Patērētāju datu un tiesību aizsardzība (debates) 
Priekšsēdētājs
. - Nākamais punkts ir Komisijas paziņojums par patērētāju datu un tiesību aizsardzību
Franco Frattini
Komisijas priekšsēdētāja vietnieks - Priekšsēdētāja kungs, es gribu sākt ar norādi uz to, ka Direktīva 95/46/EK ("Datu aizsardzības direktīva”) attiecas uz datu apstrādātājiem, kas izveidoti Kopienā. Tā attiecas arī uz apstrādātājiem, kas nav izveidoti dalībvalsts teritorijā, ja šāds apstrādātājs izmanto iekārtu, kas atrodas dalībvalsts teritorijā, ja vien šāda iekārta netiek lietota tikai tranzīta nolūkos caur Kopienas teritoriju.
Direktīva nodrošina visu indivīdu tiesības neatkarīgi no to tautības vai dzīves vietas un neatkarīgi no tā, vai viņi darbojas vai nedarbojas kā patērētāji. Tā nosaka pamatnoteikumus, uzliekot pienākumus datu apstrādātājiem un atzīstot indivīdu tiesības. Tā arī nosaka sankcijas un piemērotus pasākumu veidus, ja ir noticis pārkāpums, un nosaka nostiprināšanas mehānismus, lai padarīto tos efektīvus.
Mēs cieši sekojam tehnoloģijas attīstībai un ar to saistītajām problēmām, it sevišķi sakarā ar privātās dzīves un personas datu aizsardzību. Attiecībā uz transatlantisko sadarbību mēs uzturam regulāru kontaktu ar Amerikas Savienoto Valstu iestādēm, kas ir atbildīgas par drošības zonu pārraudzību - Tirdzniecības departamentu un Federālo Tirdzniecības komisiju - kurām tiek adresēti jautājumi saistībā ar personas datu aizsardzību. Tiek skatīti arī jautājumi, ko uzdod jaunās tehnoloģijas to izvietojums visā pasaulē.
Šajā konkrētajā gadījumā, kas ir Google un Double Click apvienošanās, lieta tiek vēl joprojām analizēta Komisijā, lai izlemtu, vai paredzētais apvienošanās atbilst Regulai 139/2004/EK ("Apvienošanās regula”). Mēs drīz pieņemsim lēmumu. Tomēr var teikt, ka Komisija ir veikusi plašu ekonomisko aspektu analīzi, kas saistīti ar ierosināto apvienošanos, lai noteiktu, vai tā ir atbilstīga kopējā tirgus noteikumiem.
Uzņēmumiem ir lūgts ievērot valsts datu aizsardzības tiesību aktus, kas īsteno Datu aizsardzības direktīvu, un valsts datu aizsardzības iestādes ir institūcijas, kas atbild par atbilstības ievērošanu tajās vienībās, kas apstrādā personu datus savā teritorijā.
Apvienošanās dažādu vienību starpā neatbrīvo apvienošanās puses no to pienākumiem, kas izriet no valsts datu aizsardzības principiem. Patiešām, neviens lēmums, ko Komisija var pieņemt, lai apstiprinātu apvienošanu, neskar pienākumus, kas uzlikti pusēm saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem par privātās dzīves aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi.
Neatkarīgi no apvienošanās apstiprināšanas jaunajai vienībai tās ikdienas darbībā būs jāievēro pamattiesības, ko atzīst visi attiecīgie instrumenti, tostarp, bet ne tikai privātās dzīves un datu aizsardzība. Valsts datu aizsardzības iestādēm tāpēc ir uzlikts par pienākumu nodrošināt šo atbilstību un nepieciešamības gadījumā veikt piemērotus pasākumus atbilstības iedibināšanai.
Manfred Weber
PPE-DE grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētāja kungs, Komisijas priekšsēdētāja vietnieka kungs, dāmas un kungi, internets ir liela ērtība. Mēs neviens no mums nevaram iedomāties strādāšanu šodien bez šīs jaunās tehnoloģijas. Tas pieļauj arī datu apmaiņas pārsteidzošā mērogā. Tomēr nekas nav pilnīgs, un nepilnības kļūst skaidras, kad miljardiem datu ierakstu tiek glabāti uz ilgu laiku.
Pārbaudāmajā gadījumā komisārs F. Frattini skaidri pateica, ka bija jāaktivizē Eiropas Savienības juridiskais pamats, lai pārbaudītu Google un Double Click apvienošanos. Mēs gaidīsim šīs pārbaudes rezultātus un tad izdarīsim politiskus secinājumus.
Tas tomēr uzdod pamata jautājumu par to, kā mēs veicam datu aizsardzību internetā, jo lietotājsabiedrības, lielas un mazas, nav vienaldzīgas pret veidu, kādā viņu dati tiek aizsargāti. Nav vieglu atbilžu, jo pēc būtības šis ir neatbildētais jautājums, vai interneta protokola adrese ir personas informācija. Pakalpojuma sniedzējiem, kas piešķir statisku adresi, tā ir, bet lielam daudzumam citu sniedzēju IP adrese automātiski neatklāj lietotāja identitāti. Šādos gadījumos mēs uzskatām, ka reāli notiek tīrs datu aizsardzības zudums, jo savāktie dati var tikt atklāti pat trešām pusēm.
Tas, vai juridiski noteikumi ir vajadzīgi, vienmēr ir jāvērtē, ņemot vērā nepieciešamību un proporcionalitāti. Lietotāji, protams, iegūst milzīgi daudz labumu, publicējot savus datus. Izšķirīgais punkts ir tas, ka viņi pieņem apzinātu lēmumu nodot savus datus un ka viņi var noteikt, kā šie minētie dati var tikt lietoti. Tas nozīmē, ka lietotājiem ir jābūt informācijas tiesībām, tā sakot, tiesībām dabūt zināt, kādi dati attiecībā uz viņiem tiek saglabāti, un tāpēc ir jābūt skaidriem noteikumiem, kas nosaka datu pārnesi vai pārdošanu trešām pusēm.
Šī iemesla dēļ mums jāsāk ar brīvprātīgām saistībām, ideāli pieņemot transatlantisku pieeju - jo mēs vienkārši nevaram regulēt internetu, trūkstot kopējām globālām iniciatīvām, - un ja brīvprātīgās saistības izrādīsies neatbilstīgas, tad mums būs jāapspriež arī juridiski pasākumi.
Stavros Lambrinidis
Priekšsēdētāja kungs, kad parasti lietotāji ieiet tiešsaistē, viņi neapzinās, ka viņu visdelikātākie personas dati, tādi kā politiskie un reliģiskie uzskati, finanses, pirkumi, ceļojumi un intereses vispār, ir ierakstītas, viņiem veicot vienkāršus meklējumus, iepērkoties vai piedaloties diskusijās. Patiešām, privātie uzņēmumi, kas vāc šādus datus, bieži nav pat Eiropā. Šodien ne Eiropas likumdošana, ne starptautiskas vienošanās netraucē lieliem privātiem uzņēmumiem izmantot mūsu personu datus. Es ietu pat tik tālu, ka teiktu, ka nekas netraucē trešo valstu drošības iestādēm piekļūt šādiem datiem. Kāpēc Eiropai ir atbildība un potenciāls iesaistīties šajā visā? Jo, kā F. Frattini pareizi teica, Datu aizsardzības direktīva attiecas uz elektronisko un interneta pakalpojumu sniedzējiem Eiropā un ārpus tās. Mūsu personas dati nezaudē nozīmi un interesi vienkārši tāpēc, ka uzņēmums neatrodas Eiropā.
Man ir trīs konkrēti priekšlikumi, priekšsēdētāja kungs:
Pirmkārt, privātie pilsoņi patiešām paši ir jāaicina dot savu nepārprotamu piekrišanu katrai viņu personas datu vākšanai, nemaz nerunājot par izmantošanu, kā to nosaka katrā gadījumā iepriekš minētā direktīva. Tā ir jānosūta nevis sīkā drukā, bet skaidri un gaiši. Pašlaik, pat tie pilsoņi, kuri vēlas dzēst savus datus vai neļaut tajos dalīties ar trešām pusēm, parasti nespēj atrast savu ceļu cauri mulsinošām tīmekļa vietnēm. Vietnes ir radītas, lai būtu sarežģītas, lai tādā veidā uzņēmumi ar īpašu rīku un programmatūru palīdzību vēlāk var atklāt lietotāju intereses un pārdot viņiem produktus, vai lai drošības iestādes vēlāk var noteikt lietotāju atrašanos citos nolūkos.
Otrkārt, - un es priecājos, ka F. Frattini ir to pateicis - Eiropas Komisijai patiešām jāsaprot, ka šo uzņēmumu apvienošanās ir svarīgas ne tikai finansiālu analīžu dēļ, bet arī pilsoņu personas datu dēļ, ko citi, iespējams, noziedzīgi izmanto vai varētu izmantot nākotnē. Mēs neesam tikai naudas un tirgu kopiena, mēs, pirmkārt un galvenokārt, esam vērtību kopiena.
Treškārt, priekšsēdētāja kungs, ļaujiet nobeigt šādi: šīsdienas diskusija uzsāk ļoti plašu tematu, kam mēs esam tikai virspusēji pieskārušies, lai gan tas skar visā pasaulē svarīgu problēmu. Ir vajadzīga starptautiska Interneta lietotāju pamattiesību harta. Nekas tamlīdzīgs pašlaik nepastāv. Šajā dienā, šajā laikmetā tomēr neradīsies kaut kāds lielais brālis, priekšsēdētāja kungs, jo kāda diktatūra to šeit noliks. Lielais brālis radīsies, jo visas mūsu dzīves ir tagad ierakstītas elektronisko pēdu dēļ internetā. Ja mēs visi kopā nevaram atrast kādus pamatprincipus mūsu aizsardzībai, mēs rīt pamodīsimies pavisam citādā un, es domāju, daudz ļaunākā pasaulē, lai arī cik lietotājiem draudzīgs, patīkams un burvīgs viss neizskatītos mums šodien.
Sophia in 't Veld
ALDE grupas vārdā. - (NL) Man patiešām būtu gribējies redzēt F. Frattini kolēģi Neelie Kroes sēžam blakus viņam šodien, jo es domāju, ka stingrs dalījums starp tirgus noteikumiem un privātās dzīves noteikumiem ir novecojis. Mēs zinām, ka apvienošanās starp Google un DoubleClick gatavojas notikt, un, protams, Eiropas Parlaments negrib jaukties šīs apvienošanās detaļās, bet mēs gribam zināt, kādas privātuma garantijas tiks dotas. Personu dati ir kļuvuši par lielu saimniecisku darbību. Informācija par klientiem, lietotājiem un viņu paradumiem un prioritātēm dod uzņēmumiem nenovērtējamu priekšrocību konkurencē. Tāpēc personu datu aizsardzība vairs nav jāskata atrauti no konkurences politikas.
Komisija ir izvēlējusies ļoti tradicionālu pieeju konkurencei, kas vairs nav piemērota, lai darbotos ar 21. gadsimta izturēšanās reklamēšanu. Konkurencei ir jāietver privātuma un patērētāja aizsardzība, ja apvienošanās var novest pie megakoncerniem, kuru rīcībā ir daudz informācijas par viņu lietotājiem, kā tas ir Google/DoubleClick gadījumā, piemēram, vai potenciāli būtu iespējams pēc Microsoft un Yahoo, Yahoo un Rupert Murdoch vai Reed Elsevier un ChoicePoint utt. kopdarbības.
Personu datus var ļaunprātīgi izmantot, lai izslēgtu ienācējus no tirgus, un būtība ir tāda, ka veselīgas konkurences situācijā patērētājs var pieprasīt privātumu, patērētāji var saukt pie kārtības uzņēmumus, kā tas, piemēram, notika ar Facebook. Un mums ir noteikumi arī par saziņas līdzekļu koncentrācijām. Tad kāpēc mēs neiekļaujam privātuma aizsardzību konkurences politikā? IP adreses var uzskatīt par personas datiem. Un tam ir iespējamas tālejošas sekas nozarei, bet arī lietotājam. Tāpēc šai nozarei ir steidzami nepieciešami Eiropas, bet visvairāk starptautiski standarti. Eiropas Savienībai ir jābūt vadībā šajā jomā un jāstrādā pie šī visa jautājuma ar Ameriku, konsultējoties ar ražošanu. Es rosinu ielikt to Transatlantiskās ekonomiskās padomes darba kārtībā.
Visbeidzot, tas ir arī uzņēmēju interesēs, ka cilvēki jūtas droši, ka viņu privātums tiek kārtīgi aizsargāts. Es nupat pieminēju Facebook gadījumu, kur patērētāji lietoja spēku, lai padarītu Facebook rūpīgāku par privātumu. Es mudinātu Eiropas Komisiju izvēlēties citu pieeju, kurā apvienojas konkurences politika, patērētāju aizsardzība un personas datu jeb privātās dzīves aizsardzība vienā veselā.
David Hammerstein
Verts/ALE grupas vārdā. - (ES) Priekšsēdētāja kungs, mums ir bažas par apvienošanos, kas īstenībā nav apvienošanās: tā ir divu savstarpēji papildinošu uzņēmumu savienība. Viens uzņēmums Google, kam ir bezgalīgi daudz datu, vairāk datu, nekā kādam citam pasaulē, un otrs uzņēmums, DoubleClick, kam ir jauda šos datus par patērētāju paradumiem apstrādāt, manipulēt un virzīt tos.
par to Eiropas Komisijai ir pamats bažīties, jo tā ir bīstama "laulība” Eiropas pilsoņiem un mūsu ikdienas paradumu privātumam. Apvienošanās struktūra var apdraudēt šo privātumu, tomēr valstu iestādēm nav kapacitātes, lai zinātu, kā ar šiem datiem tiek manipulēts, un arī patērētāji to nezinās, kurp iet viņu dati un kā tos izmanto trešās puses.
Carl Schlyter
(SV) Priekšsēdētāja kungs, patērētājs ir neaizsargāts internetā. Ja jūs gribat lietot populārus pakalpojumus, jūs nevarat izvēlēties opciju "nevākt datus par mani”. Jūs nevarat arī uzzināt, kas notiek ar jūsu datiem. Jūs kaut ko meklējat, jūs kaut ko pērkat. Ja viens un tas pats uzņēmums spēj apvienot visu šo informāciju, tas iegūst milzīgas tirgus priekšrocības un uzkrāj bagātīgu informāciju par visiem, kas lieto internetu. Tas pats notiek, kad jūs vēlaties likumīgi lejupielādēt filmu no interneta. Tad jums ir jāizmanto viena vienīga uzņēmuma programmatūra, t.i., Windows.
Mēs nevaram sevi aizsargāt pret šiem lielajiem uzņēmumiem, ja mūsu likumdevēji mums nepalīdz. Cik nedroša var būt datu aizsardzība, kļūst apjaušams, kad, piemēram, tiek laista lietā arī cīņa pret autortiesību pārkāpumiem. Dokumentu koplietotājam tiek pārbaudīts dators un pārskatīta visa viņa privātā informācija. Šī informācija pēc tam tiek nosūtīta saziņas līdzekļu uzņēmumiem, lai noteiktu, kas ir un kas nav bijis aizsargāts ar autortiesībām. Kad šiem saziņas līdzekļu uzņēmumiem ir pieejami policijas izmeklēšanas materiāli, kā jūs varat aizsargāt patērētājus? Ir laiks dot spēcīgu atbalstu datu aizsardzībai.
Alexander Alvaro
(DE) Priekšsēdētāja kungs, man jāatzīst, ka man patīk šī "bez pieteikšanās” kārtība, it īpaši tā daļa pirms sekunžu atpakaļ skaitīšanas sākuma.
Mums bez šaubām ir daudz kas apspriežams datu aizsardzības jomā. Daži deputāti no Zaļo grupas pievērsās tematam par datiem attiecībā uz privātiem uzņēmumiem un indivīdiem. Tādas apvienošanās kā starp Google un DoubleClick pavisam noteikti izsauc dažus jautājumus. Tomēr, jāuzmanās, lai nesajauktu vienu ar otru. Lai cik varžu kurkstētu, rezultāts vienmēr būs tikai kurkstēšanas skaņa. Tas, ko es gribu teikt, ir, ka mums nav jāaizmirst arī nepieciešamība saprast tehniskos pamata procesus.
Mēs - un mana politiskā grupa nekādā ziņā nav izņēmums - bieži īpaši interesējamies par lietām, kas saistās ar internetu un, protams, datu privātumu, un bieži reaģējam uz tām ārkārtīgi emocionālā veidā. Tomēr, ja man ir jāuztver, kā internets un datu iegūšana notiek, man vispirms ir jāsaprot tehnoloģijas pamats.
Šajā sakarā es uzskatu, ka ir daudz kas sakāms par H. Weber pieeju, ka vispirms ir jānosaka, cik lielā mērā IP adreses var būt personas dati saskaņā ar Direktīvu 2002/58 par privāto dzīvi un elektronisko komunikāciju, jo dažos gadījumos IP adrese savienojumā ar lietotāja datiem noteikti var būt atslēga personīgas informācijas vākšanai. No otras puses, ņemot vērā tehnoloģijas attīstību šodien, kad ledusskapji, piemēram, var automātiski iegūt receptes no interneta, jautājums, vai mana ledusskapja IP adrese patiešām pieder pie personas datiem, ir novecojies.
Eva Lichtenberger
(DE) Priekšsēdētāja kungs, kā to pareizi pieminēja iepriekšējais runātājs, ir jāpārbauda šo noteikumu tehniskais pamats. Mums te ir darīšana ar mazliet neveiklu gadījumu tādā nozīmē, ka tas nenonāk pilnībā konkurences tiesību normu jomā, un tomēr tas saistās ar kritiskās masas pārsniegšanu, kas rada nopietnas problēmas.
Dienas beigās valsts datu aizsardzības iestādēm un datu aizsardzības likumdošanai būs vairāk nekā grūti nodarboties ar jebkādiem pārkāpumiem, ko rada šī apvienošanās, jo dati, kas tiks nodoti DoubleClick rīcībā, tiks apstrādāti pavisam citādā veidā. Mums šeit ir tehniska problēma, kas mums ir jāatrisina. Es uzskatu, ka tik liela potenciāla akumulēšana vienas grupas rokās ir ārkārtīgi slikta lieta tirgum, jo tā izslēdz jaunus konkurentus.
Franco Frattini
Komisijas priekšsēdētāja vietnieks - (IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, arī es uzskatu, ka daudzu runātāju paustās bažas ir mūsu visu bažas tādā nozīmē, ka mums vēl nav apmierinoša sistēma personas datu aizsardzībai, ciktāl tas attiecas uz jaunajām tehnoloģijām un internetu.
Tāda pati, iespējams pat lielāka uzmanība ir jāvelta personas datu aizsargāšanai pretterorisma izmeklēšanas gaitā, kā tas notiek, kad mani personas dati tiek atklāti nevis tiesai, bet privātai industriālai grupai.
Tāpēc šīs ir nopietnas bažas, un acīmredzot ideja, kaut arī samērā jauna, kuru ir izvirzījis S. Lambrinidis, par sava veida datu aizsardzības pasaules karti pilnībā atbilst interneta globālajam raksturam.
Kā jūs zināt un kā es tikko savā ievadā norādīju, pašreizējie noteikumi tiek piemēroti attiecībā uz teritoriju, kurā attiecīgais pakalpojuma sniedzējs ir izveidots, bet šis ģeogrāfiskais ierobežojums patiesībā nesakrīt ar internetu. Tāpēc šis ir virziens, kurā, manuprāt, mums būtu jāiet, un es arī uzskatu, ka ir svarīgi atrast sasaisti starp konkurenci un politikas aspektiem, lai aizsargātu patērētājus, tostarp viņu personu datus.
Tas ir kaut kas tāds, par ko mēs tikai sākam runāt un, kā jūs zināt, Komisija seko notikumu attīstībai daudzās datu aizsardzības jomās, kas nav paredzētas Eiropas likumdošanā. Tajās ietilpst Eiropas Padomes, Apvienoto Nāciju Organizācijas un Starptautiskās datu aizsardzības konferences iniciatīvas.
Tomēr pastāv risks, kas mums jāpatur prātā. Ļaujiet uzdot šādu jautājumu: Vai pasaules datu aizsardzības karte nevarētu vājināt aizsardzību, jo tai būs jānosedz ārkārtīgi liels cilvēku skaits? Ja neko citu, tas skaidri parāda, ka mums jāņem vērā mūsu Eiropas tiesību akti kā piemērs, - ja man ļauts uzdrīkstēties - ko eksportēt un nav jāpieņem vājāki datu aizsardzības noteikumi tikai tādēļ, ka šie noteikumi ir jāpiemēro daudz plašākā ģeogrāfiskā kontekstā.
Nobeigumā es varu teikt jums, ka, lai praktiski sāktu darboties, tā saucamā "29. panta darba grupa”, ko visi tajā iesaistītie pilnībā apzinās un kura ir darba grupa, kas atbild par datu aizsardzības pasākumu koordinēšanu, gatavo izvērstu atzinumu par datu aizsardzību attiecībā uz meklētājprogrammām un pakalpojumu sniedzējiem.
Citiem vārdiem sakot, mēs risinām šo aspektu, un ir izsūtīta aptaujas lapa, kas dos sākuma punktu šim izvērstajam atzinumam; aptaujas jautājumi attiecas uz datu aizsardzības politiku, un tie ir izsūtīti lielam galveno personu skaitam, meklētājprogrammu pārvaldītājiem un pakalpojuma sniedzējiem. Mans uzskats ir, ka savāktās atbildes un atzinums, kas, esmu pārliecināts, tiks publicēts, cik ātri vien iespējams, cerams, pirms vasaras brīvdienām, varētu varbūt pirmoreiz dot koordinētu atbildi par problēmām, kas ar to saistās, un, kādos virzienos darbībai būtu jānotiek.
Priekšsēdētājs
. - Debates ir slēgtas.
Rakstiski paziņojumi (Reglamenta 142. pants)
Silvia-Adriana Ţicău  
Mūsdienās arvien vairāk un vairāk Eiropas pilsoņu izmanto informācijas sabiedrības pakalpojumus, lai tie būtu finanšu pakalpojumi, viedas transporta sistēmas, nodokļu sistēmas ceļu infrastruktūras lietošanai, datorizētas veselības aprūpes sistēmas, internets, kontroles un pārraudzības aparāti vai biometrisko datu izmantošana. Šādu pakalpojumu drošums un drošība ir lietotāja pārliecībai būtiska.
Elektronisko tīklu un datorizēto sistēmu drošība kopā ar tehnoloģijām personas datu aizsardzības uzlabošanai ir galvenais rūpju objekts Drošas informācijas sabiedrības stratēģijā, ko Komisija pieņēma 2006. gadā. Ar 2007. gada maiju datētajā paziņojumā Komisija izklāstīja iespējamos riskus, kas ir saistīti ar informācijas tehnoloģijas lietošanu, tādus kā, piemēram, identitātes zādzība, kontrole vai pat krāpšana.
Lai panāktu drošāku informācijas sabiedrību konkrētajiem produktiem un pakalpojumiem ir jāietver mehānismi datu aizsardzībai, sākot pat ar projektēšanas stadiju. Līdzīgā veidā ir nepieciešams, lai būtu definēti un visiem datorizēto sistēmu projektēšanā, darbībā un izmantošanā iesaistītajiem pieejami procesi un principi, kas ir piemērojami drošības nodrošināšanai informācijas sabiedrībā. Es lūdzu Komisiju pārbaudīt nepieciešamību pēc noteiktām Kopienas regulām par elektroniskās komunikācijas pakalpojumu un datorizēto sistēmu drošību.
Katram informācijas sabiedrības īpašo pakalpojumu piegādātājam jāievēro valsts un starptautiskie tiesību akti par datu aizsardzību.
