Výroční zpráva ECB za rok 2007 (rozprava)
Předseda
Dalším bodem je zpráva pana Olle Schmidta jménem Hospodářského a měnového výboru o výroční zprávě o činnosti ECB za rok 2007.
Olle Schmidt
zpravodaj. - (SV) Pane předsedo, pane Trichete, pane Junckere, veškerá pozornost se soustředí na Evropskou centrální banku. Současná nejistá ekonomická situace a finanční rozruch vystavují ECB obrovskému tlaku. Jsem přesvědčen, že zvýšení úrokové sazby minulý týden bylo správným rozhodnutím. Inflace je metla, která přerozděluje jmění nerovnoměrně. Evropští političtí vůdci by měli být vděční, že mají nezávislou centrální banku, která je připravena jednat, aby zbránila okamžiku, kdy Evropa upadne do stagflace, období pomalého růstu a narůstající inflace.
Deset let po zavedení se euro řadí mezi světové měny. Nikdo si nedokázal představit, jaké zabezpečení a stabilitu euro přinese do eurozóny i celé Unie, včetně mé země, a dokonce do celosvětového hospodářství. Irské "ne" v referendu nebylo reakcí na sílu eura. Nesouměrný vývoj ekonomik eurozóny může představovat riziko, které však může být výrazně sníženo, pokud se budeme důsledně řídit požadavky paktu stability na zdravé státní finance a nepřetržitou strukturální transformaci v členských státech.
Zároveň je důležité po deseti letech zhodnotit práci ECB; mohli bychom zlepšit dohled, transparentnost, rozhodovací procesy i mezinárodní roli eura. Výbor proto navrhuje, aby ECB představila nový návrh, který by zprůhlednil a zefektivnil proces rozhodování na pozadí rostoucí Euroskupiny. ECB by měla podávat zprávu o diskusích mezi členy Rady guvernérů, jestliže rozhodují o základní úrokové sazbě, aby zvýšila transparentnost a předvídatelnost. Její role jako vůdce Euroskupiny by měla být posílena, aby mohla rovněž lépe odrážet význam eura v mezinárodním kontextu.
Parlament dlouhou dobu považuje za velmi důležité, aby trh získával lepší informace o rozhodnutí ECB ohledně úrokové sazby a aby byly zveřejňovány zápisy a výsledky hlasování. To však ECB odmítla a zdůraznila, že by v rámci vedení ECB vznikaly národní rozdíly.
Pane Trichete, vyslechli jsme vaše názory a výbor nyní představuje pozměněný návrh. Vedení ECB musí poskytovat jasné informace po rozhodnutí týkajícího se úrokové sazby, to znamená, že musí sdělit, zda bylo výsledku dosaženo jednomyslně či zda bylo obtížné společného postoje dosáhnout. To by znamenalo důležitý krok směrem k zlepšení rozhovorů mezi trhem, námi politiky a ECB.
Inflace dosáhla rekordní výše a nyní se pohybuje okolo 4 %, což je o mnoho více než střednědobý inflační cíl stanovený na zhruba 2 %. Dolar i další měny proti euru významně oslabily, což opětovně vyvolalo diskusi o směnném kurzu. Rozšíření eurozóny dává měnové oblasti větší váhu, ale zároveň představuje několik problémů, protože se rozhodovací proces stává obtížnější a rozdíly v hospodářském vývoji mezi členy rostou.
Krize na hypotečním trhu ukázala, že finanční stabilita je celosvětové téma, protože krize se neomezují na jedinou zemi či region. Společné snahy Ústřední banky a Britské centrální banky zásadně přispěly k záchraně finančního systému, krizi však nevyřešily. To jasně ukázalo na potřebu lepší spolupráce centrálních bank a dalších institucí. Skutečnost, že ECB a Ústřední banka neúspěšně varovaly před podceňováním rizika vzniku krize na hypotečním trhu, dokazuje vrůstající zranitelnost světových finančních trhů. To je dobrý důvod, proč začít jednat, a Parlament tak mimo jiné již činí, například tím, že se řídí Lamfalussyho procesem, aby modernizoval evropskou strukturu dohledu.
Společná měnová politika a ECB budou v následujících letech čelit velikým problémům. Jsem přesvědčen, že vedoucí představitelé EU a ECB obstojí. Zároveň však musí všichni vedoucí přestavitelé EU pochopit, že cenová stabilita a dobrá finanční situace v zemi jsou základními pilíři růstu a nových pracovních míst. Stojí proto za zmínku, že francouzský prezident, v neposlední řadě ve své současné roli předsedy Rady, zpochybňuje cíle ECB pro stabilitu. Myslím si, že evropští představitelé by spíš měli v otevřeném dialogu s občany vysvětlit účely a cíle měnové politiky. Rostoucí ceny a kompenzační dorovnávání mezd jsou největšími nepřáteli prosperity.
Jean-Claude Trichet
prezident Evropské centrální banky. - (FR) Pane předsedo, pane zpravodaji, dámy a pánové, je mi ctí představit vám výroční zprávu ECB za rok 2007, jak je stanoveno Smlouvou. Naše vztahy výrazně přesahují Smlouvou stanovené povinnosti a Evropská centrální banka si úzkých vztahů s Parlamentem velmi váží.
Tento rok k vám hovořím již počtvrté. Moji kolegové z výkonné rady jsou rovněž v úzkém kontaktu s Evropským parlamentem, zejména v souvislosti s problematikou rozšiřování eurozóny, platebních systémů a desátého výročí Hospodářské a měnové unie.
(DE) Nejdříve vám stručně představím ekonomické trendy pro rozmezí let 2007 až 2008 a vysvětlím opatření měnové politiky přijatá ECB. Poté učiním pár poznámek k vašim názorům a návrhům, které jste přednesli ve svém návrhu usnesení o výroční zprávě o činnosti ECB v roce 2007.
prezident Evropské centrální banky. - (FR) V roce 2007 pracovala ECB v náročných podmínkách díky stoupajícím a nestabilním cenám zboží a od druhé poloviny roku 2007 díky zvýšené nejistotě založené na probíhající regulaci finančních trhů po celém světě, o které zpravodaj hovoří. I přes tento vývoj se ekonomika eurozóny v roce 2007 stále rozrůstá s ročním reálným HDP rostoucím o 2,7 %.
V první polovině roku 2008 reálný HDP stále mírně rostl, přestože profil za každé čtvrtletí pravděpodobně ukáže výraznou nestabilitu vycházející z dočasných faktorů, z části v souvislosti s počasím. Je proto důležité soustředit se při hodnocení vývoje růstu na střednědobé trendy.
Podíváme-li se do budoucna, po externí stránce by měl být růst v nových zemích stále velmi dramatický díky uspokojování zahraniční poptávky v eurozóně. Na domácí straně zůstane euro zdravé a eurozóna nebude trpět významnějšími výkyvy. Míra zaměstnanosti a účast pracovní síly v posledních letech významně stouply a míra nezaměstnanosti klesla na úroveň, které nedosáhla 25 let.
I tak zůstává nejistota ohledně těchto vyhlídek na růst velmi vysoká vzhledem k riziku poklesu zejména v souvislosti s neočekávaným růstem cen zboží, možným následným přesahům napětí na finančních trzích do reálné ekonomiky a rostoucím ochranářským tendencím.
Sledujeme-li vývoj cen, v roce 2007 byla inflace měřená na základě harmonizovaných indexů spotřebitelských cen v eurozóně 2,1 %, mírně nad vymezením cenové stability ECB. Na konci roku však obrovský nárůst cen ropy a potravin vyzdvihl inflaci na úroveň hodně nad 2 %. Od té doby inflace v eurozóně stále stoupá a následkem dalšího dramatického nárůstu cen zboží vystoupala až na úroveň okolo 4 % v polovině roku 2008. Při pohledu do budoucnosti inflace měřená harmonizovanými indexy spotřebitelských cen pravděpodobně po nějaký čas zůstane vysoko nad hranicí v souladu s cenovou stabilitou a snižovat se bude jen postupně v roce 2009.
Ohrožení cenové stability ve střednědobém horizontu zůstává samozřejmě vysoké v roce 2007 a v posledních měsících se zvyšuje. Toto ohrožení představuje zejména možný další nárůst cen zboží a neočekávaný růst nepřímých daní a úředně stanovených cen. Rada guvernérů je navíc naprosto přesvědčena, že stanovení výše cen a mezd by mohlo přispět k inflačnímu tlaku díky obrovským sekundárním účinkům. První známky se již v některých oblastech eurozóny objevují. V této souvislosti jsou pak schémata valorizace nominálních mezd předmětem znepokojení a měli bychom se jim vyhnout.
Stejně jako v roce 2007 měnová analýza v první polovině roku 2008 potvrdila převahu zvýšeného ohrožení cenové stability ve střednědobém a dlouhodobém horizontu. V souladu s naší měnovou strategií docházíme k závěru, že soustavná podpora měnového a úvěrového rozmachu v eurozóně za posledních několik let významně ohrozila cenovou stabilitu.
Abychom udrželi převažující pozitivní stránky cenové stability ve střednědobém horizontu, Rada guvernérů poopravila v březnu a červnu 2007 přístup k měnové politice. Po období plném nejistot vycházejících z regulace finančních trhů stanovila v červenci 2008 Rada guvernérů minimální úrokovou sazbu pro hlavní finanční operace Eurosystému na 4,25 %. Tento krok vystihuje silné odhodlání Rady guvernérů zabránit sekundárním účinkům a udržet dlouhodobá očekávání spojená s inflací pevně v souladu s cenovou stabilitou. Toto je příspěvek měnové politiky ECB k zachování kupní síly ve střednědobém horizontu a podpoře udržitelného rozvoje a zaměstnanosti v eurozóně.
Na základě rozhodnutí z minulého týdne zvýšit sazby bude dle současného zhodnocení Rady guvernérů přístup k měnové politice přínosem při dosahování cenové stability ve střednědobém horizontu. Budeme i nadále velmi pečlivě sledovat veškerý vývoj v následujícím období.
V návrhu usnesení zmiňujete mnoho závažných témat týkajících se ECB. Rád bych vás ujistil, že pečlivě zvážíme tyto poznámky i veškeré poznámky, které jsou v usnesení, a podle toho podáme zprávu.
Dovolte mi jen velmi stručně rozvést některé z těchto bodů. K tématu strategie měnové politiky bych rád uvítal pozitivní zhodnocení učiněné Hospodářským a měnovým výborem. Tento rámec stojící na dvou pilířích zajišťuje, že v rozhodovacím procesu měnové politiky jsou veškeré informace týkající se zhodnocení rizik pro cenovou stabilitu brány v potaz.
V roce 2007 zahájila v rámci celého Eurosystému Rada guvernérů program výzkumu, aby více posílila svou měnovou analýzu, jak je to také zmíněno v návrhu usnesení, s cílem pokračovat ve zlepšování analytické infrastruktury ECB.
Co se týče tématu transparentnosti, velmi rád bych také uvítal, pokud by výbor uznal, že zveřejňování zápisů z jednání Rady guvernérů není příliš vhodné. Takové opatření by příliš nasměrovalo pozornost k jednotlivým stanoviskům, přičemž v eurozóně patnácti a velmi brzy šestnácti států je důležité stanovisko na základě společného rozhodnutí navzájem si blízkých členů Rady guvernérů. Mohlo by to rovněž vést k nátlaku na tyto členy, aby se při přijímání rozhodnutí týkajících se měnové politiky zřekli svého náhledu na eurozónu.
Jak již bylo dříve při mnoha příležitostech zdůrazněno, považuji úvodní prohlášení, které sděluji jménem Rady guvernérů na měsíční tiskové konferenci, za obdobu toho, co jiné centrální banky nazývají "souhrnným zápisem." Společně s následným zasedáním typu dotaz-odpověď představuje úvodní prohlášení v reálném čase souhrnný přehled ze současného pohledu Rady guvernérů na měnovou politiku. Tento komunikační nástroj nám výborně posloužil při směřování očekávání finančního trhu.
Co se týká fiskální politiky, zastává ECB názor, že se všichni členové musí zcela řídit Paktem stability a růstu. Opětovný růst podílu úhrnného fiskálního schodku v eurozóně se promítá do roku 2008. Existuje reálné nebezpečí, že některé státy nedodrží preventivní ustanovení Paktu stability a růstu. Věříme, že dosažení rozumné a udržitelné výše rozpočtu a následné volné fungování automatických stabilizátorů představují tu nejlepší podporu, pomocí které může fiskální politika napomoci makroekonomické stabilitě.
Návrh usnesení rovněž zmiňuje rizika způsobená ekonomickými rozdíly napříč státy eurozóny, která do určité míry odrážejí strukturální strnulost či nevhodnou státní politiku. Je samozřejmé, že ekonomické rozdíly mezi státy eurozóny nemohou být vypořádány měnovou politikou.
Abychom se vyhnuli zdlouhavému období pomalého růstu a vysoké nezaměstnanosti nebo přehřívání, v situacích, kdy státy reagují na nepravidelné otřesy, by měly být na národní úrovni provedeny reformy vedoucí k posílení odolnosti proti těmto otřesům. Patří sem vhodně navržené strukturální reformy k posílení hospodářské soutěže, zvýšení produktivity a podpoře pružnosti pracovního trhu.
Dovolte mi znovu zdůraznit, že velmi důležitá je přehledná kontrola vývoje národní konkurenceschopnosti - včetně nákladů na jednotku pracovní síly - a kompenzace minulého snížení konkurenceschopnosti, což je velmi obtížné. V tomto směru podporujeme požadavek Parlamentu na rozumnou mzdovou a cenovou politiku.
Dovolte mi nyní, abych se věnoval tématům, která vyvstala na základě regulace finančních trhů usilující o krizový management a ochranu před krizemi a která se často v analýze Parlamentu objevují.
V souvislosti se zamezením krizí regulace trhu zdůrazňuje témata pro dohlížitele i pro centrální banky. Dohlížitelé by se měli dále snažit posilovat spolupráci a výměnu informací na mezinárodní úrovni. Je nezbytné i nadále využívat potenciál Lamfalussyho rámce. Rada ECOFIN schválila za tímto účelem určitá opatření a pozornost by se nyní měla zaměřit na dosahování těchto cílů.
Z našeho pohledu neposkytla regulace trhu jediný přesvědčivý důkaz o důkladném zrevidování současného rámce dohledu například prostřednictvím ustanovení nového orgánu pro dohled v EU. Centrální banky, včetně ECB, musí být do značné míry výkonné při odhalovaní slabých míst a rizik pro finanční systém, které se s vypuknutím nepokojů objevily. Nebudu to dále rozvíjet.
Hledáme-li lekci z krizového managementu, hlavní problém, který se během nepokojů objevil, se týká hladkého přesunu informací mezi centrálními bankami a dohlížiteli během počínající krize. Centrální banky mohou potřebovat informace dohlížitele, aby mohly efektivně plnit svou funkci v krizovém managementu. To se týká jak Eurosystému, tak všech centrálních bank. I dohlížitelé mohou mít prospěch z informací bank. ECB proto velmi podporuje zamýšlené posílení právního základu EU o výměně informací mezi centrálními bankami a dohlížiteli.
Závěrem mi dovolte učinit několik poznámek ohledně integrace platebních systémů v Evropě. S uspokojením v návrhu usnesení nacházíme kladné zhodnocení systémů SEPA a TARGET2. V souvislosti s iniciativou Eurosystému ohledně systému TARGET2-Securities Rada guvernérů v následujících týdnech rozhodne o pokračování projektu T2-S. Je důležité zmínit, že všichni hlavní CSD se k naší iniciativě vyjádřili kladně.
Jean-Claude Juncker
předseda Euroskupiny a člen Evropské rady - (FR) Pane předsedo, pane zpravodaji, dámy a pánové, nejdříve bych chtěl vzdát hold našemu zpravodaji za skvělou úroveň jeho práce. Je to skvělá zpráva, která obsahuje veškeré důležité body.
Z práce vašeho výboru a ze zprávy vašeho zpravodaje s potěšením zjišťuji, že názory vašeho Parlamentu se velice shodují s názory mnohokrát vyjádřenými Euroskupinou, jíž mám tu čest být předsedou. Tato shoda, toto obrovské sblížení, se týká zejména názorů na činnost Evropské centrální banky, která je jako vždy zahrnuta chválou vašeho Parlamentu a vlád, které zde zastupuji.
Tato poznámka má velký význam především s ohledem na nejrůznější kritiky zaměřené na Centrální banku během posledních týdnů a měsíců, kdy je potřeba všech zbraní proti finanční krizi, která vtrhla do celého světa. Původně byla kritizována za přílišnou aktivitu, avšak později byla Evropská centrální banka svědkem toho, kdy všechny ostatní měnové orgány přijaly její opatření a postupy.
Souhlasíme rovněž se zpravodajem, když na nás, Euroskupinu, Radu ECOFIN celkově a naši banku naléhá, abychom vyvodili příslušné finanční závěry z krize, kterou procházíme, zejména v souvislosti se sledováním trhů a transparentností, tedy s jevy, které bychom měli vsadit do našich stávajících mechanismů.
Boj proti inflaci je hlavní příčinou znepokojení našich spoluobčanů. V současnosti veškeré průzkumy ukazují, že lidé se stále obávají ztráty kupní síly. A proto má banka právo i povinnost zajistit cenovou stabilitu, cíl stanovený pro Centrální banku podepsáním Maastrichtské smlouvy.
Dodal bych, že bychom se neměli přiklánět k jednoduché představě, že Centrální banka jako měnová instituce představuje jediný orgán zodpovědný za cenovou stabilitu a boj proti inflaci. Inflace a boj s ní je rovněž téma a závazek pro vlády eurozóny. Tím, že doplňují měnovou politiku prováděnou Centrální bankou, musí i ony zavést rozumnou politiku schopnou podporovat cenovou stabilitu.
A tak evropské vlády nejdříve vynaložily v souvislosti s potřebnou mzdovou regulací veškerou snahu na to, aby se mzdy ani veřejný sektor nevymkly kontrole. Jsme tedy naprosto odhodláni učinit vše pro to, abychom se vyhnuli zbytečnému nárůstu nepřímých daní, DPH i spotřební daně. Pevně jsme se zavázali k tomu, že učiníme vše, co bude v našich silách, abychom zamezili nárůstu cen za hranice zdravého rozumu.
Nikdo nemůže hovořit o inflaci a cenové stabilitě, aniž by zmínil nezávislost Centrální banky, stejně jako tak učinil i váš zpravodaj ve své písemné i ústní zprávě.
Chtěl jsem ještě jednou zmínit, že nezávislost Centrální banky je základní zásadou Hospodářské a měnové unie, že nezávislost Centrální banky je zakotvena ve smlouvě, na které Hospodářská a měnová unie stojí, že během práce směřující k ústavní smlouvě a následné Lisabonské reformní smlouvě žádná vláda nenavrhla ani nejmenší změnu v celkové působnosti Centrální banky v souvislosti s cenovou stabilitou. Myslím si proto, že jednoho dne budeme muset ukončit neplodnou a bezcílnou diskusi, která vůbec neodráží skutečný stav věcí. Neznamená to, že nemůžeme Centrální banku kritizovat a poskytovat jí rady pro její chvályhodnou činnost, ale narušování její nezávislosti je zcela nemyslitelné.
Na druhou stranu bych rád řekl, že nesmíme měnovou politiku zatížit přílišnou odpovědností. Smlouva přikazuje Centrální bance dodržovat cenovou stabilitu. Nesmíme jí k povinnostem přidávat mnoho dalších ekonomických úkolů, ale musíme se řídit pravidlem soudržnosti, které nám zakazuje přimět banku, aby se zabývala příliš mnoha politickými cíli. Má nástroj pro svou činnost, zejména měnovou politiku, pracuje důstojně a s odhodláním.
Co se týče devizové politiky, zaznamenal jsem ve zprávě pana Schmidta menší nejednoznačnost v místech, kde vzbuzuje dojem, že devizová politika je jediným, možná i výlučným, oborem, kterým se Centrální banka zabývá. Docela mě těší, že Centrální banka hraje vedoucí roli ve všech oblastech týkajících se deviz, ale i tak bych rád nasměroval pozornost na ustanovení Smlouvy, která v oblasti devizové politiky připisují podíl na moci bance i vládám. Co se dále týče devizové a měnové politiky a strukturální politiky, jsme právě svědky plodných rozhovorů s bankou, ke kterým všichni přispívají.
V návaznosti na tyto pravidelné rozhovory jsme pak s panem Trichetem jeli loni v listopadu do Číny, abychom s tamními úřady hovořili o devizové politice, a hodláme tak znovu učinit ve druhé polovině tohoto roku.
Menší nejednoznačnosti, které jsem ve zprávě vašeho výboru postřehl, se vztahují k vnějšímu působení eurozóny. V rozporu s tím, co uvádí zpráva, Centrální banka není zodpovědná výhradně za kroky k posilování mezinárodní role eurozóny. To je další oblast, ve které jsou pravomoci sdíleny.
Thomas Mann
jménem skupiny PPE-DE. - (FR) Vítám zde dva Jean-Claudy, prezidenta Tricheta a předsedu Junckera!
(DE) Dne 2. června jsme byli svědky veliké oslavy ve Frankfurtu nad Mohanem, městě, kde byla představena německá marka i euro, na počest desátého výročí evropské Hospodářské a měnové unie. Díky ECB se euro stalo mezinárodně uznávanou měnou a cenová stabilita byla po celou dobu hlavním cílem. Bylo pochopitelné, že ECB použila svou nejúčinnější zbraň pro ovlivnění základní sazby, kterou zvýšila o čtvrtinu procenta. Cílem bylo a je zamezit nebezpečí inflace vyvolanému narůstajícími cenami bydlení a vzrůstajícími cenami benzínu a nafty.
Tentokrát ECB oznámila opatření týdny dopředu. Na jaře jednala jinak: rozsáhlá účinná opatření během několika hodin. Zpráva pana Schmidta - vynikající zpráva, na které jsme společně pracovali - tuto skutečnost velmi vítá. Ve druhé polovině roku 2007 se zhroutil trh s nemovitostmi. Během krize na trhu s rizikovými hypotékami pro méně bonitní klienty se banky a pojišťovny, které příliš spekulovaly, dostaly do potíží. ECB ihned zpřístupnila odpovídající fondy, čímž zabránila mezinárodnímu kolapsu.
Tato rychlost a efektivita jsou důkazem energického činu, který se zakládá na obratnosti a větší důvěře ve vaši instituci. Myslím, že rozhodnutí ECB jsou celkově transparentní a vycházejí z dobrého přenosu informací a jasně stanovených cílů. V rámci měnového dialogu ECB pravidelně podává našemu Hospodářskému a měnovému výboru zprávu o finančních politických rozhodnutích.
Podle mého názoru nemá příliš velký smysl zveřejňovat zápisy ze schůzí Rady, jak je často vyžadováno. Musíme zabránit národním vlivům. Vyžadujeme naprostou nezávislost. Pane předsedo, my poslanci máme obvykle mnoho příležitostí ke kritice. Dnes bych rád vyjádřil pochvalu za vyřčená slova, s obchodem a občany v dobrých rukou, jedné pana Tricheta a vaší banky ve Frankfurtu nad Mohanem a druhé samozřejmě skvělého pana Jean-Claude Junckera.
Manuel António dos Santos
jménem skupiny PSE. - (PT) Pane předsedo, pane Junckere, pane Trichete, nejdříve bych rád řekl, že hlavním cílem této zprávy bylo analyzovat činnost Evropské centrální banky za rok 2007. Diskuse v Měnovém výboru však samozřejmě nemohla selhat při analyzování budoucích výzev pro měnovou politiku Evropské unie a její pravidla.
S ohledem na pravomoci Evropské centrální banky (ECB), jak jsou stanoveny smlouvami, musíme rozpoznat hodnotu její práce za rok 2007. Přestože se nedokázala vyhnout měnovým nepokojům a následné krizi hospodářského růstu, kterou právě procházíme, dokázala zmírnit mnoho pro současný stav negativních důsledků. Myslím si, že hlavním problémem zůstává otázka, zda nám současné politické nástroje Evropské unie umožní zcela překonat závažnou krizi ve světovém hospodářství a její důsledky pro Evropu.
Krize nemusí nutně znamenat pohromu. Můžeme však jen zabránit tomu, aby krize přešla v katastrofu, pokud máme správnou vizi budoucnosti, nezatíženou zastaralými názory a zamířenou na podstatu nového jevu, se kterým se musíme potýkat a který musíme překonat. Je nepřípustné hájit nesouhlas silou a my musíme napomoci politické diskusi vytvořením návrhů, které se snaží současnou situaci změnit.
Zpráva pana Schmidta představuje v určitých směrech kroky vpřed: zlepšit spolupráci mezi centrálními bankami a regulačními orgány v boji za urovnání finanční deregulace a regulace; vytvořit rámec pro roli ECB jako finančního managera, zlepšit koordinaci ekonomické politiky Euroskupiny, Komise a ECB; zvýšit průhlednost rozhodovacího procesu; a především poskytovat informace, které umožní veřejnosti pochopit opatření ECB; podpořit strukturální reformu vedení banky; s největší opatrností řídit úrokové sazby; vyhnout se spekulativním zásahům a nepřiměřeným slevám na trhu, aby nebyla ohrožena investiční politika, tvorba pracovních míst, strukturální reforma a hospodářský růst. Nezávisle na všech těchto skutečnostech, kterých je i tak dost, potřebujeme rovněž pochopit, že čelíme těžké hospodářské a sociální krizi, jejíž rozsah ještě neznáme. Víme však, že, než bude lépe, bude ještě mnohem hůř.
Neděláme si žádné iluze, že opatření, která máme k dispozici, dokáží vyřešit současné problémy. Pochopit správně stav věcí neznamená kapitulovat, ale prokázat zdravý rozum. Nacházíme se zřejmě na prahu hledání politických řešení pro naše problémy. To zcela jistě neznamená konec světa a ještě méně konec dějin. Můžeme jen ECB požádat o spolupráci, schopnosti, průhlednost a pružnost v souvislosti s její pravomocí a zároveň požádat o nepřekračování této pravomoci za žádných okolností.
Wolf Klinz
jménem skupiny ALDE. - (DE) Pane předsedo, pane Trichete a pane Junckere, dámy a pánové, chtěl bych pochválit předchozího řečníka. ECB skutečně jednala okamžitě a vhodným způsobem již na počátku finanční krize a bez této její rozhodnosti by krize byla pravděpodobně mnohem horší. Není ještě překonána, ale díky své ráznosti banka ukázala nejen svou důvěryhodnost, ale poskytla i určitý vzor pro činnost schopné centrální banky a stala se příkladem pro ostatní centrální banky.
Obávám se však, že Centrální banka má stále nejhorší období před sebou. Příštích osmnáct měsíců bude skutečně rozhodující zkouškou, zda si banka dokáže udržet svou důvěryhodnost. Doufám, že ano. Jsme svědky rychle rostoucích cen ropy a surovin, narůstajících cen potravin a inflace. Pan Trichet hovořil o 4 % v eurozóně. V mnoha členských státech je to však ve skutečnosti 6 % a euro je neuvěřitelně silné.
Riziko stagflace je proto velmi vysoké. Potřebujeme jistotu, že skutečně dokážeme toto riziko odvrátit již v zárodku. Proto za těchto okolností vítám skutečnost, že Centrální banka minulý týden obstála se svými rozhodnutími týkajícími se úroků. Boj s inflací určitě je a stále bude naším hlavním úkolem.
Když Německo kdysi procházelo obdobím stagnace, kancléř Schmidt řekl, že 5% inflace je pro něho lepší než 5% nezaměstnanost. Byl proto zásadně proti Německé centrální bance. Ukázalo se, že politika centrální banky bojovat s inflací okamžitě a rozhodně byla ta správná. Německo se zotavilo ze stagflace rychleji než většina ostatních zemí.
Nemohu Centrální bance radit. Ví lépe než kdokoli jiný, co má dělat. Mám tři přání. Dvě z nich se již pomalu plní. Rád bych byl svědkem rozhovorů mezi Centrální bankou a Euroskupinou a pan Juncker, předseda Euroskupiny, proto podniká potřebné kroky. Věřím, že se tak již děje. Rád bych byl svědkem užší spolupráce nejen mezi centrálními bankami, ale také mezi centrálními bankami a dozorčími orgány. To je také otázka blízké budoucnosti.
A nakonec, zde však bohužel od pana Tricheta dostávám zápornou odpověď, rád bych, abychom dostávali více informací o rozhodovacím procesu. Nechceme znát jména, ale chceme vědět, zda rozhodnutí proběhlo těsnou či převažující většinou a zda byla potřeba rozsáhlá diskuze.
Claude Turmes
jménem skupiny Verts/ALE. - (FR) Pane předsedo, nejsem odborník na měnové záležitosti, ale snažím se pochopit, co leží za současnou energetickou a potravinovou krizí; a docházím k závěru, že právě vstupujeme do nové éry.
Vstupujeme do nové éry, ve které jsou zdroje na planetě omezené. Proč? Protože žijeme v převládajícím ekonomickém modelu z dvacátého století, který byl navržen a používán miliardou občanů střední třídy v Evropě, Spojených státech, Japonsku a vybranými skupinami jinde ve světě. To byl svět dvacátého století.
Svět 21. století je místem, kde budou stovky milionů příslušníků střední třídy v Číně, Indii, Indonésii, Jižní Africe, Nigérii, Mexiku, Brazílii a dalších zemích. Proto má náš současný převládající ekonomický model systémovou chybu. Systém nebere vůbec v úvahu skutečnost, že zdroje jsou omezené. Kde budeme získávat ryby, když Číňané jich jedí stejně tolik jako Japonci? Kde budeme získávat ropu, když Indové řídí vozy Tata? Kde budeme získávat uhlí pro naše ocelárny, když se rozvíjející se země vyvíjejí v souladu se stávajícími technologiemi? Tato krize má kořeny velmi hluboko.
Mám proto tři konkrétní otázky. Zaprvé, spekulace. Spekulace samozřejmě nepředstavuje hnutí prostých lidí, ale co se musí udělat pro občany, kteří jsou zatíženi stoupajícími cenami, zatímco akcionáři firem Total a Eon a další spekulanti klesají pod tíhou zisků? Pane Junckere, zmínil jste myšlenku spekulativní daně. Pokročila již tato myšlenka do nějaké další fáze, protože já jsem přesvědčen, že občané žádají nás, politiky, abychom podnikli nějaké kroky?
Má druhá otázka: Co se dá učinit okamžitě, aby evropské hospodářství bylo více nezávislé, zejména na dovozu ropy a zemního plynu a jejich cenách? Nemůžeme zvážit program velkých investic s pomocí Evropské investiční banky na modernizaci budov, veřejné dopravy a také například zavést elektromotory a jiné systémy do malých a středně velkých podniků? Myslím si, že je to jediná cesta, jak snížit spotřebu, vzhledem k tomu, že neurčujeme ceny.
Má třetí otázka se týká systému indexace mezd. Pane Trichete, vy i já vyděláváme dost na to, aby nás ceny energií a potravin příliš nezasáhly. Vyděláváte nepochybně víc než já, ale zároveň tvrdíte, že státní systém indexace, který je používán zde v Lucembursku a Belgii, by měl být zrušen. Pane Junckere, není toto jediný způsob, jak občané mohou získat mimořádný příjem v momentě, kdy ceny stoupají? Dost dobře nerozumím, proč jste tak ostře proti systémům indexace.
Johannes Blokland
jménem skupiny IND/DEM. - (NL) Děkuji, pane předsedo. Vítám vás, pane Trichete, prezidente Evropské centrální banky, a pane Junckere.
Nejdříve bych rád poblahopřál panu Trichetovi k výroční zprávě, kterou právě představil. Situace pro eurozónu nevypadá příznivě, nedělejme kolem toho velké drahoty. Obávám se, že v následujících letech se mnoho pochybností, které doprovázely zavedení eura, ukáže jako oprávněných. Po několika letech prosperity bychom nyní měli vidět, zda Evropská centrální banka dokáže udržet nízkou inflaci.
Eurozóna má jednotnou měnovou politiku, ale každá ze šestnácti zemí má svou vlastní hospodářskou politiku. Šestnáct zemí, každá má vlastní harmonizované indexy spotřebitelských cen a svou politiku na podporu zaměstnanosti. Při inflaci v eurozóně 4 % znamená poslední navýšení Evropské centrální banky, že skutečná úroková míra je 0,25 %. Tato míra však není dostatečná pro odvrácení inflace a hrozby recese v jednotlivých členských státech.
Dokáže pan Trichet odhadnout, nakolik budou dostupné nástroje přiměřené v následujících letech?
Sergej Kozlík
(SK) Podporuji názor, že zavedení eura, postupné rozšiřování eurozóny a provádění odpovídající hospodářské politiky společně s obezřetným přístupem Evropské centrální banky vedly k současnému poměrně stabilnímu vývoji v zemích Evropské unie.
Je rovněž nesporné, že díky rychlému nárůstu mnoha různých operací na finančních trzích se tyto operace stávají méně transparentní. To pak vyvolává rostoucí nebezpečí poškození nejen organizací spotřebitelů či dodavatelů, ale i hospodářství celých států. Proto je nutné v EU vymezit širší rámec pro finanční dozor a více do něj zapojit Evropskou centrální banku, aby mohla řešit jakékoli problémy týkající se finančního systému.
Souhlasím se zpravodajem, panem Schmidtem, že větší spolupráce mezi centrálními bankami a státními dozorčími orgány bude nevyhnutelná. Cílem je udržovat stabilitu na finančních trzích, nesmíme zapomínat zejména na stále se zvyšující integraci finančních systémů. V této době pravidla, která platí v ekologii, platí i na finančních trzích. Bez účasti dalších velkých hráčů, jako jsou USA, Rusko, Japonsko, Čína, Indie a další, nemůžeme nikdy na celosvětové úrovni dosáhnout uspokojivého výsledku.
José Manuel García-Margallo y Marfil
(ES) Pane předsedo, pan Trichet a pan Juncker, prezident Evropské centrální banky a předseda Euroskupiny, se shodují, že po dobu deseti let panuje vzájemná shoda ohledně rolí různých druhů politiky. Centrální banka a měnová politika jsou zodpovědné za zajišťování cenové stability, veřejné finance musí být vyrovnány ve střednědobém horizontu a další politiky musí zajistit ekonomický růst a růst zaměstnanosti.
Když se nedaří, začneme tento model zpochybňovat. Začneme naše vlastní úkoly klást na bedra evropských institucí. Někteří lidé svalují vinu na pana Tricheta, jiní obviňují pana Junckera. Pokud jde vše od desíti k pěti, bude to pan Pöttering, kdo to nakonec zavinil.
V této chvíli je proto myslím důležité - a pan Trichet nás vede správným směrem - ubírat se touto cestou a zachovat tento model, který nám umožnil dojít tak daleko.
Rád bych ještě dodal pár slov k cenám. Je pravda, jak zmiňuje pan Juncker, že my všichni jsme zodpovědní za tuto záležitost a že vlády musí podniknout nějaké kroky; tuto záležitost musíme přezkoumat, pokud se chceme zabývat pružností trhu, když pracujeme na následné lisabonské strategii.
V jedné záležitosti by se však Centrální banka měla vedení ujmout. Občané říkají - nemám teď přesná čísla - že do určité míry vychází nárůst cen z finančních spekulací; přesun peněz z trhu s rizikovými hypotékami pro méně bonitní klienty a trhu s proměnlivou úrokovou sazbou do budoucích trhů je za tento stav částečně odpovědný a my v této souvislosti budeme muset něco udělat.
Co se týče kompetence a složení jednotlivých orgánů, souhlasím se zpravodajem, panem Schmidtem, že teď nejspíš není vhodná doba na zveřejňování celého zápisu. Myslím si však, že by bylo dobré zveřejňovat stručný obsah zápisu, a rovněž považuji za velmi důležité, aby Centrální banka zmiňovala váhu, kterou při rozhodování přikládá dvěma pilířům, na kterých strategie stojí, aby zvýšila transparentnost a informovanost trhu.
Myslím si také, že zvýšený ekonomický dozor by potřeboval protipól, vyvážení: není to však vina pana Tricheta. Je naše vina, že stále není přijata Lisabonská smlouva, což je skutečnost, která by měla být napravena.
Pervenche Berès
(FR) Pane předsedo, pane Trichete, pane Junckere, nejprve bych ráda poděkovala našemu zpravodaji za jeho skvělou práci. Myslím, že na základě příspěvků je nyní situace jasná; sdělení je možná poněkud nepřesné, ale jsem přesvědčena, že obsahuje užitečné body.
Pane Trichete, na všechny učinily dojem vaše projevy v létě roku 2007. Oceňujeme skutečnost, že jste Hospodářskému a měnovému výboru okamžitě podal zprávu. Nyní jste však zvýšili sazby v situaci, kdy jsme všichni přesvědčeni, že krize ještě není za námi a že špatné zprávy, včetně zpráv z hlavních evropských bank, teprve přijdou.
Při setkání v prosinci loňského roku jste nám řekl, že v roce 2008 očekáváte 3% inflaci a následné zklidnění. Nyní je inflace 4% a vy nám říkáte, že jste prostě zvýšili sazby o čtvrtinu bodu. Pokud je vaší strategií zůstat opatrný ohledně cenové stability, budete i s dováženou inflací schopný vytrvat v krátkodobém a střednědobém horizontu s riziky pro růst a zaměstnanost, kterých jsme si vědomi?
Zdá se mi, že skutečnost, na kterou odkazoval pan Turmes a kterou bychom mohli popsat jako vstup Evropské unie do druhé fáze globalizace, nás vede k přehodnocení nástrojů, které máme k dispozici pro přístup k první fázi globalizace. Tato první fáze upřednostňovala cenovou stabilitu a přinejmenším snižování cen spotřebitelského zboží zejména v souvislosti s relokací.
V této nové fázi nyní hovoříme o rovnováze a novém modelu, kde jsou dříve se rozvíjející státy již plně zavedeny v jejich přístupu k surovinám a ovlivňování cen, čehož jsme si vědomi.
Není proto za těchto okolností - a své poznámky směřuji k panu Trichetovi i panu Junckerovi, protože pan Juncker správně směřuje pozornost k pravomocem Euroskupiny a Rady ECOFIN v této oblasti, nikdy však nepřijdou do tohoto výboru či do Parlamentu - zásadním tématem devizový kurz, nákup dodávek ropy v eurech a schopnost Evropské unie, zejména eurozóny, hovořit jednohlasně, abychom deset let po zavedení eura mohli alespoň přispět ke sjednoceným a zodpovědným rozhovorům mezi hlavními světovými měnami, abychom zajistili pro náš růst nejlepší směnný kurz?
Margarita Starkevičiūt
(LT) Dovolte mi poukázat na to, že se během svého funkčního období Evropská centrální banka díky své skvělé práci vypracovala z pozice "jedné z mnoha" centrálních bank ve světě na pozici světového lídra v centrálním bankovnictví. Dnes čelí novým problémům při upevňování své stále důležitější role v globalizovaném světě.
Byli bychom rádi, aby banka posílila svou roli při vytváření prognóz a řízení makroekonomiky a finanční stability, protože, vzhledem k tomu, že většina krizí dnes začíná ve třetích zemích, by bylo vhodné říci, že Evropská centrální banka selhala při poskytování správné prognózy ohledně rozsahu krize a jejích možných důsledků. Co se dá dělat pro zlepšení tohoto stavu? Nejdříve bych zmínila hlubší spolupráci mezi hospodářskou a měnovou politikou. Třetí svět nyní vstupuje do fáze uvolňování cen, což je pro mě jako zástupkyni Litvy téma velmi blízké. Toto období by mohlo trvat déle a Evropa by pak byla ohledně cen vystavena obrovskému tlaku. Tento tlak by však mohl být překonán díky naší měnové politice, která by pro naše hospodářství byla více namáhavá. Eventuálně bychom mohli rozvojovým zemím nabídnout pomoc se stabilizací jejich příjmové politiky a cen. To by mohlo probíhat prostřednictvím většího zapojení Měnového fondu a komunikace se Světovou bankou. To je jeden možný nástroj, který by mohl zamezit inflaci v rozvojových zemích a zároveň ulevit Světové bance od obtíží spojených s regulací měnové politiky.
Znepokojuje mne ještě jedna věc, a to evropský systém zúčtování. I přes značný přínos Evropské centrální banky k zavádění systémů SEPA a vývoji systému TARGET2-Securities je problém mnohem složitější.
Ryszard Czarnecki
(PL) Pane předsedo, výroční zpráva Evropské centrální banky, jak se zdá, nehovoří o jisté tendenci, která se v posledních letech objevila. Zatímco dosud bylo možné říci, že Evropská banka ve Frankfurtu je skutečně nezávislá, v poslední době vídáme snahy velkých států Evropské unie vyvíjet na ECB tlak a ovlivňovat její rozhodnutí.
Toto je znepokojující trend, protože v praxi to znamená, že Evropská unie je rozdělena na státy, které jsou si rovné, a státy, které jsou si rovnější. To by mohlo mít za následek dvojí metr. Státy jako Francie nebo Německo smějí vyvíjet tlak na ECB, ale jakmile se jedná o státy malé, zásada nezávislosti Evropské centrální banky na všech vládách členských států Evropské unie je velmi přísně dodržována. Zmiňuji tento problém, protože tento vývoj je velmi znepokojující.
Závěrem bych rád zmínil, že nikdo nemůže tvrdit, že Evropa má vhodný a stabilní finanční systém. Ten je teprve v procesu vývoje. Pro ilustraci uvádím paradoxní příklad Londýna, který je nejdůležitějším finančním centrem Evropské unie, i přesto, že je hlavním městem země, která nepatří do eurozóny.
Luca Romagnoli
(IT) Pane předsedo, dámy a pánové, eurozónu sužují ceny energií, které ani ECB, ani unie, ani vlády nemohou určovat. Německý ministr financí Peer Steinbrück vám to řekl, pane Trichete, a ECB poté oznámila, že hodlá podporovat banky, které se dostaly do potíží. Rád bych věděl, kdy ECB oznámí, že chce podpořit ty občany, kteří nedokáží vyjít s penězi do konce měsíce, tím, že sníží hodnotu peněz a přinutí banky, aby stanovily hypoteční úroky na mnohem nižší úroveň, než na jaké jsou nyní?
Zachování růstu je mnohem důležitější než udržování silné měny. To je politika dolaru, ke které ECB neuvádí faktickou odpověď. Pan Schmidt chce posílit roli a pravomoci ECB, ale já jsem na straně těch, kteří pokračují ve zpochybňování nezávislosti ECB. Zavedení eura přineslo bezpochyby mnoho výhod: některé z výhod citovaných panem Schmidtem jsou nepopiratelné, ale nepadla ani zmínka o nepříznivých vlivech na každého občana eurozóny, kterého sužuje skutečná inflace, která je mnohem vyšší, než uvádějí oficiální čísla, jako důsledek obecně rozšířené spekulace, která doprovázela zavedení měny a kterou se ECB a další instituce příliš nesnažily regulovat.
Jak píše pan Schmidt, ECB odvozuje to, jak je veřejností přijímána, ze skutečnosti, že podporuje cíle jako cenová stabilita a hospodářský růst, a z toho důvodu považuje transparentnost za méně důležitou; navrhuje rovněž, abychom opustili princip rovnosti členských států, a rád by vložil více moci do rukou Výkonného výboru. Pan Schmidt se obává, že vlády budou ve skutečnosti vyvíjet nátlak na prezidenta příslušné centrální banky, jinými slovy, obává se, že politika opět zvítězí nad financemi. Věřím, že opak bude pravdou.
Pane Schmidte, pane Trichete, s těmito návrhy nemohu vůbec souhlasit.
Gay Mitchell
Pane předsedo, rád bych poděkoval panu Schmidtovi za velmi dobrou zprávu.
Na začátku bych rád zmínil, že některé členské státy se nacházejí v recesi nebo na jejím pokraji, a my si musíme položit otázku, co je nejdůležitější věcí, kterou můžeme za těchto okolností udělat. Věřím, že nejdůležitější věcí, kterou za těchto okolností můžeme udělat, je chránit pracovní místa a podporovat jejich vznik. Podívejme se na situaci v letech 1990 až 1998, kdy v dnešní eurozóně vzniklo 5 milionů nových pracovních míst. Ale během deseti let od roku 1998 do roku 2008, kdy bylo zavedeno euro a pan Trichet a jeho předchůdci uplatňovali svou politiku, vzniklo dokonce skoro 16 milionů pracovních míst.
Musíme o tom proto přemýšlet. Je to příběh se šťastným koncem a musíme vzít na vědomí, jak svou politikou přispěla Centrální banka. Musíme vyjádřit uznání, které si zaslouží.
Je však tento příběh na prodej? Důvody úspěchu spočívají hlavně v nízkých úrokových sazbách, ale i na nízké inflaci, a já jsem přesvědčen, že neustále opakovaná slova pana Tricheta jsou pravdivá.
Potřebujeme však soustavný nárůst úrokových sazeb? Je na čase vše důkladně prověřit. Současné ekonomické podmínky vyžadují umírněnou a rozumnou činnost. Proto máme nezávislou Centrální banku.
Rád bych hovořil také o silném euru. To má negativní vliv na vyvážející ekonomiky. Směnný kurz eura k dolaru a libře se nezmírňuje a pravděpodobně se nebude zmírňovat ani při rozdílných amerických a evropských sazbách. Růst sazeb při boji s inflací může představovat další nebezpečí pro směnný kurz eura a omezit potenciál hospodářského růstu v ekonomicky nestabilním období.
Ve zbývajícím čase mi dovolte říci, že minulý rok jsem byl zpravodajem výroční zprávy o činnosti ECB a zdůraznil jsem, že je vydáno 223 miliard EUR v bankovkách s nominální hodnou 500 EUR - to je 446 milionů bankovek! Žádal jsem, aby vše bylo prověřeno, zejména na základě skutečnosti, že mám pocit, že jsou velmi pravděpodobně používány pro kriminální činnost. Pan Trichet by mohl ve své odpovědi zmínit, co bylo v souvislosti s obavami, které jsem přednesl, učiněno.
Ieke van den Burg
Pane předsedo, ráda bych se připojila ke chvále ECB za její činnost ohledně finanční krize v minulém roce. Role ECB jako zajišťovatele likvidity a tvůrce trhu nejvyšší instance byla ve zprávě zdůrazněna a já s tímto názorem souhlasím. Myslím, že toho i dosáhla.
V souvislosti s touto skutečností si, pane Trichete, myslím, že jste správně zdůraznil potřebu lepšího přístupu k informacím a výměny informací, kde by dle mého názoru ECB mohla rovněž zaujmout vůdčí pozici. Toto jsme také v Hospodářském a měnovém výboru uvedli ve zprávě pro Parlament o reformě systému dohlížení, o které budeme příští týden hovořit. Jsem přesvědčena, že je velmi důležité, abychom měli lepší propojení mezi informacemi, které mají tržní a bankovní orgány provádějící obezřetností dohled, a informacemi ECB, a já jsem přesvědčena, že i zde může ECB zaujmout vůdčí roli.
Řekl jste, že nechcete měnit systémy dohledu - to ale není to, co jsme navrhovali - ale myslím si, že by mělo být i ve vašem zájmu nebýt příliš závislý na dobrovolné spolupráci členských států a orgánů dohledu členských států při výměně informací. Proto je důležité, aby v této oblasti bylo více nezávislých hráčů a abychom na evropské úrovni měli pevnější systém a strukturu.
Dalším tématem jsou platební a zúčtovací systémy. Mám radost, když slyším, že návrh systému TARGET2-Securities, který je vypracovala ECB a další centrální banky, byl CSD pozitivně přijat. Myslím, že to by se mohlo stát důležitým základem pro další zlepšování tohoto systému. Ráda bych se vás také zeptala na váš názor ohledně současného dění, i na trhu, v oblasti derivátů a volně prodejných výrobků, aby se zde vytvořily centralizovanější protistrany a lepší systém dohledu.
Má poslední poznámka je shodná s včerejším projevem pana Bernankeho, ale nebudu to více rozebírat.
Daniel Dăianu
Paní předsedající, chci vyjádřit zpravodaji pochvalu za jeho práci.
Výroční zpráva může říkat mnohé o dosažených výsledcích i o politických intrikách a kompromisech. Současné míry inflace v Evropě trápí tvůrce politik i občany. Evropská centrální banka vybudovala svou důvěryhodnost pomocí důsledných politik. Tato výkonnost se ještě zvýšila v důsledku dovozu inflace na vlně globalizace a asijského hospodářského růstu.
Nyní však dochází k opačné situaci v důsledku obrovského růstu cen energií a potravin, který je odrazem zvyšujícího se nedostatku dostupných zdrojů. Tlak vyvolaný náklady omezuje trhy na celém světě. Míra inflace v eurozóně je na nejvyšší úrovni za 10 let. To je velmi znepokojivé a za rohem je zřejmě i stagflace.
Kromě toho finanční krize mimořádně zkomplikovala úkol Evropské centrální banky. ECB musí proti inflaci neústupně bojovat a klíčové v tomto ohledu je ukotvení inflačních očekávání. Rizika jsou však vysoká. Není jasné, jak dlouho bude exogenní tlak nákladů trvat. Je naprosto nutné, aby byla odvrácena spirála růstu mezd a cen. V uplynulém desetiletí jsme obvykle hovořili o zmírňování inflace a nyní bychom se měli v nadcházejícím období snažit dosáhnout zmírnění dynamiky cen a mezd.
Větší hospodářské rozdíly v eurozóně by nepodpořily dobré ovzduší pro kroky Evropské centrální banky. Kromě toho je třeba v době stále větší globalizace trhů zkoumat kroky Evropské centrální banky ve vztahu ke krokům jejích hlavních protějšků. Jde o rozdíly úrokových měr a celkové politické postoje.
Poslední poznámka. Závažná systémová rizika, která dnes finanční trhy nesou, vyžadují lepší rámce dohledu, lepší koordinaci mezi ECB, Federální bankou Spojených států a ostatními velkými centrálními bankami. V tomto ohledu je třeba zdůraznit nebezpečí příliš dostupných peněz.
Othmar Karas
(DE) Paní předsedající, dámy a pánové, velmi doufám, že hlavní sdělení vyplývající z této rozpravy se dostanou k občanům Evropy. Prvním hlavním sdělením této rozpravy pro mě je to, že ECB a euro nejsou příčinami obav a problémů, ale součástí řešení. Druhým hlavním sdělením je to, že euro zajišťuje prospěch a ochranu. Přináší prospěch občanům celé Evropské unie, nikoli jen eurozóny, politickému projektu Evropské unie a politice růstu a zaměstnanosti Evropské unie.
Vedle vnitřního trhu je euro nejefektivnější odpovědí na globalizaci. Pravda, euro a Evropská centrální banka nás nečiní nezávislými na globálních vlivech, ale díky nim jsme daleko více schopni se s nimi vypořádat.
Proto bych rád poděkoval Evropské centrální bance za stálou a vyrovnanou politiku, protože v době, kdy se důvěra ztrácí, je nepochybně jedním ze subjektů, které získávají na důvěryhodnosti.
Rád bych však při této příležitosti řekl všem hlavám států a vlád, ruce pryč od Paktu o stabilitě a růstu, ruce pryč od Evropské centrální banky. Máte-li vnitřní problémy a neděláte doma své úkoly, je příliš snadné svalovat vinu na druhé. Z tohoto důvodu musíme učinit vše, co je možné, abychom zlepšili informovanost a skoncovali s informačním deficitem. Neexistuje obecné povědomí o vazbě mezi inflací, úrokovými sazbami a cenovou stabilitou. Jsem panu Junckerovi vděčný, že poukázal na skutečnost, že nepřímé zdanění by se nemělo zvyšovat, ale vždy, kdy je to možné, snižovat.
Musíme šířit informaci, že euro nenese odpovědnost za vyšší ceny energie a surovin. Rovněž vítám, že spolupráce mezi Evropskou centrální bankou, Komisí a sektorem finančních služeb přispěla k úspěšnému zahájení systému přeshraničních plateb SEPA. Využijme citlivosti a oprávněných obav a strachu veřejnosti k zahájení dialogu těchto subjektů, podání odpovědí a vysvětlení a nepronášejme tu jen pochvalné projevy.
Benoît Hamon
(FR) Paní předsedající, dámy a pánové, euro je v porovnání s měnami našich hlavních partnerů a konkurentů stále dražší. To platí zejména při porovnání s dolarem. Politika systematického zvyšování referenčních sazeb Evropské centrální banky v kombinaci s opačnou politikou Federální banky Spojených států tento problém samozřejmě jen zdůrazňuje. Tento trend směnného kurzu, který poškozuje konkurenceschopnost evropského hospodářství, byl předmětem mnoha připomínek, zvláště ze strany vysoce postavených evropských vedoucích představitelů.
Převažující názor, zvláště v tomto Parlamentu, je takový, že ECB má v oblasti směnných kurzů výhradní a absolutní pravomoc. Sama ECB prostřednictvím svého předsedy odmítá kromě několika málo mezinárodních prohlášení vyjadřovat jakékoli názory na toto téma. Nejen, že je tato situace netransparentní a nedemokratická, je především v rozporu se Smlouvou o ES. Článek 111 Smlouvy o ES říká, cituji: "Při neexistenci systému směnných kurzů vůči jedné nebo více měnám třetích zemí podle odstavce 1 může Rada buď na doporučení Komise po konzultaci s ECB, nebo na doporučení ECB kvalifikovanou většinou formulovat obecné směry kurzové politiky ve vztahu k těmto měnám." Opakuji: "může ...formulovat obecné směry kurzové politiky".
Jinými slovy, eurozóna se skutečně vybavila prostředky pro demokratické rozhodování o své kurzové politice. Moje otázka je prostá a je určena hlavám států a vlád: na co vlády států Unie čekají, než začnou jednat, místo aby jen naříkaly?
Cornelis Visser
(NL) Nejprve musím blahopřát panu Schmidtovi k jeho zprávě. Jako někdo, kdo zastupuje Švédsko, které není členem eurozóny, vypracoval velmi dobrou, velmi jasnou zprávu. Podle mě jménem Švédska splnil kritéria pro členství.
Minulý týden Evropská centrální banka zvýšila úrokovou sazbu. Evropská centrální banka a její předseda pan Trichet zjevně berou mandát banky a maastrichtská kritéria vážně. Jsem rád, že je ECB nezávislá. ECB musí být chráněna před politickým vměšováním, například ze strany vnitrostátních orgánů, a rád slyším, že to pan Juncker jménem Euroskupiny potvrzuje.
A Evropská centrální banka reagovala na finanční krizi dobře. Učinila rychlé kroky, aby pro trhy zaručila likviditu. To prozatím stabilizovalo úrokové sazby. Krize v bankovním sektoru byla důraznou připomínkou. Nedostatek transparentnosti finančních rizik, kterým jsou instituce vystaveny, působí ztráty, jež mohou být značné. V současné době probíhá v Evropském parlamentu debata o finanční kontrole. Evropská centrální banka zde může hrát klíčovou úlohu, protože dostává dobré informace od centrálních bank členských států.
Smlouva o ES o tom však nic neříká. Jsem přesvědčen, že potřebujeme bližší spolupráci mezi centrálními bankami s Evropskou centrální bankou, finančními trhy a regulačními orgány. Evropská centrální banka by měla hrát větší úlohu v kontrole a dohledu. Je v postavení, které jí umožňuje organizovat přeshraniční výměnu informací, rozhodně pokud jde o finanční stabilitu. ECB prokázala svou cenu. Musíme využít jejích pravomocí k posílení finanční kontroly.
Christoph Konrad
(DE) Paní předsedající, dámy a pánové, ve světle této rozpravy lze říci, že ECB je svého druhu skálou uprostřed vln. To je třeba přivítat. Cenová stabilita je v hospodářství zjevně nejvyšší prioritou. Pokud tomu tak bude i v budoucnosti, může to být jen ku prospěchu.
Konstatovali jsme, že průměrná míra inflace v eurozóně činí 4 %. V některých zemích eurozóny je dokonce vyšší, například 5,8 % v Belgii a 5,1 % ve Španělsku. To je špatná zpráva. Proto je signál, který tento týden vyslalo rozhodnutí Evropské centrální banky, důležitý. Musíme jen vzít na vědomí, i zde v Parlamentu, že ECB samozřejmě nemůže dělat nic proti inflačním cenám ropy. V eurozóně však budou pociťovány vedlejší účinky, například vyšší mzdy, které požadují odbory, a současně vyšší ceny, které pak mohou ovlivnit podniky, jsou spojeny s rizikem a nakonec vedou k bludnému kruhu.
Rád bych uvedl ještě dvě poznámky k politizaci Evropské centrální banky. Na tuto otázku v Hospodářském a měnovém výboru stále narážíme a bylo to jasně řečeno i v dnešní rozpravě. Signálem v tomto směru je například otázka transparentnosti rozhodovacího procesu, pokus odhalovat více informací i zvýšit vliv na rozhodovací proces. Větší transparentnost - v této věci jsem velmi obezřetný. Myslím, že banka se musí rozhodovat sama za sebe a samozřejmě po konzultaci s Parlamentem a představiteli eurozóny. Odůvodňování rozhodnutí však zachází příliš daleko.
Měli bychom (a bude to nepochybně hrát svou úlohu v příštím kole) při rozšiřování eurozóny velmi pečlivě přehodnotit, zda můžeme s touto politikou pokračovat. Slovensko bylo pro mě varovným signálem. Měli bychom se v budoucnosti méně zabývat politikou a věnovat větší pozornost kritériím.
Zuzana Roithová
(CS) Dámy a pánové, nečekaným a nemilým dárkem k desátým narozeninám EMU byl dopad americké finanční krize na světové hospodářství. Dalším problematickým dárečkem je růst inflace. ECB dokonale zvládla neklid na světových finančních trzích, ECB poskytla likviditu ve výši devadesát pět miliard EUR a provedla další doladění tak, že zajistila stabilizaci krátkodobých úrokových sazeb na trhu. Potvrdila tak opět, že společná měnová politika Evropské unie přináší značný užitek evropskému hospodářství i jednotlivým občanům v době nestability. Podle článku 105 Smlouvy má ECB také podporovat obecné politiky Evropské unie. Nyní ECB musí čelit jak nerovnoměrnému vyššímu růstu inflace na jedné straně, tak i zpomalování růstu na druhé. To je nejen výzva, ale i zatěžkávací test nezávislosti ECB i evropského systému centrálních bank.
Lisabonská smlouva má dát Evropské bance právní subjektivitu s vymezeným nezávislým statutem. Na druhou stranu pokračující integrace finančních systémů vyžaduje intenzivnější spolupráci s centrálními bankami členských států. Ozývají se hlasy, které varují, že nezávislost ECB je ohrožena, mimo jiné i proto, že neformální schůzky ministrů financí eurozóny získají Lisabonskou smlouvou oficiální statut. Spor se již nyní vede o to, zda mohou polemizovat o tom, zda je inflační cíl nastaven správně.
Považuji za nadmíru důležité odlišovat odbornou i politickou polemiku, která patří do demokracie, od skutečného zasahování do měnové politiky Evropské centrální banky. Vzhledem k novým porodním bolestem Lisabonské smlouvy to bude na výsost důležitý úkol pro nás zde a samozřejmě pro média. Myslím to odlišování. Závěrem chci poděkovat zpravodajům za vyváženou a vysoce profesionální zprávu hodnotící výroční zprávu předloženou Evropskou centrální bankou.
Ioannis Varvitsiotis
(EL) Paní předsedající, velmi pozorně jsem vyslechl projevy, které přednesli předseda centrální banky a Jean-Claude Juncker, kterého si velice vážím.
Nepochybně čelíme velké hospodářské krizi, která v posledních desetiletích nemá obdoby. K této tvrdé realitě přispívá hrozivý nárůst cen ropy a mnoha dalších produktů, vysoká míra nezaměstnanosti, rozšířená chudoba a nízké míry růstu.
Proběhla rozsáhlá diskuse o vyjádřené kritice. Jsem přesvědčen, že veškerá tato kritika, která vyšla i z oficiálních zdrojů, měla stejný cíl, kterým bylo upozornit na závažnost situace. Kromě toho jako politici musíme o kritiku usilovat, protože pouze prostřednictvím kritiky se můžeme zlepšovat, vidět problémy jasněji a dosahovat tak řešení ku prospěchu společenství.
Nakonec chci blahopřát zpravodaji k jeho skutečně výjimečné zprávě.
Ilda Figueiredo
(PT) Paní předsedající, z této rozpravy je jasné, že údajný boj proti inflaci je omezen na omezování růstu mezd. Aby odůvodnili deváté zvýšení základní úrokové sazby Evropské centrální banky za dva a půl roku, mluví manažeři měnové politiky Evropské unie jen o nutnosti omezení mezd a ignorují skandální nárůst zisků velkých společností a ekonomických a finančních skupin, které činí zhruba 30 % ročně, zatímco růst mezd v některých zemích nepokryje ani míru inflace. To je případ Portugalska, kde většina pracujících a důchodců utrpěla závažné ztráty své kupní síly a kde mzdy a starobní důchody patří k nejnižším v Evropské unii.
Naprostý nedostatek sociální citlivosti těchto měnových politik s vysokými úrokovými sazbami a nadhodnoceným eurem zvyšuje sociální a územní nerovnosti, přispívá k nárůstu chudoby a vytváří další a další problémy pro mikropodniky a malé podniky, zvláště v zemích s nejslabšími ekonomikami. Tato politika by proto měla být změněna tak, aby působila právě opačně a upřednostňovala hospodářský růst a zaměstnanost, bojovala proti chudobě a prosazovala sociální pokrok a rozvoj.
Theodor Dumitru Stolojan
(RO) Evropská centrální banka provádí svou činnost zaměřenou na udržení cenové stability za podmínek velké nejistoty a inflačních tlaků.
Dosud nevíme, zda je současná úroveň cen energie a potravin úrovní, ze které bude vycházet celá cenová struktura; rovněž nevíme, jaká opatření v oblasti veřejné politiky přijmou členské státy, aby usnadnily přizpůsobení podniků a úspor obyvatelstva a domácností nové cenové struktuře. Ani finanční krize dosud zdaleka neřekla své poslední slovo.
Jako člen Evropského parlamentu oceňuji kvalifikovanost a integritu Evropské centrální banky a odhodlání jejího předsedy setrvat u inflačního cíle charakterizujícího míru cenové stability.
Vyjadřuji svou důvěru v dobrý úsudek Evropské centrální banky, v bezúhonnost a nezávislost Evropské centrální banky a ve zdrženlivost politiků v otázce vměšování se do rozhodnutí uvedené banky.
Margaritis Schinas
(EL) Paní předsedající, Euroskupina formuluje hospodářskou politiku, Evropská centrální banka formuluje měnovou politiku a my zde v Evropském parlamentu jen děláme politiku bez jakýchkoli dalších definic, a to nás zavazuje k odpovědnosti za celou škálu rozhodnutí přijímaných v eurozóně.
Jakkoli respektuji nezávislost centrální banky, jsem přesvědčen, že jako nová osoba v politice mohu nabídnout několik rad. Importované inflaci, která je naším největším problémem, však podle mého názoru nelze plně čelit, jsou-li naší jedinou zbraní úrokové sazby.
Musíme zakročit v oblasti příčin inflace. Musíme bojovat s ropnými kartely, musíme bojovat s těmi, kdo šmelí se surovinami, potřebujeme na trhu více potravin a pokud nevymýtíme zlo u kořenů, obávám se, že budeme dále vést rozpravy podobné této, jejichž logiku chápou v Bruselu a Štrasburku, ale jimž v očích veřejnosti schází politické zdůvodnění.
Piia-Noora Kauppi
Paní předsedající, myslím, že je naprosto úžasné, jak ECB splnila hlavní bod svého úkolu: cenovou stabilitu. Pokud se podíváme na období německé marky v letech 1948 až 1998, jsou výsledky historie cenové stability ECB vlastně lepší než u německé marky, která bývala celosvětovou srovnávací měnou. Myslím, že v této oblasti jste dosáhli velmi dobrého úspěchu. Jsem však stejně potěšena i tím, že jste, pane předsedo Trichete, zmínil finanční stabilitu. To je také úkol ECB vyplývající ze Smlouvy o ES a podle mě by úloha ECB ve finančním dohledu měla být posílena.
Model "dvou vrcholů", který představil Tommaso Padoa-Schioppa, je velmi okouzlující a myslím, že je nyní na členských státech a Radě, aby tento model převzaly a více využily úlohy v ECB pro dohled nad finanční stabilitou. V Evropském parlamentu nyní na toto téma zpracovávají zprávu poslanci Van den Burgová a Dăianu. Je zde mnoho dobrých postřehů, které můžete použít ve své práci, pokusíme-li se zajistit lepší dohled nad finanční stabilitou v Evropě.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Paní předsedající, hospodářské a finanční fungování Evropské unie vytváří skutečnou stabilitu pro růst. Zásadní úlohu zde hraje Evropská centrální banka, jejímž základním cílem je tvorba měnové politiky. Za hospodářskou politiku a tvorbu nových pracovních míst nesou odpovědnost členské státy a jejich vlády .
Objevily se však otázky, zda ECB funguje řádně a jaký dopad má na hospodářské procesy. Měla by centrální banka být aktivnější jako ve Spojených státech amerických či nikoli? Mnoho otázek vyvstává i v souvislosti s globální potravinovou krizí a nárůstem cen energie a paliv. Především, co lze udělat, aby se předešlo prohloubení krize? Za druhé jak podpořit růst v chudých zemích? Za třetí jak sledovat finanční trhy, aby se zabránilo opakování krize v oblasti hypotečních půjček?
A konečně, v tomto okamžiku by mělo být jasně řečeno, že splnění kritérií Paktu o stabilitě a růstu musí být stejně závazné pro všechny členské státy.
Jean-Claude Trichet
předseda Evropské centrální banky. - Paní předsedající, mimořádně oceňuji připomínky vznesené jak v této pozoruhodné zprávě zpravodaje, tak ve velkém počtu vystoupení odrážejících nezávislost centrální banky, jak velmi jasně zmínil i pan Jean-Claude Juncker sám. Myslím, že ta je mimořádně důležitá a musím říci, že není nikde zpochybněna. Je nezbytnou součástí důvěryhodnosti této instituce a to, že tuto velmi viditelnou nezávislost a tento prvořadý mandát, který je v otázce stability cen jasný, máme, je důvodem našich dosavadních úspěchů při ukotvování inflačních očekávání.
Velmi jsem zdůraznil, že ukotvení inflačních očekávání je naprosto rozhodující, protože nám ve střednědobém a dlouhodobém výhledu umožňuje začleňovat tato inflační očekávání do střednědobých a dlouhodobých tržních sazeb. Některé vlády v Evropě si půjčují na padesátileté období. Půjčují si na padesát let při sazbách, které zahrnují důvěru v to, že centrální banka zajistí cenovou stabilitu nikoli na dva roky, ne na pět, deset či dvacet let, ale na dobu ještě daleko delší. Důvodem přijetí našeho rozhodnutí, které bylo zmíněno, je to, že naším cílem je ukotvení, zachování pevného ukotvení inflačních očekávání.
Podle přesvědčení Rady guvernérů ECB a myslím, že i podle rozhodnutí, které evropské demokratické státy učinily při zřízení ECB, systému eura a eurozóny, není žádný rozpor mezi cenovou stabilitou a pevným ukotvením očekávání cenové stability a růstem a tvorbou pracovních míst.
Musím říci, že na globální úrovni se nyní má do velké míry za správný názor, že cenovou stabilitou a dlouhodobě důvěryhodnou cenovou stabilitou si budujete cestu k udržitelnému růstu a tvorbě pracovních míst. Zmínka o téměř 16 milionech pracovních míst vytvořených od zřízení eura jen dokresluje to, co jsem právě řekl.
Po této poznámce bych chtěl reagovat na slova mnoha poslanců o tom, že k získání cenové stability musíme získat určitou spolupráci ostatních subjektů s rozhodovací pravomocí, úřadů a soukromého sektoru. To je důvod, proč jsou vydáváme tak jasná sdělení, plně uznáváme nezávislost svou i nezávislost osob, které přijímají rozhodnutí. Vždy však trváme na Paktu o stabilitě a růstu, protože přetěžování měnových politik nedůraznou fiskální politikou je vždy nebezpečné.
Rovněž vyzýváme všechny ty, kdo stanovují ceny - podniky, výrobní sektor, maloobchodní podniky, aby zohlednili skutečnost, že cenovou stabilitu budeme zajišťovat ve střednědobém výhledu, aby v této oblasti nedocházelo k sekundárním vlivům.
Zmiňoval jsem subjekty, které určují ceny. Zmiňuji samozřejmě i sociální partnery, a proto důrazně vyzýváme nejen subjekty stanovící ceny, ale i sociální partnery k tomu, aby do svých rozhodnutí začlenili skutečnost, že ve střednědobém výhledu zajistíme cenovou stabilitu v souladu s naší definicí.
Situace je zjevně složitá v důsledku ceny ropy, cen komodit či nedostupnosti materiálů, které tlačí ceny vzhůru. Měli bychom si připomenout, k čemu došlo v letech 1973-1974. Je naprosto jasné, že ty ekonomiky, které nechaly druhotné vlivy se vyvíjet bez zásahu a měly trvalou inflaci, zaznamenaly jak inflaci, tak velmi nízký růst, což byl v mnoha ekonomikách Evropy začátek masové nezaměstnanosti, se kterou stále bojujeme a snažíme se ji vymýtit. Proto je v této oblasti v sázce mnoho, což je důležité.
Rád bych zde rovněž zmínil, protože je to podle mě mimořádně významný prvek, že v době trvalé vysoké inflace trpí nejvíce naši nejzranitelnější a nejchudší spoluobčané. Proto pokud usilujeme o zajištění cenové stability ve střednědobém výhledu, dodržujeme tím nejen Smlouvu o ES, nejen mandát, který jsme nevytvořili sami, ale který nám svěřily demokratické státy Evropy, ale činíme to nejlepší pro naše nejzranitelnější spoluobčany.
Pokud jde o otázku ceny ropy, komodit a energie a cenu potravin a obecněji všechny rostoucí ceny, existuje zde podle mě trojúhelník. Jak řada členských států výmluvně říká, jistě zde máme prvek vycházející z poptávky; velké nové ekonomiky zavádějí na světové úrovni nový prvek rostoucí poptávky, což je třeba vzít plně na vědomí.
Nepochybně máme i druhou stranu trojúhelníku, kterou je jistě nabídka, a na straně nabídky máme řadu odpovědností. Kartely nejsou dobré a je jasné, že v řadě oblastí nám kartely působí. Kromě kartelů vytváří nedostatek i mnoho zemí a ekonomik tím, že brání vrtům, brání těžbě a brání stavbě rafinérií. Upozorňuji vás tedy i na tuto skutečnost. Na straně nabídky musíme dát pozor, zda činíme vše, co je v našich silách.
Pokud jde o stranu poptávky, jsou naprosto zásadní veškeré úspory, veškeré úspory energie, které jsou také součástí zvládnutí poptávky, stejně jako rozpoznání reálné ceny a nevytváření umělých cen ropy a energie, které by nadále umožňovaly růst poptávky.
O to jde na třetí straně trojúhelníku, kterou je přerozdělení kapitálu na globální úrovni ve směru komodit. V případě ropy, ostatních energií či surovin všech druhů to není přesně stejné. Ale takový jev existuje a zjevně hraje svou úlohu, což musíme vzít na vědomí. Musíme požadovat, aby byly trhy co nejtransparentnější, aby fungovaly naprosto transparentně. Tak budu tento jev představovat a řekl bych, že jako u některých onemocnění, která je třeba léčit z více stran, je třeba vynaložit veškeré možné úsilí na všech třech stranách trojúhelníku.
Mnoho poslanců zmiňovalo obezřetnostní dohled a nutnost zlepšit situaci a já bych slova mnoha poslanců rozhodně rád zopakoval. Jsme v situaci, kterou je třeba zlepšit - to je zcela jasné. Od zřízení ECB jsme říkali, že chceme vyzvat všechny orgány k co nejužší spolupráci. Rovněž jsme říkali, že jsme pro velice těsný vztah mezi centrálními bankami a orgány dohledu. Nedávné události po vzniku problémů v srpnu 2007 prokázaly, že tato doktrína byla správná: velice těsný vztah mezi centrálním bankami a orgány dohledu je nutný.
Řekl bych, že v této fázi plně podporujeme směr, který na základě shody zachovává Hospodářský a měnový výbor. Myslíme si, že zde existuje mnoho seminářů a že v tomto směru musíme postupovat co možná nejrychleji a nejspěšněji. Vím, že Parlament reaguje na trochu výraznější iniciativy. Chci říci, že my sami bychom byli rádi, kdyby bylo prováděno vše, co bylo rozhodnuto - aby se nikdo nezdráhal činit to, o čem již bylo přijato rozhodnutí, s výmluvou na druhou fázi. Pak podle mě musíme velice pečlivě posoudit návrhy, které před sebou máme, protože věříme, že čím těsněji budeme spolupracovat, tedy těsněji než nyní, tím lepší to jistě bude pro Evropu. To, co říkám o Evropě, podle našeho názoru platí pro všechny ostatní systémové části v globálních financích.
Má poslední poznámka se týká směnného kurzu, který zmínila řada poslanců. Myslím, že Rada guvernérů ECB je pro plné provádění Smlouvy o ES v jejím platném znění. Myslím si, že jsme-li v Číně, jak řekl Jean-Claude Juncker, nebo jsme-li ve skupině G7, kde Jean-Claude a já podepisujeme komuniké G7, děláme to, co je vhodné a já sám jsem velmi opatrný (protože jak bylo řečeno, hovořím-li o směnných kurzech, jsem velmi obezřetný a velmi opatrný), protože se pohybujeme v oblasti, která je mimořádně citlivá a kde podle mého názoru musíme plně respektovat směr, na kterém jsme se dohodli. Proto bych znovu řekl, že v této fázi souhlasíme se všemi partnery ze skupiny G7, pokud jde o sdělení Číně. Zde je to naprosto jednoznačné. Jasně jsme to řekli v posledním komuniké skupiny G7. Rovněž je podle nás velmi důležité pečlivě zkoumat všechny případné negativní vlivy nadměrných výkyvů na finanční stabilitu a růst.
Měl bych také zmínit, že je velmi důležité, aby orgány Spojených států opakovaly, že silný dolar je v zájmu Spojených států amerických.
Jean-Claude Juncker
předseda Euroskupiny a člen Evropské rady - (FR) Paní předsedající, dámy a pánové, nehodlám se vracet k připomínkám, které během naší rozpravy uvedl předseda centrální banky. Bude lepší neopakovat jeho slova, protože byla naprosto správná a cokoli, co bych k tématu ještě řekl, by mohlo být posouzeno jako výhrada k jeho poznámkám, což není nutné.
(DE) Paní předsedající, hovořím německy, abych panu Trichetovi ukázal, že i já umím tento jazyk, stejně jako nyní on. Ano, Francouz, který má více než dost práce, si zaslouží pochvalu za to, že vynaložil úsilí (protože žije ve Frankfurtu), aby se naučil jazyk lidí, mezi nimiž žije. Ne všichni Francouzi to dělají.
(Potlesk)
Budu hovořit německy, aby mi lépe rozuměl. Rád bych řekl dvě nebo tři závěrečné poznámky, protože někdy se zdá, že rozpravy v tomto Parlamentu jsou plné nostalgie po 70. a 80. letech. Euroskupina musí lépe koordinovat hospodářskou politiku členských států eurozóny. Všichni pro to děláme vše, co je v našich silách, a nyní jsme zavedli kodex chování v mnoha oblastech praktické hospodářské politiky, který se snažíme dodržovat. Nelze však na jedné straně volat po koordinaci hospodářské politiky a na druhé straně jí litovat, když je hospodářská politika koordinována způsobem, který je pak v praxi vymáhán.
Dovolte mi uvést několik příkladů. V roce 2005 jsme reformovali Pakt o stabilitě a růstu. Součástí podstaty reformních návrhů bylo posílení preventivního prvku Paktu o stabilitě, který byl málo rozvinutý a slabý. Aby byla preventivní část Paktu o stabilitě a růstu posílena, musí vlády udržovat rozpočtovou konsolidaci a zdvojnásobit snahy o konsolidaci v době, kdy se ekonomice daří, aby si vytvořily rezervy na méně příznivé roky, ke kterým bude v běžném cyklickém modelu našich ekonomických systémů docházet.
V současné době procházíme horším obdobím. Dobré časy skončily. Vlády, které konsolidovaly, mají široká rozpočtová rozpětí pro uplatnění automatických stabilizačních prvků v době poklesu státních příjmů. Vlády, které v dobrých časech dostatečně nekonsolidovaly, samozřejmě nemohou ve špatných časech reagovat.
Když se v Euroskupině dohodneme, že členské státy, které dosáhly svého střednědobého finančního cíle, mohou nyní i přijmout opatření proti současnému hospodářskému poklesu a rostoucím cenám ropy a potravin, mohou to udělat jen proto, že si v minulosti vybudovaly nutná rozpočtová rozpětí, aby nebyly v době krize oslabené a neschopné reakce.
Nepožadovali jsme zmrazení mezd a ani centrální banka ani Euroskupina nikdy nepožadovaly zmrazení mezd v eurozóně. Říkáme, že mzdy by neměly automaticky růst s inflací, ale že mzdové trendy musí zohledňovat nárůst produktivity, kterého lze v ekonomice dosáhnout, a mzdy lze takto zvyšovat bez inflace.
Jasně jsme řekli, že naprosto odmítáme dále žádat omezení mezd pracujících v Evropě, jestliže manažeři a ostatní kapitáloví vlastnící dostávají extrémní a nadměrné odměny a platy. To jsme řekli několikrát.
(Potlesk)
Platby managementu evropských firem, také a především ve finančním sektoru, nemají naprosto nic společného se zde dosahovanými nárůsty produktivity. Jen berou peníze a jejich činnost není ekonomicky zdravá ani sociálně odpovědná.
(Potlesk)
Protože jsme nenařídili zmrazení mezd, vzhledem k tomu, že já možná více než ostatní dbám na dodržování aspektu společenské smlouvy evropské akce, důrazně jsme tvrdili, že namísto, abychom nechali firmy platit při rostoucích cenách surovin a ropy, musíme zvážit, co mohou členské státy udělat v oblasti sociální podpory pro méně zaopatřené části obyvatelstva vzhledem k nižší kupní síle.
Celkově je prostě pravda, že členské státy, které své rozpočtové pozice konsolidovaly, nyní mají k dispozici nutné zdroje, aby mohly financovat programy sociální podpory pro chudší části našeho obyvatelstva. Existují členské státy, které zavedly příspěvky na životní náklady, podpory pro vytápění a nájemné a mohly si to dovolit, protože v minulosti konsolidovaly. Existují i členské státy, které systematicky upravovaly své daňové soustavy tak, aby méně bohaté části obyvatelstva mohly mít čistý prospěch ze snížení daní namísto snížení daní prospěšného jen pro bohatší skupiny obyvatel.
Proto si myslím, že celková politika, není-li dokonalá, je přinejmenším přesvědčivá. Nechceme a nesmíme zopakovat chyby 70. a 80. let, i pokud by to v krátkodobém výhledu bylo o něco snadnější. Musíme zakročit proti rostoucí inflaci. V 70. a 80. letech jsme dopustili nekontrolovatelnou inflaci. V 70. a 80. letech jsme dopustili růst státního dluhu. V 70. a 80. letech jsme akceptovali veřejné deficity a zlehčovali jsme jejich dopady. Výsledkem byla v Evropě masová nezaměstnanost, kterou jsme nyní s eurem a díky euru snížili na 7,2 %.
Výsledkem bylo, že jsme téměř ve všech zemích měli nadměrné příspěvky na sociální zabezpečení, které mnoho z nás dosud považuje za příliš vysoké, což nemá co dělat s odmítáním sociální solidarity, ale s rozumným financováním našich systémů sociálního zabezpečení. Práce byla nadměrně zdaněna a kapitál byl zdaněn nedostatečně. Takové byly účinky chybné politiky 70. a 80. let.
Jsme proti inflaci, protože jsme proti nezaměstnanosti a pro růst. Růst a boj s inflací nejsou protiklady. Potřebujeme růst bez inflace, aby byla situace lidí v budoucnosti lepší. Rozdávat dnes dary, domněle pomáhat lidem a být oslavováni jako štědří dobrodinci společnosti, to je špatná politika. Pro dnešní úspěch musíme přemýšlet o budoucích generacích a nikoli naopak.
(Potlesk)
Olle Schmidt
zpravodaj. - (SV) Paní předsedající, děkuji vám za mimořádně zajímavou a podnětnou rozpravu. Ukazuje, že existuje široká podpora pro úvahy a závěry, které jsme představili ve zprávě. Také vám chci poděkovat, pane Junckere a pane Trichete, za vaše dobré odpovědi. Vaše odpovědi naznačují, že i vy souhlasíte s názory a myšlenkami, které jsme zde přednesli.
Nakonec mi dovolte podělit se o mou vlastní zkušenost politika v trochu méně obydlené zemi, jakou je severské Švédsko. Byl jsem poslancem švédského parlamentu a členem jeho finančního výboru v 90. letech, kdy Švédsko narazilo na ekonomickou zeď. Zkušenosti z politiky jsou prospěšné, přátelé. Ti z vás, kdo věří, že inflace a nestabilní měnová politika pomohou lidem, kteří potřebují největší podporu, se mýlí. Mýlíte se! Jako člen finančního výboru jsem byl svědkem toho, jak švédská úroková míra dosáhla úrovně, kterou si nikdo neuměl představit: 500 %. V 90. letech, tak jak říká pan Juncker, jsme měli masovou nezaměstnanost, rostoucí inflaci a stagflaci. Moje vzpomínky jsou velmi živé a vedou mě k naději, že má vlastní země, Švédsko, vstoupí do eurozóny a bude se plně účastnit evropské spolupráce.
Jak řekla naše kolegyně paní Kauppiová a jak pan Trichet zopakoval, nikdo nevěřil, že by euro bylo takovým úspěchem, jakým nakonec je. Myslím, že to dokazuje hodnotu evropské spolupráce.
Pane Junckere, řekl jste, že ECB jedná s nadhledem a rozhodností. Myslím, že to bylo dobré vyjádření. Rád bych poděkoval za dobrou rozpravu. Jsem také vděčný, že jako někdo, kdo stojí mimo systém spolupráce na základě eura, jsem byl pověřen úkolem vypracovat tuto zprávu.
Předsedající
Rozprava je ukončena.
Hlasování se bude konat dnes ve 12:00.
Písemná prohlášení (článek 142 jednacího řádu)
Sebastian Valentin Bodu  
písemně. - Pokud jde o hospodářský rozvoj, základy eurozóny jsou nadále zdravé díky investičnímu růstu a lepším mírám zaměstnanosti a účasti pracovních sil. Jakkoli se zmírňuje, očekává se, že růst světového hospodářství zůstane pevný a bude těžit zejména z pokračujícího silného růstu nových ekonomik. Pokud jde o cenový vývoj, roční inflace podle indexu harmonizovaných spotřebitelských cen byla od minulého podzimu nadále dosti nad úrovní slučitelnou s cenovou stabilitou a v květnu 2008 dosáhla 3,7 % a v červnu podle bleskového odhadu Eurostatu 4,0 %. Tato znepokojivá úroveň měr inflace z velké části vyplývá prudkého nárůstu cen energie a potravin na globální úrovni v posledních měsících. Nejistota spojená s tímto výhledem hospodářské činnosti je nadále vysoká a převažují rizika poklesu. Rizika pramení zvláště z dopadu dalších neočekávaných nárůstů cen energie a potravin oslabujících spotřebu a investice. Kromě toho jsou rizika nadále spojena s možností, že pokračující napětí na finančních trzích ovlivní reálnou ekonomiku nepříznivěji, než se očekávalo. Za těchto okolností je rozhodnutí ECB zvýšit o 25 základních bodů minimální nabídkovou sazbu pro hlavní refinancovací operace v Eurosystému na 4,25 % vítané a je třeba k němu blahopřát!
