Zlepšení právního rámce přístupu k dokumentům po vstupu Lisabonské smlouvy v platnost (rozprava) 
Předsedající
Dalším bodem je společná rozprava o
otázce k ústnímu zodpovězení Radě o zlepšení právního rámce přístupu k dokumentům po vstupu Lisabonské smlouvy v platnost, kterou položil Michael Cashman za Výbor pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci - B7-0230/2009)
otázce k ústnímu zodpovězení Komisi o zlepšení právního rámce přístupu k dokumentům po vstupu Lisabonské smlouvy v platnost, kterou položil Michael Cashman za Výbor pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci - B7-0231/2009).
Michael Cashman
autor. - Pane předsedající, mohu začít tím, že řeknu, že velmi rád v místnosti vidím přítomnu komisařku Wallströmovou, stejně jako Cecilii Malmströmovou, z úřadujícího předsednictví, protože jsme se oběma materiály zabývali od samotného počátku v roce 1999.
Je zajímavé přemýšlet o skutečnosti, že to, čeho jsme v květnu 2001 v naší dohodě dosáhli, bylo vcelku historické, 15 členských států se posouvalo z různých tradic a kultur, různých přístupů, směrem k otevřenosti a transparentnosti. Dokázali jsme dosáhnout dohody a je zajímavé, že to bylo díky nemalému odhodlání švédského předsednictví v té době.
Bylo to i díky odhodlání Komise uznat, že všechny tři instituce potřebují změnu kultury. Potřebovali jsme pochopit, že otevřenost a transparentnost neznemožnily demokracii vzkvétat, ale že ji ve skutečnosti zlepšily. Umožnila zodpovědnost. Umožnila občanům, aby viděli, co se v jejich jméně udělalo a pomohla nám zvednout oponu a dokázat jednou pro vždy, že v bezpečnostních schránkách Komise nebo Rady nejsou ukryta žádná strašlivá tajemství - nejsem si tak jist Parlamentem, ale doufám, že ani v bezpečnostních schránkách Parlamentu!
Chci za toto zasazení se zejména poděkovat komisařce a pokud mohu, mé bývalé drahé kolegyni, Cecilii Malmströmové. Nyní potřebujeme jiný závazek. Jak jsem řekl, dosáhli jsme mnohého. Máme rejstřík dokumentů. Máme judikaturu Evropského soudního dvora, která definuje a znovu definuje to, co bylo původně dohodnuto v přístupu k dokumentům. Přijali jsme zásadu, že by všechny dokumenty měly zůstat přístupné a že tam, kde nejsou přístupné, přístup by měl být jasně a konkrétně odůvodněn s odkazem buď na článek 4 - Výjimky - nebo článek 9 - Citlivé dokumenty.
Jak jsme se ale dostávali dále, Parlament opakovaně vyzýval k revizi. Věřím, že revize, kterou Komise předložila Parlamentu, o níž jsme následně ve výboru hlasovali a jejíž první čtení bylo letos v březnu odloženo, nešla dostatečně daleko, a vím, že v této záležitosti zastáváme odlišné názory. Zároveň zde existovaly obavy - a tyto obavy ve sněmovně zůstávají - že je zde pokus o odejmutí přístupu k dokumentům, nejen v opětovném definování dokumentů - názor, že by mohly být vyjmuty celé složky - a pokus znovu definovat pojem veta třetí stranou.
Je zajímavé, že si naši občané, kteří sedí na galerii, musí myslet, že hovoříme o něčem, co se děje ve vesmíru - články, veto třetí strany - o čem zde ale hovoříme je zákon, jenž jim umožní zajistit, že se jim zodpovídáme: jako poslanci jsme odpovědní za to, co v jejich jméně děláme, Komise za to, co v jejich jméně dělá a stejně tak Rada. Jak nás ale občané a NNO mají činit odpovědnými, když způsob, jakým pracujeme a to, co kdo v rámci všech těch různých složek dělá, zůstává dobře chráněným tajemstvím, které je otevřeno jen těm lobbistům a právníkům, kteří o tom mají povědomí?
Myslím si, že toto tvoří jádro Lisabonské smlouvy. Říká, že musíme ještě více povznést demokracii. Potřebujeme posílit přístup k dokumentům. Proto Parlament v této ústní otázce vyzývá k přijetí řady doporučení. V zásadě jde o to zajistit, že se staví na právu, které máme, že tato práva nejsou oslabována a o zajištění a uznání toho, že podle Lisabonu se nejedná jen o tři instituce, ale o všechny agentury a orgány, které jsou jimi založeny, včetně Evropské centrální banky, v některých případech, Evropského soudního dvora, Evropské investiční banky, Europolu a Eurojustu. Všechny tyto instituce jsou nyní odpovědné podle nařízení (ES) č. 1049/2001.
Věříme, že návrhy, které byly předloženy od doby vstupu Lisabonské smlouvy v platnost, neodpovídají ani duchu ani liteře této smlouvy ani povinnostem, o nichž jsme přesvědčeni, že jsou obsaženy v původním nařízení (ES) č. 1049/2001, které ku prospěchu našich posluchačů, řídí přístup veřejnosti ke všem drženým dokumentům, získaných nebo vytvořených těmito třemi institucemi.
Cecilia Malmström
Pane předsedající, jak víte, větší transparentnost je pro švédské předsednictví nesmírně důležitým tématem. Co se týče transparentnosti, v institucích EU jsme prošli poměrně dlouhou cestu. Nejedná se ale jen o zákony a nařízení. Transparentnost je o postojích a o tom, jak jsou zákony a nařízení v praxi aplikovány.
Dnes ráno jsem měla to potěšení se v Interinstitucionálním výboru pro přístup veřejnosti k dokumentům setkat s místopředsedkyní Komise, Margot Wallströmovou, a místopředsedkyní Parlamentu, Dianou Wallisovou. Schůzka se konala z iniciativy švédského předsednictví. Výbor se nesešel dva roky. Měli jsme některé velmi pozitivní a konkrétní rozhovory o tom, jak bychom mohli v praxi občanům zlepšit možnost přístupu k dokumentům institucí. Měli bychom se setkávat častěji, a to také bylo jedním z našich společných závěrů.
Těší mě, že Lisabonská smlouva klade velký důraz na transparentnost, veřejnou kontrolu a demokracii. Toto vítáme. Co se týče revize nařízení (ES) č. 1049, o níž hovoříme jako o nařízení o transparentnosti, předsednictví si především přeje zaměřit se na nový právní základ tohoto nařízení. Je obsažen v čl. 15 odst. 3 Lisabonské smlouvy. Nejdůležitější změnou v novém právním základě je rozšíření institucionální oblasti působení. Jednoduše řečeno to znamená, že zatímco se dřívější článek týkal jen dokumentů Parlamentu, Rady a Komise, nový článek je rozšířen na právo veřejnosti přístupu k dokumentům všech institucí Evropské unie, orgánů, úřadů a agentur. Existují určitá omezení co se týče dokumentů Soudního dvora Evropské unie, Evropské centrální banky a Evropské investiční banky, ale jedná se o výrazně širší oblast, než v minulosti.
Komise oznámila, že předloží návrh Parlamentu a Radě s ohledem na přizpůsobení stávajícího nařízení o transparentnosti novým ustanovením Smlouvy.
Prozatím bude i nadále práce Rady na revizi nařízení o transparentnosti založena na návrhu, který Komise předložila Parlamentu v květnu 2008.
Od května 2008, pracovní skupina Rady pro informace návrh prošla dvakrát. Druhé technické čtení bylo dokončeno v průběhu letošního června a července a zahrnuje řadu pozměňovacích návrhů, jenž Parlament schválil na plenárním zasedání v březnu 2009. V květnu se Parlament rozhodl nezakončit formální čtení návrhu Komise v Evropském parlamentu. Ráda bych Parlamentu připomněla, že má kolegyně, Beatrice Asková, švédská ministryně spravedlnosti, na počátku švédského předsednictví, dne 2. září 2009 Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci vysvětlila, že je připravena mezi institucemi iniciovat diskusi. Zejména se zeptala, zda nově zvolený Parlament má v úmyslu pokračovat v práci na základě 92 pozměňovacích návrhů, které byly Parlamentem přijaty v březnu 2009. Důvodem její otázky bylo, že jako předsednictví potřebujeme znát stanovisko Parlamentu, a to i kdyby nebylo ve formě završeného prvního čtení.
Jak tomu rozumím já, nový Parlament neměl dosud příležitost návrh Komise projednat, ale místo toho se zaměřil na možné dopady Lisabonské smlouvy na probíhající přezkum.
V Radě očekáváme návrh Komise, jenž byl oznámen v souvislosti s dopadem Lisabonské smlouvy na nařízení o transparentnosti. Samozřejmě budeme i nadále k dispozici, abychom s vámi mohli prodiskutovat současný návrh a je samozřejmé, že při takovýchto diskusích je jen přirozené, že budeme brát v potaz dopady nové Smlouvy.
Podle mého názoru tvoří čl. 15 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie dokonale relevantní právní základ pro návrh podle nové Smlouvy. Další články týkající se veřejné kontroly obecně, lepší komunikace mezi institucemi a občany a řádnou správou jsou maximálně důležité pro práci institucí s cílem posílit demokracii, výkonnost a legitimnost. Musíme také prodiskutovat, jak by měl být tento typ cíle realizován. Nejsem ale přesvědčena, že je pro ně v rámci nařízení o transparentnosti prostor. Kvůli srozumitelnosti by mělo nařízení obsahovat jasná pravidla, která se týkají přístupu veřejnosti k dokumentům, a nic moc dalšího.
Margot Wallström
místopředsedkyně Komise. - Pane předsedající, vážení poslanci, pokud mohu, nejdříve bych se obrátila na pana Cashmana. Myslím, že se jedná o poslední možnost nebo příležitost, kdy vám mohu poděkovat. Jste skutečnou tváří boje za toto konkrétní nařízení a za otevřenost a transparentnost v Parlamentu. Stal jste se jeho tváří, symbolem a obhájcem.
Myslím si také, že máme značnou míru důvěryhodnosti, jako Švédky, jak paní Cecilia Malmström tak já, a nemyslím si, že by lidé pochybovali o tom, že budeme i nadále bojovat za otevřenost a transparentnost. Zároveň jsme se také samozřejmě hádaly, protože hrajeme různé úlohy a někdy musíme být velmi realistické v tom, čeho můžeme dosáhnout a v každé instituci si musíme své pozice obhajovat. To není vždy snadné. Myslím, že se změnilo celé politické klima a změnila se politická rovnováha, a to ovlivnilo naše diskuse na tato témata.
Řekla bych ale, že je naše východisko stále stejné a také říkáme, že toto konkrétní nařízení o přístupu k dokumentům nám velmi dobře slouží. V průběhu let se jedná o vynikající nástroj a chceme, aby byl využíván nejen lobbisty a těmi, kdo jsou placeni za to, že se do všech dokumentů dívají. Chceme, aby toho mohla využívat veřejnost a novináři a aby měla k dokumentům plnohodnotný přístup. To je mým výchozím bodem. Vím, že tento názor sdílím, jak jste mohli slyšet, s paní ministryní.
Myslím také, že švédské předsednictví bylo skvělou příležitostí k posunutí tohoto tématu kupředu. Nyní bych ráda poděkovala Parlamentu za příležitost vést tuto rozpravu o transparentnosti a nové Lisabonské smlouvě, protože klade větší důraz na otevřenost a na to, co se nazývá účastnickou demokracií. Všichni souhlasíme s tím, že se jedná o velmi vítaný vývoj.
Konkrétní otázkou, která je dnes na stole, je: Jaká opatření Komise přijme pokud jde o revizi nařízení (ES) č. 1049/2001?
Jak víte, Lisabonskou smlouvou bylo rozšířeno právo veřejnosti na přístup k dokumentům, jak jsme slyšeli v tomto smyslu hovořit i ministryni, k dokumentům všech institucí, orgánů, úřadů a agentur Unie, i když existují určitá přirozená omezení v případě Evropského soudního dvora, Evropské centrální banky a Evropské investiční banky.
Co se týká přezkumu nařízení (ES) č. 1049/2001, chci zdůraznit, že nový právní základ, čl.15 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie, je velmi podobný dřívějšímu článku 255, a hlavním rozdílem je rozsah institucionální oblasti působení.
Touto záležitostí se zabývala Komise v našem sdělení z 2. prosince tohoto roku. Cílem bylo sladit nedořešené návrhy pro sekundární legislativu s novou Smlouvou. (Někteří zde z vás to mohou znát v žargonu EU jako "souhrnný zákon" - ve chvíli, kdy jsem to vyslovila, na to zapomeňte!)
Znamená to, že kterýkoliv ze zákonodárců může nyní zavést pozměňovací návrh rozšiřující oblast působení nařízení na další orgány a instituce. Také bych tímto Radu informovala, že toto bylo předloženo a schváleno Komisí.
Další pokrok v legislativním procesu, jenž by vedl k přijetí novelizovaného nařízení (ES) č. 1049/2001, je v rukou zákonodárců: Parlamentu a Rady. Jsme stále ve fázi prvního čtení. Nemáme legislativní usnesení a nemáme stanovisko nového Parlamentu. Samozřejmě Komise bude pokračovat, aby přispěla k dosažení dohody - tak jako v ostatním legislativním procesu.
Lisabonská smlouva určuje právní rámec účastnické demokracie. Na straně Komise jsme již přijali řadu iniciativ zaměřených na zlepšení veřejných konzultací a účasti na navrhovaných nových politikách. Například budeme hodnotit nová pravidla Komise pro konzultace na pozadí nových ustanovení smlouvy a rozhodneme, zda jsou na jejich zlepšení zapotřebí úpravy, a již jsme zahájili práci na iniciativě občanů spuštěním veřejných konzultací tak, abychom naslouchali občanům a aktérům ještě předtím, než předložíme návrh.
Velká důležitost iniciativ občanů byla také minulý týden uznána Evropskou radou. A jak jsem pochopila, i nadcházející španělské předsednictví toto dalo na významné místo svého programu. Chtějí rychlou realizaci.
Jak jsme již dnes ráno slyšeli, Interinstitucionální výbor pro přístup veřejnosti k dokumentům se sešel na pozvání švédského předsednictví. Úkolem této skupiny je posoudit osvědčené postupy, zabývat se možnými konflikty a dále prodiskutovat vývoj v oblasti přístupu veřejnosti k dokumentům.
Dohromady jsme tedy rozhodli, že budeme mít webový portál nazvaný "Otevřenost"; budeme mít komplementaritu veřejných rejstříků našich institucí; naše IT služby si spolu sednou a zkoordinují své úsilí týkající se přístupu a zvážíme nyní také dopad na přístup k dokumentům, kdy naše instituce vytvoří nebo změní systémy elektronických úložišť.
Vím, že se nyní nacházíme v období, kdy si děláte seznam přání. Myslím ale, že když jde o otevřenost a transparentnost, neměli byste se spoléhat na Ježíška. Myslím, že bychom nyní konat měli my: Parlament, Rada a Komise. Skutečná, konkrétní a přímá realizace. Myslím, že jsme již začali a musíme v této cestě pokračovat, takže se těším na naši rozpravu.
Renate Sommer
Pane předsedající, souhlasili jsme se zpravodajem a se stínovými zpravodaji z ostatních skupin, s předložením ústní otázky týkající se stavu postupů a dalších kroků. Na základě reakce z Rady a Komise jsme plánovali prodiskutovat další postup. V zásadě jsme již odpověď obdrželi. Je mi nyní zcela jasné, proč zpravodaj, v rozporu s dohodou mezi skupinami, najednou předložil usnesení, v němž odhaluje vlastní názory. Jakou odpověď od Komise a Rady chce? Pane Cashmane, velmi si vás vážím, ale toto vše se událo potichu a tajně, za naprostého nedostatku transparentnosti. Tolik k vašemu tvrzení, že bojujete za transparentnost. Pokusil jste se nás obejít. Navíc si myslím, že legitimnost tohoto usnesení je podle ustanovení jednacího řádu vysoce diskutabilní. V každém případě je obsah usnesení opakováním vaší již existující zprávy z minulého volebního období a proto je naprosto nadbytečný.
Vím, že jste se snažil vyjednávat se stínovými zpravodaji o předložení společného usnesení, ale s tímto usnesením zásadně nesouhlasím. Vstup Lisabonské smlouvy v platnost podle mě nepřineslo takovou změnu v právním základě aktů, aby to vyústilo ve změnu úlohy Evropského parlamentu. Zpráva byla a je složkou aktů ve spolurozhodovacím postupu. To také vysvětluje obavy mé skupiny týkající se legitimity usnesení podle ustanovení jednacího řádu.
Nechci se bavit o obsahu. Dáváte dohromady spoustu různých věcí, včetně citací ze Smlouvy o Evropské unii, z Lisabonské smlouvy a z Listiny základních práv, všechny jsou vyjmuty ze souvislostí, abyste legitimizoval váš návrh na usnesení. Zajisté to není právně obhajitelné v té podobě, v níž to předkládáte. Nepřijal jste závazek důvěrnosti, což je alespoň do určité míry nezbytné. Je to například vyžadováno v souvislosti s mezinárodními dohodami třetích stran jako conditio sine qua non. Stačí, když budete přemýšlet o dohodě s USA týkající se programu SWIFT. Neexistuje žádné smírčí řešení, například v podobě transparentnosti ex-post. Nedokázal jste ho poskytnout. Navíc jsou ignorována další práva chráněna zákonem, jako ochrana osobních údajů nebo právo na soukromí.
Toto usnesení bychom neměli přijmout. Z Komise a z Rady jsme obdrželi dobrou odpověď a měli bychom na tomto základě pokračovat, jinými slovy, odpověď na naši ústní otázku. Požádala bych vás, pane Cashmane, abyste svůj návrh na usnesení stáhl.
Vilija Blinkevičiūtė
Děkuji vám pane předsedající, dámy a pánové. Rozhodně souhlasím s názorem našeho kolegy, pana Cashmana, že po vstupu Lisabonské smlouvy v platnost a po změně právní situace je nyní nejvhodnější doba na obnovení diskuse o nařízení z roku 2001 o povolení přístupu veřejnosti k dokumentům a na zásadní vylepšení a novelizaci tohoto nařízení.
S Lisabonskou smlouvou míříme k větší otevřenosti vůči společnosti, což znamená, že rozhodnutí musejí být přijímána co nejotevřeněji a musejí být pro naše občany co nejsrozumitelnější. O to více, že mínění o veškeré práci Evropské unie a důvěra v její práci souvisí s pochopením a schopností našich občanů mít přístup k práci Evropské unie a k přijatým dokumentům.
Otevřenost je zde nezbytná zejména k posílení principů demokracie a k respektování základních práv.. Proto se možnost, aby společnost měla přístup k dokumentům, musí stát základním principem a utajení musí být uplatňováno jen ve výjimečných případech.
Evropský parlament již odvedl v této oblasti mnoho práce. V březnu tohoto roku připravil zprávu o návrhu Komise novelizovat nařízení, které je v současnosti platné a tento nový návrh Evropského parlamentu vytváří vhodný základ pro nové diskuse. Nesmíme zde ale zapomenout, že diskutujeme o novele nařízení, a proto je nepřetržitá spolupráce všech institucí Evropské unie a společná dohoda na revizi předpisů pro transparentnost nevyhnutelná.
Zlepšené nařízení by zavedlo vyšší úroveň transparentnosti. Vzhledem k tomu, že Lisabonská smlouva posiluje zásady, které v Evropské unii usilují o větší otevřenost a užší spolupráci s občany, je důležité zavést konkrétní opatření a základ pro řízení institucí Evropské unie tak, aby bylo cílu dosaženo.
Proto vyzývám novou Komisi, aby předložila návrh co nejdříve a dohodla se na společném stanovisku s Radou, aby byl plně zajištěn otevřený a pokračující dialog s občany a se sdruženími, která je zastupují.
Diana Wallis
jménem skupiny ALDE. - Pane předsedající, velmi mě těší položená otázka a jsem vděčná panu Cashmanovi za to, že objasnil své názory. Myslela jsem si, že všechny politické skupiny v této sněmovně s usnesením souhlasí. Jak mi bylo řečeno, to bylo výsledkem schůzky dnes odpoledne.
Je jasné, že se vstupem Lisabonské smlouvy v platnost můžeme celou otázku transparentnosti posunout skokem kupředu. Pro mě jako místopředsedkyni této sněmovny, která je zodpovědná za transparentnost, byla tato otázka často nelehká, ale opravdu věřím, že nyní máme šanci na zlepšení a ještě více se přiblížíme našim občanům. V rámci této sněmovny zkoumáme naše vlastní opatření pro přístup k dokumentům a k informacím. Pro mě bylo dnes ráno opravdovým potěšením setkat se s Cecilií Malmströmovou a Margot Wallströmovou tak, aby si pro jednou naše tři instituce společně sedly a postoupily kupředu. Již bylo zmíněno - a myslím, že se pro nás jedná o velký průlom - že jsme si stanovily pravidelnější harmonogram a další setkání za šest měsíců, což je vhodnější než jednorázové setkání tohoto interinstitucionálního orgánu a pak dva až tři roky odděleně. Myslíme to vážně a jedná se o seriózní signál, jenž jsme společně vyslali, že je naším cílem skutečný portál pro transparentnost, který nás bude všechny propojovat, že usilujeme o zajištění toho, aby naši občané viděli legislativní proces jak postupuje všemi svými fázemi a aby mohli mít skutečný vklad a skutečný vhled do toho, co děláme.
Takže má skupina - a věřím, že všechny skupiny - souhlasila s pozměňovacími návrhy, které budou odrážet dnešní vývoj. Ještě mi zbývá za nás tři dámy poděkovat za to, že jsme v této záležitosti dokázali dosáhnout nějakého pokroku.
Zbigniew Ziobro
Pane předsedající, podle názoru mnoha publicistů, kteří se zajímají o evropské záležitosti, to, co známe pod pojmem demokratický deficit je v evropských institucích patrné již několik let. Toto obvinění je někdy nespravedlivé, ale jindy má reálný základ. V tom druhém případě se zdůrazňuje, že když jsou závažná rozhodnutí vnímána tak, že jsou přijímána anonymními evropskými úředníky někde v dalekém Bruselu, demokratický mechanismus řádně nefunguje. Proto by mělo být zdůrazněno, že otevřenost je nesmírně významným prvkem činnosti Evropské unie. Úřední moc musí být společnosti odpovědná. V opačném případě, jak dějiny vždy dokládají, moc korumpuje.
Evropská společnost je tvořena různými národy, které žijí v určitých zemích. Proto se musí instituce Evropské unie zodpovídat občanům všech členských států, a způsob, jak zajistit průběžnou kontrolu veškeré moci, která je svěřena Evropské unii, je umožnit plný přístup k dokumentům. Mám na mysli zejména pracovní dokumenty, analýzy a konzultace, které realizuje Evropská komise a Rada. Je zásadní, aby vliv zájmových skupin na vývoj nařízení byl zaznamenán a otevřený všem. Je důležité, aby nejen Parlament měl plný přístup k těmto dokumentům. Občané všech členských států Evropské unie by měli mít právo demokratické kontroly, takže ho bude uplatňovat každá zainteresovaná organizace ve společnosti a každý novinář. Jen transparentnost může zaručit, že orgány a personál Evropské unie budou používat svěřené pravomoci pro společné dobro občanů členských států.
Rui Tavares
Dámy a pánové, tato rozprava se točí kolem otázky důvěry. Evropské instituce občany vždy žádají, aby jim důvěřovali. V průběhu procesu Lisabonské smlouvy žádaly občany, aby jim tak či onak věřili. Začala finanční krize a žádaly, aby jim občané věřili. Důvěra je ale dvousměrnou ulicí a nemůžete vždy žádat občany, aby vám věřili, pokud zároveň nedůvěřujete svým občanům natolik, abyste jim ukázali všechny procesy a vnitřní mechanismy, které Komisi pohánějí. Ti u moci si nemohou stěžovat, že občané nevěří politikům když sami politici nevěří občanům.
To je problém demokracie; a nejen to, je to také problém mrhání. Sama společnost je obrovským zdrojem znalostí, kterými budeme mrhat, pokud nezapojíme občany do procesu vedení a správy Evropské unie. Nemám naprosto žádné pochybnosti, když říkám, že plně podporuji úsilí zpravodaje, že prokazuje společnosti dobrou službu, a že bychom měli pokročit nejen směrem k transparentnosti, ale především směrem k zajištění toho, že transparentnost není jen pěkným slovem, ale znamená něco konkrétního.
William  Dartmouth
jménem skupiny EFD. - Pane předsedající, Evropské unie má v mé zemi i jinde velmi zaslouženou pověst toho, kdo přijímá rozhodnutí nenápadně, tajně a podloudně. Člověk by proto předpokládal, že se Komise nyní vynasnaží být otevřenou a transparentní. Namísto toho Komise vyprodukovala tento návrh - myslím, že se jedná o 1049 - jehož část omezuje přístup k dokumentům, které jsou v současnosti veřejné.
Kromě toho existuje ještě jeden důležitý cíl, který si pamatují z doby na Harvardské univerzitě, a sice: rozhodnutí, která jsou učiněna bez transparentnosti a bez řádné veřejné kontroly mají v sobě zabudovanou tendenci být špatnými rozhodnutími. Měli byste akceptovat, že jedním z důvodů, proč Komise předkládá tolik špatně zvážených, nepromyšlených, nevhodných a nedostatečně zpracovaných návrhů, s nimiž se v Anglii a dalších zemích musíme vyrovnávat, je nedostatek transparentnosti. Takže pokud jde o tento právní rámec, naléhal bych na Komisi, aby znovu přemýšlela, pokud ovšem taková možnost přichází v úvahu u chybné instituce v chybném systému řízení.
Salvatore Iacolino
(IT) Pane předsedající dámy a pánové, velmi pozorně jsem poslouchal projevy, které přednesly Komise, předsednictví a moji kolegové poslanci. Stockholmský program hlouběji vysvětlil důležitost práva na přístup k dokumentům, které produkují instituce EU.
Lisabonská smlouva znovu potvrzuje právo soukromých a právnických osob na přístup k dokumentům, přičemž ale zároveň se stará o to, aby byla zavedena kritéria a omezení podle rysů každého orgánu. Jak již bylo zmíněno, letos měl Parlament příležitost se zabývat přístupem k dokumentům, a v té době byly názory poněkud rozdílné.
Dnes všichni souhlasíme se skutečnou potřebou přijmout nařízení z roku 2001, nicméně řešení, které navrhl pan Cashman se nejeví jako přijatelné, pokud totiž za všechny rozumné hranice rozšiřuje možnost získat dokumenty, což by v podstatě mohlo někdy jít proti převládajícímu veřejnému zájmu. Citoval bych několik příkladů: vyjednávání s třetími zeměmi nebo jiné citlivé aktivity vyžadují jasnou definici, protiváhu mezi legitimním právem na transparentnost, odhalení a znalosti, a odmítnutím přístupu k dokumentům v souladu s převažujícím a uznaným veřejným zájmem.
I nadále jsme přesvědčeni o potřebě podporovat právo soukromých a právnických osob na přístup k dokumentům, s vědomím toho, že musíme určit rozumný princip pro vyrovnání protichůdných potřeb: rozšíření úlohy Evropského veřejného ochránce práv, stanovení přesných a vhodných kritérií pro přístup a zavedení přechodných opatření, která budou postupně vést k pravidlům v souladu s potřebami občanů, slučitelnými s řádným fungováním institucí. Pro dosažení těchto cílů spoléháme na úlohu současného španělského předsednictví a na aktivitách.
Cornelis de Jong
(NL) Pane předsedající, jaký dokument přesně hledáte? Jaké má dokument číslo? To je jen pár odpovědí, které občané mohou očekávat, když položí otázku evropským institucím. Občané chtějí informace, nikoliv propagační materiál nebo nesrozumitelné dokumenty týkající se politik, a tak je zapotřebí drastická změna. Zaměření musí být na občany. Toto tvoří základ otázek, které položil pan Cashman, jemuž bych rád poděkoval za - obracím se teď na paní Sommerovou, která bohužel již komoru opustila - nesmírně transparentní spolupráci v uplynulých několika měsících.
Uvítal bych, kdyby část evropského rozpočtu určeného na informace byla použita - jak pomocí digitálních informačních médií tak prostřednictvím lidského kontaktu - na zajištění toho, aby občané dostávali skutečné, úplné informace a odpovědi na otázky jako například "Můžete mi říci přesný vývoj rozhodnutí, která byla Evropou přijata k evropskému úsilí v průběhu Kodaňské konference o klimatických změnách?" To je co občané chtějí znát, a tak vyzývám Komisi, Radu a zejména poslance Evropského parlamentu, aby podpořili naše iniciativy zaměřené na větší transparentnost. Toto mě napadá jako jediný skutečně jasný vzkaz.
Heidi Hautala
(FI) Pane předsedající, veřejný přístup k dokumentům znamená právo občanů účastnit se rozhodování a získat informace, aby se mohli na rozhodování účastnit. Lisabonská smlouva toto základní právo občanů EU podporuje. Pokud by Evropský parlament toto základní právo nebránil, tak kdo jiný by to dělal?
Proto je velmi důležité, abychom v průběhu tohoto zasedání přijali silné a jasné stanovisko ve prospěch transparentnosti. Neměli bychom přijmout žádné kroky vedoucí zpět nebo ty, které navrhuje Komise.
Mohu vás ubezpečit, že kolem existuje mnoho chybných pojetí, která se týkají toho, o čem dnes zde rozhodujeme. Nechceme ohrozit mezinárodní vyjednávání, ale myslíme si, že občané mají právo vědět, jaké záležitosti se projednávají s cizími mocnostmi, které ovlivňují jejich práva. Ani zde ovšem nevyvozujeme, že by měl každý poslanec Evropského parlamentu zveřejnit obsah svého e-mailu. Pokud se někdo obává právě tohoto, pak zbytečně.
Andreas Mölzer
(DE) Pane předsedající, otázka transparentnosti a přístupu občanů k dokumentům v Evropské unii je nepochybně natolik důležitá, že lidé napříč Evropou jsou stále vysoce nespokojeni s evropskou integrační politikou.
Je tomu tak v Rakousku, kde je velká část lidí nespokojena nebo skeptická k Evropské unii, protože mají pocit, že neexistuje transparentnost a žádný přístup k politikám. Proces na zavedení a potom prosazení Lisabonské smlouvy spolu s volbou předsedy Evropské rady a Vysoké představitelky dal občanům pocit, že nemohou chápat, co se děje, že neexistuje transparentnost a že nemají potuchy, proč byly tyto záležitosti dělány. Věřím, že pokud má být Lisabonská smlouva pro občany Evropy úspěchem, je důležité, abychom dali lidem pocit, že mohou určit kdo v Unii rozhoduje a proč a jak se rozhodování odehrává.
Michael Cashman
autor. - Pane předsedající, pocítil jsem nutnost vyjádřit se ke dvěma bodům.
Paní Sommerová je stále ve sněmovně a pokládám za vhodné, i když neposlouchá, reagovat na to, co řekla. Vznesla sérii obvinění. Jedno se týká toho, že jsem nebyl transparentní. Mohu opravit záznam a říci, že všechny politické skupiny a všichni zpravodajové byli pozváni na všechny schůze. Pokud nemohli být přítomni, jejich stanoviska byla svědomitě na těchto schůzích přednesena. Všechny rozhodnutí, která byla přijata, byla sdělena všem stínovým zpravodajům a všem politickým skupinám.
Objevil se návrh, že bychom měli stáhnout návrh na usnesení, o němž paní Sommerová říká, že je nedemokratický a netransparentní - že její skupina o něm nic nevěděla. To je pro mě zajímavé, vzhledem k tomu, že jsem dnes odpoledne vyjednával s její skupinou EPP o jejich návrhu na usnesení o ústní otázce. Mohu si tedy jen myslet, že je špatně informována a opravdu se těším na upřímné vyjednávání, které bude v dobré víře probíhat s EPP a všemi dalšími skupinami.
A konečně, bylo to ode mě ledabylé. Je to naposledy, co se s komisařkou Wallströmovou vidíme zde ve sněmovně a rád bych jen nechal zaznamenat, pokud mohu, že já a Parlament jsme nikdy nepochybovali o vaší oddanosti, otevřenosti a transparentnosti. Měla jste naprostou pravdu: vždy jsme museli obhajovat to své za naše vlastní instituce a vy jste za tu svou bojovala skvěle, ale nikdy jste se neodchýlila od zásady otevřenosti a transparentnosti.
Byla jste, a jsem si jist, že i nadále budete, pozoruhodnou státní úřednicí s příkladným rejstříkem. Nikdy jste neustoupila od toho, o čem jste věřila, že je správné a spravedlivé a slušné, a tak jménem lidí, kteří nikdy nebudou mít tu čest se s vámi setkat, bych vám rád poděkoval.
Cecilia Malmström
Pane předsedající, právní předpisy týkající se veřejného přístupu k dokumentům, jinými slovy, co zde označujeme jako nařízení (ES) č. 1049, nám sloužily dobře. Jsem velmi hrdá na to, že jsem při jejich nástupu sehrála svou roli, spolu s panem Cashmanem, a s přispěním ze strany Komise prostřednictvím paní Wallströmové.
Lisabonská smlouva nám dává příležitost jít o kousek dál, protože oblast působení se rozšiřuje. Jedná se o velmi pozitivní záležitost. Mrzí mě, že v průběhu podzimu nebylo možné iniciovat interinstitucionální dialog s Evropským parlamentem. Předtím, než jsme mohli pokračovat, čekali jsme na stanovisko Evropského parlamentu. Věřím, že i švédské předsednictví bude v této věci potřebovat nějaký náznak stanoviska Evropského parlamentu, aby mohlo pokročit v interinstitucionálních rozhovorech.
Během tohoto můžeme mnohé udělat. Jak paní Wallströmová tak paní Wallisová odkazovaly na schůzku, kterou jsme měly dnes ráno, což představuje hmatatelný způsob propagace transparentnosti a přístupu k dokumentům a toho, jak učinit naše instituce přátelštější. Jednou z věcí, o nichž jsme diskutovaly, se týkala toho, jak můžeme využít naše počítačové systémy, aby občané, novináři, NNO a ostatní mohli sledovat celý postup jednotlivého právního předpisu od návrhu Komise až po moment, kdy se odhlasuje.
Věřím, že by to mohlo velmi napomoci zvýšení porozumění a znalosti Evropské unie, a také zvýšení důvěry v ní. Jak již zde bylo řečeno, transparentnost je dobrá a je nezbytná a důležitá. Zvyšuje účinnost rozhodnutí, zvyšuje důvěru v rozhodnutí a snižuje nebezpečí protiprávnosti a podezírání.
Pokud se legitimnost EU zvýší vůči rozhodnutím, bude to také dobré pro kvalitu našich rozhodnutí. Je proto vynikající, že Evropský parlament vede tuto rozpravu a doufám, že bude posunuta dál, i kdyby švédské předsednictví k tomu nemělo příležitost. Velmi vám děkuji, pane Cashmane, i Parlamentu za vznesení této otázky.
Margot Wallström
místopředsedkyně Komise. - Pane předsedající, toto byl velmi účinný způsob, jak mě trochu zdemoralizovat, protože nyní mluvím naposledy. Nemohla jsem si pro svou poslední intervenci v Evropském parlamentu vybrat lepší téma - a tím patrně i je - než je otevřenost a transparentnost.
Dovolte mi uvést několik základních faktů. Evropská komise poskytla návrh. Je to jediný předložený návrh. Předložili jsme ho v podobě přepracované verze, což znamená, že jsme přesvědčeni o tom, že jsou základní zásady v této směrnici zdravé; jsou v pořádku. Můžeme je použít, ale musíme je modernizovat, vylepšit a zefektivnit. To byla hlavní myšlenka v pozadí přepracované verze.
Na pár věcí máme nějaké rozdílné názory - jak definovat dokumenty atd. - jedná se ale o typ vyjednávání, do něhož bychom se měli zapojit a zajistit, aby se věci pohnuly kupředu. Abychom toho dosáhli, potřebujeme od Parlamentu první čtení. Toto je tedy základní vzkaz z naší strany.
Na základě nové smlouvy si také myslíme, že toho můžeme dosáhnout tím, když rozšíříme oblast působení tohoto nařízení. To je hlavní rozdíl z pohledu Komise. Bude nyní zahrnovat všechny orgány, agentury atd. Evropské unie. Zde tedy dnes stojíme, takže stále doufáme, že Parlament co nejdříve dodá první čtení. Pak můžeme získat i názory Rady tak, abychom mohli začít řádné diskuse a vyjednávání a konečně rozhodnout.
Co se týče řady velmi důležitých otázek, které jste také ve své zprávě nadnesl, pane Cashmane: myslím, že existují další prostředky, které můžeme použít, protože jsou trochu mimo oblast působení tohoto nařízení. Ale stále se jedná o velmi důležité iniciativy. Týkají se rejstříků, věcí, o nichž jsme diskutovali - například dnes - kde můžeme zlepšit otevřenost a transparentnost jinými způsoby a nejen prostřednictvím nařízení. V tomto také budeme pokračovat. Vím, že se vám to příliš nelíbí, ale iniciovala jsem vytvoření akčního plánu pro otevřenost, jehož části jsme dnes diskutovali, kde se můžeme spojit a pokračovat v záležitostech týkajících se otevřenosti a transparentnosti a bojovat za ně.
Na pozitivní notu - opravdu chci, aby to byla pozitivní nota - ráda bych vám všem poděkovala a chci také využít příležitosti, abych vám všem mohla popřát "Veselé Vánoce a šťastný nový rok".
Předsedající
Dovolte mi, abych vám ještě jednou poděkoval za vaši spolupráci po všechny ta léta. Veselé Vánoce a vše nejlepší i vám.
Obdržel jsem pět návrhů na usnesení předložených podle čl. 115 odst. 5 jednacího řádu.
Rozprava je ukončena.
Hlasování se bude konat ve čtvrtek 17. prosince 2009.
Písemná prohlášení (článek 149)
Bogdan Kazimierz Marcinkiewicz  
písemně. - (PL) Pane předsedající, problém přístupu k dokumentům orgánů a institucí EU, o němž dnes diskutujeme, je podle mého názoru v legislativním procesu Evropské unie nesmírně důležitý. V něm je transparentnost zásadní, díky čemuž má každý občan EU právo na přístup k dokumentům, což podle chápání čl. 15 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie zahrnuje nejen části převažujícího právního řádu, ale také návrhy zákonů. To znamená, že každá soukromá nebo právnická osoba, která bydlí nebo má registrované sídlo organizace v EU, může mít přímý vliv na novou legislativu, a to zakládá zvláštní formu veřejné kontroly. V současné době panující nařízení č. 1049/2001 zajišťuje odpovídající přístup k dokumentům EU, ale od 1. prosince 2009 se vstupem Lisabonské smlouvy v platnost stojíme před výjimečnou výzvou, kdy se úloha a skutečná participace občanů EU zvýšila. Neomezený přístup k dokumentům je proto významným rozhodujícím činitelem budoucí podoby a funkce EU.
