Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin torstaina 17. toukokuuta 2001 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Puhemiehen tiedonanto
Puhemies
Hyvät kollegat, viime toukokuun 24. päivänä baskimaalaisen El Diario Vasco -lehden talouspäällikkö Santiago Oleaga murhattiin San Sebastianissa seitsemällä selkään ammutulla luodilla.
Terroristit olivat yrittäneet jo edellisenä päivänä tappaa Baskimaan yliopiston turvamiehen asettamalla hänen autonsa alle pommin, joka ei onneksi räjähtänyt.
Välittömästi Santiago Oleagan murhasta kuultuani esitin hänen perheelleen ja kollegoilleen vilpittömät surunvalittelut sekä Euroopan parlamentin ja oman osanottoni.
ETA on valitettavasti paljastanut jälleen kerran todelliset kasvonsa, sokean terrorismin, joka vastustaa demokratiaa ja polkee kaikkia vapauksia, myös yhtä perustavimmista vapauksista, sananvapautta.
Pyydän teitä viettämään minuutin hiljaisuuden.
(Parlamentti vietti seisaallaan minuutin hiljaisuuden.)

Esityslista
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana käsittelyjärjestyksen vahvistaminen. Esityslistaluonnos on jaettu, ja siihen on ehdotettu tai tehty seuraavia muutoksia (työjärjestyksen 111 artikla).
Minulla on teille ensimmäiseksi kaksi ilmoitusta. Komission jäsen Busquinin esittämä komission tiedonanto puiteohjelmien 2000-2006 täytäntöönpanosta koskee sekä Euroopan yhteisön tutkimuksen, teknologisen kehittämisen ja esittelyn toimia että Euroopan atomienergiayhteisön koulutus- ja tutkimustoimia.
Ilmoitan lisäksi, että Mayerin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö on poistettu esityslistalta, sillä toimivaltainen valiokunta ei ole vielä hyväksynyt sitä.
Ympäristöpolitiikasta käytävästä yhteiskeskustelusta neuvosto on ilmoittanut meille, että Ruotsin ympäristöministeri Larsson haluaisi osallistua keskusteluun Hulthénin mietinnöstä. Keskustelun ajankohtaa muutetaan näin ollen aikaisemmaksi poliittisten ryhmien suostumuksella. Se merkitään esityslistalle ennen niin ikään ympäristövaliokunnan puolesta laadittua Myllerin mietintöä ympäristöä koskevasta yhteisön toimintaohjelmasta.
Lopuksi ilmoitan teille, että erillisiä äänestyksiä, kohta kohdalta -äänestyksiä ja nimenhuutoäänestyksiä koskevien pyyntöjen esittämisen määräaikaa on muutettu aikaisemmaksi klo 16:een. Tämäkin tehtiin poliittisten ryhmien pyynnöstä ja niiden kaikkien suostumuksella.

 
(Parlamentti hyväksyi esityslistan näin muutettuna.)

Muscardini
Arvoisa puhemies, viime päivinä on päästy sopimukseen pedofilian torjumista koskevasta eurooppalaisesta lakiesityksestä. Haluaisin muistuttaa siitä, että tämä sopimus on hieman myöhässä, kun otetaan huomioon ne tuhannet allekirjoitukset, joita meillä on ollut kunnia kerätä tämän ongelman tiimoilta, sekä tämän ilmiön - jonka uhriksi on joutunut useita satoja lapsia, kuten viime viikkoina Italiassa - vahvistuminen.
Haluamme nopeamman oikeusjärjestelmän ja ankarampia lakeja: liian monissa tapauksissa nimittäin tämän iljettävän rikoksen, joka jättää pysyvät arvet tuhansien lasten koko elämään, taustalta löytyy taloudellisia vaikuttimia ja usein myös poliittista peittelyä.
Haluamme, että parlamentti pyrkii vaikuttamaan komissioon ja ministerineuvostoon, jotta saadaan luotua merkittävä pedofilian vastainen kulttuuri, johon sisältyy sääntöjä myös Internetin käytöstä, sillä pedofiilirikolliset hyödyntävät usein tätä välinettä. Lapset kaikkialla maailmassa, mutta tässä tapauksessa erityisesti Euroopassa, pyytävät parlamenttia tuomaan parlamentin äänen kuuluviin. Ei voida luottaa vain jälkijättöisiin tai suppeisiin asiakirjoihin: on alettava toimia tehokkaasti!

McKenna
Arvoisa puhemies, haluan mainita eilen pidetyn erittäin tärkeän oikeus- ja sisäasiainministerien kokouksen, jossa päästiin sopuun ihmisten yksityisyydestä, heidän oikeudestaan yksityisyyteen ja heidän perusoikeudestaan päästä hyödyntämään tietoliikennettä.
Kyse on niin sanotusta ENFOPOL 29:stä. Asiasta ei ole koskaan keskusteltu parlamentissa. ENFOPOL 98:n yhteydessä keskusteltiin kansainvälisten käyttäjävaatimusten täyttämisestä, mutta tämä on aivan eri asia. Kyse on siitä, kuinka tulkitaan nykyisiä vaatimuksia ja niiden soveltamista EU:ssa. On täysin tuomittavaa, että oikeus- ja sisäasiainministerit ovat tehneet kauaskantoisia päätöksiä ilman, että asiasta on keskusteltu parlamentissa. Nämä päätökset vaikuttavat meihin kaikkiin, ja ne vaikuttavat kaikkiin parlamentin ulkopuolella: ihmisiltä viedään oikeus yksityisyyteen, ja tämä on asia, josta pitäisi keskustella laajasti. Kyse on perusoikeuksista.
(Suosionosoituksia Verts/ALE-ryhmältä.)

Schröder, Ilka
Arvoisa puhemies, minä haluaisin puhua samasta aiheesta. Näiden ENFOPOL-suunnitelmien uudistusten huono puoli on, että niissä mennään huomattavasti pitemmälle kuin mitä kolme vuotta sitten oli suunniteltu. Enää ei valvota vain liikennetietoja ja sisältötietoja - siis sähköpostin ylätunnistetta ja sisältöä - vaan on tarkoitus valvoa paljon, paljon enemmän tietoja aina luottokorttitietoja, IP-yhteyksiä myöten, jolloin tietokoneita valvotaan läpikotaisin. Viestinnässä ei ole toisin sanoen enää mitään, mitä ei valvottaisi. Neuvosto ei ole laatinut asiasta edes mitään kunnollista asiakirjaa. Meillä ei ole minkäänlaista mahdollisuutta päästä tietoihin käsiksi! Näyttää siltä, ettei päätöstä ole vielä tehty muotoa koskevan virheen vuoksi. Se voidaan kuitenkin tehdä milloin vain, eikä sen vuoksi tarvitse enää kokoontua uudelleen.
Haluaisin toistaa vaatimuksen: meidän on keskusteltava asiasta. Meillä oli nyt Echelon-järjestelmää tutkiva valiokunta, ja meitä suututtaa, että NSA ja muut salaiset palvelut loukkaavat perusoikeuksia. EU:n sisällä suunnitellaan kuitenkin vielä jotain paljon pahempaa, nimittäin että todellakin kaikkea voidaan valvoa!
(Suosionosoituksia Verts/ALE-ryhmältä)

Gorostiaga Atxalandabaso
Joka kerta kun arvoisa puhemies puhuu Baskimaasta, hän maalaa parlamentille kuvan surusta ja tuskasta, mikä on hyvin valitettavaa.
Siksi yhdyn järjestelmällisesti parlamentin suruun yli satavuotisen konfliktimme uhreja kohtaan - kaikkia sen uhreja kohtaan. Meidän pitäisi ymmärtää, ettei ole helppoa löytää ulospääsyä yhdestä Euroopan pimeimmistä poliittisista tunneleista, etenkään jos pysyttelemme vanhoilla poluilla. Meidän täytyy kokeilla jotain uutta, ja me Euskal Herritarrok -puolueessa olemme halukkaita tarjoamaan kaiken apumme.

Galeote Quecedo
Arvoisa puhemies, jos sallitte, luen kappaleen Diario Vasco -lehden julkaisemasta pääkirjoituksesta, lehden, jonka talousosaston johtajan Santiago Oleagan ETA surmasi. Tässä kappaleessa sanotaan: "Santiagon murhaajien tarkoitusperistä ei ole epäilystäkään. Hänet surmattiin sanoin kuvailemattoman julmasti, jotta hänen kuolemansa herättäisi levottomuutta ja pelkoa kaikissa niissä ammattilaisissa, jotka tekevät samaa työtä kuin hän niissä eri viestintävälineissä, jotka ETA on valinnut maalitaulukseen. Terroristit eivät olisi kuitenkaan voineet valita uhriaan paremmin osoittaakseen, mikä on heidän toimintansa perimmäinen tarkoitus: he haluavat vaientaa näiden viestintävälineiden äänen vaientaakseen sillä tavoin koko yhteiskunnan voidakseen pakottaa sen kauhistuttavaan sortovaltaansa."
Arvoisa puhemies, paras kunnianosoitus, jonka voimme antaa tänään Santiago Oleagalle on esittää voimakas vastalauseemme niille, jotka haluavat alistaa meidät tähän kauhistuttavaan sortovaltaan, ja osoittaa myös, että halveksimme syvästi kaikkia heidän kannattajiaan.

Tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen erityisohjelma
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen erityisohjelmasta.
Minulla on ilo antaa puheenvuoro komission jäsen Busquinille.

Busquin
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komissio on tänään hyväksynyt vuosien 2002-2006 tutkimuksen puiteohjelman erityisohjelmia koskevat ehdotuksensa. Se hyväksyi samalla tiedonannon mahdollisesta vetoamisesta perustamissopimuksen 169 artiklaan puiteohjelman täytäntöönpanossa. Erityisohjelmat ovat täytäntöönpanovälineitä. Komission tätä aihetta koskevat ehdotukset eivät siis sisällä mitään muuta kuin ehdotuksen puiteohjelmaksi, joka täytyy hyväksyä yhteispäätösmenettelyllä. Ne tarjoavat kuitenkin useita tarkennuksia. Kuten tiedätte, komissio hyväksyi puiteohjelman viime helmikuun 21. päivänä, ja tämä uusi puiteohjelma on suunniteltu erityisesti helpottamaan eurooppalaisen tutkimusalueen perustamista.
Palautan mieliinne sen pääperiaatteet. Olemme puiteohjelmaa esittäessämme pyrkineet yhtäältä keskittämään ponnistelut rajattuun määrään painopistealueita, joilla yhteisön toimilla on eniten lisäarvoa. Olemme pyrkineet myös parantamaan Euroopassa tehdyn tutkimuksen jäsentymistä vahvistamalla kansallisten toimien koordinointia yhtenäisen eurooppalaisen tutkimusalueen luomiseksi. Komission mielestä puiteohjelmien hallintoa täytyy myös keventää ja yksinkertaistaa käytettävien interventiomallien kannalta.
Puiteohjelman panemiseksi täytäntöön ehdotamme sen jakamista viiteen erityisohjelmaan. Jako heijastaa puiteohjelman rakennetta, jonka poliittisen suunnitelman se muuttaa toiminnalliseksi realiteetiksi. Jako on seuraavanlainen: ohjelma nimeltään "Eurooppalaisen tutkimusalueen yhdistäminen ja vahvistaminen" kokoaa Euroopan tutkimustoimet ja tutkimuspolitiikkojen koordinoinnin, ohjelma nimeltään "Eurooppalaisen tutkimusalueen jäsentäminen" kattaa toimet tutkimuksen ja innovaation välisten suhteiden alalla, tutkijoiden liikkuvuuden alalla, infrastruktuurin alalla sekä kansalaisten yhteyksissä tieteellisiin ja yhteiskunnallisiin kysymyksiin, joista on tullut yhä oleellisempia eurooppalaisessa yhteiskunnassa. Meillä on myös ohjelma Euratomin alan tutkimustoimille. Lisäksi on kaksi ohjelmaa Yhteisen tutkimuskeskuksen toimille, toinen ydinenergian alalla ja toinen ydinenergiaan liittymättömällä alalla.
Ehdotusten tavoitteena on tarkentaa tieteellistä ja teknologista sisältöä, joka on esitetty paljon yksityiskohtaisemmin kuin puiteohjelmassa. Ehdotukset koskevat kuitenkin myös uusia täytäntöönpanovälineitä, jotka ovat vuosien 2002-2006 puiteohjelman ajatusmallin ytimessä, sekä huippuosaamisen verkoston ja integroitujen hankkeiden perustamista. Toimintaa koskevat lisätiedot annetaan yhteispäätösmenettelyn kautta hyväksytyn puiteohjelman osallistumis- ja levityssäännöissä, joista komissio esittää tulevaisuudessa ehdotuksensa.
Kerroin teille myös, että perustamissopimuksen 169 artiklan - jota ei ole koskaan otettu todellisesti käyttöön - soveltamista koskevaa tiedonantoa varten olemme valmistelleet sarjan ehdotuksia konkreettisesta tavasta, jolla yhteisö voisi osallistua yhteisesti toteutettaviin kansallisiin ohjelmiin. Tämä on 169 artiklan tarkoitus. Tavoitteenamme on siis käynnistää keskustelu tästä aiheesta. Komissio aikoo ensimmäisten tulosten perusteella esittää ehdotuksen puitepäätökseksi, jossa vahvistetaan yhteisön 169 artiklan mukaisen osallistumisen yleisehdot sekä alat, joilla toimintamallia voitaisiin mahdollisesti soveltaa.
Arvoisa puhemies, katson näin ollen voivani sanoa, että komissio esittää ensimmäisen kerran erityisohjelmia koskevat ehdotuksensa pian sen jälkeen, kun se on esittänyt puiteohjelmaehdotuksensa. Uskomme täten vastaavamme parlamentin toiveeseen poliittisen keskustelun helpottamisesta toimittamalla tämän sarjan lisätietoja. Olemme myös esittäneet tarkennuksia ja selvennyksiä, sillä uudet välineet vaativat niitä, ja aiomme lisäksi järjestää teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan jäsenten kanssa tiedotustilaisuuden 5. kesäkuuta. Uskon, että olemme tehneet kaikkemme, jotta parlamentti ja neuvosto voisivat hyväksyä suunnitellussa aikataulussa uuden puiteohjelman, joka edistää Euroopan unionissa uskoakseni laajasti kannatettua eurooppalaista tutkimusaluetta.

Puhemies
Kiitos tästä tiedonannosta, komission jäsen Busquin.

Van Velzen
Arvoisa puhemies, kiitän komission jäsentä sydämellisesti hänen puheenvuorostaan ja ennen kaikkea siitä, että hän on pysynyt sovitussa aikataulussa. Se on hyvä saavutus. Haluan myös pyytää häntä vastaamaan mahdollisimman pian teollisuusvaliokunnan hänelle esittämiin kysymyksiin. Silloin mekin pystymme pysymään aikataulussa, mikä on mielestäni erittäin tärkeää.
Arvoisa puhemies, minulla on komission jäsenelle kaksi konkreettista kysymystä. Ensiksikin: erityisohjelmassa varataan suurin osa tutkimuksesta ja siten myös varoista ihmisen geeniperimälle ja biotekniikalle. Ne tosiaan ovatkin tärkeitä tutkimusalueita, mutta niistä saadaan tuloksia vasta 10-15 vuoden kuluttua.
Arvoisa puhemies, Euroopassa kuolee valitettavasti edelleen lukemattomia ihmisiä kolmeen hyvin tuntemaamme sairauteen, nimittäin syöpään, sydän- ja verisuonitauteihin sekä Alzheimerin kaltaisiin vanhenemiseen liittyviin tauteihin. Teollisuusvaliokunnan toive erillisen biotieteiden ohjelman luomisesta ihmisen geeniperimän ja biotekniikan puitteissa kasvaa päivä päivältä. Kysyn komission jäseneltä, voiko hän yhtyä ajatukseemme sellaisen ohjelman kehittämisestä.
Toinen kysymykseni on luonteeltaan tekninen. Komission jäsen käsitteli laajasti sopimuksen 169 artiklaa. Miksi hän ei sovella sopimuksen 168 artiklaa? Sehän on paljon käytännöllisempi.

Busquin
. (FR) Arvoisa puhemies, haluaisin vastata jäsen van Velzenille, että kysymykset välitettiin meille virallisesti maanantaina 28. toukokuuta ja että teemme kaikkemme vastataksemme niihin ennen tämän viikon loppua. Pidän kiinni siitä, että saatte vastaukset ensi viikon alussa, ja voimme sitten jatkaa keskustelua tämäntyyppisistä kysymyksistä.
Kahdesta tarkemmin määritellystä kohdasta puheen ollen, jäsen van Velzen nosti oikeutetusti esiin terveydelliset ongelmat, niin hermostoa rappeuttavien sairauksien kuin syöpään liittyvien ongelmien kannalta, ja hän tulee huomaamaan, että genetiikan ja terveydenhoidon kohdalla on erityisohjelmien hyväksymisessä avattu mahdollisuuksia eurooppalaisuuden lisäarvosta hyötyvälle työlle tämän kysymyksen parissa. Esimerkiksi syövän tai rappeutumissairauksien kliinisistä kokeista on erityisohjelmaan sisällytetty mahdollisuuksia genetiikan uusien näkymien hyödyntämiseksi. Tämän voi kuitenkin tehdä jo nyt, jos kyseessä on kiistämättömästi eurooppalaisuuden lisäarvo.
Mitä tulee 169 artiklaan, olemme - kuten sanoin - laatineet asiakirjan, jonka pohjalta voidaan käynnistää tämänhenkinen keskustelu ja jossa selitämme, miksi 168 artiklaa ei sovelleta samalla tavoin. Jäsen van Velzen saa erittäin yksityiskohtaisen vastauksen kysymyksiin annettavissa vastauksissa.

Linkohr
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin onnitella komission jäsentä ja komissiota tästä ehdotuksesta. Mikäli ymmärsin oikein, tutkimuksen kuudennessa puiteohjelmassa on paljon vähemmän erikoisohjelmia kuin viidennessä, ja haluaisinkin kysyä teiltä, miksi? Mitkä ovat syyt? Meillä on siis entistä vähemmän alakohtaisia erikoisohjelmia. Tähän asti meillä on ollut omat ohjelmansa biotekniikalle, energialle, ympäristölle ja niin edelleen... Nämä kaikki heitetään nyt samaan pataan. Ettekö tekin pelkää, että tutkimuksen puiteohjelman avoimuus kärsii siitä? Eikö ole myös syytä pelätä, etteivät yksittäisten ammattiryhmien ja alojen etujärjestöt osallistu kuudenteen puiteohjelmaan enää yhtä innokkaasti, koska ne eivät tiedä, mihin alaan se tarkalleen sijoittuu? Kysymykseni kuuluu: voisitteko mainita meille syyt, miksi erikoisohjelmia on nyt vähemmän kuin viime kerralla?

Busquin
. (FR) Haluaisin sanoa jäsen Linkohrille, että tavoitteena on edetä kohti eurooppalaista tutkimusaluetta eli jäsentää tutkimusta paremmin sillä tasolla, ja hän oli itse yksi ensimmäisistä parlamentin jäsenistä, joka sanoi minulle, että meidän täytyy välttää tutkimusten pirstoutumista. Puiteohjelman rahoitus on huomattavan suuri, mutta se ei ole edelleenkään kuin 5 prosenttia tutkimuksen julkisista menoista Euroopassa. Ei pidä siis olettaa, että puiteohjelma kattaisi kaiken eurooppalaisen tutkimuksen. Sen sijaan se voi antaa eurooppalaiselle tutkimukselle enemmän vauhtia ja johdonmukaisuutta. Jos valitsemme liian alakohtaisen lähestymistavan, päädymme toimenpideluetteloon ja suureen hajanaisuuteen. Olemme siis pyrkineet käsittelemään ongelmaa tärkeiden painopistealueiden kautta.
Puhuin äsken postgenomisen aikakauden ongelmasta, joka koskee useita terveyteen ja biotekniikkaan liittyviä aiheita, mutta jäsen Linkohrin hyvin tunteman entistä älykkäämpiä menettelyjä, vähemmän energiaa ja materiaa tuhlaavia materiaaleja hyödyntävää tekniikkaa kehittävän nanotekniikan kaltaiset alat koskevat erittäin monia teollisuudenaloja, niin autoteollisuutta, ilmailuteollisuutta kuin muitakin aloja. Kyse on siis pikemminkin johdonmukaisuudesta kuin ongelmaluettelosta. Olen toki tietoinen siitä, ettei kysymys erityisohjelmien määrästä saa rajoittaa keskustelua painopisteiden sisällöstä. Ja painopisteiden sisällössä voimme tietenkin tehdä vielä paljon täsmennyksiä. Tulette huomaamaan, että erityisohjelmien hyväksymisen myötä otetaan jälleen askel eteenpäin. Uskon, että komission kanssa aloitettu keskustelu auttaa selkeyttämään entisestään tätä tahtoa jäsentää eurooppalaista tutkimusaluetta.
Uskon, että nykyiset puutteet tunnetaan. Hajautamme liikaa varojamme, eikä Euroopalla ole tärkeissä tutkimushankkeissa merkittävää painoarvoa verrattuna muihin teollisuusmaihin, kuten Yhdysvaltoihin tai Japaniin, ja tätä painoarvoa meidän täytyy kasvattaa. Eurooppalainen ohjelma voi auttaa tässä myös uusien järjestelyjen kautta, kuten vahvistamalla kansallisten ohjelmien verkottamista. Meidän täytyy edistää johdonmukaista toimintaa. Tämä on myös yksi syy, miksei meillä ole enempää alakohtaisia erityisohjelmaluetteloita.

Plooij-van Gorsel
Arvoisa puhemies, kiitän komission jäsentä hänen puheenvuorostaan. Otan kuitenkin itselleni vapauden olla eri mieltä hänen viimeisestä vastauksestaan ja ilmaista tukeni kollega Linkohrille. Jokainen ohjelma pitää arvioida sen omien ansioiden perusteella ja jokaiselle ohjelmalle pitää tarjota oma tila ja oma talousarvio aivan siitä riippumatta, sisältääkö ohjelma 20 erilaista aihetta vai muodostaako se yhden ainoan erityisohjelman. Ohjelmiin osallistuvien kannalta voisi olla selkeämpää, jos ohjelmat olisivat erillisiä.
Mutta tämä ei ollut kysymykseni. Haluaisin kysyä kollega Wim van Velzenin tavoin, milloin meidän esittämiimme kirjallisiin kysymyksiin vastataan. Tiedätte paremmin kuin kukaan muu, miten usein olen jo tiedustellut komissiolta, mihin kehysohjelman tietyt prioriteetit oikeastaan perustuvat ja mitä kriteereitä niihin sovelletaan. En ole saanut tähän kysymykseen vielä kertaakaan vastausta sen enempää kuin kukaan muukaan, joka on kysynyt vastaavaa. Toivon, että kysymykseeni nyt vihdoin viimein vastataan.

Busquin
. (FR) Kysymyksiin annettavista vastauksista puheen ollen haluan vain mainita, että saimme kysymykset maanantaina. Tänään on keskiviikko, ja aiomme vastata kysymyksiin ennen viikon loppua. Mielestäni näin nopea aikataulu on osoitus kunnioituksesta parlamenttia ja yhdessä tekemäämme työtä kohtaan. Pidän erityisen tärkeänä, että vastauksissa noudatetaan johdonmukaisuutta, jotta keskustelusta tulisi yhä selkeämpää ja täsmällisempää.
Valinnan ongelmasta uskon jo sanoneeni, että painopistealueet on yhtäältä määritelty - ja olen jo keskustellut tästä parlamentin kanssa - Tekniikan tulevaisuudentutkimuksen laitoksen (IPTS) tekemän työn ja tieteen ja tekniikan tutkimuskomitean (CREST) kanssa jäsenvaltioiden tiedeneuvostojen edustajien tasolla käytyjen keskustelujen perusteella, ja toisaalta ne vastaavat tiede- ja teollisuusyhteisön yleisiä suuntauksia niin postgenomisen aikakauden alalla, nanotekniikassa, tietoyhteiskunnan ongelmissa, elintarviketurvassa kuin kestävässä kehityksessä, josta olen kanssanne samaa mieltä siinä, että meidän täytyy tarkentaa entisestään kuljetus-, ympäristö- ja energiakysymyksiä.
Suuret linjat on määritelty mielestäni erittäin objektiivisten kriteerien perusteella, ja minulla on jo ollut tilaisuus kertoa niistä, mutta valinta on aina täytynyt tehdä. Haluan lopuksi vielä kysyä teiltä, mitä te haluatte lisätä tähän. Keskustellaan siitä. Erityisohjelmissa on mielestäni liikkumavaraa, kunhan varotaan ajautumasta pirstoutumisen tielle, joka veisi puiteohjelmalta sen johdonmukaisuuden.

Piétrasanta
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan ensimmäiseksi kiittää komission jäsen Busquinia paitsi hänen tiedonannostaan myös hänen jatkuvasta yhteydenpidostaan meihin, sillä esitämme hänelle paljon kysymyksiä, mutta kokoamme vähitellen kaikki ainekset, joita tarvitsemme työskennelläksemme, ja uskon, että saamme 5. kesäkuuta järjestettävässä seminaarissa kaikki lisätiedot.
Haluaisin painottaa, kuinka tärkeää on jäsentää eurooppalainen tutkimusalue ja sen edustama innovaatio sekä tehdä kuudennesta puiteohjelmasta joustava ja helpottaa siihen osallistumista. Erityisen tärkeänä pidän eurooppalaisuuden lisäarvoa, joka yleistyy unionin maiden välisissä vaihdoissa, erityisesti sellaisten apurahojen kautta, joita nuorille myönnetään, jotta he voivat tehdä tutkimusta ja työskennellä muissa valtioissa sekä tutustua toisiinsa. Meidän täytyy myös voida säilyttää osaaminen ja arvot Euroopassa eikä vain seurata vierestä, kuinka osaavat ihmiset menevät muualle. Haluaisin lopuksi painottaa erityisohjelmien yhteydessä innovaatiota, ja tällä kerralla sellaista, joka koskee kestävää kehitystä. Tämä on tärkeä asia, josta puhutaan paljon mutta joka näkyy vasta vähän käytännössä.
Haluan ilmoittaa kollegoilleni, että vihreiden ryhmä järjestää tästä aiheesta parlamentissa kollokvion ensi viikolla, 6. kesäkuuta, Brysselissä. Kutsumme kaikki kollegamme paikalle kertomaan mielipiteensä kestävästä kehityksestä, energiasta, uusiutuvista energialähteistä, ympäristöstä ja etenkin ekologiasta, jotta voisimme ottaa nämä mielipiteet huomioon ja esittää ehdotuksia tällä meille hyvin tärkeällä alalla.

Busquin
. (FR) Liikkuvuus on erittäin tärkeä asia, jotta voitaisiin todella luoda tutkimuksen eurooppalainen ulottuvuus. Tässä näkökohdassa on kaksi tekijää: ensinnäkin nykyiset tutkijoiden, professoreiden ja muiden vastaavien liikkuvuuden esteet. Korkean tason ryhmä, johon kuului asiantuntijoita kaikista jäsenvaltioista, on kokoontunut ja jättänyt meille tiedeyhteisön liikkuvuuden vaikeuksista kertomuksen, josta muuten keskustellaan tutkimusasioiden neuvostossa 26. kesäkuuta ja joka toimitetaan parlamentille. Kuten olen usein sanonut, Euroopassa pätevöityneen tutkijan on vaikeampi mennä toiseen Euroopan maahan kuin esimerkiksi Yhdysvaltoihin. On siis esteitä, jotka täytyy yrittää kohdata ja poistaa.
Toinen tekijä liittyy nuorten tutkijoiden liikkuvuuteen. Marie Curie -ohjelma on suuri menestys, kuten tiedätte, mutta haluamme ehdotuksessa kaksinkertaistaa nuorten tutkijoiden liikkuvuuden välineet ja luoda myös Euroopan houkuttelevuutta lisääviä apurahoja, jotta maailman ja kolmansien maiden tutkijat pitäisivät Eurooppaa jälleen houkuttelevana. Tulette siis huomaamaan, että ohjelmassa on erittäin konkreettisia ehdotuksia liikkuvuudesta.
Lopuksi viimeinen kohta, eli kestävän kehityksen tekijöiden konkretisoitumisen ongelma, kuuluu uskoakseni politiikkaan, josta parlamentti, komissio ja neuvosto aikovat keskustella Göteborgissa. Näillä aloilla tarvitaan tutkimusta etenkin konkreettisista esimerkeistä, joilla tuetaan kestävän kehityksen politiikkoja. Jäsen Pietrasanta, olette puoltanut esimerkiksi ECOCITiin liittyviä ajatuksia, jotka on tarkoin määritelty jollekin alalle, tämä on mielestäni hyvä esimerkki kestävän kehityksen soveltamisesta paikallisella tasolla, ja uskon, että voisimme ajatella ECOCIT-verkostoa Eurooppaan.

Jackson
Arvoisa puhemies, toivon, ettette pidä tätä sopimattomana, mutta minulla on komission jäsenelle erityinen kysymys tutkimuksesta.
Olen samaa mieltä niiden kollegojeni kanssa, joiden mielestä tapa, jolla uudet ohjelmat organisoidaan, tekee vaikeaksi nähdä, mitä oikeastaan tapahtuu. Erityinen kysymykseni on seuraava: yksi niistä asioista, joissa tutkimusta tarvitaan kiireellisesti, on suu- ja sorkkataudin puhkeamisessa käytettävien rokotusten tehokkuus. En tiedä - ja olen tutkinut asiaa - mitä tälle tutkimukselle tapahtuu niin nykyisessä kuin suunniteltavassakin puiteohjelmassa.
Monelle eurooppalaiselle olisi hyvin hyödyllistä tietää, mitä ollaan tekemässä. Pelkään pahoin Yhdistyneen kuningaskunnan kokemuksen perusteella, ettei suu- ja sorkkatauti katoa ja että joudumme käsittelemään sitä vielä pitkään. Siksi tarvitaan kiireisesti eurooppalaista tutkimusta.

Busquin
. (FR) Arvoisa puhemies, suu- ja sorkkatautitutkimuksia koskevista ongelmista puheen ollen on ainakin uudessa puiteohjelmassa nostettu elintarviketurva etusijalle samoin kuin elintarvikkeiden laatu. Olemme varanneet 600 miljoonaa euroa tälle ohjelman osalle. Tämä parantaa mielestäni myös mahdollisuuksia mukauttaa ohjelmia uusiin ongelmiin. Pidämme tätä kohtaa hyvin tärkeänä: meidän täytyy voida säilyttää mukauttamiselle liikkumavara kriisitilanteiden varalle. Emme saa sitoa itseämme uuden puiteohjelman hyväksymisellä vuoteen 2005 ennakoimatta, mitä tuolloin voi tapahtua.
Erityisohjelmajärjestelyssä tuomme siis esiin, että meidän täytyy mielestämme varata vuosittain mahdollisuus puuttua kiireisiin ja täsmällisiin ohjelmiin. Aikaisemmista suu- ja sorkkatautia koskeneista ja puiteohjelmaan sisältyneistä tutkimuksista toimitan teille ne, jotka meillä on komissiossa hallussamme, ja pyydän yksikköäni toimittamaan ne teille mahdollisimman pian.

Caudron
Arvoisa puhemies, minäkin haluan vuorostani kiittää komission jäsentä sekä yhteydenpidosta että niiden määräaikojen kunnioittamisesta, joita me molemmat vahvistamme esittäessämme toisillemme kysymyksiä. Haluan myös vakuuttaa hänelle, että tuemme hänen suunnitelmansa yleisrakennetta. Hänen esiteltyään viisi erityisohjelmaa haluan kuitenkin muistuttaa hänelle, että parlamentti on huolestunut tästä liian suppeasta määrästä, ja haluaisin kysyä häneltä, mitä hän ehdottaa keinoiksi valvoa näitä erityisohjelmia niin parlamentin kuin ministerineuvostonkin tasolla.
Toinen kysymykseni koskee välineitä. Pyytäisin häntä kertomaan välttämättömältä vaikuttavasta joustavuudesta hänen ehdottamiensa uusien välineiden käyttöönoton ja joidenkin vanhojen välineiden ainakin väliaikaisen ylläpidon välillä.
Kolmas kysymys: mitä takeita hänellä on tällä hetkellä, että neuvosto hyväksyy hänen esittämänsä 17,5 miljardin euron summan?
Vielä lisäkysymys: kannattaako komission jäsen itse yhteisen tutkimuskeskuksen toiminnan jatkamista erittäin hyvissä oloissa?

Busquin
. (FR) Kiitos, jäsen Caudron. Kaikki nämä kysymykset ansaitsisivat perusteelliset vastaukset, mutta haluaisin antaa joitakin vastauksia tänään noudattamamme ytimekkyyden mukaisesti. Painopistealueiden valvontaohjelmasta puhuttaessa niin neuvoston kuin parlamentinkin kannalta, sillä puiteohjelmassa noudatetaan yhteispäätösmenettelyä, on selvää, että kaikki painopistealueet kokoavan erityisohjelman etuna on yhden ainoan komitean luominen, mutta sellaisen komitean, joka voi jakaantua, jos näin voidaan sanoa, eri painopisteiden mukaisesti. Mielestäni keskustelussa olennaista ei ole niinkään määrä vaan mahdollisuus käydä perusteellista keskustelua tietyistä painopistealueista. Uskon, että voisimme keskustella työskentelyä ja soveltamista koskevista säännöistä ja miettiä, kuinka vastustus pitäisi kohdata.
Uusien ja vanhojen välineiden ongelmasta puheen ollen - tämä asia täytyy tehdä selväksi - uuden puiteohjelman täytyy mielestämme olla väline, jolla jäsennetään Brysselistä käsin eurooppalaista aluetta. Edellisten ohjelmien aiemmin tehdyt arvioinnit osoittavat, että ne ovat hyödyllisiä, sillä niiden avulla luodaan yhteyksiä Euroopan tasolla, mutta niillä ei ole riittävän jäsentävää vaikutusta. Tämä on täysin selvää. Siksi tarvitsemme uusia välineitä. Ymmärrän vastahakoisuuden, johon törmätään aina, kun puhutaan "uudesta". Muutokseen sopeutuminen on vaikeaa, ja se on luonnollista. Kyse on täysin ymmärrettävästä reaktiosta, ja ymmärrän vastahakoisuuden, siksi asia täytyy selittää kunnolla. Haluan kuitenkin sanoa, että ehdotuspyynnöt pysyvät ajankohtaisina niin sanotussa kahdeksannessa painopistealueessa, joka yhdistää politiikkojen tuet ja uudet politiikat. Ehdotuspyynnöille on siis varattu yli 1,6 miljardia euroa termin perinteisessä mielessä. Ehdotus on siis kuultu.
Vaikka yleinen talousarvio vaikuttaa saaneen jossain määrin neuvoston tuen, olen ymmärtänyt puheenjohtajavaltio Ruotsin ehdottaneen, että 26. kesäkuuta kokoontuvassa tutkimusasioiden neuvostossa käytäisiin alustava epävirallinen keskustelu talousarvioista. Toivon, että ehdotuksemme hyväksytään. Tämä on maltillinen ehdotus, joka mahtuu komission eri politiikoille Berliinissä vahvistettujen rahoitusnäkymien rajoihin. Mielestäni on siis mahdollista, että talousarvio hyväksytään.
Lopuksi yhteisestä tutkimuskeskuksesta. Kuten tiedätte, olemme pyrkineet kohdentamaan yhteisen tutkimuskeskuksen toiminnan tehtäviin, joihin se soveltuu parhaiten - eli yhteisiin valvonta- ja testaustehtäviin sekä tieteellisiin asiantuntijatehtäviin ympäristön, terveyden, joidenkin ydinvoiman näkökohtien sekä tietoyhteiskunnan turvallisuuden ongelmien alalla. Meillä on tässä välineitä, ja meillä on tietenkin yhteisen tutkimuskeskuksen tasolla ohjelma, joka talousarvion kannalta ei ole kasvussa mutta joka kokoaa paremmin yhteisen tutkimuskeskuksen tehtävät. Yhteinen tutkimuskeskus tulee uskoakseni jatkamaan toimintaansa, kunhan sille annetaan koko Euroopan unionia hyödyttäviä tehtäviä.

Mulder
Arvoisa puhemies, haluan vielä hetkeksi palata niihin ongelmiin, joita eläintuotteiden alalla on esiintynyt viimeksi kuluneina kuukausina ja vuosina.
Ongelmia on kaksi: BSE, johon voidaan kehittää parempia testejä, ja suu- ja sorkkatauti, johon voidaan kehittää merkitty rokote. Haluaisin komission jäsenen kertovan, mihin konkreettisiin hätätoimiin hän aikoo ryhtyä tällä alueella.
Arvelen, että suuri yleisö ei enää kauempaa voi hyväksyä terveiden eläinten laajamittaista teurastamista. Euroopan pitäisi tehdä tälle asialle jotain mahdollisimman nopeasti, ja haluaisin komission jäsenen vastaavan selkeästi siihen kysymykseen, milloin Euroopan unioni alkaa omasta puolestaan edistää tällä alueella tapahtuvaa kehitystä.

Busquin
. (FR) (ilman mikrofonia) ... tutkimuksen ongelmista, sillä puhun nyt tutkimuksesta. Taudeista, muun muassa hullun lehmän taudista ja spongiformisen enkefalopatian tarttumisesta voin kertoa, että edellisessä ohjelmassa määriteltiin 48 tutkimushanketta tämän ongelman ilmettyä. Meillä on siis asiakirja, johon on koottu kaikki nämä tehdyt tutkimukset ja viimeisessä tutkimuksesta vastaavien ministerien neuvostossa päätettiin kutsua koolle - ja tämä on uutta - Euroopan tasolla kaikki tutkijat - enkä puhu nyt eläinlääkäreistä tai eläinlääketieteellisistä korkeakouluista - jotka tutkivat hullun lehmän taudin ongelmia mutta myös ihmisten kannalta erittäin huolestuttavan taudin, Creutzfeldt-Jakobin taudin ongelmia.
Minulla on ilo voida kertoa parlamentin jäsenille, että teimme ainutlaatuiseksi tunnustetun työn, kun laadimme luettelon kaikista Euroopan tutkimushankkeista. Työ oli jo itsessään mielenkiintoista, sillä eri maiden lahjakkaat tutkijat yllättyivät huomatessaan, että muissakin maissa oli tutkijoita, jotka tekivät samankaltaisia tutkimuksia. Tämä asiakirja jaetaan 26. kesäkuuta kokoontuvassa tutkimuksesta vastaavien ministerien neuvostossa, ja se aiotaan julkaista. Minulla oli jo tilaisuus pitää lehdistötilaisuus, jossa ilmoitin tästä ja esittelin asiakirjan suuret linjat, mutta tämä on mielestäni hyvin konkreettinen asia.
Siitä, pitäisikö meidän ryhtyä teurastamisiin vai ei, teidän pitää mielestäni puhua kollegoideni, komission jäsenten Byrnen tai Fischlerin kanssa, sillä näihin asioihin liittyvät politiikat laaditaan joko terveyden ja kuluttajansuojan alalla tai yhteisen maatalouspolitiikan alalla.

Maes
Arvoisa puhemies, puhumme parhaillaan eläintaudeista, mutta myös ihmisillä on yhä hyvin kohtalokkaita tauteja, arvoisa komission jäsen.
Niinpä ihmisten keskuudessa leviäviin, selittämättömiltä vaikuttaviin tauteihin löytyy kuitenkin selitys, kuten köyhdytetty uraani, ja immuunijärjestelmän sairaudet voivat johtua ympäristön aineista. Voitteko vakuuttaa meille, että kiinnitätte tällä alueella tapahtuvaan tutkimukseen tarvittavaa huomiota?
Yleisemmällä tasolla haluan kysyä, pystyykö Eurooppa ottamaan kiinni Yhdysvallat. Eurooppa on Yhdysvaltoja jäljessä muun muassa varojen myöntämisessä. Voiko komission jäsen vakuuttaa meille, että sekä yhteisö että jäsenvaltiot myöntävät vastaisuudessa enemmän varoja? Komission jäsen on aina sanonut meille, että ei ole kovin relevanttia ottaa yhä uudestaan esille perustutkimuksen ja sovelletun tutkimuksen eroa. Voimmeko siitä huolimatta luottaa, että Euroopassa tapahtuva perustutkimus ei jää jälkeen?

Busquin
. (FR) Vastaan ensimmäiseen kysymykseen: huomaatte vielä, jäsen Maes, että tänä aamuna komissiossa hyväksymissämme erityisohjelmissa on hyvin selkeitä kappaleita esimerkiksi ympäristön vaikutuksista terveyteen eli samalla kemiallisten tuotteiden vaikutuksista. Tämänlaatuisia tutkimuksia on suunniteltu. Niitä on jo tehty, mutta olette oikeassa siinä, että kyse on ennaltaehkäisystä. Huomaatte asiakirjasta, että ympäristöön liittyviä terveysvaaroja on tarkasteltu elintarviketurvaa ja terveysvaaroja koskevan painopistealueen sivulla.
Mitä tulee välineisiin, jotka Eurooppa antaa tutkimukselle, mielestäni on välttämätöntä tehdä yleisesti entistä enemmän. Tämä on eurooppalaisesta tutkimusalueesta annetun tiedonannon viesti - käytämme tutkimukseen vain 1,9 prosenttia BKT:stämme, Yhdysvallat käyttää 2,7 prosenttia ja Japani 3,1 prosenttia. Mielestäni tähän on havahduttu Lissabonin ja Tukholman huippukokousten jälkeen. Valtioiden päämiehet puhuvat säännöllisesti eurooppalaisesta tutkimusalueesta. Ilahduin muuten lukiessani, että Euroopan unionia koskevassa puheessaan pääministeri Jospin puhui eurooppalaisen tutkimusalueen tarpeellisuudesta, mutta jäsenvaltioiden tahto on välttämätöntä. Niiden täytyy lisätä ponnistelujaan. Siksi tutkimuspolitiikkojen vertailuanalyysin, jonka panemme täytäntöön, ja tämän tutkimuksen vilkastuttamisen välineiden kehittämisen, joka tapahtuu luomalla integroituja hankkeita, jäsentämällä eurooppalaista tutkimusaluetta ja antamalla komission tuki kansallisten ohjelmien muuttamiseksi yhteisiksi ohjelmiksi, täytyy luoda tutkimusta tukeva dynamiikka.
Samalla tavoin korostatte aivan perustellusti yhtä keskeistä ongelmaa Euroopan tasolla eli nuorten tutkijoiden ongelmaa. Ei puhuta tarpeeksi siitä, että eurooppalaisten tutkijoiden keski-ikä on korkeampi kuin Euroopan väestön keski-ikä. Tässä on siis ongelma: jäsenvaltioissamme ei ole kannustettu ihmisiä hakeutumaan tieteellisen tutkimuksen alalle, eikä sitä ole arvostettu. Kaiken kaikkiaan 20 viime vuoden aikana on muodostunut erityinen ongelma, ja siksi meidän täytyy nyt houkutella myös nuoria tutkimusalalle ja nostaa alan arvostusta. Joissakin jäsenvaltioissa on selvästi - sanon tämän ehkä vähän tylysti - jotain häpeällistä nuorten tutkijoiden asemassa yhteiskunnallisen ja rahallisen arvostuksen kannalta.
Tämä on siis ongelma, johon meidän täytyy puuttua kaikkialla Euroopassa, ja uskon, että voimme järjestää vertailuaineistoja, joiden pohjalta kaikki jäsenvaltiot voivat ryhtyä käsittelemään tätä ongelmaa, ja voin sanoa, että ongelma on nyt tiedostettu. Kaikki tietävät, että tietoyhteiskunta on tulevina vuosina talouden liikkeellepaneva voima. Lissabonin huippukokouksessa todettiin, että 25-50 prosenttia talouskasvusta liittyy osaamiseen ja siten tutkimukseen ja innovaatioon. Tässä on myönteinen dynamiikka, jota yritämme levittää mahdollisimman laajalle. Puiteohjelman täytyy edistää tämän asian tiedostamista.

Schwaiger
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Busquin, te vaaditte tutkimustoimien entistä tehokkaampaa verkottamista yhtäältä yhteisötasolla ja toisaalta kansallisella, alueellisella ja kansainvälisellä tasolla! Kotialueellani on hyvin tyypillinen esimerkki, nimittäin Heidelbergissä sijaitsevan Saksan syöpätutkimuskeskuksen ja Karlsruhen transuraania tutkivan instituutin välinen yhteistyö. Kysymys kuuluu: eikö meidän pitäisi järjestää tulevaisuudessa verkottumista käsittelevä eurooppalainen viikko, jossa tuodaan esiin hyviä esimerkkejä, ja eikö verkottumiseen tarvita myös Euroopan unionin taloudellista avustusta, jolla voitaisiin tukea erityisen menestyksekkäitä yhteisiä tutkimusyrityksiä?

Busquin
. (FR) Olen täysin samaa mieltä jäsen Schwaigerin kanssa. Juuri niin me haluamme tehdä. Voin kertoa hänelle, että olemme aloittaneet yhteydenpidon Euroopan alueella sijaitsevien mutta Euroopan unionin toimialaan kuulumattomien suurten tutkimuskeskusten, kuten Genevessä sijaitsevan CERNin tai Heidelbergissä sijaitsevan Euroopan molekyylibiologian laboratorion kanssa. Yritämme ensimmäistä kertaa luoda niiden välille yhteistoimintaa. Ne kokoontuivat täällä Brysselissä komission kanssa itsenäisinä mutta luoden yhdessä kriittisen massan. Otin vapauden välittää esimerkkinne Heidelbergistä ja syöväntutkimuskeskuksesta Ranskan INSERMille - sillä, kuten tiedätte, yksi ranskalaisen INSERMin ryhmä työskentelee Heidelbergissä saksalaisen syöväntutkimuslaitoksen kanssa. On erittäin tärkeää, että autamme luomaan näitä kansallisia yhteistoimintoja. Kyseessä on joko perustamissopimuksen 169 artiklan soveltaminen tai kansallisissa ohjelmissa yhteistyölle tarjottava tuki.
Ajatuksenne verkottamisten konkreettisesta osoittamisesta on kuitenkin erinomainen, ja saatan vielä palata siihen esittäessäni, mitä on jo olemassa ja mitä täytyy vielä voimistaa. Komission tehtävä on tarjota kaikille mahdollisuus osallistua kiinnostuksensa mukaan tiettyihin aloihin, mutta aloitteita aiotaan luonnollisesti tehdä. Eurooppalaisen alueen dynamiikka on jo nähtävissä useissa kansallisissa laitoksissa, jotka ovat omaksuneet tämän dynamiikan.

Bowis
Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti komission jäsenen ilmoitukseen, että hän on halukas kuuntelemaan ihmisiä. Mietin, olisiko hän valmis kuuntelemaan erityisesti niitä henkilöitä, jotka työskentelevät kansanterveyden parissa ja kuuntelemaan heidän huoliaan siitä, että julkisen terveydenhuollon, terveyden edistämisen ja sairauksien kannalta erittäin hyvä ohjelma vaikuttaa katoavan.
Ymmärtääkseni tutkimusohjelmien seitsemässä ensimmäisessä luokassa terveydenhuolto on rajattu erittäin tieteellisiin biolääketieteellisiin tutkimusohjelmiin. Kun ihmiset kysyvät, mitä kansanterveyden tutkimukselle tapahtuu, heille kerrotaan, että se on sisällytetty kaiken kattavaan kahdeksanteen luokkaan, joka on lähinnä kirpputori-ohjelma, jolle on varattu vain hyvin vähän varoja.
Näille ihmisille sanotaan, että komission pääosastoja on jo kehotettu esittämään tarjouksia, joten maatalous kilpailee tarjouksissa ympäristöä vastaan, joka kilpailee tarjouksissa terveydenhoitoa vastaan ja niin edelleen. Kansanterveyden ala vaikuttaa jäävän jalkoihin juuri, kun sitä ollaan Amsterdamin sopimuksen nojalla nostamassa etusijalle Euroopan unionissa. Tarkastelisiko komission jäsen tätä asiaa, sillä jos haluamme kunnollisen tutkimusohjelman, meidän täytyy tutkia tutkimusohjelmaa ja kuunnella ihmisiä kentällä.

Busquin
. (FR) Ymmärrän täysin kysymyksen. Uskon, että juuri tämä on tulevan keskustelumme suunta. Ensinnäkin painopisteiden sisältö. Geenitutkimuksen yhteydessä on tietenkin myös terveydenhuoltopolitiikkoja. Vastasin jo jäsen van Velzenin kysymykseen syöpään ja Alzheimerin tautiin liittyvistä ongelmista, joiden tutkimusta jatketaan. Osallistuin hiljattain Euroopan parhaiden syöpäasiantuntijoiden kokoukseen. He kaikki tietävät, että geenitutkimus on yksi mahdollisista ratkaisuista tähän sairauteen, sillä olemme siirtymässä yhä yksilökohtaisempiin hoitomuotoihin, joissa otetaan huomioon nämä geenitutkimuksen tekijät. Eikä kyse ole teoreettisesta geenitutkimuksesta 10:n tai 15 vuoden aikavälillä, vaan todistettavista sovelluksista. Tämän parhaiden syöpätutkijoiden verkoston luominen kuuluu siis tavoitteisiimme. Asiassa ei ole mitään ristiriitaa.
Olette kuitenkin oikeassa tuodessanne esiin, että täytyy edelleen jatkaa kansanterveydellisiä tutkimuksia, jotka eivät vaikuta varsinaisesti tieteellisiltä, vaan keskittyvät lähinnä epidemiologiaan. On totta, ettei tätä ole sisällytetty kahdeksanteen painopistealueeseen. Se sisältyy toiseen alaan, jota ei kenties ole tuotu selkeästi esiin, eli kansallisten ohjelmien väliseen yhteistyöhön. Yhteistyötä voitaisiin siis harjoittaa esimerkiksi epidemiologisten tietojen alalla. Eurooppalaisen tutkimusalueen vahvistamiseen on varattu 400 miljoonaa euroa. Lähestymistapoja on useita. Olette täysin oikeassa siinä, ettemme voi sivuuttaa kaikkea, mikä auttaa luomaan ongelmalle eurooppalaisen ulottuvuuden. Nämä näkökohdat täytyy aina ottaa huomioon.

Westendorp y Cabeza
Arvoisa puhemies, haluan ennen kaikkea korostaa, miten erinomaista yhteistyötä komission jäsen Busquin ja parlamentti tekevät tutkimukseen liittyvissä kysymyksissä sen valiokunnan välityksellä, jonka puheenjohtaja olen. Haluaisin myös käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kertoa teille, että tiedeyhteisöllä on kaksi huolenaihetta, joista se on käytännöllisesti katsoen yksimielinen.
Ensimmäinen on, että tiedeyhteisö tukee varauksetta ajatusta yhteisestä tutkimusalueesta. Toisaalta se epäilee kuitenkin vahvasti, että synergia- ja lisäarvovaikutus Euroopan tasolla saatetaan menettää eri tutkimushankkeiden keskittymisen vuoksi; toisin sanoen, mitä pienempi on ydinryhmä ja mitä keskitetympiä nämä hankkeet ovat, sitä vaikeampi on saada aikaan tätä synergiaa Euroopan tasolla.
Toinen kysymys liittyy välineisiin. On suunniteltu kolmea välinettä: huippuosaamisen verkostot, integroidut hankkeet ja 169 artiklan soveltaminen. Tiedeyhteisö on huolissaan siitä, että nämä kolme välinettä olisivat uusia ja ainoita, joita käytettäisiin. Yhteisö pelkää, että muut välineet, joita käytettiin aikaisemmin ja joihin tiedeyhteisö oli jo tottunut, menetettäisiin. Se pelkää myös, että jos käytetään yksinomaan näitä kolmea välinettä, voidaan yhtäkkiä menettää monia jo muodostuneita tutkimusryhmiä.
Näin ollen haluaisin, että komission jäsen vastaisi näihin kahteen huolenaiheeseen.

Busquin
. (FR) Jäsen Westendorpin kysymys on aivan olennainen. Yritämme vastata siihen vähitellen. Meidän täytyy pitää mielessä dynamiikka, jonka olemme halunneet luoda, eli keskittää hankkeita enemmän ja antaa niille eurooppalaisuuden lisäarvo; tätä on eurooppalaisen tilan jäsentämisen dynamiikka. Tämän olen jo sanonut aiemminkin. Mikä on siis ongelmana? Se, että ehdotusten liiallinen pirstoutuminen asettaa jäsentämiselle esteitä. Ehdokasvaltioiden mukaantulon ja EU:n laajentumisen myötä pirstoutumisen vaarat kasvavat. Meillä tulee olemaan liian pienikokoisia hankkeita, mikä johtaa ongelmiin, jotka tiedeyhteisö tiedostaa itsekin: määräaikoihin, byrokratiaan ja hankkeiden riittämättömään kunnianhimoon liittyviin ongelmiin. Tämä on kielteinen näkökohta.
Täytyy siis löytää kultainen keskitie kunnianhimoisten, integroitujen hankkeiden kautta, joissa ei sivuuteta koko tiedeyhteisöä. Tällaiset hankkeet ovat sitä paitsi suuntautuneet enemmän tiedeyhteisöä kohti, sillä niillä on eurooppalaisuuden lisäarvoa ja ne ovat pitkäkestoisia. Esimerkiksi huippuosaamisen verkostot ovat pysyviä ja koskettavat tiedeyhteisöä enemmän kuin nykyiset järjestelmät. Tiedän, kuinka tärkeää on löytää tasapaino eurooppalaisen alueen luomisen halukkuuden, hankkeiden laajuuden ja sen välillä, ettei kukaan saa tuntea jäävänsä ulkopuolelle. Meidän täytyy siis jakaa tietoa ja kehittää tarjottavia asioita etenkin, kun kaikki kolme välinettä ovat työkaluja painopistealueilla mutta ei kahdeksannella painopistealueella, johon kuuluvat hankkeet pysyvät unionin politiikan tuen ja siis perinteisten ehdotusten piirissä.
Kuitenkin uskon, että tulevan keskustelun tavoitteena on löytää tasapaino muutoksen ja tietyn yhdenmukaisuuden välillä, joka aiheutti aika paljon ongelmia hankkeiden kokonaisuuden hallinnoimisessa. Hallinnoitavanamme on 14 000 hanketta.
Toistan vielä kerran, että eurooppalainen tutkimuskeskus on muutakin kuin eurooppalainen puiteohjelma. Eurooppalainen puiteohjelma on osa eurooppalaista tutkimusaluetta. Tämän jälkimmäisen luomiseen tarvitaan myös jäsenvaltioiden halukkuutta lisätä hieman yhteistyötä tutkimusvälineidensä tasolla. Meidän täytyy siis auttaa siinä. Tämä on tavoitteemme.

Rovsing
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komission jäsentä, koska olen sitä mieltä, että tämä on ylipäänsä yksi tärkeimmistä tänään käsittelemistämme asioista. Kysehän on niiden arvojen luomisesta, joiden tarkoituksena on varmistaa Euroopan hyvinvointi moneksi vuodeksi eteenpäin. Valitettavasti tutkimuksesta vastaavat erityisesti hallitukset, ja ne ovat kaikissa Euroopan valtioissa lähes poikkeuksetta tehneet pelkästään leikkauksia, enkä ole myöskään varma siitä, että veljeskansamme Ruotsi pyrkii mitenkään kiirehtimään sellaisten kansallisten perustutkimusohjelmien tukemista, joiden avulla saataisiin uutta tietoa. Jos aiomme saavuttaa kuudennessa puiteohjelmassa sen, että innovatiiviset pienyritykset voivat osallistua toimintaan niiden henkisten oikeuksien kärsimättä, meillä on oltava joitakin järjestelmiä, jotka mahdollistavat sen, että ulkopuolinen yritys voi osallistua suuriin tutkimusohjelmiin ja sen, että sopimuksia voidaan solmia ilman turhaa byrokratiaa. Sen vuoksi olennainen kysymys kuuluukin: onko neuvosto lopultakin päättänyt antaa tutkimusosastolle sellaisen toimeksiannon, että se voi solmia sopimukset tarvitsematta siihen 20:tä allekirjoitusta? Jos näin ei ole, niin teidän toimintakykynne, arvoisa komission jäsen, on hyvin rajallinen. Pienyritysten tai yliopisto-osastojen kannalta on turhauttavaa, että ne joutuvat odottamaan 20:tä allekirjoitusta, koska neuvosto on niiden kohdalla päättänyt niin. Olemmeko komission menettelyjen uudelleenjärjestelyjen yhteydessä ottaneet huomioon tämän tärkeän näkökohdan? Olen iloinen, että neuvosto on kerrankin paikalla, ja olen iloinen kuullessani komission vastauksen.

Busquin
. (FR) Olen täysin samaa mieltä puhujan kanssa. Uusien välineiden tarkoituksena on lisätä vastuuta ja joustavuutta. Haluamme estää sen, että kuudennessa puiteohjelmassa olisi vielä liian velvoittavia ja lannistavia osallistumista koskevia sääntöjä. Osallistumista koskevien sääntöjen täytyy siis palvella nykyistä paremmin pieniä ja keskisuuria yrityksiä sekä tiedeyhteisöä. Tämä on täysin selvää. Tätä varten integroidut hankkeet tarjoavat enemmän mukautuvuutta ja joustavuutta ja niissä vältetään sääntöjä, jotka ovat niin velvoittavia, että ne sulkevat pienet ja keskisuuret yritykset ulkopuolelleen.

Nisticò
Arvoisa puhemies, haluaisin puheenvuorossani kiittää komission jäsen Busquinia siitä ainutlaatuisesta mahdollisuudesta, jonka hän meille tarjoaa jatkuvilla suhteillaan Euroopan parlamenttiin.
Ohjelma kokonaisuudessaan on meistä toki kelvollinen, mutta sitä on parannettava. Tämä tehtävä meidän täytyy saattaa yhdessä päätökseen. Parannuksia tarvitaan esimerkiksi rakenteeseen, joka on yhä liian byrokraattinen: sen osa-alueita on selkeytettävä entisestään, ja samoin mielestäni on selkeytettävä entisestään rahoituksen uudelleenjakoa. Omasta mielestäni etusijalla ovat ilman muuta ihmisten terveyttä koskevat erittäin kiireelliset ja vakavat ongelmat.
Verkkojen ja osaamiskeskusten osalta uskon, että komission jäsen panee merkille myös tarpeen keskustella parlamentin kanssa. Mitä meidän valiokuntaamme tulee, meillä on hahmoteltuna kokonainen joukko Euroopassa toimivia osaamiskeskuksia. Olen siis pääpiirteittäin sitä mieltä, että näiden jatkuvien suhteiden avulla on mahdollista parantaa koko ohjelmaa ja löytää ratkaisu esimerkiksi jäsenten Jackson ja Bowis esille ottamiin kiireellisiin kysymyksiin. Toisin sanoen meidän on puututtava jäykkiin toimintamalleihin: olemme luoneet eurooppalaisen kansanterveysohjelman, josta voi varmasti olla hyötyä komission jäsenelle, ja olen itse asiassa varma, että hän on ottanut sen jo pääosin huomioon.

Busquin
. (FR) Kiitos, jäsen Nisticò. Mielestäni hänen käyttämänsä ilmaus, että ohjelmat eivät saa olla liian lokeroituja, on muiden termien kanssa vastaus siihen, mitä olen sanonut, eli että meidän täytyy yrittää välttää liian jäykkiä ja liian lokeroituja järjestelmiä ja valita laajoja teemoja, kuten tietenkin kaikkea, mikä liittyy neurologiaan ja genetiikkaan, jotka käsittelevät terveyttä ja useita eri aloja koskevia ongelmia, ja meidän täytyy lisätä poikkitieteellisyyttä ja luoda huippuosaamisen verkostoja ottaen huomioon nämä erilaiset ainekset - tämä on tässä ajatuksena. Ajatuksen täytyy tietenkin kehittyä eri tiedeyhteisöjen välisen vuoropuhelun kautta.
Parlamentin jäsenillä on tietenkin hyvä mahdollisuus välittää tiedeyhteisön kysymyksiä, joita olen nyt kuullut, ja ehdotuksia huippuosaamisen verkostojen luomiseksi aloilla, jotka kiinnostavat Euroopan unionia ja joilla on kiistaton eurooppalaisuuden lisäarvo. Tämä on olennainen edellytys. Kuten aloittaessani sanoin, ensi tiistaina 5. kesäkuuta, kokoonnumme iltapäiväksi pohtimaan konkreettisia toimia erityisohjelmien pohjalta, sellaisina kuin ne on nyt määritelty, mutta myös uusia välineitä koskevien oikeutettujen kysymysten pohjalta.

Puhemies
Kiitos, komission jäsen Busquin. Kiitän kaikkia puheenvuoron pitäneitä kollegoja.
Keskustelu on päättynyt.

 

Purvis
Haluaisin esittää ehdotuksen tulevaisuuden varalle. Heilutin istunnon alussa pitkään kättäni. Saatoin päästä puhujalistalle, mutta minulla ei ole mitään tietoa siitä. Voisiko joku avustajistanne antaa merkin viittauksestamme, jotta tietäisimme, että voimme lopettaa ja sen, olemmeko päässeet listalle. Se voisi auttaa meitä.

Puhemies
Hyvä on, jäsen Purvis. Painan tämän ehdotuksen mieleeni.

Nizzan sopimus ja Euroopan unionin tulevaisuus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Méndez de Vigon ja Seguron laatima perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietintö (A5-0168/2001) Nizzan sopimuksesta ja Euroopan unionin tulevaisuudesta.

Méndez de Vigo
. (ES) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, kun minulla oli neljä vuotta sitten kunnia esitellä ystäväni Dimitri Tsatsosin kanssa parlamentille Amsterdamin sopimusta koskeva lausunto, palautin tuon puheenvuoroni lopussa mieliin Miguel de Cervantesin vanhana, väsyneenä ja jo elämään kyllästyneenä lausumat sanat, että joissakin tilanteissa oli valittava, ollako tie vai majatalo, jatkaako eteenpäin vai jäädäkö paikoilleen, ja minä sanoin: "On oltava tie, on jatkettava eteenpäin." Amsterdamin sopimus on jälleen yksi askel tähän suuntaan. Muistan myös, miten komission jäsen ja hyvä ystäväni Marcelino Oreja vastasi minulle samalla tavoin Miguel de Cervantesin sanoin, että haltijat voivat viedä meiltä kaiken, mutta toivoa ei milloinkaan.
Tuoko Nizzan sopimus sitten sitä toivoa, jota Euroopan parlamentti uskoi sen tuovan? Vastaus on selvä: ei, tämä ei ole sitä, mitä Euroopan parlamentti pyysi. Koska parlamentti halusi toimielinten perusteellista uudistamista; koska parlamentti halusi valmistaa Euroopan unionia laajentumista varten; koska Euroopan parlamentti halusi käsitellä niitä ongelmia, jotka vaivasivat kansalaisia. Todellisuudessa hallitukset, jotka päättävät hallitustenvälisen konferenssin esityslistasta, tekivät toisenlaisen päätöksen, ja näin ollen työjärjestys oli sellainen kuin oli eikä sellainen kuin Euroopan parlamentti halusi sen olevan.
Nizzan sopimus ei ole ratkaissut montaa näistä kysymyksistä. Se on ratkaissut niistä vain muutamia, joissakin tapauksissa tyydyttävällä, toisissa taas riittämättömällä tavalla. Mielestäni tämän Antonio Seguron ja minun esittelemän päätöslauselman ja mietinnön ansioksi sikäli kuin sellaista nyt on voidaan katsoa se, että se on tasapainoinen asiakirja, mikä kuvastaa sitä, että parlamentti on luopunut kannustajan roolistaan ja alkanut osallistua aktiivisesti päätöksentekoon. Aktiivisesti päätöksentekoon osallistuva parlamentti merkitsee myös vastuuntuntoista parlamenttia, ja näin ollen sellaista parlamenttia, jonka on tehtävä asiat tasapainoisella tavalla.
Haluan tässä vaiheessa osoittaa kunnioitusta kaikille perussopimusasioiden valiokunnan jäsenille, jotka ovat työskennelleet erinomaisen yhteisymmärryksen vallitessa, ja aloitan valiokunnan puheenjohtaja Giorgio Napoletanosta sekä hyvästä ystävästäni Antonio Segurosta, joka on ollut paitsi kestävä ja älykäs, myös lojaali jäsen.
Puhumme siis tasapainoisesta asiakirjasta, jossa korostamme niitä seikkoja, joihin emme ole tyytyväisiä ja joiden haluamme muuttuvan tulevaisuudessa, sillä sopimukset myös Nizzan sopimus on tällainen sopimus eivät ole ikuisia ikuinen on vain aikaa ilmaiseva määre ja niihin tulee todennäköisesti muutoksia. Nizzan sopimuksessa on jo itsessään muutoksen siemen. Tässä päätöslauselmassa katseet suunnataan mielestäni tulevaisuuteen, julistukseen nro 23, jossa annetaan suuntaviivoja tulevalle uudistukselle.
Tässä rakentavassa hengessä olemme halunneet avustaa puheenjohtajavaltio Ruotsia, jonka kanssa olemme olleet tiiviisti yhteydessä viime kuukausien aikana, jotta juuri tulevassa Göteborgin Eurooppa-neuvostossa voitaisiin nähdä, mikä on Euroopan unionin tulevaisuus toimielinten osalta.
Arvoisa puhemies, kannatamme sitä, että kaikissa jäsenvaltioissa perustettaisiin kansallisia komiteoita, jotta ihmiset keskustelisivat tosissaan eivätkä valheellisesti, jotta voimme tällä tavoin saada selville, mitä kansalaiset haluavat Euroopalta tulevaisuudessa.
Parlamentti kannattaa myös demokraattista menettelytapaa hallitustenvälisen konferenssin valmisteluissa. Tämä demokraattinen menettelytapa on mielestämme perusoikeuskirjan laatineen valmistelukunnan mallin mukainen. Nyt kun yksi jos toinenkin tekee useita ehdotuksia, jotka kaikki koskevat valmistelukuntaa mikä on jo sinänsä myönteinen asia haluaisin sanoa, että Euroopan parlamentti haluaa valmistelukunnan, joka perustuu perusoikeuskirjan laatineen valmistelukunnan malliin: vain ja ainoastaan tässä muodossa, sillä se osoittautui onnistuneeksi malliksi, jossa eri legitiimiydet yhdistyivät halutun tuloksen saavuttamiseksi.
Valmistelukunnan malliin perustuen haluamme myös, että sen työn tuloksena olisi asiakirja, jota hallitukset voivat tarkastella hallitustenvälisessä konferenssissa. Aiomme tehdä perustuslakiin liittyviä ehdotuksia, eikä termiä perustuslaillinen tarvitse pelätä, sillä aina kun puhumme toimivallasta tai toimielinten rakenteesta, puhumme perustuslaillisista asioista.
Pyrimme siihen, että laadittaisiin Euroopan unionin perustuslaki, ja haluan sanoa tämän erittäin selvästi, että laaditaan Euroopan unionin perustuslaki, jossa määritellään selvästi, mitkä toimivaltuudet kuuluvat kenellekin, ja ennen kaikkea, mikä on kunkin toimielimen tehtävä toimielinrakenteessa. Haluamme sen olevan valmis vuoteen 2004 mennessä, ennen Euroopan parlamentin vaaleja, jotta parlamentin poliittiset ryhmät voivat osallistua vaaleihin puolustaen omia vaihtoehtojaan.
Arvoisa puhemies, mielestäni ja toistan puheenvuoroni alussa lausumani sanat tämä on toivon tie. Eurooppa on euroon siirtymisen kynnyksellä ja Eurooppa on laajentumisen kynnyksellä. Se, onko tämä toivon tie vai viekö tämä tie Euroopan unionin umpikujaan mitä kukaan ei halua riippuu meistä. Näin ollen haluan tämän päätöslauselman vaikuttavan rakentavalla tavalla siihen, että tämä toivon tie levenisi entisestäänkin ja että voisimme sen ansiosta tuntea itsemme yhä vahvemmin Euroopan kansalaisiksi.

Seguro
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen Michel Barnier, ei liene mikään yllätys, että aloitan puheenvuoroni ilmaisemalla jälleen pettymyksemme Nizzan konferenssin tuloksista, konferenssissa tehdyistä valinnoista ja tuon työskentelyn varovaisuudesta. Meistä Nizza oli Amsterdamin jälkimmäisen osan toistoa, ja siinä mielessä Eurooppa menetti tilaisuuden ottaa lujan ja laajakantoisen askeleen eteenpäin poliittisessa ja sosiaalisessa syventymisessään. Euroopan parlamentissa tehtiin työtä, jotta perusoikeuskirja sisällytettäisiin perussopimuksiin, ja se hyväksyttiinkin konferenssissa, mutta sitä ei sisällytetty perussopimuksiin. Euroopan parlamentissa haluttiin, että useammista asioista alettaisiin tehdä määräenemmistöpäätös yksimielisen päätöksen sijasta, sillä tilanne on hankala jo 15 valtion kanssa, saati sitten, kun niitä on 27, ja konferenssissa päätettiin täsmälleen päinvastoin. Euroopan parlamentissa haluttiin, että neuvoston määräenemmistöpäätöksissä olisi sääntönä yhteispäätösmenettely parlamentin kanssa, mutta konferenssissa ei toimittu niin kuin meidän mielestämme oli oikein. Nizzan työjärjestys oli tähänastisista hallitustenvälisistä konferensseista suppein, mutta siitä huolimatta perussopimuksia uusittiin varovaisemmin kuin koskaan.
Vastapainoksi Nizzassa annettiin kuva "etunäkökohtien" Euroopasta "arvoyhteisön" Euroopan sijasta eli kuva Euroopasta, jossa jokainen valtio huolehti enemmän itsestään kuin Euroopasta. Euroopan tarkoituksena ei ole, että kukin huolehtii itsestään, vaan että kaikki huolehtivat kaikista eurooppalaisen hankkeen perustajia kunnioittaen. Neuvostossa oltiin kuitenkin tietoisia tästä asiasta, kun siellä hyväksyttiin julistus nro 23, jossa sanottiin ja tunnustettiin, että Nizzassa saatiin aikaan vain vähän tuloksia. Tietyllä tavalla siellä myös tunnustettiin, että konferenssin käyttämä valmistelumenetelmä oli tullut tiensä päähän.
Meidän mielestämme muiden myönteisten asioiden lisäksi Nizzassa mahdollistettiin kuitenkin myös laajentumisen jatkaminen. Kollegani Iñigo Méndez de Vigo puhui juuri tästä kolmiosta ja tasapainosta, johon Euroopan parlamentti sijoittuu, ottaen huomioon Nizzan tulokset, jotka tuottivat meille pettymyksen, kun otetaan huomioon mahdollisuus jatkaa laajentumista, uuden keskustelun avaaminen ja uusi perussopimusten valmistelu- ja uusimismenetelmä, jonka ansiosta Eurooppaa voidaan ajatella yleisemmällä ja varteenotettavammalla tavalla, joka on johdonmukaisempi ja ennen kaikkea perustavampi. Tällöin ei sanota "kyllä" Nizzan sopimukselle, niin kuin Maastrichtissa, "kyllä" Amsterdamin sopimukselle, niin kuin Amsterdamissa, mutta ei myöskään anneta laajentumisen pysähtyä, vaan tehdään myönteistä yhteistyötä, jotta laajentumisesta voisi tulla totta. Toisin sanoen Euroopan parlamentti ei halua olla osa ongelmaa, vaan osa sen ratkaisua.
Niinpä tuomme jälleen kerran esille, että mietinnössämme me emme alista Nizzan sopimusta Laekenin Eurooppa-neuvoston päätelmissä arvioitavaksi, vaan otamme huomioon Göteborgin ja Laekenin Eurooppa-neuvostojen päätelmät silloin, kun Euroopan parlamentin on annettava lausuntonsa seuraavan hallitustenvälisen konferenssin valmistelukunnasta. Miksi? Siksi, että haluamme varteenotettavia ja perustavia ratkaisuja. Siksi ehdotamme ensinnäkin uuden valmistelumenetelmän käyttämistä perussopimusten uusimisessa. Haluamme valmistelukunnan. Sitä paitsi emme ymmärrä, että kun kerran hallitustenvälinen menetelmä oli epäonnistunut Nizzassa ja kun kerran valmistelukunta oli laatinut menestyksellisesti neuvoston allekirjoittaman perusoikeuskirjan, miksi myös perussopimuksia ei voitaisi uusia valmistelukuntaa käyttäen. Emme sitä paitsi ymmärrä, miksi kansalliset parlamentit ja Euroopan parlamentti eivät saa olla mukana valmistelukunnassa. Emme ymmärrä neuvoston pelkoa, koska emme halua tulla hallitusten tilalle, haluamme osallistua tasa-arvoisesti hallituksen kanssa Euroopan tulevaisuutta koskevaan keskusteluun ja siihen liittyviin myönteisiin ehdotuksiin. Toiseksi haluamme laajaa keskustelua, joka ei rajoitu ainoastaan julistuksen nro 23 neljään aiheeseen. Keskustelulla pitää kuitenkin olla ihmiskasvot: Internet-sivusto ei riitä meille, haluamme komiteoita vauhdittamaan keskustelua, asiakirjoja, joissa esitetään valmistelukuntaan pyrkiviä ehdotuksia ja haluamme, että valmistelukunta laatii perustuslaillisen ehdotuksen, joka toimii perussopimusten tulevan uudistuksen pohjana, sillä me haluamme nimenomaan valmistelukunnan.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluan esittää kiitokseni: ensinnäkin haluan kiittää kollegaani Iñigo Méndez de Vigoa hänen kokemuksestaan, pätevyydestään ja älykkyydestään, mutta myös hänen työssään osoittamasta rehellisyydestä ja huolellisuudesta. Sitten haluan kiittää kaikkia kollegoitani perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnassa ja sen puheenjohtajaa Giorgio Napolitanoa siitä esimerkillisestä tavasta, jolla hän aina johti työskentelyä, samoin kuin kaikkia heidän konkreettisten ehdotusten muodossa vaikka heidän kantansa olivat välillä sangen erilaisia antamastaan panoksesta, jotta Euroopan parlamentti kykenisi muodostamaan asiasta voimakkaan ja lujan kannan. Lopuksi haluan kiittää perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan sihteeristöä, joka mahdollisti tarkistusten ja ehdotusten saamisen kaikilla kielillä sopivassa ajassa. Arvoisa puhemies, tavoitteenamme on tehdä maltillista työtä, jotta Euroopan parlamentti toisi Euroopan lähemmäksi kansalaisia. Tässä Euroopassa vahvistetaan enemmän komissiota ja parlamenttia ja vähemmän neuvostoa; tällä Euroopalla on perustansa ja toimielimet, jotka huolehtivat paremmin kuin hyvin kaikista täällä asuvista kansalaisista eivätkä valtioiden itsekkäistä näkökohdista. Toistan kunnioittavani, arvostavani ja ihailevani neuvoston puheenjohtajaa. Olen varma, että hän ottaa tähän keskusteluun osallistumisestaan vastaan muiston, joka miellyttää meitä suuresti sen poliittisen merkityksen takia; kyseessä on pieni tarra, jossa sanotaan: "Kyllä valmistelukunnalle!" Pitäkää mielessä tämän tarran sanoma, kun esitätte ehdotuksenne ja kun äänestätte niistä kumppaneidenne ja unionin hallitusten muiden jäsenten kanssa.

(Puhuja meni neuvoston puheenjohtajan luo ja antoi hänelle edellä mainitun tarran.)

Puhemies
Kiitos, jäsen Seguro. Tarra sopii täydellisesti ministeri Lindhin asuun. Se on hyvä merkki.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, annan teille suoraan puheenvuoron.

Lindh
, neuvosto. (SV) Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, Euroopan tulevaisuus muotoillaan nyt, kun Euroopan unioni kokoontuu laajentumisen kynnyksellä. Kyse on historiallisesta tehtävästä yhdistää Eurooppa ja toivottaa ehdokasvaltiot tervetulleiksi takaisin eurooppalaiseen perheeseen.
Unioni tekee Länsi-Balkanilla kaikkensa estääkseen uusien sotien syttymisen Euroopassa sekä estääkseen Srebrenican tapahtumien tai etnisen puhdistuksen toistumisen. Toistaiseksi toimintamme on osaltaan auttanut estämään täysimittaisten konfliktien puhkeamisen entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa ja Etelä-Serbiassa. EU:n pitää tulevaisuudessa koordinoida ulkopolitiikkaa niin, että voimme estää aseellisten konfliktien syntymisen.
Unioni on nyt myös kehittämässä Afrikan kanssa tehtävää yhteistyötä. EU:n troikka vierailee parhaillaan Länsi-Afrikassa. EU:n vastuuseen ja EU:n tulevaisuuteen kuuluu myös maailmanlaajuisen vastuun kantaminen.
Yhteistyötä tiivistetään nyt useilla Euroopan alueilla. Euroopan on oltava enemmän kuin pelkkä markkina-alue. Täystyöllisyys, tasa-arvo ja yhteiskunnallinen ja taloudellinen tasa-arvo ovat tulevaisuuden EU:n tavoitteita.
Unionin työmuotoja kehitetään nyt säädöksin, jotka koskevat yleisön oikeutta saada tietoa asiakirjoista, ja toimielinuudistusten avulla. EU:n tulevaisuus on avoimessa ja demokraattisessa unionissa.
Samanaikaisesti tiedämme, että paljon on tekemättä oikeudenmukaisen ja vapaan kaupan, ihmisoikeustaistelun ja ympäristökysymyksiin liittyvän työn parissa. Tulevaisuutta koskevassa keskustelussa kyse on siitä, miten meidän pitää toimia, jotta onnistuisimme näissä tulevaisuuden kysymyksissä, ja kuinka luomme sellaisia toimielimiä, joiden avulla menestymme.
Nizzan sopimuksen avulla unionia valmisteltiin uusien jäsenten liittymistä varten, ja me teimme samalla selväksi, että haluamme jatkaa yhdentymisen syventämistä. Onnistuimme siirtymään yksimielisyydestä enemmistöpäätöksiin noin 35 asiassa. Monien muiden tavoin olisin kuitenkin mielelläni toivonut, että olisimme päässeet pidemmälle sosiaalikysymyksiin ja kolmanteen pilariin liittyvissä asioissa. Onnistuimme myös ulottamaan yhteispäätösmenettelyn uusille alueille, joilla Euroopan parlamentti voi yhdessä kansallisten hallitusten kanssa varmistaa päätöksentekoprosessin demokraattisuuden.
Nämä olivat tärkeitä päätöksiä, ja onnistuimme etenemään niitä kolmea kysymystä pidemmälle, jotka otettiin esille Amsterdamissa. Samalla useimmat ovat samaa mieltä siitä - olen vakuuttunut siitä, että saamme täällä tänään monta esimerkkiä - että seuraavassa hallitustenvälisessä konferenssissa on mentävä huomattavasti Nizzaa pidemmälle ja että meidän on sen vuoksi käytävä tätä laajaa keskustelua Euroopan tulevaisuudesta.
Yhtenä tärkeänä tavoitteena on oltava, että kansalaisten osallistumista Eurooppa-hankkeeseen lisätään. Puheenjohtajavaltio Ruotsi, joka yhdessä tulevan puheenjohtajavaltion Belgian kanssa sai tehtäväkseen aloittaa keskustelun, on ottanut sen erittäin vakavasti.
Yhteinen komission ylläpitämä kotisivu avattiin jo maaliskuun alussa. Siellä on jo nyt useita valtioiden ja hallitusten päämiesten lausuntoja ja paljon Euroopan kansalaisten kommentteja. Kotisivulla ryhdytään käyttämään kaikkia EU:n 11:tä kieltä, ja toivon, että se säilyttää jatkossakin asemansa siinä keskustelussa, joka jatkuu aina hallitustenväliseen konferenssiin asti ja sekä konferenssin aikana että vielä siitäkin eteenpäin. Toimielimet suunnittelevat myös useiden yhteisten seminaarien ja konferenssien järjestämistä. Tämän lisänä ovat kaikki ne kansalliset aloitteet, joihin on ryhdytty niin jäsenvaltioissa kuin ehdokasvaltioissakin.
Tämä on ensimmäinen kerta, kun käännymme suoraan Euroopan kansalaisten puoleen hallitustenvälisen konferenssin valmisteluvaiheessa. Heidän odotuksensa ja toiveensa ulottuvat varmasti laajemmallekin kuin niihin neljään toimielimiä koskevaan kysymykseen, jotka otettiin esille Nizzassa. Se on mielestäni hyvä asia. Olen sitä mieltä, että tulevaisuutta koskevassa keskustelussa kyse on ensisijaisesti politiikasta ja toissijaisesti toimielimistä. Ennen kuin yritämme määritellä välineet, meidän on tiedettävä, mikä on välineiden käyttötarkoitus. Samalla meidän on tietenkin käytävä periaatekeskustelua unionin luonteesta ja olemuksesta. Sen vuoksi pidän neuvoston puheenjohtajana myönteisenä niitä pidemmän aikavälin visioita, joita keskustelussa alkaa nyt esiintyä.
Saattaa olla houkuttelevaa yksinkertaistaa keskustelua tuijottamalla liikaa itse käsitteisiin ja keskittymällä liian vähän siihen, mitä käsitteet todellakin tarkoittavat. Olemme esimerkiksi huomanneet, että monet haluavat tehdä selvän eron radikaalien "federalistien" ja niiden välille, jotka kannattavat maltillisempia tavoitteita toimielimiin liittyvissä kysymyksissä. Jokaisella valtiolla on kuitenkin oma historiansa ja omat viitekehyksensä, jotka myös ratkaisevat sen, kuinka valtiot ymmärtävät käsitteet. Varsinaista "federalismin" käsitettä pidetään monissa valtioissa myönteisenä ja valtaa hajauttavana, kun taas joissakin muissa valtioissa sitä saatetaan pitää ikään kuin punaisena vaatteena ja keskusvaltaa lisäävänä. Sama koskee "perustuslaista" käytävää keskustelua. Kuten monet ovat sanoneet, nykyiset perustamissopimukset muodostavat jo eräänlaisen perustuslain. Ne sisältävät määräyksiä, jotka koskevat tehtäviämme, eri toimielinten vastuunjakoa ja menettelysääntöjä. Kiinnostavaa on se, mitä perussääntöihin sisältyy, ei se, miksi päätämme kutsua niitä.
Samoin tehdään usein ero niiden välille, joiden mielestä demokraattinen oikeutus syntyy kansan omassa maassa valitsemien edustajien kautta, ja niiden välille, joiden mielestä oikeutus löytyy uudesta eurooppalaisen yhteistyön poliittisesta mallista. Meidän on mielestäni yritettävä löytää erilaisia tapoja Euroopan tason politiikan ja kansallisen politiikan välisen yhteyden vahvistamiseksi. Demokratia ei ole mikään nollasummapeli. Olen vakuuttunut siitä, että voimme tehdä paljon eurooppalaisen demokratian vahvistamiseksi muuttamatta unionin perusrakenteita. Kun Euroopan ja kansallisen tason välinen yhteispeli kehittyy, demokratia voittaa ja kansalaisten vaikutusvalta kasvaa.
Meidän on päästävä irti teennäisestä jaosta eurooppalaiseen ja kansalliseen. Sekä kansallisten parlamenttien että Euroopan parlamentin jäsenillä on suora kansalaisilta saatu valtuutus. Mikä estää kansallisia parlamentin jäseniä esiintymästä säännöllisemmin Euroopan parlamentissa ja Euroopan parlamentin jäseniä esiintymästä säännöllisemmin kansallisissa parlamenteissa?
Kansallisen sitoutumisen vaatimukset ja laaja esityslista asettavat tiettyjä vaatimuksia seuraavan hallitustenvälisen konferenssin valmisteluille, ja monet ovat esittäneet, että valmistelun on oltava aikaisempaa avoimempaa. Toisten mielestä pienen niin kutsutun viisasten miesten ryhmän pitäisi tehdä ehdotuksia. Tällainen ryhmä voi työskennellä nopeasti, mutta se merkitsisi samalla sitä, että kaikki maat eivät voi olla edustettuina.
Erityisesti monet parlamentin jäsenet ovat ehdottaneet, että meidän pitäisi käyttää avointa foorumia, menettelyä, joka muistuttaa samantyyppistä menettelyä kuin perusoikeuskirjan viime vuonna laatinut valmistelukunta. Useat maat ovat kuitenkin korostaneet, että avoin foorumi, valmistelukunta, ei saa heikentää kansalaisten kanssa käytävää keskustelua tai mennä sen edelle. Sen jälkeen kun avoin foorumi on saanut työnsä valmiiksi, tuloksesta on voitava keskustella, sitä on voitava kommentoida ja siihen on pystyttävä sitoutumaan.
Jos voin puhua hetken ruotsalaisena puheenjohtajana ja Ruotsin ulkoministerinä enkä vain neuvoston puheenjohtajana, haluan sanoa, että toivoisin, että saisimme perustettua avoimen foorumin vuoden 2002 alussa. Tällainen foorumi voisi työskennellä noin vuoden ajan, ja sen tehtävänä olisi laatia suosituksia siitä, mitä kysymyksiä hallitustenvälisen konferenssin asialistalla pitäisi olla, ja sen pitäisi antaa myös erilaisia vastausehdotuksia ja näkemyksiä näihin kysymyksiin.
Samanaikaisesti on tärkeää, että laaja keskustelu jatkuu ja että otamme oppia myös siitä, mitä kansallisissa keskusteluissa tapahtuu. Eräs mahdollinen keino varmistua siitä on tehdä yhteenveto kansallisista keskusteluista ja antaa selvitys asiasta Eurooppa-neuvostolle puolen vuoden välein. Todennäköisesti tarvitaan myös teknistä tutkimustyötä, koska Nizzassa esiin otetut kysymykset ovat melko monimutkaisia.
Yhteenvetona uskon - jäsenvaltioiden ja ehdokasvaltioiden kanssa käymieni keskustelujen perusteella - että on vaikea löytää yksi valmistautumismuoto, joka sopii kaikkiin kysymyksiin. Tarvitsemme yhdistelmää. Luulen, että tarvitsemme valmistelukuntaa, että tarvitsemme teknisiä valmisteluja ja että meidän on tehtävä selvityksiä kansallisista keskusteluista.
Puheenjohtajavaltio Ruotsi aikoo nyt neuvoston kanssa käytävien neuvottelujen ohella jatkaa Euroopan parlamentin kanssa käytäviä keskusteluja. Se päätöslauselma, jonka te tänään hyväksytte - haluan todellakin kiittää esittelijä Méndez de Vigoa ja esittelijä Seguroa - on erittäin tärkeä lisä keskusteluun. Se on tietenkin myös tärkeä lähtökohta puheenjohtajavaltiolle, kun se esittää kertomuksen Göteborgissa. Nämä kysymykset saavat siellä keskeisen aseman, ja toivottavasti ne antavat uusia virikkeitä jatkossa käytävää keskustelua ajatellen.
Odotan nyt teidän näkemyksiänne!

Colom i Naval
. (ES) Arvoisa puhemies, budjettivaliokunnan lausunto on tavallaan esitetty pääkohdittain päätöslauselmaehdotuksen 2, 3 ja 40 kohdassa; ymmärtänette kuitenkin, että en anna periksi kiusaukselle lopettaa esittelyäni tähän. Sallinette siis, että kerron siitä hieman laajemmin ja havainnollisemmin.
Olemme täysin samaa mieltä 2 kohdan lauseesta, jossa sanotaan, että parlamentti "pahoittelee syvästi, että Nizzan sopimuksella vastattiin varovaisesti". Tämä on yksi niistä syistä, jotka aiheuttivat budjettivaliokunnassa suurta turhautumista: emme ole kyenneet tällä hetkellä käsittelemään ja ratkaisemaan talousarvioon liittyviä kysymyksiä ennen todellisen laajentumisprosessiin käynnistymistä.
Perussopimusasioiden valiokuntaan kuuluvien kollegojemme ehdotuksen 3 kohdassa sanotaan, että "unionin sisäistä päätöksentekoa mutkistettiin ja hämärrettiin". Tässä mielessä ja talousarvion huomioon ottaen sanoisin vain, että jos katsotaan budjettisaldoja ja verrataan niitä jäsenvaltioiden äänimäärään neuvostossa, äänestysmenettely ei ehkä tunnukaan niin sekavalta.
Siirtyäkseni sitten eräisiin talousarvioon liittyviin näkökohtiin, kuten sanoin, odotimme jäsenvaltioilta enemmän kunnianhimoa, toivoimme, että ne käsittelisivät nyt talousarviomenettelyä avoimesti ja että ne valitsisivat lisäksi jos haluatte sellaisen mallin, jota tarjoaa Saksan perustuslaki, jossa on taloudellista perustuslakia käsittelevä luku, jossa säädetään taloudellisesta tasaamisesta (Finanzausgleich) jäsenvaltioiden eli Saksan liittotasavallan osavaltioiden välillä. Nyt jos koskaan olisi ollut oikea hetki ottaa tämä asia käsiteltäväksi.
Toimielinten välisen sopimuksen tarkoitus jää edelleenkin täysin epäselväksi, jopa siinä määrin, että toimielinten välisessä sopimuksessa talousarvion kurinalaisuutta käsitellään viidessä artiklassa, joissa säädetään sellaisista enemmistöpäätöksistä, jotka eivät sisälly perustamissopimukseen. Tätä oikeudellista ongelmaa ei ratkaistu Nizzassa. Tämä herättää suoraan sanottuna turhautumista parlamentissa. Olisimme halunneet, että Nizzassa vahvistetaan ja määritellään rahoitusnäkymät, ja tiesimme, että siitä ei olisi mitään etua parlamentille, mutta kylläkin Euroopan unionille.
Tällä kertaa rahoitusnäkymät kyllä mainitaan perustamissopimuksessa, mutta niitä ei määritellä, joten se ei edistä asiaa paljoakaan. Myös uusia menoja ja uusia toimia ehdotetaan, ja oletetaan, että parlamentti suostuu niihin, mutta sopimuksessa ei säädetä niitä koskevasta rahoituksesta.
Näin ollen, hyvät parlamentin jäsenet, koska aikani on lopussa, haluaisin sanoa neuvoston puheenjohtajalle koska hän muistutti, että meillä on erilaisia kulttuureja, politiikkoja ja perinteitä, mutta että on kuitenkin yksi asia, joka yhdistää meitä kaikkia että parlamentit ovat syntyneet Euroopassa edustamaan kansalaisia, valvomaan julkisia menoja ja hyväksymään hallinnon menot. Talousarvio on edustuksellisen demokratian ehdottomasti tärkeimpiä avainalueita. Jos haluamme Eurooppaan edustuksellisen demokratian, meidän on kehitettävä talousarviomenettelyä paljon enemmän.

Brok
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Nizzan kokouksen ja sopimuksen tulosten puute näkyy esimerkiksi ulko- ja turvallisuuspolitiikassa. Euroopan unioni on vahva aina silloin, kun sovelletaan Monnet-metodia. Euroopan unioni on heikko aina silloin, kun sovelletaan hallitusten välistä menetelmää. Huomaamme tämän ulko- ja turvallisuuspolitiikassa olevista päällekkäisrakenteista, jotka rajoittavat toimintakykyämme. Havaitsemme sen myös esimerkiksi siitä, että tehostettua yhteistyötä käytetään aina niissä asioissa, joissa sitä ei välttämättä tarvita, mutta aloilla, joissa sitä taas kipeästi tarvittaisiin - kuten puolustuksessa - sitä ei sen sijaan käytetä.
Meidän olisi syytä pitää mielessä, miksi Nizzan konferenssi järjestettiin. Sen oli tarkoitus vahvistaa Euroopan unionin toimintakykyä laajentumista varten ja poistaa samalla demokratiavajetta. Kummassakaan ei saavutettu toivottuja tuloksia, ja hallintotapa jopa huonontui entisestään. Meidän on siksi käsitettävä, ettei nykyinen menetelmä enää toimi. Minulla oli kunnia edustaa parlamenttia kaksi kertaa - Amsterdamissa ja Nizzassa - ja minä tiedän, että tällaisella hallitustenvälisen konferenssin valmistelutavalla ei saada aikaan tarvittavaa edistystä. Siihen tarvitaan valmistelukunta, johon kansalliset parlamentit osallistuvat ja johon myös Euroopan parlamentti osallistuu asianmukaisesti komission ja hallitusten ohella.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, julkinen foorumi ei ole mikään valmistelukunnan vaihtoehto. Se voi olla valmistelutoimenpide, mutta parlamentin jäsenistä koostuva valmistelukunta voi ohjailla tätä julkista foorumia, julkista keskustelua, ja esittää teille valtioiden ja hallitusten päämiehille tuloksen, jonka pohjalta teidän pitää toimia. Se on siksi julkisen prosessin valmistelua eikä suinkaan sen vaihtoehto.
Meidän on varmistettava, että Euroopan kansalaiset saavat heille kuuluvat oikeutensa. Perusoikeuskirjasta on siksi tehtävä sitova. Meidän on huolehdittava siitä, että Euroopan unioni voi päättää asioista, joissa sillä on toimivaltuudet, jotta sen päätöksentekokyky tunnustetaan. Meidän on tehtävä Euroopan unionista demokraattinen. Sen vuoksi yhteispäätösmenettelyä on käytettävä kaikissa lainsäädäntöasioissa, myös maatalouspolitiikassa. Meidän on luotava avoimuutta, jotta kansalaiset tietävät, kuka väärästä ratkaisusta on vastuussa. Lainsäätäjänä toimivan neuvoston on siksi kokoonnuttava julkisesti. Nämä ovat ratkaisevat toimenpiteet, jotka meidän on saatava läpi tässä hallitustenvälisessä konferenssissa!

Samanaikaisesti myös kansallisia parlamentteja on ehdottomasti vahvistettava. Ei riitä, että Eurooppaan perustetaan Kiinan kansankongressin tapainen elin, jossa suuria keskusteluja käydään kerran vuodessa, kuten pääministeri Jospin ehdotti. Ei, me haluamme vahvistaa kansallisten parlamenttien asemaa, jotta ne neuvoston jäseninä voivat valvoa omia kansallisia hallituksiaan. Tämän on oltava lähtökohtanamme!
(Suosionosoituksia)
Olemme nyt siinä vaiheessa, että Euroopan kasvot ja koko muotoutuvat seuraavan kahden ja puolen vuoden kuluessa. Me muotoilemme Euroopan kasvot siten, että käymme tätä perustuslakikeskustelua järkevästi ja saatamme sen päätökseen sekä toteutamme laajentumisen - me teemme sen näillä kahdella tavalla.
Toivon, että jotkin hallitukset lakkaisivat olemasta turhamaisia eivätkä jämähtäisi paikoilleen ja estäisi siten edistystä, vaan että nekin osoittaisivat vahvuutta! Meidän olisi siksi annettava mahdollisuus valmistelukunnalle, jonka avulla valitut Euroopan edustajat, Euroopan parlamentti ja kansalliset parlamentit voivat osallistua Euroopan kasvojen muotoiluun!
(Suosionosoituksia)

Langenhagen
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, jo yksi kohta riittää ilmaisemaan valiokuntamme pettymyksen. Olen täällä kalastuspolitiikan edustajana. Se on kuitenkin yksi niistä harvoista Euroopan politiikan aloista, jotka kuuluvat yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan. Kaikilla tätä alaa koskevilla Brysselin oikeussäännöillä on sen vuoksi suora vaikutus unionin kansalaisiin. Sitä selvemmin kaikki osapuolet kohtaavat demokratiavajeen, josta on aivan oikeutetusti valitettu. Parlamentilta, ainoalta toimielimeltä, joka on saanut oikeutuksensa kansalaisten äänillä, evätään edelleen todellinen mahdollisuus osallistua lainsäädäntöön.
Tarkoitan yhteispäätösmenettelyä, joka ei vaatimuksistamme huolimatta vieläkään koske kalastuspolitiikkaa. Unionin vuoden 2003 jälkeistä kalastuspolitiikkaa muotoillaan parhaillaan uudelleen. Minusta on siksi erityisen tärkeää, että Nizzaa edeltävä kantamme toistetaan, että sitä vahvistetaan nyt Nizzan jälkeisenä aikana. Parlamentin yksinkertainen kuulemismenettely ei riitä. Me haluamme todellakin osallistua tärkeimpien aiheiden määrittämiseen. Vaadimme siksi painokkaasti, että yhteispäätöstä koskevat säännöt lisätään EY:n perustamissopimuksen 32-38 artiklaan, ja pyydämme asialle kannatusta!
Totean, että parlamentilla on kalastusasioissa edelleen puutteellinen osallistumismahdollisuus myös kansainvälisten sopimusten solmimiseen. Vaadimme, että Euroopan parlamentin puoltava lausunto tulee pakolliseksi sellaisten komission neuvottelemien kansainvälisten sopimusten kohdalla, joilla on merkitystä myös talousarvion kannalta!
Lopuksi: hyvä Elmar, haluamme, että EY:n perustamissopimukseen lisätään oma maatalouspolitiikkaa koskeva osasto. Tämä on vain johdonmukaista. Vain siten voimme vastata jo kovin pitkälle kehittyneen yhteisön politiikan säännöstön vaatimuksiin!

Attwooll
Työllisyys- ja sosiaalivaliokunta pahoittelee, että Nizzan sopimuksessa on huomattavasti vähemmän erityisiä muutoksia työllisyys- ja sosiaalipolitiikan alalla kuin valiokuntamme oli toivonut. Työllisyys- ja sosiaalivaliokunta toivoo, että näitä asioita käsitellään perussopimusasioiden valiokunnan toisessa mietinnössä ja seuraavassa HVK:ssa.
Parhaillaan keskusteltavista laajemmista toimielinkysymyksistä suhtaudumme myönteisesti mietinnössä esitettyyn toiveeseen perustaa valmistelukunta valmistelemaan seuraavaa HVK:ta sekä toiveeseen käynnistää keskustelu, johon kaikki Euroopan kansalaiset voivat osallistua aktiivisesti. Pyydämme, että valmistelukunta olisi keskustelujen aikana tiiviissä yhteydessä työmarkkinaosapuoliin ja kansalaisyhteiskuntaan. Erityisesti toivoisimme, että sekä jäsenvaltioiden kesken että ehdokasvaltioiden kanssa pohdittaisiin oikeusperustan vahvistamista kansalaisyhteiskunnan osallistumiselle Euroopan unionin päätöksentekomenettelyihin.
Haluaisimme myös, että jäsenvaltioita kannustettaisiin luomaan foorumeita, joissa kansalaiset voivat olla yhteydessä omiin parlamentteihinsa Euroopan tulevaisuudesta. Uskomme, että ennen seuraavaa HVK:ta ja vielä sen jälkeenkin olisi hyvä järjestää vuosittain Euroopan parlamentin, jäsenvaltioiden ja ehdokasvaltioiden sekä Euroopan neuvoston parlamentaarisen edustajakokouksen työllisyys- ja sosiaalivaliokuntien valtuuskuntien yhteisiä tapaamisia. Toivomme, että löydetään keino tukea näitä tapaamisia.
Lopuksi odotamme, että perusoikeuskirja sisällytetään perussopimuksiin laillisesti sitovana asiakirjana, ja toivomme laajaa ja aktiivista osallistumista unionin tulevaisuudesta käytävään keskusteluun.

Westendorp y Cabeza
. (ES) Arvoisa puhemies, tämä Euroopan unionin tulevaisuutta ja Nizzan sopimuksen arviointia koskeva päätöslauselmaehdotus on myönteinen ja tasapainoinen teksti, joka säilyttää Euroopan parlamentin keskeisen aseman Euroopan rakentamisprosessissa. Näin ollen se ansaitsee parlamentin täyden tuen, ja toivon, että parlamentin enemmistö äänestää sen puolesta.
Teollisuusvaliokunnan puheenjohtajana olen esittänyt lausunnon, jonka haluaisin tiivistää neljään kohtaan. Ensimmäinen liittyy 157 artiklan 3 kohtaan, joka koskee teollisuuden tukitoimia. Toinen liittyy niihin taloudellisiin seurauksiin, joita aiheutuu EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolon päättymisestä vuonna 2002. Kolmas liittyy 181 a artiklaan, joka koskee suhteita kolmansiin maihin erityisesti rahoitus- ja teknisen yhteistyön alueella. Lopuksi neljäs kohta liittyy 133 artiklan muutoksiin, joihin emme ole tyytyväisiä ja jotka koskevat yhteistä kauppapolitiikkaa. Kaikissa näissä on sama epäkohta eli ne eivät ratkaise selvää demokratiavajetta näissä asioissa, joissa Euroopan parlamentin osallistuminen on joissakin tapauksissa täysin olematonta ja joissakin taas parlamentti on ainoastaan kuultavana osapuolena, vaikka sille olisi pitänyt antaa tärkeämpi rooli.
Luotan siihen, että tämä lausunto, joka liitetään päätöslauselmaluonnokseen, liitetään piakkoin myös uuteen Euroopan parlamentin asiakirjaan, ja luotan myös siihen, että nämä asiat lisätään myös sen tulevan valmistelukunnan asialistaan, jonka työ johtaa seuraavaan hallitustenväliseen konferenssiin.

Poettering
Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtaja, komission jäsen, hyvät kollegat, aluksi haluaisin kiittää kollega Méndez de Vigoa ja kollega Seguroa lämpimästi heidän erinomaisesta mietinnöstään. Meidän ryhmämme mielestä on tärkeää, että myös puolueryhmät ovat peruskysymyksissä yksimielisiä, sillä meidän, Euroopan parlamentin, on oltava yhteisen Euroopan takaajia. Kannamme siksi yhteistä vastuuta. Sen vuoksi olikin hyvä, että nämä kollegat laativat yhteisen mietinnön.
Méndez de Vigon ja Seguron mietintö edistää lisäksi naapurisuhteita, sillä maantieteellisesti lähellä toisiaan sijaitsevat valtiot eivät useinkaan tule kovin hyvin toimeen keskenään. Tämä oli siten myös oiva espanjalais-portugalilainen panostus, uusi myönteinen vaikutus Euroopan kehitykseen.
Pidän tietenkin myönteisenä, että neuvoston puheenjohtaja on tänään paikalla. Meillähän on aina ilo saada komissio tänne paikan päälle. Hyvä neuvoston puheenjohtaja, panemme tämän merkille. Mehän olemme aikaisemmin hieman arvostelleetkin asiaa. Toivon, että tulevat puheenjohtajat ottavat läsnäolostanne esimerkkiä. Toivomme, että neuvosto on huomattavasti entistä aktiivisemmin läsnä Euroopan parlamentissa ja että pääsemme tästä asiasta myös sopimukseen!
Nizzan sopimuksesta puheen ollen - monet ovatkin sen jo sanoneet - emme ole siihen tyytyväisiä. Neuvoston päätöksentekomenettely monimutkaistui entisestään. Yhteispäätösmenettelyä ei laajennettu neuvostossa oleellisesti. Varsinkaan Euroopan parlamentin ja ministerineuvoston yhteispäätösmenettelyä ei juurikaan laajennettu - tämä on meille erittäin ratkaiseva kohta. Olemme hieman hämmästyneitä, ettei Ranskan pääministeri maininnut mitään Euroopan parlamentin toimivaltuuksien laajentamisesta puheessaan, jossa on tietysti myönteisiäkin näkökohtia, vaan sanoi ainoastaan näin: "Strasbourgin kokouksen toimivaltuudet pitäisi määritellä tarkemmin." Odotamme tällaisen suuren valtion pääministerin panostavan enemmän Euroopan demokratiaan ja Euroopan parlamentin toimivaltuuksiin!
Kuten kollega Brok jo mainitsikin, me tarvitsemme selkeitä toimivaltuuksia parlamentaariselle vastuulle. Euroopan parlamentti on komission parlamentaarinen valvoja yhteisötasolla ja tasa-arvoinen lainsäätäjä ministerineuvoston kanssa. Kansallisten parlamenttien tehtävänä on valvoa entistä tehokkaammin omia hallituksiaan. Emme halua kansallisten parlamenttien jäsenistä koostuvaa kongressia, vaan haluamme, että Euroopan parlamentti tiedostaa vastuunsa Euroopassa ja että kotimaissa toimivat kollegamme tekevät sen puolestaan kansallisella tasolla!
(Suosionosoituksia)
Nizzan sopimuksen mukaan toinen ja kolmas pilari säilytetään. Meidän on korjattava asia. Tulevaisuutta ajatellen toinen ja kolmas pilari tarkoittavat hallitusten välistä yhteistyötä. Hallitustenvälinen yhteistyö ei merkitse ainoastaan sitä, ettemme ole toimintakykyisiä, se merkitsee myös demokraattisen parlamentaarisen valvonnan ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tarkistustoimien puuttumista. Hallitustenvälinen yhteistyö ei ole siksi ainoastaan merkki toimintakyvyn puutteesta, vaan se sotii myös demokratian ja oikeusvaltion arvojamme vastaan. Sen vuoksi meidän on tehtävä asiaan jatkossa muutos!
(Suosionosoituksia)
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin lopuksi sanoa, että te olette saanut jotakin aikaan puheenjohtajakaudellanne. Tulee vielä aika, jolloin osaamme arvostaa sitä, esimerkiksi avoimuuteen ja vastaaviin asioihin liittyvien kysymysten kohdalla. Meidän ryhmämme mielestä on kuitenkin ratkaisevaa, minkälaisin menetelmin tulevaisuutta jatkossa muotoillaan. Toivomme, ettei Göteborgissa luoda esteitä Laekenissa tehtävälle valmistelukuntaa koskevalle päätökselle, vaan odotamme, että Göteborgin kokous osoittaa suunnan Laekenin Eurooppa-neuvoston hyville päätöksille siten, että voimme kulkea valmistelukunnan pohjalta kohti Euroopan tulevaisuutta.
Arvoisa puheenjohtaja, en aio tehdä teille palvelusta, mutta en siksi, että minulla olisi jotakin punaista väriä vastaan. Väri sinänsä on kaunis. Sisältö ei vain ole aina niin hyväksyttävää, kun sitä käytetään poliittisissa tarkoituksissa. Tehän puhuitte itse punaisesta liinasta, mikä ei ole aina kovinkaan esimerkillistä. Toivotamme teille kuitenkin menestystä Göteborgiin! Teidän menestyksenne on meidän kaikkien menestys. Paljon onnea siis Göteborgiin!
(Suosionosoituksia)

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan ennen kaikkea ilmoittaa sosialistiryhmän puolesta, että kannatamme jäsenten Méndez de Vigon ja Seguron yhdessä laatimaa mietintöä ja aiomme äänestää sen puolesta. He ovat laatineet mietinnön tunnollisesti, tyylikkäästi ja ei ainoastaan ibeerisen vaan myös eurooppalaisen yhteistyön hengessä. Mielestäni tätä yhteistyöhenkeä voitaisiin laajentaa muillekin alueille, koska huomaan, että tässä Nizzan jälkeisessä keskustelussa, jonka olemme jo käynnistäneet, kuuluisat PPE-ryhmän johtohahmot kritisoivat ehdotuksia, joita ovat tehneet minun poliittiseen perheeseeni kuuluvat johtohahmot: Ranskan pääministeri Jospin ja liittokansleri Schröder. Voin sanoa vain yhden asian: odotamme malttamattomina pääministeri Aznarin ja Berlusconin osallistumista keskusteluun. Me kaikki muistamme (vastalauseita ja suosionosoituksia), mitä kollegamme Berlusconi on tehnyt Euroopan hyväksi täällä parlamentissa.
Arvoisa puhemies, en nyt aio analysoida kriittisesti tätä sopimusta, koska kaksi kollegaamme on jo tehnyt sen. Haluaisin puhua neuvoston puheenjohtajalle, sillä hän sanoi tärkeitä asioita. Ensinnäkin hän sanoi, että virtuaalifoorumi on otettu käyttöön. Hyvä, tämä foorumi on jo olemassa Internetissä; se on foorumi, ja lisäksi kiitän arvoisaa neuvoston puheenjohtajaa, että hän on vihdoinkin ottanut myös parlamentin mukaan tähän foorumiin sen uusimmassa versiossa. Lisäksi voimme kehittää keinoja, joiden avulla voimme hiirtä napsauttamalla käsitellä foorumissa myös omia keskustelunaiheitamme. Foorumi on jo olemassa. On kunniaksi puheenjohtajavaltio Ruotsille, että tämä foorumi on avoin ja demokraattinen parhaan ruotsalaisen perinteen mukaisesti.
Neuvoston puheenjohtaja totesi, että voisi olla tarkoituksenmukaista muodostaa viisasten komitea. Kannatan sitä, että kokeneita poliittisia johtohahmoja ei jätetä työttömiksi. Voisimme etsiä poliittisia johtajia, jotka voisivat antaa meille neuvoja. Joka tapauksessa mikään foorumi ei korvaa valmistelukuntaa, sillä se on - ja haluan muistuttaa, että sitä ei keksinyt Kölnissä parlamentti vaan neuvosto - menetelmä, jossa ei laadita suosituksia, vaan jossa keskustellaan kysymyksistä ja laaditaan ehdotuksia hallitustenväliselle konferenssille. Tässä mielessä on tehtävä selväksi, että tämä ei ole tällä hetkellä ainoastaan Euroopan parlamentin pyyntö. Viime viikolla Tukholmassa käydyn ymmärtääkseni melko kiihkeän keskustelun jälkeen COSAC antoi valmistelukuntaa puoltavan lausunnon. Tämä tarkoittaa loogisesti sitä, että me Euroopan kansojen edustajat - ja meidät on valittu kahden menettelyn kautta - olemme samaa mieltä siitä, että tätä valmistelukuntaa tarvitaan nimenomaan sitä varten, että meillä on jotain, jota pidämme todella tärkeänä, eikä se ole mitään muuta, arvoisa puhemies - ja tähän päätän puheenvuoroni - kuin avointa ja julkista keskustelua, jota käydään päivänvalossa ja pikakirjoittajien läsnäollessa, ja näin voimme laatia sopimuksia, jotka ovat perustuslaillisia ja ennen kaikkea sellaisia, joita kansalaisemme voivat ymmärtää.

Cox
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, ryhmämme tukee esittelijöiden työtä, ja onnittelen heitä sen erinomaisesta tasapainoisuudesta. On täysin asianmukaista, ettei Euroopan parlamentti ilmaise tässä vaiheessa lopullista kantaansa Nizzan sopimukseen, sillä me tunnustamme - kuten sopimuksessa itsessäänkin tunnustetaan - että tarvitaan lisää ponnisteluja. Haluamme olla aktiivisia suostuttelijoita ja vaikuttajia lisäponnistelujen tekemisessä, siksi olemme sitoutuneet ajatukseen valmistelukunnasta. Olen hyvin tyytyväinen kuullessani neuvoston puheenjohtajan suhtautuvan asiaan myönteisesti.
Olette puhunut myös osatekijöihin jakamisesta niin kansallisen ulottuvuuden kuin laajemman kansalaiskeskustelun yhteydessä. Toivon, etten seuraa sellaisen valmistelukunnan luomista, josta tulee jonkinlainen kapakka ilman olutta. Haluaisimme, että nämä asiat otettaisiin mukaan siten, että valmistelukunnasta tulisi tarmokas ja se kuvastaisi laajemmin mielipiteitä.
Kotimaassani Irlannin tasavallassa järjestetään kahdeksan päivän kuluttua ainoana 15 jäsenvaltiosta kansanäänestys Nizzan sopimuksesta. Sen alla on käyty aktiivista sopimuksen vastaista kampanjaa kolmella laajalla teemalla: laajentuminen ei edellytä Nizzan sopimuksen hyväksymistä, määräenemmistöpäätöksiä ja pienten valtioiden asemaa koskevat muutokset menevät liian pitkälle ja EU:n niin sanottua sotilaallistamista vastustetaan.
En yleensä lähde puimaan maani sisäistä politiikkaa, mutta tänään haluan Euroopan vuoksi tehdä parlamentille täysin selväksi, että äänestäminen Nizzan sopimuksen puolesta Irlannissa tarkoittaa äänestämistä merkittävän laajentumisen viimeisen esteen poistamisen puolesta. Pyydän hyvällä omallatunnolla ihmisiä äänestämään sopimuksen puolesta ja aion itse, hyvällä omallatunnolla, äänestää sen puolesta. Puoltava ääni varmistaa, että pystymme täyttämään Helsingissä sovitut poliittiset ehdot, joiden mukaan meidän pitää EU:ssa olla ennen vuoden 2002 loppua valmiita tähän historialliseen matkaan kohti laajentumista. Puoltava ääni on ääni Euroopan jälleenyhdistämisen puolesta. Kehotan irlantilaisia maanmiehiäni ottamaan tämän asian huomioon.
Nizzan sopimuksessa on paljon moitittavaa määräenemmistöpäätösten ja pienten valtioiden aseman kannalta, mutta oikeudentajuisten ja järkevien ihmisten ei pitäisi viedä kritiikkiä liian pitkälle. Ongelmana Nizzan sopimuksessa on, että liian paljon jätettiin tekemättä. Jokainen, joka väittää toisin, antaa enemmän arvoa populismille kuin sisällön ja tosiseikkojen käsittelylle.
Lopuksi sotilaallistamisesta: irlantilaisena puheet, joita pitävät Sinn Féinin johtaja Gerry Adams ja muut Sinn Féinin jäsenet, jotka yhä ylläpitävät aselepoa Pohjois-Irlannissa, jotka kieltäytyvät luovuttamasta aseitaan ja jotka ennen rauhanprosessiin osallistumistaan tahrasivat irlantilaisten maineen kolme vuosikymmentä kestäneellä murha- ja terrorikampanjalla, saavat vatsani kääntymään. On mautonta, että nämä ihmiset kuvaavat Euroopan suurta rauhanedistämisen askelta eli Euroopan yhdentymisprosessia askeleena kohti sotilaallistamista. Näiden ihmisten oma demokratiantaju on puutteellinen. Emme saisi hyväksyä heiltä luentoja tästä aiheesta.
Kenraali Morillon, joka on täällä tänään, palveli Srebrenicassa ja muissa paikoissa kunniallisesti, vaikka hänellä oli hyvin vaikea ja lähes mahdoton toimeksianto YK:lta. Tiedämme, ettei Nato ja Yhdysvallat halunneet toimia eivätkä toimineetkaan. EU ei voinut toimia. Ilman Natoa ei olisi ollut mitään. Meillä on moraalinen ja eettinen velvollisuus varmistaa, että olemme varautuneet tällaisiin tehtäviin tulevaisuudessa muun muassa nopean toiminnan joukkojen avulla. Tämä kuvastaa Euroopan vastuuntuntoa ja kypsyyttä, ei sotilaallistamista. Toistan vielä, ettei irlantilaisten pidä kuunnella niitä, jotka saarnaavat sotimisinnosta, sillä se ei pidä paikkaansa.

Puhemies
Olen antanut runsaasti aikaa kolmen poliittisen ryhmän johtajille. En ole vastaisuudessa yhtä suvaitsevainen, mutta saitte varmasti paljon kannatusta parlamentissa, Pat Cox.

Voggenhuber
Arvoisa puhemies, mitä anteliaisuutta se olisi, jos rajoittuisitte suuriin ryhmiin? Sehän olisi valtaan perustuvaa anteliaisuutta, josta en halua teitä syyttää!
Arvoisa parlamentti, jos haluamme ratkaista Euroopan yhdentymisen kriisin, on aika puhua avoimesti. Me olemme Euroopan valtataistelun todistajia sekä sen osapuolia. Tässä kriisissä ei ole kysymys vain liittovaltion ja valtioiden liiton tai supervaltion ja toissijaisuuden vastakkainasettelusta. Siinä on kyse demokratian taistelusta kansallisten toimeenpanoelinten vallan tavoittelua ja sellaista Eurooppaa vastaan, jolle on ominaista salainen hallitustenvälinen yhteistyö ja oikeastaan hallitusten laatima lainsäädäntö. Eurooppa-hanke on tarkoitus muuttaa hallintoeliitin asiasta res publican tarkoittamaksi käsitteeksi.
Nizzan hallitustenvälinen konferenssi epäonnistui. Siellä ei pystytty parantamaan EU:n demokraattisuutta eikä toimintakykyä sen enempää kuin laajenemiskykyäkään. Hallitustenvälinen konferenssi osoittautui kehnoksi välineeksi. Valtioiden ja hallitusten päämiehet tekevät Euroopasta kansallisten etujen basaarin. Yöllä puolen neljän aikaan he vaihtavat calvadoksen ja takkatulen ääressä kalastuskiintiöt perusoikeuksiin ja laajentumisen kannatuksen maataloustukiin. He eivät ole juhlineet Nizzan jälkeen sitä, mitä he ovat Euroopan hyväksi tehneet, vaan sitä, mitä he ovat Euroopalta evänneet. Sen sijasta, että he olisivat sopimuksen mukaisesti edistäneet Euroopan kehitystä, he ovat osoittautuneet kansallisen identiteetin puolustajiksi, ja sitten he vielä kummastelevat Haidereita ja Berlusconeja.
Nizzan epäonnistujille ei riitä, että he toimivat hallituksena ja lainsäätäjinä sekä sopimusten määrääjinä, he haluavat säätää vielä Euroopan perustuslainkin! Hyvä parlamentti, nyt on hetki, jolloin Euroopan kansallisten parlamenttien on syytä pitää mielessä alkuperäinen toimenkuvansa, sen, että perustuslain säätäminen on vain ja ainoastaan niiden tehtävä. Pikkuvaltioiden ruhtinaiden muodostaman Euroopan tasapainoksi on aika luoda toisenlainen Eurooppa, eurooppalainen demokratia ja Euroopan sosiaalinen alue. Nyt on koittanut parlamenttien hetki. Se on parlamenttien tehtävä, ja olen iloinen, että Euroopan parlamentti ryhtyy muodostamaan parlamenttien liittoa eurooppalaisen demokratian puolesta! Hyvät naiset ja herrat, liittovaltiosta ja valtioiden liitosta käytävä keskustelu on minusta hirveän pitkäveteistä. Sen me voimme jättää huoletta seuraavan sukupolven asiaksi, mutta emme eurooppalaisen demokratian kysymystä. Se on haaste, jotta voimme vielä jonakin päivänä sanoa: Vive la République d'Europe! Eläköön Euroopan tasavalta!

Kaufmann
Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtaja, komission jäsen Barnier, monet parlamentin jäsenet suhtautuvat Nizzan sopimukseen kriittisesti. Myös minä ja minun ryhmäni olemme kovin huolestuneita Euroopan unionin tulevaisuudesta, sillä monet ihmisille jokapäiväisiä huolen- ja hädänaiheita aiheuttavista kysymyksistä on edelleen ratkaisematta tai niihin ei paneuduta kunnolla. Nizza heikensi yhteisöä. Se oli takapakki integraatiopolitiikassa. Vahvistetusta demokratiasta, entistä paremmasta avoimuudesta, tehokkaammasta toiminta- ja päätöksentekokyvystä ei ole merkkiäkään! Kuten mietinnössä aivan oikein sanotaan, sopimus poisti korkeintaan muodollisen esteen laajentumiselta. Haluaisinkin kiittää kollegojani Méndez de Vigoa ja Seguroa heidän perusteellisesta esittelijän työstään, sillä heidän mietintönsä kuvastaa parlamentin enimmäkseen kriittistä suhtautumista Nizzan sopimukseen.
Nizzan Eurooppa-neuvosto paljasti, että hallitukset taistelevat loppujen lopuksi vain kansallisten veto-oikeuksiensa saamisesta. Unioni on nyt historiansa suurimman haasteen edessä, mutta sen sijasta, että se olisi tarttunut tarmokkaasti kiireisiin ongelmiin, hallitukset vain tuhlasivat aikaansa suljettujen ovien takana. Sen takia minunkin mielestäni Nizzan jälkeinen aika on hyödynnettävä Nizzaa edeltäneen unionin pelastamiseksi.
Haluan ottaa tässä yhteydessä esille muutaman kohdan, jotka ovat minulle tärkeitä. Tsekin ja Unkarin kohdalla Euroopan parlamenttipaikkojen määrää olisi ehdottomasti korjattava. Näitä kahta valtiota ei saa syrjiä Euroopan parlamentin parlamentaariseen edustukseen liittyvissä kysymyksissä. Nizzan jälkeen on ryhdyttävä kunnianhimoiseen, todella syvälliseen uudistukseen, jonka avulla on saatava aikaan kaksi asiaa. Saavutettua yhdentymiskehitystä ei ensinnäkään saa peruuttaa, ja tässä yhteydessä haluaisin erityisesti painottaa, että en yhdy Saksan liittohallituksen käsitykseen maatalouspolitiikan enkä varsinkaan rakennerahastojen uudelleen kansallistamisesta, silloin nimittäin kyseenalaistetaan yksi unionin keskeisistä pilareista, taloudellisen ja sosiaalisen koheesion periaate ja jäsenvaltioiden kesken vallitseva solidaarisuus.
Toisaalta tarvitaan sellaista uudistusta, jonka avulla unioni pystyy todellakin vastaamaan tulevaisuuden haasteisiin. Sen vuoksi on pantava alkuun perustuslain kaltainen prosessi, jonka tuloksena yhdistynyt Eurooppa perustetaan sen kansalaisten tahdon voimalla. Siihen kuuluu tietenkin Euroopan laajuinen avoin ja laaja julkinen keskustelu - se on välttämätöntä - mutta minäkin haluaisin korostaa, että Nizza paljasti hallitustenvälisiin konferensseihin perustuvan menettelyn vanhanaikaisuuden. Se ei ole enää sopiva tapa kehittää Eurooppaa. Me tarvitsemme menettelyn, ja nimenomaan valmistelukuntamenettelyn, kuten monet ovat täällä jo sanoneet.
Niin tärkeitä ja välttämättömiä kuin unionin tulevaa institutionaalista rakennetta koskevat ratkaisut ovatkin, Euroopan politiikan sisältöä ei saa unohtaa. Euroopan tulevaisuus ei saa rajoittua markkinoihin ja yhteiseen valuuttaan. Minusta on ilahduttavaa, että Ranskan pääministeri Jospin asetti unionin politiikan tavoitteet keskeiselle sijalle taannoin pitämässään puheessa eikä rajoittunut pohdiskeluissaan liittokansleri Schröderin ja ulkoministeri Fischerin tavoin pääasiassa EU:n institutionaalista uudistusta koskeviin kysymyksiin. Euroopan unionin politiikan sisältö on tällä hetkellä todellakin kiireellisempi keskustelun aihe kuin unionin lopullinen institutionaalinen muoto, ja arvoisa neuvoston puheenjohtaja, pidän myönteisenä, että otitte tämän asian tänään esille.
Oikeudenmukaisuuden, solidaarisuuden ja sosiaalipolitiikkaan liittyvien kysymysten on oltava yhteisön keskeisiä arvoja ja tavoitteita. Pääministeri Jospin teki siksi erittäin ajankohtaisia ehdotuksia, jotka koskevat talouspolitiikkojen entistä tiiviimpää yhteensovittamista ja EU:n taloudellisen hallituksen muodostamista sekä suhdannerahaston perustamista EU:n jäsenvaltioiden tukemiseksi kriisiaikoina. Jokapäiväisen sosiaalisen polkumyynnin on loputtava Euroopan unionissa, ja yritysten verotusta on todellakin yhdenmukaistettava pikaisesti.

Collins
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, kun Euroopan unionin johtajat kokoontuivat viime marraskuussa Nizzaan tarkastelemaan nykyisiä perussopimuksia, heillä oli vain yksi tavoite mielessään: he halusivat muuttaa unionin toimielinten sisäisiä päätöksentekomenettelyjä varmistaakseen, että Euroopan laajentuminen voi toteutua.
Nizzan sopimus on mielestäni tasapainoinen sopimus, joka varmistaa laajentumisprosessin etenemisen, samalla kun se turvaa ja edistää pienempien jäsenvaltioiden etuja. Nizzan sopimuksessa ei rakennetta kaksitasoista Euroopan unionia, jossa suuret jäsenvaltiot saavat sanella muutoksen tahdin unionissa pienten valtioiden kustannuksella. Sopimuksen määräykset eivät muuta olennaisesti unionin sisäistä vallanjakoa. Euroopan unioni säilyy kansojen ja valtioiden unionina. Kaikilla unionin jäsenvaltioilla säilyy oikeus nimetä komissioon yksi jäsen siihen saakka, kunnes unionissa on 27 täysivaltaista jäsenvaltiota, ja silloinkin komission paikat jaetaan kaikkien jäsenvaltioiden kesken kierrätysperiaatteella.
Keskeisimpiä kansallisia etuja koskevat päätökset pysyvät yksinomaan jäsenvaltioiden hallitusten käsissä, ja kaikki verotuspolitiikkaa tai sosiaaliturvaa koskevat muutokset jätetään yksittäisten valtioiden päätettäväksi. Veromuutosten edellyttämä yksimielisyys pysyy voimassa unionissa. Tämä on hyvin tärkeää, sillä veroasiat kuuluvat mielestäni kansallisille parlamenteille, eikä Euroopan unionin pitäisi päättää niistä keskitetysti.
Unionin laajentuminen edistää ja lujittaa demokratian rakenteita Itä- ja Keski-Euroopassa. Se auttaa vahvistamaan näiden maiden uutta vapaata markkinataloutta ja parantaa näiden maiden kilpailukykyä.
Laajentumisprosessi tarjoaa perustan todella historialliselle sovinnolle maanosassa, jota sodat ja aatteet ovat jakaneet viime vuosisadalla. Meidän kaikkien velvollisuus on tarttua meille tarjottaviin tilaisuuksiin auttaa rakentamaan vakaampi ja rauhallinen Euroopan maanosa.
Me kaikki täällä parlamentissa tiedämme, että Nizzan sopimuksesta järjestetään Irlannissa ensi viikolla kansanäänestys. Sopimus on varmasti kannattava Keski- ja Itä-Euroopan maille, mutta se on myös kannattava unionin nykyisille jäsenvaltioille. Ei ole epäilystäkään siitä, että sisämarkkinoiden toiminta on ollut menestyksekästä, etenkin kymmenen viime vuoden aikana, ja irlantilaisesta näkökulmasta maamme talouskasvua ei olisi saavutettu, ellemme olisi olleet unionin jäsenenä.

Krarup
Arvoisa puhemies, yhteenvetona Nizzan sopimus merkitsee kaikissa olennaisissa asioissa sitä, että unionin valta kasvaa ja demokratia vähenee. Nizzan sopimus lisää EU:n eliitin ja EU-maiden kansojen välistä etäisyyttä. Ne otetaan tämänkin parlamentin ilmentämän, sanoisinko vähintäänkin kieroutuneen demokratiakäsityksen panttivangeiksi. Mitkä olivat oikeastaan Nizzan sopimuksen taustalla olleet tekijät? Nehän olivat laajentuminen ja Euroopan mantereen kokoaminen. Siitä voidaan esittää vain kaksi huomautusta. Ensiksikin sopimus ei sisällä laajentumisen varmistamisen kannalta välttämättömiä asioita, vaan se sisältää laajentumisen kannalta epäolennaisia asioita. Ratkaisevan osan tätä sopimusta ja sitä lyriikkaa, joka on tämän mietinnön lähtökohtana, muodostaa se pyrkimys, joka mainitaan F kohdassa ja sitä seuraavassa kohdassa. Niissä kyse on siitä, että EU:n toimielimet ja erityisesti tietenkin parlamentti rakennetaan sellaisiksi, että ne korvaavat kansalliset demokratiat.
Ryhmämme enemmistö voi pääasiassa tukea sitä vähemmistöön jäänyttä mielipidettä, jonka esittelijä Ribeiro e Castro on muotoillut. Kyse on kieroutuneesta demokratiakäsityksestä. Voimme havaita sen siitä omituisesta määräyksestä, joka merkitsee, että EU:n eliitit valvovat demokratioita. Mitä puhetta tämä on? Eivätkö kansat valvo demokratioita? Ei, niitä valvovat EU:n eliitit. Se käy ilmi siitä viime istunnossa esitetystä omituisesta ehdotuksesta, joka ennakoi uutta 191 artiklaa, joka koskee "eurooppalaisia poliittisia puolueita", jotka Euroopan unioni rahoittaa, koska nämä puolueet eivät voi hankkia rahaa muuten, muun muassa sen vuoksi, että niillä ei ole jäseniä. Millainen demokratiakäsitys tämä on? Ja lopuksi: saavatko kansalaiset sanoa mielipiteensä tästä sopimuksesta? Tanskan kansalaisten mielipidettä ei kysytä. Ainoa kansa, jonka mielipidettä kysytään, on Irlannin kansa, ja toivon todellakin, että Irlannin kansa kertoo kaikkien Euroopan kansojen puolesta näille eliiteille, että niiden demokratiakäsitys on väärä ja että se äänestää sopimusta vastaan 7. kesäkuuta järjestettävässä äänestyksessä.

Alavanos
Arvoisa puhemies, kunnioitan teitä suuresti, mutta koska tässä on kyse toimielimistä ja demokratiasta, jos aiotte olla ankara, niin olkaa ankara kaikkia ryhmiä kohtaan. Jos aiotte olla joustava, olkaa joustava kaikkia ryhmiä kohtaan ainakin ensimmäisellä kierroksella. Mielestäni tämä olisi parempi meidän kaikkien kannalta.

Puhemies
Jäsen Alavanos, yritän pysyä aikataulussa, sillä jos parlamentin aikataulu viivästyy, se aiheuttaa hankaluuksia joillekin henkilöille, jotka osallistuvat keskusteluun myöhemmin, eikä vain niille, jotka istuvat edessä.
Mitä ryhmänne puheenjohtajaan tulee, voin sanoa, että hän sai täsmälleen yhtä paljon aikaa kuin esimerkiksi Hans-Gert Poettering ja jäsen Barón Crespo. Jäsen Cox ylitti hieman hänelle annetun ajan, mutta hän piti yhden kiihkeimmistä puheista, joita tässä parlamentissa on kuultu pitkään aikaan, ja uskon, että parlamentti nautti sen kuuntelemisesta.

De Gaulle
Arvoisa puhemies, lähes kymmenen vuoden yhtämittainen hallitustenvälinen konferenssi, loputtomia keskusteluja Euroopan unionin luonteesta ja jopa sen perustasta - unioni vaikuttaa yhä enemmän nykytaiteen turhalta koneelta, jossa vain koneiston monimutkaisuudella on merkitystä. Hankkeesta on tullut niin hallitsematon - kuulin muuten aiemmin sanan "yliampuva" - että jotkut sosiaalidemokraatit alkavat toivoa avoimesti uutta kansallismielisyyttä, tällä kertaa vain eurooppalaista, vaikka he eivät kykene kantamaan edes omien valtioidensa heille langettamia vastuita.
Kun Nizzan sopimus nyt epäonnistui, niin paetaan viidenteen eurooppalaiseen sopimukseen, josta tulee varmasti edeltäjiään ja niiden tuhansia direktiivejä ja asetuksia parempi. Eurooppalainen rakennelma on tietenkin niin ainutlaatuinen, ristiriitainen ja epävakaa, ettei se kärsi moisesta. Nämä institutionaaliset elehdinnät, kuten "kansallisvaltioiden liitto" tai eräässä vaalikampanjassa kuultu iskulause "Valtioiden yhdistynyt Eurooppa", eivät saa peittää sitä tosiasiaa, ettei tämänpäiväinen Eurooppa ole kuin kaupankäynnin Eurooppa koristeltuna joillakin ympäristöllisillä aatteilla ja median rahoituksen hallitsemana.
Kaikki tietävät hyvin, että yhteinen maatalouspolitiikka elää viimeisiä vuosiaan. Tuet ovat pitkälti ylittäneet takuuhinnat, ja tehotuotanto on ajanut suurimman osan maanviljelijöistä maaltaan. Liittokansleri Schröderin tuore ehdotus vaihtaa yhteisen maatalouspolitiikan ylläpito etenemiseen kohti eurooppalaista federalismia pitäisi näin ollen jättää omaan arvoonsa, sillä juuri viimeisten maanviljelijöiden pelastamiseksi pitää tähdätä yhteisen maatalouspolitiikan lakkauttamiseen.
Puhuttaessa rakennerahastoista, joiden määrärahoja on käytetty väärin lukemattomia kertoja, on täysin epärealistista väittää, että niitä voidaan ylläpitää vielä vuoden 2006 jälkeen. Varataan vielä käytössä olevat varat ehdokasvaltioille korotetun koheesiorahaston muodossa, ja tietenkin toivotaan, etteivät nämä maat menetä liian nopeasti illuusioitaan todellisista eduista, joita eurooppalainen utopia voi niille tarjota.
Torjumme kaikenlaisen eurooppalaisen kansallismielisyyden.

Hager
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin onnitella esittelijöitä, nimittäin siitä, että he pitivät pintansa lukuisten parlamentin jäsenten houkutteluista, ehkäpä jopa painostuksesta huolimatta eivätkä soimanneet Nizzan tuloksia vaistomaisesti, vaan pyrkivät esittämään objektiivista kritiikkiä. Nizzasta on tullut sanotuksi jo lähes kaikki. Haluaisin kuitenkin ottaa vielä esille aiheen, josta jäsen Poettering ohimennen mainitsi mutta jota hän ei kuitenkaan kunnolla korostanut. Minusta on nimittäin virhe, että Nizzassa vuodeksi 2004 kaavailtu hallitustenvälinen konferenssi järjestettäisiin jo vuonna 2003. Asialle ei ole esitetty vakuuttavia perusteluja. Euroopassa on vuonna 2003 myös tärkeät vaalit, mutta toisaalta seuraavan hallitustenvälisen konferenssin on tarkoitus kestää vain lyhyen ajan - siitä ollaan pitkälti yksimielisiä, vaikka konferenssin kulusta vallitseekin erilaisia käsityksiä. Sille löytyy siis oikein sopiva ajankohta Euroopan parlamentin vaalien jälkeen. Ennen kaikkea toive unionin tulevaisuudesta käytävästä keskustelusta huomioitaisiin kuitenkin parhaiten, jos tästä tehtäisiin vaalikampanjan aihe. Konferenssin aikaistaminen antaa sellaisen vaikutelman, että äänestäjiä halutaan paeta, ja äänestäjät käsittävät sen myös niin. Minä varoitan siitä!

Dimitrakopoulos
Arvoisa puhemies, minäkin haluan omasta puolestani onnitella hyviä kollegojani Méndez de Vigoa ja Seguroa, ja korostan, että espanjalaisten yhteistyön panos Euroopan tulevaisuuteen on ennen kaikkea yhteistyön sekä hyvien poliittisten kompromissien tulosta.
On varmaa, että Nizzan huippukokoukseen ja siellä laadittuun perustamissopimukseen sisältyy hyvin monta ristiriitaa ja hyvin monta aukkoa, erityisesti koskien Euroopan parlamentin roolia Euroopan tulevaisuudessa ja osana institutionaalista kehystä, jonka pohjalta Eurooppa kulkee tästä eteenpäin. Samalla on myös selvää, että mietinnössään esittelijät Méndez de Vigo ja Seguro korostavat hyvin selkeästi kysymyksiä, joita tästä eteenpäin pitää pohtia: sellaisia tärkeitä kysymyksiä kuin toimivaltojen erottaminen, kansallisten parlamenttien rooli, perussopimusten muuttaminen perustuslain kaltaiseksi, yhteisen ulkopolitiikan tulevaisuus - kysymyksiä, joihin tulemme paneutumaan tästä eteenpäin Laekenin huippukokoukseen asti ja sen jälkeen, kysymyksiä, jotka täten yhdistävät tulevat huippukokoukset Nizzan tuloksiin.
Kuuntelin hyvin tarkkaavaisesti neuvoston puheenjohtajaa, ja minun täytyy sanoa, että minua eivät häiritse keskustelufoorumit eivätkä verkkosivut. Ne ovat kaikki hyödyllisiä. Sen sijaan minua häiritsee suuresti se, että emme nyt sano "kyllä" sellaiselle kokoukselle, jossa olisivat virallisesti edustettuina kaikki Euroopassa toimivat ja esiintyvät poliittiset voimat ja jossa nämä kävisivät virallista vuoropuhelua Euroopan tulevaisuudesta.

Napolitano
Arvoisa puhemies, toivon, että parlamentti hyväksyy suurella enemmistöllä päätöslauselman, joka on tulosta perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnassa käydystä pitkästä ja vakavasta keskustelusta, johon kollegat Méndez de Vigo ja Seguro antoivat ratkaisevan panoksen. Kyse on päätöslauselmasta, jossa yhdistyy tehokkaasti Nizzan sopimuksen ankara kritisointi ja vakava huoli sopimukseen liittyvistä riskeistä, joilla on välitön vaikutus nyt käynnistyneessä Euroopan rakentamisen uudessa vaiheessa. Päätöslauselma sisältää täsmällisiä viittauksia siihen, miten laaditaan asianmukaisia, konkreettisia vastauksia unionin tulevaisuutta koskeviin perustaviin kysymyksiin. Kiinnitämme huomiota etenkin - haluan korostaa tätä erityisesti - kansallisten parlamenttien rooliin ja meidän yhteistyöhömme niiden kanssa sen kaikissa eri muodoissa.
Me emme ole pyrkineet antamaan kansallisille parlamenteille ohjeita siitä, miten niiden täytyy toimia Nizzan sopimuksen ratifioinnin suhteen. Se, mitä toivomme, on lähentyminen valmistelukuntaa koskevan ehdotuksen kohdalla: arvoisa neuvoston puheenjohtaja, en tarkoita valmistelukunnalla yksinkertaista keskustelufoorumia, jonka tuloksena syntyy korkeintaan ystävällisiä suosituksia, vaan valmistelevaa elintä (working body), joka kykenee laatimaan tekstejä, jotka lopulta toimitetaan hallitustenvälisen konferenssin käsiteltäväksi. Kun puhumme "valmistelukunnasta", emme peräänkuuluta ainoastaan Euroopan parlamentin roolia, vaan kansalaisia suoraan kansallisella ja unionin tasolla edustavien parlamenttien yhteistä roolia, joka on ainoa tapa - kuten te, arvoisa ministeri Lindh, olette sanonut - taata avoimuus, läpinäkyvyys ja demokraattisuus tulevan konferenssin valmistelussa. Älkööt hallitukset - mikään hallitus, poliittisiin linjauksiin katsomatta - epäröikö valmistelukuntaa koskevan valinnan edessä. Viime kädessä luulisi olevan myös hallitusten etujen mukaista, etteivät ne päädy uudelleen umpikujaan, Nizzan viimeisen yön painajaiseen!

Duff
Ryhmäni on vakaasti sitä mieltä, että valmistelukunnassa pitäisi tunnustaa Euroopan parlamentin erityinen legitimiteetti, jonka nojalla se osallistuu unionin perustuslailliseen kehitykseen. Parlamentti tuo prosessiin viisautta ja sitoutumista ja keskittyy Euroopan yhteisiin ratkaisuihin. Haluamme kuitenkin, että myös jäsenvaltiot osallistuvat täysin valmistelukunnan työhön, ja nyt on saatu merkkejä siitä, että jotkut pääministerit ovat valmiita myöntämään meille valmistelukunnan, mutta aikovat sitten vetää omat edustajansa pois siitä. Tämä kaataisi valmistelukunnan ja loukkaisi parlamenttia. Se kumoaisi myös väitteen, että Eurooppa-neuvosto kunnioittaa kansallisten parlamenttien asemaa.
Jos hallitukset eivät osallistu valmistelukunnan työhön, meille jää jäljelle vain suureellinen keskustelukerho. Olisi sietämätöntä sysätä parlamentti syrjään tuolla tavoin. Pyytäisin komissiota ja neuvostoa vakuuttamaan meille, että valmistelukuntaan osallistuu neljä tahoa ja että HVK käyttää valmistelukunnan tekemää työtä HVK:n perustana.

MacCormick
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, minulla on suuri ilo sanoa tällä hetkellä - kun Yhdistyneessä kuningaskunnassa on virinnyt aika kielteisesti sävyttynyt pelko Eurooppaa kohtaan - kuinka myönteisesti suhtaudun tähän Euroopan perustuslaillistamiseen suuntautuvaan kehitykseen, kun demokratia laajenee ja leviää Keski- ja Itä-Euroopan maiden liittyessä unioniin. Kuten neuvoston puheenjohtaja sanoi, on kummallinen näkemys, että Euroopan unionilla ei jo olisi perustuslakia. Tietenkin sillä on. Sillä on epäsuora ja epäselvä perustuslaki, ja tehtävänä on muuttaa se suoraksi ja selkeäksi ja asianmukaisesti sovelletuksi. Tämä ei välttämättä edellytä täysimittaista liittovaltiota liittokansleri Schröderin mallin mukaisesti. Ne meistä, jotka uskovat liittovaltiomuotoiseen Eurooppaan, uskovat yhtä vakaasti, että sen pitää heijastaa ihmisoikeuksien kunnioittamista, demokraattisten periaatteiden selkeyttä ja moniarvoisten perustuslakien vuorovaikutusta mieluummin kuin puhtaasti hierarkkista mallia.
Parlamentissa kuulee liian usein käytettävän sanaa "kansa" ikään kuin se olisi termin "jäsenvaltio" synonyymi. Asiaa tarkemmin miettineille on hyvin tunnettu tosiasia, että Euroopassa on enemmän kansoja kuin valtioita. Yksi aikamme mielenkiintoisista piirteistä on - osittain demokratian Euroopassa leviämisen myötä - sisäisten demokratioiden ilmaantuminen Euroopan vanhojen, pienten kansojen parissa, kuten Kataloniassa, Baskimaassa, Skotlannissa, Galiciassa ja Flanderissa.
Me Euroopan vapaa allianssi -ryhmässä toivomme, että prosessia, jonka tänään aloitamme, kuvastaa toissijaisuuden kunnioittaminen suurpiirteisessä ja kattavassa merkityksessä: liberaalien esittämät tarkistukset 5 ja 18 ja ryhmäni esittämä tarkistus 28 ovat mielestämme tämän prosessin kulmakiviä.
Täytyyhän unionin toki tunnustaa toissijaisuus suurpiirteisessä ja laajassa merkityksessä, sen täytyy tunnustaa Euroopan unionin poliittinen ja kansallinen moninaisuus, ja tulevaisuudesta käytävässä keskustelussa täytyy ottaa täydellisesti huomioon jäsenvaltioiden sisäisten poliittisten yksiköiden, eikä ainoastaan jäsenvaltioiden valtuudet. Skotlannissa järjestettävissä vaaleissa käydään keskustelua siitä, pitäisikö Skotlannin parlamentille antaa täydellinen verotusta koskeva autonomia: autonomia lisääntyy kaikissa näissä pienissä maissa, ja on tärkeää, että se tunnustetaan. Olin hyvin iloinen, että komission hiljattain antamassa verotuksen yhdenmukaistamista koskeneessa lausunnossa tehtiin täysin selväksi, että näissä asioissa voidaan soveltaa laajasti toissijaisuusperiaatetta.

Puhemies
Jäsen MacCormick, olen pahoillani, etten huomannut, että vietitte eilen erityistä juhlapäivää. Onneksi olkoon.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, Nizzan sopimusta on tapana markkinoida laajentumissopimuksena. Se ei ole mielestäni oikein. Nizzan sopimus ei nimittäin ratkaise laajentumiseen liittyviä toimielinkysymyksiä. Sitä paitsi suurimmalla osalla Nizzassa päätetyistä asioista ei ole mitään tekemistä laajentumisen kanssa.
Kuten mietinnössä huomautetaan, Euroopan parlamentin paikkajako on uusittava, koska Unkaria ja Tsekkiä sorretaan selvästi. Jako voidaan uusia jäsenyysneuvotteluissa, koska näitä kysymyksiä voidaan säännellä yleisesti jäsenyysneuvotteluissa, kuten tehtiin esimerkiksi Ruotsin, Itävallan ja Suomen liittyessä Euroopan unioniin.
Nizzan sopimuksessa on oikeastaan kyse jostakin muusta. Kyse on siitä, että suurien EU:n valtioiden valtaa lisätään pienten valtioiden kustannuksella. Kaikki ehdokasvaltiot, Puolaa lukuun ottamatta, ovat siten myös häviäjiä, koska ne ovat Euroopan unionin pieniä valtiota. Ministerineuvoston päätöksentekoprosessi muuttuu vaikeammaksi, ei helpommaksi.
Muita Nizzan sopimuksen pääpiirteitä on, että ylikansallisuus lisääntyy ja veto-oikeus häviää useilla alueilla. Siinä on myös joitakin selvästi liittovaltiollisia piirteitä, esimerkiksi, kun kyse on eurooppalaisille poliittisille puolueille maksettavasta tuesta ja uudesta Euroopan komission valintaprosessista, mikä tarkoittaa sitä, että komissio muistuttaa entistä enemmän hallitusta, jolla on pääministeri.
Nizzan sopimuksen todellinen sisältö on siis se, että laajentunutta unionia hallitsevat samat suuret valtiot, jotka hallitsevat nykyistä Euroopan unionia, ja että EU:ssa jatketaan marssia kohti liittovaltiollista valtiomuotoa, vaikka kehitys ei olekaan yhtä nopeaa kuin tietyt parlamentin jäsenet toivoisivat.
Puolueeni ja minun ei ole sen vuoksi vaikea äänestää sekä Nizzan sopimusta että sitä mietintöä vastaan, josta aiomme äänestää huomenna. On kuitenkin tärkeä huomauttaa, että mietinnössä on myönteisiäkin piirteitä. Siinä vaaditaan muun muassa avoimia ministerineuvoston kokouksia. Olisihan ollut kohtuullista, että tällainen päätös olisi voitu tehdä Nizzassa, toisin sanoen, että lainsäädännöstä huolehtivasta toimielimestä olisi tehty avoin. Lisäksi vaaditaan Euroopan parlamentin paikkajaon uudistamista, mikä on välttämätön vaatimus demokratian kannalta.
Emme sen sijaan usko valmistelukuntamenettelyyn. Emme voi oikein ymmärtää, miksi seuraavan perustamissopimukseen tehtävän muutoksen tekemiseen tarvittaisiin valmistelukuntaa. Jos valmistelukunnan käyttöön kuitenkin päädytään, sen osallistujien pitää mielestämme muodostua niistä, jotka päättävät perustamissopimuksesta, nimittäin kansallisista parlamenteista. Toivomme, että puheenjohtajavaltio Ruotsi ja Ruotsin hallitus eivät tingi tippaakaan käsityksestä, jonka mukaan perustamissopimuksista päättäminen kuuluu kansallisille parlamenteille ja niiden tehtävänä on ohjata perustamissopimusten kehitystä.
Mitä Nizzassa olisi sitten pitänyt tehdä? Olisimme toivoneet, että EU:ta olisi muutettu demokraattisemmaksi, virkamiesten ja komission valtaa olisi vähennetty, kansallisten parlamenttien valtaa olisi lisätty, ministerineuvoston avoimuutta olisi lisätty, vapaiden markkinoiden hallitsevaa asemaa ympäristökysymyksissä ja sosiaalikysymyksissä olisi muutettu sekä sitä, että olisi tarkistettu sitä dogmaattista monetarismia, joka on rahaliiton perusta. Nyt voimme sen sijaan nähdä, miten sosiaalidemokraattiset hallitukset ovat kaatumassa kaikkialla EU:ssa. EU:ssa ei ole tapahtunut oikeastaan mitään perusteellista muutosta sinä aikana, kun EU:ta ovat hallinneet "punavihreät". Tilaisuus on valumassa käsistä, eikä EU:n perusta ole muuttunut "punaiseen" eikä "vihreään" suuntaan, mikä on mielestämme valitettavaa.

Ribeiro e Castro
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluan esittää tässä yhdeksän lyhyttä kommenttia. Tässä mietinnössä ei puhuta Nizzan perustamissopimuksesta, vaan Nizzan jälkeisestä prosessista, vuoden lopussa järjestettävän Laekenin huippukokouksen poliittisen saarron alkamisesta. Nizzan sopimusta ei ole vielä olemassa, mutta mietinnössä on jo lähdetty laukkaan. Väitetty Euroopan unionin kriisi johtuu tästä liittovaltiota koskevasta pakkomielteestä. Voisimme keskittyä toimielinten uudistamiseen, jotta ne toimisivat paremmin. Voisimme aloittaa täältä parlamentista, jossa demokraattinen edustus on tosiasiassa vajaata ja keskinkertaista. Mutta ei! Sen sijaan halutaan uudistaa kaikki muu! Elämä kuluu riidellessä toimielinten välisen tasapainon muuttamisesta. Ja siitä aiheutuu taistelu vallasta, jota sitten arvostellaan: taistelu valtioiden ja toimielinten välillä. Taistelu vallasta on alkanut.
Liittovaltion kannattajat vetoavat mielellään perustajiin, mutta olisi hyvä, että he lukisivat näiden tekstejä. Robert Schuman sanoi kuuluisassa julistuksessaan 9. toukokuuta 1950 näin: "Eurooppaa ei rakenneta hetkessä eikä millään kokonaisratkaisulla. Siihen tarvitaan käytännön toimenpiteitä, joilla luodaan ensin aito yhteisvastuullisuus." Se riittää mitätöimään tämän mietinnön, joka on täynnä iskuja ja rakenteita ja jossa jätetään täysin huomiotta pitkäkestoisen aidon yhteisvastuullisuuden käytännön toteutukset. Missä on todellinen yhteenkuuluvuus?
Samassa mielessä on kiitettävä kansleri Gerhard Schröderiä, että hän teki kerralla tyhjäksi yhden liittovaltioajatukseen sisältyvistä myyteistä, valheellisen ajatuksen, jonka mukaan liittovaltiosta on hyötyä pienimmille ja heikoimmille. Ehdotus merkitsee vallan keskittämistä, jäsenvaltioiden alasajoa, taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tuhoa. Se on täysin tarkoituksensa vastainen.
Emme liittyneet Euroopan yhdysvaltoihin, vaan Euroopan yhteisöön. Emme halua kansallisvaltioiden liittoutumaa, vaan sellaisen kansallisvaltioiden liiton, jollainen jo olemme. Emme enempää emmekä vähempää. Kuka on hylkäämässä ajatuksen? Kuka on loppujen lopuksi tuhoamassa menestyksellisesti rakennettua Eurooppaa? Euroopan perustuslaki on toinen vääristynyt haave. Jos ei ole olemassa Euroopan kansaa, ei ole mitään laillista Euroopan perustuslakia säätävää perustetta. Ja jos sitä ei ole, ei voi olla Euroopan perustuslakiakaan. Perussopimuksia pitää uudistaa perussopimusten nojalla. Eräässä arabialaisessa sananlaskussa sanotaan näin: ihminen on keksinyt sanat piilottaakseen ajatuksensa...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Abitbol
Arvoisa puhemies, hieman vähemmän Brysseliä - mistä olen iloinen - hieman vähemmän Saksaa, näin voidaan mielestäni tiivistää tuhoon tuomittu Nizzan sopimus, joka meidän pitäisi nyt hyväksyä. On uskomatonta, että ranskalaisten puolella yhdistettiin voimat tämän eurooppalaisen rakennelman tuhoamiseksi, jonka kulmakivenä on 50 vuoden ajan ollut Ranskan ja Saksan tasavertaisuus, jota kaikki, niin maantiede kuin historiakin, niin sydän kuin järkikin, kannustaa kunnioittamaan.
Valitettavasti ranskalais-saksalainen pariskunta muistuttaa Nizzan jälkeen ranskalaisen pilapiirtäjä Dubout'n ikuistamia pariskuntia, ja nyt tiedämme kummalla näistä on housut. Tämä on ennen kaikkea syy, miksi yhdenkään ranskalaisen, kannattaa hän sitten eurooppalaista rakennelmaa sellaisena kuin se on ollut puolen vuosisadan ajan tai ei, ei pitäisi ratifioida tätä sopimusta, joka on tuhoisa niin Ranskan edulle kuin koko Euroopan unionin tulevaisuudellekin. Ja jos saan sanoa, minusta tuntuu siltä, ettei yhdenkään saksalaisen kannattaisi äänestää sopimuksen puolesta, sillä Saksan Nizzassa saavuttama odottamaton etu on selvästi vain seurausta kahden kansallisen Daladier'mme halusta saavuttaa sopimus hinnalla millä hyvänsä.
Arvoisa puhemies, sopimus ei ole ainoastaan huono, kuten kaikilta parlamentin penkeiltä todetaan, se on myös vaarallinen, ja olisi hienoa, jos kaikki täällä parlamentissa lähettäisivät oman kopionsa sopimuksesta niille, jotka Nizzassa laativat niin huonon ennusteen maanosallemme.

Berthu
Arvoisa puhemies, emme äänestä Méndez de Vigon ja Seguron mietinnön puolesta, joka selvästi myötäilee liikaa Nizzan sopimusta. Siinä annetaan heti ensimmäisessä artiklassa ymmärtää, että tämä teksti poistaisi viimeisen esteen laajentumisen tieltä. Me emme usko niin. Sopimus ei helpota laajentumista, vaan pikemminkin vaikeuttaa sitä. Todellakin pöytäkirja, jonka pitäisi valmistaa toimielimiä tähän suureen määräaikaan, ei ole lainkaan vakuuttava. Komission uudistaminen tapahtuu vasta laajentumisen jälkeen, ja sen sisältö on lisäksi yhä epäselvä. Ainoa selkeä kohta, suurten valtioiden luopuminen toisesta komission jäsenestä, on mielestämme merkityksetön. Euroopan parlamentin paikkojen ja neuvoston äänien uudelleen jakaminen taas ajaa yhteisön valtiokeskeisestä logiikasta väestökeskeiseen logiikkaan, mikä saattaa edistää supervaltion perustan pystyttämistä, muttei auta missään määrin laajentumista.
Todellisuudessa supervaltion tavoittelu oikeuttaa lähes kaikki Nizzan sopimuksen määräykset, jotka on omistettu toimielinten ja ylikansallisten menettelyjen vahvistamiselle laajentamalla enemmistöäänestyksiä olennaisiin itsemääräämisoikeuteen liittyviin kysymyksiin. Näistä muun muassa komission nimittäminen määräenemmistöllä muuttaisi komission jäsenten kollegion ajan mittaan Euroopan hallitukseksi ja mullistaisi siten perusteellisesti tähän saakka tuntemamme ajatusmallin eurooppalaisista toimielimistä. Kehitys kohti supervaltiota nojautuu liittovaltiomallin kannattajiin juurtuneeseen vakaumukseen, että kasvavaan eurooppalaiseen kirjavuuteen täytyy vastata lisäämällä keskittämistä. Mielestämme tällainen käsitys vaikeuttaa laajentumista ja samalla kasvattaa demokratiavajetta nykyisessä unionissa.
Selittääkseen tätä kantaa Euroopan parlamentin Mouvement pour la France -valtuuskunta julkisti vastikään vastamietinnön Nizzan sopimuksesta, jonka toimitan teille, arvoisa puhemies, ja jota heikkoudeksemme pidämme Méndez de Vigon ja Seguron mietintöä parempana.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, Nizza yksinkertaisesti epäonnistui. Tuskin mikään muu huippukokous on aiheuttanut niin voimakkaita jälkipolttoja, ja sellaista tapahtuu yleensä hyvin ongelmallisissa synnytyksissä.
Presidentit, liittokansleri, pääministerit ja ulkoministerit pyörähtelevät kilpaa julkaisemassa artikkeleita eturivin sanomalehdissä, pitämässä puheita arvostetuissa instituuteissa ja selittelemässä sitä, mitä Nizzassa olisi oikeastaan pitänyt tapahtua ja millainen Euroopasta oikeastaan pitäisi tulla. Arvoisa puhemies, olisi ollut paljon parempi, jos se olisi tehty jo ennen Nizzaa eikä sen jälkeen. Sillä tavalla tältä koettelemukselta olisi ehkä voitu välttyä.
Nizzassa tehtiin hyvin paljon virheitä, mutta pahimpia olivat siellä luotu mutkikas päätöksentekojärjestelmä, joka on vielä vaikeaselkoisempi ja käsittämättömämpi kuin sen edeltäjä, ja määräenemmistöpäätöksen soveltaminen monissa asioissa ilman Euroopan parlamentin hyväksyntää. Jos sellaista tapahtuisi jossakin kehitysmaassa, niin sen sanottaisiin tarvitsevan hyvän hallintotavan ohjelmaa.
Parasta olisi siis lakata vilkuilemasta ympärille, luoda katse eteenpäin ja tehdä Nizzasta parempi. Sikäli on hienoa, että liittokansleri Schröder on omaksunut PPE:n 1970- ja 1980-luvun ajatukset ja muotoillut omat näkemyksensä uudestaan. Kollega Barón Crespo kysyi, minne ovat jääneet PPE:n presidenttien ja pääministerien ehdotukset Euroopan komission vahvistamisesta, päätösvallan myöntämisestä Euroopan parlamentille ja senaatin tai liittoneuvoston muodossa avoimesti kokoontuvasta neuvostosta. Meidän PPE:mme, sekä puolue että ryhmä, on kannattanut näitä ajatuksia jo 1970- ja 1980-luvulta asti. Kysymys kuuluu, miten niistä tehdään myös täyttä totta. Emme kannata korkean tason asiantuntijaryhmiä - meillä on ollut jo 20 tällaista työryhmää vuoden 1979 jälkeen - tai foorumia, joka kyllä aina pystytään järjestämään. Pitää yksinkertaisesti luoda kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin yhteinen valmistelukunta. Silloin huippukokoukseen kokoontuvat kansalliset ministerit ovat ainakin kansallisten parlamenttien valvonnassa.
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olisi hyvä, jos te omaksuisitte tämän ajatuksen. Toivotan teille paljon voimia Göteborgiin ja toivon, että siellä saadaan aikaan valmistelukunta. Se on minun nähdäkseni paras ratkaisu.

Corbett
Arvoisa puhemies, kun esittelijä aloitti työn tämän mietinnön parissa, oli todellisena vaarana, että parlamentti hylkäisi Nizzan sopimuksen niiden, joiden mielestä siinä mentiin liian pitkälle, ja niiden, joiden mielestä siinä ei menty riittävän pitkälle, muodostaman liiton toimesta, joten on heidän ansiotaan, että parlamentti on ryhtynyt analysoimaan sopimusta hyvin järkevästi ja kehittämään strategiaa etenemiselle.
Kuten kuulimme juuri äsken, joillakin tuntuu olevan edelleenkin kummallinen ajatus, että tällä sopimuksella luodaan keskitetty supervaltio: mielestäni on hämmästyttävää, että he voivat lukea Nizzan sopimuksen ja tosissaan uskoa moista. Lisäksi parlamentin ulkopuolella Ison-Britannian konservatiivipuolue käy Yhdistyneen kuningaskunnan vaaleissa kampanjaa sanoen, ettei se ratifioi Nizzan sopimusta, jos se pääsee valtaan. Tämä ei koske tämän parlamentin jäseniä, ei ainakaan kaikkia heistä - huomasin, että valiokunnan kaksi brittiläistä konservatiivia äänesti Méndez de Vigon ja Seguron mietinnön puolesta, ja kunnioitan heitä sen vuoksi. Kotimaassani konservatiivit ovat kuitenkin saaneet päähänsä, että tällä sopimuksella luodaan supervaltiota. Se on aivan mieletöntä, eikä se tunnu auttavan heitä mielipidemittauksissa. Väestö näkee tämän kummallisen ajatuksen läpi.
Jos katsotte taaksenne, huomaatte, että lippukimpussa Irlannin lippu on asetettu siihen, missä on yleensä Euroopan lippu, kimpun keskelle, oletettavasti siksi, että Irlanti on ainoa jäsenvaltio, joka järjestää kansanäänestyksen Nizzan sopimuksesta. Miksi ainoastaan Irlanti järjestää kansanäänestyksen? Mikseivät Tanska ja muut tee sitä? Juuri siksi, ettei Nizzan sopimuksessa ole siirretty entistä enempää toimivaltaa Euroopan unionille. Se ei ole keskittämistä ajava sopimus, ja sen vastustajat tietenkin tietävät sen.
Jotkut ovat olleet pettyneitä Nizzan sopimukseen siksi, ettei siinä menty riittävän pitkälle, sekä joidenkin sen sisältämien kyseenalaisten kompromissien, kuten neuvoston äänestysjärjestelmän ja Euroopan parlamentin ylimääräisten paikkojen, vuoksi. Työn edetessä valiokunnassamme huomasimme kuitenkin, että Nizzan sopimuksessa on paljon myönteisiä kohtia. Joka tapauksessa, jos siinä on mielestänne puutteita, paras tapa parantaa sitä on hyödyntää vuoden 2004 prosessia. Nizzan sopimuksen hylkääminen olisi aiheuttanut viivästyksiä ja hämmennystä. Vuoden 2004 HVK tarjoaa meille mahdollisuuden parantaa sitä, mitä neuvoston puheenjohtaja kutsuu Euroopan nykyiseksi perustuslaiksi eli perussopimuksia. Kyllä, se kaipaa parannusta, mutta niin kaipaa myös menetelmämme käsitellä sitä. Meidän täytyy aloittaa valmistautumalla HVK:hon, emme tarvitse tavanomaista ulkoministeriöiden virkamiesten ryhmää, kaikella kunnioituksella suurlähettiläs Gunnar Lundia kohtaan, vaan laajempaa ja edustavampaa elintä. Siksi parlamentti pyytää neuvoston valmistelukuntaa, ei pelkkää foorumia. Foorumi on laaja keskustelu, jota käydään kansalaisyhteiskunnan kanssa. Tarvitsemme jotain, minkä avulla tästä keskustelusta johdetaan sarja johtopäätöksiä, joita HVK voi sitten työstää. Nimenomaan sitä me tarvitsemme, HVK pysyy loppujen lopuksi jonakin, mikä voi kiteyttää keskustelun...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Malmström
Arvoisa puhemies, Nizzan sopimus jättää paljon tulkinnan varaa. On myönteistä, että laajentumisen muodolliset esteet on raivattu ja että unioni on nyt rakenteellisesti valmis tärkeään tehtäväänsä, Euroopan yhdistämiseen. Toivomme nyt, että parin viikon kuluttua järjestettävän Göteborgin huippukokouksen yhteydessä annettaisiin selkeämpi aikataulu ja mielellään päivämäärät.
Sopimukseen liittyy toki suuria ongelmia: päätöksenteko ei muutu yksinkertaisemmaksi, tehokkaammaksi tai tuskin myöskään helpommin ymmärrettäväksi kansalaisten kannalta. Se jättää paljon toivomisen varaa myös demokratian osalta. Aivan liian monet päätökset tehdään jatkossakin neuvostossa suljettujen ovien takana - avoimuuden, parlamentin demokraattisen valvonnan tai osallistumisen ulottumattomissa.
Hallituksenvälisen konferenssin toimintatapa muistuttaa hieman paavin valintaa. Valtuutetut suljetaan useiden vuorokausien ajaksi lukkojen taakse neuvottelemaan, samalla kun muu maailma odottaa malttamattomana valkoista savua, joka on kompromissin saavuttamisen merkki. Sillä aikaa kukaan ei tiedä, mitä tapahtuu. Seuraava sopimus valmistellaan kuitenkin toisin, yhdessä kansalaisten kanssa. On tärkeää muistuttaa näistä juhlapuheista, kun tehdään suunnitelmia Laekenin huippukokouksen kynnyksellä. Ehkä kaikesta huolimatta päädytään valmistelukuntaan. Eihän ole mikään salaisuus, että parlamentin enemmistö kannattaa sitä joka tapauksessa. Se on avoimin ja demokraattisin tapa valmistella ehdotuksia. Nyt liikkuu kuitenkin huhuja, joiden mukaan hallitusten edustajat eivät osallistuisi valmistelukuntaan. Mikä siitä sitten tulee? Tuleeko siitä keskustelukerho, tekosyy toimettomuuteen, jonka ministerit sitten tavalliseen tapaansa jättävät omaan arvoonsa. Se ei ole mikään hyvä ratkaisu!
Nyt on myös aika suunnata katse Nizzasta eteenpäin. Niin mekin teemme Euroopan parlamentissa, ehkä emme niin selvästi nyt, mutta tulevaisuudessa kyllä. Myös osa hallitusten päämiehistä tekee niin. Toivon sitä paitsi, että entistä useammat hallitusten päämiehet ja ministerit osallistuisivat keskusteluun Euroopan tulevaisuudesta.
Ulkoministeri puhui "liittovaltiokäsitteestä" ja niistä eri tunteista, joita se herättää. Hän on oikeassa, ja käsitteen sisältö on tietenkin itse käsitettä tärkeämpi. Liittovaltiopyrkimys useine mahdollisine tulkintoineen on kuitenkin näkemys demokraattisemmasta Euroopasta. Eurooppa-hanketta koskevat erilaiset näkemykset ovat välttämättömiä eurooppalaisen keskustelun kannalta, jotta kansalaiset tietäisivät vähitellen, mihin kysymyksiin heidän on otettava kantaa.

Frassoni
Arvoisa puhemies, tässä päätöslauselmassa, jota me tuemme, vahvistetaan Euroopan parlamentin täysi oikeus ottaa osaa unionin tulevaisuutta koskeviin päätöksiin, joita monet hallitusten edustajat pitävät yhä omana yksinoikeutenaan. Tähän pääsemiseksi vetoamme komissioon, kansallisiin parlamentteihin ja niihin hallituksiin, jotka tietävät, että todellinen Euroopan tason demokratia ajaa kansalaistensa etuja - ei ehkä viranomaistensa etuja, mutta varmasti kansalaistensa etuja: niihin hallituksiin, jotka eivät enää usko suvereenin valtion mystisen kaikkivoipaisuuden valheeseen ja joita Nizzassa käydyt neuvottelut hämmensivät siellä harjoitetun kaupankäynnin vuoksi.
Haluamme, että nämä kaksi liittoutuvat kanssamme, jotta saamme kaksi asiaa: perustuslain ja valmistelukunnan. Näitä kahta asiaa odotamme.

Seppänen
Arvoisa puhemies, Nizzan sopimus oli isojen maiden vallankaappaus. Niiden äänimäärää lisättiin pienten kustannuksella. Suurten maiden käyttöön annettiin niin ikään uusi väestömäärään perustuva veto-oikeus. Nizzan sopimusta perusteltiin laajenemisen tarpeilla. Pienten maiden johtajat ovat hyväksyneet periaatteen, jonka mukaan suurten maiden äänimäärä kasvaa, vaikka EU ei laajenisikaan. Yksin tämä pienten maiden johtajien virhe-arvio on riittävä peruste hylätä Nizzan sopimus. Nizzassa hyväksytty julistus nro 23 lisää federalistista painetta hyväksyä EU:lle ylikansallinen perustuslaki ja käyttää sen valmisteluun niin sanottua konventtimetodia. Se on epäparlamentaristinen ja epädemokraattinen metodi. Nizzan sopimus tukee saksalaista mallia liittovaltiosta, eikä se tunnusta Ranskan pääministerin vaatimusta itsenäisten valtioiden Euroopasta.
Tämä mietintö tukee liittovaltiokehitystä ja on hylättävä, ja kansallisissa parlamenteissa olisi hylättävä Nizzan sopimus. Toivotan menestystä Irlannin demokraateille, joille tarjoutuu kansanäänestyksessä mahdollisuus hylätä sopimus suoralla demokratialla. Muualla ei uskalleta kysyä kansalaisilta, jotka ovat ainoita demokratian subjekteja.

Segni
Arvoisa puhemies, minä kuulun niihin parlamentin jäseniin, jotka suhtautuvat erittäin kielteisesti Nizzan konferenssiin, ja olen allekirjoittanut kirjallisen päätöslauselman - johon toivon tulevan mahdollisimman monta allekirjoitusta - jossa sanotaan seuraavasti: "katsoo, että Nizzan sopimus merkitsee Euroopan toimielimille askelta taaksepäin." Mutta tehty mikä tehty, ja tässä vaiheessa on katsottava eteenpäin ja pyrittävä varmistamaan, että parlamentin ja Euroopan toimielinten päämääränä on perustuslaki, jota ei enää anneta ylhäältä alaspäin, vaan joka lähtee liikkeelle alhaalta - minä uskon siihen, ja uskon myös, että se on merkittävä päämäärä: perustuslaki, jolla ei lakkauteta kansallisvaltioita vaan yhdistetään Euroopan kansat tai ne, jotka kuuluvat joukkoomme, suuremman unelman taakse.
Edessämme oleva tie näytti tältä, mutta meidän on turha piiloutua uusilta tosiseikoilta: Ranskan pääministeri Jospinin viimepäiväiset lausunnot ovat aivan päinvastaisia; Ranskan hallituksen julkilausumissa ei puhuta eikä ajatella etenemistä Euroopan valmistelukunnan kautta kohti Euroopan perustuslakia. Mikäli olen ymmärtänyt oikein nämä julkilausumat, niissä puhutaan - niin niitä on tulkittu - aivan päinvastaista kieltä. Tämä on uusi valtavan tärkeä poliittinen tekijä, joka on pakko ottaa huomioon.
Toivon, että Ranskan tuleva kanta ei ole tämä. Toivon myös, että tasavallan presidentti, jolla on valtuudet puuttua asiaan, muuttaa kurssia, mutta jos Seguron päätöslauselma hyväksytään huomenna - olisin muuten halunnut sen olevan vielä tiukempi - meidän on todettava, että kyseessä on ehdotus, joka on täysin eri kannalla kuin pääministeri Jospinin ja Ranskan hallituksen nykyiset julkilausumat. Toivon siis, että parlamentti ja komissio sitoutuvat parlamentin huomisen äänestyksen tulokseen.

Belder
Arvoisa puhemies, vertailun vuoksi lyhyt historiallinen katsaus: Alankomaat muodostui 1600-luvulla seitsemästä maakunnasta, jotka olivat kaikki itsenäisiä ja suvereeneja. Yhteinen viranomainen säänteli ainoastaan tiettyjä asioita.
Miten päätöksenteko oli tuohon aikaan järjestetty? Jokaisella maakunnalla oli veto-oikeus kaikissa päätöksissä. Edustajilla ei myöskään ollut toimivaltuuksia tehdä maakuntaa sitovia päätöksiä. Päätöksestä tuli sitova vasta maakunnan hyväksyttyä sen. Voitte varmasti kuvitella, että postivaunujen, hinattavien proomujen ja kirjekyyhkyjen aikakaudella tällainen aiheutti hyvin suuria viiveitä. Alankomaat oli kuitenkin siihen aikaan hyvinvoiva maailmanmahti, ja siellä vallitsi suhteellisen suuri vapaus. Mutkikas valtiollinen järjestelmä ei ilmeisesti haitannut sitä mitenkään.
Monet tässä parlamentissa näkevät Euroopan unionin tulevaisuuden synkässä valossa. Ilman pidemmälle menevää keskittämistä ja syventämistä Euroopan unioni juuttuu paikoilleen. Uskallan epäillä sitä. Päätöksenteko riippuu ennen kaikkea hallitusten välisestä konsensuksesta. Tiedämme kokemuksesta, että siihen voidaan päästä myös silloin, kun päätös edellyttää yksimielisyyttä.
Tärkeämpää on kuitenkin Euroopan unionin tuleva vakaus. Se riippuu suuresti siitä, missä määrin sen tekemät päätökset koetaan oikeutettuina. Euroopan unionin legitimiteetti on paljon suurempi ongelma kuin sen mutkikas valtiollinen rakenne. Päätöksenteon legitimiteettiä ei kuitenkaan varmisteta keskittämällä. Jään kaipaamaan Méndez de Vigon ja Seguron mietinnössä tälle seikalle huomiota. Sen takia äänestän tätä mietintöä vastaan.

Sichrovsky
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella esittelijöitä tästä objektiivisesta ja mielenkiintoisesta mietinnöstä. Nizzan menestys on ehkä se tosiasia, että kyseinen paperi on olemassa ja että kokouksesta vastuussa olevien asia on nyt huolehtia sopivasta jatkokehityksestä tämän paperin pohjalta. Meille tärkeitä asioita ovat EU:n ja jäsenvaltioiden välisten toimivaltuuksien jako tavalla, joka voisi tulla kyseeseen perustuslakiprosessin alkaessa, sopimusten yksinkertaistaminen, jotta ne myös viestisivät kansalaisille jotakin ja että asianosaiset myös ymmärtäisivät ne, kansallisten parlamenttien ottaminen mukaan tulevaan yhdistyneeseen Eurooppaan, jotta kansalaisetkin saataisiin siihen mukaan ja jotta he myös innostuisivat yhdistyneestä Euroopasta aikaisempaa enemmän, ja tietenkin myös perusoikeuskirja. Kun kollega Voggenhuber puhui niin epätoivoisesti italialaisten ja itävaltalaisten äänestyskäyttäytymisestä, muistuttaisin häntä siitä, että hänen niin hartaasti pyytämänsä eurooppalainen demokratia tarkoittaa ennen kaikkea äänestäjien tahdon kunnioittamista.

Schleicher
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, esittelijät Iñigo Méndez de Vigo ja António José Seguro ottivat vastaan vaikean tehtävän ja ryhtyivät arvioimaan joulukuussa 2000 pidetyn Nizzan huippukokouksen tuloksia - siinä ei saanut loukata ketään, mutta samanaikaisesti oli luotava pohjaa tulevaisuudelle ja ilmaistava Euroopan parlamentin toiveet ja vaatimukset. Suuret kiitokset heille siitä!
Kotimaiden hallitusten politiikka näyttää selvästi vaikuttaneen Nizzan tulosten arviointiin. Pitäisi pohtia tarkkaan, kannattaako Euroopan parlamentin jatkossa nimittää kahta eri ryhmää edustavaa esittelijää. Perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden puheenjohtajana olisin toivonut selkeämpää kieltä. Tiedän, että valtaosa PPE-ryhmästä on tästä asiasta kanssani samaa mieltä - eivätkä vain saksalaiset kollegat. Meidän mielestämme Nizzan tulokset eivät riitä luomaan institutionaalisia edellytyksiä laajentumiselle. Olemme siitä pahoillamme, koska me kannatamme mahdollisimman pikaista laajentumista. Suhtaudumme varauksellisesti etenkin ministerineuvoston monimutkaiseen äänestysmenettelyyn, mutta myös Euroopan parlamentin jäsenten määrään ja sen kokoonpanoon, jonka kohdalla vasta vuodeksi 2009 suunniteltu järjestely on täysin riittämätön, sillä siihen mennessä siitä aiheutuu oikeudellisia ongelmia ja epäoikeudenmukaisuutta joillekin ehdokasvaltioille, ja lisäksi demokratiavaje kasvaa entisestään, kun yhteispäätösmenettely sidotaan väärin ministerineuvoston määräenemmistöäänestykseen.
Nizzassa uudelle hallitustenväliselle konferenssille vahvistettiin neljä aihetta, joista toimivallan jako on mielestämme tärkein, ja se on saatava selvitetyksi ennen uusien jäsenten tuloa. Ehdotuksessa puhutaan valitettavasti aina vain perustuslaista. Kannatan tässä yhteydessä selkeää oikeudellista käsitettä perustuslakisopimus. Lopuksi kaikkein tärkein asia: sen lisäksi, että tulevaa hallitustenvälistä konferenssia on valmisteltava entistä huolellisemmin, se on saatava päätökseen vuonna 2003, ja sen suunta on määrättävä viimeistään tämän vuoden lopussa kokoontuvassa Laekenin Eurooppa-neuvostossa, jossa on päätettävä konferenssin valmistelukunnasta, aikataulusta ja sisällöstä.

Poos
Arvoisa puhemies, lyhyestä puheajastani huolimatta en halua jättää osoittamatta ansaittua kunnioitusta kahdelle esittelijällemme. He tarttuivat haasteeseen koota laaja enemmistö parlamentin jäsenistä sellaisen hankkeen taakse, joka vaikutti aluksi mahdottomalta puoltaa. Nizza oli todellakin kansallisten etujen, etten sanoisi itsekkyyden, huipentuma. Mitään suurta eurooppalaista hanketta, mitään innostavaa sysäystä ei todellakaan voinut syntyä esityslistasta, joka rajoittui Amsterdamin jämiin. Nizzan jälkeinen prosessi tarjoaa meille nyt mahdollisuuden vahvistaa politiikan ylivertaisuutta.
Ennen kuin alamme uudelleen näperrellä toimielinten parissa, määritelkäämme selkeästi, miksi haluamme enemmän Eurooppaa puolustaaksemme ja vahvistaaksemme perusarvojamme ja sosiaalimalliamme, kasvattaaksemme Euroopan unionin painoa, toisinaan vastapainoa, kansainvälisessä politiikassa ja vakuuttaaksemme lujaa ja selkeästi, että sisäisen ja ulkoisen yhteisvastuullisuuden täytyy voittaa vallitseva itsekkyys.
Emme tarvitse uusia toimielimiä. Vahvistakaamme nykyistä toimielinten kolmiota. Etsikäämme ennen kaikkea keinoa, jolla kansalaiset voisivat osallistua paremmin unionin tulevaisuuden valmisteluun. Uusi valmistelukunnan menetelmä, jota molemmat esittelijät puoltavat, tarjoaa meille mahdollisuuden tähän. Uuden tuulen, perustasta lähtevän hyökyaallon täytyy virkistää vanhaa hallitusten välisten neuvottelujen menetelmää. Vapauttakaamme mielikuvituksemme tämän Euroopan rakentamisen uuden jakson käynnistämiseksi, aloittakaamme hyväksymällä valmistelukunta.

Esteve
Arvoisa puhemies, aluepoliittinen todellisuus ei tule esille tässä mietinnössä. Sen vuoksi olemme esittäneet kaksi tarkistusta: koska sitä ei mainita tässä mietinnössä ja koska on tärkeää, että valtioiden sisäiset alueet, perustuslailliset alueet osallistuvat tähän ennalta käytävään keskusteluun ja osallistuvat valmistelukuntaan. Monet eurooppalaiset toivovat tätä. Sen vuoksi emme esitä ainoastaan näitä tarkistuksia, vaan sen lisäksi tärkeiden eurooppalaisten alueiden Katalonian, Baijerin, Skotlannin, Nordrhein-Westfalenin, Salzburgin, Vallonian ja Flanderin korkeimmat edustajat kokoontuivat maanantaina Belgian pääministeri Verhofstadtin kanssa ehdottaakseen hänelle juuri samaa. Jos nämä tarkistukset hyväksytään, tunnustamme todellisuuden myönteisellä tavalla ja toteutamme toissijaisuusperiaatetta asianmukaisella tavalla.
Jäsen Méndez de Vigo, tämä mietintö antaa monille meistä toivoa. Toivomme, että olette tie ettekä majatalo. Onnittelen teitä ja jäsen Seguroa tekemästänne työstä.

Ahern
Arvoisa puhemies, Nizzan sopimusta on kritisoitu ankarasti, ei vain parlamentissa vaan kautta Euroopan. Myöhäisten tuntien kaupankäynti ja savuntäytteiset huoneet, joissa sopimus vahvistettiin, kuvasivat EU:n sietämätöntä puolta eivätkä ole 350 miljoonan asukkaan unionin arvoisia.
Painopisteenä pitäisi olla vastuuvelvollisuus ja demokratia, mutta Nizzan kokous oli yhtä sotkua, jonka lopputulos Irlannille oli, että menetämme automaattisen oikeutemme yhteen komission jäseneen. Uskon, että Irlanti torjuu sopimuksen 7. kesäkuuta joidenkin parlamentin jäsenten ja muiden eliittien hymähtelystä huolimatta, ja siitä tuloksesta iloitaan ympäri Eurooppaa.
Nizzan sopimus suo jäsenvaltioiden ydinryhmälle mahdollisuuden muodostaa eliittisisäpiirin. Ne ovat vallanneet EU:n toimielimet, ja se tarkoittaa, että joistakin jäsenvaltioista, mukaan lukien uusista ehdokasvaltioista, tulee toisen luokan jäseniä.
Tarvitsemme vastuuvelvollisen Euroopan, jonka ydinarvona ovat ihmisoikeudet ja joka edistää myös sosiaalisia ja ympäristöllisiä oikeuksia. EU, joka saattoi entiset vihamiehet yhteen tekemään rauhanomaista yhteistyötä, muuttuu nyt sotilaalliseksi. Nizzan sopimus saattaa mahdollistaa sen, että jotkin jäsenvaltiot voivat päättää muodostaa ydinasein varustetut sotavoimat, vaikka muut jäsenvaltiot vastustaisivat sitä. Sellaisen pitäisi olla mahdotonta.

Figueiredo
Arvoisa puhemies, olen eri mieltä tästä mietinnöstä kolmesta perustavasta syystä. Ensimmäinen liittyy siinä esitettyyn Nizzan sopimuksen sisältöä koskevaan äärilaidan arvioon, jossa moititaan esitettyjä kantoja varovaisiksi ja riittämättömiksi, kun siinä pitäisi moittia liittovaltion suuntaan eteneviä pyrkimyksiä, joiden nojalla kyseenalaistetaan joidenkin nykyisten ja tulevien jäsenvaltioiden perustavat etunäkökohdat, sillä ehdokasvaltiot eivät ole voineet osallistua niitä koskevia muutoksia käsittelevään päätösmenettelyyn. Ei myöskään voida hyväksyä, että mietinnössä arvostellaan Nizzassa päätettyä kantaa, jonka mukaan Euroopan parlamentin jäsenmäärää lisätään, jotta sen kokoonpano olisi moniarvoisempi laajentumisen jälkeen, vaikka siinä yritetäänkin myöhemmin olla oikeudenmukaisia Unkarin ja Tsekin tasavallan edustajien määrään nähden. Se on vähintä, mitä voidaan tehdä!
Toinen erimielisyys koskee uuden sopimuksen nopeuttamista ajankohtana, jolloin jäsenvaltioiden parlamentit eivät ole ratifioineet edes Nizzan sopimusta. Ehdotusta, jonka mukaan perussopimuksen uusimisen valmisteluissa on edettävä nopeasti sen saattamiseksi loppuun vuoden 2003 mennessä, ei voida hyväksyä.
Kolmas erimielisyys koskee suunniteltua menetelmää noudattaa peruskirjan laatimista koskevaa ehdotusta. Tässä menetelmässä suljetaan pois asioista eri tavoin ajattelevat puolueet, jolloin moniarvoisuus ja kansallisten parlamenttien aito riippumaton ja demokraattinen mukanaolo asetetaan kyseenalaiseksi.

Muscardini
Arvoisa puhemies, panemme kiinnostuneina merkille, että hallitukset alkavat käydä vuoropuhelua unionin tulevaisuudesta. Ministeri Fischerin ja liittokansleri Schröderin ehdotusten jälkeen kantaa on tällä viikolla ottanut pääministeri Jospin, joka kaavailee Euroopan tulevaisuutta kansallisvaltioiden varaan. Suhtauduin uutiseen myönteisesti, sekä siksi, että kuulun Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmään, että siksi, että siitä lähtien kun minut valittiin parlamenttiin 12 vuotta sitten, olen kannattanut mahdollisuutta toteuttaa poliittinen unioni niin, ettei kansallisvaltioita jätetä sivuun. Valtioiden liitto, jossa kunnioitetaan toissijaisuusperiaatetta ja erilaisuutta, olisi lisärikkaus yhdentyneelle Euroopalle ja sen kansoille.
En ole yhtä mieltä painoarvosta, joka on annettu mallille, joka koskee valmistelukunnan mallia ties monettako hallitustenvälistä konferenssia valmistelevana elimenä, koska parlamentti, joka ei voi muuttaa pilkkuakaan valmistelukunnan valmistelemassa tekstissä, on vain näennäisesti demokraattinen. Olemme jo olleet tässä tilanteessa. Emme haluaisi, että myös unionin tulevaisuutta koskeva suunnitelma tulisi eteemme yhteistä kantaa varten, mikä tarkoittaisi käytännössä tätä: keskustelkaa niin paljon kuin haluatte, mutta ette voi muuttaa tekstiä. Euroopan tulevaisuutta ei voi laskea yksin valmistelukunnan varaan, niin oppinut ja elitistinen kuin se onkin, vaan tästä aiheesta keskustelemisen on edelleen oltava toimielinten edustajien ja kansan valitsemien jäsenten etuoikeus.
Meitä hämmentää myös se, että puhutaan kansallisten parlamenttien roolista, ennen kuin omalle parlamentillemme viimeinkin tunnustetaan ne etuoikeudet, jotka kuuluvat yleisillä ja suorilla vaaleilla valitulle toimielimelle. Ryhtykäämme pienentämään demokratiavajetta, josta olemme puhuneet Altiero Spinellin ajoista lähtien, demokratiavajetta, josta yhä kärsimme ja josta emme pääse eroon, koska puhumme liikaa ja teemme liian vähän!

McMillan-Scott
Arvoisa puhemies, haluan onnitella jäseniä Méndez de Vigoa ja Seguroa heidän yhteismietinnöstään ja sen hyväksi tekemästään työstä sekä perussopimusasioiden valiokuntaa ja muita valiokuntia, jotka ovat tehneet töitä tämän keskustelun hyväksi. Valiokunnat ovat nyt tehneet työnsä, ja on meidän vuoromme tehdä ratkaisu täysistunnossa. Euroopan parlamentin konservatiivipuolueen jäsenet aikovat vastustaa tätä mietintöä, ei siksi, että tuomitsisimme Nizzan sopimuksen vaan pikemminkin käynnistääksemme muutoksen menettelytavassa, jolla valmistaudutaan seuraavaan HVK:hon, ja avataksemme keskustelun yleisön mielenkiinnosta ja osallistumisesta Nizzan jälkeiseen keskusteluun.
Mietinnön keskeisin asia on ehdotus perustaa valmistelukunta seuraavan hallitustenvälisen konferenssin valmistelua varten. Valmistelukunta koostuisi komission, jäsenvaltioiden hallitusten, Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien edustajista, ja se valmistelisi esityslistan ja ehdotukset seuraavalle HVK:lle. Emme ole vakuuttuneita, että tämä on oikea tapa edetä. Lisäksi mietinnössä on useita kohtia, joita me konservatiivit emme voi tukea, kuten perusoikeuskirjan sisällyttäminen perustamissopimukseen tai määräenemmistöäänestysten laajentaminen verotukseen.
Mietinnön aihetta ympäröivistä vivahteista huolimatta siinä ei oteta suoranaisesti kantaa Nizzan sopimuksen puolesta tai sitä vastaan. Siinä tuodaan kuitenkin esiin tärkeä kysymys demokratian ja avoimuuden lisäämisestä seuraavassa HVK:ssa. Mielestämme HVK:ta pitäisi aikaistaa. Yhdyn siihen osaan mietintöä, jossa tätä pyydetään, sillä siten annettaisiin eurooppalaisten - ja toivottavasti siihen mennessä heihin kuuluisi jo joidenkin uusien jäsenvaltioiden kansalaiset - tehdä tärkeät ratkaisut seuraavissa eurooppalaisissa vaaleissa. Odotan innolla tuolloin käytävää keskustelua.

Carnero González
Arvoisa puhemies, Nizzan sopimus merkitsee samalla sekä epäonnistumista että mahdollisuutta. Epäonnistumista sen vuoksi, että se ei sisällä tarvittavia uudistuksia, joiden avulla unioni voisi vastata riittävän tehokkaasti nykyisiin ja tuleviin haasteisiin. Esimerkiksi yhteispäätösmenettely ei sisälly siihen yleisenä sääntönä, eikä myöskään perusoikeuskirja sisälly siihen.
Nizza merkitsee kuitenkin myös mahdollisuutta, sillä seuraavan HVK:n koollekutsuminen jättää oven auki Euroopan rakentamisen uudelle vaiheelle, jonka tavoitteena olisi vastata kansalaisten vaatimuksiin, tehdä loppu demokratiavajeesta, kehittää Euroopan sosiaalista mallia, esittää omia globaalistumiseen liittyviä ajatuksia ilmiön sääntelemiseksi ja saattaa laajentuminen päätökseen siten, ettei Euroopan unionista tule vain vapaakauppa-aluetta.
Nykyisin on tärkeämpää kuin koskaan panostaa Euroopan kasvuun ja parantamiseen, poliittisempaan Eurooppaan, jossa toteutetaan enemmän eurooppalaisia politiikkoja, laajennettuun liittovaltiomallin mukaiseen poliittiseen unioniin, joka toimii demokraattisemmin ja tehokkaammin. Tulevaisuutta ei nimittäin rakenneta nykyisyyttä heikentämällä, kansallistamalla uudelleen esimerkiksi koheesiopolitiikkaa, vaan sen sijaan liittämällä taloudellinen johtaminen euroon, rakentamalla sosiaalista Eurooppaa ja laatimalla riittävän laaja ja progressiivinen talousarvio, joka vastaa todellisuutta.
Tämän uuden vaiheen avainkysymyksenä täytyy olla Euroopan perustuslain hyväksyminen Nizzaa laajemman radikaalin demokraattisen prosessin myötä, jossa tärkeimmässä asemassa on valmistelukunta, jossa neuvosto, komissio, Euroopan parlamentti jonka lopullinen kokoonpano pitäisi vahvistaa tässä yhteydessä ja kansalliset parlamentit olisivat tasavertaisesti edustettuina. Valmistelukunta laatisi perustuslakiehdotuksen, joka HVK:n tulee muodollisesti hyväksyä ennen Euroopan parlamenttivaaleja.
Kun parlamentin enemmistö äänestää huomenna jäsenten Méndez de Vigon ja Seguron joita onnittelen heidän tekemästään työstä erinomaisen mietinnön puolesta, se vaatii samalla hallituksia samoin kuin toivomme myös kansallisten parlamenttien tekevän omaksumaan tämän kannan, jonka myötä nämä hallitukset toivottavasti vihdoinkin ymmärtävät tämän viestin: perustuslaki ja valmistelukunta ei enää perussopimuksia eikä hallitustenvälistä hapuilua eivätkä vastaa enää arkaillen niihin julkeisiin haasteisiin, joita meillä on edessämme.

Dybkjær
Arvoisa puhemies, monet ovat eri perustein sanoneet täällä parlamentissa, että prosessi on ollut ruma ja että tulos on ollut vielä kamalampi. Tämä pitää ehkä paikkansa, mutta demokratia on kuitenkin ihmisen aikaansaannos ja pelkästään ihmisen aikaansaannos. Yksi asia on kuitenkin varma. Ne, jotka äänestävät Nizzan sopimusta vastaan, vastustavat ratkaisun hakemista EU:n tärkeimpään nykyiseen tehtävään, laajentumiseen. Niin yksinkertaista se on riippumatta siitä, miten kielteisen kantansa perustelee. Pelisääntöjen laatijat ovat määritelleet Nizzan sopimuksen laajentumisen käännekohdaksi, ja sitä se onkin, vaikka muut haluavatkin toisenlaisia pelisääntöjä. Meidän pitäisi yrittää löytää joitakin uusia pelisääntöjä tulevaisuutta ajatellen, mutta niiden pitää olla sellaisia, että ne eivät koske pelkästään meitä vaan että niiden avulla vahvistetaan myös kansalaisten asemaa. Ja tässä yhteydessä toivoisin, että tiedotusvälineet osallistuisivat tähän prosessiin ja että ne ehkä, voisi melkein sanoa, suhtautuisivat kerrankin vakavasti yleisön palvelemista koskevaan tehtäväänsä.

Lindh
. (SV) Arvoisa puhemies, mielestäni on ilahduttavaa, että tähän keskusteluun osallistuu niin monta puhujaa, että siitä tulee oletettua pidempi. Minun on kuitenkin keskustelun venymisen vuoksi valitettavasti lähdettävä, jotta en myöhästy viimeisestä Ruotsiin menevästä lentokoneesta.
Jos palaamme keskustelun alkuun ja silloin esitettyihin puheenvuoroihin, en ole varma, voinko luvata jäsen Coxille irlantilaisen olutpubin tai voinko luvata jäsen Voggenhuberille eurooppalaista basaaria, mutta kuten aloituspuheenvuorossani sanoin, Ruotsin ulkoministerinä uskon aidosti avoimeen foorumiin, valmistelukuntaan. Voin yhtyä siihen, mitä jäsenet Poettering, Barón Crespo, Kaufmann ja muut ovat sanoneet, toisin sanoen, että valmistelukunta on tärkeä osa valmisteluja. Samanaikaisesti meidän on kuitenkin oltava avoimia muille valmisteluille, kun kyse on kansallisista komiteoista, ja keskusteluille, kun kyse on teknisistä valmisteluryhmistä ja vastaavista.
Haluan myös palata jäsen Coxin vertaukseen irlantilaisesta pubista, jossa olut kai vastasi valmistelukuntaa. Minäkin olen vieraillut irlantilaisissa pubeissa ja olen samaa mieltä siitä, että olut on niissä keskeisimmässä asemassa, mutta niissä on myös ollut mahdollista saada kivennäisvettä, mehua tai viiniä, joten me voimme varmaankin osoittaa samaa anteliaisuutta, kun kyse on hallitustenvälisen konferenssin valmisteluista.
Päätös mahdollisen valmistelukunnan järjestämisestä tehdään Laekenin huippukokouksessa, mutta toivon, että lähdemme liikkeelle oikeaan suuntaan Göteborgin huippukokouksessa.
Haluaisin myös lyhyesti käsitellä Nizzaan kohdistettua arvostelua. Minusta on hieman liian hätiköityä sanoa, kuten jotkut ovat tehneet, että Nizzan sopimus heikentää päätöksentekokykyä. Mehän tiedämme, että tällaisia ongelmia syntyy, kun päätöksiä on tehtävä yksimielisesti. Määräenemmistöpäätöksiä tehdään nykyään yhä useammissa asioissa. Samalla käytäntö on se, että kun meillä on oikeus tehdä määräenemmistöpäätöksiä, joudumme usein tekemään kompromisseja ja päätöksiä pakon edessä, ja on erittäin harvinaista, että joudumme äänestämään asiasta virallisesti. Kun arvioimme Nizzan sopimusta, tulemme uskoakseni huomaamaan, että päätöksentekokyky on käytännössä todellakin parantunut.
Haluaisin vielä yhtyä niihin puhujiin, jotka sanoivat, että Nizzan merkitys oli ratkaiseva laajentumisen jatkon kannalta ja että Nizzalla on sen vuoksi tärkeä asema, jotta nykyään unionin kannalta tärkein kysymys, nimittäin laajentuminen, pysyisi tärkeänä jatkossakin. Siihen liittyen minulla on neuvoston istuvana puheenjohtajana ilo ilmoittaa, että jäsenvaltiot ovat nyt päässeet sopimukseen työvoiman vapaasta liikkuvuudesta, joka mahdollistaa etenemisen laajentumisneuvotteluissa.
Haluan lopuksi kiittää tämänpäiväisestä keskustelusta.

Rodríguez Ramos
Arvoisa puhemies, jostain minulle tuntemattomasta syystä en voinut puhua silloin, kun oli eri valiokuntien lausunnon valmistelijoiden vuoro puhua, mutta esittelen kuitenkin maatalousvaliokunnan mielipiteen.
Maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta on sitä mieltä, että yhteispäätösmenettelyn pois jättäminen on yksi Nizzan sopimuksen merkittävimmistä epäkohdista. Tällä tavoin maatalouteen liittyvien alojen, kuten kansanterveyden, kuluttajansuojelun tai sisämarkkinoiden syrjivä kohtelu jatkuu.
Mielestämme Nizzan huippukokous jätti kansalaisten mieliin kuvan jäsenvaltioista, jotka olivat äärimmäisen huolissaan vallan sisäisestä jakautumisesta eri toimielimissä, ja tämä on herättänyt paljon epäluuloja neuvoston kyvystä ja poliittisesta tahdosta saada aikaan sellaisia sopimuksia, joita maatalous tarvitsee. Näillä uudistuksilla on voitava vastata Euroopan kansalaisten kasvaviin vaatimuksiin, laajentumisen asettamiin haasteisiin sekä niihin sitoumuksiin, joita olemme tehneet Maailman kauppajärjestössä.
Toisaalta olemme sitä mieltä, että Nizzan jälkeen monimutkaisesta päätöksentekoprosessista tulee jos mahdollista entistäkin monimutkaisempi, ja tämä saattaa pysäyttää tulevat YMP:n uudistukset. Emme halua, että tämä tilanne vaarantaa sen eurooppalaisen maatalousmallin suojelemisen, joka tämä on muistettava on tärkeä osa Euroopan sosiaalista mallia.
Kaiken tämän vuoksi pyydämme, että seuraavassa hallitustenvälisessä konferenssissa otetaan huomioon perustamissopimuksen maatalousmääräysten mukauttaminen, jotta yhteispäätösmenettely voidaan ottaa käyttöön. Olemme vilpittömästi sitä mieltä, että uudessa monitoimisuuden ja kestävyyden periaatteisiin perustuvassa maatalouspolitiikassa tarvitaan yhteispäätösmenettelyä, jotta voitaisiin parantaa demokraattista legitiimiyttä, avoimutta ja tietenkin myös sitä maatalouspolitiikan yhdenmukaisuutta, jota Euroopan yhteiskunta vaatii.

Patakis
Arvoisa puhemies, Nizzan sopimuksen perusajatus on vahvistaa unionin integraatiopolitiikkaa, jotta se palvelisi paremmin eurooppalaista monopolipääomaa.
Tämä suuntaus on kohdannut monia vaikeuksia ja jopa niissä piireissä, jotka ovat itse olleet tätä suuntausta luomassa, vaikeuksia synnyttää kiista siitä, kenellä on vahvin asema laajentumisen jälkeisessä Euroopassa. Nizzassa äänimäärien jaosta käyty ruma kaupankäynti, joka lähes tuhosi koko huippukokouksen, todistaa tämän, ja on tekopyhää puhua eurooppalaisesta perheestä. Tänään käsiteltävässä mietinnössä osoitetaan suosiota Nizzan sopimuksen erittäin epädemokraattisille ja taantumuksellisille määräyksille ja siinä painostetaan vieläkin epädemokraattisempiin uudistuksiin kuten veto-oikeuden poistamiseen muissakin kysymyksissä, ulkopolitiikan liittämiseen puolustus- ja turvallisuuspolitiikkaan, kansanvastaisten perusoikeuksien liittämiseen osaksi perustamissopimusta ja kansallisten parlamenttien ohittamiseen luomalla erityinen valmistelukunta, joka laatii ehdotuksen perustuslaiksi.
Tätä ehdotusta ei voida hyväksyä, ja Euroopan kansat kamppailevat jo nyt sen sisältöä vastaan, ja kamppailu jatkuu.

Bodrato
Arvoisa puhemies, yhdyn Méndez de Vigon ja Seguron mietintöön, joka on erinomainen synteesi perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan työstä. Euroopan uudelleenyhdistyminen on toki historiallinen käänne, mutta se edellyttää unionin toimielinten perusteellista uudistusta. Nizzan huippukokouksen myötä hallitustenvälinen menetelmä, joka pakottaa vaivalloiseen sovitteluun kansallisten etujen välillä, tuli tiensä päähän. Nyt tarvitaan valmistelukuntaa, jossa hahmotellaan ennen eurooppalaisia vaaleja malli, joka kykenee takaamaan unionin toiminnan demokratian ja tehokkuuden. Mietinnössä on vältetty Nizzan sopimusta koskevan kiistan kärjistämistä, mutta siinä on määritelty selkeästi sen elementit. Emme kuitenkaan voi Laekenin huippukokousta odotellessa jäädä vaiti, kun kansallisten hallitusten arvovaltaiset edustajat samaan aikaan näinä päivinä käsittelevät unionin tulevaisuuden kannalta keskeisiä aiheita.
Liittokansleri Schröder on puhunut Euroopan liittovaltiosta, pääministeri Jospin kansallisvaltioiden Euroopasta; en tiedä, mitä Aznar ja Berlusconi sanoisivat, mutta tiedän, että yhteisön konkreettiset ongelmat ja toimielinten uudistaminen ovat saman kolikon kaksi eri puolta, ja tiedän, että Euroopasta on tultava poliittinen alue, jossa vallitsee demokratian henki. Parlamentti ei voi jäädä tässä keskustelussa sivullisen asemaan. Euroopan tulevaisuutta ei voi uskoa pelkästään markkinavoimien tai kansallisten hallitusten välisen vuoropuhelun varaan. Parlamentin on edistettävä keskustelua, jossa mennään kansallisten hallitusten käsiä sitovaa pragmatismia pidemmälle. Myös tästä keskustelusta ja kuulemastamme voi päätellä, että jos haluamme olla realistisia, meidän on oltava rohkeampia ja kauaskatseisempia.

Leinen
Arvoisa puhemies, minäkin kiitän kollegoja Méndez de Vigoa ja Seguroa tästä erinomaisesta mietinnöstä, joka heijastaa tavallista suuremman enemmistön mielipidettä Euroopan parlamentissa. Olen varma siitä, ja me näemme sen huomenna äänestyksessä. Haluaisin kuitenkin lisäksi sanoa, että tämä on ensimmäinen kerta, kun Euroopan parlamentti ei suhtaudu yksiselitteisen myönteisesti perustamissopimukseen. Tämä on jotakin uutta ja poikkeavaa Maastrichtiin ja Amsterdamiin verrattuna. Tämän pitäisi minusta olla hälytysmerkki niille hallituksille, jotka neuvottelivat tämän sopimuksen. Emme hyväksy sopimusta yksiselitteisesti, koska emme ole tyytyväisiä tuloksiin ja koska se ei mielestämme takaa 20-25 valtion muodostaman unionin toimintakykyä eikä tietenkään demokraattista valvontaa.
Muodolliset esteet on poistettu, mutta tehokkuudesta ja avoimuudesta aiheutuu käytännössä edelleen ongelmia. Se huolestuttaa meitä. Sen takia emme voi yksiselitteisesti hyväksyä sopimusta.
Vaadimme johtopäätöksiä Nizzan tapahtumista. Voin vain yhtyä siihen, että seuraavan perustamissopimuksen valmistelua varten on perustettava valmistelukunta. Sillä on oltava yksiselitteiset valtuudet sellaisen sopimuksen laatimiseen, jonka kansalaiset pystyvät myös lukemaan ja ymmärtämään. Sillä on oltava valtuudet neuvotella perustuslakisopimus, asiakirja, joka luo laajentuneen unionin perustan.
Haluaisin käsitellä ainoastaan tämän valmistelukunnan tärkeintä tehtävää, unionin demokratiavajeen poistamista. Me kaikki puhumme asiasta, mutta meillä on vielä erilaisia käsityksiä siitä, miten se tehdään. Uskon, että kansalaisten kannalta tärkein toimielin on parlamentti eikä ministerineuvosto. Parlamenttia on sen vuoksi vahvistettava. Me yhdistämme ihmisiä emmekä valtioita. Tarvitsemme siksi kansalaisten Eurooppaa emmekä vain hallitusten Eurooppaa!

Caveri
Arvoisa puhemies, viisi huomiota. Ensimmäiseksi, valmistelukunta on hyvä ajatus, mutta sen täytyy olla edustava alueiden tasolla. Toiseksi federalistinen perustuslaki, jonka täytyy perustua hierarkialle unioni - valtiot - alueelliset yhteisöt. Kolmas huomio on hankalin: tarvitaan Euroopan kansalaisten perustuslaki, joka olisi eräänlainen pyramidi. Ylimpänä on olemme me, unionin vallanpitäjät ja toimielimet, toiseksi ylimpänä ovat valtioista ne, jotka ovat vielä jäljellä, kun taas alueelliset lait täytyy asettaa tärkeimmälle sijalle. Neljäs huomio: Nizzan sopimus voidaan näin ollen hyväksyä vain jos tämä perustava työ on tehty. Lopuksi valmistelukunnan täytyy antaa kansainvälinen takuu Euroopan vähemmistökansoille.

Alavanos
Arvoisa puhemies, haluan sanoa, että paljon siitä, mitä aioin sanoa, on tullut jo käsiteltyä Kaufmannin ja muiden ryhmäni kollegoiden kannanotoissa. Haluaisin siis hyvin lyhyesti sanoa, että Nizzan huippukokouksessa ei piitattu lainkaan Euroopan kansalaisista, vaikka sillä on kansalaisten kannalta merkittäviä seurauksia, eikä myöskään Euroopan kansalaisten hallituksista. Tämä näkyy myös perusoikeuskirjan sisällöstä ja kohtalosta.
Näimme jälleen häikäilemätöntä kaupankäyntiä, joka on ristiriidassa Saksan kanslerin, Ranskan pääministerin ym. suurisuuntaisten julistusten kanssa. Voidaan kysyä, mihin jäivät nämä suunnanotot ja unelmat, joita esittivät Schröder ja Fischler, jotka olivat mukana Nizzan neuvotteluissa.
Tästä huolimatta elämme nyt Nizzan jälkeistä aikaa, ja mielestäni Euroopan parlamentti voi vaikuttaa uusiin suuntaviivoihin, suuren demokratiavajeen peittämiseen, ja osallistuminen laadintamenettelyihin voi olla yksi edistysaskel, samoin kuin suuntautuminen tiettyihin Euroopan kansalaisia puolustaviin politiikkoihin.

Bayrou
Arvoisa puhemies, jos katsotaan 50:tä vuotta Euroopan historiassa, tämä on ensimmäinen kerta, kun Euroopan päättäjille esitetään sopimus, joka vie Eurooppaa kohti taantumusta. Tähän saakka kaikki sopimukset ovat yksi toisensa jälkeen pienin tai isoin askelin olleet Eurooppaa edistäviä sopimuksia. Tämä on ensimmäinen sopimus, joka vie Eurooppaa kohti taantumusta.
Pöytään on todellakin lyöty jo kauan sitten kaksi korttia, joilla on historiallinen ulottuvuus: ensimmäinen kortti pitää sisällään eurooppalaisen suurvallan rakentamisen ja toisen tehtävänä on antaa demokraattinen legitimiteetti niille, jotka johtavat tai jotka johtaisivat tätä suurvaltaa. Yhtäällä suurvalta, toisaalla demokratia. Nizzan sopimus kuitenkin vahvistaa pitkäksi ajaksi Euroopan voimattomuuden ja asettaa voimattomuuden eurooppalaisten toimielinten ytimeen, samalla kun se asettaa sinne salamyhkäisyyden, joka on eurooppalaisen demokratian vastakohta.
Näillä korteilla on pelattu ja niillä on hävitty. Siksi Nizzan Eurooppa ei tule toimimaan. Huiputamme tosiasiassa maita, joita kehotamme liittymään meihin ja jotka liittyvät meihin, osa niistä innokkaana. Ne astuvat taloon, jota leimaa eurooppalainen voimattomuus ja salamyhkäisyys. Olen kyllä kuullut kaiken, mitä Nizzan jälkeisestä ajasta on sanottu, mutta pelkään, ettei Nizzan jälkeinen aika tule edellä mainitusta syystä vastaamaan toiveita, joita jotkut siihen asettavat. Nizzassa otettiin menolippu ilman paluuta, ja siksi Mendez de Vigon ja Seguron mietintö on kriittinen mietintö. Toivoisin kuitenkin, että se olisi vielä kriittisempi. Tästä syystä pidättäydyn äänestämästä.

Andersson
Arvoisa puhemies, haluaisin yhtyä niihin kiitoksiin, joita useat jäsenet ovat osoittaneet esittelijä Segurolle ja esittelijä Méndez de Vigolle. Olen samaa mieltä jäsen Corbettin kanssa siitä, että jos esittelijät eivät olisi tehneet niin hyvää työtä, olisi ollut todennäköistä, että parlamentti olisi vastustanut Nizzan sopimusta. Vaikka yhdynkin esitettyyn arvosteluun, vastustaminen on uskoakseni huomattavasti huonompi vaihtoehto kuin kannattaminen. Se merkitsisi nimittäin tärkeän laajentumisprosessin viivästymistä, ja sitä en halua.
Yhdyn laajalti esitettyyn arvosteluun. Tärkeimmissä arvostelevissa näkemyksissä kyse on siitä, että sopimusta on Nizzan jälkeen vaikeampi ymmärtää, mikä vaikuttaa myös kansalaisten mahdollisuuteen osallistua Eurooppa-keskusteluun. Kyse on vaikeasta sopimuksesta, jota on vaikea ymmärtää. Vaarana on lisäksi, että siitä tulee tehoton, koska määräenemmistöpäätöksellä tehtävää päätöksentekoa on vaikeutettu. Pitää paikkansa, että määräenemmistöpäätös koskee yhä useampia asioita, mutta ne eivät ole niin merkittäviä. Erittäin merkittäviä asioita ei sisällytetty tähän päätöksentekotapaan, mikä on valitettavaa unionin laajentumisen kannalta.
Sitä meidän on muutettava. Tarvitsemme enemmän sellaisia päätöksiä, jotka ratkaistaan määräenemmistöllä ja joissa parlamentilla on yhteispäätösvalta.
Toinen arvostelun kohde koskee avoimuutta ja sitä neuvottelutapaa, jolla sopimus saavutettiin. Olen kuullut, että jotkut ovat verranneet neuvotteluja paavin valintaan, jossa sulkeuduttiin huoneeseen ja tultiin ulos kompromissin kera. Kukaan ulkopuolinen ei saanut vaikuttaa prosessiin.
Älkäämme toistako sitä. Aloittakaamme valmistelukunnan työ, ja pidettäköön sitä seuraavan hallitustenvälisen konferenssin lähtökohtana. Sehän ei merkitse sitä, että me emme kävisi kansallisia keskusteluja järjestöjen ja muiden kanssa. Tässä yhteydessä on mielestäni tärkeää, että kannamme vastuumme politiikkoina. Emme saa tehdä toimielinten välisestä keskustelusta pääasiaa, meidän on lähdettävä liikkeelle asiakysymyksistä: Minkälaisen EU:n me oikein haluamme? Miten se tehdään? Millaisia välineitä aiomme käyttää?
Meidän on aloitettava asiakysymyksistä keskustelemalla.

De Clercq
Arvoisa puhemies, edelleen keskeinen kysymys kuuluu, onko Nizza valmistanut Euroopan unionia lähestyvään historialliseen laajentumiseen Keski- ja Itä-Euroopassa. Vastaus on selvästi kielteinen. Nizza oli liian pieni askel eteenpäin. Siitäkään huolimatta emme saa heittää lasta pois pesuveden mukana.
Uudessa sopimuksessa on myös myönteisiä kohtia, ja olisi karkea poliittinen virhe pyyhkiä tämä uusi sopimus noin vain pöydältä. Nyt on aika luoda katse eteenpäin ja pyrkiä laajentamaan ja samanaikaisesti syventämään keskustelua Euroopan unionin tulevaisuudesta.
Kaikki näyttää keskittyvän Belgian puheenjohtajuuteen ja Laekenin julistukseen. Emme kuitenkaan saa luoda vääriä toiveita. Laeken ei tuo tullessaan uutta sopimusta eikä tarjoa ratkaisua Nizzan jälkeisille puutteille. Laekenin huippukokouksen pitää kuitenkin luonnostella suunnitelma, joka sisältää toimintaohjelman, menetelmän ja aikataulun uudelle hallitustenväliselle konferenssille, jonka pitää korjata Nizzaa.
Toivokaamme, että siinä vaiheessa sekä nykyiset jäsenvaltiot että ehdokasvaltiot ovat valmiita syventämään tuntuvasti Euroopan yhdentymisprosessia.

Sacrédeus
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Nizzan hallitustenvälinen konferenssi mahdollistaa EU:n laajentumisen. Se olikin konferenssin päätehtävä. Kaikkien 15 jäsenvaltion kansalliset parlamentit ratifioivat Nizzan sopimuksen vuoden 2001 aikana riippumatta siitä, kuinka tyytymätön Euroopan parlamentin enemmistö on sopimukseen ja kuinka kriittisesti se siihen suhtautuu.
Me ruotsalaiset kristillisdemokraatit olemme sen vuoksi sitä mieltä, että mietinnön 42 kohta, jossa mainitaan, että Euroopan parlamentti hyväksyy liittymissopimukset, voitaisiin muotoilla paljon myönteisemmäksi ja ystävällisemmäksi. Kuinka esimerkiksi Viro, Puola ja Kypros suhtautuvat 42 kohtaan?
Puolueeni ei voi myöskään hyväksyä 25 kohtaa, jossa annetaan mahdollisuus ottaa käyttöön Euroopan tason verotus sekä siihen liittyvät päätöksentekoa koskevat säännöt, jotka perustuisivat määräenemmistön käyttöön. Kaikki saadut kokemukset osoittavat, että uudet verotustasot ja verojen keräämistä koskevat uudet päätöksentekotasot korottavat veroja ja vähentävät kansalaisille jäävää osuutta.
Puolustuspolitiikka on toinen ydinkysymys, joka koskee jokaisen kansallisen parlamentin ja hallituksen päätöksentekoon liittyvää toimivaltaa. Ruotsin kristillisdemokraattinen puolue ei voi sen vuoksi hyväksyä myöskään mietinnön 34 kohtaa, jossa vaaditaan, että puolustuspolitiikan on kuuluttava niin kutsuttuun tiiviimpään yhteistyöhön.
Samalla puolueeni pitää myönteisenä kahta mietinnössä esitettyä ehdotusta, jotka ovat historiallisia parannuksia. Ensiksikin on aika parantaa neuvoston työn avoimuutta kansalaisten ja kansallisten parlamenttien kannalta sekä tehdä ministerineuvoston kokouksista avoimia silloin, kun neuvosto toimii lainsäätäjänä. Jotta voitaisiin puhua demokratiasta eikä vain diplomatiasta EU:ssa, tämän avoimuuden on toteuduttava, toisin sanoen, kannatamme päätöslauselman 11 kohtaa ja tarkistusta 68.
Lopuksi, toissijaisuusperiaatetta on täsmennettävä. Kannatamme sen vuoksi PPE-ryhmän tarkistusta 77, jossa EU:n toimivaltaa halutaan supistaa.

De Rossa
Arvoisa puhemies, laajentumisprosessi on silta vanhasta Euroopasta uuteen. Tämänpäiväinen keskustelumme ja käsiteltävänämme oleva mietintö on ensimmäinen askel tässä prosessissa. Emme saa kuitenkaan antaa itsemme jäädä vanhojen ajatusten vangeiksi. Huolimatta epäilyistämme joitakin tämän mietinnön osia kohtaan meidän pitäisi olla riittävän rohkeita astumaan johtoasemaan, jota Euroopan väestö odottaa parlamentilta, Euroopan väestön valitsemilta edustajilta.
Tämä mietintö ei sulje pois mitään vaihtoehtoja. Siinä ei pyritä ottamaan kantaa Nizzan sopimuksen ratifiointiin. Se tehtävä jätetään jäsenvaltioille, joiden vastuualueeseen se kuuluu. Satun käymään Irlannissa kampanjaa sopimuksen hyväksymisen puolesta, mutta hyväksymiseen sisältyy myös kritiikkiä. Kritisoin joitakin Nizzan sopimuksen kohtia, mutta on tärkeää, että olemme riittävän rohkeita sanomaan: "Tietenkin meillä on ongelmia, mutta on tärkeää, että laajentumisprosessi etenee." Keskeisintä Euroopan tulevaisuudesta käytävässä keskustelussa on, millaisen Euroopan haluamme: haluammeko demokraattisesti osallistuvan Euroopan, haluammeko sosiaalista osallisuutta edistävän Euroopan? Jos haluamme, se ei toteudu sattumalta.
Meidän täytyy osallistua keskusteluun, meidän täytyy vakuuttaa ihmiset täällä ja jäsenvaltioissamme. Sen lisäksi, että meidän täytyy tarjota eurooppalainen foorumi valmistelukunnan kautta, meidän täytyy varmistaa, että kaikissa jäsenvaltioissa on foorumeja, jotta jokaisen jäsenvaltion asukkaat voivat puhua ja keskustella keskenään ja muiden eurooppalaisten kanssa.

Cushnahan
Arvoisa puhemies, Irlannin kansanäänestys Nizzan sopimuksesta järjestetään Euroopan unionin suhteidemme kannalta merkittävällä hetkellä. Ennen tämän vuosikymmenen päättymistä muutumme EU:n rahoituksen suuresta edunsaajasta EU:n talousarvion nettomaksajaksi. Onneksi tällä ei ole suurta merkitystä irlantilaisten äänestäjien näkemykseen Nizzan sopimuksesta. Toisin kuin Espanjan ja Italian hallitukset, irlantilaiset eivät suhtaudu itsekkäästi laajentumisen vaikutuksiin rakenne- ja koheesiorahoituksen tulevaan osuuteemme. Sen sijasta Irlannissa tunnustetaan myönteisesti, että meillä on velvollisuus auttaa entisten kommunististen maiden orastavia demokratioita.
Jotkin sopimuksen kohdat herättävät irlantilaisissa kuitenkin todellista pelkoa. He ovat erityisen huolestuneita siitä, että EU:n perinteisestä yhteisymmärrykseen perustuvasta päätöksentekomenettelystä ollaan luopumassa sellaisen järjestelmän hyväksi, jossa suuret jäsenvaltiot hallitsevat pienten maiden kustannuksella. Heitä huolestuttaakin, että tiiviimpi yhteistyö voi luoda ensimmäisen ja toisen luokan kansalaisuudet EU:n sisällä. Lisäksi nopean toiminnan joukkojen perustaminen Amsterdamin sopimuksen mukaisesti on herättänyt joissakin huolta siitä, että se vie Irlannilta maan sotilaallisen puolueettomuuden.
En jaa näitä huolia, mutta irlantilaisia täytyy rauhoittaa näissä asioissa, eikä vain tämän keskustelun puitteissa, vaan myös siten, että otetaan huomioon Irlannin pitkän aikavälin edut EU:ssa. Jos irlantilaiset haluavat säilyttää Irlannin vaikutusvallan Euroopassa ja etenkin sen arvostetun maineen, jonka olemme huolellisesti rakentaneet vuosien varrella, se onnistuu parhaiten ratifioimalla Nizzan sopimus: sen torjuminen tarkoittaa laajentumisen torjumista ja prosessin purkamista.
Kenelläkään ei kuitenkaan ole varaa suhtautua omahyväisesti Irlannin kansanäänestyksen tulokseen. Kun otetaan huomioon, että äänestäjät niin Isossa-Britanniassa kuin Irlannissa käyvät vaaliuurnilla ensi torstaina, olisi jokseenkin ironista, oikeastaan traagista, jos joutuisimme todistamaan massiivista euro-skeptisismin torjumista Isossa-Britanniassa, samaan aikaan kun se kasvattaisi merkittävästi otettaan Irlannissa.
Haluan lopuksi kiittää esittelijöitä Méndez de Vigoa ja Seguroa erinomaisesta mietinnöstä.

Van den Berg
Arvoisa puhemies, haluan kiittää kollegoitani Méndez de Vigoa ja Seguroa.
Nizzan huippukokous epäonnistui monessa suhteessa, ja mielestäni HVK on menetelmänä täysin hedelmätön. Äänestämme kuitenkin päätöslauselman puolesta, koska Nizzassa laajentumiselle luotiin kuitenkin vähimmäisedellytykset. Diktatuurissa kohtuuttoman kauan eläneet kansat eivät saa enää joutua kärsimään meidän puutteellisista sisäisistä uudistuksistamme.
Äänestämme päätöslauselman puolesta myös sen takia, että Laekenissa näyttää yhä mahdollisemmalta se, mikä vielä puoli vuotta sitten näytti täysin mahdottomalta myös tämän parlamentin mielestä, nimittäin Euroopan parlamentin, kansallisten parlamenttien, hallitusten ja Euroopan komission muodostama aito valmistelukunta, johon myös kansalaisyhteiskunta osallistuu. Kansalaisten osallistuminen on oleellista, koska sen avulla valmistelukuntaa voidaan estää ajautumasta tekniseen ja kansalaisten kannalta käsittämättömään asiantuntijakeskusteluun.
Arvoisa puhemies, tästä valmistelukunnasta ei saa tulla pelkkä keskustelukerho, joka ei sido ketään. Sen pitää valmistella käytännön kompromisseja, jotka saatetaan vasta aivan loppuvaiheessa HVK:ssa muodolliseen päätökseen.
Euroopan parlamentti esittää tänä syksynä, jo ennen valmistelukuntaa, omia konkreettisia ehdotuksia Euroopan tulevaisuudesta, kuten päätöslauselmassakin todetaan. Itse toivon Euroopan hallitusta, jonka pääministeri valitaan suoraan ja jolla on mandaatti kaikkiin asioihin, jotka voidaan hoitaa parhaiten Euroopan tasolla, kuten maatalouteen. Toivon siis nykyistä syvempää poliittista yhdentymistä ja uutta Euroopan liittovaltiota. Mutta mielestäni myös toissijaisuutta pitää vahvistaa, sillä silloin voimme tehdä paremmin paikallisella ja kansallisella tasolla sen, mitä siellä pitää tehdä.
Ennen kaikkea haluan enemmän demokratiaa. Haluan todellista, voimakasta, demokraattista Euroopan parlamenttia, joka on Euroopan kansalaisten valitsema ja jolla on yhteispäätösoikeus kaikilla politiikan aloilla, sekä perusoikeuskirjaan perustuvaa Euroopan perustuslakia.
Arvoisa puhemies, tulevaisuus näyttää kauniilta, ja mielestäni olemme tehneet tämän päätöslauselman parissa hyvää työtä. Toivonkin, että saamme huomenna kauniin enemmistön näiden entistä parempien toimintatapojen taakse.

Schwaiger
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Barnier, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Nizzan sopimus ei jäänyt puolitiehen ainoastaan institutionaalisissa näkökohdissa vaan myös joissakin tärkeissä sisällöllisissä asioissa. Yhteinen kauppapolitiikka on tästä erittäin ajankohtainen esimerkki. Se perustuu yhteisiin periaatteisiin, ja siihen liittyvistä asioista päätetään tavallisesti määräenemmistöllä. Tämä 133 artiklaan tehty palveluja ja henkistä omaisuutta koskeva pieni lisäys menettää merkitystään, koska artiklaan sisältyy kuusi poikkeustapausta ja kolme ehdotusta itse neuvostolle, jottei se ylittäisi sille kuuluvia vastuualueita.
Samalla tähän asti pakollinen Euroopan parlamentin kuuleminen poistetaan, niin että Euroopassa, aivan päinvastoin kuin Yhdysvalloissa, parlamentin virallinen vaikutusmahdollisuus puuttuu nykyään monilla kauppapolitiikan aloilla sekä kansallisella että yhteisötasolla. Vaadimme siksi Méndez de Vigon ja Seguron mietinnön 27 kohdan mukaisesti, että Euroopan parlamentti otetaan täysin mukaan kauppapolitiikan ja taloudellisten ulkosuhteiden hoitamiseen sekä suunnittelu- että neuvottelu- ja sopimuksentekovaiheessa - ja lisäksi yhteispäätösmenettelyllä, sillä jos kansallisilla parlamenteilla ei ole enää toimivaltaa EU:n kauppapolitiikassa, demokraattisen vaikuttamisen ja valvonnan nimissä on välttämätöntä, että Euroopan parlamentti otetaan niiden tilalle ja että asiasta annetaan lopultakin myös virallinen määräys.
Muuten Euroopan parlamentti saa Maailman kauppajärjestön neuvotteluissa vastaansa täysin toimintakykyisen Yhdysvaltojen kongressin, joka osaa valmentaa hallituksensa sen mukaisesti, kun taas Euroopan parlamentilla ei ole niissä virallisesti vielä mitään toimivaltaa. Pyydän siksi puheenjohtajavaltio Ruotsia määräämään jo nyt kehityksen suunnan, jotta seuraava puheenjohtajavaltio Belgia saa Laekenin Eurooppa-neuvoston muotoilemaan 133 artiklan uudelleen.

Barnier
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin sanoa tämän pitkän keskustelun päätteeksi muutaman sanan komission puolesta ja ensimmäiseksi muistuttaa, kuinka minä itse, tässä asemassa, eli toimielinten uudistuksesta komission puolesta vastaavana henkilönä, arvostin Nizzan kokousta edeltäneinä 10 kuukautena niiden parlamentin keskustelujen korkeaa laatua ja pätevyyttä, joita käytiin täällä tai jäsen Napolitanon johtamassa perussopimusasioiden valiokunnassa. Haluan siis kiittää siitä teitä sekä parlamentin jäsenten pareja, jotka ovat kukin vuorollaan käsitelleet näitä kysymyksiä, olivat kyseessä sitten jäsenet Dimitrakopoulos ja Leinen, Elmar Brok ja professori Tsatsos HVK:n aikaan, ja tänään jäsenet Méndez de Vigo ja Seguro, joita haluan kiittää.
Komissio ja Euroopan parlamentti ovat työskennelleet hyvässä sovussa, eikä siis ole yllättävää, että analysoimme Nizzan sopimuksen sisältöä samalla tavoin. Minulla on jo ollut tilaisuus sanoa, ja toistan sen nyt, että tämä sopimus on mielestäni hyödyllinen ja lyhytaikainen sopimus. Hyödyllistä siinä ovat sen sisältämät edistysaskeleet, 7 artikla, tuomioistuinjärjestelmän uudistus, joka oli erittäin tarpeellinen, tiiviimmän yhteistyön helpottaminen, jota tulemme tarvitsemaan, sekä toivomanne poliittisten puolueiden selkeän ja avoimen aseman oikeusperusta. Ennen kaikkea se on hyödyllinen, ja moni teistä on painottanut tätä siksi, että se siirsi laajentumista varten valon keltaisesta vihreäksi. Sopimus on hyödyllinen mutta lyhytaikainen.
Hyvät parlamentin jäsenet, tarkoitan tällä, että mielestäni sen tuomat vastaukset 30 jäsenvaltion moitteettoman toiminnan toimielimiä koskeviin haasteisiin eivät ole pysyvästi 30 jäsenvaltion unionin keskipitkällä tai pitkällä aikavälillä kohtaamien ongelmien tasalla. Yksimielisyyttä edellyttäviä äänestyksiä on liikaa, samoin veto-oikeuksia. Tiedämme kuitenkin, että kun jäsenvaltioita on 30, veto-oikeus on yhteisen voimattomuuden tai heikkouden lähde. Yhteispäätösmenettelyä ei laajennettu toivomallamme tavalla koko yhteisön lainsäädäntöön. Pahoittelimme, ettei Euroopan parlamentti päässyt osallistumaan kauppapolitiikkaan. Ja voidaan vähintäänkin sanoa, että äänestysjärjestelmä säilyy entisellään tai muuttuu vieläkin monimutkaisemmaksi.
Tässä vaiheessa ja ennen kuin teette vastuullisen ja harkitun päätöksenne, haluan vielä toistaa, että tämä sopimus on hyödyllinen, se on lyhytaikainen, se täytyy vahvistaa, sitä täytyy soveltaa ja sitä täytyy kehittää. Sen suurin ansio on, että se tarjoaa mahdollisuuden edetä nyt normaalisti ja suhteellisen nopeasti laajentumisessa. Sillä on toinenkin ansio, joka on kirjattu sen liitteeseen, ikään kuin valtioiden ja hallitusten päämiehet olisivat allekirjoitettuaan tekstin viideltä aamulla tajunneet, ettei se riittänyt, ja ikään kuin huonon omantunnon vaivaamina olisivat käynnistäneet seuraavan HVK:n valmistelutyön. Euroopan parlamentin ja komission täytyy osallistua tähän työhön, joka kestää vuoteen 2004 saakka ja jolle on hyväksytty uusi menetelmä, mikä todistaa, että hallitustenvälinen menetelmä on osoittanut rajallisuutensa.
Meillä on nyt siis aikaa käynnistää todellinen kansalaiskeskustelu. Ja aion sanoa, kuten sanoin jo muutama päivä sitten ulkoministereille, että ainakin Göteborgissa ja ehkä myös Laekenissa täytyy löytää keino laatia yhteenveto näistä pian käynnistyvistä kansallisista keskusteluista, mutta välttää sitä, että ne olisivat vain rinnakkaisia keskusteluja, ja etsiä keinoja vaihtaa käytäntöjä ja tietoja, tehdä näistä kansallisista keskusteluista eräänlainen yhdistelmä. Komissio ja Euroopan parlamentti ovat neuvoston rinnalla valmiita muuttamaan kansalliset keskustelut jossain vaiheessa eurooppalaiseksi keskusteluksi. Kansalaiskeskustelun täytyy auttaa meitä tutkimaan mahdollisimman laajasti toimielinten heikkouksia, mutta toimielimiä koskevien kysymysten lisäksi sen pitää palauttaa eurooppalainen hanke keskustelunaiheeksi.
Mitä haluamme tehdä yhdessä? Haluammeko pysyä suurissa markkinoissa, jotka toimivat hyvin yhteisellä rahalla, vai haluammeko mennä pidemmälle? Kuinka voimme kehittää arvojen yhteisöstä, jossa olemme eläneet 50 vuoden ajan, yhteisvastuullisen yhteisön? Meidän täytyy todistaa, että eurooppalaisen hankkeen täytyy ehdottomasti edetä mutta että se on jo kantanut hedelmää erityisesti yhteisön mallin kautta, joka on toiminut hyvin, ja yhteisön politiikkojen kautta, jotka ovat olleet hyödyllisiä. Haluan erityisesti tuoda esiin minun vastuullani olleen politiikan, koheesiopolitiikan, hedelmät.
Tämä on tulevan keskustelun merkitys. Sen jälkeen vuosina 2002 ja 2003 täytyy löytää keino jäsentää tämä keskustelu ja jäsentää työt siten, että voidaan valmistella kunnolla lopullinen hallitustenvälinen konferenssi. Kuten komission puheenjohtaja Prodi sanoi, suhtaudumme siksi myönteisesti siihen, että vuosina 2002 ja 2003 kutsutaan koolle valmistelukunta, johon osallistuvat perusoikeuskirjan yhteydessä hyvin toimineen mallin mukaisesti neljä toimielintä: kansalliset parlamentit, Euroopan parlamentti, kansalliset hallitukset ja komissio.
Tämän sanottuani totean, etten ole antanut vastausta kaikkiin kysymyksiin, erityisesti kysymykseen ehdokasvaltioiden liittymisestä, sillä haluamme tehdä vuonna 2004 suuren uudistuksen, joka koskee suoraan niin ehdokasvaltioita kuin meitäkin tänään unionissa. Uskon, että ehdokasvaltioiden pitää löytää paikkansa valmistelukunnassa. Meidän täytyy myös päättää, kuinka valmistelukunnan työt organisoidaan kunnolla.
Hyvät parlamentin jäsenet, tiedämme hyvin - ja sanon tämän rauhoittaakseni huolestuneita jäsenvaltioita - ettei valmistelukunta tee päätöksiä, vaan se esittää ehdotuksia hallitustenväliselle konferenssille, jonka täytyy lopulta, nopeasti ja korkeimmalla tasolla tehdä itse päätökset. Erilaisten kokemustemme pohjalta ja kokemusten pohjalta, joita olen itse saanut Amsterdamista, Nizzasta sekä perusoikeuskirjan valmistelukunnasta, tämä valmistelukunta vaikuttaa parhaalta keinolta saada seuraava HVK onnistumaan. Se on keino lisätä avoimuutta ja käynnistää todellinen keskustelu, sillä valmistelutöihin ja ehdotusten laatimiseen osallistuvat neljä toimielintä voivat, kuten tekin, mennä selittämään saliemme ulkopuolelle maidemme edustajille ja kansalaisille, mitä tapahtuu. Tämä on avoimuuden ja kunnollisen demokraattisen selittämisen ehto.
Haluan siis sanoa komission puolesta, että suhtaudumme myönteisesti vuosina 2002 ja 2003 kokoontuvaan valmistelukuntaan, sillä se on edellytys Nizzan jälkeen tehtävän työn onnistumiselle ja tällä kertaa todellisen uudistuksen saavuttamiselle vuonna 2004. Voitte joka tapauksessa luottaa siihen, että Euroopan komissio osallistuu täysipainoisesti niiden eri vaiheiden valmisteluun, joiden kautta kuljemme tästä päivästä vuoteen 2004 ja laajaan uudistukseen.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Neuvoston ja komission Korean-vierailun tulokset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat neuvoston ja komission Korean-vierailun tuloksista.

Larsson
. (SV) Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti on pyytänyt neuvostoa tiedottamaan siitä vierailusta, jonka pääministeri Göran Persson teki EU:n puheenjohtajana Korean niemimaalle 2.-4. toukokuuta.
Pjongjangissa käytiin keskusteluja Pohjois-Korean johtajan, puheenjohtaja Kim Jong-Ilin kanssa ja Pohjois-Korean valtahierarkiassa toisella sijalla olevan Kim Jong Namin kanssa sekä Soulissa presidentti Kim Dae-jungin kanssa. Korkea edustaja Javier Solana ja komission jäsen Chris Patten osallistuivat keskusteluihin.
Aloite matkasta tehtiin viime vuoden joulukuussa, jolloin presidentti Kim Dae-jung, samassa yhteydessä, kun hän vastaanotti Nobelin rauhanpalkinnon Oslossa, vieraili Tukholmassa keskustellakseen pääministerin Perssonin kanssa. Presidentti Kim Dae-jung korosti, että Ruotsin pitkäaikaiset yhteydet Korean niemimaan valtioihin voisivat olla merkittävässä asemassa Ruotsin puheenjohtajakauden aikana. EU:n jäsenvaltioiden välisten sekä Pohjois- ja Etelä-Korean edustajien kanssa käytyjen keskustelujen jälkeen päätös matkasta tehtiin Tukholmassa 23. ja 24. maaliskuuta 2001 järjestetyssä EU:n huippukokouksessa. Vierailun lähtökohtana olivat neuvoston vuoden 2000 lokakuussa ja marraskuussa tekemät päätelmät ja suuntaviivat.
Kun EU:n valtuuskunta vieraili Pjongjangissa 2. ja 3. toukokuuta, se kävi pitkiä, merkittäviä keskusteluja puheenjohtaja Kim Jong-Ilin kanssa, minkä jälkeen tulokset esiteltiin Etelä-Koreassa presidentti Kim Dae-jungille. Yhteenvetona voidaan todeta, että tulokset olivat hyviä.
Ensiksikin vakuutettiin, että Pohjois-Korea pitää kiinni yhteisestä julistuksesta, joka annettiin kesäkuussa 2000 Pjongjangissa järjestetyssä Koreoiden välisessä huippukokouksessa. Samalla vakuutettiin myös, että puheenjohtaja Kim Jong-Il haluaa järjestää toisenkin huippukokouksen, mutta vasta sitten, kun aika on sille kypsä.
Puheenjohtaja Kim Jong-Il korosti toiseksi, miten tärkeää on, että Yhdysvaltojen ja Pohjois-Korean välisiä suhteita sekä Koreoiden välisiä suhteita kehitetään rinnakkain.
Kolmanneksi hän vahvisti, että Pohjois-Korea pitää kiinni vuonna 1994 solmitusta Pohjois-Korean ja Yhdysvaltojen välisestä puitesopimuksesta ja ohjuksiin liittyvästä lykkäyksestä vuoteen 2003 saakka. Pohjois-Korea ei kuitenkaan lopettaisi ohjusten vientiään, ennen kuin sille luvattaisiin korvaus mahdollisista menetetyistä vientivoitoista. Vienti on puhtaasti kaupallinen kysymys.
Neljänneksi Pohjois-Korea myönsi myös taloudellisten uudistusten tarpeen, ja se suostui lähettämään pohjoiskorealaisen valtuuskunnan Eurooppaan opiskelemaan lisää markkinataloutta.
Viidenneksi puheenjohtaja Kim Jong-Il vahvisti, että Pohjois-Korea haluaisi aloittaa keskustelun ihmisoikeuksista EU:n kanssa. EU korosti sitä, että ihmisoikeuskysymyksillä on erittäin merkittävä asema EU:n politiikassa. Toivon, että ensimmäinen kokous voidaan järjestää Ruotsin puheenjohtajakauden aikana.
Kuudenneksi keskusteltiin parempien työehtojen ja tukihankkeiden avoimuuden tarpeesta Pohjois-Koreassa YK:n ja kansalaisjärjestöjen kannalta.
Lopuksi haluan todeta, että Etelä-Korea piti kokouksen tuloksia erittäin myönteisinä, erityisesti vakuutusta toisen huippukokouksen järjestämisestä ja ohjustentorjunnasta.
EU:n vierailu oli hedelmällinen. Toimiemme tulokset voidaan kuitenkin arvioida lopullisesti vasta muutaman vuoden kuluttua. Yhdysvalloilla on tietenkin tärkeä asema prosessin jatkon kannalta, mutta EU:n toimetkaan eivät ole merkityksettömiä.

Wallström
. (EN) Arvoisa puhemies, Euroopan unioni kannattaa voimakkaasti presidentti Kim Dae Jungin "auringonpaistepolitiikkaa", ja pääministeri Göran Perssonin johtama vierailu, johon myös kollegani Chris Patten osallistui, toteutettiin siltä pohjalta.
Unionin asema Korean kansantasavallassa täydentää kolmen päätekijän, Etelä-Korean, Yhdysvaltojen ja Japanin, asemia. Toisin kuin joissakin lehdissä epäiltiin, vierailua ei tarkoitettu yritykseksi syrjäyttää amerikkalaisten asemaa: Yhdysvalloille tiedotettiin etukäteen, ja se tuki täysin aloitettamme. Siten lehtiartikkelit, joiden mukaan EU esitti diplomaattisen haasteen Yhdysvalloille, olivat aivan harhateillä. Ajankohtaan vaikutti kuitenkin halumme auttaa ylläpitämään liennytysprosessia Korean niemimaalla, sillä välin kun Yhdysvallat viimeistelee politiikkansa tarkistamista.
Kuten olemme jo kuulleet, vierailulla saatiin aikaan merkittäviä tuloksia, ja Euroopan unionin ryhmä kävi presidentti Kim Jong-Ilin kanssa viiden tunnin ajan mielenkiintoisia keskusteluja, joissa se pääsi käsittelemään huoliaan perusteellisesti. Jatkamme nyt toimia viidellä alalla: ensinnäkin nykyistä tukea jatketaan. Vuoden 2001 talousarviossa on varattu humanitaariseen tukeen enintään 7 miljoonaa euroa ja ruoka-apuun ja elintarviketurvaan 20 miljoonaa euroa. Sopivimmista tuettavista hankkeista ja sovellettavista ehdoista keskustellaan Pohjois-Korean kanssa lähiviikkoina. Toiseksi valmisteluissa teknisen tuen käynnistämiseksi edetään ja Pohjois-Koreaan ollaan lähiaikoina tekemässä hankkeiden tunnistusmatkaa, jonka aikana sovitaan kahdesta pilottihankkeesta Pohjois-Korean viranomaisten kanssa: molemmat pilottihankkeet maksavat noin miljoona euroa ja niillä pyritään kouluttamaan avainministeriöiden virkamiehiä ja opettamaan toimielinten toiminnan perusteita. Kolmanneksi valmistellaan 13. kesäkuuta Brysselissä järjestettäviä keskusteluja, joissa käsitellään ihmisoikeuksia Pohjois-Korean kanssa. Neljänneksi tutkimme tapoja kehittää Pohjois-Korean kanssa talousuudistusta koskevaa vuoropuhelua järjestämällä opintomatkoja unioniin.
Viidenneksi ja viimeiseksi seurauksena 14. toukokuuta tehdystä päätöksestä luoda diplomaattisuhteet tutkimme vaihtoehtoja diplomaattisille akkreditointijärjestelyille Pohjois-Korean kanssa. Tämä tulee edellyttämään neuvotteluja, joten en halua tässä vaiheessa spekuloida yksityiskohtia. Tällä välin odotamme innokkaasti, että Yhdysvallat saa valmiiksi Pohjois-Korean politiikkansa tarkistuksen, ja toivomme, että se johtaa edistykseen Koreoiden välisessä liennytysprosessissa.

Santer
Arvoisa puhemies, ensimmäiseksi haluaisin kiittää vilpittömästi neuvoston puheenjohtajaa ja arvoisaa komission jäsentä heidän antamistaan tiedoista Euroopan unionin valtuuskunnan matkasta Pohjois-Koreaan. Euroopan unionin täytyy todellakin tiedostaa Korean niemimaan tulevaisuuden tärkeys myös unionille. Viime tammikuussa, ad hoc -valtuuskunnan vierailun jälkeen, Euroopan parlamentti pyysi niin neuvostoa kuin komissiotakin ryhtymään tarvittaviin toimiin Koreoiden välisen lähentymispolitiikan vahvistamiseksi ja Pohjois-Korean avaamiseksi kansainväliselle yhteisölle.
Kun pyysimme normalisoimaan Euroopan unionin ja Pohjois-Korean suhteet, emme tarkoittaneet, että meidän pitäisi tunnustaa poliittinen järjestelmä, joka on hyvin kaukana kannattamistamme perusarvoista, vaan halusimme tukea niin sanottua "auringonpaistepolitiikkaa", jonka presidentti Kim Dae Jung käynnisti rohkeasti ja päättäväisesti, sillä olimme täysin tietoisia siitä, että ilman kansainvälisen yhteisön aktiivista tukea tämä politiikka olisi tuomittu epäonnistumaan loppujen lopuksi ja vaimenemaan hyvin nopeasti.
Tästä syystä arvostamme neuvoston ja komission normalisoinnin hyväksi tekemiä ponnisteluja asianmukaisten toimintalinjojen määrittelemiseksi suhteessa Korean demokraattiseen kansantasavaltaan.
Panin kiinnostuneena merkille, että Euroopan unioni painotti, että Pjongjangin täytyy jatkaa tehokkaasti Etelä-Korean käynnistämää lähentymistä ja kunnioittaa tätä maata kohtaan tehtyjä sitoumuksia. Olemme lisäksi aina painottaneet, että koko väestön täytyy päästä hyötymään ulkoisesta avusta ja että sitä varten kansalaisjärjestöjen täytyy voida työskennellä riittävän hyvissä oloissa. Muut toimenpiteet, kuten viisumien myöntäminen eurooppalaisille toimittajille tai heidän työnsä helpottaminen, auttaisivat luomaan luottamusta, jota tarvitaan lähentymisen perustan vahvistamiseksi.
Sanon lopuksi vain, että meidän täytyy pitää mielessä, että käynnistetystä prosessista tulee pitkä ja että se etenee vähitellen, mutta se on tärkeä tämän maailman kolkan rauhan ylläpitämiseksi, josta myös oma vakautemme ja turvallisuutemme on riippuvainen.

Ford
Arvoisa puhemies, sosialistien ryhmä suhtautuu erittäin myönteisesti neuvoston, komission ja YUTP:n korkean edustajan Pohjois-Koreaan ja Souliin tekemään viralliseen vierailuun. Kun komission jäsen Patten raportoi eilen matkastaan ulkoasioiden valiokunnalle, hän sanoi, että vierailulle oli asetettu vaatimattomat tavoitteet, mutta nämä vaatimattomat tavoitteet saavutettiin, ja olemme tyytyväisiä siitä.
Parlamentin jäsenenä olen aika pettynyt, että valtuuskuntaan mahtui 75 toimittajaa, muttei yhtään parlamentin jäsentä sillä perusteella, että valtuuskunta oli niin pieni. Toivon, että vastaisuudessa komissio ja neuvosto harkitsevat parlamentin jäsenten ottamista mukaan, erityisesti kun otetaan huomioon, että Euroopan parlamentti avasi tietä Pohjois-Korean ja Euroopan unionin suhteille yli kaksi vuotta sitten, kun lähetimme maahan ensimmäisen virallisen valtuuskuntamme.
Olen tyytyväinen, että presidentti Kim Jong-Ilin kanssa käytiin hyviä keskusteluja. Pohjois-Korea on selvästi maa, joka antaa aiheen huoleen. Suhtaudumme myönteisesti siihen, että pohjoiskorealaiset jatkavat ohjusten testaamisen keskeyttämistä vuoteen 2004 saakka. Ymmärrän, ettei heillä ole tällä hetkellä juuri muita vaihtoehtoja kuin viedä sotatarvikkeita ulkomaille. Maassa ei tuoteta lähes mitään sellaista, mitä muut maat haluaisivat ostaa, paitsi sotatarvikkeita. Ei siis ole kovin hämmästyttävää, että Nodong I ja Nodong II -ohjuksia, joiden kantama on 1 300 kilometriä, on myyty Iranille, Syyrialle ja Pakistanille tai että pohjoiskorealaiset antavat sotilaallista tukea Kongolle, Iranille, Etiopialle ja Syyrialle.
Ongelmaksi muodostuu, jos he jatkavat Taepodong-ohjuksen testaamista, jonka kantama on noin 4 000-6 000 kilometriä. Suhtaudumme testien keskeyttämiseen tietenkin myönteisesti.
Suhtaudumme myönteisesti lisätukeen, jota tullaan tarjoamaan ruoka-avun muodossa. Euroopan unionin tarkkailijoiden liikkuvuutta täytyy helpottaa, jotta voimme varmistaa, että apu jaetaan asianmukaisesti. Suhtaudumme myönteisesti avun lisäämiseen maatalouden alalla, etenkin kun meille on kerrottu, että maassa on alettu tunnustaa uudistamisen tarpeellisuus. On tärkeää opettaa pohjoiskorealaisille nykyaikaisia teollisuus- ja toimistotaitoja, ja meidän täytyy tarjota apua muuhun kuin ydinvoimaan perustuvan energian alalla sekä tekstiilikiintiöiden kasvattamisessa. Ihmisoikeuksista keskusteleminen on tärkeää, ja suhtaudun myönteisesti siihen, että asiasta keskustellaan 13. kesäkuuta.
Kukaan ei ole maininnut KADOa; Euroopan unioni osallistuu KADO-ohjelmaan kahden ydinvoimalan rakentamiseksi Pohjois-Koreaan. Rahoitusta on valitettavasti leikattu entisestään, ja jos haluamme tosissamme auttaa Kim Dae Jungia "auringonpaistepolitiikassa", lähetämme juuri vääränlaisen viestin. Olemme hyvin iloisia diplomaattisuhteiden luomisesta, ja kehotan komissiota ja neuvostoa harkitsemaan edustuston avaamista Pjongjangissa sen sijasta, että valtuuttaisimme Beijingin toimiston hoitamaan Pohjois-Korean asiat. Näin vältyttäisiin jatkuvilta ristiriidoilta.
EU:n ja Yhdysvaltojen välillä on tällä hetkellä eroja, ja toivomme, että voimme edetä yhdessä, mutta jos emme voi, joudumme etenemään erikseen, sillä suuntamme on oikea.

Gawronski
Arvoisa puhemies, on vaikea ymmärtää - myös niiden, joilla, kuten joillakin meistä, on ollut onni käydä useampaan otteeseen Pohjois-Koreassa - mitä tuo hallitus haluaa ja mihin suuntaan se aikoo edetä. Viimevuotisen optimismin tuulahduksen jälkeen Pohjois-Korean näennäisessä avautumisprosessissa ulkomaihin nähden ja maan suhteissa naapurimaihin on meneillään pysähtyneisyyden ja hiljaisuuden kausi; jotkut puhuvat peräti taantumuksesta. Henkilökohtaisesti kysyn siis, oliko eurooppalaisen valtuuskunnan viimekuinen vierailu hieman ennenaikainen. Komission jäsen Patten sanoi meille eilen - ja asia toistettiin tänään - että tapaamisissa on puhuttu myös ihmisoikeuksista, joita tämän viimeisimmän kommunistihallinnon aikana on loukattu systemaattisesti. Hän ei kuitenkaan kertonut, mikä oli tulos, mistä syystä epäilen, ettei hän ole saanut merkittäviä tuloksia. Eikö siis olisi ollut parempi saavuttaa ensin myönnytyksiä tällä arkaluonteisella alueella ja sitten sallia palkintona vierailu Pjongjangiin? Meillä on käsissämme kortit, joilla houkutella Pohjois-Korean hallitus kohtelemaan sivistyneesti kansalaisiaan, ja meillä on moraalinen velvollisuus käyttää niitä.
Toinen tähän vierailuun liittyvä seikka, joka huolestuttaa minua, ovat suhteet Yhdysvaltoihin, jonka asema alueella on paljon hallitsevampi ja vastuullisempi kuin Euroopan. Myös tältä osin komission jäsen Patten on kertonut meille, että vierailun tiimoilta on kuultu Washingtonia. Kuten komissio muistutti, arvovaltaiset amerikkalaiset lähteet, joiden joukossa on myös entinen ulkoministeri Kissinger, ovat ilmaisseet olleensa erittäin hämmästyneitä tästä vierailusta, josta saa sen vaikutelman, että halutaan käyttää hyväksi tilapäistä tyhjiötä nyt, kun Yhdysvallat, kuten tiedetään, on tarkistamassa Pohjois-Korean-politiikkaansa.
Toivoisin siis, että komissio ja neuvosto antaisivat meille näitä kahta asiaa koskevia vakuutuksia.

Wallström
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin vain esittää muutaman huomion ja vastata joihinkin kysymyksiin. Jäsen Santer, olemme samaa mieltä kaikesta, mitä sanoitte, ja kansalaisjärjestöjen työolot olivat ymmärtääkseni yksi vierailun aikana esiin tuoduista kysymyksistä: valtuuskunta uskoi, että asiat ovat parantuneet vuoden aikana, vaikka vielä on luultavasti paljon tehtävää.
Jäsen Ford, saatamme olla joskus tiukkoja valtuuskuntamme muodostamisessa. Tässä oli kyse troikka-muodostelmasta, ja toimittajat matkustavat joka tapauksessa mukana. He eivät kuuluneet valtuuskuntaan, mutta he tulivat mukaan. Euroopan parlamentin jäseniä voisi tietenkin joskus kutsua mukaan, mutta mielestäni tässä asiassa parlamentti, komissio ja neuvosto tekevät sovussa yhteistyötä, ja toivon sen jatkuvan. En pysty sanomaan, että parlamentin jäsenten pitäisi tulevaisuudessa osallistua vierailuihin, mutta panemme huomionne merkille.
Diplomaattisuhteiden luomisesta keskustellaan lähiaikoina pohjoiskorealaisten kanssa, eikä edustuston avaamisesta, sen sijainnista tai toiminnasta ole ymmärtääkseni vielä tehty mitään päätöstä.
Toivon vastanneeni tärkeimpiin kysymyksiin. Kiitos puheenvuoroistanne.

Puhemies
Kiitän teitä tästä ylimääräisestä vastauksesta.
Olen vastaanottanut tämän keskustelun päätteeksi kuusi työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä Koreasta.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna.

Ympäristöpolitiikka
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Bloklandin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0172/2001) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille tarpeiden ja vastuun yhdistämisestä: ympäristönäkökohtien sisällyttäminen talouspolitiikkaan (KOM(2000) 576 - C5-0012/2001 - 2001/2004(COS)).
Hulthénin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0171/2001) ympäristöpolitiikasta ja kestävästä kehityksestä: Göteborgin Eurooppa-neuvoston valmistelu (2000/2322(INI)).

Blokland
. (NL) Arvoisa puhemies, haluan avata tämän keskustelun lukemalla runon:
Onko ilmassa, maassa tai vedessä
Enää yhtään olentoa,
Jota me emme tuhoa,
Jota me emme hävitä?
Ei fyysinen voima,
Ei vikkelyys,
Eikä varsinkaan oveluus tai viekkaus
Voi pelastaa sitä
meidän tuhoavalta voimaltamme.
Yksikään kallio ei ole niin luja,
Yksikään vuori ei ole niin korkea ja valtava,
Yksikään puu ei ole niin majesteettinen ja mahtava:
Että me emme voisi pilkkoa sitä palasiksi.
Yksikään lintu ei lennä niin korkealla taivaalla,
Yksikään kala ei ui niin syvällä meressä,
Yksikään eläin ei asu niin kaukana,
niin yksinäisessä paikassa,
Että me emme voisi alistaa sitä valtaamme,
Me tapamme sen.
Tämä runo ilmaisee syvää myötätuntoa luomakuntaa kohtaan. Jos joku luulee, että sen on kirjoittanut ympäristöaktivisti 2000-luvulla, niin hän on väärässä, sillä sen julkaisi Strasbourgissa sijaitsevan Tuomas-kirkon pastori Martin Bucer vuonna 1536. Elinympäristöstä huolehtiminen ja huolestuminen eivät siis kuulu vain tähän aikaan. Voimme hyvällä syyllä todeta, että käsiteltävänä olevassa komission tiedonannossa ja parlamentin mietinnössä ei ole mitään sensaatiomaisen uutta.
Ympäristövaliokunnan yleisarvio on, että komission tiedonanto muistuttaa liikaa kuusi vuotta sitten julkaistua asiakirjaa. Meidän mielestämme näiden kuuden vuoden aikana tapahtunut poliittinen kehitys on liian vähäistä.
Komission omaksuma varovainen lähestymistapa on sinänsä ymmärrettävä, mutta se ei saa johtaa siihen, että tärkeimmäksi poliittiseksi prioriteetiksi asetetaan taloudellinen kasvu lyhyellä aikavälillä. Silloin vaarannetaan muut yhteiskunnalliset tavoitteet ja perustamissopimuksen tavoitteet. Yksi näistä muista tavoitteista on talouskehityksen ja ekologisten näkökohtien yhteensovittaminen. Komission pitäisi muistuttaa jäsenvaltioiden hallituksia nykyistä painokkaammin siitä, että ne ovat sitoutuneet tähän tavoitteeseen ja niiden pitää hyväksyä siihen liittyvät velvoitteet.
Taloudellisen toiminnan ulkoiset vaikutukset voidaan sisällyttää tavaroiden ja palveluiden hintoihin ottamalla käyttöön markkinalähtöiset välineet. Sillä tavalla pystytään määrittämään arvo monille niukoille luonnonvaroille, joita ei tähän asti ole hinnoiteltu mitenkään. Sen avulla tuottajille ja kuluttajille annetaan "automaattisia kannustimia", jotka ohjaavat heitä kestävän kehityksen periaatteen mukaisiin elin- ja työskentelytapoihin. On kuitenkin hätkähdyttävää, että komissio ei kiinnitä lainkaan huomiota markkinoiden toiminnan puutteellisuuksiin ja varjopuoliin. Puhtaan ilman ja juomaveden pitää olla jokaisen ihmisen vapaasti saatavilla. Tämä sosiaalisen oikeudenmukaisuuden ja tasa-arvoisuuden vaatimus pitää sisällyttää myös katsauksiin. Talous- ja raha-asioiden valiokunnan lausunnossa sitä tarkastellaan lähemmin.
Ympäristön pilaantumisen ongelma ei ole erillinen. Köyhyys, työttömyys, energia- ja ympäristöongelmat vaikuttavat toisiinsa ja vahvistavat toisiaan, jolloin on vaara alaspäin kiertyvän spiraalin syntymisestä. Tätä vaikutusten vuorovaikutusta ei esiinny pelkästään kehitysmaissa vaan myös hyvinvoivissa maissa. Siihen pitäisi kiinnittää enemmän huomiota.
Talouden ja ympäristön yhteensovittamisen indikaattoreista puheen ollen, komissio puoltaa perustellusti Lissabonin Eurooppa-neuvoston pyytämien rakenteellisten indikaattorien laatimista. Valitettavasti komissio ei tässä yhteydessä korosta, miten tärkeä on sellainen järjestelmällinen lähestymistapa, jossa ympäristölaskelmat liitetään kansalliseen tilinpitoon. Euroopan parlamentti puuttui tähän asiaan jo vuosina 1995 ja 1998 antamissaan päätöslauselmissa. Järjestelmällisen lähestymistavan avulla voidaan objektiivisesti kartoittaa alakohtaisen taloudellisen toiminnan, ympäristön ja muiden alojen vaikutusten keskinäistä vuorovaikutusta. Irralliset indikaattorit lisäävät tuntuvasti kyselytutkimusten tarvetta. Voiko komission jäsen Wallström luvata, että unioni noudattaa tällaista järjestelmällistä lähestymistapaa nyt käsiteltävän päätöslauselman ehdotusten mukaisesti?
Tiedotusvälineissä on kiinnitetty varsin paljon huomiota siihen komission suunnitelmaan, että ympäristövahinkoja edistäviin tukiin ja verotuksellisiin toimiin aletaan tulevaisuudessa puuttua. Ehdotus indikaattorien laatimisesta tätä tarkoitusta varten ei mielestäni kuitenkaan ole kovin hedelmällinen. Paljon parempi vaihtoehto olisi kriittinen tarkastus laatua ilmaisevan tutkimuksen avulla, jossa arvioidaan sekä ympäristölle vahingollisten toimien että ympäristönsuojelua edistävien maksujen ja tukien tehokkuutta.
Tiedonannossa ei kiinnitetä lainkaan huomiota siihen, millaisia seurauksia juuri ilmoitetuista menettelytavoista olisi ehdokasvaltioille. Millä tavalla näiden maiden hallitukset ja poliittiset elimet saadaan osallisiksi tästä tiedonannosta käynnistyvään prosessiin?
Kansalaiset tiedostavat kestävän taloudellisen kehityksen tärkeyden yleisesti ottaen liian vähän. Nykyisessä taloudessa tavoitteeksi asetetaan yksipuolisesti talouden laajentaminen. Siinä ei todellakaan osoiteta suurta kunnioitusta luomakunnan säilyttämistä tai muiden oikeuksia kohtaan, joihin kuuluvat myös tulevien sukupolvien oikeudet. Nykyinen epäoikeudenmukainen maailmanlaajuinen suhde ei luo rikkaiden, teollistuneiden maiden asukkaille niinkään oikeuksia kuin vastuuta ja velvoitteita.
Sen takia on valitettavaa, että tämänpäiväinen keskustelu on sijoitettu otsikon "ympäristöpolitiikka" alle. Se on aivan liian kapea-alaista. Keskustelemme tänään tulevaisuudestamme ja siitä, olemmeko valmiita osallistumaan Riossa niin lupaavasti käynnistettyyn muutosprosessiin vai annammeko kaiken jatkua omaa kulkuaan. Kyse on siis siitä, kannammeko meille kuuluvan vastuun ja haluammeko todella olla tilanhoitajia tässä maailmassa.

Puhemies
Hyvät kollegat, pari sanaa työjärjestyksestä. Jäsen Blokland, te käytitte paljon aikaa puheenvuoroonne. Suon sen teille tietysti mielelläni samoin kuin seuraavallekin esittelijälle mutta haluan muistuttaa siitä, että olemme kovasti jäljessä aikataulusta. Minun pitää huolehtia siitä, että te ette ylitä puheaikaa, ja yritän tehdä niin.

Hulthén
. (SV) Arvoisa puhemies, voin antaa anteeksi sen, että edellinen puhuja puhui hieman liian pitkään tästä aiheesta. Viisi minuuttia ei ole paljon, kun kyse on kestävää kehitystä koskevasta keskustelusta, jossa sitä tarkastellaan 25 vuoden perspektiivistä, ja aikarajan täsmällinen noudattaminen vaatii taitoa.
Kysymys on siitä, mitä me tarkoitamme "kestävyysstrategialla"? Yritetäänkö parlamentissa keksiä uusi poliittinen, tyhjä fraasi? Siitä ei ole kyse. Kyse on perinnöstä, joka on vanhempaa perua. Meillä on ollut tehtävä aina siitä lähtien, kun Riossa lähes 10 vuotta sitten päätettiin, että jokaisen kansakunnan on ylläpidettävä kestävyysstrategiaa.
Mitä kestävyys sitten on? Mistä me oikeastaan puhumme, kun me keskustelemme kestävyydestä? Me keskustelemme seuraavien sukupolvien tulevaisuudesta. Me keskustelemme siitä, millaisen kehityksen, millaisen elämän me haluamme antaa tuleville sukupolville, toisin sanoen siitä, kuinka heidän elämäänsä ohjataan, kun kyse on sosiaalisista kysymyksistä, ekologisesta kehityksestä ja taloudesta. Meidän on kuitenkin pidettävä mielessä, että meidän, jotka elämme melko pienessä, rikkaassa maanosassa, on helppo sanoa, että haluamme jättää jälkeemme tilanteen, joka on yhtä hyvä kuin nykyinen tilanteemme. Ylivoimaisesti suurin osa maailman väestöstä toivoo varmasti, että heidän lapsillaan olisi parempi elämä kuin heillä itsellään.
Tämän asiakirjan - joka muodostaa kuitenkin jonkinlaisen lähtökohdan, jonkinlaisen lisän Göteborgin huippukokoukseen - tuottamiseen liittyvä prosessi jättää paljon toivomisen varaa. Parlamentti on saanut juosta jonkinlaista kilpajuoksua komission kanssa pystyäkseen tuottamaan mielipiteitä tai saadakseen ylipäänsä mahdollisuuden esittää mielipiteitään siitä, miltä tämän kehityksen pitäisi näyttää. Se ei ole hyvä asia. On mahdollista, että komissiolla itsellään on ollut paljon aikaa, mutta parlamentille pitää kuitenkin antaa kunnon mahdollisuus keskustella näistä kysymyksistä - ei pelkästään ympäristönäkökulmasta. Koko parlamentti, sosiaali- tai talouskysymysten parissa työskentelevät valiokunnat ja kaikki muutkin valiokunnat, joita asia koskee, pitäisi ottaa mukaan toimintaan. Muussa tapauksessa rajoitamme kysymystä ja teemme siitä pelkän ympäristökysymyksen, mitä se ei ole.
Kun kyse on siitä, mitä politiikkoja tällaisessa asiakirjassa pitäisi käsitellä, muun muassa sen kannalta, miten kysymystä halutaan Göteborgissa käsiteltävän, meidän on uskoakseni lähdettävä ensisijaisesti liikkeelle ekologisesta näkökulmasta. Sekä sosiaalinen että taloudellinen näkökulma ovat tietenkin tärkeitä, ja me tiedämme, että ne ohjaavat elämäämme. Jos planeettamme ei toimi hyvin ekologisessa mielessä, taloudellisista ja sosiaalisista kysymyksistä on hyvin vaikea keskustella. Se edellyttää aivan yksinkertaisesti tasapainoista ekologiaa. Komission teksti, jonka lähtökohta on mielestämme kaikesta huolimatta nykyisissä taloudellisissa järjestelmissä, ei ole ehkä täysin tyydyttävä. Komissio ei ehkä ole ymmärtänyt variksen laulun kauneutta. Kyse on nykyisen talouden hyödyntämisestä. Kyse on siitä, että markkinoille yritetään asettaa sellaiset rajat, joita itse halutaan. Kyse on sellaisten ohjauskeinojen löytämisestä, joita me itse voimme käyttää omassa talousarviossamme ja omissa hankinnoissamme.
Jos haluamme luoda Euroopan unionille kestävyysstrategian, meidän on kylläkin tarkasteltava niitä ongelmia, joita unionissa esiintyy, mutta unionia on muuten täysin mahdotonta eristää ympäröivästä maailmasta. Meidän on nähtävä itsemme osana planeettaa, osana globaalia yhteyttä. Unionin toimet vaikuttavat ympäristöömme. Meidän ei pidä viedä sellaisia tuotteita, joita me emme hyväksy. Meidän on tarkistettava kauppasuhteitamme ja maatalouspolitiikkaamme ja sitä, millaisia kielteisiä vaikutuksia niillä on muiden valtioiden kehittymismahdollisuuksien kannalta. Meillä on vastuu myös kansainvälisissä kauppasuhteissa.
Ilman paikallista näkökulmaa ei synny myöskään minkäänlaista kestävyysstrategiaa. Agenda 21 -työn hyviä puolia oli se, että se antoi ja antaa vapaaehtoisjärjestöille, paikallisen tason toimijoille, kunnille ja kansalaisille mahdollisuuden osallistua prosessiin, ja näin mahdollisuuden ymmärtää, mistä siinä on kyse. Loppujen lopuksi kyse on yksilön vastuusta ja siitä, että käyttäytymistä olisi oikeastaan muutettava kaikilla aloilla. Komission, mutta tietenkin myös neuvoston, on pohdittava, miten ihmisiä voitaisiin kannustaa ja kuinka voitaisiin huolehtia siitä, että ihmiset olisivat kiinnostuneita asiasta, jotta tämä ei jäisi vain ylhäältäpäin annetuksi viestiksi.
Lopuksi haluaisin sanoa muutaman sanan poliittisesta johtajuudesta. Göteborgissa annettavan viestin on oltava selkeä, jotta tämä voisi toimia. Siitä ei saa muodostua vain tyhjä manifesti. Meillä on oltava myös todisteita siitä, että komissio ja neuvosto haluavat todellakin siirtyä sanoista tekoihin.

Larsson
. (SV) Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, olen hyvin iloinen siitä, että saan tänään osallistua tähän keskusteluun. Keskustelu koskee kestävän kehityksen strategiaa, ympäristökysymysten sisällyttämistä talouspolitiikkaan. Näiden kysymysten painottaminen on merkki siitä poliittisesta tahdosta, joka koskee muutosten tekemistä ja uudistamista.
Kun kestävä kehitys kirjattiin Amsterdamin sopimukseen, meitä arvosteltiin siitä, että siinä ei menty tarpeeksi pitkälle ja ettei se velvoittanut toimiin. Yhteistä politiikkaamme ja Euroopan unionin kykyä epäiltiin. Tänään meitä ei voi arvostella samasta asiasta. Nyt meidän on otettava kantaa konkreettisiin ehdotuksiin, tavoitteisiin ja välineisiin, komission hyvin muotoillun kestävän kehityksen strategiaa koskevan ehdotuksen ja esittelijä Hulthénin ja esittelijä Bloklandin laatimien mietintöjen perusteella.
Tehokas kestävän kehityksen politiikka vaatii suoraa ja selkeää yhteiskuntakritiikkiä. Biologinen monimuotoisuus on vaarassa, happamuuden lisääntyminen jatkuu, ylilannoitusta käytetään yhä enemmän, kemikaalit kerääntyvät kehoihimme, ilmansaasteet tappavat, ilmastonmuutos nopeutuu - ja kaikki tämä tapahtuu juuri nyt. Samalla me emme saa kuitenkaan sulkea silmiämme niiltä suurilta mahdollisuuksilta, joita meillä on: tutkimus lisääntyy, korostamme entistä enemmän koulutusta ja elinikäistä oppimista, osaaminen lisääntyy ja leviää, uutta tekniikkaa kehitetään, resursseja säästeliäästi käyttävät ratkaisut yleistyvät, maatalouden ja kalastuksen ongelmat synnyttävät uusia ajatuksia ja uusia ratkaisuja, poliittinen tahto kasvaa.
Meidän on nyt otettava käyttöön kokonaisnäkökulma, jossa eri politiikan alueet ovat yhteistyössä. Taloudellinen, sosiaalinen ja ekologinen näkökulma on yhdistettävä, ja niille on annettava tasa-arvoinen asema kaikilla politiikan aloilla. Meidän on ehdotettava konkreettisia toimia, periaatteiden muuttamista ja selkeitä tavoitteita. Me voimme nyt muotoilla tulevaisuuden näkymän. Euroopan tavoitteena on tulla maailman kilpailukykyisimmäksi ja dynaamisimmaksi tietopohjaiseksi taloudeksi. Tätä tavoitetta on täydennettävä Göteborgin kokouksessa ekologisella ulottuvuudella, jotta me olisimme myös eniten vastuuta kantava alue.
Politiikan juurruttaminen kansalaisten arkipäivään on myös tärkeää. Tutkimus, koulutus, demokratia ja osallistuminen ovat kaikki yhteisen vastuunkantamisen edellytyksiä. Kansalaisyhteiskunnan ja unionin toimielinten välistä vuoropuhelua on syvennettävä siinä työssä, jota kestävyysstrategian parissa jatkossa tehdään.
Puheenjohtajavaltion tavoite Göteborgin kokouksen kynnyksellä on, että voimme hyväksyä strategian, joka muun muassa yhdistää Lissabonin prosessin ja kestävän kehityksen strategian, jonka tarkoituksena on huomioida ekologinen ulottuvuus asettamalla joukko selkeitä tavoitteita, joita voidaan seurata, jotta pystyisimme muuttamaan nyt havaittavia kielteisiä suuntauksia. Se merkitsee sitä, että kaikkia unionissa jatkossa tehtäviä päätöksiä tarkastellaan kestävyysnäkökulmasta. On osoitettava selkeästi, että Eurooppa pyrkii vähentämään ilmastovaikutuksia ja että se pyrkii aktiivisesti ja aktivoivasti osallistumaan maailmanlaajuiseen yhteistyöhön. Tämän täytyy merkitä kestämättömien tukien lopettamista. Tämän pitää johtaa siihen, että kemikaalien kielteiset terveys- ja ympäristövaikutukset minimoidaan, ja on huolehdittava siitä, että kestävästä kehityksestä keskustellaan edelleen korkeimmalla poliittisella tasolla.
Haluan korostaa erityisesti sitä, miten tärkeää on, että meillä on poliittista rohkeutta asettaa konkreettisia, ajallisesti rajoitettuja tavoitteita kestävän kehityksen saavuttamiseksi. Tästä lähtökohdasta katsottuna on ilahduttavaa, että Hulthénin mietinnössä, jota Euroopan parlamentti tänään käsittelee, ollaan asiasta samaa mieltä. Tästä mietinnöstä haluan tuoda esille erityisesti vaatimuksen ilmastonmuutoksia koskevasta ohjelmasta ja uusiutuvaa energiaa koskevista tavoitteista, vaatimuksen liikennepolitiikan muuttamisesta, vaatimuksen uudesta kemiallisia aineita koskevasta politiikasta - joka perustuu ennalta varautumisen periaatteeseen - vaatimuksen kaikkien päätösten analysoinnista kestävyysnäkökulmasta sekä vaatimuksen kestävyysnäkökulman vahvistamisesta myös unionin maailmanlaajuisessa työssä.
Kuten mietinnössä todetaan, on tärkeää, että parlamentti toimii jatkossakin vauhdittajana ja kriittisenä arvioijana, kun kyse on unionin uudesta lainsäädännöstä. Maailmanlaajuisesta vastuusta haluan korostaa erityisesti sitä, minkä esittelijä Hulthén ottaa esille mietinnössään. Kestävää kehitystä ei voi saavuttaa ilman maailmanlaajuisen näkökulman huomioimista. Sen vuoksi se on meille tärkeä tehtävä. Euroopan unionin on otettava johtava asema työssä maailmanlaajuisen kestävän kehityksen saavuttamiseksi. Meidän on oltava selkeitä pyrkimyksessämme, jonka tavoitteena on, että ensi vuonna Etelä-Afrikassa järjestettävässä kestävän kehityksen huippukokouksessa saavutetaan välttämättömät tulokset.
Osana sekä Göteborgin Eurooppa-neuvostoon että Johannesburgin kokoukseen valmistautumista kutsuin viime viikonloppuna vierailulle 250 nuorta, jotka olivat iältään 20-25-vuotiaita ja jotka olivat kotoisin 110:stä eri maasta. Tuossa tapaamisessa ei tunnettu mitään rajoja valtioiden tai ihmisten välillä. Mitä näillä nuorilla sitten on? He ovat kiinnostuneita, heillä on intoa. Mitä heiltä puuttuu? Heillä ei ole kärsivällisyyttä, he eivät pelkää käydä käsiksi vaikeisiin ja hankaliin ongelmiin. Mitä me olemme heille velkaa? Uskoakseni voimme sanoa, että olemme heille velkaa sen, että annamme heidän tulevaisuudenuskolleen perustan olemalla selkeitä, määräämällä konkreettisia poliittisia toimia, osoittamalla, että meillä on poliittista rohkeutta ja poliittista tahtoa kääntää maailmassa vallitsevat vaaralliset suuntaukset. Mitä he vaativat EU:lta, erityisesti Yhdysvaltojen ilmastopoliittisten toimien jälkeen? He vaativat, että EU ryhtyy selkeästi johtamaan sitä maailmanlaajuista työtä, jota tehdään kestävän kehityksen puolesta, köyhyyden torjumiseksi ja nyt käynnissä olevan ympäristötuhon torjumiseksi.
Haluan tehdä yhteenvedon: yhtä mannerta koskeva kestävyys ei ole kestävää kestävyyttä. Aivan kuten esittelijä Hulthén sanoi, me emme voi koskaan laskea sen varaan, että osa maailmasta voi elää kestävyyden edellyttämällä tavalla, samalla kun muu osa maailmasta kärsii köyhyydestä ja ympäristötuhoista.
Esittelijä Blokland on mietinnössään viitannut siihen yhteyteen, joka vallitsee luonnonvarojemme köyhtymisen ja ympäristövaikutusten ja talouspolitiikan välillä. Johtopäätöksenä on, että koska niukkoja luonnonvaroja ja ympäristövaikutuksia ei ole konkreettisesti lainkaan hinnoiteltu, se johtaa riittämättömään ympäristönäkökulman ja talouden integrointiin. Minulle on aivan selvää, että tärkeä osa tulevaisuuden kestävyyspolitiikkaa on se, että taloudellisen toiminnan aiheuttamat ulkoiset ympäristökustannukset niin sanotusti sisällytetään paremmin tuotteiden ja palvelujen hintoihin.
Mietinnössä esitetyt ehdotukset ovat tärkeitä välineitä kestävän kehityksen strategian ja alakohtaisen integraation jatkokehityksen kannalta. Puheenjohtajavaltion lähtökohtana on, että ympäristönäkökulmien sisällyttäminen talouspolitiikan laajoihin suuntaviivoihin (Broad Economic Policy Guidelines) on tärkeää. On käytettävä entistä enemmän myös markkinapohjaisia taloudellisia ohjausvälineitä, jotta saamme hinnoiteltua niukat resurssit, sekä arvioitava sitä, aiheuttavatko tuet ja verohelpotukset kielteisiä ympäristövaikutuksia. Ympäristöllisen yhdentämisen strategiaan pitää kuulua tavoitteet, aikataulut ja talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen seurantamekanismit.
Haluan lopuksi viitata Bloklandin mietinnössä esitettyyn johtopäätökseen. Meidän on nyt ryhdyttävä toimiin, jotta välttyisimme myöhemmin kalliimmilta toimilta. Voin myös täydentää tätä Ruotsista, Ruotsin ympäristönsuojeluvirastolta saadulla kertomuksella, joka osoittaa sen, että luonnon ja ympäristön palautuminen sellaisesta ympäristön tuhoamisesta, jota olemme saaneet aikaan, ja jota edelleenkin teemme, kestää yleisesti ottaen huomattavasti oletettua kauemmin. Mielestäni tämä johtopäätös täydentää esittelijä Bloklandin johtopäätöstä.
Meillä ei toisin sanoen ole varaa odottaa. Meidän on toimittava nyt, ja tänään käsiteltävänämme olevat mietinnöt ovat tärkeä askel Göteborgissa järjestettävän Eurooppa-neuvoston sekä ensi vuonna järjestettävän Johannesburgin huippukokouksen kannalta.

Lambert
. (EN) Arvoisa puhemies, olen iloinen, että saan esittää tähän keskusteluun työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan kannan, vaikka sainkin tehtävän vasta viime hetkellä, mikä kuvastaa mielestäni pitkälti sitä, mikä on tällä hetkellä pielessä parlamentin tavassa nähdä kestävä kehitys. Emme yhdistä sosiaali-, talous- ja ympäristöpolitiikkaamme. Niiden pitäisi vetää yhtä köyttä, ja sitä ne eivät tällä hetkellä totisesti tee.
Asiaa kuvaa myös se, että ainoa komission jäsen, joka on tänään täällä kanssamme, on ympäristöasioista vastaava komission jäsen. Toivotan hänet tervetulleeksi, mutta kun keskustelemme kestävästä kehityksestä, toivoisin näkeväni täällä tulevaisuudessa oman valiokuntani asioista vastaavan komission jäsenen sekä ainakin talous- ja raha-asioiden valiokunnan asioista vastaavan komission jäsenen.
Jos haluamme pitkän aikavälin kestävää kehitystä ja jos haluamme kehittää todella vihreän talouden, meidän täytyy tukea ympäristöystävällisiä yrityksiä ja käyttää resursseja tehokkaasti, ja tähän sisältyy tapamme käyttää työvoimaamme. Siksi valiokuntani pyytää, että ihmisille annetaan parempi mahdollisuus työskennellä tehokkaasti neuvonnan ja osallistumisen kautta, sillä demokratia on myös osa kestävää kehitystä, samoin kuin lyhennetty työaika ja hyvälaatuinen ja turvallisissa työoloissa tehtävä työ, jota tukee tehokas sosiaaliturvajärjestelmä.
Jos vaadimme yrityksiltä sosiaali- ja ympäristöauditointeja, kuten aivan oikein teemmekin, tarvitsemme kirjanpitäjiä ja muita ammattilaisia, jotka pystyvät tekemään niitä. Jos haluamme rakentajia, jotka osaavat rakentaa energiaa säästäviä rakennuksia, meidän täytyy kouluttaa heitä. Siksi valiokuntani pyytää, että kaikissa Euroopan unionin rahoittamissa koulutusohjelmissa otetaan täydellisesti huomioon ympäristönäkökulma, jos haluamme todellakin valmistaa ihmisiä tulevaisuutta varten.
Kuten on jo sanottu, sosiaalinen osallisuus on olennainen osa kestävää yhteiskuntaa, ja siksi täytyy taata perustarpeet kattava vähimmäistoimeentulo. Meidän täytyy torjua syrjintää ja köyhyyttä. Vähäosaiset tuntevat tällä hetkellä, ettei tulevaisuudella ole mitään annettavaa heille, ja se on varmasti kaikkien mielestä kamalaa haaskausta.
Kestävä kehitys tarkoittaa sellaisen maailman luomista, jossa kukaan ei ole häviäjä. Emme voi saavuttaa tätä tavoitetta politiikoilla, jotka vetävät eri suuntiin ja jopa heikentävät toisiaan. Yhteinen tulevaisuutemme edellyttää, että löydämme tehokkaan keinon varmistaa yhdentyminen ja kestävä kehitys.

Sommer
Arvoisa puhemies, ympäristöön ja talouteen liittyvien näkökohtien yhdistettävyys on ollut jo monia vuosia aihe, joka innoittaa filosofoimaan. Ongelma on siinä, että teoriassa talouskasvun ja ympäristön säilyttämisen välillä ei ole sisäistä ristiriitaa, mutta käytännössä taloudellisella kasvulla on tähän asti ollut yleensä myös kielteistä vaikusta ympäristön laatuun. Toisaalta myös talouslama ja siihen liittyvä työttömyyden ja köyhyyden lisääntyminen johtavat kuitenkin aina ympäristön laadun huononemiseen.
Tämä aihe on siis hyvin monimutkainen ja vaikeasti käsiteltävä etenkin siksi, että ympäristöhyödykkeiden taloudelliseen arviointiin tarvittavat yleispätevät indikaattorit puuttuvat edelleen. Me tarvitsemme koko EU:n alueella käytössä olevia arviointiperusteita, ja vain me voimme laatia ne EU:lle. Komissiota kehotetaan laatimaan tiedonantonsa tilastotietojen pohjalta, jos jatkossa on tarkoitus tehdä muutakin kuin rakentaa pilvilinnoja.
Jos oletetaan, että luotettava pohja on olemassa, jäljelle jää kuitenkin kysymys: mitä niiden perusteella olisi tehtävä? Asiasta on keskusteltu paljon. On ehdotettu tukia, päästökauppaa tai niin kutsuttua ekoveroa eli ympäristöveroja tai -maksuja. Ratkaisumallit ovat siis olemassa.
On kuitenkin tärkeää, että nämä mallit otetaan kaikissa EU:n jäsenvaltioissa käyttöön samalla tavalla ja samaan aikaan, jotta kaikille osapuolille tarjoutuu oikeudenmukaiset mahdollisuudet. Vain oikeudenmukainen kilpailu voi taata ympäristöön vaikuttavien toimenpiteiden hyväksynnän, olkoonpa ne sitten millaisia tahansa. Tukien tehokkuutta on tutkittava, ja tukia on tarvittaessa muutettava tai ne on korvattava muilla toimenpiteillä.
Ympäristöhyödykkeillä käytävän kaupan on oltava oikeudenmukaista. Ympäristöverot ja -maksut ovat tarkoituksenmukaisia ja tehokkaita ainoastaan siinä tapauksessa, että ne perustuvat päästöihin ja että niiden periminen ei lisää kansalaisten kokonaisverorasitusta. Tällaisista veroista ja maksuista saatavia varoja ei saa lisäksi missään tapauksessa käyttää muiden alojen vaan ainoastaan ympäristöalan hyväksi.
Vain siten on todella mahdollista täyttää omien kansalaistemme sekä EU:n ulkopuolella asuvien ihmisten aivan oikeutettu vaatimus terveellisestä ympäristöstä.

Corbey
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kestävä kehitys on seuraavien 20 vuoden suurin haaste. Kestävä kehitys on hieno käsite, joka ilmentää vakaumusta, että taloudellinen kasvu ja ympäristön laadun parantaminen voidaan yhdistää. Tähän asti näin ei useimmiten ole ollut, vaan taloudellinen kasvu on tapahtunut ympäristön kustannuksella. Meidän tehtävämme on nyt parantaa tuotantomenetelmiä niin, että niissä otetaan ympäristö mahdollisimman hyvin huomioon, muuttaa ajattelu- ja toimintatapojamme ja siirtää ympäristökustannukset hintoihin, niin että ympäristön suojelemisesta tulee kannattavaa. Göteborgin Eurooppa-neuvoston pitää antaa tässä asiassa lähtölaukaus.
Käytän tilaisuutta hyväkseni onnitellakseni esittelijä Bloklandia hänen mietinnöstään. Hänen realistinen lähestymistapansa tarjoaa vähintäänkin joukon konkreettisia liittymäkohtia jatkossa tapahtuvaa yksityiskohtaista valmistelua varten. Haluan myös kiittää esittelijä Hulthénia siitä vakaumuksellisuudesta ja sinnikkyydestä, jolla hän on ilmaissut näkemyksensä kestävästä kehityksestä.
Kestävän kehityksen käsite pitää muuntaa konkreettisiksi ehdotuksiksi ja päätöksiksi. Haluan mainita tässä erityisesti kolme seikkaa, nimittäin tuotestandardit, biologisen monimuotoisuuden ja lainsäädännön noudattamisen. Kestävän kehityksen pitää toteutua käytännön tasolla. Haluamme kehittää konkreettisia tuotestandardeja, joilla hillitään energiankulutusta ja rajoitetaan vaarallisten aineiden käyttöä tai mahdollisuuksien mukaan kielletään se, samoin haluamme kehittää sääntöjä, jotka mahdollistavat ympäristökustannusten siirtämisen tuotteen hintaan. Tällaiset standardit olisivat tärkeitä elintarvike-, rakennusmateriaali-, vaate-, maali- ja luonnollisesti pakkausalalla. Nähdäkseni näillä aloilla ympäristön suojelemisella voidaan saavuttaa eniten.
Standardien pitää kattaa myös jätteen muodostumisen ehkäiseminen. Tavoitteena on kertakäyttötuotteiden ja helposti kuluvien tuotteiden määrän vähentäminen ja kestävien tuotteiden ja kestävän laadun määrän lisääminen. Käytöstä poistettavien tuotteiden uudelleenkäytöstä ja kierrätyksestä pitää tulla itsestään selvä asia. Suurena haasteena on silloin markkinoiden luominen kaikille jätetuotteille ja jäteaineille. Sellaiset markkinat tarjoavat sitä paitsi uusia työpaikkoja.
Ympäristökustannusten siirtäminen hintoihin on tärkeää, mutta kaikkea ei voida ilmaista rahassa. Luonnon ja biologisen monimuotoisuuden suojeleminen on itsessään arvokasta, vaikka sillä ei heti olisi taloudellista arvoa. Biologisen monimuotoisuuden suojeleminen on aihe, johon meidän täytyy palata yhä uudestaan monilla eri politiikanaloilla. Meidän pitää tietenkin noudattaa myös elinympäristö- ja lintudirektiivejä.
Nyt olemme tulleet kolmanteen kohtaan eli lainsäädännön noudattamiseen. Euroopassa on säädetty monia hyviä lakeja. Siis nyt tavoitteena on, että niitä myös noudatetaan. Se on kuitenkin usein ongelmallista. Jotkin jäsenvaltiot laiminlyövät niiden noudattamisen. Kollegani Hulthén ja Bowe kysyivät Strasbourgissa, miten komissio aikoo menetellä tässä asiassa. Komission puheenjohtaja Prodin vastaukset olivat lievästi sanottuna pettymys. Haluankin vielä kerran kysyä komissiolta, millä tavalla se asettaa vastuuseen jäsenvaltiot, jotka eivät noudata eurooppalaista lainsäädäntöä. Haluan lisäksi korostaa, että parlamentti voisi osallistua lainsäädännön noudattamiseen nykyistä paljon enemmän. Toivon, että parlamentille toimitettaisiin puolen vuoden välein raportti lainsäädännön noudattamisen senhetkisestä tilasta.

Paulsen
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, arvoisa komission jäsen, kestävä kehitys sisältää monia tekijöitä. On hyvin helppo kirjoittaa kauniista unelmista ja käyttää suuria sanoja.
Toivoisin, että Göteborgissa järjestettävässä Eurooppa-neuvostossa uskallettaisiin viitata tulevaisuuteen. Haluaisin samalla, että ottaisimme rohkean askeleen ja katsoisimme EU:n omia tilejä, sen omaa tukijärjestelmää. Esittelijä Blokland ottaa tämän esille 5 kohdassa ja esittelijä Hulthén mietintönsä 33 kohdassa, nimittäin sen, että meidän on tarkistettava maataloustukia. Onneksi komission tiedonanto on vielä hieman ankarampi. Siinä nimittäin sanotaan: "Yhteisen maatalouspolitiikan väliarvioinnissa vuonna 2002 olisi korostettava laatua pikemmin kuin määrää."
Maataloushan on edelleenkin Euroopan pääelinkeino siinä mielessä, että maa- ja metsätalous vastaa kulttuuriperinnöstämme, virkistyksestämme ja biologisesta monimuotoisuudestamme. Kyse on vesiin joutuneista kemikaaleista ja lannoitteista. Kyse on ilmasta ja kansanterveydestä. Silloin on kysyttävä: kuinka kestävä on Euroopan unionin oma maatalouden tukijärjestelmä? Eikö olisi jo aika, että osa näistä rahoista käytettäisiin kestävään kehitykseen, maaseudun kehittämiseen, biologisen monimuotoisuuden säilyttämiseen, kemikaalien poistamiseen ja sellaisten elintarvikkeiden aikaansaamiseen, joita me voimme syödä iloisesti ja turvallisesti?
Ajatelkaa, jos Eurooppa-neuvosto uskaltaisi tehdä sellaisen aloitteen ja osoittaisi kädellään ja sanoisi: "Meidän on kuljettava tuohon suuntaan!"

Jonckheer
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Euroopan unionin ristiriita on, että yhtäältä sen ympäristölainsäädäntö on toiminut uranuurtajana useissa unionin valtioissa, kuten omassa kotimaassani, ja se varmasti toimii uranuurtajana ehdokasvaltioissa. Ristiriidan toinen puoli on, että useat Euroopan unionin alakohtaisista politiikoista ovat todellisuudessa kestävän kehityksen edellytysten vastaisia, tästä on esimerkkinä maatalouspolitiikka, mutta myös yleisemmin se, että talouskasvua painotetaan ottamatta riittävästi huomioon kestävää kehitystä, kuten hiljattain tuotiin esiin - mainitsen tämän komissiolle ja neuvostolle - OECD:n kertomuksessa, jossa suhtaudutaan tavanomaista huomattavasti kriittisemmin komission teksteihin.
Mielestäni meidän täytyy kiireisesti muuttaa suuntaa, ja siksi tuemme Euroopan parlamentin kahta mietintöä sekä samaan asiaan liittyvää Myllerin mietintöä. Göteborgin huippukokoukselle esitämme kolme poliittista vaatimusta. Ensinnäkin Eurooppa-neuvoston täytyy tukea komission tekstiä laimentamatta komission ehdottamia suuntaviivoja. Toiseksi viikkoa ennen Göteborgin huippukokousta kokoontuvan ympäristöneuvoston täytyy tarkastella Euroopan parlamentin kuudetta puiteohjelmaa koskevia pyyntöjä. Kolmanneksi Göteborgissa täytyy valtuuttaa puheenjohtajavaltio Belgia ryhtymään konkreettisiin jatkotoimiin Göteborgissa päätettävien suuntaviivojen suhteen.
Puhuttaessa tarkemmin taloudellisista näkökohdista, Ecofin-neuvoston täytyy muuttaa työohjelmaansa. Muun muassa ympäristölle vahingollisia menetelmiä tukevat avustukset täytyy lakkauttaa, ja tarvitaan päinvastoin kannustimia ympäristöä paremmin kunnioittaville tuotantomenetelmille. Julkisille hankinnoille täytyy vahvistaa ympäristöön liittyvät ja yhteiskunnalliset ehdot, ja mitä tulee indikaattoreihin, emme voi hyväksyä, ettei indikaattorien rajatulla listalla ole tällä hetkellä ainuttakaan ympäristöllistä vaatimusta. Myös ympäristöllisiä tietoja sisältävää kansantaloudellista tilinpitoa täytyy harkita.
Tässä oli joitakin huomioita, jotka halusimme esittää. Meidän täytyy antaa itsellemme keinot niiden toteuttamiseen. Belgian puheenjohtajakauden aikana aiomme seurata tarkasti, että Barcelonan Eurooppa-neuvostosta tulee todellakin ensimmäinen Eurooppa-neuvosto, jossa yhdistetään ympäristöllinen, yhteiskunnallinen ja taloudellinen strategia.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa muutaman sanan kestävää kehitystä koskevasta komission ehdotuksesta. On selvää, että se olisi voinut ulottua paljon pidemmälle monilla alueilla, mutta minun on kuitenkin sanottava, että se oli odotettua tiukempi ja että se sisältää monia ehdotuksia, jotka, jos ne toteutetaan, eroavat todellakin nykyisestä ympäristöpolitiikasta.
Haluaisin ennen kaikkea ottaa esille vaatimukset, jotka koskevat kuljetusten rajoittamista, kasvihuonekaasujen vähentämistä, vahingollisten tukien poistamista, hankintasääntöjen muuttamista ympäristöystävällisempään suuntaan ja maatalouspolitiikan sopeuttamista. Näiden toteuttaminen merkitsisi tärkeitä muutoksia.
Kysymys on nyt siitä, hyväksyykö Göteborgin Eurooppa-neuvosto nämä konkreettiset ehdotukset. Toivon, että niin käy ja että näitä ehdotuksia ei poisteta loppuasiakirjasta, vaan että ne jäävät siihen ja että sen sijaan voitaisiin ehkä vähentää yleisiä pohdiskeluja. Uskon, että se olisi todellinen toimi tämän politiikan muuttamiseksi. Toivotan puheenjohtajavaltio Ruotsille onnea matkaan.
Yhdellä alueella ehdotus on kuitenkin riittämätön, nimittäin, kun kyse on kansainvälisestä yhteistyöstä ja suhteesta Maailman kauppajärjestöön ja ympäristösääntöihin.

Thomas-Mauro
Arvoisa puhemies, Euroopassa täytyy toteuttaa todellista ympäristöpolitiikkaa ympäristön, meidän ympäristömme, kunnioittamiseksi. Siten tunnustetaan velvollisuus siirtää tuleville sukupolville koko maailmassa turmeltumaton luonnonperintö. Meidän täytyy kuitenkin huolehtia, ettei Euroopan ympäristöpolitiikka ole ideologista, vaan että se pohjautuu vastuun käsitteeseen. Soveltakaamme toissijaisuusperiaatetta saasteongelmien hallinnassa.
Esimerkiksi paikallisten viranomaisten täytyy voida toimia mahdollisimman vapaasti käsitellessään kaupunki-ilman saasteita. Jokiveden saastuminen koskettaa sen rannoilla olevia valtioita. Annetaan niiden tarjota vapaasti ratkaisuja, kunhan ratkaisut ovat tehokkaita. Sitä vastoin maailman ilmastonmuutos koskee koko maailmaa. Euroopalla täytyy olla yhteinen kanta tähän asiaan kansainvälisissä elimissä, ja sen täytyy asettaa jäsenvaltioille puitedirektiivien muodossa tavoitteet jättäen niille avoimet kädet tavoitteiden saavuttamiseksi.
Lopuksi vielä, meidän ei pidä säädellä kaikkea Brysselistä tai Strasbourgista käsin. Päätöksiä, jotka tehdään lähempänä kansalaisia, on paremmin sovitettu oloihin ja niitä ymmärretään väistämättä paremmin. Eikö Euroopan unionin tavoitteena ole juuri, että kansalaiset ymmärtäisivät sitä paremmin?

Liese
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät naiset ja herrat, kiitän esittelijä Hulthénia kestävää kehitystä käsittelevästä mietinnöstä, jonka hän joutui laatimaan kovassa kiireessä ja vaikeissa olosuhteissa. PPE-ryhmä tukee mietintöä. Se sisältää ympäristöpolitiikan kannalta tärkeitä asioita. Emme ole kuitenkaan aivan samaa mieltä kaikkien kohtien muotoilusta. Olisi ollut hyvä, jos meillä olisi ollut enemmän aikaa keskustella etenkin talous- ja sosiaalipolitiikkaan liittyvistä asioista työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan sekä myös talous- ja raha-asioiden valiokunnan kanssa. Tällaisia asioita, kuten esimerkiksi 32 kohdassa esittämiämme vähimmäistoimeentulon vaatimuksia ja yleishyödyllisiä palveluja koskevia ajatuksia, ei pitäisi kuitenkaan vahvistaa ympäristöpolitiikkaa koskevassa mietinnössä, jonka on oikeastaan laatinut ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta. Se pitäisi tehdä vasta sosiaalivaliokunnan ja talousasioiden valiokunnan kanssa käytyjen perusteellisten keskustelujen jälkeen.
Minua harmittaa, että otimme esille ainoastaan yhden kestävään kehitykseen liittyvän kehityspoliittisen näkökohdan - mikä johtuu varmasti ajan puutteesta - sillä kestävän kehityksen ja Rio-prosessin parissa työskentelevät tietävät, että kehityspolitiikka on koko asian ydin. Minusta sitä olisi voinut käsitellä enemmän. Tämä ei ole kuitenkaan moite, sillä parlamentin oli yksinkertaisesti vaikea tehdä kaikkea kunnolla tässä kiireessä.
Saksassa on syntynyt suurta kohua yhdestä mietinnössä sekä komission puheenjohtaja Prodin lausunnoissa esitetystä seikasta, joka koskee kestävää kehitystä. Tässä mietinnössä sitä käsitellään 21 ja 22 kohdassa. Siinä on kyse ympäristöä haittaavalle toiminnalle, erityisesti hiiliteollisuudelle, annettavien tukien poistamisesta. Olen itse sitä mieltä, että ympäristöä haittaavalle toiminnalle annettavat tuet on pyrittävä poistamaan kokonaan pitkällä aikavälillä. Minusta meidän on kuitenkin oltava varovaisia, ettemme vahvista sille nyt kovin varhaista määräaikaa. Jos PSE-ryhmä vaatii tulevassa mietinnössä, jossa käsitellään kuudetta ympäristöä koskevaa toimintaohjelmaa, että ohjelman on loputtava ennen vuotta 2005, seurauksena on joukkoirtisanomisia, emmekä varmasti saavuta tavoitetta pysyvästi. Luulenkin, että meidän pitäisi ilmaista tavoite selvästi, siitä ei ole minkäänlaista erimielisyyttä, mutta myös korvaavien työpaikkojen...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Andersson
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin aluksi kiittää kahta esittelijää hyvistä mietinnöistä. On erittäin tärkeää, että tämä kysymys kestävästä kehityksestä on nyt poliittisen esityslistan kärkipäässä. Kyse on toisaalta solidaarisuudesta, toisin sanoen solidaarisuudesta tulevia sukupolvia kohtaan, EU:n sisäisestä solidaarisuudesta köyhempiä alueita ja köyhempiä ihmisiä kohtaan, toisaalta myös maailmanlaajuisesta vastuusta, siitä kuinka EU toimii kauppapolitiikassa ja kehityspolitiikassa muuta maailmaa kohtaan.
Kestävä kehitys koskee kaikkia politiikan aloja. Kuten tiedetään, se koskee liikennepolitiikkaa, maatalouspolitiikkaa ja energiapolitiikkaa, mutta myös sosiaalipolitiikkaa. Tähän liittyvänä: en ole samaa mieltä edellisen puhujan kanssa. Sosiaalipolitiikkakin on tietenkin osa kestävää kehitystä. Hyvä sosiaalipolitiikka ja oikeudenmukainen talouspolitiikka ovat tärkeitä asioita.
Kestävässä kehityksessä kyse on myös monista menetelmistä. Nykyiset lainsäädäntömenetelmäthän eivät ole huonoja. Lainsäädännän on jatkuttava. EU:n lainsäädännön täytäntöönpanoa on tehostettava. Meidän on käytettävä verotukseen liittyviä välineitä, mitä parlamentti on usein korostanut. Uutta on se, että me sisällytämme ekologisen näkökulman niin kutsuttuun Lissabonin prosessiin. Kun neuvosto kokoontuu seuraavan kerran keväällä Barcelonassa, talouskysymysten, sosiaalikysymysten, elinikäistä oppimista koskevien kysymysten sekä investointipolitiikkaa ja teollisuuspolitiikkaa koskevien kysymysten käsittelyn lisäksi neuvoston on oltava myös "kestävyyttä käsittelevä neuvosto", jotta ekologinen näkökulma sisällytettäisiin politiikkaan. Tärkeintä on tämä uusi kehitteillä oleva strategia, jota parlamentti tukee lämpimästi.

Schörling
Arvoisa puhemies, haluan onnitella molempia esittelijöitä, Hulthénia ja Bloklandia, kahdesta mietinnöstä, jotka ovat tärkeitä niin meidän kuin tulevien sukupolvienkin kannalta. Ryhmäni tukee ilman muuta näitä kahta mietintöä. Molemmista käy ilmi se, miten välttämätöntä on yhdistää ympäristöpolitiikka, sosiaalipolitiikka ja talouspolitiikka, jotta todella saavuttaisimme kestävää kehitystä. Sen on kuitenkin tapahduttava nyt, eikä se saa jäädä tulevaisuuden tavoitteeksi. Cardiffin prosessi on hyvä asia, mutta se etenee aivan liian hitaasti. On aivan selvää, että kehityssuuntaa on muutettava - ilmaistakseni asian pehmeästi. Aivan kuten ympäristöministeri Kjell Larsson sanoo, kaikissa toimielimissä ja kaikissa leireissä tarvitaan nyt poliittista rohkeutta.
Komissio tarkoittaa asiakirjassaan, jossa käsitellään ympäristönäkökohtien sisällyttämistä talouspolitiikkaan, että talouskasvun ja ympäristönsuojelun välillä ei ole ristiriitaa. Kuinka sitten on mahdollista, että lisääntynyt tuotanto ja kasvanut kulutus ovat "syöneet" kaikki ne ympäristötoimet, joita olemme todellakin tähän asti toteuttaneet ja joita edelleenkin toteutetaan? Tällainen käsitys ei todellakaan ole ajanmukainen. Taloudellisen kehityksen on sen vuoksi sopeuduttava ekologisiin vaatimuksiin, muuten kestävä kehitys ei toteudu. Se meidän kaikkien on tajuttava.
Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän tekemässä, valiokunnan hyväksymässä ehdotuksessa todetaan, että meidän on tarkistettava EU:n tukien kielteisiä ympäristövaikutuksia, erityisesti, kun kyse on energia- ja maatalouspolitiikasta. Tuet on yksinkertaisesti lakkautettava asteittain. Meillä ei ole varaa säilyttää niitä.
Esittelijä Hulthén ottaa esille sen, mitä muutkin ovat sanoneet, nimittäin, että strategian ei pidä koskea vain EU:ta vaan sen on johdettava maailmanlaajuisiin toimiin. Kymmenen vuotta Rion jälkeen tämä on todellakin otettava esille...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

García-Orcoyen Tormo
Arvoisa puhemies, kuinka voimme säilyttää luonnonvaramme, tervehdyttää luontoa ja sosiaalista hyvinvointia tasapainoisella tavalla, ilman että mikään kestävän kehityksen pilareista sortuu? Göteborgin huippukokouksessa pyritään vastaamaan näihin kysymyksiin ja tutkitaan hallitustemme poliittista kypsyyttä ja kykyä käsitellä uudenlaisen rauhan ja vaurauden asettamaa haastetta 2000-luvulla.
Ensimmäinen askel on, että talouskasvu sekä voimakas luonnonvarojen kuluttaminen ja saastumisen kaltaiset ei-toivotut vaikutukset pidetään erillään. Tässä mielessä jäsen Hulthénin ja Bloklandin mietintöjä on mielestäni pidettävä myönteisinä. Euroopan talouden kilpailukyvyn ja dynaamisuuden lisääminen, joka perustuu luonnonvarojen tuntemukseen eikä niiden voimakkaaseen kuluttamiseen, edellyttää, että markkinavälineitä käytetään paremmin ja tehokkaammin, jotta voimme saavuttaa prosesseissamme ja tuotteissamme mahdollisimman korkean tehokkuustason, mutta se edellyttää myös muiden tekijöiden lisäämistä samanaikaisesti.
Jos haluamme poistaa lopullisesti Euroopan taivaalla leijuvat kilpailukyvyn menettämisen tai työllisyysongelmien mustat pilvet, on tärkeämpää kuin koskaan, että kaikki jäsenvaltiot etenevät yhdenmukaisesti ja yksimielisesti. Asiaa on myös lähestyttävä maailmanlaajuisesta näkökulmasta sellaisten kansainvälisten sopimusten avulla, jotka auttavat ratkaisemaan ne lainsäädännölliset ja käytännön ongelmat, joita sisältyy useisiin säädöksiimme.
Meidän on myös laadittava realistisia aikatauluja, joiden avulla yritykset ja yhteiskunta yleensä voivat mukautua uusiin markkinaoloihin ja tehdä tarvittavia uudistuksia vähentäen tällä tavoin mahdollisia ei-toivottuja vaikutuksia, jos aikatauluista tehtäisiin liian tiukkoja.
Lopuksi, jotta käynnistetty muutosprosessi onnistuisi, on mielestäni välttämätöntä, että saamme aikaan laajan sosiaalisen yhteisymmärryksen, johon sisältyy kompromisseja työmarkkinaosapuolten kanssa ja tietenkin entiseen järjestelmään kuuluvien rikkauksien omistamiseen ja keräämiseen perustuvien sosiaalisten arvojen korvaaminen hitaasti mutta varmasti uusilla arvoilla, jotka kuuluvat eettiseen ja kansalaiset paremmin huomioon ottavaan yhteiskuntaan ja jotka perustuvat nauttimiseen elämän vähemmän aineellisista puolista.

Doyle
Arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, ei ole, eikä saa koskaan ollakaan, kyse valinnasta työllisyyden ja ympäristön välillä. Hyvinvoinnin, kasvun, yrittäjyyden ja kehityksen ei tarvitse kuluttaa kehittyneiden yhteiskuntien ympäristöä, eivätkä ne teekään sitä. Päinvastoin voidaan huomata, että ympäristön laadun ja kansan hyvinvoinnin välillä on selvä yhteys.
Viime vuosina on kautta EU:n ja Pohjois-Amerikan tapahtunut dramaattinen lasku ilman ja veden saastumisessa, kun lainsäädäntö ja yhteiskunnan odotukset ovat vaikuttaneet tekniikan kehitykseen. Samana ajanjaksona virallisesti tunnustettujen ja suojeltujen elinympäristöjen ja luonnonvarojen laajuus ja määrä ovat kasvaneet voimakkaasti. Puhtaamman ympäristön edellyttämä infrastruktuuri, organisaatio ja tekniikka voidaan kaikki saavuttaa paikallisten talouksien hyvinvoinnin ja ylijäämien ansiosta.
Ilman ja veden merkittävästä saastumisesta ja luonnonvarojen kestämättömästä hyödyntämisestä on tullut kehittyvien teollisuusmaiden alkuvaiheiden tunnusmerkki, kuten meillä oli aikanaan. Ympäristönsuojelu edellyttää ylijäämää, koulutusta ja näkemystä yhdessä institutionaalisen kypsyyden ja vakauden kanssa. Voimakas ympäristönsuojelua tukeva eturyhmä on hyvä ja tarpeellinen osa kehittynyttä demokraattista yhteiskuntaa.
Meidän täytyy sitoutua varmistamaan mahdollisimman laaja valikoima vaihtoehtoja ja arvoja sekä sitoutua varmistamaan, että niitä vaalitaan, ilmaistaan ja huomioidaan, sillä keskustelu voi vain lisätä tietoa ja parantaa päätösten laatua. Samalla tavalla ympäristöä koskevia oikeaoppisuuksia täytyy jatkuvasti tarkastella ja arvioida uudelleen, jotta varmistetaan, että vaadittu suojelu on oikein suhteutettua ja tehokasta. Ympäristöön liittyvien pelkojen lietsominen haittaa avointa keskustelua liioittelemalla todellisia vaaroja, esimerkiksi ympäristössä olevia myrkkyjä, niin että uhka ymmärretään väärin, kun esimerkiksi jätetään mainitsematta, että myrkyn määrä on huomattavasti vaarallista määrää vähäisempi.
Uskon, että täytyy noudattaa suurta hienotunteisuutta, suvaitsevaisuutta ja myötätuntoa, kun kehittyneiden maiden ympäristöstandardeja ehdotetaan sovellettavaksi voimakkaasti kasvavissa talouksissa ja niiden ympäristöissä. EU:n historia on osoittanut, että ympäristön kestokyvyn paikallistettu liikakuormitus voi olla voimakkaasti kasvavan talouden väliaikainen vaihe. Meidän täytyy tunnustaa...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Wallström
. (SV) Arvoisa puhemies, kiitos niistä erilaisista rakentavista puheenvuoroista, joita olemme kuulleet. Minä haluan tietenkin yhtyä niihin kiitoksiin, joita esittelijä Hulthénille ja esittelijä Bloklandille on esitetty mietintöjen johdosta. On oikein, että näistä kahdesta mietinnöstä keskustellaan yhtä aikaa, koska ne kuuluvat ilman muuta yhteen.
"Kestävän kehityksen" käsite on ihmeellinen. Se on ollut olemassa 15 vuotta, ja se on säilynyt hengissä, vaikka monet ovat vuosien saatossa arvostelleet, että se on epämääräinen, sitä on vaikea soveltaa käytännössä, sen konkreettisia tuloksia on vaikea nähdä ja niin edelleen. Se antanee meille kuitenkin todellisen mahdollisuuden talouspolitiikan, ympäristöpolitiikan ja sosiaalipolitiikan yhdistämiseen, ja sen avulla voimme nähdä ongelmien lisäksi myös ne mahdollisuudet, joita tähän käsitteeseen sisältyy. Sen vuoksi on tärkeää kehittää indikaattoreita, kuten keskustelussa tuotiin esille, ja on tärkeää, että voimme toteuttaa tämän prosessin järkevällä tavalla. Luulen, että olemme vasta todella tehokkaiden ja hyvien indikaattoreiden löytämisen alkuvaiheessa ja että ne voivat pidemmällä aikavälillä johtaa siihen, että saamme kaiken kaikkiaan uusia taloudellisia käsitteitä, niin kutsutun uuden määritelmän, ja myös uuden taloudellisen määritelmän. Samalla meidän on tietenkin jatkettava työtä tehokkaiden indikaattoreiden ja kehityksen tehokkaan valvonnan aikaansaamiseksi.
Tuntuu siltä, kuin meillä olisi ollut liian vähän aikaa, mutta haluan kuitenkin sanoa, että olemme saaneet yli sata kirjallista kommenttia, jopa hyvissä ajoin. Lähes kaikki ympäristöjärjestöt, sosiaalijärjestöt ja jopa suuret liikeorganisaatiot ovat muotoilleet ehdotuksensa ja lähettäneet ne komissiolle. Me tarkastelimme myös erittäin tarkasti Hulthénin mietintöehdotusta.
Komissio on ehdotuksessaan sanonut, että se haluaa tietenkin huolehtia siitä, että tästä tulee sellainen ehdotus, jonka monet yhteiskunnan eri sidosryhmät tuntevat omakseen, ja että se haluaa ehdotuksen jatkona myös konsultoida eri yhteiskuntaryhmiä. Tässä yhteydessä parlamentti toimii aktiivisesti. Voidaan kai sanoa, että komission ehdotus kestävän kehityksen strategiaksi on säilynyt entisellään tämän ehdotuksen käsittelyn aikana. Alussa asettamamme painopistealueet ovat olleet mukana koko ajan, ja ehdotukset ovat olleet tunnistettavissa koko prosessin ajan.
Haluan myös kommentoida sitä, mitä on puhuttu kansainvälisestä näkökulmasta. Se on nimittäin uskomattoman tärkeä asia. Komissio on sanonut, että sen on palattava asiaan, jotta konkreettisuus paranisi ja jotta se voisi esittää omia näkemyksiään siitä, kuinka me voisimme toimia kansainvälisesti. Siinä tapauksessa on tärkeää, että puhdistamme omat nurkkamme ja osoitamme, kuinka me käymme käsiksi näihin kysymyksiin, sekä osoitamme johtajuutta, ennen kuin puhumme myös muulle maailmalle siitä, kuinka pitäisi toimia. Maailmanlaajuisen näkökulman on tietenkin leimattava kaikkea sitä, mitä me teemme. Aivan kuten jäsen Marit Paulsen huomautti, kestävän kehityksen strategiassamme painotetaan samanaikaisesti sitä, että meidän on huolehdittava siitä, että me pääsemme eroon epäjohdonmukaisesta politiikasta ja hankkiudumme eroon sellaisista tuista, jotka eivät todellakaan ole hyväksi ympäristölle ja joista ei ole hyötyä kestävän kehityksen kannalta. Mielestäni tämä käy selkeästi ilmi ohjelmasta.
Tätä asiaa on vielä käsiteltävä Eurooppa-neuvoston kokouksessa Göteborgissa. On tärkeää huolehtia siitä, että tavoitteemme eivät heikkene tässä kokouksessa, vaan että me todellakin voimme pitää kiinni niinkin kunnianhimoisesta perustasta kuin komission strategia ja että saamme kaikki jäsenvaltiot työskentelemään sen toteuttamisen puolesta. Olen sitä mieltä, että jäsen Jonckheer määritteli keskustelun aikana puheenjohtajavaltio Belgialle erittäin hyvät tavoitteet.
Mielestäni on lisäksi järkevää, että me - kuten on myös mainittu keskustelun aikana - tarkastelemme sitä, kuinka Euroopan parlamenttia ja omia toimielimiämme on muutettava, jotta mekin voisimme toteuttaa kestävän kehityksen ajatuksen ja jotta voisimme luoda siteet taloudellisten ja sosiaalisten kysymysten ja ympäristökysymysten välille. Silloin myös Euroopan parlamentin, komission ja neuvoston on oletettavasti tarkasteltava omia työskentelytapojaan, jotta työskentely olisi tehokasta ja jotta meillä olisi keino käydä käsiksi rajat ylittäviin kysymyksiin sen sijaan, että tarkastelisimme vain tiukasti rajattuja alueita. On jännittävää ryhtyä tarkastelemaan politiikkaamme sellaisilla aloilla kuin maatalous ja kalastus, liikennepolitiikka ja tasa-arvopolitiikka. Tämä on tietenkin näytön paikka niin meille kuin koko unionillekin.
Nämä olivat kaikkein tärkeimmät kommentit lukuun ottamatta sitä kysymystä, jonka jäsen Corbey esitti, nimittäin siitä, kuinka täytäntöönpano tapahtuu. Sanoisin, että olen joka tapauksessa ensi hetkestä lähtien korostanut erittäin selkeästi, että meillä on hyvä lainsäädäntö, vankka lainsäädäntö, mikä kävi ilmi myös viidennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman arvioinnin yhteydessä. Samalla meidän on myös huolehdittava siitä, että tämä lainsäädäntö pannaan täytäntöön. On varmasti mahdollista keksiä lisätoimia seurannan vahvistamiseksi, mutta meidän on myös vahvistettava nykyisiä toimiamme, joiden avulla huolehdimme siitä, että jäsenvaltiot noudattavat lainsäädäntöä. Aiomme lisäksi tehdä unionimme kansalaisille selvemmäksi sen, kuinka jäsenvaltiot hoitavat tehtävänsä. Uskon, että se voi auttaa lisäämään valtioissa paineita hoitaa tehokkaammin tehtäviään.
Lopuksi haluaisin vain kommentoida sitä, kuinka me määrittelemme kestävän kehityksen, koska se otettiin esille Bloklandin mietinnössä. Pankaa merkille, että komission kestävän kehityksen strategian alussa lainaamme niin sanotun Brundtlandin komission kertomusta ja sen sisältämää kestävän kehityksen määritelmää. Kappale, jossa kyseinen määritelmä esitetään, sisältää myös pohdiskeluja siitä, kuinka köyhyyttä torjutaan. Tämä on tietenkin erittäin tärkeää. Korostan jälleen kerran maailmanlaajuisen näkökulman merkitystä, mutta jos Brundtlandin komission kertomusta lukee huolella, huomaa, että määritelmämme on oikea. Uskoakseni on tärkeää, että pidämme kiinni tästä määritelmästä. Se on nimittäin ylivoimainen ja viittaa tulevia sukupolvia koskevaan vastuuseen, mistä tässä kaikessa onkin kyse.
Kiitos tästä keskustelusta. Huolehtikaamme siitä, että voimme siirtää sen myös käytännön tasolle.

Larsson
. (SV) Arvoisa puhemies, haluaisin kommentoida hieman sitä, mitä keskustelun aikana on sanottu.
Useat puhujat ovat ottaneet esille talouskasvun ja sen vaikutuksen ympäristöön. On olemassa hieman vanhentunut käsitys, jonka mukaan talouskasvu johtaa aina ympäristön tilan huononemiseen. Tiedämme kuitenkin, kuten on myös tuotu esille, että huono talouskehitys saattaa heikentää ympäristön tilaa.
Englanninkielisestä käsitteestä decoupling, toisin sanoen siitä, miten tärkeää on, että voimme erottaa toisistaan talouskasvua esittävät käyrät ja ympäristövaikutuksia esittävät käyrät, tulee yhä keskeisempi ympäristöpoliittisessa keskustelussa. Se ei ole oikeastaan mitään uutta. Olemme työskennelleet tämän asian parissa monen vuosikymmenen ajan, ilman että olemme käyttäneet juuri sitä käsitettä.
Kymmenen vuoden aikaperspektiivillä tarkasteltuna arvelisin, että EU:n kasvu on ollut noin 30 prosenttia. Samalla kasvihuonekaasujen päästöt ovat vähentyneet 4 prosenttia. Tämä merkitsee sitä, että jokaisen tuotetun miljoonan euron osalta kasvihuonekaasupäästöt ovat vähentyneet noin 35 prosenttia. Se on osoitus siitä decouplingista, jota jo tapahtuu. Samalla meidän on oltava vielä menestyksekkäämpiä ja huolehdittava siitä, että kasvihuonekaasujen päästöjen vähentäminen ei jää vain marginaaliselle tasolle. Tulevina vuosikymmeninä vaaditaan rajuja vähennyksiä.
Ruotsin NOx-päästöt ovat nykyään noin 60 prosenttia pienemmät tuotettua miljoonaa euroa kohti. Vastaava luku SOx-päästöjen osalta on noin 80 prosenttia. Nämä ovat kaksi lisäesimerkkiä decouplingista. Ponnisteluja on nyt lisättävä entisestään ja jopa sellaisilla aloilla, joilla ympäristövaikutukset eivät ole vähentyneet toistaiseksi lainkaan, osittain talouskasvun vuoksi.
Monet puhujat ovat ottaneet esille kysymyksen tuista ja ulkoisten kustannusten hintaan sisällyttämisestä. Kuten aloituspuheenvuorossani sanoin, pidän sitä keskeisenä kysymyksenä ympäristöpoliittisessa ajattelussa, niin nyt kuin kaukana tulevaisuudessakin.
On oikeastaan hämmästyttävää, että tiettyjen arvioiden mukaan me tuemme kestämätöntä energiaa, toisin sanoen fossiilisia polttoaineita, maailmanlaajuisella tasolla jopa 200 miljardilla dollarilla joka vuosi. Se on käsittämättömän suuri summa, joka osoittaa, että olemme ympäristökustannusten sisäistämisen sijasta itse asiassa ulkoistaneet ympäristökustannuksia ja maksatamme ne muilla tahoilla. EU:n ja jopa maailmanlaajuisen kehityksen päälinjaksi on asetettava tällaisten tukien poistaminen, ja niiden sijasta on panostettava siihen, että ulkoiset ympäristökustannukset sisällytetään kunnolla hintoihin.
Täällä on mainittu myös biologinen monimuotoisuus, joka on minulle melkein sydämenasia. Haluan korostaa, että myös Euroopassa on suuria biologista monimuotoisuutta koskevia ongelmia, mistä aivan liian harva on oikeastaan tietoinen. Tärkeysjärjestyksessä 35 prosenttia kaikista lintulajeista ja peräti 45 prosenttia perhoslajeista on uhattuina, kaksi esimerkkiä mainitakseni.
Näitä tavoitteita ei saavuteta pelkästään ottamalla mukaan Natura 2000 -alueet, vaikka se onkin tärkeä osa luonnonsuojelupolitiikkaa. Se vaatii todellakin myös ympäristöajattelun sisällyttämistä maatalouspolitiikkaan. Monet uhanalaiset lajit ovat riippuvaisia siitä pienimuotoisesta maaseutumaisemasta, joka on nyt häviämässä. Meidän on todellakin huolehdittava siitä, että estämme sen häviämisen myös niissä uusissa valtioissa, joiden toivomme pääsevän EU:n jäseniksi.
Kyse ei ole siitä, että tämä ajattelu sisällytettäisiin pelkästään maatalouspolitiikkaan, vaan se on sisällytettävä myös kalastuspolitiikkaan. Biologisen monimuotoisuuden tila on nimittäin huomattavasti huonompi merellä kuin maalla. Oikeastaan merien ekosysteemi on rannikoillamme todellisessa kriisissä. Jos EU:n kansalaiset olisivat saaneet omin silmin nähdä, miten toimemme oikeastaan vaikuttavat merenpohjaan ja merivesiin ja miten ne vaikuttavat biologiseen monimuotoisuuteen, EU:ssa olisi todennäköisesti tapahtunut ympäristöpoliittinen vallankumous. Sen vuoksi on tärkeää, että ympäristöajattelu sisällytetään myös kalastuspolitiikkaan ja että merien ekosysteemit nähdään myös tärkeinä osina sitä biologista monimuotoisuutta, jonka säilyttämiseksi meidän on tehtävä töitä.
Jäsen Jonckheer huomautti myös, että asioiden kohdentaminen tietyille aloille on ristiriidassa EU:n ympäristöpolitiikan kanssa. Juuri sen me aiomme korjata alakohtaisen integroinnin avulla. Olen lisäksi jäsen Schörlingin kanssa samaa mieltä siitä, että asia etenee liian hitaasti. Toivon sen vuoksi, että Göteborgin huippukokous pystyy antamaan puheenjohtajavaltion yhteenvetokertomuksen perusteella selkeitä ja selviä suuntaviivoja alakohtaisen integroinnin parissa jatkossa tehtävään työhön. Arvoisa puhemies, luulen tyytyväni näihin kommentteihin.

Puhemies
Kiitän teitä, arvoisa ministeri.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys kummastakin mietinnöstä toimitetaan huomenna klo 11.00.
(Istunto keskeytettiin klo 20.25 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Ympäristöä koskeva yhteisön toimintaohjelma (2001-2010)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Myllerin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0175/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi ympäristöä koskevasta yhteisön toimintaohjelmasta (2001-2010) (KOM(2001) 31 - C5-0032/2001 - 2001/0029(COD)).

Myller
. Arvoisa puhemies, komission jäsen Wallström, puheenjohtajavaltion edustajat, aivan ensimmäiseksi haluan kiittää kollegoitani ympäristövaliokunnasta. On teidän joustavuutenne ansiota, että olemme nyt hyväksymässä parlamentin kantaa yhteisön kuudenneksi ympäristöä koskevaksi toimintaohjelmaksi. On aivan aiheellisesti esitetty kritiikkiä siitä, että ohjelman käsittely parlamentissa on tapahtunut asian merkitykseen ja laajuuteen nähden aivan liian nopealla aikataululla. Syynä on, kuten tiedätte, asian viipyminen komissiossa. Kun halusimme kuitenkin tuoda oman panoksemme Göteborgin huippukokoukseen, joka on ensimmäinen ympäristöasioille omistettu huippukokous, kiirettä ei voitu välttää, kuten ei myöskään pimeän tunteihin osunutta valiokuntaäänestystä. Äänestysjärjestelyistä kiitokset valiokunnan puheenjohtajalle, valiokunta- ja ryhmäsihteeristöille sekä edustajien avustajille. Haluan myös kiittää Ruotsin puheenjohtajuutta hyvästä yhteistyöstä, samoin komissiota. Olemme päässeet komission kanssa valmistelun aikana toimivaan yhteistyöhön, vaikka arviot ohjelman luonteesta eivät ole kaikin osin täysin yhteneväisiä.
Ympäristöä koskevan toiminta-ohjelman valmistelun aikana olemme voineet olla varsin yksimielisiä siitä, että komission ehdottamat ohjelman painopisteet ovat oikeita. Ympäristön kannalta suurinta huolta aiheuttavat ilmastonmuutos, luonnon monimuotoisuuden häviäminen, ympäristöongelmien terveydelle aiheuttamat uhkat, luonnonvarojen riittävyys sekä jätteiden kestävä käsittely. Erimielisyyttä on aiheuttanut se, miten ratkaisua vaativia ongelmia käsitellään ohjelmassa. Komissio on halunnut kuvailevamman ohjelman, ja minä ympäristövaliokunnan esittelijänä olen valinnut linjan, jossa valituille prioriteettialueille on haettu, silloin kun mahdollista, konkreettisia määrällisiä ja laadullisia tavoitteita ja tavoitteille myös selkeitä aikatauluja. Vaikka ympäristön toimintaohjelma on laadittu kymmenen vuoden ajanjaksolle, olen esittänyt tavoitteita myös tätä pidemmälle ajalle. Esimerkiksi ilmastonmuutoksen torjuminen edellyttää useiden kymmenien vuosien aikaperspektiiviä. On asetettava riittävän kunnianhimoisia välitavoitteita, jotta varmistetaan pitkän aikavälin tavoitteiden toteutuminen.
Antaessaan komissiolle vuosi sitten maaliskuussa ohjeita ohjelman laadinnasta myös ympäristöneuvosto vaati konkreettisten tavoitteiden ja aikataulujen asettamista. Kuinka pitkälle ympäristöministerit pääsevät yhteistä kantaa viikon kuluttua rakentaessaan, jää nähtäväksi. Toivotan onnea. Olisi todella vahva viesti Euroopan kansalaisille EU:n ympäristötahdosta, jos parlamentti ja neuvosto veisivät yhteisen tavoitteellisen kannan Göteborgin huippukokoukseen. Mielestäni on välttämätöntä, että EU:n ympäristöohjelma sisältää selkeät tavoitteet ja aikataulut tavoitteiden saavuttamiseksi, koska vain tällaista ohjelmaa ja sen toteutumista voidaan arvioida riittävän yksiselitteisesti. Ohjelman puolivälissä tapahtuvan arvioinnin on perustuttava todennettavaan kehitykseen, ja sen pohjalta on voitava tehdä tarpeellisia korjausliikkeitä tavoitteisiin pääsemiseksi.
Ympäristötavoitteiden saavuttaminen edellyttää yhteistyötä. Ympäristökysymykset on sisällytettävä kaikkeen yhteisön politiikkaan ja päätöksiin. Emme torju ilmastonmuutosta tai mahdollista terveellistä hengitysilmaa kansalaisillemme, ellemme rajoita energiantuotannon, liikenteen ja teollisuuden päästöjä. Päätökset siitä, mitä eri politiikan osa-alueilla tehdään ja miten mahdollistetaan ympäristöasioiden niveltäminen toimintaperiaatteisiin, tehdään kuitenkin näiden eri sektoreiden sisällä. Siksi niihin on vietävä myös vahvempaa ympäristöosaamista. Myös taloudellisiin päätöksiin on liitettävä ympäristöarvio. Komission ja neuvoston on muutettava työtapojaan, jotta ympäristöasiat saadaan integroitua kaikkeen yhteisön päätöksentekoon. Komissio on esittänyt kiinnostavan ajatuksen luoda uudenlaisia temaattisia strategioita, aihepiirikohtaisia ohjelmia suurinta huolta aiheuttavista ongelmista. Tätä pidän varsin tervetulleena. Parlamentin ja neuvoston tulee kuitenkin olla mukana päätöksenteossa normaalin yhteispäätösmenettelyn kautta.
Laajentuminen on sekä haaste että mahdollisuus Euroopan ympäristölle. Ohjelmassa tulee esittää keinoja, joilla laajentumisesta tulee suuri mahdollisuus parantaa ympäristömme tilaa. On myös otettava rohkeasti johtajuus kansainvälisessä ympäristöpolitiikassa, niin kauppapolitiikassa kuin kehitysyhteistyöpolitiikassakin. On myös varmistettava kansalaisten vahva osallistuminen. Tämä edellyttää selkeää ja näkyvää tiedottamista ympäristöasioista.

Figueiredo
Arvoisa puhemies, onnittelen maatalousvaliokunnan lausunnon valmistelijana jäsen Riitta Mylleriä hänen työstään sekä huomiosta, jota hän on kiinnittänyt useisiin hyväksymiimme ehdotuksiin, vaikka hän olisi mitä ilmeisimmin voinut mennä vähän pitemmällekin. Pidän erityisen tärkeänä hänen myönteistä suhtautumistaan ehdotuksiimme yhteisen maatalouspolitiikan uudistamisesta siten, että lähtökohtana pidetään kehityksen kannustamista ja tukemista sekä sellaisten strategioiden soveltamista, joilla integroidaan ympäristökysymykset asianomaisiin alakohtaisiin politiikkoihin, samoin kuin sellaisen maatalouspolitiikan suojaamista, jonka piirissä otetaan huomioon elintarviketurvallisuus ja edistetään alueellisia erityispiirteitä ja luonnonmukaisia viljelymenetelmiä.
Kuten toisaalta, tiedetään, uusiutuvien raaka-aineiden merkitys kasvaa kestävämmän talousjärjestelmän toteuttamiseksi suoritettujen ponnistelujen myötä, ja erityisen merkittävinä voidaan pitää metsiä ja viljelysmaita. Kestävän kehityksen sekä taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden mahdollistamiseksi on kuitenkin välttämätöntä, että kansallisissa tukimuodoissa otetaan erityisesti huomioon maanviljelijöiden ja perhetilojen tilanteet sekä yleishyödyllisille hyödykkeille ja palveluille annettavan erityistuen laillisuus monitoiminnallisen maatalouden puitteissa. Mitä ilmeisimmin on otettava huomioon myös maanviljelyn kehityksen vaihteleva taso Euroopan unionin eri jäsenvaltioissa ja ehdokasvaltioissa.

González Álvarez
. (ES) Arvoisa puhemies, olemme komission kanssa samaa mieltä tämän ohjelman ensisijaisista tavoitteista. Ohjelma on erittäin tärkeä ja se tulee vaikuttamaan seuraavan kymmenen vuoden aikana Euroopan unionin ympäristöpolitiikan muotoutumiseen.
Näillä ensisijaisilla tavoitteilla on nykyisin tärkeä merkitys jokapäiväisessä elämässä, ja tiedotusvälineissä puhutaan niistä päivittäin: ilmastonmuutos, luonnon monimuotoisuuden suojeleminen ja säilyttäminen, luonnonvarojen kestävä hoito sekä terveyden ja ympäristön suojelu. Nämä ovat ensisijaisia tavoitteita, ja sen vuoksi on välttämätöntä ryhtyä paljon tehokkaampiin toimiin kuin tähän mennessä. Ensinnäkin on tärkeää soveltaa nykyistä lainsäädäntöä. Kuten esittelijäkin sanoi, ympäristöpolitiikat on otettava huomioon muissa politiikoissa: maatalous-, liikenne- ja energiapolitiikassa. Tätä ei ole tehty vielä riittävästi. Tarvitaan myös kestävämpiä tuotanto- ja kulutusmalleja. Mielestäni tuotanto- ja kulutusmallia on muutettava; ellei niin tehdä, emme voi päästä niihin tavoitteisiin, joita sekä komissio että esittelijä ovat asettaneet.
Ohjelman merkitys on selvä. Sitä osoittaa esimerkiksi se, että äänestimme yli 350 tarkistuksesta useiden tuntien ajan ja että nytkin, vaikka monet eri lausunnon valmistelijoiden esittämistä tarkistuksista hyväksyttiinkin, täysistunnon käsiteltäväksi annetaan vielä lähes 300 tarkistusta. Vetoomusvaliokunnan mielestä ja tämä perustuu todelliseen kokemukseen tässä valiokunnassa peruskysymyksiä on kaksi, ja esittelijä on ottanut ne huomioon. Ensimmäinen on yhteisön oikeuden soveltaminen. Jäsenvaltiot eivät sovella yhteisön oikeutta, mitä todistaa se, että Euroopan komission on täytynyt viedä useita jäsenvaltioita tuomioistuimen eteen monista eri syistä (esimerkiksi nitraattien aiheuttaman saastumisen vuoksi). Espanjaa syytetään tällä hetkellä yli seitsemän laittoman kaatopaikan pitämisestä. Ensimmäinen peruskysymys on siis ympäristöalan lainsäädännön laiminlyöminen.
Toinen on kansalaisten osallistumisen lisääminen. Vetoomusvaliokunta toteaa, että 11001200:sta valiokunnan vuosittain rekisteröimästä vetoomuksesta 40 prosenttia koskee ympäristönsuojelua. Tämä osoittaa, että eivät ainoastaan luonnonsuojelijaryhmät, vaan myös tavallisten kansalaisten ryhmittymät ovat erittäin kiinnostuneita elinympäristönsä säilyttämisestä, ja juuri he tekevät näitä ilmoituksia. He tutkivat yhteisön oikeutta, tekevät ilmiantoja ja odottavat äärimmäisen kärsivällisinä toisinaan liiankin pitkien menettelyjen tuloksia. Tämä on toinen ongelma: kun esitetään valitus tai vetoomus, hallitukset vastaavat niihin viiveellä ja menettelyt venyvät niin pitkiksi, että toisinaan vahinko on jo ehtinyt tapahtua ja se on peruuttamaton, ja toisinaan ne kansalaiset, jotka ovat tehneet nämä ilmoitukset, menettävät malttinsa.
Vetoomusvaliokunnan mielestä tämä on tärkeintä: kansalaisten osallistuminen, menettelyjen jouduttaminen ja ennen kaikkea yhteisön oikeuden noudattaminen.
Ympäristöasioiden valiokunnassa kävimme muutaman kuukauden ajan keskustelua siitä, että vaikka Euroopan unionilla onkin erityinen ympäristöalan lainsäädäntö, sitä ei noudateta. Meidän on pohdittava, miten sitä voitaisiin noudattaa. Ehdotamme tässä muutamia tarkistuksia niiden rankaisemiseksi, jotka eivät käytä rakennerahastojen eivätkä koheesiorahaston varoja luonnonsuojeluhankkeisiin. Valitettavasti tämä on ainoa kieli, jota hallitukset ymmärtävät.
On myös löydettävä keinoja menettelyjen jouduttamiseksi, jotta kansalaiset eivät menettäisi malttiaan.
Arvoisa puhemies, tämä on mielestäni erinomainen ohjelma. Toivon, että huomenna hyväksytään suurin osa esittelijän ja eräiden ryhmien esittämistä tarkistuksista, ja mielestäni meidän on pyrittävä siihen, että ohjelmaa toteutetaan käytännössä asianmukaisella tavalla kymmenen seuraavan vuoden aikana.

Gutiérrez-Cortines
Arvoisa puhemies, pidämme valitettavana, että käytössämme on ollut niin vähän aikaa, sillä tästä ehdotuksesta ei ole voitu keskustella demokraattisesti ja avoimesti, kuten olisimme halunneet, sillä se olisi myös auttanut tiedottamaan kansalaisia paremmin siitä, mitä parlamentissa käsitellään.
Olemme aina tukeneet komissiota ryhmänä, koska olemme uskoneet, että kyseessä on tärkeä ehdotus. Ehdotusta on kritisoitu liian pinnalliseksi, mutta en usko kaikkien ymmärtäneen, että komission ehdotuksessa konkreettiset politiikat oli tarkoitus muuttaa teemakohtaisiksi strategioiksi; tämä tehtiin sen vuoksi, että teemakohtaiset strategiat ovat uusi tieteellisempi työskentelytapa, jossa tutkitaan syvällisemmin yksityiskohtia: teknisiä vaatimuksia ja teknisiä ratkaisuja, hankkeiden toteutuskelpoisuutta, valtioiden tilannetta ja säännöstön tarkoituksenmukaisuutta.
Näin ollen olemme kannattaneet ehdotusta suuressa määrin siinä muodossa kuin komissio on sen laatinut. Ymmärrämme, että meidän mahdollisuuttamme esittää tarkistuksia on täytynyt supistaa, jotta ehdotuksen rakenne ei muuttuisi kokonaan. Halusimme itse asiassa, että komission laatiman ehdotuksen akateeminen ja hyvin tasapainoinen luonne säilyisi. Lisäksi olemme vakaasti sitä mieltä, että yksi Euroopan historian parhaista politiikoista on ympäristöpolitiikka: meillä on loistavia virkamiesryhmiä ja lisäksi heitä avustavia asiantuntijoita. Mielestämme ei ollut tarpeen laatia toista rinnakkaista ehdotusta.
Nyt kun tilanne kuitenkin muuttui siten, että tarkistuksia on enemmän, olemme esittäneet eräitä tavoitteita, joilla haluamme täydentää ehdotusta. Emme halua korjata sitä, koska useita direktiivejä on jo hyväksytty, eikä meillä ole mielestämme syytä katsoa taaksepäin. Olemme siis esittäneet aloitteita, jotka koskevat esimerkiksi kaupunkiympäristöä, maisemaa, kestävää kulttuuria, eläinten ruokintaa ja ravintoketjun valvontaa, ja tätä aihetta olisimme painottaneet huomattavasti enemmän, jos asiakirja olisi laadittu näinä päivinä. Näin ollen olemme halunneet nimenomaan vahvistaa ja laajentaa ehdotusta, ja näyttää tällä tavoin, että ryhmämme on erittäin kiinnostunut tästä politiikasta.
Kaikesta huolimatta haluan sanoa, että jos tietyt esitetyt tarkistukset hyväksytään, meidän on hylättävä yleinen ehdotus. Emme voi nimittäin sallia sitä, että tällaisessa ehdotuksessa puhutaan umpimähkään, että kaikilla niillä on vastuu, joilla on yritys tai aloitekykyä. Jos esimerkiksi tarkistusta 68 sovellettaisiin kirjaimellisesti, se velvoittaisi kaikki vuoristossa elävät maanviljelijät, joilla on ympäristöongelmia aiheuttavaa karjaa, ottamaan vastuuvakuutuksen. Tämä on mielestämme järjetöntä. Jotkin tarkistukset ovat aivan liian tiukkoja ja ne lankeavat kansalaisille. Samaa on sanottava harkitsemattomasta hiilidioksidi- tai energiaverosta, jolla rangaistaisiin nimenomaan niitä heikoimmassa asemassa olevia kansalaisia, jotka joutuvat matkustamaan kaksi tuntia töihin, koska he asuvat kaupunkien ulkopuolella.
Lyhyesti sanottuna olemme uskoneet tähän ehdotukseen ja kannatamme sitä. Tuemme komissiota. Kannatamme ajatusta kokonaisuudessaan ja enimmäkseen kaikkia ajatuksia. Kuten eräs jäsenistä sanoi, tämä ei ole kuitenkaan mielestämme joulukuusi, johon voi ripustaa mitä tahansa. Eikä tämä ole myöskään sellainen ehdotus, jota pitäisi käsitellä Göteborgissa, vaan Johannesburgissa, ja haluamme esittää sen ylpeänä vuonna 2002 komissiota ja Euroopan politiikkaa tukien.

Sacconi
Arvoisa puhemies, on erittäin merkityksellistä, että parlamentti omistaa tänään merkittävän osan esityslistastaan unionin tulevaisuutta koskevalle keskustelulle, josta on laadittu kolme mietintöä - Hulthénin, Bloklandin ja Myllerin mietinnöt - jotka käsittelevät saman strategian kolmea piirrettä, jotka täydentävät toisiaan: Hulthénin mietinnöllä pyritään hahmottelemaan täsmällisempi kestävän kehityksen suunnitelma; Bloklandin mietinnöllä pyritään tarkastelemaan perusteellisemmin talouspolitiikan ja ympäristökysymysten välisiä suhteita, ja lopulta Myllerin mietinnöllä pyritään luomaan joukko tavoitteita ja joukko johdonmukaisia ja tehokkaita välineitä, joilla näitä tavoitteita voidaan edistää ympäristöpolitiikassa.
Huominen äänestys kuudennesta toimintaohjelmasta on vain yksi etappi tässä merkittävässä hankkeessa, johon olemme ryhtyneet, mutta se ei tee siitä vähemmän merkityksellistä: päinvastoin, ympäristövaliokunnan pyrkimys lujittaa tekstiä ja tehdä siitä sitovampi on selkein osoitus halustamme ottaa konkreettisia askelia meitä ympäröivän ympäristön tilan parantamisessa, kun otetaan huomioon myös viidennen toimintaohjelman puitteissa aikaansaadut laihat tulokset.
Tässä yhteydessä haluaisin ilman muuta kiittää esittelijäämme ja käsitellä lyhyesti muutamaa seikkaa, jotka minusta vaikuttavat erityisen merkittäviltä: ensimmäinen liittyy tarpeeseen vahvistaa paikallisviranomaisten osallistumista toimintaohjelmaan. Vaikka onkin tärkeää määritellä päämääriä Euroopan tasolla, emme saa unohtaa, että vain jatkuvalla, sitoutuneella ympäristöä koskevalla toiminnalla voidaan todella tehdä perustavia muutoksia tapoihin ja käytäntöihin ja luoda siten uusi ekologisen suunnittelun kulttuuri paikallisviranomaistemme kaikille tasoille. Tältä osin sallinette minun kiinnittää huomionne tarkistuksiin 52 ja 53, jotka ympäristövaliokunta on jo hyväksynyt.
Meidän on onnistuttava tekemään kaikista suunnitelmaan sisältyvistä lainsäädäntöön, verotukseen, rahoitukseen, tieteeseen, kulttuuriin ja tiedotukseen liittyvistä välineistä todella käyttökelpoisia. Tästä syystä - ja tämä on toinen huomautukseni - on ratkaisevan tärkeää vahvistaa ympäristöpoliittista koulutusta, joka on suunnattu kaikille alalla työskenteleville toimijoille. Enkä tarkoita vain hallinnon työntekijöitä, vaan myös talouden ja sosiaalialan toimijoita sekä tavallisia kansalaisia, jotka meidän on saatava mukaan tähän yhteiseen ponnistukseen, jotta onnistumme todella parantamaan ympäristönsuojelumme laatua ja painostamaan siten tehokkaammin kunnianhimoisten tavoitteiden edistämiseen maailmanlaajuisesti.

Maaten
Arvoisa puhemies, me keskustelimme komission jäsenen kanssa hyvin varhaisessa vaiheessa, jo ennen toimintaohjelman käsittelemistä, ja ehdotimme, että kuudennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman pitäisi olla lyhyt, pamflettimainen asiakirja, jossa asetetaan hyvin selkeät painopisteet ja tavoitteet. Muistelen, että myös komission jäsen oli tuolloin samaa mieltä kanssamme. Minun on valitettavasti sanottava liberaaliryhmän puolesta, että olemme tässä suhteessa pettyneitä lopputulokseen.
Asiakirja sisältää erinomaista analyysiä, mutta se on aivan liian pitkä eikä siinä aseteta selkeitä painopisteitä eikä oikeastaan ilmaista selvää näkemystäkään, paitsi sitä, että ympäristö halutaan tehdä puhtaammaksi. Mutta muuten se ei ole kovin selkeä.
Tämä ei ole henkilökohtainen moite komission jäsenelle. Olemme hänen toimintaansa yleensä erittäin tyytyväisiä. Komissio on kuitenkin katsonut hyväksi toimittaa meille jotain sellaista, jota emme oikeastaan halunneet. Nyt on sitten ympäristövaliokunnan vuoro. Arvostamme erittäin paljon sitä työtä, jota esittelijä on tehnyt kirjoittaessaan asiakirjan tietyllä tavalla uusiksi. Mutta myöskään ympäristövaliokunnan työn lopputulos ei loppujen lopuksi ihan vastaa meidän toiveitamme. Se alkaa näyttää yhä enemmän joulukuuselta: kaikki haluavat sanoa sanansa ja tehdä omat ehdotuksensa, ja lopputulos alkaa näyttää eräänlaiselta unelmalistalta. En voi välttyä siltä vaikutelmalta, että jos joku olisi jossain vaiheessa ehdottanut, että siivoaisimme samalla myös kuun, niin komissio olisi ottanut sen mukaan toimintaohjelmaan. Sillä tavalla emme tietenkään pääse eteenpäin. Tuotamme kyllä paljon kauniita sanoja ja annamme ulospäin sen vaikutelman, että teemme jotain hyvää, mutta todellisuudessa asia ei ole niin.
On myös kysyttävä, täyttääkö kymmenvuotisohjelma meidän nykyiset tarpeemme. Se tuottaa paljon puhetta, joka sivumennen sanoen soveltuu mainiosti Alankomaiden poliittiseen kulttuuriin. Me alankomaalaiset puhumme loputtomasti kaikenlaisista asioista - tätä on kuuluisa "polder model" - mutta sen jälkeen kestää aina hirvittävän kauan, ennen kuin jotain todella tapahtuu. Ehkä meidän pitäisi tosiaan valita täysin toisenlainen lähestymistapa ja esimerkiksi määritellä lyhyelle aikavälille hyvin selviä aihekohtaisia ohjelmia tavallisten lainsäädäntöohjelmien lisäksi, joiden kohdalla komissio toimii sangen kiitettävästi.
Haluan sanoa myös jotain rakentavaa ja kertoa, mitä asioita meidän mielestämme pitäisi asettaa painopisteiksi. Niitä ovat ilman muuta ilmastonmuutos, energia, jätteet ja biologinen monimuotoisuus. Meidän olisikin pitänyt keskittyä niihin sen sijasta, että tuotimme asiakirjan, jossa ilmoitetaan kaikilta mahdollisilta alueilta, miten kauniiksi maailman pitäisi tulla.
Mielestämme monet tarkistuksista ovat ongelmallisia, koska niissä keskitytään liikaa yksityiskohtiin. Emme sinänsä vastusta lainsäädäntöön ehdotettuja yksityiskohtia, mutta meistä ei ole tarpeellista sisällyttää niitä toimintaohjelmaan jo tässä vaiheessa ja säännellä kyseisiä asioita Brysselistä ja Strasbourgista käsin. Meistä olisi paljon parempi tehdä se kansallisella ja kenties vieläpä alueellisella tai paikallisella tasolla.
Arvoisa puhemies, meidän mielestämme yksityiskohtaisuus ei merkitse samaa kuin selkeys. Äänestämmekin monia tarkistuksia vastaan, vaikka emme itse asiassa ehkä juurikaan vastusta niitä, mutta meidän mielestämme Euroopan parlamentin ei missään tapauksessa pidä määritellä niitä tässä vaiheessa. Annamme siis tälle prosessille epäröivän tukemme.
Lopuksi haluaisin vielä tehdä yhden ehdotuksen. Kun tällaista asiakirjaa laaditaan seuraavan kerran, meidän pitäisi pyytää komission virkamiehiä käyttämään tekstinkäsittelyohjelmien asemesta kirjoituskoneita. Se ehkä auttaisi pitämään asiakirjan lyhyenä, koska silloin uuteen asiakirjaan ei voitaisi kopioida loputtomasti asioita vanhoista asiakirjoista.

Puhemies
On myös totta, että lyhyet asiakirjat säästävät puita. Voin siis vain yhtyä sanoihinne, hyvä kollega.

Schörling
Arvoisa puhemies, kuudes ympäristöä koskeva toimintaohjelma on ehkä kaikkein tärkein niistä toimintalinjoja koskevista asiakirjoista, johon meidän on otettava kantaa tämän toimikautemme aikana, koska se muodostaa EU:n ympäristölainsäädännön ja ympäristöpolitiikan suuntaviivat pitkäksi aikaa eteenpäin. Se on myös kantava pilari kestävän kehityksen strategiassa.
Haluan kiittää esittelijä Riitta Mylleriä, joka on tehnyt aivan erinomaista työtä varjoesittelijöiden kanssa. Hän on myös ottanut meidät mukaan työhön hyvin varhaisessa vaiheessa antamalla meille mahdollisuuden tehdä ehdotuksia, jotka hän on sitten ottanut huomioon. Olemme mielestäni tehneet komission asiakirjasta kunnianhimoisemman, erityisesti, kun kyse on ohjelman laajuudesta, tavoitteista ja aikojen ilmoittamisesta.
Komissiota ja komission jäsen Wallströmiä arvosteltiin kovasti siitä, että ehdotus oli aivan liian kesy eikä tarpeeksi kunnianhimoinen. Arvostelua tuli kaikilta tahoilta, myös neuvostosta ja parlamentista. Haluaisin kuitenkin kiittää komission jäsen Margot Wallströmiä siitä, että meillä kuitenkin on kuudes ympäristöä koskeva toimintaohjelma. Olemme ehkä unohtaneet, että komissio ei aluksi halunnut ylipäänsä mitään kuudetta ympäristöä koskevaa toimintaohjelmaa. Lupaus kuudennesta ympäristöä koskevasta toimintaohjelmasta annettiin vasta ympäristöasioiden valiokunnan kuulemistilaisuuden yhteydessä, jolloin Wallström oli ehdokkaana komission jäseneksi. Olen vakuuttunut siitä, että tämän lupauksen toteuttaminen ei ole vaatinut pelkästään poliittista rohkeutta vaan myös melkoisesti päättäväisyyttä ja voimaa, mikä on tärkeä muistaa.
Mietinnössä on useita tärkeitä kohtia, joita en todennäköisesti ehdi käsitellä nyt, mutta haluan kuitenkin huomauttaa, että valiokunta teki hyvää työtä, kun se päätti, että teemakohtaiset strategiat sekä tavoitteet, välineet ja aikataulu muotoillaan puitedirektiiviksi, jotta asiaa voitaisiin käsitellä parlamentissa ja neuvostossa demokraattisesti ja jotta voisimme osallistua päätöksentekoprosessin ja vaikuttaa siihen.
Mielestäni on myös hyvä, että julkisia hankintoja, biologista monimuotoisuutta, ennalta varautumisen periaatetta ja kemikaalistrategiaan liittyvää korvausperiaatetta koskevat kohdat on otettu mukaan.

Patakis
Arvoisa puhemies, sen jälkeen, kun viides ympäristön toimintaohjelma epäonnistui, kansalaisten tietoisuudessa Euroopan unioni on kärsinyt vararikon sellaisissa käsitteissä kuin kestävä kehitys, jätteiden vähentäminen, kasvihuonekaasujen ja ympäristöjärjestöinä mainostettujen kansainvälisten ryhmittymien rajoittaminen. Kuudennella toimintaohjelmallaan se kääntyy yksipuolisesti ja aivan avoimesti yksityisen sektorin puoleen ympäristökriisin hoitamisessa, mikä huipentuu moraalisesti ja ekologisesti vääristyneisiin käytäntöihin ja välineisiin kuten kasvihuonekaasujen kauppaan.
Viidestä strategisen toiminnan tiestä kaksi tärkeintä koskee ensiksi uusia tiiviimmän yhteistyön tapoja markkinoiden kautta yritysten ja kuluttajien kautta, toiseksi ihmisten kohtelua yksilöinä. Näin yksinkertaisesti, julmasti ja kyynisesti kärjistynyttä ympäristöongelmaa hoitaa Euroopan unioni, joka Jugoslavian pommituksilla ja köyhdytettyä uraania sisältävillä pommeilla myötävaikutti muiden tuhojen lisäksi myös arvokkaiden luonnonvarojen mittaamattomiin tuhoihin.
Lopuksi kuvaava esimerkki. Kreikassa Thessalian tasangolla ei ole vettä, minkä johdosta noin miljoona ihmistä kärsii janosta ja tasanko autioituu ja muuttuu Saharan autiomaaksi. Akheloos-joen yläjuoksun kääntäminen, joka on ennen kaikkea ympäristöhanke, vesistö- ja energiahanke ja osaksi kasteluhanke, on edelleen auki, koska yhteisön tukikehyksistä, paljon puhutuista paketeista, ei rahoiteta tällaisia hankkeita. Eikö Euroopan unionin, joka tekee muka kaikkensa ympäristön eteen, pitäisi tarkistaa kantaansa näihin hankkeisiin ja antaa niille rahoitusta?

Blokland
Arvoisa puhemies, viidennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman arvioinnissa lähes kaksi vuotta sitten erilaisista ympäristökysymyksistä esitettiin yksiselitteisiä ja hyvin kärkeviä toteamuksia. Liikenteen, energian ja maatalouden alalla tapahtuvien toimintojen kasvaminen on johtanut siihen, että ympäristöön kohdistuu yhä suurempaa painetta kaikesta uudesta ympäristölainsäädännöstä huolimatta. Se johtuu osittain siitä, että monet jäsenvaltioista eivät ole toteuttaneet ympäristölainsäädäntöä. Arvioinnin johtopäätös oli, että viidennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman tavoitteita ei ole saavutettu.
Ehdottomaksi painopistealueen huipuksi pitää siis asettaa nykyisen EU-lainsäädännön toteuttaminen ja noudattaminen sitä varten tarvittavine valvontoineen ja tarkastuksineen. Lisäksi nykyisen ympäristön toimintaohjelman jäljelle jäänyt osa on toteutettava käytännössä. Laajentumisprosessissa unionin pitää toimia äärimmäisen tehokkaasti sen puolesta, että tämä tavoite saavutettaisiin mahdollisimman nopeasti myös ehdokasvaltioissa. Näiden maiden ympäristökysymysten ratkaiseminen on ensisijaisen tärkeää. Sen lisäksi juuri siellä ympäristön suojelemisella voidaan saavuttaa eniten.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluan vielä sanoa, että käsiteltävänä olevassa, lukuisia tarkistuksia sisältävässä ehdotuksessa on se vaara, että se jää pelkäksi paperitiikeriksi, ja tällä en halua moittia komission jäsen Wallströmiä tai esittelijä Mylleriä. Tuen kyllä monia tavoitteita, mutta niihin voidaan pyrkiä vasta sitten, kun viidennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman tavoitteet on saavutettu. Sen takia ei ole kielteistä, jos kuudes ympäristöä koskeva toimintaohjelma määritellään myöhemmin. Sillä välin voidaan tehdä työtä viidennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman nykyisen lainsäädännön toteuttamiseksi, ja silloin myös neuvostolla on aikaa arvioida parlamentin tekemiä lukuisia tarkistuksia.

Flemming
Arvoisa puhemies, laajan eikä aina kovin konkreettisesti muotoillun EU:n ympäristöpolitiikan kymmenvuotisohjelman arvioiminen on jo sinänsä vaikeaa, ja esittelijä tekee siitä vieläkin vaikeampaa. Minusta komission meille tekemä esitys oli oikein hyvä lähtökohta. Olen oikeastaan pahoillani niiden komission virkamiesten puolesta, jotka olivat laatineet erittäin hyvän raportin, että heidän hyvää työtään muutettiin tällä tavalla. En voi todellakaan onnitella esittelijää.
Kun viidennen ympäristön toimintaohjelman arvioinnista keskusteltiin kuudetta ohjelmaa silmällä pitäen, silloin esitettiin yhä uudestaan pääpiirteittäin kolme oleellista vaatimusta, jotka minä vielä varsin hyvin muistan. Ne olivat tiivis EU:n lainsäädäntö, vapaaehtoinen aloite täytäntöönpanossa - sikäli kuin mahdollista - ja kuluttajien entistä tehokkaampi mukaanotto, sillä heidän käyttäytymiseenhän me haluamme vaikuttaa. Tämänhetkisessä ympäristöpolitiikassa ei nimittäin ole enää epäselvää, mitä pitäisi tehdä. Siitähän me - ja myös teollisuus - olemme yksimielisiä. Nyt kiistelläänkin siitä, minkälaisin keinoin tavoitteeseen pitäisi pyrkiä!
Minun mielestäni EU:n kulkema tie on kaksiraiteinen, epäjohdonmukainen, vaikeasti toteutettava, ja se tuo mukanaan enemmän byrokratiaa ja kustannuksia kuin ympäristötavoitteiden kannalta on tarpeellista. Tällaiset lainsäädännölliset virheet tulevat täytäntöönpanovaiheessa viisitoistakertaisiksi. Jos EU laajentuu pian, mitä kovasti toivon, virheitä on taas kaksinkertainen määrä, ja joukon heikoin saa loppujen lopuksi kärsiä kaikista näistä virheistä. Se heikoin ei ole suinkaan teollisuus vaan kuluttajat.
Jotakin järkeä on sen sijaan EU:n nykyisen lainsäädännön täytäntöönpanossa, joka otettiin esille ympäristöä koskevassa toimintaohjelmassa ja jota komission jäsen Wallström vaati aivan oikeutetusti moneen kertaan, ja se sopii myös yhteen meidän yhä uudelleen vaatimamme tiiviin lainsäädännön kanssa.
Tästä ympäristöohjelmasta puuttuu mielestäni monia asioita. Olisimme varmasti saaneet ne siihen mukaan, mutta esittelijän tekemä työ ei kylläkään paranna asiaa. Olen pahoillani komission virkamiesten puolesta!

Lange
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, luettuani komission ehdotuksen sanoin ensin: hienoa! Tämä oli reaktioni, kun luin tiedonannon. Katsoin sitten artikloita ja totesin, että tiedonannon ja artikloiden laatimisen välillä on tapahtunut jotain. Artikloista puuttuu minusta jotakin. Syy selviää, kun asiaa miettii tarkasti. Tiedonannossa strategiset tavoitteet ja toimenpiteet on esitetty aivan hyvin. Artikloissa on sen sijaan vain epämääräisiä viittauksia. Jotkin kohdat ovat myös kadonneet kokonaan, kuten esimerkiksi melu, joka on minusta keskeinen ympäristötekijä ihmisten terveyden kannalta.
Tiedonannossa selvitetään ympäristörasitteita ja luetellaan toimenpiteitä. Sitten kun katsoo artikloita, niin 2 artiklassa mainitaan vielä sellainen tavoite, että on vähennettävä melusaastetta, erityisesti pitkäkestoista melua. Hyvä komission jäsen, kun 6 artiklassa käsitellään sitten toimenpiteiden yhteydessä terveysnäkökohtia, saa selata ja selata. En löytänyt yhtään melua koskevaa konkreettista toimenpidettä.
Minusta on kyllä oikein, että palautamme nyt tiedonannon alussa aivan oikein ja hyvin luettelemanne asiat artikloihin ja komission, parlamentin ja neuvoston velvoitteisiin. Tässä yhteydessä voidaan luetella vielä vaikka kuinka monta esimerkkiä. Jos lähdemme liikkeelle tällaisella välineellä, me tarvitsemme myös strategisia suuntauksia. Esimerkiksi vettä käsittelevässä kohdassa sanotaan: "Luovutaan asteittain tiettyjen vaarallisten aineiden päästämisestä yhteisön vesiin." Luulen, ettei Euroopan unionissa ole yhtään ihmistä, joka haluaisi päästää vesiin lisää vaarallisia aineita. Meidän on kuitenkin määriteltävä hieman tarkemmin, milloin ne voivat aiheuttaa vahinkoa ja mitkä ovat vaarallisia aineita! Se puuttuu vielä kokonaan.
Seuraavan ranskalaisen viivan kohdalla lukee: "tarkistetaan uimavesidirektiivi". Mitä tällä tarkistamisella oikein tarkoitetaan? Tarkoitetaanko sillä normien tiukentamista? Pyritäänkö sillä samoihin normeihin kuin juomavesidirektiivissä vai pyritäänkö sillä suojelemaan ihmisten terveyttä? Tätä asiaa on siis selkeytettävä. Ja seuraavan asian sanon PPE-ryhmälle: myönnän, että tässä mietinnössä on joitakin tarkistuksia, joiden sisällöstä voidaan keskustella. Meidän pitääkin tehdä niin, mutta meidän on tehtävä se toisessa käsittelyssä, sitten kun tekstiä hiotaan. Pyytäisin hartaasti, että meille annettaisiin ensimmäisessä käsittelyssä neuvotteluvaltuudet jatkoa varten ja että mietintöä kannatettaisiin.

De Roo
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää esittelijä Mylleriä erittäin hyvästä mietinnöstä. Meillä on ollut vuoden 1972 jälkeen ympäristöä koskevat toimintaohjelmat numero yksi, kaksi, kolme, neljä ja viisi. Pari vuotta sitten ympäristöasioiden pääosaston tärkeät virkamiehet sanoivat, että unioni on oikeastaan tehnyt jo tarpeeksi eikä kuudetta ympäristöä koskevaa toimintaohjelmaa enää tarvita. Jos jäsenvaltiot nyt vihdoin toteuttaisivat jo tehdyt päätökset, niin ympäristöasiat tulisivat taas hyvälle tolalle. Vihreiden ryhmä protestoi äänekkäästi tätä näkemystä vastaan ja pyysi komission jäsenehdokas Wallströmiä toimittamaan kuudennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman. Hän teki niin. Hän piti lupauksensa.
Meidän on pakko myöntää, että toimintaohjelman lainsäädännöllinen osuus on varsin ohut, kuten jäsen Lange jo huomautti. Laajat perustelut ovat paljon paremmat. Sen takia olemme parlamentin enemmistönä halunneet sisällyttää laajat perustelut säädösehdotukseen. Siitä johtuu myös tarkistusten paljous.
Tällä välin olemme saaneet myös Prodin paperit Göteborgin huippukokousta varten. On sanottava, että ne sisältävät monia houkuttelevia ja vielä pidemmälle meneviä ajatuksia, kuten tuen poistaminen fossiilisilta polttoaineilta vuoteen 2010 asti ja 7 prosentin osuus autojen ja kuorma-autojen biopolttoaineille, samoin vuonna 2010. Tällaisia tarkistuksia vihreiden ryhmä on jättänyt. Toivomme niille sosialistien ja liberaalien tukea, niin että ne saadaan säädösehdotukseen. Silloin parlamentti tukee kunnianhimoista ohjelmaa kymmenelle seuraavalle vuodelle.
Liberaalit halusivat sisällyttää ehdotukseen ilmaston, jätteen ja biologisen monimuotoisuuden. Ilman kuudetta ympäristöä koskevaa toimintaohjelmaa koko biologinen monimuotoisuus olisi unohdettu. Silloin sitä ei enää olisi asetettu painopisteeksi nykyisessä politiikassa. Sen takia olen iloinen näistä uusista lähtökohdista.

Bernié
Arvoisa puhemies, Göteborgin huippukokouksen alla täytyi sovittaa yhteen ympäristö ja talouskasvu, eli torjua ympäristön pilaantumista, samalla kun annetaan yrityksille keinot kehittyä. Kuudennessa toimintaohjelmassa tähän pyritään enemmän tai vähemmän onnistuneesti. Siinä ehdotetaan Kioton sopimuksen ratifiointia kasvihuoneilmiön torjumiseksi tehokkaasti ja painotetaan kulttuuri- ja luonnonperinnön paremman suojelun tarvetta, kuten kollegani De Veyrac korosti mietinnössään ja mistä olemme kaikki samaa mieltä.
Siinä on kuitenkin muita kohtia, jotka huolestuttavat meitä, nimittäin siirrymme kuudenteen ohjelmaan arvioimatta kunnolla edellisen, viidennen ohjelman tuloksia, mikä on aivan tavatonta. Ohjelman suunnittelu kymmeneksi vuodeksi on mielestämme liian pitkä aika ja johtaa siihen, että komission tiedonannossa, joka on sentään 90 sivua pitkä asiakirja, teoria vie voiton käytännöstä. Päätösten avoimuudesta ja asiakirjojen julkisuudesta toivon, etteivät nämä jää tyhjiksi sanoiksi, kuten Korholan mietinnössä ennakoitiin. Luonnon monimuotoisuuden suojelun vahvistamistavoitteet Natura 2000 -verkoston kautta vaikuttavat huolestuttavilta.
Tekstien epätarkkuus ja EY:n tuomioistuimen tapa tulkita niitä jyrkästi aiheuttavat lähes kaikille jäsenvaltioille soveltamisvaikeuksia. Nizzan sopimuksen 225 artiklan 2 kohdassa annetaan mahdollisuus perustaa lainkäyttölautakuntia, joiden tehtävänä on ratkaista ensimmäisenä oikeusasteena tietynlaiset erityisasioissa nostetut kanteet. Ympäristöalasta tulee näissä olosuhteissa takuulla yksi ensimmäisistä aloista, joilla tällaisia lainkäyttölautakuntia perustetaan. Onko tämä paras tapa suojella ympäristöä? Sallikaa minun epäillä tätä ja pyytää kuudetta ohjelmaa, jonka soveltaminen olisi järkevää, realistista ja humaania.

Bowe
Arvoisa puhemies, tämä on yksi tärkeimmistä ympäristöä koskevista asiakirjoista, joita tulemme käsittelemään tämän parlamentin vaalikauden aikana. Vahvistetun oikeusasemansa ansiosta tällä asiakirjalla tulee olemaan suurempi merkitys kuin millään niistä ympäristöä koskevilla toimintaohjelmilla, joita olen seurannut käsiteltävän parlamentissa noin kymmenen vuoden aikana. Siksi olen huolestunut nopeasta aikataulusta, jolla sitä on käsitelty parlamentissa ja joka johtuu ainakin osaksi kunnianhimoisesta puheenjohtajavaltiosta, joka kuitenkin taas kohta vaihtuu. En missään määrin moiti esittelijä Mylleriä, joka on tehnyt paljon työtä käynnistääkseen keskustelun tästä aiheesta hyvin varhaisessa vaiheessa, mutta se ei ole estänyt joitakin hänen kollegojaan esittämästä pitkää viimehetken ostoslistaa vaatimuksista, jotka ulottuvat kauas tulevaisuuteen.
Emme saa kuitenkaan vaipua epätoivoon. Ehdotukset ovat yhä asiakirjan ytimessä tarkistuksissa. Komissio voi vielä pelastaa sen toisessa käsittelyssä. Esittelijä saa toiseen käsittelyyn ytimeksi järkevien tarkistusten ryhmän, jota selkeä enemmistö parlamentin jäsenistä tukee. Kuten monet muutkin aion äänestää huomenna tämän mietinnön ja tarkistusten puolesta tietäen, että etenemällä toiseen käsittelyyn otamme askelia pitkässä prosessissa, jolla kehitetään Euroopan unionille ympäristöpolitiikka, joka on pitkäkestoisempi kuin yksikään parlamentin näkemä puheenjohtajakausi tai ministerin virkakausi ja joka on todennäköisesti pitkäikäisempi kuin moni parlamentin jäsen. Sikäli meidän täytyy kaikkien tunnustaa, kuinka pieni osa meillä on suuressa kokonaisprosessissa.

Corbey
Arvoisa puhemies, ympäristöä koskeva toimintaohjelma on saanut parlamentin jäsenet liikkeelle. Se on herättänyt ristiriitaisia reaktioita, sekä pettyneitä että tyytyväisiä. Itse kuulun tyytyväisiin. Aiheet on valittu erittäin hyvin, ja olen iloinen kaikesta ilmastoon, terveyteen, biologiseen monimuotoisuuteen ja jätteeseen kohdistetusta huomiosta. Mielestäni ohjelma voisi kuitenkin olla paljon konkreettisempi ja ytimekkäämpi ja hieman täsmällisempi.
Riitta Myller on laatinut erittäin hyvän mietinnön, jota tuen täysin. Hänen mietintönsä ansiosta ympäristöä koskevasta toimintaohjelmasta tulee parempi ja konkreettisempi. Kuudennesta ympäristöä koskevasta toimintaohjelmasta pitää tulla Euroopan unionin kestävän kehityksen strategian pilari. Annan myös sille täyden tukeni.
Kaksi asiaa on minulle tärkeitä. Ensinnäkin lainsäädännön noudattaminen. Olen iloinen, että komission jäsen kiinnittää niin paljon huomiota lainsäädännön asianmukaiseen noudattamiseen. Hän vahvisti sen uudestaan myös edellisessä keskustelussa. Mielestäni parlamentilla voisi olla paljon nykyistä suurempi rooli lainsäädännön noudattamisessa. Ympäristövaliokunnan yhdessä tarkistuksessa vaaditaan, että parlamentille pitää toimittaa puolen vuoden välein raportti kehityksestä eli siitä, miten jäsenvaltiot noudattavat lainsäädäntöä ja miten komissio niitä kannustaa, sekä mahdollisesti myös lainsäädännön tehokkuudesta. Sellainen raportti voisi olla suurena tukena kansallisille parlamenteille, sillä ne ovat ensimmäisiä, jotka asettavat hallitukset vastuuseen eurooppalaisten velvoitteiden laiminlyömisestä. Siten voidaan myös tehdä yhteistyötä monella rintamalla sen varmistamiseksi, että kuudes ympäristöä koskeva toimintaohjelma onnistuu. Arvoisa komission jäsen, kuulisin mielelläni teidän mielipiteenne tällaisen puolivuotisraportoinnin toteuttamismahdollisuuksista.
Toinen asiani koskee kansainvälistä yhteistyötä. Kestävä kehitys ei saa jäädä vain Euroopan rajojen sisälle. Sen takia ympäristövaliokunta puoltaa trooppisilla alueilla sijaitsevien nk. "hot spot" -alueiden (trooppisilla alueilla sijaitsevia alueita, joilla on n. 60 prosenttia maailman biologisesta monimuotoisuudesta) suojelemista. Kansainväliset sopimukset ovat tärkeitä. On valitettavaa, että parlamentilla on tässä asiassa niin vähän toimivaltuuksia ja että kansainväliset neuvottelut eivät ole julkisia. Yhdessä tarkistuksessa komissiota pyydetään kuulemaan parlamenttia ennen kansainvälisiä konferensseja ja niiden jälkeen. Niin kyllä tehdään, mutta tehdäänkö niin myös esimerkiksi kansainvälisten ilmailujärjestöjen konferenssien yhteydessä? Olisin sellaisesta erittäin mielissäni.
Yhdyn täällä esitettyyn toivomukseen siitä, että tämä mietintö saa hyvin laajan kannatuksen huomisessa äänestyksessä.

Myller
. Arvoisa puhemies, haluan kiittää kaikkia kollegoita, jotka ovat osallistuneet keskusteluun. Olen ehkä hieman pettynyt PPE-DE:n kannanottoihin. Nämä ohjelmalliset tavoitteet, jotka mietinnössä on nostettu esille, tulevat pääsääntöisesti komission tiedonanto-osasta, mutta siellä on paljon myös samoja tavoitteita, joita komission puheenjohtaja Prodi nosti omassa kestävän kehityksen esityksessään esille viime istunnossa Strasbourgissa. Kiitän kaikkia varjoesittelijöitä: työtä tehtiin mielestäni tositarkoituksella. Kiitän myös niistä huomioista, joita esitettiin; itse ainakin pyrin aloittamaan mahdollisimman aikaisessa vaiheessa keskustelut ja pitämään työn aikana yhteyttä eri tahoihin. Toivon, että olen onnistunut siinä. Toivon myös sitä, että PPE-DE voisi tukea tätä mietintöä, koska olen valiokuntakäsittelyssä ottanut hyvin laajasti heidän esityksensä huomioon. Ehkäpä siitä syystä tästä lopullisesta ensimmäiseen käsittelyyn tulevasta ehdotuksesta on sitten tullut hieman toiveiden tynnyri, mutta Bernd Lange ja David Bowe totesivat erinomaisen hyvin sen, miten voimme työstää eteenpäin tätä ohjelma-asiakirjaa. Kiitos vielä kerran!

Wallström
. (EN) Arvoisa puhemies, hyvät Euroopan parlamentin jäsenet, kiitos puheenvuoroistanne, ja ennen kaikkea haluan kiittää esittelijä Mylleriä erinomaisesta työstä mietinnön laatimisessa erittäin lyhyessä ajassa.
Sen jälkeen kun olin päättänyt käsittelyssä vastata myönteisesti kysymykseen siitä, haluanko esittää kuudennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman, jäljellä oli oikeastaan kaksi vaihtoehtoa: joko minua moitittaisiin liiasta kunnianhimosta ja siten epärealistisuudesta tai liiasta yksityiskohtaisuudesta ja siten riittämättömästä idealismista. Olen viettänyt monta unetonta yötä miettien, oliko viisasta sanoa: "Kyllä, meidän pitäisi laatia kuudes ympäristöä koskeva toimintaohjelma", koska päätöstäni on kritisoitu ankarasti.
Toisaalta osasin odottaa sitä, sillä viidennestä toimintaohjelmasta tehtiin yleisarvio, ja mitä opimme siitä? Opimme tuosta ohjelmasta, ettei täytäntöönpano ollut riittävän hyvä. Meillä on ympäristön alalla yli 200 säädöksen vankka perusta. Ohjelmamme sisältävät jo nyt kunnianhimoisia tavoitteita ja aikatauluja, mutta niitä ei ole täytetty. Eri toimielimissä ja jäsenvaltioissa puuttuu halua tehdä tarvittava työ ympäristön alalla. Tämän me opimme.
Halusin laatia lyhyen ohjelman: sen olisi pitänyt olla lyhyempi, mutta arvatkaa, mitä siitä olisi seurannut? Niin me kuin parlamentti ja neuvostokin olisimme lisänneet siihen lukuisia yksityiskohtia ja sisällyttäneet ympäristöä koskevaan ohjelmaan vielä lisää asioita. Se on aina vaarana, kun haluaa tehdä jostakin lyhyen. Työtoverini sanoi, ettei ohjelmaan voinut sisällyttää kaikkia tärkeitä asioita ja samalla tehdä siitä lyhyttä. Vaarana on, että se muuttuu ostoslistaksi, ja halusin välttää sen. Halusin tehdä siitä toimintaohjelman. Halusin tuoda esiin, että meidän täytyy ottaa mukaan hyvin laajasti kaikki yhteiskunnan eri osapuolet, ja halusin mainita toimet, joita tarvitaan ohjelmassa esitettyjen tavoitteiden saavuttamiseksi osoittaakseni, että nämä toimet ovat tarpeellisia kymmenen vuoden aikavälillä.
En tietenkään vastusta tavoitteita, aikatauluja tai määräaikoja. Tarvitsemme niitä, mutta niiden täytyy perustua todistettuun tieteeseen, tuoreimpiin tietoihin näistä eri aloista ja politiikanaloista. Olen iloinen, että ohjelman painopistealueita ja rakennetta kannatetaan laajasti. Ongelmana on, että tässä käytetään yhteispäätösmenettelyä, joten ensimmäisen ja toisen osan välillä on eroa, enkä tiedä, mitä sen suhteen pitäisi tehdä. Tämä ero on harmillinen, sillä pitää katsoa koko tekstiä, jotta ymmärtäisi, kuinka me näemme nämä asiat: tämä selittää siis osaltaan kohtaamamme ongelmat.
Asiat pitää kuitenkin hoitaa oikeassa järjestyksessä: tavoitteiden ja määräaikojen pitäisi tietenkin sisältyä seurannassa automaattisiin strategioihin. Haluan, että ohjelmassa määritellään painopistealueet ja pidättäydytään niissä, en halua siitä ostoslistaa, johon lisätään kaikki uimaveden laadusta melusaasteeseen, vaan haluan, että pidättäydytään painopistealueissa. Mietinnössä on paljon hyviä tarkistuksia, jotka parantavat ohjelmaa, ja suhtaudumme myönteisesti tarkistuksiin, jotka selkeyttävät tekstiä ja joissa tarkennetaan ehdotettuja toimia: lasken näihin tarkistuksen 77 ympäristökriteerien huomioimisesta julkisia hankintasopimuksia myönnettäessä. Työskentelemme parhaillaan tämän asian parissa.
Arvostan tarkistuksessa 88 painotettua viittausta nuorten asettamisesta etusijalle tiedon tarjonnassa. Emme ole voineet hyväksyä kaikkia erinomaisia tarkistuksia nuorten tiedottamisesta ja kouluttamisesta. Meillä ei ole toimivaltaa tai resursseja - tämä tehtävä jää jäsenvaltioille - mutta tämä on hyvin tärkeä asia, ja haluan korostaa sitä. Tavoitteiden asettaminen pitäisi nähdä osana prosessia, tuloksia pitää saada ottamalla asianomaiset mukaan toimintaan, sillä meillä ei ole montaa erityistä ehdotusta näille tavoitteille ja aikatauluille. Sama tapahtui neuvostossa, kun kysyimme siltä, mitä tavoitteita se tarkoittaa. Pyysimme esimerkkejä, sain niitä kaksi, joista toinen oli hyvin yleinen ja toisen tiesimme jo. Olisimme tietenkin voineet käyttää sellaisia käsitteitä, kuten "ekologinen jalanjälki", "4. taso" tai "10. taso", mutta silloin ohjelmasta olisi tullut hieman erilainen. Sen täytyy perustua todistettuun tieteeseen ja tosiasioihin, ja sen täytyy olla toteutettavissa ja toimiva.
Haluaisin puhua lyhyesti teemakohtaisista strategioista. Olemme ehdottaneet teemakohtaisten strategioiden käyttämistä sen toimenpiteiden sarjan määrittelemiseksi, jota tarvitaan kuuden monimutkaisen ja moniulotteisen ongelman käsittelemiseksi. Komissio ymmärtää täysin ja kannattaa vahvasti parlamentin halua osallistua täysipainoisesti ja tulla kuulluksi, kun teemakohtaisten strategioiden sisällöstä päätetään. Se on ollut koko ajan tavoitteenamme. Suhtaudun myönteisesti teemakohtaiset strategiat määrittelevän artiklan sisällyttämiseen, ja voin tukea tarkistuksen 66 henkeä, joskaan en sen kirjainta, sillä teemakohtainen strategia voi olla puitedirektiivi, mutta se voi myös olla direktiivin ja muiden toimien yhdistelmä. Meidän ei pidä täsmentää, että joka tapauksessa tarvitaan puitedirektiiviä. Meidän täytyy pitää sen mahdollisuus avoimena ja laatia strategia, johon sisältyy mahdollisuus ehdottaa puitedirektiiviä.
Lisäksi on vielä kysymys aikatauluista, ja tässäkin meidän täytyy muistaa, että kyseessä on strateginen ohjelma, jossa vahvistetaan painopistealueet kymmeneksi seuraavaksi vuodeksi, eikä kattava työohjelma. Ehdotettujen uusien toimien ja tehtävään käytettävissä olevien resurssien välillä ei ole mitään yhteyttä. Komissio esittää tarvittavat ehdotukset, mutta niiden täytyy olla laadukkaita, ja tätäkin on tärkeää korostaa.
Emme voi hyväksyä tarkistuksia, joilla pyritään velvoittamaan komissio esittämään ehdotuksia tiettyihin päivämääriin mennessä, kuten tarkistuksia 49, 76, 85, 123, 189 ja 198. Komission tarkoituksena on käyttää ohjelman väliarviointia ajankohtana, jolloin ohjelman täytäntöönpanoa koskevia toimenpiteitä aletaan valmistella. Täytäntöönpanosta laaditaan vuosikertomuksia, muttemme tähän saakka ole tehneet niistä suurta numeroa, vaikka olemmekin alkaneet järjestää "name, fame and shame" -seminaareja asian tuomiseksi julkisuuteen ja suhtaudumme erittäin myönteisesti parlamentin aikomukseen osallistua ja hankkia tietoja: olemme valmiita auttamaan siinä kaikin tavoin.
En kommentoi kaikkia tarkistuksia, sillä olemme jo välittäneet kommenttimme, mutta kaupunkialueisiin täytyy kiinnittää enemmän huomiota, ja suhtaudumme myönteisesti tarkistuksen 207 henkeen. Ehdotetuista 297 tarkistuksesta komissio tukee täysin, osittain tai periaatteessa jopa yli puolia, mutta 145:tä tarkistusta emme voi hyväksyä.
Lopuksi suhtaudumme lausuntoon myönteisesti. Se on mielestämme arvokas lisä toimivan, dynaamisen ja lopulta menestyksekkään kuudennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman luomiselle.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutuksen arviointi
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Schörlingin laatima parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0177/2001) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutuksen arvioinnista (3619/01 - C5-0118/01 - 1996/0304(COD)).

Schörling
. (SV) Arvoisa puhemies, on ollut erittäin jännittävää saada osallistua sen strategisia ympäristövaikutusten arviointeja koskevan päätöksen valmisteluun, jonka aiomme tehdä.
Ajatus suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista on vanha. Alkuperäinen direktiiviluonnos tehtiin 1970-luvulla. Siihen sisältyivät silloin politiikan alueet, suunnitelmat, ohjelmat ja hankkeet. Komissio muutti kuitenkin kantaansa ja päätti, että ehdotettaisiin direktiiviä, joka sisältäisi pelkästään hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnit. Seuraava askel otettiin vasta 1991, jolloin komissio esitti ympäristövaikutusten arvioinnista direktiiviehdotuksen, joka koski myös politiikan aloja, suunnitelmia ja ohjelmia.
Tämä ehdotus näki kuitenkin päivänvalon samanaikaisesti, kun käytiin vilkasta keskustelua silloisen Euroopan yhteisön voimatasapainosta, ja ehdotusta vastustettiin niin voimakkaasti, että se vedettiin takaisin vuonna 1992.
Komissio ei luovuttanut, vaan ilmoitti viidennessä ympäristöä koskevassa toimintaohjelmassa, että politiikan alueiden, suunnitelmien ja ohjelmien vaikutusten arviointi on välttämätöntä kestävän kehityksen saavuttamiseksi. Sanon tämän ajatellen keskustelua, jota käytiin aiemmin tänään. Samalla jäsenvaltioita kehotettiin laajentamaan hankkeiden ympäristövaikutusten arviointia koskevaa direktiiviä, jotta se kattaisi myös suunnitelmat ja ohjelmat.
Vuonna 1997 komissio teki uuden muutetun ehdotuksen, joka ei enää koskenut politiikan alueita. Se oli valitettavaa - politiikan alueiden olisi pitänyt kuulua mukaan luonnollisista syistä. Yritin liittää politiikan alueet takaisin tekstiin, mutta tämä tarkistus ei valitettavasti saanut lainkaan kannatusta toisessa käsittelyssä. Toivon kuitenkin, että tarkistus saadaan mukaan joskus tulevaisuudessa.
Direktiivin tarkoituksenahan on huolehtia siitä, että tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutuksia arvioidaan ja että näiden ympäristövaikutusten arviointien tulokset otetaan huomioon silloin, kun valmistellaan ja hyväksytään sellaisia suunnitelmia ja ohjelmia, joilla voi olla ympäristövaikutuksia. Ympäristövaikutusten arvioinnin mukaan ottaminen suunnitteluprosessin varhaisessa vaiheessa, jotta suunnitelmaa voitaisiin korjata, muuttaa tai jotta voitaisiin laatia uusia suunnitelmia, on tietenkin erinomainen väline kaikkien päätöksentekijöiden kannalta.
Direktiiviä on tietenkin pidettävä myös hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnin täydentävänä osana, mutta kuten sanottu, ne ovat ajankohtaisia vasta päätöksentekoprosessin myöhemmässä vaiheessa.
Asian sovittelu aloitettiin lokakuussa 2000, ja se saatiin päätökseen Strasbourgissa 14. maaliskuuta 2001. Vaikka neuvottelut ovatkin olleet vaikeita, olen tyytyväinen lopputulokseen, joka voidaan tiivistää seuraavasti.
Parlamentti on saanut läpi vaatimuksen ympäristövaikutusten valvonnasta, joka ei sisältynyt neuvoston yhteiseen kantaan. Se merkitsee varmistumista siitä, että korjaaviin toimiin voidaan ryhtyä, jos valvonnan aikana käy ilmi, että toimet eivät ole olleet riittäviä. Haitalliset vaikutukset on myös voitava tunnistaa ja, kuten sanottu, korjaaviin toimiin on ryhdyttävä mahdollisimman varhaisessa vaiheessa.
Kovaa taistelua käytiin myös siitä, sisällytetäänkö rakennerahastot, maatalousrahastot ja ehdokasvaltioiden rahastot direktiivin soveltamisalaan. Lopuksi saimme kuitenkin läpi poliittisen kannanoton, jonka mukaan niin tehdään ja jonka mukaan nykyiset poikkeukset rajoitetaan nykyisen ohjelmakauden päättymiseen (2006-2007). En ollut täysin tyytyväinen tähän ratkaisuun. Siihen liitettiin sen vuoksi komission yksikköjen laatima tiedote, jossa vahvistetaan, että sen on tietenkin koskettava myös EU:n omia suunnitelmia ja ohjelmia.
Toinen tärkeä kohta, joka muotoiltiin hyvin, oli rajat ylittävät kuulemismenettelyt yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa ja julkisten kuulemisten järjestäminen.
Haluaisin kiittää kaikkia tähän työhön osallistuneita: puheenjohtajavaltio Ruotsia sen määrätietoisesta asian käsittelystä, komissiota kaikesta asiantuntemuksesta sekä niitä kollegoita, jotka ovat osallistuneet valiokunta- ja valtuuskuntatyöhön, niiden kaikkien muiden lisäksi, jotka ovat osallistuneet valtuuskuntaan. Kiitos teille kaikille!

Sacconi
Arvoisa puhemies, olemme pääpiirteittäin tyytyväisiä sovittelussa aikaansaatuun sopimukseen. Neuvosto on hyväksynyt kaikki keskeiset pyynnöt, jotka parlamentti on esittänyt kahdessa viimeisessä käsittelyssä. Velvollisuus toteuttaa ympäristövaikutusten arviointi erittäin varhaisessa aluesuunnittelun vaiheessa antaa todellakin mahdollisuuden ottaa ympäristönäkökohdat täysin huomioon jo aluesuunnittelua koskevien suunnitelmien ja ohjelmien ideointivaiheessa.
Unioni on viimeinkin käsittänyt, ettei pidä enää rajoittua huolehtimaan jälkikäteen lyhytnäköisen suunnittelun aiheuttamista haitoista. Tässä mielessä direktiivin soveltamisalan laajentaminen koko joukkoon unionin yhteisrahoitusta saavia suunnitelmia ja ohjelmia on suuri askel eteenpäin. Erityisesti kehityksestä jäljessä olevilla alueilla ne ovat käytännössä ainoat toteutetut ohjelmat. Yksityiskohtaiseen luettelointiin menemättä tekstissä asetetaan 3 artiklassa selkeästi periaate, jonka mukaan kaikista suunnitelmista ja ohjelmista, joilla voi olla merkittäviä ympäristövaikutuksia, on tehtävä ympäristöarvio.
Komiteassa syntyneen yhteistyöhengen - jonka luomisessa esittelijän toiminta oli ratkaisevassa asemassa - ansiosta saavutettiin myös merkittäviä tuloksia, kuten tarkempi määritelmä sille, mitä tarkoitetaan "julkisella kuulemisella", ja eri menettelyjen välisen hierarkian täsmentäminen paikallishallintojen tarpeettoman liikakuormittamisen välttämiseksi.
Kokonaisuudessaan kyse on erittäin hyödyllisestä sääntelyvälineestä, jolla voidaan välttää kiusaus, joka on aina olemassa jäsenvaltioissa - kuten parhaillaan muodostettavana olevan Italian hallituksen tulevien ministereiden viimeaikaiset lausunnot ovat osoittaneet - eli se, että nopeutetaan raskaiden infrastruktuuritoimien hyväksymistä sivuuttamalla ainakin osittain yhteisölainsäädännön mukaiset menettelyt.

Schnellhardt
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, tänään on tullut taas ilmi, että Euroopan unionin ympäristöpolitiikasta on muodostunut viime vuosina unionin politiikan painopistealue. Useat ympäristön ja ihmisten terveyden suojelua koskevat aloitteet sekä luonnonvarojen varovainen ja järkevä käyttö ovat varmasti tarpeellisia ja välttämättömiä asioita. Sovittelukomiteassa nyt aikaansaatu kompromissi tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista on siksi myös tärkeä osa Euroopan unionin ympäristöpolitiikkaa.
On ilahduttavaa, ettei tässä direktiivissä ole enää niitä lukuisia epäselviä ja ennakoimattomia kohtia, joita oli ensimmäisessä ja toisessa käsittelyssä. Erityisen myönteistä on, että monet käsitteet - ja haluan mainita tässä yhteydessä ainoastaan käsitteen "julkinen" - on määritelty nyt selkeästi ja ymmärrettävästi. EU:n taloudellisen tuen, myös rakennerahastojen kautta myönnettävän tuen, sisällyttäminen direktiiviin on varmasti hyvä ehdotus. Tässä yhteydessä on kuitenkin syytä huomauttaa, että byrokratian esteet ja minusta osittain aivan liialliset vaatimukset saattavat rakennerahastovarojen hakijan jo nyt melkoiseen aikapaineeseen.
Jos rakennerahastojen kautta myönnettävien tukien yhteyteen vaaditaan nyt siis uusia esivalmisteluja, byrokratiaa on sen jälkeen ehdottomasti vähennettävä muilla aloilla. Painotan selkeästi, ettei saisi synnyttää sellaista käsitystä, että ympäristövaikutusten arvioinnin mukaanotto vaarantaa tuet. Haluaisin osoittaa toisenkin heikon kohdan: on syytä epäillä, sovelletaanko ympäristövaikutusten arviointia tekstin mukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa samalla tavalla. Tärkeiden sääntöjen soveltaminen ja täytäntöönpano jätetään liian usein jäsenvaltioiden tehtäväksi. Se ilahduttaa varmasti EU:n alueellistumisen kannattajia, mutta auttaa tuskin saavuttamaan yhdenmukaisia käytäntöjä Euroopan unionin alueella. Lisäksi pelätään kilpailun vääristymistä. Tämä on minusta selvästi heikko kohta sovittelukomitean tekemässä kompromississa.
Jos ympäristövaikutuksia arvioidaan yhdessä valtiossa vain mahdollisten vaarojen osoittamiseksi, mutta toisessa valtiossa taas samat ympäristövaikutusten arviointitulokset voivat johtaa kyseenalaisten toimien kieltämiseen, voidaan tuskin puhua sisämarkkinoiden kannalta järkevästä järjestelystä. Meidän olisi tarkkailtava tulevien vuosien aikana tapahtuvaa kehitystä ja ryhdyttävä sitten sen mukaisiin toimiin.

Wallström
. (EN) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen hyvin iloinen, että tämä direktiivi on nyt tulossa hyväksymisen viimeiseen vaiheeseen. Se on todellakin tärkeä uusi väline, joka vahvistaa ympäristönäkökohtien liittämistä päätöksentekoon, ja olen erityisen tyytyväinen, että sovittelukomitea hyväksyi 21. maaliskuuta vahvistetun yhteisen tekstin.
Yhteiseen kantaan on tehty joitakin merkittäviä parannuksia lopullista direktiiviä varten, kuten seurannan käyttöönotto tai ympäristöselontekojen laatua koskevien säännösten vahvistaminen. Tämän mahdollistivat parlamentin ehdotusten korkea laatu ja se, että neuvosto suostui ottamaan ne mukaan yhteismenettelyn mukaisesti. Haluan erityisesti kiittää esittelijä Schörlingiä sekä sovittelukomitean jäseniä. Tämän direktiivin kansainvälinen merkitys näkyy myös siinä, että se toimii jo mallina yhteisrahoitteisen toiminnan pöytäkirjalle, jota kehitellään parhaillaan Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomissiossa. Tämä on todiste siitä ympäristön parantamisesta, jota Euroopan yhteisö voi tehdä ja jota sen pitäisi tehdä jatkossakin.

Puhemies
Kiitos paljon, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen renkaat
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana De Roon laatima parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0178/2001) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen renkaista ja renkaiden asentamisesta annetun neuvoston direktiivin 92/23/ETY muuttamisesta (C5-0130/2001 - 1997/0348(COD)).

De Roo
. (NL) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, melu on yksi suurimmista ympäristöongelmista. Se on yksi harvoista ympäristöongelmista, josta hyvin moni kärsii ja josta hyvin monella on jonkinlaisia kokemuksia. Tämä todettiin jo viidennessä ympäristöä koskevassa toimintaohjelmassa, ja Euroopan komissio lupasi tehdä ehdotuksia, mutta lähes kymmenen vuotta on kulunut komission juurikaan näkemättä vaivaa asian hyväksi.
Kaikista melunlähteistä tärkeimpiä ovat henkilö- ja kuorma-autot. Yli 40 km/h tai 50 km/h ajavien autojen melu ei aiheudu niinkään moottorista kuin renkaista ja erityisesti renkaiden ja tienpinnan kosketuksesta.
Sisäasioiden neuvostossa melua koskeva näkökohta on laiminlyöty lähes täydellisesti. Ympäristöä koskevaan näkökohtaan on kiinnitetty tuskin lainkaan huomiota. Sen takia Euroopan parlamentti päätti toisessa käsittelyssä yrittää vähentää autonrenkaiden melutasoa kaksi desibeliä. Kaksi desibeliä saattaa vaikuttaa vaatimattomalta, mutta kolme desibeliä merkitsisi jo lähes melun puolittamista. Yhteinen kanta oli niin väljä, että 70 prosenttia autoista täyttää jo nyt uudet äänistandardit. Tämä koskee ainakin Pohjois-Eurooppaa.
Neuvottelujen vakavuus ei ole juuri liikuttanut neuvostoa. Ministerit eivät hyväksyneet edes parlamentin esittämää kompromissiehdotusta, jossa melutason laskeminen kahdella desibelillä puolitettiin melutason laskemiseksi yhdellä desibelillä. Pääsimme kuitenkin lopulta kompromissiin, jossa pallo on taas komissiolla. Komissioon kohdistuu nyt suuri paine valmistella tulevaisuudessa pidemmälle meneviä ehdotuksia autonrenkaiden aiheuttamasta melusta.
Hiljaisia autonrenkaita on jo nyt markkinoilla. Tällaisista hiljaisista autonrenkaista pitää tulla tulevaisuuden standardi, ja Euroopan unionin alueella toimivien valmistajien pitää valita hiljaiset autonrenkaat sen sijaan, että ne jäävät polkemaan paikoillaan.
Vierintävastusta koskevan lainsäädännön muuttaminen on myös tärkeää. Siitä voi olla suurta hyötyä erityisesti hiilidioksidiongelman eli kasvihuonekaasujen torjunnassa. On mahdollista saavuttaa ainakin 5-10 prosenttia. Myös tässä kompromississa pallo on taas Euroopan komissiolla. Sovittelukomitea on loppujen lopuksi päässyt kohtuulliseen kompromissiin, ja siksi kehotan koko Euroopan parlamenttia tukemaan tätä tulosta.
Vielä lyhyt silmäys tulevaisuuteen. Melutason voimakas alentaminen ei onnistu pelkästään tekemällä hiljaisista renkaista eurooppalainen standardi, vaan siihen vaaditaan myös hiljaista asfalttia. Silloin tieliikenteen melutasoa voidaan alentaa viisi desibeliä. Minun oman maani, Alankomaiden, kansalaisista 40 prosenttia valittaa liikenteen melua, ja siellä on parhaillaan käynnissä koehanke, jossa melua voidaan vähentää jopa kymmenen desibeliä hiljaisen asfaltin avulla.
Toivon, että Euroopan komissio ei tarkastele uusissa ehdotuksissaan pelkästään hiljaisia autonrenkaita vaan myös hiljaista asfalttia, sillä liikenteen aiheuttama melu on yhä useamman ihmisen riesa.

Lange
Arvoisa puhemies, my favorite Commissioner, kun ostin puoli vuotta siten autooni uudet renkaat, valitsin sellaiset, joiden meluarvo oli 71 desibeliä. Se on kolme desibeliä pienempi kuin raja-arvo, joka meidän on tarkoitus hyväksyä huomenna vuodeksi 2005. Arvoisa komission jäsen, eihän siinä ole oikeastaan mitään järkeä, että markkinoilla on jo nyt renkaita, joiden meluarvo alittaa kolmella desibelillä normin, joka meidän on tarkoitus hyväksyä vuodeksi 2005. Jotkut varmasti ajattelevat, että rengas on ehkä hiljainen, mutta turvaton, ja auto kuluttaa niiden vuoksi enemmän polttoainetta. Se ei pidä paikkaansa! Ostamieni renkaiden vierintävastus on oleellisesti keskimääräistä pienempi, ja lisäksi niiden pito- ja vesiliirto-ominaisuudet ovat tavallista parempia. Renkaat ovat siis hiljaiset, taloudelliset ja samalla turvalliset. Renkaissa muuten lukee mainoksena reducing co2 (vähentää hiilidioksidia), ja minusta se on aivan oikein.
Tässä asiassa on mahdollisuus siis tehdä ehdotettua enemmän. Sikäli kompromissi on minusta vielä juuri ja juuri hyväksyttävä. Teidän ja komission pitäisi mennä joskus katsomaan, mitä markkinoilla on tarjolla, ja esittää sitten mahdollisimman pian uusi ehdotus melun vähentämiseksi - turvanormeja unohtamatta - ja luulen parlamentinkin lähtevän innokkaana mukaan tähän kehitykseen.

Puhemies
Kiitos paljon, jäsen Lange. Uskon, että moni kollegoistani haluaisi tietää äsken kuvailemienne renkaiden merkin.

Liikanen
. (EN) Haluan onnitella Euroopan parlamenttia, jäsen Provanin johtamaa valtuuskuntaa sekä esittelijä de Roota siitä, että ne pääsivät neuvoston kanssa tästä direktiivistä yksimielisyyteen.
Haluan korostaa, että tämän direktiivin myötä Euroopan yhteisö laittaa teollisuuden tuottamaan hiljaisempia renkaita kaikkien Euroopan kansalaisten eduksi. Direktiivi on vasta ensimmäinen mutta tärkeä askel merkittävässä edistyksessä maantiekuljetusten aiheuttaman häiriön hallinnan parantamiseksi. Lisää askelia tullaan ottamaan ympäristön suojelun ja renkaiden tieliikenteen turvallisuusnäkökohtien parantamiseksi. Tämä vie Euroopan rengasteollisuuden koko maailman tekniikan johtoasemaan.

Puhemies
Kiitos paljon, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettava varainhoitoasetus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Dell'Alban laatima budjettivaliokunnan mietintö (A5-0176/2001) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi (EY, EHTY, Euratom) Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta (KOM(2000) 461 - C5-0627/2000 - 2000/0203(CNS)).

Dell'Alba
. (FR) Arvoisa puhemies, on kunnia puhua 10 minuuttia tässä kollegoita täynnä olevassa salissa mietinnöstä, joka on kuitenkin aika tärkeä ja jopa jännittävä sen mieliin tuomien teemojen sekä siihen liittyvän sisällön puolesta. Kyseessä on Euroopan unionin varainhoitoasetus, rahoitusta koskevan sovun uudelleen löytäminen, ja se on luonnollisesti osa unionin, komissiomme uudistamista, johon oli syynä komission hajoamiseen johtanut asiantuntijakomitean raportti, jota parlamentti ja sen toimivaltaiset valiokunnat, erityisesti talousarvion valvontavaliokunta arvostivat kovasti.
Muistamme kaikki, kuinka erityisesti talousarvion valvontavaliokunta halusi korostaa asiantuntijakomitean tekemän työn merkitystä. Yksi tärkeimmistä uudistuksista, jota asiantuntijat suosittelivat ja jota kollegamme van Hulten suositteli kuulussa mietinnössään, jota parlamentti tuki, koskee ensisijaisesti keskeistä uudistusta, jota tässä varainhoitoasetuksessa puolletaan, eli varainhoidon valvonnan lakkauttamista sen nykyisessä muodossa kaikkine soveltamisvaikeuksineen sekä tilintarkastuksen käyttöönottoa jälkikäteisvalvontaa varten, eli muutetaan kaavaa muuttamatta järjestelmää, jotta valvonnasta saadaan asiantuntijoiden omien sanojen mukaisesti entistä perusteellisempaa ja tehokkaampaa.
Tästä ehdotuksesta johtui, että valiokuntamme, niin talousarvion valvontavaliokunta kuin budjettivaliokuntakin, seurasivat siis Euroopan komission mallia, ja nimenomaan tätä kohtaa haluan painottaa, sillä puheenvuoroni toisessa osassa keskityn esitettyihin tarkistuksiin, jotka vaikuttavat minusta varsin erikoisilta tämän aiheen yhteydessä.
Havainnollistaakseni mietintöäni aion näinä viitenä minuuttina, jotka minulla on esittelijänä jäljellä, ylistää vielä uudistusta ja sanoa, arvoisa komission jäsen, että tutkimme tarkasti ehdotustanne ja että teimme siihen 260 tarkistusta, mikä todistaa, että teimme perusteellista työtä. Molemmat valiokunnat - Hughes-menettelyn mukaisesti - yhdessä kollegamme van Hultenin kanssa, jota kiitän tiiviistä yhteistyötä, tekivät paljon töitä edetäkseen ja noudattaakseen aikataulua, jota uskoimme neuvoston pyytävän meiltä, sillä se halusi käsitellä tätä kysymystä 5. kesäkuuta kokoontuvassa Ecofin-neuvostossa. Pyysimme turhaan, että neuvosto osallistuisi tähän keskusteluun - nyt on myöhäistä, neuvosto ei ole täällä, eikä se haittaa - mutta välitämme sille viestin, että meitä pyydettiin kiirehtimään, ja me kiirehdimme. Teimme työn muutamassa kuukaudessa, ja voin vakuuttaa teille, ettei työ ollut helppo.
Seurasimme siis mallianne, arvoisa komission jäsen. Teimme paljon tarkistuksia. Useilla aloilla yritettiin varmaan hoppuilla, yhtyä komission näkemykseen avoimuudesta, paremmasta budjettikurista, järjestelmän tehostamisesta, vaatimusten selkeämmästä, avoimemmasta sekä nopeammasta soveltamisesta tukien saajien ja joidenkin talousarvioidemme toteuttajien kannalta niissä kohdin, joissa oli todettu puutteita - tämä on pakko sanoa. Havaitsimme kuitenkin joillakin tietyillä aloilla aika paljon viivästymisiä käynnistettyjen mutta vielä maksamattomien hankkeiden täytäntöönpanossa.
Paneuduimme täytäntöönpanijoihin ja yritimme määritellä tarkemmin täytäntöönpanijan käsitteen - arvoisa komission jäsen, toivon, että pidätte työtämme tehokkaana. Säilytimme erityisasetuksen kokonaisena varainhoitoasetuksessa ja ratkaisimme tällä tavoin yhden kiistoistamme. Mielestämme on parempi säilyttää se varainhoitoasetuksessa oikeudellisena välineenä. Otimme käyttöön rahoitusselvitysten käsitteen, joka on "source law", ja yritimme muuttaa sen todelliseksi lainsäädännöksi. Korostimme OLAFin riippumattomuutta. Yritimme parantaa tekstiä, joka mielestämme kaiken kaikkiaan oli oikeansuuntainen.
Tässä olivat viisi minuuttia, jotka käytin esittelijänä. Nyt haluan puhua omasta puolestani ja italialaisten radikaalien poliittisen ryhmän puolesta. Haluan puhua esitetyistä tarkistuksista. Arvoisa puhemies, te tiedätte hyvin, että jotain kummallista on keskustelussa, jossa budjettivaliokunta ja talousarvion valvontavaliokunta on esittänyt 230 tarkistusta, ja meillä on valiokunnan puheenjohtaja, joka esittää tarkistuksia - tietenkin ryhmänsä puolesta. Työjärjestys velvoittaa hänet panemaan nimensä valiokuntansa, johon itsekin kuulun, toiveiden vastaisesti. Onhan sellainen kieltämättä aika kummallista. Voitteko kuvitella, komission jäsen Schreyer, että teette ehdotuksen, jonka komissio hyväksyy, ja seuraavana päivänä komission puheenjohtaja Prodi hyökkää kimppuunne tai torjuu ehdotuksen, jonka komission jäsenten kollegio on sellaisenaan hyväksynyt? Onhan sellainen kummallista. Valiokunta on tarkastellut useita tarkistuksista ja hylännyt ne. Sitten se löytää ne edestään puheenjohtajansa nimissä. Sehän on kuin elokuvasta Kramer vastaan Kramer. Muistan erään kuuluisan ranskalaisen ministerin, joka sanoi: "Ministeri pitää suunsa kiinni tai eroaa."
Arvoisa puhemies, en tiedä, mitä te tekisitte, jos puhemies Fontaine muuttaisi jotain Nizzaa koskevaa tekstiä, jonka parlamentti olisi jo hyväksynyt? Mitä te tekisitte? Itse esittelijänä vastustan tällaista, mutta parlamentin jäsenenä näen tässä aihetta pohdinnalle. Olemmeko edustamamme elimen takaajia vai emmekö saa vastustaa tätä elintä? Tässä on mielestäni jotain outoa. Kuten sanoin, valiokunta hylkäsi useat näistä tarkistuksista. Esittelijän täytyy näin ollen ilmoittaa vastustavansa niitä. Onhan se kiusallista. Jotkin tarkistukset päätettiin valiokunnassa peruuttaa, ja nyt ne ovatkin käsiteltävänä. Sekin on kiusallista, sillä valiokunta oli jo kerran hylännyt ne. Jotkin tarkistukset ovat tulleet tilintarkastustuomioistuimesta. Tilintarkastustuomioistuin ei kuitenkaan ole lainsäädäntöelin. Pidämme kyllä tilintarkastustuomioistuimesta, mutta emmehän me ole täällä Luxemburgin juoksupoikina, vaan hoitamassa omaa lainsäädäntötehtäväämme.
Haluan siis korostaa tätä asiaa - ja käytin siihen monta minuuttia - sillä jokin tässä ontuu, kun jotkin tarkistukset ovat, sanotaanko, täysin kunniallisia, ja ryhmä, jolla on 233 jäsentä, olisi voinut esittää tarkistukset muiden puolesta. Kun näen valiokuntani puheenjohtajan esittävän tarkistuksia mietintöni vastaisesti omalla nimellään ja valiokuntansa kannan vastaisesti, asiasta pitää mielestäni ottaa opiksi. Jos ei ole samaa mieltä valiokuntansa kanssa, siitä täytyy vetää johtopäätökset ja kenties - miksipä ei - harkita eroa tehtävästä, jos tehtävä ei sovi mies- tai naispoliitikolle, joka haluaa panna kaiken likoon - tehköön sen, mutta tehköön sen sitten asemansa ulkopuolella (ei voi olla yhtä aikaa sekä tuomari että pelaaja).
Tästä syystä vastustan erityisesti tarkistussarjaa, jolla pyritään palauttamaan varainhoidon valvojan käsite. Emme ole täällä antamassa komissiolle vastuuvapautta. Valvomme tarkasti, että arvostetun asiantuntijakomitean luoma ja käyttöön ottama sekä sen suosittelema järjestelmä on toimiva järjestelmä, jota voidaan valvoa, ja jos se ei toimi, olemme ensimmäiset tuomitsemaan sen. Järjestelmä on kuitenkin jo käytössä, parlamentti on hyväksynyt sen useaan otteeseen. Suosittelen siis voimakkaasti, että seuraatte mietinnössäni esittämääni ja kollegani van Hultenin esittämää linjaa ja torjutte tämän taannuttamisyrityksen, jolla ei ole sijaa nyt alkavassa keskustelussamme, ja meillä on paljon puhuttavaa.
Arvoisa puhemies, lopetan nyt, sillä emme ole tällä hetkellä tyytyväisiä neuvoston asenteeseen, ja näemme huomenna äänestyksen jälkeen, mikä on parlamentin asenne. En ole varma - kuulkaamme ensin komission kanta - pitäisikö meidän siirtää lopullista äänestystä. Sen näemme kuitenkin huomenna aamupäivällä.

Van Hulten
Arvoisa puhemies, puhun sekä talousarvion valvontavaliokunnan että sosialistien ryhmän puolesta. Onneksi molempien kanta tähän mietintöön on sama. Haluan aloittaa kiittämällä jäsen Dell'Albaa erinomaisesta yhteistyöstä varainhoitoasetuksen käsittelyssä ja kaikkia eri ryhmien kollegoja, joiden kanssa työskentelimme. Useimmat ryhmät osoittivat suurta halukkuutta saavuttaa kompromissi. Haluan erityisesti kiittää liberaalien, vihreiden ja EDD-ryhmää aktiivisesta tuesta sellaisen tarkistuspaketin valmistelemisessa, jonka enemmistö talousarvion valvontakomissiosta saattoi hyväksyä.
Hämmästyin kollegani Dell'Alban tavoin sitä, että suurimman osan tarkistuksista esitti talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtaja. Olen samaa mieltä jäsen Dell'Alban kanssa, että jokaisella parlamentin jäsenellä on oikeus esittää tarkistuksia mietintöihin, myös ryhmänsä puolesta. Valiokunnan puheenjohtajan tapauksessa täytyy kuitenkin miettiä, sekoittaako hän roolejaan valiokuntansa vahingoksi.
Tämänpäiväiset ehdotukset ovat perusteellisimpia muutoksia yhteisön varainhoitoa koskeviin sääntöihin 21 vuoteen. Talousarvion valvontavaliokunnalle varainhoidon valvonnan uudistaminen on tämän ehdotuksen olennaisin asia. Komission ehdotuksessa keskitetyn varainhoidon valvojan ex ante -hyväksymismerkintä lakkautetaan ja pääosastot asetetaan vastuuseen niiden alaisuudessa toteutettujen ohjelmien kulujen kokonaisuudesta. Tämä on yksi keskeisimmistä uudistuksista, joita riippumaton asiantuntijakomitea pyysi vuonna 1999, kun se julkaisi kertomuksensa. Komitea tuli tuolloin siihen johtopäätökseen, että suurin osa sen esiintuomista säännönvastaisuuksista johtui päätöksistä, joille varainhoidon valvonta oli antanut hyväksyntänsä - komitea totesi myös, että hyväksymismerkinnän oletetusti tarjoama laadun takuu oli pelkkä myytti. Se antoi kaksi voimakasta perustetta järjestelmän muuttamiselle: ensinnäkin ennakkotarkastus, toteutettiinpa se sitten yleisesti tai otannalla, ei todennäköisesti ole kovin kannattava menettely. Kaikkien tapahtumien tarkastamisen vaiva on selvästikin suhteeton, kun taas otannalla tuskin on riittävän ennalta ehkäisevää vaikutusta. Toinen ja perustava periaate on, että kaikenlainen ennakkotarkastusten säilyttäminen törmää olennaiseen vastaväitteeseen, että se siirtää todellisuudessa ellei myös virallisestikin vastuun varainhoidon säännönvastaisuuksista henkilöltä, joka hallinnoi kuluja, henkilölle, joka hyväksyy ne. Tämä vastuun siirtäminen tarkoittaa käytännössä, ettei kukaan ole viime kädessä vastuussa.
Myös tilintarkastustuomioistuin pohti varainhoidon valvontajärjestelmän muuttamista lausunnossaan N:o 4/97. Ex ante -hyväksymismerkinnän lakkauttamisesta se päätyi siihen, että ennakkoon annettavan hyväksynnän täydellinen lakkauttaminen ei ole mahdollista, ellei sitä korvata muilla menettelyillä, jotka tarjoavat vähintään yhtä suuren suojan ja joihin voisi osallistua muita varainhoidosta vastaavia virkamiehiä kuin varainhoidon valvoja. Onko tämä ehto täytetty? Laajasti ottaen: kyllä, ainakin tilintarkastustuomioistuimen lausunnon N:o 2/01 mukaan, jossa komission ehdotuksesta todettiin, että taloushallinnon toimijoita ohjaavien määräysten ja siten yhteisön sisäisen valvontajärjestelmän rakenteen uudistaminen olisi merkittävä askel kohti tilintarkastustuomioistuimen suositusten täyttämistä.
Uudistusta tarvitaan kipeästi, se on täysin selvää, mutta kyseessä on myös jossain määrin hyppy tuntemattomaan, ja se voi onnistua vain, jos eräät ehdot täytetään: tulojen ja menojen hyväksyjä täytyy asettaa täydelliseen vastuuseen; epäonnistumiset täytyy tunnistaa ja käsitellä, niitä ei saa peitellä.
(Puhemies kehotti puhujaa auttamaan tulkkeja puhumalla hitaammin.)
Samaiset tulkit kieltäytyvät tulkkaamasta hollanniksi, kun puhun englantia, mutta autan mielelläni.
Toiseksi kurinpitomenettelyä täytyy vahvistaa. Aikaisemmin on tehty liian vähän. Varainhoidon säännönvastaisuuksia käsittelevän komitean perustaminen vahvistaisi menettelyä samoin kuin muut esittämämme tarkistukset. Kolmanneksi sisäisten tarkastajien riippumattomuus täytyy taata samoin kuin pääosastoissa sisäisiä tarkastuksia suorittavien henkilöiden ammatillinen riippumattomuus. Viimeiseksi täytyy ottaa käyttöön varainhoidon valvonnan vähimmäisstandardit. Tämä esitetään tarkistuksessa 72. Tämän määräyksen tehokkuuden varmistamiseksi tarvitaan budjettipääosaston alaisuudessa työskentelevä keskitetty virkamies, jotta voidaan vahvistaa vähimmäisstandardit heikentämättä kuluista vastaavien pääosastojen vastuuta.
Meidän täytyy neuvotella neuvoston kanssa tästä ehdotuksesta. Tämä voidaan toteuttaa tehokkaasti vain lykkäämällä äänestystä lainsäädäntöpäätöslauselmasta työjärjestyksemme mukaisesti. Keskustelu, jota käytiin 24 artiklasta, osoitti, ettei neuvosto välitä lainkaan parlamentin näkemyksistä, vaikka budjettivaliokunnan puheenjohtaja on tänään paikalla, ja tämä on erityisen hämmästyttävää, kun puheenjohtajavaltiona on Ruotsi.
Useat kansalliset hallitukset ovat esittäneet minulle viime viikkoina pyynnön, että toimittaisimme äänestyksen viiveettä. Surullinen tosiasia tämänhetkisessä toimielinjärjestelmässä on, että jos parlamentti haluaa äänensä kuuluviin, sen täytyy turvautua poikkeuksellisiin taktiikoihin. Kannatan nopeaa uudistamista, mutta näin tärkeän asian ollessa kyseessä - varainhoitoa koskevat säännöt saattavat pysyä voimassa seuraavat 21 vuotta - emme saa antaa ylimielisen neuvoston sivuuttaa parlamentin oikeutettuja odotuksia neuvotteluista.

Puhemies
Kiitos, jäsen van Hulten. Vakuutan teille, että puheenne tulkattiin täydellisesti hollanniksi.

Deva
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, minulla on ilo puhua esittelijä Dell'Alban ja erityisesti lausunnon valmistelija van Hultenin jälkeen; vaikka en jaakaan hänen poliittisia näkemyksiään, tunnustan hänen pätevyytensä nuorena henkilönä, joka tulee varmasti jonain päivänä johtamaan Euroopan unionin suureen menestykseen. Tunnustan myös, että budjettikuri perustuu joihinkin periaatteisiin: yhtenäisyyteen, vuosittaisuuteen, tasapainoon, laskentayksikköön, kokonaisvaltaisuuteen ja määriteltävyyteen. Ulkosuhteita koskevat talousarviot vaativat kuitenkin myös avoimuutta, sillä ne ovat jatkuvasti alttiina korruptiolle. Ulkosuhteita koskevien talousarvioiden yhteydessä meidän täytyy tarkastella useita käytännön ongelmia.
Ensinnäkin kehitysyhteistyö hyötyy enemmän monivuotisista ohjelmista kuin vuotuisista ohjelmista, mutta asia ei ole näin EU:ssa. Meillä on vuotuinen ohjelma, joka ei toimi johdonmukaisesti tulostavoitteiden kannalta. Toiseksi tulostavoitteita ei mitata suhteessa ulkosuhteita koskeviin talousarvioihin, joten emme loppujen lopuksi tiedä, mitä olemme veronmaksajien rahoilla tehneet. Emme voi koskaan palata parlamenttiin raportoimaan veronmaksajien rahojen käytöstä. Kolmanneksi ulkosuhteita koskevia talousarvioiden määrärahoja jätetään jatkuvasti käyttämättä, vaikka puutteenalaiset kärsivät köyhyydestä, aliravitsemuksesta, nälänhädästä, taudeista, kehittymättömyydestä sekä opetus- ja elämänlaadun parantamisen mahdollisuuksien menetyksistä.
Silti sen sijasta, että palauttaisimme varat, joiden talousarvion toteuttamisen alussa ennustetaan jäävän käyttämättä - ja jotka voitaisiin palauttaa jäsenvaltioille, jotta ne voisivat käyttää varat tehokkaasti - säästämme näitä varoja yli kolme vuotta ja sitten ylitämme ne.
Haluan olla ylpeä työstämme. Haluan maailman tunnustavan, että tarjoamme huomattavaa apua. Haluan, että kehitysapuohjelmamme on maailman paras. Meillä on paljon työtä edessämme, ennen kuin pääsemme siihen.

Theato
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää teille erityiset kiitokset, kun huomautitte, ettei esittelijän puheaikaa saa käyttää omien mielipiteiden esittämiseen - ei varsinkaan noin terävästi, melkeinpä herjaavasti! Haluaisin protestoida sitä, että saan tavallisena parlamentin jäsenenä jonkinlaisen kiellon esittää lausuntoja ja mielipiteitäni aiheesta, jota en ole koskaan salaillut - olenhan myös parlamentin jäsen ja puhun myöhemmin vielä ryhmäni puolesta. Minulla on myös oikeus allekirjoittaa ryhmän puolesta tarkistuksia, joita meidän ryhmämme kannattaa. Pyydän lisäksi kiinnittämään huomiota siihen, että esittelijän on pysyttävä puolueettomana ja edustettava valiokunnan mielipidettä.
Puhun täällä parlamentin jäsenenä, en puheenjohtajana, enkä ole allekirjoittanut koskaan mitään puheenjohtajana. Pyydän, että nämä kaksi asiaa pidetään erillään ja ettei työskentelyä sotketa tällä tavalla. Meidän valiokunnassamme on oikeastaan aivan hyvä ilmapiiri. Minua kyllä hieman kauhistuttaa, miten täällä tänä iltana menetellään!

Averoff
Arvoisa puhemies, haluan hieman muuttaa syntynyttä ilmapiiriä ja olla hieman myönteisempi. Haluaisin aluksi onnitella kaikkia niitä, jotka osallistuivat tämän tärkeän mietinnön laatimiseen. Mietintö on vaativa, aikaa vievä ja vaikea laajuutensa ja monien erityiskysymysten vuoksi.
Huomenna äänestettävistä tarkistuksista syntyvä lopputulos on mielestäni monien näkemysten tasapainoinen yhteenveto, ja uskon, että se parantaa merkittävästi alkuperäistä ehdotusta. Toisaalta siihen sisältyy Euroopan parlamentin esiin tuomat perusprioriteetit, ja toisaalta siihen sisältyy monia tilintarkastustuomioistuimen huomioista ja ehdotuksista. Nykyisin tilintarkastustuomioistuin ei suhtaudu suopeasti komission joustotarpeeseen talousarvion toteuttamisessa. Mietintöön ehdotetaan parannuksia, jotka koskevat menojen jakamista, hyödyllisiä ja tarpeellisia täydennyksiä sekä yksinkertaistamista, jolla tähdätään selkeyteen ja uuden asetuksen määräysten läpinäkyvyyteen, ja lopuksi, se vahvistaa taloudellisten toimijoitten vastuuta puuttumatta niiden itsenäisyyteen ja riippumattomuuteen. Näkemykseni mukaan ehdotetut lisäykset ovat oikean suuntaisia ja varmasti auttavat lisäämään varainhoitomääräysten tehokkuutta, mutta eivät tarkoita, etteikö muita parannuksia tarvittaisi.
Arvoisa puhemies, en haluaisi puhua pitempään, mutta ennen kuin päätän puheenvuoroni, minäkin haluaisin korostaa erästä valitettavaa epäjohdonmukaisuutta. Ottaen huomioon että Euroopan parlamentti on toinen budjettivallan käyttäjistä, varainhoitoasetuksessa sen toimivalta ei valitettavasti ole vastaava, vaan rajoittuu käytännössä neuvoston kuulemiseen. Mielestäni meidän on käytössämme olevin keinoin vaadittava, että myös meitä todellakin kuullaan ja että käydään aidon konsensuksen hengessä tasaveroinen vuoropuhelu osana komission ja neuvoston neuvottelumenettelyä.
Tästä syystä myös minä yhdyn siihen kantaan, että huomenna parlamentin tulee hyväksyä vain tarkistukset.

Casaca
Arvoisa puhemies, varainhoitoasetuksen uudelleenlaatiminen on väistämättä raskas prosessi. Tässä asetuksessa kyse ei ole ainoastaan talousarviosta vaan myös kirjanpidosta ja tilintarkastuksesta sekä talousarvion pääasiallisten toimijoiden velvollisuuksista ja vastuualueista. Kaikkia näitä aiheita on käsitelty samassa sopimuksen artiklassa, jossa niille vaaditaan yhtäläistä menettelyä, mutta se ei kuitenkaan merkitse sitä, että niitä käsiteltäisiin välttämättä samoissa asetusteksteissä. Se, että asetuksen hyväksymiseen vaaditaan neuvoston yksimielisyys, vaikeuttaa vielä enemmän sen muuttamista. Ehkä juuri näistä syistä prosessi on ollut käynnissä jo vuoden 1996 heinäkuusta asti, jolloin komissio esitti ensimmäisen uudelleenlaatimista koskevan ehdotuksensa. Kaikki viittaa myös siihen, ettei prosessi ole vielä päättynyt.
Tärkeimpänä huolenaiheenamme asetuksen laatimisessa uudelleen on siis luonnollisesti se, että tekstistä, josta on tullut hajanaisten sääntöjen ja määräysten sekasotku, on tehtävä jälleen johdonmukainen. Talousarvion laatimisen yhteydessä meidän ei ole mahdollista eikä toivottavaa unohtaa asiaankuuluvia alakohtaisia asetuksia erityisesti maatalousmenojen, rakennerahastojen, tutkimuksen ja kehityksen sekä ulkoisten toimien osalta, eikä myöskään tärkeän budjettikuria koskevan toimielinten välisen sopimuksen sisältöä. Koska tässä asiassa ei ole poliittisesti tai laillisesti hyväksyttävää polkea olemassa olevia asetuksia ja sopimuksia hyväksymällä varainhoitoasetuksessa niiden vastaisia määräyksiä, alakohtaisiin asetuksiin sisältyvät erityissäännöt on supistettava mahdollisimman vähiin, minkä lisäksi niiden pitää olla täydellisessä sopusoinnussa varainhoitoasetuksen sääntöjen kanssa. Yhtä tärkeää on sovittaa toimielinten välinen sopimus yhteen varainhoitoasetuksen kanssa ja harkita varainhoitoasetuksen sisällyttämistä tuon sopimuksen tarkistamiseen tulevaisuudessa.
Toinen merkittävä kysymys koskee yhteisön talousarviojärjestelmän jakautumista maksusitoumuksiin ja -määräyksiin, samoin kuin niiden täytäntöönpanoon tarvittavia määräaikoja. Nykyisessä järjestelmässä on tunnetusti heikkouksia ja ongelmia, mutta ei ole lainkaan varmaa, että komission ja vielä vähemmän muiden toimielinten ehdottamilla uudistuksilla parannetaan tilannetta. Tätä asiaa on tärkeää harkita perusteellisemmin, ja arvion on pohjauduttava nykyjärjestelmän toiminnan täydelliseen ja huolelliseen tarkasteluun. Toivomme, että komissio kiinnittää siihen tarvittavaa huomiota tulevissa ehdotuksissaan.
Eräs erittäin merkittävä kysymys koskee maksumääräysten viivästymistä. Eurooppalaiset toimielimet hyväksyivät äskettäin komission ehdotuksesta direktiivin, jossa määrätään sekä julkiselle että yksityiselle virkavallalle ankaria taloudellisia rangaistuksia, mikäli ne eivät noudata 30 päivän enimmäismaksuaikaa. Miten siis on mahdollista, että eurooppalaiset toimielimet yrittävät saada erivapauden säännöistä, jotka on hyväksytty koskemaan kaikkia muita unionin yksityisiä tai julkisia toimielimiä? Tästä asiasta haluamme todeta, että komission tiedonanto asiasta ei ole tyydyttävä. Ainoastaan se, että komissio itse sitoutuu noudattamaan esimerkillisesti samoja sääntöjä, joita se on esittänyt toisia varten, voidaan hyväksyä. Samalla tavalla meille sosialisteille on kunnia-asia saada parlamentin poliittiset ryhmät noudattamaan poikkeuksetta menettelyjä, jotka hyväksymme täällä koskemaan muiden toimielinten yhteisön rahoittamia menoja. Seuraamme tarkasti, millä tavoin kukin suhtautuu tähän asiaan huomenna toimitettavassa äänestyksessä.
Lopuksi meidän on pantava merkille, ettei neuvosto ole vastannut toistuviin pyyntöihimme, jotka koskevat keskustelun järjestämistä varainhoitoasetukseen sisällytettävistä tarkistuksista. Olisi järjetöntä eikä lainkaan hyväksyttävää, että Euroopan parlamentilta, josta talousarvion hyväksyminen viime kädessä riippuu, vietäisiin valta puuttua tässä asetuksessa esitettyihin sääntöihin. Näissä oloissa meille ei jää muuta mahdollisuutta kuin lykätä parlamentin lopullisen kannan esittämistä.
Haluan päättää puheenvuoroni onnittelemalla erinomaista työtä tehneitä jäseniämme, esittelijä Gianfranco Dell'Albaa ja lausunnon valmistelija Michiel van Hultenia, ja esitämme toivomuksen, että tämä työ jatkuisi samassa yhteistyön hengessä kuin tähänkin asti.

Virrankoski
Arvoisa puhemies, aivan aluksi haluan kiittää esittelijää Gianfranco Dell'Albaa loistavasta mietinnöstä. Sen laatiminen, muutosehdotusten analysointi ja kompromissien esittely on ollut suunnaton työ. Siinä suhteessa tämä mietintö ja sen valmistelu on ollut aivan omaa luokkaansa. Samoin haluan kiittää Michiel van Hultenia erittäin hyvästä yhteistyöstä. Varainhoitoasetuksen uudistus on tärkein askel komission ja koko EU:n hallinnon modernisoinnissa. Sen tärkein päämäärä on parantaa hallinnon tehokkuutta, selkeyttää henkilökohtaista vastuuta ja nopeuttaa rahaliikennettä. EU:n maine laskujen maksajana on synkkä, sillä maksut viipyvät moninkertaisesti sen ajan, joka liike-elämässä ja jäsenmaiden maksuliikenteessä on hyväksyttävää.
Suurin syy uudistukseen on kuitenkin henkilökohtaisen vastuun ja tilivelvollisuuden selkeyttäminen. Tämä toteutuu ainoastaan siten, että sekä hallinnollinen että taloudellinen vastuu yhdistetään selkeästi samoille henkilöille, kuten nyt tehdään. Varainhoitoasetuksen uudistus on välttämätön hallinnon tehostamiselle. Se avaa mahdollisuuden tulosvastuullisen hallinnon kehittämiseen ja toimintoperusteiseen budjetointiin. Tällöin virastojen ja toimielinten toimintaa voidaan ohjata enemmän tavoitteiden ja tulosten perusteella eikä valvonnan ja yksityiskohtaisten määräysten avulla. Byrokratia vähenee ja samalla virastoille annetaan mahdollisuus itse parantaa omat työtapansa. Samalla niiden oma vastuu työstään kasvaa. Uudistuksen läpivieminen merkitsee kuitenkin henkilöstösääntöjen uudistamista, joka puolestaan edellyttää hyvää yhteistyötä muun muassa työntekijäjärjestöjen kanssa. Muutos on kuitenkin aivan välttämätön.
Lopuksi haluan esittää joitakin ryhmäni kannalta tärkeitä yksityiskohtia. Myönnettyjen määrärahojen käytölle on asetettava kolmen vuoden katto, minkä jälkeen käyttämätön osa peruuntuu. Määrärahojen siirto seuraavalle vuodelle on tärkeä väline joustavan budjettipolitiikan hoitamiseksi. Peruslähtökohtamme on, että tuemme esittelijän ehdotuksia.

Theato
Arvoisa puhemies, nykyinen varainhoitoasetus on vanhentunut. Se ei enää vastaa nykyaikaisen taloushallinnon vaatimuksia. Komissio on esittänyt ehdotuksen uudeksi varainhoitoasetukseksi, joka perustuu hajautettuun vastuuseen ja avoimuuteen. Esittelijä Dell'Alba ja lausunnon valmistelija van Hulten tutkivat tämän ehdotuksen budjettivaliokunnassa ja talousarvion valvontavaliokunnassa sekä ehdottivat siihen tarkistuksia. Siitä heille kiitos ja kunnia!
Minun ryhmäni mielestä jotkin kohdat jäävät avoimiksi. Ensinnäkin: tuoreimmassa petostentorjuntaa koskevassa komission vuosikertomuksessa vuodelta 2000 todettiin, että petosten ja säännönvastaisuuksien määrä oli noussut äkillisesti edelliseen vuoteen verrattuna. Oli menetetty noin kaksi miljardia euroa. Tämä kokemus opettaa, että parhaimmassa tapauksessa 15-20 prosenttia tappioista saadaan takaisin. Onko silloin järkevää korvata ennalta ehkäisevä ennakkovalvonta riippumattomalla varainhoidon valvonnalla? Emme halua palata jäykkiin keskitettyihin ennakkotarkastuksiin, joiden toteuttajat ottivat vastuun asiasta ja antoivat turvallisuudesta väärän kuvan. Hajautettujen riippumattomien varainhoidon valvojien pitäisi tulevaisuudessa pikemminkin auttaa ehkäisemään veronmaksajien rahojen laiton etukäteen tuhlaaminen tehokkaampien riskianalyysien ja pistokokeiden avulla.
Toiseksi: kun kaikilla tasoilla on enemmän vastuuta, taloushallinnon toimijat on saatettava tulevaisuudessa korvausvelvollisiksi laiminlyönneistä tai varainhoitoa koskevien sääntöjen tahallisesta rikkomisesta. Pyrimme luomaan tarkistuksellamme tähän oikeudenmukaisen menettelyn kaikkien toimielinten riippumattoman elimen avulla.
Riippumattomuudesta puheen ollen olemme hämmästyneitä, että komissio on poistanut vähin äänin sisäisten tarkastajien nykyisen varainhoitoasetuksen mukaisen kanneoikeuden uutta varainhoitoasetusta koskevasta ehdotuksestaan. Esitämme tarkistuksessa sen palauttamista.
Viimeinen asiani koskee hankintaneuvontaa. Sopimusten hankintaan liittyvät asiat kuuluvat neuvoa-antavalle komitealle. Parlamentti päätti Strasbourgin viime istunnossa tämän menettelyn uudistuksesta. Luulen, että annamme itsestämme epäuskottavan kuvan, jos jo kahden viikon kuluttua vaadimme tämän elimen poistamista.

Doorn
Arvoisa puhemies, minäkin olen tutustunut Euroopan komission äskettäin ilmestyneeseen mietintöön petosten torjunnasta. Petoksen ja epätarkkuuksien seurauksena katosi vuonna 2000 kaksi miljardia euroa verorahoja. Se on poikkeuksellisen huolestuttavaa. Euroopalla on jo toki ennestään huono maine tässä asiassa, ja sen torjumiseksi pitää tehdä kaikki mahdollinen.
Keskustelemme tänä iltana varainhoitoasetuksen muuttamisesta. Haluan tehdä sen vuoksi pari huomautusta. Ei liene yllätys, että minäkin kannatan tehokasta ja nykyaikaista valvontaa. Komissio ja esittelijät haluavat kokonaan poistaa keskitetyt riippumattomat ennakkotarkastukset. Niiden tilalle halutaan tuoda hajautetut jälkikäteistarkastukset. Keskustelimme siitä jo aiemmissa yhteyksissä. Silloin huomautin, että riippumattoman jälkikäteistarkastuksen käyttöönotto on hyvä asia, mutta se ei saa tapahtua riippumattoman ennakkotarkastuksen kustannuksella. Jos otamme sen yleisesti käyttöön, niin pelkään, että lopputulos muistuttaa lähinnä painajaisunta.
Kannatan kyllä järjestelmää, jossa riippumaton jälkikäteistarkastus on sääntönä. Mahdollisuus riippumattomaan ennakkotarkastukseen pitää kuitenkin säilyttää. On suuri joukko tilanteita, joissa sääntöjenvastaisuuksien paljastuttua tarvitaan välttämättä järjestelmällistä tai otokseen perustuvaa ennakkotarkastusta. Jos poistamme tämän mahdollisuuden nyt varainhoitoasetuksesta, niin luovutamme tärkeän välineen petoksen vastaisessa taistelussa, ja se olisi vastuutonta hetkellä, jolloin hajautetuista jälkikäteistarkastuksista ei ole vielä minkäänlaista kokemusta. Kehotankin kollegoja vakavasti tukemaan meidän tarkistuksiamme tästä asiasta, jotta voimme estää ennakkotarkastuksen poistamisen.

Naranjo Escobar
Arvoisa puhemies, kiitos nopeista reflekseistänne ja tarkkaavaisuudestanne, kun huomasitte, että minäkin olen täysistunnossa paikalla.
Haluaisin muistuttaa maineikkaalle esittelijä Dell'Alballe, että aina oikeutettuja mielipide-eroja tärkeämpää on parlamentaarinen kohteliaisuus ja parlamentin jäsenten yksilön oikeus tehdä työtään, mihin sisältyy myös tarkistusten esittäminen, silloin kun he katsovat sen tarpeelliseksi.
Hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, mielestäni voimme kaikesta huolimatta onnitella toisiamme ensinnäkin siitä, että käsiteltävänä on ensimmäinen laaja unionin varainhoidon sääntelyä koskeva säädösehdotus, jota voi verrata hallinnointimenettelyjä ja henkilöresursseja koskevaan hallinnolliseen uudistukseen. Niiden on oltava sekä parlamentin että komission sitovina tavoitteina.
Tähän asti käytetyn säädöskehyksen puutteita kieltäydyttiin korjaamasta mielestäni aivan oikein jotta sen sijaan voitaisiin ottaa käyttöön uusi hallinnollinen kulttuuri, joka koskee menojen valvontaa ja tehokkuutta, ja jonka avulla voidaan pyrkiä yhteiseen tavoitteeseen, joka on parempi ja avoimempi julkisten varojen hallinnointi. Tämän alan päätöksentekoa koskevissa säännöissä korostuu kuitenkin se, että vähimmäistason poliittinen logiikka on olemassa. Tämän vuoksi voimme onnitella toisiamme siitä strategiasta, jota esittelijä ehdottaa: äänestetään niiden tarkistusten puolesta, joista näkyy, että työ on tehty hyvin, ja jotka merkitsevät hyvää lähtökohtaa ehdotuksen arkaluonteisempia näkökohtia koskevalle keskustelulle, ja pakotetaan neuvostoa ottamaan huomioon Euroopan parlamentin mielipide, kun komissio esittelee muutetun ehdotuksensa.
Meidän on yritettävä neuvotella toivottavaa ja mahdollista toimielinten välistä vuoropuhelua silmällä pitäen pysyväksi tarkoitetusta varainhoitoasetuksesta, johon koottaisiin parlamentin toistuvat ja tärkeimmät tavoitteet tässä asiassa. Tässä pysyvyyteen liittyvässä pyrkimyksessä hyvin kiistanalaiset näkökohdat, kuten esimerkiksi ennakkovalvonnan poistaminen, voivat johtaa huomiomme toisiin puutteisiin, joilla on kauaskantoisia vaikutuksia. Tarkoitan julkisten markkinoiden sääntelyä ja tukia. Nykytilanne ei ole ainoastaan huono, vaan se on kaoottinen. Kaikkina näinä vuosina ei ole onnistuttu yhdenmukaistamaan tätä monenkirjavaa tilannetta, jossa julkisten hankintojen voidaan katsoa olevan.
Parlamentin vastuuvapauden myöntämistä varten ja tässä, arvoisa puhemies, pyydän hyväntahtoisuutta tarvitsemien tietojen osalta pidän komission kantaa johdonmukaisena, sillä siinä otetaan huomioon toimielinten väliseen puitesopimukseen sisältyviä peruselementtejä, jotka koskevat perustamissopimuksen 206 artiklan soveltamista. Mielestäni tästä asiasta täytyy ja voidaan tulevaisuudessa saada aikaan kaikkia osapuolia tyydyttävä teksti suojelemalla samalla parlamentin järkähtämättömiä periaatteita, joita ovat ihmisoikeudet, perusvapaudet ja puuttumattomuus tuomioistuimissa vireillä oleviin asioihin.

Stauner
Arvoisa puhemies, varainhoitoasetus on melkeinpä tärkein oikeusperusta organisaatiolle, jonka menot ovat yli 92 miljardia euroa, jotta yhteisön varoja pystytään käsittelemään huolellisesti ja jotta väärinkäyttö voidaan estää mahdollisimman tehokkaasti. Tätä näkökohtaa on korostettava nyt enemmän kuin koskaan, sillä komissio itse ilmoitti meille kaksi viikkoa sitten, että petosten ja säännönvastaisuuksien vuoksi menetetty rahasumma nousee vuonna 2000 peräti 2028 miljoonaan euroon. Sillä Eurooppa ei voi todellakaan ylpeillä! Tilanne on siis aivan pakko korjata. Emme vain vielä tiedä, miten komissio aikoo saada aikaan parannusta.
Uudistusohjelman yhteydessä komissio haluaa poistaa riippumattoman varainhoidon valvojan, siis elimen, joka on onnistunut tähänastisten kokemusten perusteella kaikkein parhaiten torjumaan petoksia - mainitsen nyt vain Fléchardin tapauksen. Se on suunnilleen sama asia kuin että jollakin asuinalueella tapahtuvien murtojen määrä kaksinkertaistuisi, ja että poliisi antaisi käskyn poistaa kaikki vahtikoirat alueelta. Parlamentti on vakiinnuttanut hajautetun riippumattoman varainhoidon valvonnan ja päättänyt asiasta jo monta kertaa, viimeksi 4. huhtikuuta 2001 vastuuvapauden myöntämistä varainhoitovuoden 1998 osalta koskevan ennakkokertomuksen yhteydessä. Varainhoidon valvoja on sitä paitsi vahvistettu perustamissopimuksessa. Sisäinen tarkastaja (internal auditor) ei ole mikään varainhoidon valvoja uusissa vaatteissa vaan pelkkää huijausta, jota ainakaan meidän ryhmämme ei hyväksy.
Vastapalveluna riippumattoman varainhoidon valvojan poistamisesta vastuu on ehdottomasti osoitettava selkeästi ja virkamiehet on määrättävä korvausvelvollisiksi tahallisesta säännönvastaisesta toiminnasta tai velvollisuuksien laiminlyömisestä, kuten kaikkien 15 jäsenvaltion kansallisissa oikeusjärjestyksissäkin. Komission uudistuspyrkimykset näyttävät minusta johtavan siihen, että varainhoidollista vastuuta siirrellään kuin junanvaunua järjestelyratapihalla, niin että kukaan ei lopulta tiedä, millä raiteilla se oikein on.
Varainhoitoasetuksen pitäisi edistää talousarvion yksiselitteisyyttä, avoimuutta ja selkeyttä. Vain siten voimme varmistaa kansalaisten hyväksynnän!

Van Hulten
Arvoisa puhemies, kun neuvosto on tänään edustettuna, toivoisin, että pyytäisitte neuvoston puheenjohtajaa kommentoimaan parlamentin jäsenten esittämiä huomioita.

Schreyer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, viime vuonna 26. heinäkuuta komissio ehdotti, että juuri varainhoitoasetuksesta koostuva koko varainhoitosäännöstö tarkistettaisiin perusteellisesti ja että taloushallintoon tehtäisiin perusluonteisia säännöksiä. Tänään meillä on mahdollisuus keskustella parlamentin tarkistuksista ja mietinnöistä. Haluaisin ensin lausua kiitokseni sekä myös kunnioitukseni kahdelle herralle, nimittäin budjettivaliokunnan esittelijälle Dell'Alballe ja talousarvion valvontavaliokunnan lausunnon valmistelijalle van Hultenille. He toimittivat erittäin laajan työn todella lyhyessä ajassa ja ansaitsevat siitä kunnioitukseni ja kiitokseni. Haluaisin tietenkin kiittää myös valiokuntia perusteellisesta ja tarkasta työstä.
Meillä on nyt esittelijöiden mietintöjen ohella edessämme myös tilintarkastustuomioistuimen kertomus, joka julkaistiin jo maaliskuussa, ja meillä on lisäksi neuvoston suositusluonnos. Haluaisin erityisesti korostaa, kuinka tärkeää on, että parlamentti tukee tätä tiukkaa aikataulua, tätä kunnianhimoista aikataulua, nimittäin sitä, että meillä olisi jo mahdollisesti vuonna 2002 käytössämme uusi varainhoitoasetus, ja teidän työnne ansiosta olemme pysyneet oikein hyvin aikataulussa.
Koko menettelyä ajatellen emme ole lainkaan helpossa tilanteessa, kuten jo todettiinkin. Neuvostossa tarvitaan yksimielistä hyväksyntää, ja virallisen menettelyn mukaan parlamentin kohdalla voi tulla kysymykseen ainoastaan tavallinen kuulemismenettely. Komissio ymmärtää, että parlamentti haluaisi muuttaa tätä menettelyä niin, että parlamentin tarkistukset näkyisivät vielä lopputuloksessakin.
Te tunnette ehdotuksen, jonka komissio esitti Nizzan hallitustenvälisessä konferenssissa. Neuvosto ei ole muodostanut vielä virallista kantaa parlamentin tarkistuksista, koska parlamentti ei ole antanut virallista lausuntoa, mutta haluaisin jo tänä iltana ilmoittaa, että suhtaudun moniin tarkistuksiin myönteisesti. Neuvoston, Euroopan parlamentin ja tilintarkastustuomioistuimen kanssa käydyt neuvottelut osoittavat, että monista asioista ollaan pitkälti yksimielisiä. Muilla aloilla tarvitaan vielä peruskysymyksiä tai teknisiä yksityiskohtia koskevia selvittelyjä ja äänestyksiä.
Haluaisin ensin käsitellä joitakin periaatteellisia seikkoja. Kuten jo mainittiinkin, nykyinen varainhoitoasetus on vuodelta 1977, ja se muistuttaa tällä hetkellä oikeastaan pikemminkin räsymattoa kuin johdonmukaista talous- ja varainhoitosäännöstöä. Ehdotuksessa esitetään siksi perusteellista yksinkertaistamista ja rakenteellista uudistusta. Kaikki taloushallinnon periaatteet ja oleelliset säännökset on tarkoitus koota yhteen oikeudelliseen välineeseen. Sen takia suhtaudunkin varauksellisesti niihin tarkistuksiin, joissa ehdotetaan taas joidenkin erityisasioiden mukaanottoa.
Yksityiskohtaiset ja tekniset määräykset on tarkoitus sisällyttää komission myöhemmin hyväksymään täytäntöönpanosäädökseen. Palautan vielä mieliinne, että komission ehdotus on kaksiosainen. Ensimmäisen osan muodostavat säännökset, joilla on tarkoitus kiristää ja ajanmukaistaa taloudenhoitoa ja talousarvion vastuuvapautta koskevia sääntöjä, ja toisessa osassa esitetään sääntöjä, joilla pyritään uudistamaan taloushallintoa ja varainhoidon rakennetta ja samalla myös juuri taloushallinnon toimijoiden asemaa.
Ensimmäisessä osassa laaditaan entistä tarkoituksenmukaisemmat säännöt lähes kaikille nykyiseen varainhoitoasetukseen sisältyville aloille. Vuotuisuuden ja yhtenäisyyden periaatteesta on pidettävä tiukasti kiinni. Tarkoitus on käyttää enää ainoastaan jaksotettuja määrärahoja, mikä johtaa siihen, että kaikille menoille määrätään enää vain maksusitoumus- ja maksumäärärahoja, ja komissiosta on erittäin ilahduttavaa, että parlamentti kannattaa tätä näkemystä ja varainhoitoasetuksen uudelleenlaatimista. Se helpottaa menettelyä, jota sovelletaan määrärahojen siirtämisessä varainhoitovuodelta toiselle.
Sitten tärkeä kohta: negatiivisia tuloja ja menoja ei saa olla. Maatalousalan negatiivisia menoja on käsiteltävä tiettyyn käyttötarkoitukseen sidottuina tuloina kyseisellä alalla voimassa olevien sääntöjen mukaisesti. Tässä kohdassa emme voi noudattaa parlamentin tarkistuksia, joissa ehdotetaan, että tällaiset maatalousalan negatiiviset menot olisi katsottava yleisiksi sekalaisiksi tuloiksi, sillä siitä koituisi todellakin vakavia seurauksia: siinä tapauksessa maatalousmenoja olisi rahoitusnäkymien perusteella leikattava.
Toimielinten välisen sopimuksen mukaan - se mainitaan siinä jopa erikseen - rahoitusnäkymät eivät kata käyttötarkoitukseen sidotuilla tuloilla rahoitettavia menoja.
Tämä on merkittävimpiä syitä, miksi meidän mielestämme näitä maataloustuloja pitäisi pitää juuri käyttötarkoitukseen sidottuina tuloina. Ellei näin tehdä, maatalousmenoja on vähennettävä, ja se pitäisi estää. Maatalousmenoja ei saisi oikeastaan leikata näin vain varainhoitoasetuksen kautta.
Uudelleenlaatimisen tärkeimpiä tavoitteita on, että ulkoisen avun menoihin sitoutuminen pannaan täytäntöön entistä nopeammin konkreettisin hankkein. Tiukkojen toimeenpanomääräysten mukaisesti siksi ehdotetaan, että kokonaissitoumukset on tehtävä talousarvioon talousarviovuoden n+1 joulukuun 31. päivään mennessä; poikkeuksena ovat kuitenkin yhteisön ulkoisten toimien alalla tehtävät rahoitussopimukset.
Uudelleenlaatimisen yhteydessä julkisia hankintoja koskevat yhteisön direktiivit sisällytetään varainhoitoasetukseen. Säännönvastaisuuksien, petosten ja lahjonnan torjumiseksi voidaan vääriin toimintatapoihin syyllistyneet ehdokkaat tai tarjoajat sulkea hankintamenettelyn ulkopuolelle - tämä on olennainen kohta.
Avustuksista puheen ollen perusperiaatteet, kuten oikeusperustan olemassaolo, on muotoiltu avoimesti. Ehdotuksen mukaan kaikkia kolmansille maille myönnettäviä ulkoisia apuja voidaan lisäksi hallinnoida hajautetusti. Tämäkin on seikka, jonka budjettivaliokunta mainitsi usein tehokkuuden lisäämisen yhteydessä.
Toisessa osassa ehdotetaan vankkaa tulos- ja suoritusjohtamisen järjestelmää. Tässä järjestelmässä on kaksi avaintekijää: määrärahojen hallinnoijan entistä suurempi vastuu ja tarkastusten sisällyttäminen määrärahojen hallinnoinnin yhteyteen. Voin vain kannattaa lausunnon valmistelija van Hultenin esityksiä. Kysehän on tarkalleen siitä, että vastuun kantajista tehdään syyntakeisia. Nykyään tilanne on nimittäin se, että yksittäiset määrärahoja hallinnoivat pääosastot kätkeytyvät keskitetyn varainhoidon valvonnan taakse, ja juuri siitä on päästävä eroon. Kaikista varainhoidosta huolehtivista tahoista on tehtävä syyntakeisia. Silloin tämä kätkeytyminen ei enää onnistu. Se on hyvin oleellinen asia.
Jäsen Theato, perustelitte äsken tarkistuksianne, joihin komissio ei tietenkään suhtaudu myönteisesti, koska ne peruuttaisivat koko järjestelmän, sillä, että tuorein petostentorjuntaa koskeva vuosikertomus osoittaa, miten tärkeää ennakkovalvonta on. Te valitsitte aivan väärän esimerkin! En voi muuta sanoa, koska siinä kertomuksessa käytetyt tilastot ovat jäsenvaltioiden varainhoidon valvojien tilastoja. Niistä tilastoista käy siis toisin sanoen ilmi, mitkä tapaukset ilmoitetaan, esimerkiksi tullialalla, ja tullialalla ennakkovalvontaa ei edes tehdä. Ja maatalousalalla ennakkovalvontaa tehdään ainoastaan sitoumusten kautta. Maksuja ei valvota keskitettyjen ennakkotarkastusten avulla täällä Brysselissä vaan jäsenvaltioiden ennakkomaksujärjestelmien kautta. Näin tehdään myös rakennetukien yhteydessä. Jäsenvaltioiden tilastoilla ei ole mitään tekemistä sen kysymyksen kanssa, halutaanko ennakkovalvonta hoitaa edelleen keskitetysti vai ei, koska ennakkovalvonta tehdään jäsenvaltioissa.
Sitten talousarvion rakenteeseen: haluaisin käsitellä lyhyesti joitakin asioita, joista tässä keskustelun aikana on huomautettu. Mehän ehdotamme, että talousarvion jaottelu osaan A ja B korvattaisiin toimintoperusteisella budjetoinnilla (activity based budgeting). Se ei saa tietenkään vähentää avoimuutta, vaan sen pitäisi oikeastaan päinvastoin lisätä sitä. Hallinto- tai henkilöstömäärärahathan on tarkoitus osoittaa jatkossakin erikseen. Niillä on tietenkin edelleen omat erilliset talousarvionsa, joista parlamentti ja neuvosto päättävät yhdessä. Ne eivät vain ole enää mitään talousarviossa yhteen koottuja kokonaisia osia, vaan ne sijoitetaan yksittäisiin politiikan aloihin. Sehän juuri lisää avoimuutta.
Seuraavat kohdat sopivat yhteen komission kannan kanssa. Viittaan nyt niihin esittelijän tarkistuksiin, jotka koskevat toimijoiden roolia, varainhoitoasetuksen etusijaa alakohtaisiin säännöksiin ja määräyksiin verrattuna, talousarviositoumuksen määrittelyä ja ulkoistamista. Olen ilahtunut erityisesti tarkistuksesta 44, jossa määritellään rahoitusselvitys ja sen tarkoitus. Se on mielestäni hyvin tärkeä selvennys - komissio pitää yleensäkin erittäin myönteisenä, että tarkistuksissa esitetään yksittäisiä selvennyksiä, koska uskon, että ne lisäävät oleellisesti asioiden käsiteltävyyttä ja oikeudellista selvyyttä, mikä on juuri varainhoitoasetuksen tarkoitus.
Mainitsinkin jo, ettemme voi hyväksyä negatiivisia tuloja ja menoja käsitteleviä tarkistuksia. Haluaisin vielä tästä sanoa, että ehdotatte tullialan tuloja koskevassa tarkistuksessa, että se osa hallintomäärärahoista, joka voidaan pidättää jäsenvaltioissa, kuuluisi talousarvion menoihin. Ne olisivat silloin 5 otsakkeen menoja ja aiheuttaisivat tähän otsakkeeseen aivan uusia ongelmia, vaikka nämä määrärahat eivät kuljekaan komission talousarvion kautta. Uskon, että pääsemme tästäkin vielä yksimielisyyteen.
Minusta ei ole järkevää käsitellä nyt kaikkia tarkistuksia, koska se kestäisi pitkälti yli puolenyön.
Lopuksi totean, että Euroopan parlamenttihan haluaisi aluksi siirtää virallista äänestystä päätöslauselmasta. Haluaisin vielä kerran toistaa, että ymmärrän ja tuen Euroopan parlamenttia siinä, että se haluaisi saada näkemyksilleen nykyistä enemmän painoarvoa neuvotteluissa. Aionkin siksi pyytää puheenjohtajavaltiota Ecofin-neuvostossa ensi viikolla, 5. kesäkuuta, nelikantaneuvotteluun, johon osallistuvat lisäksi Euroopan parlamentti, tilintarkastustuomioistuin ja komissio, jotta tällaisessa nelikantaneuvottelussa voitaisiin päättää jatkomenettelystä ja ennen kaikkea puhua sisältöön liittyvistä asioista. Tämä tapaaminen olisi järjestettävä mahdollisimman pian. Toivon, että tämän menettelyn ansioista Euroopan parlamentti pystyy hyväksymään virallisen lausuntonsa ajoissa. Kun komissio esittää syyskuussa uudelleenlaaditun ehdotuksensa, se haluaisi, että asiassa olisi päästy eteenpäin ja että siitä oltaisiin toivottavasti myös yksimielisiä.

Puhemies
Arvoisa komission jäsen, kiitos, että loitte välillemme nelikantakeskustelun.
Työjärjestyksen 121 artiklan 5 kohdassa annetaan neuvostolle mahdollisuus ilmaista kantansa, jos se haluaa. Haluatteko puhua? Saatte puheenvuoron.

Barklund Larsson
Arvoisa puhemies, oli yllättävä mutta tervetullut kunnia saada puhua teille tänä iltana.
Olen kuunnellut erittäin tarkasti sitä, mitä on sanottu. Minun on tuotettava teille pettymys siinä mielessä, että en voi kommentoida esitettyjen näkökantojen sisältöä. Se johtuu siitä, että neuvosto ei ole vielä ottanut kantaa asioihin. Se tehdään ensi viikolla järjestettävässä Ecofin-neuvoston kokouksessa.
Olen täysin vakuuttunut siitä, että heti kun parlamentti on tehnyt päätöksensä, neuvosto aikoo tutkia sitä perin pohjin.
Vaikka en voikaan kommentoida keskustelun sisältöä, rohkenen kuitenkin viitata siihen, mitä neuvosto on aiemmin todennut, nimittäin, että mielestämme on erittäin tärkeää, että uutta varainhoitoasetusta koskeva päätös tehdään mahdollisimman pian. Toivottavasti parlamentti voi huomenna tehdä päätöksen, jotta komissio voi jatkaa työskentelyään tarkistetun ehdotuksen parissa. Voisimme siinä tapauksessa saada sen syyskuussa ja voisimme ehkä tehdä päätöksen lopullisesta asetuksesta mahdollisimman pian.
Olen tietenkin myös kiinnittänyt huomiota siihen, mitä asioita komission jäsen Michaele Schreyer sanoi ottavansa esille Ecofin-neuvoston kokouksessa, ja odotamme siitä asiasta käytävää keskustelua.

Puhemies
Kiitämme neuvostoa.
Jäsen Dell'Alba on pyytänyt puheenvuoroa. Tässä keskustelun vaiheessa kyseessä ei voi olla kuin menettelyä koskeva esitys.

Dell'Alba
. (FR) Arvoisa puhemies, kello on 23.20. Haluan tarkentaa yhden asian komission jäsen Schreyerille. Kiitän häntä kovasti hänen sanoistaan, myös hänen mietintöämme kohtaan esittämästään kritiikistä, joka oikeastaan perustelee hieman sitä, että haluamme säilyttää tämän strategian. Kun puhuitte negatiivisista menoista, negatiivisista tuloista, kritisoitte ehdotustamme sanomalla, että tarkistuksemme luovat jonkinlaisen yleisen tulon, ja olette mielestäni väärässä.
Halusimme säilyttää tässä käyttötarkoitukseensa sidotun tulon ajatuksessa vanhan talousarvion yhtenäisyyden periaatteen sekä hyvitysmekanismin, joka nimenomaan estäisi rahoitusnäkymiin liittyvät ylitykset. Neuvoston puheenjohtajalle taas haluan esittää suuret kiitokset.
Pyydän anteeksi, että puheenvuoroni alussa menettelyä koskevassa esityksessä sanoin, ettei neuvosto ollut läsnä, sillä se ei ollut edustettuna ministeritasolla. On ennennäkemätöntä, että piditte puheenvuoron. Haluaisin sanoa teille yhden asian, kollegani van Hulten - jonka katseen alla puhun - tarkensi jo, mikä on ajatuksemme. Sanoitte, että odotatte kuulevanne kantamme huomenna, mutta juuri sitä emme tee, vaan odotamme neuvostolta konkreettista askelta, jota myös komission jäsen Schreyer toivoi, jotta voimme sen jälkeen vielä harkita asiaa. Tämä on ainoa tapa, jolla voimme toimia neuvoston kanssa menettelyssä, jota aiomme huomenna noudattaa.

Van Hulten
Arvoisa puhemies, neuvostoa pyydetään usein osallistumaan parlamentin keskusteluihin. Se harvoin tekee niin, ja haluan kiittää neuvostoa, että se osallistui tähän keskusteluun. Perun kommenttini neuvoston ylimielisyydestä, ja toivon, että tämä on hedelmällisen keskustelun alku.

Puhemies
Kiitos, hyvä kollega.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Turvavöiden pakollinen käyttö
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Hedkvist Petersenin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0141/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi vähemmän kuin 3,5 tonnia painavien ajoneuvojen turvavöiden pakollista käyttöä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 91/671/ETY muuttamisesta (KOM(2000) 815 - C5-0684/2000 - 2000/0315(COD)).

Hedkvist Petersen
. (SV) Arvoisa puhemies, tänä erittäin myöhäisenä ajankohtana aion esittelijänä sanoa muutaman sanan tästä mietinnöstä. Ensiksikin haluan kiittää kaikkia kollegoita hyvästä valiokuntatyöskentelystä. Haluan myös kiittää komissiota hyvästä direktiiviehdotuksesta, kun kyse on turvavöistä ja lasten kiinnittämisestä turvaistuimiin ajoneuvoissa.
Tämä on tärkeä kysymys. Haluan jälleen kerran toistaa, että EU:n jäsenvaltioiden tieliikenteessä kuolee erittäin paljon ihmisiä. Kyse on noin 42 000 ihmisestä vuosittain. Emme koskaan hyväksyisi näin korkeita kuolinlukuja muussa liikenteen lajissa. Meidän on sen vuoksi ryhdyttävä toimiin. Komission nyt esittämä ehdotus on yksi sellainen toimi. Meidän on myös muistettava, että tieliikenneonnettomuuksien uhreina ovat usein lapset. Liikenneonnettomuus on lasten ja nuorten tavallisin kuolinsyy.
Voidaankin kysyä: pitääkö EU:n säätää lakeja, jotka koskevat turvavöitä ja lasten turvallisuutta autoissa? Oma vastaukseni on kyllä. Minusta se on erittäin tärkeää. Ensiksikin perustamissopimus antaa sille oikeudellisen perustan. Toiseksi olemassa on jo lainsäädäntö, direktiivi, jota nyt on tiukennettava, koska sitä tarvitaan.
Tiedämme, että turvavöillä pelastetaan henkiä. Tämä on erityisen selvää, kun kyse on lapsista. Onnettomuuksista tehtyjen tutkimusten mukaan lapset, joiden liikkuvuutta ei ole rajoitettu turvajärjestelmillä, ovat seitsemän kertaa suuremmassa vaarassa saada vakavia vammoja kuin lapset, joiden liikkuvuutta on rajoitettu. Sen vuoksi sitä tarvitaan.
Lisäksi liikenne Euroopassa on nykyään hyvin laajalti rajat ylittävää. Niin yksityisautoilu kuin työmatkatkin lisääntyvät. Sekä yksityisautoilun että työmatkojen määrä rajojen yli lisääntyy. Sen olemme voineet todeta yhdestä mietinnöstä viimeksi tänään. Turistivirratkin lisääntyvät voimakkaasti, minkä vuoksi tarvitsemme yhteisiä sääntöjä, kun kyse on olennaisista turvatoimista tieliikenteessä. On siis tärkeää, että turvallisuuden taso on korkea kaikissa EU:n maissa, jotta olisimme selvillä yksityishenkilöinä ja ammattiautoilijoina siitä, mitkä säännöt ovat voimassa ja mitkä säännöt koskevat autonvalmistajia. Yhteiset turvallisuusvaatimukset ovat tärkeitä niiden kannalta, koska ne selkeyttävät sääntöjä. Kuluttajien kannalta on myös samalla tärkeää, että turvajärjestelmien hinta laskee, kuten käykin, jos säännöt ovat yhteiset.
Komission ehdotuksella tiukennetaan aikaisempaa direktiiviä, mikä merkitsee, että jokaisen ajoneuvossa olevan matkustajan, jolla on turvavyö, on käytettävä sitä, että kaikki lapset on kiinnitettävä hyväksyttyihin lasten turvaistuimiin, poikkeuksia ei enää ole, että alle kolmivuotiaat lapset eivät saa matkustaa autossa ilman sopivaa turvaistuinta - paitsi takseissa - ja että taaksepäin suunnattujen lastenistuimien käyttö kielletään, jos turvatyynyjä ei ole kytketty pois päältä.
Kaikki nämä ovat hyviä ehdotuksia. Valiokunta on yksimielinen siitä, että nämä halutaan viedä eteenpäin myös parlamentin ehdotuksena. Olemme kuitenkin tehneet kuusi tarkistusta. Lyhyesti sanottuna ensimmäinen tarkistus merkitsee sitä, että komission olisi edistettävä tiedotuskampanjoita jäsenvaltioiden ja liikenneturvallisuuden alalla toimivien järjestöjen kanssa. Toisessa tarkistuksessa ehdotamme, että lapsen pituus ratkaisee sen, milloin lapsi voi käyttää aikuisille tarkoitettua turvavyötä. Tarkistuksella 4 haluamme saada aikaan sen, että valmistajien olisi ilmoitettava selvästi, mitkä lasten turvajärjestelmät ovat sopivat kuhunkin ajoneuvoon. Ehdotamme myös, että turvavöiden käyttöä ei vaadittaisi kaupunkiliikenteessä käytettävissä maantiekuljetuksiin tarkoitetuissa linja-autoissa - tämä ei ole yleistä, mutta sitä kuitenkin tapahtuu. Haluamme lisäksi, että komissio yhdessä autoteollisuuden kanssa kehittäisi turvallisempia ja käyttäjäystävällisempiä turvatyynyjärjestelmiä. Siitä annetaan lisäksi selvitys direktiivin toteuttamista koskevassa kertomuksessa, joka esitetään viimeistään 1. elokuuta 2004.
Neuvosto aikoo käsitellä komission ehdotusta liikenneministerien kokouksessa kesäkuun lopussa. Odotan todella sitä, että EU:ssa saadaan nyt tehtyä yhteinen päätös ja että voimme toteuttaa erittäin tärkeän liikenneturvallisuutta koskevan toimen, joka on ratkaisevassa asemassa EU:n liikenneturvallisuuden kannalta.

Schierhuber
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät naiset ja herrat, Euroopan maanteillä kuolee vuosittain paljon ihmisiä. Meillä on Euroopan parlamentin edustajina suuri vastuu liikenneturvallisuuden edistämisestä. Tiedämme tosin, että liikenne lisääntyy joka vuosi, ja vaaratilanteidenkin määrä kasvaa sen myötä. Turvavöiden pakollisella käytöllä on tässä asiassa mielestäni ratkaiseva merkitys.
Olen yleisesti ottaen komission kanssa aivan samaa mieltä siitä, että ajajien ja matkustajien turvallisuutta pitäisi parantaa. Yhdyn periaatteessa siihenkin, että turvavöiden käyttö on määrättävä pakolliseksi kaikilla turvavöillä varustetuilla istuimilla, tai siihen periaatteelliseen vaatimukseen, että matkustajien pitäisi käyttää istuimia, joissa on turvavyö tai lasten turvajärjestelmä. Olen samaa mieltä myös siitä, että alle 12-vuotiaiden lasten olisi käytettävä turvajärjestelmiä.
Haluaisin tässä yhteydessä kuitenkin todeta, että jäsenvaltioille olisi jätettävä joissakin kohdissa pelivaraa direktiivin kansallisessa täytäntöönpanossa. Ajattelen nimittäin aivan pienten lasten turvajärjestelmien käyttöä. Ajattelen myös lääketieteellisiä syitä ja erikoistilanteita ja vaatimuksia, kuten esimerkiksi mini- ja turistibusseja, joista esittelijäkin jo puhui. Kaikkien yksityiskohtien luetteleminen ei ole tässä tarkoituksenmukaista. Yhteisön lainsäädännön yhdenmukaistaminen luo avoimuutta ja selkeyttä sekä parantaa kansallisia järjestelmiä.
Haluaisin kaiken kaikkiaan onnitella esittelijää lämpimästi tästä mietinnöstä, joka on minun mielestäni oikein tasapainoinen, ja voin jo nyt taata, että meidän ryhmämme kannattaa tätä mietintöä. Haluaisin kuitenkin muistuttaa, että direktiivin yksityiskohtainen toimeenpano on jatkossa jäsenvaltioiden tehtävä ja että jäsenvaltiot ovat viime kädessä myös vastuussa Euroopan maanteiden turvallisuudesta.

Koch
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tuoreimmat onnettomuuksista tehdyt tutkimukset osoittavat, että 50 prosenttia auto-onnettomuuksissa kuolleista ei käyttänyt turvavyötä. Liikenneturvallisuus on kehittynyt huimaa vauhtia. Olen kotoisin sellaisesta osasta maata, jossa lastenistuimia ja lasten turvajärjestelmiä ei vielä kymmenen vuotta sitten ollut ja rullaturvavyöt kuuluivat jo auton luksusvarusteisiin. Vuonna 1991 minulle tarjoutui sitten mahdollisuus vaikuttaa turvavöiden pakollista käyttöä koskevan direktiivin syntymiseen.
Nykyään puhutaan jo tämän direktiivin välttämättömästä mukauttamisesta tieteellis-tekniseen edistykseen. Kattavien onnettomuuksista tehtyjen tutkimusten mutta myös talouden ehdoilla kehitettyjen turvajärjestelmien vuoksi nykyistä tilannetta ei voi hyväksyä. On vastuutonta, että alle kolmivuotiaita lapsia saa kuljettaa ilman tällaista kiinnitysjärjestelmää henkilöautojen takaistuimilla tai etumatkustajan istuimella olevassa lastenistuimessa, jos turvatyyny ei ole poistettu käytöstä. Suuremmilta lapsilta on lisäksi kiellettävä aikuisten turvavöiden käyttö. Yleistä turvavöiden pakollista käyttöä koskevia poikkeuksia ei saa enää hyväksyä esimerkiksi kuorma-auton kuljettajien kohdalla.
Kyseisen direktiivin muuttamista koskeva ehdotus - johon Euroopan parlamentti teki kuusi tarkistusta - auttaa meitä tekemään muun muassa teknisesti entistä turvallisempia mutta ennen kaikkea kuluttajan kannalta käytännöllisempiä ratkaisuja. Erityisesti viimeksi mainittu lisää mahdollisuutta, että saatavilla olevia turvajärjestelmiä myös käytetään. Vieläkin yli 50 prosenttia lapsista matkustaa ilman turvalaitteita, vaikka ajoneuvossa olisikin tällaiset laitteet. Vanhemmat eivät näytä tietävän, että heidän lapsensa, joiden liikkuvuutta ei ole rajoitettu turvajärjestelmillä, ovat seitsemän kertaa suuremmassa vaarassa saada vakavia tai jopa kuolemaan johtavia vammoja.
Kehityksen päätepistettä ei ole vielä saavutettu. Nykyisiä lasten turvajärjestelmiä arvioidaan etutörmäystestien tulosten perusteella, ja ne saavat melkein kauttaaltaan hyviä arvosanoja. Sivutörmäykset aiheuttavat kuitenkin 70 prosenttia lasten kuolemaan johtavista henkilöautojen onnettomuuksista. Niille nämä järjestelmät eivät voi mitään. Suosittelen, että kannatatte tänään käsiteltyjä muutoksia direktiivin mukauttamiseksi.

De Palacio
. (ES) Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan onnitella vilpittömästi jäsen Hedkvist Peterseniä hänen esittelemänsä mietinnön johdosta. Hän osoittaa siinä omaa ja samalla myös koko valiokunnan voimakasta kiinnostusta tätä tärkeää asiaa eli liikenneturvallisuutta kohtaan. Mietinnön avulla yritetään pienentää sitä 42 000 kuolonuhrin määrää, jota ei voida hyväksyä ja joka osoittaa Euroopan unionissa liikenneonnettomuuksissa vuosittain kuolleiden ihmisten määrää, joka, kuten mietinnössä aivan oikein sanotaan, on liian paljon.
Joulukuussa 2000 komissio hyväksyi ehdotuksen, jossa kaikki autoilijat velvoitettiin käyttämään tarkoitukseen soveltuvia turvavöitä, ja pienten lasten kohdalla käyttämään lapsille tarkoitettuja turvajärjestelmiä henkilöautoissa ja vastaavissa ajoneuvoissa. Hyvät parlamentin jäsenet, minun on sanottava, että voitte todeta missä tahansa kaupassa, että lähestulkoon kaikki markkinoilla olevat lapsille tarkoitetut turvajärjestelmät ovat jo nykyisten säädösten mukaisia. Näin ollen ehdotetusta direktiivistä on poistettu ne poikkeukset, joita sisältyi alkuperäiseen direktiiviin, sillä ne oli laadittu eri tilanteeseen ja ne mahdollistivat aikuisten turvavöiden käytön niissä tapauksissa, joissa ei ollut mahdollista käyttää lasten turvajärjestelmää. Nykyisin tähän ei ole mielestämme enää tarvetta.
Sen lisäksi, että direktiiviehdotus suojelee lapsia autoissa, se auttaa myös vähentämään bussi-, mikrobussi- ja kuorma-auto-onnettomuuksien aiheuttamia kuolemantapauksia ja vakavia loukkaantumisia, sillä ehdotuksen mukaan kuljettajan ja matkustajien on pakko käyttää turvavyötä, silloin kun sellainen on ajoneuvossa. Turvavöiden ja lasten turvajärjestelmien oikea käyttö on yksi tärkeimmistä komission ehdottamista toimista liikenneturvallisuuden alalla.
Sekä te parlamentin jäsenet että neuvosto olette tukeneet tätä ehdotusta kannattaessanne päättäväisesti komission työohjelmaa, joka koskee EU:n liikenneturvallisuuden painopisteitä, seurantakertomusta ja toimenpiteiden asettamista tärkeysjärjestykseen ja jossa turvavöiden ja lasten turvajärjestelmien käyttöä pidetään yhtenä liikenneturvallisuuden päätavoitteena.
Hyvät parlamentin jäsenet, seuraavaksi kommentoin konkreettisia tarkistuksia. On vain yksi, tarkistus 4, jota komissio ei voi hyväksyä. Syy sen hylkäämiseen on, että siinä vaadittaisiin autonvalmistajia osoittamaan, millaisia turvajärjestelmiä heidän ajoneuvoissaan voidaan käyttää ja millaiset turvajärjestelmät niihin on helppo asentaa. Vaikka komissio myöntääkin, että joidenkin järjestelmien asentamisessa tiettyihin autoihin on ollut ongelmia, on totta, että tarkistus rikkoisi sisämarkkinoita ja vakiinnuttamista koskevia määräyksiä sekä ehdotettua direktiiviä uusinta kansainvälistä lasten turvajärjestelmiä koskevaa säännöstöä silmällä pitäen.
On kuitenkin ryhdytty muihin kuin lainsäädännöllisiin toimenpiteisiin, erityisesti Euro NCAP -ohjelman avulla. Kuten tiedämme, autonvalmistajat on otettu mukaan tähän ohjelmaan, jotta heitä voitaisiin houkutella osoittamaan autoihinsa sopivat turvajärjestelmät. Mielestäni tämä ponnistus ja se, että säännön 44/03 mukaiset turvajärjestelmät on helpompi asentaa, ja ne ovat myös turvallisempia kuin aiemmin saatavana olleet järjestelmät pienentää ongelmaa.
Lopuksi kaksi tarkistusta velvoittaa komission ryhtymään toimiin, joihin se on jo aikonutkin ryhtyä. Kyse on tarkistuksesta 1, jossa komissiota velvoitetaan käynnistämään tiedotuskampanja samanaikaisesti direktiivin soveltamisen kanssa. Toinen on tarkistuksen 6 toinen kappale, jonka mukaan komission pitäisi tutkia yhteistyössä ajoneuvoja valmistavan teollisuuden kanssa keinoja kehittää käyttäjäystävällisempiä turvatyynyjärjestelmiä erityisesti silloin, kun käytetään taaksepäin suunnattuja lasten turvajärjestelmiä. Komissio ehdottaa, ettei kumpaakaan näistä tarkistuksesta sisällytettäisi lainsäädäntötekstiin, vaan että ne lisättäisiin tekstiin johdanto-osan kappaleina, sillä ymmärrämme, mikä niiden merkitys on tulevaisuudessa.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, esitin lyhyesti komission kannan tähän mietintöön. Korostan, että lukuun ottamatta tarkistusta 4, joka meidän on hylättävä, hyväksymme kaikki muut tarkistukset niiden huomautusten kanssa, joita esitin tarkistuksesta 1 ja tarkistuksen 6 toisesta kappaleesta, eli niitä ei siis lisättäisi artiklaosaan, vaan ne sisällytettäisiin lopulliseen tekstiin yksinkertaisesti johdanto-osan kappaleina.
Paljon kiitoksia, haluaisin onnitella vielä kerran esittelijä Hedkvist Peterseniä ja jäsen Schierhuberia hänen puheenvuorostaan ja todeta olevani hänen kanssaan samaa mieltä. Nyt on katsottava, miten eri jäsenvaltiot soveltavat sitä lakia, jonka täällä hyväksymme. Juuri sen vuoksi, eikä enää vain ainoastaan tämän konkreettisen asian vuoksi, vaan ottaen huomioon myös kaikki liikenneturvallisuuden vaatimukset, aiomme tehdä ehdotuksen, jonka parissa työskentelemme parhaillaan komission jäsen Vitorinon kanssa ja jolla pyrimme yhdenmukaistamaan sitä, miten eri jäsenvaltiot todellisuudessa toteuttavat valvontaa ja sanktioita tällä alalla.

Puhemies
Parlamentti kiittää komissiota.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

