Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksmes par klimata pārmaiņām rezultāti (debates)
Priekšsēdētājs
Nākamais darba kārtības punkts ir debates par Padomes un Komisijas paziņojumiem par Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksmes par klimata pārmaiņām rezultātiem.
Elena Espinosa Mangana
Priekšsēdētāja kungs, godātie deputāti! Es šodien Parlamentā vēlos izteikt savu viedokli par Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksmes rezultātiem un ar tiem saistītām problēmām attiecībā uz Eiropas Savienību un pēc rotācijas principa noteikto prezidentūru, kas 2010. gada pirmajā pusgadā būs Spānija.
Eiropas Savienības valstu vides ministri pagājušajā nedēļas nogalē šos jautājumus plaši pārrunāja. Jāatzīst, ka lielā mērā mūs vieno vēlme turpināt iesākto, jo īpaši trīs jomās: rīkoties saskaņā ar augstākā līmeņa sanāksmes rezultātiem, lai tos īstenotu pēc iespējas drīzāk, stiprināt šo rezultātu aspektus Apvienoto Nāciju Organizācijā un rīkoties, lai sasniegtu mūsu mērķus samazināt kopējās emisijas.
Mums ir kopīgi mērķi un stratēģijas. Tāpēc tuvākajā laikā mūsu uzdevums būs noslēgt šo procesu, oficiāli pasludinot mūsu saistības, kā arī apvienot darbības principus, ko var salīdzināt ar citu rūpnieciski attīstītāko valstu un jauno tirgus ekonomikas valstu darbības principiem, un izmantot visus mūsu rīcībā esošos līdzekļus Eiropas Savienībā un sakaros ar trešām valstīm.
Decembra augstākā līmeņa sanāksme bija ļoti sarežģīta konference, kuras laikā notika spraigas diskusijas par procedūru, un tās beigās tika noslēgts tā dēvētais Kopenhāgenas nolīgums. Daudzi valstu vai valdību vadītāji un reģionālo grupu vadītāji personīgi piedalījās šī dokumenta sagatavošanā, kas apliecina to valstu apņemšanos, kuras kopā veido vairāk nekā 80 % no kopējām emisijām pasaulē. Piedalījās visas rūpnieciski attīstītās valstis, lielākās jaunās tirgus ekonomikas valstis un liels skaits īpaši neaizsargāto valstu. Cerams, tas arī palīdzēs kliedēt bažas, kas kavē oficiālo procedūru, kam vajadzētu nodrošināt juridiski saistošus risinājumus Apvienoto Nāciju Organizācijā un, cerams, arī Meksikā.
Runājot par nolīguma saturu, manuprāt, ir svarīgi uzsvērt, ka ir panākts skaidrs atbalsts tam, lai nepieļautu temperatūras paaugstināšanos par vairāk nekā diviem grādiem pēc Celsija skalas. Tas noteikti ir viens no svarīgākajiem punktiem, un ir liela iespēja, ka to izdosies īstenot ar visu rūpnieciski attīstīto valstu apņemšanos izvirzīt mērķi samazināt emisijas, kuru var piemērot šo valstu ekonomikās.
Savukārt jaunās tirgus ekonomikas valstis īstenos konkrētus un pārbaudāmus pasākumus, kas ļaus tām būtiski samazināt emisiju pieaugumu: finansējums, kam pamatā ir solidaritāte un kura mērķis ir atbalstīt tūlītējus un vidēja termiņa pasākumus cīņai pret klimata pārmaiņām; elementi, kas paredzēti jaunu vadības modeļu veidošanai, un mehānismi, kas veicina tehnoloģiju attīstību un atbalsta ar mežu izciršanu saistītu emisiju samazināšanu.
Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksme apliecināja, ka mēs darbojamies jaunā starptautiskā kontekstā, kas prasa veikt uzlabojumus, ja mēs vēlamies rast risinājumus pasaules mēroga problēmām. Ir jāmaina esošie lēmumu pieņemšanas noteikumi, lai tie būtu atbilstoši šiem jaunajiem laikiem un vajadzībām.
Mums ir vajadzīgie līdzekļi - tiesību aktu kopums, kas jau darbojas Kopienas līmenī, ļoti lielas saistības turpināt samazināt emisijas, starptautiskā solidaritāte, tehnoloģiskās inovācijas un sadarbība, kā arī pareiza institucionālā struktūra Eiropas Savienībā, kas mums ir saprātīgi jāīsteno, pilnībā izmantojot tās potenciālu.
Pārrunājot un plānojot politiku saistībā ar klimata pārmaiņām, mums būs jādod Vides padomes vadībai lielākas pilnvaras ārējās darbības jomā. Turklāt mums vides jautājumi būtu jāsaskaņo ar mūsu ekspertu atzinumiem politiku ekonomikas un inovāciju jomā; būtu labāk jāsaskaņo arī mūsu mērķi klimata jomā ar mūsu attīstības un labklājības modeli. Tas būtu jādara, neatkāpjoties no vajadzības Eiropas Savienībā un citās valstīs saskaņot sabiedriskās domas un to likumdevēju lomu, kuri ir apņēmušies nodrošināt labāku nākotni un aizstāvēt sabiedrības intereses.
Kā piemēru minēsim mūsu kopīgo Eiropas pieredzi. Vispirms mums ir jāpanāk skaidra nostāja līdz 31. janvārim. Tā Kopenhāgenas nolīgums, kas attiecas uz visām tām valstīm, kurām jāsamazina emisijas, ļauj salīdzināt ieguldāmo darbu, ko pieprasīja Eiropas Savienība, taču mēs joprojām precīzi nezinām, cik spēcīga ir citu valstu apņemšanās. Ja tā nav pietiekama, mums ir jāturpina strādāt, lai kopīgiem spēkiem vēl vairāk samazinātu emisijas.
Mums arī būs jānodrošina apstākļi, kas veicinātu šo vienojošo elementu ātru īstenošanu. Ir svarīgi, lai Eiropas Savienība un tās dalībvalstis būtu vieni no tiem, kas tur savus solījumus. Tādēļ mums pēc iespējas drīzāk būs jāpārskaita līdzekļi, ko paredzēts piešķirt laika posmā no 2010. līdz 2012. gadam.
Mēs vēlamies izveidot finanšu sistēmu, kas izturētu mūsu solidaritātes saistības ar trešām valstīm attiecībā uz Kopenhāgenas Zaļā klimata fondu, un tajā pašā laikā mēs vēlamies pilnveidot grāmatvedības noteikumus un savu rīcību, lai samazinātu emisijas, kas radušās mežu izciršanas dēļ, un lai veicinātu sadarbību tehnoloģiju jomā. Ir jāiekļauj arī šādi elementi: mūsu pašu politika, lai sasniegtu mērķus emisiju samazināšanas jomā valstu un Kopienas līmenī, atbalsts no inovācijām un enerģijas saprātīgas izmantošanas, pielāgošanās pasākumu iekļaušana nozaru politikā un saskaņota ārējā darbība.
Mēs vēlamies šajās jomās cieši sadarboties ar Komisiju un Parlamentu, lai izveidotu pasaules daļu, kas būtu kā paraugs cīņā pret klimata pārmaiņām, kurā būtu vismazāk oglekļa emisiju, kas būtu vislabāk nodrošināta pret klimata pārmaiņu radītajām sekām un kas visprasmīgāk šo situāciju izmantotu, lai veicinātu inovācijas un konkurētspēju.
Mūsu politika klimata pārmaiņu jomā ir viena no Eiropas modeļa raksturīgākajām iezīmēm. Mēs pirmie šo principu iekļāvām savos priekšlikumos par godīgāku un ilgtspējīgāku attīstību ekonomikas, kā arī sociālajā un vides jomā, zinot, ka tādējādi mēs stiprinām starptautisko drošību. Tas mudināja tādas lielvalstis kā Ķīna un Amerikas Savienotās Valstis sēsties pie viena sarunu galda, lai noteiktu un vienotos par svarīgiem sadarbības elementiem.
Eiropas Savienība stingri atbalsta Apvienoto Nāciju Organizācijas lomu globālo jautājumu risināšanā, un tai ir jāiegulda liels darbs arī citās jomās, veidojot divpusējas un daudzpusējas, oficiālas un neoficiālas attiecības, palīdzot ikvienam pareizi apzināt iespējas, ieklausoties savos partneros un cenšoties īstenot tādus saskaņotus pasākumus nozarēs, kas vajadzīgi cīņā pret klimata pārmaiņām.
Mums ir pilnībā jāizmanto priekšrocības, ko sniedz pieņemtais Lisabonas līgums un jauno iestāžu pilnvaru stāšanās spēkā, regulāri iekļaujot mūsu galvenos paziņojumus par cīņu pret klimata pārmaiņām mūsu attiecībās ar trešām valstīm.
Tas ir sarežģīts uzdevums. Spānijas valdība to apzinās un vēlas apliecināt, ka tā ir gatava darīt visu iespējamo, lai šie elementi ļautu Meksikā noslēgt tālredzīgu un saistošu nolīgumu.
Mēs nedrīkstam laist vējā Kopenhāgenā gūto politisko izdevību vai mazināt mūsu vai starptautiskās sabiedrības cerības. Uz spēles ir likta uzticība Eiropas Savienībai. Mums ir jāpaliek pie savas nostājas. Jaunās un lielākas Eiropas Parlamenta pilnvaras to vēl vairāk tuvinās sabiedrībai un ļaus nodrošināt ciešāku un produktīvāku sadarbību.
Nobeigumā es vēlos visus ar to apsveikt un atgādināt, ka turpmākie seši mēneši ir ļoti svarīgi. Mums ir vajadzīgs jūsu atbalsts un mums ir jāiegulda vēl vairāk darba nekā līdz šim.
Olli Rehn
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētāja kungs! Es vēlos Komisijas vārdā pateikties par iespēju pārrunāt Kopenhāgenas konferences par klimata pārmaiņām rezultātus un Kopenhāgenas nolīgumu. Mans kolēģis Stavros Dimas lūdza viņa vārdā atvainoties par to, ka slimības dēļ viņš nevar patlaban būt kopā ar mums, kas ir ļoti žēl, jo šī visticamāk būtu viņa pēdējā uzstāšanās plenārsēdē. Es brīvprātīgi pieteicos aizvietot Stavros kungu šajās ļoti svarīgajās debatēs.
Es vēlos izteikt atzinību par Eiropas Parlamenta aktīvu dalību un atbalstu pirms konferences un tās laikā. Sadarbība ar jūsu delegāciju konferences laikā izrādījās ļoti noderīga. Jo īpaši svarīga bija jūsu loma, palīdzot mums uzrunāt galvenos dalībniekus citās valstīs un reģionos.
Manuprāt, jūs piekritīsiet, ka Kopenhāgenas konferences rezultāti nav ne tuvu mūsu mērķim panākt tālredzīgu un juridiski saistošu vienošanos, kas paredz ierobežot klimata pārmaiņas līdz robežai, kas nepārsniedz 2° C. Tā ir liela vilšanās visiem tiem, kas vairākus gadus cīnījās, lai pieņemtu konkrētus politiskos lēmumus klimata pārmaiņu ierobežošanas jomā.
Tas notika vairāku iemeslu dēļ, un pēc brīža es par tiem pastāstīšu vairāk. Taču varētu piekrist, ka šī nolīguma noslēgšana ir labāks iznākums nekā nekāds, kā tas varēja būt vissliktākajā gadījumā.
No vienas puses, mēģinot saskatīt pozitīvo, Kopenhāgenas nolīgums vismaz atzīst vajadzību ierobežot klimata pārmaiņas līdz robežai, kas nepārsniedz 2° C. Tā arī paredz attīstītākajām valstīm noteikt emisiju mērķus ekonomikas jomā līdz 2010. gada 31. janvārim un aicina jaunattīstības valstis līdz minētajam datumam noteikt seku mazināšanas pasākumus. Šis nolīgums arī paredz nākamajos trīs gados piešķirt diezgan vērienīgu finansiālu atbalstu USD 30 miljardu apmērā, un tajā arī noteikta nepieciešamība piešķirt USD 100 miljardus gadā līdz 2020. gadam.
No otras puses šajā nolīgumā ir vērā ņemamas nepilnības. Tajā nav noteikti vidēji vai ilgtermiņa seku mazināšanas mērķi. Līdzšinējie solījumi attiecībā uz emisiju samazināšanu nav pietiekami, lai sasniegtu 2° C mērķi. Manuprāt, diemžēl nav īpaša pamata priecāties, cerot, ka līdz 31. janvārim tiks iesniegti labāki priekšlikumi, drīzāk pat pretēji. Pēdējais, bet nebūt ne mazāk svarīgs punkts ir tas, ka šis nolīgums nav juridiski saistošs, un, iespējams, vēl sliktāk ir tas, ka tas neparedz šajā gadā noslēgt juridiski saistošu vienošanos, kas bija viens no mūsu galvenajiem mērķiem.
Turpmāk būs jānodrošina tas, lai šī vienošanās vismaz tiktu īstenota un liktu pamatu jaunam nolīgumam klimata jomā, kas steidzami jānoslēdz šī gada laikā. Pirmkārt, ir svarīgi nodrošināt, lai visi galvenie dalībnieki apstiprinātu šo vienošanos un līdz 31. janvārim paziņotu savus mērķus vai pasākumus. Ir jānodrošina arī atbilstošs finansējums. Šajā ziņā mums būtu jāizveido Kopenhāgenas Zaļais klimata fonds. Mums arī jāstiprina sadarbība ar valstīm un reģioniem, kuri arī vēlas gūt pozitīvus rezultātus starptautiskās sarunās klimata jomā.
Nobeigumā es vēlos teikt, ka mūs gaida smags darbs, lai nodrošinātu vienotību Eiropas līmenī, lai stratēģiski sadarbotos ar galvenajiem ārējiem partneriem un uzturētu mūsu pilnīgu apņemšanos daudzpusējiem pasākumiem klimata jomā, taču mēs varam daudz ko mācīties no COP 15 konferences. Viena nopietna mācība noteikti ir tā, ka mums ir jāmācās runāt vienā balsī. Kopenhāgenā Ķīna, Indija, Amerikas Savienotās Valstis un citas lielvalstis katra pauda vienotu nostāju, bet Eiropa pauda vairākas un dažādas nostājas. Tas attiecas arī uz pasaules ekonomikas pārvaldību un starptautisko drošību. Mēs nudien patlaban esam nonākuši krustcelēs - īstenot noteiktus un kopīgus pasākumus Eiropas ekoloģijas, ekonomikas un politikas atjaunošanai vai uzņemties risku par iespējamu ekonomikas stagnāciju un politisko neatbilstību.
Lai mums Kopenhāgenas konference kalpo par brīdinājumu šādam scenārijam! Mums ir jādara vairāk, un mums tas ir pa spēkam. Mums viss izdosies, ja būsim vienoti, un es ar lielāko prieku ar jums strādāšu, lai šo mērķi sasniegtu.
Corien Wortmann-Kool
Priekšsēdētāja kungs, vispirms es vēlos nodot sveicienus komisāram S. Dimas kungam un Eiropas Tautas partijas grupas (Kristīgie demokrāti) vārdā izteikt pateicību par darbu pēdējo gadu laikā. Protams, arī mēs neesam apmierināti ar sanāksmes par klimata pārmaiņām rezultātiem, taču ir jāņem vērā tas, ka atsevišķos jautājumos ir gūti nudien vēsturiski panākumi, piemēram, par finansējumu klimata jomā, mežu izciršanu un divu grādu mērķi, lai gan ar to ir par maz, kā jūs pareizi norādījāt. Protams, mēs gaidījām lielākus panākumus - skatīt mūsu rezolūciju - taču šis ir pamats, uz kā mums jāveido turpmākā darbība.
Ir ļoti svarīgi, lai mēs padziļināti izpētītu Eiropas ieguldījumu minētajā augstākā līmeņa sanāksmē, jo Eiropa nepiedalījās ļoti svarīgā posmā. Eiropa ļoti labi sagatavoja augstākā līmeņa sanāksmi no satura un tehniskā nodrošinājuma viedokļa, taču no politiskā viedokļa šī sanāksme bija pilnīga izgāšanās. Eiropas politiskais sniegums bija slikts. Jums taisnība, ka Eiropai ir jāpauž vienota nostāja, taču to ir vieglāk pateikt nekā izdarīt. Tagad nudien ir arī īstais laiks izmantot priekšrocības, ko sniedz jaunais Lisabonas līgums. Cerams, ka tuvākajā laikā vadību uzņemsies divas dāmas - C. Hedegaard kundze un C. Ashton kundze. Viņu uzdevums ir iesaistīt pārējās pasaules valstis, bruģējot ceļu uz panākumiem Meksikas konferencē, par pamatu ņemot spēcīgu klimata diplomātiju. Priekšsēdētāja kungs, PPE grupa ir pārliecināta, ka mums ir jāsaglabā 30 % mērķis, kas minēts mūsu novembra rezolūcijā, un šis mērķis ir jāapvieno ar Eiropas un visas pasaules mērķi. Mūsu stratēģija ir jāpārskata, jo tā netika pieņemta un vairāki galvenie dalībnieki neakceptēja pasaules līmeņa mērķi. Šī stratēģija ir jāpārskata, taču mēs nedrīkstam atkāpties no sava mērķa.
Marita Ulvskog
Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksme bija neveiksmīga. Atšķirība starp pasaules bagātākajām un nabadzīgākajām valstīm ir palielinājusies, un ne Zviedrijas prezidentūra, ne Dānijas ministru prezidents to nevarēja novērst vai labot. Kā nesen teica kāds no deputātiem, Eiropas klātbūtne šajā konferencē nebija jūtama. Šī neveiksme ir jāatstāj pagātnē, un ir atkal jāuzņemas iniciatīva. Protams, lai to izdarītu, mums ir jāatzīst Kopenhāgenas konferences izgāšanās, kā to darīja C. Hedegaard kundze, klimata jautājumu komisāres amata kandidāte. Pretējā gadījumā tikai palielinās iespējamība, ka šādas kļūdas atkārtosies.
Kā Spānijas prezidentūra un Komisija panāks to, lai Meksikā tiktu panākta saistoša vienošanās klimata jautājumos? Vai jūs nodrošināsiet finansējumu jaunajām iniciatīvām klimata jomā jaunattīstības valstīs tā, lai tas būtu nopietnāk nekā, piemēram, tikai jau paredzētā finansējuma nosaukšana citā vārdā? Vai plānojat ierosināt emisijas Eiropā samazināt par 30 % līdzšinējo 20 % vietā? Lūk, ko nozīmētu atkal uzņemties iniciatīvu! Vai jūs spēsiet mazināt jaunattīstības valstu neuzticību, ņemot Kioto nolīgumu kā pamatu turpmākam darbam, lai panāktu vienošanos klimata jomā?
Corinne Lepage
Priekšsēdētāja kungs, ministra kungs, komisāra kungs, dāmas un kungi! Apstākļi, kas lika 192 valstu un valdību vadītājiem piedalīties Kopenhāgenas sanāksmē, nav mainījušies, un šīs sanāksmes neveiksmīgais iznākums nedrīkst būt par iemeslu tam, lai mēs atkāptos no saviem mērķiem.
Taču mums noteikti ir jāmaina stratēģija, proti, ir vajadzīga jauna stratēģija. Jaunajai stratēģijai jābūt stingrai, dinamiskai un inovatīvai.
Galvenokārt tai ir jābūt stingrai, jo ir svarīgi ne tikai neatkāpties no saviem mērķiem, bet celt latiņu vēl augstāk, piemēram, samazināt siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas par 30 %. Ir jāpaātrina rūpniecības pāreja no pašreizējās uz videi nekaitīgu ekonomiku, kuras pamatā būtu energoefektivitāte, tīri un efektīvi procesi, atjaunojamā enerģija un jauna informācijas un vides tehnoloģiju sintēze, jo cīņa, kas aizsākās Kopenhāgenā, attiecas arī uz rūpniecību un 21. gadsimta lielākajiem ražotājiem.
Mums ir jāizveido dinamiska stratēģija, nekādā gadījumā neatzīstot ANO procesu par nelikumīgu. Mums ir jāīsteno iniciatīvas saistībā ar Amerikas Savienotajām Valstīm un Ķīnu, lai veidotu iespējamo pamatu, kas ļautu Meksikā panākt vienošanos. Mēs nedrīkstam pieļaut, ka G2, kuru mēs jau redzējām darbībā, kļūst par realitāti, bet drīzāk pašiem jāuzņemas iniciatīva šajā procesā, taču tas būs iespējams tikai tad, ja mums būs vienota nostāja.
Mums jābūt novatoriskiem oglekļa tirgus jomā, piemērojot maksimālās cenas ierobežojumu, un mums jābūt novatoriskiem arī attiecībā uz finansējuma veidiem. Personīgi es, nevis manis pārstāvētā grupa, uzskatu, ka būs jāizskata jautājums par oglekļa nodokli pie Eiropas Savienības robežām. Mums arī ir jāatgūst Āfrikas uzticība, palielinot finansējumu, nevis pašreizējo atbalstu pārdēvējot par finansējumu oglekļa emisiju samazināšanai.
Galu galā mums ir jāiegulda liels darbs, lai mēs arī turpmāk būtu vadošais spēks cīņā pret klimata pārmaiņām.
Satu Hassi
Priekšsēdētāja kungs, kā jau tika minēts, Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksmes rezultāti sagādāja vilšanos. Pirmo reizi Apvienoto Nāciju Organizācijas dokumentā ir minēta divu grādu globālās sasilšanas robežvērtība, taču Kopenhāgenas konferencē vairākas valstis minēja emisiju robežvērtības, kas ir līdzvērtīgas globālās temperatūras kāpumam par vairāk nekā trīs grādiem. Pēdējā pārbaudē temperatūra bija par trīs grādiem augstāka nekā patlaban, un jūras līmenis bija par 10 metriem augstāks.
Mums ir godīgi jāatzīst, ka Eiropas Savienība neapliecināja tādu vadību, kādu tā sludina. Vissvarīgākais mūsu vadības veids būtu bijis un joprojām ir censties sasniegt vēl augstāku mērķi attiecībā uz emisiju samazināšanu, proti, emisijas samazināt par 30 %. Īstenībā mums emisijas būtu jāsamazina par 40 %, ieklausoties - un mums vajadzētu ieklausīties - tajā, ko saka zinātnieki, kas darbojas klimata jomā. Ja mēs neiesim tālāk par mērķi samazināt emisijas par 20 %, tas nozīmētu, ka Eiropas Savienības nolūki nebija nopietni, izsludinot divu grādu robežvērtību attiecībā uz globālo sasilšanu, ko tā sludina jau vairāk nekā desmit gadus.
Saskaņā ar ziņojumiem, ko iesniedza daudzu valstu valdības pārstāvji, to skaitā Nīderlandes valdība, emisiju samazinājums par 20 % ir ļoti tālu no pasaules tālredzīgākā mērķa. Ņemot vērā pašreiz pieejamo informāciju, izdevumi emisiju samazināšanai par 30 % būs mazāki, nekā tie, kas tika plānoti emisiju samazināšanai par 20 % pirms diviem gadiem.
Protams, Kopenhāgenas sanāksmē bija valstis, kas vēlējās izbeigt šīs sarunas. Ja Eiropas Savienība būtu uzņēmusies vadību, šīm valstīm to būtu grūti izdarīt. Šoreiz Eiropas Savienība palīdzēja šīm valstīm, apturot Kioto protokola otro posmu, kas ir ārkārtīgi svarīgs jaunattīstības valstīm. Būtu bijis pareizi teikt, ka esam gatavi īstenot Kioto otro posmu ar dažiem nosacījumiem, un būtu bijis pareizi atbalstīt pasākumus klimata jomā ekonomiski mazāk attīstītās valstīs, nevis atkārtoti izmantot naudas līdzekļus, kas paredzēti sadarbībai attīstības jomā, tikai nosaucot to citā vārdā.
Pēc šīs neveiksmes mums ir jāpanāk īsta vienošanās klimata jomā. Šāda vienošanās būs likumīga starptautiskā mērogā tikai tad, ja sarunās piedalīsies arī Apvienoto Nāciju Organizācija. Ir vajadzīga arī jauna "klimata diplomātija”. Nepietiek ar to, ka mūsu eksperti zina, kā pārvarēt tehniskas grūtības. Lai pārvarētu šķēršļus un lai atbalstītu ANO sarunu procesu, mums ir jāīsteno pacietīgas diplomātiskas pūles, lai ANO pieņemtu, piemēram, tiesību aktus par balsošanu.
Martin Callanan
ECR grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, es ceru, ka es kļūdos, bet man arvien vairāk šķiet, ka diez vai sarunas, kas tika aizsāktas vai turpinājās Kopenhāgenā, faktiski palīdzēs noslēgt juridiski saistošu vienošanos, kas paredzētu visiem pasaulē lielākajiem siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju radītājiem būtiski samazināt emisiju daudzumu.
Manuprāt, šajos apstākļos būtu ļoti muļķīgi tām ES valstīm, kas runā par šiem jautājumiem, piekrist vēl vairāk samazināt emisijas. Ir minēta 30 % robežvērtība, un S. Hassi kundze tikko minēja 40 %.
Tā kā nav panākta pasaules mēroga vienošanās, manuprāt, būtu neprāts vienoties vēl vairāk samazināt emisijas, jo tādējādi patērētāji šajās valstīs var būt spiesti par enerģiju maksāt vairāk nekā citās attīstītākajās valstīs, kā dēļ Eiropas smagā rūpniecība un lielākie enerģijas patērētāji zaudētu konkurētspēju pasaulē.
Mums ir zināmi jau vairāki gadījumi, kad rūpniecības uzņēmumi tiek slēgti un darbību atsāk ārpus Eiropas Savienības robežām, emisijas radot citās valstīs, piemēram, Ķīnā, Indijā un citur. Tā ir nepareiza ekonomiskā politika, jo videi no tās nav nekāda labuma. Patiesībā atsevišķās jomās ietekme ir negatīva, jo galu galā šīs preces tiek importētas Eiropas Savienībā.
Ir jānoslēdz visaptveroša pasaules mēroga vienošanās, un es to pilnīgi atbalstu. Es ceru, ka mēs strādāsim, lai to īstenotu, taču, ja šāda vienošanās netiks panākta, mums būtu jābūt ļoti piesardzīgiem, lai nepieļautu turpmākus vienpusējus izņēmumus Eiropā.
Bairbre de Brún
Priekšsēdētāja kungs, steidzami ir jāpanāk mērķtiecīga, juridiski saistoša vienošanās.
Saskaņā ar visjaunākajiem zinātniskajiem datiem Eiropas Savienībai līdz 2020. gadam emisijas ir jāsamazina par 40 % un līdz 2050. gadam - par 80-95 %, un mēs nevaram izteikt šādu apņemšanos, paļaujoties uz citu cilvēku rīcību.
Visiem ir jāzina, kādi būs reālie emisiju samazināšanas apmēri, un mums ir arī jāzina, kāds finansējums tiks nodrošināts jaunattīstības valstīm, lai ļautu tām cīnīties ar klimata pārmaiņām un to sekām.
Ir jābūt skaidrībai. Mums visiem ir skaidri jāzina, kas tieši nodrošinās šo finansējumu, un kā un kad tas tiks piešķirts. Politiskās gribas trūkums, ko mēs redzējām Kopenhāgenā, vairs nedrīkst atkārtoties.
Un es vēlu komisāram S. Dimas kungam labu veiksmi!
Anna Rosbach
EFD grupas vārdā. - (DA) Priekšsēdētāja kungs, daudz tika runāts par tā dēvētajiem bēgļiem klimata pārmaiņu dēļ saistībā ar COP 15. Cilvēki vienmēr ir bēguši no dabas katastrofām, sliktas ražas, sausuma, plūdiem un bada. Klimata pārmaiņas un to tiešā ietekme uz cilvēkiem un vidi ir problēmas, no kurām mēs nevaram aizbēgt. Taču es nezinu, vai mēs ejam pareizā virzienā. Es piekrītu, ka mums ikdienā ir saprātīgāk jāizmanto resursi un jāpēta jaunas tehnoloģijas. Taču mēs nedrīkstam aizmirst, ka faktiski mums jau ir zināms, kā novērst pēkšņi radušās problēmas. Piemēram, runājot par COP 15, tika pieminētas Kuka salas - salu grupa Klusajā okeānā. Problēma ir tā, ka šīs salas apdraud iespējamā ūdens līmeņa celšanās. Piekrastes aizsargvalnis varētu salas pasargāt, un, patiesībā, piekrastes aizsargvalnis ir realizējams ieguldījums, taču ne šai nabadzīgajai salu grupai. Kamēr Eiropa runā par vēja enerģiju, elektriskiem automobiļiem, saules enerģiju, biodegvielu un jauniem atkritumu šķirošanas veidiem Eiropas pierobežas valstīs, daudzas salas pakāpeniski izzūd. Tāpēc es gribu jautāt, vai ir pareizi tas, ka Rietumvalstis iegulda vairākus miljardus klimata tehnoloģijās, kuru ietekme ir stipri apšaubāma, kamēr miljoniem cilvēku varētu palīdzēt, izmantojot jau zināmos, lētos pasākumus. Nestrīdēsimies par statistiku, pierādījumiem un pētījumiem; ir pienācis laiks rīkoties un likvidēt klimata pārmaiņu radītās sekas pasaulē.
Nick Griffin
Priekšsēdētāja kungs, pēc notikumiem Kopenhāgenā pārskatīsim vispārējo situāciju globālās sasilšanas jomā. Kopenhāgenā izskanēja joks par "II klimatgeitu” ("II Climategate”), un tad arī sākās viena no bargākajām ziemām pēdējo gadu desmitu laikā. Pēc tam tika atmaskoti arī Potsdamā paustie jūras līmeņa celšanās biedi, Goddard institūts tika pieķerts temperatūras datu viltošanā, izrādījās, ka Himalaju kalnu ledāju atkāpšanās ir apšaubāma un ka R. Pachauri kungs ir spekulants. Pasaule atdziest. Globālā sasilšana ir izdomājums.
Šajā noziegumā neiztikt arī bez vainīgajiem. Oglekļa nodokļu dēļ tiek palielinātas degvielas cenas, kas ne visiem ir pa kabatai. Miljardus, kas iztērēti, pētot šo neesošo problēmu, vairs nevar izlietot cīņā pret tādām reālām nelaimēm kā Alcheimera slimība vai pret īstu vides katastrofu - mežu izciršanu. Oglekļa kredītu tirdzniecība ļauj magnātiem lielpilsētās pelnīt miljardus uz nabadzībā nonākušu ģimeņu rēķina. Lauksaimniecībā apstrādājama zeme tiek izmantota biodegvielas ražošanai, kā dēļ pārtikas cenas pasaulē ir dubultojušās, un miljoniem cilvēku cieš badu, kamēr alkatīgie uzņēmēji tikai kuplina savus ienākumus.
Tie, kas atbalsta zinātniski nepamatotas muļķības par klimata pārmaiņām, kas ir tikai cilvēku izgudrojums - Shell, Monsanto, starptautiskās bankas, Bilderberg grupa, miljardieri, kas pelna uz oglekļa dioksīda rēķina, kā arī viņu noderīgie kreiso sabiedroto muļķi - atbalsta vērienīgāko krāpšanu cilvēces vēsturē. Viņi ir jāsauc pie atbildības, un tas tiks darīts, un atbildība būtu jāuzņemas arī viņu sabiedrotajiem, piemēram, šeit Parlamentā.
Peter Liese
(DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Kopenhāgenā un turpmākā konferencē ir daudz runāts par ANO regulu grozījumiem. Es ierosinu izdarīt izmaiņas Parlamenta regulējumā, lai cilvēki, kas pārstāv kritiskās grupas, piemēram, N. Griffin kungs, runātu nevis sanāksmes sākumā, bet beigās, kur ir viņu īstā vieta šajā politiskajā aspektā, vismaz sarunu pirmajā posmā.
Dāmas un kungi, protams, Kopenhāgenas konference nebija veiksmīga. Daudzas mūsu prasības un iedzīvotāju cerības neattaisnojās. Es vēlos piebilst vēl vienu lietu. Mēs vēlamies noslēgt starptautisku vienošanos par gaisa un jūras transporta emisijām. Diemžēl Kopenhāgenā šajā jautājumā netika panākts nekāds progress, un Kopenhāgenas nolīgums par klimata pārmaiņām pat neparedz atsauci uz šiem jautājumiem. Žēl, ka rezultāts bija tieši tāds, jo sevišķi tāpēc, ka, lai to sasniegtu, katru gadu būs jāpieliek arvien lielākas pūles. Jo ilgāk mēs to atliksim, jo to būs grūtāk paveikt, un, protams, ar katru gadu tas kļūs arvien grūtāk. Tas ir līdzīgi kā ar smagu slimību - jo ātrāk sāk slimību ārstēt, jo vieglāk būs to izārstēt. Tādēļ pašreizējā situācija ir nožēlojama.
Taču uz šo situāciju nevajadzētu skatīties tikai no vienpusēja, negatīva skatu punkta. Šorīt man jautāja, vai ar to jautājums saistībā ar klimata pārmaiņām ir nolemts politiskai neveiksmei. Atbilde ir nē, tas nav nolemts neveiksmei. Ir jāturpina risināt šo problēmu, un to no mums sagaida arī iedzīvotāji. Mums ir jāspēj saskatīt arī Kopenhāgenas konferences pozitīvie aspekti, piemēram, divas jaunattīstības valstis, Maldīvija un Kostarika, kas ir apņēmušās tuvāko desmit gadu laikā pilnībā atteikties no videi kaitīgām emisijām. Visa pasaule, proti, Eiropa un visas pārējās valstis, varētu sekot šim paraugam. Šajā piemērā ir minētas nelielas valstis, taču ievērības cienīgi ir arī lielu valstu, piemēram, Brazīlijas, sasniegumi.
Tādēļ mums ir jāanalizē savas kļūdas, un mēs nedrīkstam augstprātīgi turpināt dzīvot tā, kā līdz šim. Taču nevajag arī pārāk pieķerties pagātnei un ir jāsadarbojas ar tām valstīm, kuras vēlas gūt panākumus klimata aizsardzības jomā. Tā vairs nedrīkst būt cīņa starp rūpnieciski attīstītām valstīm un jaunattīstības valstīm; tā vietā vajadzētu pretstatīt valstis, kas apzinās notiekošo, un pārējās pasaules valstis, kuru skaits, cerams, ievērojami saruks.
Jo Leinen
(DE) Priekšsēdētāja kungs, E. Espinosa kundze! Pagājušajā nedēļā es piedalījos neformālā Vides padomes sanāksmē Seviļā. Tā bija pirmā Padomes sanāksme Spānijas prezidentūras laikā. Diemžēl nopietnu apstākļu dēļ ģimenē jūs nevarējāt piedalīties šajā sanāksmē, taču valsts sekretāre Teresa Ribera jūs ļoti veiksmīgi pārstāvēja. Šī sanāksme bija ļoti labi organizēta, un visu sanāksmes laiku bija skaidri redzama Spānijas prezidentūras apņēmība šajā jomā.
Tas viss ir labi un skaisti, taču šīs Padomes sanāksmes rezultāti nebija diez ko iepriecinoši. Ministru padome bija sadrumstalota un bezmērķīga. Dalībvalstīm nav kopējas nostājas par turpmāko rīcības plānu, un tā nav laba zīme. Tas ir jūsu darbs un pienākums atrast kopsaucēju starp visām 27 dalībvalstīm.
Manuprāt, pēc notikumiem Kopenhāgenā Eiropas Savienībai ir jādara trīs lietas. Pirmkārt, mums atkal ir jāuzņemas vadošā loma globālo klimata pārmaiņu ierobežošanas jomā. Otrkārt, mums ir jāpierāda, ka mums var uzticēties, ka mēs izpildīsim savus solījumus, un, treškārt, pirms sanāksmes Meksikā mums ir jāpanāk vienošanās ar jauniem partneriem.
Runājot par vadošās lomas atgūšanu, es piekrītu visiem tiem, kuri šodien teica, ka mums būtu jāpieturas pie solījuma samazināt oglekļa emisijas par 30 %. Es ceru, ka šis 30 % mērķis, nevis līdzšinējais 20 % mērķis 31. janvārī tiks noteikts ANO sekretariātā Bonnā. Ja mēs iespaidosimies no citu valstu centieniem, šis process nekad nebeigsies, un tādā gadījumā arī Meksikas sanāksme var izrādīties neveiksmīga.
Attiecībā uz uzticamības apliecināšanu, pirms Meksikas sanāksmes ir patiešām jāizmaksā EUR 7,2 miljardu lielais finansējums. Āfrikas valstīm ir jāredz, ka pirmie pasākumi jau tiek īstenoti.
Un visbeidzot, runājot par partnerattiecību veidošanu, es ceru, ka mēs izstrādāsim klimata pārmaiņu ierobežošanas diplomātiju, un jo īpaši ar Āfrikas Savienības palīdzību mēs iegūsim labus partnerus, to skaitā Latīņamerikas un Āzijas valstis, lai Meksikā noslēgtu pasaules mēroga vienošanos.
Chris Davies
Priekšsēdētāja kungs un kolēģi! Notikumi Kopenhāgenā ir jāatstāj aiz muguras, un ir jāskatās nākotnē, taču, patiesībā, mēs nemaz nezinām, kā rīkoties. Mēs taustāmies tumsā, un, manuprāt, mums ir jāizvērtē visas iespējas, un es ceru, ka vismaz kāda no tām būs pareizā.
Taču es esmu pārliecināts, ka mums ir jācenšas pieturēties pie saviem izvirzītajiem mērķiem un saglabāt līderpozīcijas. Šajā jomā turpmākajās divās nedēļās ir jāpieņem svarīgs lēmums, un es gribētu zināt, kā prezidentūra grasās rīkoties, lai atrisinātu pašreizējo situāciju.
Četrdesmit procentus emisiju rada fosilais kurināmais, kas tiek izmantots elektrostacijās. Tāpēc ir tik svarīgi izstrādāt oglekļa uztveršanas un uzglabāšanas tehnoloģiju. Tādēļ pirms trīs gadiem Padome nolēma, ka mums līdz 2015. gadam ir jāmēģina īstenot 12 demonstrējumu projekti. Pirms gada mēs vienojāmies par šo projektu finansēšanas veidu, proti, piešķirt 300 miljonu finansējumu no emisijas kvotu tirdzniecības shēmas. Pagāja trīs mēneši līdz šo Parlamenta priekšlikumu apstiprināja, un Padome deva zaļo gaismu. Ir pagājis gads, bet mēs joprojām neesam vienojušies par to, kā izvēlēties projektus vai izlietot šo finansējumu. Komisija beidzot iesniedza lēmuma projektu. Tas paredz tikai astoņus CCS projektus, un saskaņā ar grafiku līdz 2015. gadam tos visus īstenot nebūs iespējams. Tad komisāra O. Rehn kungs ir šo notikumu epicentrā, un es ceru, ka debašu gaitā kāds viņam nodos ziņu, lai viņš paskaidrotu, kāpēc šajā dokumentā nav tālejošu ieceru.
Taču jūs noteikti piekritīsiet, ka, lai cik arī tas nebūtu nepareizi, mums ir jāiet uz priekšu. Šis jautājums tiks pārrunāts 2. februārī Padomes Klimata pārmaiņu komitejas sanāksmē, un dažas dalībvalstis iebilst pret to, ka Komisijai pieder galavārds projektu atlases un līdzekļu izlietojuma un sadales jomā.
Pēc Kopenhāgenas sanāksmes šī būs pirmā iespēja Eiropas Savienībai pierādīt, ka tā virzās uz priekšu un īsteno praktiskus pasākumus, nevis iet pretējā virzienā. Tas ir svarīgs pārbaudījums gan Komisijai, gan prezidentūrai.
Tāpēc es gribu jautāt ministra kungam, vai prezidentūra varēs nodrošināt to, lai šajā sanāksmē tiktu panākta vienošanās, vai arī tā grasās padoties?
Bas Eickhout
(NL) Priekšsēdētāja kungs, ir skaidrs, ka Kopenhāgenas konference bija izgāšanās. Patiesi pēc šīs augstākā līmeņa sanāksmes zaudētāji bija veseli trīs: Apvienoto Nāciju Organizācija, Eiropas Savienība un klimats. Tāpēc ir ļoti svarīgi panākt to, lai 2010. gadā pirms Meksikas sanāksmes šie trīs zaudētāji kļūtu par uzvarētājiem. Lai to panāktu, ir jānodrošina trīs lietas. Pirmkārt, kā jau minēja komisāra O. Rehn kungs, ES ir jārunā vienā balsī, un es tiešām vēlos zināt, kas būs šis runātājs, kas Meksikas sanāksmē pārstāvēs Eiropu?
Otrkārt, runājot par Apvienoto Nāciju Organizāciju, Eiropai ir arī jāuzņemas vadošā loma šajā sarunu posmā, un tas nozīmē pievērst uzmanību ne tikai Amerikas Savienotajām Valstīm un Ķīnai, bet galvenokārt valstīm, kas tikpat ļoti, cik mēs, vēlas ierobežot klimata pārmaiņas, piemēram, Āfrikas Savienība, Meksika, Brazīlija un Dienvidāfrika. Būtu jāpaplašina to valstu loks, ar kurām mēs vēlamies panākt vienošanos.
Un treškārt, runa ir par klimatu. Taisnība, ka mēs vienojāmies par divu grādu mērķi, taču arī tas kaut ko nozīmē. Zinātnieki apgalvo, ka, lai sasniegtu mērķi ierobežot sasilšanu līdz +2 grādiem, bagātajām valstīm CO2 emisijas ir jāsamazina par 40 %. Tāpēc pašlaik ES ir jāapņemas emisijas samazināt par 30 %. 31. janvārī Eiropas Savienībai būs vēl viena iespēja apliecināt savas līderpozīcijas, ierosinot noteikt 30 % mērķi, un es ceru, ka Eiropas Savienība to izdarīs. Es ceru, ka ES ņems vērā šo priekšlikumu, jo tas ir vienīgais veids, kā apliecināt savas līderpozīcijas un panākt to, lai 2010. gadā uzmanības centrā būtu Apvienoto Nāciju Organizācija, Eiropas Savienība un klimata jautājumi.
Derk Jan Eppink
Priekšsēdētāja kungs, es atbalstu ar vidi saistītos mērķus 2010. gadam, taču es ļoti apšaubu dažas no minētajām metodēm. Kopenhāgenas konference bija labs piemērs tam, kā nevajag darīt. Un ko mēs no tā iemācījāmies?
Pirmkārt, šī konference bija neveiksmīga, jo tā bija pārāk vērienīga. Var organizēt rokmūzikas koncertu, ko apmeklē 50 000 klausītāju, taču sanāksme ar tik lielu dalībnieku skaitu būs nolemta neveiksmei. Otrkārt, Ķīna, Indija un Amerikas Savienotās Valstis pārspēja Eiropu viltībā, kā rezultātā Eiropas Savienība bija tikai samulsis skatītājs, nevis svarīgs dalībnieks.
Ko mēs varam darīt lietas labā? Manuprāt, pirmkārt, ir jāmaina pasākuma forma; tai drīzāk būtu jālīdzinās G20, nevis Woodstock. Otrkārt, mēs vairs nedrīkstam būt morāli augstprātīgi un teikt Ķīnai un Indijai, kā rīkoties. Sliktākais, ko mēs varētu darīt, ir šīm valstīm noteikt pārāk lielus ierobežojumus. Gluži pretēji - Eiropas Savienībai būtu jāizvērtē sava nostāja, kas galu galā var negatīvi ietekmēt mūsu attīstību un nodarbinātību Eiropas Savienībā.
Visbeidzot ir nopietni jāizvērtē darbības rezultāti. "Klimatgeita” jau bija atgādinājums, un pašlaik šķiet, ka paziņojums par Himalaju ledāju atkāpšanos bija tikai spekulācijas. Daži Klimata pārmaiņu starpvaldību padomes (IPCC) locekļi pat prognozē globālo atdzišanu.
Ir jāveic objektīvs un godīgs zinātniskais pētījums, nevis jānodarbojas ar politiskām aktivitātēm saskaņā ar programmu. Kas ir patiesība un kas ir izdomājums? Pašlaik mēs nezinām atbildi uz šo jautājumu, un, manuprāt, vispirms ir jāapkopo fakti. Komisāra kungs, ministra kungs! Es ceru, ka jūs nebūsiet aizspriedumaini, meklējot atbildes uz šiem jautājumiem.
Sabine Wils
(DE) Priekšsēdētāja kungs, Apvienoto Nāciju Organizācijas organizētā klimata konference cieta neveiksmi rūpnieciski attīstīto valstu nelokāmo politisko interešu dēļ. Rezultātā ir apdraudēti vairāki miljardi cilvēku jaunattīstības valstīs un salu valstīs, kam draud applūšana.
Nav vienotas nostājas par to, kā efektīvi ierobežot turpmāku planētas sasilšanu. ES nostājās valsts uzņēmumu pusē, ļaujot lieliem koncerniem gūt peļņu. Sarunas par siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju samazināšanu ES dalībvalstīs līdz 2020. gadam par 30 % tika uzsāktas novēloti.
Nosakot mērķus klimata pārmaiņu ierobežošanas jomā, balstoties uz pārējo valstu piekāpšanos, var salīdzināt ar rotaļāšanos ar cilvēces nākotni. Fakti runā paši par sevi: 2007. gadā Ķīna radīja 4,6 tonnas emisiju uz vienu iedzīvotāju, Vācija - 9,7 tonnas un Amerikas Savienotās Valstis - 19,1 uz vienu iedzīvotāju. Visas cilvēces labad mums steidzami ir jāpievēršas taisnīguma jautājumam klimata jomā. Nākamgad Meksikas sanāksmes ietvaros rūpnieciski attīstītajām valstīm un strauji augošajām valstīm ir jāpanāk saistoša vienošanās, nosakot konkrētus un tālejošus mērķus.
Godfrey Bloom
Priekšsēdētāja kungs, jūs varat mani saukt par skeptiķi, ja es neatbalstu muļķošanos.
Arī es tāpat kā daudzi no jums pieredzēju sniega vētru Kopenhāgenā. Vai nav interesanti, ka Londonā šī bija visaukstākā ziema pēdējo 30 gadu laikā? Tāpat kā Polijā, Korejā un Ķīnā. Zemākā temperatūra reģistrēta Floridā, Arizonā un arī Teksasā, kur, ja nemaldos, sniegs sniga pirmo reizi pēdējo simts gadu laikā. Un kā teica Londonas laikraksta "Times” žurnālists Giles Coren, mēs vienkārši nesaprotam, ka globālā sasilšana nozīmē to, ka zema temperatūra būs ikdienišķa parādība.
Mēs esam redzējuši Al Gore hokeja nūju, ko, manuprāt, joprojām rāda skolniekiem Londonas valsts skolās, atgādinot par viltus cerību meistaru Al Gore. Te var pieminēt arī Austrumanglijas Universitātes (University of East Anglia) profesoru Phil Jones. Un visbeidzot tas, par ko jūs droši vien nezināt, jo šī informācija netika izplatīta plašākai sabiedrībai, proti, Jaunzēlandes Valsts klimata datubāzes dati apliecina, ka tas viss ir izdomājums.
Mostieties taču! Tas viss ir pilnīgas muļķības!
(Runātājs piekrita atbildēt uz "zilās kartītes” jautājumu saskaņā ar Reglamenta 149. panta 8. punktu)
Chris Davies
Priekšsēdētāja kungs, atsaucoties uz G. Bloom kungu, visi zinātniskie pētījumi saistībā ar klimata pārmaiņām ir muļķības, jo mēs piedzīvojām aukstu ziemu.
Es gribētu zināt, vai G. Bloom kungs zina, kāda ir atšķirība starp klimatu un laika apstākļiem.
Godfrey Bloom
C. Davies kungs, klimats ir tas, kas skar mūs visus.
Zoltán Balczó
(HU) Ministra kungs, man ir sensacionāla ziņa - Kopenhāgenas klimata konference ir beigusies. Taču jūs runājat par mērķiem un cerībām tā, it kā mēs joprojām būtu Kopenhāgenā. Šī konference bija neveiksmīga, un netika panākta juridiski saistoša vienošanās. Kioto piemērs parāda, ko var panākt, īstenojot brīvprātības principu. Mēs visi zinām, cik vērtīgi ir Amerikas Savienoto Valstu solījumi, taču ir jāpiemin arī Kanāda, kas parakstīja Kioto protokolu un pēc tam bez jebkādiem sirdsapziņas pārmetumiem palielināja oglekļa dioksīda emisijas par 26 %. Kopenhāgenas konferences rezultāti skaidri ilustrē pasauli, kādā mēs dzīvojam.
Mūsdienu pasaulē valda ekonomiskais fundamentālisms, un vienmēr, kad sabiedrības intereses nonāk pretstatā pasaules ekonomikas interesēm, ieguvēja lomā vienmēr būs tieši pasaules ekonomikas intereses. Protams, pasaules ekonomikas intereses lobē atsevišķas lielvalstis. Lai apturētu neatgriezeniskas klimata pārmaiņas, ir jāmaina politiskais un morālais klimats. Taču, kamēr cilvēki kalpos ekonomikai, nevis otrādi un kamēr dominējošā nebūs tirgus ekonomiski sociālā ekonomika, nav pamata cerēt uz pozitīvu iznākumu visās līdzīga veida konferencēs.
Richard Seeber
(DE) Priekšsēdētāja kungs, Kopenhāgenas konference mums ļāva apjaust realitāti. Es atceros debates Parlamentā, kas notika pirms Kopenhāgenas konferences. Visi bija ļoti optimistiski noskaņoti, taču šis optimisms neattaisnojās. Tā bija starptautiska konference, kur darbojas citi noteikumi, un ar labo gribu vien ir grūti gūt panākumus. Tāpēc, gatavojoties sarunām Meksikā, nezaudēsim realitātes izjūtu.
Izvērtējot Kopenhāgenas konferences rezultātus, godīgi sakot, tie nav nemaz tik slikti, jo šie rezultāti var kalpot par pamatu sarunām Meksikā, un zināms progress tomēr ir panākts. Eiropas pilsoņiem vislielākā vilšanās ir tā, ka Eiropas Savienība nepiedalījās noslēguma dokumenta sagatavošanā. Tā ir viela pārdomām, jo mēs vienmēr esam uzsvēruši savu vadošo lomu pasaules cīņā pret klimata pārmaiņām.
Kāpēc tā? Pirmkārt, visticamāk tāpēc, ka CO2 emisijas Eiropā veido tikai 14 % no kopējām emisijām pasaulē, un Eiropa nerada lielākās oglekļa emisijas pasaulē. Vislielākās emisijas rada Amerikas Savienotās Valstis un Ķīna, kopā veidojot gandrīz pusi no kopējā emisiju apjoma. Taču Eiropai nav vienotas nostājas, un pēdējā Vides padomes sanāksmē varēja skaidri redzēt, ka šajā jomā valda ļoti atšķirīgi viedokļi. Piemēram, vairākas dalībvalstis šo problēmu vērtē pavisam citādi nekā lielākā daļa Parlamenta deputātu.
Taču viens no iemesliem noteikti ir arī tas, ka mēs, Eiropas pilsoņi, nemaz neesam tik labi, kā paši to vienmēr apgalvojam. Piemēram, nesalīdzinot šos tīras attīstības mehānismus jeb kopējās īstenošanas pasākumus ar citiem pasākumiem un izvērtējot tikai mūsu pasākumus CO2 emisiju samazināšanas jomā, rezultāti nebūtu nemaz tik labi, kā mēs domājam.
Treškārt, mums arī jāpieņem, ka citām pasaules valstīm un reģioniem ir citāda pieeja šīs problēmas risināšanai. Mūsu galvenais mērķis ir noslēgt juridiski saistošu vienošanos, taču Ķīna un Amerikas Savienotās Valstis domā citādi.
Kopumā mums būtu jāapsver iespēja būt elastīgākiem sarunu procesā. Ir svarīgi sadarboties, lai cīnītos pret tik nopietnu problēmu kā klimata pārmaiņas, taču to var panākt arī citā veidā.
Dan Jørgensen
(DA) Priekšsēdētāja kungs, es vēlos uzdot jautājumu tiem Parlamenta deputātiem, kuri ir skeptiski noskaņoti attiecībā uz klimata pārmaiņām. Iedomājieties, ka deviņi no desmit ārstiem jums apgalvo, ka viņi ir vairāk par deviņdesmit procentiem pārliecināti, ka jūs esam smagi slims un ka viņiem ir zāles pret šo slimību; zāles, kurām nav nekādu blakusparādību. Vai jūs piekristu lietot šīs zāles? Protams, jūs piekristu. Lūk, tādu reakciju mēs gaidījām Kopenhāgenas konferencē! Tā visām pasaules valstīm būtu jādomā, ņemot vērā to, ka deviņdesmit procenti vadošo zinātnieku, kas darbojas šajā nozarē, apgalvo, ka mēs tiešām esam globālās sasilšanas liecinieki un ka globālo sasilšanu izraisīja cilvēki. Tāpēc Eiropas Savienībai būtu jāuzņemas vadība. Protams, mēs varam kritizēt Amerikas Savienotās Valstis un Ķīnu par to, ka tās Kopenhāgenas konferencē neapliecināja gaidīto politisko gribu, taču šodien Parlamentā mums ir jāvērtē pašiem savas kļūdas un kritiski jāizvērtē tas, kāpēc Eiropas Savienība neuzņēmās iniciatīvu. Eiropas Savienība varēja darīt divas lietas, un tai būtu jāizdara divas lietas vēl pirms konferences Meksikā. Pirmkārt, mums būtu jāuzņemas vadība, apņemoties sasniegt noteiktos mērķus attiecībā uz emisiju samazināšanu, proti, līdz 2020. gadam noteikt mērķi emisijas samazināt par 30 %, nevis par 20 %. Otrkārt, mums būtu jāprecizē, kādu naudas summu mēs būtu gatavi ieguldīt, lai finansētu ilgtermiņa pasākumus gaidāmo klimata pārmaiņu ierobežošanai. Un, visbeidzot, ir arī skaidrs, ka mēs panāksim vairāk, ja mums būs vienota nostāja, jo tā mēs varēsim risināt racionālākas un konkrētākas sarunas, nekā tas bija Kopenhāgenā. M. Callanan kungs teica:
"Pašreizējā situācijā būtu neprāts izvirzīt vēl tālejošākus mērķus.”
Nē, M. Callanan kungs, neprāts būtu neizvirzīt vēl tālejošākus mērķus.
Lena Ek
(SV) Nav šaubu par to, ka Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksme bija liela vilšanās, taču tagad ir svarīgi iet uz priekšu. Mēs, liberāļi, tā darām, un es ceru, ka to darīs arī visa Eiropa. Mums ir jāizstrādā stratēģija un darba kārtība, ņemot vērā notikumus Kopenhāgenā. Lai to panāktu, ir svarīgi arī turpmāk ieguldīt līdzekļus emisiju kvotu tirdzniecības sistēmā. Eiropas Savienībai būtu nekavējoties jāuzsāk sarunas ar Amerikas Savienotajām Valstīm, lai Eiropas sistēmu apvienotu ar Amerikas Savienoto Valstu jauno sistēmu. Transatlantiskais oglekļa emisiju tirgus varētu būt pasaules tirgus sākums.
O. Rehn kungs aizsāka ļoti labu tematu. Viņa runas nobeigumā izskanējušais ir pilnīga taisnība, proti, Eiropas Savienībai šajās sarunās ir jāpauž vienota nostāja. Taču jāņem vērā Lisabonas līgumā paredzētais, ka tagad Eiropas Parlaments var ietekmēt šādu lēmumu pieņemšanas kārtību. Eiropas Parlamentam ir jāpiedalās sagatavošanas darbā, jo, lai pieņemtu galīgo lēmumu, ir vajadzīgs Eiropas Parlamenta apstiprinājums.
Tajā pašā laikā Eiropā ir arī turpmāk jāstiprina oglekļa tirgus, un mēs vairs nedrīkstam tirdzniecības tiesības atdot bez maksas. Mums ir jāiegulda līdzekļi jaunās tehnoloģijās, un, visbeidzot, mums ir jānosaka oglekļa dioksīda minimālā cena. Lai sasniegtu mērķus klimata pārmaiņu jomā, ir jāizmanto tirgus mehānismi, nevis papildu birokrātijas šķēršļi.
Kopenhāgenas konference būtu jāatstāj pagātnē. Viss ir jāsāk no jauna, visa uzmanība ir jāpievērš turpmāku pasākumu izstrādē un vispirms ir jādomā par Eiropas Savienības stratēģiju 2020. gadam. Ir apkopoti dažādi pasākumi, un mums ir jānāk klajā ar labi izstrādātiem priekšlikumiem energoefektivitātes jomā un attiecībā uz investīcijām jauno tehnoloģiju jomā. Ir jāizstrādā nodarbinātības stratēģija klimata jomā. Nobeigumā es vēlos teikt, ka ir skaidrs - mums oglekļa emisijas ir jāsamazina par 30 %, lai uzvarētu cīņā pret klimata pārmaiņām un cīņā par savu vietu tirgū.
Yannick Jadot
(FR) Priekšsēdētāja kungs, E. Espinosa kundze! Mani pārsteidza jūsu pašapmierinātība attiecībā uz ES pasākumiem klimata jomā. Tiesa, pēdējo 10 gadu laikā Eiropa ir paveikusi daudz vairāk nekā pārējās pasaules valstis, taču Kopenhāgenas konferencē mēs redzējām, kā Eiropa zaudēja vadības grožus.
Kopenhāgenā mēs arī redzējām, ka Eiropa kļuva tikai par Eiropas valstu un valdību vadītāju personīgās saziņas stratēģiju kopsaucēju, un šajā ziņā es īpaši vēlos norādīt uz N. Sarkozy kungu, A. Merkel kundzi un G. Brown kungu. Šādos apstākļos ir samērā viegli izjaukt ANO procesu. Es piekrītu, ka ANO sistēma ir sarežģīta un ka G20 sistēma, kam raksturīgi nenozīmīgi nolīgumi, taču kur paveras plašas publicitātes iespējas, ir daudz vienkāršāka.
Tāpēc nākamajā gadā Eiropai ir jāiegulda lielāks darbs un jāuzrāda labāki rezultāti. Pašlaik ir noteikts mērķis emisijas samazināt par 20 %, taču patiesībā tas nozīmētu turpmākajos desmit gados izdarīt mazāk, nekā esam paveikuši pēdējos 10 gados; tas nozīmētu mazināt Eiropas pūliņus klimata pārmaiņu ierobežošanas jomā. Tas ir absurdi no klimata viedokļa, ņemot vērā zinātnieku apgalvojumus, ka emisijas būtu jāsamazina par 40 %, un tas ir absurdi arī no ekonomikas un nodarbinātības viedokļa.
Tāpēc es jūs lūdzu, E. Espinosa kundze, neļaujiet Eiropā noteikt mērķus klimata jomā atbilstoši zemākajai robežvērtībai, ko atbalsta priekšsēdētājs J. M. Barroso, kas negrib atkāpties no 20 % mērķa, vai ko atbalsta Itālija un Polija, kas drīz vispār noliegs to, ka notiek klimata pārmaiņas. Pārskatiet Parlamenta rezolūciju un nosakiet mērķi samazināt emisijas par 30 %.
Konrad Szymański
(PL) Priekšsēdētāja kungs, mums ir jāpieņem fakts, ka neviens, izņemot atsevišķas Eiropas valstis, nevēlas maksāt par ierobežojumiem CO2 emisiju jomā vai samazināt enerģijas patēriņu. Un it kā ar to nebūtu gana, dažas jaunattīstības valstis ar kaitinošu pret kolonijām vērstu daiļrunību vēlas tādējādi kļūt bagātas, neskatoties uz to, ka šīs valstis atmosfērā rada visvairāk oglekļa dioksīda emisiju. Āfrikas valstis, Ķīna un Indija vēlas arī turpmāk saņemt atvieglojumus attiecībā uz starptautiskajām emisiju monitoringa sistēmām un tajā pašā laikā saņemt atbalstu vairāku miljardu eiro apmērā tīru tehnoloģiju izstrādei. Mūsu nodokļu maksātāji tam nemūžam nepiekritīs. Pēc notikumiem Kopenhāgenas konferencē mums ir jāņem vērā tas, ka Eiropa nevar šīs izmaksas segt tikai no sava budžeta. Pirmkārt, rīkojoties uz savu roku, vēl lēnāk attīstīsies mūsu ekonomika un būs apdraudēta mūsu iedzīvotāju labklājība. Otrkārt, tikai saviem spēkiem mēs nespēsim mainīt situāciju emisiju jomā, jo Eiropā jau ir ierobežots emisiju līmenis.
Elie Hoarau
(FR) Priekšsēdētāja kungs, ministra kungs, dāmas un kungi! Kopenhāgenas konference bija neveiksmīga, taču bija ļoti svarīgi mobilizēt nevalstiskās organizācijas, un mēs pārliecinājāmies, ka starptautiskā mērogā ir ļoti liels atbalsts taisnīguma jautājumam klimata jomā.
Ir skaidrs, ka turpmākajā sarunu procesā galvenokārt būs jāņem vērā mazo un neaizsargātu salu valstu un Āfrikas valstu intereses. Ir svarīgi arī nodrošināt to, lai finansējums USD 100 miljardu apmērā, kas tika apsolīts Kopenhāgenā, tiešām tiktu izmaksāts un tiktu pildīti arī solījumi attiecībā uz oficiālo atbalstu attīstības jomā.
Un, visbeidzot, mums ir jāņem vērā tas, ka mums ir atlicis ļoti maz laika, lai rīkotos, pirms klimata pārmaiņas kļūst neatgriezeniskas. 2010. gads ir mūsu pēdējā iespēja nodrošināt panākumus Meksikas sanāksmē.
Oreste Rossi
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Nesakiet, ka mēs jūs nebrīdinājām. Parlamenta pieņemtā COP 15 rezolūcija bija tikai kā dūmi bez uguns.
Mēs pārāk daudz ko gaidījām un rezultātā nedabūjām neko. To teica nevis politiskā partija Lega Nord, bet gan Ivo de Boer, ANO Klimata pārmaiņu konferences sekretārs. Šī konference nebija pilnīga izgāšanās, neskatoties uz to, ka vienošanās vietā ir panākts tikai nodomu protokols. Šis dokuments tika parakstīts pārsteidzoši ilgu un saspringtu sarunu maratona beigu posmā, un tomēr COP 15 konference nebija pilnīgi bezjēdzīga, lai gan pieņemtā dokumenta saturs ir ļoti virspusējs.
Kopenhāgenas vienošanās, ko atbalstīja Amerikas Savienoto Valstu prezidents B. Obama, Brazīlijas prezidents L. I. Lula, Ķīnas ministru prezidents Wen Jiabao, Indijas ministru prezidents M. Singh un Dienvidāfrikas prezidents J. Zuma un kas tika uzspiesta visām pārējām valstīm, vēl nemaz nav oficiāli pieņemta. Astoņas valstis to noraidīja, un šo vienošanos ņēma vērā tikai 192 dalībvalstu plenārs.
Dāmas un kungi, runas par globālo sasilšanu ir tikai laika tērēšana. Kopš decembra laikrakstos un televīzijas ziņu raidījumos ziņo, ka Eiropā pieturēsies ļoti auksts laiks. Pieliksim punktu bezjēdzīgiem un dārgiem spriedelējumiem par klimatu.
Angelika Werthmann
(DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Vienīgais konkrētais Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksmes par klimata pārmaiņām rezultāts bija globālās sasilšanas ierobežošana līdz divu grādu atzīmei pēc Celsija skalas, lai gan vajadzīgie pasākumi tā arī netika apzināti. Ar šādu minimālu kompromisu ir par maz, jo sevišķi tāpēc, ka tagad katra atsevišķa dalībvalsts var nolemt, vai pieņemt šo vienošanos attiecībā uz mērķiem klimata aizsardzības jomā vai nē. Laiks nudien skrien vēja spārniem Tagad notikumu turpmākā attīstība ir mūsu ziņā. Mums būtu jāatbalsta ilgtspējīga, uz klimata aizsardzību vērsta attīstība, kas paredz mūsu planētas resursu saprātīgu izmantošanu mūsu un turpmāko paaudžu dēļ. ES un tās dalībvalstīm būtu jāuzņemas vadība videi nekaitīgu tehnoloģiju jomā. Tas vismaz būtu labs sākums.
Rachida Dati
(FR) Priekšsēdētāja kungs, ministra kungs, komisāra kungs! Visiem ir skaidrs, ka Kopenhāgenas konferencē mēs neizmantojām mums doto iespēju. Taču, komisāra kungs, es piekrītu jūsu sacītajam, ka augstākā līmeņa sanāksmei ir arī divi pozitīvi rezultāti. Pirmkārt, tajā piedalījās daudz vairāk valstu un valdību vadītāju nekā Kioto augstākā līmeņa sanāksmē. Otrkārt, jaunattīstības valstīm tika noteikts finansējums, kas paredzēts tieši tam, lai palīdzētu šīm valstīm cīnīties pret globālo sasilšanu.
Ko tagad darīt Eiropai? Protams, tai ir jāturpina iesāktais lieliskais darbs siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju samazināšanās jomā, jo patiesībā līdz šim Eiropai tas ir ļoti labi izdevies. Kioto protokola mērķis bija emisijas samazināt par 8 %, taču Eiropas uzņēmumiem ir izdevies emisijas samazināt par gandrīz 13 %. Tas apliecina, ka Eiropa ļoti veiksmīgi darbojas šajā jomā un pret vides aizsardzību attiecas ļoti nopietni. Taču uz šīs cīņas un nevainīgās attieksmes rēķina nedrīkst veicināt negodīgu konkurenci. Kā jau es jums, O. Rehn kungs, teicu uzklausīšanas sanāksmēs, tas viss ir iespējams tikai pilnīgi godīgas konkurences apstākļos. Patiesi, mums ir jāapsver iespēja uz Eiropas Savienības robežām piemērot oglekļa nodokli, jo mēs nedrīkstam pamest mūsu uzņēmumus un tātad arī darbavietas pilnīgi negodīgas konkurences apstākļos, kur to izmanto valstis, kas neievēro vai nepiemēro līdzvērtīgus standartus attiecībā uz vides aizsardzību un siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju samazināšanu. Tāpēc, manuprāt, atsaucoties uz deputātes C. Lepage kundzes vārdiem, ir ļoti svarīgi nākotnē apsvērt domu pie Eiropas Savienības robežām ieviest oglekļa nodokli.
Uzklausīšanas sanāksmēs bija arī prieks dzirdēt, ka komisārs A. Tajani kungs nenoraidīja ietekmes pētījumu attiecībā uz iespēju pie Eiropas Savienības robežām ieviest oglekļa nodokli. Tāpēc, manuprāt, pamazām mēs šajā kaujā uzvarēsim, jo ir svarīgi aizsargāt mūsu Eiropas uzņēmumus un darbavietas.
Anni Podimata
(EL) Priekšsēdētāja kungs, E. Espinosa kundze! Protams, mēs labprāt šīs debates aizvadītu citā gaisotnē, kur Eiropas Savienību lūgtu izvērtēt pasaules mēroga, juridiski saistošu vienošanos un nolemt, kā rīkoties tālāk. Diemžēl Kopenhāgenas konferences rezultāti bija daudz sliktāki, nekā bija gaidīts. Un par to mēs esam ļoti vīlušies.
Mēs esam vīlušies arī par nelielo Eiropas Savienības noteikto mērķu skaitu Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksmē, un šis jautājums bija ļoti svarīgs Eiropas Parlamentam. Mēs cerējām, ka pirmajā pasaules augstākā līmeņa sanāksmē pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā Eiropas Savienība uzņemsies vadību, lai panāktu jaunu, mērķtiecīgu un svarīgu vienošanos par cīņu pret klimata pārmaiņām, bet tā vietā mēs un Eiropas pilsoņi varēja vērot šķelšanos, kur daži Eiropas valstu vadītāji lobēja savas intereses un Eiropas Savienība bija tikai rezervista un skatītāja lomā. Mēs to nebijām gaidījuši, un no tā mums nav nekāda labuma.
Kā rīkoties tālāk? Mēs aicinām Eiropas Komisiju un Padomi pierādīt, ka tās ir savu uzdevumu augstumos, un nodrošināt, ka Eiropa uzņemas vadību šajā jautājumā. Es vēlos atgādināt, ka runa nav tikai par klimata pārmaiņu ierobežošanu. Vēl vairāk - runa ir par jauna attīstības modeļa ieviešanu, videi nekaitīgas attīstības modeli, kas būs Eiropas atbilde nepieciešamībai veidot jaunas darbavietas, veicināt Eiropas ekonomikas konkurētspēju un atkal nostiprināt Eiropas Savienības līderpozīcijas.
Fiona Hall
Kopenhāgenas konference bija liela vilšanās, taču ir jāiet uz priekšu. Ir trīs iemesli, kādēļ ES būtu jāizvirza mērķis samazināt emisijas par 30 %.
Pirmkārt, tāpēc, ka ekonomiskās aktivitātes lejupslīdes dēļ nav nemaz sarežģīti samazināt emisijas par 30 %, salīdzinot ar līdzšinējiem 20 %.
Otrkārt, no jaunās, videi nekaitīgās rūpniecības viedokļa nebūtu pareizi tagad atkāpties. Mēs nevaram "pa pusei” ieguldīt līdzekļus atjaunojamo enerģijas avotu jomā un zemu oglekļa emisiju transporta ražošanā. Ir vajadzīga vērienīga infrastruktūra neatkarīgi no tā, vai tā pārstāvētu Ziemeļjūras supertīklu vai mazāku vienību, kas ražotu elektriskos automobiļus. Runa ir par simtiem un tūkstošiem jaunu darbavietu, iespējams, nodrošinot 70 000 darbavietu piekrastes vēja enerģijas ražošanas nozarē Apvienotajā Karalistē vien. Taču šīs darbavietas, kas ir arī svarīgas ekonomikas atjaunošanai, tiks izveidotas tikai tad, ja tiks izstrādāts skaidrs plāns, kā līdz 2050. gadam panākt to, lai Eiropa būtu brīva no oglekļa emisijām.
Ir vajadzīgas noteiktas investīcijas, un mums ir jāsaprot, ka Eiropa var zaudēt vadošo lomu atjaunojamo tehnoloģiju jomā. Amerikas Savienotās Valstis un Ķīna ļoti strauji attīsta atjaunojamās enerģijas nozari, un, ja mēs tagad vilcināsimies, minētās potenciālās darbavietas videi nekaitīgas rūpniecības nozarē tiks izveidotas citur pasaulē.
Visbeidzot, ir jāizvirza mērķis emisijas samazināt par 30 %, jo lielā mērā to var īstenot ar energoefektivitātes palīdzību. Jebkurā gadījumā būtu neprāts netiekties sasniegt arvien labākus rezultātus energoefektivitātes jomā. Energoefektivitāte nodrošinās arī ekonomikas efektivitāti. Tā būtu iespēja maksāt mazākus rēķinus, un tiktu uzlabota energodrošība. Tāpēc neatkarīgi no tā, kādu skaitli 31. janvārī ierosinās citas valstis, un, cerams, ka tas būs patīkams pārsteigums, Eiropas Savienībai ir jāapņemas samazināt emisijas par 30 %.
Ivo Strejček
(CS) Izvērtējot Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksmi un tās rezultātus, būtu jāņem vērā daudzie pieejamie dati vides un ekonomikas jomā, kas apliecina, ka globālā sasilšana ir izdomājums, un, ja tomēr tā ir īstenība, tad to var ietekmēt tikai dabas spēki, nevis cilvēki. Starp citu, pagājušajā nedēļā tika paziņots, ka liela daļa vides datu, ko izmantoja Klimata pārmaiņu starpvaldību padome, bija apzināti viltoti vai nepareizi interpretēti. Raugoties no šāda viedokļa, labi, ka Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksme bija neveiksmīga, un es ceru, ka, pirmkārt, tas būs iemesls atteikties no agresīvās, tā dēvētās videi nekaitīgās politikas. Otrkārt, cerams, ka politiķi atkal pievērsīsies aktuāliem jautājumiem, kas patiešām attiecas uz cilvēkiem pašreizējās ekonomiskās krīzes apstākļos. Treškārt, nodokļu maksātāju nauda netiktu tērēta šaubīgiem videi nekaitīgiem projektiem, un, ceturtkārt, tas veicinātu pamatotas debates par saprātīgu, efektīvu un lētu enerģiju, un būtu iespējams atjaunot kodolenerģijas nozari. Dāmas un kungi, tiekoties ar vēlētājiem, es redzu, ka viņi skeptiski vērtē jautājumus, ko mēs pārrunājam Parlamentā, novārtā atstājot reālas problēmas, ar ko saskaras iedzīvotāji.
Marisa Matias
(PT) Priekšsēdētāja kungs, Kopenhāgenas konference bija ļoti nepieciešama, taču pēc tās mēs esam atmesti dažus soļus atpakaļ. Šajā konferencē nudien piedalījās vairāk valstu vadītāju nekā Kioto protokola pieņemšanas sanāksmē, taču šajā sanāksmē arī notika lielāka šķelšanās, un tāpēc katra valsts aizstāvēja savas personīgās intereses, nosakot atsevišķus mērķus, turklāt pēc brīvprātības principa.
Jāņem vērā, ka mēs esam noteikuši mērķi samazināt temperatūru par 2 grādiem pēc Celsija skalas un piešķirt finansējumu bez jebkāda paskaidrojuma. Tas nav nekāds mierinājums. Taču es uzskatu, ka mums ir jārīkojas mērķtiecīgi, un tas nozīmē rīkoties, nevis tikai skaisti runāt.
Eiropas Savienība vienmēr grib būt vadībā, un tā tas vienmēr arī ir bijis. Taču Kopenhāgenas konferencē bija citādi, un Eiropas Savienība nespēja noteikt un aizstāvēt savus mērķus, kas tika pārrunāti Parlamentā, un no kuriem tika solīts nekādā gadījumā neatkāpties.
Tāpēc es gribu zināt, vai turpmāk mēs rīkosimies godīgāk, vai mēs pieļausim, ka mūsu vājuma dēļ un tādēļ, ka daži pieņem lēmumus citu vietā, arī turpmāk visvairāk cietīs tieši visnabadzīgākās valstis.
Timo Soini
(FI) Priekšsēdētāja kungs, Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksme par klimata pārmaiņām bija pilnīga izgāšanās. Decembrī es balsoju pret šo rezolūciju, un man, kā arī vēl 92 deputātiem bija taisnība.
Eiropas Savienība ļoti augstprātīgi centās piedāvāt visai pasaulei savu risinājumu. Dažas dienas pirms tam tika atklāts emisiju tirdzniecības krāpšanas gadījums EUR 5 miljardu vērtībā. Bija pazemojoši to uzzināt tieši pirms sanāksmes, kurā ES piedāvāja savu risinājumu, kad konstatētas krāpšanas EUR 5 miljardu vērtībā. Tas bija apkaunojoši, un vai Eiropas Savienību pašlaik maz uztrauc šo krāpšanas gadījumu izmeklēšana? Ja mēs gribam noteikt emisiju ierobežojumus, ir jābūt īpašai emisiju sistēmai, kā tas ir automašīnām. Tas strādā, lai gan nekad nav bijusi doma slēgt mūsu tērauda, metāla vai koka pārstrādes uzņēmumus Somijā vai citās ES valstīs. No slēgšanas nebūtu nekāda labuma; strādniekiem un darba ņēmējiem tādēļ nav jācieš.
(Aplausi)
Romana Jordan Cizelj
(SL) Arī es esmu vīlusies Kopenhāgenas konferences iznākumā, taču ir jābeidz par to sūkstīties, un ir jādomā, kā rīkoties tālāk, lai turpmāk nekļūdītos. Nepietiek ar to, ka mēs sev pateiksim: "Pieturēsimies pie pašreizējās kārtības, jo tajā ir jāizdara tikai nelielas izmaiņas.”
Vispirms man ir jautājums, kāds vispār ir COP konferenču mērķis? Vai tās ir īstas konferences vai tikai publiska izrādīšanās? Protams, pareizi ir abi varianti. Taču mums ir jāļauj ekspertiem turpināt iesākto darbu, un sabiedrība ir jāinformē ne tikai par oficiāliem pasākumiem, piemēram, konferencēm, bet arī par faktisko darbu. Tāpēc Eiropai būtu jāapsver iespēja mainīt šādu konferenču organizāciju.
Es arī vēlos zināt, kāda ir pasaules vadītāju loma šādās konferencēs. Vai viņi šādas konferences apmeklē, lai īstenotu politiskās kampaņas, kas ir aktuālas viņu valstī, vai tādēļ, lai palīdzētu konferences dalībniekiem panākt kompromisu? Manuprāt, ir jāpārskata šādu konferenču darba metodes un pasaules vadītāju loma šādās konferencēs.
Un visbeidzot es gribu runāt par Eiropas Savienības vadošo lomu. Jā, mēs esam īstenojuši daudzus veiksmīgus pasākumus, kas ļautu Eiropai saglabāt līderpozīcijas videi nekaitīgu tehnoloģiju izstrādes jomā, taču mēs esam zaudējuši vadošo lomu sarunu procesā. Manuprāt, mums nevajadzētu samierināties tikai ar koordinatora lomu sarunu procesā; mums ir aktīvi jāpiedalās sarunās. Tāpēc mums nevajadzētu savas kārtis atklāt vēl pirms sarunu sākuma un visiem izpaust savus mērķus. Mums arī jācenšas ciešāk sadarboties ar trešām valstīm, nevis no tām attālināties.
Nobeigumā es vēlos teikt, ka mūsu starptautiskajās sanāksmēs obligāti ir jāiekļauj jautājums par klimata pārmaiņām, un, protams, es ceru, ka šajā jomā cieši sadarbosies abi komisāri, kas ir atbildīgi par šiem jautājumiem.
Enrique Guerrero Salom
(ES) Pašlaik, 2010. gada sākumā, nav sasniegts vēlamais progress klimata pārmaiņu apkarošanas jomā. Tas ir tādēļ, ka patlaban mums būtu jāstrādā, lai pieņemtu ierosinātos grozījumus tiesību aktos saistībā ar Kopenhāgenā noslēgto vienošanos.
Mēs vēl neesam tikuši tik tālu, un žēl, ka tā. Žēl, ka Kopenhāgenā mēs atkāpāmies no tālredzīgiem mērķiem attiecībā uz cīņu pret klimata pārmaiņām, un žēl arī, ka netika noslēgta saistoša vienošanās un ka šī procedūra nebija pietiekami pārredzama. Tāpēc tagad mums nav pietiekama juridiskā pamata vai līdzekļu, lai nodrošinātu cilvēku vajadzības, jo īpaši jaunattīstības valstīs.
Tomēr mēs esam tikuši tālāk, nekā mēs bijām pirms Kopenhāgenas konferences, jo Kopenhāgenā mums izdevās vienoties ar Amerikas Savienotajām Valstīm, Ķīnu, Indiju, Dienvidāfriku un Brazīliju, un vēlāk pievienojās arī citas valstis, piemēram, Krievija, Austrālija, Norvēģija, Zviedrija un Spānija. Jāņem vērā, ka visas šīs valstis kopā veido trīs ceturtdaļas oglekļa dioksīda emisiju un ka daudzas no šīm valstīm nebija parakstījušas Kioto protokolu.
Ar paveikto nepietiek, taču ir sperts liels solis uz priekšu, un mums tas būtu jāizmanto, lai Eiropas Savienība sasniegtu vēl vairāk. Eiropas Savienība ir bijusi virzītājspēks līdzšinējam progresam, taču, lai to turpinātu, Eiropas Savienībai ir jāizvirza arvien lielāki mērķi.
Runājot par Vāciju un Meksiku, mums ir jāstrādā, lai panāktu saistošu vienošanos un iegūtu līdzekļus, kas palīdzētu jaunattīstības valstīm mazināt emisijas, kā arī pielāgoties un modernizēt šajās valstīs izmantotās tehnoloģijas. Tas ir svarīgi tāpēc, lai nodrošinātu efektivitāti un godīgumu, un tāpēc, ka mums ir vajadzīgi vairāki partneri.
Esmu pārliecināts, ka Spānijas prezidentūra panāks vēlamo rezultātu.
Roger Helmer
Priekšsēdētāja kungs, man ir labas ziņas Parlamenta deputātiem - personīgi es piekrītu daudziem zinātniekiem, kuri apgalvo, ka klimata krīzes nav! Jūras līmenis pasaulē ceļas lēni, un IPCC bija spiesta atzīt, ka, patiesībā arī Himalaju ledāji atkāpjas lēnām. Neliels vidējās temperatūras pieaugums pasaulē pēdējos simts gados ir pilnīgi atbilstošs pašreizējām, ilgtermiņa, dabiskām klimata pārmaiņām.
Kopenhāgenā mēs redzējām, ka daudzas valstis, un jo īpaši Ķīna un Indija, gluži vienkārši nav gatavas upurēt ekonomisko progresu, lai risinātu problēmu, kas ir tikai teorētiska. Lielbritānijā lielākā daļa vēlētāju vairs netic, ka klimata pārmaiņas notiek cilvēku ietekmes dēļ, un viņi atsakās maksāt par veltīgiem un bezjēdzīgiem mēģinājumiem ierobežot klimata pārmaiņas. Nesen publiskotie Klimata pētījumu nodaļas (CRU) ziņojumi liecina, ka pat tie, kas ir pārliecināti, ka klimata pārmaiņas ir ļoti nopietna problēma, ir izmisumā, jo situācija dabā neatbilst viņu prognozēm, un tāpēc viņi vilto datus, lai atbalstītu savus izdomājumus.
Pirms tērējam vēl kaut vienu peniju klimata pārmaiņu ierobežošanai, mums ir jāpieprasa veikt pilnīgu un atklātu šo datu izpēti.
João Ferreira
(PT) Priekšsēdētāja kungs, Amerikas Savienotās Valstis un Eiropas Savienība ir attiecīgi pirmajā un otrajā vietā pēc radītā emisiju daudzuma pasaulē uz vienu iedzīvotāju, un tās abas noteikti un nenoliedzami ir atbildīgas par to, ka Kopenhāgenas konference bija neveiksmīga, un tas nu ir skaidrs.
Papildus jau minētajiem aspektiem šī augstākā līmeņa sanāksme bija neveiksmīga arī attiecībā uz finansējumu, kas paredzēts tā dēvētajai jaunattīstības valstu "pielāgošanai”, jo pārāk mazai daļai dalībvalstu tas šķita svarīgi. Tajā pašā laikā liekulīgi tiek ignorēta nasta, kas jāuzņemas šīm valstīm. To skaitā milzīgi ārējie parādi, kas ir teju astronomiski, salīdzinot ar izziņoto finansējumu, un tie stingri ierobežo jebkādu reālu iespēju nodrošināt ilgtspējīgu ekonomisko un sociālo attīstību.
Augstākā līmeņa sanāksmes neveiksmes pamatā bija nopietna diskusija par nepareiziem rezultātiem attiecībā uz Kioto protokola tirgus instrumentiem un elastīgiem mehānismiem. Viena no problēmām bija tā, ka augstākā līmeņa sanāksmē vairāk tika runāts par klimata pārmaiņu sekām, nevis iemesliem. Tas ir neloģisks veids, kā risināt ekonomiskas un sociālas problēmas, un tas neļauj rast risinājumu šai vai citām cilvēces problēmām (...)
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Herbert Reul
(DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Kopenhāgenas nolīguma divu procentu mērķi pieņēma 180 dalībvalstu, taču šis nolīgums vēl nav juridiski saistošs. Maz kas piepildījās no tā, ko mēs plānojām šeit Parlamentā. Kopenhāgenā viss aizgāja pilnīgi šķērsām. To varētu uzskatīt arī par sakāvi. Ir svarīgi precīzi izvērtēt šo situāciju, lai varētu rūpīgi pārdomāt notikušo un pēc tam risināt šo jautājumu.
Mani nedaudz šokēja dažas runas, ko šodien šeit dzirdēju. Cilvēki saka šādas frāzes: "Mums ir jācīnās nopietnāk”, "Turpināsim iesākto!”, "Jānosaka lielāka procenta robežvērtība”, "Vairāk naudas!”, "Problēma bija tā, ka Eiropa nebija pietiekami vienota”. Manuprāt, šie apgalvojumi ir pārāk ikdienišķi un šajā situācijā - pārāk virspusēji. Tas nebūs nekāds risinājums, ja mēs tikai turpināsim iet iemīto taku. Tas nav iemesls neveiksmīgam iznākumam. Vai mēs esam apsvēruši un savā starpā godīgi un objektīvi pārrunājuši visus svarīgākos aspektus? Kā mēs risinām to deputātu jautājumus, neatkarīgi no tā, vai tie ir pamatoti vai nē, kuri teica: "Mums ir jautājumi par aspektiem, kas mums ir ļoti svarīgi, proti, skepticisms klimata pārmaiņu jomā.”? Ko mēs atbildējām Klimata pārmaiņu komitejai, kad deputāti teica: "Mēs gribam dzirdēt arī citu viedokli - dažu zinātnieku pretargumentus.”? Vai mums maz bija iespēja izklāstīt šādus pretargumentus? Turklāt, neskatoties uz mūsu nostāju, mums ir mierīgi jāpārrunā, kā rīkoties attiecībā uz nesen publiskoto informāciju, ko tikko minēja arī mani kolēģi un kas liecina, ka IPCC kļūdījās attiecībā uz ledāju kušanu.
Ir jāatbild uz vēl vienu jautājumu, proti, vai mēs izmantojam pareizos līdzekļus, lai novērstu šo problēmu? Pastāvīgi tiek veidoti jauni grafiki, noteikta lielāka procentu robežvērtība, izdotas jaunas regulas un noteikumi. Tā ir samērā birokrātiska pieeja. Vai tad L. Ek nebija taisnība, tik stingri uzsverot, ka pareizie līdzekļi ir tehnoloģijas, inovācijas un tirgus mehānismi? Citas valstis domā citādi, taču tas nenozīmē, ka tās šajā jomā neko nedara. Iespējams, mums ir jābūt atvērtākiem un jāpārdomā, kā efektīvāk risināt šo problēmu. Es ceru, ka mēs izvēlēsimies šādu pieeju, nevis turpināsim iesākto, izliekoties, ka neredzam, kas notiek apkārt.
Judith A. Merkies
Priekšsēdētāja kungs, es nevēlos aprakstīt sliktāko iespējamo scenāriju, kā tas šodien tiek darīts šeit Parlamentā. Es nevēlos runāt par sliktāko iespējamo iznākumu nākotnē un ar dusmām atcerēties Kopenhāgenas konferences fiasko, lai gan es esmu dusmīga.
Tāpēc ir jāapņemas turpmāk gūt labākus panākumus, un nākamā iespēja to īstenot būs šogad Meksikā. Pirmkārt, nākamreiz mēs nedrīkstam darboties uz savu roku. Kopenhāgenā mēs atskatījāmies un bijām vieni ar saviem mērķiem. Mums ir jāspēj pārliecināt pārējos izvirzīt tikpat tālejošus mērķus, kā to darām mēs. Kā mēs varam apgalvot, ka vadām šo procesu, ja mēs nespējam pārējos pārliecināt par saviem mērķiem?
Otrkārt, vienas zāles neder visām kaitēm. Pirms augstākā līmeņa sanāksmes par klimata pārmaiņām dažas reizes ar lepnumu tika paziņots, ka mums nav "B plāna”. Tagad mēs redzam, ka esam palikuši tukšām rokām. Tāpēc nākamreiz vajadzētu tomēr sagatavot "B plānu”.
Pēdējais, bet ne mazāk svarīgs jautājums ir, kā mēs varam uzvarēt tur, kur valda dažādība, ja mūsu sauklis ir vienotība. Nākamreiz mums vajadzētu būt vienotiem, proti, paust vienotu nostāju. Mums ir jābūt viennozīmīgām pilnvarām. Eiropai patiešām ir jāpauž vienota nostāja. Tāpēc, priekšsēdētāja kungs, vai apņematies nodrošināt ekskluzīvas, nevis dalītas pilnvaras? Tas Eiropas Savienībai nodrošinātu ekskluzīvu kompetenci klimata politikas un klimata nolīgumu jomā.
Mirosław Piotrowski
(PL) Priekšsēdētāja kungs, klimats un pati daba, kas mums ir visapkārt, pieder visiem cilvēkiem, ieskaitot turpmākās paaudzes, un tāpēc mēs esam atbildīgi par tās aizsardzību. Pēdējā augstākā līmeņa sanāksmē par klimata pārmaiņām pasaules vadītājiem neizdevās vienoties par kopēju stratēģiju vai instrumentiem, kā palīdzēt sasniegt šo mērķi. Paradoksāli, bet, manuprāt, tā nav slikta ziņa, ņemot vērā satraucošu informāciju no Lielbritānijas, Amerikas Savienotajām Valstīm un citām valstīm par mēģinājumu, ar zinātniskiem datiem lobējot kāda intereses, panākt noteiktu rezultātu.
Mums ir vajadzīga uzticama situācijas analīze. Tāpēc es aicinu izveidot neatkarīgu, starptautisku ekspertu grupu, kas sagatavotu visaptverošu ziņojumu par to, vai cilvēku rīcība patiešām ietekmē klimata pārmaiņas un vai līdzšinējā informācija ir viltota. Izveidojot kopēju stratēģiju klimata aizsardzības jomā, ES politiķiem būtu jāņem vērā arī ekonomiskā nesamērība starp Rietumeiropas un Austrumeiropas valstīm. Krīzes apstākļos daudzi ierosinātie pasākumi varētu iznīcināt daudzu valstu ekonomiku.
Maria Da Graça Carvalho
Priekšsēdētāja kungs, ministra kungs! Kopenhāgenas konference beidzās ar rezultātu, kas bija tālu no gaidītā. Valstis iepazīstināja ar dokumentu, kura mērķi bija neskaidri un nesaistoši. Kopenhāgenā notika kas vairāk nekā tikai klimata augstākā līmeņa sanāksme. Tur veidojās jaunas savstarpējās attiecības starp prominentām pasaules valstīm, un nostiprinājās daudzpusībai raksturīgā loma ANO sistēmā. Jaunattīstības valstu pieaugošā ietekme bija acīm redzama. Kopenhāgenas konference parādīja, ka mums ir nepieciešams pārdomāt Eiropas lomu pasaules mērogā. Mums būs jāizmanto lielākā daļa iespēju, ko sniedz Lisabonas līgums, lai sagatavotos nākamajai COP konferencei. Mums ir jābūt mērķtiecīgiem, vienotiem un jāveicina stratēģisko savienību veidošana.
Kopenhāgenas konferences rezultāts ir jāņem par pamatu mūsu turpmākai darbībai. ES ir jācenšas nodrošināt to, lai nākamajos sarunu posmos Kopenhāgenas nolīgums tiktu izstrādāts sīkāk ar mērķi līdz šī gada beigām panākt juridiski saistošu vienošanos. Tāpat arī jādod ieguldījums to nosacījumu īstenošanā, kas attiecas uz līdzekļu piešķiršanu jaunattīstības valstīm, kā arī uz mežiem, tehnoloģiju nodošanu un pielāgošanas pasākumiem.
Eiropas iekšpolitikā ir jāveic kāds liels uzdevums - tai ir nepieciešams īstenot enerģētikas un klimata paketi, investēt tīrajās tehnoloģijās, zinātniskajā izpētē un energoefektivitātē, jaunā rūpnieciskā politikā, kas balstās uz inovācijām un dabas resursu efektīvu izmantošanu, veicināt politikas virzienus, kas nodrošina zemu oglekļa dioksīdu emisiju līmeni pilsētās, kā arī ilgtspējīgu transportu un mobilitāti. Tas ir vienīgais veids, kā mēs varētu būt vadības priekšgalā, taču patiesas līderības pamatā ir laba piemēra rādīšana.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Priekšsēdētāja kungs, Kopenhāgenas konference mums parādīja, ka ES neizdevās atrast partnerus savām grandiozajām idejām. Nākotnē ES nevajag atteikties no saviem mērķiem, kā arī no trīskāršas apņemšanās, kas ietver mērķi samazināt emisijas par 20 %, bet tajā pašā laikā tai ir jāpārdomā sava nostāja un pilnvaras, jo mēs nedrīkstam rīkoties saskaņā ar "strausa politiku”. Ir jāapgūst Kopenhāgenas konferencē gūtās mācības. Tur paveiktais nav vērtējams sekmīgi. Mēs nesapratām Ķīnas un pārējo jaunattīstības valstu saistības, mēs nesapratām, ka B. Obama kungam ir nepieciešamas manevrēšanas iespējas, un mēs nespējām paust vienotu nostāju. Spānijas prezidentūras debatēs tās prezidents G. Verhofstadt kungs pareizi teica, ka Eiropa nepauda vienotu nostāju.
Mēs nevaram piekopt "strausa politiku”. Pēc Kopenhāgenas konferences mēs nevaram rīkoties kā līdz šim un turpināt īstenot pašreizējo politiku. Līdz sarunu sākumam Meksikā ES ir jāpieņem jauna nostāja, un ir jānosaka jaunas pilnvaras. Pirmkārt, mums ir jāizpēta, kā sasniegt divu grādu mērķi, kas ir Kopenhāgenas konferencē sasniegtais rezultāts. Lai nākamajā sarunu posmā gūtu panākumus, Eiropas politikai ir jābūt vērstai uz elastīgas nostājas pieņemšanu. Paldies par uzmanību!
Esther de Lange
(NL) Priekšsēdētāja kungs, E. Espinosa kundze! Šorīt Nīderlandes skolās notika Nationale Voorleesontbijt (nacionālās brokastis, kuru laikā lasa skaļi). Manā vēlēšanu apgabalā Noordwijk aan Zee, kas atrodas tieši aiz Ziemeļjūras kāpām, vietā, kas, paceļoties jūras ūdens līmenim, applūdīs pati pirmā, bērniem tika lasīts stāsts par "tikšanos”, par sniegavīriem, kuri pārrunā, kā līcī saglabāt siltumu. Viņi runāja un runāja, kamēr izkusa. Godīgi sakot, sliktajās dienās šīs debates man atgādina šo stāstu.
Tiesa, Kopenhāgenas konference nebija veiksmīga. Tagad mēs varētu turpināt norādīt pārējām valstīm vai atsevišķiem sektoriem; šie vienrindnieki pa laikam "ir uzpeldējuši” arī pašreizējās debatēs. Tomēr man tā šķiet laba doma, ka Eiropai ir jāraugās, ko tā var izdarīt, un vēl jo svarīgāk, kas tai ir jādara, lai uzņemtos atbildību un vienlaikus nodrošinātu to, ka tiek panākta starptautiska vienošanās. Tāpēc es uzskatu, ka ir jāpieturas pie mērķa samazināt emisijas par 30 %. Turklāt Eiropai ir jāmeklē veidi, kā sekmēt jaunās tehnoloģijas, tostarp ar Eiropas fondu starpniecību, piemēram, veicinot CO2 neitrālu siltumnīcu būvniecību, kas arī spēj ražot enerģiju, tā vietā, lai mēs lauksaimniecību uzskatītu par problēmu. Mūsu pieejai ir jābūt balstītai uz zinātni, zināšanām un iemaņām, nevis emocijām, lai arī cik ļoti mums būtu svarīgas šīs debates.
Visbeidzot, kā jau daudzi mani kolēģi ir teikuši, mums ir jāpauž vienota nostāja. Meksikā Eiropai būtu jābūt iedalītai vienai vietai, nevis astoņām, kas acīmredzot bija jāņem vērā jau Kopenhāgenā. Priekšsēdētāja kungs, kā jūs plānojat sasniegt šo mērķi kopā ar šajā jomā atbildīgajiem komisāriem?
Nessa Childers
Priekšsēdētāja kungs, sagatavošanās gados radītā cerībā izgaisa nebūtībā, kad aizvien vairāk kļuva skaidrs, ka darījums, ko mēs ieradāmies noslēgt Kopenhāgenā, ar katru dienu jo vairāk slīd laukā no mūsu rokām.
Mums ir pamats satraukumam, redzot, cik viegli Amerikas Savienotās Valstis, Ķīna un pārējās valstis apgāja ANO struktūras, nobīdīja malā ES un noslēdza vienošanos, kas bija ļoti tālu no tās, ko pasaule gaidīja.
Viens ir skaidrs. ANO klimata konferences sarunu sistēmai pirms konferences Meksikā, kas notiks šī gada nogalē, ir nepieciešama glābšanas operācija. Kā izrādās, prezidents B. Obama ir savas politiskās sistēmas gūsteknis, jo viņam Senātā ir nepieciešams 67 deputātu atbalsts.
Ķīna atsakās no visiem pasākumiem, kas būtu saistoši un pakļauti izvērtēšanai starptautiskā mērogā. Situācija ir ironiska - jo ilgāk Amerikas Savienotās Valstis, Ķīna un pārējās valstis izjauks, novilcinās un izvairīsies no darījuma, jo augstāki kļūs noteiktie mērķi emisiju samazināšanas jomā.
Aplūkosim risinājumus. ES un šim Parlamentam ir godīgi jāizpēta, kā šādus jautājumus risināt nākotnē. Eiropai ir jābūt daudz pašpārliecinātākai, aizstāvot savas idejas, un jāturpina izvirzīt tālredzīgi mērķi, kas paredz arī samazināt emisijas par 30 %.
Šīs ir ekonomiskas sacensības par varu 21. gadsimta pasaulē, kas balstās uz videi draudzīgām darbavietām un ilgtspējīgu dzīvesveidu. Eiropai šajās sacensībās ir jāuzvar neatkarīgi no tā, ko dara vai nedara mūsu draugi.
Cristina Gutiérrez-Cortines
(ES) Vēlos paust atzinību E. Espinosa kundzi, un es ļoti priecājos, ka viņa ir šeit.
Esmu ļoti nobažījusies par attieksmes maiņu un to, ka mūsu Kopenhāgenas konferences analīze beigās var novest līdz manis minētajai attieksmes maiņai. Pirmkārt, es domāju, ka viena no mūsu problēmām ir pazemības un realitātes izjūtas trūkums, kā to jau apliecināja mani kolēģi. Taču visvairāk mani uztrauc tas, ka, viesojoties citās valstīs, mēs atskārtām, ka viņi nerunā par klimata pārmaiņām, bet gan par globālām pārmaiņām.
Konteksts, kādā mēs runāsim Meksikas sanāksmē un kādā mēs vispār virzāmies, ir saistīts ar iedzīvotāju skaita palielināšanos, pārtikas deficītu, nepieciešamību pēc lauksaimniecības ražošanas un ierobežotiem zemes un ūdens resursiem, tādējādi jebkuri pieņemtie lēmumi saistībā ar klimata pārmaiņām ir jāapsver šajā kontekstā. Protams, mums arī jāatceras, ka daudzām valstīm ir tiesības attīstīties.
Mūsu rīcībai ir jābūt sistemātiskai, jo mūsu klimata pārmaiņu analīzē trūkst tieši šāda skatījuma. Klimata pārmaiņas nevar atrisināt uz emisiju rēķina vien. Sektorāls, kvantitatīvs skatījums ne pie kā laba nenovedīs.
Turklāt mums ir jāpievērš lielāka uzmanība zinātnei. Īpaši es aicinu Komisiju pārbaudīt tās darba komandas, kas viltoja datus, un atņemt tām finansējumu, ja Eiropas Savienība patiešām tās atbalsta, pretējā gadījumā tās mums mūžīgi cels neslavu.
Kā panākt saskaņu šajā jautājumā? Tas ir vēl viens ļoti būtisks jautājums. Kā Eiropas Savienība koordinēs savu darbību, lai panāktu vienošanos? Mums pie tā bija jāsāk strādāt jau šorīt pat.
Visbeidzot, jautājums, kas mani uztrauc: konkrētajā teritorijā ir veikta pielāgošana, un mums ir jāsāk īstenot pašu procesu ar jaunu, stratēģisku teritorijas vīziju; tas ietver ražīgumu, stratēģisku mežu atjaunošanu, reģionus, platības un rajonus, kas veltīti lauksaimniecībai un, protams, ūdenim, kā arī bioloģiskajai daudzveidībai. Mums šīs vīzijas pietrūkst.
Uz nobeigumā, manuprāt, mums vajadzētu padomāt par iespēju izmantot struktūrfondus jaunu stratēģisku plānu īstenošanai visos reģionos, lai varētu veikt minēto pielāgošanu, un teritorijas stratēģiskai izvērtēšanai būtu jāpieaicina lēmumu pieņēmēji, jo šīs platības nav mūsu atbildības joma, turklāt no Eiropas šie procesi būtu ļoti grūti pārraugāmi.
Saïd El Khadraoui
(NL) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Kā jau šeit vairākas reizes tika minēts, protams, augstākā līmeņa sanāksme bija izgāšanās. Mēs esam jūdzēm tālu no saviem mērķiem. Nākamajos pāris mēnešos mums jāskatās, vai varam kaut ko vērst par labu. Tomēr es, piekrītot iepriekšējiem runātājiem, uzskatu, ka mēs joprojām varam daudz ko darīt, lai izlabotu kļūdas, pat bez starptautiskas vienošanās ANO aizsegā. Jo īpaši es domāju par to, ko mēs varam darīt, lai izveidotu ilgtspējīgāku transporta sistēmu. Galvenais mērķis bija sadarbībā ar Starptautiskās civilās aviācijas organizāciju (ICAO) līdz 2020. gadam samazināt aviācijas radīto emisiju daudzumu par 10 % un sadarbībā ar Starptautisko Jūras organizāciju (IMO) samazināt jūras transporta radīto emisiju daudzumu par 20 %. Tādējādi vēlos lūgt Padomi un Komisiju turpināt sarunas ar šīm organizācijām un vairāk strādāt pie grūtību pārvarēšanas, jau sākot gatavot vienpusējus pasākumus, ja vienošanās netiks panākta nosacīti īsā laikā.
Tajā pašā laikā, protams, ir virkne mājasdarbu, ko mēs paši varam izpildīt. Attiecībā uz pārvadājumiem Eiropā es dzirdēju, ka komisāra amata kandidāte C. Hedegaard kundze uzklausīšanas sanāksmēs atbalstīja vērienīgu klimata un transporta paketi. Savukārt komisāra amata kandidāts S. Kallas izteicās neskaidrāk, taču es vēlos Komisijai atgādināt, ka transports rada 25 % CO2 emisiju, un tāpēc ir steidzīgi jārīkojas. Tas ir sarežģīti, grūti un prasa īstenot vairākus pasākumus, taču es jūs aicinu turpināt pie tā strādāt, tādējādi sniedzot būtisku ieguldījumu ilgtspējīgākas politikas izstrādē.
Catherine Soullie
(FR) Priekšsēdētāja kungs, ministra kungs, dāmas un kungi! Vairs nav nepieciešams apliecināt, cik būtisks ir jautājums par klimata pārmaiņām. Klimata pārmaiņu īstermiņa, vidēja termiņa un ilgtermiņa ietekme ir nenoliedzama, lai gan atsevišķu valstu laikrakstu pirmajās lapās tiek izcelti Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkursa rezultāti, tādējādi, neapšaubāmi, stiprinot skeptiķu nostāju.
Kopenhāgenas konference pasaulei tika dota kā unikāla iespēja, lai valstu līderi pievērstu uzmanību, rīkotos un novērstu klimata pārmaiņu radītās sekas. Šajā forumā Eiropas Savienība bija galvenā dalībniece ne tikai drosmīgo tiesību aktu dēļ, ko mēs pieņēmām, lai ierobežotu mūsu darbību ietekmi, bet arī tāpēc, ka Eiropa pārstāv valstu savienību, kas tik tiešām var kaut ko mainīt.
Kopenhāgenas konferences iznākums acīm redzami ir atstājis nepatīkamu iespaidu, taču es atsakos to nosaukt par neveiksmi. Pasaules valstis, tostarp pat viena no nepakļāvīgākajām valstīm - Ķīna, ir piekritusi ierobežot temperatūras pieaugumu, samazinot to līdz diviem grādiem. Brazīlija pavisam nesen pieņēma likumu, kas paredz līdz 2020. gadam noteikt mērķi samazināt siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas par aptuveni 39 % atbilstoši valsts saistībām.
Arī daudzas citas valstis, piemēram, Japāna un Norvēģija, ir izvirzījušas augstus mērķus attiecībā uz siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju samazināšanu. Es arī vēlos uzsvērt kādu īpaši pozitīvu aspektu, proti, tika panākta vienprātība jautājumā par nepieciešamību steidzami samazināt emisijas, kas rodas mežu izciršanas dēļ. Tika pieņemts īpašs un vienprātīgs ziņojums par tā sauktā REDD+ mehānisma īstenošanu mežu izciršanas samazināšanai un CO2 uzglabāšanai dabiskā veidā.
Lai gan Kopenhāgenas konferencē noteikti netika panākta saistoša vienošanās, tomēr tā skaidri atbilst politiskas vienošanās pamatelementiem, tāpēc būtu jājautā, kāpēc ir tāda vilšanās. Arī es, tāpat kā daudzi citi deputāti, apmeklēju šo konferenci ar vēlmi piedalīties, palīdzēt un redzēt, kā Eiropa vada sarunas un šo procesu. Es biju ļoti vīlusies, jo bija skaidri redzams, ka Eiropai, un jo īpaši Parlamentam, sarunās nebija paredzētā nozīme.
Lai Eiropas klātbūtne būtu jūtama, tai šajā jomā ir jābūt uzstājīgākai. Mūsu vides ministru sanāksme Seviļā izgāzās, un mūsu līderi tajā izskatījās nepārliecināti un svārstīgi, turklāt mums joprojām nav vienotas nostājas attiecībā uz mūsu mērķiem.
Ceru, ka C. Hedegaard kundze, bruņojusies ar saviem priekšlikumiem un Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejai dotajiem solījumiem, spēs atjaunot Eiropas Savienības mērķus.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Mūsu delegācijas, Nīderlandes Kristīgo demokrātu (CDA), vārdā vēlos izteikt atbalstu Esther de Lange kundzes teiktajam šajās debatēs. Arī es esmu vīlies tajā, ka nav panākta tiesiska vienošanās, tāpēc man ir jautājums Padomes priekšsēdētājam. Kā šādas vienošanās trūkums cita starpā varētu ietekmēt mūsu tiesisko regulējumu, proti, izstrādāto CO2 kvotu tirdzniecības sistēmas paketi? Kā tas ietekmēs šo sistēmu? Vai varat atbildēt uz šiem jautājumiem? Darbodamies, galvenokārt, kā Eiropas Tautas partijas grupas (Kristīgo demokrātu) koordinators reģionālās politikas jautājumos, vēlos uzsvērt, ka mums ir pilnībā jāpieturas pie saviem mērķiem. Tāpat arī Eiropai nevajadzētu apšaubīt pilsoņu, pilsētu, reģionu un uzņēmumu centienus, kas ir uzņēmušies īstenošanas programmu paketē noteiktās saistības. Klimata pārmaiņas nav tikai tukšas runas, un es arī vēlos piebilst, ka par laimi tas ir ietverts jaunā Komisijas sastāva izstrādātajā ES stratēģijā 2020. gadam.
Es arī vēlos uzsvērt, ka patlaban ES savus instrumentus un līdzekļus ir novirzījusi ar klimatu saistītu prioritāšu īstenošanai: 30 % reģionālo fondu līdzekļu ir novirzīti projektiem saistībā ar klimatu un enerģētiku, kas ir divreiz vairāk nekā iepriekšējā periodā. Konkrēti šī prioritāte dod iespēju turpināt inovāciju un jaunu zaļo tehnoloģiju attīstību, kas palīdzēs virzīties uz priekšu globālā līmenī. Šie līdzekļi arī tiek virzīti saistībā ar Eiropas ekonomikas atveseļošanas plānu radušos izdevumu segšanai. Domāju, ka tas ir pozitīvs stimuls, tostarp finansējumam pēc 2013. gada. Es vēlos norādīt uz reģionu, kā arī lielo un mazo pilsētu apņemšanos turpinātu strādāt pie šī jautājuma. Ja mēs noteiktu mazākus mērķus, tas radītu nepareizu priekšstatu - izmisumā to tā varētu saklausīt vairākās šodienas runās. Meksikas sanāksme būs mūsu otrā iespēja, un es ceru, ka tur mums veiksies labāk.
János Áder
(HU) Priekšsēdētāja kungs, nevajag neko izskaistināt. Kopenhāgenas klimata konference bija izgāšanās. Taču es nevēlos tajā iedziļināties un ierosinu - tā vietā, lai kritizētu citus, labāk domāsim par savām problēmām. Mums jāatzīst, ka viens no izgāšanās iemesliem Kopenhāgenā bija Eiropas Savienības kopējas nostājas trūkums vai nu attiecībā uz CO2 kvotām, vai finansējumu. Piekrītu tiem, kuri apgalvo, ka kopēja ES nostāja ir veiksmīgu sarunu priekšnosacījums. Tā tas ir. Kas mums ir vajadzīgs, lai to sasniegtu? Ir vajadzīgs, lai Komisija un visas Eiropas Savienības dalībvalstis stingri ievērotu šo nostāju un Kioto līguma nosacījumus. Ungārija, Polija, Rumānija, Bulgārija, Baltijas valstis, Slovākija un Čehija ir ievērojušas savas saistības Kioto protokolā noteiktajā līmenī, un tāpēc šīs valstis var pārdot savas CO2 kvotas. Manuprāt, Komisijas un pārējo Eiropas Savienības dalībvalstu rīcība, liedzot šīm valstīm šādu iespēju, ir apkaunojoša, negodīga un neatbilstoša.
Kopenhāgenā Polija un Ungārija ierosināja kompromisa priekšlikumu. Tā mērķis bija saglabāt iespēju pārdot kvotas pēc 2012. gada, taču kvotu apmēram gadā jābūt ierobežotam, un iegūtos naudas līdzekļus būtu jātērē ieguldījumiem videi nekaitīgās tehnoloģijās. Mēs ierosinājām kompromisu kopējas Eiropas nostājas labad. Tagad tas paliek Komisijas un ES-15 dalībvalstu ziņā, turklāt ES-15 dalībvalstis nevarēs apgalvot, ka tās ir ievērojušas savas saistības, jo īpaši bez Ungārijas, Polijas, Rumānijas un citu valstu līdzdalības, attiecīgi, solīto 8 % vietā sasniedzot vien 5,5 % robežvērtību. Paldies par uzmanību!
Françoise Grossetête
(FR) Priekšsēdētāja kungs, sarunās tika uzsvērts, ka ir izgāzusies ES stratēģija, ar kuru ES savam tikumības piemēram aicināja sekot citas valstis.
Realitāte ir tāda, ka starp ES retoriku, kurā tā vēlējās būt pasaules līdere cīņā pret klimata pārmaiņām, un reālo spēju iesaistīt citas valstis izšķirošajās sarunās bija bezdibenis. Tas tā bija ne tikai tādēļ, ka ES nespēja iegūt citu valstu atbalstu, bet arī tādēļ, ka ES pāragri atklāja visas savas kārtis, līdz ar to izgāšanās bija nenovēršama. Patiesībā noslēguma sarunās ES tikpat kā nebija dzirdama.
Ko mums tagad iesākt? Pirmkārt, mums ir jāīsteno savstarpības princips ar trešām valstīm. Eiropa vairs nevar samierināties ar situāciju, kurā konkrēti importētie ražojumi neatbilst vides prasībām. Tādējādi situācija, kas radusies Kopenhāgenas konferences izgāšanās dēļ, rada neskaidrību attiecībā uz starptautisko pārvadājumu noteikumu nākotni oglekļa emisiju samazināšanas jomā, kas jo īpaši uztrauc tos mūsu uzņēmumus, kam ir jāveic būtiski ieguldījumi. Šāds skaidrības trūkums var arī nelabvēlīgi ietekmēt CO2 emisiju tirgu, kam, kļūstot arvien lielākam, ir nepieciešams skaidrs un stabils regulējums vienmērīgas darbības nodrošināšanai.
Tajā pašā laikā Amerikas Savienotās Valstis un Ķīna iegulda milzīgus līdzekļus videi nekaitīgās tehnoloģijās, lai radītu videi nekaitīgas darbavietas. Eiropa nedrīkst nokavēt inovāciju vilcienu. Tai ir jāatbalsta īsta Eiropas rūpnieciskā politika, jo tā met visīstāko izaicinājumu cīņā pret klimata pārmaiņām. Šīs jaunās, tīrās tehnoloģijas ir pieejamas, taču tas ir tikai mūsu ziņā, vai paātrināsim to izmantošanu savā politikā mūsu visu un jo īpaši jaunattīstības valstu labā.
Tas ir izaicinājums, kas ES ir jāuzņemas. Tās rīcībā ir līdzekļi, lai veiksmīgi īstenotu šo revolūciju, taču būsim nedaudz pragmatiskāk noskaņoti, tuvojoties nākamajiem termiņiem, lai pēc gada ap šo pašu laiku Mehiko mēs varētu panākt, ka Kopenhāgenā noslēgtais nolīgums kļūst par juridiski saistošu dokumentu.
Andrzej Grzyb
(PL) Priekšsēdētāja kungs, E. Espinosa kundze, komisāra kungs! Spānijas prezidentūra ir nolēmusi sagatavot Kopenhāgenas klimata konferences novērtējumu, par spīti daudzu runātāju teiktajam, ka šī konference bija pilnīgs fiasko. Taču fiasko nav katastrofa - dažkārt fiasko ļauj izdarīt labus secinājumus un saskatīt attiecīgās situācijas cēloņus. Ir jāizvērtē pašreizējā Eiropas Savienības stratēģija klimata aizsardzības jomā, jo norit gatavošanās nākamajai augstākā līmeņa sanāksmei, kas notiks Meksikā šī gada decembrī.
Man ir jautājums - vai mums vajadzētu noteikt augstāku mērķi emisiju samazināšanai, jo pašreizējais mērķis šajās sarunās netika sasniegts? Mums ir jāatrod partneri pašreizējā mērķa sasniegšanai, savukārt mums nemaz nav partneru, kas atbalstītu mērķi emisijas samazināt vēl vairāk. Jāteic, ka bez Amerikas Savienoto Valstu, Ķīnas un Indijas atbalsta Eiropas Savienībai neizdosies īstenot Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksmē izvirzītos mērķus, kā tas šajā plenārsēžu zālē šo debašu laikā jau tika vairākas reizes atkārtots. Līdzīgs scenārijs būs arī Meksikā. Mums ir jānovērtē pārējo pušu paziņojumi, jo īpaši paredzot, ka klimata konferences forums ir galvenais sarunu forums procesa izpratnei, neskatoties uz kritisku vērtējumu par to, vai ANO forums ir piemērots, noderīgs, darbojas pareizi utt.
Mēs gribam īstenot videi nekaitīgu ekonomiku, kas paredz saprātīgi izmantot dabas resursus un attīstīt arvien jaunus enerģijas avotus un tehnoloģiju veidus enerģijas iegūšanai un saglabāšanai. Tajā pašā laikā mēs zinām, ka vislētākā enerģija ir tā, kas nav izsmelta, tāpēc mums ir jābūt racionāliem. Starp citu - un šī ir mana pēdējā piebilde - oglekļa dioksīda emisiju un pārējo siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju samazinājums nav sasniedzams ar dārgu tehnoloģiju palīdzību. Bieži vien mūsu pašu resursi, piemēram, meži un augsne, var būt lieliska vide enerģijas uzsūkšanai, un te es domāju bioloģisku uzsūkšanos, kas tādējādi ir gana efektīvs risinājums.
Priekšsēdētājs
No rīta mēs ļoti steidzāmies, taču patlaban mūsu rīcībā vēl ir dažas minūtes. Tādēļ, atkāpjoties no ierastās kārtības, mēģināsim dot vārdu visiem tiem, kuri ir lūguši iespēju izteikties saskaņā ar brīvā mikrofona procedūru. Taču es jūs visus lūdzu runāt ne ilgāk kā vienu minūti.
Pēc minūtes runātājs tiks pārtraukts, jo sarakstā ir 13 cilvēku. Gribu visiem dot iespēju izteikties, bet E. Espinosa kundzei un komisāra O. Rehn kungam atbildēt, tāpēc visi runās tikai vienu minūti.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Kā jau tika gaidīts, Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksmē netika panākti konkrēti rezultāti. Taču ir skaidrs, ka globālā sasilšana ir realitāte un ka mums ir jārīkojas. Eiropas Savienībai ir jāturpina uzlabot situāciju ārpolitikas līmenī, jo īpaši debatēs ar Amerikas Savienotajām Valstīm un Ķīnu. Ir jāpanāk pozitīvs rezultāts. Mums ir komisāri gan ārpolitikas, gan klimata pārmaiņu jomā.
Līdz tam Eiropas Savienībai ir jāturpina īstenot līdzšinējās darbības, arī vienpusējās. Es ceru, ka janvārī gaidāmajā neformālajā sanāksmē Seviļā vides ministri pragmātiski apspriedīs Kopenhāgenas konferences rezultātus un runās par klimata pārmaiņām nākamā Energoefektivitātes rīcības plāna 2010.-2014. gadam kontekstā.
Turklāt trešā pasākumu pakete iekšējam enerģētikas tirgum ir jāsaskaņo ar Kopenhāgenas nolīgumu, lai nodrošinātu energoapgādes drošību, veicinātu atjaunojamo enerģijas avotu izmantošanu un uztvertu un saglabātu oglekļa dioksīdu.
Linda McAvan
Priekšsēdētāja kungs, man ir jautājums Padomes priekšsēdētājai un varbūt arī Komisijai par noteikto termiņu, proti, 31. janvāri. Kas notiek ar galvojumiem ES iekšienē? Es pieņēmu, ka ES parakstīs vienu galvojumu, taču dzirdēju, ka COREPER runā par vairākiem galvojumiem. Kas īsti notiek šajā jautājumā?
Otrkārt, izskanēja runas par vienotu Eiropas nostāju, bet vai tā nav daļa no problēmas, ka ES devās uz Kopenhāgenu ar pilnvarām un ka pārrunu grupa nebija pietiekami elastīga šajās sarunās? Tā ir daļa no problēmas. Tieši tāpēc ES nepiedalījās noslēguma sarunās. Kāpēc runāt ar dalībnieku, kas vispār neprot attīstīt sarunu un kam trūkst jebkāda elastīguma? Kā mēs risināsim šo problēmu? Man teica, ka tas pats notiekot PTO. Tā ir liela ES problēma.
Visbeidzot, es ceru, ka komisārs O. Rehn kungs nodos no mums vislabākos vēlējumus komisāram S. Dimas kungam. Man ir žēl, ka viņš nepiedalās šajā noslēguma sesijā. Mēs vēlamies viņam pateikties par lielisko darbu, ko viņš ir paveicis daudzu gadu garumā, un es ceru, ka mēs viņu satiksim nākamnedēļ Vides komitejā, lai izteiktu savu pateicību.
Gerben-Jan Gerbrandy
(NL) Priekšsēdētāja kungs, diemžēl Kopenhāgenā Eiropas lielvarai neizdevās sadarboties ar tādām lielvarām kā ASV, Ķīna, Indija un Brazīlija. Vēl sliktāk, pie galda sēdēja 28 Eiropas rūķīši: 27 dalībvalstis un viena bezspēcīga Komisija. Tā nedrīkst kārtot lietas. Ja Eiropa nespēj būt vienota, tā ir bezspēcīga un nevar veikt tai paredzēto uzdevumu. Tas negatīvi ietekmē gan Eiropu, gan arī šādas konferences rezultātus. Šorīt prezidents J. M. Barroso kungs, atsaucoties uz Lisabonas līgumu, teica, ka vides jautājumos Eiropas Savienības vārdā runā Komisija. Lai viņš liek naudu tajā jomā, par kuru viņš runā. Mans jautājums Komisijai ir šāds: vai tā vietā, lai skaisti spriedelētu par runāšanu vienā balsī, jūs esat gatavi par to pastāvēt un, ja nepieciešams, pastumt Padomi malā?
John Stuart Agnew
Priekšsēdētāja kungs, kamēr pagājušajā mēnesī Kopenhāgenā notika lielā konference, kurā piedalījās politiķi, NVO un aktīvisti, tajā pašā pilsētā notika vēl viena klimata konference, kur vairums runātāju bija zinātnieki, un, man šķiet, ka es tur biju vienīgais Parlamenta deputāts.
Zinātnieki viens pēc otra atspēkoja tā saucamos faktus par cilvēku radīto globālo sasilšanu, panikas cēlēju propagandai pretstatot zinātniskus argumentus. Mēs dzirdējām par Al Gore hokeja nūjas diagrammas tehniskajām kļūmēm un meteoroloģisko staciju datu nedrošumu pēc Berlīnes mūra krišanas. Mūs informēja par datora modeļu zinātniskajiem trūkumiem, kas nelabprāt prognozē aukstu laiku, kā arī par pretējo korelāciju iespējamību starp oglekļa dioksīdu un globālās temperatūras svārstībām un faktiem, ar ko mums skalo smadzenes ikdienā. Satelītattēlos mums rādīja, cik dramatiski pēdējo trīs gadu laikā ir palielinājies arktiskā ledus apmērs, un mums arī īsumā pastāstīja par polārlāču skaita palielināšanos.
Andrew Henry William Brons
Priekšsēdētāja kungs, ir nepieciešami precīzāki komentāri par iepriekš pieminētajiem tā dēvētajiem pierādījumiem par Himalaju ledājiem. 2007. gadā Klimata pārmaiņu starpvaldību padome ziņoja, ka līdz 2035. gadam Himalaju ledāji izkusīs.
Laikraksts "The Sunday Times” nesen atklāja, ka šī ziņojuma pamatā bija intervija, ko žurnālam "New Scientist” 1999. gadā sniedzis indiešu zinātnieks S. Hasnain kungs. S. Hasnain kungs pēc tam teica, ka šīs informācijas pamatā ir viņa personīgie aprēķini un ka viņš nav minējis ne gadu, ne arī veicis jebkādus oficiālus pētījumus.
Ja mūsu secinājumi par hipotēzi klimata pārmaiņu jomā pamatojas uz pierādījumiem, tad tiem ir jābūt neapgāžamiem. Tie nedrīkst būt viltoti vai pašu izgudroti.
Iosif Matula
(RO) Atšķirībā no pārējiem pasaules reģioniem Eiropas Savienība saprot un uzņemas celmlauža lomu cīņā pret klimata pārmaiņām. Tajā pašā laikā lielais dalībnieku skaits Kopenhāgenas konferencē vieš cerību, ka mērķis, kas ir kopīgs tik daudziem sabiedrotajiem, galu galā izrādīsies veiksmīgs. Augstākā līmeņa sanāksmē izdarītie secinājumi neattaisnoja cerības, taču, manuprāt, mūsu iesaistīšanās dažādos līmeņos nodrošinās cerētos rezultātus.
Mums savās valstīs ir vairāk jāpopularizē investīciju programmas gan saistībā ar atjaunojamiem energoresursiem, gan jomās, kas tieši ietekmē klimata pārmaiņas. Šeit es domāju gan mazus projektus, piemēram, tādus, kas paredz nodrošināt tehnisko palīdzību vietējo energoresursu jomā, gan lielus reģionālos projektus, piemēram, selektīvā pārvaldība un atkritumu otrreizējā pārstrāde vai ūdens un kanalizācijas tīklu un sistēmu atjaunošana un paplašināšana.
Gilles Pargneaux
(FR) Priekšsēdētāja kungs, ministra kungs! Václav Havel 11. novembrī mums teica: "Eiropa ir mūsu dzimteņu dzimtene.” Pēc Kopenhāgenas sanāksmes Eiropas iedzīvotāji ir ļoti negatīvi noskaņoti. Trūkst reālas paļāvības, tāpēc, saskaroties ar šo paļāvības krīzi un cerībā šo paļāvību atjaunot, vēršos pie jums ar jautājumu, kas sastāv no divām daļām.
Pirmkārt, vai sešos jūsu prezidentūras mēnešos jums ir bijusi vēlme atgriezties pie sarunām par tā dēvēto Tobina nodokļa ieviešanas finanšu darījumiem? Manuprāt, šī nodokļa ieviešana palīdzētu atjaunot paļāvību ne tikai pilsoņu vidū, bet arī attiecībā uz citiem cilvēkiem visā pasaulē, kas ir nonākuši līdzīgā situācijā.
Otrkārt, vai jūs gribētu vēlreiz atgriezties pie sarunām par saistošāka oglekļa dioksīda emisiju kvotu un oglekļa noplūdes saraksta izveides?
Seán Kelly
Priekšsēdētāja kungs, gluži tāpat kā viena bezdelīga neliecina par to, ka ir pienākusi vasara, tāpat arī auksta ziema neatspēko klimata pārmaiņu un globālās sasilšanas teorijas. Patiešām, arvien lielākai sabiedrības daļai pierādījumi šķiet pārliecinoši, jo gan zinātniski fakti, gan acīmredzamais pierāda, ka klimata pārmaiņas ir īstenība.
Cilvēki Kopenhāgenas konferenci raksturo kā izgāšanos un neveiksmi. Manuprāt, pareizāk to būtu raksturot kā mazu soli pareizajā virzienā - viens mazs solis pareizajā virzienā. Nākamais izaicinājums ir Meksikas sanāksmē šo mazo soli pārvērst varenā lēcienā visas cilvēces interesēs.
Tas ir liels izaicinājums, jo īpaši Eiropas Savienībai, lai attaisnotu jauno iestāžu un jauno amatu, kas stājušies spēkā līdz ar Lisabonas līguma pieņemšanu, eksistenci. Ja apstākļi mums atkal būs nelabvēlīgi, kā tas bija Kopenhāgenas konferencē...
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Andrés Perelló Rodríguez
(ES) Nav daudz tematu, kas ir guvuši tik plašu Eiropas Parlamenta un sabiedrības vienprātību, un ir apkaunojoši sagraut cerības sabiedrībai, kura mūs atbalsta un kura mums uzticējās Kopenhāgenā.
Es neuzskatu, ka augstākā līmeņa sanāksme bija neveiksmīga, un es noteikti nepiekrītu tam, ko saka cilvēki, kuri nevar saskatīt atšķirību starp klimatu un laikapstākļiem - sniegs ziemeļos nav nekas pārsteidzošs, taču nav normāli, ka snieg Seviļā un ka temperatūra Kubā ir četri grādi pēc Celsija skalas; tas ļoti uzskatāmi apliecina, ka klimata pārmaiņas notiek. Es uzskatu, ka neviens no šiem jautājumiem nedrīkst likt mums samazināt piesardzību.
Ministra kungs, patlaban mums ir jānostiprina savas pozīcijas vairāk nekā jebkad. Citiem vārdiem sakot, šo sešu mēnešu laikā jums ir jāizdara vēl lielāks spiediens un ir jāpārliecina Padome par to, ka ir vajadzīga arvien vienotāka un kopīga nostāja. Jums ir jāmudina Komisija panākt to, ka mums ir vienota nostāja, lai tad, kad būsim Meksikā, B. Obama kungs nevarētu apgriezties un teikt: "Es dodos satikties ar Ķīnas pārstāvjiem un pēc tam pastāstīšu par to eiropiešiem,” jo tas ir Eiropas Savienības neapmierinātības cēlonis.
Ministra kungs, mums ir jāsaglabā līderpozīcijas klimata, kā arī Eiropas Savienības un cilvēces dēļ.
Priekšsēdētājs
Jūs zināt, ka varat iesniegt savas runas rakstveidā un ka tās tiks iekļautas Parlamenta plenārsēdes stenogrammā. Ja jūs runājat ļoti ātri, tulki nevar uztvert jūsu teikto, un vienīgie, kas dzirdēs jūsu runas, būsiet jūs paši un varbūt vēl tie, kuri saprot valodu, kurā runājat.
Tādēļ ir vēlams runāt lēni, lai jūsu runu varētu pārtulkot, un, kā jau minēju, izmantojiet iespēju iesniegt savu runu rakstiski, lai tā tiktu iekļauta stenogrammā.
Bogusław Sonik
(PL) Priekšsēdētāja kungs, jāatzīst, ka līdz šim, tostarp Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksmē, pielietotā Eiropas Savienības taktika bija nepareiza. Mūsu taktika bija atklāt visas kārtis un ticēt, ka, ja mēs noteiksim tālredzīgus mērķus, citi tiem pievienosies. Kaulēties, ko mēs darījām arī šeit, Parlamentā, par to, vai ierobežot emisijas par 40 % vai 50 %, nebija pareizi. Tas mazliet atgādina sarunas Aukstā kara laikā, kad atsevišķas politiskās grupas uzskatīja, ka vienpusēja atbruņošanās mudinās atbruņoties arī Padomju Savienību. Mums šī taktika ir jāmaina un sarunās ar pasaules lielvalstīm - Ķīnu un Amerikas Savienotajām Valstīm - jāsaglabā stingra nostāja un pat jādraud ar to, par ko runā mūsu kolēģi no Francijas, proti, piemērot oglekļa nodokli pie Eiropas Savienības robežām. Mūsu uzņēmumiem ir jāspēj konkurēt pasaules tirgū. Mums arī jāatceras par jaunajām tehnoloģijām, tostarp tehnoloģijām (...).
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Marc Tarabella
(FR) Priekšsēdētāja kungs, ikviens piekritīs, ka Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksme bija dubulta neveiksme. Patiesi, papildus tam, ka sanāksme bija neveiksmīgs pasākums un tās rezultāts bija nesaistoša vienošanās, kuru neparakstīja visas valstis, mums ir jāsamierinās arī ar mūsu pašu sakāvi, jo Kopenhāgenā notiekošajās sarunās uzmanības centrā atradās un galveno lomu spēlēja divas valstis, kuras planētu piesārņo visvairāk - Ķīna un Amerikas Savienotās Valstis. Sarunas vadīja šis G2, un situācijas noteicēji nebija ne eiropieši, ne jaunattīstības valstis. Rezultātā jautājumam par lauksaimniecību gandrīz vispār netika pievērsta uzmanība, lai gan šī joma ir viens no būtiskākajiem elementiem cīņā pret klimata pārmaiņām. Eiropas lauksaimniecībā patlaban tiek plānots pievērsties ilgtspējīgākiem ražošanas modeļiem ar atbildīgāku ūdens apsaimniekošanu un modeļiem, kas paredz saprātīgāku ūdens pārvaldību, kā arī modeļiem, kas ir mazāk energoietilpīgi un mazāk atkarīgi no ķimikālijām, jo ir atzīts, ka bioloģiskā daudzveidība un ekosistēmu saglabāšana ir galvenie vides piesārņojuma mazināšanas veidi. Tādēļ, kad mēs, lūdzu, atzīsim, ka lauksaimniecība (...)
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Bogdan Kazimierz Marcinkiewicz
(PL) Priekšsēdētāja kungs, Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksmē tika parādīts cits veids, kā aplūkot jautājumu par klimata pārmaiņām. Patiesā problēma bija saistīta nevis ar siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju ierobežošanu, bet ar efektīvu mehānismu, kas veicina to mazināšanu, ierosināšanu. Līdz šim Eiropas Kopiena ir bijusi līdere CO2 emisiju samazināšanas jomā, un tā joprojām nosaka standartus šāda līmeņa sasniegšanai visā pasaulē.
Tādēļ ir vērts Eiropas Savienībā ierosināt ilgtspējīgu pieeju, kas ļautu finansēt atbilstīgus mūsu pašu īstenotus pasākumus vispirms jau pašā ES. Naudu piešķirtu visu dalībvalstu kopīgi dibināts ES fonds, kura iemaksu apjomu noteiktu kā proporcionālu daļu no katras dalībvalsts IKP uz vienu iedzīvotāju. Tādējādi mēs bez liekiem sarežģījumiem panāktu vienlīdzīgas iemaksas no katras dalībvalsts. Prioritāte tiktu noteikta tādu pasākumu finansēšanai, kas veicinātu emisiju reālu samazināšanu par zemākajām izmaksām.
Adam Gierek
(PL) Priekšsēdētāja kungs, saistībā ar zinātnieku kritiskajām piezīmēm par IPCC secinājumu ticamību un datu viltošanas atklāšanu, kas nenoliedzami ietekmēja Kopenhāgenas konferences rezultātus, es jautāju Komisijai, kāda ir iespēja veikt pētījumu, kas apstiprinātu apstrīdētos datus. S. Dimas kungs atbildēja: "IPCC novērtējumā ir pausta vienprātība, kas panākta starp tūkstošiem zinātnieku.” Tādēļ es jautāju, vai zinātnes rezultātus nosaka vienprātība un vai zinātniskie secinājumi tiek pieņemti balsojot? Par Klimatgeitu komisāra kungs izteicās šādi: "Eiropas Komisijas nostāja ir neietekmēt IPCC ziņojumā sniegtos acīmredzamos un pamatotos secinājumus.” Tāpēc es jautāju, kādi secinājumi tiek izdarīti, pamatojoties uz viltotiem datiem? Es domāju, ka mums ir vajadzīgs objektīvs pētījums, kas apstiprinātu CO2 radītās sekas. Bez zinātniska pamatojuma Meksikā mūs gaida vēl viena izgāšanās.
Sirpa Pietikäinen
Priekšsēdētāja kungs, ar turpmāko rīcību pēc Kopenhāgenas konferences vajadzētu uzlabot ANO pozīciju un iespēju vadīt sarunas.
Mums jāmudina ANO sākt augsta līmeņa sarunas ar valstu vadītājiem un pēc tam jāturpina detalizēta izstrāde kopā ar ierēdņiem tādā veidā, kā tiek darīts G8 vai G20 kontekstā. Eiropas Savienībai ir gan interese, gan iespējas panākt šāda veida pārmaiņas ANO sistēmā.
Es arī ceru un novēlu Padomei un Komisijai, ka tagad, kad ir pieņemts jaunais Lisabonas līgums, mūsu ārpolitikas svarīgāko jautājumu risinās trijotne, ko veido Komisijas priekšsēdētājs, Augstais pārstāvis un komisārs klimata pārmaiņu jomā, un būs iespējams risināt sarunas, pamatojoties uz vienu dokumentu, par kuru ir panākta vienošanās.
Edite Estrela
(PT) Šeit jau tika teikts un tā ir taisnība, ka Kopenhāgenas konference sagādāja vilšanos, jo netika panākta politiski saistoša vienošanās. Taču tagad mums ir jāiet uz priekšu un politiski jāsagatavojas konferencei Meksikā; tehniski Eiropas Savienība jau ir sagatavojusies. Eiropas Savienībai ir jāatgūst savas līderpozīcijas un jāliek sadzirdēt tās vienoto nostāju. Lisabonas līgums mums tajā palīdzēs, ļaujot Eiropai pastāvēt par sevi, paust vienotu nostāju un runāt ar tādu pārliecību, kādā var runāt tas, kurš ir izpildījis savu mājasdarbu. Mēs arī rēķināmies ar Spānijas prezidentūru, jo, kad ieradīsimies uz sanāksmi Bonnā (...)
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Priekšsēdētājs
Mēs esam noslēguši šo sesiju. Tā ir bijusi neierasti gara, taču mums vismaz izdevās ļaut uzstāties lielam skaitam deputātu. Lielais klātesošo deputātu skaits arī apliecina Parlamenta ieinteresētību šajā jautājumā.
Tagad esam sasnieguši debašu noslēguma daļu un vispirms dosim vārdu E. Espinosa kundzei, lai viņa varētu atbildēt uz jautājumiem.
Gan E. Espinosa kundze, gan Parlamenta deputāti sapratīs, ka draudzības, silto jūtu un viņai paustās apbrīnas dēļ es ar prieku dodu viņai vārdu.
Elena Espinosa Mangana
Dāmas un kungi, gribu pateikties jums visiem par jūsu ieguldījumu, kas mums noteikti palīdzēs uzlabot savu sniegumu. Diemžēl es nevaru atbildēt jums visiem personīgi, sākot ar pirmo runātāju - C. Wortmann-Kool kundzi - un beidzot ar pēdējo runātāju - A. Grzyb kungu -, un nevaru atbildēt arī uz 15 papildu runām, kuras mēs dzirdējām. Tomēr ļaujiet man īsi papildināt savu ievadrunu.
Klimata pārmaiņu jomā mums ir jāsasniedz vairāki ļoti nozīmīgi mērķi - ir jāpanāk, ka tiek atbalstīts Kopenhāgenas nolīgums un ka tajā tiek noteiktas pienācīga līmeņa saistības, kā arī jāuzlabo katra tā daļa, izstrādājot un izskatot tā saturu un paātrinot tā īstenošanu.
Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksmē mēs pieredzējām nebijušu starptautisko situāciju, kas ir vēl jāuzlabo un kas sniedz iespēju ļoti dažādajiem dalībniekiem izteikt jaunus mērķus un cerības, kā arī rada nepieciešamību mainīt lēmumu pieņemšanas kārtību, lai to efektīvi pielāgotu jaunajiem grafikiem un vajadzībām.
Šajā kontekstā Eiropas Savienībai ir jāizvērtē, kāds ir labākais veids kā starptautiskā līmenī apliecināt savas līderpozīcijas klimata politikas jomā.
Mēs nedrīkstam atkāpties no saviem mērķiem, jo tādējādi mazinātos mūsu uzticamība un vājinātos mūsu pozīcija, kas pēdējo gadu laikā tika apdraudēta. Neviens labāk par Eiropas Savienību nezina, cik grūti ir veidot šādu kolektīvo vadību. Tāpat nav neviena, kas labāk par Parlamentu zina, kādas priekšrocības un gandarījumu sniedz rezultāts, kas uzlabo situāciju mums visiem. Globālā mērogā mēs varam virzīties uz priekšu tikai tad, ja virzības pamatā ir abpusēja uzticība un sabiedrības intereses.
Daži Kopenhāgenas konferenci dēvē par viesuļvētru ar saldsērīgu iznākumu. Es labprātāk izceltu tajā to, ko uzskatu par ļoti vērtīgu, proti, faktu, ka konference mums sniedza milzīgu potenciālu, ko varēsim izmantot turpmākajos mēnešos. Dāmas un kungi, jūs varat būt droši, ka mēs varam skaļi un skaidri teikt - Eiropas Savienība nebija tā, kas izraisīja problēmas Kopenhāgenā.
Turpinot par runām, vairāki no jums pieminēja solidaritāti ar trešām valstīm, emisiju samazināšanu, mežu izciršanu un efektīvāku un ilgtspējīgāku rūpniecību, daudzi no jums runāja arī par vadību un vienotību. Šajā posmā mūsu pienākums ir uzstāt uz tūlītēju Kopenhāgenas nolīguma piemērošanu.
Mūsu pienākums ir arī uzstāt uz nolīguma pilnīgu iekļaušanu ANO standarta procedūrā un sagatavot stabilu pamatu, lai gūtu ievērojamas priekšrocības Meksikā. Tur būtiska nozīme būs reģionālajām un nozaru savienībām, un Eiropas Savienībai tās ir jānostiprina un jāpaplašina.
Mums ir jāstrādā plecu pie pleca un jāraugās ar skatu nākotnē. Mums ir jāmācās un jāvirzās uz priekšu. Mēs nedrīkstam ļauties žēlabām. Raugoties nākotnē un domājot par mantojumu nākamajām paaudzēm, Parlaments var izdarīt ļoti daudz. Mums visiem kopā - dalībvalstīm, Vides padomei, Komisijai, Parlamentam un, protams, prezidentūrai - ir jādod savs ieguldījums.
Tā vietā, lai aizstātu citam citu, mums ir jārīkojas kopīgi un jāapvieno vislielākās pūles, lai aizstāvētu mūsu kopējo nākotni, neaizmirstot, ka vide, attīstība, konkurētspēja un jauninājumi ir kopēji mērķi, uz kuriem jātiecas, strādājot kopā.
Es ņemšu vērā jūsu teikto un garantēju, ka Spānijas prezidentūra, kura līdz 30. jūnijam būs pēc rotācijas principa noteiktā Eiropas Savienības prezidējošā valsts, vienmēr strādās kopā ar jums, lai nodrošinātu mums visiem ilgtspējīgāku nākotni.
Olli Rehn
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētāja kungs, vispirms es vēlos pateikties par ļoti būtiskajām un atbildīgajām debatēm. Es noteikti nodošu jūsu laba vēlējums savam kolēģim Stavros Dimas, lai viņš tuvākajā laikā varētu jums pievienoties komitejā.
Esmu noklausījies jūsu viedokļus un centīšos atbildēt uz dažām jūsu paustajām bažām un politiskajām nostājām, pamatojoties uz paziņojumiem, kurus lūdzu saņemt debašu laikā. Es domāju, ka varam jūsu galveno vēstījumu interpretēt šādi - lai gan Kopenhāgenas nolīgums neatbilst mūsu vēlmēm, tajā tomēr ir manāma Eiropas ietekme. Citiem vārdiem sakot, Kopenhāgenas nolīguma tekstā ir minēti tādi mērķi, kas vajadzīgi, lai risinātu ar klimata pārmaiņām saistītos jautājumus nolīgumā par klimatu pēc 2012. gada, un tajā ir noteikts pamats finanšu paketei, kā arī izteikts aicinājums uzņemties nopietnas saistības attiecībā uz emisiju samazināšanu.
Runājot par mūsu saistībām, pašlaik notiek COREPER sanāksme, un Komisija un dalībvalstis vēlas sniegt vienotu un skaidru paziņojumu. Patlaban pie tā tiek strādāts, un esmu pārliecināts, ka tas būs gatavs pirms noteiktā termiņa, kas ir 31. janvāris. Šī ir mana atbilde L. McAvan kundzei, un tam arī vajadzētu radīt stabilu pamatu vienotam sarunu dokumentam, kuru aicināja izstrādāt S. Pietikäinen kundze.
Tajā pašā laikā mēs nolīgumu uzskatām par klupšanas akmeni, kas turpmāk var radīt būtiskus šķēršļus Meksikā gaidāmajās starptautiskajās sarunās par klimatu. S. Hassi kundze un daudzi citi aicināja ES uzņemties vadību. Es tam piekrītu, un Komisija ir apņēmusies nodrošināt to, lai ES turpmākajos mēnešos saglabātu savu vadošo pozīciju un pārveidotu šo nolīgumu par mērķtiecīgu un juridiski saistošu vienošanos, ko mēs visi gaidām. Es rēķinos ar jūsu atbalstu šī mērķa sasniegšanā.
Diemžēl, kā šajās debatēs tika pareizi teikts, daži no mūsu nozīmīgajiem sarunu partneriem, piemēram, Ķīna un Amerikas Savienotās Valstis, nevarēja vai nevēlējās sev izvirzīt tik mērķtiecīgu apņemšanos kā Eiropas Savienība, un tas, protams, nelabvēlīgi ietekmēja sarunas. Visiem ir skaidrs, ka jo īpaši Ķīna nevēlējās sev izvirzīt ļoti augstus mērķus. Personīgi es uzskatu, ka jaunajam Komisijas sastāvam būs jādefinē visaptveroša Eiropas Savienības stratēģija attiecībā uz Ķīnu, lai varētu labāk aizstāvēt un īstenot mūsu kopējās intereses attiecībā uz klimata politiku, ar tirdzniecību saistītu spriedzi un valūtas kursa politiku. Nevar pieļaut to, ka Ķīnas īstenotais valūtas dempings apdraud ekonomikas atveseļošanu Eiropā. Līdzīgi, mēs sagaidām, ka Ķīna uzņemsies nopietnas saistības klimata pārmaiņu politikas jomā.
Taču jāņem vērā, ka vadība tiek veidota mājās. Mums ir jādara viss iespējamais, lai, tuvojoties finiša taisnei, izpildītu mūsu saistības, kas noteiktas Kioto protokolā. Mums arī jāpanāk tādas jaunas un mērķtiecīgas politikas un pasākumu ierosināšana, kas palīdzētu sasniegt mūsu pašu noteikto apņemšanos, kas paredz samazināt emisijas par 20 % vai pat 30 %. Lai to sasniegtu, mums jāiegulda līdzekļi jauninājumos un pētījumos par vides un enerģētikas tehnoloģijām, kurās efektīvi izmanto resursus un kuras būs pamatā pašlaik gatavotajai ES stratēģijai 2020. gadam.
Es piekrītu R. Dati kundzei un F. Grossetête kundzei, kā arī L. Ek kundzei, ka tas nozīmē, ka ES stratēģijai 2020. gadam ir jābūt saistītai klimata nozari un darbavietām un tādējādi ir jābūt Eiropas Savienības ekonomikas atveseļošanas pamatam. Es tomēr gribu atbildēt arī uz C. Davies kunga konkrēto jautājumu. Esmu noskaidrojis un varu jūs informēt, ka par oglekļa uztveršanas un uzglabāšanas kvotu EUR 300 miljonu apmērā izlietojumu tiks lemts 2. februārī atbilstīgās komitoloģijas procedūras komitejā. Es jums garantēju, ka mēs vēlamies atbalstīt 12 demonstrējumu ražotnes. Astoņas ražotnes tiks atbalstītas pirmajā posmā, bet pārējās - otrajā posmā.
Noslēgumā vēlos teikt, ka mūsu pienākums pret nākamajām paaudzēm ir turpināt rādīt piemēru un līdz gada beigām panākt juridiski saistošu vienošanos, nodrošinot visiem labāku un ilgtspējīgāku nākotni.
Priekšsēdētājs
Pēc runas, ko teica komisāra kungs, kuram mēs vēlam vislielāko veiksmi, zinot, ka viņš strādās tikpat teicami, kā agrāk, mēs noslēdzam debates.
Balsojums notiks februāra pirmās daļējās sesijas laikā jeb februāra I sesijā.
Elena Oana Antonescu  
Vinstons Čērčils ir teicis, ka "politika ir spēja paredzēt, kas notiks rīt, pēc nedēļas, mēneša un gada, un tā ir arī māka pēc tam paskaidrot, kādēļ tā nenotika.”
Kopenhāgenas konferences kontekstā mēs visi esam labi politiķi. Konferences sākumā valdīja liels politiskais optimisms par jauno nolīgumu klimata jomā, taču sarunas liecināja, ka optimisms un vides aizsardzība ir drīzāk eiropiešu, nevis visas pasaules vērtības. Faktam, ka Kopenhāgenas konferences iznākums sagādāja vilšanos, jo netika attaisnotas mūsu un iedzīvotāju cerības, vajadzētu mūs motivēt un likt mums apņemties vairāk iesaistīties un parādīt lielāku vienotību rudenī gaidāmajā nākamajā augstākā līmeņa sanāksmē Meksikā. Eiropai ir jāiemācās sadarboties un aktīvi risināt sarunas, kā arī paust vienotu viedokli.
Ivo Belet  
rakstiski. - (NL) Priekšsēdētāja kungs, pēc fiasko Kopenhāgenā mēs varētu, žēlabaini raudot un vaimanājot, noiet malā, taču tā būtu enerģijas izšķērdēšana. Turpināsim ieviest kārtību mūsu pašu mājās! Eiropa ir vienīgā pasaules daļa, kur darbojas konkrēti un mērķtiecīgi tiesību akti par CO2 emisiju mazināšanu. Tie ir jāīsteno turpmākajos mēnešos un gados. Mēs nedrīkstam aizmirst, ka tie tiešā veidā ietekmē arī citas lielvalstis, jo īpaši Ķīnu. Visām patēriņa precēm, ko Ķīna tuvākajā laikā gribēs pārdot Eiropā, būs jāatbilst stingrākajiem Eiropas vides standartiem. Tādējādi arī Ķīnas ražotāji būs spiesti mainīt attieksmi. Iespējams, Hopenhagen jeb Cerību pilsētiņa piedzīvoja lielu neveiksmi, taču mums atkal jāķeras pie darba, jo nākamgad būs jaunas iespējas - vispirms Bonnā un pēc tam Meksikā. Tikmēr notikumi Kopenhāgenā nenoliedzami darīja modru ikvienu, ievērojami palielinot mūsu informētību par vidi. Ar to nepietiek, taču saprotot, ka ieguldījumi klimatā ir izdevīgi arī mums pašiem, ekonomikai un tādējādi arī nodarbinātībai, manī rodas optimisms.
Sebastian Valentin Bodu  
Augstākā līmeņa sanāksmi Kopenhāgenā daudzi ir raksturojuši kā visīstāko neveiksmi, jo tās iznākums ir neskaidra vienošanās, kurā nav skaidri noteiktu pieņēmumu un termiņu. Taču, rūpīgāk izvērtējot notikumus Dānijas galvaspilsētā, redzam, ka tur tika likti pamati jaunai, globālai kārtībai klimata jomā, kuru mēs īstenosim, taču tur būs jāiegulda smags darbs un jārisina sarunas vairāku gadu garumā.
Tā bija pirmā reize, kad 115 valstu vai valdību vadītāji tikās, lai pārrunātu klimata pārmaiņas. Tā ir svarīga zīme. Būtiski, ka augstākā līmeņa sanāksme notika ANO paspārnē, tādējādi liekot pat jaunattīstības valstīm un valstīm ar vāji attīstītu rūpniecību saprast, ka tām ir aktīvi jāiesaistās siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju samazināšanā.
Ir palielinājusies spēcīgo, rūpnieciski attīstīto un jaunattīstības valstu divpusēju apspriežu nozīme, jo īpaši ņemot vērā nākamo augstākā līmeņa sanāksmi par vides jautājumiem, kas notiks Meksikā. ES ir pieejami visi dati, kas vajadzīgi, lai uzņemtos svarīgu lomu divpusējās sarunās ar tādām valstīm kā Ķīna, Indija vai Brazīlija. Ir pienācis brīdis, kurā neviens darbs nešķiet pārlieku grūts, jo uz spēles ir likta mūsu visu kopējās planētas nākotne.
George Sabin Cutaş  
Pēdējā mēneša laikā Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksme visbiežāk tiek raksturota ar vārdu "neveiksme”. Augstākā līmeņa sanāksmes neapmierinošo iznākumu izraisīja gan lielo rūpniecisko valstu izrādītā atturība, gan sistēmas sarežģītie noteikumi, kuru pamatā ir ANO vienprātība.
Turklāt ir jāizvērtē Eiropas Savienības nespēja uzņemties vispasaules centienu katalizatora lomu klimata pārmaiņu ietekmes ierobežošanā. Gadu pirms šīs konferences, vienpusēji paziņojot par savu nodomu līdz 2020. gadam samazināt siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas par 20 %, ES radīja sev morālas tiesības stimulēt sarunas Kopenhāgenā. Taču mēs nezinājām, kā panākt to, ka mūs uzklausa sanāksmē, kur dominēja ASV un valstu ar strauji augošu ekonomiku nostāja.
Lai mēs varētu cerēt uz veiksmīgu sarunu iznākumu, sarunām ir jānotiek šaurākā lokā. Jūnijā un decembrī paredzētās ministru sanāksmes Bonnā un Mehiko ir pēc iespējas efektīvāk jāizmanto, lai radītu iespēju noslēgt jaunu nolīgumu. Dalībvalstīm ir jāsaskaņo sava rīcība, lai mēs uz vispasaules skatuves paustu vienotu nostāju.
Adam Gierek  
Neveiksmīgā augstākā līmeņa sanāksme par klimata pārmaiņām ir atklājusi Eiropas vājo pusi un tās politiskās elites naivumu. Tā parādīja, ka mēs esam tikai viens no daudziem dalībniekiem pasaules mērogā. Kādēļ priekšlikumi par CO2 emisijām izrādījās nepieņemami? Tādēļ, ka tie apdraud daudzu jaunattīstības valstu intereses, tajos nav ņemts vērā konkurences aspekts, kam pamatā ir vispasaules militārā ekonomika, tajos ir negodīgi sadalītas tiesības izmantot sabiedriskos resursus, proti, Zemi, un to pamatā ir IPCC izvirzītā apšaubāmā hipotēze par CO2 kaitīgumu, kamēr, kā izrādās, tā saucamie "pierādījumi” ir viltoti (Klimatgeita). Zinātni nedrīkst kontrolēt politiskie spēki, tai ir jāizvērtē visi apstākļi un jāatbild uz katru iespējamo jautājumu. Vai kāds ir pajautājis, piemēram, to, kas notiktu, ja atmosfērā nebūtu pietiekami daudz CO2? Mums būtu jāpriecājas par šo silto periodu mūsu planētas jauno laiku vēsturē un par to, ka pašlaik atmosfērā ir aptuveni 370-380 ppm CO2. Mēs zinām, ka fizikā un ķīmijā pastāv Lešateljē līdzsvara princips, kas paredz ideālo fotosintēzes apstākļu attīstību. Zeme kļūst zaļāka, tas ir daudzkārt apstiprināts fakts, un tas garantē labāku ražu un attīstībai labvēlīgākus apstākļus. Tam tā ir jābūt, lai gan daudzas pazīmes diemžēl liecina, ka tuvākajos divdesmit gados globālā temperatūra pazemināsies. Secinājums - Eiropas Savienībai ir nekavējoties jāpārskata tās ierobežojošā klimata un enerģētikas politikas pakete, jo tā mazina ES ekonomikas konkurētspēju.
Béla Glattfelder  
Pašreizējie liberālie tirdzniecības noteikumi pieļauj lielākas oglekļa dioksīda emisijas. Ieviešot emisiju tirdzniecības sistēmu, atbalstot atjaunojamos enerģijas avotus un ieguldot energoefektivitātes palielināšanā, attīstītās valstis pieliek lielas pūles, lai ierobežotu to radīto oglekļa dioksīda emisiju apjomu. Šie pasākumi uzņēmumiem rada papildu izmaksas. Turklāt šajās valstīs enerģijas patēriņam tiek noteikti arvien lielāki nodokļi.
Tajā pašā laikā daudzas jaunattīstības valstis nedara neko, lai mazinātu to radīto siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas. Tās pat pastāvīgi palielina savu oglekļa dioksīda emisiju apjomu. Tā vietā, lai stimulētu lielākos rūpnieciskos patērētājus pievērsties energoefektivitātei, tās nodrošina tiem elektrību par subsidētām cenām. Daudzi saka, ka mūsdienās šo valstu svarīgākā salīdzinošā priekšrocība ir nevis lēts darbaspēks, bet lēta enerģija.
Tādēļ ir jāievieš jauni starptautiskās tirdzniecības noteikumi, kas neļautu tirdzniecībai veicināt turpmāku oglekļa dioksīda emisiju radīšanu. Mums ir jānodrošina ne tikai godīga, bet arī videi nekaitīga tirdzniecība. Tādēļ mums jāpanāk, ka tiek piemērotas efektīvas juridiskās sankcijas, ja kāda valsts nepilda saistības, ko tā uzņēmusies nolīgumos par klimata pārmaiņām.
András Gyürk  
Kopenhāgenas konference par klimata pārmaiņām sagādāja vilšanos. Tajā netika izteiktas juridiski saistošas apņemšanās, kuras noteiktu starptautiskās klimata aizsardzības turpmāko regulējumu. Situāciju pasliktina fakts, ka pretēji plānotajam ES nespēja būtiski ietekmēt sarunu galarezultātu. Taču konferences neveiksmīgais iznākums neattaisno bezdarbību. Mums ir jāpierod pie idejas, ka līdz brīdim, kad tiks panākta visām pusēm saistoša starptautiska vienošanās, ir jāuzsver reģionālo risinājumu nozīme. Tādējādi Eiropas Savienībai ir jāuzlabo savi starptautiskie noteikumi klimata aizsardzības jomā. Eiropas Savienības noteikumi ir jāpadara efektīvāki, neradot Eiropas rūpniecībai nelabvēlīgāku situāciju konkurētspējas ziņā.
Tomēr ES klimata politikai nevajadzētu arī izraisīt nelabvēlīgu stāvokli jaunajām dalībvalstīm, kā nesen notika saistībā ar starptautisko ES pienākumu sadales plānu. Jautājumā par klimata aizsardzību jādod priekšroka tādiem risinājumiem, kuriem bez emisiju samazināšanas ir daudzveidīga papildu ietekme. Piemēram, pilsētas transporta attīstība uzlabo dzīves kvalitāti, ieguldījumi energoefektivitātes uzlabošanā rada darbavietas un pētniecībā un attīstībā ieguldītie līdzekļi vienlaikus uzlabo konkurētspēju. Arī šie aspekti ir jāņem vērā, veidojot nākamo septiņu gadu budžetu. Eiropa nevar atļauties būt tikai skatītāja lomā starptautiskās sarunās par klimata aizsardzību. Tai jāturpina uzņemties iniciatīvu pat tad, ja milzīgu pārmaiņu vietā klimata politiku tagad raksturos mazi, pakāpeniski solīši.
Eija-Riitta Korhola  
Priekšsēdētāja kungs, es klausījos sūdzībās par Kopenhāgenas konferences neapmierinošo iznākumu ar zināmu samulsumu. Es varu teikt tikai to, ka ir pienācis laiks ES atvērt acis un ieraudzīt, kāda ir realitāte. Mums ir jāpārstāj sevi maldināt, iedomājoties, ka ES bija ieņēmusi vadošo pozīciju vai ka tā varētu šādu lomu uzņemties. Būsim godīgi - mūsu neefektīvā un dārgā stratēģija nevienu neinteresē. Es arī plānoju to teikt nākamajai par klimata pārmaiņām atbildīgajai komisārei. Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksme pienāca un pagāja, taču kādēļ C. Hedegaard kundze joprojām mēģina mūs pārliecināt, ka ES ir līdere klimata politikas jomā un ka tai ir jārāda pasaulei pareizais ceļš? ES šādas lomas nav bijis ļoti ilgi.
"Seko man, esmu tieši aiz tevis” ir paradoksāls sauklis, ko sev ir radījusi ES. Tieši šādi sevi maldinot, ES turpina savu nožēlojamo klimata politiku, kura iznīcina darbavietas tīrākajās nozarēs. Tie, kuri kaut nedaudz sekoja līdzi debatēm par klimatu, jau ilgu laiku zināja, ka neizdosies panākt starptautisku nolīgumu, kura pamatā būtu ES izstrādātā formula. Amerikas Savienotās Valstis, Ķīna un Japāna ir izvēlējušās ceļu, noraidot ANO vadīto modeli, kurā noteiktas maksimāli pieļaujamās emisijas un grafiki. Tās veic tiešus ieguldījumus oglekļa koncentrācijas mazināšanā un jaunās tehnoloģijās, ko laika gaitā arī uzskatīs par loģisku emisiju mazināšanas veidu. Taču šī metode neuzspiedīs ekonomikai un nodarbinātībai birokrātiju, negodīgu konkurenci vai neparedzētas cenu svārstības. Eiropa būs neaizsargāta, ja ES ies pa citu ceļu, paliekot viena un pasliktinot uzņēmumu nožēlojamo stāvokli. Šī ir skumdinoša situācija, kurā nav ieguvēju, un vismazāk iegūst cilvēki. Arī vide neko neiegūs no tā, ka pasaules tīrākajām nozarēm emisiju tirdzniecībā tiks piemērotas sankcijas, kuras netiks piemērotas pārējiem. Ir pienācis laiks Eiropas Savienībai pārskatīt savu politiku un beidzot skatīties patiesībai acīs.
Petru Constantin Luhan  
Eiropas Savienībai jāturpina iesaistīties starptautiskajās sarunās par jauna nolīguma pieņemšanu pēc Kioto protokola darbības beigām. Ir skaidrs, ka, lai varētu parakstīt jaunu globālu nolīgumu, kas aizstās Kioto protokolu, ir jāizvērtē un rūpīgi jāsagatavo ES sarunu stratēģija, lai turpinātu sarunas 2010. gadā.
Lai gan Kopenhāgenas konferencē izdarītos secinājumus nevar uzskatīt par panākumu un tie ne tuvu nav tādi, kā vēlējās Eiropas Savienība, secinājumi iezīmē turpmāku virzienu ceļā uz juridiski saistoša vispasaules nolīguma parakstīšanu pēc Kioto protokola darbības beigām. Tuvākajā nākotnē ES jāliek uzsvars uz diplomātiskiem centieniem ar mērķi panākt visu atbilstīgo globālo partneru, jo īpaši ASV, Ķīnas un Indijas, apņemšanos, lai varētu sasniegt globālo mērķi, kas paredz ierobežot temperatūras paaugstināšanos par diviem grādiem pēc Celsija skalas salīdzinājumā ar temperatūru pirms rūpniecības laikmeta.
Mums ir jāapzinās, ka ES apņemšanās līdz 2020. gadam izvirzīt mērķi samazināt emisijas par 30 % ir atkarīga no līdzvērtīgām vai proporcionālām saistībām, ko uzņemas trešās valstis.
Rovana Plumb  
Mēs varam izvērtēt konferenci par klimata pārmaiņām viena mēneša laikā pēc tās beigām. Kopenhāgenas nolīgums tika apspriests un parakstīts ar lielām pūlēm, par mata tiesu izvairoties no pilnīgas neveiksmes. Ar lielām grūtībām pieņemtais kompromiss bija tikai "vērā ņemams”.
Lai gan ES ir noteikusi sev konkrētus un vērienīgus mērķus, tie nav mudinājuši citus partnerus rīkoties līdzīgi. Tomēr ir jāuzsver, ka visas pasaules galvenās ekonomiskās un politiskās lielvaras satikās, lai pārrunātu un uzņemtos atbildību cīņā pret klimata pārmaiņām. Tika atzīts, ka globālās sasilšanas robežvērtība ir jāsaglabā 2° robežās pēc Celsija skalas, un tika panākta vienošanās par USD 30 miljardu liela finansiāla atbalsta piešķiršanu laikposmā no 2010. līdz 2012. gadam (tūlītējs finansējums) un par finansējuma USD 100 miljardu apmērā piešķiršanu līdz 2020. gadam. Ar šiem līdzekļiem ir paredzēts finansēt pasākumus klimata pārmaiņu ietekmes mazināšanai un to pielāgošanai vismazāk attīstītajās valstīs un valstīs, ko īpaši apdraud klimata pārmaiņas.
Es uzskatu, ka nākamajam Komisijas sastāvam, īpaši tad, ja tajā būs par klimata pārmaiņām un rīcību šajā jomā atbildīgs komisārs, ir ļoti rūpīgi jāizvērtē visi priekšlikumi par samazināšanu - saistības, ko ir uzņēmušās ANO konvencijas dalībvalstis -, kā arī tādā pašā veidā jāgatavojas sarunām, lai 2010. gadā Meksikā COP 16 varētu parakstīt juridiski saistošu vienošanos.
Daciana Octavia Sârbu  
rakstiski. - Vairums no mums ir pamatoti pauduši vilšanos par Kopenhāgenas augstākā līmeņa sanāksmes iznākumu un nespēju panākt juridiski saistošu vienošanos. Tomēr ir gūti zināmi rezultāti. Piemēram, Kopenhāgenas Zaļā klimata fonda izveide nodrošinās nabadzīgākām valstīm finansējumu, lai tās varētu pielāgoties klimata pārmaiņām un attīstīt tīras enerģijas nozari; un tas, ka valstis ar strauji augošu ekonomiku oficiāli atzina savu līdzatbildību, nozīmē, ka tuvākajā nākotnē tās visticamāk noteiks konkrētus mērķus. ES ir jāturpina uzņemties vadošo lomu, lai panāktu juridiski saistošu vienošanos. Klimata jautājumu komisāra amata kandidāte ir paudusi apņēmību panākt starptautisku vienošanos par tropisko mežu aizsardzību, ceļu transporta un kuģniecības iekļaušanu ETS, kā arī ES un ASV ierobežošanas un tirdzniecības sistēmu sasaistīšanu, kas būtu svarīgs solis ceļā uz starptautisko sadarbību globālo emisiju mazināšanas jomā. Mums ir jāturpina izstrādāt un īstenot savus tiesību aktus par klimatu tāpat, kā to dara citas valstis. Mūsu, starptautisko organizāciju un partnervalstu, kopīgais darbs turpmākajos mēnešos palielinās iespēju panākt lielāku progresu nākamajā konferencē Meksikā.
Zbigniew Ziobro  
Klimata sasilšanas problēma ir viena no galvenajām problēmām, kas satrauc mūsdienu sabiedrību. Nesen Kopenhāgenā notika augstākā līmeņa sanāksme par klimata pārmaiņām, kur šis jautājums tika pārrunāts. Tajā pašā laikā tika konstatēts, ka vairāki tūkstoši Austrumanglijas Universitātes Klimata pētījumu nodaļas - vienas no prestižākajām iestādēm pasaulē, kas darbojas klimata sasilšanas izpētes jomā un pēta to, kā cilvēku darbības ietekmē šo procesu - dokumentu un e-pasta vēstuļu tika publicēti internetā. Tika publicēta arī sarakste starp zinātniekiem dažādās valstīs, kas galvenokārt veidoja Eiropas Savienības un ANO nostāju klimata pārmaiņu jomā. Publicētā informācija liecina, ka, iespējams, pētījumu rezultāti ir viltoti, tāpēc informācija par siltumnīcas efektu un klimata pārmaiņām var būt nepatiesa. ES dalībvalstis un mūsu sabiedrība sedz lielas izmaksas, kas saistītas ar siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijām, taču Kopenhāgenā tika mēģināts attīstītākajām valstīm un to skaitā arī ES uzņemties vēl lielāku finanšu slogu saistībā ar globālo sasilšanu, lai tādējādi palīdzētu jaunattīstības valstīm. Ir detalizēti jāizanalizē katrs šaubīgais jautājums šajā jomā, taču tas ir jādara nevis tikai tāpēc, lai pārliecinātu tos, kuri apšauba to pasākumu likumību, kas paredz ierobežot gāzes emisijas, bet arī tāpēc, ka šajā sakarā nodokļu maksātājiem Eiropā ir un būs jāmaksā lielas naudas summas, un viņiem ir jābūt pārliecinātiem, ka šie pasākumi ir pamatoti.
