Crearea unui Birou European de Sprijin pentru Azil (dezbatere)
Președintele
Următorul punct pe ordinea de zi este recomandarea pentru a doua lectură a dnei Jean Lambert, în numele Comisiei pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne, referitoare la poziția Consiliului în primă lectură (16626/2/2009 - C7-0049/2010 - în vederea adoptării unui regulament al Parlamentului European şi al Consiliului de instituire a unui Birou European de Sprijin pentru Azil.
Jean Lambert
raportoare. - Domnule președinte, nu sunt sigură că va exista multă inspirație, însă este evident că acesta este un subiect foarte controversat despre care numeroși deputați s-au temut să vorbească, așa că cei suficient de curajoși care se află aici trebuie să profite de ocazie.
În primul rând, aș dori să le mulțumesc foarte mult tuturor raportorilor alternativi care au lucrat la acest raport pentru implicarea foarte activă și pentru capacitatea de a ajunge la o poziție de negociere comună și de a acționa ca o echipă. De asemenea, aș dori să le mulțumesc celor două președinții implicate - Președinției cehe și în special celei suedeze - pentru atitudinea lor mai deschisă decât cea pe care am observat-o în unele negocieri, întrucât am putut să negociem, și nu să simțim că suntem aici pentru a face ceea ce dorește Consiliul - cel puțin uneori.
Așadar, ce am realizat? Scopul sistemului european comun de sprijin pentru azil este să furnizeze procese decizionale consecvente, de înaltă calitate, pentru cei care au nevoie de protecție, pentru că poate fi într-adevăr o chestiune de viață și de moarte pentru cei aflați la nevoie. Este bine-cunoscut faptul că acest sistem nu funcționează în mod consecvent în diferitele state membre. Uneori, diferențele sunt atât de mari între practicile cele mai bune și cele mai defavorabile încât există o lipsă de încredere care poate determina ca cei care încearcă să adopte decizii obiective să se simtă subminați de cei care nu fac acest lucru. Într-un final, cei care suferă sunt cei care au nevoie de protecție.
De asemenea, unele state membre care sunt supuse anumitor presiuni consideră cu convingere că celelalte state membre nu dau dovadă de solidaritate, că nevoii lor de sprijin nu i se oferă un răspuns practic real. În cadrul fondului pentru refugiați, a existat un model de finanțare pentru cooperare între statele membre, care a condus la unele evoluții pozitive, însă, de asemenea, a devenit evident că această abordare mai treptată are limite.
Prin urmare, Biroul de Sprijin pentru Azil este înființat pentru a oferi sprijin permanent în vederea consolidării unei abordări consecvente și pentru a oferi sprijin activ țărilor care sunt supuse anumitor presiuni. Deja îi sunt atribuite sarcini specifice prin intermediul altei legislații.
Aspectele cheie pentru Parlamentul European pe parcursul negocierilor au fost rolul Parlamentului European însuși în raport cu Biroul de Sprijin pentru Azil, modul de obținere a unui grad mai ridicat de solidaritate între statele membre și rolul societății civile și al ICNUR în cadrul Biroului.
Aspectele legate de rolul Parlamentului au vizat relația noastră cu Directorul în ceea ce privește numirea acestuia și legăturile actuale. În cele din urmă, am convenit ca Parlamentul European să audieze candidatul recomandat, oferind un aviz confidențial și primind feedback legat de modul în care se ține cont de acesta.
De asemenea, Directorul va prezenta raportul anual comisiei relevante - totuși, nu pot să cred că a trebuit să luptăm pentru acest lucru - și, de asemenea, îl putem invita pe Director să prezinte rapoarte privind îndeplinirea anumitor sarcini.
Rolul Parlamentului în raport cu agențiile constituie acum un subiect de discuție în cadrul grupului de lucru interinstituțional și în prezent sunt membră a echipei Parlamentului European în acest domeniu - parțial datorită experienței mele și a unui anumit sentiment de frustrare privind negocierile legate de Biroul de Sprijin pentru Azil.
În ceea ce privește solidaritatea dintre statele membre, Parlamentul a dorit mecanisme obligatorii, Consiliul a dorit să protejeze caracterul voluntar al cooperării, iar limbajul final este mai neutru, însă se va realiza în curând o evaluare externă a Biroului de Sprijin pentru Azil, care va cuprinde impactul Biroului de Sprijin asupra cooperării practice în domeniul azilului.
În ceea ce privește rolul forumului consultativ, statele membre au la dispoziţie o expertiză extinsă și ni s-a părut evident că această expertiză ar putea fi valoroasă. Știm că unele state membre au legături active cu ONG-urile și am dorit, de asemenea, să ne asigurăm că autoritățile locale, care deseori furnizează multe din serviciile necesare în cadrul sistemului comun, au fost, de asemenea, incluse. Prin urmare, ne bucurăm că am putut să însuflețim mai mult acest organism.
În concluzie, considerăm că Biroul de Sprijin pentru Azil ar putea juca un rol foarte important în dezvoltarea unui sistem comun. Sperăm că acesta va fi de înaltă calitate - chiar dacă nu prea am inclus acest lucru în textul final - și va ajuta la generarea unui sentiment de încredere și sprijin reciproc. De asemenea, le-aș solicita statelor membre implicate să fie mai deschise față de aspectele cu care pot contribui alte instituții, autoritățile alese și societatea civilă deoarece, chiar dacă acest subiect este legat de cooperarea dintre statele membre, nu este în întregime interguvernamental. Creăm o instituție europeană.
Cecilia Malmström
membră a Comisiei. - Domnule președinte, sunt încântată că ne apropiem de adoptarea finală a regulamentului de instituire a Biroului European de Sprijin pentru Azil. Comisia a propus acest lucru în februarie 2009, iar Consiliul și Parlamentul au dat dovadă de foarte mult angajament în această privință.
Instituirea unui sistem comun de azil reprezintă de mulți ani un obiectiv al Uniunii Europene, iar Comisia și eu însăși rămânem foarte angajate față de acest obiectiv.
Trebuie să instituim un sistem corect și eficient, bazat pe standarde și principii comune. Acest sistem trebuie, de asemenea, să se bazeze pe solidaritate, și anume solidaritate cu migranții, cu țările de origine și de tranzit, precum și pe solidaritatea dintre statele membre. Pentru a consolida solidaritatea dintre statele membre, cooperarea practică dintre diferitele autorități în domeniul azilului este un aspect important al constituirii sistemului comun de azil din Europa. Pentru a consolida această cooperare practică, instituirea Biroului de Sprijin pentru Azil a fost solicitată de Pactul european privind azilul și migrația din 2008 și convenită în cadrul Programului de la Stockholm în 2009. Prin urmare, Biroul de Sprijin va reprezenta elementul cheie al construirii unui sistem de azil comun.
După cum știți, Biroul de Sprijin va avea sediul în Valletta. Acesta va oferi sprijin concret și operațional autorităților statelor membre și va facilita dezvoltarea cooperării necesare între statele membre și elaborarea practicilor comune. Acestea se vor realiza prin instruirea persoanelor care se ocupă de solicitările de azil și prin schimburi de informații și bune practici. De asemenea, Biroul de Sprijin va oferi asistență statelor membre care sunt supuse anumitor presiuni prin trimiterea unor echipe de experți care pot ajuta la înregistrarea solicitărilor de azil.
Aș dori să îi mulțumesc Parlamentului European și tuturor raportorilor responsabili - bineînțeles, dnei Jean Lambert pentru eforturile depuse, precum și dlui Moraes pentru amendamentele necesare la Fondul european pentru refugiați, precum și tuturor co-raportorilor și raportorilor alternativi. Sprijinul dvs. deplin și constant a fost extrem de valoros și aștept cu nerăbdare să colaborăm la etapele finale înainte de inaugurarea acestui Birou, care sper să aibă loc foarte curând.
Simon Busuttil
Domnule președinte, aș dori și eu să încep prin a o felicita pe dna Jean Lambert pentru raportul său și pentru succesul acestui dosar, precum și pentru loialitatea de care a dat dovadă în cooperarea cu noi, raportorii alternativi, în acest domeniu. Partidul Popular European are o perspectivă pozitivă privind instituirea Agenției de Sprijin pentru Azil deoarece consideră că acesta este un pas important în vederea instituirii și punerii în aplicare a unei politici comune în domeniul azilului în cadrul Uniunii Europene. La nivel personal, în calitate de deputat maltez, nu sunt numai mulțumit, ci și mândru că acest Birou urmează să aibă sediul în capitala țării mele, Valletta. Aș dori să subliniez că acest Birou trebuie să recunoască faptul că o politică comună în domeniul azilului trebuie să se întemeieze pe un singur cuvânt, așa cum s-a menționat, iar acesta este solidaritate: solidaritate față de solicitanții de azil care vin în Europa și care au dreptul la protecție, pe care respectivul Birou trebuie să o asigure și, după cum a afirmat pe bună dreptate Comisia, solidaritate față de țările care au făcut singure față acestei poveri, fără nicio asistență. Prin urmare, acest concept de solidaritate trebuie înțeles perfect; într-adevăr, este ca și cum am privi două fețe ale aceleiași monede, dând dovadă de solidaritate față de cei care merită să fie protejați și față de statele membre care poartă o sarcină disproporționată. Aș dori să spun că, până acum, se pare că mesajul privind importanța solidarității a fost înțeles. Cu toate acestea, nu am avansat în acest sens. Aș dori ca vorbele să fie transpuse în fapte și ca acest principiu să fie activat la nivel practic. În această privință, Biroul de Sprijin va juca un rol esențial - pentru a concretiza acest principiu, pentru a-l pune în aplicare și pentru a asigura că inițiativele specifice pe care le întreprinde vor reuși cu adevărat să dea dovadă de solidaritate față de toți cei care au nevoie de aceasta. Prin urmare, sper că acest Birou va fi operațional cât mai curând posibil și aș dori să îi asigur pe ceilalți că noi, în calitate de deputați ai Parlamentului European, vom monitoriza îndeaproape modul de funcționare a acestuia în lunile și anii ce vor urma.
Sylvie Guillaume
Domnule președinte, doamnelor și domnilor, și eu aș dori să încep prin a o felicita atât pe dna Lambert, cât și pe dl Moraes pentru munca lor excelentă, care ne va permite în zilele următoare - imediat ce situația spațiului aerian se va redresa - să adoptăm în mod oficial regulamentul privind instituirea Biroului European de Sprijin pentru Azil. Prin urmare, cred că suntem cu toții de acord asupra unui punct: că salutăm crearea iminentă a acestui Birou.
Urmărind în mod ferm cooperarea practică, Biroul va contribui la reducerea decalajelor semnificative care încă există între practicile diferitelor state membre în domeniul azilului, în pofida unei așa-zise etape preliminare de armonizare, care a început cu ocazia Consiliului European de la Tampere. Acest organism ne va permite să asigurăm consecvența care lipsește în practica actuală.
De asemenea, aș dori să subliniez rolul important pe care îl va juca societatea civilă în cadrul acestui Birou, prin participarea acesteia la forumuri consultative. Implicarea societății civile va oferi o perspectivă mai clară asupra dificultăților cu care se confruntă solicitanții de azil și asupra neajunsurilor sistemelor naționale.
Cu toate acestea, trebuie să recunoaștem că acest aspect ne lasă oarecum un gust amar. Pentru Parlament, este vorba de regretul de a nu putea să joace un rol deplin în numirea Directorului Biroului, de exemplu, iar pentru Biroul însuși este vorba de imposibilitatea de a contribui la introducerea unui sistem de solidaritate obligatorie între statele membre pentru a oferi asistență țărilor situate la granițele Uniunii Europene.
În practică, această solidaritate voluntară nu reprezintă decât vorbe goale. Problema este că, dacă refuzăm chiar menționarea unui sistem obligatoriu, cum îl vom putea realiza? Acesta rămâne un subiect de actualitate în dezbaterile noastre și vom continua să îl amintim partenerilor noștri, Consiliul și Comisia.
Crearea acestui Birou ilustrează perfect nevoia de instituire a unui sistem comun de azil în Europa. Toate statele membre sunt în favoarea acestuia în cazul declarațiilor precum Pactul european privind imigrația și azilul din 2008. Este totuși bizar că aceleași state membre par să sufere de pierderi de memorie când vine vorba de transpunerea vorbelor în fapte și a angajamentelor privind normele comune în texte de lege.
De exemplu, este regretabilă bunăvoința cu care Consiliul adoptă o întreagă serie de măsuri de combatere a imigrației ilegale, așa cum s-a întâmplat în cadrul Consiliului Justiție și Afaceri interne din februarie. Cu toate acestea, dă dovadă de mai multă prudență pe parcursul negocierilor legate de pachetul privind azilul, care stagnează de câteva luni. În loc să adopte o atitudine pur politică în mod oportun, obținută prin măsuri represive, le solicit statelor membre să construiască o adevărată Europă a solidarității.
Pe de o parte, știm că aceste măsuri represive reprezintă o amenințare semnificativă la adresa dreptului de azil în Europa pentru persoanele care, din cauza sporirii monitorizării și a altor bariere, efectuează călătorii tot mai periculoase. Pe de altă parte, Europa ar putea, în cele din urmă, să se mândrească cu proceduri de azil cu adevărat armonizate bazate pe acordarea de garanții corespunzătoare solicitanților de azil.
Observăm că statele membre se opun foarte mult pachetului privind azilul și că tendința este de a menține practicile naționale. Această opoziție se reflectă puternic în argumente privind costurile bugetare ale acestei politici comune, care ar părea nesustenabile într-un context de criză. Cu toate acestea, Europa are o mare responsabilitate în ceea ce privește azilul.
Trebuie să subliniem faptul că, până în prezent, de obicei țările terțe care sunt mai puțin bogate ca noi sunt cele care au jucat un rol important în găzduirea refugiaților. Prin urmare, să sperăm că acest pachet privind azilul este la fel de reușit ca Biroul și că succesul va veni rapid, deoarece există nevoia imperioasă de a acționa.
Marie-Christine Vergiat
Domnule președinte, domnule comisar, doamnelor și domnilor, dreptul la azil reprezintă una dintre valorile fundamentale ale Uniunii Europene și nimeni nu îndrăznește să o pună la îndoială în mod public în discursuri. Cu toate acestea, realitatea politicilor europene și a politicilor statelor membre în acest domeniu ridică semne de întrebare.
În 1999, Uniunea Europeană a început să își armonizeze politicile în acest domeniu, iar astăzi se pare că există un sentiment de mulțumire față de scăderea spectaculoasă a numărului de solicitanți de azil. Noi, în cadrul Grupului Confederal al Stângii Unite Europene - Stânga Verde Nordică, am putea să fim, de asemenea, mulțumiți în această privință dacă această cifră ar reflecta o îmbunătățire a situației drepturilor omului în întreaga lume. Știm cu toții că nu este cazul. Dacă este necesar, dezbaterile noastre vor dovedi acest lucru, joi după-amiază, când vor avea loc.
În special începând cu anul 2004, am fost martorii armonizării scăzute a procedurilor și condițiilor de primire. Există diferențe semnificative între practicile țărilor și știm că unele solicitări au fost externalizate și că astăzi unii solicitanți de azil nu mai au posibilitatea de a-și înregistra solicitările. Din nou, premiul pentru cea mai mare reducere a numărului solicitanților de azil îi revine Franței. În calitate de activist în domeniul drepturilor omului în Franța, sunt în postura de a ști ce a cauzat aceste rezultate. Faptul că am însoțit un solicitant de azil o singură dată la serviciile Biroului pentru protecția refugiaților și a persoanelor apatride din Franța a fost suficient pentru a ști care este cauza. Este insuportabil să privim modul în care acești bărbați și femei sunt convocați să transmită probe ale actelor de tortură pe care le-au suferit.
Propunerea pe care o examinăm astăzi pare să fie, prin urmare, o gură de aer proaspăt. Ajută la punerea în aplicare a unui sistem european privind dreptul la azil. Urmărește promovarea cooperării practice dintre statele membre, în special prin facilitarea accesului la informații exacte privind țările de origine, ceea ce reprezintă un aspect pozitiv. Majoritatea propunerilor Parlamentului în primă lectură au fost adoptate de Consiliu. Știm că datorăm acest rezultat în principal Președinției suedeze și suntem recunoscători pentru acest lucru. Aș adăuga că, în opinia mea, Suedia reprezintă un model și aș dori ca celelalte state să se alinieze cu Suedia în acest domeniu.
Ne-am susținut raportoarea, atât la prima, cât și la a doua lectură în comisie și aș dori, de asemenea, să o felicit și să îi mulțumesc. Vom face același lucru în plen și ne exprimăm speranța sinceră că acest mic pas înainte va constitui un nou aspect crucial al politicii europene în acest domeniu. Sperăm că, în loc ca Europa să se retragă în ceea ce noi, în Parlament, îndrăznim să numim fortăreața Europa, putem în schimb să îi salutăm pe acești bărbați și femei care au dreptul la azil, așa cum este proclamat în tratatele internaționale și în Convenția europeană a drepturilor omului, pe care o vom ratifica în curând.
Mario Borghezio
Domnule președinte, doamnelor și domnilor, am auzit că s-a sugerat că această măsură se bazează pe solidaritate. În opinia mea umilă, altceva lipsește - și anume securitatea.
Și totuși, nu trebuie decât să să discutați cu cei implicați în aceste probleme, de exemplu poliția - de această dată, am fost suficient de norocos să călătoresc cu membri ai agențiilor de aplicare a legii, ofițeri Carabiniere de la biroul de sprijin din Torino, cărora aș dori să le menționez numele, Romanini și Tavano. Ei mi-au confirmat că, în numeroase cazuri, acești solicitanți de azil arată carduri și documente false; cazuri de acest tip au fost raportate de diferite forțe ale poliției și de alte organisme.
Nu ar fi o idee bună să privim această problemă și din punctul de vedere al securității? Nu consider că problema securității este foarte pronunțată în acest document, și totuși este foarte importantă, deoarece trebuie să evităm contaminarea unui principiu important, a unei instituții importante de mare valoare umanitară, și anume dreptul la azil, cu interesele abjecte ale celor care fac trafic cu imigranți ilegali și care se folosesc de multe ori de azil ca modalitate de a infiltra persoane care nu au drepturi și relații cu cei care sunt de fapt persecutați.
În al doilea rând, articolul 2 din regulament prevede că Biroul va facilita, coordona și consolida coordonarea practică între statele membre în privința numeroaselor aspecte legate de azil și va contribui la ameliorarea punerii în aplicare a sistemului european comun de azil, inclusiv a dimensiunilor externe ale acestuia. Articolul 7 ar trebui să specifice acest lucru, însă o face doar vag, menționând că Biroul poate stabili metode de cooperare cu țări terțe în privința aspectelor tehnice.
Consider că trebuie să mergem mult mai departe și mă întreb de ce, în pofida faptului că multe persoane propun acest lucru, inclusiv noi, nimeni nu menționează sau examinează sugestia ca aceste birouri să fie înființate și în țări terțe. Ce împiedică acest lucru? Cred că este foarte importantă filtrarea acestor persoane, parțial pentru a ușura sarcina de lucru și situația țărilor care se confruntă mai direct cu această problemă. Cineva a vorbit de nevoile acestor țări, însă aceste țări trebuie sprijinite și consider că trebuie înființate birouri în țări terțe, de exemplu în Africa de Nord, în zona subsahariană, unde există o concentrație de solicitări de azil și de solicitanți de azil.
Aici trebuie să se realizeze o filtrare, utilizând, poate, serviciul de acțiune externă al Uniunii Europene, care să desfășoare operațiuni ce ar presupune ca unele țări în curs de dezvoltare să își asume o parte din responsabilitate; trebuie să le dăm un sentiment de responsabilitate în ceea ce privește problema azilului.
Cred că aceste aspecte sunt foarte importante și că nu ar trebui să le neglijăm, dar nici să ignorăm nevoile țărilor mediteraneene din Europa care sunt afectate de aceste probleme și nu ar trebui doar să vorbim despre ele sau să trimitem câțiva oficiali la fața locului; deja avem propriii noştri birocrați în Italia. Pentru a gestiona această situație avem nevoie de bani, resurse și sprijin real.
S-a spus că în Suedia lucrurile merg foarte bine. Poate fi adevărat, însă Suedia este foarte îndepărtată de nevoile din Malta, Italia, Franța și Mediterană: aici este problema și aceasta trebuie soluționată - iar țările Uniunii Europene trebuie să își asume responsabilitatea în acest sens. Privilegiile și poverile merg mână în mână și, întrucât avem povara, trebuie să avem și mijloacele de a o gestiona.
Franz Obermayr
(DE) Domnule președinte, fără îndoială, nu este o idee rea să se aplice regulamentele privind azilul în mod uniform pentru a reduce imigrația secundară din cadrul UE și pentru a sprijini statele membre care se confruntă cu un flux foarte ridicat de solicitanți de azil. Cu toate acestea, există îndoieli serioase privind necesitatea instituirii acestui birou de sprijin care să aducă îmbunătățiri și privind măsura în care acest birou va interveni în puterile statelor membre.
Instituirea acestei agenții este un alt pas către centralizarea politicii UE în materie de azil. Scopul este atingerea unui nivel ridicat de protecție, bazat pe acțiunile celor mai generoase state membre, precum Austria. Diferențele existente urmează să fie eliminate, țările cele mai generoase urmând aceeași direcție, iar celelalte adoptând modificările necesare. Acesta este un lucru foarte bun, însă crearea unui număr mare de agenții UE (numărul lor s-a triplat din 2000) și extinderea domeniului lor de activitate contravine în mod clar încercărilor Tratatului de la Lisabona de a introduce mai multă dereglementare și subsidiaritate.
Consider că obiectivul foarte discutat al migrației circulare - câte puțin aici, câte puțin acolo, ocazional în altă parte - este total greșit. Nu funcționează în practică, iar migrația circulară se transformă de multe ori în migrație permanentă. Există, desigur, și alte critici care pot fi aduse. Sunt create condiții nerealiste de detenție în așteptarea deportării, sacrificând securitatea și executivul nostru. Extinderea conceptului de familie pentru a include pe toată lumea, inclusiv bunicile, va produce un flux și mai mare, iar facilitarea accesului la piața muncii într-o perioadă de șomaj ridicat nu este sustenabilă.
Nu va fi posibil să se finanțeze extinderea dispoziţiilor de bază în materie de ajutor social la același nivel ca în țări precum Austria și Germania. Prin urmare, noul birou de sprijin pentru azil nu este corespunzător scopului său și nu ar trebui înființat. Trebuie să elaborăm o strategie comună în materie de azil pornind de la zero, deoarece ceea ce recomandați nu va funcționa în țările care sunt afectate.
Georgios Papanikolaou
(EL) Domnule președinte, înființarea unui Birou European de Sprijin pentru Azil este, într-adevăr, extrem de importantă și, prin urmare, la nivel simbolic, consider că este important să aibă sediul în Malta, o țară din sudul Europei, care este supusă unei mari presiuni din partea solicitanților de azil și, de asemenea, în cadrul aspectelor privind imigrația ilegală.
Este foarte important să consolidăm și să coordonăm în continuare cooperarea dintre statele membre în domeniul azilului și, în cele din urmă, să încercăm să ajungem la o abordare uniformă din rândul diferitelor practici naționale, în special întrucât recunoaștem cu toții diferențele imense care există. De exemplu - aceste informații sunt la dispoziția Comisiei, dar cred că aceasta știe deja că un solicitant de azil din Irak poate avea o posibilitate de 71 % ca solicitarea să îi fie acceptată într-un stat membru, dar o șansă de numai 2 % într-un alt stat membru și, desigur, există și diferite probleme între statele membre.
Regulamentul Dublin II, în mod inevitabil, va aplica o povară mai semnificativă asupra unor state membre comparativ cu altele și, desigur, acest Birou pentru azil va susține, de asemenea, mecanismele de solidaritate disponibile prin intermediul Fondului european pentru refugiați. Mă refer la transportarea și realocarea refugiaților, atât din țări terțe în Europa, cât și la așa-numita "realocare” internă a refugiaților.
În ceea ce priveşte realocarea din țări terţe, avansăm cu pași mici, însă progresăm. Cu toate acestea, în ceea ce privește realocarea internă a refugiaților, aș dori să subliniez că, în pofida faptului că recunoaștem cu toții că există o povară mai mare pentru unele state membre, în special în sudul Europei, comparativ cu altele, nu am făcut nicio propunere concretă; nu am luat nicio inițiativă în această privință. Aşteptăm propunerile Comisiei; de asemenea, am trimis o scrisoare în acest sens în cadrul Comisiei pentru libertăți civile, justiție și afaceri interne și, în lipsa altor acțiuni, trebuie să avem mai mult curaj privind aceste aspecte, deoarece presiunile sunt mari.
În încheiere, aș dori să afirm următoarele: este foarte important să elaborăm în Uniunea Europeană mecanisme de primire a refugiaților, de acceptare a solicitanților de azil, nu numai din motive umanitare și din motivele menționate deja de numeroși deputați, ci și pentru a combate imigrația ilegală. Trebuie să le oferim tuturor celor care caută o patrie mai bună, un viitor mai bun, mesajul că, în Europa, oricine alege calea legală are, în cele din urmă, șanse mai bune decât dacă urmează calea imigrației ilegale de pe urma căreia, din păcate, există foarte multă presiune.
John Bufton
Domnule președinte, înființarea unui Birou European de Sprijin pentru Azil contravine întru totul refuzului Marii Britanii de a aplica reglementările privind imigrația, precum și respingerii, de către Regatul Unit, a acquis-ului Schengen. Propunerea ca 40 de milioane de euro să fie cheltuite pentru a înființa și dota cu personal un întreg birou în Malta care să se ocupe de solicitanții de azil din întreaga UE sugerează că această Comisie dorește să ia decizii care ar trebui lăsate la latitudinea guvernelor naționale.
Orice politică europeană comună în domeniul azilului amenință suveranitatea britanică privind controlul la frontiere. Apelurile repetate de a lăsa Regatul Unit să decidă cine intră și iese din țară și cine poate fi găzduit provin din faptul că ne confruntăm cu o problemă gravă legată de populație, care este diferită de situația din alte țări din Europa.
Comisia nu oferă ajutor și sprijin atunci când Regatul Unit se confruntă cu probleme. În schimb, va lua banii contribuabililor britanici pentru a acoperi costul luării deciziilor noastre în numele nostru. 40 de milioane de euro ar fi mai bine direcționate către construirea de noi școli, spitale și case în Regatul Unit, precum și pentru a ne permite servicii fundamentale precum apă curată, de care va fi nevoie în mod disperat dacă vom continua să oferim o calitate decentă a vieții pentru toată lumea.
Una din patru femei care naște un copil nu s-a născut în Regatul Unit, fiind vorba de 170 000 de nașteri pe an. Unde sunt banii care să îi ajute pe contribuabilii britanici să își permită toate acestea? În buzunarele dvs. sau cheltuiți pentru înființarea unui nou birou pentru azil care, fără îndoială, va supune Regatul Unit unei presiuni și mai mari?
În campaniile noastre electorale, toate partidele din Regatul Unit promit să facă ceva privind imigrația deoarece oamenii de acasă solicită să se ia măsuri. Însă ce poate face Westminster atâta timp cât ne aflăm în UE deoarece, în același timp, Comisia Europeană dorește să dețină toate puterile asupra solicitanților de azil?
Din nou, această Comisie desconsideră dorințele și nevoile poporului britanic. Intenția Comisiei este de a abroga refuzul de participare a Regatului Unit și în acest domeniu? Oamenii de acasă merită sinceritatea dvs. deoarece această problemă este extrem de importantă pentru ei. Ar trebui să îi reprezentați, iar ei au dreptul să știe ce ați planificat.
Sergio Paolo Francesco Silvestris
(IT) Domnule președinte, domnule comisar, doamnelor și domnilor, nu trebuie să învăluim în solidaritate un birou care trebuie să sprijine o procedură de stabilire a condițiilor reale ale solicitanților de azil.
Considerăm că acest lucru este important și util, dar trebuie să asigure, pe de o parte, că cei care au efectiv dreptul la azil îl obțin mai rapid și că, pe de altă parte, cei care nu au drepturile necesare și încearcă să abuzeze de acest sistem primesc tratamentul necesar, deoarece este clar că nu toți cei care au dreptul la azil îl obțin.
Aș dori, foarte pe scurt, să reiterez afirmațiile dlui Borghezio: anumite țări, precum Italia și în special Italia de sud, de unde provin, oferă rute naturale de intrare pentru imigrație și sunt afectate în mod deosebit de solicitările de azil din cauza tradițiilor istorice ale primirii imigranților.
Europa trebuie să se ocupe de acest lucru, iar Uniunea Europeană trebuie să își concentreze atenția și eforturile, inclusiv eforturile economice, în zonele care primesc cei mai mulți imigranți.
Cecilia Malmström
membră a Comisiei. - Domnule preşedinte, sunt recunoscătoare pentru sprijinul puternic pentru crearea acestei agenții, de care au dat dovadă majoritatea deputaților din acest plen. După cum știți, a existat o solicitare unanimă din partea statelor membre de a crea această agenție, chiar și din partea celor care nu aplică în totalitate politicile UE, iar acestea știu că Comisia nu intenționează să modifice poziția Regatului Unit. Aceasta este decizia poporului britanic.
Însă, în cadrul acestei ședințe plenare, s-a susținut puternic, de asemenea, crearea unei agenții și mă bucur că aceasta va fi înființată acum. Știm că, mai ales în anumite sezoane, țările de la Mediterana sunt supuse unor mari presiuni, iar această agenție poate să ofere ajutor și sprijin. De asemenea, există migranți care vin din Europa de Nord, de Est, de Vest și din Europa Centrală, așa că aceasta este o agenție pentru întreaga Europă, chiar dacă nu este o coincidență că este situată în Valetta.
Nu este doar o altă agenție. De fapt, este un punct esențial în construirea unui sistem comun de azil și va reprezenta un instrument important în sprijinirea statelor membre, ajutându-le să elaboreze practici și standarde comune, precum și în sprijinirea statelor membre care sunt supuse unor presiuni deosebite. Ar aduna informații, ar institui un portal, ar avea experți etc. În cele din urmă, întotdeauna decizia privind persoanele care vor rămâne este la latitudinea statelor membre, însă există anumite proceduri care trebuie armonizate.
După cum au afirmat unii dintre dvs., aceste lucruri fac parte din dezvoltarea unui sistem comun de azil în Europa. Aceasta este numai o parte: așa cum a spus, cred, raportoarea, suntem blocați în ceea ce privește restul pachetului privind azilul. Comisia se bazează pe ajutorul și sprijinul Parlamentului European pentru a continua aceste aspecte pentru ca, în viitorul apropiat, să putem crea, într-adevăr, o politică comună în materie de azil în Uniunea Europeană.
Jean Lambert
raportoare. - Domnule președinte, aș dori să mă folosesc de ocazie pentru a clarifica una sau două întrebări care au fost ridicate, deși este regretabil că unii dintre cei care au adresat întrebările nu se mai află aici să audă răspunsurile.
Obligațiile privind azilul sunt prevăzute în mod clar în convențiile internaționale, pe care le-a semnat fiecare stat membru în parte. Acestea nu sunt același lucru cu politica privind imigraţia, iar oamenii ar trebui să știe să facă diferența.
Pentru cei preocupați cu privire la bani - dacă îmi permiteți voi sublinia aici un aspect legat de partide politice și de politica națională - dacă unele state membre ar înceta să creeze solicitanți de azil din Irak și Afganistan, sunt sigură că am putea să economisim mulți bani și, într-adevăr, să îi cruțăm pe oameni de mult mai multă suferință.
În ceea ce privește unele dintre celelalte probleme semnalate, sperăm că îmbunătățirea calității sistemului în unele state membre va putea conduce la intensificarea încrederii dintre statele membre și va debloca unele din celelalte părți ale sistemului de azil, ajutând, de asemenea, statele membre să simtă că sunt sprijinite atunci când se confruntă cu anumite poveri. După cum au subliniat alte persoane, în timp ce unele state membre sunt supuse unor presiuni geografice considerabile din cauza fluxurilor care sosesc, multe din țările cu sarcini exagerate nu se află de fapt în Uniunea Europeană, ci în alte părți.
Am fost foarte interesată să aud cum un coleg susține sprijinul suplimentar în legătură cu Biroul de Sprijin pentru Azil, însă mă tem că nu am auzit amendamentele pe care le-a depus în această privință.
De asemenea, aș dori să clarific faptul că Biroul de Sprijin pentru Azil nu este creat pentru a determina statutul; nu preia rolul statelor membre în domeniu.
La nivel global, salut observațiile amabile ale colegilor, salut implicarea activă a celor care m-au ajutat foarte mult la acest raport și sunt sigură că așteptăm cu nerăbdare cu toții - sau majoritatea dintre noi - să ne aflăm în Valetta în momentul inaugurării Biroului de Sprijin pentru Azil și să putem începe lucrul.
Președintele
Voi închide dezbaterea. Nu o voi face însă fără a menționa cu convingere că nu am rămas neimpresionat de faptul că persoana care a prezidat această dezbatere s-a bucurat de dreptul de azil datorită generozității și ospitalității guvernelor Franței, Austriei și Belgiei, cărora aș dori să le mulțumesc astăzi, deoarece nu există limită de timp pentru recunoștință, chiar dacă acest lucru s-a întâmplat acum peste 40 de ani.
Dezbaterea a fost închisă.
Votarea va avea loc pe parcursul mini-sesiunii din prima săptămână din mai.
Declaraţii scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
Ioan Enciu  
în scris. - Crearea Biroului European de Sprijin pentru Azil constituie o etapă foarte importantă în stabilirea unui Sistem European Comun pentru Azil, aşa cum sunt prevăzute în Pactul european cu privire la imigraţie şi azil şi în Programul de la Stockholm.
Biroul va contribui la intensificarea cooperării între instituţiile europene, autorităţile locale şi societatea civilă şi va identifica practicile comune în materie de azil. Îmi exprim încrederea că acest lucru va duce la apropierea poziţiilor statelor membre în ceea ce priveşte politicile în materie de azil. Acest lucru este foarte necesar din considerentul că unele state membre se confruntă cu fluxuri mari de solicitanţi de azil şi e nevoie de cooperare şi solidaritate între statele membre atât pentru a ajuta aceste state să facă faţă problemelor cu care se confruntă, cât şi pentru a îmbunătăţi Sistemul European Comun pentru Azil.
Ţin să menţionez că acest sistem se va baza, din punct de vedere legal şi practic, pe aplicarea deplină şi globală a Convenţiei europene pentru apărarea drepturilor omului şi libertăţilor fundamentale
