Lissaboni strateegia - Majanduspoliitika üldsuunised (2008-2010) (arutelu) 
President
Järgmiseks päevakorrapunktiks on ühine arutelu nõukogu ja komisjoni avalduste üle Lissaboni strateegia osas, millele järgneb pr Starkevičiūtaruanne majandus- ja rahanduskomisjoni nimel majanduskasvu kiirendamise ja töökohtade loomise ühtsete suuniste kohta (Osa: liikmesriikide ja ühenduse majanduspoliitika üldsuunised): Uue tsükli käivitamine (2008-2010)
Žiga Turk
eesistuja. - (SL) Mul on väga hea meel osaleda sellel istungil, kus Euroopa Parlament arutleb Lissaboni majanduskasvu ja töökohtade loomise strateegia järgmise etapi alguse üle.
Lissaboni leppe allkirjastamisega lõpeb ajajärk, mille jooksul olime me täielikult haaratud oma sise- ja mõnikord poliitilise vormiga. Euroopa on nüüd palju paremini varustatud enda avamiseks maailmale ning Lissaboni strateegia annab Euroopale vahendid ka maailmatrendide vormimiseks. Praegust hetke iseloomustavad vähemalt neli sellist suundumust.
Kui Euroopa 2000. aastal Lissaboni strateegia käivitas, peeti globaliseerumist peamiselt võistluseks Euroopa, Ameerika Ühendriikide ja Jaapani vahel. Praeguseks on maailma areenile sisenenud uued ja olulised tegutsejad, kes annavad meile põhjust uuesti läbi mõelda panused, mida Euroopa saab teha selles globaalses maailmas, ning milles seisnevad selle tõeliselt konkurentsivõimelised eelised.
Meie silme ees on toimumas kommunikatsioonirevolutsioon, interneti ja veebiga. Loovus ja innovaatilisus ei ole enam piiratud karmide institutsionaalsete kavadega. Ainult korra minevikus oleme olnud tunnistajaks massikommunikatsiooni revolutsioonile; see oli 500 aasta eest, kui kasutusele võeti odav paber ja trükkimine, pannes nii aluse Euroopa ülemvõimule.
Seisame kolmanda tööstusrevolutsiooni lävepakul, mille tagajärjeks väheneb märkimisväärselt sõltuvus fossiilkütustest ja toimub üleminek vähem süsinikdioksiidi heiteid tekitavale majandusele. Mais 2007 võttis parlament vastu deklaratsiooni kolmanda tööstusrevolutsiooni ja vesinikumajanduse kohta, näidates nii Euroopa toetust teenäitajatele selles valdkonnas.
Tööstusliku perioodi järel saabub mõisteline periood, kus esiplaanile tõusevad väärtused, tähendus ja empaatia. Nende suundumuste läbivaks jooneks on inimeste loomingulise potentsiaali ja nende väärtuste kasvav tähtsus. Need kaks teemat on oma olemuselt väga euroopalikud. Seepärast soovib Euroopa olla nende nelja suundumuse kaassuunajaks ja juhiks.
Euroopa ideid arengu osas raamistab majanduskasvu kiirendamise ja töökohtade loomise Lissaboni strateegia. Põhjalik ülevaade 2005. aastal kinnitas Lissaboni strateegia tõhusust. Struktuurireformid on parandanud Euroopa majanduse aluseid. Seetõttu on lihtsam tegeleda kriisidega finantsturgudel ja tooraine, eriti toornafta ja toiduainete hindade tõusuga. Maailma majandus on teel üha suureneva ebakindlus poole. Seega on oluline, et Euroopa ei kalduks oma kursist kõrvale ja jätkaks reformide rakendamist ja oma majanduse ja ühiskonna moderniseerimist.
Komisjon tegi detsembris avaldatud Lissaboni paketi ettevalmistamisel head tööd. Sloveenia Euroopa Ülemkogu eesistujana asetas Lissaboni strateegia oma eesistumisaja viie prioriteedi hulka. Meil on väga hea meel, et Euroopa Parlament osaleb järgmisel etapil ulatuslikus arutelus. Oleme juba vahetanud arvamusi majandus- ja rahanduskomisjoni konsultatsioonidel, Euroopa Komisjoni, nõukogu ja parlamendi vahel ning parlamentidevahelistel kohtumistel. Me kõik anname oma parima, et võimaldada selle Lissaboni strateegia ambitsioonika uue etapi käivitamine Euroopa Ülemkogu kevadisel istungjärgul märtsis.
Euroopa Ülemkogu toetab majanduspoliitika üldsuuniseid ja võtab vastu tööhõivepoliitikate järeldused. Pikalt arutati üldsuuniste muutmise vajadust. Lõpuks nõustusid kolleegid enamikust liikmesriikidest, et me saaksime teatud sõnastusi täiustada, kuid tegelike suuniste osas arutelu algatamine tooks kaasa pika ühtlustamisperioodi ja aeglustaks üleminekut uude etappi, kuigi lõpptulemus oleks väga sarnane sellega, mis hetkel meie ees on.
ECOFINi nõukogu võttis ühehäälselt vastu otsuse mitte muuta majanduspoliitika üldsuuniseid. Muudetakse selgitavaid tekste, see on sisu, millesse suunised asetatakse.
Euroopa Ülemkogu võtab vastu liikmesriikide konkreetseid ettepanekuid seoses nende edusammudega riiklike reformiprogrammide rakendamisel. Ülemkogu kutsub osalejaid, nimelt nõukogu, komisjoni ja parlamenti üles rakendama ühenduse Lissaboni programmi.
See toetab mõningaid peamisi tegevusi ja sihtmärke meie neljas prioriteetses valdkonnas. Need neli valdkonda peegeldavad esiteks Euroopa muret keskkonna pärast; teiseks, Euroopa muret inimeste ja nende positsiooni pärast ühiskonnas; kolmandaks, püüdeid arendada välja ettevõtlikum Euroopa; ning neljandaks, püüdeid rajada innovatiivsem ja loomingulisem Euroopa, millele tegelikult tugineb kõik ülejäänu. Lubage mul lühidalt rääkida kõigist neljast valdkonnast.
Asetan loomingulisuse kõrvuti hariduse ja innovaatilisusega. Euroopa peab oma rikkalikust kultuuritraditsioonist ja eetilistest väärtustest tegema oma toodete jaoks konkurentsivõimelise eelise. Me peame ka edaspidi püüdma investeerida 3 % teadus- ja arendustegevusse. Teadmised peavad saama viiendaks vabaduseks. Vajame ühtset teadmistevaldkonda, kus on teadmistele vaba juurdepääs, kus toetatakse avatud innovaatilisust ja kus teadmisi muidugi kohaselt kaitstakse Euroopa patendi ja autoriõigusega. Peaks olema võimalik parendada kooskõlastamist Euroopa teadus- ja arenduspoliitikate ja siseriiklike poliitikate vahel.
Meie, eurooplased, peame muutuma ettevõtlikumaks. Meil on puudus innovaatilistest ja loomingulistest väikeettevõtetest. Peame seega pöörama rohkem tähelepanu väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete rajamisele ja arendamisele ning nende ligipääsule teadmiste ja teadusuuringute infrastruktuurile ning tootmisvahendite rahastamise allikatele.
Peame tugevdama siseturgu, eriti teenindus- ja võrgustike tööstusi, ning kaotama mitmed varjatud barjäärid. Tugev ja tõhus siseturg pakub ka tunduvalt paremat kaitset globaliseerumise mõjude eest kui ahvatlev protektsionism. Vaja on suurendada finantsturgude läbipaistvust, täiustada õigusakte ja vähendada administratiivseid kohustusi.
Meie siin Euroopas peame säilitama oma inimestele hoolitsuse ja solidaarsuse tagamise traditsiooni. Paindlik turvalisus võimaldab dünaamiliselt otsida tasakaalu tõhusat tööturgu eeldava majanduse ja julgeoleku vahel, mis tähendab, et inimesed leiavad kiiresti uue töö.
Peame seega tagama elukestva õppe ja muu toetuse. Eriti peame tagama, et noored omandaksid mingit laadi hariduse ja leiaksid töö võimalikult kiiresti. Vanemat põlvkonda tuleb julgustada võimalikult kaua aktiivselt tegutsema.
Viimaks, meie siin Euroopas hoolima loodusest ja keskkonnast. Euroopa peab võtma üle juhirolli tegevuses, mida mõned nimetavad kolmandaks tööstusrevolutsiooniks ja mille eesmärgiks on üleminek vähem süsinikdioksiidi heiteid tekitavale majandusele. Olen veendunud, et see on Euroopa majandusele kasulik, kuna Euroopast saab tulevikus maailma juhtiv jõud tehnoloogias. Käesoleva aasta lõpuks vajame poliitilist kokkulepet energia ja kliimapaketi osas.
Daamid ja härrad, vajame otsustavad lüket Lissaboni strateegia uue etapi suunas, et muuta Euroopa dünaamilisemaks, loomingulisemaks ja ettevõtlikumaks teadmistepõhiseks ühiskonnaks, mis hoolib inimestest ja keskkonnast. Peame kiiresti arutama Euroopa arengu strateegilist raamistikku pärast 2010. aastat ning Lissaboni strateegia ja jätkusuutliku arengu strateegia võimalikku ühendamist.
Nagu Mark Leonhard kirjutas, saab käesolev sajandist Euroopa sajand, mitte sellepärast, et Euroopa valitseb koloniaalsel moel kõikjal maailmas, ega ka sellepärast, et Euroopa tööstus on kõige võimsam. Käesolevast sajandist võib saada Euroopa sajand, sest maailmas valitsevad Euroopa väärtused ja loomingulisus, see tähendab, et need kaks elementi, millele tuginedes vormitakse ülemaailmseid suundumusi. Euroopa loomingulisust toetavad Euroopa suurepärased kultuuritraditsioonid. Euroopa väärtused (naabritena teeme me üksteisega koostööd vaidluste lahendamisel ning looduse ja inimeste eest hoolitsemisel) on eeskujuks kogu maailmale. Seega ei tohi me oma liidu majanduslikust ja sotsiaalsest tulevikust, see on oma majanduskasvu ja töökohtade loomise strateegiast mõeldes unustada neid sügavalt inimlikke lähtepunkte.
Günter Verheugen
komisjoni asepresident. - (DE) Proua president, hr eesistuja, daamid ja härrad, mis komisjoni puutub, siis tänane arutelu Euroopa tulevase positsiooni üle maailmas on olulise tähtsusega. See käsitleb meie reageeringut meie aja majanduslikele, sotsiaalsetele ja keskkonnaalastele väljakutsetele. Euroopa integratsioon, mis on liitnud 27 riiki ja pea 500 miljonit inimest, on meie suureks strateegiliseks jõuks. Me ei nõrgenda end enam võimuvõitlusega ning Euroopa on igati muutunud üheks kõige atraktiivsemaks piirkonnaks maailmas.
Siseturg on meie õitsengu alustala ja ühine valuuta on hinnaline poliitiline ja majanduslik väärtus. Meid ei ohusta ajajärgu mittemõõdetavad omadused või globaliseerumise tormid. Integratsioon annab meile võimaluse aidata kujundada globaliseerunud ajajärku vastavalt oma nägemusele.
See globaalne periood ei kanna aga ühe konkreetse riigi või kontinendi märki. Jaapan, Ameerika Ühendriigid ja Euroopa Liit on kõik silmitsi arenguriikide, nagu Hiina, India, Venemaa ja Brasiilia, esitatud väljakutsega, kes - nagu meiegi - võistlevad parima koha pärast globaalsetes majanduslikes ja tehnoloogilistes tabelites.
Usume, et see uus ajajärk pakub meile suurepäraseid võimalusi ja uusi valikuid, kuid ainult juhul, kui me oleme valvsad aja märkide suhtes ja täiesti teadlikud kõigist ohtudest. Globaalse liikuvuse ajal on ajajärgu tegelikuks sotsiaalseks küsimuseks asjaolu, kui turvalised on töökohad ELis ja kuidas me saame tagada rohkem töökohti, ja tasuvaid töökohti. Ma kordan: meie aja sotsiaalne küsimus seisneb selles, kas me tagame, ja pikemas perspektiivis säilitame, piisava arvu kõrgekvaliteetsete töökohtade olemasolu.
Selle põhiküsimuse lahendus peitub muudetud Lissaboni strateegia südames, meie partnerluses majanduskasvu ja tööhõive osas. See strateegia on Euroopa vastus globaliseerumisele.
Kolme aasta möödudes teostasime ülevaatuse ja võime tulemustega rahul olla. Majanduskasvule ja tööhõivele on need aastat olnud head. Loodi mitu miljonit töökohta ning majanduskasv oli suurem kui eelnevatel aastatel. Esimest korda kasvas tootlikkus kiiremini kui Ameerika Ühendriikides. Inimesed on hakanud kogema põhiliste struktuurireformide hüvesid. Kuid oleks vale loorberitele puhkama jääda. Me ei ole veel oma sihtmärgini jõudnud. Meil on veel pikk tee käia ja mitu reformi teoks teha. Me ei vaja oraaklit mõistmaks, et meie ajajärgu iseloomulikuks jooneks ei ole jäikus, vaid pidev muutumine. See hirmutab siiani paljusid inimesi, eriti neid, kes pelgavad, et jäävad tänu mainitud muutustele teistest maha ning neist saavad globaliseerumisprotsessis kaotajad.
See on veel üks põhjus, miks on tähtis, et majanduskasvu ja töökohtade loomise partnerlus veelgi enam meie ühiskondades kanda kinnitaks. Usume, et oleme leidnud strateegia, mis vastupidiselt 2000. aasta Lissaboni strateegiale on realistlik ja annab soovitud tulemusi. See on ka järgmist kolme aastat hõlmava komisjoni ettepaneku eesmärk. Usume, et põhisuund on õige, kuid arvame ka, ikkagi on vaja kohandada teatud küsimusi, mis on tuleviku seisukohast üliolulise tähtsusega.
Näiteks järgmise kolme aasta jooksul pööratakse suuremat tähelepanu meie majanduskasvu ja töökohtade loomise partnerluse sotsiaalsele mõõtmele. Sellest saab minu arvates põhiküsimus. Edendada tuleb haridust, koolitust ja oskuste taset. Saame muutustele vastu astuda vaid siis, kui aitame kõigil inimestele, imikueast alates kogu elu vältel, arendada oma andeid, õppida uusi asju ja jääda paindlikuks. See on igaühe õigus. See on ainus viis, kuidas saame tagada, et inimesed, kes kaotavad töö, ei pea oma perekondadega elama ühiskonna äärealadel pidevas tööpuuduses ja vaesuses.
Vajame poliitikat, mis hoogustaks tööhõivet ja võimaldaks inimestel kõigil eluetappidel uuesti otsast alustada. See ei ole ainult poliitikute, vaid ka Euroopa ettevõtjate ja ettevõtete ülesanne. Las ma teen selle täiesti selgeks, eriti mõnede viimase aja sündmuste valguses. Ettevõtjad ja ettevõtted, kes ei ole veel pildil, peavad veidi uuesti mõtlema, kuna hea ja motiveeritud tööjõud on ettevõtte hinnalisemaks varaks ja võib sellele anda terava, kuid igati olulise konkurentsivõimelise eelise.
Peame rohkem pingutama tõelise teadmistepõhise ühiskonna loomiseks. Kahjuks oleme veel ikka kaugel oma eesmärgist kulutada 2010. aastaks 3 % Euroopa SKTst teadustööle, ning ma märkan väga murelikult, et see lõhe pigem suureneb kui väheneb. On veel üks suundumus, mis minu meelest on veelgi murettekitavam, nimelt asjaolu, et kuigi Euroopa ettevõtted kulutavad viimastel aastatel uurimis- ja arendustegevusele tegelikult rohkem, mitte vähem, kalduvad nad pigem investeerima väljapoole Euroopat.
Euroopa Teadusruum peab saama tegelikkuseks. Kui meil ei õnnestu uurimis- ja arendustegevusi Euroopas hoida, ei suuda me Euroopas ka töökohti säilitada.
Teame, et peame ka edaspidi siseturgu tugevdama. Peame valla päästma enamiku oma ettevõtete täieliku potentsiaali, millega pean silmas neid 23 miljonit väikest ja keskmise suurusega ettevõtet, kes annavad tööd kahele kolmandikule kogu Euroopa tööjõust. Oleme mitmete algatuste abil asja juba käima lükanud, kuid kavatseme juunis väikeettevõtete seadusega käiku kiirendada.
Veel üheks kiireloomuliseks prioriteediks on jõuline püüe kaasata meie majanduskasvu ja töökohtade loomise poliitikasse energia- ja kliimaeesmärgid. Soovime hankida tõendeid selle kohta, et keskkonnaalaseid väljakutseid saab muuta majanduslikeks võimalusteks ja sotsiaalseteks edusammudeks. Taktikepi üleskorjamiseks vajame tugevat Euroopa tööstussektorit, kuna oleme kindlalt veendunud, et Euroopa juhtiv roll energiatõhususe, uue tehnoloogia ja ressursside majandusliku kasutamise vallas ei oleks hea ainult keskkonnale, vaid aitaks edendada ka tööhõivet.
Keskkonnasõbralike toodete ja tegevuste järele valitseb suurem nõudlus kui eales varem. Kliimamuutuse vastu võitlemiseks kujundatud vastutavad poliitikavaldkonnad ei tugine Euroopa deindustrialiseerimisele, vaid Euroopa elujõulisusele tööstusliku piirkonnana, ning Euroopa tööstustele, mis tegutsevad keskkonda kahjustamata ja mis ekspordivad keskkonnakaitset.
Oleme seisukohal, et antud küsimusega tegelemisel võiksime olla veelgi tublimad. Selleks on vaja suuri ühiseid pingutusi Euroopa Liidu ja liikmesriikide poolt. Meil on nüüd selleks eesmärgiks usaldusväärne raamistik. Meil on partnerlus, mis tugineb dialoogile ja eelnevate saavutuste kriitilisele hindamisele, ning mis on end ära tasunud. Kolm aastat tagasi kehtestasime integreeritud suunistega usaldusväärse võrdluspunktide kogu, mille abil saab ühtlustada Euroopa ja siseriiklikke reforme.
Tean hästi, et mõned inimesed kahtlevad meie ettepanekus, et suunised kitsamas mõistes jäetaks puutumata. Seda ettepanekut tehes ei kannustanud komisjoni dogmatism või kangekaelsus. Me ei tahtnud mingit kosmeetilist pakendamist. Tahtsime rõhutada reformi eesmärgi jätkuvust ja reformide suunda ELis. Samal ajal viisime läbi äärmiselt kriitilise ülevaatuse ja väitsime selgesõnaliselt, milles peitusid viimase kolme aasta puudused, et neist oleks võimalik õppida. Seetõttu teeme ettepaneku rõhuasetuse muutmiseks, mida teile olen kirjeldanud, selliste aspektide osas nagu sotsiaalsed ja keskkondlikud mõõtmed, ning see muudatus on leidnud tee ka suunistesse.
Oleme teinud ettepaneku ka uueks komisjoni programmiks, mis - vastupidiselt oma eelkäijale - ei ole suur ega kirev projektide valik, vaid keskendunud programm. See peegeldab Lissaboni strateegia peamisi prioriteete majanduskasvu ja töökohtade loomise osas.
Daamid ja härrad, meie majanduskasvu ja töökohtade loomise poliitika jääb ka edaspidi selle komisjoni peamiseks huviobjektiks. See on meie prioriteetide nimekirja eesotsas, sest oluline on töökohtade arvu suurenemine, suurem õitseng ja parem keskkonnakaitse.
(Aplaus)
Joaquín Almunia
komisjoni liige. - (ES) Proua president, nõukogu eesistuja, daamid ja härrad, kõigepealt tahaksin õnnitleda pr Starkevičiūtėt ja kõiki siin kojas, eriti majandus- ja rahanduskomisjoni liikmeid, kes on aidanud kaasa teie aruande koostamisele, mille analüüs ja ettepanekud tulevikuks on minu arvates äärmiselt rikkalikud järgmist kolme aastat hõlmava Lissaboni strateegia uue tsükli osas.
Kui vaatame tagasi möödunud kolmele aastale võime nõustuda aruande analüüsiga Lissaboni strateegia poolt pärast 2005. aasta ülevaadet selles uues etapis saavutatud tulemuste kohta.
Nagu täna õhtul juba öeldud, luuakse uusi töökohti. Märkimisväärne hulk sellest tööhõivest on seotud reformidega, mis tulenevad Lissaboni strateegiast, viisiga, mil reforme vaadeldakse tööturul ja teistes majandustegevuse valdkondades, nii nagu sätestatud Lissaboni strateegias ja kolm aastat tagasi vastu võetud riiklikes reformiprogrammides.
Majanduskasvu potentsiaal suureneb, kuigi me tahaksime, et see tõuseks veelgi. Siiski on äärmiselt oluline, et Euroopa suutlikkus kasvaks normaalsetes majandustingimustest. Vajame suuremat majanduskasvu, et suuta haarata oluline koht globaliseeruvas maailmas, kus kerkivad esile uued ja ääretult dünaamilised tegutsejad.
Lisaks paraneb turu toimimine, kaotatakse tõkked, mis seisavad ettevõtluse, ärimeeste ja tootlikkusele suunatud investeeringute teel.
Paljudes Euroopa riikides on rakendatud reforme sotsiaalkaitsesüsteemide jätkusuutlikkuse ja avaliku arvamuse parandamiseks ning loomulikult on suurenenud teadlikkus meie vajadusest hoolitseda oma majanduskasvu mudelis keskkonna eest.
Lissaboni strateegia annab seega tulemusi. Majanduskasvu ja töökohtade loomise strateegia, mis on toiminud 2005. aastast, annab tulemusi. Oleks vale nüüd suunda muuta. Seega oleme põhimõtteliselt nõus täna siin arutatava aruandega: peame jätkama liikumist suunas, mille strateegia sätestab.
Sellele vaatamata on selge, et muudatusi olukorras tuleb arvesse võtta - on need siis olulised muudatused energia- ja keskkonnaga seotud olukorras, vajadus muuta kliimamuutuste vastu võitlemine meie põhiprioriteediks, uued väljakutsed, kogemused ja loomulikult majanduslik kliima ja majanduslik olukord, mida me viimastel kuudel kogenud oleme.
Olukord, millega silmitsi seisame, toob meie jaoks kaasa suurema ebakindluse ning surve finantsturgudel ja tähendab, et nendes püsimatutes, ebakindlamates, keerulisemates tingimustes peame me suurendama reformide kiirust, Lissaboni strateegia kohaldamise ulatust ja kiirust.
Jagame seisukohta, et rakendamine peab aset leidma makromajandusliku stabiilsuse raames, just nagu integreeritud suunistes kirjas, raamistikus, mis tugevdab avaliku sektori arvepidamise, meie hoolekande- ja sotsiaalkaitsesüsteemide jätkusuutlikkust ja keskkondlikku jätkusuutlikkust ning ettevõtjate enesekindluse ja pühendumuse taustal.
Peame parimal võimalikul moel ära kasutama viimaste aastate mõistlike reformide ja mõistlike tegevuspõhimõtetega saavutatud mänguruumi; peame kasutama mänguruumi, mida see ebakindluse aeg meile pakub hetkel, mil meie majanduste rahanduslik olukord on paranenud enamikus riikides.
Võime lubada, et enamiku meie riikide majandustes lõpetaksid töö automaatsed stabilisaatorid, kuna majanduskasv on nüüd väiksem tänu finantsturgude püsimatule survele või Ameerika Ühendriikide teravale aeglustumisele.
Märkimisväärse majandustegevuse aeglustumisega toimetulemiseks oleme paremas olukorras kui 2001. aastal, seda tänu meie strateegia integreeritud suunistele tuginevatele tegevuspõhimõtetele.
Kui oleme finantsturgudel esinevat survet silmas pidades võrrelnud Euroopa majanduse ning Ühendriikide majanduse olukorda, on paljud meist viimaste nädalate ja kuude jooksul märganud eelist, mis Euroopa majandusel on tänu meie kindlale majanduslikule alusele. See kindel majanduslik alus on tugevnenud tänu nendes suunistes sätestatud tegevuspõhimõtetele nii majandus- ja rahaliidu toimimise osas kui paljude struktuurireformide osas, mis on Lissaboni strateegia osad.
Eriti on lähitulevikuks mõned prioriteedid, mis on samuti ilmselged ja mida mainitakse pr Starkevičiūtaruande analüüsides; meie jaoks on hetkel prioriteediks finantsintegratsiooni edusammude tugevdamine.
Finantsintegratsioon on meile kättesaadav instrument, mis võimaldab meil oma suutlikkust toetada võitlemaks olukorraga nagu see, mida praegu kogeme. Eksisteerivad mõned algatused, näiteks hiljuti ECOFINi nõukogu poolt heakskiidetud teedekaart. Me kõik peame aitama nende algatuste teoks tegemisele kõikjal Euroopas niipea kui võimalik ja me peame tagama, et Euroopa räägib ühel häälel antud algatuste küsimuses, mida tuleb ka arutada ja mis tuleb kaasata üldisemasse raamistikku, näiteks Rahvusvahelisse Valuutafondi või finantsstabiilsuse foorumisse.
Kõige selle valguses olen ma veendunud, et me teeme koostööd, et hakkame parlamendiga koos tõhusalt tööle; see peaks tugevdama konsensust meie strateegia ja sõnumite põhiaspektide osas, et julgustada majanduslikke ja sotsiaalseid tegutsejaid ka aktiivselt selles reformis osalema, nii et reformid ei oleks midagi, mida rakendatakse kuskilt ülevalt, vaid mis kasvavad pigem alt ülespoole ja mis viimistletakse sotsiaalse dialoogi abil. Euroopa institutsioonid, nagu nõukogu, parlament ja komisjon peavad tegema tõhusat koostööd, et mitte ainult nemad, vaid ka liikmesriigid saaksid välja töötada ja oma riiklike reformiprogrammide raames rakendada eesmärke, mille suhtes me siin täna õhtul ühel meelel oleme.
Margarita Starkevičiūtė
raportöör. - (LT) Tahaksin tänada hr Verheugenit ja hr Almuniat nendepoolse ELi Lissaboni strateegia määratlemise eest. Minu jaoks on aga selle põhiprioriteetide mõistmine olnud alati keeruline.
See komisjoni dokument koosneb umbes 300 leheküljest, mis on jagatud eraldi peatükkideks, millest igaüks tegeleb erinevate prioriteetsete eesmärkidega. Kokku leiame, et EL peab oma majanduspoliitika ja -strateegia edukaks rakendamiseks järgima 24 raamistikku. Me ei tahaks jätta muljet, et oleme Euroopa Komisjonist maha jäänud, nii võttis parlament nende 24 raamistiku osas vastu kolm erinevat resolutsiooni pärast kolme erinevat menetlust. Ilmselt on see meie panus bürokraatia vähendamisse.
Samuti tahaksin tänada komisjoni reformi järjepidevuse tähtsuse rõhutamise eest. Olen sellega igati nõus. Siiski toob elu iga päev kaasa muutusi ja uusi arenguid, seda eriti globaliseerumise seisukohast. Nii et kui me otsustame, et teha tuleb ainult kosmeetilisi muudatusi, tähendab see vaevalt seda, et toetame innovaatilisust ja loomingulisust, nagu märkisid Sloveenia austusväärsed esindajad.
Kiidan heaks Euroopa Ülemkogu seisukoha, et iga uus strateegia peaks andma lisandväärtust. Minu arvates peaksime aga kehtestama oma seisukoha, millega tervitame reformide järjepidevust, kuid tingimusel, et neid konsolideeritakse ja kohandatakse vastavalt uutele asjaoludele. Lissaboni strateegia ainus prioriteet peaks olema kodanike heaolu.
Selle eesmärgi saavutamiseks võime kohaldada erinevaid majanduspoliitika instrumente, mis kõik peaksid koos toimima. Rahanduspoliitikast rääkides peaksime rõhutama Euroopa Keskpanga sõltumatuse tähtsust. Arvestades huvisid ja globaalseid väljakutseid peab neile reageerimiseks eksisteerima üks asutus. Peame ka meeles pidama, et mitte kõik liikmesriigid ei ole liitunud ühise valuutapiirkonnaga.
Keskpanga suutlikkus täita inflatsioonieesmärke on siiski piiratud, ja samuti on seda panga potentsiaal inflatsioonisurve ja väljastpoolt ELi tekkivate globaalsete väljakutsetega toimetulekul. Seetõttu tuleks kehtestada alternatiivsed vahendid, mis aitaksid keskpangal sõltumatuks saada. Muidugi peaksime kõigepealt rääkima rahanduslikust tasakaalust.
Julgen aga konkreetselt mitte nõustuda püüdlustega saavutada rahanduslikku tasakaalu mehaaniliselt kulutuste vähendamise teel. Sellisel juhul kannavad kohustust pigem elanikkonna kõige haavatavamad ja sotsiaalselt tõrjutumad sektorid kui ametnikud, kel ei ole tavaks omaenda palka kärpida. Meie esimeseks prioriteediks peaks olema institutsioonide juhtimise ühtlustamine ja haldamiskulutuste vähendamine. Vahendid saaks siis jagada sektoritele, mis oleks kasuks kodanikele.
Veel üks oluline küsimus, mida toonitada tahaksin, on finantssektori roll. Ei ole mõtet rääkida eelarve kärpimisest, kui samal ajal kulutatakse miljardeid pakkumistele pankade päästmiseks. Finantssektori roll tuleks sätestada ja selgelt määratleda Lissaboni strateegias. On ilmne, et stabiilse finantssektorita oleks võimatu tagada pikaajaline majanduslik stabiilsus.
Olenemata tänase finantssektori probleemidest ei näe ma tõesti, et tehtaks väga pingutusi probleemidega tõsiselt tegelemiseks. Järgmise kriisini, nagu öeldakse.
Kuidas saame me aidata oma inimesi, liikmesriikide kodanikke? Esmalt oleme olukorras, kus oleks võimalik vähendada nende kulutusi tööle, elamisele, kodu rajamisele ja uue eluviisi väljakutsetega kohanemisele.
Teadlased on teinud mitmeid ettepanekuid nende probleemide lahendamiseks. Nõustun ideedega, mis nende arvates võiksid anda kasulikke tulemusi, s. o parem esindatus ja ligipääsetavamad vahendid väikeettevõtetele.
Marianne Thyssen
fraktsiooni PPE-DE nimel. - (NL) Proua president, hr eesistuja, volinikud, daamid ja härrad, esimest korda peame iga-aastast arutelu, milles valmistume toimuvaks kevadiseks istungiks, pärastlõunal. Selles täiskogus toimuvad prioriteetsed arutelud tavaliselt hommikul. Kuid te ei tohiks siit välja lugeda, nagu peaksime kevadist istungjärku ja Lissaboni strateegiat vähemtähtsaks. Sugugi mitte, asi on lihtsalt selles, et kordki pühendasime me lahkelt oma hommiku hr Corbettile ja hr Méndez de Vigole ja oma arutelule nende suurepärase aruande teemal reformileppe osas, mis koos Lissaboni strateegiaga saab otsustavaks Euroopa tuleviku kujundamisel.
Möödunud nädalal Brüsselis kohtusime riiklike parlamentide liikmetega, et vaadata üle strateegia edusammud ning ühes asjas olime me väga kiiresti nõus: uus lähenemisviis, mis keskendub majanduskasvule ja töökohtadele ja ei unusta ka jätkusuutlikkuse mõõdet, kannab vilja. Strateegia suurendab Euroopa majanduse kasvupotentsiaali ja loob õhkkonna, mis soosib uute töökohtade teket: siiani on neid 6,5 miljonit ja me loodame, et luuakse veel 5 miljonit. Järgmiseks sammuks on see, mida komisjon ette paneb, liikudes julgelt meie alustatud teed mööda, kuna töö ei ole veel tehtud. Kõigis liikmeriikides ja valdkondades on ikka veel arenguruumi ja vajadus arengu järele. Meil on üksteiselt palju õppida ja me peame ka paremini kasutama võimalusi piirkondlikul tasandil. Nii et me toetame kõigiti Lissaboni strateegia ühist resolutsiooni.
Meie fraktsiooni jaoks on prioriteedid selged. Suuremad investeeringud teadustöösse ning intellektuaalse vara innovaatiline ja tõhus kaitse - need on üliolulised, kui tahame oma majandust tulevikus arendada ja luua kvaliteetseid töökohti. Sama oluline on parem õhkkond äritegevuseks. Ühtse turu rajamise lõpuleviimine, paremad määrused ja vähem bürokraatiat, need on olulised kõigile ettevõtetele, kuid eriti meie 23 miljonile VKEle. Nii on meil vaja seda väikeettevõtete seadust ja see peab olema rohkem kui lihtsalt märk. Niisiis oleme ka väga õnnelikud, et oleme sellel nädalal suutnud lõpetada kaupade ühtse turu seadusandliku paketi, kuid vähem õnnelikud oleme asjaolu üle, et on tehtud ettepanek uuteks sildistamiseeskirjadeks, mis suurendab veelgi seda administratiivset mürglit.
Kolmandaks, tööturgu on vaja reformida, paindlikkus ja töökohtade kindlus peavad käima käsikäes ning me peame rohkem investeerima inimeste oskustesse.
Lõpuks: me toetame 20-20-20 eesmärke, kuid sellisel viisil, mis pigem looks siin töökohti kui põhjustab töökohtade eksportimist teistele kontinentidele.
Viimane märkus: kevadisel istungjärgul vaatleb õigusega rahandus- ja kindlustusturgude süvenevat kriisi. Peame tõesti kindlaks tegema, et see kriis ei takistaks meie eesmärke majanduskasvu ja töökohtade loomise soodustamisel. Kui oleme valvsad ja jääme oma kursile, võime taastada inimeste kindlustunde. Kindlustunne tähendab stabiilsust ja sellega saame Euroopale tagada hea tuleviku. Ja see ongi meie ülesanne.
Robert Goebbels
fraktsiooni PSE nimel. - (FR) Proua president, Lissaboni strateegia kohaldamine, kuigi puudulik, on võimaldanud Euroopa Liidul teha edusamme mitmeski valdkonnas. Loodud on uusi töökohti ja rohkem on investeeritud koolitusse, teadustöösse ja uutesse tehnoloogiatesse.
Leidub aga ikka veel väljakutseid, millega tegeleda tuleb. Maailm muutub ja esile kerkivad uued probleemid. Minister, hr Turk ning volinikud Verheugen ja Almunia tõestasid seda just. Isegi kui Ameerika Ühendriikides saaks alguse eluasemelaenukriis, on pankurid, kindlustajad ja fondihaldurid Euroopas olnud sama ahned, kuna see on finantsmaailma peamiseks liikumapanevaks jõuks. Samas kui mõned kõrged ülemused avavad oma kuldsed langevarjud, maksavad töölised ja avalik üldsus selle segaduse eest.
Pea kõikjal on aset leidnud krediidikitsikus. Tegelik majandus märgib aega, Ameerika Ühendriikides on ilmselgelt tegemist majanduslangusega, majanduskasv Euroopas pidurdub, inflatsioon suureneb jälle, naftatoodete hinnad tõusevad, samuti toiduainete hinnad, ning taevasse kerkivad ka väetiste hinnad, mis viitab palju kulukamale saagikoristusele.
Euroopa Keskpank ei tee midagi muud, kui et püüab inflatsiooni ohjata. Töölistel ja kutseühingutel palutakse püksirihma pingutada, samas väheneb ostujõud pea igal pool.
Hr Verheugen, kõik meie riigid peavad praegu tegelema vaesuse ja sotsiaalse tõrjutusega. 68 miljonit inimest Euroopas elab oma kodumaadel allpool ametlikku vaesuspiiri. 13 % töölistest on ebastabiilsed töölepingud ja neil ei ole pidevat sotsiaalset kaitset. 23 miljonit inimest on vääralt füüsilisest isikust ettevõtjad. Samal ajal kuulub 1%-le elanikkonnast enam kui 15% Euroopa olemasolevast rikkusest.
Kliimamuutustega võitlemine muudab vaesuse tõenäolisemaks paljude inimeste jaoks Euroopas. "Saastaja maksab" põhimõte tundub tore, kuid arve maksavad lõpuks kinni ikkagi tarbijad. Ühendkuningriigis töötavad ametivõimud kütusenappusega võitlemise nimel, kuid ikkagi ütleb komisjon meile, et EL ei ole oma energiaturgu piisavalt liberaliseerinud, nagu oleks maailmas, kus 90% energiaressurssidest sõltub suveräänsetest riikidest, tarbijatel vabadus endale varustajaid valida.
Nende suurenevate probleemide ees on komisjonil ja eriti president Barrosol ainult üks võimalus: mitte muuta Lissaboni strateegiat. Kui asi puutub president Barrososse, on integreeritud suunised ilmselt Portugali marmorisse raiutud ja neid ei ole võimalik muuta.
Sotsialistide fraktsiooni nimel lubage mul president Barrosot tõsiselt hoiatada. Me ei poolda suuniste osas komisjoni sellist külma sõja laadset niet'i. Lissaboni strateegia kontekst muutub. Dokumenti, mis suunab meie tegevusi, on vaja kohandada vastavalt uuele Euroopa ja rahvusvahelisele olukorrale.
(Aplaus)
Bilyana Ilieva Raeva
fraktsiooni ALDE nimel - (BG) Kallid Euroopa Ülemkogu esindajad, kallid Euroopa Komisjoni esindajad, kallid kolleegid. Kolme aasta eest toonitas uuesti algatatud Lissaboni strateegia selgelt jätkusuutliku majanduskasvu ning kvaliteetsemate töökohtade vajadust. Täna liiguvad riiklikud reformid tubli kiirusega, Euroopa majandus kasvab stabiilsel ning tööpuuduse näitajad on alates 1998. aastast kõige madalamad. Vaatamata headele tulemustele on vaja teha rohkem pingutusi kasvava globaalse konkurentsi taustal, et saavutada teadmistel ja innovaatilisusel põhinev dünaamiline ja konkurentsivõimeline majandus.
Euroopa Liberaalide ja Demokraatide Liidu fraktsioon peab seda strateegiat põhjaliku majandusliku ja sotsiaalreformi tõukejõuks. See on vastus globaliseerumise esitatud väljakutsele ja teeb ELi jaoks võimalikuks haarata juhiroll majanduskasvus, sotsiaalses ja keskkondlikus õitsengus, tehnoloogilises arengus ja moderniseerimises. Just nende eesmärkide saavutamiseks on lähiaastatel vaja eriti pingutada. Euroopa liberaalid ja demokraadid kiidavad heaks strateegia uue struktuuri väljatöötamise viimase kolme aasta jooksul, jagades paremini kohustusi ühenduse ja liikmesriikide vahel.
Bulgaaria ja Rumeenia on pärast ELiga liitumist täielikult kaasatud Lissaboni strateegia rakendamisse ja 2007. aastal teatasid nad esimest korda oma reformikavade rakendamisest. Vaatamata liikmesriikide vahelistele erinevustele, on Lissaboni strateegia rakendamine parandanud kasvupotentsiaali ELis tervikuna.
Ärikeskkond, mis on liberaalidele ja demokraatidele nii oluline, on nendest reformidest palju kasu saanud. ELi parema reguleerimise strateegia võtab vaikselt kuju. Täna on enamikus liikmesriikides ettevõtte registreerimine ning äri alustamine lihtsam ja odavam. Siiski ei eksisteeri Euroopa tasandil ikka veel integreeritud ettevõtluskultuuri. Vajame üldist lähenemisviisi ELi tasandil väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete majanduskasvuks ja konkurentsivõimeks. ELi liikmesriigid on võtnud eesmärgiks investeerida 2010. aastaks 3 % SKPst innovaatilisusse, teadus- ja arendustegevusse.
Ikkagi viitavad olemasolevad andmed olulistele erinevustele liikmesriikide vahel. Seega on selle eesmärgi saavutamiseks vaja tõsiselt pingutada, kaasa arvatud erasektoris.
EL on astunud suured sammud keskkonnaühiskonnaks saamise poole. On võetud uusi auahneid kohustusi süsinikdioksiidi heidete drastiliseks vähendamiseks ja taastuvate energiaallikate kasutamiseks aastaks 2020. Liberaalid ja demokraadid usuvad, et vähem süsinikdioksiidi heiteid tekitav ühiskond on saavutatav vaid juhul, kui teadustöö ja innovaatilisus tagavad selleks eesmärgiks vajalike "roheliste" tehnoloogiate olemasolu.
Eurooplaste soovitud kõrged standardid on saavutatavad ainult solidaarse tegutsemise läbi. Seega on ülioluline kogemuste vahetamine, üksteise toetamine ja võimaluste pakkumine üksteiselt õppimiseks. Teadmistepõhine majandus eeldab ka õppimistahet. Majanduskasv, tööpuuduse tase, kõrged sotsiaalsed standardid ja dünaamiline ärikeskkond ei välista üksteist. Piisab, kui meenutame selliste riikide näiteid nagu Taani ja Soome.
Kallid kolleegid, Euroopa Parlamendi Lissaboni strateegia resolutsioonis käsitletakse paljusid liberaalide ja demokraatide prioriteete. Nende hulka kuuluvad tingimuste loomine paindlikumaks ja paremini toimivaks tööturuks, sotsiaalse kaasatuse võimaldamine, administratiivkohustuste vähendamine ja parem reguleerimine, Euroopa ettevõtete positsiooni tugevdamine rahvusvahelisel tasandil, suurem import, eksport ja investeeringute hulk, finantsturgude parem läbipaistvus ja stabiilsus, parem tarbijakaitse, tõsisem pühendumine keskkonnale, ühenduse struktuurifondide tõhusam kasutamine strateegia rakendamise käegakatsutavate tulemuste saavutamisel, ja üleeuroopaliste projektide transpordivõrgustiku toetamine.
Kallid kolleegid, näitajad on paigas, eesmärgid on selgelt määratletud. Nüüd on tähtis vaid rakendamine.
Guntars Krasts
fraktsiooni UEN nimel. - (LV) Aitäh, proua president. volinik, nõukogu esindajad, täna tahaksin keskenduda käesoleva küsimuse võimalikule mõjule Lissaboni strateegia ülesannetele ja eesmärkidele. Probleemid globaalsel finantsturul ja Ameerika Ühendriikide majandusraskuste mõju maailma majanduskasvule on esimene tõsine proov uue Lissaboni strateegia jaoks ja selle võime jaoks tegutseda vastumürgina võimalikele Euroopa majanduskasvu ohustavatele takistustele. Hoolimata hetkeprobleemidest jääb Euroopa prioriteediks kiirem pikaajaline majanduskasv. See nõuab paljude uute ja aktiivsete ettevõtete sisenemist turule. Mul ei ole mingit kahtlust, et kõrvalekalle puhul finantssüsteemis on stabiilsuse taastamiseks vaja võtta meetmeid. Seega tuleks toonitada, et praegu on aeg langetada vastutustundlikke otsuseid. Stabiilsuse taastamine finantssüsteemis ei peaks saama takistuseks finantssüsteemi ülesannetele: Euroopa ettevõtete majanduse soodustamisele. Tahaksin seda eriti rõhutada, kuna on oluline laiendada rahastamisvõimaluste ulatust äsjarajatud ettevõtete puhul. Tõsiselt tuleb soodustada konkurents finantseerimisvõimaluste vahel. Tervitada tuleb kõigis Lissaboni strateegia dokumentides toonitatud ülesannet soodustada väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete potentsiaali kasvu. Heaks tuleb kiita komisjoni esitatud väikeettevõtete seadus. Hetkeolukord on aga selline, et suurtel ettevõtetel, kes on saavutanud oma koha turul, on võrreldamatult paremad rahastamisvõimalused kui inimestele, kes soovivad oma äri alustada. Lissaboni strateegias puudub kohustus toetada ulatuslikku, konkurentsivõimelist finantsinstrumentide valikut, aga see on tõesti ülioluline eeldus Euroopa majanduskasvu potentsiaali suurendamiseks. Praegusel reageeringul finantssüsteemi ebastabiilsusele ei tohi lubada piirata finantssektori innovaatilisust. Tänan teid.
Rebecca Harms
fraktsiooni Verts/ALE nimel. - (DE) Proua president, daamid ja härrad, kliimapoliitika osas käsitletakse 2007. aastat - ja sellest on juba veidi aega möödunud - aastana, mil ametlikult tunnustati kliimamuutuse reaalsust. Kui mõtleme, et globaalse soojenemise ja jätkusuutlikkuse strateegiate arutelu on kestnud pea kaks aastakümmet, siis saab selgeks, kui kaua võtab aega sellise poliitilise protsessi mõjutamine ja kui keeruline on mõjutada tegelikku strateegilist reguleerimist. Kuigi kuuleme kõikjal Euroopas kinnitusi, et jätkusuutlikkuse saavutamine on viimaks ometi lisatud Lissaboni strateegiasse, kahtlen ma siiski, kas me tegutseme selle muudatuse osas ikka tõsiselt ja kas me oleme tõesti valmis liikuma uues suunas ja jätma sinnapaika täiesti kvantitatiivse kasvueesmärgi, et püüelda kvaliteedist kannustatud kasvu poole.
Kui koostasime parlamendile Lissaboni resolutsiooni, mille kaasraportöörid olid hr Lehne ja ma ise, vaidlesime jälle - mitte meie isiklikult, aga meie fraktsioonid - energiapoliitika ja energiastrateegiate üle. Pole ime, et seda tegime, sest see küsimus on vaidlemist väärt. Resolutsioonis sisaldub nüüd idee, mis vaevalt varjab võimalikku lõhet meie vaadete vahel jätkusuutlikkuse osas. Väljendit "vähem süsinikdioksiidi heiteid tekitav majandus" esitatakse nüüd sellele parlamendile kompromissivalemina. Minu arvates katab see lihtsalt konflikti status quo vahel, mille pooldajad rõhuksid edasi energial põhinevale majandusele, mida toidaks vana energiasegu kivisöest ja tuumaenergiast, ning meie soovitud strateegia vahel, mis kujutab endast radikaalset kursimuutust, mille eesmärgiks on ressursside tarbimise vähendamine. See idee, mille nüüd omaks võtnud oleme, katab õhukeselt meie jätkuvat suutmatust otsuseid langetada. Lubage mul siinkohal korrata, et minu arvates ei saa Euroopa mingil juhul mängida juhirolli, mis täidaks inimeste lootused kõikjal maailmas tuginedes riskantsele tuumaenergiale või kivisöe uuenenud usaldusväärsusele. Lähen nüüd edasi, kuid me pöördume selle argumendi juurde tagasi teises kontekstis.
Usun ka, hr Verheugen, et suuniste kohandamine selles valdkonnas on alles ees, kuna energiaga varustamise ja taastuvate energiaallikate julgeoleku lisamine ei tähenda strateegia muutmist. Uus strateegia on hoopis teine asi ja see peab kajastuma uutes meetmetes ja õigusaktides. Usun aga, et vajadus Lissaboni strateegiat muuta ei piirdu keskkonnamõõtmega, vaid laieneb ka sotsiaalpoliitika valdkonda. Oleme viimase kolme aasta jooksul muudkui kuulnud Euroopa majanduskasvu ja tööhõive elavnemisest. Samal ajal oleme aga näinud sotsiaalset kõrvalejäetust ning ebakindlate töökohtade arvu suurenemist. Meie arvates saab sotsiaalse integratsiooni ja ühtekuuluvuse ühist eesmärki tõlgendada vaid nii, et see tähendab lihtsalt öeldes, et Euroopa tööinimestel peab olema võimalik ära elada sellest, mis nad teenivad. Seega valmistas mulle peavalu poliitiliste fraktsioonide vaidlus Lissaboni resolutsiooni ettevalmistamise ajal küsimuses, kas on õige või vale sõlmida lepingud miinimumpalga kohta Euroopas majandusharude kaupa. Ma ei usu, et siin leidub alternatiive ja ma loodan, et selles küsimuses valitseb suurem üksmeel. Samuti soovin, et minu parempoolsed kolleegid selles täiskogus ei tõlgendaks paindlikkuse ja turvalisuse mõistet alati nii, nagu peaksid ühiskonna kõige nõrgemad liikmed olema paindlikud ja allaheitlikud, samas kui teised saavad oma tegemistega jätkata nagu heaks arvavad.
Minu jaoks on resolutsiooni väga oluline aspekt, mille üle homme hääletatakse - ja see märkus on suunatud ka pr Figueiredole, kellel oli selles edus põhiosa -, et me oleme suutnud esitada ühised ettepanekud uute näitajate osas, millega mõõta Lissaboni eesmärkide, eriti inimeste elukvaliteedi eesmärgi saavutamist. Asjaolu, et sissetulekul põhinev lähenemisviis vana orientiiri näol, milleks on riikliku sissetuleku kasvumäär, eirab täielikult erinevusi sissetuleku suurenemises, viitab sellele, et tegemist ei ole mingil juhul adekvaatse näitajaga. See muutub muidugi veelgi vähem adekvaatseks, kui me tahame tegelikult mõõta tegureid nagu edusammud elukvaliteedis ja keskkonna olukorras. Oleksin õnnelik, kui komisjon vastaks nendele keskkondlike ja sotsiaalsete näitajate kohta tehtud märkustele.
Ilda Figueiredo
fraktsiooni GUE/NGL nimel. - (PT) Tegelikkuses on kaheksa aastat pärast Lissaboni strateegia heakskiitmist suurenenud sotsiaalne ebavõrdsus ja ka vaesus, mis mõjutab umbkaudu 78 miljonit inimest, kaasa arvatud 25 miljonit inimest madala palga ja ebakindla tööga.
Enamik loodud töökohtadest on ebakindlad ning osalise tööajaga töö puudutab eriti naisi, keda jätkuvalt diskrimineeritakse töökohtadele ligipääsu, koolituse ja karjääritegemisvõimaluste ning palga osas. Noorte tööpuudus on kaks korda nii kõrge kui kogu tööpuuduse näitaja ning puudutab paljusid noori ülikoolilõpetajaid, kellel ei õnnestu tööd leida, rääkimata oma haridusele vastavast tööst, samas kui umbes 6 miljonit noort lahkub igal aastal koolist enneaegselt, mis samuti ohustab nende tulevikku. Neid tagajärgi võiks ette näha strateegias, mille neoliberaalne visioon töötati välja 2005. aasta reformiga, mille peamiste meetmetega hõlmati struktuurisektor ning avalike teenuste liberaliseerimini ja erastamine ning toonitati töö paindlikkust.
Vaesust ja sotsiaalset ebaõiglust võivad nüüd halvendada Ameerika Ühendriikidest alguse saanud finantskriis ning fossiilkütuste ja toitumiseks vajalike teatud põllumajandustoodete kõrged hinnad. Seega tuleb kiiremas korras muuta tegevuspõhimõtteid nende tagajärgede ärahoidmiseks ELis, eriti kõige haavatavamates majandustes, et vältida sotsiaalse olukorra halvenemist.
Meie resolutsioon toonitab seega vajadust asendada Lissaboni strateegia Euroopa solidaarsuse ja jätkusuutliku arengu strateegiaga, mis avab Euroopale uued võimalused diskrimineerimiseta täistööhõiveks, täieõiguslikeks korralikeks töökohtadeks, paremateks palkadeks, majanduslikuks ja sotsiaalseks ühtekuuluvuseks ja piisavaks kaitseks ning riiklikuks ja universaalseks sotsiaalseks julgeolekuks, või lühidalt öeldes tagab parema sotsiaalse õigluse.
Johannes Blokland
fraktsiooni IND/DEM nimel. - (NL) Proua president, viimaste kuude jooksul on Ameerika Ühendriikide krediidikriis näidanud, et täiesti kapitalistlik süsteem ei ole jätkusuutlik. Oleme palju kauem teadnud, et kommunistlik, või sotsialistlik, süsteem ei toimi. See sai eriti selgeks 1989. aastal. Kuid nüüd, mil on selge, et ka kapitalism ei toimi, on viimane aeg midagi ette võtta.
Lissaboni strateegiaga tahame tagada, et Euroopa jääks ülejäänud maailmaga võrreldes majanduslikult konkurentsivõimeliseks. See on võimalik üksnes juhul, kui kõik, kes saavad oma panuse anda, seda ka teevad, ja kui me töötame hea elukeskkonna tagamise nimel.
Nii on muudetud Lissaboni strateegia põhieesmärgid üsna õigustatult tööhõive ja jätkusuutliku arengu soodustamine. Ma ei usu, et meie GUE fraktsiooni kolleegide soovitatud lahendused oleksid piisavalt informeeritud või realistlikud. Kui me peaksime selliseid meetmeid võtma, tõuseks inflatsioon ja investorite kindlustunne Euroopas hajuks. Ja lõppude lõpuks on inflatsioon vargus.
Eelmistes aruteludes kevadise tippkohtumise osas ma juba ütlesin, et liikmeriikide valitsused peaksid aktiivselt tegutsema. Ütlen seda täna siin uuesti. Liikmesriigid peavad ise algatama reforme ja neid teostama. Ja kuigi me ei ole veel majanduslanguse veerel, on viimane aeg võtta kohaseid meetmeid heaoluriigi reformimiseks. Euroopa saab siin kindlasti koordineerida, kui mitte dikteerida.
Sergej Kozlík
(SK) Hr president, daamid ja härrad, kõnealuses aruandes toonitatakse õigesti reguleerimata globaalse finantssüsteemi ohtusid. See on väljaspool ELi poliitikate otsest mõjuala ja võib kaasa tuua ulatusliku finantsilise ebastabiilsuse. Seega on vajalik uuesti hinnata ärimudeli mõju ja paljurahvuslike finantskontsernide mõju globaalsetele finantsturgudele ning püüda neid ulatuslikult rahvusvaheliselt struktureerida.
Nõustun, et terve ja stabiilne makromajanduslik keskkond vajab laiaulatuslikku eelarve ühtlustamist ning intelligentset era- ja riiklike investeeringute poliitikat, mis toob kaasa tulevikku vaatava infrastruktuuri ja avab homsed turud. Ma ei usu, et riiklik omand on üks põhitegureid, mis viib Euroopa energiaturu moonutamiseni. Siiani ei ole keegi tõestanud, et eramonopolid käituvad korrektsemalt kui monopolid, mille aktsionäriks on riik.
Kõik seisneb eeskirjade õiges kehtestamises. Seega on vajalik täiustada eeskirju, mis reguleerivad konkurentsi energiasektoris ning transpordi- ja infosüsteemides, et järk-järgult avada asjakohased turud ning laiendada ja ühtlustada Euroopa infrastruktuuri.
Klaus-Heiner Lehne
(DE) Proua president, daamid ja härrad, juhtrühma koostatud resolutsioonis keskendutakse kolmele põhivaldkonnale: siseturule, kus meie mureks on eriti vajadus sulgeda teatud lõhed, ja ma pean siin mainima ühise patendiseaduse puudumist ja siseturu puudumist kindlustuses; tööturule, kus meid paneb eriti muretsema turvalisuse saavutamine paindlikkuse läbi; ning seirele ja kontrollile, kus meie mureks on eriti strateegia rakendamine liikmesriikides.
Seekord otsustasime nimelt, et me ei keskendu energiale ja kliimale, kuna see oli möödunud kahel aastal põhivaldkonnaks, ning strateegilistelt rääkides oleme me tegelikult saavutanud selle, mida oma resolutsioonidega saavutada tahtsime, nimelt oleme taganud selle, et komisjon ja nõukogu antud küsimusse tõsiselt süüviksid.
Üks aspekt, mida peame jätkuvalt oluliseks ja mida on käsitletud resolutsiooni üldosas, on terve parema seadusandluse kogum. Eriti viitame probleemidele, mis ikka veel eksisteerivad seoses tulemuste hindamise ja bürokraatia kärpimisega.
Muidugi tekivad vaidlused ka fraktsioonide vahel koostamise käigus, kuid pea kõik need lahendati. Lõpuks jäi alles üks vaidluse otsustav punkt. Minu fraktsioon pooldab integreeritud suunised ja usub, nagu komisjongi, et me ei pea neid hetkel muutma.
Üldiselt võime viimastel aastatel saavutatud vaadelda eduna. Kui me 2005. aastal teatud mõttes Lissaboni strateegia taas ellu äratasime, arvasid kõik, et Lissabon on lihtsalt ühe liikmesriigi, Portugali pealinn. Keegi ei seostanud seda nime konkreetse strateegiaga. See ei olnud nii aga näiteks Kyoto puhul, mis ei tähista ainult linna, vaid ka globaalset strateegiat. Oleme viimastel aastatel teinud suuri edusamme seoses oma nägemusega sellest, mida Lissabon tähistab.
Toetame komisjoni seisukohta, et majanduskasv ja tööhõive on põhiküsimus, ning et selles valdkonnas on edu saavutamine ülioluline. Sest vaid juhul, kui meil on majanduskasv ja töökohad, saame rakendada head keskkonna- ja sotsiaalpoliitikat.
Udo Bullmann
(DE) Proua president, daamid ja härrad, tegemist on pisikese probleemiga. "Me pooldame suuniseid" on veidi dogmaatiline. Meid PSE fraktsioonis ei puuduta niivõrd see, millist dokumenti me toetame või ei toeta, vaid me usume, et põhiküsimus seisneb selles, kas need suunised on vastuseks tegelikule majanduslikule olukorrale ja põhiküsimuseks on, kas nad aitavad tegeleda inimeste vajadustega ELis. See on põhiküsimus selles arutelus, nii et taas kord: las andmed kõnelevad enda eest.
Jean-Claude Juncker, Eurogroupi esimees teatas just, et majanduskasv väheneb, et 2008. aasta ei ole see enam 2,7 %, vaid 1,6 %, 1,7 % või 1,8 %. See tundub korraliku häirekellana, eriti kuna me teame, et Ameerika Ühendriikides näisid asjad süngetena juba 2007. aasta lõpus. Samas on inflatsiooniprognoos 3,2 %. See tähendab vara kaotust, tegelike palkade kaotust, ostujõu vähenemist. Muidugi kardame, et stagnatsioon käib siin inflatsiooniga käsikäes ja see on häirekell.
Teame ka, et vaesus ei ole ELis viimase viie aasta jooksul vähenenud, kuid et tegelikult on rohkem inimesi külluslikust ühiskonnast eraldatud. Teadus- ja arendustegevus on enam-vähem stabiliseerunud, kuid ei ole kindlasti saavutanud 3 % taset, mida vajame Lissaboni strateegia jaoks, see on just üle poole vajalikust, keskmiselt 1,6 %, 1,7 % või 1,8% - liiga madal, et võimaldada meil mängida rahvusvahelist rolli, mis meid huvitab.
Oleme nüüd silmitsi vastuoluga. Kindlasti ei saa ma ju teeselda, et integreeritud suunised annavad mulle vahendi valitsemiseks, vormides samal ajal antud vahendit nii, et see ei reageeri majanduslikele ega sotsiaalsetele andmetele ELis? Ühest küljest ei saa ma püsti tõusta - komisjoni presidendina - ja veenduda, et mitte miskit, mitte kriipsugi nende suuniste põhitekstist ei muudeta, lootes samas, et ELi liikmesriikide inimesed, tööandjad, töötajad, inimesed, kes mängivad oma osa majandusprotsessis, tunnevad, et nad näevad siin poliitilist valitsemist. Nii ei saa seda vastuolu lahendada.
Siinviibivad volinikud on korduvalt öelnud, mida on vaja muuta. Arutagem neid muudatusi, ükskõik millises valdkonnas neid kohaldatakse. Kus on tooted, kus on muudatused, mis aitavad samuti parandada inimeste elu? Sotsialistid toetavad ründestrateegiat, nagu esitatud parlamendi dokumentides, kuid me tahame tõelisi vastuseid, mis aitavad parandada inimeste elu.
Wolf Klinz
(DE) Proua president, daamid ja härrad, liikmesriigid on ja jäävad vastutama majanduspoliitika sõnastamise ja rakendamise eest. See tähendab, et Lissaboni strateegiat saab rakendada ainult sihtotstarbeliste meetmete abil liikmesriikides. Brüsselis ei ole keskselt määratletud sellist asja nagu Euroopa majanduspoliitika. Just seepärast on majanduspoliitika põhijooned nii olulised. Need on nurgakiviks liikmesriikide majandusstrateegiate koordineerimisele ja need kujutavad endast võrdluspunkti, mille eesmärgiks on tagada, et liikmesriigid liiguksid õiges suunas viies läbi vajalikke reforme ja jäädes õigele kursile. Need sisaldavad endas ELi peamisi majanduspõhimõtteid: avatud turud, õiglane konkurents, innovaatiline eraettevõtlus riigi reguleerimiseta.
Kahjuks ei rakenda liikmesriigid alati majanduskasvu ja tööhõive integreeritud suuniseid ning mõnikord tehakse seda vaid vähesel määral. Eriti seoses globaliseerumise väljakutsetega tegelemiseks peab EL oma põhimõtetest kinni pidama, kuna see on ainus viis kaitsta oma konkurentsivõimet pikemas perspektiivis.
Kahjuks oleme viimasel ajal näinud rohkem näiteid sellest, mida mina nimetaksin loominguliseks killustatuseks. Näiteks - ja ma räägin seda pr Harmsi teavitamiseks - kehtestades äärmiselt kõrged miinimumpalgad hoiab Deutsche Post, Saksamaa Post kõik konkurendid ametlikult liberaliseeritud turult eemal. Praegune finantsturgude tormilisus näitab ka, et ettevõtted pöörduvad raskuseid kohates liiga kiiresti riigilt abi paluma. Erafinantsinstitutsioonide, näiteks nagu Northern Rock Ühendkuningriigis või IKB Saksamaal, päästmine maksumaksja rahaga on majanduspoliitika eeskirjade järgi lubamatu viga. Pankade kasumid jäävad aktsionäridele ning mõnele töötajale makstakse suuri preemiaid samas kui kahjumid natsionaliseeritakse. Selline käitumine alahindab inimeste usaldust sotsiaalse turumajanduse süsteemi.
Riigi ülesanne on turgu toetada, võttes vastu kohase õigusliku raamistiku, kuid turu ülesanne on majandust soodustada ja tagada Euroopa konkurentsivõime.
Eoin Ryan
Proua president, viimane finantskeeris, mis raputas tarbija ja turu enesekindlust, tegi meile selgeks, kui oluline on kehtestada majanduskasvu jätkusuutlikud strateegiad. Selliste strateegiate ning meid eraldiseisvate riikidena ja ühisena tugevdavate koostöö- ja koordineerimispoliitikate omamine on alati olnud ELi õige lähenemisviis. Täna on siin räägitud paljudest Lissaboni strateegiale olulistest küsimustest, olgu see siis innovaatilisuse toetamine, õiglane konkurents, energiaküsimused, kliimamuutused, elukestev õpe või teadmistesse investeerimine.
Usun, et konkurentsivõime ja majanduskasvu suurendamine, ja püüdlus jõuda 3 %-ni, on äärmiselt oluline, kui tahame näha Euroopat kasvamas nii, nagu meie soovime. Arvan, et juba on saavutatud väga palju. Mõnikord oleme enda suhtes liialt kriitilised. Euroopas on viimaste aastate jooksul loodud rohkem kui 12-13 miljonit töökohta, mis on rohkem kui saavutatud Ameerika Ühendriikides.
Siiski, kui tahame jõuda valgustatud sotsiaalpoliitikani ja raha selle jaoks, peame oma majandused liberaliseerima. Ja see on üks küsimusi, mida me ei käsitle liikmesriikides eraldi. Arvan, et see on väljakutse: omada kasvavat majandust, nii et me saaksime kulutada raha valgustatud sotsiaalpoliitikatele.
Mikel Irujo Amezaga
(ES) Proua president, nõustun, et Lissaboni strateegia prioriteedid ja vahendid tuleks liikmesriikide ja pädevate institutsioonide eelarvetes selgemalt määratleda. Tuleks põhjalikult uurida kogu haridus- ja koolitussüsteemide ahelat, ning üldkultuuri ning teadusliku ja tehnilise koolitusega seonduv sisu peaks olema võimalikult kvaliteetne, eesmärgiga võimaldada inimestel kohaneda muudatustega laiemas olukorras ning edendada kodanikuosalust, kvaliteetsemaid töökohti, ettevõtlikku vaimu ja innovaatilisust.
Omakorda on vaja uurida demograafilisi muudatusi ning nende mõju riigi rahakotile, tööturule ning tervishoiuteenuste osutamisele. Sarnaselt peavad tööturu innovaatilist reformi suunama paindliku turvalisuse eeskirjad, mis soodustavad konkurentsivõimet ja tagavad samal ajal kohase sotsiaalkaitse, kuid ei nooguta nõusolevalt selle koja parempoolsetele, nagu mu kolleeg Rebecca Harms oma sõnavõtus ütles.
Lõpuks on oluline, et liikmesriigid ja kõik pädevad institutsioonid vahetaksid tõhusalt parimaid tavasid, kuna see aitab kaasa eesmärkide sulandumisele kogu Euroopas.
Helmuth Markov
(DE) Proua president, volinik, te ütlesite, et oleme viimasel ajal rohkem töökohti loonud. Tõsi, kuid suurem osa neist on ebakindlad töökohad. Ütlesite, et tootlikkus on kasvanud. Tõsi, kuid seda ei ole kasutatud palkade suurendamiseks - mida oleks võinud teha - ega uuesti investeerimiseks. Ütlesite, et tõusev SKP on samuti märgiks sellest, et oleme õigel teel, et Lissaboni strateegia on see õige strateegia. Ütlen teile, et vaatamata teie poolt toodud kolmele positiivsele näitele ei ole me siiani üldse tulemusi näinud.
Meie kasum suureneb, kuid sissetulek palkadest ei tõuse; meie majanduspoliitika on jätkuvalt suunatud pakkumisele, mitte nõudlusele; meil ei ole adekvaatset siseriiklikku nõudlust. See tähendab, et Lissaboni strateegiaga on meil ikka veel samad probleemid, mis viie aasta eest, kolme aasta eest. Midagi ei ole muutunud. Kuidas saate siis öelda, et oleme õigel teel? Mida me saavutanud oleme? Ütlesite ka, et peame toetama VKEsid. Sellisel juhul paluksin teil pöörduda oma kolleegi hr Mandelsoni poole. Mis oli tema panus Euroopa globaalsesse strateegiasse? See, et turud tuleb avada suurtele, kõikjal maailmas tegutsevatele ettevõtetele. Ei sõnagi VKEde kohta!
Rakendame liikmesriikides maksureforme, mis annavad eelise kapitaliühingutele. Neile kohaldatakse maksuvabastust. Nii saadud kasumit aga ei edastata riigi majandusele. Ütleme, et töötajad peavad olema paindlikud. Nad peavad leppima sellega, et teenivad vähem raha. Nad on seda aastaid teinud. Kui kasum suureneb, tuleks ka neile võimaldada nende osa. Seda aga ei juhtu. Pangad spekuleerivad halastamatult ja väga suur osa suurte ettevõtete kasumist investeeritakse finantskapitalina, kuna kasumipiirid on seal kõrgemad, selle asemel, et tagasi tootmisse pöörduda. See on Lissaboni jaoks vale tee.
Kui ma tahan raha, siis mina ELina või liikmesriigina pean samuti nõudma suuremaid laekumisi maksudest. Seda saan aga ainult valdkondades, kus on võimalik koguda piisavalt makse. See oleks Lissaboni strateegiale õige lähenemisviis: majanduspoliitika radikaalne uuesti läbimõtlemine. Kui me jätkame nii, nagu teie ette panete, ei lahenda me ELis seda probleemi.
John Whittaker
Proua president, Lissaboni tegevuskavast rääkimisel ei ole tõesti üldse mõtet, kuna igal aastal viimase kaheksa aasta jooksul on üldiselt tunnistatud, et see ei ole hästi toiminud.
See aruanne oma suure nimistuga selle kohta, mida EL peaks tegema, läheb täiesti teemast mööda. Selle asemel, et EL oleks jõud, mis soodustab kasvu ja tootlikkust, on EL see, mis oma pideva vahelesegamisega ettevõtlusse hoiab Euroopa majandusi tagasi.
Veel üks punkt, mida eirati on see, et ELi erinevatel majandustel on väga erinevad struktuurid ja toimimisviisid. Ei ole mõtet rääkida Euroopa majandusest kui ühest üksusest. Kõrvutage Saksamaa, kes naudib tagasihoidlikku majanduskasvu, ELi lõunapoolsete riikidega, kus valitseb suur puudujääk kaubanduses, elamumajanduse õitseng on kokku varisemas ja valitsused on suurtes võlgades. Need riigid vajavad hädasti madalamaid intressimäärasid ja devalveerimist, mida ei ole võimalik teostada, kuna nad kõik kuuluvad euroraha piirkonda. Kui Euroopa Keskpank vähendab abi osutamiseks intressimäära, peab see eirama oma inflatsioonieesmärki, mis ei meeldiks kindlasti sakslastele.
Kindlasti oleks võinud pöörata veidi tähelepanu nendele olulistele küsimustele selle asemel, et lisada veel miljoneid sõnu Lissaboni strateegia steriilsele arutelule. Kuid ma arvan, et see rõhutaks majandus- ja rahaliidu nõrkust, mis seisneb selles, et ühine raha ei ole jätkusuutlik pikaajaline korraldus sõltumatute valitsustega erinevate majanduste rühmale.
Frank Vanhecke
(NL) Proua president, me kõik teame, et Euroopa peab arenema teadmistepõhiseks majanduseks, mis suudab paremini konkureerida maailmaturgudel. Me ei pea siin uksi lahti lööma, oleme kõik sellega nõus. Millega me aga ei ole nõus on näiteks asjaolu, et komisjon näeb uut majanduslikku rännet laiaulatuslikult kõige olulisema viisina Lissaboni eesmärkide saavutamiseks. See on absurdne. Meil on Euroopas piisavalt annet. Eelkõige on meil Euroopas mõned kümned miljonid töötud inimesed ja seda on rohkem kui küllalt. See on suur väljakutse, millega on silmitsi valitsused ning äri- ja tööstusmaailm. Ja lisaks ei taha keskmine eurooplane tõesti näha uut immigratsioonilainet. Ta tahab näha, kuidas juba siinviibiv suur hulk välismaalasi integreeritakse, omaks võetakse ja kaasatakse tööhõiveprotsessi.
Jah, taas kord pole komisjonil õigus. Mäletan, et Euroopa Komisjon ütles mõne kuu eest, et Belgia poliitiline kriis aeglustab Lissaboni eesmärkideks vajalikke reforme. Tegelikult juhtus vastupidi. Tegelikult tõestas Belgia poliitiline kriis Belgia riigi läbikukkumist ja see asjaolu Belgia olemasolu kohta takistab Flandrial oma tööhõiveseadust ja tööturgu tänapäevastada, sotsiaalseid kulutusi vähendada, oma makse lihtsustada ja vähendada just selleks, et saavutada need Lissaboni eesmärgid. Kuid muidugi ei ole Euroopa Komisjoni jaoks õige tunnistada, et Belgia takistab nii Flandriat kui Vallooniat.
Cristobal Montoro Romero
(ES) Proua president, volinik, hr eesistuja, meie ees on jälle ELi jaoks keeruline hetk, kui seisame silmitsi keerulise majandusliku olukorraga ja hakkame visandama majanduspoliitikat olukorras, mida iseloomustab nõrgenev majanduskasv, mis iseenesest on vastus majanduslike tegutsejate: tarbijate, ettevõtjate ja eriti väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete enesekindluse puudumisele.
Samuti, lisaks raportööri tänamisele, lisaks meie rahuolu väljendamisele teiste fraktsioonide, eriti sotsialistliku fraktsiooni positiivse suhtumise osas, kellega jõudsime ulatuslikule kokkuleppele majanduspoliitika visandamiseks, soovib minu fraktsioon, Euroopa Rahvapartei fraktsioon rõhutada ELi ning Euroopa majanduse tugevdamise asjakohasust, toetades ja pühendades end majandusreformidele. Selleks toetame komisjoni tema püüdlustes kasutada integreeritud suuniseid põhireformide lihtsustamiseks, et toetada uut enesekindluse raamistikku, mis võimaldaks toime tulla raskustega, mis hetkel meie ees seisavad.
Uus raamistik, mille eesmärgiks on partneritega kokku lepitud tööreformi, VKEsid ning töökohtade loomist julgustavad maksureformid. Lühidalt öeldes on selle raamistiku eesmärgiks reformid, mis lihtsustavad siseturu rajamise lõpuleviimist, mis on parim viis majanduskasvu stimuleerimiseks ELi töökohtade loojana.
Selles osas tahaksin ka toonitada, et protektsionismile tuleb ei öelda, seda punkti kaitseme me oma poliitika seisukohas ning pooldame seda, et saaksime viimaks panna aluse ELi majanduskasvule, mis loom töökohti, mis on Euroopa integratsiooni tõeliseks alustalaks.
Edit Herczog
Proua president, pärast pikka arutelu on meil lõpuks tekst, mida meie, sotsialistid, toetada saame ja me tervitame seda kompromissi Lissaboni resolutsiooni küsimuses.
Lubage mul aga alustuseks väljendada oma isiklikku seisukohta, mis on järgmine: idee olemasolu ei tähenda veel lahenduse olemasolu. Kõik sõltub teostusest. On vaja kaks ja kaks kokku panna. 2000. aastal oli Lissaboni idee hea ja väga õigeaegne. Samuti ei suutnud me leida paremaid sihtmärke, kui leidsime 2005. aastal strateegia läbivaatamise ajal. Kuid teostust ennast vaadates - eriti vaadates seda läbi aja ning täieliku otsuste langetamise ahela kõrval - on lugu hoopis teine. Esimese viie aastaga võrreldes on toimunud edasiminek ja me oleme muutunud dünaamilisemaks, kuid tulemused on piiratud, võrreldes vajadustega ja globaalsete väljakutsetega, mis meie ees seisavad, ning võrreldes meie potentsiaaliga.
Meil on olnud häid algatusi ja edulugusid, näiteks majanduskasvu ja töökohtade loomise programm või projekt "mõtle esmalt väikestele", ning on olnud seadusandlikku edu - teenuste direktiiv, finantsturgude reguleerimise järelevalve, kliimamuutuste poliitika ja uus energiapakett, kui mõned siin ära mainida. Kuid üldine tunne on puudu ja pühendumus ise puudub samuti. Euroopa institutsioonides näeme me seda väljendi "tegevuskavaga ühendamine" sagedamas kasutamises. Seda võib täheldada väga nigelas huvis teema vastu eelmise nädala riiklike parlamentide ühisel istungil, ja samuti võib seda näha lihtsalt eurobaromeetri näitajaid vaadates.
Tahaksin ära tuua kahed eurobaromeetri näitajad. Niinimetatud optimismi indeks on viimase 9 kuu jooksul 9 punkti langenud, 26-lt 17-le. Samuti, kui vaatate teisi peamisi tegevusnäitajaid, siis näete, et tööhõive optimismi indeks on viimase 9 kuu jooksul langenud kolme punkti võrra, kukkudes +4-lt +1-le. Edasi vaadates näete, et Lissaboni strateegia põhielemendid on viimaste küsimuste seas, mida inimesed kõige olulisemaks peavad. See tähendab, et kaheksa aastat pärast Lissaboni ei usu Euroopa kodanikud, et EL suudab tagada kohased vastused nendes küsimustes.
Nii on Lissabon ikka meie dokumentides, kuid kindlasti mitte meie südames ja meelel. 21. sajandil ei langetata otsust kontinentidevahelises võistluses ainult loodusvarade ja energiaallikate või finantsressursside põhjal. Võitja määravad hoopis inimkapital ja inimressursid. Kogu elanikkond kvantitatiivselt ja selle teadmiste terviklikkus kvalitatiivselt otsustavad koos ühenduse tugevuse. Meil on veel palju teha teadmiste tekitamise osas, teadmiste suunamise osas ja inimeste motiveerimise osas ühendusena. See on ühendus, mida peame vaatlema tervikuna ja me ei tohi lubada kellegi diskrimineerimist. Me ei tohi kedagi kõrvale jätta, olgu ta noor või vana, mustanahaline või heleda nahaga, rikas või vaene. Me vajame kõiki - inimesi tervikuna. 21. sajandil on kesksel kohal tõelised inimesed, kuid siiski ei ole komisjoni president täna siin, et sellest rääkida...
(President katkestas kõnelejat)
Lena Ek
Proua president, pärast seitsme aasta pikkust tööd on Lissaboni strateegia osaliselt läbi kukkunud. Seda suuresti rakendamise raskuste tõttu. Toon teile siseturu kohta mõned näited.
Energiapaketi küsimuses pidime koostama täiesti uued õigusaktid. Kui otsustasime suurendada teadusuuringute eelarverida, saime üksnes 50 % sellest, mida olime otsustanud, et vajame. Siin on tegemist Euroopa innovaatilisuse paradoksiga, kuhu me raha suunasime, kuid me ei saavuta soovitud industrialiseerimist ega töökohti.
Rääkisime kiitvalt VKEdest, kuid need võitlevad siiani samade määrustega, millega globaalsed tööstusedki.
Teame, et sooline võrdõiguslikkus parandab majanduskasvu, kuid meil on selles osas ikka veel palju teha. Teame et, et transpordisektor on Euroopas väga kehval järjel ja et meil on veel palju teha, kui asi puutub raudteedesse ja transpordikiirusesse läbi Euroopa. On aeg seda kõike muuta. Esimesena, hr Turk ja hr Almunia - ja võib-olla peaksite selle sõnumi edastama ka hr Verheugenile - peaksite kaaluma, milline saab olema kliimamuutuste resolutsiooni tekst kevadisel tippkohtumisel.
Oleme kõik nõus, et kliimamuutus võib olla kõigile pooltele kasulik olukord, kus me saame lahendada keskkonnaprobleeme ja luua uusi töökohti. Oleme selles küsimuses juba parlamendis langetanud otsused ja nüüd ootame me, et näha, mida teevad komisjon ja nõukogu kevadisel tippkohtumisel.
Töötuid eurooplasi on ikka veel 18 miljonit, enam kui 18 miljonit töötut, ja me teame, et VKEd, keskkonnasäästlikud tehnoloogiad, innovaatilisus ja teenused saavad luua vajalikud töökohad. Kas te annate neile selle võimaluse?
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
(PL) Proua president, selles Lissaboni strateegiat käsitlevas arutelus tahaksin esiteks märkida, et minu arvates ei ole piisavalt arvesse võetud Ameerika finantskriisi mõju Euroopa majanduskasvu ja töötuse tasemele. Kuigi liikmesriikide esitatud SKP prognoosid 2008. ja 2009. aastaks on madalamad kui 2007. aastal saavutatud kasvumäär, näib, et tegelikkus saab olema veel halvem.
Minu teine märkus on selle kohta, et Ameerika Ühendriikide valitsus ja föderaalreserv reageerisid jõuliselt ja välgukiirusel. Valitsus pakkus ettevõtetele ja tarbijatele 150 miljardi dollari ulatuses toetust ning mitu korda intressimäärasid kärpides tagas keskpank selle, et tegelik põhiintress oli negatiivne.
Kontrastina jätavad ELi liikmesriikide valitsused, Euroopa Keskpank ja teised keskpangad mulje, et nad on rõõmsad majanduskasvu aeglustumise ja euro tugevnemise üle. Tuleb nõustuda aruande järeldusega vajaduse osas kanda tööga seotud maksukoorem üle keskkonnaga seotud maksudele, kuid ilmselgelt lükata tagasi ettepanek koordineerida ettevõtete tulumaksumäära liikmesriikides.
Sahra Wagenknecht
(DE) Proua president, daamid ja härrad, on tõsi, et Euroopa majanduse ees on tõsised probleemid. Kriisid maailma finantsturgudel, tõusvad energia- ja toiduainete hinnad, uimane siseriiklik nõudlus palkade dumpingu ja ühiskondlik röövi tulemusena, ebakindla tööhõive suurenemine - need on kõik probleemid, millega tuleb kiiresti tegeleda. Siiski ei mainita neid antud aruandes.
Meile tuletatakse meelde, et sissetuleku suurenemine peaks toimuma samas tempos keskmise tähtajaga kasvuga tootlikkuses. Siiski nõuab aruanne samal ajal neoliberaalsete struktuurireformide jätkamist, s.o just nende reformide jätkamist, mis tekitasid need probleemid, mis täna meie ees seisavad. Töökohtade loomise asemel riikliku investeerimise kaudu avaldatakse veel enam survet töötajatele ja töötutele, töötundide arvu suurendatakse ja kaitset ebaõiglase vallandamise eest õõnestatakse veelgi.
Selle asemel, et tegutseda finantsturgude ja kapitalitehingute reguleerimiseks, peame abitult pealt vaatama, kuidas praegune finantskriis üha levib. Ja selle asemel, et teha lõpp liberaliseerimispoliitikale, mis on suuresti põhjustanud hindade tõusu energiaturgudel, peame me põikpäiselt jätkama erastamist ja dereguleerimist.
Meie fraktsioon ei hääleta selle aruande poolt. Me ei poolda aruannet, mis toetab neoliberaalset tegevuskava, trambib sotsiaalsetel õigustel ja tekitab uusi kriise. Tegelikult vajame me radikaalselt erinevat majanduspoliitikat, milles töötavate ja töötute inimeste huvid tuleksid enne kasumit taotlevate suurte ettevõtete omi.
Patrick Louis
(FR) Proua president, daamid ja härrad, teadmistepõhise majanduse tahtmine on hea, kuid mitte piisav. Kasv otsestes või lisatöödes sõltub lihttöö traditsiooniliste vormide jätkusuutlikkusest, kuid need tööstuste puhul märgatakse pahesid. Kuna nende konkurentsivõimet ohustab juba meie ühiskondade suurenevad bürokraatlikud kulutused, lämmatatakse neid euro haldamise absurdsel viisil, mis tekitab konkurentsivõimelise lisasissetuleku riikidele, kellel ei ole mingit tõsist sotsiaal- või keskkonnapoliitikat.
Mudel on tagurpidi. Oleme ELi sees sotsialistid ja väljaspool liberaalsed, kuigi tegelikult vajame suuremat kaitset ülejäänud maailma eest ja suuremat vabadust selles maailmas. Faktid teevad selle selgeks. Lissaboni strateegia ei toimi Euroopa majanduste asümmeetria tõttu, kasvava konkurentsisurve ja kapitaliturgude liigse liikuvuse tõttu.
Jätame seega sinnapaika mittemotiveeriva müüdi Euroopa sotsiaalstrateegiast, mis tagab jõukuse kõigile. Taime ei ole võimalik kasvama panna seda lehtedest sikutades! Lahendused ei tule mitte Brüsselist, vaid vabast koostööst ja liikmesriikide oma tervest mõistusest. Need on meie juured meie riikide mullas, mis annavad meile teadmisi, tundlikkuse, mõistuse ja tugevuse tänaste väljakutsetega tegelemiseks. Sel konkreetsel juhul ei vii jõuluvanale saadetud kirjad meid kuskile.
Malcolm Harbour
Proua president, olen selle täiskogu aruteludel osalenud esimese Lissaboni strateegia ajast ja kuulun ka selles parlamendis Lissaboni koordineerimisrühma. Üks aspekt, mida olen pidevalt nõudnud, on et komisjon teravdaks oma tähelepanu Lissaboni strateegiale ja kehtestaks selgelt määratletud prioriteedid. Ma ei usu, et keegi oleks siiani seda maininud või komisjoni selle tegemise eest kiitnud. Nüüd on meil ühenduse Lissaboni programm 10 prioriteetse tegevusega.
Pean mõningase kahetsustundega ütlema, et koordineerimisrühma liikmena arvan ma, et parlamendi resolutsioon on sihitud hoopis teise suunda. See resolutsioon, mis täna meie ees on, näib mulle venivamana ja ebaselgemana kui eelmised. Kahtlustan, et komisjon peab pettuma, sest ma märgin, et 10 prioriteediga ühenduse Lissaboni strateegias, mida te kindlasti kõik lugenud olete, kõlab üks peamisi komisjoni nõudmisi järgmiselt: "On ülioluline, et Euroopa Parlament, nõukogu ja Euroopa Komisjon nõustuksid strateegiliste reformieesmärkide ja -tegevuste osas". Mina nõustun sellega kindlasti. Loodan, et komisjon saab selle resolutsioonist välja jätta, sest ma usun, et suurem osa sellest on seal sees.
Siiski arvan, et üks õppetunde meie tööst komisjoniga on, et järgmine kord selle strateegia kallal töötades peame keskenduma nendele prioriteetsetele tegevustele, kuna mul on hea meel näha, et komisjon kavatseb nende osas tööd teha, säilitada nende stabiilsuse ja neid edendada. Üks osa probleemist, mis meie ees seisab on, et me saame hunnikute viisi dokumente - erinevaid teatisi strateegiate ja muudetud prioriteetide eri aspektide kohta. Need muudatused, need 10 prioriteeti erinevad nendest, mis meil olid eelmisel aastal. Peab ütlema, et see ei ole mingi moodus edasi liikumiseks.
Eelmisel nädalal osalesin ma raportöörina kohtumisel riiklike parlamentidega. Tahan vaid korrata, mida ütlesid paljud kolleegid: Lissaboni strateegia tegevus läheb siit üle riiklike parlamentide kätte, kuna nemad tuleb kaasata nende 10 prioriteetse eesmärgi elluviimisse ja see on midagi, mida me ka kaaluma peame. Tahan eriti tänada ministrit siin osalemise eest, mis näitab, kui tähtsaks nõukogu seda küsimust peab.
Anne Van Lancker
(NL) Proua president, hr eesistuja, volinik, ausalt öeldes olen pettunud sotsiaalsete eesmärkide vähesuse üle selles kevadise tippkohtumise nimekirjas, mille meile täna visandasite. Minu fraktsioon jääb seisukohale, et Lissaboni strateegia ja integreeritud suuniste tugevdamiseks on mitmeid häid ja olulisi põhjuseid. Kolm neist hõlmavad sotsiaalset mõõdet. On tõsi, et Lissabon on aidanud kaasa majanduskasvule ja töökohtade loomisele, kuid mitte kõik ei ole saanud osa selle hüvedest. Kuus miljonit noort lahkub koolist kutseoskusteta. Migrantidel, puudega inimestel on väga raske tööd leida, 16 % eurooplastest elab vaesuses. See tõestab, et majanduskasvu ja töökohtade loomise strateegia ei too automaatselt kaasa sotsiaalset kaasatust ja tasuvad tööd. Nii et me tahame näha, et Lissaboni strateegia sotsiaalseid mõõtmeid tugevdataks uute suuniste abil, mis tagaksid aktiivse sotsiaalse integratsiooni kõigile.
Teiseks, mitte kõik töökohad ei ole kvaliteetsed. Ohtlike töölepingute (ajutine töö, kohustuslik osalise tööajaga töö, agentuuritöö) hulk on märgatavalt tõusnud. Eriti naised ja noored takerduvad tihti madala kvaliteediga tööde otsa. Ja liikmesriikide kulutused aktiivsele tööhõivepoliitikale, toetusele ja koolitusele on pigem langenud kui tõusnud. Nii et liikmesriigid ei ole ilmselgelt veel taibanud, et tasakaalustatud paindliku turvalisuse lähenemisviis peab hõlmama kokkuleppeid, mis on nii paindlikud kui turvalised ja et aktiivne investeerimine inimressurssidesse on vältimatu eeltingimus turu segmenteerumise ennetamiseks. Tahame, et suunised hõlmaksid kõiki paindliku turvalisuse peamisi põhimõtteid, kaasa arvatud töökvaliteeti ja investeerimist inimressurssidesse.
Kolmandaks, Lissaboni programmi sotsiaalne mõõde on väga õbluke. Meile kinnitatakse, et koostatakse uus sotsiaalne tegevuskava ja on hea, et see peab olema Lissaboni paketi osa. Kuid me ootame, et Euroopa Komisjon teeks ettepaneku auahneks sotsiaalseks tegevuskavaks, ei avaldaks teatisi mitte ainult demograafia, koolituse ja rände kohta, nagu välja kuulutatud, vaid ka õigusaktide algatusi parandamaks tööhõive kvaliteeti ja tugevdamaks võitlust vaesuse ja sotsiaalse tõrjutusega. Igatahes, hr eesistuja, tahaksin näha, et kevadisse tippkohtumisse süstitaks veel veidi sotsiaalset ambitsioonikust.
Adina-Ioana Vălean
Hr president, üks Euroopa Parlamendi peamistest soovitustes on võidelda protektsionismi vastu nii ELi sees kui väljaspool.
Usun veendunult, et protektsionism pigem õõnestab kui kaitseb kodanike õigusi, kuid et Euroopa peaks esmalt heitma pilgu oma tagahoovi. Meie suurimaks prioriteediks peaks nüüd olema protektsionistlike barjääride eemaldamine ELis. Euroopa ühtse turu saavutamiseks peame tõhustama ühtse turu nelja põhivabadust, eriti tööliste vaba liikumist. Meie aruanne tunnistab, et paljud tööturud on jätkuvalt segmenteeritud ja et tööliste liikuvus on ikka väike. Küll on üllatus! Kas me oleme unustanud, et enamik uute liikmesriikide kodanikke vajab ikka veel teistes ELi riikides töötamiseks luba?
Neli aastat pärast "suure pauguga" laienemist oleme näinud vanade liikmesriikide tööturgude ulatuslikku segilöömist, ja ei mingit sissevoolu üleminekukitsenduste õigustamiseks. Vastupidi, keeruliste riiklike kvootide ja kvalitatiivsete kitsenduste levik liikmesriikides õõnestab Lissaboni strateegiat, mille eesmärgiks on tagada paindlikud turud ja liikuvam tööjõud.
Meile on jäänud vaid kaks aastat, et saada maailma kõige konkurentsivõimelisemaks majanduseks ja suurendada konkurentsivõimet ning luua rohkem töökohti ja edendada majanduskasvu, kuid ma olen lootusrikas. Minu kodumaal Rumeenias on keskmine majanduskasv olnud viimase viie aasta jooksul umbes 6 %, ja töötuse määr on langenud 4 %-le. Nüüd hakkame juba muretsema tööjõu puudumise pärast.
Piiride avamine kolmandate riikide töölistele on vajalik, kuid meie peamine prioriteet peaks olema esmalt ELi sisebarjääride kaotamine. Töölistele 12 uuest liikmesriigist tuleks anda eesõigus minna ja töötada ükskõik millises teises ELi riigis ning üleminekueeskirjad tuleks tühistada. Ei saa ju õigustada välistööliste kutsumist, kui me endi kodanikele kehtivad veel piirangud.
Piirangud ei ole põhjendatud ja need ei ole kooskõlas Lissaboni strateegiaga ning nende eemaldamine on ainus viis konkurentsivõimelise ja innovaatilise Euroopa saavutamiseks.
Andrzej Tomasz Zapałowski
(PL) Hr president, Lissaboni strateegia seab eesmärgid, mida me tulevikus saavutama peame, kui Euroopast peab saama paik, mis täidab oma kodanike soovid. Euroopa aga on ainult saar maailmakaardil ja kui maailma suurimad jõud ei saavuta sarnaseid eesmärke, tähendab veelgi enam soovitud muutuste kohaldamine - näiteks seoses kliimaga - lihtsalt, et me ise piirame oma tööstuse ja tootjate võimalusi, jättes kõrvale strateegia teised eesmärgid.
Euroopa demograafilise kahanemisega võitlemiseks teistelt kontinentidelt pärit immigrantide vastuvõtmine ja samas hävitades perekonna institutsiooni ja pereväärtused, on enesetapp, kuna see suurendab tulevikus kultuurikonfliktide tõenäosust. Sama kehtib paljudes teistes valdkondades. Euroopa suurimate riikide juhid räägivad kaubanduse liberaliseerimise vajadusest, püüeldes oma riikides majandusliku natsionalismi poole. Euroopa Liit peab lõpetama endale puru silma ajamise ja seisma ning võitlema maailma majandusturgudel, austades Euroopa traditsioonilist õigust ja tavasid.
Kyriacos Triantaphyllides
(EL) Hr president, lubage mul esitada lihtne küsimus. Kui palju tähelepanu pööratakse komisjoni aruandes strateegia uue etapi kohta töötajate, VKEde, noorte ja naiste sotsiaalnõuetele?
Kas lahenduseks on muuta kodanike nõuded täistööajaga turvalise töö järele paindlikeks ja ebakindlateks töökohtadeks? Ma mõtlen, et kas tööaja pikendamine ja pensioniea tõstmine on õige vastus suurenenud konkurentsivõimele selle asemel, mida meie usume: parem palk ja turvalised töötingimused, mis edendavad tootlikkust ja parandavad eelkõige elatustaset?
Mida tahavad noored ja naised? Kas nad tahavad pendeldada pidevalt koolituste ja töökohtade vahel või suuta oma kvalifikatsiooni kasutada? Usume, et siiski viimast.
Keskkonna- ja kliimamuutuste küsimuses on kasvuhoonegaaside heitkoguse vähendamise eesmärgis positiivseid elemente, ja seda rohkem kui Ameerika Ühendriikides ja teistes riikides. Kui aga kõigi riikide arengut ei seostata täielikult keskkonnakaitsega, ei ole tulemused süstemaatilised.
Lisaks, kas on võimalik nii soodustada riigi energia, elektri ja vedelgaasi pakkujate lagunemist kui väita, et see toimub ühiskondlikuks hüvanguks ja aitab saavutada energia iseseisvust - muidugimõista madalate hindadega? Kas tegelikult pole lugu just vastupidi?
Lõpuks tahaksin lisada, et teadusuuringud ja innovaatilisus ei saa olla lihtsalt turustatav väärtus; need kuuluvad avalikkusele ja nende üle tuleks eelkõige otsustada selle põhjal, kuidas nad teenivad ühiskonna edu. Järelikult on vaja riiklike investeeringute ja teadusuuringute tegelikku suurenemist. Me ei tohiks ohverdada teadusuuringute potentsiaali erakasu nimel.
Kathy Sinnott
Hr president, majanduslik konkurents on Lissaboni strateegia põhitegur. Lissaboni strateegia tugineb konkurentsile, konkurentsivõimele ja majanduskasvule ja kuigi konkurents on oluline iga elujõulise majanduse jaoks, pidage meeles, et konkurentsi põhiolemuseks on see, et keegi võidab ja keegi kaotab. Ellu jäävad ainult tugevad.
Üldiselt paneb see Euroopas ettevõtted end kokku võtma, oma tooteid ja teenuseid arendama ja globaalselt rohkem püüdma. Teisest küljest võib see globaalselt tähendada äärmist vaesust kaotajatele, kuid isegi Euroopas on see kaotamise küsimus oluline, et seda käsitleda, kuna ELis on kodanikke, kes kaotavad seetõttu, et nendeni ei jõua strateegia sätestatud hüved. Näiteks ollakse kaugel selliste eesmärkide saavutamisest nagu meie kodanikele töökoha tagamine ja nende vaesusest vabastamine. Tegelikult näitab statistika, et märgatavalt on suurenenud mitte ainult töötute hulk, seda eriti noorte seas, vaid suurenenud on ka sotsiaalne ebavõrdsus ja vaesus.
José Albino Silva Peneda
(PT) 2006. aastal nägi EL oma suurimat majanduskasvu pärast 2000. aastat. 2007. aastal kasvas EL rohkem kui Ameerika Ühendriigid ja mõned uued liikmesriigid lähenesid või isegi möödusid kahekohalisest näitajast. Nendele, kes väidavad, et Lissaboni strateegia reform on neoliberaalne ja selles ei pöörata enam tähelepanu sotsiaalküsimustele, on selge vastus: 2006. aastal kasvas tööhõive kolm korda nii palju kui viimase viie aasta keskmine, viimase kahe aasta jooksul loodi üle kuue ja poole miljoni uue töökoha ning 2009. aastaks peaks see arv kasvama veel viie miljoni võrra. Selliseid näitajaid ei ole nähtud alates 1980ndatest.
Mis veel, 2006. aastal suurenes Euroopa tootlikkus rohkem kui viimase viie aasta iga-aastane keskmine, ja esimest korda paljude aastate jooksul oli Euroopa tootlikkuse kasv suurem kui Ameerika Ühendriikides. Kuigi nende näitajate eest ei saa tänada vaid Lissaboni strateegiat, ei saa eitada, et see on olukorda soodustanud. Seega õnnitlen komisjoni Lissaboni strateegia koordineerimise eest väga keerulistes tingimustes.
Mis puutub tulevikku, siis Euroopa majanduse kasv saab vaatamata praegusele majanduskliimale jätkuda ja luuakse rohkem töökohti, kui lähiaastatel koordineeritakse liikmesriikide majanduspoliitikaid paremini, kui siseturgu edasi arendatakse, kui edendatakse sotsiaalset dialoogi, kui tootlikkusega koos tõusevad ka palgad, kui kehtestatakse tõhus finantsjärelevalve süsteem, kui edendatakse viiendat vabadust - teadmisi - ning kui, ja see on minu jaoks väga oluline, EL näitab selgeid märke soovist kaitsta oma huvisid, mis tähendab, et selle asemel, et globaliseerumist passiivselt kõrvalt vaadata, näitab EL, et on valmis mängima tähtsat rolli selle kontrollimisel.
Jan Andersson
(SV) Tänan teid väga, hr president, volinik ja hr eesistuja. Olen nõus, et Lissaboni strateegia on olnud edukas juba mitu aastat, kuid ma ei näe põhjust selle muutmiseks.
Teisest küljest on just nii nagu Udo Bullmann ütleb. Majanduskasv hetkel aeglustub ja inflatsioon suureneb. Olukord ei ole täiesti sirgjooneline. Teisalt aga on mõndagi juhtunud. Esiteks oleme korraldanud arutelu kliimapoliitika küsimuses, mis muudab poliitikaid meie kõigi jaoks ELis. Olen selles suhtes optimistlik, kuna see tähendab ka uusi investeeringuid ja uut tüüpi töökohti, mis on pikemas perspektiivis jätkusuutlikumad ja suurema teadmistepagasiga. See oleks pidanud rohkem kajastuma Lissaboni strateegias ja suunistes.
Teiseks oleme aastaid korraldanud arutelu paindliku turvalisuse küsimuses, mis on samuti andnud nõukogus häid suuniseid, kuid need ei kajastu integreeritud suunistes. Meil on ikka need samad vanad suunised. Oleks võinud kaaluda kogu asetleidnud protsessi.
Kolmandaks tahan mainida aspekti, mida mainis teiste seas ka Anne von Lanker. On tõsi, et asjad on mõnda aega ELis hästi läinud, kuid ei ole tõsi, et asjad on läinud hästi kõigi jaoks. Eksisteerib laiaulatuslik sotsiaalne tõrjutus. Samuti on töid, mis ei ole alati head ja millega ei teeni elatist. Euroopas on piirkondi, kus areng ei ole nii positiivne. Peame seostama integreeritus suunised sotsiaalse mõõtmega. Sotsiaalse mõõtme ja töökohtade ja majanduskasvu arendamise vahel ei ole mingit vastuolu. Need on üksteisele eelduseks.
Olle Schmidt
(SV) Hr president, ELi kasvamine on oluline, nagu ka see, et see kasv oleks tugev ja et loodaks töökohti. See loob ka tingimused meie liidu suuremaks õiguspärasuseks.
Viimastel aastatel on ELil läinud tunduvalt paremini kui varem. ELil on läinud näiteks paremini kui Ameerika Ühendriikidel. Teame, et siseturg ja koostöö euroraha küsimuses on kasvavale Euroopale loonud täiesti uued tingimused. Kuid nagu paljud on juba öelnud, on ikka veel palju teha.
Lubage ma toon konkreetse näite. See võib olla veidi marurahvuslik, kuid siiski: minu kodumaal on Rootsi valitsuse eesmärgiks olnud kasvupoliitika, mis on loonud pea 100 000 uut töökohta, osaliselt maksude kärpimise ja tööandjate panuste osas võetud sihtotstarbeliste meetmete kaudu. Üks konkreetne ettepanek käsitles tööandjate panuste vähendamist teenindusettevõtjatele mitmes sektoris, mis ei ole konkurentsivõimelised rahvusvahelisel turul. Sel moel loodeti luua 17 000 uut töökohta. Komisjon on nüüd tõhusalt sellele lõpu teinud, nõudes ettepaneku kitsendamist, mis muudab selle nii mõttetuks, et Rootsi valitsus on sunnitud selle tõenäoliselt üldse tagasi võtma.
Mul on raske mõista komisjoni tegevust kahel põhjusel. Eelseisvale globaalse majanduslangusele reageerivad paljud valitsused arusaadavalt erinevate stiimulipakettidega, et kaitsta tööhõivet ja ostujõudu. Ettepaneku eesmärgiks oli anda see hädavajalik tõuge äärmiselt alaarenenud Rootsi teenindussektorile, mille kohta loodeti, et see avaldab head stabiliseerivat mõju kogu meie majandusele. Arvan, et see ei ole sugugi kooskõlas Lissaboni strateegia üldolemusega. Kui me tahame saada konkurentsivõimeliseks majanduseks, kõige konkurentsivõimeliseks maailmas aastaks 2010, kas me ei peaks siis julgema katsetada uusi meetodeid? Tahan teilt otse küsida, volinikud, miks te takistate nii uute töökohtade loomist?
Wojciech Roszkowski
(PL) Hr president, kommunismiajastul tavatsesid poolakad öelda, et on kolm ontoloogilist kategooriat: olemine, mitteolemine ja plaanimine. Ja meie ütleme siin täna just nagu kommunistlikud plaanijad, et me peame tegema seda või toda, või et me peame saavutama sellise ja sellise eesmärgi, samal ajal ise eesmärkidele lähemale jõudmata. Ja nii takerdume me ilmsesse vastuolusse, mis valitseb arenenud riikides, sest nad muretsevad oma tippkeskuste - ehk tegelikkuses oma töökohtade - kaitsmise ning ühtekuuluvuspoliitika pärast, mida käsitletakse heategevusena.
Siiski näitab Aasia tiigrite - näiteks Hiina - majanduslik areng, et tulemusi saavutatakse teisiti: läbi investeeringute kaasaegsetesse tehnoloogiatesse madalate tootmiskuludega riikides. Kui me ei leia lahendust vastuolule ELi lähenemisviisis, jätkame strateegia osas sõnade loopimist, skandeerides täiel häälel "edasi!", seistes samas liikumatult paigal.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Proua president, on hea, et anname täna aktiivse panuse kevadisse tippkohtumisse ning asjad selgeks räägime. On hea, et sellest täna hommikul rääkisime ja oma ootused liikmesriikidele teatavaks tegime. Tahaksin toonitada, et meie strateegiat rakendatakse detsentraliseeritud tasandil, ettevõtetes, linnavalitsustes, piirkondades. Enam kui 66 % valitsuse kogukuludest läheb kohalikele ja regionaalprojektidele ja EPPi regionaalpoliitika koordinaatorina tean ma, et Euroopa vahendeid kasutades oleme alates 2007. aastast andnud asjadele märkimisväärse tõuke struktuurifondides ja regionaalpoliitikas prioriteete uuesti läbi vaadates. Oleme liikunud füüsiliselt infrastruktuurilt teadmistepõhisele infrastruktuurile, koolitusele ja innovaatilisusele. Räägime siin kõigi aegade suurimast ELi eelarvest, mis on 2013. aastaks rohkem kui 450 miljardit. Meie resolutsioon teeb selle fakti rõõmuga teatavaks. Ja regionaalkomisjon teeb sama oma samaaegselt avaldatud aruandes.
Kas tohiksin käsitleda veel üht aspekti, millest me täna hommikul seoses uue leppega rääkisime? Sotsiaalse ja majandusliku ühtekuuluvuse kõrval kinnitab see kolmandaks eesmärgiks territoriaalse ühtekuuluvuse. See tähendab, et prioriteediks saab kobarasse kogunemine, ettevõtete koondumine peamistes piirkondades. Kuid samas peame tagama, et oskusteavet ei kasutataks ära ainult ELi teatud piirkondades, vaid et see liiguks ka liikmesriikide teistesse piirkondadesse, mis ei tohi teistest maha jääda. Niisiis näen mina konkreetse vastusena regionaalset tegevuskava ja Lissaboni strateegiat investeeringuna teadmistesse ja konkurentsivõimesse, ettevõtlusse ja VKEdesse. Pooleli on palju programme, mida me saame kasutada näitamaks oma valijatele, oma inimestele ja äridele, et tegemist ei ole ainult Euroopa tegevuskavaga, vaid ka detsentraliseeritud partnerite tegevuskavaga.
Elisa Ferreira
(PT) Hr eesistuja, volinikud, daamid ja härrad, see niinimetatud eluasemelaenukriis on põhjustanud paljude argumentide kokkuvarisemise, mida eriti kordasid kõige liberaalsemad poliitikud. Lõppude lõpuks ei reguleeri turud end ise, kahjum ei mõjuta vaid inimesi, kes teadlikult ja nimelt osalevad keerulistes riskantsetes õnnemängudes, ja Euroopa hea käitumine ei taga immuunsust väliste murrangute osas. See on vaid üks paljudest näidetest, mille põhjal soovitada, nagu ka sotsialistide fraktsioon väitis, et Euroopa peaks määratlema strateegiad ja poliitikavahendid, mis on kooskõlas eesmärkidega ja rolliga, mida Euroopa soovib täita globaliseeruva majanduse keerulises kontekstis.
2000. aastal määratlesime me põhieesmärgi Lissaboni strateegia kaudu, mida on nüüdseks muudetud. See eesmärk kehtib ikka veel, kuid selle täitmine on puudulik. Eesmärgiks oli, et kahe aasta pärast, 2010. aastal, peaks Euroopa olema kõige konkurentsivõimelisem piirkond maailmas, tuginedes teadmistepõhisele majandusele, mis tooks kaasa suurema sotsiaalse ühtekuuluvuse ning rohkem ja paremaid töökohti. Nüüd on väljakutsed kiireloomulisemad ja mõned järeldused on selged: esiteks tuleb täide viia majanduspoliitika üldsuuniste ja Lissaboni strateegia ühendamine; teiseks tuleb leida tasakaal poliitikasuuniste ja võime vahel reageerida olukordades kiiretele muutustele, eriti kliima, energia, finantsturu arengu, väliskaubanduspoliitika või valuutakursside rolli küsimuses; kolmandaks on nüüd strateegia üheks peamiseks ebaõnnestumiseks sotsiaalse ja ruumilise sulandumise eesmärkide saavutamata jäämine.
Lõpuks ja kokkuvõtteks, välise konkurentsivõime tagamine ja selle ühildamine sisemise ühtekuuluvusega nõuab tõhusamaid sekkumismehhanisme. Tõhus majanduspoliitika kooskõlastamine majanduskasvu ja töökohtade loomise eesmärgil on vaid üks neist. Uue tegelikkuse valguses tuleb ümber hinnata sotsiaal-, haridus-, uuringu-, teadus- ja tehnoloogiapoliitikad. Selles seisnes sotsialistide fraktsiooni panuste olemus, mida komisjon ja nõukogu loodetavasti tervitavad. Eelkõige vajame me ja ootavad inimesed edulubaduste teokstegemist. Ainult siis on nende lootusel ja usaldusel Euroopa tulevikku mõtet ja see jääb püsima.
Anneli Jäätteenmäki
(FI) Hr president, kaheksa aastat pärast eesmärgi seadmist võime kindlalt öelda, et EL seda eesmärki ei saavuta. Konkurentsivõimelisuse eesmärgiga on kaasnenud rohkem propaganda kui konkreetne tegevus. Euroopa vananeva rahvastikuga on Lissaboni strateegia eesmärkide saavutamine tegelikkuses suureks väljakutseks, eriti kuna konkureerivad riigid ja piirkonnad ettepoole rühivad.
Võime ka õigustatult küsida, kas kõige konkurentsivõimelisem majandus oli ikka realistlik eesmärk, isegi sellisena, nagu see algselt oli, või kas see on selline eesmärk, mille poole me Euroopas iga hinnaga püüdlema peaksime, eirates kõiki teisi väärtusi. Siin tahaksin lihtsalt märkida, et Euroopas on 18 miljonit töötut ja töötuse määr noorte seas on teatud piirkondades väga kõrge ehk 25 %. Kahjuks ei ole ma märganud, et ELi juhid selles küsimuse üle väga muret tunneksid, või et nad sellest huvitatud oleksid. Sellest hoolimata on väga oluline hoolitseda nende noorte inimeste ja töötute eest.
Ryszard Czarnecki
(PL) Hr president, kas Lissaboni strateegia näol on tegemist mingisuguse jänesejahiga? Kas me tahame jänest taga ajada või ta tegelikult kinni püüda? Mulle näib, et põhiülesandeks on saavutada usk Euroopa institutsioonidesse, mis Lissaboni strateegiat kavandavad. Selleks on väga vaja, et majanduskasvu vilju jagataks võrdväärsemalt kui minevikus.
Oleks tõesti väga halb, kui Lissaboni strateegiat hakataks seostama veelgi suuremate sotsiaalsete ja majanduslike kontrastidega. Nõustun eelmiste sõnavõtjatega, et kui see juhtub, lükkavad strateegia tagasi mitte valitsused, vaid ELi kodanikud.
Piia-Noora Kauppi
Hr president, tänane arutelu näitab, kui delikaatse küsimusega Euroopa Parlamendi jaoks tegemist on. Päevateema on meie jaoks raison d'être. See hõlmab eurooplaste heaolu tulevikus.
Meil on oma erinevad arvamused tööriistakoti osas - kuidas saavutame Lissaboni eesmärgid - kuid ma arvan, et kõik siin täiskogus soovivad need eesmärgid saavutada. Kuigi ma nõustun pr Jäätteenmäkiga, et kahjuks ei ole me väga palju edusamme näinud.
Arvan, et peame rääkima kahest erinevast tegutsemistasandist. Esiteks Euroopa tasandil on ainult üks põhiline asi, mida peame tegema konkurentsivõime suurendamiseks ja selleks on ühtne turg. Euroopa siseturg on globaalses kontekstis konkurentsivõime suurim innustaja. Samuti on meil palju bürokraatiat ja me peame tegema tööd oma VKEdega - need on väga olulised Euroopa edu seisukohast.
Siis peame muidugi keskenduma asjadele riiklikul tasandil, liikmesriikide tasandil, ja siin on vaja palju rohkem tegutseda kui viimasel ajal ette on tulnud, eriti seoses tööturu struktuurireformidega. Kuulasime täna Rootsi peaministrit, kes kõneles struktuurireformide tähtsusest tööturul, seda ka demograafiliste muutustega toimetulemisel. Arvan, et on ilmselge, et liikmesriigid ei ole selles osas oma kohust täitnud.
Samuti arvan, et fiskaalpoliitika ja makroökonoomika vallas peame lõpetama eelarvepuudujääkide ajajärgu. Peame tõsiselt oma makroökonoomika kallal vaeva nägema. Seda ei saa teha EL, kuigi meil on ühine valuuta. Seda peavad tegema liikmesriikide poliitikud.
Lõpuks tahaksin tänada pr Starkevičiūtėt, kelle aruanne on minu meelest imetlusväärne. Finantsteenused on siseturu alustalaks. Finantsteenustele tuleb pöörata palju rohkem tähelepanu, seda ka Euroopa tasandil.
Pervenche Berès
(FR) Hr president, usun, et sel aastal on meie arutelu tõesti päris oluline, kuna me vaatame üle Lissaboni tsüklit.
Saan lõpuks aru komisjoni lähenemisviisist, mille kohaselt kõik on hästi ja meil ei ole vaja teha muudatusi, kuna Euroopa majandus on olemuslikult tugev. Ütlete seda, sest Ameerika majanduse olukorraga võrreldes on meie majandus tõesti põhiolemuslikult palju tugevam. Siiski tahaksin lisada, et suuniste uuesti määratlemine oleks 27 riigi seas suhteliselt keeruline.
See ei ole aga veel kõik. Ameerika majanduse olukord mõjutab kõiki ELi liikmesriikide majandusi ning eriti võib-olla euroraha tsooni majandust. Samuti peame arvesse võtma uusi seaduslikke strateegilisi sihtmärke keskkonna ja energia vallas, mille riigipead ja valitsusjuhid võtsid vastu eelmise aasta märtsis. Kõik silmitsevad finantsturgude tormitsemist, kui leebelt öelda, ja hindavad selle mõju nendele turgudele ja selle tagajärgi tegelikule majandusele.
Teeme seega ettepaneku ametlikult lisada need kolm elementi suuniste ülevaatusesse. Hr Turk, kui kohtusime teiega möödunud aasta novembris Ljubljanas ütlesite meile: "Öelge meile, mida Euroopa Parlament tahab". Nüüd me ütleme teile, me tahame, et suunised arvestaksid rohkem majanduspoliitikate koordineerimise, kliimamuutuste ja finantsturgude järelevalvega. Kui selle saavutamiseks saaks veel midagi teha, näeksime seda kui edasiminekut meie võimekuse parendamisel majanduspoliitika kooskõlastamiseks ja seega suuniste kohaldamiseks.
Kuid see ei ole kõik, volinik! Soovime ka suuremat järjepidevust suuniste ja kõigi teiste komisjoni käsutuses olevate vahendite vahel tagamaks, et seda strateegiat, mida me koos määratleme, saaks rakendada ELile antud valdkonnas kättesaadavaid vahendeid kasutades.
Charlotte Cederschiöld
(SV) Hr president, volinik Verheugen, daamid ja härrad, Lissaboni strateegia aeglane algusetapp on nüüd läbi saamas ja see hakkab tekitama optimismi ja tahet, mis on täpselt see, mida vajame. Autorid keskendusid edukalt olulisele ega lasknud end häirida parlamendi probleemist kõigega venitada.
Globaliseerumise eesmärkide saavutamiseks on erinevaid viise. Mõned peitsid pead liiva alla nagu jaanalinnud ja lootsid, et kõik saab korda. Teised on targemad ja, nagu selle raporti autorid, näevad võimalusi ja parandavad oma suutlikkust.
Kõige kiireloomulisem ja olulisem asi hetkel on tagada vähemalt, et liikmesriigid täidaksid oma kohustusi. Siia kuulub siseturu kontrollimine, samuti kontrollimine, et liikmesriigid rakendavad ja täidavad vastu võetud otsuseid, tagades, et eeskirjad on hästi põhjendatud, mitte liiga keerulised ja mitte liialt kulukad VKEdele. Samuti peaksime järgima olulisi aspekte nagu lihtsustamine, võrdlusuuring, võrdlus ja konkurents.
Vajalik on ka tihedam koostöö asutuste vahel kohalikul ja regionaalsel tasandil. See on kasulik kodanikele, kasulik ettevõtetele ning soodustab integratsiooni. See nõuab vaba liikumise süstemaatilist järelevalvet, nii et saaksime edendada teenindusturgu.
Järgmine samm on tulemuste mõõtmine. ELi õiguspärasus seisneb oma kodanikele elukvaliteedi tagamises. See nõuab stimuleerivat ettevõtluskliimat, mida Lissaboni strateegia luua aitab, kui seda väga täpsel rakendatakse. Komisjon peab liikmesriikidele survet avaldama.
Lõpuks olen veendunud, et komisjon leiab mõistliku lahenduse Rootsi probleemile, mis on seotud tööandjate panustega.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Hr president, daamid ja härrad, majanduskasvu ja stabiilsuse leppe reform ja Lissaboni strateegia taaskäivitamine, mis määratleb Euroopa prioriteetidena majanduskasvu ja jätkusuutliku tööhõive, on andnud tulemusi alates 2005. aasta kevadisest istungjärgust.
Euroopa on kohaldanud ühist tegevuskava ja nagu hr Almunia ütles, nägi selle esimene kolme aasta pikkune tsükkel majanduskasvu suurenemist, töökohtade loomist, riigi rahanduse parendamist ja Euroopa majanduse kasvupotentsiaali suurenemist.
Kuigi tulemused on liikmesriigiti erinevad, on üldine toon positiivne. Olin tõeliselt üllatunud, kui kuulsin üht kolleegi väitmas, et ringi ruuduks muutmine on ilmvõimatu, et on võimatu kasvada, luua töökohti, suurendada sotsiaalkaitset ja säästa. Selle kohta saab tuua näiteid ELis toimuvast ja mina ise tunnen muidugi kõige paremini Hispaania tegevusega.
Euroopa Komisjon väitis, et Hispaania on teinud edusamme oma riikliku reformiprogrammi rakendamisel, on saavutanud tööhõivemäära, mis on 66% kõrgem kui Euroopa keskmine näitaja kolm aastat ajakavast eest, suurendanud investeeringuid teadus- ja arendustegevusse ning kajastanud kõik ülejäägid kõigil eelarveaastatel. See on parim näide Lissaboni strateegia edust, mis on tugevdanud Hispaania majandust ja aidanud kaasa pretsedenditule ühinemisele sellisel määral, et Hispaania on hetkel 105 % võrra ühenduse keskmisest näitajast ees.
Selle põhjal peame täna säilitama samad strateegilised eesmärgid, mis tuginevad globaliseerumise kiirendamisele ja rahvastiku vananemisele. Selle saavutamiseks on vaja toonitada sotsiaalset mõõdet.
Euroopa, mis on teadmisteühiskond, peab kehtestama teadmistevabaduse, tegema tegelikkuseks digitaalse kaasamise ja edendama sotsiaalset mõõdet täiustades inimeste põhioskusi, andes VKEdele võimalused ja kehtestades sotsiaalsete normidega paindliku turvalisuse mudeli.
Vaja on käsitleda ka küsimusi, mis on hiljuti esile kerkinud, nagu eluasemelaenukriis ja kütuse- ja toiduainete hinnad, aga seda tehes peame meeles pidama, et meie positsioon on tugevam, et järgmisel aastal tähistame euro kümnendat aastapäeva ja et me peame tugevdama rahvusvahelist majanduslikku koostööd.
Françoise Grossetête
(FR) Hr president, me kõik teame ja peame tunnistama, et Lissaboni strateegia ei ole võimaldanud meil saavutada loodetud edu. Seepärast peame täna uuesti rääkima strateegia muutmisest.
Majanduskasv euro-tsoonis aeglustus dramaatiliselt 2007. aasta viimases kvartalis ja see tekitab Euroopale probleeme. Nii et kui Lissaboni strateegia järgmist tsüklit peaks saatma edu, peame me minema kaugemale, kui lihtsalt Euroopa probleemide diagnoosimiseni, me peame alustama nende ravimist selge valitsemistava kohaldamise teel. Strateegia järgmine tsükkel ei tohi olla vaid jälle üks bürokraatlik tegevus.
On oluline, nagu juhtus eelmisel nädalal, et valitseks tihedam koostöö riiklike parlamentide ja Euroopa Parlamendi vahel selle strateegia küsimuses. Kuna liikmesriigid leppisid kokku selles, mida igaüks tegema peab oma majanduse reformimiseks, peaksid nad endale võtma ka kohustuse oma reformide rakendamise käigust teada anda.
Siiani ei ole valdaval osal meie kaaskodanikest olnud õrna aimugi sellest, mida Lissaboni strateegia endast kujutab. EL peab seega vältima oma tegevuse ohustamist ajal, mil seisab silmitsi paljude väljakutsetega: 2020. aastast alates vähenev rahvaarv, majanduslik surve, energiahindade tõus, kliimamuutused ja sotsiaalne tasakaalutus.
Vajame seega juhtmeetmeid, et saavutada tõeline dünaamika ja edendada miljonite VKEde arengut ja kasvu uute töökohtade loomiseks.
Keskkonnaküsimuses tuleb meie ehitiste energiatõhususe osas kiiret edu saavutavatele meetmetele eraldada märkimisväärne eelarve, julgustades nii innovaatilisust ja seega ka uute töökohtade teket.
Pidage meeles, mida ütles Churchill ja mis peaks olema meie loosungiks strateegia järgmise tsükli ajal: "Ükskõik kui ilus strateegia ka poleks, vahepeal peaksite heitma pilgu ka tulemustele". Tõestades, et strateegia võib olla tõhus muutub EL oma kodanikele südamelähedasemaks. See on Euroopa mõte, kes kaitseb oma inimesi ja huvisid.
Donata Gottardi
(IT) Hr president, volinik, daamid ja härrad, tahaksin rõhutada mõningaid Euroopa Parlamendi ja eriti sotsialistliku fraktsiooni seisukoha põhiaspekte seoses üldsuunistega Lissaboni majanduskasvu ja töökohtade loomise tsükli lõpuleviimiseks.
Üks nendest aspektidest on vajadus siduda eelarve konsolideerimine, mis on iseloomulik stabiilsuspakti sulandumisprogrammidele, riiklike kulutuste kvaliteediga. Liikmesriikide kulutused tuleb ümber suunata ja kooskõlastada vastavalt strateegia prioriteetidele, et tagada makromajanduslik stabiilsus, jätkusuutlik majanduskasv ja täistööhõive saavutamine.
Riiklike kulutuste ümber suunamine, mille sihiks on liikmesriikides riikliku ja erasektori partnerluse algatuste kaudu koordineeritult ühised investeerimiseesmärgid, tuleb siduda teadus- ja arendustegevusega, hariduse ja koolituse, infrastruktuuri, transpordi ja energiaga ning see võib saada majanduskasvu ja konkurentsivõime strateegia põhiliseks liigutavaks jõuks, mille tõttu muutub Euroopa majandus tugevaks ja suudab vastu seista finantstormidele ja majanduse finantseerimise langusele.
Neile prioriteetidele suunatud riiklikud kulutused teevad võimalikuks konkurentsivõime ja tootlikkuse tõhustamise. Eriti tuleb tähelepanu pöörata seosele eelarvepoliitika ja tootlikkuse kasvu ning palgapoliitika vahel. Siin on sotsialistlik fraktsioon arvamusel, et tootlikkuse kasvu ja sellest tekkivad kasumi õiglase jaotamise vahel tuleb kehtestada tugev side, pidades silmas sotsiaalse ühtekuuluvuse tagamist.
Sotsiaalse ühtekuuluvuse põhiaspektiks on riikliku miinimumpalga kehtestamine. Selles suhtes olen veendunud, et Euroopa Parlament saadab homsel hääletusel välja tugeva ja otsusekindla signaali, kutsudes liikmesriike üles pühenduma strateegia konkreetsele ja õigeaegsele rakendamisele.
Gay Mitchell
Hr president, finantskriis ja rahaturgude pinguldumine on üle kandunud tegelikku majandusse ja kujutab endast tõsist probleemi, millega on vaja tegeleda. Finantsstabiilsuse foorumil on väidetud, et on tõenäoline, et meid ootab ees pikaajaline kohandamine, mis võib osutuda keeruliseks.
Euroraha piirkonna kasv aeglustub 2008. aastal. Eurogrupi president hr Jean-Claude Juncker ennustas, et kasv jääb sel aastal 1,6 % ja 1,8 % vahele, mis on võrreldes eelmise aastaga terve protsendipunkti võrra madalam. Globaalsete kaupade hinna pikaajaline ja püsiv tõus tekitab Euroopa majandusele lisaraskusi, kui nafta, terase, mineraalainete ja põhisaaduste hind kerkib ennekuulmatule tasemele, tekitades nii inflatsioonilist lisasurvet.
Euro on dollari nõrgenemise ajal tugevnenud, ja see mõjutab veelgi globaalset tasakaalutust ja Euroopa konkurentsivõimet ning kõik need tegurid loovad väga keerulise rahandus- ja fiskaalpoliitilise keskkonna. Kuid et me masendusse ei langeks vaatame parem, kui kaugele me jõudnud oleme. Möödunud sajandi esimesel poolel suri 60 miljonit eurooplast. Berliini müür langes 1990. aastal ja me oleme ikka veel integratsiooni algstaadiumis.
Sellest hoolimata, kui vaatame euroraha saavutatud edu ja üldiselt Euroopa Keskpanga edusamme ja selle inflatsioonisihtmärke ning madalat intressimäära, siis näeme, et suudame toime tulla et kõigist neist raskustest hoolimata ja saavutada endale seatud eesmärgid. Paluksin seega komisjonil oma 10-punkti-plaaniga edasi rühkida ja teha konkurentsivõimest selle märksõna. Euro kasutuselevõtust alates on loodud kuni 12 miljonit töökohta. Palun edendage ettevõtlust. Tehke töökoha loomisest kõige tulutoovam asi, mida ELi kodanik teha saab. See toob inimesed välja vaesusest ja viletsusest.
Dariusz Rosati
(PL) Hr president, meie arutelu leiab aset finantsturgude süveneva kriisi, majanduskasvu aeglustumise ja suureneva inflatsiooni taustal. Seega on veelgi olulisem rõhuda Lissaboni strateegia sätestatud struktuurireformide rakendamisele. Globaliseerumise väljakutsetega toimetulemiseks peame rajama teadmistepõhise majanduse ja investeerima haridusse ning inimkapitali loomisse. Ka peame tänapäevastama tööturu, üldistama paindliku turvalisuse mudel ja suurendama Euroopa ühiskondade professionaalset aktiivsust. Kokkuvõtlikult, volinik, otsustatakse Euroopa tulevik teadmiste ja tööga. Need on ka parimad viisid vaesuse ja tõrjutusega võitlemiseks.
Hea, et need kaks tegurit kajastuvad komisjoni dokumentides. Tegutsedes arengut, teadmisi ja tööhõivet edendades võib Euroopa Komisjon loota parlamendi toele. Euroopa ettevõtjate potentsiaali vabastamine on väga oluline majanduskasvu ja töökohtade loomise seisukohast. Seda eriti VKEde puhul, mis tekitavad enam kui kaks kolmandikku ELi SKPst. Ootan kannatamatult, et komisjon võtaks vastu väikeettevõtete põhikirja ja meetmed administratiivkohustuste vähendamiseks 25 % võrra aastaks 2012.
Hr president, esitatud dokumentide puuduseks on asjaolu, et nad ei analüüsi Lissaboni strateegia aeglase ja ebaühtlase rakendamise põhjusi erinevates valdkondades. Me ei tea, miks kulutused teadus- ja arendustegevusele nii aeglaselt kasvavad. Me ei tea, miks tööturud ikka veel diskrimineerivad väljastpoolt tulijaid. Me ei tea, miks jätkuõpe ei arene plaanipäraselt. Samuti ei tea me, miks teenuste ja võrgustikusektorite avamist saadab vastupanu. Komisjoni dokumendid ei anna nendele ja veel paljudele küsimustele vastuseid.
Volinik, ärme peidame päid liiva alla! Parimad meetmed on kasutud, kui need ei tugine õigele diagnoosile. Kannustan komisjon andma põhjendatud selgitust Lissaboni strateegia rakendamise viibimise kohta.
Philip Bushill-Matthews
Hr president, selles resolutsioonis on 59 lõiget ja seega palju sõnumeid. Juhin eriti tähelepanu lõigetele 20 ja 21 väikeettevõtete tähtsuse kohta, lõigetele 29 ja 30 konkurentsivõime ja ühtse turu tähtsuse kohta, ning lõigetele 42 ja 43 tööturu reformimisvajaduse. Selles kontekstis tahaksin eriti toonitada paindlikkuse olulisust mitte ainult tööandjate, vaid ka töötajate suhtes, kontseptsiooni, mida vasakpoolsed kunagi ei mõista, ja sellest tulenesid täna ka mõned nende tüüpiliselt iganenud märkused.
Aga ma kutsun komisjoni ja nõukogu üles antud dokumendi üksikasjadest kaugemale hoidma ja vaatlema seda tervikuna. Eriti kutsun ma neid üles seda võrdlema teiste resolutsioonidega, mille parlament on minevikus, enne eelmisi kevadisi istungjärke kinnitanud. Siis kerkib loodetavasti esile üks ühtne sõnum, nimelt see: et paljudes aspektides, kuigi kahjuks mitte kõigis, on antud resolutsioon palju jõulisem kui selle eelkäijad. See annab märku parlamendi soovist Lissaboni strateegia rakendamise kohta; parlament tõesti pooldab seda tugevalt. Resolutsiooniga on see sõna otseses mõttes väga resoluutne.
Seega kannustan komisjoni ja nõukogu oma vastuses olema sama resoluutsed ja jätma ujeduse kõrvale, nii et järgmisel korral, kui parlament antud küsimuses resolutsiooni avaldab võiksime olla olukorras, kus selle asemel, et parlamendiliikmed veelgi jõulisemalt räägivad, mida vaja teha oleks, saaksime hoopis õnnitleda aktsionäre tõelise ja mõõdetava edu saavutamise eest. Selline on väljakutse ja selline põhisõnum, mille teile homme hääletusel anname.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Hr president, kallid volinikud, EL ei ole ainult konkurentsil põhinev ühtne turg; me peame koos ehitama ka sotsiaalse Euroopa.
Oluline on Euroopas globaliseerumise, demograafiliste muutuste ja keskkonnaalaste väljakutsete kontekstis parandada elukvaliteeti. Uute kvalifitseeritud ja hästitasustatud töökohtade loomisega ning jätkusuutliku majanduskasvu läbi on Lissaboni strateegia ka uue sotsiaalse Euroopa ehitamise vahend.
Sotsiaalne Euroopa peaks tagama üldise juurdepääsu tervishoiu- ja sotsiaalkindlustusteenustele, ligipääsu kvaliteetsetele avalikele teenustele ja parandama sotsiaalset ühtekuuluvust struktuuri- ja ühtekuuluvusfondide tõhusa kasutamise läbi. Samuti peaks regionaalne areng olema üks prioriteetidest aastatel 2008-2010.
On tõestatud, et infotehnoloogia ja kommunikatsioon suurendavad tööjõu tootlikkust. Täna kasutame arvutisüsteeme ja elektroonilist sidevõrku transpordis, finantsteenustes, avalikes teenustes, hariduses ja tervishoius.
2004. aastal näitas ELi innovatsioonisuutlikkuse statistika, et Bulgaarias, Rumeenias ja Slovakkias pärines enam kui 10 töötajaga ettevõtete sissetulekust rohkem kui 36% innovatiivsete toodete ja teenuste müügist; sellele vaatamata peame nüüd investeerima rohkem teadmistepõhisesse majandusse, et suurendada investeeringuid teadusuuringutesse ja innovatsiooni ning eriti kohaldatud teadusuuringutesse. See peaks saama kõigi liikmesriikide jaoks prioriteediks. Tegelikult peaksid tehnoloogiaparkides või ülikoolides saavutatud teadusuuringutesse ja innovatsiooni investeerimist julgustama ka fiskaalmeetmed, mis tooks kaasa teadusuuringutesse tehtavate erainvesteeringute suurenemise.
Peame investeerima rohkem haridusse, edendama kolmanda taseme haridust ja elukestvat õpet. Lissaboni strateegia rajab sotsiaalsel õiglusel ja tublil tööl põhinevat Euroopat. Kõigi Euroopa kodanike majanduslik julgeolek, sotsiaalne kaasatus, lapsehooldusteenuste rajamine, sooline võrdõiguslikkus ja sotsiaalse turumajanduse rajamine muudavad ELi majanduslikuks ja sotsiaalseks eeskujuks globaalses kontekstis.
Karsten Friedrich Hoppenstedt
(DE) Hr president, raha lihtsalt on osa Euroopa arengust. Lubage mul seega tulla tagasi finantsolukorra juurde, finantsturgude ja siiani kogetud tormide näidete juurde.
Me kõik teame olukorda, milles on paljud Euroopa pangad - rääkimata Ameerika Ühendriikide pankadest - ja kui palju Euroopa Keskpank pidi finantsturgude toimimiseks neisse raha süstima. Seepärast kaasneb iga põhilise lähenemisviisi kohandamisega enne 2010. aastat loomulikult ka vajalik koostöö suurenemine kõigi globaalsel turul tegutsejate vahel, et tagada Euroopa finantsmajandusele suurem kaitse uute väliste rünnakute eest koos paremate hindamiseeskirjade ja kohandatud järelevalve ja parema läbipaistvusega, ning taastada pankade usaldus üksteisesse ja investorite usaldus.
Selleks on oma põhjus, miks me vajame tõhusamat dialoogi teiste globaalsetel turgudel tegutsejatega, eriti Ameerika Ühendriikidega. Viimase seitsme aasta jooksul on Ühendriikide majanduse väärtus kasvanud 4,2 miljardi võrra, kogukrediit on aga kasvanud 21,3 miljardi võrra. See tähendab, et võlatase on SKTga võrreldes 350% liiga kõrge. Kahjuks kavatsevad Ühendriigid jätkata oma rahanduspoliitikat, mis on viinud selle suure võlatasemeni. Ühendriigid vähendavad agressiivselt oma baasintressi, mis tähendab, et raha pumbatakse finantsinstitutsioonidesse. Selle tulemuseks on raha kasvav devalveerimine, majapidamiste ostujõu langus ja stagnatsiooni, mida on keeruline kontrollida ja mis võib Euroopale avaldada märkimisväärset mõju. Hiljutises kriisis võib suuresti süüdistada neid rahanduspoliitika meetodeid.
Euroopa ja kõik globaalsetel turgudel tegutsejad peavad koheselt ja koos võitlema järgmise kriisilaine vastu, et tagada, et meie üle ei võtaks võimust täielik tsunami ja et paljud Lissaboni eesmärkide saavutamiseks tehtud püüdlused ei oleks tehtud asjata.
Margaritis Schinas
(EL) Hr president, ma arvan, et peaksime tunnustama siiani Lissaboni tsükliga algatatud reformide kolme positiivset punkti:
esimene positiivne punkt on, et isegi kõige ettevaatlikumad valitsused on tasapisi hakanud järgima reformide taga olevat filosoofiat ja avaldanud esimesi kõhkluse märke;
teine punkt - ja selle eest tuleb tänada komisjoni - on, et uus strateegia on rohkem keskendunud. Kuusekujulise püramiidi lähenemisviis, kus kõik mahutati reformiraamistiku sisse, on nüüd kõrvale jäetud;
kolmas positiivne punkt on, et suurem osa juhtivatest Euroopa programmidest, nagu Galileo ja EIT paiknevad uue strateegia südames. Selles osas tahaksin kasutada ära Sloveenia ministri kohalviibimist ja paluda tal nõuda oma kolleegidel Galileo toimikuga kiirelt ühele poole jõuda, et me saaksime hakata sellele programmile eraldatud väga märkimisväärseid summasid hästi kasutama.
Lisaks aga peame läbimõeldult uurima kaht negatiivset punkti. Need on järgmised:
esiteks ei jälgi kodanikud kahjuks Lissaboni strateegia olemust, ei edenda seda või ei ole sellest teadlikud. Probleem seisneb selles, et kodanike meelest on Lissaboni strateegia seotud pigem organisatsioonide kui üksikisikutega; peame neid veenma, et tegelikult puudutab asi neid;
teine puudus on mehhanismide seire. Kuidas saame me kontrollida, kas liikmesriigid teevad reformitsükli ajal seda, mida lubasid? Kardan, et siin on probleem selles, et see seire on mandunud ja muutunud kirjavahetuseks Brüsseli ametnike ja liikmesriikide pealinnade vahel, ilma mingisuguse poliitilise panuseta.
Ma arvan, et isegi kui me anname reformide rakendamiseks loa, peame taas kord tegema poliitikast seiretegevuse keskpunkti. See mahukas bürokraatlik kirjavahetus peab lõppema.
Zsolt László Becsey
(HU) Tänan teid, Hr president. Kõigepealt on mul kaks lühikest märkust Lissaboni strateegia osas. Esiteks: peame rohkem tööd tegema, peaaegu nii palju, kui ameeriklased. Teine asi: Lissaboni strateegiast on kasu ainult juhul, kui sellega kaasnevad sanktsioonid, nagu suure puudujäägi juhul.
Teiseks: direktiivid. Uute liikmesriikide seisukohast tahaksin, et vaatleksime asju mitte ainult neoliberalistlike näitajate vaatepunktist, vaid ka veidi kaugemalt. Lõppude lõpuks, mis kasu on näiteks 0 % puudujäägist või inflatsioonist, kui kvaliteedinäitajad alla käivad? Depressioon suureneb, samas kui ettevõtluses toimub vastupidine ning luuakse arvukalt uusi perekondi. Nii jätkub kõik. See on kahjuks palju tõsisem.
Kui me näiteks võtame suuremate jaotussüsteemide reformi, siis on väga oluline, et teeksime vajadusel kärpeid. Veelgi olulisem on aga küsimus, mis saab tervise edendamisest või kas haridus klapib tööhõivega, ehk teisisõnu, kas turg saab inimesi kohe kasutada ja kas pannakse rohkem rõhku ja otsitakse võimalusi tööalaseks koolituseks? Teiste sõnadega, ka selles kontekstis peame kohaldama kvaliteedikriteeriumeid, mitte lihtsalt nuga haarama ja vehkima hakkama.
Kolmas punkt puudutab statistikat. Tahaksin väga, et asju mõõdetaks ka RKP, mitte ainult SKP osas. Uutest liikmesriikidest tulvab välja raha dividendide näol, kuid nende SKP kasvab, nii nad ütlevad. Peaksime tõesti vaatama, mis riigi sisse alles jääb.
Stabiilsus- ja kasvupakt: millele me õieti hinnaalandust teeme? Lõppude lõpuks ei ole esilekerkivas majanduses selge, et T&A 5 % või 6 % või enam kui 3 %, on nii oluline, arvestades, et Euroopale järele jõudmine on nende puhul põhiline; me peaksime neile töökohtade loomise ja ühtekuuluvuse edendamise eest auhinna andma.
Sellest aruandest on minu arvates veel puudu varimajanduse mõõtmine. Minu kodumaal on see näitaja umbes 30 %. Peame ka sellele tähelepanu pöörama. Lõpuks kõige olulisem, me vajame nelja vabaduse võrdset, mitte valikulist rakendamist, peame ühel juhul avanema kapitalile, aga ei ava mingeid teenuseid uutele liikmesriikidele. Tänan teid väga.
Jacques Toubon
(FR) Hr president, daamid ja härrad, käesolev resolutsioon Lissaboni strateegia taaskäivitamise kohta on vägagi kooskõlas parlamendi poolt eelmise aasta oktoobris vastuvõetud raportiga minu ettepaneku kohta ühtse turu tulevikustrateegiaks.
Tahaksin kõigepealt tänada Marianne Thyssenit ja Klaus-Heiner Lehnet ning nende kolleege koordineerimisgrupist, kes koostasid resolutsioonid, mis on hästi tasakaalustatud ja kooskõlas ELi poliitilise, majandusliku ja sotsiaalse reaalsusega.
Tahaksin eriti juhtida tähelepanu ettepanekutele, mis puudutavad sotsiaalsete õiguste tähtsust ja majandusliku konkurentsi ühildamist sotsiaalmudeliga: tahaksin öelda, et me peame muidugi siin kaugemale minema ja vastu võtma sätted üldist huvi pakkuvateks teenusteks.
Veel toonitaksin, mida aruanne ütleb intellektuaalomandi kohta. See on ELi ja VKEde tähtis relv. Rahvusvaheline mõõde, mille resolutsioon kehtestab, on midagi uut ja väga vajalik. Ühtne turg on see, mis asetab Euroopa 500 miljonit kodanikku globaliseeruvas maailmas jõupositsioonile.
Lõpetuseks tahan öelda mõned sõnad meetodi küsimuses. Ma pole kindel, kas hetkel kasutatav avatud koordinatsioonimeetod kõige tõhusam on. Mina isiklikult arvan, et teatud Lissaboni strateegia valdkondades peame edasi liikuma tõeliselt ühtsete poliitikate, ühenduse poliitikate suunas, kui tahame tulevikus edu saavutada.
Bogusław Sonik
(PL) Hr president, mida on siiani tehtud ettevõtte maksukoormuse vähendamiseks? Maksude vähendamise asemel kulutatakse raha igasugustele kahtlaseid tulemusi andvatele koolitusprogrammidele.
Täna on Euroopa integratsiooniga seoses kerkinud esile uued probleemid, uued lahendamist vajavad küsimused, näiteks keskkonnakaitse, kliimamuutused ja taastuvad energiaallikad. Tasakaalustatud majanduskasvu ja tööhõivet tuleb mõista laiemalt, mitte ainult majanduslikes tingimustes, vaid pidades silmas sotsiaalseid, kultuurilisi ja keskkonnaga seonduvaid aspekte. Kuna me veedame enam kui kolmandiku oma elust tööl, peame lisaks töötasule hoolitsema selliste küsimuste eest nagu mugavus, turvalisus, solidaarsus ja isiku väärikus.
Minu järgmine märkus puudutab vihjet energiaturu liberaliseerimisele. Jätkuva suundumuse tõttu energiahinna tõusu suunas, millele lisanduvad suurenevad ohud kliimale, on vaja edendada energiatõhusust kõige laiemas mõttes. Taastuvad energiaallikad, keskkonnasäästlikud kivisöetehnoloogiad, tuumaenergia, tasakaalustatud varustusallikad ja Euroopa infrastruktuuri arendamine on põhiküsimused, millega eelolevatel aastatel tegelema peame.
Olles saavutanud ühtse turu kaupadele, peame keskenduma teenindusturu toimimise tõhustamisele. Peame saavutama kiire integratsiooni läbi vastuvõetud määruste järjepideva ühise rakendamise ja teostamise ning läbi kõigi selliste barjääride kõrvaldamise, mis takistavad teenuste kasutuselevõttu turul.
Lõpetuseks loodan, et Euroopa Ülemkogu kevadisel kohtumisel võetakse vastu uued suunised järgmiseks kolmeks aastaks, mis võtavad arvesse tänases arutelus väljendatud seisukohti ja arvamusi. Põhiküsimuseks on selliste direktiivide kõrvaldamine, mis ei aita kaasa ELi liikmesriikide arengule.
Reinhard Rack
(DE) Hr president, loosungid sobivad poliitilisele debatile, kuid meie ei tohi, loosungite juures seisma jääda. Nii komisjoni teatis majanduskasvu ja töökohtade loomise integreeritud suuniste kohta, ühine resolutsiooniettepanek, mille esitasid viis fraktsiooni Euroopa 2008. aasta kevadisel tippkohtumisel kui ka Starkevičiūtaruanne laulavad kõik kiidulaulu viiendale vabadusele, teadmistevabadusele, mis täiendab ja on samaväärne juba tuttavate nelja vabadusega - need on kaupade, teenuste, isikute ja kapitali vaba liikumine. See toob meelde klassikalise tsitaadi: sõnumit kuulen ma hästi, ainult mu usk on nõrk. Oleme aastaid kuulnud teadmistepõhise ühiskonna loosungit. Võtame selle küsimuse nüüd uuesti üles. Kui asi puutub aga konkreetsetesse sõnumitesse, on meie kuuldavad sõnumid väga erinevad.
Mõne viimase aasta jooksul oleme sageli mõtisklenud küsimuse üle, kas ja mil määral peaks Euroopa Liit olema teadmistega seotud küsimuste osas pädevam. Pidevalt väideti, et teadmised ei ole valdkond, millele liikmesriigid peaksid vastutuse üle andma, see on nende endi püha territoorium. Oleme sama kuulnud ikka ja jälle eelarvega seoses. Millal me ka ei kaalu ega arutle eelarveküsimuste teemal, ükskõik kas pika- või lühiajaliste, öeldakse meile, et me peame säästma ja et kõige tundlikumad valdkonnad, milles säästmist alustada, on haridus, koolitus ja teadmised.
Hetk tagasi kõneles hr Verheugen teadus- ja arendustegevuse kahetsusväärsetest näitajatest. Ma mäletan pidevaid kärpimiskatseid, seda eriti teadmiste jaoks oluliste vahetusprogrammide osas. Arvan seega, et see on väga vale lähenemisviis.
Me vajame uusi instrumente ja uusi rahalisi vahendeid. Lubage ma teen väga konkreetse ettepaneku: 10 % kõigist noortest vanuses 15 kuni 25 aastat peaksid veetma kuus kuud mõnes teises Euroopa riigis õppides. See tekitaks rohkem teadmisi ja paindlikkust ning muudaks õppimise lõbusamaks.
Jerzy Buzek
(PL) Hr president, minister, volinik, olen veendunud, et kliimamuutus on tegur, mis avaldab hetkel suurimat mõju Lissaboni strateegia eesmärkide saavutamisele. Ja volinik, ma nõustun teiega kõigiti, et ELi praegune strateegia antud küsimuses seisneb reostuse ja heitkoguste eksportimises ja töötuse importimises.
Peame juhirolli haarama selle probleemi lahendamisel, mille eest me suuresti vastutavad oleme. Samuti peame veenma teisi, et me ei oleks üksi. Peame tegema kliimamuutuse vastu võitlemisest arengu ja konkurentsi allika. Seda on võimalik teha, kuid see vajab suuremas osas rahaliste vahendite eraldamist, seda eriti tehnoloogiasse. See aga tähendab eelarve muutmist. Teie, volinik, olete kõige õigem inimene, kellele seda öelda: peame eelarvet muutma, alustades aastast 2009!
Czesław Adam Siekierski
(PL) Hr president, tahaksin teha mitu märkust. Esiteks peaks ELi prioriteediks olema noorte tõhus haridus ja koolitamine. Ainult liikuvad, paindlikud ja professionaalse koolituse läbinud isikud, seda eriti tehnikavaldkondades, tagavad ELi järjepideva majandusliku ja tehnoloogilise edu.
Teiseks peab teadus- ja tehniliste uuringute rahastamine olenema konkreetsetest tulemustest. Nende tulemuste eest peab tasuma tööstus ja rahalist toetust pakuvad riigieelarved.
Kolmandaks peab EL välja töötama infoühiskonna mudeli ja looma parimad võimalikud tingimused innovatiivsete ettevõtete rajamiseks ja arendamiseks ning majanduse saavutamiseks, mis oleks avatud uutele tehnoloogiatele ja tehnilistele edusammudele.
Neljandaks peavad Euroopas töötavad inimesed suurendama oma tõhusust ja tootlikkust.
Viiendaks, ja sellega samaaegselt, peame võitlema sotsiaalse tõrjutusega, tagades ligipääsu töökohtadele ja haridusele ning astudes diskrimineerimise vastu tööturul, ja võttes nii ennetus- kui ravimeetmeid narkomaania vastu.
Inés Ayala Sender
(ES) Hr president, tahan väljendada oma hämmingut asjaolu suhtes, et komisjoni seatud 10 uue etapi eesmärki ei kajasta Euroopa Parlamendi poolt eelmisel aastal tehtud ettepanekut transpordisektori, logistika ja üleeuroopaliste võrgustike parema integreerimise kohta Lissaboni strateegiasse.
Kuna mul on raske uskuda, et komisjon ei ole nende konkurentsiaspektide olulisusest teadlik - tõesti, globaliseerumise raamistikus on logistika maksumus tööstusele suurem kui tööjõu maksumus, kliimamuutuse esitatud lisaväljakutsetest rääkimata -, usun ma, et seekord võtab komisjon täiel määral arvesse lõikeid 27 ja 16 Galileo ja innovatsiooni kohta, nii et meil on võimalus kasutada täiel määral Lissaboni protsessi poolt komisjoni ja liikmesriikide vahel tekitatud kasulikku koostoimet ning teha edusamme Euroopa jätkusuutlikku transporti, logistikat ja üleeuroopalisi võrgustikke käsitlevate plaanide osas, eriti piiriülestes valdkondades, mis alati kahe silma vahele jäävad.
Nõukogu suhtes ma soovitaksin eesistujal tähele panna lõiget 27, millega kannustatakse liikmesriike kaasama transpordi ja logistika põhiaspektid siseriiklikesse tegevuskavadesse, pöörates kohaselt, s.t tõsiselt tähelepanu üleeuroopaliste võrgustike väljatöötamisele.
Emanuel Jardim Fernandes
(PT) Oma sõnavõtus ütles hr Almunia, et viimase kolm aasta jooksul on majanduskasv suurenenud ja turu toimimine, sotsiaalreformid, riikliku rahandus ja keskkonnakomponent on paranenud. Olen nõus, et see on nii. Tunnistan, et see olukorra paranemine on aset leidnud peamiselt tänu paremale dialoogile ja liikmesriikide tõhusamale osalemisele, nagu me eelmisel nädalal kogesime Euroopa Parlamendi ja liikmesriikide parlamentide ühisel istungil.
Küsimus, mille tahan esitada, volinik, on järgmine: kas me ei saaks majanduskasvu kiirendada, kui kaasaksime ja julgustaksime piirkondi osalema, kuna need on osapooled, kes tihti vahendeid kasutavad ja see on samuti seotud Lissaboni strateegia tõhususega? Riiklikult tasandil oli "hr Lissabon" positiivne ja stimuleeriv. Kuigi vastutus lasub liikmesriigil, kas ei oleks "hr Lissaboni" loomist siiski võimalik stimuleerida piirkondlikul tasandil?
Žiga Turk
eesistuja. - (SL) Hr president, volinikud Almunia ja Verheugen, daamid ja härrad, tänan teid selle arutelu eest. Lissaboni strateegia on reformide ja moderniseerimise strateegia; see vajab koostööd, toetust ja ideid kõigilt ühise eesmärgi nimel tegutsejatelt ning ma olen väga tänulik teie hästipõhjendatud märkuste eest.
Esiteks, üldise märkusena: räägitud on Lissaboni strateegia tõhususest. Mõned parlamendiliikmed, näiteks hr Andersson, arvasid, et see on tõhus, samas kui teised - ja neid teisi oli päris palju - olid arvamusel, et see nii ei ole. See viitab poliitiliste seisukohtade spektrile Euroopa Liidus. Pr Starkevičiūtküsis Lissaboni strateegia prioriteetide kohta ja kas neid on piisavalt tutvustatud. Vastuse andis tegelikult hr Harbour, kes ütles, et komisjoni Lissaboni programmi prioriteedid on suurepärased.
Paljud küsimused esitati integreeritud suuniste kohta ja selle kohta, kas need on aidanud lahendada hetkeprobleeme. Nagu ma olen juba öelnud, mõtisklesime ka meie selle üle ja jõudsime järeldusele, et peame jätkama samas suunas ning säilitama järjepidevuse ja eelkõige Lissaboni strateegia rakendamise tempo. Olin rõõmus, et mõned fraktsioonid ja parlamendiliikmed arvasid samuti. Hr Leinen, hr Harbour ja pr Herczog toonitasid, et vaja on rakendamist ja mitte ideid, eriti ajal, mil optimism Euroopa strateegia suhtes on kahanemas.
Mainiti ka teisi häid menetlusideid, näiteks parimate tavade vahetamist, territoriaalset mõõdet ja Lissaboni strateegia laiendamist ühenduse ja liikmesriikide raamistikust väljapoole, mõeldavalt madalamatele tasanditele. Lissaboni strateegia laieneb ka globaalselt.
Teadus- ja arendustegevuse küsimuses nõustusite te, et just selles asub Euroopa tulevik. Mulle meeldis pr Herczogi ettepanek, et südame ja mõistuse häält on vaja sama palju kui numbreid. Saan aru, et te toetate viiendat vabandust ja sellega seonduvat Euroopa patenti. Võtame hoiatust Euroopa ande kohta tõsiselt. Euroopas on vajalik tagada head tingimused andekatele inimestele. 700 000 parimat Euroopa teadurit viibib välismaal. Peame püüdma neid tagasi meelitada, sest kümnest Ameerika Ühendriikidesse minejast jääb seitse sinna. Julgustada tuleks välismaal õppimist.
Ärikeskkonna osas pooldasid teist mõned protektsionismita siseturgu, see tähendab, et tõhus turg on see, mis annab Euroopale konkurentsieelise. Mulle meeldivad ettevõtluskultuuri ideed, eriti ettevõtluse arendamine, nimelt et uue ettevõtte või uue töökoha loomine on parim, mida inimene teha võib. Fakt on selles, et me peame selles valdkonnas parandama paljusid aspekte, peamiselt väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete arendamiseks ja neile ligipääsu tagamiseks vahenditele ja teadusuuringute infrastruktuurile. Pr Kauppi ja pr Starkevičiūtesitasid antud küsimuses aruande.
Mitme sõnavõtu põhiteemaks olid tööhõive ja kogu sotsiaalne mõõde. Ma ei ole nõus sellega, et Lissaboni strateegia on neoliberaalne; vastupidi, Euroopa hoolitsus inimeste ja keskkonna eest moodustab kaks Lissaboni strateegia neljast alustalast.
Räägiti ka "paindlikust turvalisusest", seda hr Goebbelsi ja pr Văleani algatusel. Asi on nii, nagu keegi juba märkis, et kui me seda kasutusele ei võta, valivad tööandjad teised tööhõiveviisid, mis on väga paindlikud, kuid töötajale palju vähem vastuvõetavad. Turvalisuse edendamiseks ei ole kehtestatud ka majanduslikku keskkonda, kuid paindliku turvalisuse süsteem tagab selle.
Ettepanekud uute näitajate osas on huvitavad ja seostuvad OECD elukvaliteedi indikaatoritega. Tulevikus peab korraldama ka arutelu Lissaboni strateegia hindamise viiside küsimuses.
Palju räägiti keskkonnast. Arvan, et teame, nagu keegi juba ütles, Euroopa jaoks peab sellest saama kõigile kasulik olukord. Probleem seisneb selles, kuidas saada ülejäänud maailm meiega ühinema ja töötama selle nimel, et saavutada üleminek vähem süsinikdioksiidi heiteid tekitavale majandusele, kuigi me saame kindlasti anda oma panuse oma näite näol.
Finantsturgude ja fiskaalpoliitikate valdkondades on meil suurepärane vestluskaaslane. Vabandan, et ei teid ei alguses ei märganud ega tervitanud. Kokkuvõttes oleme saanud rikkamaks olulise teabe võrra. Tahaksin tänada pr Starkevičiūtėt aruande eest ning hr Lehnet ja pr Harmsi resolutsioonieelnõu eest. Oleme sellega juba tutvunud. Vaatame hoolikalt läbi ka lõpliku versiooni.
Siin parlamendis avaldati erinevaid arvamusi, kuid mulle näib, et need osutavad kõik samas suunas Lissaboni dokumentidega ja üldise paketiga. Olen veendunud, et me oleme õigel teel ja käivitame edukalt uue etapi tänaste väljakutsetele vastamiseks ning et uus etapp ei ole lihtsalt madalaim ühine nimetaja, milles me kokku suutsime leppida.
Günter Verheugen
komisjoni asepresident. - (DE) Hr president, lubage mul teha veel mõned, väga napid märkused. Meie majanduskasvu ja töökohtade loomise strateegia, mis on tuntud ka Lissaboni tegevuskavana, ei ole tegelikult midagi muud, kui püüe hüvitada kõige võimalikumalt intelligentsel viisil asjaolu, et meil ei ole ELis ühtset majanduspoliitikat - hetkel on käimas lepingu ratifitseerimisprotsess - ning ei teki ühtset majanduspoliitikat ka uue lepingu alusel. See, mida hr Toubon nõudis, oli seega hästi kavatsetud, kuid hetkel veel mitte eriti realistlik. Meil ei ole muud valikut, kui jätkata partnerlusele tuginedes, et veenda 27 riiki tegutsema koos ühenduse institutsioonidega ja tegema seda, mis on vajalik meie ühiste eesmärkide saavutamiseks liikmesriikide ja Euroopa tasandil.
Kas üks meie eesmärkidest on tõesti muutuda, ütleme, kõige dünaamilisemaks, konkurentsivõimelisemaks ja parimaks piirkonnaks maailmas aastaks 2010? Kunagi 2004. aastal ütlesid nõukogu, parlament ja komisjon, et see 2000. aastal sätestatud Lissaboni eesmärk jääb saavutamata. Saavutamata jäämine ei ole mingi uudis. Oleme seda teadnud 2004. aastast. Seepärast esitasime 2005. aastal täielikult muudetud strateegia, milles enam kõnealust kuupäeva ei mainita. See tähendab, et me ei peaks mõõtma tänast majanduskasvu ega tööpoliitikat eesmärkide alusel, mis seati aastal 2000 ning mida, nagu me teame, ei ole võimalik saavutada. Selline on minu isiklik arusaam antud küsimusest. Ma ei arva, et mõte seisneks selles, kas meil läheb mõnel ajahetkel paremini kui kellelgi teisel. Minu meelest on tähtis, et oleksime võimalikult heal positsioonil niipea kui võimalik, et saavutada sotsiaalsed eesmärgid, mida me kõik Euroopas saavutada soovime. Need on: kõrge elatustase kõigile meie kodanikele, kõrge sotsiaalse turvalisuse tase kõigile meie kodanikele, kõrge keskkonnastandard Euroopale tervikuna ning teadlikkus meie globaalsest kohustusest. Need on meie peamised sotsiaalsed eesmärgid. Nende saavutamiseks vajame tugevat ja stabiilset majanduslikku alust, mis on just selle strateegia eesmärgiks.
Arvan, et hr Rosatil oli õigus puudujääkide kohta küsida. Kui ta vaatab hoolikalt riikide aruandeid ja meie ettepanekuid, siis ta näeb, kus me oleme leidnud puudujääke ja et me oleme need leidnud täpselt tema poolt mainitud valdkondades. Ma vastan talle. Miks ei eksisteeri Euroopas elukestvat õpet, kuigi peaks? Miks ei ole meil Euroopas piisaval määral kaasaegset infrastruktuuri kui võiks olla? Miks me ei ole prioriteediks võtnud teadus- ja arendustegevust, haridust ja koolitust, nagu me oleksime pidanud tegema? Vastus on järgmine: kuna paljudes liikmesriikides ja ka ühenduse tasandil - nagu te kõik teate - on finantsprioriteedid ikka veel mujal. Kui me otsustame koos üritada neid prioriteete muuta, oleks see väga hea. See aga eeldab - ja ma ei ütle seda lihtsalt seepärast, et komisjoni makroökonomist ja stabiilsuse suur asjatundja istub minu kõrval, vaid sellepärast, et ma selles veendunud olen -, et meil on stabiilne ja tugev makromajanduslik raamistik. Põhiliselt tähendab see näiteks riikliku finantseerimise konsolideerimist. Kindlate riiklike vahenditeta liikmesriikides ei ole võimalik seada uusi investeerimisprioriteete.
Suunistest: ma mõistan siinseid vajadusi ja komisjon arutab neid rõõmuga parlamendiga. Lubage mul ära märkida vaid üks asi. Need suunised ei ole iseenesest poliitiline programm. Need ei ole tegevuskava. Need suunised on, kui nii võib öelda, riiklike reformiprogrammide ja ühenduse Lissaboni programmi intellektuaalseks aluseks. Ütlen seda täiesti veendunult. Sellistena, nagu need täna sõnastatud on, teevad suunised võimalikuks kõigi nende asjade tegemise, mida erinevad sõnavõtjad täna parlamendis nõudsid, kui neid rakendatakse tegelikult riiklikes reformiprogrammides ja ühenduse Lissaboni programmis.
Oleme üsna rõõmsad võttes vastu hr Olle Schmidti poolt hr Almuniale ja mulle esitatud väga konkreetse väljakutse, nimelt uurida üht teatud juhtumit Rootsis. Ütlen ainult üht. Komisjon toetab täielikult poliitikat, mille alusel kasutatakse töökohtade loomiseks ka maksusoodustusi ettevõtetele ja ettevõtjatele. See on meie poliitika. Muidugi mõista teeme peagi ettepaneku käibemaksumäära vähendamiseks teenusemahukatele ettevõtetele. Joaquín Almunia ega mina ei tea täpselt, mis Rootsis juhtus, kuid me uurime asja. Mulle näib, et tegemist on pigem tehnilise kui tõesti olulise poliitilise probleemiga, kuid me toome asjasse selgust ja tagame vajaliku dialoogi toimumise.
Joaquín Almunia
komisjoni liige. - (ES) Hr president, lühidalt tehes, kui te palute mul võrrelda tänast majanduslikku olukorda kolme aasta taguse olukorraga, mil uuendatud Lissaboni tsükkel alguse sai, siis ma arvan, et saame lauale panna piisavalt teavet öeldes, et oleme täna tunduvalt paremas olukorras kui kolme aasta eest. On rohkem töökohti, tootlikkus on suurenenud, fiskaalpositsioonid on paranenud, sotsiaalkaitsesüsteemid on jätkusuutlikumad ja pooleli on mitmed tegevused.
Kui aga palute mul volinikuna jõuda järeldusele, et enam ei ole vaja midagi teha, siis ütleb minu vastus selgelt, et veel on vägagi palju ära teha ja et paljude asjade tegemine peab jätkuma ning arvestades praegust majanduslikku olukorda finantssurvetega, peab tempo suurenema. Ütlesin seda ka alguses ja kordan seda punkti praegu.
Tahaksin seega, et keegi ei lahkuks siit muljega, nagu arvaks komisjon ja volinikud, et me oleme äärmiselt rahul ja et midagi ei ole vaja enam teha. Me ei tohi segamini ajada samas suunas jätkamist mitte midagi tegemisega. Edasi liikumine samas suunas tähendab, et on vaja tegutseda ühenduse Lissaboni programmi raames, nagu mõned teist ütlesid, ja selle eest oleme me tänulikud, liikmesriikide tasandil ning teistes asutustes madalamal tasandil siseriiklikud valitsused, nagu hr Fernandes ütles.
Kui peaksite mul pärast kõiki neid huvitavaid sõnavõtte, mida ma täna kuulnud olen, paluma määratleda kolm ilmselt prioriteetset küsimust, nõustuksin esmalt teist nende paljudega, kes kõnelesid finantsteenuste integratsioonist. See on Euroopa ning majandus- ja rahandusliidu ja jaoks põhiküsimus, mitte ainult euro-tsoonis asuvate riikide, vaid ka nende pärast, kes sellega tulevikus liituda sooviva.
Teine oluline küsimus on kliimamuutus. Ma ei hakka kordama seda, mida paljud juba ütlesid. Kolmandaks küsimuseks on sotsiaalne kaasatus, mis on üks integreeritud suunistest. Meil ei saa kodanikele öelda, et on vajalik käsitleda globaliseerumise väljakutseid, et peame olema konkurentsivõimelisemad ja et meie turgude tegevus peab paranema, kui meie poliitikad ei vasta suures osas sotsiaalsele kaasatusele, mille sätestavad ka konkurentsivõimelisemad ja tootlikumad majandused. Kui tootlikkus ei suurene, ei teki kvaliteetseid töökohti, kui ei ole karjäärivõimalusi, kui ei ole elukestva õppe süsteeme, ei ole ka võimalust konkurentsivõimelise majanduse saavutamiseks.
See ongi seos Lissaboni strateegia majanduslike ja sotsiaalsete aspektide vahel ning see on nüüd ilmsem kui 2005. või 2000. aastal.
Lõpuks nõustun ma mõnega teiste - pr Berèsi ja teistega - kes rääkisin majanduspoliitika kooskõlastamise vajadusest. Nagu hr Verheugen ütles, ei ole võimalik paljusid Lissaboni reforme ja poliitikavaldkondi Euroopa tasandil teostada. Peame paremini kooskõlastama liikmesriikide majanduspoliitikat; Euroopal on selleks vahendid olemas, need sisalduvad Lissaboni strateegias, mis teostab majanduspoliitika kooskõlastamist, ning need sisalduvad kindlasti ka majandus- ja rahandusliidus.
Arutan seda teiega, kuna eriti maikuust, kui komisjon esitab aruande ja suunised, mis tuginevad analüüsile, mida meie teostame majandus- ja rahandusliidu esimese kümne aasta kohta.
Margarita Starkevičiūtė
raportöör. - (LT) tahaksin rääkida kooskõlastamisest. On tehtud palju ettepanekuid seoses selle saavutamisega. Minu arvates, kui neid kõiki rakendaksime, tekitaks see ELis suure majanduskriisi.
Õige oleks otsustada prioriteetsete tegevuste ja eesmärkide üle. Me ei ole olukorras, kus saame kõrvaldada vaesuse ja puuduse 2010. aastaks, nagu Lissaboni strateegia ette näeb. Ei oleks õige julgustada kõikjal ELis ühist nõudlust. Kui me julgustame nõudlust uutes liikmesriikides, jõuame me majanduskriisini; meie majandused kuumenevad üle.
On nii, et sageli ei märka me, mida teevad meie naabrid. Teadlased on juba tõestanud, et ELis on suurimaks probleemiks riiklike erinevuste eiramine ja liigne ühtlustamispüüe. Individuaalsete saavutuste edendamiseks tuleb luua soosiv keskkond. Nõustun hr Verheugeniga, et ELi poliitika peaks põhinema koostööl, mitte diktatuuril.
Olen pärit endisest Nõukogude Liidust, kus oli omal ajal palju seatud näitajaid, mis kõik oli vaja saavutada. Samas olid poed tühjad. Näitajad ei ole eesmärk omaette. Samuti ei ole ma nõus rajama ELi sotsiaalset mudeli hüvede jaotamisele, muidu on meie järgmine arutelu ainult rände teemal. Kogu maailm tahaks meie käest soodustusi. Räägime vajadusest saavutada Euroopas sotsiaalne keskkond, mis võimaldaks eurooplastel tööd leida, leida oma koht elus ja end väljendada. Minu arvates on see Euroopa suurimaks eesmärgiks ning meie sotsiaalse mudeli ja inimelu olemus.
President
Minuni on jõudnud kaks resolutsiooniettepanekut, mis on esitatud kooskõlas kodukorra artikli 103 lõikega 2.
Arutelu on lõppenud.
Hääletus toimub kolmapäeval, 20. veebruaril 2008.
(Istung peatati kell 20.00 ja see jätkus kell 21.00)
Kirjalikud avaldused (artikkel 142)
Gábor Harangozó  
kirjalikult. - Dünaamilisema ja innovaatilisema ühiskonna loomise eesmärgiks Euroopas, mis tooks 2010. aastaks kaasa majanduskasvu ja töökohtade loomise, saavutatakse edukalt vaid lähenemisviisi kaudu, kus võetakse tõeliselt arvesse võitlust vaesuse vastu ja sotsiaalset mõõdet.
Uuest keskendudes majanduskasvu ja tööhõivestrateegiale paranenud tulemuspõhise lähenemisviisi kaudu ei tohiks sotsiaalset tõrjutust ja keskkonnanorme mingil juhul jätta kõrvale majanduseesmärkide saavutamisel. Väljavaade luua uusi töökohti innovaatilises majanduses peaks arendama haridust ja koolitust, et tõhustada kõige haavatavamate ja ebasoodsamas olukorras olevate rahvastikurühmade võrdset integratsiooni kõikjal ELis. Investeeringud innovatsiooni, teadusesse, transporti ja energiasse peaksid keskenduma tegelike hüvede andmisele Euroopa kodanikele vabas ja õiglase kaubandusega liidus. Tegelikult ei ole majanduskasv eesmärk omaette ja muidugi ei tohi majanduslikke näitajaid ajada segi Euroopa kodanike heaoluga.
Lissaboni tegelik eesmärg peaks lõpuks olema meie kodanike ja tulevaste põlvkondade elukvaliteedi parandamine; seega on vaja tugevat sotsiaalset mõõdet.
Gyula Hegyi  
kirjalikult. - (HU) Läheneme vaikselt kümne aasta pikkuse perioodi lõpule, mille jooksul EL pidi muutuma kõige konkurentsivõimelisemaks majanduseks maailmas, tugeva sotsiaalse julgeoleku võrgu ja keskkonnaalaste näidisindikaatoritega.
Ei ole vaja olla väga julge, et ennustada, et me ei suuda järgmise kahe aasta jooksul imesid korda saata. Endale seatud eesmärk oli liiga kõrge ja tulemused on olnud tagasihoidlikud. Kui aga võtame arvesse ka asjaolu, et EL on võtnud ette ajalooliste piiride laiendamise, Euroopa taas liitnud, loonud ühise valuuta ja koostanud ühised seadusaktid paljude 27 riigi probleemide jaoks, siis ei tohiks me kindlasti saavutatus pettunud olla.
Meie keskkondlike kohustuste küsimuses jätkab Euroopa roheliselt mõtlemise ja seadusandluse osas maailmale eeskuju näitamist. Teame aga liigagi hästi, et ka siin on vastuolusid. Paljudes riikides on paljud seadused lihtsalt sõnad ning lubatud keskkonnatasemed lubavad mõnel juhul rohkem kui ELi mittekuuluvatel riikidel. Lissaboni eesmärgiks on sega kohased, kuid nende rakendamine konsolideerimise ajajärgul pärast ELi suurt laienemist nõuab rohkem pingutust.
Tunne Kelam  
kirjalikult. - Tervitan püüdlusi Lissaboni strateegia eesmärkide täitmiseks, kuid ei ole väga kindel, kas see on võimalik seatud tähtajaks.
Seega on äärmiselt oluline rõhutada teadmistepõhist ühiskonda. ELis kulutatakse teadusele vähem kui Ameerika Ühendriikides ja täna oleme silmitsi faktiga, et me ei suuda leiutamis- ja tehnoloogiavaldkonnas maailmaturul konkureerida. EL ja selle liikmesriigid peavad rohkem pingutama ja eraldama rohkem rahalisi vahendeid Euroopa hariduse ja teaduse arendamiseks ja tänapäevastamiseks.
Balti merest on saanud ELi sisemeri, näidates stabiilset ja suurt majanduskasvu. Balti mere piirkonnal on potentsiaali muutuda kõik konkurentsivõimelisemaks piirkonnaks maailmas.
Balti mere strateegia näeb ette jätkusuutliku arengu ja kasvu, see näeb ette ja kaardistab kõik valdkonnad, mida saaks arendada ning seega võib see tegelikkuses saada ainsaks piirkonnaks, mis tegelikult Lissaboni eesmärgid saavutab. Seega palun ELil ja eriti Balti mere äärsetel liikmesriikidel tungivalt kasutada seda strateegiat täiel määral. Balti mere strateegial on eeldus saada Lissaboni strateegia edulooks.
Marian-Jean Marinescu  
kirjalikult. - (RO) Lissaboni strateegia põhieesmärke ei saa saavutada konkurentsivõimet arendamata, võtmata arvesse kõiki globaalseid väljakutseid, kliimamuutust, kõikumist finantsturgudel, rahvusvaheliste turgude avatust.
Konkurentsivõime tõstmiseks peaks EL kiirendama oma tegevust teadmistepõhise ühiskonna loomisel ja pidevalt parandama administratiivset suutlikkust. Stabiilsete kogukondade ja sidusa tööstuse ning tööstusüleste poliitikate loomine ei ole võimalik kohaliku ja regionaalse potentsiaali kasutamiseta, kohalike ja regionaalsete asutuste pädevust suurendamata ja täielikult arendamata piirkondadevaheliste ja piirüleste suhete ja vahetuste mitmekesisust ja konsolideerimist.
Rumeenia kavatseb järgida sulandusmisprotsessi ja vähendada liitumise hetkel eksisteerinud lõhed. Selle inim- ja materiaalsed ressursid on oluliseks konkurentsiallikaks kõigile liikmesriikidele, mis on üheks suurimaks eeliseks, mida meie riigi liitumine ELile on kaasa toonud.
Rumeenia majanduse, energiaallikate ja üldiste loodusvarade kasvupotentsiaal, selle veetlus ja territoriaalne juurdepääsetavus on eeliseks Euroopa majanduste vastastikuses sõltuvuses ja me toetume vanemate liikmesriikide solidaarsele toetusele, nii et kõigi oletuslike ja ajutiste erimeelsuste juures oleks Rumeenia ressursid oma potentsiaaliga eeliseks ja ELi hüvanguks.
Esko Seppänen  
kirjalikult. - (FI) ELil on palju häid kavatsusi, üks vanimaist on Lissaboni strateegia, mida siin arutame, ja üks kõige uuemaid on viimane energiapakett.
Vahendid, mida nende eesmärkide saavutamiseks kasutatakse, ei ole kooskõlas sihtmärkidega. Selle võib kokku võtta öeldes, et Lissaboni strateegiat ei rakendata kavatsetud viisil ja et liikmesriigid ei ole tegelikult piisavalt pühendunud selle eesmärkide saavutamisele. Teatud mõttes on see hea: Lissaboni strateegia kavandati vastukaaluks sotsialistliku Euroopa rajamisele.
Rakendamata jätmine võib juhtuda ka energiaeesmärkidega: neid ei saavutata 2020. aastaks. Turud liiguvad teises suunas ja EL ei tegutse turusuundumustele vastupidiselt.
Seda olukorda kaaludes tuleb Lissaboni strateegia üle vaadata: peaksime trotsima turgude võimu.
