Pregătirea Consiliului European din 10 şi 11 decembrie 2009 (dezbatere)
Preşedintele
Următorul punct este declaraţia Consiliului şi a Comisiei privind pregătirea Consiliului European din 10 şi 11 decembrie 2009.
Cecilia Malmström
Domnule preşedinte, Domnule Barroso, onorabili deputaţi, este minunat că avem această şansă de a organiza această dezbatere cu domniile voastre înainte de următoarea reuniune a Consiliului European. Cu siguranţă, va fi cea de-a doua reuniune ordinară care a avut loc pe perioada Preşedinţiei suedeze şi va fi, de asemenea, ultima dată când aceasta va fi condusă de o preşedinţie rotativă.
După cum ştiţi, Tratatul de la Lisabona intră în vigoare la 1 decembrie, dar, conform declaraţiei adoptate în cadrul Consiliului European în decembrie 2008, preşedinţia rotativă va continua să prezideze Consiliul European până la sfârşitul mandatului de la sfârşitul anului. Toate statele membre au ratificat acum tratatul şi şi-au depus instrumentele de ratificare în Roma. Prin urmare, sunt încântată că vă pot confirma faptul că Tratatul de Lisabona va intra, într-adevăr, în vigoare la 1 decembrie.
Munca depusă în vederea ajungerii în acest punct a fost de durată şi obositoare, după cum bine ştie Parlamentul. Noul tratat va schimba modul în care funcţionează UE din mai multe puncte de vedere. Drept consecinţă a tratatului, vom avea şanse mai bune să rezolvăm problemele importante cu care se confruntă UE şi putem face acest lucru într-o manieră mai democratică, mai transparentă şi mai eficientă. De asemenea, acesta atrage după sine reforme importante care vă afectează pe dumneavoastră, cei de aici din Parlament.
În cadrul reuniunii extraordinare de săptămâna trecută a Consiliului European, şefii de stat sau de guvern au convenit asupra numirii lui Herman van Rompuy drept preşedinte al Consiliului European. Acesta va conduce lucrările Consiliului European şi o va face începând cu 1 ianuarie.
De asemenea, în urma aprobării de către preşedintele Comisiei, s-a ajuns la un consens cu privire la numirea lui Catherine Ashton drept noul Înalt Reprezentant pentru afacerile externe şi politica de securitate. În conformitate cu tratatul, dna Ashton va prelua toate rolurile sale la 1 decembrie, inclusiv pe cel de vicepreşedinte al Comisiei. La fel cum Parlamentul adoptă o poziţie cu privire la toţi membrii, veţi organiza, desigur, o audiere şi a dnei Ashton. Înţeleg că se va prezenta în scurt timp în faţa Comisiei pentru afaceri externe şi va răspunde la întrebări.
De asemenea, Consiliul European a ajuns la un acord cu privire la numirea lui Pierre de Boissieu în funcţia de Secretar-General al Secretariatului Consiliului.
Activitatea pregătitoare pentru intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona a continuat, în conformitate cu raportul de situaţie al Preşedinţiei prezentat Consiliului European în octombrie. La 1 decembrie, se vor lua o serie de decizii pentru aplicarea deplină a Tratatului de la Lisabona, de exemplu revizuirea regulamentelor de procedură ale Consiliului şi al Consiliului European. În cadrul reuniunii Consiliului European din decembrie, vom prezenta un nou raport care sintetizează statutul problemelor cu care ne-am confruntat în ceea ce priveşte punerea în aplicare şi aplicarea practică a Tratatului de la Lisabona. Serviciul european pentru acţiune externă va fi inclus printre aceste probleme. Raportul va conţine şi o foaie de parcurs care ne va indica direcţia în care se va îndrepta activitatea în acest domeniu.
La reuniunea Consiliului European din decembrie, atenţia se va concentra în principal asupra chestiunilor economice şi financiare. Efectele crizei se vor simţi mult timp de acum încolo - în special pe piaţa muncii. Cu toate acestea, este, de asemenea, important să avem o abordare pe termen lung şi să răspundem provocărilor importante atât pe termen mediu, cât şi pe termen lung.
UE, statele membre şi băncile centrale din Europa au luat numeroase măsuri, de exemplu programe de garantare pentru bănci şi planul european de redresare economică. Aceste măsuri au adus o contribuţie majoră la creşterea stabilităţii financiare şi la reducerea efectelor crizei asupra creşterii economice şi ocupării forţei de muncă.
Perspectivele economice arată mai îmbucurător, dar încă există riscuri majore. Prin urmare, nu este încă timpul să retragem măsurile de sprijin care s-au luat. Cu toate acestea, am iniţiat o discuţie în cadrul Consiliului referitoare la modul în care ar trebui să retragem aceste măsuri speciale de criză şi când poate începe acest lucru. Consiliul European va revizui activitatea Consiliului în ceea ce priveşte strategiile de ieşire din criză. De asemenea, vom monitoriza planul UE de redresare economică.
În ceea ce priveşte pieţele financiare, este îmbucurător faptul că situaţia pieţelor financiare s-a îmbunătăţit considerabil. Nevoia sectorului financiar de măsuri de sprijin s-a diminuat. Prin urmare, trebuie să formulăm strategii pentru modul în care putem retrage aceste măsuri într-o manieră coordonată. Cu toate acestea, este important să subliniem faptul că este încă prea devreme să începem o retragere generală a măsurilor de sprijin din domeniul financiar.
Preşedinţia suedeză încearcă să ajungă la un acord cu privire la o serie de principii directoare referitoare la calendarul, coordonarea şi secvenţierea retragerii măsurilor de sprijin.
Mă voi referi acum la monitorizarea financiară. Există un acord referitor la faptul că este necesară o cooperare crescută şi îmbunătăţită în materie de monitorizare financiară în cadrul UE, în special având în vedere experienţa pe care am trăit-o în timpul crizei.
Propunerea pentru structurarea şi concentrarea activităţii în cadrul Comitetului pentru riscuri sistemice a fost adoptată de către miniştrii finanţelor ai UE în cadrul reuniunii Ecofin la 20 octombrie. Preşedinţia a primit apoi misiunea de a iniţia negocieri cu Parlamentul European, lucru care s-a şi întâmplat.
În ceea ce priveşte cele trei "micro-autorităţi”, scopul preşedinţiei este de a ajunge la o abordare generală pentru aceste autorităţi şi, în consecinţă, pentru întregul pachet de monitorizare la următoarea reuniune Ecofin din 2 decembrie, astfel încât să putem raporta înapoi Consiliului în decembrie.
Valoarea existenţei unei structuri este semnificativă pentru industria serviciilor financiare, pentru lumea din afara Europei şi pentru cetăţenii noştri. Pachetul va include o cerinţă privind revizuirea planului după trei ani. Apoi vom putea rectifica eventualele neajunsuri, cum ar fi funcţionarea mai puţin adecvată sau mai puţin eficientă.
Strategia actuală a UE pentru locuri de muncă şi creştere economică, strategia de la Lisabona, expiră anul viitor. Prin urmare, este imperativ ca UE să convină asupra unei noi strategii care să fie capabilă să promoveze o viziune pentru creştere economică şi prosperitate pe termen lung. Acesta va fi unul dintre cele mai importante aspecte în decursul următoarelor luni şi una dintre problemele prioritare pentru viitoarea Preşedinţie spaniolă.
Criza economică şi financiară a creat presiune pentru a se lua măsuri imediate în vederea minimizării impactului asupra creşterii economice şi pieţei muncii. În acelaşi timp, slăbiciunile pe plan structural şi provocările pe termen lung ale economiilor noastre au devenit mai evidente.
Menţinerea şi consolidarea competitivităţii Europei pe piaţa globală, combaterea schimbărilor climatice şi gestionarea provocărilor pe care le implică o populaţie tot mai îmbătrânite sunt sarcini solicitante pentru Uniunea Europeană şi pentru statele sale membre pe termen mediu şi lung. Acestea necesită soluţii comune şi coordonate, o viziune comună şi o agendă europeană de reformă consolidată pentru următorii zece ani.
Viziunea presupune transformarea provocărilor în oportunităţi. Presupune realizarea deplină a potenţialului pieţei interne şi exploatarea avantajelor comerţului exterior şi ale deschiderii. Ea presupune recunoaşterea oportunităţilor pe care le implică transformarea Europei într-o economie eco-eficientă sau bazată pe tehnologii verzi şi crearea unei pieţe a muncii cu niveluri ridicate de ocupare a forţei de muncă, finanţe publice durabile şi coeziune socială.
În timpul Preşedinţiei suedeze, s-a efectuat o a doua evaluare de monitorizare a strategiei de dezvoltare durabilă a UE. S-au înregistrat progrese în multe domenii. În acelaşi timp, există câteva domenii în care s-au identificat tendinţe nedurabile. Aceste domenii includ creşterea rapidă a cererii pentru resurse naturale, diminuarea diversităţii biologice, creşterea consumului de energie în sectorul transporturilor şi persistenţa sărăciei globale.
Am pus întrebarea referitoare la modul în care putem monitoriza şi urmări strategia mai bine şi mai eficient, inclusiv la modul în care putem utiliza avantajele coordonării rezultate din interacţiunea cu alte strategii UE, cu strategia de la Lisabona, de exemplu.
În cadrul reuniunii Consiliului European se va discuta şi politica maritimă integrată. Recent, Comisia şi-a prezentat raportul privind progresul. Consiliul European va examina raportul şi îşi va exprima avizul cu privire la direcţia pe care va trebui să o urmeze această importantă activitate transsectorială în viitor. În această privinţă, aş dori să subliniez perspectiva noastră referitoare la creşterea economică, la activitatea eco-eficientă şi la inovaţie.
Acum mă voi opri la un alt aspect foarte important al reuniunii Consiliului European, şi anume adoptarea unui nou program de lucru pe cinci ani în domeniul libertăţii, securităţii şi justiţiei. Programul de la Stockholm este destinat să înlocuiască Programul de la Haga care este în prezent în vigoare şi care a fost adoptat în 2004.
Viziunea Programului de la Stockholm este a unei Europe mai sigure şi mai deschise, în care drepturile persoanelor sunt protejate. Programul este rezultatul unui contact şi al unor discuţiilor intensive în cadrul Consiliului şi al Parlamentului European. De asemenea, au existat contribuţii valoroase din partea parlamentelor naţionale, a societăţii civile, a organismelor UE şi a diverselor agenţii şi autorităţi.
Dragi colegi suedezi, ministrul justiţiei, Beatrice Ask, şi ministrul imigrării, Tobias Billström, au fost aici ieri şi au prezentat Programul de la Stockholm în cadrul unei dezbateri foarte lungi. Prin urmare, nu voi repeta ceea ce au explicat aceştia, dar aş dori să profit de această ocazie pentru a sublinia faptul că Programul de la Stockholm se concentrează pe măsuri specifice care aduc valoare adăugată pentru viaţa de zi cu zi a cetăţenilor. Aceasta include cooperarea în afara UE. O Europă mai sigură şi mai deschisă necesită un parteneriat veritabil cu ţările noastre partenere.
Activitatea viitoare din acest domeniu ar trebuie să se bazeze şi pe un echilibru între măsurile destinate să creeze o Europă a siguranţei şi securităţii şi măsurile destinate să protejeze drepturilor indivizilor.
Activitatea ambiţioasă care a fost depusă şi viitoare noastră metodă de lucru cu mai multe domenii de codecizie pentru Parlament ar trebui să contribuie la crearea unui plan de acţiune pentru noi, care să fie mai capabil să facă faţă acestor provocări majore.
În ceea ce priveşte schimbările climatice, în timp ce reuniunea Consiliului European va fi în curs de desfăşurare, la Copenhaga vor avea loc, desigur, şi negocierile privind clima. Aceste probleme sunt importante pentru Europa şi pentru viitorul întregii noastre planete. În urmă cu două săptămâni, prim-ministrul Fredrik Reinfeldt a luat cuvântul în Parlament la Bruxelles şi a prezentat rezultatul reuniunii Consiliului European din octombrie, inclusiv elementele cele mai importante ale poziţiei UE înainte de conferinţa de la Copenhaga. Acum este imperativ să continuăm să-i facem pe partenerii noştri din toată lumea să înţeleagă cât de mult respectăm acest lucru şi că furnizăm impulsul pentru a progresa cu negocierile. Preşedinţia suedeză îşi va concentra toată energia în această activitate.
Luna viitoare, Consiliul European va evalua situaţia negocierilor care vor avea loc simultan în vederea luării deciziilor necesare, astfel încât să ajungem la un rezultat de succes în Copenhaga.
Ca de obicei, la reuniunea Consiliului European ar putea apărea şi o serie de chestiuni legate de politica externă, dar este puţin prea devreme pentru a spune care ar fi acestea.
Priorităţile urgente ale Preşedinţiei suedeze au fost răspunsul la cerinţele schimbărilor climatice şi asigurarea faptului că UE îşi menţine poziţia de conducător înaintea negocierilor de la Copenhaga, fiind, în acelaşi timp, responsabili să continuăm să abordăm criza economică şi financiară. Acestor probleme li se va acorda prioritate maximă la summit-ul final.
José Manuel Barroso
preşedintele Comisiei. - Domnule preşedinte, am discutat, de multe ori, ocaziile extraordinare pe care Tratatul de la Lisabona le-a oferit Uniunii Europene, aşa că permiteţi-mi să îmi exprim încă o dată mulţumirea pentru faptul că data viitoare când ne vom întâlni va fi când Tratatul de la Lisabona va fi intrat deja în vigoare. Şi, cu tratatul intrat în vigoare, este timpul să acţionăm chiar mai decisiv, dincolo de discuţiile la nivel instituţional, către politici şi rezultate pentru cetăţeni.
Numirile făcute săptămâna trecută, a dlui Herman von Rompuy în funcţia de preşedinte al Consiliului şi a dnei Catherine Ashton în cea de Înalt Reprezentant şi vicepreşedinte al Comisiei, reprezintă primii paşi către deplina punere în aplicare a Tratatului de la Lisabona. Ştiu că atât preşedintele Rompuy, cât şi Înaltul Reprezentat şi vicepreşedinta baroana Ashton sunt nerăbdători să înceapă să pună Tratatul de la Lisabona în funcţiune.
Numirea lui Herman Von Rompuy a fost, prin consens, o decizie a şefilor de state sau de guvern. Este o decizie pe are o salut şi pe care, personal, o susţin foarte mult. Herman Van Rompuy a câştigat un respect uriaş în calitate de prim-ministru al Belgiei. El aduce o combinaţie între europenismul instinctiv al Belgiei - membru fondator al Uniunii noastre şi ţară care a fost întotdeauna în prima linie a acestui proiect european - şi propriile sale abilităţi de făuritor de consensuri: exact cele mai preţioase două calităţi pe care trebuie să le aibă în calitate de Preşedinte al Consiliului European.
Sunt nerăbdător să lucrez în tandem cu domnia sa şi să mă alătur domniei sale aici în dezbaterile în plen privind Consiliul European. Este esenţial ca, în timp ce fiecare instituţie trebuie să muncească cu respectarea propriilor sale competenţe şi a celorlalte instituţii, noi toţi să lucrăm împreună pentru binele european comun.
Sunt extrem de mândru şi fericit că Catherine Ashton a fost desemnată vicepreşedintă/Înalt Reprezentant. Este o numire pe care am susţinut-o şi aprobat-o în Consiliul European, întrucât este necesară conform tratatelor. O cunoaştem bine cu toţii drept o persoană care deţine atât abilităţile politice, cât şi simţul orientării, pentru a prelua sarcina solicitantă de Înalt Reprezentant şi vicepreşedinte al Comisiei. Vă pot asigura, din propria mea experienţă cu domnia sa ca membră a Comisiei, de angajarea sa profundă faţă de proiectul european.
După cum am afirmat şi ieri, s-au făcut toate nominalizările pentru Comisie. Sunt fericit în special pentru că, în decurs de o săptămână, am reuşit să triplăm nominalizările de femei de la trei la nouă. Astfel că următoarea Comisie va avea nouă membri de sex feminin, cu unul mai mult decât actuala Comisie, şi doresc să mulţumesc încă o dată tuturor celor care m-aţi susţinut în această sarcină dificilă de a numi un număr cel puţin rezonabil - nu ideal, ci rezonabil - de persoane de sex feminin pentru următoarea Comisie.
Acum voi trece la alocările de portofolii. Este privilegiul meu să asigur această Cameră că voi proceda în acest sens cu deplina respectare a priorităţilor definite în orientările politice pe care vi le-am prezentat şi care, prin votul dvs., au fost aprobate de Parlament şi că voi respecta toate angajamentele făcute în faţa Parlamentului cu acea ocazie. Apoi Parlamentul va putea organiza audieri de fond şi va putea vota asupra următorului colegiu în ianuarie.
Luna următoare, Consiliul European ne va acorda prima şansă semnificativă de a demonstra că acum suntem concentraţi asupra substanţei politicilor, de a demonstra că aceasta va fi diferită. Aş dori să vorbesc foarte pe scurt despre trei dosare-cheie care vor fi în lumina reflectoarelor.
Primul, schimbările climatice. Un Consiliu European cu o săptămână înainte de încheierea summit-ului de la Copenhaga este, cu siguranţă, bine sincronizat. Uniunea Europeană a demonstrat că este pionierul măsurilor cu privire la schimbările climatice. Am fost primii care am arătat că sistemul de comercializare a cotelor de emisii poate funcţiona. Am fost primii care am impus o limită obligatorie, exigentă, în vederea reducerii emisiilor. Am fost deschizători de drumuri prin aceea că am arătat lumii în dezvoltare cum poate să aducă o reală contribuţie la finanţarea costurilor schimbărilor climatice în ţările în curs de dezvoltare.
Dar, pe măsură ce pregătirile pentru conferinţa de la Copenhaga se apropie de sfârşit, creşte presiunea. Trebuie să rămânem uniţi şi să ne concentrăm asupra obiectivului nostru de reducere a emisiilor globale şi de alocare a finanţării necesare; aceasta este misiunea noastră. Trebuie să afirmăm clar că nu poate fi doar misiunea Europei: avem nevoie ca şi ceilalţi, şi anume economiile majore, să contribuie la atingerea ţelurilor noastre ambiţioase.
Care ar trebui să fie mesajele-cheie din partea Consiliului European? În primul rând, că dorim să fim martorii unui acord ambiţios şi semnificativ în Copenhaga care, în primul şi în primul rând, să adopte obiectivul de 2° C. Acest lucru este esenţial. Uneori vedem politicieni şi diplomaţi negociind. Ei pot negocia între ei - noi putem negocia între noi -, dar nu putem negocia cu ştiinţa. Nu putem negocia împotriva ştiinţei naturii. Nu putem negocia împotriva avizului ştiinţific, şi iată care este obiectivul minim: de a ajunge la un acord compatibil cu obiectivul de 2° C. Aşa că trebuie să stabilim obiective reale şi efective de reducere a emisiilor pentru ţările dezvoltate, dar şi acţiuni substanţiale din partea ţărilor în curs de dezvoltare, în special a economiilor emergente, cu o creştere rapidă. De asemenea, acordul trebuie să fie cuprinzător, acoperind întreaga gamă de probleme menţionate în foaia de parcurs de la Bali.
În al doilea rând, chiar dacă la Copenhaga, din păcate, nu va fi posibil să finalizăm un nou tratat, trebuie să ajungem la un acord operaţional, bazat pe angajamente reale ale tuturor părţilor, la care să contribuie toţi actorii majori şi care să fie aprobat la cel mai înalt nivel politic. Avem nevoie de un text politic clar, simplu, care să arate că trecem de la discuţiile referitoare la abordarea schimbărilor climatice la acţiuni concrete în acest sens. Şi ar trebui să declare explicit faptul că va fi transformat într-un tratat adevărat cât mai curând posibil.
Acordul ar trebui să fie precis. Acest lucru înseamnă cifre individuale specifice cu privire la reducerea emisiilor şi un pachet financiar detaliat pentru sprijinirea ţărilor în curs de dezvoltare în vederea atât a dezvoltării programelor de reducere a efectelor, cât şi a adaptării la schimbările climatice. În special, finanţarea iniţială rapidă va fi foarte importantă.
În cele din urmă, simt că implicarea liderilor urmează a juca un rol central, întrucât acestea sunt decizii dificile care trebuie luate la cele mai înalte niveluri de guvernare. Sunt încântat să aud că, în urma invitaţiei prim-ministrului Rassmussen, cel puţin 65 de şefi de stat sau de guvern plănuiesc deja să participe la Copenhaga. Eu însumi voi participa.
Un alt domeniu-cheie este Programul de la Stockholm în domeniul justiţiei, libertăţii şi securităţii. Oamenii doresc să trăiască într-o Uniune Europeană prosperă şi paşnică, în care drepturile să le fie respectare şi securitatea protejată. Aceştia doresc să poată călători liber şi să se mişte temporar sau permanent într-o altă ţară europeană pentru a studia, munci, fonda o familie, înfiinţa o afacere sau pentru a trăi la pensie.
Am realizat multe în ultimii zece ani. Înlăturarea controalelor la graniţele interne în spaţiul Schengen permite unui număr de peste 400 de milioane de cetăţeni din 25 de ţări să călătorească fără control la graniţă din Peninsula Iberică până în statele baltice, din Grecia până în Finlanda.
Acum Tratatul de la Lisabona ne oferă o nouă şansă de a progresa. Ştim cu toţii că libertatea, securitatea şi justiţia vor cunoaşte unele dintre cele mai semnificative schimbări în urma tratatului. Acesta aduce acest domeniu politic pe deplin în domeniul de aplicare a procedurilor noastre obişnuite. Acesta clarifică ce măsuri se pot lua şi, în special, extinde cadrul democratic pentru aceste politici prin implicarea absolută a Parlamentului dumneavoastră.
Programul de la Stockholm, care se bazează în mare măsură pe informaţiile şi propunerile Comisiei, va fi o pârghie cheie pentru realizarea acestui lucru. El ar trebui să stabilească bazele unui program de acţiune cuprinzător, eficient, care să aducă schimbări reale, beneficii reale pentru cetăţenii noştri.
Programul, astfel cum rezultă din Consiliul European, trebuie să prezinte priorităţile directoare pentru justiţie şi afaceri interne pentru anii care vor urma şi să arate modul în care vor fi puse în practică. Respectarea mai eficientă a drepturilor fundamentale, un acces mai bun la justiţie, acţiuni mai hotărâte împotriva crimei organizate, a traficului de persoane şi a terorismului, gestionarea efectivă a migrării - toate acestea sunt domenii în care Programul de la Stockholm ar trebui să stabilească o serie de paşi înainte concreţi. Ele necesită şi o abordare puternică împreună cu ţările terţe partenere, pe care sunt determinat să o urmez întrucât lucrăm împreună la maximizarea intereselor noastre globale.
În cele din urmă, trebuie să continuăm să ne menţinem atenţia asupra abordării crizei economice. Acţiunea Uniunii Europene a adus o contribuţie majoră în decursul ultimului an. Acum trebuie să păstrăm puterea scopului şi sensul atenţiei. Trebuie să supraveghem îndeaproape măsurile noastre de redresare, în special pe fondul creşterii în continuare a şomajului. Prioritatea noastră de vârf trebuie să rămână menţinerea oamenilor pe posturi şi ajutarea celor care şi-au pierdut locul de muncă să se reîncadreze în muncă.
De asemenea, trebuie să începem să modelăm o agendă post-criză în vederea exploatării noilor surse de creştere economică şi a identificării de noi oportunităţi de ocupare a forţei de muncă. Agenda pe care am schiţat-o în cadrul strategiei 2020, documentul consultativ pe care Comisia l-a circulat ieri. Sunt foarte nerăbdător să aud părerile Parlamentului şi să includ opiniile voastre în documentul final.
Consiliul European se va confrunta şi cu un test al ambiţiei de a înregistra un progres în ceea ce priveşte pachetul de monitorizare financiară. Ştiu că acest obiectiv este împărtăşit de acest Parlament şi vă îndemn să colaboraţi cu Consiliul pentru a permite adoptarea finală până la mijlocului anului 2010, astfel încâ,tpână la sfârşitului lui 2010, să fie create noi autorităţi eficiente.
Pentru a încheia, schimbările climatice, libertatea, securitatea şi justiţia şi răspunsul la criza economică şi financiară - acestea sunt trei domenii care au un impact asupra vieţii de zi cu zi a cetăţenilor şi trei domenii în care Consiliul European poate demonstra că Tratatul de la Lisabona a deschis într-adevăr un nou capitol în istoria proiectului european.
Pentru a obţine rezultate semnificative, trebuie să lucrăm în parteneriat - în parteneriat între Comisie şi Parlament, căruia îi sunt recunoscător pentru sprijinul consistent acordat ambiţiilor politicilor prezentate de Comisie în aceste domenii, în parteneriat cu Preşedinţia suedeză a Consiliului, pe care o felicit cu adevărat pentru munca dificilă depusă, şi în parteneriat cu prietenii noştri danezi care pregătesc conferinţa de la Copenhaga.
Haideţi să profităm la maximum de ceea ce ne aşteaptă. Haideţi să lucrăm împreună pentru binele comun european. Eu şi Comisia suntem gata să acceptăm provocarea. Sunt sigur că acest Parlament, ale cărui competenţe vor fi consolidate în temeiul noului tratat, va face dovadă şi de simţul responsabilităţii şi al angajării faţă de Europa cetăţenilor.
Joseph Daul
Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, iată-ne în sfârşit.
Şefii de stat sau de guvern l-au ales pe Herman Van Rompuy drept primul preşedinte al Consiliului European şi pe Catherine Ashton drept Înaltul Reprezentant. Îi mulţumesc lui Fredrik Reinfeldt, ultimul prim-ministru care a deţinut Preşedinţia rotativă a Consiliului European. Vă mulţumesc dvs. pentru că aţi ajuns la un consens privind cele două persoane care vor purta povara grea a îndeplinirii noilor funcţii create de Tratatul de la Lisabona.
Astăzi, în această Cameră, aş dori să laud declaraţiile iniţiale ale preşedintelui Van Rompuy pentru care, citez, "imaginea Consiliului va fi modelată de propriile sale rezultate” şi care militează pentru o abordare pas cu pas. Aceasta este metoda - ceea ce eu aş numi metoda "Jean Monet”, un mod de a acţiona eficient, dar fără nicio statură politică - prin care se conduce Partidul Popular European (Creştin-Democrat). Metoda aceasta este cea care ne-a dus de la conflictele de ieri la schimburile de astăzi. Metoda aceasta este cea care ne-a salvat de perioadele lungi de aşteptare de la graniţele spaţiului Schengen, care ne-a dus de la rate de schimb variabile la un euro stabil. Într-adevăr, mulţumită acestei integrări pas cu pas a Europei, s-au realizat progrese considerabile şi nimeni nu poate nega acest lucru.
Aş dori să vă avertizez, doamnelor şi domnilor, împotriva criticii facile pe care am auzit-o în ultimele zile. Mă gândesc în special la aceia care, doar de dragul de a face o remarcă spirituală, s-au discreditat pe ei înşişi prin declaraţii iresponsabile.
Ca toţi ceilalţi, şi membrii Grupului PPE au vise, dar diferenţa dintre noi şi ceilalţi este că noi ne străduim să transformăm aceste vise în realitate. Am făcut-o prin integrarea Europei, am făcut-o prin reunificarea şi am făcut-o şi prin Tratatul de la Lisabona care, în ciuda imperfecţiunilor sale, ne va duce puţin mai departe în direcţia corectă. La asta se aşteaptă europenii, doamnelor şi domnilor, şi nu la simple declaraţii senzaţionale şi efemere.
Suntem convinşi că preşedintele Van Rompuy se va achita de sarcina sa cu aceeaşi determinare şi voinţă pe care le-a arătat în ţara sa, calităţi încununate de succes şi recunoscute de către toţi. Preşedintele Van Rompuy are sprijinul absolut al Grupului PPE şi îi ofer sprijinul nostru într-o sarcină care va fi, fără nicio îndoială, foarte dificilă.
Mai mult decât atât, mă aştept ca Consiliul să se transforme. Mă aştept să se transforme într-o instituţie mai transparentă şi să coopereze şi mai strâns cu Parlamentul şi Comisia. Mă aştept ca miniştrii să înceteze să proclame victoria naţională împotriva partenerilor lor imediat după întoarcerea lor de la Bruxelles şi să înceteze să învinuiască Europa pentru tot ceea ce nu funcţionează bine. În fine, mă aştept din partea Consiliului să înceteze să îşi schimbe poziţia în funcţie de cine este preşedintele său. Eu şi Grupul PPE ne aşteptăm la toate acestea din partea primei Preşedinţii permanente a Consiliului. Doamnă Malmström, acest lucru nu se aplică în cazul dvs. întrucât aţi fost deja numită comisar de către ţara dumneavoastră. Prin urmare, nu mai aveţi de ales; trebuie să vorbiţi despre Europa.
În numele Grupului PPE, o felicit, de asemenea, pe Catherine Ashton, noul Înalt Reprezentant şi vicepreşedintă a Comisiei Europene "Barroso I”. Salutăm numirea domniei sale şi vom asculta cu atenţie răspunsurile ei la întrebările noastre în cadrul audierii comisarilor din ianuarie viitor. Abia la sfârşitul acestui proces va fi pe deplin învestită cu sarcinile sale în calitate de vicepreşedintă a Comisiei "Barroso II”.
Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, mă bucur că am lăsat în urma noastră perioada întrebărilor despre cine vor fi persoanele şi că în sfârşit putem, cu adevărat liniştiţi, să trecem la problemele fundamentale. Cunoaştem cu toţii faptul că două teme majore vor domina Consiliul European în decembrie. Prima este relansarea creşterii economice, care nu trebuie să aibă loc fără o relansare a ocupării forţelor de muncă. În această privinţă, aşteptăm măsuri concrete din partea Consiliului European.
Cea de-a doua temă o reprezintă schimbările climatice. Toată lumea cunoaşte faptul că Consiliul va fi în şedinţă în timpul summit-ului de la Copenhaga, care nu trebuie să rezulte doar în obiective politice, ci şi în angajamente cuantificabile. Acest lucru este esenţial. Acest prim Consiliu European ţinut în temeiul Tratatului de la Lisabona trebuie să permită Europei să-şi joace pe deplin rolul. Prin urmare, sper că va fi capabil să îşi utilizeze influenţa şi să îşi afirme poziţiile cu o mai mare determinare decât în trecut.
Martin Schulz
Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, atât prezenţi, cât şi absenţi, în ultimele câteva zile, în urma reuniunii Consiliului European, am discutat mult despre oameni şi posturi. Încă o dată, aş dori să îmi îndrept observaţiile astăzi către dvs., domnule Barroso. Pentru noi este important să discutăm oamenii şi poziţiile. În ceea ce priveşte posturile, grupul nostru a avut o prioritate clară. Am afirmat că, în calitate de cel de-al doilea mare grup al acestei Camere, am dorit ca cea de-a doua poziţie în Comisie, cu alte cuvinte, cea de Înalt Reprezentant, care are şi funcţia de vicepreşedinte al Comisiei, să-i revină partidului nostru. Aceasta deoarece credem că Comisia, care nu este o organizaţie neutră, ci un organism politic, ar trebuie să reflecteze realitatea acestui Parlament. Am obţinut lucrurile pentru care am luptat. Ştiu că şi dvs. v-aţi luptat pentru acest lucru şi de aceea aş dori să vă ofer sincerele mele mulţumiri, în ciuda criticilor pe care le primiţi de obicei în această Cameră de la mine.
Acest fapt trimite un semnal pozitive, deoarece arată că solicitarea pe care o facem noi, social-democraţii, în această Cameră este luată în serios de către dvs., deoarece încă mai avem de parcurs o distanţă lungă înainte de votul final cu privire la Comisie. De asemenea, ne aşteptăm ca structura portofoliilor pe care le veţi stabili pentru comisari să reflecte conţinutul şi provocările cu care se confruntă aceşti oameni. Din punctul meu de vedere, acest lucru este mult mai important decât dezbaterea referitoare la oameni şi la posturi.
Desigur, suntem încântaţi că Cathy Ashton deţine acum poziţia de Înalt Reprezentant. S-au afirmat destule în ceea ce-l priveşte pe dl Van Rompuy şi sunt de acord cu vorbitorii anteriori. Cu toate acestea, mult mai importantă decât acest aspect este întrebarea referitoare la sarcinile de a căror îndeplinire vor fi responsabile aceste persoane. Nu cred că cetăţenii Europei sunt cu adevărat interesaţi de modul în care dl Van Rompuy şi baroana Ashton au fost aleşi. Cu toate acestea, chestiunea modului în care putem reduce şomajul, care în prezent în Europa este în creştere şi nu în descreştere, este una importantă. Oamenii sunt interesaţi de întrebarea dacă mai putem preveni cu adevărat schimbările climatice şi dacă Copenhaga va fi un succes sau un eşec. Cu toate acestea, nu este destul. Din punctul meu de vedere, nu discutăm suficient despre schimbările climatice. Nu purtăm suficiente discuţii referitoare la faptul că, de exemplu, în depăşirea schimbărilor climatice şi în investiţiile în tehnologia ecologică în industrie există un potenţial uriaş de creare de locuri de muncă, la faptul că tehnologia verde este un proiect pentru viitor şi că politica industrială şi protejarea mediului nu se exclud reciproc, ci pot fi combinate una cu cealaltă.
Ideile pe care le-aţi prezentat aici referitoare la structura Comisiei indică în direcţia corectă. Aceasta este o problemă care trebuie rezolvată în Copenhaga în exact acelaşi mod ca şi politica de sănătate globală, întrebarea dacă Europa ar trebui să arate solidaritate faţă un continent care moare precum Africa, combaterea ajutoarelor şi deschiderea resurselor pentru viitor. Pot fi rezolvate paşnic problemele securităţii energetice a Europei? Sau suntem ameninţaţi de intensificarea conflictelor la graniţele Europei din cauza achiziţionării de gaz, petrol şi alte materii prime? Aceasta este o sarcină pentru Înaltul Reprezentant al Uniunii Europene. Problema controlării pieţelor financiare reprezintă un obiectiv primar al politicii europene, deoarece este cu adevărat scandalos faptul că, în mijlocul fazei în care contribuabilii Europei continuă să fie responsabili pentru costurile de monitorizare a crizei, ruleta s-a redeschis şi jucătorii au început din nou să călătorească în jurul lumii. În acest caz, nu avem nevoie de o dezbatere referitoare la alocarea posturilor, ci de reguli clare pentru pieţele financiare din Uniunea Europeană. Acest lucru este mult mai important.
(Aplauze)
De aceea afirm că, da, Herman Van Rompuy şi Cathy Ashton au fost aleşi, dar acum ei trebuie să treacă la treabă şi trebuie numită Comisia. Prin urmare, aş dori la final să-mi repet observaţiile adresate domnului Barroso. Noi, social-democraţii, am discutat ideile noastre cu dumneavoastră. Una dintre cerinţele noastre a fost îndeplinită, spre satisfacţia noastră, şi anume poziţia de Înalt Reprezentant. Presupunem că structura politicii de mediu, socială şi financiară a Comisiei dvs. va corespunde cu solicitările social-democraţilor adresate dvs., preferabil sub conducerea unor comisari social-democraţi, şi atunci totul va fi bine.
Guy Verhofstadt
în numele Grupului ALDE. - Domnule preşedinte, nu voi reaminti nominalizările de săptămâna trecută. Vreau doar să spun că am primit o veste bună şi una rea. Vestea rea a fost că locul preşedintelui nu a fost ocupat de un liberal, dar vestea bună a fost faptul că acesta este belgian. Aşa cum a spus preşedintele Comisiei, Belgia este, de fapt, o ţară cu un consens global, desigur în ceea ce priveşte chestiunile europene şi viitorul Europei.
Aşadar, domnule Barroso, ceea ce sperăm acum este să avem o nouă Comisie cât mai curând posibil. Sper că va exista un număr mare de comisari liberali în cadrul acesteia - câteva persoane afirmă că sunt prea mulţi, dar pentru mine un procent de 50% ar fi bun! Cred că aproape o treime de comisari liberali reprezintă o cifră bună. Oricum, sunt foarte încântat că, din cei opt comisari liberali care au fost prezentaţi drept candidaţi pentru Comisie, patru sunt femei, deci există un echilibru de gen în prezenţa liberalilor în Comisie.
În ceea ce priveşte priorităţile, consider că există trei priorităţi principale pentru următoarele zile şi săptămâni. În primul rând, Copenhaga. Trebuie să facem să aibă succes. Cred că ne mai rămân două probleme: cum să abordăm preocupările privind lumea în curs de dezvoltare şi cum să obţinem un tratat obligatoriu din punct de vedere juridic, deoarece aceasta este principala problemă. Este important care va fi substanţa tratatului, dar mai important din punctul meu de vedere este caracterul obligatoriu din punct de vedere juridic al acestuia.
Cel de-al doilea punct este Programul de la Stockholm. Pentru grupul nostru, punctul principal este echilibrul dintre securitate şi libertate. Evident că trebuie să ne protejăm cetăţenii împotriva terorismului şi crimei organizate, dar poate că după evenimentele din 9 septembrie 2001, am pus prea mult accent pe securitate şi protecţie. Cred că Programul de la Stockholm - şi, de asemenea, filozofia preşedinţiei dvs. - trebuie să reechilibreze balanţa în favoarea respectării drepturilor fundamentale şi, de asemenea, a unei mai mari deschideri a societăţii. Cred că aceasta este marea ambiţie şi ceea ce trebuie să facă Programul de la Stockholm. Opinia grupului nostru, Grupul ALDE, este că este mult mai ambiţios decât Programul de la Tampere şi Programul de la Haga, dar cu o atenţie mai mare concentrată pe drepturile fundamentale ale oamenilor. Este bine să protejăm şi să organizăm securitatea, dar trebuie să facem acest lucru într-un mod echilibrat şi cu respectarea drepturilor fundamentale.
Ce-a de-a treia sarcină pentru următoarele zile, după cum a zis şi preşedintele Comisiei, este supravegherea financiară. Domnule Barroso, cred că devine, probabil, din în ce mai clar faptul că, la sfârşit, avem nevoie de un singur supraveghetor financiar european. Avem nevoie de un bun organism de monitorizare pentru instituţiile financiare transfrontaliere care să conecteze micro şi macromonitorizarea şi care să o conecteze, poate, cât mai mult posibil la Banca European Centrală - de ce nu? - şi, bineînţeles, la ceea ce se întâmplă în Comisie.
Ceea ce este important este că Consiliul nu minimalizează propunerile prezentate. Aceasta este temerea mea în acest moment. În Parlament, vrem propuneri mai ambiţioase, dar cred că tentaţia momentului pentru Consiliu se află în direcţia opusă. Prin urmare, este absolut necesar să existe o bună înţelegere referitoare la acest aspect între Comisie şi Parlament, care va implica transmiterea comunicării acestui mesaj Consiliului: aceasta este procedura de codecizie, deci dacă veniţi cu propuneri şi Consiliul vine cu propuneri care nu merg pe aceeaşi linie cu propunerile Comisiei, acest lucru nu va funcţiona în Parlament. Ne îndreptăm în direcţia opusă.
Cred că există aici, în Parlament, o majoritate în favoarea adoptării direcţiei unui singur supraveghetor. Acesta este lucrul de care avem nevoie pe viitor şi cred că este un mesaj important pe care vi-l transmitem dvs., pe care-l transmitem Preşedinţiei, deoarece cu siguranţă va avea loc o discuţie uriaşă pe 10 şi 11 decembrie, când va avea loc următorul Consiliu European.
Rebecca Harms
în numele Grupului Verts/ALE.- (DE) Domnule preşedinte, domnule Barroso, veţi înţelege că, în calitate de lider al grupului acestui Parlament, sunt, desigur, încântată că am reuşit să le facem mai vizibile pe femeile de la vârful Uniunii Europene. Cu toate acestea, este important pentru noi ca femeile să nu fie luate în considerare doar numeric. Vă puteţi baza pe noi pentru a vă asigura că aceste femei au poziţii influente în cadrul Comisiei. Nu dorim doar gesturi simbolice.
S-a făcut multă publicitate referitoare la persoanele din poziţiile de vârf, Herman Van Rompuy şi baroana Ashton. Deputaţii din acest Parlament sunt mai familiarizaţi cu baroana Ashton decât cu Herman Van Rompuy. Vom avea ocazia de a-i cunoaşte şi mai bine în cadrul audierilor. Vă recomand să-i sugeraţi lui Herman Van Rompuy să vină să cunoască grupurile din acest Parlament, astfel încât să putem afla mai multe despre el. Toată lumea spune că belgienii sunt foarte mândri de el. De ce nu se înscrie într-o dezbatere voluntară cu grupurile din această Cameră, ca să ne putem cunoaşte mai bine la începutul mandatului său?
Aceasta a fost retrospectiva mea de săptămâna trecută. Următorul summit va avea loc în curând. Domnule Schulz, nu cred că vorbim prea puţin despre Copenhaga. Tragem prea puţine concluzii logice din discuţiile noastre. Parlamentul va vota în această săptămână o rezoluţie care include tot ceea ce ar fi bine pentru Copenhaga, dacă daţi crezare oamenilor de ştiinţă şi Naţiunilor Unite. Oamenii din Europa au început să se îndepărteze tot mai mult de aceste recomandări în timp. Analiza mea a problemei centrale din spatele acestui lucru este faptul că protejarea climei este privită drept o povară şi că oportunităţile prezentate de o politică consecventă în domeniul mediului nu sunt recunoscute.
Un alt punct pe ordinea de zi a următorului summit este Strategia de la Lisabona. Unu dintre sarcinile pe termen lung ale acestei strategii a fost promovarea dezvoltării durabile, dar nu am putut atinge acest obiectiv. Pilonilor diferiţi ai Strategiei de la Lisabona li s-a acordat întotdeauna niveluri diferite de importanţă. Mediul, justiţia socială şi dezvoltarea durabilă au fost întotdeauna marginalizate în favoarea unei priorităţi mai vechi şi, din punctul meu de vedere, mai învechite referitoare la politica industrială, economică şi chiar de cercetare. Dacă intenţionaţi să decideţi la următorul summit că ar trebui să adoptăm Strategia de la Lisabona revizuită în primăvară, nu avem timp să analizăm slăbiciunile acesteia, care, după cum văd eu, a eşuat. De ce am ajuns într-o astfel de criză economică dezastruoasă? De ce avem atât de multe probleme sociale şi pe piaţa muncii în Uniunea Europeană? Nu credem că este o idee bună să pregătim Strategia de la Lisabona şi să o revizuim fără o analiză atentă, fără auto-critică şi fără un proces de consultare veridic, precum cel iniţiat de sindicatele şi Platforma Socială, deoarece Strategia de la Lisabona este foarte importantă pentru noi toţi şi pentru perspectiva Uniunii Europene.
În final, aş dori să vorbesc despre Programul de la Stockholm. Ca multe dintre aceste programe mari, pare a fi un lucru bun şi tocmai aceasta se spune mereu despre el şi aceasta este ceea ce par să gândească oamenii în general. Cu toate acestea, grupul meu are impresia că există un dezechilibru între libertate şi securitate. Nu suntem de acord cu această evoluţie şi vom sublinia acest lucru utilizând exemplul SWIFT. A fost o greşeală gravă să nu includeţi SWIFT pe ordinea de zi. Domnule Barroso, încercaţi să evitaţi Parlamentul cu acest acord provizoriu privind SWIFT, neţinând cont de preocupările pentru protecţia datelor. Aceasta este o indicaţie a faptului că libertatea şi securitatea sunt în prezent în afara calculului.
Timothy Kirkhope
în numele Grupului ECR. - Domnule preşedinte, mai întâi de toate, doresc să le urez numai bine dlui Van Rompuy şi baroanei Ashton în noile lor roluri şi sper că vor putea să stabilească tipare pentru posturile lor care vor rezista.
Dacă Consiliul European va avea un preşedinte semi-permanent, ar trebui să fie o persoană cu o abordare discretă, dar practică, a creării unui consens între statele membre, acolo unde este posibil şi dezirabil. Dacă vom avea o poziţie consolidată a unui Înalt Reprezentant pentru afaceri externe, principala sarcină ar trebui să fie colaborarea strânsă cu statele membre în coordonarea politicilor comune acolo unde au obiective comune.
Aceste întâlniri ar trebui să fie o ocazie de a stopa, odată pentru totdeauna, viziunea de coşmar a unei politici europene externe şi de securitate tot mai centralizate şi mai birocratice, în favoarea uneia care se bazează pe o colaborare benevolă între statele membre.
Numirea baronesei Ashton, în special, drept comisar în exerciţiu trebuie să fi fost o sursă de fericire deosebită pentru preşedintele Barroso, deşi aceasta nu trebuie să dea Comisiei ocazia de a-şi asuma competenţe mai mari decât să deţin instituţiile democrate ale Europei.
Dar, după ce a petrecut o decadă obsedată de propriile sale instituţii, Uniunea Europeană trebuie acum să reintre în mijlocul acţiunii. Se spune adesea că cetăţenii statelor noastre membre nu înţeleg Europa şi că, dacă ar înţelege-o, aceasta ar fi mai populară. Dar se pierde astfel din vedere un punct esenţial. Cetăţenii noştri înţeleg preocuparea Europei de sine însăşi foarte bine. Ce nu înţeleg ei este de ce se dedică atât de mult timp, efort şi resurse proceselor instituţionale şi atât de puţin rezultatelor politicii, care de fapt ar putea să constituie o mare schimbare în viaţa lor.
Cetăţenii noştri văd că economiile noastre sunt în criză, că şomajul creşte, că afacerile generează profit din ce în ce mai greu, că schimbările climatice se înrăutăţesc şi că alte părţi ale lumii devin din ce în ce mai competitive, într-un mod tot mai dramatic.
Cu toate acestea, când îşi întorc privirea către Europa, găsesc o Uniune care a dedicat ani de zile acestei confruntări instituţionale. De ce ar trebui să le pese despre detaliile votului cu majoritate calificată dacă şi-au pierdut locurile de muncă? De ce ar trebui să fie interesaţi de complexitatea codeciziei dacă copiii lor se confruntă cu un viitor atât de nesigur?
Sper că aceste întâlniri de săptămâna trecută pot trage linie sub aceşti ani de introspecţie. Uniunea Europeană trebuie acum să meargă mai departe şi să se concentreze asupra sarcinilor reale actuale, de consolidare a economiilor dinamice şi competitive şi de creare a unui sistem comercial global puternic şi, în mod specific în săptămânile ce urmează, de obţinere a unui acord cu adevărat eficace privind schimbările climatice.
Recunosc că afirmaţiile Preşedinţiei suedeze şi ale preşedintelui Barroso sunt încurajatoare din acest punct de vedere. Să sperăm că vor urma măsuri practice, vitale tuturor cetăţenilor, şi în alte domenii.
( Vorbitorul a fost de acord să răspundă la o întrebare în conformitate cu procedura cartonaşului albastru menţionată la articolul 149 alineatul (8))
John Bufton
Domnule preşedinte, după cuvintele deosebite rostite de dl Kirkhope în ceea ce priveşte situaţia în care ne găsim, întrebarea mea pentru domnia sa este: nu vi se pare că le-aţi refuzat cetăţenilor britanici un referendum, care David Cameron a promis că va fi organizat în Regatul Unit? Sunteţi aici acum fără un mandat şi ideea este că cetăţenii britanici şi cei din marea majoritate a regiunilor Europei nu au avut nimic de spus în ceea ce priveşte Lisabona.
Lui David Cameron ar trebui să-i fie ruşine. Cât despre conservatorii din această Cameră, modul lor de a vota este să apese pe verde, verde, verde. Este verde întotdeauna. Ei sunt pro Uniunea Europeană. Cred că este timpul ca acum să mărturisiţi şi să le spuneți oamenilor de acasă care este de fapt poziţia voastră.
Timothy Kirkhope
Domnule preşedinte, îmi pare foarte rău că chestiunile politice interne ale Regatului Unit par să fi captat întreaga atenţie în această dimineaţă. Ceea ce aş dori să clarific foarte bine este faptul că nu mi-e ruşine de nimic din ceea ce afirmă sau face liderul Partidului Conservator şi, în special, că tuturor le este clar că am susţinut întotdeauna că, dacă Tratatul de la Lisabona nu ar fi fost ratificat, am fi dorit să fie aplicat pentru cetăţenii britanici. Cred că pentru noi este o poziţie onorabilă.
Cred că cei care vorbesc despre obiective ireale referitoare la Europa, cei care vorbesc într-o manieră obsesivă şi extremă nu le vor face bine tocmai oamenilor despre care am vorbit în discursul meu - cetăţenii, nu doar ai Europei, ci şi ai ţării mele, care doresc prosperitate, care doresc siguranţă în viitorul şi în viaţa lor. Această contemplare de sine instituţională are loc cu aceşti oameni la fel cum se întâmplă cu oricare dintre instituţiile Europei.
Lothar Bisky
Domnule preşedinte, aş dori să le urez bun venit celor doi candidaţi în numele Grupului GUE-NGL. Mai presus de toate, salutăm faptul că a fost aleasă o femeie. Presupunem că cei doi candidaţi pentru poziţiile înalte nu se vor concentra doar asupra conţinutului responsabilităţilor lor, ci vor dezvolta, de asemenea, o abordare cooperativă a Parlamentului.
Ne aşteptăm ca Consiliul să gestioneze mai îndeaproape problemele sociale apărute în urma crizei şi că va trage concluziile corecte. Până acum s-au plătit miliarde bancherilor, dar acest lucru nu le-a fost de ajutor deloc oamenilor de rând. Dl Schulz are dreptate când afirmă că s-a redeschis ruleta, dar în acelaşi timp, sărăcia şi, în special, sărăcia copiilor este în creştere.
S-au pierdut patru milioane de posturi în întreaga Europă în urma crizei. Conform raporturilor Comisiei, această cifră ar putea creşte la 7 milioane în cursul anului viitor. Ştim că estimările de acest gen sunt deseori mai mici decât cifrele reale. De exemplu, 1,5 milioane de persoane din Germania au contracte de scurtă durată şi este important să subliniem acest lucru.
Cu toate acestea, creşterea şomajului şi a sărăciei sunt primele semne ale unui inegalităţi de şanse tot mai mari, care va avea un impact major asupra şanselor educaţionale. Trebuie să discutăm şi acest subiect. Problema care se pune este dacă şefii de stat sau de guvern vor găsi modalităţi de ieşire in criză care să combine conceptul european de integrare cu progresul social şi care să aibă un impact real asupra cetăţenilor europeni. În loc de strategii de ieşire pentru programele de relansare economică şi consolidarea obligatorie a bugetului, avem nevoie de o schimbare a politicii. Am de făcut doar 3 observaţii referitor la acest lucru. Mai întâi, ne aşteptăm ca Consiliul să dea o declaraţie referitoare la poziţia sa privind planurile pentru strategia 2020, care este destinată să înlocuiască Strategia de la Lisabona care a eşuat. Inovaţie şi informaţie, combaterea excluderii, strategii economice majore, o Europă digitală - ca listă de sloganuri, nu sună prea rău. Cu toate acestea, avem nevoie urgent de propuneri concrete care să descrie modul în care se vor pune acestea în aplicare.
În al doilea rând, Consiliul trebuie să se angajeze într-un final la un sistem de control strict al pieţelor financiare. Am mai multe întrebări legitime referitoare la modul în care Consiliul poate alinia aceste lucruri la tratatele existente, deoarece, în unele cazuri, restricţiile privind mişcările de capital şi plăţile nu sunt permise sau dorite. Suntem interesaţi să vedem cum veţi obţine acest lucru.
În al treilea rând, aş dori să subliniez încă o dată faptul că Consiliul trebuie să trimită un semnal clar după Copenhaga referitor la faptul că este necesar un acord privind schimbările climatice. Angajamentele voluntare nu şi-au atins niciodată scopul.
Nigel Farage
în numele Grupului EFD. - Domnule preşedinte, sunteţi toţi foarte posomorâţi în această dimineaţă. Am crezut că acesta va fi un moment mare, mândru! Au fost necesari opt ani şi jumătate de agresiuni, de minciuni şi de ignorări ale referendumurilor democratice. Au fost necesari opt ani şi jumătate pentru a ajunge la acest tratat şi la 1 decembrie îl veţi avea.
Bineînţeles, arhitectul tuturor acestor lucruri, Giscard, a dorit, de la acest tratat constituţional, ca Uniunea Europeană să aibă o voce puternică, globală, dar mă tem că liderii şi-au pierdut toţi curajul. Ei au decis că vor să fie văzuţi pe scena mondială, nu doar cineva din Uniunea Europeană, şi astfel am numit o serie de pigmei politici.
La întrebarea lui Kissinger referitoare la persoana pe care să o sune în Europa nu s-a răspuns cu adevărat, nu-i aşa? Cred că răspunsul poate fi doar dl Barroso, deoarece domnia sa este singurul de care s-a auzit probabil în lume şi care este probabil marele câştigător al acestor posturi. Nu e de mirare, domnule, că arătaţi atât de fericit în această dimineaţă.
Şi avem şi un nou preşedinte al Europei, Herman Van Rompuy. Nu se pronunţă chiar aşa de uşor, nu-i aşa? Nu-l văd oprind traficul în Beijing sau Washington; mă îndoiesc că cineva din Bruxelles l-ar recunoaşte. Şi totuşi va avea un salariu care este mai mare decât al lui Obama, ceea ce vă spune tot ce trebuie să ştiţi despre această clasă politică europeană şi despre felul în care are grijă de ea însăşi.
Dar cel puţin este un politician ales, spre deosebire de baroana Cathy Ashton, care reprezintă cu adevărat clasa politică modernă. Într-un fel, este ideală, nu-i aşa? Nu a avut niciodată o slujbă adevărată şi nu a fost aleasă niciodată pentru nimic în viaţa ei. Aşa că bănuiesc că este perfectă pentru Uniunea Europeană.
(Preşedintele l-a rugat pe vorbitor să încheie)
Nu a fost aleasă pentru nimic şi nimeni nu ştie cine este! Chiar şi prim-ministrul vorbea despre baroana "Ashdown”, în opoziţie cu Ashton. Adică nimeni nu a auzit niciodată de ea. Este mai puţin cunoscută până şi decât Herman Van Rompuy! Adică asta înseamnă ceva, nu?
S-a ridicat fără nicio urmă. Face parte din această eră post-democrată. A făcut o partidă bună în căsătorie: s-a căsătorit cu un consilier, prieten şi suporter al lui Tony Blair, şi a ajuns în Camera Lorzilor. Când era în Camera Lorzilor, i s-a oferit o misiune importantă, aceea de a trece Tratatul de la Lisabona de Camera Lorzilor şi să facă aceasta pretinzând că este complet diferit de Constituţia UE. Deci se pricepe la a afişa o figură serioasă şi a înăbuşit cu hotărâre orice încercare în Camera Lorzilor de organizare a unui referendum pentru cetăţenii britanici.
Şi iat-o: nu a avut niciodată o funcţie publică, nu a avut o slujbă niciodată, dar aici primeşte una dintre poziţiile de vârf ale Uniunii. Numirea sa este jenantă pentru Marea Britanie.
(Interjecţie din sală)
Ei bine, cel puţin eu am fost ales, domnule, spre deosebire de dânsa. Nu a fost aleasă, iar oamenii nu au puterea să o înlăture.
Dar staţi să auziţi următoarea parte. Există ceva mai important decât aceasta. Cathy Ashton a fost membru activ al Campaniei pentru dezarmarea nucleară. De fapt, ea a fost trezorierul Campaniei pentru dezarmare nucleară într-o perioadă când CDN primea donaţii foarte mari şi refuza să dezvăluie sursa. Ceea ce se ştie este faptul că aceste donaţii au fost obţinute de un bărbat pe nume Will Howard, care a fost membru al Partidului Comunist din Marea Britanie. Va nega baroana Ashton că, în timp ce era trezorier, a luat fonduri de la organizaţii care se opun capitalismului şi democraţiei în stil occidental? Aceasta este întrebarea care se pune.
Şi suntem cu adevărat fericiţi că cineva care va fi responsabil pentru politica noastră de securitate peste hotare a fost activist acum câţiva ani într-o organizaţie precum CDN? Dacă credem asta cu adevărat, sincer, trebuie să simţim hurducăturile! Nu cred că domnia sa este persoana aptă şi adecvată pentru această poziţie. Nu are deloc experienţă şi trebuie să răspundă acelor întrebări. A primit bani de la duşmanii Vestului? Trebuie să se răspundă la această întrebare.
Ei bine, îi avem pe cei doi pigmei ai noştri. Bunii îi vor conduce pe buni, dar nu sărbătoresc pentru că vor continua să insiste pe uniunea politică şi, în timp ce liderii noştri poate că au ieşit basma curată deocamdată pe scena internaţională, şi-au trădat cu toţii democraţiile lor naţionale. Statul european este aici. Urmează să primim o avalanşă de legi noi din cauza acestui Tratat de la Lisabona şi nu încape îndoială că trebuie să se organizeze un referendum adevărat, liber şi corect în Regatul Unit pentru a decide dacă vom rămâne în continuare în Uniune sau nu. Sper şi mă rog să votăm pentru ieşirea din ea, dar, în orice caz, oamenii trebuie pur şi simplu să fie întrebaţi.
(Vorbitorul a fost de acord să răspundă la o întrebare în conformitate cu procedura cartonaşului albastru menţionată la articolul 149 alineatul (8))
Preşedintele
Aş dori să-i spun ceva domnului Farage. Am aprecia foarte mult dacă am putea calma atmosfera puţin, deoarece unele cuvinte sau expresii nu sunt întotdeauna uşor de acceptat.
Edit Herczog
Domnule Preşedinte, dl Farage a afirmat că persoanele alese săptămâna trecută nu sunt persoane pentru care s-ar opri traficul. De aceea le-am ales - pentru că am dorit să alegem persoane care să pună în mişcare traficul pentru ca toţi cetăţenii europeni să beneficieze de o viaţă mai bună, şi tocmai aceasta vor face aceste persoane.
Dl Van Rompuy şi dna Cathy Ashton sunt pentru popor, iar cele 480 de milioane de europeni vor afla acest lucru în curând. Cred că aceasta este miza. Trebuie să-i susţinem. Trebuie să le salvăm integritatea personală. Şi, domnule Farage, doresc să vă citez un proverb maghiar. Este bine că vă aflaţi aici, deoarece, dacă maimuţa urcă în copac, este mai uşor să-i vedeţi partea dorsală!
Nigel Farage
Domnule preşedinte, cu respect, consider că dna deputată a pierdut din vedere esenţialul, deoarece a spus de două ori "persoanele care au fost alese săptămâna trecută”. Ele nu au fost alese. Aceasta este ideea pe care vreau să o subliniez, iar în cazul baroanei Ashton, dumneaei nu a fost aleasă niciodată în viaţa sa într-o funcţie publică. Dumneaei preia o funcţie extrem de puternică, iar populaţia din Europa, din Regatul Unit sau din orice altă parte nu are puterea de a o trage la răspundere şi de a o îndepărta din funcţie, iar acest lucru reprezintă ceea ce este fundamental greşit la Uniunea Europeană. Totul se reduce la birocraţie versus democraţie. Lucrurile au ajuns pe un drum total greşit.
Însă, vă rog, pot reveni cu o întrebare, domnule Preşedinte? Aţi părut să sugeraţi că am spus ceva nepotrivit sau că, de fapt, am spus ceva greşit. Îmi puteţi explica, vă rog, ce anume? Doresc să ştiu.
Preşedintele
Modul dumneavoastră de a descrie selectarea persoanelor care sunt atât de importante pentru Uniunea Europeană şi ceea ce aţi afirmat legat de tot acest lucru,sunt, în opinia mea, complet nepotrivite în ceea ce priveşte întreaga situaţie.
(Proteste)
Aceasta este opinia mea, stimaţi colegi.
Nigel Farage
Domnule Preşedinte, când aţi fost ales preşedinte, aţi declarat că veţi acţiona ca un preşedinte neutru, pentru a vă asigura că toate părţile într-o dezbatere vor avea ocazia să spună opinia lor. În cazul în care mă criticaţi cu privire la conţinutul politic a ceea ce vreau să afirm, atunci nu vă îndepliniţi sarcina de preşedinte neutru.
Andreas Mölzer
(DE) Domnule Preşedinte, după toată această agitaţie, poate că este nevoie de o abordare mai pragmatică. Economiile emergente avide de energie şi ţările industrializate risipitoare nu au fost nici măcar pregătite să pună în aplicare Protocolul de la Kyoto. Prin urmare, mă îndoiesc că se va schimba ceva după Conferinţa de la Copenhaga. Scopul schemei de comercializare a certificatelor de emisii este, de asemenea, îndoielnic, cheltuindu-se milioane pentru acest lucru, în timp ce alternative reale, cum ar fi energiile regenerabile, sunt date la o parte. Bineînţeles că acest lucru nu trebuie să ducă la promovarea centralelor nucleare drept alternativă ecologică din punctul de vedere al Protocolului de la Kyoto.
Cu alte cuvinte, cea de-a doua criză urgentă, cursa pentru subvenţii pentru producătorul de autovehicule Opel aflat în declin reprezintă o problemă la fel de explozivă. Semne ca scăderea comenzilor nu au fost luate suficient în serios, iar UE a contribuit, probabil, la declinul unei industrii odată înfloritoare, prin avalanşa sa de reglementări. Lecţia pe care trebuie să o învăţăm de aici este că, în viitor, trebuie să stabilim condiţii de bază care pot fi planificate şi estimate pentru toate sectoarele industriale şi că, până când nu vom avea concepte adevărate, este iresponsabil să alocăm pentru această problemă miliarde de euro din banii contribuabililor europeni. Este important să ne asigurăm măcar că aceşti bani nu ajung în SUA. În plus, trebuie introduse norme de rambursare.
În cadrul reuniunii care urmează ar trebui să fie posibilă măcar stabilirea bazelor pentru finalizarea conceptului de cetăţean european "transparent”. Programul de la Stockholm acordă oamenilor mai puţine drepturi, nu mai multe, deoarece aceştia nu deţin niciun control asupra modului în care sunt utilizate datele. Nu există niciun semn al încetării monitorizării pasagerilor, subiectul controversat al protecţiei datelor nu a fost încă rezolvat, iar dacă vom introduce un sistem de azil european, atunci, în opinia mea, ar trebui să aplicăm cele mai stricte criterii, cum sunt cele utilizate în Danemarca.
Cecilia Malmström
Domnule preşedinte, le mulţumesc liderilor de grup pentru contribuţiilor lor foarte inspiratoare. Marea lor majoritate, deşi nu toţi, par, la fel ca Preşedinţia suedeză, să fie mulţumiţi că am reuşit să facem cele două numiri ale dlui Herman Van Rompuy şi a dnei Catherine Ashton. Ambii contribuie la coerenţă, stabilitate şi coordonare crescută în Uniunea Europeană, aspecte necesare dacă trebuie să fim capabili să ne concentrăm asupra provocărilor majore care depăşesc mandatele de şase luni ale preşedinţiilor. Cred că este un lucru foarte bun.
După cum a afirmat dl Schultz, acum că au fost numiţi, se vor putea concentra asupra sarcinilor lor, iar noi putem să depăşim această dezbatere. Poate că după ce Tratatul de la Lisabona va intra în cele din urmă în vigoare la 1 decembrie, va putea fi lăsată în afara discuţiilor din această Cameră şi dezbaterea de politică internă britanică. UE are nevoie de reguli fundamentale moderne, iar acestea vor fi oferite de Tratatul de la Lisabona. În acest fel vom putea aborda mai eficient problemele majore cu care ne confruntăm.
În perioada următoare de până la summit-ul european, există trei probleme principale în legătură cu care Preşedinţia suedeză speră să înregistreze progrese împreună cu dumneavoastră şi cu sprijinul Comisiei. Problema schimbărilor climatice, în privinţa căreia facem tot ce ne stă în putinţă pentru a obţine un acord politic ambiţios şi un calendar, astfel încât să poată deveni obligatoriu din punct de vedere juridic în cele din urmă. Va trebui să trăim mult timp cu rezultatul de la Copenhaga şi cu ceea ce se va întâmpla ulterior şi va trebui să ne schimbăm treptat societăţile pentru a folosi tehnologii mai inteligente pentru climă.
În ceea ce priveşte problemele economice, chiar dacă lucrurile se prezintă mai bine pe pieţele financiare, ne confruntăm cu niveluri ridicate ale şomajului în multe ţări, iar aceasta va fi o trăsătură distinctivă a economiilor noastre mulţi ani de acum încolo.
În ceea ce priveşte întrebările dlui Verhofstadt legate de supraveghere, sunt mulţumită că înregistrăm totuşi progrese cu privire la acest aspect. Problema pe care am avut-o până acum cu supravegherea financiară este că s-a concentrat prea mult asupra societăţilor individuale şi prea puţin asupra sistemul financiar ca întreg. Nu a funcţionat nici cooperarea între diferitele organisme de supraveghere. Vom putea remedia acest lucru odată cu înfiinţarea noilor organisme europene de supraveghere. Acestea vor fi caracterizate de o viziune cuprinzătoare şi de cooperare sporită. Bineînţeles, vor fi, de asemenea, răspunzătoare în faţa Consiliului şi a Parlamentului European. Alte detalii legate de această problemă vor fi discutate la reuniunea Ecofin din 2 decembrie, în cadrul căreia sper că se vor înregistra progrese suplimentare.
În cele din urmă, în ceea ce priveşte Programul de la Stockholm: aceasta este o decizie foarte importantă, cu care, de asemenea, va trebui să trăim mult timp de-acum încolo şi asupra căreia Parlamentul European va avea o mare influenţă în viitor. După cum aţi afirmat mulţi dintre dumneavoastră, este vorba despre identificarea unor soluţii la problemele grave cu care ne confruntăm în ceea ce priveşte criminalitatea transfrontalieră, traficul şi ameninţarea terorismului, precum şi despre echilibrarea acesteia cu o politică ce trebuie să plaseze cetăţenii în centrul atenţiei şi să asigure că intimitatea persoanelor este respectată.
Sper că putem elabora un program pe termen lung care să abordeze aceste aspecte din cadrul Programului de la Stockholm. Aceste trei aspecte, împreună cu alte câteva, au constituit priorităţile Preşedinţiei suedeze şi sunt foarte bucuroasă să constat că sunt speranţe să fie finalizate cu succes în decembrie. Vă mulţumesc foarte mult. Bineînţeles, voi lua din nou cuvântul la sfârşitul acestei dezbateri.
José Manuel Barroso
Preşedintele Comisiei. - Domnule Preşedinte, a fost semnalată o problemă concretă cu privire la SWIFT şi doresc să clarific poziţia legată de această chestiune, deoarece cred că este extrem de important. Are legătură, de asemenea, cu Programul de la Stockholm.
Programul SWIFT reprezintă, într-adevăr, un instrument foarte valoros pentru statele membre în lupta acestora împotriva terorismului. El a permis autorităţilor din statele membre să prevină atacuri teroriste în Europa. Nu discutăm despre cazuri teoretice. Vorbim despre cazuri reale.
Proiectul de acord Uniunea Europeană - Statele Unite, în curs de dezbatere, reprezintă un acord interimar cu o durată maximă de 12 luni. Este necesar pentru a-l înlocui din punct de vedere juridic pe cel existent, după mutarea stocării datelor în afara Statelor Unite.
În cazul în care acordul interimar va fi adoptat înainte de 1 decembrie, iar temeiul juridic va fi modificat, se va evita o lipsă în materie de securitate şi o lovitură gravă adusă relaţiilor dintre Uniunea Europeană şi Statele Unite în acest domeniu.
La reuniunea recentă pe care am avut-o, la care au participat Uniunea Europeană şi preşedintele Obama, prima problemă ridicată de acesta a fost cea a cooperării dintre Statele Unite şi Europa în privinţa luptei împotriva terorismului. Ne-a furnizat numele ţărilor din Europa care au evitat recent atacuri teroriste datorită cooperării în materie dintre noi şi ei.
Vă pot oferi câteva date în acest sens, dacă doriţi. Până în prezent au fost transmise peste 5 450 de cazuri guvernelor europene în cadrul Programului de urmărire a finanţărilor în scopuri teroriste, anul acesta, din ianuarie până în septembrie, fiindu-le furnizate ţărilor europene peste 100 de piste nou apărute.
Vă pot oferi exemple concrete. Aceste informaţii au oferit un sprijin substanţial guvernelor europene în timpul anchetării planului condus de Al-Qaida care viza atacuri asupra unor zboruri ale liniilor aeriene transatlantice între Regatul Unit şi Statele Unite.
La jumătatea lunii septembrie 2009 au fost condamnate trei persoane, fiecare la cel puţin 30 de ani de închisoare. La începutul lui 2009, acest sistem a fost utilizat pentru a identifica activitatea financiară a unui membru al Al-Qaida din Europa care a jucat un rol în planificarea unui presupus atac asupra unei aeronave. Informaţiile au fost transmise guvernelor naţiunilor europene şi din Orientul Mijlociu.
În vara 2007, acelaşi sistem a fost utilizat pentru a identifica activităţile financiare ale membrilor din Germania ai Uniunii Islamice Jihad. Aceste informaţii au contribuit la anchetarea şi, în cele din urmă, la arestarea unor membri ai Uniunii Islamice Jihad, care plănuiau să atace locuri din Germania. Ulterior, aceştia şi-au recunoscut faptele.
Prin urmare, acest sistem a salvat deja multe vieţi în Europa şi în alte zone. Vorbim despre o chestiune extrem de importantă. Sunt total de acord că lupta împotriva terorismului trebuie purtată cu respectarea deplină a drepturilor fundamentale şi a garanţiilor societăţilor noastre deschise şi libere. Am fost primii din lume care i-am spus preşedintelui Bush că trebuie să închidă Guantánamo - noi, europenii. Şi susţinem în continuare acest lucru. În acelaşi timp, trebuie să avem grijă să rămânem uniţi şi angajaţi în lupta împotriva terorismului.
De aceea doresc să vă ofer tuturor asigurarea că vă vom prezenta un nou mandat în temeiul noului Tratat de la Lisabona, tocmai pentru abordarea acestei probleme, în cadrul căruia Parlamentul European va avea putere deplină.
Astfel, la începutul lui 2010, vom elabora o nouă bază, în conformitate cu Tratatul de la Lisabona, şi va acorda, bineînţeles, Parlamentului întreaga capacitate de decizie în această privinţă, deoarece dorim ca Parlamentul să se afle, de asemenea, în linia întâi a acestei lupte împotriva terorismului şi pentru securitate, respectând, bineînţeles, pe deplin drepturile noastre fundamentale şi garanţiile noastre juridice.
În cele din urmă, având în vedere că aţi luat cuvântul atâţia dintre dumneavoastră - şi vă mulţumesc pentru observaţii - în legătură cu egalitatea de gen, care este atât de importantă pentru mine, pentru Comisie şi pentru instituţiile europene, permiteţi-mi să semnalez faptul că astăzi este cea de-a 10-a aniversare a zilei internaţionale pentru eliminarea violenţei împotriva femeilor. Cred că ea reprezintă o agendă în cadrul căreia trebuie să luăm măsuri şi în Europa. Din nefericire, mai există încă multe cazuri în Europa în care femeile sunt atacate de partenerii lor bărbaţi sau de foştii parteneri. Doresc să folosesc această ocazie pentru a demonstra angajamentul nostru faţă de această agendă foarte importantă, care există, de asemenea, în societatea noastră europeană.
Mario Mauro
(IT) Domnule Preşedinte, doamnelor şi domnilor, în comentariile privind numirile efectuate la începutul noului mandat al Uniunii Europene, presa internaţională a folosit adesea termeni cum ar fi "candidaţi care nu se ridică la nivelul poziţiei respective” sau "candidaţi nesatisfăcători”.
Doresc să exprim o opinie contra curentului. Dl Verhofstadt nu a afirmat niciodată ceva mai adevărat ca atunci când a spus că paharul poate fi considerat pe jumătate plin sau pe jumătate gol. Prin urmare, mă întreb care a fost raţionamentul Consiliului atunci când a ales aceste persoane. Consider că a avut în centru Comunitatea şi voi încerca să explic ce vreau să spun prin aceasta. Alegerea unui membru al Comisiei Europene aflat la sfârşit de mandat pentru funcţia de ministru de externe european transmite un mesaj clar: afirmă că intenţia este de a derula o politică externă comunitară, nu o politică externă care ar adera la filozofiile unei naţiuni anume. În ceea ce mă priveşte, prin urmare, ideea nu este că dna Ashton este britanică, ci că provine din Comisie. Cu alte cuvinte, dumneaei adoptă o abordare comunitară a chestiunilor de politică externă care nu este legată de punctul de vedere particular al unei naţiuni.
În ceea ce priveşte nominalizarea prim-ministrului belgian în calitate de candidat, aceasta a fost pusă la îndoială, comparându-l cu persoane cu un profil mai vizibil. Consider că ceea ce cerem din partea Preşedintelui Consiliului European, care va rămâne în exerciţiu timp de doi ani şi jumătate, nu este de a ridica vocea mai mult decât alte persoane sau de a-şi exercita autoritatea în mai mare măsură, ci de a-i convinge pe alţii să vorbească la unison. Din acest motiv, cred că propunerea dlui Van Rompuy a fost o alegere bună.
Trebuie să ne conducem după o abordarea comunitară, deoarece, dacă dorim într-adevăr să consolidăm Europa, este corect să alegem aceste persoane pe baza acestui criteriu. Vom fi în măsură să constatăm eficienţa şi eficacitatea acestei opţiuni atunci când îi vom vedea în acţiune, însă îndemn pe toată lumea să le sprijine puternic activitatea, deoarece altfel ne vom fi risipit cea mai bună ocazie a vieţilor noastre.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Domnule preşedinte, am luat cuvântul ieri în plen pentru a sublinia importanţa Programului de la Stockholm, care este pe agenda Consiliului European din 10 decembrie. Am procedat astfel pentru a atrage atenţia asupra conţinutului său şi, în special, pentru a solicita cel mai mare sprijin parlamentar posibil în vederea continuării proiectului elaborat de către cele trei comisii care au lucrat împreună. Mă refer la Comisia pentru afaceri juridice, Comisia pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne şi Comisia pentru afaceri constituţionale. Prin urmare, ieri am pus accent pe importanţa creării unei Europe pentru cetăţeni şi a unei pieţe.
Cred că acum este momentul potrivit pentru a sublinia importanţa acestei chestiuni, din punct de vedere constituţional, pe agenda Consiliului European care va avea loc la 10 şi 11 decembrie. La urma urmelor, Parlamentul va fi consolidat în urma Tratatului de la Lisabona.
Parlamentul va fi consolidat considerabil în domeniul libertăţii, securităţii şi justiţiei şi prin dezvoltarea planului de acţiune care trebuie adoptat în timpul Preşedinţiei suedeze. Aceasta se datorează faptului că, în conformitate cu articolul 17 din Tratatul privind Uniunea Europeană şi articolul 295 din Tratatul privind funcţionarea Uniunii Europene, această cooperare este necesară. Aceste articole ne solicită angajarea într-o cooperare interinstituţională şi obţinerea unui acord privind cooperarea interinstituţională în vederea dezvoltării în comun a unei strategii pentru punerea în aplicare a Tratatului de la Lisabona. În plus, ni se solicită să facem acest lucru în timp ce respectăm principiile celei mai mari transparenţe posibile, al subsidiarităţi şi al cooperării cu parlamentele naţionale. Prin urmare, ultimul aspect va fi inclus în elaborarea Agendei de la Lisabona.
Aceasta înseamnă că va trebui să muncim mai mult. Viaţa nu ne va fi mai uşoară. Dimpotrivă, va deveni mai complicată. De asemenea, vom fi obligaţi să ne angajăm într-un proces de evaluare pentru a învăţa din experienţă. Principalul scop al exerciţiului va fi să asigurăm respectarea modelului european şi a drepturilor fundamentale. Parlamentul European va trebui, de asemenea, să fie implicat mai mult în ceea ce priveşte protecţia datelor. Am în vedere urmările Acordului SWIFT la care s-a făcut referire mai devreme astăzi şi care este atât de important în contextul relaţiilor noastre bilaterale cu Statele Unite.
Totuşi, o semnificaţie foarte mare o are faptul că Parlamentul European va fi implicat în evaluarea şi urmărirea activităţii agenţiilor din cadrul structurii instituţionale europene. Mă refer la Europol, Biroul European de Sprijin pentru Azil, Eurojust şi Frontex.
Din toate aceste motive, aş dori ca agenda Consiliului European să reflecte importanţa consolidării angajamentului de a acţiona şi lucra în cooperare cu Parlamentul European, în principal în privinţa pregătirii şi supravegherii planului de acţiune care trebuie adoptat în următoarele şase luni ale Preşedinţiei spaniole.
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Domnule preşedinte, am reuşit - Tratatul de la Lisabona a intrat în vigoare. Aş dori să mulţumesc dnei Cecilia Malmström, Preşedinţiei suedeze şi întregii echipe care au lucrat toţi foarte intens. Aceasta este o realizare majoră.
În acest context, aş dori să vorbesc pe scurt despre două aspecte care au format subiectul acestei dezbateri. Primul aspect este Preşedintele Consiliului. Domnule Barroso, tocmai aţi declarat că doriţi să lucraţi în tandem cu Herman Van Rompuy. Cred că este o idee foarte bună. Este adevărat că trebuie să lucraţi împreună cu Consiliul. Cu toate acestea, este un lucru pe care aş dori să îl precizez foarte clar: Preşedintele Consiliului nu este responsabil faţă de Parlamentului European, nici faţă de alt parlament. Aceasta înseamnă că dvs., în calitate de preşedinte al Comisiei, sunteţi instituţia democratică legitimă şi preşedintele democratic legitim al Europei. Din acest motiv, lucraţi în tandem prin toate mijloacele posibile, dar vă rog să vă asiguraţi că sunteţi în faţă şi conduceţi vehiculul.
Al doilea aspect este faptul că reprezentantul Consiliului a declarat că dna Cathy Ashton va prelua atât funcţia de Înalt Reprezentant, cât şi funcţia de vicepreşedintă a Comisiei la 1 decembrie 2009. În primul rând, este doar o singură funcţie - Înalt Reprezentant, vicepreşedinte al Comisiei - şi în al doilea rând, nu poate ocupa funcţia fără acordul Parlamentului. De la 1 decembrie, Comisia Barroso I este pe un teren al nimănui din punct de vedere juridic, între sfârşitul Tratatului de la Nisa şi începutul Tratatului de la Lisabona. Dna Cathy Ashton va prelua funcţia în întregime numai după primirea acordului Parlamentului la sfârşitul lunii ianuarie 2010.
Un ultim cuvânt referitor la cultura dezbaterilor în acest Parlament. Trebuie doar să-l ascultăm pe dl Farage. Dacă domnia sa şi partidul său ar ajunge vreodată la guvernare în Regatul Unit, britanicii ar ajunge într-adevăr să aprecieze libertatea de stabilire în Uniunea Europeană, deoarece mulţi dintre ei s-ar muta în Franţa, Germania, Spania şi Italia şi în Portugalia, domnule Barroso.
Jill Evans
Domnule preşedinte, reuniunea Consiliului va avea loc în mai puţin de două săptămâni după intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona şi, aşa cum a declarat ministrul, am traversat un proces lung şi dificil pentru a ajunge în acest punct. Dar mulţi dintre noi simţim că am pierdut o ocazie decisivă. Există încă un element lipsă, un element democratic vital în relaţia dintre UE şi poporul european, şi acesta este subdiviziunea statului sau nivelul regional al guvernării.
Mulţi alegători simt că Europa este mai distantă ca niciodată şi noi trebuie să abordăm acest aspect urgent. Nu toţi am organizat un referendum şi am avut ocazia să ne exprimăm părerile privind dezvoltarea viitoare a Europei, dar sunt lucruri care se întâmplă în UE care au un impact direct asupra activităţii noastre legate de abordarea provocărilor şi a tuturor acelor chestiuni politice care au fost deja menţionate - ocuparea forţei de muncă, drepturile sociale, reglementarea economică, lupta împotriva terorismului, pacea şi justiţia - şi sunt mândră să vorbesc, întâmplător, ca preşedintă a Campaniei pentru dezarmarea nucleară din Ţara Galilor.
Nu au mai rămas decât câteva săptămâni până la Summit-ul de la Copenhaga, cea mai mare provocare dintre toate. Până la 80% dintre politicile de atenuare şi adaptare vor fi puse în aplicare la nivelurile locale şi regionale. Şi multe guverne regionale, cum ar fi guvernul din Ţara Galilor, au fost deschizătoare de drumuri în adoptarea politicilor radicale de combatere a schimbărilor climatice. Acesta este locul unde vor fi lansate eventualele acorduri internaţionale încheiate. Aşadar, trebuie să privim dincolo de nivelul statelor membre la popoarele Europei.
Duminică, 13 decembrie, peste 150 de municipii din Catalonia organizează referendumuri privind independenţa faţă de Spania. Care este răspunsul UE referitor la acest aspect? Va fi pe agenda Consiliului? Mă îndoiesc foarte mult, dar ar trebui. Europa se schimbă şi sper că noul Preşedinte va recunoaşte şi va reacţiona la această situaţie.
Peter van Dalen
(NL) În primul rând, aş dori să exprim complimentele mele Preşedinţiei suedeze pentru eforturile depuse de-a lungul ultimelor luni. Merită recunoştinţa specială pentru modul în care a rezolvat cubul Rubik odată cu numirile dlui Van Rompuy şi a dnei Ashton.
Sunt foarte mulţumit de aceste numiri, deoarece dl Van Rompuy a declarat deja că părerile sale personale sunt complet nerelevante. Cuvintele sale sunt o dovadă a înţelepciunii şi calităţii cunoaşterii sale. Îl felicit pe dl Van Rompuy pentru această abordare europeană realistă şi îi voi reaminti de ea în viitor, indiferent dacă aceste mementouri vor fi aşteptate sau necesare.
Din păcate, am auzit şi expresii de dezaprobare din partea celor care se tem că primul preşedinte permanent al Consiliului nu are competenţe suficiente pentru această funcţie. Evident, unii se aşteptau la un fel de superman european. Desigur, nu împărtăşesc astfel de păreri şi primele declaraţii ale dlui Van Rompuy m-au liniştit. Nu şi-a exprimat niciodată dorinţa de a deveni un astfel de superman european.
Domnule preşedinte, la reuniunea Consiliului care se apropie, şefii guvernelor europene vor trebui să se ocupe de cele mai mici detalii ale strategiei lor de la Copenhaga pentru a putea obţine cel mai bun rezultat posibil. Urez Preşedintelui Van Rompuy şi dlui Bildt, Preşedintele în exerciţiu al Consiliului, tot succesul tehnic în această sarcină foarte importantă. În plus, îmi doresc pentru noi toţi să avem un rezultat pozitiv şi, mai ales, deschis către viitor.
Takis Hatzigeorgiou
(EL) Domnule preşedinte, următorul Consiliu se va confrunta cu o problemă majoră, problema extinderii. Când discutăm despre extindere, înţelegem că Turcia reprezintă un capitol mare în această dezbatere. Noi, atât Cipru, cât şi partidul meu - şi doresc să spun acest lucru foarte clar în faţa Parlamentului European - suntem categoric în favoarea aderării Turciei la Uniunea Europeană. Totuşi, nu vom înceta să repetăm că această aderare nu se poate realiza dacă Turcia nu va reuşi să respecte, ca toate celelalte ţări care au aderat, toate angajamentele pe care şi le-a asumat faţă de Cipru şi Uniunea Europeană.
În Cipru au loc negocieri între cei doi lideri şi, dacă se va ajunge la o soluţie, va fi un simbol al victoriei pentru întreaga Uniune Europeană. Această victorie va încuraja Uniunea Europeană să îşi preia locul în lumea modernă. Totuşi, trebuie să punem adevărul înapoi pe masă şi adevărul este că Turcia ocupă jumătate din Cipru cu 40 000 de militari, pretinzând că protejează 80 000 de ciprioţi turci. Acest lucru este echivalent cu doi soldaţi turci în faţa fiecărei case de cipriot turc. Nu cunosc niciun deputat european cu aşa de multă securitate. Aşadar, discutăm despre izolarea ciprioţilor turci şi suntem public în favoarea eliminării izolării ciprioţilor turci de armata ocupatoare.
În încheiere, aş dori să subliniez că, deşi sprijină aderarea Turciei, Ciprul nu poate să fie de acord cu deschiderea capitolului referitor la energie până când Turcia nu îşi onorează angajamentele sale faţă de Uniunea Europeană şi Cipru şi până când nu elimină obstacolele pe care le pune în calea Republicii Cipru în eforturile sale de extindere a zonei sale economice.
Zoltán Balczó
(HU) Au fost luate două decizii de personal importante foarte recent în conformitate cu Tratatul de la Lisabona. Uniunea Europeană are acum un preşedinte permanent şi un înalt reprezentant pentru afaceri externe. Ne comunică aceste decizii de personal un mesaj important? Da, sigur. Discutăm mult în acest Parlament despre echilibrul care există între Comisia Europeană, Consiliu şi Parlament. În opinia mea, există un dezechilibru, legat de faptul că guvernul UE, Comisia, deţine monopolul asupra iniţierii legislaţiei. În unele cazuri, acţionează aproape ca un judecător. Controlează puterea principală, în timp ce noi, în acest Parlament, punem ştampila democraţiei. Tratatul de la Lisabona nu specifică atribuţiile preşedintelui permanent. Acestea vor depinde evident de cât de carismatică şi hotărâtă este persoana care va ajunge în această funcţie. Se poate interpreta din decizie că puterea şi controlul trebuie să rămână - în cuvintele dvs. - la Comisie, care reprezintă interesul comun supranaţional. Totuşi, ceea ce spunem este că a rămas în mâinile conducătorului unui imperiu care controlează de la centru vieţile a 500 de milioane de oameni.
Pe de altă parte, ar fi, de asemenea, foarte important să ne asigurăm că acţionăm decisiv acolo unde este implicată atribuţia noastră imediată, când vorbim despre Conferinţa privind schimbările climatice. Oricum, acest lucru implică o etapă decisivă împotriva Statelor Unite. Sunt aproape sigur că motivul pentru care preşedintele Barroso tocmai a ieşit afară a fost ca să dea un telefon legat de această chestiune.
Marietta Giannakou
(EL) Domnule preşedinte, este important că Tratatul de la Lisabona a intrat în cele din urmă în vigoare. Desigur, cetăţenii europeni urmăresc de zece ani cum Uniunea Europeană nu a reuşit să găsească modalităţi de a asigura funcţionarea eficientă a instituţiilor în urma extinderii prin aderarea celor douăsprezece noi state membre. Astăzi, însă, lucrurile s-au schimbat. Avem un Preşedinte al Consiliului - şi toată lumea ne asigură că aceasta este o persoană care va avea drept obiectiv să obţină acordul - şi avem şi un Înalt Reprezentant pentru politica externă.
Nu contează comentariile ex ante despre cât de potriviţi sunt ei în comparaţie cu cei ale căror nume au circulat înainte sau cu cei despre care se zice că s-au specializat în astfel de probleme. Ceea ce contează este felul în care se va aplica tratatul. Cooperarea dintre Comisia Europeană şi Parlamentul European este extrem de importantă aici. Rolul Parlamentului a fost consolidat dar, pentru a fi consolidat în esenţă şi pentru ca cetăţenii europeni să perceapă acest lucru, Comisia Europeană trebuie urgent să semnaleze chestiunile, dat fiind faptul că are iniţiativa în Consiliul European.
Consiliul se presupune că va funcţiona mai rapid, dat fiind faptul că nu va mai funcţiona ca înainte, sub preşedinţiile statelor membre, şi guvernele nu vor mai avea ocazia să manipuleze Consiliile pentru a susţine că tot ce e bun vine de la guverne şi tot ce e rău şi enervant vine de la Bruxelles.
Cu siguranţă vor fi întrebări la Consiliul din decembrie despre extindere, dar nici ministrul, nici Preşedintele Comisiei nu ne-au dat detalii; ei ne-au vorbit numai în general despre alte chestiuni. Extinderea către Balcanii de Vest şi Turcia, pe baza propunerilor Comisiei Europene, are loc, fără îndoială, cu numeroase rezerve şi semne de întrebare, în ciuda obiectivului de integrare a acestor ţări în Uniunea Europeană.
Catherine Trautmann
(FR) Domnule preşedinte, domnule comisar, joi Uniunea Europeană l-a numit pe dl Van Rompuy primul Preşedinte permanent al Consiliului şi pe dna Ashton responsabilă cu diplomaţia europeană. Doamnelor şi domnilor, am dorit să mă întorc la dezbaterea care are loc în instituţiile noastre de când au fost anunţate aceste numiri.
Desigur, în opinia mea, dincolo de aspectul numelor şi funcţiilor, există aspectul central al statelor. Permiteţi-mi să explic ce vreau să spun. Suntem martori la ceea ce poate fi cel mai mare coşmar pentru cei care au creat idealul Comunităţii Europene şi dorinţa lor pentru uniune. În acel moment, se credea că rădăcinile Uniunii se găsesc în legitimitatea statului şi că viitorul său constă în transcenderea egoismului naţional. O tensiune între două medii contradictorii, care este uneori dureroasă, de multe ori produce mecanisme originale, dar, mai ales, serveşte o abordare politică unică în lume.
Acest coşmar, doamnelor şi domnilor, este cel al unei Europe care ar fi limitată la o comunitate de achiziţii interguvernamentale. Rezultatul, după cum putem vedea astăzi, este suspiciunea de incompetenţă, prezumţia de nelegitimitate şi tensiunile între familiile politice.
Prin acest discurs, nu intenţionez, după cum probabil aţi înţeles, să mă întorc la critici pentru simple intenţii. Prefer să vă reamintesc drepturile şi obligaţiile deputaţilor în Parlamentul European. Obligaţia noastră este să ne punem întrebări despre negocierile opace în jurul numirilor pe posturile care au rezultat în urma Tratatului de la Lisabona. Obligaţia noastră, în viitor, este să forţăm Consiliul să pună capăt acestei metode nedemocratice, arhaice, a numirii, care alimentează ideea că Europa, în construcţia sa, este apărată de popoare.
Obligaţia noastră este să folosim noile noastre prerogative parlamentare pentru a influenţa politicile care vor rezulta din noile puteri care ne sunt garantate de Tratatul de la Lisabona.
Parlamentul, între o Comisie slăbită şi un centru interguvernamental solid, trebuie să devină punctul de echilibru instituţional. În această privinţă, sper că vicepreşedintele Comisiei va fi supus aceluiaşi proces de audiere de către Parlamentul European ca şi ceilalţi comisari. Avem, de fapt, acest drept; conferit de tratate. De asemenea, sprijin propunerea dnei Harms, care a sugerat o întâlnire între noul preşedinte şi grupurile în ansamblul lor.
Obligaţia noastră este să relansăm integrarea europeană, care a fost grav afectată. Nimeni nu doreşte în mod rezonabil ca mandatele încredinţate dlui Van Rompuy sau dnei Ashton să fie un eşec şi urez mult succes mai ales dnei Ashton, pentru că sunt mândră că o femeie a fost numită în această funcţie de Înalt Reprezentant.
Marielle De Sarnez
(FR) Domnule preşedinte, în primul rând, mulţumesc Preşedinţiei suedeze care, la sfârşitul anului, ne lasă tot ce are mai bun. Aceasta este o veste bună pentru Comisie şi pentru Parlamentul nostru.
Acestea fiind spuse, voi aborda câteva subiecte. În primul rând, chestiunea numirilor. Nu pun la îndoială chestiunea legată de oameni, ci pe cea legată de proceduri. Şi sper cu adevărat că aceasta este ultima dată când se întâmplă în acest fel. Europenii se aşteptau la transparenţă, democraţie şi claritate în dezbatere şi, în esenţă, ce au obţinut a fost obscuritate şi negocieri de ultim moment în spatele uşilor închise ale unui Consiliu European. Acest lucru nu trebuie să se repete, şi cred că Parlamentului nostru îi revine sarcina să propună proceduri şi reguli noi pentru viitor.
În ceea ce priveşte schimbările climatice, dorinţa mea este ca Uniunea să vorbească cu o singură voce şi să acţioneze unită după Copenhaga, indiferent de amploarea rezultatului conferinţei. Să mergem mai departe! Să ne fixăm obiectivul reducerii efective cu 30% a gazelor cu efect de seră! Când spun "efectivă”, înseamnă că până la urmă va fi necesar, într-o zi, să ridicăm problema derogărilor şi a sistemului de comercializare a emisiilor. Să mergem mai departe şi, din nou, să ne luăm un angajament financiar ferm pentru ţările în curs de dezvoltare. Le datorăm acest lucru.
În cele din urmă, în privinţa situaţiei economice şi sociale, trebuie să lucrăm la crearea unui nou model economic care să dea prioritate ocupării forţei de muncă, progresului social şi termenului lung, cu alte cuvinte, durabilităţii în toate formele sale. Prin urmare, avem nevoie de supraveghere şi reglementare, o politică mai avantajoasă pentru întreprinderile mici şi mijlocii şi o analiză comună a unui sistem fiscal care să favorizeze termenul lung faţă de cel scurt.
Gerald Häfner
(DE) Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, unde ne aflăm acum în etapa pregătitoare a acestui summit în Europa? Unele discursuri au părut să spună că totul va fi bine, cu condiţia să avem suficienţi comisari social-democraţi sau liberali, da, domnule Schultz. Cred că este o greşeală. Totul va fi bine când vom fi de acord asupra sarcinilor majore cu care se confruntă Europa.
În Europa de acum 20 de ani, am dărâmat Cortina de Fier şi mi se pare semnificativ faptul că oamenii, cetăţenii, sunt cei care au realizat aceasta, şi nu forţele armate, guvernele sau serviciile secrete. Cred că şi în viitor vom putea construi Europa doar împreună cu cetăţenii.
În al doilea rând, mai sunt şi alte ziduri de dărâmat, inclusiv cele din mintea noastră. De exemplu, mulţi oameni încă mai cred că putem să punem libertatea împotriva securităţii, cu toate că ştim că libertatea este eficientă numai când o protejăm. Cu toate acestea, această protecţie nu trebuie să fie în detrimentul drepturilor noastre fundamentale şi nu trebuie să ducă la crearea unui stat supraveghetor, dat fiind exemplul SWIFT şi al altor chestiuni.
Mulţi oameni cred, de asemenea, că este posibil să punem Europa împotriva democraţiei. Cu toate acestea, numai o Europă democratică poate avea succes pe termen lung. Mulţi oameni cred că mediul şi economia sunt concepte diferite, deşi singurul mod de a asigura prosperitatea pe termen lung este stabilirea unei economii ecologice.
În final, aş dori să spun un lucru. Ne aflăm acum în etapa pregătitoare pentru Stockholm şi dacă nu vom face tot posibilul acolo, indiferent de costuri - şi multe naţiuni sunt pregătite să cheltuiască mii de milioane pe refinanţarea băncilor, dar sunt strânse la pungă când vine vorba de climă - dacă nu acţionăm rapid şi consecvent, atunci ce mi se aplică mie ca vorbitor acum va fi adevărat şi pentru omenire. Timpul va expira.
Roberts Zīle
(LV) Vă mulţumesc, domnule preşedinte. Săptămâna trecută, societatea europeană a trăit două evenimente. Societatea de fotbal a văzut cum un arbitru a ales o echipă care va participa la Campionatul Mondial, dar societatea ca întreg nu a reuşit să vadă sau să înţeleagă cum şi de ce anumiţi arbitri au ales campionii pentru mandatul european. Totuşi, dacă cineva este interesat pe cine va suna Casa Albă sau Kremlinul în viitor, răspunsul este că îi vor suna pe aceeaşi oameni ca înainte. În privinţa măsurilor Consiliului din decembrie, dată fiind situaţia economică, financiară şi a ocupării forţei de muncă, solicit Preşedinţiei suedeze să nu uite situaţia bine-cunoscută a statelor baltice în aceste privinţe. Având în vedere investiţia agresivă în aceste ţări, ele au fost forţate cu disperare să adere la sistemul rigid şi favorabil investitorilor al raportării monedelor lor naţionale la euro. În realitate, aceasta înseamnă devalorizarea economiilor lor, astfel încât popoarele baltice devin campionii şomajului, în timp ce societatea demografică sângerează până la moarte. Despre ce fel de solidaritate europeană putem vorbi cetăţenilor noştri dacă situaţia lor socială şi economică ajunge să scadă şi mai mult sub nivelul european decât înainte de aderarea la Uniunea Europeană?
Andrey Kovatchev
(BG) Intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona ar trebui să aducă mai multă transparenţă, democraţie şi eficienţă pentru procesul de luare a deciziilor. Cu toate acestea, după cum bine ştim, eficienţa şi democraţia nu merg mereu în aceeaşi direcţie, în special când există o lipsă de coordonare între instituţii şi relaţiile cu cetăţenii. Fără îndoială că este mai democratic să se găsească un mod potrivit prin care cetăţenii europeni să fie implicaţi în alegerea unui preşedinte al Consiliului, astfel încât Uniunea Europeană să se apropie cu adevărat de cetăţenii săi. Cred că aceasta va fi o sarcină pentru viitor. În ciuda tuturor acestor lucruri, doresc mult succes celor numiţi în funcţia de Preşedinte al Consiliului şi de Înalt Reprezentant.
În ceea ce priveşte reuniunea viitoare a Consiliului din 10 şi 11 decembrie, sper foarte mult că în cadrul ei va fi adoptat un program ambiţios privind problemele instituţionale legate de Tratatul de la Lisabona. Mă gândesc la Serviciul european pentru acţiune externă. Trebuie să ni se asigure o înţelegere clară a componenţei, a statutului juridic şi a competenţelor sale. În acest sens, Parlamentul nostru votează asupra poziţiei sale referitoare la raportul dlui Brok. De asemenea, aştept o explicaţie clară din partea Consiliului referitoare la rezultatele strategiilor coordonate aplicate şi propuse pentru ieşirea din criză, incluzând eventualele pachete de măsuri economice şi financiare. Aş dori să ştiu în special care este opinia Consiliului legată de viitoarele Autorităţi europene de supraveghere financiară, care ar trebui să reducă în viitor riscul infracţiunilor economice, care practic au contribuit la criza actuală.
Un alt punct important în privinţa căruia aştept să aud decizia Consiliului este, de exemplu, o strategie integrată post-Lisabona, despre care am auzit că se va adopta în martie 2010. Sper că Parlamentul va juca un rol activ în această strategie. Cetăţenii Europei trebuie să fie în centrul acestei strategii. Crearea de locuri de muncă prin investiţii, cercetare, inovare, tehnologii ecologice şi eco-eficienţă trebuie să fie un factor care să contribuie la dezvoltarea economică durabilă, şi nu invers. În ceea ce priveşte Strategia de la Stockholm, aş dori, de asemenea, ca Spaţiul Schengen să fie extins, desigur, în vederea includerii Bulgariei şi României cât mai curând posibil. Vă mulţumesc şi vă doresc mult succes la reuniune.
Glenis Willmott
Domnule preşedinte, în primul rând aş dori să spun că apreciez noua numire a dlui Van Rompuy şi sunt mândră că avem o femeie extrem de capabilă şi talentată precum Cathy Ashton în funcţia de prim Înalt Reprezentant.
În privinţa reuniunii Consiliului din decembrie, am văzut impactul condiţiilor meteorologice nefavorabile în această săptămână în Cumbria în nord-vestul Angliei, unde au avut loc inundaţii grave, iar vremea creează dificultăţi neprevăzute nu numai în Europa. Condiţiile meteorologice nefavorabile cauzează alte tragedii neaşteptate pe întreaga noastră planetă.
Negarea este opţiunea simplă, dar nu am intrat în politică ca să lupt pentru opţiuni simple. Nu vreau să mă întrebe copiii sau nepoţii mei de ce nu am acţionat. În regiunea mea, Conservatorii sunt reprezentaţi de către Roger Helmer, care descrie schimbările climatice provocate de om ca fiind un mit. În ciuda afirmaţiilor liderului conservator, David Cameron, conform cărora ei sunt un partid ecologist, Helmer reprezintă pericolul şi lipsa de fiabilitate a politicii de mediu conservatoare.
Trebuie să acţionăm, dar singuri nu vom reuşi. Avem nevoie de acţiune la toate nivelurile, care să implice reducerea cantităţii de carbon pe care o producem cu cel puţin 2%. Îi susţin pe cei ca prim-ministrul nostru, care a promis reducerea emisiilor de carbon cu 80% până în 2050. Guvernul laburist din Regatul Unit doreşte o înţelegere care să fie ambiţioasă, eficientă şi corectă şi care să susţină ţările cele mai sărace în reducerea emisiilor lor şi adaptarea la schimbările climatice.
Orice finanţare legată de climă convenită trebuie să fie suplimentară obiectivelor de ajutor pentru dezvoltare existente şi nu trebuie să provină din bugetele existente. Orice finanţare convenită la Copenhaga trebuie să se vizeze în mod specific efectele schimbărilor climatice asupra ţărilor în curs de dezvoltare nu trebuie să înlocuiască alte surse de ajutor valoroase. În prezent se pare că se pune accent pe finanţele iniţiale disponibile imediat, dar avem nevoie şi de angajamente pe termen lung. Poate dl Barroso să garanteze că va face din angajamentele financiare de după 2012 o prioritate pentru orice acord de la Copenhaga?
Diana Wallis
Domnule preşedinte, ne aflăm la începutul unei ere noi şi probabil că trebuie să ne punem trei întrebări: cine, cum şi ce? Săptămâna trecută s-a răspuns mai mult sau mai puţin la întrebarea "cine” şi nimeni nu ar putea fi mai încântat decât mine. Într-o săptămână în care am început cu numai trei femei în Comisie, am terminat cu nouă.
Pot să le sfătuiesc pe unele dintre acestea că deputatele femei în costume şi cravate s-au retras pe moment, dar se vor întoarce peste cinci ani dacă procesul nu se va îmbunătăţi. Data viitoare, vă rog să avem un proces în care toate statele membre să numească o femeie şi un bărbat drept candidaţi, astfel încât să nu ne grăbim în ultimul minut.
Iată despre ce doresc să mai vorbesc: despre "cum”. Acest proces nu a fost transparent. S-a menţionat că acum trebuie să ne gândim la implicaţiile practice ale Tratatului de la Lisabona. Să facem din transparenţă cuvântul de ordine pentru cele trei instituţii ale noastre şi din felul în care ne comportăm unul cu altul, în care ne deschidem faţă de public. Transparenţa trebuie să conducă în viitor.
Cetăţenii noştri trebuie să se concentreze pe întrebarea "ce”. Noul Program de la Stockholm este un bun început, mult mai mult centrat pe cetăţean decât oricare dintre cele anterioare, dar trebuie să continuăm să protejăm drepturile cetăţenilor noştri, acordându-le protecţie, dar şi asigurându-ne că traiul lor de zi cu zi este mai uşor în Europa.
Mirosław Piotrowski
(PL) Domnule preşedinte, următorul summit al Consiliului European încă va fi dominată de alegerile recente ale Preşedintelui Consiliului şi a şefului diplomaţiei UE. Pentru mulţi, a fost o surpriză nu numai alegerea acestor oameni speciali, ci şi lipsa unei indicaţii clare referitoare la responsabilităţile lor. Ni se spune de mult timp că noul Tratat de la Lisabona va îmbunătăţi activitatea UE, dar acum, la început, se dovedeşte că stârneşte conflicte pe tema personalului. Niciunul dintre candidaţi nu a prezentat un program, spre deosebire de dl Barroso, de exemplu, care a prezentat un program înainte de a fi ales.
Ne îndreptăm către o etapă experimentală în care lucrurile vor depinde mult de personalitatea şi imaginaţia noilor lideri. Putem doar să sperăm că, atunci când se ocupă de chestiuni cum ar fi remanierile Comisiei şi schimbările ciclice ale naturii care sunt în mare măsură independente de activitatea umană, se vor ocupa şi de rezolvarea problemelor specifice ale cetăţenilor UE, cum ar fi criza economică, ajutorarea celor mai sărace regiuni din UE şi lupta împotriva terorismului.
Gunnar Hökmark
Domnule preşedinte, cred că după ce Tratatul de la Lisabona va deveni realitate, după reuniunea Consiliului European de săptămâna trecută şi numirea comisarilor, este momentul să stabilim noi perspective şi să luăm în considerare noile provocări care ne aşteaptă pe viitor.
Una dintre acestea este evidentă şi anume că activitatea după Copenhaga va fi la fel de provocatoare ca activitatea anterioară. Va continua să fie unul dintre obiectivele principale pentru Uniunea Europeană şi noua Comisie. Dar vom lua, de asemenea, în considerare faptul că acum este şi momentul să lăsăm în urmă vechile concepte ale estului şi vestului în Europa, ale noului şi vechiului, şi să gândim că este o singură Europă.
Şi este, de asemenea, momentul să vedem că acum, după toate discuţiile cu privire la Tratatul de la Lisabona, este timpul să vedem un nou impuls pentru procesul de extindere.
Croaţia şi Islanda - aş dori să concureze pentru a fi numărul 28. Dar trebuie luaţi în calcul şi Balcanii de vest şi, desigur, negocierile cu Turcia. Acestea sunt chestiunile care ne aşteaptă în viitor şi sunt o metodă de a îmbunătăţi forţa Uniunii Europene într-o lume nouă, unde trebuie să fim puternici şi să conducem în privinţa ideilor şi valorilor.
Dar este şi o chestiune de asigurare acum a faptului că vom avea o nouă agendă pentru o Europă socială - însemnând locuri de muncă, inovare şi prosperitate - şi singurul mijloc de realizare a acestui lucru este să ne asigurăm că, după criză, putem deveni o economie competitivă şi dominantă.
Şi aş sublinia că există o responsabilitate pentru noua Comisie de a garanta că nu va exista niciun fel de protecţionism, că va fi simplu pentru întreprinderile mici şi mijlocii să se dezvolte şi să se ridice şi să acţioneze în toată Europa, şi că ne putem asigura că Europa va fi o economie dinamică. Acest lucru este important şi iată ce le spun Preşedintelui Comisiei şi tuturor comisarilor: trebuie să garantăm că avem o economie europeană competitivă pentru a avea o Europă socială.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Domnule preşedinte, doamnă Wallström, procesul de ratificare a Tratatului de la Lisabona s-a terminat acum, şi şefii de stat sau de guvern l-au ales pe comisarul Catherine Ashton ca primul ministru de externe al UE, deşi nu acesta este titlul său oficial.
Următorul obiectiv va fi acum crearea serviciului extern al Uniunii Europene. Există un lucru care cred că este important de avut în vedere la crearea acestui serviciu - şi solicit Preşedinţiei suedeze, şi în special Ceciliei Malmström, să se asigure că se acordă atenţie acestui fapt în cadrul serviciului extern - şi anume faptul că există un nivel extrem de scăzut de reprezentare a noilor state membre în Direcţiile Generale Relaţii Externe şi Extindere. Când statelor membre le sunt alocate cote naţionale, trebuie luat în considerare faptul că noile state membre sunt reprezentate, în esenţă, foarte slab în aceste două Direcţii Generale. Prin urmare, nu trebuie să se facă nicio discriminare deoarece, pentru ca serviciul extern să câştige credibilitate în ochii oamenilor, trebuie să se acorde atenţie acestei proporţionalităţi. Este foarte important ca această proporţionalitate şi egalitate de tratament să fie puse în aplicare în serviciul extern. Este în interesul nostru comun.
Invit Comisia Europeană şi Consiliul să examineze cu atenţie acest aspect. Dintre cei 143 de reprezentanţi externi ai UE, este un singur ambasador din partea unui noi stat membru. Acest fapt vorbeşte de la sine.
Charles Goerens
(FR) Domnule preşedinte, ce intenţionez să spun nu se referă la Preşedinţia în exerciţiu suedeză a Consiliului, care a fost o preşedinţie excelentă, şi aş dori să o felicit, dar comentariile mele se referă, mai exact, la întregul colegi al Consiliului European.
Ce nu s-a făcut pentru salvarea Tratatului de la Lisabona? Luptăm de ani de zile să facem o Europă mai transparentă, mai eficientă, mai vizibilă, mai apropiată de cetăţeni.
După raţionamentul nostru, Consiliul European extraordinar din 19 noiembrie 2009 nu ar fi trădat spiritul Tratatului de la Lisabona prin numirea Preşedintelui Consiliului şi a Înaltului Reprezentant abia după intrarea în vigoare a noului tratat. De 10 ani ne luptăm să avem acest tratat, iar Consiliul nu a vrut să aştepte 10 zile pentru a pune în aplicare noile prevederi referitoare la numirea celor două posturi.
Spiritul Tratatului de la Lisabona, pentru care am luptat din greu, nu ar fi fost trădat prin încredinţarea postului de Preşedinte lui Jean-Claude Juncker, un european veritabil, profesor bun şi euro-entuziast cu o experienţă şi o expertiză remarcabile. Rareori întâlnim oameni cu atât de multe calităţi. Nu ni s-a explicat încă în ce mod calităţile sale incontestabile au constituit un obstacol în numirea sa, după cum pare să fie cazul. Nu sunt singurul care ar dori să fie lămurit în această chestiune.
De la Consiliul European ordinar la Consiliul European extraordinar, reuniunea de joia trecută nu a fost capabilă nici să mascheze separarea aferentă dintre spiritul interguvernamental şi metoda comunitară. Nu sunt singurul care deplânge această stare a lucrurilor. Chiar dacă, după referendumul din Irlanda, mulţi oameni au crezut că Europei i s-a oferit o nouă şansă de reuşită, la fel de mulţi oameni au regretat începutul destul de neconvingător al acestei legislaturi.
În final doar un cuvânt: nu mi-a mai rămas decât să sper că Preşedintele numit, ale cărui calităţi umane şi abilităţi politice sunt binecunoscute, va reuşi cât mai curând posibil să dea un nou impuls unei Europe care are mare nevoie de acesta.
Simon Busuttil
(MT) Uneori suntem aşa de prinşi în rutina noastră zilnică încât nu reuşim să apreciem pe deplin momentele istorice care trec pe lângă noi. Intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona este o astfel de ocazie care va intra în istorie şi pe care copiii noştri şi generaţiile viitoare o vor studia şi despre care vor afla în cele din urmă. Totuşi, în asemenea momente, trebuie să reflectăm şi asupra semnificaţiei unui astfel de moment istoric. Aş dori să fac două reflecţii scurte.
În primul rând, datorită tratatului, vom vedea în sfârşit un final la ceea ce cred că sunt dezbaterile inutile privind instituţiile europene şi constituţia Uniunii Europene. În schimb, vom fi într-o poziţie mai bună să facem faţă realităţilor cu care se confruntă Europa, cum ar fi situaţia economică, ocuparea forţei de muncă, schimbările climatice şi imigraţia. Acestea sunt provocările pe care electoratul nostru doreşte să le abordăm.
A doua reflecţie se referă la rolul Parlamentului. Este ultima dată când Parlamentul se va reuni în sesiune plenară cu competenţele pe care le-a avut până acum. Acest parlament a luat fiinţă acum cincizeci de ani şi membrii săi erau numiţi de către parlamentele naţionale. Astăzi, este un Parlament care împarte puterea de a lua decizii, de a legifera şi de a elabora legi cu Consiliul de Miniştri. Cred că aceasta va duce la crearea unor legi ale Uniunii Europene care vor reflecta mai bine interesele cetăţenilor noştri. Acest Parlament se va angaja să apere intereselor cetăţenilor în legile pe care le adoptăm.
Doresc ca reuniunea Consiliului de săptămâna viitoare să insiste asupra semnificaţiei istorice a acestui moment şi ca împreună să facem eforturi în vederea depăşirii provocărilor cu care ne confruntăm.
Jörg Leichtfried
(DE) Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, există o prioritate clară pentru mine, pentru noi toţi şi pentru întreaga Uniune Europeană în viitor, şi anume piaţa muncii. Trebuie să acordăm mult mai multă atenţie creării de noi locuri de muncă şi asigurării celor existente. Acest domeniu foarte important poate fi cheia pentru o Europă de succes şi durabilă şi, după părerea mea, a fost serios neglijată în ultimele luni. Trebuie să fim conştienţi că o rată scăzută a şomajului are o influenţă pozitivă asupra multor altor domenii. Să ne asigurăm că tragem de pârghie în momentul potrivit.
În plus, nu reuşesc să îi înţeleg pe mulţi dintre vorbitorii din acest Parlament care se plâng că unii politicieni europeni nu se bucurau de faimă mondială înainte de a fi aleşi. De ce trebuie să fie faimoşi? Ca europeni, trebuie să avem suficientă încredere în noi înşine pentru a spune cine ne place şi cine credem că este potrivit şi apoi să alegem aceste persoane şi să nu decidem întrebându-ne dacă alţi oameni au auzit sau nu de ele sau dacă se potrivesc sau nu cu partenerii noştri din întreaga lume. Orice altă abordare ar fi ridicolă, la fel de ridicolă ca multe dintre discursurile multor persoane care, dacă totuşi sunt aici, se ascund în spatele steagurilor lor viu colorate.
Tunne Kelam
Domnule preşedinte, este un bun început pentru perioada postului Crăciunului - aşteptarea intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona.
Cu toate acestea, nu este numai un dar de la Dumnezeu. Trebuie să facem un efort hotărât pentru a câştiga valoare adăugată pentru proiectul nostru european. În primul rând, se deschide acum calea pentru politicile europene comune. Nu mai sunt scuze formale pentru a ne abţine de la acestea. Depinde acum de Consiliu să iniţieze nişte politici comune puternice în domeniul securităţii externe şi al energiei care ar putea deveni cu adevărat credibile pentru partenerii noştri. Una dintre sarcinile cele mai presante va fi finalizarea pieţei unice în domeniul energiei, dezvoltarea reţelelor pan-europene de furnizare a energiei şi a facilităţilor de depozitare, precum şi punerea în aplicare a clauzei de solidaritate în domeniul energetic.
A doua problemă apare din criza economică. De fapt, ţările din afara zonei euro au suferit cel mai mult de pe urma scăderii dramatice a investiţiilor şi a creşterii şomajului. De asemenea, au devenit mai vulnerabile din cauza dezavantajului competiţional, în comparaţie cu membrii zonei euro. Prin urmare, este necesară luarea unor măsuri temporare de către UE, cum ar fi facilităţi de creditare suplimentare pentru sprijinirea IMM-urilor şi a proiectelor de infrastructură şi energetice. În plus, un acces mai bun la fondurile europene ar putea fi facilitat prin reducerea temporară a cerinţelor de cofinanţare naţională.
După cum ştiţi, domnule preşedinte, ţara mea, Estonia, face eforturi hotărâte pentru a adera la zona euro în 2011. Estonia are una dintre cele mai mici rate ale datoriei externe şi a reuşit să ţină deficitul bugetar sub control. Recunoaşterea recentă a eforturilor Estoniei de către OCDE şi comisarul Almunia sunt semne încurajatoare că suntem pe calea cea bună.
Zoran Thaler
(SL) În luna decembrie, Consiliul European va aborda chestiuni foarte importante. Aceasta va fi prima reuniune a Consiliului după ratificarea Tratatului de la Lisabona şi colegii mei din acest Parlament au discutat deja despre care vor fi aceste chestiuni.
Personal, aş dori să vă atrag atenţia asupra unei chestiuni foarte importante, care uneori tinde să fie trecută cu vederea, dar care implică stabilitatea Europei şi a Uniunii Europene în întregul ei, şi anume chestiunea Fostei Republici Iugoslave a Macedoniei (FYROM).
Aceasta este o ţară candidată de patru ani şi, în ultimii 18 ani, s-a aflat practic într-un conflict îngheţat cu Grecia, vecinul său de la sud şi un membru vechi al Uniunii Europene. Aceasta înseamnă că am putea spune că avem un conflict îngheţat în Europa.
Anul acesta a fost unul foarte reuşit pentru FYROM. În 2009, FYROM a făcut un progres semnificativ. A primit un raport pozitiv din partea Comisiei, care a recomandat Consiliului să dea acestei ţări acceptul pentru începerea negocierilor în vederea aderării depline. La 20 decembrie, obligativitatea vizelor va fi anulată şi, cu puţin timp în urmă, am avut alegeri în Grecia.
Invit reprezentanţii Consiliului şi ai Comisiei, pe de o parte, şi statele membre, pe de altă parte, să ofere sprijin prim-miniştrilor Papandreou şi Gruevski, acestor doi oameni curajoşi, astfel încât să poată găsi în final o soluţie, iar FYROM să poată adera la marea familie a Europei.
Andrzej Grzyb
(PL) Domnule preşedinte, Consiliul European care va avea loc pe 11 şi 12 decembrie va face rezumatul unei Preşedinţii suedeze productive. Aş dori să-l felicit pe ministru şi întregul guvern pentru că au finalizat procesul foarte dificil al ratificării. În al doilea rând, începe punerea în aplicare a Tratatului de la Lisabona. De asemenea, introduce instituţii noi, cum ar fi Preşedintele Consiliului European şi Înaltul Reprezentant pentru politica externă. Ştim că aceste numiri au cauzat discuţii şi controverse, inclusiv aici, în acest Parlament.
Le dorim nominalizaţilor numai bine, dar aş dori să spun că adevăratul test real va fi, printre altele, calitatea politicii din est şi procesului de creare a Serviciului european pentru acţiune externă. Regretăm, totuşi, că nu există nimeni în echipă care va reprezenta Europa Centrală şi de Est. Cred că o nouă remaniere ar îndeplini cu siguranţă această cerinţă în viitor.
Summitul privind schimbările climatice de la Copenhaga va aproba, printre altele, obiectivele ambiţioase care au fost prezentate de Uniunea Europeană. Aceasta este, de asemenea, o problemă pentru viitorul Consiliu. La fel şi Programul de la Stockholm, care este important din punctul de vedere al securităţii, al cetăţenilor şi al noilor prevederi ale Tratatului de la Lisabona. În plus, mai e tot ceea ce este legat de criza economică.
Aşteptările noastre referitoare la introducerea Tratatului de la Lisabona sunt, mai presus de orice, o Uniune Europeană mai eficientă, capabilă să realizeze extinderea viitoare şi să aducă beneficii atât cetăţenilor, cât şi statelor membre. Ne aşteptăm ca Tratatul de la Lisabona să aducă un nou început pieţei comune prin eliminarea prăpastiei dintre integrarea politică şi cea economică. De asemenea, am dori ca numirea noii Comisii Europene să fie făcută cu respectarea Parlamentului European şi a drepturilor acestuia, precum şi a noului rol al parlamentelor naţionale, cu respectarea principiului subsidiarităţii şi dezbaterea modului de construire a Europei după Lisabona. Cu toate acestea, punerea practică în aplicare a Tratatului de la Lisabona înseamnă o recunoaştere a faptului că solidaritatea şi politica energetică sunt, de asemenea, chestiuni reglementate de legislaţia curentă, cum ar fi regulamentul privind securitatea aprovizionării cu gaze.
Ivari Padar
(ET) Domnule preşedinte, în primul rând aş dori să vorbesc despre Înaltul Reprezentant numit săptămâna trecută. Unii vorbitori anteriori l-au criticat atât pe Preşedinte, cât şi pe Înaltul Reprezentant, lucru pe care îl consider destul de nepotrivit. Nimeni nu este niciodată total mulţumit, dar eu personal văd numirea ambilor reprezentanţi într-o lumină pozitivă, din moment ce s-a găsit un echilibru între interesele tuturor: între ţările mici şi mari, între bărbaţi şi femei şi între diferiţii poli politici.
Probabil că singurul lucru care mă deranjează pe mine personal este faptul că niciun reprezentant al noilor state membre nu a primit vreunul dintre aceste posturi, deşi poate că acest lucru va fi posibil data viitoare. În orice caz, doresc să mulţumesc fiecărui candidat din regiunea mea, în special preşedintelui estonian, Toomas Hendrik IIves, şi preşedintelui leton, Vaira Vīķe-Freiberga. Cred totuşi că acum trebuie să continuăm activitatea de bază şi să nu ne mai pierdem timpul din cauza personalităţilor.
Al doilea punct important despre care doresc să discut este abordarea crizei economice, care cred că este o prioritate a Consiliului. Cetăţenii Europei se aşteaptă să ne ocupăm de problemele şomajului şi de pachetul privind supravegherea financiară. În această privinţă, este foarte important ce fel de Comisie va fi noua Comisie şi cât de eficientă va fi. Acest lucru este valabil şi pentru ţara mea, Estonia, deoarece, pentru noi, scopul cel mai clar este asigurarea creşterii economice pentru a deveni un membru emancipat al zonei euro, lucru de a cărui realizare suntem foarte aproape, pentru că este foarte posibil să îndeplinim criteriile de la Maastricht. Vă mulţumesc.
Alojz Peterle.
(SL) Sunt încântat că prima reuniune a Consiliului care va fi organizată conform normelor prevăzute de Tratatul de la Lisabona este foarte aproape. Doresc mult succes dlui Herman Van Rompuy, primul Preşedinte al Consiliului. Avem păreri foarte similare despre modul în unitate în care ar trebui să acţionăm, acordând atenţie diversităţii noastre.
Noile dispoziţii instituţionale au fost adoptate pentru a apropia decizia noastră de cetăţeni şi pentru a o face mai simplă, mai democratică, mai transparentă şi mai eficientă. În această privinţă, am auzit spunându-se multe despre o Europă puternică. Cu toate acestea, întrebarea esenţială pe care trebuie să o adresăm aici este ce concept de putere ar trebui să dezvoltăm sau pe ce fundaţii trebuie să construim o Europă puternică. Puterea şi succesul Uniunii Europene de până acum provine de la două idei-cheie ale părinţilor fondatori ai Europei: prima este respectarea demnităţii umane şi a doua cooperarea. Aceasta înseamnă că, în timp ce lucrăm la protejarea intereselor noastre, trebuie să ţinem cont şi de alţii, fie că sunt persoane, popoare, minorităţi sau ţări.
Astăzi, trebuie să ne întrebăm încă o dată cu toată seriozitatea ce înseamnă să respectăm demnitatea umană şi ce înseamnă să punem omul în centrul preocupărilor noastre. Această întrebare este foarte strâns legată de Programul de la Stockholm. Mulţi dintre cei prezenţi aici aţi atras atenţia asupra libertăţilor fundamentale şi nevoii de a le proteja, dar se pare că avem păreri diferite privind locul în care încep efectiv drepturile omului. Sper că putem, cel puţin, să fim de acord că drepturile omului încep înainte ca o persoană să primească cetăţenia unei ţări anume.
Sunt de acord cu cei care cred cu tărie că articolul 1 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie să se aplice vieţii omeneşti în întregime, adică de la începutul până la sfârşitul vieţii unui om. În particular, trebuie să îi protejăm pe cei care nu se pot proteja singuri. Înainte să putem proteja libertăţile umane, trebuie să protejăm viaţa.
Sunt încântat să vă aud pe mulţi dintre voi folosind cuvintele "acţionând împreună” şi "acţionând în parteneriat”. Puterea Europei stă în eforturile sale comune, fie că vorbim de metoda umanitară sau de cea interguvernamentală. Poate că ne vom confrunta cu provocări tot mai mari, care solicită să facem dovadă de voinţă politică comună, dar mai multă cooperare nu înseamnă pierderea identităţii noastre.
Göran Färm
(SV) Domnule preşedinte, am auzit critici în legătură cu numirea a doi politicieni destul de necunoscuţi în posturi de vârf în cadrul UE. Cred că aceste critici sunt nedrepte. Noi, în Parlament, cel puţin, am ajuns să o cunoaştem pe dna Ashton ca pe un lider excelent. Cu toate acestea, trebuie să răspundem la critici, deoarece mulţi concluzionează acum că statele membre doresc să vadă o UE care funcţionează ca un simplu organism coordonator interguvernamental, nu ca un nivel politic separat care are sarcina de a găsi soluţii comune provocărilor majore cum ar fi creşterea, locurile de muncă, pacea şi mediul. Dacă ar fi adevărat, ar fi cât se poate de absurd.
În acest context, este îngrijorător faptul că atât Comisiei, cât şi Consiliului le-a fost foarte dificil să facă dovada capacităţii de a acţiona în privinţa uneia dintre cele mai mari provocări interne cu care se confruntă UE, şi anume reforma bugetului UE pe termen lung. Acum trebuie să furnizăm resursele necesare pentru a investi în piaţa internă. În discuţie sunt transporturile şi infrastructura pentru energie. Trebuie să furnizăm resursele necesare pentru a putea susţine ceea ce spunem în noua strategie de la Lisabona cu privire la 2020. Trebuie să rezolvăm chestiunea finanţării în domeniul climei cel puţin într-o anumită măsură prin bugetul UE şi trebuie să ne pregătim pentru extinderea viitoare.
Întrebarea pe care o adresez Preşedinţiei şi Comisiei este, prin urmare: când vom vedea propuneri concrete privind o revizuire intermediară care vor avea un impact asupra marjelor bugetare existente pentru cei trei ani rămaşi din această perspectivă financiară, în care plafoanele actuale împiedică luarea oricăror măsuri rezonabile pentru a face faţă provocărilor care nu pot aştepta până după 2013 şi, de asemenea, o propunere care să schiţeze liniile directoare pentru o reformă bugetară pe termen lung?
Seán Kelly
(GA) Domnule preşedinte, aş dori să spun câteva cuvinte în numele Irlandei despre această ocazie istorică pentru Uniunea Europeană.
Intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, în special prin cele 67% din voturi în favoare ale poporului irlandez, este un mare impuls pentru toţi în Uniunea Europeană. Cred că aceasta reflectă sprijinul de care se bucură printre cetăţeni pentru activitatea bună realizată de proiectul european de-a lungul mai multor ani.
Din păcate, numirea Preşedintelui şi a Înaltului Reprezentant a adus multe critici negative care cred că sunt oarecum nedrepte.
În primul rând, când persoanele sunt numite în funcţie, ar trebui să li se acorde ceva timp pentru a se acomoda şi ar trebui judecaţi după rezultate şi nu după noţiuni preconcepute ale abilităţii lor în exercitarea funcţiei.
În cazul dlui Van Rompuy, s-a spus despre el că este un creator al consensului şi un negociator eficient, ca şi cum acestea ar fi atribute negative. Acestea sunt atribute foarte importante ale timpurilor în care trăim. Ce dorim? Un guru cu stil prezidenţial care păşeşte ţanţoş pe scena lumii, provocând neplăceri? Un distrugător, un perturbator? Nu, avem nevoie acum de un preşedinte bun, eficient, raţional şi cred că l-am obţinut. Îi doresc numai bine.
În privinţa baroanei Ashton, s-a spus că nu a fost aleasă într-o funcţie niciodată şi este adevărat, dar că acest fapt nu reflectă în sine într-un mod sau altul calităţile sale ca persoană sau ca politician eficient. Nu am văzut-o în acţiune decât aici de când am venit şi, în special, am întrebat-o despre acordul comercial cu Coreea de Sud şi mi s-a părut că s-a achitat de sarcini foarte bine.
Cred că unele comentarii făcute astăzi, din păcate, de către dl Farage au depăşit limita, dar, în acest stadiu, încep să conştientizez faptul că dl Farage este ca o înregistrare LP. El continuă să repete aceeaşi agendă politică, revenind mereu asupra zilelor din Rule, Britannia! şi ale naţiunii în luptă cu naţiunea. Aceste zile s-au sfârşit. Uniunea Europeană este cel mai mare proces de pace cunoscut vreodată. Va continua să fie aşa, iar noi, parlamentarii, trebuie să muncim din greu să garantăm că aşa va fi de acum înainte.
Diogo Feio
(PT) Domnule preşedinte, este o dezbatere importantă, din moment ce cred că este ultima în care vom discuta nume. Este, de fapt, momentul să întoarcem foaia, să dezbatem politicile şi să dezbatem provocările cu care se confruntă Uniunea Europeană. Aş dori să subliniez o astfel de provocare: chestiunea abordării crizei. Este una dintre acele chestiuni faţă de care instituţiile politice europene au fost cel mai mult unite.
Este momentul să felicit Consiliul pentru preocuparea sa şi, în special, Preşedinţia suedeză. Este momentul să felicit Comisia şi preşedintele acesteia, care a fost mereu foarte preocupat de abordarea crizei, şi să subliniez faptul că Parlamentul însuşi a dovedit promptitudine în dezbaterea acestei chestiuni prin crearea unei comisii speciale.
Cu toate acestea, este şi un moment în care au existat discrepanţe între ce spun liderii politici şi ce au spus guvernatorii băncilor centrale, atât la nivel naţional, cât şi la nivel european.
În primul rând, trebuie să fim prudenţi cu privire la sfârşitul crizei. Nu este momentul să retragem măsurile de sprijinire a economiilor de stat şi a societăţilor comerciale. Este şi momentul să schiţăm drumul în viitor. Liderii băncilor centrale au avertizat guvernele cu privire la un plan ambiţios pentru a corecta deficitele.
Vremurile se schimbă. În plus, şi-au demonstrat opoziţia faţă de unele politici, precum cele care au ca scop micşorarea taxelor, într-un mesaj adresat câtorva guverne. Îmi pare rău că guvernul portughez nu urmează calea micşorării taxelor. Calea trebuie să fie cea a competitivităţii, iar mesajul acestui concept trebuie să fie clar: mai multă competitivitate, mai multe stimulente, mai mult progres, mai mult sprijin pentru companii, mai multe măsuri din partea Europei pentru sprijinirea creşterii şi creării de locuri de muncă.
János Áder
(HU) Domnule preşedinte, Conferinţa de la Copenhaga figurează ca al patrulea punct pe ordinea de zi a Consiliului European. Sunt două puncte controversate importante care împiedică Uniunea Europeană să ajungă la o atitudine unitară în această chestiune. Un punct se referă la vânzarea cotelor de dioxid de carbon după 2012. Comisia şi unele dintre vechile state membre UE doresc să interzică vânzarea cotelor după 2012. Totuşi, nouă ţări - Cehia, Polonia, Ungaria, România, cele trei state baltice, Slovacia şi Bulgaria - insistă să aibă posibilitatea de a-şi vinde cotele şi după 2012.
Ţările menţionate, inclusiv Ungaria, şi-au îndeplinit, nu şi-au îndeplinit şi şi-au depăşit angajamentele de la Kyoto. Ungaria, de exemplu, care s-a angajat pentru o scădere cu 8%, a realizat o scădere de 23%. Iată de ce Ungaria consideră atitudinea Comisiei total inacceptabilă şi insistă foarte ferm să aibă posibilitatea de a-şi vinde cotele de dioxid de carbon şi după 2012. De asemenea, aş dori să-i invit pe colegii mei deputaţi din Bulgaria, Polonia, Cehia, Slovacia şi statele baltice, indiferent de afilierea politică, să-şi menţină cu fermitate acest punct de vedere.
Othmar Karas
(DE) Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, în primul rând, aş dori să vă ofer dvs., doamnă Malmström, sincerele mele felicitări pentru mutarea, să spun aşa, de la Parlament la guvern şi de la guvern în Comisia Europeană. Vă doresc toate cele bune.
Participăm la ultima reuniune în temeiul Tratatului de la Nisa şi discutăm despre prima reuniune în temeiul Tratatului de la Lisabona. Acest salt calitativ, această schimbare, acest nou capitol trebuie să reţină atenţia la primul summit. Europa s-a schimbat. Dezbaterea despre instituţii s-a încheiat şi cred că şi dezbaterea despre personal. Ne îndreptăm atenţia spre elaborarea politicilor într-un nou context. Drepturile cetăţenilor şi parlamentele vor fi consolidate, capacitatea Uniunii Europene şi a instituţiilor de a acţiona va fi consolidată, iar noi, toate cele trei instituţii, vom primi drepturi care vor facilita reprezentarea continentului nostru în lume.
Puteţi scrie orice doriţi pe hârtie. Cu toate acestea, dacă vom putea convinge poporul că avem voinţa politică de a acţiona, de a formula noi obiective şi de a implica cetăţenii în proiecte va depinde de toate aceste reuniuni din următoarele câteva săptămâni. Mă aştept ca acest summit să genereze o dinamică nouă, un nou simţ al responsabilităţii şi o abordare mai serioasă a tratării diferitelor subiecte. Ce am observat în ultimele câteva zile a fost căutarea celui mai mic numitor comun: naţionalizarea şi politizarea. Tratatul de la Lisabona, pe de altă parte, este un apel la europenizare şi la elaborarea politicilor.
De aceea mă aştept să ştim ce vom face cu modelul economiei de piaţă sociale. Cum vom aborda criza financiară şi economică? Nu putem face aceasta prin apărarea drepturilor existente, ci prin căutarea soluţiilor globale. De asemenea, mă aştept să ne revizuim finanţele. Este esenţial să ştim câţi bani trebuie să cheltuim pe politicile noastre. Summit-ul trebuie să transfere responsabilitatea acestei revizuiri financiare în sarcina Comisiei. Trebuie să dezbatem diferitele teme în mod serios, cinstit şi deschis şi să ne stabilim noi obiective. Vă doresc toate cele bune.
Jean-Pierre Audy
(FR) Domnule preşedinte, domnule comisar, ar trebui să fim bucuroşi astăzi, pentru că ieşim dintr-o dificultate instituţională. Avem Tratatul de la Lisabona, avem paritate, avem persoane care să ne reprezinte, dar totuşi cum v-aş putea explica această nelinişte pe care o simt?
Astăzi, în acest Parlament aproape gol, nu simt viaţă; participăm la o dezbatere dezamăgitoare cu privire la pregătirea acestui Consiliu European. Nu pot explica acest sentiment de nelinişte legat de pregătirea acestui ultim Consiliu European din cadrul sistemului preşedinţiei prin rotaţie.
Ce diferenţă faţă de bucuria oamenilor în 2004, când ţările fost comuniste au aderat la Uniune! Ce diferenţă faţă de festivităţile pentru marcarea a douăzeci de ani de la căderea Zidului Berlinului! Da, ştim acum că soluţia nu va veni din partea statelor membre. Soluţia va veni de la oameni, va veni de la Parlamentul European.
Prin urmare mă gândesc la Comisie, care nu trebuie să fie părtinitoare, ci să creeze o alianţă politică cu Parlamentul European, astfel încât alianţa popoarelor să ne asigure că putem visa la ceea ce dorim pentru Uniunea Europeană, Uniunea popoarelor.
Andreas Mölzer
(DE) Domnule preşedinte, sunt de acord cu majoritatea vorbitorilor anteriori că intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona reprezintă o nouă etapă istorică în integrarea europeană. Cu toate acestea, oamenii, cetăţenii din Europa nu sunt mereu dispuşi să sărbătorească când se gândesc la aceasta. Multora le e teamă că Tratatul de la Lisabona ar putea duce la centralism excesiv în Europa.
Mulţi se tem să statele membre mici ale UE, de exemplu ţara mea natală Austria, vor avea mai puţină influenţă, deoarece statele membre mari vor putea să decidă totul ca rezultat al noilor metode de votare. De asemenea, oamenii au sentimentul că alegerea persoanelor pentru ocuparea funcţiilor de conducere în Uniunea Europeană s-a bazat pe cel mai mic numitor comun. Aceasta nu înseamnă o negare a calităţilor personale ale dlui Van Rompuy şi ale baroanei Ashton. Totuşi, oamenii au înţeles că procesul nu a implicat o alegere democratică.
Dacă dorim să conducem Uniunea Europeană într-un viitor productiv, noi în acest Parlament trebuie să facem presiuni pentru mai multă democraţie, inclusiv în procesul alegerii persoanelor care să ocupe funcţiile de conducere.
Rachida Dati
(FR) Domnule preşedinte, doamnă Malmström, domnule comisar, doamnelor şi domnilor, Uniunea Europeană s-a reîntors la creştere economică în al treilea trimestru din 2009, ceea ce ne face să credem că ce a fost mai rău s-a terminat.
Cu toate acestea, rămâne o situaţie îngrijorătoare, a izbucnirii şomajului, şi trebuie să continuăm să fim foarte precauţi. Mai mult, Comisia, într-un raport din 23 noiembrie, declară că din cauza crizei economice au fost desfiinţate 4 milioane de locuri de muncă între al doilea trimestru al anului 2008 şi jumătatea anului 2009.
Este deosebit de important astăzi ca la următorul Consiliu European să fie dezbătută chestiunea locurilor de muncă în cadrul contextului Strategiei de la Lisabona de după 2010. Aceasta din urmă trebuie să cuprindă categoric obiective îndrăzneţe şi măsuri inovatoare.
Cred că, de acum înainte, dezbaterea trebuie să se concentreze pe adaptarea acestei Strategii de la Lisabona la perioada prezentă confuză. Concetăţenii noştri aşteaptă ca Europa - şi noi observăm zilnic pe teren - să ofere soluţii la problema crizei locurilor de muncă. Să nu îi dezamăgim.
Cu toate acestea, observaţia şi dezamăgirea mea sunt asemănătoare cu ale colegului meu, dl Audy, în faţa unui Parlament aproape gol, în faţa unei situaţii extrem de îngrijorătoare pentru concetăţenii noştri europeni.
Aldo Patriciello
(IT) Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, în primul rând doresc să mulţumesc Preşedinţiei suedeze pentru eforturile mari pe care le-a făcut în aceste luni, care au dus, printre altele, la adoptarea Tratatului de la Lisabona.
În cele din urmă, după 10 ani de impas instituţional, Uniunea Europeană poate să-şi reia traiectoria de dezvoltare, întreruptă pe neaşteptate cu puţin timp în urmă, prin consolidarea procedurii de codecizie.
Fără a lua în considerare dezbaterile despre calităţile indivizilor aleşi, numirile făcute zilele recente au demonstrat cu siguranţă că procedurile de numire sunt foarte îndepărtate de principiile transparenţei şi responsabilităţii în privinţa cetăţenilor lor pe care le susţine Uniunea Europeană. Acest Parlament trebuie să se angajeze să-şi asigure în viitor implicarea mai mare în negocieri, care nu pot şi nu trebuie să fie desfăşurate în secret de către state în cadrul Consiliului.
În final, sper că vom putea încheia anul 2009 odată cu obţinerea unui acord ambiţios la conferinţa de la Copenhaga, unde Uniunea Europeană trebuie să vorbească cu o singură voce pentru a-şi exprima opinia referitoare la schimbările climatice.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Domnule preşedinte, cea mai importantă activitate a Preşedinţiei suedeze a fost, mai mult decât oricare alta, Tratatul de la Lisabona, care deschide posibilităţi noi pentru Europa. Trebuie să stabilim o foaie de parcurs pentru introducerea sa. Completarea posturilor vacante este doar începutul. În al doilea rând, trebuie să adoptăm un plan de redresare economică. Trebuie să ne amintim nu numai de ajutorul pentru bănci, dar şi de ajutorul pentru oamenii obişnuiţi, în special în domeniul limitării şomajului. În al treilea rând, lucrăm la o strategie pentru combaterea schimbărilor climatice - iar acesta este un lucru bun. Decidem ce trebuie făcut în acest domeniu, dar să ne amintim că, din punctul de vedere al ajutorului financiar, lupta cu criza este pe primul loc. În al patrulea rând, Programul de la Stockholm înseamnă o Europă sigură şi deschisă, o Europă a libertăţilor - numai atunci este o Europă comună. Un anumit tip de echilibru între aceste valori importante este esenţial aici. În cele din urmă, dezvoltarea regiunii Mării Baltice necesită o mai bună cooperare a statelor membre în regiune, iar Suedia a realizat foarte mult în acest domeniu.
Petru Constantin Luhan
În primul rând, felicit preşedinţia suedeză pentru felul în care a condus pregătirile pentru tranziţia spre Tratatul de la Lisabona. Această prioritate de pe agenda preşedinţiei suedeze a fost îndeplinită cu succes. Consider că este necesar ca lucrările Consiliului din decembrie să găsească soluţii pentru a face faţă actualei duble provocări cu care se confruntă Europa, şi anume criza economică şi schimbările climatice.
În prezent, este nevoie de restabilirea încrederii în pieţele financiare prin crearea unui sistem de supraveghere menit să parvină şi prevină apariţia unei crize similare în viitor. În ceea ce priveşte schimbările climatice, consider că elaborarea politicii pentru protecţia mediului nu are voie să afecteze politicile de altă natură, respectiv alocarea fondurilor europene pentru politici precum dezvoltarea regională.
Cecilia Malmström
Domnule preşedinte, voi răspunde la câteva întrebări scurte. A fost o întrebare despre Turcia. Cu siguranţă, suntem mulţumiţi că Turcia continuă să facă din integrarea europeană un obiectiv cuprinzător. Negocierile cu Turcia progresează - probabil nu atât de rapid pe cât am dori, dar s-au făcut progrese şi sperăm să putem deschide capitolul mediu la sfârşitul anului.
Fireşte, sprijinim şi negocierile dintre Turcia şi Cipru şi negocierile care au loc pe insulă pentru a găsi o soluţie la divizarea sa. Partidele interesate sunt cele care sunt responsabile cu acest proces, şi ONU oferă asistenţă, dar UE, desigur, sprijină acest lucru şi am fost în Cipru recent pentru a discuta cu diferitele partide implicate în această chestiune, pentru că ar fi fantastic dacă s-ar găsi o soluţie în curând. Va avea loc şi o dezbatere despre extindere în privinţa Turciei şi a altor ţări candidate în această după-amiază cu ministrul afacerilor externe, Carl Bildt, când deputaţii vor avea ocazia să pună întrebări despre acest lucru şi despre alte chestiuni.
Voi vorbi puţin despre Strategia pentru Marea Baltică. Din nou, aş dori să mulţumesc Parlamentului European pentru sprijinul acordat Preşedinţiei suedeze în privinţa acestei probleme. Desigur, aici în Parlament a apărut ideea Strategiei pentru Marea Baltică, prin urmare suntem foarte mulţumiţi că acum există şi că a intrat în vigoare. Va fi un factor foarte important pentru a putea aborda problemele de mediu din regiune, dar şi pentru intensificarea cooperării pentru prosperitate, inovare şi securitate, printre alte lucruri.
Serviciul european pentru acţiune externă este una dintre cele mai mari şi mai importante schimbări care rezultă din Tratatul de la Lisabona. La summit-ul din octombrie, Consiliul European a aprobat un cadru general pentru acest serviciu. Dna Ashton va continua acum să lucreze la acest cadru alături de Parlamentul European şi va prezenta o propunere finală până cel târziu în luna aprilie anul viitor. Serviciul pentru acţiune externă, desigur, va fi introdus treptat şi este important ca acest lucru să se realizeze într-un mod competent şi constructiv. Parlamentul European va avea ocazia să dezbată forma pe care aceasta o va lua.
În privinţa revizuirii bugetare, domnule Färm, împărtăşesc pe deplin părerea dvs. că, acum că Tratatul de la Lisabona se va aplica peste o săptămână, cu noi reguli de bază moderne pentru Uniunea Europeană, avem nevoie categoric de un buget modern capabil să facă faţă provocările implicate. Sper că noua Comisie va putea prezenta o astfel de propunere cât mai curând posibil. Cred că Preşedintele Barroso a menţionat şi acest aspect ieri în timpul afectat întrebărilor.
Opt ani după Laeken, suntem acum în pragul unui nou tratat. Este un moment istoric, începutul unei noi ere pentru Uniunea Europeană. Sunt foarte mulţumită că Preşedinţia suedeză a reuşit să joace un rol în punerea în aplicare a tratatului. Putem acum să nu mai dăm atenţie chestiunilor instituţionale şi să ne concentrăm asupra provocărilor politice majore care îi preocupă pe cetăţenii Europei - deoarece, desigur, Europa cetăţenilor este cea pentru care luptăm toţi.
Multe dintre aceste chestiuni vor fi discutate la reuniunea Consiliului European din decembrie. În privinţa climei - chestiunea prioritară pentru generaţia noastră - reuniunea Consiliului European va avea loc în acelaşi timp cu conferinţa privind schimbările climatice de la Copenhaga, iar summit-ul ne va da ocazia, dacă va fi necesar, să ne reglăm poziţia în negocieri la Copenhaga.
În privinţa chestiunilor financiare şi a crizei economice, putem să creăm o serie de instrumente şi să elaborăm şi orientări pe termen lung pentru modul în care putem face Europa competitivă, din nou pentru a oferi prosperitatea şi coeziunea socială şi, în special, să privim înainte la noua Strategie de la Lisabona, care, pe termen lung şi mediu, ar putea fi foarte utilă Europei în această privinţă.
În cele din urmă, Programul de la Stockholm va aduce siguranţă şi securitate cetăţenilor Europei şi este extrem de important să punem în aplicare acest program. Toate aceste chestiuni vor rămâne după summit şi vom avea nevoie de o colaborare foarte strânsă cu Parlamentul European în toate aceste chestiuni. Prim-ministrul Reinfeldt va fi aici la şedinţa din decembrie şi apoi va raporta rezultatul summit-ului şi va oferi şi un rezumat general al Preşedinţiei suedeze. Vă mulţumesc foarte mult pentru această dezbatere foarte bună şi constructivă.
Margot Wallström
vicepreşedintă a Comisiei. - Domnule preşedinte, chiar astăzi, când sărbătorim faptul că următoarea Comisie aparent va avea cel puţin nouă femei - şi consider că aceasta este o victorie pentru noi toţi, cei care am luptat activ pentru aceasta - am auzit la ştirile de azi dimineaţă că, numai în Franţa, 156 de femei au fost ucise anul trecut de violenţa domestică. Întrucât aceasta este Ziua internaţională pentru eliminarea violenţei împotriva femeilor, ar trebui să ne facă să ne oprim şi să ne gândim şi, de asemenea, sperăm, să acţionăm în viitor la nivel european, precum şi la nivel internaţional. Probabil că ar trebui, de asemenea, să ridicăm această problemă la diferitele reuniuni din restul zilei.
Este un pas important înainte. De asemenea, spune mult despre procedura de acum înainte, care ar trebui să fie mai deschisă atunci când numim comisari. Sper că, în viitor, statele membre şi guvernele vor nominaliza atât un bărbat, cât şi o femeie. Cred că este o idee excelentă.
Permiteţi-mi să comentez şi asupra numirilor ale unui nou Înalt Reprezentant şi a unui nou Preşedinte al Consiliului. Dna Cathy Ashton a fost numită la Comisie cu toată încrederea din partea guvernului Regatului Unit. Ea a fost, de fapt, votată aici în Parlament, în urmă cu un an, cu o majoritate foarte largă - cu 538 de voturi, dacă nu greşesc. Din câte am auzit de la câţiva dintre dvs., dna Ashton a colaborat foarte strâns cu Parlamentul şi a urmărit mereu implicarea Parlamentului în diferite chestiuni. A fost numită în unanimitate de către cei 27 de şefi de stat sau de guvern, prin urmare cred că are toată legitimitatea pentru îndeplinirea funcţiei sale şi pentru câştigarea respectului partenerilor străini ai Uniunii Europene. Mi-a plăcut metafora auzită aici, şi anume că în loc să avem pe cineva care ar opri traficul, precum culoarea roşie a semaforului, am avea un operator calm, cineva care de fapt ar ajuta la fluidizarea transportului sau la luarea deciziilor într-un mod democratic şi corect în Uniunea Europeană. Am ajuns să o cunosc ca pe o colegă foarte bună şi aş spune că este şi un european convins. Într-adevăr, acesta este un punct de plecare important.
Am avut deja comentarii bune în dezbaterea de aici. Cred că a fost o dezbatere fructuoasă şi constructivă şi vă mulţumesc pentru toate contribuţiile dumneavoastră. Aş dori să comentez şi despre întrebarea directă a lui Göran Färm despre revizuirea bugetară. Pot doar să repet ceea ce deja v-a spus Preşedintele Comisiei, şi anume că ea va fi prezentată noii Comisii. În primul rând, pentru că noul Tratat de la Lisabona va conţine prevederi care necesită un nou cadru instituţional, prin urmare va avea şi o bază bună pentru deciziile referitoare la buget. În al doilea rând, noua Comisie va trebui să decidă asupra priorităţilor politice şi apoi să acţioneze concret pentru a obţine cu adevărat bugetul necesar priorităţilor politice. Aş spune că este o inovaţie importantă şi o ocazie pentru următoarea Comisie. Va fi prezentată şi Ceciliei Malmström cu căldură de către noi toţi. Ceea ce poate spune Comisia este că o propunere în vederea revizuirii bugetare va fi făcută la începutul anului viitor şi va fi sarcina imediată a următoarei Comisii.
Aş dori doar să comentez un singur lucru cu privire la Programul de la Stockholm. Adoptarea Programului de la Stockholm coincide cu intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, unde Parlamentul European va juca un rol crucial în dezvoltarea acestor politici. Acest lucru va creşte din nou legitimitatea democratică a deciziilor importante de luat în materie de justiţie şi afaceri interne. Este o veste bună pentru cetăţenii europeni şi pentru toate instituţiile UE.
În privinţa schimbărilor climatice, am auzit că există o părere comună aici despre rolul activ pe care ar trebuie să îl joace Uniunea Europeană la Copenhaga şi de acum înainte.
Aşadar, încă o dată, vă mulţumesc foarte mult pentru dezbatere. Odată cu noul Tratat de la Lisabona, acum avem un text care ne va ajuta să ne ocupăm de toate chestiunile importante care au fost ridicate aici - schimbările climatice, combaterea crizei financiare şi a efectelor sale sociale şi de alt tip - şi, desigur, ne va permite să avem o Uniune Europeană democratică în viitor.
Preşedintele
Aici se încheie dezbaterea.
Declaraţii scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
João Ferreira  
Apropiatul Consiliu European are ca scop să pună bazele viitoarei Strategiei de la Lisabona pentru creştere economică şi locuri de muncă. Acest lucru se întâmplă într-un moment când şomajul în Europa atinge niveluri istorice şi economia este în recesiune, scufundându-se într-o criză profundă. Opt ani mai târziu, trebuie să acceptăm realitatea: obiectivele fixate au eşuat complet. Cauzele acestui eşec se regăsesc în ceea ce s-a dovedit a fi o adevărată agendă a acestei strategii: dereglementarea relaţiilor de muncă şi devalorizarea aferentă a muncii, un atac asupra drepturilor sociale, desfiinţarea serviciilor publice importante, privatizarea şi liberalizarea sectoarelor cheie ale economiei şi impunerea suveranităţii pieţei în domeniile în creştere ale vieţii publice. Muncitorii şi oamenii au toate motivele să spere la o schimbare radicală a acestei agende: o schimbare de direcţie care este esenţial să fie pusă în aplicare. Printre altele, o astfel de schimbare presupune: recunoaşterea educaţiei ca un drept, nu ca un serviciu sau ca un alt sector al pieţei; democratizarea accesului la cunoaştere şi cultură, valorizarea muncii şi drepturilor muncitorilor, protejarea sectoarelor productive şi a microîntreprinderilor şi a întreprinderilor mici şi mijlocii, servicii publice de calitate pentru toţi şi o distribuţie mai echitabilă a bogăţiei.
András Gyürk
Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, la apropiata reuniune a Consiliului European, ne aşteptăm ca statele membre să ajungă la un acord referitor la principalele principii de bază reprezentate la Conferinţa privind schimbările climatice de la Copenhaga. Cred că este important ca problema eficienţei energetice să nu fie umbrită de cea a cotelor de emisii şi de sprijinul financiar acordat ţărilor în curs de dezvoltare. Cu alte cuvinte, Uniunea Europeană tinde să uite de acest premiu uşor. Motivul pentru care acest lucru ar fi deosebit de nociv este pentru că în unele regiuni ale Europei, putem reduce nivelurile de emisii mai ieftin prin îmbunătăţirea eficienţei energetice decât prin orice altă soluţie. Două concluzii se desprind din cele de mai sus. Prima concluzie este că Uniunea Europeană trebuie să se străduiască să asigure o convergenţă globală a standardelor de eficienţă energetică prin adoptarea unei noi scheme de protecţie a climei. A doua concluzie, subvenţiile pentru eficienţa energetică trebuie să acorde un rol mai important viitorului buget pe termen lung al UE, ţinând cont în mod special de programele de reconstrucţie ale fostelor ţări socialiste. Acest lucru se datorează faptului că, în acest domeniu, pot fi obţinute economii spectaculoase cu cheltuieli financiare relativ modeste.
Marian-Jean Marinescu  
în scris. - Tema centrală a programului Stockholm este "construirea unei Europe a cetăţenilor”. Pentru mine aceasta înseamnă că, începând de acum, instituţiile europene alături de statele membre trebuie să facă un pas înainte înspre abolirea frontierelor din interiorul UE, deoarece cetăţenii se confruntă în continuare cu numeroase obstacole administrative şi juridice care apar în calea exercitării dreptului de a trăi şi lucra în statul membru ales de ei. De aceea Programul de la Stockholm trebuie să concretizeze această temă centrală şi să vină cu instrumente clare pentru a facilita accesul deplin al tuturor lucrătorilor din UE pe piaţa comunitară a muncii, acest lucru reprezentând expresia majoră a cetăţeniei europene.
În plus, criza economică actuală evidenţiază şi mai mult necesitatea de a promova exercitarea deplină a dreptului la libera circulaţie. Ameliorarea mobilităţii în interiorul Uniunii, într-un spaţiu comun de libertăţi, drepturi şi obligaţii, implică o consolidare a Spaţiului Schengen şi, prin urmare, o necesitate de a integra cât mai curând statele membre restante. De asemenea, aceasta implică şi buna gestionare a frontierelor externe ale Uniunii, care trebuie să se facă într-o manieră cât mai coerentă.
Sirpa Pietikäinen  
Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, doresc să mulţumesc Preşedinţiei suedeze pentru activitatea sa în elaborarea noului program de lucru în domeniul justiţiei şi afacerilor interne.
Graţie Programului de la Stockholm, Uniunea Europeană va putea îmbunătăţi existenţa de zi cu zi a tuturor cetăţenilor UE. Securitatea, bunăstarea şi egalitatea sunt rezultatul respectării consecvente a statului de drept, al solidarităţii şi al nediscriminării în diferite domenii politice şi atunci când se elaborează legislaţia.
Aş dori să se acorde mai multă atenţie îmbunătăţirii existenţei de zi cu zi a imigranţilor, a minorităţilor şi a celor care, dintr-un motiv sau altul, sunt discriminaţi. Nu este vorba doar despre fenomene marginale: în conformitate cu un nou studiu realizat de Eurobarometru, unul din şase europeni au spus că au experimentat discriminarea în ultimii cinci ani.
În această privinţă, aş dori să pun accent pe importanţa directivei dezbătute acum de către Consiliu privind interzicerea discriminării în furnizarea de bunuri şi servicii. Din păcate, evoluţia directivei în Consiliu a fost foarte anevoioasă şi a întâmpinat o opoziţie considerabilă din partea unor state membre. Baza de valori a Uniunii Europene este structurată în jurul respectării principiilor drepturilor omului şi al egalităţii. Aceste principii trebuie, de asemenea, să fie puse în aplicare în totalitate la nivelul legislaţiei din întreaga Europă.
(Şedinţa s-a suspendat la ora 11.40)
(De la 11.45 la 12.05, deputaţii s-au reunit pentru acordarea premiului LUX)
(Şedinţa a fost reluată la 12.05)
