Принцип на субсидиарност и общовалидност на социалните обществени услуги в ЕС (разискване) 
Председател
Заседанието се възобновява.
Следващата точка е въпросът, изискващ устен отговор (Β7-0218/2010), зададен от Jan Olbrycht и Lambert van Nistelrooij, от името на групата PPE, Heide Rühle, от името на групата Verts/ALE, Oldřich Vlasák, от името на групата ECR, Peter Simon, Françoise Castex, Evelyne Gebhardt и Proinsias De Rossa, от името на групата S&D, и Ramona Nicole Mănescu и Olle Schmidt, от името на групата ALDE, към Комисията, относно принципа на субсидиарност и общовалидност на социалните обществени услуги в ЕС.
Jan Olbrycht
Искам да подчертая, че зададеният тук въпрос, изискващ устен отговор, беше продиктуван от едно решение на Европейската комисия за определяне на групите, които могат да се възползват от социално настаняване в Нидерландия. Това решение предизвика значително обсъждане и голям интерес сред членовете на Европейския парламент, защото има важни последици. Трябва да се разбере, че в различните държави-членки на Европейския съюз се използват различни определения за социалното настаняване, разглеждано като обществена услуга. Тези определения засягат и факта, че имаме различни критерии за право на ползване на социални жилища, както и различен кръг от отговорности. Отговорността се носи от обществените органи, но изпълнителите са както обществени, така и необществени.
Интересът към социалното настаняване произтича, от една страна, от разпоредбите, отнасящи се до държавната помощ, но той е свързан и с определението, което се използва при установяване на допустимите разходи по линия на структурните фондове. Във връзка с това, като допълнение към въпроса, би било интересно да се разбере дали Комисията счита, че следва да има единно определение за целия Европейски съюз. Следва ли същите принципи да действат по отношение на държавната помощ за социалните жилища? Възнамерява ли Комисията да установи за всеки случай допустимо равнище на доходите на домакинствата, както в случая с Нидерландия? Съществува ли несъмнено съответствие между този вид действия и принципа на субсидиарността, който функционира в Европейския съюз?
Heide Rühle
Г-жо председател, бих искала да се позова на едно съобщение за пресата, което самата Комисия публикува на 19 декември миналата година във връзка с решението относно държавната помощ за нидерландската система за социално настаняване.
Сега ще цитирам това изявление. В него се казва, че решението на Комисията потвърждава дългогодишната й политическа линия, съгласно която националните органи разполагат със значителни възможности при определянето на критериите и условията за социално настаняване и други услуги от общ икономически интерес (УОИИ). Това е цитатът.
Моят въпрос е следният. Как това изявление на Комисията кореспондира с факта, че посредством това решение Комисията е определила фиксирани граници на доходите за социално настаняване в Нидерландия? Дали това действително попада в компетентността на Комисията и как се съотнася със субсидиарността и пропорционалността?
Освен това бих искала също така да попитам Комисията как решението за официално признаване на необходимостта от социално смесване, съпроводено от гръмки изказвания против социалната сегрегация, може да съответства на факта, че същевременно е определен фиксиран размер - не повече от 10% над прага от 30 000 евро, като Комисията също така отбелязва, че ако в някакъв момент повече от 10% над този праг от 30 000 евро за социално настаняване получат жилища, това ще трябва да се компенсира в други области в Нидерландия? Струва ми се, че това е много твърда и строга мярка от гледна точка на въпроса за социалното смесване.
Как се съвместява това със субсидиарността и - както самите вие заявявате във вашето съобщение за пресата - със значителните възможности при определянето на критериите и условията за социално настаняване и други услуги от общ икономически интерес (УОИИ)?
Françoise Castex
Г-жо председател, аз също бих искала да се обърна към Комисията по повод на уведомлението за помощи за социално настаняване от страна на Нидерландия, на което Европейската комисия е отговорила, че те трябва да се приведат в съответствие с правилата за конкуренцията. Ето защо тя е препоръчала радикална реформа в социалното настаняване и в целите на страната от общ интерес и, по мое мнение, е формулирала ограничително определение на това какво представляват социалните услуги от общ интерес.
Всъщност, Комисията признава социалния характер на тази обществена услуга, но подчертава, че тя трябва да се определи в пряка връзка със социалните групи в неравностойно положение и че следователно предоставянето на социални жилища в Нидерландия надвишава индивидуалните потребности на социалните групи в неравностойно положение. С предложението за реформа в социалното настаняване, представено по този начин от нидерландското правителство, се ограничава до 10% количеството на социалните жилища, които могат да се предоставят на други социални групи, но винаги в съответствие със социални критерии или по реда на тяхната приоритетност.
Това ограничение е равносилно на подкопаване на друга мисия на обществените услуги, която се изпълнява от службата за социално настаняване, а именно целта за социално разнообразие и многообразие на градската среда, която е определена по отношение на социалното настаняване от нидерландския законодател. Следователно, по мое мнение, г-н член на Комисията, уважаеми членове на Комисията, въпросът е на какво правно основание в договора може Комисията да постави под съмнение универсалния характер на социалните услуги и да принуди държава-членка да предефинира целите, които е определила за една от тези социални услуги?
Ласло Андор
Г-жо председател, въпросът, представен от уважаемите членове на ЕП, е разделен на три части. Първата: дали Комисията е на мнение, че следва да има едно единствено определение на социалното настаняване в ЕС. Втората: въпросът за принципите на субсидиарността и универсалността. Третата: въпросът за границите на доходите за достъп до социални жилища. Преди да отговоря на тези въпроси, бих искал да подчертая, че Комисията придава голямо значение на социалното настаняване. Социалното настаняване е ключов инструмент за политиките на социално приобщаване в Европейския съюз.
На първия и втория въпрос бих искал да отговоря много ясно. Комисията не налага единно определение на социалното настаняване на равнище на ЕС и напълно съблюдава принципа на субсидиарността. Уважаемите членове на Парламента правилно споменаха решението на Комисията от 2005 г. относно държавната помощ за услуги от общ икономически интерес. С това решение се обезпечава правна сигурност при предоставянето на услугите и се намалява административната тежест върху публичните органи, които ги финансират.
Съгласно това решение помощта за социално настаняване, която отговаря на условията, определени в решението, е обект на преференциално третиране, тъй като е освободена от изискването за уведомление - независимо от нейния размер. В съответствие с това решение освобождаването се прилага, когато социалното настаняване е квалифицирано от съответната държава-членка като услуга от общ икономически интерес. Всяка държава-членка сама задава обхвата на социалното настаняване в съответствие със своите традиции, култура и държавна намеса.
Бих искал, също така, да се позова на съобщенията на Комисията от 2006 и 2007 г., в които ясно се изтъква отговорността на държавите-членки и тяхната свобода да взимат решения по широка гама от аспекти на социалните услуги от общ интерес. Нещо повече, този момент беше акцентиран в по-ново време в Протокола относно услугите от общ интерес. Но както подсказва термина "социално настаняване", тук не става въпрос за жилищно настаняване от общ тип, а за такова, основано на социални критерии.
Ето защо в съображенията към решението от 2005 г. се споменава за настаняване на граждани или групи от граждани в неравностойно социално положение, които поради неразрешими ограничения нямат възможност да получат настаняване при пазарни условия. Следователно държавите-членки трябва да определят целева група за социално настаняване, за да създадат възможност за прозрачно разпределение на социалните жилища и за предотвратяване на изключването на най-нуждаещите се.
Държавите-членки имат големи възможности за лавиране при определяне на размера на целевата група и при прилагане на системите за социално настаняване. Ролята на Комисията се свежда до това да провери за явна грешка в определението.
Този подход беше потвърден в решение на Комисията, прието през декември 2009 г., относно социалното настаняване в Нидерландия. Също така, този подход е в пълно съответствие с член 34 от Хартата за основните права, съгласно който всички лица, които не разполагат с достатъчно средства, имат право на социална помощ и на помощ за настаняване.
Едно ясно определение на социалното настаняване гарантира и липсата на възможност за насочване на държавната помощ за финансиране на търговски дейности извън обхвата на услугите от общ икономически интерес.
Вторият въпрос също се отнася до всеобщото право на жилище. Но както вече посочих, жилищата от общ тип не са същите както социалните жилища. Ясно определените, прозрачни критерии за допустимост и разпределение на социалните жилища са в интерес на бенефициерите и гарантират правилното оползотворяване на публичните средства.
В отговор на третия въпрос, в който уважаемите членове на Парламента питат защо достъпът до социални жилища е ограничен и те се предоставят на домакинства с доход под 33 000 евро, бих искал, и тук, да обясня съвсем ясно. Няма граница на доходите, определена на равнище на ЕС, за достъп до социални жилища.
Тази сума се отнася за една държава-членка - Нидерландия. Тя беше част от промените, въведени от нидерландските органи за привеждане на националната система за социално настаняване в съответствие с европейските правила за държавните помощи. Нидерландските органи зададоха тази граница, за да определят целевата група за социално настаняване в Нидерландия. Комисията не откри никакви грешки в тази дефиниция на социалното настаняване и затова одобри нидерландската схема за държавна помощ. Бих добавил, че целевата група, определена от нидерландските органи, е много широкообхватна и съставлява 43% от населението на Нидерландия.
Lambert van Nistelrooij
В период на криза и на дебати за това, как да поддържаме едно устойчиво общество, както и конкурентоспособността си, обсъждаме една привидно незначителна подробност, която въпреки това според мен лежи в основата на опасенията на много хора.
Въпросът, поставен за разглеждане, е на кого да се предостави жилище? По-конкретно, сега, когато банките са много по-сдържани, отколкото в началото на дебата - което в Нидерландия беше през 2005 г., когато положението беше много по-различно - е ясно, че някои хора действително изпадат в затруднение. Прагът, определен към настоящия момент, е 33 000 евро. Тези предложения тепърва трябва да се представят за одобрение от депутатите в долната камара на нидерландския парламент, а те веднага ще ни кажат, че този праг следва на практика да е в съответствие с прага, определен за нидерландския фонд за здравно осигуряване, който е приблизително 40 000 евро.
Дебатът в Нидерландия все още тече с пълна сила, следователно: не може да се каже, че е постигнато всеобщо съгласие. Смятам, че не се залагат достатъчно възможности за гъвкавост и за индивидуални решения. Държавите-членки трябва да са в състояние да се адаптират към обстоятелствата. Тези 10% са много малък дял. След като завърших висше образование, моите доходите също бяха над прага, но имах възможност да задържа наетата от мен квартира в продължение на доста години, преди да взема окончателно решение да закупя жилище и да отида да живея на друго място.
Говорим за гъвкавост; няма достатъчно възможности за маневри. Така стигам до заключението, че субсидиарността - способността на държавата да урежда нещата в рамките на доста по-широк диапазон - не се зачита достатъчно. След днешното разискване трябва да обсъдим дали отново да предложим резолюция. Като цяло считам, че Комисията се справя добре в това отношение, но мисля, че възможностите за маневриране на държавите-членки са крайно ограничени, което е в ущърб на хората, чиито жилища зависят от тях.
Evelyne Gebhardt
Г-жо председател, г-н член на Комисията, госпожи и господа, следейки настоящото разискване, забелязвам, че в действителност има доста голяма неопределеност относно това как да се прилага правото в тези области. Г-н Андор, преди малко отбелязахте, че няма разпоредба на европейско равнище, в която сумата в размер 33 000 евро да е определена като фиксирана граница. Нидерландските законодателни органи обаче са определили тази граница по собствена свободна воля, вероятно, защото са се опасявали, че в противен случай в някакъв момент Комисията ще постави изискване за въвеждане на ясни критерии.
Тази неопределеност води до изключително много трудности в държавите-членки при вземането на решения от тяхна страна, по-конкретно по отношение на оформянето на тези решения така, че те наистина да съответстват на потребностите ни, засягащи тези хора, и по-конкретно социалното им настаняване, тъй като това са хора, които нямат достатъчно парични средства, за да могат свободно да се местят.
Затова е много важно да създадем правна рамка и правна сигурност, която също така добре да разяснява кое е възможно. Услугите от общ икономически интерес, разбира се, трябва действително да бъдат защитени. Те се предоставят на местно равнище в държавите-членки и имат всеобщ характер, а ние трябва да гарантираме, че те реално се предлагат на всички.
Следователно трябва да разгледаме възможността - а аз знам, че тя се разглежда в комисията по заетостта и социалните въпроси - за отправяне на искане към Комисията за правна рамка за защита на услугите от общ икономически интерес, особено в социалната област, и считам, че една такава рамка, в случай че бъде представена, ще бъде нещо добро.
Isabelle Durant
Г-жо председател, г-н член на Комисията, тук говорим за правно основание, което очевидно е много важно. Бих искала обаче да наблегна на факта, че отвъд правното основание е ясно, че жилищното настаняване, и по-конкретно социалното настаняване, не е обикновен пазар или обикновена търговска дейност. Освен това социалните жилища са много повече от жилища, запазени за хора с ниски доходи или за нуждаещи се.
Съществуват проблеми, свързани със социалното многообразие, за което говорихме, но стои и въпросът за интеграцията на тези жилища и на хората, които живеят в тях, в техния квартал, в техния град - понякога в центъра на града, понякога в покрайнините. Много се работи с наемателите - работи се, за да им се помогне да се интегрират и да изградят отношения на солидарност, включително между различните поколения, които живеят в тези квартали и в тези жилища, така че, в това отношение действително считам, че това е тема от различен тип.
В допълнение, по време на настоящия парламентарен мандат ще работим по услугите от общ интерес. Струва ми се, че като идваме тук и подчертаваме проблемите, свързани с помощите или с ограничения достъп до социални жилища, изпращаме погрешен сигнал. Що се отнася до границата на доходите, спомената и от други членове на Парламента, освен от мен, и определена на 33 000 евро, считам, че тя представлява проблем, защото има цяла гама от най-различни семейства: семейства с един родител, семейства, състоящи се от възрастни хора, семейства, състоящи се от членове с минали и настоящи връзки и разделени семейства. Как можем да изчислим доходите им? Всичко това ме кара, подобно на други, да призова за повече гъвкавост и субсидиарност, ако искаме да осъществим реални социални проекти в тези квартали.
Patrick Le Hyaric
Г-жо председател, г-н член на Комисията, преди малко заявихте, че Комисията отдава голямо значение на социалното настаняване. В действителност ние говорим за основно право, което не се прилага в нашите държави-членки. Нещо повече, това е още едно петно върху сегашния ни модел на европейска интеграция.
Що се отнася до останалата част от Вашия отговор, г-н член на Комисията, Вие изрецитирахте обичайната проповед на Комисията, но опитът показва, че Комисията, Вашата Комисия и Съдът на Европейския съюз постановяват решения въз основа на европейските договори, в съответствие с един пагубен принцип, а именно този на свободната и лоялна конкуренция, като по този начин дават незаконен достъп до жилищното строителство и до самите жилища. Още по-лошо, през 2005 г. Европейската комисия определи социалното настаняване като настаняване, запазено изключително за, цитирам "граждани или групи от граждани в неравностойно социално положение". По този начин Комисията насърчава създаването на градове-гета за бедните в ущърб на социалното многообразие.
Подобно на много членове на Парламента, аз подкрепям идеята за нова рамкова директива, която да е положителна и напредничава, но се опасявам, че следва да се промени самият принцип на конкуренцията, залегнал в Договорите.
От друга страна, се боя, че изявленията, направени от председателя Барозу и потвърдени днес от Съвета за икономически и финансови въпроси (ЕКОФИН), в които по принцип се препоръчва контролиране на бюджетите, ще доведат до намаляване на разходите, предвидени за службите за настаняване в нискобюджетни жилища, и по-конкретно за социално настаняване. Определено считам, че Европа трябва да започне от нулата.
Frank Engel
(FR) Г-жо председател, бих искал, в известен смисъл да повторя становището, изразено от г-жа Durant, която правилно заяви, че социалното настаняване не е търговски сектор или такъв, в който задължително има конкуренция, както във всеки друг отрасъл. Г-н член на Комисията, считам, че ще постигнем съгласие по този въпрос.
Тук се поставя под въпрос държавната помощ. Питам се защо в една област, каквато е социалното настаняване, да не попадаме теоритично именно в сферата на държавните помощи. Всъщност ние говорим за държавната помощ, предназначена за бенефециерите на социалното настаняване, а не толкова за предприятията. В крайна сметка помощта се предоставя, защото се счита, че тя е необходима; въпросите, свързани с конкуренцията, не са изложени на риск в чак толкова голяма степен.
Обръщам внимание - а аз, разбира се, мога да говоря единствено въз основа на личния си опит в национален план - че социалното настаняване е свързано с толкова различни условия, че трябва действително да сме доволни, че Европейската комисия, европейските институции, Европа и Брюксел не са ни предоставили, както винаги се смята, точно определение за помощи и че не ни нареждат кой гражданин от какъв вид помощ може да се възползва и при какви обстоятелства.
Бих подчертал, че онова, което е заложено на карта тук, са конкретните местни условия и промените в семейното положение на всеки един от нас. Как е възможно на даден човек, който е имал семейство, но след това семейното му положение се е променило, на човек, чиито доходи варират в хода на неговия живот, както каза г-н van Nistelrooij, в даден момент да се предостави право на социално жилище, а впоследствие то да му се отнеме? Мисля, че това е неприемливо и при тези обстоятелства не считам, че Комисията следва отново да излиза извън сферата на своята компетентност и да ни предлага, а в крайна сметка и да ни налага правила, на които неизбежно липсва гъвкавост, а вероятно и хуманност.
Proinsias De Rossa
(EN) Г-жо председател, участвам в това разискване като докладчик на комисията по заетостта по въпроса за бъдещето на социалните услуги от общ интерес. Целта на този въпрос, изискващ устен отговор, е да се получи информация от Комисията какви предложения има за справяне с един сериозен проблем във връзка с предоставянето на социални жилища на гражданите.
Съжалявам, че членът на Комисията не посочи никакви такива предложения, а вместо това се опита да оправдае съществуващата система. Комисията упорито отказва да приеме необходимостта от внасяне на правна яснота и създаване на възможности за гъвкавост на държавите-членки по отношение не само на предоставянето на съществуващите обществени услуги - и по-конкретно социални услуги - но и на удовлетворяването на нови социални потребности. Трябва да сме в състояние не само да обезпечим гражданите със защитна мрежа в период на необходимост, но и да осигурим здрава социална рамка, която да служи на всички граждани. Здравеопазването, жилищното настаняване и образованието са услуги, които очевидно следва да се предоставят на всеобща база, а не просто съгласно капризите на пазара. Това, че пазарът е неспособен да гарантира универсалност въз основа на равенство и еднакво качество в тези области е очевидно от само себе си.
Всичко това са услуги, които се простират отвъд пределите на мотива за печалба и осигуряват социална стойност, която не може да се отрази в счетоводния отчет. Впрочем, те са необходими и за създаването на солидна основа за една съвременна икономика. Не можем повече да позволяваме по-нататъшното съществуване на настоящата правна неадекватност относно онова, което правителствата както на национално, така и на местно равнище, могат да правят при предоставянето на услугите, определени като крайно необходими за благосъстоянието на обществото.
Sophie Auconie
(FR) Г-жо председател, г-н член на Комисията, госпожи и господа, най-напред бих искала да се отбележи нещо в протокола: Общността няма компетентности в областта на жилищната политика като цяло, и по-конкретно в сферата на социалното настаняване.
В решението, което споменаваме в този въпрос, изискващ устен отговор, обаче Комисията дава определение на социалното настаняване. Както многократно беше отбелязано, г-н член на Комисията, въпросът за социалното настаняване и достъпа до жилища е голям проблем днес, във време на криза. Нека отново внесем малко хуманност в нашите технически, правни и дори технократски разисквания.
Освен, че по своето същество социалното настаняване е жилищно настаняване, то е и основата на реалната интеграция, на действителното социално приобщаване на онези, които се ползват от него. Определението на държавната помощ, което беше дадено по време на извършения от Комисията преглед, е много спорно. Г-н член на Комисията, Декарт, великият френски философ, роден в моя регион, долината на река Лоара, е казал, че общият интерес е кръг с известен център, но с неизвестна обиколка.
Ето защо имам два въпроса към вас. Първият е лесен: какъв е правният статут на това определение? Ще се прилага ли то спрямо всички държави-членки?
Вторият въпрос е много по-общ. Според Комисията къде започва и къде свършва компетентността на Общността що се отнася до организацията на обществените услуги? Защото в крайна сметка този въпрос е важен. Застрашени са всеобщият характер и достъпността на обществените услуги.
Peter Simon
(DE) Г-жо председател, г-н член на Комисията, госпожи и господа, нявсякъде в Европа градските и общинските управи се сблъскват с трудности, свързани с проблемни области. Навсякъде в Европа се опитваме да решим този проблем, като повишаваме нивото на тези области в неравностойно положение и на хората, живеещи в тях, до равнището на нормалния живот в останалата част от нашите големи и малки градове.
Но ако сега формулираме критерии в областта на социалното настаняване, както прави Комисията тук, ако определим критерии, които - както няколко членове на Парламента вече споменаха - изрично изключват възможността за смесване на населението в тези области, това ще подкопае всички усилия, полагани по места от компетентните страни в продължение на десетилетия. Това ще разклати основите и на начинанията, стимулирани от Европейския съюз чрез инициативите на Общността "Урбан" (Urban) и "Урбан ІІ" (Urban II).
Ако тук ограничим критериите, съгласно които социалното настаняване може да се субсидира по такъв начин, че само най-бедните от бедните, хората в най-неравностойно положение от всички уязвими лица да получат субсидии и да могат да бъдат подпомогнати в рамките на социалното настаняване, на практика ще създадем пречки за смесването на този сегмент от населението в областите в неравностойно положение - нещо, от което всъщност има спешна необходимост. Това ще доведе до по-голямо социално изключване именно на тези групи от населението и само ще увеличи тези проблеми в нашите градове. Като се има предвид това, на дневен ред е изготвянето на широко определение и широко тълкуване на принципа на субсидиарността и бих бил признателен на Комисията, ако може да изложи накратко позицията си по този въпрос.
Joachim Zeller
(DE) Г-жо председател, това, което разглеждаме, е по-скоро глобален въпрос - конкретно този за принципа на субсидиарността и всеобщия характер на обществените социални услуги в ЕС като цяло. Социалното настаняване обаче е поставено в центъра на вниманието на настоящото разискване, като се използва примера с Нидерландия. Това не е еднократен случай - по-конкретно, асоциациите и представителите на наемателите от години подозират, че голямото значение, което Европа отдава на конкурентоспособността най-малкото ограничава социалното настаняване в Европа, или дори цели да го направи напълно невъзможно.
В крайна сметка след необходимостта от храна и дрехи, нуждата от жилище е основна човешка потребност и поради тази причина жилищното настаняване е едно от социалните обществени блага, а предотвратяването на бездомността е социално предизвикателство.
Илюстрация в това отношение е фактът, че в държави, които са загрижени за благоденствието на своите граждани, или се подпомага социалното настаняване, или, в противен случай, се субсидират жилищата на индивидуален принцип въз основа на доходите на хората. Разбира се, сега, след присъединяването на множество държави от Източна, Централна и Югоизточна Европа, в Европейския съюз, е налице специален случай. Поради различното структуриране на предлагането на жилища в бившите западни и източни части на Европа, съществува необходимост, особено след последните разширявания на Европейския съюз, да се направи сравнение на структурите на субсидиите за жилищно настаняване и за предлагане на жилища в държавите-членки.
В резултат на метода на приватизация на жилища, прилаган в много държави-членки от Източна, Централна и Югоизточна Европа непосредствено след политическите промени, и по-специално в резултат на осезаемия недостиг на жилища в тези държави, Европейският парламент реагира, като предостави средства за жилищно строителство в тези държави по линия на структурните фондове.
Въпреки това във всички случаи жилищната политика неизменно продължава да се формира като реакция на национални, регионални, и по-специално местни условия; или с други думи - това е класически случай на област на политиката, в която се прилага субсидиарността, в която не е необходимо наднационално регулиране и в която не съществува такова регулиране. Спрямо жилищата като обществено социално благо пазарните закони могат да се прилагат в много ограничена степен, в рамките на обществените услуги.
Evelyn Regner
(DE) Г-жо председател, г-н член на Комисията, предоставянето на обществени и социални услуги бива възпрепятствано от огромни икономически и политически катаклизми, още повече като се имат предвид националните мерки за намаляване на разходите. Ние, в Европейския съюз, се сблъскваме с нарастващи разлики в доходите. Особено в периоди на несигурност, икономическа криза и страх за бъдещето, социалните стабилизиращи фактори са по-важни от всякога.
В моя роден град, Виена, основната идея при социално настаняване е да се осигурят достъпни жилища за широки слоеве от населението, без ограничение за тяхното предлагане - съгласно определението на Комисията - на граждани или групи от граждани в неравностойно социално положение. Резултатът от това е "гетоизация", т.е. формирането на гета. Затова нямам намерение да променям мнението си в това отношение - трябва да съществува принцип или право на местното самоуправление да определя социалните услуги, включително социалното настаняване, на това местно равнище и да изключва социалните услуги от приложното поле на конкурентното право и н правото в областта на държавните помощи.
Така или иначе обаче, ние, в Европейския съюз, се нуждаем от правна яснота и от правен акт на равнище на ЕС, който да регламентира и определя социалните услуги в съответствие с нея.
Seán Kelly
(EN) Г-жо председател, най-напред бих искал да благодаря на члена на Комисията за това, че разясни някои аспекти, които бяха засегнати във въпросите. Трябва да се отбележи, че осигуряването на жилище е абсолютна необходимост за всеки, особено в една съвременна социална държава. От жизненоважно значение е да имаш покрив над главата си; това е право, а и нещо, за което всеки ще се съгласи, че следва да се осигури, било то чрез лични средства, или с помощта на държавни агенции и т.н.
Въпреки това трябва да се проведе разискване относно това до каква степен следва да се намесва правителството на която и да било страна в предлагането на жилища. В собствената ми страна имотният балон беше създаден от данъчните облекчения - които бяха в прекалено голям размер и не добре обмислени - предвидени за строителни фирми с цел изграждане на къщи, като им се осигуряваше разрешително за строеж - понякога дори в заливни равнини, които след това бяха наводнени - и се извършваше презониране на територии, които не е трябвало да бъдат презонирани. След това, разбира се, се включиха банките, като предоставиха щедри кредити на строителни организации, които те не можеха да погасят, както и заеми на физически лица за закупуване на жилища, които те не можеха да издължат.
Така се стигна до кризата, в която се намираме в момента. И сега там се задават много въпроси за това до каква степен държавата трябва да участва в цялостната дейност по застрояване на терени.
Що се отнася до предлагането на социални жилища обаче, считам, на първо място, че ако то се основава на дохода, това просто би било прекалено прескриптивно и не би било логично поради причините, изтъкнати от много хора. Мисля, че Комисията определено може да играе известна роля в по-широк смисъл - може би да дава насоки за предлагането на социални жилища, но не е разумно да се прилага прекалено предписателен подход към такива неща като доходи и прочее; нищо няма да се получи и не бива да се правят опити в това отношение.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) В действителност социалното настаняване не спада към услугите от общ интерес. За съжаление, в момента нивото на младежката безработица в Европейския съюз достига 20%.
Съгласно европейския регламент 4% от средствата, предоставяни по линия на Европейския фонд за регионално развитие, могат да се използват от всички държави-членки за финансиране на строителство на социални жилища и за повишаване на енергийната ефективност в сградите. За съжаление, поради икономическата криза, финансовото положение на европейските семейства се влошава, а нивото на безработицата, което е изключително високо сред младите хора, е повод за безпокойство. Именно поради тази причина Ви призовавам, г-н член на Комисията, да ни подкрепите по време на предстоящия период на финансово програмиране, за да повишим на 15% дела, предназначен за строителство на социални жилища и за подобрения във връзка с енергийната ефективност на сградите.
В мнозинството от държавите-членки здравеопазването, образованието, социалните услуги и грижите за младите хора и за лицата в напреднала възраст се управляват от държавата. Тези обществени услуги играят съществена роля за гарантиране на защита и приобщаване на всички граждани към обществото, при условие, че са достъпни за всички граждани. За да се гарантира, че това ще е валидно за целия Европейски съюз, призоваваме Комисията да изготви рамкова директива за обществените услуги, с която да се въведат минимални изисквания в тази област и да се гарантира както равен и всеобщ достъп за всички европейски граждани, така и добро качество и прозрачност на тези услуги.
António Fernando Correia de Campos
(PT) Г-жо председател, г-н член на Комисията, социалното настаняване е икономическа услуга от общ интерес, която играе важна роля на пазара, тъй като води до положителни резултати за благото на цялото общество. В съответствие с Протокол 26 - приложение към Договора от Лисабон, въвеждането и организацията на този вид услуга зависи от националните, регионалните и местните органи на властта. Затова е трудно да се разбере това ограничаване на целевия пазар до семейства, чийто доход е под 33 000 евро. Това е измерване на бедността, което се извършва в абсолютно и чисто финансово изражение и при което не се отчитат разликите между 27-те държави-членки; доводите в негова полза могат да се обобщят в един - обикновена платежоспособност.
При социалното настаняване се отчитат културни и социални въпроси; близостта на жилището до работното място; същественото предефиниране на ролята на жените на пазара; както и мобилността на работниците в европейското пространство. Борбата, която Европейският съюз води, за да излезе от настоящата криза, изисква икономически растеж, който води до имиграция и до етнически, икономически и културни малцинства, както и до необходимостта от тяхната интеграция, дори с риска от гетоизация, с който тя се свързва и с който трябва да се борим чрез осигуряване на справедливо съотношение на интересите. Не се ли намесва Комисията в компетентностите на държавите-членки?
Zigmantas Balčytis
(EN) Г-жо председател, в Договора от Лисабон се признава значението на наличието и достъпността на социалните услуги, както и ролята на местните и регионалните органи на властта в тяхното предоставяне. Въпросите, свързани със социалното настаняване, са изключително важни за хората с ниски доходи, а истината е, че кризата остави без работа голям брой хора, които се нуждаят от социални жилища.
Понастоящем държавите-членки прилагат различни стандарти, когато вземат решения относно своите критерии за социално настаняване. Разбираемо е, че икономическото и социално състояние на държавите-членки се различава значително. Считам, че за да се въведе правото на достъп до всеобщи услуги, би било разумно да се определят общи принципи и да се постави препоръчаната горна граница на доходите на равнище ЕС. Необходимо е обаче да предоставим на държавите-членки голяма свобода на взимате на решения относно снижаването на тази граница, като се отчитат икономическите и социалните различия.
Rareş-Lucian Niculescu
(RO) Искам да благодаря на члена на Комисията за разясненията, които даде по този въпрос. И аз считам, че не следва да има единно определение за социално настаняване. Прилагането на такова определение би било трудно при положение, че има големи разлики в жизнения стандарт. Към това разискване има отношение въпросът за субсидиарността. Ако позволите, ще се отклоня малко от конкретния обхват на въпроса.
Считам, че въпреки всичко трябва да има набор от по-ясни стандарти, но в друго отношение - например в ситуации, които включват прилагането на новите разпоредби относно допустимостта на маргинализираните общности по отношение на социалното настаняване. Става въпрос за регламента, който беше приет от Парламента през февруари и който беше споменат и от г-жа Ţicău. Аз също искам да се възползвам от възможността и да заявя, че бих приветствал увеличаването на разполагаемите средства въз основа на този регламент.
Frédéric Daerden
(FR) Г-жо председател, г-н член на Комисията, исках това разискване да се състои, защото и аз, подобно на други тук, съм загрижен.
Няколко региона в Европа, включително и моят, в момента извършват оценка с цел реформиране на своята политика за разпределяне на социалните жилища, за да се избегне явлението гетоизация и струпването на социални групи в неравностойно положение в едни и същи сгради и в едни и същи квартали. Вашето решение е в разрез с тази политика на възстановяване на социалния баланс и на необходимото социално многообразие.
Г-н член на Комисията, не е правилно Комисията да възпрепятства провеждането на политики на социално многообразие от страна на държавите-членки. Несъмнено, от една страна, достъпът до социални услуги от общ интерес, свързани с жилищното настаняване, може да се ограничи до определени категории хора, но, от друга страна, трябва да се заложат известни възможности за маневриране, така че те да са достъпни и за хора с други доходи, за да се подобри социалното многообразие в нашите квартали.
Във всички случаи балансът между тези два аспекта следва да се определи от или съвместно с държавите-членки и регионите, а не от Комисията.
Ilda Figueiredo
(PT) Г-жо председател, всички ние знаем, че правото на жилище е основно право. Следователно държавите-членки на Европейския съюз са длъжни да гарантират социално жилище на всеки, който се нуждае от такова. В период на дълбока социална криза, когато нараства броят на лицата и семействата с висока степен на задлъжнялост, за които е трудно да погасяват заемите, с които са закупили своите жилища, или които са принудени да плащат високи наеми, е още по-важно да се предоставя пълна подкрепа на лицата и семействата, които не могат да си позволят подходящо жилище с необходимите удобства и комунално-битови услуги.
Ето защо за държавите-членки е от съществено значение да могат да използват европейските и националните фондове за изграждане на социални жилища и за гарантиране на основните права, полагащи се на всички граждани, а оттук и за премахване на социалното неравенство и за стимулиране на социалното приобщаване. Европейската комисия трябва да предприеме спешни действия в тази област, без да застрашава принципа на субсидиарността, но като подкрепи всеобщия характер на социалните обществени услуги.
Anna Záborská
(SK) Понякога европейската централизация се съпровожда от фанфарен звън, както видяхме при приемането на Договора от Лисабон. В други случаи обаче тя настъпва, без да бие на очи. Създаването на различни фондове за подпомагане на равнище на ЕС, които често деформират пазарната среда, наложи въвеждането на задължително уведомление при предоставяне на държавна помощ.
След това стана ясно, че е необходимо социалното настаняване да се освободи от това задължение. Изведнъж се оказва, че трябва да се погрижим за европейско определение. Ако определим задължения на това ниво, а после разпоредим на тези на по-ниските нива да ги изпълняват, това не би било субсидиарност.
Отговорността за социалното настаняване попада изцяло в сферата на компетентност на националните, регионалните и местните органи на властта. Нека не поставяме под въпрос способността на националните организации и на местните общности да решават собствените си проблеми. Те най-добре познават тези проблеми. Известни са им и алтернативите за тяхното решаване.
Wojciech Michał Olejniczak
(PL) Ясно е, че разглеждаме проблем, който е различен в различните държави-членки.
В новите страни, включително Полша, има твърде много региони, в които много голям брой хора нямат дом, поради изключително ниските си доходи. За тези хора обикновено се грижат местните органи. Местните органи и регионалните институции имат задължението да оказват помощ на такива хора във възможно най-кратки срокове. Без допълнително финансиране, което да е на разположение на местните органи, и без обществена подкрепа е невъзможно да се помогне на хората, които се намират в това крайно затруднено положение. Същевременно ще е необходимо да се разгледа и въпроса за това как в бъдеще, чрез изготвяне на обща политика и общо определение в тази област, да се опитаме да се сдобием с допълнителни средства, които биха могли да се използват от органите на регионално равнище. Те биха оползотворили средствата и биха създали социални жилища, каквито, реално, има съвсем малко в много държави от Европа.
Ласло Андор
Г-жо председател, напълно съм съгласен, че трябва да разглеждаме този въпрос в по-широк контекст - в този случай, в контекста на финансовата и икономическа криза. Видяхме, че през последните две години тя беше изпитание за политиките в областта на конкуренцията, независимо дали ставаше въпрос за финансовия сектор, за автомобилната промишленост или, в този случай, за жилищния сектор, беше тест и за социалните ни политики, независимо дали засягаха децата, възрастните хора или бездомниците.
В набора от въпроси, който получих, тези два елемента - конкуренцията и социалните политики - се припокриват. Поради тази причина нещата са още по-сложни, отколкото биха били при липса на криза.
Кризата показа нагледно огромния провал на пазара не само във финансовия, но и в жилищния сектор и съвсем ясно доказа, че пазарните сили сами по себе си не могат да решат тези проблеми не само по отношение на крайно бедните, но и на по-големи групи от обществото. Ето защо бих бил твърдо против всеки принцип, който би ограничил прилагането на концепцията за социалното настаняване само до най-бедните групи в обществото, особено от гледна точка на многообразието на европейските държави и на принципа на субсидиарността. Със сигурност ще настоявам да се даде свобода на държавите-членки сами да формулират дефинициите в това отношение, както вече посочих във встъпителното си слово.
Връщайки се на случая с Нидерландия, който беше в центъра на обсъждането, бих искал да повторя, че Комисията не налага на никоя друга държава критериите, които бяха определени по отношение на Нидерландия. При пълно зачитане на субсидиарността, държавите-членки са тези, които следва да вземат решение относно действителните условия за социално настаняване.
Това се потвърждава от решението, засягащо схемата на Нидерландия за държавни помощи и бих искал да припомня, че границите, определени от нидерландските органи - които са приложими единствено в Нидерландия - включват 43% от нидерландското население, което несъмнено е далеч повече от най-бедните групи. Нещо повече, нидерландското решение потвърди, че социалното смесване и социалното сближаване са валидни цели на обществената политика, за които може основателно да се отпуска държавна помощ, а не само за хората, живеещи в крайна бедност или изложени на риск от изпадане в бедност.
Считам, че социалната беда в това отношение през последните няколко години дестабилизира обществото в много по-голям мащаб и затова трябва да проявим чувствителност по този въпрос. Трябва също така да добавя, че Комисията одобрява само помощите, предоставени на жилищностроителни дружества. Правилата за държавните помощи не се прилагат спрямо която и да било субсидия, предоставяна пряко на граждани.
По време на обсъждането беше бегло засегнат по-широкия контекст, а именно социалните услуги от общ интерес. Ето защо трябва да взема отношение и по този въпрос и да наблегна, че извън жилищното настаняване има други услуги от общ интерес, и по-специално други социални услуги, които спомагат за социалното сближаване и играят превантивна роля, ориентирана към цялото население, независимо от богатството или доходите на хората. Комисията изясни този въпрос в съобщението си от 2007 г., в което наблегна на целите и принципите на организация на социалните услуги.
Комисията се е ангажирала с повишаването на качеството на социалните услуги. Например ние подкрепяме разработката на качествена рамка за социалните услуги от общ интерес в Комитета за социална закрила.
Няколко последни мисли в заключение на моя отговор. Тъй като някои от въпросите засягат по-дълъг срок, който продължава в следващия финансов период, бих се съгласил, че някои условия от различен характер ще окажат влияние върху жилищното настаняване; действително обновяването във връзка с енергийната ефективност - което, от наша гледна точка, спада към категорията "зелени" работни места - несъмнено ще бъде област, в която ще осъществяваме дейност, без, разбира се, да се опитваме да въвеждаме обща европейска жилищна политика.
Ще има и други въпроси като жилищата за най-уязвимите групи в обществото, каквито са например ромите, където вече е поставено начало и смятам, че ще има трайна подкрепа от страна на структурни фондове за справяне с жилищните проблеми, в този конкретен случай, за изключително уязвимите маргинализирани групи в различни държави-членки. Това също така подчертава колко важно е наличието на много разнообразни идеи и мнения, защото държавите се различават по отношение на социалните си потребности и някои решения, които се вземат и прилагат в държавите с високи доходи на населението, безспорно не бива непременно да се следват - и определено не бива да се налагат на други държави-членки.
Председател
Разискването приключи.
