erityiskohtelulla tasoittaa sukupuolijakaumaa.

Pirker
Arvoisa puhemies, haluaisin tarkastella hieman joustavuutta. Me kaikki tiedämme, että työelämä on muuttunut viime vuosina täysin. Me voimme pitää lähtökohtana sitä, että suurin osa heistä, jotka astuvat työelämään, joutuu vaihtamaan ammattiaan kolme, neljä tai viisi kertaa. Tämä tarkoittaa sitä, että joustavuus on ehdoton pakko ja elinikäinen oppiminen, jatkuva uudelleenopiskelu on välttämättömyys. Vain sillä tulee olemaan suuremmat mahdollisuudet säilyä työmarkkinoilla, joka on todella joustava ja valmis oppimaan lisää ja uudelleen. Politiikka voi tässä auttaa siten, että yksilöt voivat myös toteuttaa tätä joustavuutta.
Mielestäni Euroopan unioni on tehnyt tässä hyvää työtä ja nimenomaan sen tarjoamissa koulutus- ja liikkuvuusohjelmissa, kuten Leonardo ja Sokrates, tai kaikissa niissä ohjelmissa, jotka on toteutettu rakennerahastojen puitteissa, kuten Leader tai Youth Start tai New jne. Tämä kaikki on tärkeää, jotta yksilöllä on työmarkkinoilla tosiasiallinen mahdollisuus kouluttaa itseään ja mahdollisuus liikkuvuuteen. Mielestäni nämä ohjelmat ovat tarpeellisia myös siksi, koska ne siirtävät tämän liikkuvuuden johdosta innovaatioita monille pienille ja keskisuurille yrityksille.
Suuret ongelmat, joita kuitenkin on olemassa, kun on kyse kaiken tämän toteuttamisesta, ovat siinä, että esimerkiksi jossakin maassa hankitun ammattikoulutuksen todistusten molemminpuolisessa tunnustamisessa on suuria esteitä. Ongelmia on myös käyttäjien tiedotuksessa tai monissa kansallisissa säännöksissä. Siten on esim. epäselvää, mikä luetaan lomaksi tai työajaksi tai mikä kuuluu koulutukseen. Me tarvitsemme komissiolta tähän liittyvän toimenpidepaketin, jotta kaikki nämä esteet puretaan mahdollisimman nopeasti ja me voimme harjoittaa aktiivista työmarkkinapolitiikkaa näillä ohjelmilla asianosaisten etujen mukaisesti.

Boogerd-Quaak
Arvoisa puhemies, talouden laajentuminen, työmarkkinoiden joustavammiksi tekeminen ja juuri käsittelemämme tietoyhteiskunnan seuraukset johtavat siihen, että elinikäinen oppiminen tulee saamaan huomiomme. Työntekijöille on annettava mahdollisuus säännölliseen lisäkoulutukseen ja koulua käyvien nuorten on opittava mahdollisimman varhain käsittelemään uutta tietokonetekniikkaa. Meidän on etsittävä uusia opetusmuotoja ja uusia opettajankoulutuksen muotoja. Olen sitä mieltä, että etenkin tietoyhteiskunta, josta juuri keskustelimme, johtaa siihen, että Euroopan unioni tulee vaatimaan yhä suuremman osan tällä alueella. Ei ole enää riittävää vain vaihtaa tietoja. Meidän on uskallettava myös sovittaa kansallinen politiikka yhteen.
Euroopan unionin on oltava avaintekijä eri jäsenvaltioiden erilaisten opetusjärjestelmien yhteensovittamisessa pystyäkseen näyttelemään tärkeää osaa maailman markkinoilla. Haluan kiittää esittelijää siitä panoksesta, jonka hän on antanut tähän.

Sornosa Martínez
Arvoisa puhemies, onnittelen vilpittömästi Waddingtonia hänen mietinnöstään, koska komission esittämä valkoinen kirja on parantunut huomattavasti hänen panoksensa ja hyväksyntänsä johdosta monien niiden tarkistusten suhteen, joita eri ryhmät esittivät työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnassa. Tässä mietinnössä korostetaan sitä, että komissio antaa etusijan muistiossaan koulutukselle pohtien sitä, että sellaiset kysymykset kuten sosiaalinen erottelu ja sukupuolten välinen tasa-arvo muuttuvat huomattavasti parempaan suuntaan hyödynnettäessä koulutusta kautta koko elämän.
Taloudellinen kehitys, joka voidaan saavuttaa koulutuksen kautta, on kvalitatiivista eikä kvantitatiivista, sillä on tärkeää ajatella, että tämä kehitys on parempaa eikä suurempaa. Koulutukselliset muutokset eivät yksinään voi varmistaa sosioekonomisia muutoksia, mutta eriarvoisuudet häviävät suuressa määrin koulutuksen kautta, sillä muutokset helpottavat paremman työn ja siten suuremman tasa-arvon saavuttamista.
Pyytäisimme komissiolta, että se ottaisi koulutusteeman huomioon sosiaalisen ja globaalin muutosprojektin puitteissa, sidoksissa inhimilliseen koulutukseen ja muihin sosiaalisiin ja taloudellisiin projekteihin tässä eurooppalaisen järjestelmän suuressa projektissa, josta me kaikki olemme vielä riippuvaisia.

Schörling
Herra puhemies! Haluan aluksi onnitella esittelijää mietinnöstä, joka sisältää hyvää ja rakentavaa kritiikkiä sekä monia hyvä ehdotuksia, osin omia, osin muutosehdotuksia komission valkoiseen kirjaan koulutuksesta. Erityisen tärkeää on mielestäni se, että osoitetaan väestötieteellisen kehityksen kohti vanhojen osuuden kasvua vaativan jäsenmaita panostamaan enemmän aikuiskoulutukseen ja oppimiseen elinikäisenä projektina. Meidän on kuitenkin myös havaittava riskit, jotka liittyvät koulun ja ammattikoulutuksen kulujen leikkaamiseen ja siihen, että pienenevällä opettajakunnalla on vähemmän mahdollisuuksia auttaa vaikeuksissa olevia oppilaita ja että saamme oppilaita, jotka pääsevät koulusta ilman välttämättömiä perustietoja. Tämähän johtaa myös sosiaalisen syrjäytymisen kasvuun.
Mitä tulee toisen mahdollisuuden järjestelmän luomiseen, jaan esittelijän näkemykset. Meidän tulee yrittää luoda se tavanomaisen koulutusjärjestelmän kautta ja panostaa monimuotoisuuteen pedagogiikan ja mahdollisuuksien suhteen. Edelleen on niin, että uusi teknologia kouluissa on tärkeää, mutta kaikkein tärkeintä ja hyvän koulutuksen perusta on hyvinkoulutettujen opettajien korkea laatu. Sen lisäksi opettajia on oltava riittävästi ja ympäristön on inspiroitava sekä opettajia että oppilaita.
En ole kuitenkaan samaa mieltä esittelijän kanssa koulutuksen yksityiskohtaisista toimintaohjelmista. Tässä kysymyksessä aion tukea muutosehdotusta n: o 3, jonka mukaan jäsenmaiden tehtävä on laatia tällaiset koulutuksen toimintaohjelmat.

Leperre-Verrier
Arvoisa puhemies, ensiksi haluaisin onnitella komissiota sen valkoisessa kirjassaan tekemistä erinomaisista ehdotuksista. Onnittelen myös esittelijäämme Waddingtonia niihin osallistumisesta. Hänen kehittämistään kohderyhmistä haluaisin nostaa esiin lapsia koskevan osuuden. Tässä yhteydessä katson ensiarvoisen tärkeäksi löytää tasapaino opetuksen peruselementtien eli lukemisen, kirjoituksen ja laskemisen sekä uusien teknologioiden käyttömahdollisuuksien välillä. Näppäimistöstä ja näyttöruudusta on tultava 21. vuosisadan täytekynä ja vihko.
Ensimmäinen kysymys: onko perinteinen koulujärjestelmä sopeutunut nykypäivän maailmaan? Kyllä, jos katsotaan, että koulumaailma ainoastaan heijastaa yhteiskuntaa, jossa väkivalta, reputtaminen ja opettajien masennus siirretään erilaisiin yksinkertaisiin tekoihin. Ei, koska joissakin jäsenvaltioissa ei edelleenkään aina oteta huomioon lapsen luonnollisen kehityksen rytmiä. Ei, koska on myönnettävä todisteiden edessä, että tänä päivänä ei koulutuksessa enää ole suositusmalleja. Ranskan elitistinen järjestelmä, Saksan ammattikoulutusjärjestelmä ja Ruotsin opettajien erikoistumismalli ovat kaikki osoittaneet rajallisuutensa.
Toinen kysymys: haluammeko yhtäläisiä mahdollisuuksia vai emme? Euroopan koulujärjestelmien kriisiä ei voida kuvitellakaan ratkaistavan tutkimalla ainoastaan tulevaisuuden koulun mallia, ilman että ensin mietitään uudelleen koulujärjestelmää ja koulutusfilosofiaa ja koulujen ja yritysten välisiä suhteita. Kysymys: kuinka sopeutetaan perinteisestä koulujärjestelmästä syrjäytyneet? Lyhyellä aikavälillä on edistettävä toisen mahdollisuuden antavia kouluja ja autettava opettajia. On liian helppoa tehdä opettajista syntipukkeja. Politiikkojen on lopetettava myönnytysten tekeminen. Politiikkojen on osoitettava lujaa tahtoa työmarkkinaosapuolten, pääasiassa työnantajajärjestöjen, saamiseksi laajempaan yhteistyöhön opetusalan edustajien kanssa. Siten tekniikasta ehkä tulee edistyksen synonyymi.

Moretti
Arvoisa puhemies, kuten kaikkialla ja erityisesti talouden alalla, myös sosiaalialalla meillä on Eurooppa, joka kehittyy eri nopeuksin. Onnittelen esittelijää vaivannäöstä ja paneutumisesta tämän laajan mietinnön laatimiseen ja yhdyn mielipiteeseen, jonka mukaan opettamisen ja oppimisen tarkoitus on ennen kaikkea varmistaa kasvu, joka luo työllisyyttä taatessaan yhteiskunnallista etua ja taistellessaan syrjäytymistä vastaan.
Nämä tavoitteet voidaan mielestäni saavuttaa vain, jos jäsenmaita innostetaan toimimaan itsenäisesti, niin että paikalliset ja alueelliset hallintoviranomaiset koordinoivat toimintatavat ja hankkeet. Kuten kaikista maista, myös Euroopasta voi tulla suuri, jos se pystyy kasvattamaan kansalaisiaan kulttuurin ja työn saralla ja jos se osaa kasvattaa nuoristaan aikuisia. Opettajilla on kaikessa tässä keskeinen osa, ja siksi heidän pitäisi ehdottomasti tuntea kulttuuri, kieli ja paikalliset perinteet siellä, missä he opettavat, ja heidän pitäisi opiskeluaikanaan suorittaa joka vuosi soveltuvuuskoe, jonka järjestävät paikallisten ja alueellisten viranomaisten asettamat komiteat.
Parlamentin pitäisi tästä huolimatta näyttää nuorille Euroopan kansalaisille esimerkkiä, muuttaa oma organisaationsa todelliseksi federatiiviseksi Euroopaksi, jossa paikallis- ja alueyksiköillä on nykyistä enemmän valtaa ja ne voivat myös kokoontua ja tehdä sopimuksia muiden jäsenvaltioiden alueiden kanssa.
Tämä olisi meidän nuorille kansalaisillemme lisäkannustimena: se olisi kulttuurisitoumus, johon liittyy voimakas demokraattinen tahto, ja sen avulla voisi syntyä todellinen kansojen ja kansalaisten Eurooppa.

Weiler
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, aluksi haluaisin kiittää Sue Waddingtonia hänen erinomaisesta mietinnöstään, joka ei ole vain perusteellinen, vaan joka osoittaa myös Cressonin valkoisen kirjan heikot kohdat.
Viime kuukausina käyty keskustelu on osoittanut, kuinka tarpeellista on uudistaa kaikkia Euroopan koulutusjärjestelmiä ja tehdä niistä koululaisille, opettajille ja kouluttajille houkuttelevampia ja eurooppalaisempia. Tähän sisältyy rehellinen analysointi jäsenvaltioissa sekä tehokkaat toimenpiteet Euroopan tasolla. OECD on todennut, että julkisen sektorin koulutukseen käytetyt varat ovat vuodesta 1974 jatkuvasti pienentyneet ja aivan erityisesti Euroopan unionin jäsenvaltioissa.
Haluan nyt käsitellä muutamia ammatilliseen koulutukseen liittyviä asioita. Esimerkiksi korkeakoulutuksen samanarvoisuus ei ole todellisuutta yhdessäkään jäsenvaltiossa ja se tuntuu olevan vain sopiva sunnuntaipuheiden aihe. Tässä on aivan erityisen kiireellinen toiminnan tarve Euroopalle talouden sijaintipaikkana. Kymmenessä vuodessa tulee nykypäivän teknologiasta ja opitusta, taitotiedosta, olemaan 80 % vanhentunutta. Ja jo vuonna 2005 tai 2006 tulee yksistään Saksassa puuttumaan päteviä ammatti-ihmisiä. Tarvitaan nykyaikaisia ammattikuvia, jotka ovat avoimia uudelle kehitykselle ja uudelle työorganisaatiolle. On painotettava enemmän keskeisiä pätevyyksiä, kuten esim. sosiaalista kelpoisuutta, tiimityöskentelykykyä, yhteiskunnallista ajattelua, johon kuuluu vastuu ympäristöstä.
Uudet tekniikat on tähän asti varmasti laiminlyöty. Minä olen itse työskennellyt 20 vuotta hightech -alalla ja haluaisin siksi kuitenkin myös varoittaa yliarvostuksesta. Tiettyyn alaan suuntautunutta tietoa voi hankkia vain opettajien ja oppilaiden välisessä suorassa keskustelussa ja vain siten voidaan monimutkaisista rakenteista tehdä havainnollisia, yhteydet tunnistaa ja niistä voidaan kysellä. Siksi ei ole kyse joko tai -asiasta, vaan kaikkien mahdollisuuksien oppimisen ja opettamisen rinnakkaiselosta.
Lopuksi: Haluaisin pyytää rouva Cressonilta, ettei hän anna jäsenvaltioiden erilaisten, hyvin penseiden lausuntojen lannistaa itseään. Mielestäni me tarvitsemme eurooppalaista toimintakykyä ja eurooppalaista näkökulmaa.

Colombo Svevo
Arvoisa puhemies, kiitän esittelijä Waddingtonia siitä, että hän on pystynyt nivomaan yhteen erityyppisiä töitä tekevien ja eri sosiaaliluokkien konkreettiset ongelmat sekä kirjavamman ja yleisemmän aiheen uuden koulutuskäytännön tarpeellisuudesta. Ehkä juuri tämä on mielenkiintoisin anti, jonka komissio toivottavasti ottaa huomioon. Kun elämässä on monenlaisia hankkeita, syntyy väistämättä jännitteitä, mutta tuloksetkin ovat tavattoman hyödyllisiä. Kognitiivista yhteiskuntaa käsittelevässä kirjassa on seikka, jota pitää mielestäni korostaa: on hyväksyttävä muutoksen haaste ja oltava varmoja, että muutosta ja joustavuutta voidaan ohjailla ja taivuttaa ihmisten kiinnostusten mukaan vain silloin, jos koulutuskysymyksistä tulee keskeisiä.
Koulutus on ainoa tie ihmisen hyvään ja myönteiseen joustavuuteen. Valkoinen kirja käsittelee tätä aihetta puhuessaan yleissivistyksestä - ja onkin mielenkiintoista, että teknisten valmiuksien rinnalla siinä on humanistisen kulttuurin ja myös luovuuden ja kokeilunhalun uudelleenarviointia ja että siinä puhutaan työelämään valmistautumisesta, jossa yhä enemmän kietoutuvat toisiinsa tekniset valmiudet ja sosiaaliset asenteet, teoreettiset valmiudet ja käytännön työntekoon osallistuminen.
Kaikki tämä edellyttää kuitenkin, että koulutus on osa verkostoa: ei riitä yksi ainoa instituutio, vaan tarvitaan eri laitosten, koulujen, koulutuskeskusten, yhdistysten ja perheiden yhteistyötä.
Sosiaaliasiain valiokunta on kiinnittänyt huomiota erääseen seikkaan: " toisen mahdollisuuden kouluun" . Tunnemme sen tarpeellisuuden, mutta myös vaarat. Sen onnistuminen riippuukin siitä, että jäykkä ja vaarallinen järjestelmä muuttuu perinpohjaisesti; mutta jos se on vuorovaikutuksessa koulutusjärjestelmien, koulujen ja yritysten kanssa, se voi todella olla uusi mahdollisuus.
Olemme yhtä mieltä myös tavoitteista. Kokonaisuutena nämä tavoitteet vaikuttavat strategisesti oikeilta, ainakin sikäli, että ne tuovat esille joitakin muutoksia - uudesta koulujen ja yritysten välisestä suhteesta, kielitaidosta, koulutuksesta, jota pidetään yhtenä suurista sijoituksista. Valkoista kirjaa on arvosteltu siitä, ettei se kiinnitä tarpeeksi huomiota sosiaaliseen ja inhimilliseen kasvuun. En yhdy tähän arvosteluun, sillä se ei mielestäni vain edistä sosiaalista ja inhimillistä kasvua vaan myös arvostaa sitä, myös siksi että sillä on suuri merkitys meriittinä työn hankkimisessa. Muuten ei voi selittää, miksi kirja antaa tilaa myös eurooppalaisten vapaaehtoisjärjestöjen kokeiluille.

Ghilardotti
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minäkin haluan kiittää komission aloitetta opettamista ja oppimista käsittelevässä valkoisessa kirjassa ja kiittää erityisesti esittelijää erinomaisesta työstä, jonka ansiosta kirjasta on tullut parempi.
Haluaisin nostaa esiin kaksi näkokohtaa. Ensimmäinen on esittelijän korostama varsin tiivis side näiden kahden välillä: koulutuksen ja haasteen, jonka yhteiskuntamme joutuu kohtaamaan, nimittäin talouden yleismaailmallistumisen. Yleismaailmallistumisen prosessi tuo toisaalta esille työn valtavan muuttumisen, luo uusiin sosiaalisiin ja taloudellisiin ehtoihin sopeutumisen ongelmia, mutta voi toisaalta tarjota suuren mahdollisuuden, jos siihen liittyy suuria koulutusinvestointeja. Nuorten kouluttaminen siksi, että heidän taitojaan pitää laajentaa, vieraiden kielten oppiminen, koulujen ja yritysten lähentyminen, mutta myös aikuisten jatko- ja täydennyskoulutus, jotta jo työelämässä olevat sopeutuisivat muutoksiin. Koulutus on siis muutoksen avain, joka - jos sitä täydennetään ja vahvistetaan - antaa mahdollisuuden muutoksiin ja uusiin ideoihin.
Siksi yhdyn esittelijän huomioihin ja vetoomukseen, jonka hän osoitti budjettiviranomaisille, jotta ei vain yksittäisissä jäsenmaissa vaan koko Euroopassa ohjattaisiin enemmän määrärahoja peruskoulutukseen, jatkoja täydennyskoulutukseen ja tutkimukseen.
Toinen ongelma koskee naisia. Naisten koulutustaso on tosin noussut viime vuosina selvästi, mutta edelleen ilmenee myös voimakasta ammatillista syrjintää, erityisesti joillakin aloilla; on siis tarpeen ryhtyä konkreettisiin toimiin, jotta nuorilla ja naisilla olisi entistä paremmat mahdollisuudet päästä opetuksen ja koulutuksen piiriin, varsinkin tieteen ja tekniikan alalla.

Hatzidakis
Arvoisa puhemies, monet tutkimukset ovat kiistatta todistaneet, että perus- ja jatkokoulutus ovat ratkaisevia työttömyyden torjumisessa, työllisyyden parantamisessa ja kansantalouden kilpailukyvyn edistämisessä. Kysymys on käsittääkseni siitä, kuinka yhdistämme yleissivistyksen ja ammattikoulutuksen siten, että voimme luoda oppijärjestelmän, jonka tavoitteena on opettaa oppilaat oppimaan nyt ja tulevaisuudessa.
Nämä ajatukset mielessäni haluan tuoda esiin muutaman seikan, joka liittyy käsiteltävänä olevaan mietintöön.
Ensiksi, ei pidä unohtaa, että käytössämme oleva väline Euroopan unionissa on Euroopan sosiaalirahasto. Rahaston toiminnan tehostamiseksi ja avoimmuuden edistämiseksi voidaan tehdä paljon.
Toiseksi, edessämme olevan tietoyhteiskunnan seurakset on pystyttävä kohtaamaan. Tietoyhteiskunta ei saa olla valikoitujen, vaan kaikkien yhteiskunta.
Kolmanneksi, vieraisiin kieliin on kiinnitettävä erityistä huomiota, nyt kun edessäämme ovat yhteiset Euroopan markkinat.
Neljänneksi, LEONARDO ja SOCRATES -ohjelmille tarkoitettuja voimavaroja on lisättävä, sillä nämä ohjelmat ovat niitä, jotka lisäävät Euroopan merkitystä selvittelyn alla olevilla aloilla.
Viidenneksi, haluaisin mainita CEDEFOP: in, ammattikoulutuksen edistämiskeskuksen. Mielestäni ammattikoulutuksen tuomat vaatimukset ja siinä tapahtuva kehitys osoittavat keskuksen toiminnan välttämättömyyden. Samalla ne korostavat tarvetta tukea ja lisätä kotimaassani Kreikassa sijaitsevan keskuksen toimintaa - mikäli välihuomautus sallitaan.

Monti
Arvoisa puhemies, kiitän eri valiokuntia, erityisesti esittelijöitä Waddington, Hawlicek ja Trakatellis.
Esitellessään Valkoisen kirjansa valiokunnan tarkoitus oli antaa panoksensa keskusteluun yhteiskuntiemme tulevaisuudesta, erityisesti opettamisen ja oppimisen osuudesta suhteessa nykyisiin yhteiskunnallisiin muutoksiin ja korostaen erityisesti sitä, miten työttömyyden murhenäytelmä voitaisiin estää.
On ilmeistä, että tämä keskustelu liittyy kiinteästi siihen, että on valittu tietynlainen eurooppalainen yhteiskuntamalli. Kansalaisille esitetään yhteisiä arvoja ja tavoitteita, erityisesti opetuksen ja oppimisen jatkumista koko eliniän.
Valkoisen kirjan esittelemisen vuoksi kognitiivisen yhteiskunnan käsite on saanut erityisen merkityksen. Valiokunnan lausunto kulttuurista, jonka on esittänyt rouva Hawlicek, on korostanut tätä näkökulmaa ottaessaan esiin joitakin Valkoisen kirjan ehdotuksia: yleissivistyksen kohottamisen, luovuuden ja kriittisyyden kehittämisen, kielitaidon.
Valkoisen kirjan esittämiä suuria muutostekijöitä - yleismaailmallisuus, tietoyhteiskunta, tieteellinen ja teknologinen vallankumous - eivät ole käsitelty perusteellisesti. Niissä viitataan yhtä enemmän siihen, että koulutuskysymyksistä keskusteltaisiin. Näin ei vielä vähän aikaa sitten oikeastaan ollut. Kuitenkin parlamentin mietintö ja lukuisat muut kannanotot korostavat, että nämä kolme tekijää ovat liian rajoitettuja ja että pitää tutkia erityisesti kahta muuta tekijää, joiden merkitystä Valkoinen kirja oli hieman aliarvioinut. Ensimmäinen niistä on väestönkehitys. Parlamentin mietintö, samoin kuin Euroopan ammattiyhdistysten konfederaatio, korostaa tätä näkökohtaa. Euroopan aktiiviväestön ikäpyramidin muuttumista aliarvioidaan liian usein. Erityisesti on selvää, että nämä muutokset edistävät aikuisten työntekijöiden koulutustarpeiden voimakasta kehittymistä ja ettei pidä rajoittaa keskustelua vain nuoriin. On syytä muistaa, että komissio esittelee piakkoin neuvostolle ja parlamentille ensimmäisen eurooppalaisen mietinnön jatkuvan kouluttautumisen mahdollisuuksista unionin alueella (mikä jatkaa neuvoston suosituksia vuodelta 1993 tästä aiheesta) ja myös pyrkimystä käsitellä edelleen tätä tärkeää kysymystä yhteisön ammattikoulutuspolitiikasta.
Toinen kohta, johon on suhtauduttu varauksin tai jopa kriittisesti, koskee tekijöiden, päähenkilöiden roolia, erityisesti yhteiskunnallisten osapuolten. Lukuisten talous- ja työelämän edustajien osuus on korvaamaton. Rouva Boogerd-Quaak ja herra Lindqvist ovat ehdottaneet tämänsuuntaisia lisäyksiä. Tältä kannalta parlamentin mietintö arvostelee jäsenvaltioiden järjestelmien analysoinnin puutetta Valkoisessa kirjassa, varsinkin Menradin mielestä.
Pitää siis muistaa, että Valkoisen kirjan tavoite oli avata syvällisempi keskustelu yhteiskunnan eikä pelkästään koulutusjärjestelmien kehittymisestä ja että komission työohjelma toisaalta edeltää varsin monien järjestelmiä koskevien asiakirjojen esittelemistä, keskeisiä numerotietoja opetuksesta ja ensi kertaa myös ammattikoulutuksesta, mietintö jatkuvasta koulutuksesta, väliaikaismietintöjä SOCRATES- ja LEONARDO DA VINCI -ohjelmista.
On vastattava täsmällisesti niihin kahteen huolenaiheeseen, joita parlamentin mietintöhanke on pitänyt oleellisina sekä kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan keskusteluissa että sosiaaliasiain valiokunnan keskusteluissa: kyseessä ovat rahavarat.
Parlamentin mietintö vaatiikin, että on välttämätöntä ohjata rahavaroja Valkoisen kirjan tavoitteisiin ja kognitiivisen yhteiskunnan toteuttamiseen. Pitää muistaa, että Valkoinen kirja on ehdottanut monenlaisia kokeiluja, joita on käsitelty olemassaolevien toimenpideohjelmien SOCRATES ja LEONARDO DA VINCI puitteissa, ja rahavaroja, jotka oli jo tarkoitettu näihin kahteen ohjelmaan. Rakennerahastojen kautta on varattu lisärahoitusta erityisesti toisen mahdollisuuden kouluille. Komissio tutkii päätösehdotusta SOCRATES-ohjelman kahden seuraavan vuoden rahoituksesta. Pidämme parlamentin tukea hyvin tärkeänä.
Mitkä ovat komission aikomukset jatkon suhteen? Komission pitäisi ennen kesää esittää neuvostolle ja parlamentille julkilausuma, joka tuo esille eri keskusteluiden tulokset, joita on ollut paikallisella, kansallisella ja koko yhteisön tasolla monien yhteisön toimielinten piirissä, taloudellisten ja yhteiskunnallisten instanssien ja asiantuntijoiden kanssa. Mietintö korostaa erityisesti esiin nousseita huomioita teematapaamisissa, joita komissio on järjestänyt Valkoisen kirjan viidestä tavoitteesta, ja niitä kokemuksia, joita itse tavoitteiden toteuttamisessa on saatu. Tämä julkilausuma ei rajoitu vain yleisluontoisiin kokemuksiin, vaan esittää tavoite kerrallaan ne vaikeudet, joita on kohdattu, ja mitä niistä on opittu.
Neuvoston päättämä sovittu aikataulu SOCRATES- ja LEONARDO DA VINCI -ohjelmista on hyödyllinen. Komission on esitettävä vuonna 1997 molemmista ohjelmista väliaika-arviomietintö ja vuoden 1998 alkupuoliskolla ehdotukset ohjelmien jatkamisesta sen jälkeen kun niiden kausi vuonna 1999 on päättynyt. Arviomietinnössä Valkoisen kirjan tavoitteiden toteutumisesta komissio esittää joitakin suuntaviivoja siitä, miten tavoitteita voidaan toteuttaa yleisemmällä tasolla. Tämä mietintö ja väliaika-arviomietintö antavat sekä neuvostolle että parlamentille mahdollisuuden jatkaa ensimmäistä suuntautumiskeskustelua vuoden 1997 lopun ja vuoden 1998 alun välillä.
SOCRATES- ja LEONARDO DA VINCI -ohjelmien muutosesitykset, jotka esitetään vuoden 1998 alkupuoliskon lopulla, voivat näin hyötyä näistä suuntautumiskeskusteluista parhaalla mahdollisella tavalla. Siksi yhdymme parlamentin huoleen siitä, että on pyrittävä tietoisesti edistämään tätä oppiaikaa ilman että toimintamenetelmää on tässä vaiheessa vielä määritelty.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Lentokoneiden liikennöiminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana van der Waalin liikenne- ja matkailuvaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0063/97) kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksen liitteessä XVI määriteltyjen lentokoneiden liikennöimisen rajoittamisesta.

Van der Waal
Arvoisa puhemies, direktiivissä 92/14 määrätään, että 1. huhtikuuta 2002 lähtien mitkään niin sanotut luvun 2 lentokoneet eivät enää saa liikennöidä unionin lentokentillä niiden aiheuttaman suuren meluhaitan vuoksi. Sen lisäksi direktiivissä kielletään 25 vuotta vanhempien, sellaisella moottorilla, jonka kiertosuhde on pienempi kuin kaksi, varustettujen H2-lentokoneiden käyttö. Tähän kieltoon on tehty poikkeus kehitysmaiden kohdalla.
Komission ehdotus direktiivin muuttamiseksi näyttää ensi sijassa poikkeuslistan laajentamiselta. Se on välttämätöntä, koska direktiivin tullessa voimaan vuonna 1992 jotkut kehitysmaat eivät ilmoittaneet lentokoneidensa määrää ja lisäksi 25 vuotta vanhempien H2-lentokoneiden määrä on lisääntynyt. Liikennevaliokunta hyväksyy tämän todellisten kehitysmaiden ollessa kysymyksessä, kuten esimerkiksi Libanonin ja Swazimaan, mutta se ei haluaisi lukea sellaista maata kuin Saudi-Arabia tähän joukkoon. Tämä maa on kylläkin OECD: n kehitysmaalistalla, mutta sillä se esiintyy tuloluokassa: korkea. Liikennevaliokunta esittää tarkistuksessaan, että kehitysmaan määritelmää rajoitettaisiin siten, että poikkeukset koituvat vain köyhien maiden hyväksi, joita varten järjestely oli tarkoitettu. Silmiinpistävä seikka tässä yhteydessä on se, että ne Saudi-Arabiasta tulevat lentokoneet, joita poikkeus koskee, ovat kaiken lisäksi yksityiskoneita.
Toinen muutos koskee H2-lentokoneiden liikennöinnin rajoittamista. Tuemme komission ehdotuksia keskittää H2lentokoneiden liikennöinti tietyille lentokentille, jotka muodostavat yhdessä toisten lentokenttien kanssa lentokenttäkokonaisuuden. Liikennevaliokunta haluaa mennä vielä askeleen eteenpäin antamalla jäsenvaltioille mahdollisuuden rajoittaa kaikkein eniten melua aiheuttavien lentokoneiden pääsyä kentälle. Ilmaliikenteen suuren kasvun ja lentokenttiä koskevien tiukempien äänivaatimusten takia on suhtauduttava yhä taloudellisemmin käytettävissä olevaan äänitilaan. Schipholin lentokentällä H2-lentokoneen nousu ja lasku vie vähintään viiden vastaavanlaisen H3-lentokoneen käyttämän " äänitilan" . Iltaisin pätee jopa yhden suhde kymmeneen. Sen suuren tilan takia, jonka H2-lentokoneet vievät rajoitetulta kapasiteetilta, jäsenvaltioilla on oltava mahdollisuus rajoittaa H2-lentokoneiden pääsyä lentokentille.
Hyväksymme useimmat muut komission esittämät muutokset. Yksi muutos tekee oikeutetusti mahdottomaksi H2koneiden niin sanotun " sub-liisauksen" jostakin kehitysmaasta toisen maan lentoyhtiöille. Poikkeukset ovat voimassa vain siinä kehitysmaassa, jolle ne on myönnetty. Liikennevaliokunta on vienyt tämän säännöksen vielä pidemmälle.
Lopuksi, koska kysymyksessä on H2-koneiden käytön rajoittaminen niin pitkälle kuin mahdollista vuoteen 2002 mennessä, esitämme, että neuvostoa ja parlamenttia kuullaan, mikäli listaa erivapauksista laajennetaan.

Grosch
Arvoisa herra puhemies, herra komissaari, direktiivin 92/14 muuttaminen on osa pyrkimystä saattaa ilmaliikenne ja ympäristönsuojelu paremmin sopusointuun keskenään. Se, että ympäristötekijät huomioon ottaen teknisen toteuttamisen ja myös taloudellisten seuraamusten on aiheutettava poikkeuksia, vaikuttaa loogiselta, mutta on huolehdittava siitä, että näitä poikkeussäännöksiä ei käytetä väärin.
Euroopan kansanpuolueen ryhmä pitää siksi komission ehdotusta ja esittelijän kaikkia tarkistuksia tervetulleina, koska ne tuovat muun muassa selvyyttä sellaisiin käsitteisiin kuin lentoliikenneyritys ja liikennelupa, jotka aiemmin aiheuttivat väärinkäsityksiä. Olemme samaa mieltä myös Saudi-Arabian lentokoneiden poistamisesta. Sillä lukuun ottamatta sitä tosiasiaa, että direktiivin tarkoittamassa mielessä poikkeussäännösten ei pitäisi johtaa siihen, että määrä suurenee jatkuvasti, on tässä tapauksessa poikkeus kuitenkin nähtävä niin, että käsite " kehitysmaa" on vaikea yhteensovittaa näiden yksityisomistajien kanssa.
Euroopan kansanpuolueen ryhmää ilahduttaa myös se tosiseikka, että käsitteet " vuokraus" ja " jälleenvuokraus" selitettiin eksplisiittisemmin ja ne voidaan siten paremmin ehkäistä. Menetelmää yksinkertaistaa komitean perustaminen ja me annamme kuitenkin arvoa sille, että tämä tekee vain poistoja, ja lisäyksissä poikkeussäännöksiin kuullaan vastaisuudessa neuvostoa ja parlamenttia.
Siksi Euroopan kansapuolueen ryhmä äänestää tämän mietinnön ja kaikkien tarkistusten puolesta ja toivoo, että komissio ja neuvosto hyväksyvät tarkistukset, koska ne vastaavat mielestämme direktiivin henkeä, eli ne ovat terve kompromissi ympäristönsuojelun tai tässä tapauksessa melulta suojelun, teknisen toteutettavuuden ja aidoille kehitysmaille koituvien taloudellisten seuraamusten välillä.

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, professori Monti, yhtenäismarkkinoista ja samoista mahdollisuuksista vastuullisena esitän suoraan teille seuraavan kysymyksen. Yhteisön lentoyhtiöt, joilla on kiinteät oikeudet ja jotka kuljettavat yhteisön matkustajia, joutuvat luopumaan paikastaan ympäristönormien suojaamilla ja äänentason suhteen rajoitetuilla unionin lentokentillä kahden komission aikaansaaman seikan vuoksi. Ensiksi: pääsy kolmansista maista, niin sanotuista kehitysmaista; viittaan kahteen edelliseen puhujaan. Toiseksi: lentokenttien uudet tulokkaat, tämä tapahtuu nykyisten yhtiöiden kustannuksella, koska te haluatte pitää markkinat avoinna, ettekä halua, että paikat varataan lentoyhtiöille, jotka ovat olleet olemassa jo kauan ja jotka ovat korkein kustannuksin tehneet muutoksia lentokoneisiinsa ja jotka tekevät suuria sijoituksia. Sitten tulee uusi tulokas, joka ei ole tehnyt mitään muutoksia ja jolla on 2-luokan lentokone, jonka pitää päästä tähän rajoitettuun äänitilaan. Onko teidän mielestänne tässä kyse yhteisistä markkinoista, joilla on level playing field (samanarvoiset lähtökohdat kaikille). Kysyn tätä suoraan teiltä.

Stenmarck
Herra puhemies! Täällä käsittelemämme mietintö koskee lentokoneiden aiheuttaman lentomelun vähentämistä eri tavoin. Komission tekemän ehdotus on monessa suhteessa hyvä, mutta on tärkeää täydentää sitä niillä lisäys- ja muutosehdotuksilla, joita liikenne- ja matkailuvaliokunta on esittänyt ja jotka mm. antavat jäsenvaltioille oikeuden lisärajoituksiin kaikkien meluisimpien lentokonetyyppien osalta ja jotka myös antavat pitemmälle meneviä mahdollisuuksia suoraan hylätä sellaiset lentokoneet, jotka eivät täytä liitteessä olevia normeja. Lähden siitä, että komissiolla ei todellakaan ole mitään tätä menettelyä vastaan. Pidän tavattoman tärkeänä ja kiireellisenä sitä, että lentomelun torjunta on jatkuvasti tehtävää työtä. Ei ole vähiten tärkeää, että sijoituksia tutkimukseen ja kehitykseen tehdään entistä laajemmin myös tällä alalla.

Kestelijn-Sierens
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, kollegat, syy keskusteluun puuttumiseeni on ennen kaikkea eräällä lentokentällä oleva ongelma, joka antaa täydellisen kuvan siitä, mistä nyt keskustellaan.
Oostende on ollut jo muutamien vuosien ajan pakopaikka 2-luokan lentokoneille, jotka tulevat muun muassa Egyptistä, Nigeriasta ja Zairesta, ja kovaäänisille vanhoille koneille, jotka kuuluvat sellaisille yhtiöille kuten African International.
Olen esittänyt erivapauslistat, sellaisina kuin ne on mainittu direktiivin 9214 1 liitteessä ja myös uudistetun liitteen, sellaisena kuin se on esitetty komission uudessa esityksessä, tämän lentokentän ympäristössä asuville, jotka ovat yhdistyneet taistellakseen unettomia öitä vastaan ja saadakseen normaalin asumismukavuuden. He ovat vahvistaneet, että todellisuudessa Oostendeen lentää paljon enemmän kehitysmaista peräisin olevia 2-luokan koneita kuin liitteissä on ilmoitettu. Hyvä komission jäsen, tämän direktiivin noudattamisessa on selvästi puutteita. Vaikka kyseessä ovatkin jäsenvaltioiden valtuudet, toivon, että komissio oikaisee niitä valtioita, jotka eivät noudata sääntöjä.

Dury
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa, että Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä luonnollisesti kannattaa van der Waalin ehdotuksia. Uskon, että tällaisessa ongelmassa on aina pidettävä mielessä yhteinen etu, paikallisten yhteisöjen puolustaminen ja kansalaisen edun puolustaminen. Taloudellisen edun, tämän liikennemuodon tehokkaan hyödyntämisen mahdollisuuden saattamisen jokaisen ulottuville ja lentokenttien läheisyydessä asuvien ihmisten etujen välillä on toisinaan ristiriita. Tällaiset ristiriidat on voitettava demokraattisesti hyväksyttyjen lainsäädäntöjen avulla.
Hetki sitten puhuttiin Ostenden lentokentän aiheuttamasta ongelmasta. Voisin kertoa teille tuntikausia tarinoita Zaventemin lentokentästä. Asukkaat ovat toistuvasti tehneet valituksia melun aiheuttamista haitoista, erityisesti nukkumista häiritsevien yölentojen osalta. Asiasta on tehty useita päätöksiä, jotka eivät aina ole olleet lentokentän läheisyydessä asuvien tahdon mukaisia. Ongelmana ovat Belgian lainsäädännön soveltaminen ja myös haitan ja sen asukkaille aiheuttaman häiriön arviointi.
Lopetan esittämällä kysymyksen komissaarille: miksi täällä puolustetaan yksityiskoneille myönnettävää poikkeusta? Uskon, että tämä aiheuttaa todellisen ongelman useille lentokentille, erityisesti Brysselin lentokentälle. Tätä toimenpidettä ei voi ymmärtää. Muiden yritysten tai muiden lentokoneiden on noudatettava tiettyjä rajoituksia. Ei kuitenkaan tule sallia, että uusien taloudellisten etujen varjolla tiettyjä yrityksiä koskevat eri säännöt.
Lopetan toteamalla, että Zaventemissa ja yleisemmällä tasolla Brysselissä odotetaan ratkaisuja ja toivomme, että komissio kuuntelee meitä.

Monti
Haluan ennen kaikkea kiittää parlamenttia siitä, että se on liittänyt tämän istuntokauden työjärjestykseen äänekkäimpien lentokoneiden asiakirjat, ja onnitella liikenne- ja matkailuvaliokuntaa ja sen esittelijää, van der Waalia, mietinnön laatimisesta näin lyhyessä ajassa.
Tiedän hyvin, että lentokoneiden meluongelma on huolestuttaa Euroopan parlamenttia suuresti. Voitaisiin siis esittää joitakin kysymyksiä komission ehdotuksen sisällöstä, joka muuttaa voimassa olevaa direktiiviä äänekkäimpien lentokoneiden vähittäisestä käytöstä poistamisesta. Voikin näyttää ristiriitaiselta, että kun halutaan muuttaa direktiiviä, joka rajoittaa äänekkäiden lentokoneiden käyttöä, tuodaankin esille lentokoneiden määrän kasvu kehitysmaissa, jotka hyötyvät poikkeusluvasta.
Tällä ilmiöllä on kuitenkin looginen selitys. Kun neuvoston direktiivi 92/14/ETY äänekkäimpien lentokoneiden, niin sanottujen 2. luvun lentokoneiden, vähittäisestä käytöstä poistamisesta otettiin käyttöön, ajateltiin, että pitää ottaa huomioon kehitysmaiden vaikea taloudellinen tilanne. Direktiivi on siis määritellyt ehdot, joiden mukaan kehitysmaissa rekisteröidyt lentokoneet ja lentokoneiden liikennöinti näissä maissa voivat hyötyä poikkeusluvasta, joka liittyy käytöstä poistamisen järjestelyihin maaliskuun 31. päivään 2002 mennessä. Direktiivin liitteessä on kuitenkin myös mainittu kehitysmaiden yksittäiset lentokoneet, jotka voivat hyötyä tästä poikkeuksesta; joitakin näiden maiden lentokoneita ei direktiivin 92/14/ETY käyttöönoton hetkellä kuitenkaan ollut ilmoitettu komissiolle, eikä niitä siis ole merkitty liitteeseen. Komission tämänhetkisen ehdotuksen tärkein tavoite on siis ajantasaistaa direktiivin liitteeseen sisältyvien lentokoneiden luettelo, jotta vältettäisiin juridinen epätietoisuus kehitysmaiden lentokoneiden tilanteesta.
Komissio on kuitenkin aloitteissa, joiden on tarkoitus taata yhdenmukainen ja nykyistä direktiiviä tiukempi tulkinta Euroopan yhteisön sisällä, päättänyt ottaa käyttöön joitakin määritelmiä ja muutoksia. Mukautettujen järjestelyjen toteuttamisen pitäisi merkitä tiukempaa suhtautumista poikkeusluvan vaatimuksiin, joita on esitetty lentoyhtiöille, ja tehostaa siis direktiivin 92/14/ETY vaikutusta, mitä tulee meluhaittojen vähentämiseen lentoasemien ympärillä.
Komissio on lopulta päätynyt antamaan jäsenvaltioille luvan keskittää äänekkäimpien lentokoneiden liikennöinnin tiettyyn lentoasemajärjestelmään kuuluvalle lentoasemalle, jossa melusta on vähemmän haittaa. Tällainen järjestely ei ole ristiriidassa direktiivissä 92/14/ETY omaksutun tasapuolisen suhtautumisen kanssa; direktiivissä on otettu oikealla tavalla huomioon tekniset, taloudelliset ja ympäristöön liittyvät näkökohdat.
Wijsenbeek esitti minulle ystävällisesti kysymyksen, joka liittyi erityisesti sisämarkkinakomissaarin toimivaltaan eikä siihen toimivaltaan, jota täällä tänä iltana edustan. Vastauksena hänen kysymykseensä sanoisin, että lisäykset koskevat jo toiminnassa olevia lentokoneita. Näin ollen ne eivät ole uusia tulokkaita, mutta ne vain eivät olleet alkuperäisessä direktiivissä, koska niistä ei ollut tehty ilmoitusta. Nämä uudet lisäykset ovat täyttäneet kaikki direktiivissä asetetut kriteerit. Näin ollen niiden lisäyksessä on kyse ainoastaan teknisestä muutoksesta.
(IT) Kun tarkastellaan liikenne- ja matkailuvaliokunnan tarkistusehdotuksia, on mielestäni tärkeää säilyttää tasapuolinen suhtautuminen, johon edellä viittasin. Mitä tulee kehitysmaiden lentokoneisiin, on tärkeää laatia mahdollisimman tiukkasävyinen teksti, jotta vältettäisiin direktiivin poikkeusluvan väärinkäyttö, josta hyötyisivät joidenkin kehitysmaiden lentoyhtiöiden käytössä olevat lentokoneet. Olen siis iloinen voidessani todeta, että komissio voi hyväksyä muutosehdotukset 3 ja 7, sikäli kuin ne kiristävät ehtoja, joiden perusteella poikkeuslupa pysyy voimassa. Komissio ei sen sijaan voi hyväksyä muutosehdotuksia 1, 2 ja 6, siksi että ne olisivat ristiriidassa direktiivissä omaksutun tasapainoisen suhtautumisen kanssa, ei myöskään muutosehdotuksia 4 ja 8, siksi että ne velvoittaisivat komission ehdottamaan vielä uutta muutettua direktiiviä, jotta liitteeseen voitaisiin lisätä rajallinen määrä lentokoneita kehitysmaista, jotka voisivat hyötyä vuoden 2000 poikkeusluvasta, ei myöskään muutosehdotuksia 5 ja 9, siksi että Saudi-Arabia on mukana kehitysmaiden virallisessa kansainvälisessä luettelossa ja sen liitteessä mainitut lentokoneet noudattavat kriteerejä, jotka ovat direktiivin 3 artiklassa nykyisen direktiivin muutetussa versiossa. Hyväksytyt muutosehdotukset antavat komissiolle mahdollisuuden vahvistaa kehitysmaihin liittyviä järjestelyjä ja säilyttää samalla maailmanlaajuisen tasapainon.
Haluan uudelleen kiittää van der Waalia ja liikennevaliokuntaa ja pyytää anteeksi teiltä, arvoisa puhemies, jos aiheen monimutkaisuus on vienyt enemmän aikaa kuin minulle oli annettu.

Cornelissen
Arvoisa puhemies, olen kuunnellut tarkkaavaisesti komission jäsentä, mutta en ole kuullut vastausta esittelijän kysymykseen, nimittäin tähän: onko lentokentillä tai jäsenvaltioilla mahdollisuus estää meluhaittaa tuottavien 2-luokan lentokoneiden pääsy lentokentille, mikäli niillä on vaikeuksia pysyä ääninormien sisällä? Tämä on luonnollisesti kysymys, jonka äänestäjämme ja kansalaisemme jatkuvasti esittävät. Mikäli komission jäsen ei pysty vastaamaan kysymykseen nyt, saammeko siihen myöhemmin kirjallisen vastauksen?

Puhemies
Cornelissen, se ei oikeastaan ole työjärjestyksen kohta vaan pyyntö, johon komission jäsen voi - mutta en tiedä josko juuri nyt - vastata.

Monti
Arvoisa puhemies, uskon voivani vastata viittaamalla maailmanlaajuisen yhdenmukaistamisen periaatteeseen.
Kolme tarkistusta, numerot 1, 2 ja 6, pyrkivät antamaan jäsenvaltioille mahdollisuuden rajoittaa 2. lukuun kuuluvien lentokoneiden liikennöinnille yksittäisillä lentoasemilla. Ehkä parlamentin jäsenet eivät tiedä, että näiden rajoitusten pitää noudattaa neuvoston säännöksessä (ETY) nro 2408/92 määrättyjä menettelytapoja ja ehtoja.
Koska direktiivin 92/14/ETY tavoite on maailmanlaajuinen yhdenmukaistaminen ja koska on otettava huomioon tekniset, taloudelliset ja ympäristövaikutukset, jäsenmaat eivät saa ottaa käyttöön tiukempia normeja, kuten esimerkiksi 2. luvun piiriin kuuluvan lentokoneen ehdotonta käyttökieltoa, ennen kuin se on 25 vuoden ikäinen. Jos neuvoston säännöksen (ETY) nro 2408/92, joka koskee markkinoillepääsyä, 9. artiklan järjestelyt on kuitenkin toteutettu, mutta vakavia ympäristöongelmia on edelleen, jäsenvaltiot voivat rajoittaa liikennöintiä - ei siis kieltää sitä kokonaan vaan rajoittaa - kuten esimerkiksi määräämällä 2. luvun piiriin kuuluville koneille öisen lentokiellon, kunhan näiden lentokoneiden käyttöä ei kielletään ehdoitta. Jäsenvaltiot voivat lisäksi määrätä äänekkäimmille lentokoneille muita suuremmat laskeutumisverot.

Puhemies
Kiitän teitä, professori Monti.

Istuntokauden päättäminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden 1996-1997 päättyneeksi ja muistutan, että parlamentti kokoontuu perustamissopimuksen järjestelyjen soveltamisen vuoksi huomenna tiistaina 11. maaliskuuta 1997.
(Istunto päättyi klo 20.20.)

