Pregătirea Consiliului European (25-26 martie 2010) (dezbatere)
Preşedinte
Următorul punct este dezbaterea declaraţiei Consiliului şi Comisiei privind pregătirea pentru reuniunea Consiliului European (25-26 martie 2010).
Diego López Garrido
Dle Preşedinte, în aceste prime câteva luni ale anului 2010 suntem martorii unei dinamici extraordinar de puternice în Uniunea Europeană, în timpul celei mai grave crize economice cu care ne-am confruntat de optzeci de ani. În acelaşi timp, punem în aplicare un nou tratat, Tratatul de la Lisabona, lansând noi instituţii şi desfăşurând o reorganizare foarte amplă a reglementării sistemelor noastre economice.
Acest lucru are loc într-o modalitate uneori dezordonată, făcând faţă provocărilor majore pe măsură ce le întâlnim; de exemplu, în prezent, situaţia sistemului financiar elen. Cu toate acestea, Europa se confruntă cu această situaţie creând noi instrumente de politică economică în toate domeniile.
Prin urmare, uneori, nu vedem pădurea din cauza copacilor, însă, printr-o abordare europeană se creează şi se întreprinde o modalitate cu totul nouă de abordare a economiei extrem de complexe a secolului XXI.
Acest lucru s-a desfăşurat astfel atunci când ne-am confruntat cu o criză foarte gravă şi a existat o reacţie imediată în ceea ce priveşte injectarea de bani publici în economiile Europei, ceea ce a determinat apariţia unor mari deficite.
Acest lucru a avut loc prin desfăşurarea - şi noi ne aflăm aici, în Parlament, ca să aprobăm aceasta - unei reforme complete a supravegherii sistemului financiar.
Şi acest lucru are loc prin coordonarea politicilor economice. Comisia a indicat faptul că va depune o propunere în acest sens, în vederea coordonării politicilor economice, în special în zona euro. Mai mult decât atât, ne confruntăm, de asemenea, în special cu o acţiune hotărâtă şi evidentă a Uniunii Europene de susţinere a stabilităţii financiare din zona euro. Acest angajament politic a fost adoptat la 11 februarie pentru a consolida şi a susţine stabilitatea financiară a zonei euro.
Mai există o iniţiativă care, fără îndoială, face parte din această conjunctură: angajamentul pentru o nouă strategie de creştere şi de creare de locuri de muncă de calitate ridicată. Aceasta este tema principală a activităţii Consiliului European de la acest sfârşit de săptămână; o strategie care a fost expusă şi dezvoltată de Comisia Europeană în documentul din 3 martie şi care va fi studiată, în esenţă, de şefii de stat şi de guvern la Consiliul de primăvară, în principal din punctul de vedere al aşa numitelor "obiective strategice”. Acestea sunt obiectivele strategice pe care Comisia Europeană le-a precizat în documentul său, cum ar fi aspecte legate de ocuparea forţei de muncă, investiţiile în cercetare şi dezvoltare, schimbările climatice şi energia, abandonul şcolar, educaţia în general şi sărăcia. În plus, Consiliul European va aborda şi problema guvernanţei, pe care o considerăm una dintre inadvertenţele aşa-numitei Strategii de la Lisabona. Consiliul doreşte ca această guvernanţă să graviteze în jurul conducerii politice ale sale şi a acţiunii Comisiei privind supravegherea îndeplinirii, de către statele membre, a angajamentelor pe care le-au adoptat. Acest lucru va fi realizat, bineînţeles, printr-o strânsă colaborare şi monitorizare a tuturor acţiunilor Parlamentului şi, bineînţeles, ale instituţiilor Uniunii în ansamblu.
Acesta va fi, în principiu, obiectivul reuniunii Consiliului European de la acest sfârşit de săptămână, inclusiv domeniul la fel de important al combaterii schimbărilor climatice în care UE continuă să ocupe o poziţie de lider. Uniunea Europeană îşi menţine poziţia de lider la nivel mondial în ceea ce priveşte lupta împotriva schimbărilor climatice. trebuie să acţioneze în acest fel, trebuie să păstreze această poziţie de lider. Mai mult decât atât, există un angajament cuantificat pentru aşa-numitul "început rapid”. Să sperăm, prin urmare, că angajamentul de a ajuta ţările în curs de dezvoltare în privinţa combaterii schimbărilor climatice va fi cuantificat şi reafirmat de Consiliul European şi în următorii ani. Un angajament asumat de ţările dezvoltate privind colaborarea cu ţările care nu sunt încă dezvoltate astfel încât să putem participa cu toţii la conferinţa extrem de importantă de la Cancún în cele mai bune condiţii. La această conferinţă, Uniunea Europeană trebuie - repet - să îşi păstreze poziţia de lider pe care o deţine în prezent, fără care Acordurile de la Copenhaga, pe care le considerăm necorespunzătoare, nu ar fi putut fi obţinute.
Statele membre şi-au reafirmat în unanimitate acordul deplin faţă de aceste obiective şi faptul că vor să avanseze, fără echivoc, în direcţia unor angajamente obligatorii la conferinţa de la Cancún, din Mexic.
Şefii de stat şi de guvern vor aborda pe larg aceste aspecte. De asemenea, este posibil - în funcţie de ceea ce se întâmplă chiar acum, în timp ce instituţiile europene, în ansamblu, stabilesc modalitatea în care să răspundă crizei legate de aşa-numitul caz Grecia - să abordeze problema situaţiei financiare din Grecia şi a refinanţării din datoria publică a ţării. Fără îndoială, acest aspect va apărea şi acolo, întrucât face parte dintr-un angajament politic adoptat de Uniunea Europeană la 11 februarie la nivel de şefi de stat şi de guvern. Acesta a fost un angajament politic pentru sprijinirea stabilităţii financiare a zonei euro, în sensul că dacă este necesar să fie adoptate măsuri specifice pentru a fi menţinută stabilitatea financiară astfel de măsuri vor fi adoptate.
În orice caz, acesta este principiul care va fi luat în considerare, în principal, la reuniunea de la acest sfârşit de săptămână a Consiliului European.
José Manuel Barroso
Preşedinte al Comisiei. - Dle Preşedinte, într-adevăr, reuniunea de astăzi - cu o zi înainte de importantul Consiliu European de primăvară este o ocazie foarte bună şi propice. În faţa noastră sunt sarcini dificile. Pentru aceste sarcini, un nou sprijin ferm din partea Parlamentul European este extrem de important. Acestea fiind spuse, doresc să îi mulţumesc Parlamentului şi să îl felicit pentru rezoluţia privind Europa 2020 pe care a adoptat-o la Strasbourg în urmă cu două săptămâni cu susţinere largă din partea partidelor.
De asemenea, aş dori să profit de ocazie pentru a mulţumi Preşedinţiei spaniole a Consiliului pentru sprijinul acordat strategiei Europa 2020. Acest sprijin a fost exprimat în mod clar în diferite formaţiuni ale Consiliului de Miniştri.
Însă acum în ceea ce priveşte Consiliul European: cred că fiecare Consiliu European trebuie să întreprindă două lucruri. Trebuie să facă dovada faptului că răspunde necesităţilor momentului şi trebuie să elaboreze cadrul strategic pe termen lung şi obiectivele strategice pe termen lung ale Europei.
Criza presupune mai multe preocupări stringente ale comunităţilor, lucrătorilor şi întreprinderilor de pe teritoriul Europei. Şi, după cum ştim, finanţele publice la nivel naţional sunt supuse unor tensiuni fără precedent. Bineînţeles, Uniunea Europeană trebuie să rezolve aceste probleme, inclusiv stabilitatea financiară. Voi reveni la această chestiune mai târziu.
Europa nu trebuie să comită greşeala să neglijeze imperativul de a ne desfăşura acum activitatea pentru a obţine schimbări pe termen lung. Din acest motiv, Consiliul European va aborda două dintre cele mai evidente provocări pe termen lung ale noastre: viitorul nostru economic şi schimbările climatice.
Am dezbătut deja împreună strategia Europa 2020 în acest Parlament. Contribuţia şi angajamentul dvs. vor fi indispensabile pentru a ne realiza ambiţiile privind dezvoltarea inteligentă, durabilă şi favorabilă incluziunii. Aceasta va fi, de asemenea, contribuţia Consiliului European.
Nivelul nostru de ambiţie trebuie stabilit în funcţie de nivelul sarcinilor din faţa noastră. Trebuie să arătăm că dispunem de viziunea şi coerenţa necesare ca să acţionăm. Şi trebuie să putem să comunicăm acest lucru, să arătăm oamenilor că acţiunile noastre vor aduce o contribuţie esenţială acolo unde aceasta este importantă. Din acest motiv, consider că este atât de important ca, în această săptămână, Consiliul European să convină asupra unor obiective clare.
Obiectivele pe care le-a propus Comisia au fost selectate cu atenţie. Acestea abordează necesitatea creşterii nivelului de ocupare a forţei de muncă, a investirii în cercetare şi inovare, a atingerii obiectivelor energetice şi de mediu pentru 2020, a îmbunătăţirii performanţei educaţionale şi a luptei împotriva sărăciei.
Aceste cinci obiective principale indică în mod clar obiective cu care oamenii se pot identifica şi arată faptul că Uniunea Europeană aplică reforme în domenii pe care toată lumea le consideră importante. De asemenea, este vorba de voinţa politică de a rezolva probleme dificile.
Bineînţeles, obiectivele trebuie să fie realizabile. De asemenea, trebuie să implice un efort suplimentar comparativ cu status quo-ul, recunoaştere din partea statelor noastre membre a faptului că schimbările sunt necesare şi eu voi încerca să transmit Consiliului European acest caracter urgent al situaţiei economice actuale a Europei şi necesitatea unor reforme pentru o economie şi o societate mai durabile, mai favorabile incluziunii în Europa.
Cu adevărat importante sunt măsurile pe care le va lua fiecare stat membru pentru a-şi stimula rata de creştere şi pentru a aborda deficienţele despre care ştim cu toţii că există. Avem nevoie de măsuri naţionale pentru a aborda măsuri naţionale definite în funcţie de condiţiile naţionale şi în deplină conformitate cu subsidiaritatea, însă instituite într-un cadru european comun.
Dacă există o lecţie pe care am reţinut-o ca urmare a crizei financiare, aceea este că în lume suntem cu toţii interdependenţi. Astfel, nu putem să acceptăm principiile interdependenţei la nivel global şi să le respingem atunci când sunt dezbătute la nivel european.
Şi un cadru comun, care este susţinut şi trebuie stimulat prin măsuri specifice ale Uniunii Europene pe care le denumim în documentul nostru "iniţiative emblematice”.
Aceste propuneri emblematice vor arăta că, la nivelul Uniunii Europene, sunt întreprinse acţiuni în domenii extrem de importante cum ar fi agenda digitală, inovaţia, utilizarea eficientă a resurselor şi politica industrială - şi, bineînţeles, în anumite cazuri, vor ajuta şi la realizarea obiectivelor la nivel naţional.
Noi propunem aici un nou început. Datorită Tratatului de la Lisabona putem selecta acum o nouă abordare privind coordonarea economică, o guvernanţă economică sporită a Europei - una care oferă libertatea necesară pentru a stabili obiective la nivel naţional, însă care aduce o dimensiune europeană puternică şi care utilizează toate instrumentele disponibile la nivel european pentru a demara economia. Adevăratul test pentru Consiliul European va fi acceptarea acestei abordări.
Rezultatele Consiliului European informal mi s-au părut încurajatoare. Sper că liderii europeni vor fi prezenţi şi că vor spune "da” atunci când vor trebui să răspundă acestor provocări într-un spirit colectiv.
În ceea ce priveşte schimbările climatice, ştiu că acest Parlament îmi împărtăşeşte convingerea că schimbările climatice nu sunt un subiect care să poată fi lăsat deoparte. Trebuie să îl menţinem pe primul loc al agendei noastre.
Uniunea Europeană a fost lider şi continuăm să fim lideri - numai noi avem angajamente de reducere care sunt sprijinite în mod clar de mecanismele necesare pentru a întreprinde acest lucru; noi suntem principalii donatori de ajutor ţărilor în curs de dezvoltare cu privire la schimbările climatice. Aşadar, să ne îndepărtăm de la introspecţie cu privire la Copenhaga şi să luăm din nou iniţiativa.
Avem nevoie de o poziţie ambiţioasă, clară şi unificată. Din acest motiv, Comisia a înaintat o comunicare care instituie etapele necesare pentru revigorarea negocierilor internaţionale. În acelaşi timp, comisarul Hedegaard a iniţiat o serie de consultări cu partenerii noştri-cheie.
Aşadar, trebuie să facem un efort important ca să avansăm la Cancún - dezvoltând chiar fondul Acordului de la Copenhaga. Trebuie să menţinem Kyoto pe agendă, însă să clarificăm faptul că acesta poate fi evaluat numai ca urmare a unui acord global, nu înainte de acesta. Trebuie să intensificăm acţiunile de sensibilizare şi să creăm un mediu de încredere, în mod evident, în rândul ţărilor în curs de dezvoltare - din acest motiv, este foarte important să ne respectăm angajamentele privind finanţarea iniţială rapidă.
Şi, bineînţeles, în acelaşi timp, vom continua să punem în aplicare pachetul nostru 2020 arătând, în special, modul în care acesta este compatibil cu activitatea de modernizare economică şi cu reformele stipulate în strategia 2020.
Aceste două domenii arată, în mod intens, modul în care europenii privesc poziţia de lider politic a Uniunii Europene pentru ca aceasta să întreprindă măsuri. Sunt convins că, dacă avem voinţa să fim îndrăzneţi, putem arăta că Europa poate influenţa în mod decisiv crearea unui viitor propice pentru cetăţenii noştri.
În acest spirit voi prezenta Consiliului European câteva dintre provocările majore pentru G20 care va avea loc în Canada în iunie. De fapt, nu trebuie să uităm niciodată că anumite dintre aceste probleme sunt europene, însă acestea trebuie abordate şi la nivel global.
Stabilitatea financiară şi situaţia financiară şi economică din Grecia nu sunt pe agenda formală a acestui Consiliu European. Cu toate acestea, sincer vorbind, nu înţeleg cum este posibil ca şefii de stat şi de guvern, în special cei din zona euro, să nu discute această problemă. Prin urmare, permiteţi-mi să prezint poziţia noastră cu privire la această chestiune.
În prezent, Grecia este în curs de a-şi corecta deficitul guvernamental excesiv. Este esenţial ca deficitul să fie redus cu fermitate, iar Grecia a luat măsuri în acest sens. Grecia ia în special măsuri care conduc la reducerea deficitului său în acest an cu 4 % din PIB. Aceste eforturi fiscale sunt conforme cu acţiunile recomandate de Comisie şi de Consiliu, astfel cum a fost confirmat de Consiliu la 16 martie. Bineînţeles, eforturile financiare ale Greciei trebuie continuate; aceasta este singura cale prin care poate fi garantată reducerea de durată a costurilor de finanţare a datoriei.
Ca reacţie la situaţia economică şi financiară din Grecia, reuniunea informală a şefilor de stat şi de guvern de la 11 februarie a declarat, citez: "statele membre din zona euro vor întreprinde o acţiune hotărâtă şi coordonată, dacă este necesar, pentru a asigura stabilitatea financiară în zona euro în ansamblul său”.
Comisia consideră că acum este momentul adecvat pentru a crea, în zona euro, un instrument de acţiune coordonată, care să poată fi folosit pentru a acorda ajutor Greciei în caz de nevoie. Trebuie clarificat faptul că elaborarea unui astfel de mecanism nu va implica activarea sa automată. Elaborarea unui astfel de mecanism este şi o chestiune de responsabilitate şi de solidaritate.
Solidaritatea reprezintă un cuţit cu două tăişuri. Grecia depune, în prezent, un efort economic şi susţinând acest efort, nu ajutăm numai Grecia, ci şi stabilitatea zonei euro în ansamblul său. Cadrul pentru acţiune coordonată trebuie înţeles ca o plasă de siguranţă care trebuie folosită numai după epuizarea tuturor celorlalte mijloace de evitare a unei crize, inclusiv, în primul rând, epuizarea sferei de acţiune politică la nivel naţional.
Dincolo de aspectele tehnice, orice soluţie posibilă trebuie să sporească şi să consolideze unitatea şi coerenţa zonei euro şi guvernanţa acesteia. Economia mondială are nevoie de stabilitate. Zona euro este un pol al stabilităţii şi este important să fie intensificată şi mai mult capacitatea acesteia de a oferi stabilitate. Este posibil ca, pentru anumite aspecte, să fie nevoie să recurgem la instrumente interguvernamentale, însă acestea trebuie să fie incluse într-un cadru european comun.
Am convingerea fermă că şi răspunsul la provocările specifice va fi un test pentru Consiliul European şi pentru angajamentul său privind Uniunea Europeană şi monetară. În joc se află principiul esenţial al stabilităţii financiare care este un element central al monedei euro; iar moneda euro este una dintre cele mai importante creaţii ale proiectului european şi ale procesului de construcţie europeană de până în prezent.
Sper că această problemă va fi rezolvată într-un spirit de responsabilitate şi solidaritate. Aceasta este modalitatea europeană de a întreprinde acest lucru.
(Aplauze)
Joseph Daul
Dle Preşedinte, dle López Garrido, dle Preşedinte al Comisiei, doamnelor şi domnilor, Grupul Partidului Popular European (Creştin-Democrat) se aşteaptă ca solidaritatea europeană să fie reafirmată fără echivoc de Consiliul European, fiecare parte fiind în acelaşi timp obligată să facă faţă propriilor responsabilităţi.
Grupul PPE se aşteaptă şi ca şefii de stat şi de guvern să îşi definească propria foaie de parcurs, astfel încât Europa să iasă din criză. În ce măsură sunt dispuşi să coopereze şi care sunt limitele pe care nu sunt dispuşi să le depăşească? Consideră aceştia că redresarea creşterii şi a ocupării forţei de muncă depinde de o acţiune cu adevărat comună, cu resursele care sunt necesare pentru aceasta, sau preferă să acţioneze pe cont propriu în ceea ce priveşte inovaţia, educaţia, formarea, sprijinul acordat IMM-urilor şi combaterea şomajului şi a sărăciei, cu toate consecinţele atât de cunoscute implicate de acestea?
V-aş reaminti că, în 2002, statele noastre membre au susţinut toate priorităţile Strategiei de la Lisabona. Totuşi, pentru că nu s-au înzestrat cu resurse, pentru că nu au luat obiectivele în serios, în prezent suntem în urmă cu mulţi ani şi tot ce am spus că va avea loc s-a întâmplat, dar în afara Europei.
Prin urmare, grupul pe care îl reprezint se aşteaptă ca vorbele să fie depăşite de Consiliul European şi ca acesta să ia în considerare în mod serios obiectivele noastre economice comune pe baza propunerilor Comisiei pentru 2020, ale căror versiune modificată va fi propusă de Parlament în luna iunie.
Revin la solidaritate, solidaritate despre care s-a vorbit foarte mult de câteva săptămâni şi care, de fapt, este principiul şi sfârşitul integrării europene, de la crearea unei pieţe unice până la apărarea comună, trecând prin moneda euro. Solidaritatea a fost demonstrată de la începutul crizei financiare şi nu trebuie refuzată prietenilor noştri eleni şi nici oricărei alte ţări UE care se confruntă cu aceleaşi dificultăţi.
În această săptămână, este imperativ să fie găsită o soluţie europeană pentru criza financiară şi aceasta trebuie să fie o soluţie comunitară - repet, o soluţie comunitară - care trebuie prevăzută în conformitate cu normele europene şi în cadrul mecanismelor de ajutor financiar european. Mai mult decât atât, dacă dorim, putem să includem în acest cadru chiar şi Fondul Monetar Internaţional, însă întotdeauna în conformitate cu normele europene. Garantarea stabilităţii Europei şi cea a Sistemului Monetar European este în interesul tuturor.
Doamnelor şi domnilor, pe reversul Europei se află solidaritatea, iar pe avers, responsabilitatea. Această responsabilitate este cea a fiecărui stat membru de a garanta finanţe publice exacte şi fiabile. De asemenea, este responsabilitatea cetăţenilor statelor care se confruntă cu probleme de incapacitate temporară de plată de a face sacrificii, de a participa la efortul public de redresare a finanţelor şi de a accepta reformele care sunt necesare pentru realizarea acestui lucru, indiferent de cât de stricte ar putea fi acestea.
Cu alte cuvinte, da, Europa trebuie să dea dovadă de solidaritate faţă de Grecia. Trebuie să asigurăm faptul că Grecia depăşeşte această perioadă dificilă. Cu toate acestea, şi Grecia trebuie să întreprindă reformele interne care sunt necesare pe termen scurt şi mediu şi pentru a garanta această solidaritate şi, de fapt, aceasta le-a propus, ieri, Parlamentului. Acum, Grecia trebuie să le pună în aplicare.
Dle Preşedinte, doamnelor şi domnilor, criza ne obligă la schimbări. Prima schimbare se referă la Comisie, pe care o invit să îşi exercite pe deplin şi, mai presus de toate, cu autoritate, rolul de apărător al tratatelor. Trebuie aplicate criteriile Pactului de stabilitate şi creştere, iar Comisia trebuie să asigure acest lucru. Acest Parlament va susţine această sarcină dificilă.
Cea de-a doua schimbare se referă la guvernanţa finanţelor noastre publice. Într-o perioadă de creştere, în general, se consideră că fiecare are dreptul de a-şi desfăşura propriile politici bugetare, fiscale şi sociale, fără a se preocupa de altcineva. Cu toate acestea, într-o perioadă de criză, cei care au cheltuit cel mai mult fac apel la solidaritatea celor care, să zicem, au fost mai chibzuiţi.
Poate continua acest lucru? Nu cred. Este momentul ca statele membre să îşi coordoneze mai bine politicile bugetare, fiscale şi sociale şi să nu ne temem să spunem: dorim mai multă guvernanţă europeană! O astfel de coordonare va face doar ca punerea în aplicare a principiilor bazate pe solidaritate să fie mai uşoară, mai echitabilă şi mai firească.
Dle Preşedinte în exerciţiu al Consiliului, vă invit să luaţi iniţiative în această direcţie. După cum ştiţi, am o anumită experienţă: mecanismele primesc întotdeauna un impuls în momente de criză. Ne confruntăm cu o adevărată criză în ceea ce îi priveşte pe cetăţenii noştri şi situaţia de pe teren şi avem nevoie de curaj politic.
(Aplauze)
Martin Schulz
Dle Preşedinte, summitul european trebuie să abordeze şi va aborda criza din Grecia; acest lucru este evident. International Herald Tribune titrează un subiect interesant în editorialul de astăzi: "Grecia a promis să îşi facă temele şi să îşi echilibreze bugetul”. Statele membre din zona euro şi-au condiţionat solidaritatea de conformarea Greciei cu solicitările lor în acest sens.
Grecia şi-a respectat promisiunea, scrie International Herald Tribune. Statele membre ale zonei euro sunt cele care nu şi-au respectat angajamentele - în special, Republica Federală Germania, care refuză să îşi respecte promisiunea. Acesta este primul aspect.
(Aplauze)
Preşedintele Comisiei a vorbit, chiar pe bună dreptate, despre o plasă de siguranţă. Nu este vorba despre transfer de bani de la contribuabilii din Germania, Franţa, Italia sau din orice altă ţară în trezoreria Greciei. Nu acesta este obiectivul. Este vorba despre a permite Greciei să împrumute bani pe pieţele internaţionale la aceleaşi rate ale dobânzii care sunt disponibile pentru celelalte ţări. Ratele dobânzii sunt, de obicei, de 2,5 - 3 %. Ca urmare a speculaţiilor cauzate de eşecul de a demonstra solidaritate faţă de Grecia, ţara plăteşte 6 %. Ca să fim direcţi, încercările Greciei de a-şi echilibra bugetul umplu buzunarele speculanţilor de pe pieţele financiare internaţionale.
(Aplauze)
Acest lucru înseamnă că oamenii sunt jefuiţi. Este ridicol, pentru că dacă acest lucru stabileşte un precedent - dacă eşecul de a demonstra solidaritate permite oamenilor să speculeze împotriva unei ţări din zona euro care se află în situaţie de deficit într-o asemenea măsură încât, până la urmă, solidaritatea internă să nu fie durabilă şi să fie necesar ca Fondul Monetar Internaţional să se implice, atunci Grecia va reprezenta numai un prolog. Speculanţii îşi vor îndrepta apoi atenţia către Italia, către Marea Britanie şi către Spania. Dacă nu dorim să fim martorii unei conflagraţii la scară largă, trebuie să demonstrăm acum solidaritate faţă de Grecia.
Prin urmare, solidaritatea cu Grecia - şi acesta este mesajul pe care trebuie să îl transmitem în special cancelarului german - are sens din punct de vedere economic. Prin urmare, nu este o problemă de acordare a ajutorului numai de dragul de a acorda ajutor.
(Aplauze)
Prin urmare, nu putem să îl scutim pe dl Barroso de această obligaţie afirmând că Fondul Monetar Internaţional ar trebui să rezolve această situaţie. Comisia este cea care trebuie să propună modul în care putem să obţinem o stabilizare perceptibilă în zona euro. Comisia a prezentat propuneri bune şi cred că acestea ar trebui urmate de către Consiliu. Acestea nu includ invitarea Fondului Monetar Internaţional. De ce nu? Suntem în măsură să rezolvăm singuri problema în zona euro.
Mai mult decât atât, sunt uimit că dna cancelar Merkel implică Fondul Monetar Internaţional. Banca Bundesbank din Germania - care, pentru conservatorii germani este ceea ce reprezintă Vaticanul pentru catolici - publică în raportul lunar pentru luna martie: "Totuşi, contribuţiile financiare din partea Fondului Monetar Internaţional pentru rezolvarea problemelor structurale - cum este finanţarea directă a unui deficit bugetar sau finanţarea recapitalizării unei bănci - sunt incompatibile cu mandatul monetar al acestuia”. Acesta este un citat al Băncii Bundesbank din Germania. Contrar declaraţiilor ministrului de finanţe din ţara sa, cancelarul german afirmă că Fondul Monetar Internaţional trebuie să rezolve această problemă. Nu aceasta este modalitatea adecvată de a acţiona.
Acum, trebuie să transmitem un semnal către pieţele internaţionale: puteţi să speculaţi cât doriţi, însă nu veţi decima zona euro. Speculaţiile nu vor înceta până când nu se transmite un astfel de semnal. Pentru a clarifica despre ce fel de speculaţii vorbim, trebuie să aducem în atenţie, încă o dată, swap-urile pe risc de credit, sau CDS. Nu este decât un joc: mă voi asigura împotriva riscului de incendiere a casei vecinilor. În cazul în care casa vecinului arde, voi primi banii de asigurare. Dacă aş întreprinde aceasta, aş avea un interes legitim ca locuinţa acestuia să fie incendiată.
Nu putem aplica principiul Florian - "Sfinte Florian, apără-mi casa, arde-le pe celelalte” - în Uniunea Europeană. Din acest motiv, solidaritatea cu Grecia este o acţiune de stabilizare a monedei euro în zona euro. În acest scop, trebuie să hotărâţi dacă doriţi să avem solidaritate europeană sau dacă doriţi să cedaţi politicii de fotoliu. Nu aş dori să mi-l asum, însă v-aş îndemna să ascultaţi cu atenţie următorul citat al lui Wolfgang Münchau din Financial Times Deutschland - care nu este un ziarist scoţian şi nu este un social democrat: "Într-o situaţie în care necesităţile europene apar în paralel cu populismul german, să alegem necesităţile europene”.
(Aplauze)
Guy Verhofstadt
Dle Preşedinte, cred că în cadrul Consiliului European este nevoie de o mai mare claritate - aceasta este concluzia pe care o putem trage cu toţii - Grupul Partidului Popular European (Creştin-Democrat), Verzii, Socialiştii, Liberalii şi celelalte grupuri, cu excepţia grupurilor eurosceptice, care, probabil, sunt cel mai puţin mulţumite de ceea ce se întâmplă chiar acum în Europa.
De săptămâni întregi, în afara instituţiilor europene se desfăşoară o luptă crâncenă cu privire la ceea ce ar trebui întreprins pentru a ajuta Grecia şi zona euro. Nu am mai fost martori la aceasta: de săptămâni întregi, în loc să fie luate decizii, au existat dispute cu privire la măsurile care trebuie luate şi este spus absolut orice.
Voi continua, dle Preşedinte. Am impresia că, în patru zile, anumiţi membri ai Consiliului au produs mai mult rău proiectului european decât au făcut-o toţi euroscepticii în patru ani. Aceasta este impresia mea astăzi.
(Aplauze)
Singura modalitate de a ne schimba şi de a înceta acest lucru este să luăm o decizie fermă pe baza propunerii Comisiei. Sunt bucuros că dl Barroso a anunţat astăzi că va propune Consiliului o soluţie, o soluţie care - şi reiau ceea ce a afirmat dl Daul - trebuie să fie europeană şi comunitară şi care să nu implice solicitarea a ceea ce se solicită de luni întregi, şi anume, să fie luaţi bani din buzunarele contribuabililor şi să fie daţi Greciei. Nu este vorba despre aceasta. De fapt, este vorba despre necesitatea de a avea un instrument european care să permită reducerea ratelor dobânzii la obligaţiunile guvernamentale ale Greciei. Cea mai bună modalitate de a întreprinde acest lucru nu este să obligăm numai o singură ţară - Grecia - să emită obligaţiuni guvernamentale, ci să le emitem la nivel european, deoarece Europa dispune de lichiditate şi credibilitate.
Există două elemente care contează din punctul de vedere al cunoaşterii ratei dobânzii: lichiditatea şi credibilitatea. Europa dispune de credibilitatea şi lichiditatea necesare şi aceasta pe această bază va fi posibilă reducerea ratelor dobânzii pentru Grecia fără a fi necesar ca un singur euro din banii contribuabililor să fie distribuit către Grecia. Dle Preşedinte, aceste lucru este absolut necesar pentru că, astăzi, spreadul - adică, diferenţa dintre rata Germaniei care astăzi se menţine la 3,05 % şi rata Greciei care în prezent este de 6,5 % - este de 350 de puncte de bază. Singura cale de rezolvare a acestui lucru este să urmăm, cu adevărat, etapa necesară a introducerii acestui instrument european.
Un al doilea motiv pentru explicarea acestei cerinţe este că eforturile pe care le vor face grecii - pe care trebuie să le facă, pe care sunt obligaţi să le facă - trebuie să aibă un anumit scop. Pentru că, dacă nu este selectată o soluţie europeană, dacă ratele dobânzii nu pot fi reduse, toate aceste eforturi pe care le vor face grecii vor fi îndreptate, în cele din urmă, către pieţele de capital. Acest lucru va avea loc dacă, în cursul acestui Consiliu, nu este luată o decizie fermă. Grecii vor depune eforturi, vor face economii şi cine va beneficia de acestea? Speculanţii, pieţele de capital şi aşa mai departe, pentru că vor practica rate ale dobânzii mult mai mari.
(Aplauze)
Acesta este motivul pentru care Europa trebuie să intervină. Europa trebuie să intervină pentru a asigura faptul că măsurile de consolidare ale Greciei sunt recomandabile. Sunt necesare, dar trebuie şi să fie recomandabile. Din acest motiv susţinem şi din acest motiv întregul Parlament trebuie să susţină, acum, propunerea pe care o va înainta Comisia şi trebuie să sperăm că membrii Consiliului vor tăcea şi vor aproba. Trebuie să sperăm acest lucru.
Rebecca Harms
Dle Preşedinte, aş dori să reamintesc, pe scurt, tuturor, încă o dată, cât de rapid - uneori practic peste noapte - am decis să salvăm băncile Europei atunci când se aflau în dificultate.
Cu toate acestea, dezbatem numai acum termenii în care este acordată această asistenţă. Nu am clarificat încă termenii rambursării şi ai responsabilităţilor şi nici nu am stabilim cum vor fi supravegheate băncile. Luând în considerare acest lucru, trebuie să subliniez şi că această criză din Grecia - această criză care se confruntă cu moneda euro - este, de fapt, o criză europeană şi că, de săptămâni şi luni întregi au loc discuţii fără ca europenii să poată să se reunească pentru a lua deciziile necesare; din punctul meu de vedere, acest lucru este, pur şi simplu, ruşinos. Ca deputat european german - sper că ascultaţi, dle Langen - îmi este ruşine de guvernul meu naţional.
Citim astăzi că la Bruxelles are loc un summit special în cadrul căruia vor fi luate decizii privind Grecia conform voinţei cancelarului Merkel - ceea ce doreşte dumneaei şi ceea ce îi va permite să se întoarcă de la Bruxelles la Berlin ca o învingătoare - fără a discuta, în realitate, soluţii satisfăcătoare cu ceilalţi. Cred că este ruşinos. Acest lucru înseamnă că tabloidele şi politica de fotoliu au câştigat şi cred că ar trebui să reflectăm cu extremă seriozitate - şi dvs., dle Langen, în delegaţia germană a dvs. - dacă principiul "a fi sau a nu fi” al solidarităţii din Uniunea Europeană trebuie să depindă de rezultatele unor sondaje de opinie obţinute în prezent de un partid german din care face parte cancelarul german cu privire la perspectivele unui succes electoral într-un stat federal german.
Cred că acest lucru lasă să se întrevadă un populism mult prea pregnant şi este intolerabil că încă nu a fost stabilit că şefii de stat şi de guvern vor conveni, în cursul reuniunilor obişnuite de joi şi de vineri, asupra modului în care zone euro va aborda criza din Grecia.
(Aplauze)
Am urmărit cu mare atenţie discuţiile din Germania şi, săptămâna trecută, am fost şi în Grecia şi aş dori să clarific din nou pentru cetăţenii din ţara mea, din Grecia şi din UE, că este timpul pentru solidaritate; însă că, de acum înainte, Grecia va putea să obţină credite în condiţii favorabile dacă acest lucru nu are loc într-un singur sens. Zilele pe care le-am petrecut în Grecia mi-au arătat că poporul elen are acum ocazia de a crea un stat mai bun. Statul Grecia trebuie să utilizeze criza pentru a institui reforme reale. Nu vom face nimănui nicio favoare dacă demonstrăm acum solidaritate fără a-l invita pe dl Papandreou să întreprindă reforme mult mai ambiţioase decât cele anunţate până în prezent. Astfel cum am afirmat, poporul elen merită mult mai mult.
Întrucât consider că acest populism este foarte de răspândit în Germania şi pentru că îl consider foarte periculos, aş dori să susţin acest lucru din altă perspectivă: în analiza noastră, menţinerea existenţei monedei euro - a unei monede unice - pe termen lung poate fi asigurată numai dacă europenii îşi coroborează şi îşi integrează politica economică. În caz contrar, concurenţa pentru aşa numitele dobânzi solide ne va conduce întotdeauna, în cazul existenţei unor îndoieli, la dificultăţile cu care ne confruntăm în prezent. Va fi atunci necesar să întreprindem foarte multe, şi, din nou, dle Langen, lucrurile vor deveni mai dificile. Trebuie să explicăm cetăţenilor noştri necesitatea integrării.
Am făcut la fel de mare caz de aceasta ca atunci când am discutat constituţia. Suntem foarte încântaţi că Tratatul de la Lisabona este, în sfârşit, în vigoare şi, totuşi, atunci când ne-am confruntat cu prima provocare după Lisabona, am lăsat presa de tabloid şi politica de fotoliu să aibă câştig de cauză asupra raţiunii. Cancelarul Merkel ar fi bine consiliat - şi acest lucru înseamnă că şi de dvs., colegii mei germani din Grupul Partidului Popular European (Creştin-Democrat) - să folosească frânele. t De acum înainte, trebuie discutată necesitatea integrării politicii economice. Trebuie să fim conduşi de transparenţă, de raţiune şi de argumente pe care să putem să le prezentăm cetăţenilor noştri, şi nu de presă de tabloid cum este BILD-Zeitung. În caz contrar, astfel cum a scris dl Münchau astăzi, nu peste mult timp, cancelarul Merkel va reveni înfrânt de la Bruxelles. Atunci, BILD-Zeitung va titra: moneda euro trebuie să fie eliminată - trebuie să reintroducem marca germană. Ce vom întreprinde atunci?
Încă nu este prea târziu. Germania se află într-o poziţie decisivă. Sper că dl Sarkozy nu va ceda şi că, în schimb, este mai raţional decât cancelarul Merkel.
Michał Tomasz Kamiński
Dle Preşedinte, nu discutăm astăzi, în acest Parlament, fără motiv despre Grecia, în ciuda faptului că, din păcate, Grecia nu este pe ordinea de zi a şedinţei. Aş dori să îmi exprim în acest Parlament aprobarea faţă de guvernul elen. Este un guvern care, astăzi, se confruntă cu proteste de stradă. Este posibil ca protestele să provină de la propriul electorat socialist al guvernului, însă, în numele unei economii raţionale şi al solidarităţii europene, acest guvern ia decizii dificile şi nu se apleacă în faţa populismului. Regret că trebuie să spun că, astăzi, nu toţi liderii europeni pot să reziste să nu se aplece în faţa acestui tip de populism.
Mi se pare că Grecia are, într-adevăr, nevoie de solidaritatea noastră pentru că Europa este instituită pe principiul solidarităţii însă, bineînţeles, nu trebuie să permitem niciunui politician, din nicio ţară, să considere că politica economică este ca mersul la cumpărături cu o carte de credit fără limită de credit, deoarece lucrurile vor sfârşi ca în Grecia. În viitor, trebuie să instituim cu multă fermitate condiţii pentru statele membre pentru a asigura faptul că acestea aplică o politică economică raţională, pentru că politicile care nu se bazează pe temeiuri raţionale sfârşesc astfel cum s-a întâmplat deja.
Din păcate, trebuie să spun că astăzi ne confruntăm şi cu o problemă care este foarte des întâlnită în Europa, şi anume, că ideologia şi politica sunt mai importante decât economia. Din păcate, acesta este modul în care se sfârşesc lucrurile şi am avut un astfel de exemplu odată cu introducerea monedei euro. Astăzi, putem afirma că, probabil, Grecia a adoptat moneda euro prea devreme însă, pentru că politica a fost plasată înaintea economiei, a apărut criza cu care ne confruntăm astăzi. Aş dori să spun că sper că, sub conducerea dlui Barroso, Comisia Europeană va fi apărătoarea solidarităţii europene şi a raţiunii economice europene, pentru că avem nevoie de această raţiune şi de această solidaritate.
De asemenea, aş dori să subliniez că, drept reacţie la criza cu care ne confruntăm cu toţii, nu ar trebui să căutăm soluţii care doar vor înrăutăţi situaţia. Nu cred că o birocraţie, o integrare şi o reglementare mai intense în Europa ar putea ajuta ceea ce este şi ar trebui să fie cel mai important obiectiv al nostru - creşterea competitivităţii. Nu trebuie să ne bazăm pe faptul că funcţionarii pot să decidă în privinţa modului în care putem să ne îmbunătăţim continentul, în loc să permită unei economii libere să facă acest lucru. De asemenea, trebuie să respectăm diferenţele existente în politicile economice şi sociale, care diferenţiază ţările şi care sunt o consecinţă a istoriei, culturii şi a altor factori diferiţi ai acestora. Putem şi trebuie să facem apel la solidaritate europeană pentru Grecia şi sper că voi auzi, în acest Parlament, expresii ale aprobării faţă de guvernul elen.
Lothar Bisky
Dle Preşedinte, mi se întâmplă rar să fiu de acord cu Preşedintele Parlamentului şi cu Preşedintele Comisiei. Cu toate acestea, atunci când amândoi solicită solidaritate cu Grecia şi lansează alerte cu privire la renaţionalizare, nu pot decât să fiu de acord cu ei, pentru că ceea ce afirmă este corect. Mai mult decât atât, recent, la Strasbourg, l-am auzit pe dl Barroso reflectând cu voce tare dacă cea mai gravă parte a speculaţiilor de pe pieţele financiare ar trebui imediat interzisă. Discrepanţele sociale tot mai mari din Uniunea Europeană şi din cadrul statelor membre nu mai pot fi neglijate de nimeni şi, cu toate acestea, problemele urgente asociate cu acest aspect nu se află pe ordinea de zi a şefilor de stat la primul summit al acestora de la intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona.
Dezbaterea privind strategia economică UE 2020 se află, bineînţeles, deja pe ordinea de zi. După cum ştiţi, grupul pe care îl reprezint nu este deloc încântat de această strategie astfel cum a fost elaborată de Comisie, pentru că este bazată pe ideologia eronată a concurenţei care a dus la apariţia crizei. Dorim o strategie pentru Europa care să acorde prioritate necesităţilor sociale şi ecologice faţă de interesele competitive. UE 2020 este foarte departe de acest lucru. Cu toate acestea, este un lucru extraordinar că anumiţi membri ai guvernului federal german se reunesc şi blamează cele câteva obiective obligatorii ale strategiei UE 2020, cum ar fi rata de ocupare a forţei de muncă, cercetarea şi formarea şi lupta împotriva sărăciei - şi aceasta, în Anul european de luptă împotriva sărăciei! Sper că această atitudine nu va predomina în rândul majorităţii şefilor de guvern.
Niki Tzavela
Dle Preşedinte, Grecia, ţara pe care o reprezint are multe lucruri în comun cu California. Avem o climă minunată, pământul nostru este bunul nostru, pădurile noastre au ars la fel ca pădurile din California, au găzduit Jocurile Olimpice, ca şi noi, şi am sfârşit prin a avea aceleaşi probleme ca şi California.
Mă întreb dacă administraţia centrală americană ar lăsa California la mâna speculanţilor în cazul în care ar avea probleme legate de creditare...
(Vorbitorul a fost întrerupt de o interpelare)
Este economia, da. Îmi dau seama de acest lucru. Acesta este motivul pentru care am afirmat ceea ce am afirmat anterior.
(EL)... sau administraţia centrală americană şi-ar rezolva problema? Avem sau nu o administraţie centrală în Uniunea Europeană? Suntem siguri că Grecia, care reprezintă 2 % din economia europeană, a cauzat o problemă atât de gravă pentru moneda euro? A sfâşiat coeziunea monedei euro şi ameninţă unitatea Uniunii?
Prin urmare, este evident că ne confruntăm cu un test de impact asupra rezistenţei monedei europene şi, mai important, asupra intenţiilor liderilor Uniunii Europene de a o apăra. Dacă privim retrospectiv, putem vedea ce am obţinut (în urmă cu 30 de ani, eram un tânăr angajat în cadrul Ministerului Muncii şi am fost instruit aici, la Bruxelles, pe piaţa unică europeană). Am realizat piaţa unică europeană. Am obţinut moneda euro. Nu cred că am mai realizat ceva în comun. Din acest motiv, mă număr şi eu printre eurosceptici.
Am încredere că mâine vom dovedi că am obţinut, cu adevărat, armonie şi ceva în comun.
Zoltán Balczó
(HU) Toate intervenţiile anterioare au menţionat soluţia la criza elenă. Între timp, dle Barroso, summitul nici nu a introdus-o pe ordinea sa de zi. Nu consideraţi că aceasta este o contradicţie, o ipocrizie? Pentru că nu apare pe ordinea de zi oficială. Bineînţeles, nu numai Grecia s-a aflat într-o situaţie dificilă în 2008-2009. Ungaria a fost ţara care aproape a intrat în faliment, parţial din cauza erorilor grave comise de guvern. Acolo a fost acceptat un împrumut de la FMI, această acţiune având consecinţe grave pentru populaţie. Trebuie să ne confruntăm cu problema lecţiilor de reţinut din criza financiară. Este aceasta că totul este legat de restul? Nu. Adevărata lecţie a fost enunţată de prim-ministrul George Papandreou, care a spus că în ultimii douăzeci de ani a căzut Zidul Berlinului şi a căzut Wall Street. A căzut strada "zid” (Wall = zid). Da, acest sistem financiar global, care a fost deconectat de la economie, este motivul de bază pentru care ţările se află în această situaţie.
José Manuel García-Margallo y Marfil
(ES) Dle Preşedinte, dle Preşedinte în exerciţiu al Consiliului, sunteţi conştienţi, mai mult decât oricine, de modul în care partidul pe care îl reprezint a dorit să ajute pentru ca Preşedinţia spaniolă să fie un succes. Dorim să continuăm acest lucru, însă, pentru aceasta, trebuie să faceţi anumite ajustări şi trebuie să continuaţi să conduceţi chiar acum Uniunea.
Să conduceţi Uniunea înseamnă să căutaţi o soluţie pentru Grecia. Toată lumea a spus acest lucru, iar eu nu o voi repeta. Să conduceţi Uniunea înseamnă să aprobaţi Directiva privind administratorii fondurilor de investiţii alternative cât mai curând posibil şi să nu o amânaţi, iar Preşedinţia spaniolă a întreprins acest lucru. Să conduceţi Uniunea înseamnă să aprobaţi pachetul de supraveghere financiară cât mai curând posibil, nu să susţineţi cu orice preţ un acord al Consiliului care este mult mai conservator decât propunerea Comisiei şi, mai mult, decât raportul de Larosière, din care derivă.
Parlamentul va prezenta Preşedinţiei spaniole un acord de supraveghere care poate fi rezumat în două cuvinte: mai multă supraveghere şi o Europă mai mare. Sunt sigur că guvernul spaniol, care a susţinut întotdeauna aceste idei, va sprijini Parlamentul şi nu celelalte poziţii care provin din cealaltă parte a Canalului.
Să conduceţi Uniunea înseamnă să consolidaţi disciplina bugetară, iar să consolidaţi disciplina bugetară înseamnă să elaboraţi noi idei pentru a consolida aspectul preventiv. Prim-ministrul spaniol ştie că revizuirea celor paisprezece planuri de stabilitate la care tocmai s-a făcut referire a fost, pur şi simplu, o procedură birocratică, în lipsa unei idei mai bune.
Componenta preventivă ar trebui să ia în considerare competitivitatea economiilor - pentru că, fără bogăţie, nu există nicio cale de echilibrare a finanţelor publice - şi ar trebui să ia în considerare situaţia finanţelor străine. De asemenea, ar trebui puse în aplicare sancţiuni mai stricte, astfel încât acordul să apară, cu adevărat, ca fiind obligatoriu.
Să conduceţi Uniunea înseamnă să elaboraţi o nouă idee cu privire la problema guvernanţei despre care doar aţi scris într-un ziar. Prim-ministrul spaniol ne-a spus, aici, că doreşte mai multă guvernanţă, când sunt deja în vigoare articolele 121 şi 136 din Tratatul de la Lisabona, acestea fiind cele la care se referă acum Preşedinţia spaniolă.
Ce altceva mai implică? Spuneţi-ne ce implică şi vă vom ajuta. Totuşi, ca să vă ajutăm, trebuie să ştim la ce vă aşteptaţi şi ce doriţi, pentru că în acest Parlament ideile vagi, absurde şi goale de conţinut nu se bucură de foarte multă atenţie.
Stephen Hughes
Dnă preşedintă, considerăm că din informaţiile scurse conţinute de proiectul de concluzii ale Consiliului pe care le-am văzut cu toţii în această săptămână transpare un pericol real pentru Uniunea Europeană.
Concluziile se referă la o retragere la momentul oportun din cadrul măsurilor de sprijin excepţionale. Ce înseamnă acest lucru în practică? Din concluziile Consiliului Ecofin de săptămâna trecută am constatat că se doreşte o retragere a măsurilor de sprijinire a pieţei muncii de la sfârşitul anului 2010. În decembrie, Consiliul a discutat despre necesitatea ca toate statele membre să revină la criteriile Pactului de stabilitate până la sfârşitul anului 2013.
Considerăm că această programare este inutil de optimistă. Dacă respectăm această reţetă a unei reveniri rigide la criteriile Pactului de stabilitate până la sfârşitul anului 2013, atunci vor exista reduceri uriaşe ale cheltuielilor şi provizioanelor publice, şomajul va creşte şi vom intra într-o perioadă de creştere lentă care ar putea duce la o diminuare reală a potenţialului economic al Uniunii Europene pentru mulţi ani de acum înainte. Este o reţetă pentru dezastru.
Dimpotrivă, avem nevoie de un echilibru inteligent între, pe de o parte, o politică fiscală responsabilă şi, pe de altă parte, continuarea sprijinului în favoarea pieţei muncii. Avem nevoie o strategie de ieşire din criză durabilă şi care poate fi susţinută din punct de vedere social.
Institutul danez al Muncii a furnizat azi câteva cifre. Conform acestuia, dacă se respectă strategiile urgente de ieşire din criză convenite de 20 de state membre împreună cu Comisia, până în 2013, alte 4,5 milioane de cetăţeni europeni vor sta inutil la coadă la agenţiile de ocupare a forţei de muncă. Această situaţie poate fi evitată. Trebuie să o evităm. Prin urmare, unul dintre apelurile pe care le adresăm se referă la un moratoriu de doi ani privind retragerea măsurilor de sprijin.
Întâmplător, săptămâna aceasta înaintăm şi o propunere referitoare la un nou mecanism european de stabilitate financiară. Am sperat că Preşedintele Barroso se va afla încă aici deoarece doream să spun că nu ne-ar deranja deloc dacă ne-ar fura ideile şi le-ar prezenta mâine într-o recomandare către Consiliu.
Lena Ek
Dnă preşedintă, Consiliul se va întruni mâine pentru a discuta viitorul unei Europe care se confruntă cu provocări enorme. În prezent, trecem printr-o perioadă de criză financiară, care generează o criză a locurilor de muncă, combinată cu o criză climatică.
O creştere economică bazată pe considerente de ordin social şi de mediu este crucială pentru a da un impuls Europei, dar mă tem că propunerile de guvernare ale Consiliului şi ale Comisiei - oricât ar fi de binevenite - vor fi prea vagi şi nu vor contribui la îndeplinirea obiectivelor. În cazul în care este pusă în aplicare în stadiul actual, Europa 2020 va fi o altă Strategie de la Lisabona - un eşec.
În schimb, Europa ar trebui să abordeze aceste provocări cu capul sus şi cu propuneri de guvernare curajoase.
În primul rând, metoda deschisă de coordonare nu funcţionează şi trebuie abandonată. În locul ei, Comisia ar trebui să stabilească şi să monitorizeze obiective obligatorii, în conformitate cu articolele Tratatului de la Lisabona.
În al doilea rând, dacă finanţările ar fi condiţionate de îndeplinirea obligaţiilor de către fiecare stat membru conform strategiei 2020, nu am mai putea continua să cheltuim banii contribuabililor pe guverne care mint şi trişează cu privire la statistici - solidaritate, da, dar bazată pe transparenţă.
În al treilea rând, Comisia ar trebui să îşi publice rapoartele anuale însoţite de recomandări de politică prezentate în Parlament înainte de discutarea acestora în cadrul Consiliului.
Un proces deschis ar genera transparenţă şi ar permite implicarea cetăţenilor. În calitate de politicieni europeni, ar trebui să ne străduim de fiecare dată să îi plasăm pe cetăţeni în centrul politicii noastre. Aşadar, haideţi să ne respectăm promisiunea şi să transformăm Comisia dintr-o pisică într-un tigru - un tigru cu dinţi.
Roberts Zīle
(LV) Vă mulţumesc, dnă preşedintă. Trebuie să fim solidari nu numai în cazul Greciei, ci şi în elaborarea unor politici pe termen lung ale Uniunii Europene şi spun acest lucru în contextul acordului pe care îl aşteptăm în cadrul Consiliului cu privire la obiectivele strategiei 2020. Ceea ce mă îngrijorează în planul Comisiei este faptul că strategia nu se axează pe coeziunea economică alături de coeziunea socială. Dacă analizăm acest lucru în special în contextul previziunii financiare pentru perioada 2014-2020, atunci, în realitate, aceste concepte de coeziune economică se diminuează considerabil din punct de vedere monetar. Cu alte cuvinte, reducerea disparităţilor economice va fi mai puţin dinamică până în 2020. Situaţia s-ar putea chiar inversa, iar în 2020 disparităţile economice din Uniunea Europeană ar putea fi mai accentuate decât în 2010. Este acest lucru ceea ce ne dorim să vedem, este acesta modul de a înţelege cu adevărat solidaritatea în Uniunea Europeană? Aş dori să invit Consiliul să fie foarte atent la felul în care se ajunge la acest acord politic, dar, în acelaşi timp, să sublinieze obiectivul coeziunii economice. Vă mulţumesc.
Takis Hatzigeorgiou
(EL) Dnă preşedintă, cred că ne-am ocupat în mod suficient şi corect de problema Greciei. Aş dori să abordez o problemă care constituie un motiv preocupare şi pentru alte ţări. Dl Schultz a spus că ratele dobânzii se situează în prezent la 2-3 % în Europa. Aş dori să vă spun că în Cipru rata dobânzii este de 6 % în momentul de faţă. Orice dobândă peste acest nivel este suficientă pentru ca băncile să fie îngenuncheate şi nimic nu poate schimba această situaţie. Considerăm că acest aspect ar trebui, la rândul său, să fie luat în considerare de Consiliu, astfel încât să nu mai vedem alte ţări în aceeaşi încurcătură ca şi Grecia.
Aş dori să fac două propuneri:
Am oferit miliarde băncilor pentru a le repune în stare de funcţionare. Nu ar fi fost mai bine pentru stat să dea aceşti bani ca rată a dobânzii la un credit ipotecar pentru prima casă, din moment ce consumatorii mergeau la bancă să îşi plătească rata?
Cea de-a doua propunere este următoarea: nu am putut avea în vedere impozitarea tranzacţiilor transfrontaliere importante dintre state?
Am un singur lucru de spus în legătură cu intervenţiile de un minut, dnă preşedintă. Îmi pare rău, dar vreau să spun că un minut nu este suficient pentru prezentarea unui punct de vedere. La urma urmei, este umilitor faptul că trebuie să se recurgă la slogane.
Preşedinta
Înţeleg că nu se pot spune prea multe într-un minut; cu toate acestea, acum voi da cuvântul dlui Borghezio pentru un minut.
Mario Borghezio
(IT) Dnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, este clar pentru toţi faptul că zona euro devine, cu fiecare zi care trece, o zonă din ce în ce mai greu de gestionat.
Riscul unui faliment al statului nu a fost eliminat şi, în ciuda reuniunilor şi summiturilor săptămânale ale liderilor şi miniştrilor de finanţe, nu s-a identificat încă o soluţie clară. Sper că nu avem de-a face cu o misiune imposibilă. Este posibil ca răscumpărarea unui stat membru să nu supravieţuiască unui apel constituţional probabil în Germania. Toate acestea sunt aspecte pe care ar trebui să le reţinem şi care cred că nu au fost luate în discuţie în cadrul acestei reuniuni.
Totuşi, aş dori să profit de ocazie pentru a aminti faptul că, prin măsurile sale financiare, Uniunea Europeană ar trebui să se axeze pe redresarea eficientă a sectorului întreprinderilor mici şi mijlocii, care a fost abandonat.
Ce procent din sumele uriaşe acordate băncilor ajunge în realitate în sectorul micilor întreprinderi din ţara mea, Italia, de exemplu? Ce procent din fondurile structurale? Potrivit unor organisme care reprezintă IMM-urile, doar 12 % din bani sunt folosiţi în sectorul IMM-urilor în câteva regiuni. Acestea sunt probleme reale care afectează economia reală şi pe care Europa ar trebui să le abordeze de urgenţă şi în mod serios.
Werner Langen
(DE) Dnă preşedintă, aş dori să încep prin a lăuda Grecia. Soluţia la criza elenă trebuie să ducă la măsuri de reformă dure în această ţară. Aceasta este calea potrivită. Toate celelalte propuneri prezentate aici sunt contrare tratatelor europene şi mă aştept ca, atât Preşedintele Comisiei, cât şi Preşedintele Parlamentului să respecte tratatele şi să nu facă propuneri care sunt contrare acestora.
Dlui Schultz îi transmit următoarele: dacă dai sonorul mai tare nu înseamnă că nu cunoşti realitatea. Nu speculanţii se află la originea problemelor Greciei. Ci normele interne - faptul că statele membre nu au fost pregătite să respecte Pactul de stabilitate şi creştere. Germania şi Franţa - nu Grecia - au fost vinovate, oferind tuturor celorlalte state membre un exemplu negativ în 2003 şi 2004. Nu celelalte.
Nu intenţionez să critic Grecia, dar dacă nu schimbăm normele şi statele membre nu sunt pregătite să îşi respecte propriile norme, zona euro va avea probleme. În prezent se afirmă că vinovaţii sunt speculanţii. Mai puţin de o treime din datoria publică a Greciei este garantată de Credit Default Swaps (swapuri pe risc de credit). Mai puţin de o miime din derivatele globale ale CDS au legătură cu Grecia. Este doar o scuză.
Atât timp cât nu suntem în stare să punem în aplicare norme şi să le respectăm - aici miniştrii de finanţe sunt cei vinovaţi - ne vom confrunta cu dificultăţi în mod repetat. Aceasta este cheia: nu să aducem reproşuri unui şef de guvern care respectă tratatele europene şi propria constituţie.
(Aplauze)
Hannes Swoboda
(DE) Dnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, aşa cum s-a afirmat deja, dle Langen, este clar faptul că Grecia trebuie să îşi facă temele. În opinia mea, totuşi, s-a mai afirmat foarte clar şi faptul că trebuie să existe solidaritate. Solidaritate care ajută Grecia să ducă la bun sfârşit ceea ce trebuie să facă. Indiferent de procente, speculaţiile nu pot fi considerate responsabile pentru criza din Grecia, dar sunt vinovate pentru imensa povară pe care Grecia trebuie să o suporte acum peste ceea ce este necesar. Este un lucru esenţial.
De asemenea, dle Langen, Financial Times - un ziar mai apropiat de viziunile dvs. politice decât de ale mele - a prezentat situaţia foarte simplu: aceasta este diferenţa între cancelarul Kohl şi cancelarul Merkel. Cancelarul Kohl ar fi spus "Să rezolvăm problema împreună cu Grecia”. Cancelarul Merkel fuge şi întreabă: "Ei bine, ce spune tratatul? Ce spun Curtea de Justiţie şi constituţia germană?” Aceasta este diferenţa - între a fi, din punct de vedere politic, în favoarea integrării europene şi a privi mereu înapoi spre casă sau a avea un ministru de externe care spune "Nu punem încă banii pe masă”. Nimeni nu a cerut ca banii să fie puşi pe masă.
Dacă urmaţi întotdeauna calea populistă şi nu vă gândiţi la viitorul comun al Europei, atunci ajungeţi la această cacofonie. Sau, aşa cum spune un alt ziar mai apropiat de dvs., Frankfurter Allgemeine Zeitung: altă zi, altă propunere. Acest lucru nu este valabil numai în cazul Germaniei, ci al Uniunii Europene în ansamblu. Răspunsul sau, mai degrabă, absenţa unui răspuns, pe care l-am oferit până acum este inacceptabil. Avem nevoie de o abordare prin stimulente şi constrângeri. Fără îndoială, în Grecia sunt necesare măsuri dure, foarte dure. Totuşi, avem nevoie şi de cooperare la nivel european, în special pentru a preveni apariţia unor astfel de probleme. Acest lucru se poate materializa - fie în contextul unui Fond Monetar European, aşa cum a propus dl Schäuble, fie prin alte mijloace - doar dacă există şi solidaritate europeană. Prin urmare, mă aştept ca în cadrul summitului să se dea dovadă de solidaritate europeană pentru a crea un viitor mai bun.
Fiona Hall
Dnă preşedintă, se presupune că summitul de primăvară va fi un summit pe tema energiei.
Dacă la conferinţa de la Copenhaga s-ar fi încheiat un acord global, am discuta deja despre detaliile tehnice ale procesului de reducere a emisiilor cu 30 % şi trebuie să facem acest lucru.
În primul rând, pentru că nivelul obiectivului stabilit la summitul de primăvară din 2007 se traduce printr-o reducere mult mai mare de 20 % în contextul economic de astăzi. Chiar săptămâna trecută, Nobuo Tanaka, directorul executiv al deosebit de prudentei Agenţii Internaţionale pentru Energie (AIE), a spus unor deputaţi europeni că previziunile AIE pentru 2009 în materie de energie la nivel mondial preconizează o reducere de 23 % a emisiilor din UE şi că 30 % reprezintă un obiectiv adecvat.
În al doilea rând, dacă suntem serioşi în privinţa îndeplinirii obiectivului de 95 % până în 2050, atunci foaia de parcurs solicită o reducere de cel puţin 30 % până în 2020.
Şi nu în ultimul rând, numai transformarea UE într-o economie durabilă, cu emisii scăzute de dioxid de carbon şi eficientă din punct de vedere al resurselor va asigura redresarea economică şi crearea de locuri de muncă în Europa.
Locurile de muncă ecologice se află în centrul strategiei UE 2020. Prin urmare, Consiliul ar trebui să o sprijine pe dna comisar Hedegaard şi să admită că sunt îndeplinite condiţiile pentru a ne orienta către o reducere de 30 %, ar trebui să admită că cea mai rapidă şi mai puţin costisitoare cale de a realiza această reducere suplimentară este eficienţa energetică şi, în special, un obiectiv obligatoriu în materie de eficienţă energetică.
Liderii UE trebuie să transmită un mesaj clar la acest summit de primăvară din 2010, aşa cum au procedat în primăvara anului 2007.
Konrad Szymański
(PL) În loc să discutăm despre punerea în aplicare a strategiei Europa 2020, vă sugerez să ne concentrăm asupra acelor domenii pe care le putem influenţa cu adevărat. În mod sigur putem contribui la protejarea pieţei comune împotriva protecţionismului. În mod sigur putem simplifica legislaţia europeană în favoarea oamenilor de afaceri, astfel încât să nu limiteze competitivitatea economiei europene. O legislaţie mai bună este, bineînţeles, o responsabilitate specială a acestei Camere, a acestui Parlament.
Statele membre se vor reforma sub presiunea economiei mondiale. Acesta este motivul pentru care este important să le acordăm statelor membre libertate maximă în domeniul competitivităţii sistemelor fiscale, sociale şi de drept economic. Armonizând aceste domenii, menţinem caracteristicile negative ale modelului social european. Libertatea, nu strategiile succesive, este soluţia corectă la criză.
Corien Wortmann-Kool
(NL) Dnă preşedintă, încă nu există nicio soluţie de urgenţă pentru Grecia şi, de fapt, aceasta nu constituie o problemă în prezent deoarece chiar şi prim-ministrul Greciei a spus în cadrul acestui Parlament că ţara doreşte să îşi facă ordine în propriile treburi. Într-adevăr, aceasta este procedura corectă conform dispoziţiilor de bază ale Pactului de stabilitate şi creştere şi constituie în sine un tip de solidaritate.
Cu toate acestea, avem o problemă. Moneda euro se clatină, dar această situaţie poate fi atribuită în principal dezbaterii publice dintre capitale, care creează impresia că nu putem ajunge la o soluţie. Trebuie să punem capăt acestei situaţii şi sper că o vom face mâine. În opinia mea, avem nevoie de o măsură de urgenţă pentru acest caz urgent, care ar trebui să unească Comisia Europeană, statele membre şi Fondul Monetar Internaţional (FMI). Ar trebui să existe împrumuturi de urgenţă şi nimic altceva.
Dnă preşedintă, sper că mâine vom privi dincolo de dezbaterea referitoare la această criză. Sper, de asemenea, că vom privi către soluţii pe termen mediu şi lung. Trebuie să consolidăm forţa preventivă a Pactului de stabilitate şi creştere. Mai mult decât atât, aşa cum au afirmat şi alţii, noua strategie EU 2020 va avea succes numai dacă vom ajunge la o guvernare economică sănătoasă în Europa. Acest lucru nu presupune doar o imagine unită a statelor membre la summit, ci şi utilizarea de către Comisia Europeană a tuturor competenţelor conferite acesteia de Tratatul de la Lisabona; toate competenţele de acţiune şi punere în aplicare. La urma urmei, aşa cum a afirmat dna Ek, o dezordine generală nu constituie calea către succes.
Sper din toată inima că se va conveni asupra măsurii de urgenţă înaintea începerii summitului de mâine, astfel încât să ne putem concentra asupra modului în putem scoate din criză Ţările de Jos cu o strategie 2020 solidă şi asupra ajungerii la o soluţie pentru viitor după Copenhaga.
Nikolaos Chountis
(EL) Dnă preşedintă, potrivit unor declaraţii recente ale oficialilor şi unor articole din presă, se pare că cel mai probabil scenariu de "salvare” a economiei Greciei constă într-un efort comun al statelor membre ale Uniunii Europene şi al Fondului Monetar Internaţional. Şi dna Merkel pare să îndrepte lucrurile în această direcţie.
Pot să spun că este cel mai rău lucru, cel mai antisocial scenariu, atât pentru Grecia, cât şi pentru zona euro. În ceea ce priveşte Uniunea Europeană, orice astfel de posibilitate încalcă legislaţia comunitară - şi spun acest lucru pentru cei care o apără, din moment ce niciun tratat, niciun act legislativ nu face nicio referire la o astfel de intervenţie din partea Fondului Monetar Internaţional sau a altei organizaţii internaţionale în cadrul acestor proceduri. În acelaşi timp, aceasta creează un precedent politic şi juridic, făcând Pactul de stabilitate şi creştere încă şi mai auster şi lăsând Statele Unite ale Americii să pătrundă în zona euro prin uşa din spate.
Referitor la Grecia, orice astfel de alegere ar intensifica în mod considerabil măsurile antisociale şi împotriva forţei de muncă adoptate de guvern, măsuri pe care le consideraţi îndrăzneţe şi care au accentuat sărăcia, creşterea şomajului, au eliminat orice perspective de creştere şi orice speranţă a ieşirii Greciei din criză.
Aceasta este perspectiva pentru alte ţări care ar aplica astfel de măsuri sub o astfel de presiune.
Pervenche Berès
(FR) Dnă preşedintă, dle López Garrido, dle comisar, este normal să fie nevoie de două Consilii Europene pentru a rezolva problema ţărilor din zona euro care dau dovadă de solidaritate faţă de Grecia?
L-am auzit pe dl Langen interpretând tratatul. Da, există tratatul, litera şi spiritul acestuia. În plus, când cineva citeşte articolele 143 şi 122, îşi dă seama că niciunul dintre autorii tratatului nu a avut în vedere faptul că, după trecerea la euro, este posibil să ne confruntăm cu o problemă de tipul celei de azi. De aceea trebuie să fim creativi, să dăm dovadă de solidaritate. Ideea de a atribui cazul Greciei Fondului Monetar Internaţional ne pare - celor care aspirăm să fim europeni responsabili şi consecvenţi pe scena internaţională - total lipsită de sens.
Există un singur lucru pe care trebuie să îl facem, şi pe care trebuie să sperăm că îl va face Consiliul European, şi anume să transmitem un mesaj solidaritate cu Grecia şi un mesaj de responsabilitate faţă de problema guvernării economice. Aceasta este problema aflată în discuţie, o problemă gravă şi nerezolvată. Trebuie să o abordăm cu calm, trebuie să reducem presiunea şi nu trebuie să presupunem din start că avem obligaţia, în principiu, de a consolida instrumentul - ineficient până în prezent - reprezentat de Pactul de stabilitate şi creştere, pentru că acesta a avut mai întâi un caracter represiv şi apoi unul de cooperare.
Trebuie să urmărim obiective în contextul deficitului public, al datoriei, dar trebuie inventăm şi contexte de cooperare, de valoare adăugată între statele membre din zona euro. Aceasta este provocarea cu care se confruntă Consiliul European şi sper că acesta se va ridica la înălţimea ei cu simţ de răspundere.
Mirosław Piotrowski
(PL) Dnă preşedintă, cu o zi înainte de reuniunea Consiliului European care va defini noua strategie economică a Uniunii, ar trebui să ne învăţăm lecţia din eşecul Strategiei de la Lisabona şi, conlucrând, să analizăm cinstit toate statele membre. Pentru a fi competitivi pe pieţele mondiale trebuie să fim inovativi, dar redistribuirea majorităţii resurselor noastre bugetare exclusiv în acest scop va discrimina de facto multe dintre ţările din Europa Centrală şi de Est, inclusiv Polonia.
Există mari speranţe că, datorită fondurilor UE - aşa cum s-a întâmplat anterior în Spania, în Portugalia şi în alte ţări din Uniunea Europeană - infrastructura de transport aerian, rutier şi feroviar, precum şi Internetul, se vor dezvolta. Ar trebui să se acorde prioritate sprijinirii regiunilor frontaliere din estul Uniunii Europene, precum regiunea din jurul localităţii Lublin din Polonia, pentru care ar trebui să se creeze o linie bugetară specială în cadrul bugetului strategiei 2020.
Consiliul European nu trebuie să transmită semnalul că regiunile sărace ale Uniunii vor finanţa idei care vor aduce beneficii maxime doar pentru vechile state membre.
Georgios Toussas
(EL) Dnă preşedintă, strategia UE 2020 care urmează să fie discutată în cadrul summitului, care urmează după Strategia de la Lisabona, dovedeşte că măsurile antipopulare promovate de guvernul PASOK în ţara noastră cu acordul fundamental al tuturor forţelor politice capitaliste şi al partidelor adepte ale Europei cu un singur sens nu sunt numai pentru Grecia.
Ele sunt decise în avans de elita politică şi de guvernele statelor membre ale Uniunii Europene. Acestea fac parte din planul general strategic al capitalismului şi sunt promovate în mod uniform în toată Uniunea Europeană prin accelerarea terorismului ideologic şi înşelarea mişcării clasei muncitoare şi populare. Minciunile şi declaraţiile demagogice ale reprezentanţilor guvernelor burgheze, ale forţelor adepte ale Europei cu un singur sens, conform cărora Uniunea Europeană şi UEM vor acţiona ca un scut împotriva crizei, poveştile despre piaţa europeană de 480 de milioane, despre marea familie europeană, despre solidaritatea comunitară şi alte asemenea subiecte idealiste, au eşuat. Uniunea Europeană este o uniune imperialistă transnaţională între capital şi monopoluri care, cu o singură strategie, atacă oamenii şi ridică săbiile pentru o parte din câştiguri.
Problemele economice şi politice din Grecia şi din statele membre ale Uniunii Europene se vor rezolva prin lupta clasei muncitoare şi a claselor de jos, prin lupta popoarelor şi solidaritatea dintre acestea. Este evident că situaţia din Grecia este legată direct de concurenţa acută dintre statele imperialiste şi dintre Uniunea Europeană, SUA, China şi alte ţări în curs de dezvoltare.
Astfel, în faţa strategiei capitalismului, clasa muncitoare şi clasele de la baza societăţii trebuie să îşi organizeze propria luptă strategică pentru a răsturna politica antipopulară, pentru a satisface nevoile moderne ale clasei muncitoare şi ale clasei de jos.
Gunnar Hökmark
Dnă preşedintă, aş dori să spun două lucruri. Primul se referă la finanţele publice, al doilea la competitivitate.
În aceeaşi perioadă a anului trecut, în Parlament discutam despre modul în care putem face faţă crizei. Au existat două tabere, cei care spuneau "să întâmpinăm criza cheltuind mai mult şi acceptând deficite mai mari” şi cei care spuneau "acum trebuie să controlăm cheltuielile publice pentru a asigura stabilitatea în viitor”.
Acum putem vedea rezultatele. Unele state membre au urmat politica de cheltuieli şi deficite mai mari şi consecinţele sunt vizibile pentru toţi: o datorie publică mai mare şi costuri sporite pentru a plăti datoria publică prin rate mai mari ale dobânzii. Aceasta este realitatea care ne diminuează cheltuielile şi investiţiile în bunăstare în multe state membre.
Cred că trebuie să învăţăm ceva din această situaţie: că trebuie să respectăm normele pe care le avem deja şi trebuie să dezvoltăm şi să îmbunătăţim Pactul de stabilitate şi creştere, făcându-l mai apt pentru a face faţă unor crize viitoare.
Acum dezbatem acelaşi lucru, pentru că unii spun că ar trebui să amânăm strategiile de ieşire din criză şi retragerea din deficitele publice. Acest lucru este greşit pentru că ne va submina puterea de redresare şi va spori costul ratelor dobânzii în statele membre.
Al doilea lucru pe care doresc să îl spun este că competitivitatea merge mână în mână cu abilitatea noastră de a avea finanţe publice stabile şi de a face schimbările reale despre care vorbim de zeci de ani. Este ceea ce şefii de guverne trebuie să facă săptămâna aceasta.
Udo Bullmann
(DE) Dnă preşedintă, dle Hökmark, cred că am făcut parte din parlamente diferite în ultimii ani, pentru că parlamentul din care am făcut eu parte este diferit de al dvs.! Am făcut parte dintr-un parlament în care unii spun că trebuie să analizăm cu mai mare atenţie agenţiile de rating, fondurile speculative şi corporaţiile cu capital privat. Trebuie să le reglementăm, trebuie să verificăm principalii actori de pe pieţele financiare şi principalele produse pentru a ne asigura că nu ne îndreptăm către un fiasco internaţional. De asemenea, pe alţii i-am auzit spunând "mâinile jos”: piaţa se va reglementa singură, nu avem nevoie de toate acestea. Or, aşa cum a spus dl McCreevy - ori de câte ori intervine politica, rezultatul este întotdeauna mai rău. Am văzut rezultatele.
Eşecul internaţional este cauza supraîndatorării statelor membre ale Uniunii Europene. Totuşi, nu putem să stăm azi aici şi să spunem că am greşit atunci când ne-am concentrat politica de creştere pe ocuparea forţei de muncă şi activităţi economice. Acest lucru nu prezintă nicio importanţă pentru dezbatere, la fel cum nu are nicio relevanţă afirmaţia dlui Langen că dna cancelar Merkel a înţeles Tratatul European. Nu, nu l-a înţeles deloc. Ceea ce este mai rău, probabil că dumneaei subordonează Tratatul European şi obiectivele pentru Europa propriei temeri de a pierde nişte alegeri regionale importante în Renania de Nord-Westfalia.
Nu acestea sunt calităţile de lider de care avem nevoie în Uniunea Europeană. Am spus Comisiei că strategia UE 2020 nu are prea multă substanţă. Nu are consistenţă. Dovediţi, vă rog, că puteţi obţine fonduri noi. Luptaţi, vă rog, pentru impozitarea tranzacţiilor financiare. Luptaţi, vă rog, pentru o activitate economică mai intensă şi pentru perspective de creştere mai bune în Uniunea Europeană, pentru a da o şansă întreprinderilor mici şi mijlocii şi lucrătorilor. În acest moment, totuşi, aproape că simpatizăm cu dvs. pentru că trebuie să salvaţi Uniunea Europeană cu guverne de genul celor de azi - guverne precum cel reprezentat de dna cancelar Merkel. Rămâneţi neclintiţi şi creaţi instrumente europene! Acesta este principalul nostru mesaj pentru summit, pentru că doar atunci oamenii vor putea spera că le vom oferi răspunsurile adecvate.
Manfred Weber
(DE) Dnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, dl Schulz a spus că Grecia şi-a făcut datoria şi că acum este rândul Europei. Mă întreb dacă Europa chiar trebuie să spună "mulţumesc” acum, dacă statele membre din zona euro respectă pur şi simplu normele, cu alte cuvinte, dacă reuşesc să revină la criteriul de 3 %. Mă întreb, de asemenea, care era diferenţa anul trecut, când Irlanda se confrunta cu aceeaşi situaţie şi a introdus reduceri masive. Nimeni nu a venit atunci cu ideea de a institui un Fond Monetar European.
Dl Verhofstadt spune că speculanţii lucrează. În mod clar, în prezent există o presiune în acest sens, dar adevărul este că Grecia s-a bucurat de avantajele importante ale ratei datorită faptul că se află în zona euro. Colegii noştri italieni au folosit avantajele oferite de rate pe care le-au obţinut prin aderarea la zona euro pentru a consolida. Grecia le-a consumat. Prin urmare, putem afirma pe bună dreptate că europeanul bun de azi nu este cel care îşi pune banii pe masă; europeanul bun este cel care chiar pune în aplicare normele semnate şi acceptate de toată lumea, astfel încât acestea să fie respectate cu adevărat în Uniunea Europeană.
În al doilea rând, aş dori să îmi exprim sprijinul în favoarea Comisiei, deoarece propunerile aflate în discuţie referitoare la un viitor pe termen lung reprezintă o mişcare în direcţia potrivită. Am convenit asupra limitei de 3 % şi, prin urmare, avem nevoie de o Comisie puternică care să monitorizeze şi să consolideze această limită în viitor. Am constatat acum că statele membre din zona euro nu sunt capabile să se supravegheze reciproc şi să respecte singure limita de 3 %. De aceea, susţin o Comisie puternică, capabilă să se asigure în viitor că aceste criterii sunt respectate.
Mai am un lucru de adăugat. Ar trebui să vorbim despre euro în termeni pozitivi. Nu ne confruntăm cu o criză a monedei; este o criză economică. Moneda euro reprezintă un beneficiu pentru toată lumea. Dacă liderii noştri din Uniunea Europeană nu mai susţin acest lucru, dacă acest aspect nu mai este subliniat în cadrul Consiliului, oamenii nu îl vor mai cunoaşte. De aceea, susţin această monedă importantă şi puternică.
Jo Leinen
(DE) Dnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, criza din Grecia este o problemă în acest moment, în timp ce criza creşterii şi criza ecologică sunt probleme pe termen lung, care trebuie abordate în mod dinamic, prin decizii adoptate de Consiliul European.
Europa 2020 afirmă, pe bună dreptate, că creşterea ar trebui să fie inteligentă, durabilă şi inclusivă. Totuşi, când mă uit la concluziile Consiliului, constat că acestea se concentrează pe aspecte mult mai limitate şi reduse la clasica strategie de creştere - o strategie care a eşuat şi care nu ne-a dus prea departe. Creşterea nu poate fi inteligentă dacă nu este durabilă şi nu este inteligentă dacă nu este inclusivă. De aceea, aş dori să solicit Consiliului şi Preşedinţiei Consiliului să se asigure că aceste trei aspecte, aceşti trei piloni sunt menţinuţi. Acesta este noul tip de dezvoltare care ar trebui pus în aplicare acum.
Sunt foarte mulţumit de faptul că tipul de creştere care economiseşte resurse şi energie este principiul după care se conduce Uniunea Europeană. Bineînţeles, vorbim despre acest lucru de mult timp. Acesta ne va ajuta cu adevărat să evităm anumite costuri, să reducem dependenţele şi să rezolvăm o serie de probleme.
Mă aştept ca, în cursul anului 2010, Comisia să ne furnizeze o foaie de parcurs, acest lucru fiind o responsabilitate comună a UE, dar şi a statelor membre, şi multe domenii sunt, prin urmare, foarte slab şi foarte vag definite. Mai presus de toate, obiectivul de economisire cu 20 % a energiei trebuie să devină obligatoriu. Acest obiectiv legat de eficienţă trebuie să devină obligatoriu din punct de vedere juridic, astfel încât toată lumea să ştie în ce direcţie se îndreaptă lucrurile, iar sectorul industrial trebuie să facă investiţiile corespunzătoare.
Mario Mauro
(IT) Dnă preşedintă,doamnelor şi domnilor, dacă mi-aş pune o întrebare adresată în mod frecvent în jumătate din barurile din Italia, m-aş întreba care este rostul Europei şi răspunsul ar veni rapid, din adâncul inimii mele.
Care este rostul Europei dacă nu cel de a ajuta Grecia în această perioadă? Nu cred că este o întrebare nebunească, pentru că este scris în ADN-ul nostru, în caracterul proiectului nostru politic: în caracterul proiectului nostru politic pentru că acesta este adeptul solidarităţii. Totuşi, sunt şocat, în egală măsură, de faptul că cei care spun că vor să combată speculaţiile financiare intenţionează să înlocuiască speculaţiile financiare cu speculaţiile politice.
Oare cum pot să se gândească să ducă această luptă împotriva dnei cancelar Merkel? Cu alte cuvinte, cum pot să se gândească că scopul de a dovedi solidaritate faţă de Grecia este de a ataca un alt stat membru, pentru a ne aduce aminte, pur şi simplu, că politica de solidaritate trebuie să meargă mână în mână cu o politică a responsabilităţii? Este un lucru pe care ni l-am amintit adesea, cu o singură voce, pentru că suntem conştienţi că solidaritatea şi responsabilitatea ne vor permite să facem ca proiectul politic european să fie practicabil pentru toată lumea.
Trebuie să fim siguri că ceea ce ne uneşte este mai puternic decât ceea ce ne desparte şi, având în vedere acest lucru, trebuie să cerem Comisiei ca, începând de mâine, să fie ambiţioasă şi să solicite rigoarea necesară din partea statelor membre pentru a se asigura că acestea sunt capabile să dea dovadă de solidaritate prin intermediul unui proiect care, pe termen lung, va putea da o formă concretă proiectului nostru european.
Sergio Gaetano Cofferati
(IT) Dnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, criza din Grecia este în mod clar cea mai gravă problemă cu care se confruntă Europa şi este generată, fără îndoială, de o lipsă de rigoare în gestionarea cheltuielilor publice.
Totuşi, faptul că instituţiile europene întârzie în adoptarea unor măsuri de abordare a dificultăţilor cu care se confruntă acest stat membru este inacceptabil şi de neînţeles. În plus, această întârziere are deja un impact negativ: a deschis într-adevăr uşa speculaţiilor, a creat, în cadrul Uniunii, îndoieli cu privire la intenţiile anumitor ţări referitoare la viitorul Europei (nu vreau să uităm că aceasta este principala problemă cu care ne confruntăm de la intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona), a accentuat dificultăţile guvernului elen, care a trebuit să pună în aplicare măsuri antipopulare - nu decizii banale sau minore - care afectează milioane de oameni şi care a făcut acest lucru fără să fie sigur că va primi ajutor.
Mai mult decât atât, a deteriorat în mod clar valoarea fundamentală a solidarităţii, care este piatra de temelie şi forţa de legătură a ideii noastre comune despre Uniunea Europeană. Prin urmare, intervenţia noastră trebuie să fie lipsită de orice speculaţii. Aş dori să îi reamintesc dlui Mauro că Germania este, cu siguranţă, una dintre ţările care au beneficiat cel mai mult de introducerea monedei euro şi de efectul acesteia asupra ratelor dobânzii.
Trebuie să acţionăm rapid ca să ajutăm Grecia. Europa trebuie să facă acest lucru în interesul Europei.
Marian-Jean Marinescu
Consiliul Uniunii Europene a primit cu entuziasm comunicarea Comisiei referitoare la Europa 20-20.
Este adevărat, este un document extrem de necesar, dar tocmai de aceea trebuie să privim conţinutul cu foarte mare atenţie. Cred că lipseşte consistenţa financiară.
Consiliul este dator să ceară Comisiei să clarifice resursele bugetare, precum şi direcţionarea acestora către componentele-cheie ale bugetului.
Opinia mea este că bugetul nu poate fi alcătuit înainte de reforma politicii agricole comune şi de reforma politicii de coeziune.
Unul dintre domeniile majore ale dezvoltării şi ale stabilităţii Uniunii, şi anume infrastructura, atât cea de transport cât şi cea energetică, lipseşte cu desăvârşire.
Dezvoltarea infrastructurilor de transport şi energie în Uniunea Europeană, precum şi armonizarea acestora cu cele ale statelor din vecinătate, pot fi un motor puternic pentru creşterea durabilă şi pentru asigurarea de locuri de muncă stabile şi pot asigura Uniunii Europene mult dorita securitate, atât în domeniul energetic, cât şi în ceea ce priveşte transporturile.
De aceea, fac apel la Consiliu să ceară Comisiei introducerea acestor domenii-cheie în strategia pentru UE 2020 în interesul cetăţenilor europeni
Anni Podimata
(EL) Dnă preşedintă, summitul european din 11 februarie, care trebuia să transmită un mesaj de sprijinire a Greciei astfel încât pieţele să se calmeze, a fost practic anulat din cauza neconcordanţei şi nesiguranţei care predomină în cadrul Uniunii Europene.
Consiliul European care începe mâine nu îşi poate permite luxul de a menţine actualul climat de nesiguranţă şi neconcordanţă. Toată lumea îşi dă seama acum că guvernul elen a adoptat măsuri foarte dure, majoritatea dintre acestea aplicându-se deja pe seama şi cu sacrificii din partea poporului grec. Totuşi, acesta continuă în acelaşi timp să împrumute bani la dobânzi excepţional de ridicate, exemplul cel mai recent în acest sens datând din 5 martie, pentru că pe piaţă există speculanţi care fac avere pariind pe soarta unei ţări care merge către faliment şi creând, în cele din urmă, condiţiile şi precondiţiile pentru ca acest lucru să se întâmple.
Subiectul dezbaterii de astăzi este Grecia; mâine va fi probabil un alt stat membru. Consiliul European va pune capăt acestei situaţii creând un mecanism european de prevenire eficient care să protejeze economiile naţionale şi stabilitatea din zona euro?
Preşedintele Comisiei Europene a vorbit despre responsabilitate şi solidaritate. A avut dreptate. Este nevoie de amândouă atunci când aparţii unei familii precum zona euro. Nu cred că se îndoieşte cineva de faptul că Grecia şi-a asumat pe deplin responsabilităţile. Totuşi, în această etapă dificilă, această ţară nu poate face faţă singură furiei pieţei. În urmă cu optsprezece luni, pieţele ameninţau să dărâme economia mondială. Grecia este, cu siguranţă, ameninţată astăzi.
Aici intervine conceptul de solidaritate, un concept care ar trebui să fie evident şi să meargă mână în mână cu statutul de membru al zonei euro.
Andreas Schwab
(DE) Dnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, s-au spus destule despre Grecia - acum doresc să îmi îndrept atenţia către viitor. Prin strategia Europa 2020, Comisia a adus în discuţie un document important, destinat să stabilească orientări destul de generale referitoare la modul de guvernare a Uniunii Europene în viitor.
Consider că, în cele din urmă, va trebui să îndeplinim cu toţii obiectivele comune pe care le stabilim în strategia Europa 2020. Aceasta a fost una dintre principalele probleme cu Strategia de la Lisabona, în privinţa căreia, la urma urmei, toţi avem câte ceva de făcut. Vom putea îndeplini aceste obiective împreună numai dacă toate statele membre respectă cu adevărat obiectivele stabilite de strategie. Nu vom reuşi acest lucru dacă Consiliul European se consideră organismul administrativ şi dacă lucrurile sunt organizate în ultima clipă. Vom reuşi numai dacă cei care lucrează în această instituţie îşi vor da seama cu adevărat de rolul de lider politic pe care instituţia trebuie să îl joace.
În plus, vom reuşi numai dacă principiul solidarităţii va sta la baza strategiei Europa 2020. Aceasta înseamnă, în primul rând, responsabilitate din partea fiecărui stat membru în toate acele domenii în care statele însele sunt responsabile. Aceasta include eforturi de reformă a pieţei muncii, dar şi o politică bugetară naţională. Pe de altă parte, aceasta înseamnă, desigur, o obligaţie de asistenţă din partea celorlalte state membre - cu alte cuvinte, statele membre care întâmpină dificultăţi, dar nu din vina proprie, vor primi asistenţă. Mai mult decât atât, vom reuşi numai în cazul în care Comisia preia conducerea politică. Altfel spus, trebuie să evităm cu orice preţ greşelile Strategiei de la Lisabona. S-a afirmat adeseori în trecut că strategia de cooperare care a caracterizat Strategia de la Lisabona a eşuat. Avem nevoie de obiective clare din partea Comisiei şi cred că Parlamentul va sprijini Comisia în acest domeniu.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Dnă preşedintă, cred că suntem conştienţi cu toţii de faptul că cinci sute de milioane de oameni vor urmări cu o atenţie neobişnuită Consiliul European de săptămâna viitoare.
Motivul este că acest Consiliu European va avea ocazia să transmită un mesaj de angajament de ieşire din criză, lucru pe care cei ce suferă cel mai mult din cauza crizei îl aşteaptă cu disperare. În plus, ieşirea din criză trebuie, desigur, să se reflecte în angajamentul respectiv faţă de strategie, trebuie să fie convingătoare în ceea ce priveşte schimbarea modelului de creştere şi în accentul pus pe aspectele economice, sociale şi ecologice.
Din punct de vedere economic, aceasta trebuie să se reflecte în angajamentul de guvernare. Din punct de vedere social, trebuie să se reflecte în angajamentul faţă de lucrători şi pentru protecţie socială - modelul care ne-a făcut europeni - şi, în special, pentru egalitate; doresc să subliniez această evidenţă într-un document în care angajamentul pentru egalitate poate fi în mod clar îmbunătăţit. Apoi, din punct de vedere al mediului, soluţia trebuie să se reflecte în angajamentul de a recupera spiritul care a făcut din Europa un lider în angajamentul asumat la conferinţa de la Copenhaga în vederea asigurării durabilităţii mediului şi a prevenirii schimbărilor climatice şi, mai presus de toate, de a recunoaşte gustul amar cu care am rămas în urma conferinţei.
Cu toate acestea, cel mai important lucru la reuniunea Consiliului este afirmarea unui angajament clar de sprijinire a uniunii monetare prin coordonarea politicilor fiscale, bugetare şi economice la acelaşi nivel cu uniunea monetară.
Mesajul de solidaritate faţă de Grecia nu este un mesaj pentru Grecia, este un mesaj pentru Europa şi europeni. Nu este vorba despre salvarea Greciei, este vorba despre a da europenilor semne de viaţă, despre implicarea în realitatea profundă, în angajamentul istoric pe care l-a reprezentat uniunea monetară.
Aşadar, înţelegeţi odată pentru totdeauna că nu vorbim despre Grecia, ci despre noi toţi.
Acţiunea instituţiilor a fost amânată; nu trebuie să mai existe nicio amânare în obţinerea răspunsurilor pe care europenii le aşteaptă de la următorul Consiliu.
Georgios Koumoutsakos
(EL) Dnă preşedintă, este adevărat că ţara mea, Grecia, nu a reuşit de-a lungul anilor să îşi dezvolte economia cu moderaţia şi consecvenţa necesare. Cu toate acestea, acum şi-a asumat pe deplin responsabilităţile. Poporul elen plăteşte un preţ greu.
Totuşi, nu trebuie să ne ascundem capetele în nisip. Grecia nu este singura ţară din UEM care se confruntă cu probleme grave. Nu a fost singura ţară care a recurs la serviciile toxice ale anumitor instituţii de creditare. Nu este şi nu va rămâne singura ţintă a speculanţilor.
Toţi ştim - prea bine chiar - că problema Greciei este o problemă europeană. UEM va rămâne mutilată fără o politică economică şi fiscală mai coordonată şi, mai presus de toate, fără solidaritate.
Criza, orice criză, este sursa schimbării. Criza actuală poate genera o Europă mai puternică, iar Grecia poate contribui la producerea acestei schimbări. Aşadar, să nu omorâm Grecia acum. Să omorâm împreună speculanţii care ar vrea să vadă euro îngenuncheat; este ceea ce Consiliul European ar trebui să facă mâine.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Dnă preşedintă, aş dori să atrag atenţia Comisiei şi a Consiliului asupra faptului că în momentul stabilirii noilor obiective ale strategiei UE 2020 acestea nu trebuie să uite acele politici care funcţionează bine în prezent, şi anume, politica de coeziune şi politica agricolă comună. Acestea sunt instrumente testate şi adevărate care, deşi au nevoie să fie reformate, pot contribui în mod semnificativ la îndeplinirea noilor obiective ale strategiei UE 2020. Din nefericire, aceste două politici comunitare foarte importante au fost omise în documentele prezentate anterior de către Comisie. Prin urmare, Ungaria şi noile state membre consideră că formularea acestor politici, armonizarea juridică a pieţei interne şi eliminarea piedicilor din infrastructură şi siguranţa energetică sunt extrem de importante. În ultimul rând, această strategie UE nu poate înlocui o dezbatere adecvată asupra directivei bugetare şi considerăm că este foarte importantă şi includerea dimensiunii regionale a politicii de coeziune. Vă mulţumesc pentru atenţia acordată.
Michael Theurer
(DE) Dnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, ultimele zile au fost caracterizate de dezbaterea referitoare la moneda euro, dezbaterea referitoare la Grecia. În acest sens, aş dori să vă atrag atenţia asupra unei ştiri care mi se pare tulburătoare, şi anume, 40 % dintre nemţi consideră în prezent că introducerea euro a fost o greşeală. Acest lucru trebuie să ne tulbure, pentru că introducerea unei monede comunitare nu este o stradă cu sens unic. Procesul integrării europene nu este ireversibil. Cred că trebuie să ne respectăm promisiunea făcută poporului german în momentul în care a renunţat la moneda naţională, şi anume că euro va fi la fel de stabil ca marca germană.
De asemenea, sunt ferm convins de faptul că în Europa avem nevoie de o discuţie cu privire la economia de piaţă socială, la cadrul de reglementare. Nu ar trebui să discutăm despre cum facem ca Germania să fie mai puţin competitivă. În schimb, ar trebui să discutăm despre cum facem ca întreaga Europă să fie competitivă astfel încât să avem succes pe pieţele mondiale. Acesta trebuie să fie obiectivul nostru; din acest motiv, solicit o dezbatere cu privire la economia socială de piaţă în Europa.
Ulrike Lunacek
(DE) Dnă preşedintă, sunt de acord cu toţi cei care, în acest moment, simt nevoia unei integrări europene mai puternice, în special în domeniul economic, şi sper că acest lucru nu va fi discutat numai la summitul zonei euro, ci şi în cadrul Consiliului European.
Cu toate acestea, adevărul este că populaţia vede - şi colegii mei deputaţi tocmai au menţionat acest lucru - şi aspectele negative ale monedei euro. A existat un defect încă de la introducere, atunci când am lansat uniunea monetară, faptul că am avut o monedă unică dar, în acelaşi timp, nu am reuşit să elaborăm o politică economică printr-o cooperare mai strânsă. Trebuie să recunoaştem acum că a fost o mare greşeală. Vocea raţiunii ne spune că acum trebuie înfiinţat un fond de solidaritate - şi pentru Grecia - pentru ca Grecia să poată obţine rate mai scăzute ale dobânzii.
Totuşi, în cadrul acestei dezbateri s-a menţionat prea puţin faptul că Grecia trebuie să facă ceva, la rândul ei. Un element important ar fi să reducă bugetul în domeniul militar. Un stat membru al UE care alocă mai mult de 4 % din venitul naţional brut pentru cheltuieli de ordin militar, pe armament cumpărat din ţări precum Germania, Franţa şi altele, nu este ceva de care avem nevoie în Uniunea Europeană şi este just să se opereze reduceri în acest domeniu.
John Bufton
Dnă preşedintă, aş dori să subliniez faptul că nu puteţi realiza acest lucru azi. Aproape toţi vorbitorii de aici s-au referit la Grecia - la criza din Grecia - şi totuşi, dl Barroso a spus la început că subiectul nu se află pe agenda oficială a celor două zile de reuniune a Consiliului European. Este incredibil. Toată lumea se uită în fiecare zi la ceea ce se întâmplă aici.
Adevărul este că încercaţi din nou să ascundeţi faptul că acest proiect nu funcţionează. Se îndreaptă rapid către un eşec. I-am auzit deja pe locuitorii Germaniei spunând că nu sunt mulţumiţi de situaţie. Locuitorii Greciei nu ar trebui să vorbească pentru ei înşişi, în loc să îi ascultăm pe dictatori vorbind pentru ei? Cu siguranţă, ar fi spre binele poporului elen să se organizeze un referendum prin care să se stabilească dacă vor să facă parte din zona euro. Este vorba despre situaţia lor. Este cauza lor.
Sunt îngrozit de ceea ce am auzit azi din partea multora. Este o opinie egoistă din partea celorlalte state membre, care au grijă de ele însele. Grecia este problema actuală. Cred că de la Grecia se va trece la Spania, apoi la Portugalia şi Italia şi aşa mai departe. Montagne russe-ul va porni. Ţineţi minte cuvintele mele: problema va persista.
Andrew Henry William Brons
Dnă preşedintă, dificultăţile Greciei şi ale zonei euro nu trebuie considerate o excepţie. O monedă unică pentru o regiune a lumii atât de extinsă şi de eterogenă din punct de vedere economic este, în mod evident, problematică.
Valoarea unei monede ar trebui să reflecte situaţia economică a unui stat. Când economia înfloreşte, valoarea monedei statului respectiv are tendinţa să crească. Când economia se află în recesiune, valoarea monedei are tendinţa să scadă.
Situaţia economică a Greciei trebuie să determine o depreciere a monedei sale. Dacă ar fi trecut prin această depreciere, ar fi beneficiat de un aflux turistic.
Moneda euro nu reprezintă o soluţie la problemele economice ale lumii. Ea este problema.
Dificultatea cu care se confruntă Grecia este că, dacă ar ieşi acum din zona euro, ar constata că deprecierea monedei sale convertite ar spori datoria sa externă. Este cu adevărat prizoniera zonei euro.
Ar trebui să fie un avertisment pentru orice ţară care nu face parte din zona euro. Aderaţi la această zonă pe propriul risc. Odată înăuntru, veţi fi blocaţi pentru totdeauna.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Voi vorbi pe scurt pentru că, bineînţeles, majoritatea subiectelor au fost deja abordate.
Personal, consider că situaţia din Grecia cu care ne confruntăm deja de câteva luni nu este unică şi pare să indice faptul că este necesară o nouă abordare în ceea ce priveşte aderarea sau, după caz, neaderarea la Pactul de stabilitate. În principiu, avem două opţiuni: fie insistăm să rămânem la ceea ce este valid şi ceea ce este prevăzut de tratate şi ne asumăm toate consecinţele acestui fapt, fie înţelegem că Pactul de stabilitate, la fel ca orice alt lucru, poate fi dezvoltat şi trebuie, aşadar, să suporte anumite modificări, şi operăm aceste modificări şi le aplicăm astfel încât nu numai că menţinem creşterea şi stabilitatea economică în mod direct în statele membre ale zonei euro, dar şi pregătim pentru aderare alte state membre ale UE care nu se află încă în această zonă, fără a fi necesar să folosim sume considerabile din fondurile structurale, de exemplu, în aceste ţări.
Jean-Pierre Audy
(FR) Dnă preşedintă, doresc să fac o observaţie şi trei propuneri. În primul rând, observaţia: nu înţeleg de ce dl preşedinte Van Rompuy lipseşte de la o şedinţă atât de importantă - dle ministru, dvs. nu sunteţi membru al Consiliului European - şi cred că ar fi putut fi prezent.
Acesta nu este un plan de redresare. Pe termen mediu, sprijin ideea dlui Cohn-Bendit, care tocmai a fost exprimată: dacă Uniunea Europeană ar putea încheia un pact cu Turcia prin care să rezolve problema Ciprului, am putea ajuta Grecia să recupereze două procente din PIB.
Cea de-a doua propunere se referă la finanţe, din moment ce nu avem instrumentele necesare. De ce nu sprijină Uniunea Europeană o serie de angajamente financiare care ar permite reducerea ratelor dobânzii şi care reprezintă un obiectiv asupra căruia s-a convenit în cadrul Parlamentului European?
În ultimul rând, s-a afirmat faptul că sistemul contabil al Greciei prezintă deficienţe. Nu numai conturile Greciei prezintă deficienţe. Propun să creăm norme contabile pentru sectorul public din toată Uniunea Europeană, astfel încât să avem declaraţii financiare consecvente, oneste şi de încredere pentru toate statele membre.
Maroš Šefčovič
membru al Comisiei. - Dnă preşedintă, în primul rând daţi-mi voie să spun cât de impresionat am fost de demonstraţia clară de solidaritate şi de apelurile la responsabilitate exprimate de majoritatea vorbitorilor. Este exact lucrul de care avem nevoie în acest moment deoarece, în mod clar, o problemă europeană necesită o soluţie europeană.
Uneori mă întreb dacă nu am învăţat insuficient din experienţa legată de consecinţele acţiunilor noastre, dacă nu urmărim soluţii europene la probleme europene şi încercăm să găsim ceva specific, chiar dacă trebuie să facem faţă unei situaţii în mod colectiv.
Cred că este foarte clar faptul că nu suntem doar un grup de ţări. Suntem o familie europeană şi dacă unul dintre membrii familiei noastre are o problemă, trebuie neapărat să îi venim în ajutor.
Prin urmare, Comisia este pregătită să propună Greciei un instrument de asistenţă coordonată care va fi în totalitate compatibil cu dreptul european şi sunt sigur că acest lucru este posibil.
Doresc să vă mulţumesc tuturor pentru sprijinul acordat strategiei UE 2020. Nu pot să subliniez şi mai mult faptul că cetăţenii noştri aşteaptă o conducere în acest moment, că se aşteaptă ca noi să ne îmbunătăţim activităţile şi că aşteaptă să îi conducem după încetarea crizei şi să stabilim strategii foarte solide pe termen mediu, ca şi partenerii noştri internaţionali precum China, Statele Unite, India şi alţii.
A sosit momentul să luăm o decizie. Am ascultat cu foarte mare atenţie apelurile la o guvernare mai bună. Am ascultat cu foarte mare atenţie faptul că, în ceea ce priveşte o mai bună supraveghere monetară şi economică, trebuie să consolidăm într-un mod mai eficient Pactul de stabilitate şi creştere. Este întocmai lucrul pe care Comisia îl are în vedere şi aceste propuneri vor veni în curând.
Aş dori să le mulţumesc tuturor celor care au sprijinit Comisia în dorinţa sa de a avea obiective concrete şi clare pentru concluziile Consiliului European de mâine. Cred că este foarte important să avem o strategie pe termen mediu, dar trebuie să avem indicii foarte clare asupra direcţiei în care mergem şi asupra obiectivelor pe care le urmărim. Prin urmare, Comisia insistă ca aceste obiective principale concrete să fie acceptate de Consiliul European după deliberările din următoarele două zile.
Avem nevoie de o rată mai mare a ocupării forţei de muncă, de un echilibru mai bun bărbaţi şi femei, de o educaţie mai consolidată. Este foarte limpede faptul că trebuie să investim mai mult în cercetare şi dezvoltare şi să combatem sărăcia.
În consecinţă, Comisia insistă asupra solidarităţii, responsabilităţii şi existenţei unei strategii concrete pentru Europa şi cetăţenii europeni.
Îmi exprim speranţa că spiritul pozitiv prezent aici, care a sprijinit în mod clar solidaritatea şi responsabilitatea, va fi la fel de prezent în cursul deliberărilor de mâine ale liderilor noştri.
Diego López Garrido
Dnă preşedintă, consider că aceasta a fost o dezbatere foarte importantă: o dezbatere asupra unei probleme aflate în centrul preocupărilor europene din prezent - problema Greciei - dar, dincolo de acest lucru, o dezbatere asupra situaţiei economice a Uniunii Europene în ansamblu, o dezbatere la care, apropo, dle Audy, Preşedinţia Consiliului a fost prezentă, aşa cum s-a stabilit, în Parlament: reprezint Preşedinţia Consiliului aici.
Referitor la problema Greciei, despre care s-a vorbit aproape pe tot parcursul dezbaterii şi la care s-au făcut cele mai multe referiri, Preşedinţia în exerciţiu a Consiliului are idei foarte clare. În primul rând, Europa este o integrare a politicilor economice: am integrat economii. În al doilea rând, Europa se bazează pe solidaritate şi, în consecinţă, are un puternic conţinut social. În al treilea rând, Europa este stabilă din punct de vedere economic şi financiar.
Aceste trei caracteristici europene sunt implicate în mod clar în problema Greciei. Acesta este, de asemenea, motivul pentru care cele trei perspective din care se poate vedea Europa ţin cont una de cealaltă şi se reafirmă reciproc în declaraţia foarte importantă făcută cu ocazia Consiliului European neoficial din 11 februarie 2010. Cred că aceasta este una dintre cele mai importante declaraţii făcute vreodată în cadrul Consiliului, pentru că este o declaraţie care abordează problema Greciei vorbind despre solidaritate şi despre angajamentul politic absolut necesar pentru stabilitate financiară în zona euro; angajamentul de a acţiona atunci când este necesar pentru a păstra această stabilitate.
Sunt sigur că acest Consiliu European care va avea loc la sfârşitul săptămânii, acelaşi care s-a întrunit la 11 februarie, va consolida şi proteja această stabilitate. Şi va transmite un mesaj politic puternic referitor la Europa. Un mesaj de sprijinire a economiei şi a monedei sale şi, prin urmare, un mesaj de sprijinire a solidarităţii, pentru că populaţia speră exact acest lucru, deşi este adevărat că mai mulţi eurosceptici speră într-un eşec. Acest eşec nu se va materializa în cadrul Consiliului European. Puteţi fi siguri că un asemenea eşec nu va avea loc, dimpotrivă, se va reafirma angajamentul politic pentru solidaritate plasată în centrul Uniunii Europene şi în centrul zonei euro.
Mai mult decât atât, vom privi către viitor. Vom analiza situaţia pe termen scurt şi pe termen lung. Vom vorbi despre modul în care putem crea o cale de ieşire din criză, având în vedere faptul că nu va exista o retragere completă a stimulentelor fiscale până în momentul în care vom avea redresare economică. De asemenea, vom vorbi despre mai multe obiective pe termen lung, pe care aş dori să le evidenţiez, în special elementul de coeziune economică, teritorială şi socială; în esenţă, despre solidaritate. Şi vom vorbi despre posibilitatea de a avea o formă nouă de supraveghere, diferită de Strategia de la Lisabona. În această privinţă, vor exista în mod sigur schimbări: conducerea Consiliului European nu era prevăzută de Strategia de la Lisabona.
Coordonarea politicilor economice, de ocupare a forţei de muncă şi sociale, prezentă în Tratatul de la Lisabona, nu exista în Strategia de la Lisabona. Importanţa rolului Comisiei - de supraveghere, urmărire, monitorizare, control, stabilire a cerinţelor necesare pentru îndeplinirea obiectivelor - nu exista în Strategia de la Lisabona. Elementele de creare a unor stimulente prin intermediul fondurilor structurale nu existau în Strategia de la Lisabona. Prin urmare, este clar faptul că se fac progrese importante.
În cele din urmă, dnă preşedintă, voi aborda discursul dlui García-Margallo, singurul discurs care s-a referit direct la Preşedinţia spaniolă, criticând modul în care Uniunea Europeană este, în opinia dumnealui, condusă.
Trebuie să vă spun, dle García-Margallo, că Preşedinţia spaniolă a Consiliului lucrează îndeaproape şi în mod coordonat - metoda comunitară - cu dl Van Rompuy, Preşedintele Consiliului European, pentru a promova obiectivele esenţiale. De asemenea, colaborează foarte strâns cu Parlamentul şi Comisia.
V-aţi referit pe larg la problema economică. Aş dori să vă întreb dacă, în opinia dvs., de exemplu, adoptarea unei decizii precum cea adoptată la Consiliul European - evident, cu participarea Preşedinţiei Consiliului - referitoare la angajamentul politic al Europei pentru stabilitate financiară a zonei euro nu înseamnă a conduce Uniunea Europeană.
Aş dori să ştiu dacă estimaţi că a contribui la organizarea unei dezbateri la acest sfârşit de săptămână cu privire la un subiect nu mai puţin important cum este strategia Europa 2020 în cadrul căreia, apropo, sprijinul majorităţii a fost câştigat în general pentru discursurile ţinute în Parlament, nu înseamnă a conduce Uniunea Europeană. Dezbaterea a fost, de asemenea, despre guvernare, ca element fundamental în acest sens.
Aş dori să ştiu dacă, după părerea dvs., derularea unor negocieri în acest moment cu acest Parlament referitoare la pachetul legislativ privind supravegherea financiară nu înseamnă a conduce Uniunea Europeană. În plus, v-aş încuraja, dle García-Margallo, să colaboraţi cu această Preşedinţie astfel încât să putem ajunge cât mai curând posibil la un acord între Consiliu, care a adoptat o poziţie, şi Parlament. Printre altele, în timpul Preşedinţiei spaniole dorim să eliminăm directiva privind fondurile speculative din legislaţia Uniunii Europene şi dorim să facem acest lucru cu un acord şi un consens cât mai largi cu putinţă. Cred că acest lucru nu trebuie criticat, dimpotrivă.
Mai cred că a fi de acord şi a lucra împreună cu Comisia la propunerea pe care aceasta o va prezenta privind coordonarea politicilor economice în temeiul articolului 136 din Tratatul de la Lisabona înseamnă a conduce Uniunea Europeană. Existenţa unei politici generale de ieşire dintr-o astfel de datorie, datorie esenţială pentru Uniunea Europeană în faţa crizei şi a nevoii sociale de soluţionare a crizei şi de protecţie a categoriilor celor mai vulnerabile înseamnă, în egală măsură, a conduce Uniunea Europeană. Aceasta este o datorie care nu poate fi evitată şi care trebuie soluţionată acum în mod corespunzător, în conformitate cu Tratatul de la Lisabona, pentru a reveni la normalitate, conform parametrilor stabiliţi de Tratatul de la Lisabona.
Acest lucru înseamnă a conduce Europa conform metodei comunitare. Aceasta înseamnă a conduce Uniunea Europeană şi a conduce Uniunea Europeană înseamnă a organiza un Consiliu European la sfârşitul acestei săptămâni care va transmite un mesaj clar de sprijinire a Greciei şi a guvernului grec.
Preşedinta
Nu, nu puteţi lua cuvântul folosind procedura cartonaşului albastru pentru că aceasta este rezervată exclusiv deputaţilor. Prin urmare, discursul dlui ministru încheie dezbaterea.
Declaraţii scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
Elena Băsescu  
în scris. - Unul dintre subiectele importante de pe agenda Consiliului European se referă la Strategia UE 2020 privind crearea de locuri de munca şi creştere economică. Avem nevoie de o coordonare a politicilor europene astfel încât să putem răspunde provocărilor şi nevoilor momentului, precum şi de stabilirea unor obiective clare pe termen lung. Dezvoltarea sustenabilă a economiei europene trebuie să fie o prioritate. Noua strategie a Comisiei pentru următorii 10 ani are în vedere cinci direcţii de acţiune: crearea de noi locuri de munca, lupta împotriva sărăciei, reducerea abandonului şcolar, investiţii în cercetare-dezvoltare şi reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră. Ultimele state membre ce au aderat la UE au nevoie de resurse şi de sprijin din partea Uniunii pentru a putea atinge aceste obiective ambiţioase. România susţine obiectivul 20-20-20 privind reducerea emisiilor de carbon cu 20 %, creşterea ponderii de energie obţinută din resurse regenerabile de 20 % şi creşterea eficienţei energetice cu 20 %. Un obiectiv mai ambiţios 30-30-30 care are în vedere atingerea unui prag de 30 % în toate cele trei domenii ar presupune costuri mult prea mari pentru ţara mea. Aceasta ar fi o ţintă nerealistă pentru mai multe state europene.
José Manuel Fernandes  
Ca proiect, Europa a urmărit pacea, bunăstarea socială, libertatea şi creşterea. A fost un exemplu în ceea ce priveşte modelul său social şi a preluat conducerea în domeniul mediului, fără egal la nivel mondial.
Criza economică, financiară şi socială prin care trecem necesită un răspuns concertat la nivel european. Criza din Grecia şi atacul asupra euro necesită un răspuns comun, dar, din nefericire, acesta a fost amânat. Este posibil şi de dorit să se identifice o soluţie europeană pentru a evita aceste atacuri speculative constante la adresa euro.
UE are credibilitate şi dispune de lichidităţi. Punerea în practică a coordonării necesare la nivel european ar trebui să fie suficientă pentru a calma rapid piaţa şi a acoperi costurile împrumuturilor de care Grecia are nevoie. Ne aflăm într-o perioadă în care este necesar ca statele membre şi instituţiile europene să fie solidare. Este chiar o datorie. Să sperăm că următorul Consiliu European va lua măsurile necesare pentru obţinerea unei solidarităţi integrate şi coordonate. Este nevoie de o astfel de atitudine dacă vrem ca proiectul european să avanseze. Soluţiile pentru monitorizarea deficitului fiecărui stat membru trebuie căutate mai târziu.
Ilda Figueiredo  
Furnizarea unui răspuns serios şi minuţios de către Consiliul European de primăvară este vitală pe fondul gravităţii problemelor sociale cu care se confruntă mai multe state membre ale UE, inclusiv şomajul, lipsa siguranţei locului de muncă şi sărăcia. Cu toate acestea, ne temem că răspunsurile oferite se vor axa în principal pe presupusa durabilitate a finanţelor publice, neglijând măsurile destinate durabilităţii sociale.
Răspunsul la situaţia din Grecia este important, în special pentru că ceea ce se întâmplă în această ţară contrazice tot ceea ce s-a susţinut sus şi tare despre virtuţile monedei euro şi binecuvântarea de a face parte din zona euro: a fi în avangarda puternicei monezi a ţărilor bogate. S-a spus că a fi în zona euro va constitui o garanţie împotriva crizelor financiare, că ţara în cauză va putea evita împrumuturile şi va primi bani de la Fondul Monetar Internaţional (FMI).
Criza iniţială a fost suficientă pentru a dovedi că nu există solidaritate reală în zona euro şi că aşa-numita "coeziune economică şi socială” nu este decât propagandă folosită în campaniile electorale. Acum, dna Merkel ameninţă chiar că statele membre care nu îndeplinesc cerinţele Pactului de stabilitate, precum Grecia printre altele, vor fi excluse din zona euro, uitând că Germania a fost şi este principalul beneficiar al politicilor bazate pe un euro puternic...
(Explicarea votului a fost redusă în conformitate cu prevederile articolului 170 din Regulamentul de procedură)
Othmar Karas  
Criza economică şi financiară şi Grecia necesită acţiune din partea Europei. Argumentele publice trebuie să ia sfârşit. Aşteptăm un răspuns comun de la summit. Spunem "da” economiilor şi programului de reformă al guvernului elen - Grecia este ferm hotărâtă să îşi facă temele şi să respecte normele europene. De asemenea, spunem "da” împrumuturilor în cazul în care, în absenţa acestora, programul de reformă ar fi ameninţat. Cu toate acestea, spunem un "nu” hotărât amenzilor şi excluderii unei ţări din zona euro. Consecinţa nu ar fi alta decât crearea unui efect de tip domino care ar duce la pierderea încrederii pieţelor. De asemenea, spunem "da” propunerii dlui comisar Rehn privind aprobarea prealabilă a proiectelor de buget de către Comisie. Informaţiile bugetare şi economice trebuie să fie verificate de Eurostat şi de Comisie. Solicit o reevaluare strictă a registrelor contabile din toate statele membre pe baza unei liste comune de criterii. Sistemele fiscale şi ratele impozitelor relevante pentru piaţa internă trebuie să fie armonizate, iar politicile economice, bugetare şi sociale să fie coordonate. Solicit înfiinţarea unei comisii de planificare "Europa 2020” din care să facă parte Comisia, statele membre, Banca Europeană de Investiţii, Banca Centrală Europeană şi Eurostat. Aşadar, solicit şefilor de state şi de guvern să apeleze la o voinţă europeană comună pentru a acţiona fără echivoc în mod oficial. Grecia este un exemplu din care Europa trebuie să înveţe. Trebuie trase concluzii la nivel local, european şi global. Mai multă colaborare europeană şi mai puţin egoism naţional sunt preceptele zilei.
Ivari Padar  
în scris. - Aş dori să vorbesc despre Agenda digitală europeană. Datele Comisiei indică faptul că există obstacole în calea pieţei unice digitale: doar 7 % din tranzacţiile online sunt transfrontaliere. Deşi Internetul şi obiectivele legate de infrastructura necesară servesc drept condiţii prealabile pentru o dezvoltare ulterioară, îmbunătăţirea infrastructurii trebuie completată prin elaborarea unui cadru de reglementare paneuropean, prin utilizarea serviciilor şi consolidarea competenţelor TCI. O zonă europeană unică şi sigură de servicii digitale ar trebui creată până în 2020. Aceasta ar oferi cetăţenilor UE acces uşor şi sigur la toate serviciile digitale, atât publice, cât şi comerciale. Statele membre ar trebui să dezvolte planuri naţionale pentru trecerea la servicii publice digitale. Participarea grupurilor socio-economice de la baza societăţii ar trebui încurajată în mod deosebit, acestea fiind grupurile cu şansele cele mai mari de excludere din societatea digitală. Autentificarea electronică transfrontalieră şi semnăturile digitale ar trebui să se caracterizeze prin interoperabilitate juridică şi tehnică, astfel încât autentificarea electronică transfrontalieră să poată fi folosită de către toţi furnizorii de servicii şi toţi consumatorii din Europa. Abordarea cuprinzătoare a pieţei unice digitale ar trebui să includă diminuarea fragmentării restante din serviciile financiare, logistică, protecţia consumatorilor şi proprietatea intelectuală. Ar trebui să se stabilească un obiectiv de 100 % în ceea ce priveşte atât accesul la, cât şi competenţa de utilizare a serviciilor digitale de către cetăţeni.
Georgios Papastamkos  
Îngrozitoarea criză financiară din Grecia şi dezechilibrul financiar din celelalte state membre din zona euro ridică întrebări legate de forţa statică şi dinamică a structurii însăşi a UEM. Fără îndoială, redresarea finanţelor publice ale unui stat membru al zonei euro este responsabilitatea acestuia. Totuşi, criza financiară a scos la iveală o legătură între uniunea monetară deplină, uniformă şi uniunea economică imperfectă din cadrul UE. A evidenţiat faptul că sunt necesare stabilirea unei guvernări economice europene coordonată politic, o politică economică şi un risc economic europenizator, o acoperire a deficitelor structurale ale UEM, o Europă mai profundă şi o acţiune europeană bazată pe solidaritate. Avem nevoie de un mecanism european de sprijin, un Fond Monetar European dotat cu resursele şi capacitatea de intervenţie necesare. Este necesară o intervenţie de reglementare coordonată pentru a proteja moneda unică împotriva speculaţiilor. Este necesară o analiză detaliată a funcţionării pieţei transferurilor riscului de credit. Consiliului European i se solicită să furnizeze răspunsuri fundamentale la criza din zona euro şi să exprime o solidaritate reală faţă de Grecia pentru a depăşi criza financiară. Grecia nu cerşeşte. Solicită ca puţinele rezerve ale cetăţenilor greci să nu dispară în buzunarele speculanţilor internaţionali.
Rovana Plumb  
în scris. - În această perioadă de criză economico-socială, conjugată cu criza climatică, UE şi-a stabilit o strategie nouă pentru următorii 10 ani. Strategia UE 2020 trebuie să contribuie la crearea unei Europe mai incluzive, cu o economie integrată şi prietenoasă mediului. Dezvoltarea cercetării şi inovării trebuie să devină o prioritate pentru a putea combate efectele schimbărilor climatice, pentru crearea de locuri de muncă verzi, inteligente. De aceea, obiectivele stabilite trebuie să fie obligatorii, pentru a asigura o creştere durabilă, dezvoltarea unei pieţe a muncii mai incluzive şi condiţii de viaţă decente tuturor cetăţenilor.
Richard Seeber  
UE poate reuşi numai dacă ştim în ce direcţie dorim să mergem atunci când este vorba de economie şi de politică socială. Din acest motiv, elaborarea strategiei 2020 trebuie să primească o atenţie deosebită. Statele membre trebuie să elaboreze concepte, viziuni şi idei clare. Elaborarea unei strategii pentru următorii 10 ani este, cu siguranţă, o acţiune ambiţioasă, dar nu trebuie uitat faptul că nu este vorba despre detaliile finale. UE trebuie să se întrebe în ce poziţie doreşte să se plaseze şi ce priorităţi îşi va stabili. Un obiectiv care, pe termen lung, ar avea de asemenea consecinţe sociale şi economice pozitive, ar fi crearea unui amestec energetic durabil pentru Europa. Este necesară o nouă analiză a acestui domeniu şi nu doar din cauza rezervelor tot mai reduse de combustibili fosili şi a impactului exercitat asupra climei de sursele de energie neregenerabile. Europa trebuie să îşi asume rolul de lider şi în materie de tehnologii ecologice. În opinia mea energia nucleară este prea puţin potrivită pentru a duce Europa către un viitor al energiei durabile.
Czesław Adam Siekierski  
Principalele obiective ale reuniunii Consiliului European care începe mâine sunt discutarea cadrului general al noii strategii Europa 2020 a Uniunii şi evaluarea ieşirii din criza economică, precum şi situaţia din Grecia şi din alte ţări din zona euro. Sunt subiecte strâns legate între ele, pentru că strategia Uniunii de creştere economică şi ocupare a forţei de muncă este legată de acestea. În cadrul evaluării situaţiei actuale trebuie să răspundem la întrebări referitoare la modul în care principiile Pactului de stabilitate şi creştere sunt respectate în diferite ţări şi la poziţia Comisiei Europene în toată această situaţie. Putem presupune că şefii de stat şi de guvern ai statelor membre vor avea opinii diferite asupra strategiei Europa 2020. Acesta este rezultatul unor conflicte de interese semnificative ale fiecărei ţări în parte care, la rândul lor, provin din discrepanţe între nivelurile de dezvoltare. Din motive evidente, ţările din ultimele două valuri de extindere, dar nu numai ele, vor lupta pentru o mai mare atenţie acordată politicii de coeziune, dezvoltării infrastructurii şi agriculturii, şi să nu uităm inovarea şi noile tehnologii. Dezvoltarea cu succes a Europei şi revenirea la creştere în următorii zece ani vor depinde, în egală măsură, de realizarea obiectivelor strategiei incluse în propunerile Comisiei, dar şi de continuarea politicilor tradiţionale. Pentru ca Uniunea să facă faţă provocărilor dificile la nivel global, trebuie în primul rând să reducă discrepanţele interne, iar acest lucru nu poate fi realizat fără respectarea principiului solidarităţii prevăzut de tratat.
Silvia-Adriana Ţicău  
Principala temă a Consiliului European de primăvară este strategia UE 2020. La începutul acestui an, rata şomajului a ajuns la 10 %, în timp ce datele din ţări precum Spania şi Letonia indicau un nivel de aproape 20 %. 67 % dintre cetăţenii europeni consideră că principalul lor motiv de preocupare este pierderea locului de muncă. Principala preocupare a liderilor europeni trebuie să fie menţinerea locurilor de muncă existente şi crearea unora noi pentru ca cetăţenii europeni să poată duce un trai decent. Acest obiectiv poate fi garantat numai prin investiţii majore în dezvoltarea economică şi socială, în infrastructura energetică şi de transport, în agricultură, cercetare, educaţie şi sănătate. Acesta este motivul pentru care Consiliul European trebuie să acorde o atenţie deosebită politicii industriale a UE. Conform statisticilor europene, în comparaţie cu luna decembrie a anului 2009, în luna ianuarie 2010 producţia industrială a scăzut cu 2 % în zona euro şi cu 0,2 % la nivelul UE 27. La nivel comunitare, industria generează 26,4 % din PIB, dar există state membre în care producţia industrială contribuie doar cu 14 % din PIB. Uniunea Europeană trebuie să îşi păstreze competitivitatea la nivel mondial. Pentru a obţine acest lucru, locurile de muncă şi producţia industrială trebuie păstrate în Uniunea Europeană, nu relocalizate în ţări terţe.
