Soovituse 2001/331/EÜ (milles sätestatakse liikmesriikides teostatava keskkonnajärelevalve miinimumnõuded) läbivaatamine (arutelu)
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on Miroslav Ouzký keskkonna-, rahvatervise ja toiduohutuse komisjoni nimel komisjonile esitatud suuliselt vastatav küsimus - B6-0479/2008) soovituse 2001/331/EÜ (milles sätestatakse liikmesriikides teostatava keskkonnajärelevalve miinimumnõuded) läbivaatamise kohta.
Miroslav Ouzký
autor. - Proua juhataja, pärast seda iseäranis elavat arutelu on tõepoolest raske püsti tõusta ja teisele teemale lülituda!
Ma tahaksin rõhutada, et keskkonnaalaste õigusaktide hea ja järjekindel jõustamine on nende usaldusväärse maine, võrdsete mängureeglite ja keskkonnaalaste eesmärkide saavutamise seisukohast ülimalt oluline. Keskkonnajärelevalve küsimus on seega minu komisjoni, keskkonna-, rahvatervise ja toiduohutuse komisjoni jaoks suure tähtsusega.
14. novembril avaldas komisjon teatise liikmesriikides teostatava keskkonnajärelevalve kohta. Selles teatises vaadati üle Euroopa Komisjoni soovitus 2001/331/EÜ, milles sätestatakse liikmesriikides teostatava keskkonnajärelevalve miinimumnõuded.
See teatis sisaldab mõningaid murettekitavaid sõnumeid. Selles väidetakse, et liikmesriikide esitatud teave soovituse rakendamise kohta on puudulik või raskesti võrreldav. Selles väidetakse, et ELis teostatakse keskkonnajärelevalvet siiani väga erinevatel viisidel. Selles väidetakse, et soovituse kohaldamisala on ebapiisav ning ei sisalda mitmeid olulisi tegevusi, näiteks Natura 2000 ja ebaseaduslike jäätmesaadetiste kontrollimine. Selles väidetakse, et järelevalvekavasid ei ole ellu viidud ning isegi kui need eksisteerivad, ei ole need tihtilugu üldsusele kättesaadavad.
Minu komisjon tunneb muret seoses komisjoni järeldustega, mille kohaselt keskkonnaalaste õigusaktide täielikku rakendamist ühenduses ei ole võimalik tagada. See ei tähendaks mitte üksnes keskkonna jätkuvat kahjustamist, vaid ka liikmesriikidesisese ja -vahelise konkurentsi moonutamist.
Niisiis formuleeris minu komisjon komisjonile esitamiseks neli küsimust, mille saab kokku võtta järgnevalt. Esiteks, miks soovib komisjon üksnes soovitust parandada - miks ei esitata ettepanekut võtta vastu direktiiv keskkonnajärelevalve kohta? Teiseks, miks kavatseb komisjon selle asemel lisada olemasolevatele direktiividele ükshaaval keskkonnajärelevalve nõudeid, arvestades, et see on väga aeganõudev protsess? Kolmandaks, miks ei ole komisjon valmis kasutama direktiivi selliste mõistete defineerimiseks nagu "järelevalve" ja "audit", mida liikmesriikides tõlgendatakse eri viisidel? Neljandaks, miks ei ole komisjon valmis muutma IMPELit tõhusaks ELi keskkonnajärelevalvejõuks?
Ma tänan komisjoni juba ette vastuse eest ning rõhutan lõpetuseks, et minu arvates peaks keskkonnaalaste õigusaktide rakendamine ja jõustamine pälvima niisama suurt poliitilist tähelepanu kui nende õigusaktide vastuvõtmine komisjoni, nõukogu ja parlamendi poolt.
Siim Kallas
Euroopa Komisjoni asepresident. - Proua juhataja, ma esitan rõõmuga tõendeid lisaks oma pettusevastasusele ka oma rohelise mõttelaadi kohta, niisiis on mul ka teema muutmisest ainult hea meel. Ma soovin tänada Euroopa Parlamenti selle arutelu eest keskkonnajärelevalve äärmiselt olulisel teemal.
Mõistes vajadust EL-ülese tegutsemise järele, võtsid parlament ja nõukogu 2001. aastal vastu soovituse keskkonnajärelevalve kohta. Selle eesmärk oli panna paika keskkonnajärelevalve ühised kriteeriumid, et tagada keskkonnaalaste õigusaktide parem ja järjekindlam rakendamine kogu ühenduse piires.
Tol ajal arutati pikalt selle üle, kas need kriteeriumid peaksid olema siduvad või mittesiduvad. Kompromissina võeti vastu mittesiduv soovitus. Liikmesriigid kohustusid seda täielikult rakendama ning komisjonil paluti see otsus selle põhjal läbi vaadata, milliseks kujuneb soovituse rakendamine liikmesriikides.
Komisjon käivitas läbivaatuse protsessi oma 2007. aasta novembri teatisega. Selles teatises jõudis komisjon järeldusele, et kuigi mõne liikmesriigi keskkonnajärelevalve on soovituse tõttu paranenud, ei ole seda paraku kõigis liikmesriikides täielikult rakendatud.
Seetõttu esitas komisjon oma esialgsed seisukohad selle kohta, kuidas olukorda parandada. Me peame vajalikuks järgmiste meetmete rakendamist: esiteks, soovituse tugevdamine ja selgemaks muutmine, sealhulgas parema raporteerimismehhanismi kasutuselevõtmine; teiseks, soovituse täiendamine vajalikes punktides õiguslikult siduvate järelevalvenõuete lisamise kaudu üksikutele direktiividele; ja kolmandaks, järelevalveasutuste vahelise teabe- ja parima praktika vahetuse jätkuv toetamine IMPELi kontekstis.
Komisjon uurib praegu teiste institutsioonide ja huvirühmade arvamusi nende esialgsete ettepanekute kohta ning esitab seejärel oma lõplikud ettepanekud.
Tulles nüüd tõstatatud küsimuste juurde, tahaksin teha järgmised märkused.
Kõigepealt selgitaksin, et komisjoni 2007. aasta novembri teatises esitatud seisukohad ei välista võimalust, et komisjon esitab tulevikus ettepaneku keskkonnajärelevalvealase direktiivi vastuvõtmise kohta. Komisjoni teatises väljendatud seisukoht on, et tõhusa keskkonnajärelevalve tagamiseks on tarvis EL-üleseid õiguslikult siduvaid reegleid. Selles osas oleme parlamendiga ühel nõul.
Küsimus on aga selles, kas need reeglid peaksid olema horisontaalsed ja katma kõik keskkonnajärelevalve vormid või peaksid need olema valdkondlikud ning kohalduma kindlatele käitistele või tegevustele.
Kummalgi lähenemisel on oma eelised ja puudused. Horisontaalse lähenemise saaks lihtsamalt ja kiiremini kasutusele võtta. Teisest küljest võimaldaks valdkondlik lähenemine meil erinevate käitiste või tegevuste teatud aspekte paremini käsitleda. Näiteks jäätmesaadetiste järelevalve nõuded erinevad suuresti tööstuskäitiste järelevalve omadest. Kitsama lähenemise abil saaksime kehtestada tõhusamaid nõudeid.
Teatud mõttes oleme valdkondlikku lähenemist kasutanud juba aastaid. Näiteks Seveso II direktiivis on esitatud käitiste järelevalve tingimused, mille eesmärk on vältida õnnetusi. Need tingimused on osutunud väga edukaks. Hiljaaegu lisasime järelevalvenõuded ka IPPC direktiivi revideerimise ettepanekule.
Teine valdkond, mis meie hinnangul vajab täiendavat sekkumist, on EL jäätmesaadetiste määruse rakendamine. Ebaseaduslike jäätmesaadetiste üha suurenev probleem kujutab endast ohtu nii inimeste tervisele kui ka keskkonnale.
Leidub selgeid tõendeid ebaseaduslike saadetiste kohta, mis registreeriti IMPELi kooskõlastatud ELi ühise jäätmesaadetiste järelevalve käigus. Värsked kaubandusandmed ning uuringud teatud jäätmevoogude, iseäranis elektriliste ja elektrooniliste jäätmete ning romusõidukite väljaveo kohta osutavad sellele, et EList väljuvad märkimisväärsed kogused.
Paljudel juhtudel paistavad need saadetised rikkuvat ELi jäätmesaadetiste määruse väljaveokeeldusid. Selle probleemi raskust kriipsutavad alla olulised intsidendid, kus EList väljaveetud jäätmed on ladestatud arenguriikidesse, nagu Côte d'Ivoire'i intsident 2006. aastal, samuti hiljutine Greenpeace'i raport ebaseaduslikult Lääne-Aafrikasse saadetud jäätmete kohta.
Komisjon kaalub praegu vajadust lisaalgatuste, sealhulgas parandatud seaduslike nõuete järele, et jäätmesaadetiste järelevalvet ja kontrollimist edendada ning tugevdada.
Nagu me oma teatises väljendasime, peame vajalikuks ka järelevalve seisukohast oluliste mõistete ühtsete definitsioonide kehtestamist. Me usume, et selles osas oleks sobiv kasutada horisontaalset soovitust.
Mis puutub ideesse muuta IMPEL ELi keskkonnajärelevalvejõuks, siis IMPEL loodi liikmesriikide järelevalvevõimude mitteametliku võrgustikuna. Selle otstarve on hõlbustada teabe- ja parima praktika vahetust inimeste vahel, kes keskkonnaalaseid õigusakte liikmesriikides tegelikult ellu viivad. Ma arvan, et me peaksime säilitama IMPELi rolli järelevalveametnike pädevuse koondajana ja Euroopa tasandil mitteametliku mõttevahetuse võimaldajana.
Komisjon omalt poolt jätkab IMPELi toetamist ning püüab senist edukat koostööd veelgi tugevdada. Sel aastal muudeti IMPEL mitteametlikust võrgustikust rahvusvaheliseks liiduks. See mitte üksnes ei suurenda IMPELi nähtavust, vaid pakub IMPELile ka uusi tegutsemisvõimalusi. Minna veelgi kaugemale ning luua ELi keskkonnajärelevalvejõud, millel on sisenemisõigus ning õigus tuua liikmesriigid Euroopa Kohtu ette, on huvitav ja ambitsioonikas mõte. See tõstataks aga olulisi õiguslikke ja institutsioonilisi küsimusi.
Me peaksime vaatlema ka ELi keskkonnaalaste õigusaktide jõustamise parandamise vahendeid, mis praegusel hetkel meie käsutuses on, ning kaaluma, kas neid saaks edasi arendada või paremini kasutada. Näiteks horisontaalse rikkumise süüasjad, mille komisjon algatas liikmesriikide suhtes teatud kohustuste süstemaatilise täitmata jätmise tõttu, näiteks seoses tuhandete ebaseaduslike prügilate olemasoluga mõnes liikmesriigis, on toonud kaasa parandatud jõustamisstrateegiate kasutuselevõtu liikmesriikides.
Teine näide jõustamist parandanud algatusest on jäätmesaadetiste ühine järelevalve terve ühenduse piires, mida korraldatakse IMPELi raames komisjoni abiga. Me kaalume võimalusi selle koostöö tugevdamiseks ning julgustame kõiki liikmesriike selles osalema.
Caroline Jackson
fraktsiooni PPE-DE nimel. - Proua juhataja, ma pean tunnistama, et voliniku öeldu valmistas mulle pettumuse. Ma tean, et ta asendab härra Dimast ning pidi tahes-tahtmata ette lugema selle, mis talle oli antud, kuid ma leian, et me vajame märksa enamat.
Keskkonnaalased õigusaktid on miski, mida enamik inimesi - võib-olla lausa kõik inimesed - selles istungisaalis pooldavad, vahest isegi UKIP, keda siin praegu nähtavasti küll ei ole ja kes on võib-olla ametis oma Briti riigilipu triikimisega.
Probleem on selles, et me ei tea, mis liikmesriikides toimub, ning Euroopa Komisjoni ettepanekud parandavad seda olukorda vaid õige pisut. Meie keskkonna-, rahvatervise ja toiduohutuse komisjonis eelistame endiselt direktiivi soovitusele. Mina isiklikult ei näe põhjust, miks meil ei võiks olla keskkonnajärelevalve kohta üldist direktiivi ning kindlatele direktiividele vastavalt vajadusele lisatud kindlaid reegleid.
Läheksin nüüd ELi keskkonnajärelevalvejõu küsimuse juurde. Võib näida kummaline, et see idee pärineb Briti konservatiivi suust - vali sinised, mõtle roheliselt -, kuid me tõepoolest vajame seda, sest vastasel korral sõltub komisjon info saamise osas täielikult liikmesriikidest, kes annavad täpselt nii palju teavet, kui heaks arvavad.
On tähelepanuväärne, et praegu, üheksa aastat pärast prügilate direktiivi jõustumist, seisab Hispaania Euroopa Kohtu ees oma 60 000 ebaseadusliku prügila tõttu, millesse ladestati ebaseaduslikult enam kui pool miljonit tonni jäätmeid. Me kujutame ette, et teame, mis sünnib Napolist lõuna pool. 1979. aastal vastu võetud lindude direktiivi eiratakse siiani laialdaselt.
Komisjon avastab tihtilugu, et Euroopa Kohtu ette toodud keskkonnaalaseid hagisid algatavad eraisikud. Ma leian, et see ei ole rahuldav. Me peaksime Euroopa inimestele ütlema, et ei saa olla kindlad, et meie poolt vastu võetud keskkonnaalaseid õigusakte järgitakse. Arvestades, et meil tuleb tegemist kliimamuutuste alaste õigusaktidega, on see äärmiselt raske probleem. Me peame pöörduma tagasi ELi keskkonnajärelevalvejõu idee juurde, mida ma täielikult toetan.
Genowefa Grabowska
fraktsiooni PSE nimel. - (PL) Proua juhataja, sooviksin oma fraktsiooni nimel ning keskkonna-, rahvatervise ja toiduohutuse komisjoni liikmena väljendada oma täielikku toetust antud küsimustele. Ma jagan liikmete muret, mida nad on seoses nende küsimustega väljendanud.
Komisjoni 2007. aasta novembri teatis annab tõepoolest alust mitmeteks lahkarvamusteks ning tekitab kahtlusi kõigis, kes tunnevad muret keskkonna pärast ja kes soovivad, et keskkonnaseadust mitte üksnes ei võetaks Euroopa Parlamendis vastu, vaid et seda ka jõustataks, ja jõustataks sellises vaimus, nagu see oli ette nähtud.
Et see saaks teoks, on tarvis seaduse kehtestamise ja järgimise tõhusat seiresüsteemi, mida meil veel ei ole. Meil on riiklikud süsteemid, mis toimivad üksteisele vastukäivatel ja erinevatel viisidel, samas kui ELi tasandil on meil soovitus. Nagu me kõik teame, ei ole soovitused siduvad. Nii sätestab Rooma lepingu artikkel 249, milles on määratletud direktiivi ja soovituse erinevused. Seetõttu paluksin komisjonil suhtuda sellesse küsimusse täie tõsidusega ning esitada seaduse järgimise seire, järelevalve ja selle tulemuseks olevate raportite terviklik süsteem siduva juriidilise dokumendi vormis, direktiivina keskkonnaseaduse järgimise kohta Euroopa Liidus.
Me ei saa seda küsimust sinnapaika jätta ning me ei saa eeldada, et ühe 2001. aasta soovituse parandamine, see tähendab, liikmesriikide uute kohustuste lisamine soovitusele, midagi muudab. Volinik, see ei muuda mitte midagi. Fakt on see, et kui me tahame tõhusaid keskkonnaseadusi, peab meil olema tõhus jõustamise ja seire süsteem.
Kordan üle: te esitasite küsimuse, kas me peaksime kehtestama valdkondlikud või globaalsed seirereeglid. Mina jällegi tahaksin küsida, kas te soovite kaitsta tervet keskkonda või ainult üksikuid valdkondi. Ning see annab teile vastuse.
Johannes Blokland
fraktsiooni IND/DEM nimel. - (NL) Proua juhataja, viimastel aastatel oleme Euroopa Parlamendis võtnud vastu suure hulga keskkonnaalaseid õigusakte. Keskkond on üks meie peamisi arutlusteemasid ning seda täie õigusega. Tähtis ei ole aga ainuüksi õigusaktide vastuvõtmine: neid on vaja ka rakendada ning just selles paistab seisnevat probleem. Vastavalt Euroopa Komisjonilt saadud teabele jätab keskkonnapoliitika rakendamine kohati soovida. Praegune keskkonnajärelevalvepoliitika on sõnastatud soovituses, mida erinevates liikmesriikides tõlgendatakse üsna erinevalt. On laekunud teateid ka selle kohta, et keskkonnajärelevalvet teostatakse puudulikult, ning see kõik tähendab, et keskkond ei saa olemasolevatest keskkonnaalastest õigusaktidest alati kasu. Kui me tahame, et keskkonna kvaliteet paraneks, peame oma absoluutseks prioriteediks võtma tõhusate kontrollmehhanismide kasutuselevõtu, et tagada õigusaktide rakendamist.
Volinik, te väidate end esitavat tõendeid oma rohelisuse kohta. Selles osas on aga veel mõndagi teha. Mina isiklikult olin 2007. aastal ja enne seda jäätmete teisaldamise määruse raportöör ning selles vallas on veel palju arenguruumi. Kas te oleksite keskkonnapoliitika parema rakendamise kontekstis valmis muutma olemasoleva soovituse siduvaks?
Bogusław Sonik
(PL) Proua juhataja, ma jagan Euroopa Komisjoni seisukohta, et eri liikmesriigid kasutavad väga erinevaid keskkonnaseaduse järgimise seiremeetodeid, mis muudavad ELi seaduse järjekindla kehtestamise ja jõustamise tagamise võimatuks.
Euroopa Parlamendi liikmena on mul oma töös tulnud ette võimalust uurida mitmete IMPELi projektide, muuhulgas ühe jäätmete meresadamate kaudu üle piiri vedamist puudutava projekti tulemusi. Ma olen avastanud, et erinevate IMPELi järelevalveametite koostöö ei seisne mitte üksnes kogemuste jagamises, vaid mis võib-olla veelgi tähtsam, ka ühistes seireoperatsioonides ning keskkonnalaseid kuritegusid ja rikkumisi puudutava teabe vahetamises.
Mõned ebaausad ettevõtted viivad oma seadusevastased operatsioonid meelega üle riikidesse, mille järelevalvesüsteemi nad teavad olevat nõrgema ja kus nad saavad oma tegevust karistamatult jätkata. Seda ei toimuks, kui kõigis liikmesriikides oleks kasutusel ühtne järelevalvesüsteem. See on järjekordne argument selle kasuks, et Euroopa Liidul peaks olema tõhus ja ühtne asutuste keskkonnanõuetest kinnipidamise seiresüsteem.
Järelevalve on ELi seaduste kehtestamis- ja jõustamisprotsessi oluline vahend, kuid sellest hoolimata omistavad liikmesriigid sellele erineva poliitilise tähtsuse. Seetõttu toetan täielikult Euroopa Komisjoni ettepanekut olemasolevaid soovitusi tõhustada. Ma olen päri ettepanekuga kehtestada valdkondlike määruste osas õiguslikult siduvaid nõudeid seoses teatud asutuste ja tegevuste järelevalvega. See võimaldaks meil suurendada järelevalve poliitilist rolli ning parandada keskkonnaseaduste jõustamist kogu ühenduse piires.
Daciana Octavia Sârbu
- (RO) Järelevalve kujutab endast olulist vahendit ühenduse keskkonnaalaste õigusaktide rakendamise ja järgimise tagamiseks. Selles mõttes oli komisjoni soovitus, milles sätestatakse liikmesriikides teostatava keskkonnajärelevalve miinimumnõuded, oma vastuvõtmise ajal 2001. aastal suur edusamm.
Selle soovituse rakendamisele hinnangu andmisel on aga esile kerkinud uusi murettekitavaid asjaolusid. Komisjoni teatises sedastatakse fakti, et keskkonnajärelevalvet teostatakse kohalikul, piirkondlikul ja riiklikul tasandil jätkuvalt väga erinevatel viisidel. Lisaks on tõdetud, et vastavalt teatise sõnastusele erinevad riiklikud meetmed üksteisest märkimisväärselt nii oma rakendamise kui ka kontrolli osas. Tundub, et komisjoni teatisega ei ole õnnestunud selle soovituse puudusi rahuldaval viisil kõrvaldada. Isegi kui see peaks ülalnimetatud probleemid kava kohaselt lahendama, jääb sellel vajaka ühest võtmetähtsusega tunnusest, mis on tinginud soovituse mõningase edu. Ma pean silmas nimelt selle dokumendi õiguslikku iseloomu.
Niisiis usun, et selle soovituse pelk läbivaatamine tähendab ainult praeguse ebakindla olukorra jätkumist. Keskkonnajärelevalvet suudaks märkimisväärselt ja tõhusalt parandada üksnes direktiiv.
Siim Kallas
Euroopa Komisjoni asepresident. - Proua juhataja, ma soovin tänada auväärt liikmeid märkuste ja tähelepanekute eest keskkonnateemadel, mis on sedavõrd tundlikud, kuna me kõik pooldame keskkonna parandamist. Kaks vastavateemalist märkust andsid alust tähelepanekuteks.
Komisjon jagab seisukohta, et keskkonnajärelevalvealased õiguslikult siduvad nõuded on tõepoolest vajalikud ja kasulikud. Komisjon töötab selles suunas. Küsimus on selles, kus neid siduvaid nõudeid kehtestada, kui rääkida IMPELi muutmisest Euroopa järelevalvejõuks. Komisjon on endiselt seisukohal, et targem oleks IMPEL selle senisel kujul säilitada.
Juhataja
Mulle on laekunud üks resolutsiooni ettepanek kooskõlas kodukorra artikli 108 lõikega 5.
Arutelu on lõppenud.
Hääletus toimub täna kell 12.
(Istung katkestati kell 11.55 ja jätkus kell 12.05)
