
Puhemies.
   Julistan Euroopan parlamentin torstaina 7. syyskuuta 2006 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi. 
Puhemies.
   Puheenjohtajakokouksen työjärjestyksen 130 ja 131 artiklan mukaisesti torstaina 21. syyskuuta 2006 pitämässään kokouksessa laatima lopullinen esityslistaluonnos on jaettu. Siihen on ehdotettu seuraavia muutoksia:
Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmä on pyytänyt elintarvikelainsäädännön täytäntöönpanoa (huonolaatuinen liha) koskevan komission julkilausuman lisäämistä.
Puheenvuoro on jäsen Cohn-Benditillä, joka voi selittää Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän pyyntöä. 
Daniel Cohn-Bendit,
   Arvoisa puhemies, olemme ottaneet vaarin eräästä uudistusehdotuksestanne. Esititte, että parlamentin pitäisi pysytellä paremmin ajan tasalla eikä keskustella joistakin tapauksista vasta neljä vuotta niiden tapahtumisen jälkeen.
Parin viime viikon aikana EU:ssa on tapahtunut kaksi tärkeätä asiaa. Toinen niistä voidaan kiteyttää saksalaiseen sanontaan eli "vanhaa lihaa". Tarkoitan sitä, että syötäväksi kelpaamatonta lihaa löytyi useilta Saksan alueilta ja on löytynyt sittemmin myös muista maista. Haluaisimme kovasti kuulla komissiolta ja neuvostolta, mitä toimia toteutetaan sen varmistamiseksi, ettei tätä tapahdu pian kaikkialla EU:ssa. Vaikuttaa siltä, että ilmiö laajenee niin nopeasti, etteivät toimivaltaiset viranomaiset ehdi lainkaan perehtyä siihen, mitä tosiasiassa on tapahtunut.
Toiseksi olemme joutuneet kuulemaan erittäin huolestuttavia uutisia siitä, että geneettisesti muunneltua riisiä on löytynyt kaikkialta EU:sta, vaikka se on kielletty. Haluamme myös kuulla, mitä komissio on tehnyt tämän asian johdosta, emmekä halua joutua odottamaan kuukausia ennen kuin voimme keskustella siitä, mitä komissio aikoo tehdä kolmen–neljän vuoden kuluttua. Haluamme tietää, mitä se tekee juuri nyt näiden kahden häpeällisen tilanteen korjaamiseksi. Siksi olemme esittäneet kirjallisen kysymyksen ja haluamme komission ja neuvoston antavan julkilausumansa, jotta voimme keskustella asiasta parlamentissa tällä istuntojaksolla Strasbourgissa. 
John Bowis (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, olemme jäsen Cohn-Benditin tavoin huolissamme tästä niin sanotusta -ilmiöstä. Se on vakava asia. Vanhaa lihaa löytyi Baijerista. Saksassa selvästikin rikottiin sääntöjä, ja Saksan velvollisuutena on ilmoittaa, mitä toimia on toteutettu.
Asia koskee kaikkia eurooppalaisia, sillä jonkin verran tuota vanhaa lihaa pääsi rajan yli Itävaltaan ja Sveitsiin. Tapaus on tutkittava. Ehdotan, että tutkimme sitä ympäristöasioiden valiokunnassa ja viemme asiaa siellä eteenpäin sen sijaan, että viemme aikaa täysistunnolta tällä erityisen kiireisellä Strasbourgin istuntoviikolla.
Puhemies.
   Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä sekä Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä ovat pyytäneet, että ASEM-huippukokouksesta annettua komission julkilausumaa seuraava keskustelu päätetään ilman äänestystä päätöslauselmasta.
Puheenvuoro on jäsen Swobodalla, joka voi selittää tätä PPE-DE- ja PSE-ryhmien pyyntöä. 
Hannes Swoboda,
   . Arvoisa puhemies, kuten tiedämme, ASEM-huippukokous on jo pidetty. Sitä ennen järjestettiin parlamentin jäsenten kokous, eli parlamentin jäsenillä on jo ollut mahdollisuus kertoa mielipiteensä tästä prosessista. Nyt meille enää tarvitsee kertoa tuloksista, joten ylimääräisen päätöslauselman laatiminen on turhaa. Ehdotankin, ettemme laadi sitä. 
Georg Jarzembowski (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, en ole aina samaa mieltä jäsen Swobodan kanssa, mutta tällä kertaa hän on oikeassa. Meidän pitäisi hyväksyä hänen ehdotuksensa. 
Jules Maaten (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, vastustan pyyntöä kahdesta syystä. Ensinnäkin, miksi emme lausuisi kantaamme ASEMista? ASEM-huippukokous on onnistunut ensimmäisen kerran vuosikausiin. Meillä oli tapana valittaa huonoista tuloksista, mutta nyt olemme vihdoinkin onnistuneet. Puhukaamme Aasian taloussuhteidemme parantumisesta. Aihe on tärkeä. Samalla meillä on mahdollisuus keskustella demokratian edistämisestä ja ilmaista vastalauseemme kuolemantuomion jatkuvasta käytöstä Aasian maissa.
On toinenkin syy. Tämä on tällä viikolla ainoa mahdollisuutemme puhua Thaimaan sotilasvallankaappauksesta. Asia lienee kaikkien mielessä. Sotilasvallankaappaus on väärä tapa päästä eroon jopa niinkin ikävästä henkilöstä kuin pääministeri Thaksinista. Näin ei voida toimia, ja parlamentin on ilmaistava kantansa. Joko parlamentin puhemiehen, puheenjohtajakokouksen tai mielellään koko parlamentin on tehtävä se. Siksi vastustan keskustelun päättämistä ilman päätöslauselmaa. 

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana minuutin puheenvuorot poliittisesti tärkeistä asioista.
Muistutan teitä, että etusija on niillä jäsenillä, jotka eivät ole käyttäneet puheenvuoroa kahden edellisen istunnon aikana. 
Ljudmila Novak (PPE-DE ).
   Otin ilolla vastaan tuoreet uutiset Brysselistä Kroatian ja Slovenian välisen rajakysymyksen ratkaisemisesta pysyvästi. Uutisten mukaan EU:n yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja Solana ja komission jäsen Rehn puuttuvat asiaan auttaakseen näiden kahden maan rajakiistojen ratkaisemisessa. Mielestäni EU:n lähestymistapa tekee mahdolliseksi helpomman ja tehokkaamman ratkaisun löytämisen, sillä nämä kaksi maata osallistuvat EU:n yhdentymishankkeeseen.
Slovenia tukee naapurimaamme Kroatian liittymistä EU:hun. Samalla Slovenian kansalaiset odottavat kuitenkin, että Kroatian hallitus ja maan kansalaiset sitoutuvat tiukemmin maiden tekemiin sopimuksiin.
On mahdotonta hyväksyä, että Kroatia rakentaa siltoja ja teitä alueella, jossa kansainvälistä rajaa ei vielä ole määritetty lopullisesti. Maat eivät ole sopineet etukäteen mistään tällaisista järjestelyistä. Samalla tavoin on mahdoton hyväksyä sitä, että Kroatia valtaa Slovenian kansalaisten omistamia maita ilman maanomistajien lupaa. 
Lasse Lehtinen (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, EU-puheenjohtajuuskauden terveyspoliittinen pääkonferenssi järjestettiin viikko sitten Suomessa. Sen johtavana ajatuksena oli, että kansanterveyttä voi edistää poliittisin päätöksin kaikilla elämänaloilla – ei ainoastaan terveysalalla. Vieläpä niin, että kansantalouksille on raskasta kohdata terveyttä koskevat ongelmat vasta sitten, kun kysymys on jo sairauksista, joita on ruvettava parantamaan.
Tällä viikolla äänestämme ilman laadun parantamista koskevista mietinnöistä. Se on juuri sitä ennaltaehkäisevää terveystyötä, jota on tehtävä kaikilla politiikan lohkoilla. Meidän päätöksillämme liikenteeseen liittyvissä kysymyksissä, kauppa- ja teollisuuspolitiikassa, ympäristöasioissa, yhteiskuntasuunnittelussa ja sosiaalipolitiikassa on aina myös kansanterveyteen liittyviä vaikutuksia. Parhaat investoinnit syntyvät siellä, missä terveyshaitat osataan välttää ennalta. Euroopan unionilla on perustamissopimukseen perustuva mandaatti toimia kaikilla politiikan lohkoilla myös tätä päämäärää varten.
Marianne Mikko (PSE ). –
   Hyvät kollegat, valitsijakunta valitsi viime lauantaina poliittisen ryhmämme jäsenen ja ulkoasiainvaliokunnan varapuheenjohtajan Toomas Hendrik Ilvesin Viron tasavallan presidentiksi.
Ilves oli Viron kansan keskuudessa ylivoimainen suosikki istuvaa presidenttiä valittaessa, mutta silti vaaleista tuli tiukat valitsijakuntaa koskevien sääntöjen vuoksi. Niin tiedotusvälineet kuin Viron kansalaisetkin pelkäsivät, että poliittinen manipulointi murskaisi alleen kansalaisten tahdon. Tuhannet virolaiset, myös minä, kerääntyivät lauantaina pääkaupungin Tallinnan keskustaan. Aivan kuten 1980-luvun lopulla Viron itsenäisyyden palauttamisen yhteydessä, käytimme jälleen musiikkia ilmaistaksemme tukemme demokratian edustajalle Toomas Ilvesille.
Minulla on suuri ilo onnitella sekä Viroa että koko Eurooppaa. Valitsijamiesten päätös vastasi yhteiskuntamme demokraattisen enemmistön odotuksia. Syyskuun 23. päivänä toimitettujen Viron presidentinvaalien jälkeen voin vakuuttaa, että eurooppalainen demokratia elää ja voi hyvin Virossa. Haluan lisäksi toivottaa kollegalleni ja ystävälleni Toomas Ilvesille kaikkea hyvää hänen uudessa virassaan hänen vahvistaessa EU:n asemaa Virossa ja edistäessä virolaisia ajatuksia täällä EU:ssa.
Gisela Kallenbach (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, on pelkästään oikeudenmukaista, että tämä valtioiden yhteisömme asettaa kunnianhimoiseksi tavoitteekseen sen, että kaikkialla EU:ssa noudatetaan samaa ympäristölainsäädäntöä ja -normeja. Pyrimmekö me kuitenkin siihen sysäämällä ongelmamme Afrikan ja Aasian niskoille aina mahdollisuuksien mukaan? Tiedotusvälineet ovat raportoineet siitä, kuinka hollantilainen yritys on törkeästi dumpannut myrkyllistä liejua Norsunluurannikon edustalle ja vaarantanut näin ihmishenkiä. Mielestäni tämä on skandaali. Alankomaat on ollut EU:n jäsenvaltio jo usean vuoden ajan. Tiesiköhän se tämän liejun viennistä, antoiko se siihen luvan ja jos antoi, millä ehdoilla? Mitä toimia tämän johdosta on toteutettu? Onko uhreille maksettu korvauksia ja onko pitkäaikaiset vahingot estetty? 
Tadeusz Zwiefka (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, vierailin tasan kaksi viikkoa sitten Etelä-Ossetiassa Euroopan parlamentin valtuuskunnan jäsenenä. Vaikuttaa siltä, että tällä Etelä-Kaukasuksen räjähdysherkällä alueella tapahtuu vähintään kymmenen aseellista yhteenottoa päivittäin.
Venäjän paikalle lähettämien rauhanturvaajien oli tarkoitus taata rauhanomaiset olot paikalliselle väestölle ja itse asiassa koko Etelä-Kaukasuksen alueelle. Etyjin valvontaoperaation suomalaiselta johtajalta majuri Lehtoselta saatujen tietojen mukaan venäläiset rauhanturvajoukot eivät kuitenkaan pyri millään lailla tutkimaan yhteenottojen perimmäisiä syitä tai tarvittaessa ottamaan kiinni niiden aiheuttajia. Haluankin kiinnittää parlamentin huomion siihen, ettei voida hyväksyä, että näin suuri osa maanosaamme on yhden rauhanturvajoukon hallinnassa. Meidän on pyrittävä varmistamaan, että EU pystyy tulevaisuudessa vaikuttamaan enemmän siihen, kuinka Etelä-Ossetian tilannetta hallinnoidaan. 
Zita Pleštinská (PPE-DE ). –
   () Haluan nyt Euroopan parlamentille puhuessani kritisoida sitä, että uusien jäsenvaltioiden Schengenin alueeseen liittymisen määräaikaa on ilmoitettu siirrettävän vuoteen 2009. Elämme aikoja, jolloin tekniikka harppoo huimaa vauhtia eteenpäin, ja yleinen mielipide onkin ilmaissut hämmästyksensä ja suuren pettymyksensä Euroopan komission julkilausumasta, jonka mukaan viivästys johtuu SIS II -tietokannan kehittämisessä ja käyttöönotossa kohdatuista teknisistä ongelmista. Schengenin sopimus on koko EU:n kattavan ihmisten ja tavaroiden vapaan liikkuvuuden näkyvä ja konkreettinen ilmentymä. Valitettavasti tämä vapaus ei toteudu käytännössä. Mielestäni onkin epäoikeudenmukaista, että EU:n uusien jäsenvaltioiden kansalaisten on odotettava vielä vuoden 2007 loppua pidempään ennen kuin he voivat matkustaa ilman rajatarkastuksia.
Kehotan Euroopan komissiota tarkastelemaan kaikkia mahdollisia vaihtoehtoja, joiden avulla alkuperäisessä määräajassa olisi mahdollista pysyä. Vaihtoehtoisesti sen on tehtävä mahdolliseksi uusien jäsenvaltioiden väliaikainen mukaanotto nykyiseen SIS I Plus -järjestelmään siksi aikaa, kunnes uusi järjestelmä saadaan otettua käyttöön. Euroopan komissio voisi tällaisilla alkuperäisessä määräajassa pysymistä koskevilla myönteisillä toimenpiteillä lujittaa kansalaisten uskoa koko EU:n yhdentymishankkeeseen. 
Libor Rouček (PSE ).
   – Haluan puhua samankaltaisesta aiheesta. Kuten edellä jo todettiin, komissiolta on saatu viime päivinä hälyttäviä uutisia. Sisäasioita hoitavan komission jäsenen tiedottaja on todennut, ettei Schengenin järjestelmän toista vaihetta ole saatu valmiiksi useiden teknisten ja oikeudellisten syiden vuoksi. Kyseinen järjestelmä pitäisi tai olisi pitänyt ottaa käyttöön ensi vuoden syksynä. Nämä ovat ikäviä uutisia koko EU:n ja myös uusien jäsenvaltioiden kannalta. Uudet jäsenvaltiot ovat nimittäin pistäneet huomattavasti aikaa ja rahaa siihen, että ne olisivat valmiit liittymään Schengeniin ensi syksynä. Haluankin pyytää komissiota ilmoittamaan parlamentille, mitä teknisiä ja oikeudellisia ongelmia eteen on tullut ja kuka on vastuussa tilanteesta. Valmistelut ovat nimittäin tähän mennessä edenneet täysin suunnitelmien mukaisesti. Kun saan tietää, mikä ongelma on, haluan myös tietää, kuka siitä on vastuussa. 
Viktória Mohácsi (ALDE ).
   – ) Arvoisa puhemies, haluan puhua 7. syyskuuta tapahtuneesta välikohtauksesta. Vierailin viime viikolla Romaniassa aiheenani perehtyä poliisin ja huppupäisten iskujoukkojen paikallista romaniyhteisöä vastaan tekemään hyökkäykseen Szászrégenissä, joka sijaitsee Apalinan alueella. Yhteensä 37 ihmistä loukkaantui kumiluodeista. Läänin poliisipäällikkö ilmoitti, että välikohtauksessa loukkaantui ainoastaan kuusi ihmistä ja että heidän vammansa parantuivat viikossa. Koska olin henkilökohtaisesti paikalla, tiedän nämä väitteet vääriksi. Tapasin miehen, johon oli osunut 17 luotia. Niistä viisi oli saatu viikon sisällä leikattua pois, mutta 12 luotia on vielä tänäkin päivänä hänen kehossaan.
Tammikuun jälkeen tämä on jo neljäs erittäin huolestuttava välikohtaus Romaniassa. Haluan kertoa tästä parlamentille, sillä saamme 26. syyskuuta käsiteltäväksemme viimeisen maaraportin. Haluan kehottaa komission jäsentä Rehniä tekemään kaiken voitavansa tilanteen muuttamiseksi. 
József Szájer (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, viime viikolla julkisuuteen pääsi nauhoite, jolla Unkarin pääministeri toteaa: "Valehtelimme ihmisille taloutemme tilasta 18 kuukauden ajan, aamuin ja illoin. Valehtelimme voittaaksemme vaalit." Tämän jälkeen kymmenet tuhannet ihmiset kaikkialla Unkarissa lähtivät kaduille osoittamaan mieltään ja vaatimaan pääministerin eroa. Myös PPE-DE-ryhmä vaati pääministerin eroa. Euroopan sosialisti- ja liberaalipuolueet kuitenkin tukivat itsensä häpeään saattanutta ystäväänsä. Hyvät kollegat, tämä oli todella valitettavaa! Onneksi useat sosialistit ottivat päinvastaisen kannan ja vaativat pääministerin eroa, heidän joukoissaan Ségolène Royal. Vaadin nyt sosialisti- ja liberaalikollegojamme muuttamaan kantaansa. Järjestelmällinen valehtelu kansalaisille ei voi olla eurooppalainen tapa tehdä politiikkaa. Toivottavasti olemme yksimielisiä tästä.
Julkisuuteen päässeessä nauhoitteessa Unkarin valtiovarainministeri totesi, että Euroopan komission jäsen Almunia auttoi sosialistitovereitaan Budapestissa viivyttämään todellisten tietojen julkistamista. Vaadin komission jäsentä ottamaan vastuun asiasta. Lisäksi vaadin Unkarin demokratianvastaisen pääministerin eroa. Ilmaisen solidaarisuutemme kaikkialla Unkarissa mieltään osoittaville kansalaisille.
Olen pukeutunut valkoiseen paitaan ilmaistakseni solidaarisuuteni sekä protestoidakseni valheita ja väkivaltaisuutta vastaan.
Luis Yañez-Barnuevo García (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, joissakin EU:n jäsenvaltioissa on nousussa uudenlainen äärioikeistolaisuus, joka huolettaa suuresti kaikkia demokraatteja. Ideologinen fanaattisuus, suvaitsemattomuus ja viha eivät ole mitään uutta, mutta uutta on sen sijaan se, että nämä asiat ovat löytäneet jalansijaa laajapohjaisista ja maltillisista puolueista. Pystyimme torjumaan äärioikeiston niin kauan kuin se ei päässyt parlamentteihimme tai sen edustus oli vähäinen, mutta nyt tilanne on vaikeampi.
Tilanne vaikuttaa sekä valtaapitäviin puolueisiin että oppositiopuolueisiin. Rasismi, muukalaisvastaisuus, machoilu ja homofobia ovat nousemassa uudelleen, mikä viittaa siihen, että EU:n demokraattisista saavutuksista ollaan perääntymässä. En puhu nyt muista maista vaan ainoastaan kotimaastani, jossa tilanne ei kuitenkaan ole yhtä vakava kuin muualla.
Espanjan suurin oppositiopuolue ei ole hyväksynyt vuoden 2004 vaaleissa kärsimäänsä tappiota, vaan se on lähtenyt vaaralliselle matkalle kohti äärimmäisyyttä. Puolue manipuloi ja valehtelee ja hyökkää hallitusta vastaan. Mikä pahinta, se hyökkää oikeusvaltion instituutioita, tuomioistuimia sekä valtion turvallisuusvirastoja ja -joukkoja vastaan. 
Mary Lou McDonald (GUE/NGL ). –
   Arvoisa puhemies, Irlannin jako on ollut täydellinen ja viheliäinen epäonnistuminen niin sosiaalisesti, taloudellisesti kuin poliittisestikin. EU perustuu kuulemma rauhaan, sovitteluun ja rajojen poistamiseen. Tavoitteen saavuttamiseksi EU:lla on velvollisuus edistää koko Irlannin kattavan talouden kehittämistä askelena kohti Irlannin yhdentymistä.
Puolueemme Sinn Féin julkaisee kattavan asiakirjan EU:n tuesta Irlannin yhdentymiselle. Siinä hahmotellaan ne käytännön toimet, joita EU mielestämme voi toteuttaa Irlannin yhdentymisen aikaansaamiseksi. Tulevien viikkojen ja kuukausien aikana Sinn Féin edistää tätä politiikkaa kaikkialla Irlannissa ja EU:ssa. Lähtölaukauksena on Euroopan parlamentissa Brysselissä 18. lokakuuta järjestettävä konferenssi. 
Tunne Kelam (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, Transnistrian separatistiliike järjesti vastikään omanlaisensa kansanäänestyksen, jossa haettiin hyväksyntää tämän Moldovan osan liittämiselle Venäjän federaatioon. Transnistriaa pidetään lainsuojattomien maana, ja se on edelleen vaarallinen aseiden salakuljetuksen ja mustan pörssin keskus. Se tunnetaan myös elävänä neuvostoajan museona, jossa palvotaan edelleen Leniniä ja Stalinia.
Tämän mahdollistaa venäläisten joukkojen jatkuva läsnäolo maassa. Se on täysin ristiriidassa sen kanssa, että Venäjä sitoutui jo kymmenen vuotta sitten vetämään joukkonsa pois alueelta. Valitettavasti tämä on jälleen yksi esimerkki Venäjän yrityksistä jatkaa sotilaallista läsnäoloa rajojensa ulkopuolella.
Kehotan komissiota jättämään huolenilmaukset sikseen. Sen sijaan komission pitää asettaa uuden kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen tekemisen edellytykseksi se, että Venäjä vetää joukkonsa pois alueelta ja kunnioittaa naapurivaltioidensa suvereeniutta. 
Martin Schulz (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, jäsen Szájer on kehottanut Euroopan parlamentin sosialidemokraattista ryhmää ilmaisemaan kantansa siitä, mitä Budapestissa on tapahtunut ja mitä Unkarin pääministeri Gyurcsány on todennut.
Jokainen Unkarin parlamentin ja Euroopan parlamentin jäsen voi itse päättää, toimiko Gyurcsány oikein. Henkilökohtaisesti pidän enemmän poliitikoista, joilla riittää rohkeutta kertoa ikäviä tosiasioita, kuin niistä, jotka haluavat salailla sellaisia asioita, jotka on tuotava julki. Mielestäni kaikki siis voivat ajatella Gyurcsánysta mitä haluavat. On kuitenkin todettava, että hänellä riitti rohkeutta kertoa sellaisia asioita, joita muut eivät selvästikään halunneet kertoa, te mukaan lukien jäsen Szájer. Voitte pitää valkoista paitaa, jos niin haluatte, sillä se sopii teille. Ehkä voisitte kuitenkin myös kertoa meille, kuulutteko niihin, jotka polttivat EU:n lipun Unkarin parlamenttirakennuksen edessä. Jos kuulutte, Euroopan parlamentti ei ole teidän paikkanne. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, nyt syyskuussa on Portugalin Douron viinialueen 250. vuosipäivä. Se oli ensimmäinen Euroopassa perustettu ja säännelty viinialue. Vuosipäivä on erityisen tärkeä juuri nyt, kun komissio valmistelee viinin yhteisen markkinajärjestelyn uutta uudistusta tavoitteenaan lakkauttaa se asteittain.
Yhdysvalloissa, Etelä-Afrikassa ja muualla tuotettua viiniä ei voida kutsua portviiniksi. On tyrmistyttävää, että 250 vuotta vanha sääntely tuhotaan. Portviinin laatu on tulosta Douron alueen ihmisten valtavasta taitotiedosta. He ovat luoneet 250 vuoden aikana rikkaan perinnön erityisten sääolojen ja auringonpaisteen avustuksella Douro-joen rantamilla, joilla tämä ikiaikainen säännelty viinialue sijaitsee. Unesco on tunnustanut alueen maailmanperintöalueeksi.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, pyydämmekin teiltä apua tämän viininvalmistuksen tärkeän kulttuuriperinnön suojelemiseen ja edistämiseen. 
Hanna Foltyn-Kubicka (UEN ). –
   Arvoisa puhemies, minäkin haluan viitata tänä vuonna 19. ja 20. elokuuta välisenä yönä tapahtuneeseen ympäristökatastrofiin. Hollantilaisten rahtaama kreikkalainen alus päästi tuolloin mereen 400 tonnia puhdistamojätettä. Tämän seurauksena kyseisen maan 11 aluetta on pilaantunut, satoja tuhansia ihmisiä on joutunut sairaalahoitoon ja seitsemän on kuollut.
YK:n mukaan yhdenkään Euroopassa rekisteröidyn yrityksen ei pidä viedä myrkyllistä jätettä Afrikkaan, mutta näin kuitenkin tapahtuu usein. Kyseinen tapaus on erityisen dramaattinen ja järkyttävä skandaali, sillä se tapahtui taajama-alueella.
Euroopan parlamentti lahjoittaa suuria rahamääriä Afrikkaan. Lähetämme sinne miljardeja euroja, minkä lisäksi meidän on nyt toimitettava sinne myös humanitaarista apua. Jokaisella ihmisellä on oikeus puhtaaseen veteen ja ilmaan, ja juuri tämän takia EU:hun saapuu yhä enemmän maahanmuuttajia. 
Peter Baco (NI ). –
   Haluan korjata väärinkäsityksen, joka koskee parlamentissa 5. syyskuuta liikkuneita huhuja ja vääristyneitä tietoja, jotka unkarilainen parlamentin jäsen laittoi liikkeelle Slovakian-vastaisessa kampanjassaan. Huhujen mukaan nainen oli pahoinpidelty Slovakiassa siksi, että hän oli puhunut unkaria puhelimeen. Tutkinnassa todettiin kuitenkin, ettei mitään tällaista ollut tapahtunut. Väitteet urheilutapahtumassa huudelluista loukkaavista iskulauseista perustuivat nekin huteralle pohjalle, sillä julisteen, jossa luki "Kuolema unkarilaisille", oli ripustanut provosoivana tekona eräs unkarilaissyntyinen henkilö. Väitteet 800 000 romanin kärsimistä vahingoista olivat nekin valhetta, ja mainittu luku oli liioiteltu kymmenkertaiseksi.
Kiistän päättäväisesti, että Slovakian hallitus tukisi etnisten vähemmistöjen oikeuksien polkemista, sillä tosiasiat osoittavat aivan päinvastaista. Sanoisin jopa, että pata kattilaa soimaa. Valitettavasti unkarilaisen parlamentin jäsenen Brysselissä järjestämä Tšekkoslovakian vastainen näytös oli myös tosiasioiden vääristelyä. Tämä on valitettavaa. 
Gerard Batten (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, Sveitsin liittotasavallan hallitus julkaisi Eurooppaa vuonna 2006 koskevassa raportissaan kustannushyötyanalyysin siitä, mitä EU:n jäsenyys maalle merkitsisi. Siinä tutkittiin kolmea vaihtoehtoa, jotka olivat nykyisten kahdenvälisten alakohtaisten järjestelyjen jatkaminen, Euroopan talousalueeseen liittyminen tai EU:n täysjäsenyys.
Sveitsiläiset laskivat, että EU:n täysjäsenyys maksaisi noin 6–9 kertaa niin paljon kuin nykyiset kahdenväliset kauppajärjestelyt. He päättivät, että jäsenyydestä aiheutuva suvereeniuden heikkeneminen ja toimintavapauden väheneminen sekä kielteiset talousvaikutukset olisivat huomattavasti suuremmat kuin jäsenyydestä mahdollisesti saatava hyöty.
Raportissa päätellään, että on Sveitsin edun mukaista pysyä EU:n ulkopuolella ja jatkaa nykyisiä alakohtaisia kauppajärjestelyjä. On hyvä tietää, että vielä ainakin yksi eurooppalainen hallitus ymmärtää kansallisen edun merkityksen, vaikkei se satukaan olemaan Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus. 
Alojz Peterle (PPE-DE ).
   Tarkoituksenani oli puhua Schengenistä, mutta kollegani ovat jo ottaneet asian esille. Haluan kuitenkin kommentoida sitä, kuka tässä Unkarin kriisissä on oikeasti ollut rohkea.
Unkarin pääministeri ei puhunut suoraan kansalaisille valheiden laajuudesta, vaan hän on tunnustanut keskustelleensa asiasta lähipiirinsä kanssa. Rohkeutta osoitti asian julkisuuteen vuotanut henkilö, ja mielestäni meidän on Euroopan parlamentin jäseninä tehtävä tämä selväksi. 
Willy Meyer Pleite (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, mielestäni Euroopan parlamentin olisi pikaisesti kehotettava komissiota ja neuvostoa mukauttamaan maahanmuuttopolitiikkaamme niin, että siinä otetaan huomioon Afrikasta peräisin olevasta maahanmuutosta aiheutuva humanitaarinen katastrofi.
Ongelmaa ei pidä kaunistella tai vähätellä kuten Saksan edustaja teki viime viikolla sisäministerineuvostossa. Hän julkesi sanoa, ettei Espanja uppoa Kanariansaarille saapuvien 20 000–25 000 ihmisen vuoksi.
Tämä ei ole ongelma. Asiaa ei pidä kaunistella tai vähätellä, vaan se on tutkittava perinpohjaisesti. Euroopan unionin on reagoitava mukauttamalla maahanmuuttopolitiikkaansa ja puuttumalla perimmäisiin syihin eli siihen, ettei EU ole ryhtynyt riittävän aktiiviseen yhteistyöhön perustaakseen työpaikkoja Afrikkaan ja vakauttaakseen Afrikan mantereen oloja.
Myöskään Sveitsin esimerkistä ei ole meille apua, vaikka maa ei kuulukaan EU:hun. Turvapaikan hakemisoikeutta ei saa vaarantaa. Emme saa toimia Sveitsin tavoin ja edistää mieluummin varainsiirtoja ja pankkitalletuksia kuin parantaa ihmisten oloja. Tämäkään ei ole oikea tapa edetä.
Mielestäni EU:n on toimittava niin, että se omaksuu selkeän humanitaarisen kannan ja tarjoaa humanitaarisen ja sivistyneen ratkaisun tähän erittäin vakavaan maahanmuutto-ongelmaan. 
Manolis Mavrommatis (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentille esittämämme vetoomukset liittyvät yleensä syytteisiin, palvelujen puutteellisia menettelyjä koskeviin valituksiin, poliittisiin vastalauseisiin ja kiireellisiin asioihin.
Haluan tänään kertoa esimerkin ainutlaatuisen humaanista ja ymmärtäväisestä teosta. Tarkoitan kuuluisaa katalonialaista Barcelonan jalkapallojoukkuetta, joka on ottanut tänä vuonna ensimmäisen kerran pelipaitoihinsa Unicefin logon virallisen liike-elämän sponsorin logon sijasta. Samalla joukkue hävisi miljoonia euroja. Barcelonan jalkapallojoukkueen sidosryhmien ja YK:n suostumuksella tämä espanjalainen joukkue mainostaa nyt viiden vuoden ajan Unicefiä ja sen työtä. Kaikki tänä aikana saadut tulot käytetään pääasiassa Afrikan puutteenalaisille maille annettavaan humanitaariseen apuun.
Urheilu ei siis ole pelkkää näytelmää ja viihdettä, josta maksetaan miljardeja euroja. Se on samalla rasismin, huliganismin ja muukalaisvastaisuuden torjuntaa. Urheilun maailmassa kehitetään herkkätunteisia humanitaarisen avun toimia. Kokemus on osoittanut, että urheilu yhdessä muiden sosiaalisten ja kulttuuristen toimien kanssa yhdistää ihmisiä, aivan kuten tänään tapahtuu täällä Euroopan parlamentissa. 
Urszula Krupa (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, tehtävänäni on esittää teille noin 100 000:n Puolassa ja muualla maailmassa asuvan puolalaisen vastalause. Olemme kaikki tyrmistyneitä Euroopan parlamentin häpeällisestä päätöslauselmasta, jossa panetellaan Puolaa, puolalaisia ja joka on miljoonien kuulijoiden suosima katolinen radioasema. Lisäksi päätöslauselmassa syytetään meitä juutalaisvastaisuudesta, homofobiasta ja rasismista.
Päätöslauselman tarkoituksena oli mustamaalata kotimaani kunnia, ja sitä käytetäänkin jo tähän tarkoitukseen. EU:ta on yritetty painostaa puuttumaan Puolan sisäasioihin. Parlamentin vastaus puolalaisten vastalauseeseen osoittaa, kuinka paljon se arvostaa demokratiaa ja suvaitsevaisuutta. Siitä nähdään myös, voittaako totuus parlamentissa vai tuleeko parlamentista pelkkä valheiden pesä.
Nostamme tästä päätöslauselmasta kanteen Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa. Päätöslauselmaa kannatti 301 parlamentin jäsentä, mutta kuitenkaan mitkään tosiseikat eivät tue siinä esitettyjä väitteitä. Käsittääkseni päätöslauselmaa kannattaneet jäsenet perustivat Puolaa ja puolalaisia koskevan kantansa tietoihin, joita liberaalit tiedotusvälineet meistä esittävät. Ne eivät puhu meidän puolestamme. Kyseiset parlamentin jäsenet eivät koskaan ole kuunnellee , mutta äänestivät kuitenkin sellaisen asiakirjan puolesta, jolla ei ole mitään tekemistä totuuden tai tosielämän kanssa. Nämä allekirjoitukset muodostavat siis vastalauseen. 
Etelka Barsi-Pataky (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, valitettavasti jäsen Schulz ehti jo poistua paikalta. Voitte kuitenkin kertoa hänelle, että hän on saanut väärää tietoa. Ensinnäkin, kuten jäsen Peterle jo totesi, Gyurcsánylla ei ole rohkeutta myöntää unkarin parlamentille ja kansalaisille, että hän valehteli jatkuvasti vuosikausien ajan. Toiseksi Unkarissa ei ole poltettu EU:n lippuja. Kehotan Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän jäsentä Tabajdia vahvistamaan tämän. Euroopan parlamentissa olisi puhuttava vain ja ainoastaan totta.
Witold Tomczak (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, vieraillessanne Puolassa pahoittelitte sitä, ettei EU:n toimielinten ja kansalaisten välillä ole riittävästi yhteyksiä. Nyt teillä on erinomainen tilaisuus korjata asia.
Ojennamme tänään teille noin 100 000:n parlamentin toiminnasta huolestuneen kansalaisen vetoomuksen. Allekirjoittaneiden joukossa on solidaarisuusliikkeen jäseniä, yksityisiä kansalaisia, järjestöjä, paikallisviranomaisia ja akateemisia oppilaitoksia. Jotkut allekirjoittajat asuvat EU:n ulkopuolella. He kaikki ovat huolissaan EU:n kehityksestä ja odottavat vastaustanne. He odottavat, että Euroopan parlamentti pyytää anteeksi 15. kesäkuuta hyväksytyssä päätöslauselmassa Puolaan ja katoliseen radioasemaan n kohdistettua epäoikeudenmukaista ja perusteetonta hyökkäystä. Tuo asiakirja on saattanut parlamentin häpeään.
EU:n tulevaisuutta ei voida rakentaa valheiden varaan. Puolan kansan ja valtion historia tarjoaa malliesimerkin yhteiselosta muiden kansojen ja uskontojen kanssa. ilmentää ihmiskunnan sitoutumista totuuteen. Se opettaa meille keskinäistä rakkautta ja kunnioitusta. Se on radioasema, joka käsittelee ihmisten asioita ja tuo meitä lähemmäksi Jumalaa. Se tarjoaa EU:n kipeästi kaipaamaa henkistä opastusta. 
Vladimír Maňka (PSE ). –
   () Edellisellä istuntojaksolla tietyt parlamentin jäsenet kuvasivat Slovakiaa ääriliikkeiden ja suvaitsemattomuuden maaksi, jossa vainotaan etnisen unkarilaisvähemmistön edustajia. He viittasivat väitettyyn väkivaltaiseen pahoinpitelyyn ja totesivat Slovakian hallituksen tukevan etnisten vähemmistöjen oikeuksien polkemista. Nuo sanat olivat törkeitä, eikä niillä ole todellisuuspohjaa. Poliisitutkinnassa kävi ilmi, ettei näitä tiedotusvälineiden ja poliitikkojen laajasti julkisuudessa käsittelemiä välikohtauksia joko ollut lainkaan tapahtunut tai niiden taustalla ei ainakaan ollut kansallismielisiä tai etnisiä vaikuttimia. Slovakian hallitus on toistanut, ettei se suvaitse muukalaisvastaisuutta, rasismia tai suvaitsemattomuutta ja että se on valmis kaikin keinoin estämään tällaiset välikohtaukset. Se on osoittanut tämän myös toimillaan.
Haluan kehottaa kaikkia miettimään sanojaan. Asioiden vääristely ja väärinymmärrykset voivat aiheuttaa tarpeettomia jännitteitä, mitä kukaan ei varmasti halua. Slovakian etnisesti monimuotoisilla alueilla elävät ihmiset joutuvat usein hämmennyksen valtaan eivätkä ymmärrä, millaisista jännitteistä poliitikot ja tiedotusvälineet puhuvat. 
Stanisław Jałowiecki (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, Hongkongin ihmisoikeus- ja demokratiakeskuksen antamien tietojen mukaan Kiinassa on edelleen vangittuina 200 ihmistä sen vuoksi, että he osallistuivat Taivaallisen rauhan aukion mielenosoitukseen 17 vuotta sitten vuonna 1989.
Nuo täysin rauhanomaiseen mielenosoitukseen osallistuneet nuoret ovat nyt vanhentuneet ennen aikojaan ja nujertuneet Kiinan järkyttävien vankilaolojen takia. Tarkoitan tietenkin niitä, jotka jäivät henkiin. On muistettava, että Kiinan järjestelmä tuomitsi useat mielenosoittajat kuolemaan. Tuolloin tuomittiin arviolta 15 000 ihmistä.
Muistamme tämän asian aina silloin tällöin, mutta yleensä pyrimme unohtamaan koko jutun. Toivon, että tämänpäiväiset sanani muistuttavat kaikkia asiasta jälleen kerran. Emme pysty herättämään kuolleista niitä, jotka puolustivat henkensä uhalla oikeuttaan ilmaista mielipiteensä. Voimme kuitenkin tehdä jotain niiden 200 vangin puolesta, jotka vielä viruvat Kiinan vankiloissa. Emme saa unohtaa heidän kärsimystään. He panevat toivonsa meihin, sillä heillä ei ole ketään muutakaan kenen puoleen kääntyä. 
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, yhteisen hyvän puolesta toimiville järjestöille annettujen lahjoitusten oletetaan menevän niitä tarvitseville. Valitettavasti Puolassa tällä hetkellä voimassa oleva yhteisön alv-järjestelmä tosiasiassa estää tehokkaasti mahdollisten lahjoitusten antamisen.
Lahjoittajien määrä on vähentynyt tasaisesti sen jälkeen, kun alv-lainsäädäntöä muutettiin Puolan lainsäädännön mukauttamiseksi yhteisön säännöksiin. Aiemmin veronmaksaja, joka tarjosi ilmaiseksi tavaroita puutteessa oleville, laski veron tavaroiden todellisesta arvosta. Nyt hänen on kuitenkin laskettava vero tavaroiden hankintahinnasta. Tämän tuloksena vuosia vanhan tietokoneen lahjoittaja joutuu maksamaan yhtä paljon veroa kuin uudesta, vaikka lahjoitettujen tavaroiden arvo on pienentynyt huomattavasti siitä, kun ne ostettiin. Onkin usein niin, että näistä tavaroista mahdollisesti saatava markkinahinta on pienempi kuin vero, joka on maksettava tavaraa lahjoitettaessa.
Lahjaverotusta koskeva päätös on ristiriidassa puutteessa olevien auttamisen kanssa. Järjettömiä tilanteita syntyy usein, kun ihmiset mieluummin heittävät pois ruokaa tai tavaroita, joita voidaan vielä käyttää, sen sijaan, että antaisivat ne puutteessa oleville. Tämä on nimittäin halvempaa ja turvallisempaa, eikä siitä ainakaan joudu ongelmiin veroviraston kanssa. Jollei tätä tukahduttavaa lainsäädäntöä muuteta ja jos valtio jatkaa lahjoittajien rankaisemista heidän anteliaisuudestaan, puutteessa olevien tilanteeseen suhtaudutaan tulevaisuudessa yhä välinpitämättömämmin. 
Marian Harkin (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan korostaa erästä seikkaa, joka liittyy maataloudesta vastaavan komission jäsenen Fischer Boelin viimeviikkoiseen vierailuun vaalipiirissä, jota edustan täällä Euroopan parlamentissa.
En tiennyt komission jäsenen torstaisesta vierailusta, vaan kuulin siitä perjantai-aamuna paikallisradiosta. Otin heti yhteyttä Dublinissa sijaitsevaan komission edustustoon ja pyysin tietoja komission jäsenen vierailun aikataulusta. Naiivisti luulin, että EU:n tason yhteiset pohdiskelut ja työskentely olisivat hyödyllisiä. Dublinissa sijaitseva komission edustusto kieltäytyi antamasta minulle näitä tietoja. Soitettuani viisi kertaa komission jäsenen omaan kabinettiin, minulle kerrottiin perjantai-iltapäivänä, että tätä julkista vierailua koskevat tiedot olivat salaisia, eikä niitä ollut mahdollista saada. Jouduin odottamaan lauantaihin saakka, jolloin sain lukea tarkat tiedot hänen vierailustaan maan sanomalehdestä. Perjantain salassa pidettävistä tiedoista tuli siis lauantaina julkisia.
Olin ällikällä lyöty. En voinut uskoa, että Euroopan komission jäsenen julkisen Irlannin-vierailun aikataulu voisi olla salaista tietoa. Tarkoittaako K-suunnitelma siis tätä? Onko tämä keskustelua? Onko tämä se sama komissio, joka kehottaa meitä tiedottamaan kansalaisille perustuslakiehdotuksesta?
Ehkäpä olen väärässä, sillä olenhan parlamentissa vasta ensimmäistä kauttani. Ehkäpä EU toimii näin. Jos näin on, en ihmettele, että kansalaiset hylkäsivät perustuslakiehdotuksen. Jos EU kuitenkin toimii toisin, pyydän teitä selvittämään, miksi komission jäsen on katkaissut keskusteluyhteytensä yksittäisiin parlamentin jäseniin.
Godfrey Bloom (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, yksi Brittiläisen imperiumin useista lahjoista maailmalle oli orjuuden maailmanlaajuinen lakkauttaminen. Olen saanut Yorkshiren vaalipiiristäni tietooni, että orjuutta harjoitetaan edelleen Kyproksessa, jonka kansalaiset esitelmöivät meille lakkaamatta turkkilaisten huonoista tavoista ihmisoikeuksien alalla. 
Kyse on palvelusväestä. Naispuolisia filippiiniläisiä ja srilankalaisia kotiapulaisia kohdellaan törkeästi: työnantajat suoraan sanottuna takavarikoivat heidän passinsa. Olen kertonut asian yksityiskohdat esittämässäni kysymyksessä. Palvelustyö on toiselta nimeltään orjuutta. Sitä on EU:ssa, mikä on järkyttävää. Kyproksen edustajat voisivat lopettaa palturin puhumisen ja järjestää ensin omat asiansa. Palvelusväen käyttö riittää, se on häpeällistä! 
Edit Herczog (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, Unkari on 24 muun EU:n jäsenvaltion tavoin demokratia. Valitsimme oikeusvaltioperiaatteen mukaisesti uuden hallituksen huhtikuun parlamenttivaalien jälkeen.
Lokakuun 1. päivänä toimitetaan kunnallisvaalit, joissa valitaan kunnanjohtajat. Siksi ne, jotka ovat osoittaneet kaduilla mieltään nykyistä hallitusta vastaan ja uuden hallituksen valitsemisen puolesta, toimivat Unkarin perustuslain ja oikeusvaltioperiaatteen vastaisesti. Olemme päivä päivältä lähempänä sitä hetkeä, jolloin paljastuu, keitä ovat nämä ihmiset, jotka leikkivät tulella tällä tavoin. Unkarin olisi jälleen kerran noudatettava oikeusvaltioperiaatetta ja demokratian sääntöjä. 
Bogusław Rogalski (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, joudun ottamaan esille asian, jota EU:n ei pitäisi joutua pohtimaan enää 2000-luvulla. Tarkoitan uusnatsismin ja fasismin huolestuttavaa nousua Saksassa. Se on uhka Puolalle ja Tšekille.
Uhattuna ovat myös tulevat suhteet Euroopan yhteisöön. Saksan Mecklenburg-Vorpommernin osavaltiossa toimitettujen vaalien tulokset julkistettiin muutama päivä sitten. Saksan kansallisdemokraattinen puolue NDP sai yli 7 prosenttia äänistä. Tämä tarkoittaa, että NDP on edustettuna jälleen yhdessä uudessa osavaltiossa. Kyseisen puolueen jäsenet ovat ilmaisseet huolestuttavia mielipiteitä. He kiistävät Puolan ja Saksan välisen rajan oikeellisuuden ja vaativat neljännen valtakunnan luomista. Heidän mielestään Hitler oli huippulahjakas ihminen ja Hess puhdas idealisti. He kieltävät juutalaisten kansanmurhan ja levittävät natsistisia ennakkoluuloja ulkomaalaisista.
Kuinka voi olla mahdollista, että tällaiset puolueet voivat toimia laillisesti Saksan kaltaisessa EU:n jäsenvaltiossa kylväen vihaa, muukalaisvastaisuutta, rasismia ja juutalaisvastaisuutta? NDP sai viime vuonna yli miljoonan euron tuen valtion varoista. Tämä on skandaali. EU:n on kiellettävä selvästi tällaiset ryhmittymät. Vetoan parlamentin jäseniin, jotta he esittäisivät yhteisen päätöslauselman. Siinä on tuomittava tämä Saksan poliittinen järjestelmä, jossa on vielä tilaa uusnatsismille. 
Puhemies.
   Pyydän anteeksi niiltä parlamentin jäseniltä, jotka eivät ehtineet käyttää puheenvuoroa, mutta olemme jo selvästi ylittäneet näille asioille varatun ajan. 
Jörg Leichtfried (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kommentoida lyhyesti erästä asiaa. Läsnä olevien jäsenten puheet ovat luonnollisesti erittäin mielenkiintoisia, ja heidän mukanaan tuomansa julisteet herättävät paljon huomiota. Olen kuitenkin yrittänyt jo viidesti saada puheenvuoron, mutta huonolla menestyksellä. Ehkäpä voitaisiin pyrkiä antamaan jäsenille puheenvuorot oikeassa järjestyksessä. 
Puhemies.
   Olen hyvin pahoillani siitä, etteivät kaikki jäsenet ehdi käyttämään puheenvuoroa. Olen ottanut pyyntönne huomioon. Saatte seuraavassa istunnossa ensimmäisenä puheenvuoron. Jotkut parlamentin jäsenet ovat puhuneet jo kahdessa edellisessäkin istunnossa. Olen ilmoittanut heille, että pyrin antamaan etusijan niille, jotka eivät ole puhuneet edellisissä istunnoissa. 
Marios Matsakis (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, jos joku parlamentin jäsen hyökkää kollegansa kotimaata vastaan, mielestäni tuon maan edustajalla pitäisi olla mahdollisuus vastata hyökkäykseen. Tarkoitan brittiläisen kollegan hyökkäystä Kyproksen hallitusta vastaan. Haluan muistuttaa hänelle, että Yhdistynyt kuningaskunta pitää kotimaatani Kyprosta edelleen siirtomaanaan. 
Puhemies.
   Kiitos. Myös teillä on mahdollisuus ilmaista kantanne seuraavassa täysistunnossa. Olen pannut merkille, ettette ehtinyt pitää puheenvuoroa tänään. Kiitän kaikkia ja pahoitteluni kaikille niille, jotka eivät ehtineet puhua. 

Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
– Krahmerin laatima ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan mietintö (A6–0234/2006) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi ilmanlaadusta ja sen parantamisesta Euroopassa (KOM(2005)0447 – C6–0356/2005 – 2005/0183/(COD)) ja
– Corbeyn laatima ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan mietintö (A6–0235/2006) ilman pilaantumista koskevasta teemakohtaisesta strategiasta (2006/2060 (INI)). 
Stavros Dimas,
   Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aluksi kiittää esittelijä Corbeytä mietinnöstä, jossa käsitellään ilman pilaantumista koskevaa temaattista strategiaa, ja esittelijä Krahmeria mietinnöstä, jossa käsitellään ilman laatua ja sen parantamista Euroopassa, sekä kiittää heitä poikkeuksellisen uutterasta työstä. Haluan ulottaa erityiskiitokseni myös ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnalle sen tähänastisesta työstä.
Ilman pilaantuminen on nyt ja tulevaisuudessa yksi merkittävimmistä kansanterveydellisistä ongelmista. Ilman pilaantumisen vuoksi elinajanodote on lyhentynyt Euroopan unionissa 8,5 kuukautta. Satojentuhansien ihmisten elämänlaatu heikkenee päivittäin ja luonnollinen ympäristömme on uhattuna viime vuosien merkittävistä päästövähennyksistä huolimatta.
Toimia on tehostettava. Ehdottamassamme strategiassa esitetään toimet, joita tässä yhteydessä on toteutettava. Strategiassa asetetaan uudet ainutlaatuiset terveyttä ja ympäristöä koskevat tavoitteet. Ilmassa leijuvia pienhiukkasia koskevilla toimilla pystytään vähentämään ennenaikaisia kuolemia tämänhetkisestä 350 000:sta 160 000:een vuoteen 2020 mennessä. Tämä tulos saavutetaan strategian ja muiden jo sovittujen toimien yhdistelmällä.
Luonnon osalta odotamme, että niiden ekosysteemien koko, joita uhkaa happamoituminen, supistuu 50 prosenttia, ja niiden ekosysteemien koko, jotka ovat uhattuina typpidioksidin liiallisten tasojen vuoksi, supistuu yli 30 prosenttia. Nämä tavoitteet ovat kunnianhimoisia, ja niiden saavuttaminen hyödyttää merkittävästi ympäristöä.
Tätä strategiaa on luonnollisesti sovellettava tehokkaasti. Komissio on luvannut ehdottaa Euroopan unionin toimia, joilla parannetaan ilmanlaatua. Näillä toimilla puututaan myös rajat ylittävään ilman pilaantumiseen. Ilman pilaantumista koskevassa strategiassa kuvaillaan joitakin yhteisön toimia tällä alalla. Komissio on jo antanut niin sanotun EURO V -ehdotuksen henkilöautojen ja pakettiautojen päästöjen vähentämiseksi, ja ympäristövaliokunta antoi hiljattain asiasta mietintöluonnoksen. Henkilöautoja ja pakettiautoja koskevaa EURO VI -ehdotusta odotetaan. Muita EURO VI -ehdotuksia laaditaan kuorma- ja linja-autoista. Myös kansallisia päästörajoja koskevaa direktiiviä tarkistetaan, minkä yhteydessä jäsenvaltioille asetetaan uudet päästörajat. Pieniä polttolaitoksia ja maataloutta koskevat toimet vahvistetaan ajallaan. Kaikkia näitä toimia valmistellaan parhaillaan, ja niitä luonnollisesti arvioidaan yksityiskohtaisesti sääntelyn parantamista koskevien periaatteiden mukaisesti.
Strategian yksi tärkeimmistä osista on nykyisen ilmanlaatulainsäädännön tarkistamista koskeva ehdotus. Ehdotuksessa säilytetään ilmanlaadun nykyiset raja-arvot. Maailman terveysjärjestön virallisista tilastoista käy selvästi ilmi näiden raja-arvojen tarpeellisuus. Ehdotuksella otetaan ensimmäistä kertaa käyttöön pienhiukkasten sitovat raja-arvot. Näitä pienhiukkasia kutsutaan PM2,5-hiukkasiksi, ja ne ovat hiukkasia, joiden halkaisija on alle 2,5 miljoonasosametriä. Tutkijat ovat yksimielisesti todenneet, että näillä hiukkasilla on hyvin haitallisia vaikutuksia kansanterveyteen. Sallittujen enimmäispitoisuusrajojen ehdotetaan tulevan voimaan vuonna 2010. Ehdotuksessa vaaditaan jäsenvaltioita samanaikaisesti aloittamaan näitä pienhiukkasia koskeva tarkka valvonta kaikissa Euroopan maissa. Lisäksi toteutetaan toimia, joilla on tarkoitus vähentää väestön keskimääräistä altistumista pienhiukkasille. Näiden toimien hyväksymistä ei pidä viivytellä. Terveyshaitat ovat äärimmäisen vakavia, mistä on kiistatonta tietoa. Yhdysvalloissa PM2,5-tavoitteet ovat olleet käytössä vuodesta 1995. Ehdotukseen sisältyvät haittavaikutuksia koskevat tutkimustilastot osoittavat, että ehdottamamme lähestymistapa, jolla vähennetään pienhiukkasille altistumista, hyödyttää useampia ihmisiä pienemmillä kustannuksilla kuin parlamentin ehdottama alhaisempi PM2,5-raja. Komission ehdotus tarjoaa myös jäsenvaltioille enemmän joustoa ilmanlaadun nykyisten raja-arvojen noudattamisessa.
Luonnollisista lähteistä peräisin olevat valvomattomat päästöt eivät sisälly näihin lukuihin. Määräaikaa voidaan myös jatkaa tapauksissa, joissa jäsenvaltioilla on akuutteja ongelmia noudattaa raja-arvoja. Jatkoaikaa on myönnettävä mahdollisimman vähän, jotta kansalaistemme terveyttä voidaan suojella ja jotta ei rangaista niitä jäsenvaltioita, jotka ovat aidosti ja uskottavasti pyrkineet noudattamaan raja-arvoja.
Tarkastelen hyvin lyhyesti joitakin parlamentin esittämiä perusluonteisia tarkistuksia. Mitä tulee mahdollisuuteen jatkaa määräaikoja, komissio ehdottaa viiden vuoden jatkoaikaa siitä päivästä, jona raja-arvot tulevat voimaan. Määräaikoja voitaisiin näin ollen jatkaa enintään vuoden 2009 loppuun saakka. Tässä yhteydessä olisi tarjottava mahdollisuus jättää luonnollisista lähteistä peräisin olevat päästöt soveltamisalan ulkopuolelle. Näiden järjestelyjen ansiosta jäsenvaltiot todella voivat noudattaa direktiiviä.
Ympäristövaliokunta on ehdottanut jatkoajaksi kahta viiden vuoden jaksoa siitä päivästä, jona uusi direktiivi tulee voimaan. Tämän ehdotuksen mukaan jo vuonna 1999 sovittuja raja-arvoja noudatetaan täysimääräisesti vasta vuonna 2018. Sitä ei voida hyväksyä. Tässä täysistunnossa esitetty uusi tarkistus 81 on askel oikeaan suuntaan, mutta sitäkään ei voida hyväksyä, koska jos hyväksymme jatkoajaksi 4+2 vuoden jakson siitä päivästä, jona direktiivi tulee voimaan, se lykkää jo vuonna 1999 hyväksyttyjen PM10-raja-arvojen noudattamisen vuoteen 2013. Jäsenvaltiot ovat jo toisin sanoen hyväksyneet nämä raja-arvot vuonna 1999.
Komissio kuuli kuudennesta ympäristöä koskevasta toimintaohjelmasta tehdyn neuvoston ja parlamentin päätöksen perusteella Maailman terveysjärjestön asiantuntijoilta siitä, pitäisikö ilmanlaatuun tällä hetkellä sovellettavia raja-arvoja muuttaa. Asiantuntijoiden vastaus oli kielteinen. Komissio ei voi näin ollen hyväksyä PM10:n päivittäisen raja-arvon vesittämisyrityksiä. Tarkistuksilla 46 ja 81 lisätään tämän arvon ylittämiseen sallittujen päivien määrää 35:stä 55 päivään. Jos nämä tarkistukset hyväksytään, vuoden 2004 tilastojen mukaan toimia ilmansaasteiden torjumiseksi Wienin, Frankfurtin, Bonnin ja Stuttgartin kaltaisissa kaupungeissa ei enää tarvita. Perimmäisenä kysymyksenä on, miten voimme parhaiten edistää kansalaisten terveyttä. Vesittämällä päivittäisen raja-arvon vai ryhtymällä toimiin pilaantumisongelman ratkaisemiseksi?
Myöskään tarkistusta, jolla vesitetään päivittäiset raja-arvot, ei voida hyväksyä, ellei sitä ennen toteuteta yhteisön toimia, joilla vähennetään pilaantumista. Tarkistus on ristiriidassa toimielinten aloiteoikeuden kanssa. Se on lisäksi mahdoton toteuttaa, koska vielä ehdottamatta olevien toimien tuloksia ei voida ennustaa, minkä vuoksi tarkistuksella horjutettaisiin kansalaisten oikeutta puhtaaseen ilmaan.
Joudun luullakseni lopettamaan tähän. 
Holger Krahmer (ALDE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aluksi kiittää Euroopan kansanpuoleen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän varjoesittelijöitä Weisgerberia ja Corbeytä yhteistyöstä. Haluan myös kiittää komissiota sekä neuvoston puheenjohtajavaltioita Itävaltaa ja Suomea avoimuudesta ja halukkuudesta käydä vuoropuhelua. Eurooppalaisen demokratian säännöksi olisi muodostuttava se, ettei kaikesta olla aina täysin samaa mieltä täällä parlamentissa tai toimielinten tai muiden tahojen välillä, sillä tärkeää on nimenomaan yhteinen päämäärä eli Euroopan ilmanlaadun parantaminen riippumatta siitä, mistä näkökulmasta ja minkä painopisteiden mukaisesti me asiaa tarkastelemme.
On kiistatonta, että monet hengitystiesairaudet ja niiden seuraukset johtuvat ilmansaasteiden suuresta määrästä erityisesti EU:n tiheästi asutuilla alueilla ja taajamissa. Pilaantunut ilma ei noudata valtioiden rajoja, minkä vuoksi ilmanlaadun parantaminen on todella haasteellista. Ilman pilaantumisen ongelma voidaan ratkaista ainoastaan pitkällä aikavälillä ja Euroopan tasolla lisäämällä erityisesti rajat ylittäviä toimia. Jotta kunnianhimoiset tavoitteet voidaan saavuttaa, yhteisössä tarvitaan uusia välineitä: hyvä ilmanlaatu voidaan jäsenvaltioissa varmistaa ainoastaan, jos voimassaolevat direktiivit pannaan johdonmukaisesti täytäntöön ja jos EU:n uusissa lainsäädäntöehdotuksissa keskitytään rajoittamaan päästöjä siellä, mistä ne ovat peräisin.
Vaikka Euroopan ilmanlaadusta esitetyt huolet ovat perusteltuja, haluan käyttää tämän tilaisuuden hyväksi korostaakseni, että Euroopan ilmanlaatu on viime vuosikymmenien aikana parantunut ankaran lainsäädännön ja teknisten edistysaskelien ansiosta.
Ennen ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan heinäkuussa toimittamaa äänestystä ja tässä täysistunnossa toimitettavaa äänestystä, parlamentin kaikki kolme suurinta ryhmää ovat neuvotelleet kompromissitarkistuspaketin. Lyhyesti sanottuna paketissa on tarkoitus asettaa kunnianhimoiset raja- ja tavoitearvot sekä lisätä joustoa ja ottaa huomioon yksittäisten jäsenvaltioiden vaikeudet nykyisen direktiivin täytäntöönpanossa. Mainitsen lyhyesti sen keskeiset kohdat.
Aloitan PM10-hiukkaista. Parlamentissa monet ovat sitä mieltä, että on lyhytnäköistä hyväksyä PM10-hiukkasten 40 mikrogramman keskimääräisten vuosittaisten pitoisuusarvojen pitäminen ennallaan vielä vuoden 2010 jälkeenkin. Useimmissa Euroopan kaupungeissa noudatetaan jo tätä arvoa. Komissio on jo ilmoittanut tiukemmasta keskimääräisestä vuosittaisesta PM10-pitoisuusarvosta, joka tulee voimaan vuonna 2010, mutta nyt käsillä olevassa ehdotuksessa komissio ei viittaa siihen mitenkään. Parlamentin kolme suurinta ryhmää ehdottaa, että PM10-enimmäisarvoa laskettaisiin 33 mikrogrammaan vuoden 2010 jälkeen.
Arvoisa komission jäsen, näiden kompromissien saaman arvostelun valossa on mielestäni sangen omituista, että te jätätte tämän kohdan jatkuvasti huomiotta. Vuosittaiset PM10-raja-arvot ovat laskeneet merkittävästi. Haluan huomauttaa, ettei tämä ole esimerkki sellaisesta raja-arvojen vesittämisestä, jota ympäristöjärjestöt ovat arvostelleet voimakkaasti.
Päivittäinen PM10-raja-arvo, jonka mukaan 50 mikrogrammaa voidaan ylittää enintään 35 päivänä vuodessa, on saanut osakseen suoraa arvostelua monilta parlamentin jäseniltä, mutta tosiasia on, etteivät nykyiset päivittäiset raja-arvot korreloi vuosittaisten raja-arvojen kanssa. Myös 35 päivää on mielivaltainen aika. Tuskin yksikään parlamentin jäsen kyseenalaistaa sen, että on tärkeää suorittaa päivittäisiä mittauksia ja tiedottaa päästöpitoisuuksista riskiryhmille. Toisaalta kukaan tutkija ei ole vielä uskottavasti osoittanut, että päivittäinen raja-arvo olisi terveyspoliittisesti tärkeämpi kuin vuosittainen raja-arvo. Ongelmat, joita kaupungeilla on päivittäisen raja-arvon noudattamisessa, eivät ole mikään salaisuus, ja me hylkäämme kunnat jonkinlaisen organisatorisen avuttomuuden tilaan. Nyt on osoitettu, että päivittäisten raja-arvojen noudattaminen ei liity mitenkään puhdasta ilmanlaatua koskeviin toimiin, vaan se on pikemminkin suuresti riippuvainen meteorologisten ilmiöiden muutoksista.
Ympäristövaliokunta ja parlamentin kolme suurinta ryhmää kannattavat kompromissiehdotusta, jonka mukaan kyseiset kaupungit ja kunnat voisivat noin 20 prosentin vuosittaisen raja-arvon laskemisen yhteydessä tietyin edellytyksin saada enemmän joustoa ja ylittää raja-arvon enintään 55 päivänä 35 päivän sijasta.
Jotkut saattavat epäillä parlamentin ehdottamien päivittäisten ja vuosittaisten raja-arvojen välistä korrelaatiota, mutta kukaan ei voi vakavasti väittää, että toimintatapamme olisi vähemmän kunnianhimoisempi kuin komission ja neuvoston ehdotus.
Käsittelen seuraavaksi PM2,5-hiukkasia eli pienimpiä hiukkasia, jotka ovat kaikkien asiantuntijoiden mukaan suurin uhka terveydelle. PM2,5-hiukkasista Euroopassa kerätty tieto on kuitenkin vielä epävarmaa, ja kaikilla jäsenvaltioilla ei ole riittävästi kokemusta pitoisuuksien mittaamisesta.
Ehdotamme tämän vuoksi PM2,5-hiukkasia koskevaa kaksivaiheista sääntelyä, jossa ensisijaisesti vahvistetaan vuoden 2010 jälkeen sovellettava tavoitearvo ja sen lisäksi vuodesta 2005 sovellettava raja-arvo, joka olisi noin 20 mikrogrammaa. Myös tämä on neuvoston ja komission ehdotuksia kunnianhimoisempi tavoite.
Parlamentin enemmistö on samaa mieltä siitä, että komission ehdottama 25 mikrogramman vuosittainen keskimääräinen raja-arvo ei ole riittävän kunnianhimoinen ja että meidän olisi sen vuoksi laskettava sitä. Komissio päätti ehdotuksessaan laskea PM2,5-hiukkasten raja-arvoa 20 prosenttia ilman niiden vaikutusten arviointia, jotka kohdistuvat yksittäisiin jäsenvaltioihin raja-arvon laskemisesta johtuvien käytännön toimien ja kustannusten vuoksi. Olen valiokunnan kollegojeni tapaan vakuuttunut siitä, että vaiheittainen malli, jossa jäsenvaltioita kohdellaan eri tavoin ja jossa niiden aiemmat saavutukset otetaan paremmin huomioon, on joka tapauksessa parempi kokonaispäästöjen vähentämisen kannalta.
Haluan vielä kommentoida 20 artiklaa. Ymmärrän, että komissio ja ulkopuoliset elimet arvostelevat 5+5-säännöstä, jolla on tarkoitus ottaa käyttöön jatkoaika, joka mahdollistaa raja-arvojen noudattamisen. Olemme laatineet uuden niin sanotun 4+2-ehdotuksen, joka on hieman lähempänä komission kantaa. Kuten tiedämme, komissiohan on ehdottanut viiden vuoden jatkoaikaa. Haluan toistaa, että Euroopan ilmanlaatua voidaan parantaa ainoastaan pitkällä aikavälillä ja ainoastaan toimilla, jotka on kohdennettu ongelman lähteisiin eli päästöjen aiheuttajiin. Odotan, että komissio antaa ilmoittamansa ehdotukset, joilla vähennetään päästöjä siellä, mistä ne ovat peräisin. 
Puhemies. –
   Jäsen Krahmer, paljon kiitoksia. Aiheutatte minulle kuitenkin pienen ongelman. Puheenne oli hyvin mielenkiintoinen – koko parlamentti voi varmasti yhtyä tähän näkemykseen – mutta ylititte kahden minuutin ja kymmenen sekunnin puheaikanne. Haluan tehdä selväksi, etten voi suhtautua yhtä myötämielisesti puheajan ylityksiin kaikkien parlamentin jäsenten kohdalla. Pahoittelen jo etukäteen tätä ja toivon, että kaikki jäsenet pyrkivät noudattamaan puheaikaansa. Te olitte istunnossa ensimmäisenä puhuva parlamentin jäsen, joten tulkitkaamme tämä pelkäksi puhemiehen ystävällisyyden osoitukseksi. 
Dorette Corbey (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, vaikka oletan, että kyseinen antelias ele pätee myös päivän toiseen puhujaan, yritän puhua lyhyesti. Arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, minäkin haluan kiittää lyhyesti tämän aiheen varjoesittelijöitä Krahmeria, Weisgerberia ja Wijkmania sekä muita varjoesittelijöitä, jotka ovat vaikuttaneet hyvään lopputulokseen. Ilmanlaatu on merkittävä terveysongelma, ja yli kuusi kuukautta sitten, kun tutkin tätä ongelmaa tarkemmin, järkytyin siitä, kuinka vakava ongelma se todella on.
Ilmanlaadun vuoksi eurooppalaiset kuolevat yhdeksän kuukautta ennenaikaisesti, ja 350 000 ihmistä kuolee 10 vuotta liian aikaisin. Miljoonat ihmiset kärsivät astmasta ja siihen liittyvistä sairauksista. Huono ilmanlaatu ei vaikuta kaikkiin samalla tavalla. Suurissa kaupungeissa ja moottoriteiden varsilla asuvat ihmiset, lapset ja vanhukset kärsivät huonosta ilmanlaadusta eniten. Ilmansaasteet ja niiden aiheuttamat happosateet ovat merkittävä ongelma Euroopan suurilla alueilla, erityisesti Skandinaviassa.
Arvoisa komission jäsen, tästä syystä toivomme tiukkaa politiikkaa ilman pilaantumisen hillitsemiseksi ja tästä syystä olemme myös pettyneitä komission ehdotuksiin. Esittelijä Krahmerin mietintö ja minun mietintöni ovat ennen kaikkea vastalause ilman pilaantumista koskevaa välinpitämättömyyttä kohtaan. Vaadimme tämän vuoksi poliittisia muutoksia. Tarvitaan ensinnäkin tiukempia normeja. Toiseksi on kiinnitettävä enemmän huomiota niiden noudattamiseen. Kolmanneksi toimilla on puututtava ilman pilaantumiseen päästöjen lähteillä.
Ensinnäkin normien osalta ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunta peräänkuuluttaa molemmissa mietinnöissä kunnianhimoisempaa lähestymistapaa, jollaista tarvitaan kipeästi. Teemakohtaisessa strategiassa valittu tavoitetaso on jotain A:n, B:n ja C:n sekä suurimman teknisesti toteutettavissa olevan vähennyksen skenaarion väliltä. Kaikki vaikutustenarviointia koskevat tutkimukset viittaavat siihen, että jopa enimmäisskenaario on yhä kustannustehokas ja että ihanteellinen skenaario sijaitsee B:n ja C:n välissä. Komissio on kuitenkin valinnut ilman mitään tarkempia perusteluja tavoitetason A+, mikä on kansanterveyden näkökulmasta käsittämätön valinta. Kunnianhimoisempi tavoitetaso on mahdollinen, kuten Yhdysvallat on osoittanut, ja se on myös hyvin kustannustehokas, mikä käy ilmi kaikista sen perustana olevista tutkimuksista.
Vaikka mietintööni sisältyvät ehdotukset voivat olla muutaman miljardin kalliimpia, ne tarjoavat selviä terveyshyötyjä. Ne myös selvästi kannustavat innovaatioihin. Komissio ehdottaa direktiivissä uutta pienhiukkastyyppiä, PM2,5-hiukkasia. Pienimmät hiukkaset ovat vahingollisimpia terveydelle, ja myös normi on tarkempi, koska pienimmät hiukkaset sisältävät vähemmän luonnollisia lähteitä kuten merisuolaa tai aavikkohiekkaa. PM2,5-hiukkaset ovat näin ollen parempi arviointiperuste, vaikka tapa, jolla komissio on määritellyt ne, on suuri pettymys. Parlamentti on vaatinut PM2,5-hiukkasten tavoite- ja raja-arvoksi 20 µg/m3. Tämä on huomattavasti parempi kuin 25 µg, jota komissio ja neuvosto tukevat, mutta se on kuitenkin huonompi kuin Yhdysvaltojen käyttämä 15 µg tai Maailman terveysjärjestön suosittelema 10 µg.
Olen itse asiassa hyvin kiinnostunut näkemään, miten komissio aikoo sisällyttää parlamentin strategiaan valitun tavoitetason tulevaan lainsäädäntöön ja kansallisia päästörajoja koskevaan direktiiviin. Arvoisa komission jäsen, pystyisittekö kommentoimaan tätä asiaa jotenkin? Seuraatteko nyt parlamentin esimerkkiä ja valitsette tavoitetason, joka sijoittuu B- ja C-skenaarion välille?
Kuten aiemmin totesin, tarvitaan parempia normeja, mutta tämä muodostaa vasta yhden kolmesta pilarista. Toinen pilarimme koskee täytäntöönpanon valvontaa. Jäsenvaltioiden tähänastiset toimet eivät ole olleet vakuuttavia. Ainoastaan neljä jäsenvaltiota noudattaa täysimääräisesti nykyisen direktiivin mukaisia raja-arvoja. Komission tehtävänä on varmistaa, että raja-arvoja noudatetaan, koska ilman pilaantuminen on rajat ylittävä ongelma. Koska puolet Alankomaiden ilmansaasteista on peräisin ulkomailta, Alankomaiden on mahdotonta parantaa ilmanlaatua yksinkään, minkä vuoksi sen on voitava luottaa siihen, että Belgian, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Saksan hallitukset tekevät kaikkensa ilman pilaantumisen estämiseksi. Myös Alankomaista kulkeutuu rajojen yli paljon ilmansaasteita, minkä vuoksi Skandinavian maiden, Saksan ja Belgian on voitava luottaa siihen, että Alankomaat tekee kaikkensa ilmanlaadun parantamiseksi.
Komissio ei ole tähän mennessä toiminut kovinkaan vakuuttavasti niitä jäsenvaltioita kohtaan, jotka ovat ylittäneet normit. Ympäristölautakunta toivoo, että direktiiviin lisätyillä säännöksillä kannustetaan komissiota toimimaan aiempaa aktiivisemmin. Jäsenvaltioilla on selkeä velvollisuus toimia. Jotkin maat tarvitsevat muita enemmän aikaa voidakseen noudattaa raja-arvoja. Voin hyväksyä sen, kunhan jäsenvaltiot toimivat, eikä mitään toimimattomuuden sallivia poikkeuksia tehdä. Ainoastaan asianmukaiset toimet oikeuttavat poikkeuksien soveltamisen. Kuten komission ehdotuksessa todetaan, poikkeukset eivät ole lupa olla tekemättä mitään, mikä estetään tarkistuksella 66.
Kolmannen pilarin muodostaa kunnianhimoinen pilaantumisen lähteitä koskeva politiikka. Ilman sitä ja toimia, joilla ajoneuvoista, rahtiliikenteestä, laivaliikenteestä ja teollisuudesta tehdään puhtaampaa, erityisesti tiheään astuttujen jäsenvaltioiden on äärimmäisen vaikeaa parantaa ilmanlaatua. Tämän vuoksi ilmanlaatua voidaan parantaa ainoastaan pysäyttämällä liikenne ja teollisuus. Kyse on hyvin ankarista ja samalla melko tehottomista toimista. Maksumiehiksi joutuvat ennen kaikkea alemman tason viranomaiset, mitä on luonnollista mahdotonta hyväksyä.
Saasteiden lähteisiin kohdistuvilla vakavasti otettavilla toimilla vaikutetaan myönteisesti ilmaan, ympäristöön ja kansanterveyteen, ja viime kädessä niiden avulla myös vähennetään energiankulutusta ja parannetaan ilmastoa vähentämällä CO2-päästöjä. Näillä toimilla edistetään myös innovaatiotoimintaa: aiempaa puhtaammat ja taloudellisemmat autot esimerkiksi myyvät paremmin. Tämän vuoksi ympäristövaliokunta haluaa sisällyttää direktiiviin 30 a artiklan, jossa vaaditaan lähteisiin kohdistuvia toimia. Tämän vuoksi strategiassa ehdotetaan toimielinten välistä sopimusta, johon lähteisiin kohdistuva politiikka voisi perustua. Lisäksi jos lähteisiin kohdistuvaa yhteisön politiikkaa ei ole, jäsenvaltioiden on pystyttävä toteuttamaan omia lähteisiin kohdistuvia toimia markkinoiden ulkopuolella.
Ilman pilaantuminen on vakava ongelma, joka on onneksi ratkaistavissa edellyttäen, että kykenemme osoittamaan asiassa riittävästi poliittista tahtoa. Ympäristövaliokunta on luonut mielestäni vankan perustan näiden kolmen pilarin avulla. Uudessa kompromississa olemme myös paneutuneet asioihin sellaisina kuin ne ovat ja parantaneet lähestymistapaamme. Olen jälleen palveluksen velkaa kaikille niille, jotka ovat osallistuneet tähän työhön, erityisesti jäsen Krahmerille, jäsen Weisgerberille ja jäsen Wijkmanille. Tiukempien normien, täytäntöönpanon tarkemman valvonnan ja lähteisiin kohdistuvien toimien avulla olemme muuttaneet toimintatapoja merkittävästi. Tämä lähestymistapa edustaa uutta Eurooppaa, joka on lähellä kansalaisiaan, jossa kansallis- ja paikallishallinto panevat lainsäädäntöä täytäntöön ja joka edistää innovaatiotoimintaa. 
Anja Weisgerber,
   . Arvoisa puhemies, esittelijöiden kanssa käytyjen rakentavien neuvottelujen tuloksena on syntynyt kestävä kompromissi.
Jotta voimme saavuttaa päätavoitteemme, joka on ilmanlaadun tehokas ja pysyvä parantaminen, on hyvin tärkeää asettaa raja-arvot. Ne eivät kuitenkaan yksinään riitä parantamaan ilmanlaatua, sillä se onnistuu ainoastaan tehokkailla toimilla, joilla puututaan päästöihin ja joista ovat esimerkkinä jo ehdotetut EURO V -päästönormit, joiden myötä hiukkassuodattimet tulevat pakollisiksi uusiin ajoneuvoihin. Vaadimme lisätoimia ensisijaisesti komissiolta, esimerkiksi sääntöjä pienpolton päästölähteistä, EURO IV -normeja raskaan liikenteen ajoneuvoille ja Euroopan laajuisia raja-arvoja laivojen moottoreille.
Yleisesti ottaen haluamme päästä eroon toimista, jotka pääsevät otsikoihin mutta ovat luonteeltaan vain lyhytaikaisia ja tilapäisiä, ja toteuttaa toimia, joilla puututaan ongelmiin niiden lähteillä ja joilla suojellaan paremmin terveyttä. Tämän vuoksi ehdottamamme vuosittainen raja-arvo, 33 milligrammaa neliömetrillä, on komission ehdotusta kunnianhimoisempi, ja tämän vuoksi haluamme paikallistasolle lisää joustoa päivittäisiin raja-arvoihin, joiden on osoitettu johtuvan suurelta osin meteorologisista olosuhteista. On nimittäin osoitettu, että vaarallisinta on pitkäaikainen altistuminen, johon meidän on toimissamme keskityttävä.
Alentamalla hiukkasten vuosittaisia raja-arvoja pyrimme luomaan kannustimia kestäville pitkän aikavälin hankkeille, kuten ympäristöalueiden ja hiukkassuodattimien käyttöönotolle. Tiukemmat vuosittaiset raja-arvot ja päästöjen tehokas vähentäminen pitkällä aikavälillä hyödyttävät väestöä enemmän kuin tien sulkeminen vuorokaudeksi.
Myös kansallisella ja paikallisella tasolla kaikki on suhteellista ja meidän on tehtävä kaikkemme ilmanlaadun parantamiseksi. Myös tätä varten laaditaan asianmukaisia kannustimia. Paikallisviranomaisten määräaikoja jatketaan enintään kuusi vuotta vain siinä tapauksessa, että viranomaiset pystyvät laatimaan toimintaohjelmat, jotka osoittavat niiden tehneen toimivaltansa ja kohtuullisuuden rajoissa kaiken mahdollisen ilmanlaadun parantamiseksi. Jatkoaikaa ei myönnetä kaikille paikallisviranomaisille, vaan ainoastaan niille, joiden on osoitettu joutuvan taistelemaan erityisen epäsuotuisia meteorologisia olosuhteita vastaan muun muassa sen vuoksi, että kyseiset alueet sijaitsevat syvänteissä.
Tämä kompromissi koostuu nimenomaan edellä kuvatuista selkeistä viesteistä ja muodostaa näin ollen tasapuolisen ja tehokkaan tavan suojella kansanterveyttä tarvittavalla tavalla. 
Riitta Myller,
   . Arvoisa puhemies, olen esittelijä Corbeyn kanssa samaa mieltä siitä, että emme pääse lähellekään hyvän ilmanlaadun tavoitetta tällä direktiivillä. On hyvä asia, että pienhiukkaset, nuo pienenpienet PM2,5-hiukkaset, sisällytetään direktiiviin ja myös niille asetetaan sitovat raja-arvot. Komission ehdottama ja neuvoston kannattama raja-arvo on 20 mikrogrammaa, kuten täällä on moneen kertaan todettu. On todettu myös se, että parlamentti tiukentaa tätä 20 milligrammaan. Tämä on hyvä asia, mutta jos vertaamme tätä ehdotusta niihin tarpeisiin, joita esimerkiksi WHO on esittänyt ja joilla päästäisiin siihen tilanteeseen, että emme aiheuttaisi enää haittaa ihmisen terveydelle emmekä luonnon sietokyvylle, tämäkin raja-arvo on liian korkea. WHO esittää 10 mikrogrammaa ja kuten täällä on todettu, sekä Yhdysvalloissa että Kanadassa on jo päästy 15 mikrogrammaan.
Ilmansaasteet ovat yksi tärkeimmistä ympäristöongelmista Euroopassa ja ihmiset altistuvat niille. Täällä on mainittu 360 000–400 000 ennenaikaista kuolemaa. Olipa luku kumpi tahansa, se on erittäin suuri. Sillä, mihin raja-arvo asetetaan, voidaan todella vaikuttaa siihen, kuinka paljon ihmishenkiä voidaan säästää. Jos tämä WHO:n suositus saataisiin voimaan, luku olisi useita kymmeniätuhansia ihmishenkiä. Nyt ehdotettavilla raja-arvoilla päästään muutamiin tuhansiin ihmishenkiin. Parlamentti kuitenkin tiukentaa raja-arvoa näillä pienemmillä hiukkasilla, mitä pidän hyvänä. En kuitenkaan pidä hyvänä, että pidennetään täytäntöönpanolle asetettua määräaikaa. Toivon, että siihen voidaan vielä saada parannusta.
Olen kuudennen ympäristötoimintaohjelman esittelijä viime kaudelta. Siinä asetettiin suhteellisen kunnianhimoisia tavoitteita myös ilmanlaadulle. Tavoitteena oli, että emme enää aiheuttaisi haittaa ihmisen terveydelle. Nyt on todettava, että tällä ensimmäisellä lainsäädännöllisellä teemakohtaisella strategialla, jolla pyritään täyttämään kuudennen ympäristöohjelman tavoitteita, emme tule pääsemään niihin tavoitteisiin, joita kuudennessa ympäristöohjelmassa esitettiin. Tämä tulee vesittämään myös sen tavoitteenasettelun, johon pääsimme kuudennessa ympäristötoimintaohjelmassa. 
Jules Maaten,
   . Arvoisa puhemies, puhtaan ilman merkitys on kiistaton, ja on myös selvää, että se on tavoiteltava asia kustannuksista riippumatta. Tämän lainsäädännön – keskityn tässä lähinnä direktiiviluonnokseen – tavoite on näin ollen hyvä, ja tuen erityisesti jäsen Krahmerin pyrkimyksiä tehdä siitä mahdollisimman toimiva. Meidän pitäisi kuitenkin pohtia, onko Euroopan unioni oikealla tiellä ja onko luonnostelemamme lainsäädäntö ainoastaan symbolinen.
Miksi sanon näin? Haluamme asettaa jäsenvaltioille tiukkoja vaatimuksia, vaikka ne eivät kykene noudattamaan edes vanhoja ilmanlaatunormeja. Vuonna 2005 annetussa ilmanlaatua koskevassa direktiivissä yksilöidään PM10-pienhiukkasten enimmäisrajat. Kymmenen jäsenvaltioita ei ole pystynyt noudattamaan tämän direktiivin vaatimuksia. Jo ennen vuotta 2005 komission olisi pitänyt tietää, etteivät jäsenvaltiot pysty noudattamaan näitä raja-arvoja ilman järjestelmällisiä lähteisiin kohdistuvia toimia, joilla muun muassa rajoitettaisiin autojen, kuorma-autojen ja laivojen pakokaasupäästöjä.
Vuosina 2002 ja 2004 noin 96 prosenttia kaupungeista ylitti päivittäiset normit, ja monet Etelä-Euroopan alueet, Benelux-valtiot ja Saksa sekä monet Keski- ja Itä-Euroopan alueet (kaikkiaan noin 73 prosenttia kaupungeista) ylittivät vuosittaiset raja-arvot. Ilman lähteisiin kohdistettavia yhteisön toimia, joista komissio puhui useaan otteeseen jo vuosia sitten, PM10- tai PM2,5-raja-arvojen nostamisella tai laskemisella ei ole merkitystä, enkä puhu nyt edes typestä.
Ilman lähteisiin kohdistettavia toimia jäsenvaltiot eivät pysty noudattamaan raja-arvoja, ja olen luonnollisesti iloinen kuullessani komission jäsenen toteavan, että komissio laatii lähteisiin kohdistuvia toimia, mutta ei vielä. Tämän politiikan vastustus on saanut ilmiömäiset mittasuhteet komissiossa ja itse asiassa myös täällä parlamentissa. Paikalliset lyhyen aikavälin toimet ovat tehottomia. Tehokkaan politiikan on perustuttava pitkän aikavälin toimiin, ja tämän vuoksi mukana on oltava myös lähteisiin kohdistuvat toimet, joita tämä esitys ei kuitenkaan kata. Lainsäädännön tavoite on hyvä, mutta tavoitteen saavuttamiseksi valittu tie on kyseenalainen. 
Satu Hassi,
   . Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, kuten todettu, ilmansaasteet tappavat joka vuosi ennenaikaisesti yli 300 000 eurooppalaista. Ympäristöterveyden asiantuntijat arvostelivat komission ehdotusta tyrmistyttävän heikoksi, mutta antaako Euroopan parlamentti nyt aihetta vielä suurempaan tyrmistykseen. Ympäristövaliokunnan enemmistö nimittäin esittää peräti nykyisen lainsäädännön heikentämistä. Valiokunta lykkäisi voimaantuloa yli kymmenellä vuodella ja kaksinkertaistaisi ne päivät, jolloin saasteiden raja-arvot saa ylittää, 30:stä päivästä 55:een päivään vuodessa. Verukkeeksi esitettiin se, että kaukana tulevaisuudessa vuosiraja-arvoa alennetaan 40:stä 30:een mikrogrammaan kuutiometrissä. Tämä parannus on näennäinen, koska jo nykyinen raja-arvo, jos sitä ei saa ylittää useammin kuin 35 päivänä, tarkoittaa käytännössä vuosikeskiarvoa 30 mikrogrammaa.
On valhe, ettei päiväraja-arvojen ylityksillä olisi terveydelle merkitystä. Päinvastoin sairaaloihin tulee aina lisää sydänpotilaita, kun päivittäiset saastearvot ovat ylittyneet. Tätä ympäristövaliokunnan skandaalimaista esitystä perusteltiin sillä, että jäsenvaltiot eivät pysty parempaan. Mutta jäsenvaltiot itse neuvostossa ovat alustavasti sopineet tiukemmasta mallista, jossa lykkäystä olisi vain kolme vuotta. Tämän neuvoston alustavan sovun jälkeen kolme suurinta ryhmää teki siistitymmän kompromissiehdotuksen, joka edelleen kuitenkin lykkäisi normien voimaantuloa enemmän kuin ministerineuvosto.
On ollut kauheaa katsella, miten tiettyjen ryhmien neuvottelijat ovat ottaneet ohjeensa autoteollisuudelta. On häpeä, jos parlamentin suurimmat ryhmät alistuvat tottelemaan autoteollisuuden lobbareita.
Vetoankin teihin arvoisat kollegat, että ette hyväksy ympäristövaliokunnan tai Weisgerberin ja muiden ehdotusta lainsäädännön voimaantulon lykkäyksestä, vaan puolustatte kansalaisten oikeutta puhtaaseen hengitysilmaan. 
Jonas Sjöstedt,
   Ilman pilaantuminen on merkittävä kansanterveydellinen ongelma Euroopan unionissa. Komission omien laskelmien mukaan ilmansaasteet johtavat vuosittain 370 000 ihmisen ennenaikaiseen kuolemaan. Hiukkaspäästöt ovat merkittävin ennenaikaisten kuolemien syy, ja ne aiheuttavat myös muita terveydellisiä ongelmia, kuten erityyppisiä astma- ja allergiasairauksia, joille erityisesti lapset ovat alttiita. Ilman pilaantuminen aiheuttaa myös merkittäviä ympäristöongelmia rehevöitymisen, happosateiden ja ilmakehän otsonin lisääntymisen vuoksi. Näiden päästöjen tiukka rajoittaminen on hyvin perusteltua terveydellisistä ja ympäristöön liittyvistä syistä. Myös sosioekonomiset laskelmat tukevat tätä päätelmää. Yhteiskunta hyötyisi merkittävästi, jos näihin päästöihin liittyviä kustannuksia voitaisiin välttää.
Tämän perusteella komission ehdottamaa, ilmanlaadun parantamista koskevaa teemakohtaista strategiaa ja direktiiviehdotusta voidaan pitää pettymyksenä. Ehdotukset eivät ole kovin kunnianhimoisia. Olemme jälleen kerran saaneet valitettavasti nähdä, ettei tämän Euroopan komission painopistealoihin kuulu kunnianhimoinen ympäristöpolitiikka. Valitettavasti myös ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan laatimat mietintöluonnokset ovat riittämättömiä kompromisseja. Niissä ehdotetut päätökset eivät yksinkertaisesti riitä tarjoamaan todellisia ratkaisuja ongelmiin. Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmän / Pohjoismaiden vihreän vasemmiston edustajat ovat tämän vuoksi esittäneet useita tarkistuksia, joilla on tarkoitus tiukentaa direktiiviehdotuksia. Näillä tarkistuksilla on useita tavoitteita. Pyrimme ensinnäkin poistamaan hyvin avokätiset poikkeamismahdollisuudet, joita tarjotaan jäsenvaltioille ja joiden seurauksena meidän olisi odotettava vielä tarpeettoman monta vuotta, ennen kuin direktiivi pannaan käytännössä täytäntöön. Mitä tulee altistumisen vähentämistä koskevaan tavoitteeseen, katsomme, että sen olisi oltava sitova ja että sitä voidaan nostaa 25 prosenttiin. Mitä tulee pienhiukkasten pitoisuuskattoon, haluamme vähentää tätä raja-arvoa kymmeneen mikrogrammaan, jotta se vastaa tasoa, jota Maailman terveysjärjestö WHO suosittelee teollisuusmaille. Katsomme myös, että samoja päästöjä koskevia alhaisia raja-arvoja olisi sovellettava kaikkialla riippumatta päästöjen luonnollisista lähteistä. Muussa tapauksessa eri ihmisille vaadittaisiin eri laatuisia ympäristöjä riippuen siitä, missä he sattuvat asumaan. Tämä on meidän kantamme.
Arvoisa puhemies, haluan käyttää viimeisen puoliminuuttiseni kiittääkseni teitä henkilökohtaisesti. Huomenna luovun Euroopan parlamentin jäsenyydestäni, minkä vuoksi tämä on viimeinen puheeni parlamentissa. Haluan kiittää kaikkia niitä parlamentin jäsenkollegoitani, joiden kanssa olen tehnyt työtä viimeisten 11 vuoden aikana. On ollut ilo työskennellä Euroopan parlamentissa. Haluan kiittää myös parlamentin yksikköjä ja ennen kaikkea tulkkeja. Paljon kiitoksia.
Puhemies. –
   Jäsen Sjöstedt, olen hyvin liikuttunut voidessani olla täällä tänä hetkenä. Voin kaikkien parlamentin jäsenten puolesta vakuuttaa, että olemme olleet hyvin tyytyväisiä panokseenne kaikissa keskusteluissamme. Olette olleet hyvin pitkäaikainen parlamentin jäsen, ja teistä on pidetty paljon paitsi oman ryhmänne keskuudessa myös muualla, minkä voin omalta osaltani vahvistaa.
Liam Aylward,
   . Arvoisa puhemies, haluan toivottaa jäsen Sjöstedtille kaikkea hyvää tulevaisuudessa.
Ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan jäsenenä tuen komission laatimaa ilmanlaatua koskevaa strategiaa. Strategiassa asetetaan useita terveyteen ja ympäristöön liittyviä tavoitteita ja merkittävimpien epäpuhtauksien vähentämistä koskevia tavoitteita. Strategiassa kehotetaan komissiota tekemään alakohtaisia aloitteita muun muassa seuraavista aiheista: laivaliikenteen päästöjen vähentäminen, maatalousalan ammoniakkipäästöjen vähentäminen, yhdennetyn pilaantumisen ehkäisemisen ja pienyksikköjen valvomisen laajentaminen, tiukkojen ajoneuvojen päästönormien asettaminen ja kansallisia päästörajoja koskevan direktiivin täytäntöönpano.
Kaikki tietävät ilman epäpuhtauksien vähentämisestä koituvat hyödyt ja kannattavat kustannustehokkaita lähestymistapoja ilmanlaadun parantamiseen. Epäilemättä myös uusiutuvia energialähteitä ja biopolttoainealaa koskevien investointien lisääminen auttaa puhtaamman ympäristön luomisessa.
Biopolttoaineteollisuuden tulevaisuutta koskeva mietintöni sai äskettäin vahvan tuen ympäristövaliokunnassa. Mietinnön keskeiset seikat olivat: Biopolttoaineet aiheuttavat 40–80 prosenttia vähemmän kasvihuonekaasupäästöjä kuin fossiiliset polttoaineet. Biopolttoaineet tarjoavat maanviljelijöille uusia tulonlähteitä sellaisen kestävän ja monimuotoisen maatalouden kautta, jollaista yhteisellä maatalouspolitiikalla on tarkoitus tukea.
Biopolttoaineiden käyttöä edistävien Euroopan unionin strategioiden olisi oltava kunnianhimoisia. Meidän on lisättävä biopolttoaineiden kysyntää Euroopassa ja varmistettava, että vuosia 2007–2013 koskevalla EU:n seitsemännellä tutkimuksen ja kehittämisen puiteohjelmalla edistetään selkeästi biopolttoainealaa EU:n jäsenvaltioissa.
Voimme varmasti kaikki tunnustaa mahdollisuuden käyttää uusiutuvia energialähteitä keskeiseksi välineeksi työllisyyden edistämisessä ja lisäarvon luomisessa maaseudulla. Tulotuen erottaminen tuotantotuesta vuoden 2003 yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksessa lisää energiaviljelyä. Biopolttoaineiden saapuminen on hyvä uutinen Euroopan ja Irlannin maatalousalalle ja se on hyvä uutinen myös ympäristön suojelulle keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä.
Euroopan unioni tarvitsee tiukkoja toimia, joilla voidaan edistää biopolttoainealaa. Tiedämme, että tämä ala on hyvin tärkeä. Tiedämme sen ympäristöhyödyt, joten edetkäämme asiassa ja vastatkaamme yhdessä tähän haasteeseen. 
Johannes Blokland,
   . Arvoisa puhemies, missään muussa jäsenvaltiossa ei ole keskusteltu yhtä paljon ilmanlaadusta kuin kotimaassani. Mielestäni Alankomaissa ajankohtaisten ongelmien pitäisi olla nähtävissä myös kaikissa muissa jäsenvaltioissa ja erityisesti kaupunkialueilla. Poliittisten ryhmien välisellä sopimuksella luodaan aivan perustellusti mahdollisuus jatkoajalle, ennen kuin PM10-raja-arvot tulevat voimaan. Kehotan ryhmääni äänestämään sen puolesta. Haluan kiinnittää huomionne erityisesti tarkistukseen 79, koska sopimuksessa ei ole –nähdäkseni virheellisesti – otettu lainkaan huomioon typpioksidin merkitystä. Pyydän jäseniä äänestämään tämän tarkistuksen puolesta.
Kohdistan sanani seuraavaksi komission jäsenelle Dimasille. Arvoisa komission jäsen, olette tähän saakka sanonut, ettei komissio voi hyväksyä ajatusta mahdollisesta komission uusiin toimiin yhdistettävästä viivästymisestä. Näette huomenna, että vastassanne on laaja enemmistö. Olette epäilemättä myös lukenut Euroopan ympäristöpolitiikan instituutin (IEEP) viime viikolla julkaiseman raportin, jonka mukaan näiden kahden yhdistäminen olisi hyvä asia. Onko mitään mahdollisuutta, että tulisitte tässä asiassa puolitiehen vastaan?
Lopuksi lausun tietenkin kiitoksen sanat molemmille esittelijöille. Tiedän, että voi olla hyvin hankalaa neuvotella kaikista vaikeista kysymyksistä, jotka liittyvät näinkin arkaluonteiseen asiaan. Mielestäni esittelijät selvisivät tehtävästä oikein hyvin, ja tämän vuoksi olemme kiitollisuudenvelassa molemmille esittelijöille. Jäsen Sjöstedt, paljon kiitoksia hyvästä yhteistyöstä. Siunausta. 
Irena Belohorská (NI ). –
   Haluan kiittää molempia esittelijöitä heidän tämän tärkeän aiheen parissa tekemästään työstä. Ilman epäpuhtauksien tiedetään vähentävän keskimääräistä eliniänodotetta jopa yhdeksällä kuukaudella. Yli puolet eurooppalaisista elää olosuhteissa, joissa päivittäiset pitoisuusrajat ylittyvät vuosittain yli 35 kertaa. Euroopan unionissa tilanne on pahin Benelux-maissa, Pohjois-Italiassa ja uusissa jäsenvaltioissa.
Ilman pilaantuminen aiheuttaa monenlaisia hengityselinsairauksia ja muita sairauksia. Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 152 artiklan nojalla kansanterveyspolitiikka kuuluu jäsenvaltioiden toimialaan, ja Euroopan unionin valtuudet kansanterveyden alalla ovat vähäiset. Tämän vuoksi on etsittävä keinoja, joiden avulla Euroopan unioni voi epäsuorasti parantaa terveyttä muiden politiikkojen avulla. Ilmanlaadun parantaminen on epäilemättä esimerkki tällaisesta politiikasta.
Jos jäsenvaltiot ja erityisesti uudet jäsenvaltiot, joille EU:n lainsäädäntö on vielä uutta ja joilla on merkittäviä taloudellisia ongelmia, joutuvat saattamaan puitedirektiivin osaksi kansallisia oikeusjärjestyksiään neljän muun säädöksen, eli kolmen puitedirektiiviin liittyvän direktiivin ja neuvoston päätöksen, ohella, on selvää, että täytäntöönpanossa ilmenee mittavia vaikeuksia, virheitä ja puutteita. Kansalaisten on vaikea yksilöidä sitovia EU:n ilmanlaatunormeja. Arvostan tämän vuoksi suuresti sitä, että ehdotetulla luonnoksella ainoastaan yksinkertaistetaan nykyistä lainsäädäntöä jopa 50 prosenttia. Euroopan unioni tarvitsee pitkän aikavälin tavoitteita, tiukkaa valvontaa ja tarkistuksia, joissa varmistetaan, että direktiivit pannaan asianmukaisesti täytäntöön jäsenvaltioissa.
EU:n olisi toisaalta hyväksyttävä avoimet normit, joissa keskitytään entistä selvemmin päästöjen vähentämiseen. Lainsäädännön tavoitearvojen, koskivatpa ne sitten P10- tai PM2,5-hiukkasia, ja direktiivin voimaantulopäivän olisi oltava kunnianhimoiset mutta realistiset. Jos tässä epäonnistutaan, vaarana on, etteivät jäsenvaltiot noudata direktiiviä. Tämän vuoksi on tärkeää ymmärtää, että jopa Euroopan unionin määrätietoisimmat toimet menevät hukkaan, ellei EU sitoudu maailmanlaajuiseen yhteistyöhön, sillä muussa tapauksessa ilman epäpuhtaudet tulevat EU:hun muualta, emmekä voi estää sitä. 
John Bowis (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, jos haluatte tietää, miksi käymme tätä keskustelua, tulkaa kanssani Lontoon valitsijakuntani keskuuteen Oxford Streetille, missä voitte haistaa, maistaa ja tuntea ilman epäpuhtaudet, jotka pyrimme poistamaan. Aikaisempi sukupolvi joutui kohtaamaan savusumua, jota koskeva ongelma ratkaistiin ilmanlaatua koskevilla laeilla, joilla lopetettiin hiilen poltto kodeissa, teollisuudessa ja rautateillä.
Nyt haasteenamme ovat pienhiukkaset ja niistä johtuvat kansalaisten hengitystiesairaudet sekä sydän- ja verisuonisairaudet, jotka aiheuttavat lääkekustannuksia, vuosittain tuhansien työpäivien menetyksen ja ennenaikaisia kuolemia. Valitsijakuntani keskuudessa 1 000 ihmistä kuolee ennenaikaisesti ja 1 000 ihmistä joutuu sairaalapotilaiksi saasteiden vuoksi. Tällä hetkellä uskotaan, että PM2,5-hiukkaspäästöt aiheuttavat eliniänodotteen pienentymisen noin kahdeksalla kuukaudella. Tämä on haaste. Tämän vuoksi meidän on puututtava ilman epäpuhtauksiin niiden lähteillä muun muassa autoissa, raskaan liikenteen ajoneuvoissa, laivoissa, maatalousrehuissa ja energiaa kuluttavissa tuotteissa. Ilman epäpuhtauksiin on puututtava myös tämän direktiivin avulla, jolla yksinkertaistetaan aikaisempia lainsäädäntövälineitä ja otetaan käyttöön uusi pienhiukkasia koskeva normi, 2,5-pienhiukkaset, joiden tiedetään olevan haitallisimpia ihmisten terveydelle. Tarvitsemme lujan direktiivin, ja komission jäsen on oikeassa muistuttaessaan meitä siitä, ettei jo sovituissa asioissa pidä perääntyä. Valtuuskuntani äänestää ilman muuta sellaisten normien puolesta, jotka ovat haastavia ja tehokkaita ja jotka otetaan mahdollisimman pian käyttöön.
Kiitän molempia esittelijöitä, jotka ovat tuoneet tämän asian valiokunnasta täysistunnon käsiteltäväksi, ja toivon arvoisalle komission jäsenelle kaikkea hyvää hänen työsarallaan. Jäsen Sjöstedt, ystävämme ja ympäristövaliokunnan kollegamme, kaikkea hyvää myös teille. Jäsen Sjöstedt vie ympäristöalan tietämystään valtameren toiselle puolelle, ja toivomme, että hän voi vaikuttaa näin myös yhdysvaltalaisiin ja varmistaa, että hekin ymmärtävät tämänkaltaisten ympäristötoimien välttämättömyyden. 
Matthias Groote (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, kiitän esittelijöitä heidän työpanoksestaan ja kompromissivalmiudestaan, joka käy ilmi näistä kompromissitarkistuksista. Ilmanlaatu on elämänlaadun mittari. Euroopan unionissa yli 300 000 ihmistä kuolee vuosittain ennenaikaisesti pienhiukkaspäästöjen vuoksi. Tämä kestämätön tilanne on korjattava, minkä vuoksi on hyvä, että asiasta laaditaan strategia ja ilmanlaatua koskeva direktiivi ja että Eurooppaan saadaan puhtaampaa ilmaa.
Ensisijaisena huolena ilmanlaadussa ovat PM10- ja PM2,5-hiukkasten raja-arvot. Ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunta ilmaisi 21. kesäkuuta kannattavansa näiden hiukkasten tiukkoja raja-arvoja. EU:n jäsenvaltioiden kannalta on tärkeää, että hyvän ilmanlaadun raja-arvojen lisäksi määritellään myös keinot, joilla taataan näiden raja-arvojen noudattaminen. Mainitsen niistä esimerkkinä EURO V -päästönormit yksityisille moottoriajoneuvoille.
Välineiden ohella myös aikatekijällä on merkittävä rooli raja-arvojen noudattamisessa, sillä vaikka yksityisajoneuvoja koskevat tiukemmat raja-arvot otettaisiin välittömästi käyttöön, menee jonkin aikaa, ennen kuin ympäristöystävällisempien ajoneuvojen määrä Euroopan teillä lisääntyy. Äänestettävinämme olevilla kompromisseilla varmistetaan tiukemmat raja-arvot ja realistinen aikaraja, jonka ansiosta välineet ovat tehokkaita ja raja-arvoja voidaan noudattaa. Ilmanlaatua ja siten elämänlaatua Euroopassa voidaan parantaa pitkällä aikavälillä asettamalla ilmanlaadun raja-arvoja ja varmistamalla, että niitä noudatetaan, ja juuri tämän on oltava päämääränämme.
Lopuksi haluan kiittää Jonas Sjöstedtiä, joka työskenteli kanssani varjoesittelijänä EURO V -normia koskevien neuvottelujen loppuvaiheessa. Jäsen Sjöstedt, olen ollut parlamentissa vasta kymmenen kuukautta, mutta teistä on jo tänä aikana tullut hyvä ystäväni. Toivotan teille menestystä tulevalla urallanne ja kaikkea hyvää. 
Sarah Ludford (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, en kuulu ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokuntaan, mutta edustan jäsen Bowisin lailla Lontoota, joka on jo kauan tunnettu nimellä "Big Smoke", savusumukaupunki. Lontoon ilma on yhä hyvin saastunutta, ja sen ilmanlaatu on yksi Euroopan kaupunkien huonoimmista. Ilman epäpuhtauksia koskevat EU:n rajat ylittyvät merkittävästi Lontoon päätieverkoston alueella, Keski-Lontoossa ja Heathrowin lentokentän läheisyydessä, joissa typpidioksidiarvot ovat 50 prosenttia raja-arvoa suuremmat lentokoneiden ja ajoneuvojen päästöjen yhdistelmän vuoksi.
Olen hyvin tyytyväinen ehdotusten ja Krahmerin mietinnön myönteisiin seikkoihin, kuten lainsäädännön virtaviivaistamiseen, valvonnasta saatavien tulosten julkisuuden lisäämiseen, uusiin pienhiukkasten raja-arvoihin ja muiden epäpuhtauksien tiukempiin raja-arvoihin. Olen kuitenkin hyvin huolissani niistä vaikutuksista, joita seuraa siitä, että Lontoo lykkää ilman huomattavimpia kuormittajia koskevien raja-arvojen täytäntöönpanoa luultavasti vuoteen 2018 vuoden 2010 sijasta.
Lontoolaisia pyydetään luottamaan siihen, että Britannian hallitus tai Lontoon kaupunginjohtaja hakevat jatkoaikaa tapauksissa, joissa vuoden 2010 määräaikaa on todella mahdotonta noudattaa. Kyse lienee viime kädessä kuitenkin poliittisesta tahdosta vähentää tie- ja lentoliikennettä. Yhden esteen sille, ettei Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus pysty toteuttamaan aikomustaan raivata kolmas kiitorata Heathrowin lentokentälle, muodostavat EU:n ilmanlaatunormit ja erityisesti typpidioksidin raja-arvot. Pelkään, että näistä raja-arvoista voidaan luikerrella eroon pitkän jatkoajan ansiosta.
Olen yllättynyt ja jossain määrin pettynyt sen vuoksi, että Euroopan parlamentin jäsenet eivät ole yhtä edistyksellisiä kuin EU:n hallitukset ainakaan tässä aikatauluasiassa. Ensimmäisen kerran parlamentissa viettämäni seitsemän vuoden aikana neuvosto on Euroopan parlamenttia edistyksellisempi. Toivon lontoolaisten puolesta, että pitäydymme mahdollisimman tiukoissa määräajoissa.
Marie Anne Isler Béguin (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, jotta ilman epäpuhtauksia voidaan torjua tehokkaasti ja jotta toimilla voidaan vaikuttaa terveyteen, parlamentissa on voitava hyväksyä nykyistä tiukempia luonnoksia. Surkeat tekosyyt siitä, että joillakin jäsenvaltioilla on vaikeuksia ympäristölainsäädännön täytäntöönpanossa, eivät enää ole hyväksyttäviä, koska ihmisten terveys ei ole neuvoteltava asia.
Ilman epäpuhtauksien aiheuttamista sairauksista syntyvät kustannukset lisääntyvät päivittäin. Tosiasia on, että viranomaiset maksavat tällä hetkellä terveydenhuollosta koituvan laskun, koska sen kustannuksia ei ole vielä sisällytetty talousarvioihimme. Kaiken lisäksi taloustieteilijöiden arvioiden mukaan öljyn gallonahintaa, joka on tällä hetkellä 3 Yhdysvaltain dollaria, on nostettava 10:een Yhdysvaltain dollariin, jotta siinä voidaan ottaa huomioon terveydenhuollon ja ilmastonmuutoksen kustannukset. Tämä muuttaisi tilannetta perin pohjin.
Arvoisa komission jäsen, Euroopan unionin ei pidä sortua nyt heikkouteen ympäristöpolitiikassa. Euroopan lainsäädäntötekstien yksinkertaistamisen ja yhdistämisen kiero peli kuitenkin viittaa heikkoustaipumukseen. Tämän vuoksi Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmä vaatii sitovampaa lähestymistapaa erityisesti PM2,5-hiukkasten osalta ja poikkeusten poistamista.
Hyvät kuulijat, yllämme leijuva ympäristökatastrofin uhka edellyttää voimakkaita toimia, joista löytyy kerrankin esimerkki Yhdysvalloista, missä Kalifornian osavaltio on antanut ajattelun aihetta nostamalla vahingonkorvauskanteen suurinta autotehdasta vastaan ympäristövahinkojen ja kansanterveyshaittojen vuoksi.
Haluan lopuksi sanoa muutaman sanan rakkaalle ystävällemme, jäsen Sjöstedtille. Uskon, että jäämme kaipaamaan näkökulmaanne ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnassa, mutta toivotamme teille kaikkea hyvää rajan tuolla puolen, Euroopan unionin tuolla puolen. Viekää mukananne ympäristönsuojelun sanomaa. Kiitos. 
Adamos Adamou (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, vaikka ilman epäpuhtauksia on vaikea havaita, ne kuitenkin vaarantavat terveytemme. Tarvitsee vain todeta, että niistä johtuvien sairauksien kansanterveydelle aiheuttamat kustannukset ovat yli 10 prosenttia bruttokansantuotteesta. Paras ratkaisu olisi, ettei poikkeuksia olisi ollenkaan.
Haluan tässä yhteydessä korostaa tukeamme tärkeälle tarkistukselle 73, jonka jäsen Sjöstedt on esittänyt. Jos tämä tarkistus hylätään, jäsen Hassin esittämä tarkistus 54 turvaa vähimmäisajanjakson, jona poikkeukset ovat mahdollisia.
Haluamme korostaa, että PM2,5-pitoisuuksien enimmäisarvon laskeminen todella hyödyttää Euroopan unionin kansalaisia. Äskettäiset tutkimukset ovat tosin osoittaneet, että 25 µg/m3:aa koskeva vähennys vähentäisi menetettyjä elinvuosia ainoastaan 4 500, kun taas siinä tapauksessa, että vähennys ulotettaisiin Maailman terveysjärjestön ehdotuksen mukaisesti 15:een tai 10 µg/m3:aan, ennenaikaiset kuolemat vähenisivät vastaavasti vuosittain 13 000:lla ja 22 000:lla.
On syytä huomauttaa, että ilmanlaatua koskevan lainsäädännön yksi tiukimmista säännöksistä koskee sitä, että PM10-pitoisuuksien 50 µg/m3:n enimmäisraja-arvon saa ylittää enintään 35 kertaa.
Tarkistukset, joilla tuetaan raja-arvon ylittämiseen sallittujen päivien lukumäärän lisäämistä 35:stä 55:een, vesittävät merkittävästi direktiiviä, eikä niillä myöskään mitenkään edesauteta kansanterveyden suojelun varmistamista. Tästä asiasta olenkin täysin samaa mieltä komission jäsenen kanssa.
Jäsen Sjöstedt, olemme teille kiitollisuudenvelassa. Esitän teille erikseen henkilökohtaiset kiitokseni siitä, että olette opettanut minulle, uudelle jäsenelle, paljon täällä parlamentissa. Toivotan teille onnea ja menestystä. 
Urszula Krupa (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, käytettävissäni olevan minuutin aikana haluan huomauttaa, että Euroopan ilmanlaatua koskeva direktiivi ja sen vaatimuksia huomattavasti tiukentavat tarkistukset kohtelevat samanarvoisesti jäsenvaltioita, jotka ovat äskettäin liittyneet EU:hun, ja niin sanottuja vanhoja jäsenvaltioita. Nämä viimeksi mainitut ovat kuitenkin panneet jo melko pitkän aikaa täytäntöön menetelmiä, joilla päästöjä vähennetään.
Puolan ympäristöministerin arvioiden mukaan me tarvitsemme 50 miljardia Puolan zlotya lisää voidaksemme täyttää direktiivin vaatimukset. Myös sosiaaliset ja taloudelliset kustannukset kasvavat merkittävästi. Köyhien yhteiskuntaluokkien kohdalla elinkustannusten lisääntyminen saattaa kumota ilmanlaadusta mahdollisesti saatavat hyödyt. Näiden ihmisten elintaso laskee huonon ruokavalion, terveydenhuoltopalvelujen saavuttamattomuuden, perushygieniatason ylläpitämisen mahdottomuuden ja muiden hyvään terveyteen vaikuttavien ympäristötekijöiden vuoksi.
"Ilmanlaadun parantaminen Euroopassa" – muilla lähestymistavoilla ei pystytä ratkaisemaan ongelmaa lyhyellä aikavälillä. Kannatamme tämän vuoksi sen ajanjakson pidentämistä, jonka kuluessa normeja on noudatettava, erityisesti uusien jäsenvaltioiden osalta. Tämän vuoksi me myös vastustamme poikkeusedellytysten tiukentamista. Äänestämme rajoittavia tarkistuksia vastaan. 
Karl-Heinz Florenz (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät esittelijät, kollegani Sjöstedt, olemme onnistuneet muodostamaan hyvän kompromissin, joka koostuu vaativien tavoitteiden ja joustavien välineiden kokonaisuudesta. Tämä on hyvä päätös, kun se on yhdistetty lausuntoon, jonka mukaan vapaamatkustamista ei sallita niille, jotka eivät toimi tämän asian hyväksi, vaikka toimettomuus ei perustuisikaan niiden omaan valintaan. Kuljetusteollisuus esimerkiksi kasvaa 60 prosenttia seuraavan 20 vuoden aikana.
Kaikki tämänpäiväiset puhujat ovat maininneet puhtaan ympäristön merkityksen. Tämän vuoksi asia ei kosketa pelkästään autoteollisuutta vaan myös lämmitysjärjestelmien rakentajia. Kyse on sähkövoimaloista ja kuormausjärjestelmistä eli toimien kohteena on todellakin hyvin suuri ja laajakantoinen ala. Teollisuuden on ymmärrettävä, että tämänkaltaiset normit tarjoavat sille viime kädessä mahdollisuuden myydä modernia tekniikkaa maailmanlaajuisesti, ja tämän vuoksi autoteollisuuden ja muun teollisen tuotannon on ymmärrettävä, että nämä normit tarjoavat niille nyt mahdollisuuden kehittää uutta tekniikkaa ja panostaa tutkimus- ja innovaatiotoimintaan.
Tämä direktiivi herättää myös kysymyksen siitä, ketkä tutkivat tulevaisuudessa parempia polttoainevaihtoehtoja, sillä uusiutuvat polttoaineet eivät ole ainoa tärkeä kysymys: on kyse myös siitä, mitä polttoaineita me todellisuudessa nyt käytämme. Jos tämä kysymys esitetään ajoneuvoteollisuudelle, vastaukseksi todetaan, etteivät nykyiset polttoaineet ole korkealaatuisia vaan pikemminkin puutteellisia. Ajoneuvoteollisuudelle on osoitettu raskaita vaatimuksia viime vuosina, mutta se on kuitenkin aina joutunut valmistamaan autoja, jotka käyttävät melko huonolaatuista polttoainetta. Tähän on saatava muutos seuraavien vuosien aikana. Kymmenen, viidentoista vuoden kuluttua pystymme ajamaan litralla polttoainetta viisi kertaa pidemmälle kuin nyt. Juuri tämän vuoksi innovaatio ja tutkimus ovat äärimmäisen tärkeitä, ja jo tästäkin syystä tarvitaan tiukkoja ympäristönormeja.
Jäsen Sjöstedt, olette ollut erinomainen kollega ja teistä on tullut hyvä ystäväni. Toivon teille kaikkea hyvää tulevaisuudessa. 
Gyula Hegyi (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, kaikilla on oikeus puhtaaseen ja terveelliseen ympäristöön, eikä kenenkään tule vaarantaa muiden terveyttä tai elämää. Tämän periaatteen olisi oltava paitsi ympäristöpolitiikkamme myös mahdollisen perustuslakimmekin kulmakivenä. Ihmisillä on oikeus puhtaaseen ilmaan, ja poliitikkojen ja teollisuuden on varmistettava tämän oikeuden toteutuminen.
Joitakin vuosikymmeniä sitten teollisuus oli ilman epäpuhtauksien ja siihen liittyvien sairauksien suurin aiheuttaja. Tekniikan muuttuessa teollisuuden päästöt pienenivät, mutta autojen lisääntyessä tilanne ei parantunut. Kahdeksankymmentä prosenttia kansalaisista asuu kaupungeissa, ja heidän suurimpana huolenaiheenaan on liikenne. PSE-ryhmä järjesti ilman pilaantumista koskevan kuulemisen, joka tarjosi meille selkeää näyttöä tästä asiasta. Jos haluamme parantaa kansalaistemme ilmanlaatua, meidän on muutettava kaupunkien liikennepolitiikkaa.
Kaupungeissa, joiden ilma on pilaantunutta, on vähennettävä yksityisautoilua ja parannettava julkista liikennettä. Pienhiukkasien osalta ehdotetut epäpuhtauksien vähentämistä koskevat tiukat tavoitteet voidaan saavuttaa ainoastaan tällä tavalla. Tämän olisi oltava ensisijaisena tavoitteena, mutta meidän on myös vähennettävä ajoneuvojen vaarallisia päästöjä parantamalla moottoreita, polttoaineita ja suodattimia, kuten EURO V ja EURO VI -ehdotuksissa todetaan. Kun kyse on ihmishengistä, toiveajattelu ja pelkät suositukset eivät riitä. Tarvitsemme sitovia tavoitteita ja tiukkaa sääntelyä. Myös vuosittaisia ja päivittäisiä raja-arvoja tarvitaan. Raja-arvojen on oltava alhaisia ja tiukkoja mutta samalla niiden on oltava realistisia. On parempi laskea niitä asteittain kuin asettaa epärealistisia vaatimuksia ja sallia niiden noudattamatta jättäminen.
Viimeiset sanani osoitan jäsen Sjöstedtille: , Jonas. 
Hiltrud Breyer (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden valiokunnan teksti on heikko kompromissi, joka pikemminkin yllyttää toimettomuuteen, ja jos tämä teksti hyväksytään, ilmanlaadun parantamista koskevasta yhteisön politiikasta tulee naurunaihe.
Monet kunnat ovat jo ottaneet käyttöön ilmanlaatua koskevia kunnianhimoisia toimia ja aloittaneet muun muassa autokannan ja ympäristöalueiden uudistamisen. Tämän vuoksi toimettomuudesta ei pitäisi palkita. Kuitenkin niin tehdään ympäristövaliokunnan heikossa kompromississa palkittaessa toimettomia ja velvollisuuksiaan laiminlyöviä jatkoajan myöntämisellä.
Mikä merkitys on yhteisön lainsäädännöllä, jos sillä vain palkitaan toimettomia? Olemme keskustelleet PM2,5-normien tiukentamisesta. Tiedämme, ettei 20 eikä 25 mikrogrammaa riitä alkuunkaan, joten miksi emme äänestäisi vihreiden 12 mikrogrammaa koskevan kunnianhimoisen ehdotuksen puolesta? Toivon, että pystymme huomenna estämään sen, että Euroopan puhtaan ilmanlaadun politiikka heitetään syrjään, sillä olisi sääli, jos Eurooppa hylkäisi johtavan asemansa ja uhkaisi kieltää teollisuudelta – erityisesti ajoneuvoteollisuudelta – tulevaisuuden.
Ilman epäpuhtauksiin kuolee Euroopassa vuosittain 350 000 ihmistä, joista 65 000 kuolee Saksassa. Olisi näin ollen hyvä, jos voisimme tehdä muutakin kuin pitää tyhjiä puheita. 

Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää jäsen Weisgerberia, joka on osoittanut paljon ymmärtämystä, kuunnellut kärsivällisesti ja työstänyt hyvän kompromissin jäsen Krahmerin ja jäsen Corbeyn kanssa. Olen kiitollisuudenvelassa heille kaikille. Jäsen Corbey, te kannatatte uutta tiukkaa lähteisiin kohdistuvaa politiikkaa. Haluan sanoa jäsen Breyerille ja jäsen Hassille muutaman sanan ilmanlaatunormien noudattamisesta todellisuudessa. Voimme aivan hyvin määrätä tiukoista normeista paperilla, mutta jollei meillä ole teknisiä mahdollisuuksia noudattaa niitä käytännössä, niillä ei ole mitään arvoa. Alankomaita arvostellaan siitä, että se haluaa nopeuttaa hiukkassuodattimien käyttöönottoa. Mikäli tällaista ei voida hyväksyä, meidän ei pitäisi asettaa tiukkoja normeja, koska emme pysty noudattamaan niitä.
Jäsen Hassi, olen monista jäsen Bloklandin ja jäsen Maatenin toteamuksista täysin samaa mieltä, minkä vuoksi myös tiedän, miksi Alankomaat äänesti tämän lainsäädännön puolesta. Se teki niin siksi, että se tarjosi maalle tilaisuuden lisätä joustavuutta useilla aloilla. Tämä on perimmäinen syy siihen, että Alankomaat äänesti lainsäädännön puolesta. Mitä sen sijaan voidaan havaita, kun verrataan neuvoston ja parlamentin kantoja toisiinsa? Vaikka ympäristöministerit saattavat nukkua yönsä hyvin sovittuaan vastikään tiukemmista normeista, kotiin palatessaan he joutuvat kohtaamaan ympäristövirastot, jotka toteavat, ettei mitään paperilla sovittua kyetä missään tapauksessa toteuttamaan kotimaassa.
Ei politiikkaa pitäisi tehdä tällä tavalla. Minulla ei ole enää tekosyitä, joita voisi kotikentälläni esittää. Juuri tämän vuoksi kannatan parlamentissa muodostetun kompromissin jokaista yksityiskohtaa. Vaikka kompromissi onkin "tiukka", parlamentti hyväksyy sen, kunhan se on mahdollista toteuttaa. 
Françoise Grossetête (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ilmanlaatu on avain kestävään kehitykseen. Kansalaiset tietävät, miten ilmanlaatu vaikuttaa heidän terveyteensä. He ovat oikeutetusti huolissaan, jos koulut sijaitsevat lähellä vilkasliikenteisten teiden risteyskohtia. Vanhemmat vaativat toimia ilmanlaadun parantamiseksi, koska he haluavat tietää, millaista ilmaa heidän lapsensa hengittävät.
Krahmerin mietintö on hyödyllinen, koska siinä yhdistetään eri tekstit yhdeksi direktiiviksi, minkä pitäisi parantaa lähestymistapaamme tähän ongelmaan.
Yritämme näin ollen suhtautua kunnianhimoisesti ilmanlaadun parantamiseen. Jotta kuitenkin saisimme selville ilmanlaadun, sitä on mitattava. Tätä varten on turvauduttava laitoksiin, jotka sijaitsevat mahdollisimman lähellä mitattavaa aluetta ja jotka tuntevat kyseisen alueen maantieteen. Kyse on naapuruusverkostoista.
Tiedämme, että epäpuhtauksia kuljettava tuuli vaikuttaa epäpuhtauksien määrään. Tiedämme myös, että vuoristoilla on vaikutusta. Epäpuhtaudet liikkuvat ja kulkeutuvat alueille, joilla ei ole päästölähteitä. Toisin kuin mietinnön perusteluissa todetaan, tiiviisti asutuilla kaupunkialueilla ei ole aina paljon ilman epäpuhtauksia.
Jotta Euroopan unionin politiikka olisi selkeää, sen on oltava ennen kaikkea johdonmukaista ja osa yhdennettyä lähestymistapaa ilmastonmuutoksen torjuntaan. Pelkkien raja-arvojen asettaminen ei riitä. Meidän on myös tiedettävä, miten niiden kanssa toimitaan. Hiilidioksidipäästöjen torjuminen on ehdotettujen järjestelmien ydin.
Haluan mainita ajoneuvojen päästöjä koskevan asetuksen, EURO V -asetuksen. Tämän asetuksen soveltamisen vaikutukset tunnetaan jo hyvin. Jos ratkaisemme päästöongelman, lisäämme samalla hiilidioksidipäästöjä, ja kuten tiedämme, hiilidioksidipäästöt aiheuttavat ilmastonmuutosta. Näin ollen asia on hyvin ristiriitainen.
Meidän on siksi oltava joustavia. On hyödytöntä tehdä päätöksiä tiukoista normeista, jos niitä ei voida noudattaa jäsenvaltioissa. Aikaa on näin ollen varattava riittävästi. Mielessäni on erityisesti ehkäisevä politiikka, joka perustuu kaupunkialueiden liikennesuunnitelmiin ja puhtaiden tekniikoiden kehittämiseen.
Oli miten oli, haluan kiittää kaikkia esittelijöitä kompromissiehdotuksesta, joka vaikuttaa hyvältä. 
María del Pilar Ayuso González (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan aluksi kiittää komissiota sen ehdotuksista ja esittelijöitä siitä, että he ovat jälleen osoittaneet olevansa vahvasti sitoutuneita ympäristöasioihin.
Ihmiset haluavat luonnollisesti aina puhtaampaa ilmaa ja parempaa suojelua. Kuten monet tutkimukset ovat osoittaneet, nämä samat ihmiset kuitenkin sanovat, etteivät he ole valmiit maksamaan tästä suojelusta koituvia kustannuksia. Tämän vuoksi meidän on sovellettava tasapainoista lähestymistapaa toimien käyttöönottoon.
Hämmästelen maataloudelle varattua osuutta mietinnössä. Olen vilpittömästi sitä mieltä, että se on aivan liian pieni alalle, joka joutuu yhä ahtaammalle ja jolla on kuitenkin monia tehtäviä, joilla on myönteisiä vaikutuksia ympäristöön ja alueelliseen yhteenkuuluvuuteen.
Meriliikenteen osalta hyväksyn tavoitteen muodostaa tasavertainen toiminta-alue, mutta pidän myös tärkeänä sitä, että uudet rikkipäästöjen valvontaa koskevat alueet määritellään yhdessä Kansainvälisen merenkulkujärjestön kanssa, sillä muussa tapauksessa ajamme eurooppalaiset alukset rekisteröitymään EU:n jäsenvaltioiden ulkopuolelle, missä vastaavaa valvontaa ei käytännössä ole.
Olisin myös halunnut nähdä kunnianhimoisia toimia, jotka koskevat kaupunkisaasteiden ensisijaisia lähteitä eli ajoneuvoja ja niiden riippuvuutta ulkomaisista energialähteistä. Haluaisin kuulla komission kannan tähän asiaan, koska puhtaampien ajoneuvojen avulla voitaisiin mielestäni parantaa merkittävästi kaupunkien ilmanlaatua.
Viimeiseksi todettakoon, että on tärkeää jatkaa pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämistä koskevan direktiivin täytäntöönpanoa ja kehittämistä. Tämän direktiivin ansiosta teollisuudenalat voivat jatkaa innovaatiotoimia ja pystyvät valvomaan päästöjään aiempaa tehokkaammin ilman, että tehtaita joudutaan sulkemaan.
Haluan lopuksi pyytää komissiota toimimaan joustavasti ja käyttämään maalaisjärkeä näiden meille tänään esitettyjen ehdotusten täytäntöönpanossa. 
Péter Olajos (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, unkarilaisena Euroopan parlamentin jäsenenä suhtaudun hyvin tunteellisesti ilman pilaantumisesta meneillään olevaan keskusteluun. Työkaupunkini Bryssel ja kotikaupunkini Budapest ovat molemmat synkimpiä pisteitä Euroopan ilmanlaatua mittaavalla kartalla. Esimerkiksi ilmassa leijuvien pienhiukkasten raja-arvot ovat ylittyneet Budapestissa jo vuoden ensimmäisenä neljänä kuukautena, eikä ole harvinaista, että arvot ylittävät raja-arvon nelin- tai viisinkertaisesti.
Tilanne on ollut tämä jo vuosia, eikä mitään parannusta ole näkynyt. Pienhiukkasten haitalliset terveysvaikutukset kuitenkin tunnetaan. Euroopan unionin kansalainen menettää elämästään keskimäärin kahdeksan kuukautta tämän seurauksena. Budapestin asukkaiden kohdalla eliniän menetys on jopa kolme vuotta. Tästä syystä olen tyytyväinen ilman pilaantumista koskevaan uuteen teemakohtaiseen strategiaan sekä pienhiukkasia koskevaan asetukseen.
Asetuksella ei kuitenkaan saavuteta mitään, ellei sen noudattamista voida taata. Emme voi olettaa, että paikallisyhteisöt tekisivät enemmän kuin mihin ne todellisuudessa pystyvät. Meidän on kuitenkin vaadittava niitä tekemään ainakin sen verran. On täysin selvää, että lukuisat ulkoiset tekijät, kuten sää, vaikuttavat voimakkaasti ilman pilaantumiseen. Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, etteikö asianmukaisella kaupunkisuunnittelulla ja julkisen liikenteen verkostojen kehittämisellä voitaisi saada aikaan merkittäviä parannuksia. On näin ollen erittäin tärkeää, että jatkoaikaa raja-arvojen noudattamiseen myönnetään ainoastaan alueille, jotka ovat todella tehneet kaikkensa raja-arvojen noudattamiseksi.
Meidän on varmistettava, ettei missään muussa Euroopan unionin kaupungissa synny samanlaista tilannetta, joka on nyt Budapestissa: tällä alalla vuosia voimassa olleista Euroopan unionin velvoitteista huolimatta Budapestin kaupunginhallitus ei ole vieläkään laatinut strategiaa ilmanlaadun parantamiseksi. Tämän vuoksi sillä ei ole mitään käsitystä siitä, miten kansanterveyden kannalta keskeisiä raja-arvoja voitaisiin paremmin noudattaa. Näyttää siltä, että meidän on tarjottava Euroopan unionin kansalaisille houkuttelevampi vaihtoehto kuin hengityssuojaimet, joita pyöräilijät Kiinassa joutuvat pitämään. 
Stavros Dimas,
   . Arvoisa puhemies, haluan aivan aluksi kiittää kaikkia puhujia tärkeistä näkökohdista tähän keskusteluun. Keskustelun päätteeksi haluan korostaa vielä kerran, kuinka tärkeää on jatkaa ilman pilaantumista ehkäiseviä toimia. Haitalliset terveysvaikutukset, menetykset talouden tuottavuuden alalla ja ympäristövahingot ovat yhä aivan liian suuria.
Strategiaa on arvosteltu eri näkökulmista. Joidenkin mielestä ehdotus on liian joustava, kun taas toisten mielestä joustoa on liian vähän. Tarkistamme strategiaa nähdäksemme, miten asiassa on edistytty ja miten paljon pidemmälle voimme päästä ympäristöä koskevan kuudennen toimintaohjelman tavoitteiden saavuttamisessa.
Ymmärrän niiden puhujien huolen, jotka haluavat lisätä yhteisön toimia pilaantumisen torjumiseksi siten, että strategian tavoitteet ja ilmanlaatunormit voidaan saavuttaa. Parlamentti, neuvosto ja komissio ovat uskoakseni samaa mieltä tarvittavista toimista. Komissio onkin jo aloittanut valmistelutyöt, jonka tulokset näemme seuraavina kuukausina. Tämän vuoksi en usko, että tästä asiasta on tarpeen laatia toimielinten sopimusta.
Tarkistuksien 30 ja 81 osalta ymmärrän kaikkien niiden huolen, jotka vaativat lisää joustavuutta nykyisen ilmanlaatua koskevan lainsäädännön täytäntöönpanoon. Joustavuutta ei kuitenkaan voida lisätä heikentämättä lainsäädäntöä. Mielestäni komission ehdotus raja-arvojen voimaantulon jälkeisestä viiden vuoden jatkoajasta on tasapainoinen, eikä komissio suostu vaatimusten heikentämiseen tämän enempää. Selvennykseksi todettakoon, että komission ehdotuksen perusteella jatkoaikaa myönnetään vuoden 2009 loppuun saakka, neuvoston yleisen lähestymistavan perusteella vuoden 2010 loppuun saakka ja esittelijän jättämän tarkistuksen perusteella vuoteen 2013 saakka. Nämä ehdotukset siis todellakin eroavat toisistaan. Kyse on neljästä kuuteen vuoteen direktiivin voimaantulosta. Ymmärtääkseni tätä ehdotetaan nyt tässä täysistunnossa.
Tarkistusten 46 ja 82 osalta haluan selkeyttää päivittäistä PM10-raja-arvoa. Sillä suojellaan herkkiä ihmisiä lyhytaikaiselta altistumiselta ilman hiukkasille. Se eroaa vuosittaisesta raja-arvosta, jolla suojellaan kaikkia pitkäaikaiselta altistumiselta. Tiukempi vuosittainen raja-arvo ei yksinkertaisesti voi korvata päivittäistä raja-arvoa. Tämä on terveysasiantuntijoiden näkemys. Jotta sekä päivittäisten että vuosittaisten raja-arvojen noudattaminen voidaan varmistaa, on toteutettava asianmukaisia ja oikea-aikaisia ilmanlaatuarviointeja sekä tarvittavat toimet päästöjen vähentämiseksi. On selvää, etteivät monet viranomaiset ole toimineet näin, minkä vuoksi raja-arvojen noudattamisessa on nyt ongelmia.
Mitä tulee tarkistuksiin 49 ja 50, ehdotettu PM2,5-pitoisuuskatto on vahvistettu tasolle, joka on johdonmukainen vuosittaisen PM10-raja-arvon tiukkuuden kanssa. Komissio ei ehdota PM10-raja-arvon muuttamista. On myös hyvä muistaa, että komissio on ehdottanut PM2,5-hiukkasiin puuttumiseksi kahta tapaa, jotka ovat 25 mikrogrammaa neliömetrillä koskeva pitoisuusraja ja altistumisen vähentämistä koskeva lähestymistapa, jossa keskimääräistä altistumista kaupunkialueilla vähennetään kymmenen vuoden aikana. Näillä molemmilla toimilla yhdessä voidaan parantaa terveyttä.
Työstämämme malli, joka on teemakohtaisen strategian ja ilmanlaatuehdotuksen perustana, osoittaa, että terveyttä voidaan parantaa tuloksekkaammin siten, että jäsenvaltiot voivat valita, missä ne vähentävät päästötasoja. Tämä on altistumisen vähentämistä koskevien tavoitteiden ydin. Tätä joustoa ei ole, jos altistumisrajat pakottavat jäsenvaltiot suuntaamaan resurssinsa varmistaakseen noudattamisen joillakin tietyillä kuormittavilla alueilla, joilla terveyttä voidaan parantaa vain vähän. Kansanterveyden kannalta on parempi vähentää altistumista yleisellä tasolla.
Ilmanlaatua koskevasta lainsäädäntöehdotuksesta voin yleisesti tyytyväisenä todeta, että komissio tukee tarkistusta 32 osittain ja periaatteessa. Annan parlamentin sihteeristölle luettelon, jossa selvitetään yksityiskohtaisesti komission kannat tarkistuksiin(1).
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tiistaina klo 11.30. 

Komissio hyväksyy kokonaan, osittain tai periaatteessa tarkistukset 1, 2, 3, 4, 6, 8, 9, 11, 13, 14, 15, 19, 21, 23, 26, 27, 29, 31, 32, 37, 39, 40, 41, 42, 44, 45, 47, 48, 49, 50, 65 ja 80.
Komissio varaa mahdollisuuden esittää kantansa tarkistuksista 54, 56, 58, 61, 62, 63, 66 ja 75.
Komissio ei hyväksy tarkistuksia 5, 7, 10, 12, 16, 17, 18, 20, 22, 24, 25, 28, 30, 33, 34, 35, 36, 38, 43, 46, 51, 52, 53, 55, 57, 59, 60, 64, 67–74, 76–79 ja 81–84. 

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Hegyin laatima ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan mietintö (A6-0233/2006) kaupunkiympäristön teemakohtaisesta strategiasta (2006/2061(INI)). 
Gyula Hegyi (PSE ),
   – Arvoisa puhemies, noin 80 prosenttia EU:n kansalaisista asuu kaupunkialueilla, mutta heidän tarpeensa ja etunsa jäävät aivan liian vähälle huomiolle Euroopan unionin määrärahoissa, hankkeissa ja aloitteissa. EU:n rahoitusosuuden perusteella kaupunkien asukkaat ovat Euroopan unionissa toisen luokan kansalaisia. Kaupunkiympäristön teemakohtaisen strategian pitäisi olla rohkea ja edistyksellinen aloite, ei vain toiveajatteluun perustuva laimea suositus. Valitettavasti aihetta käsittelevä komission asiakirja on varsin ponneton. Kuudennessa ympäristöä koskevassa toimintaohjelmassa on asetettu rohkaisevia tavoitteita, mutta tällä kertaa komissio ei esittänyt oikeudellisesti sitovia toimenpiteitä ja määräaikoja. Komissio ei yritä toteuttaa tasapuolisesti Euroopan unionin kaupunkialueita ja maaseutua koskevia toimia, ja siltä puuttuu kokonaan näkemys puhtaammasta kaupunkiympäristöstä. En voi hoitaa koko komission tehtäviä, mutta ainakin voin yrittää ehdottaa joitakin järkeviä toimenpiteitä.
Ensinnäkin ehdotan, että kaikki yli 100 000 asukkaan taajamat velvoitetaan yhteisön lainsäädännön nojalla laatimaan kaupunkien kestävän hoidon suunnitelma ja kestävä kaupunkiliikennesuunnitelma, kuten komissio ehdotti vuonna 2004. Eurooppalaisten kaupunkien edustajat ovat ilmaisseet tyytyväisyytensä ehdotukseeni. Tällaiset sitovat toimenpiteet helpottavat ympäristötietoisten kaupunginvaltuustojen toimintaa tarjoamalla oikeusperustan niiden ympäristöä koskeville toimille.
Muu kuin moottoriliikenne olisi asetettava kaikkien muiden liikennemuotojen edelle ja joukkoliikennettä olisi suosittava yksityisautoiluun nähden sekä pieniä ja vähemmän saastuttavia autoja muihin ajoneuvoihin nähden. Lontoon ja Tukholman nykyiset ruuhkamaksut ovat onnistunut ratkaisu. Ne ovat muille Euroopan suurkaupungeille ainoa mahdollisuus tulevaisuudessa. Tukholmassa joitakin päiviä sitten järjestetty kansanäänestys osoitti, että ihmiset suhtautuvat ajatukseen myönteisesti, ja vain pieni osa tietyistä lobbaajista vastustaa sitä. Ehdotan myös, että matkustajakilometreissä laskettuna viisi prosenttia yksityisautoilusta – siis henkilöautoista – vaihdetaan julkiseen liikenteeseen ja pyöräilyyn. Esimerkiksi Itävallan Grazissa käytössä olevat keskustojen nopeusrajoitukset vähentävät onnettomuuksia, säästävät ihmishenkiä ja vähentävät päästöjä ja melua. Myös vähäpäästöiset alueet ovat hyvä keino torjua ilman saastumista.
Jos todella haluamme torjua ilmastonmuutosta, on toimeen tartuttava myös kaupungeissa. Englantilaisen sanonnan mukaan "hyväntekeväisyys alkaa kotoa". Tämän pitäisi päteä myös kestävään kehitykseen. Ilmastonmuutoksen aiheuttamat helleaallot tekevät kuumina kesäisinä päivinä ja öinä monista kaupungeista sietämättömiä pätsejä. Helleaallot tappavat tuhansia Euroopan kansalaisia tuskallisella ja nöyryyttävällä tavalla. Helleaaltojen varalta laadittavat hätäsuunnitelmat ovat oleellisia useimmille Euroopan suurkaupungeille, joitakin pohjoisia yhteisöjä lukuun ottamatta. Perusratkaisu helleaaltojen varalta on yksinkertainen: enemmän vettä, ekologiset katot ja julkisivut, raikas vesi ja luonnolliset jäähdytysjärjestelmät sekä henkilöautoliikenteen vähentäminen. Tulevaisuudessa kesät ovat kuumia, ja kaupunkiasukkaiden henkeä on varjeltava. Kaupungeissa tarvitaan enemmän viheralueita. Jo muutaman kymmenen neliömetrin vihreät saarekkeet voivat kohentaa kaupungin ilmapiiriä läheisten suurempien puistojen ja puutarhojen rinnalla.
Kesäisin Pariisin, Brysselin ja Budapestin mallin mukaiset kaupunkirannat ovat hyödyllisiä hankkeita niille, jotka eivät voi lähteä kaupungista pitkille lomille. Sekä vanhoissa että uusissa jäsenvaltioissa kymmenet miljoonat ihmiset asuvat sarjatuotetuissa elementtilähiöissä. Useissa länsimaisissa kaupungeissa niistä on tullut etnisiä ja sosiaalisia gettoja. Tällaisten lähiöiden kunnostamiseen tarvitaan monipuolisia sosiaali-, kulttuuri-, koulutus- ja ympäristöalan ohjelmia. Keski-Euroopassa, esimerkiksi Unkarissa, useimmat näistä lähiöistä eivät vielä ole gettoutuneet. Suurin osa niiden asukkaista kuuluu alempiin sosiaaliryhmiin ja keskiluokkaan. Heidän asumistasonsa on huolestuttava. EU:n kymmenessä uudessa jäsenvaltiossa asumalähiöiden korjaaminen ja kunnostaminen edistää ratkaisevasti yhteiskuntarauhan säilyttämistä ja parempaa kaupunkielämää.
Mietinnön esittelijänä hyväksyin monia PPE-DE-ryhmään kuuluvien kollegoideni esittämiä tarkistuksia sujuvan yhteistyön toivossa. Melkoinen yllätys olikin, että PPE-DE-ryhmä yritti sen jälkeen tehdä mietintöni tyhjäksi poistamalla siitä kaikki tärkeät tavoitteet ja toimenpiteet valiokuntakäsittelyssä.
Kehotan kaikkia jäseniä tukemaan merkittäviä sitovia tavoitteita ja toimenpiteitä. Ilman niitä työmme on pelkkää sanahelinää. Mietintöni on tiivistettävissä yhteen lauseeseen: vähemmän autoja, enemmän viheralueita ja vettä. Vain siten kaupunkimme voivat säilyä hengissä. 
Stavros Dimas,
   Arvoisa puhemies, kiitän teitä tilaisuudesta osallistua tämäniltaiseen keskusteluun kaupunkiympäristön teemakohtaisesta strategiasta, jota Euroopan parlamentti on odottanut komissiolta erityisen kiinnostuneena.
Haluan aluksi kiittää ja onnitella esittelijä Hegyiä sekä ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokuntaa tänään käsiteltävästä kattavasta ja kunnianhimoisesta mietinnöstä.
Olen tyytyväinen myös jäsen Ó Neachtainin ja liikenne- ja matkailuvaliokunnan sekä jäsen Kallenbachin ja aluekehitysvaliokunnan panokseen.
Ennen kuin jatkan, haluan ilmoittaa teille sen ilouutisen, että komissio hyväksyi seitsemännen ja lopullisen maaperän suojelua koskevan teemakohtaisen strategian viime perjantaina. Näiden strategioiden suunnittelu oli hankalaa ja aikaa vievää. Nyt on kuitenkin määritelty selkeä etenemissuunta ajankohtaisille ympäristökysymyksille, joihin myös kaupunkiympäristöä koskevat toimet kuuluvat.
Kaupunkiympäristöllä on merkitystä meille kaikille. Ympäristöä koskevassa kuudennessa toimintaohjelmassa komissio myönsi kaupunkiympäristön tärkeän aseman erittäin monien Euroopan kansalaisten elämässä ja käynnisti tämän alan toimet.
Kaupunkiympäristö vaikuttaa suoranaisesti miljoonien Euroopan kansalaisten elämäntapaan ja muuttaa yleensäkin ympäristöä merkittävästi. Eurooppalaisten kaupunkien on oltava elinkelpoisia ja kestäviä sekä tarjottava korkeaa elämänlaatua, jotta kansalaiset haluavat elää ja työskennellä niissä ja yhtiöt investoida niihin.
Tämä asia vaatii kuitenkin vielä paljon työtä. On selvää, että kaupunkialueet edistävät talouskasvua ja niissä on helposti saatavilla suuri määrä julkisia palveluja, kuten koulutusta, terveydenhuoltoa ja liikennepalveluja.
Kolikon kääntöpuolella ovat kuitenkin lukemattomat kaupunkielämään liittyvät ongelmat kuten ympäristön pilaantuminen, liikenneruuhkat, taloudellinen ja sosiaalinen syrjäytyminen, rikollisuus ja vieraantuminen. Kyseessä olevan strategian tarkoituksena on edistää ja helpottaa kaupunkien kestävää kasvua kiinnittämällä huomiota ympäristökysymyksiin kuten ilmansaasteisiin, ulkomeluun, suuriin liikennemääriin, kasvihuonekaasupäästöihin, mielivaltaisiin rakennushankkeisiin, vedenkulutukseen ja jätteiden tuottamiseen.
Ongelmat oli helppo nimetä, mutta ratkaisun löytäminen niihin oli erittäin vaikeaa. Tämä pitää paikkansa etenkin silloin, kun tavoitteena on löytää kokeilu- ja toteuttamiskelpoisia ratkaisuja, joita voidaan soveltaa mitä moninaisimmissa olosuhteissa ja ongelmissa, joita Euroopan unionin lukuisissa kaupungeissa on. Tämän vuoksi Euroopan komissio ja ympäristövaliokunta ovat pääkohdista saavuttamastaan yhteisymmärryksestä huolimatta eri mieltä siitä, miten asiassa edetään.
Jotkut ovat vaatineet lisää lainsäädäntöä ja tavoitteita tilanteen parantamiseksi. Teoreettiselta kannalta tämä on ymmärrettävää, ja olen periaatteessa samaa mieltä. Toivon, että meidän olisi tosiaankin mahdollista toimia tällä tavalla.
Valitettavasti tätä ei voida järkevästi toteuttaa, ja muutamien perussyiden takia strategiassa ei puolleta uusien säädösten käyttöönottoa. Tarkemmin sanoen syynä on se, että ratkaisujen on oltava toissijaisuusperiaatteen mukaisia, ja kaupunkimme eroavat niin paljon toisistaan, ettei niille kaikille löydy yhteistä ratkaisua.
Voimassa on jo sellaisia säädöksiä, joita asianmukaisesti soveltamalla saavutettaisiin myönteisiä tuloksia kaupunkiympäristössä. EU:ssa on jo lainsäädäntöä, jolla on myönteinen vaikutus ympäristöön ja elämänlaatuun kaupungeissa. Ajatellaanpa esimerkiksi kaikkia ilmanlaadusta, melusta, jätteistä ja vedestä laadittuja säädöksiä vain muutamia sääntelyaloja mainitakseni.
Siitä huolimatta tätä lainsäädäntöä on sovellettava paremmin. Lainsäädännöllisten ratkaisujen sijasta strategiassa ehdotetaan ohjeistusta siitä, miten voidaan parantaa yhdennetysti kaupunkialueiden hoitoa ja lisätä kestävää liikennettä. Jälkimmäistä aihetta käsitellään kaupunkiliikennettä koskevassa vihreässä kirjassa, joka on määrä hyväksyä vuonna 2007.
Näin edistetään nykyisen ympäristölainsäädännön noudattamista ja parannetaan useiden eri politiikan- ja hallinnonalojen yhteenkuuluvuutta. Kaikki kuulemamme asianosaiset osapuolet ilmoittivat selvästi ja toistuvasti olevansa tämän toimintatavan kannalla. Sitä täydennetään muilla tukitoimenpiteillä, kuten sopivilla rakenteilla, parhaiden käytäntöjen vaihdolla ja yhteisön rakennerahastoissa määrättyjen kannustimien käyttöönotolla.
Jäsenvaltioiden on sisällytettävä kaupunkiympäristöä koskevat kysymykset yhteisön koheesiopolitiikan mukaisiin kansallisiin rahoitusohjelmiin, jotta alue- ja paikallisviranomaiset voivat hyödyntää saatavilla olevia rahoitusmahdollisuuksia. 
Seán Ó Neachtain (UEN ),
   – Arvoisa puhemies, tätä mietintöä koskevan liikenne- ja matkailuvaliokunnan lausunnon valmistelijana katson, että energiaa koskevassa Euroopan komission vihreässä kirjassa esitetyt toiminta-aloitteet on sisällytettävä kestävää kaupunkiliikennettä koskeviin suunnitelmiin etenkin silloin, kun nämä aloitteet liittyvät biopolttoaineiden käytön edistämiseen. Kestäviä energialähteitä käyttävän joukkoliikenteen kehittämistä on tuettava riittävästi. Pelkästään Irlannissa liikenne aiheuttaa kolmanneksi eniten hiilidioksidipäästöjä.
Biopolttoaineiden pitäisi kattaa 5,75 prosenttia energiahuollostamme vuoteen 2010 mennessä. Käytännön esimerkkinä kotimaassani Irlannissa poistetaan liikenteestä 70 000 fossiilisilla polttoaineilla kulkevaa henkilöautoa. Kaupunkikeskuksilla, joiden julkinen liikenne toimii biopolttoaineilla, on tilaisuus havainnollistaa kyseisten polttoaineiden käyttömukavuutta, mikä puolestaan kasvattaa kysyntää esimerkiksi taksialan yksityisyrityksissä ja lisää kotitalouskäyttöä.
Lopuksi totean olevani vakaasti sitä mieltä, että vain energiatehokkuutta ja ympäristönsuojelua koskevilla yhtenäistämistoimilla voidaan asettaa kaupunkialueille realistisia tavoitteita ja saavuttaa ne. 
Gisela Kallenbach (Verts/ALE ),
   . – Arvoisa puhemies, kiitän jäsen Hegyiä hänen erittäin kunnianhimoisesta mietinnöstään ja erinomaisen tuloksekkaasta yhteistyöstä. Aluekehitysvaliokunnan puolesta totean olevani erityisen iloinen siitä, että kestävälle kaupunki- ja liikennesuunnittelulle pannaan poikkeuksellisen paljon painoa. On itsestään selvää, että tulevassa kaupunkisuunnittelussa ekologinen ulottuvuus on sovitettava yhteen taloudellisen ja sosiaalisen ulottuvuuden kanssa siten, että suunnitelmat kattavat uusien työpaikkojen perustamisen sekä niin nuorille kuin vanhoillekin tarkoitetun koulutuksen, kulttuurin ja urheilun edistämisen. Maankäyttöä on ehdottomasti vähennettävä ja hylättyjä teollisuusalueita käytettävä uudelleen.
Kehotamme jäsenvaltioita ja alueita ottamaan tämän huomioon niiden parhaillaan laatimissa toimintaohjelmissa. Paikallisympäristön saaman hyödyn lisäksi tämä on erinomainen keino tiedottaa EU:n toimintatavoitteista tavallisille kansalaisille, joiden on todellakin korkea aika saada niistä selvyys. 
Renate Sommer,
   . – Arvoisa puhemies, kiitän aluksi esittelijää etenkin hänen halukkuudestaan käydä vuoropuhelua.
Hänelle sanoisin, että tiedän meidän pohjimmiltaan tavoittelevan samaa asiaa eli asumisen arvoista ympäristöä Euroopan unionin suurkaupungeissa ja taajamissa. Näkemyksemme tämän päämäärän toteuttamiskeinoista ovat kuitenkin ilmiselvästi täysin erilaiset. Henkilökohtaisesti pidän oikeana komission lähestymistapaa, johon kuuluu pelkkä teemakohtainen strategia eikä mitään muuta, ei myöskään lainsäädäntöehdotuksia, sillä meillä ei missään tapauksessa ole valtuuksia niiden tekemiseen. Voimme tietenkin julkaista suuntaviivoja esimerkiksi ilmanlaatua, melua ja jätteitä koskevista nykyisistä säännöksistä sekä edistää kokemustenvaihtoa ja tukea sitä myös taloudellisesti, koska tiedämme, että vanhat hyväksi havaitut keinot ovat kaikkien käytettävissä.
On kunnioitettavaa, että esittelijä yrittää pelastaa kotikaupunkinsa Budapestin, mutta hän yrittää myös kiertää toissijaisuusperiaatteen. Hän vaatii velvoittavia oikeustoimia ja haluaa puuttua paikallis- ja alueviranomaisten suunnitteluvaltuuksiin sekä sekaantua kyseisen alan asioihin. Minun on pakko kertoa hänelle, että se on väärin; sen tehdessänne lietsotte kansalaisten tyytymättömyyttä Euroopan unioniin.
Ryhmäni kanssa haluan siis muuttaa muutamia asioita mietinnössä. Totean esimerkiksi, että niin tärkeää kuin ympäristönsuojelu onkin, se ei saa viedä pohjaa elinkeinotoiminnalta. Kaupunkien elämänlaatuun vaikuttavat ympäristön laatu ja talouden elinvoimaisuus.
Nähdäkseni ruuhkamaksu ei myöskään ole mikään ratkaisu. Tietenkin tarvitaan ympäristöystävällisiä liikennemuotoja kuten linja-autoja, junia ja polkupyöriä, mutta olisi väärin kieltää autot, jotka ovat kaupunkiasukkaiden kulkuvälineitä. Tällä tavoin edistettäisiin ainoastaan ostoskeskusten rakentamista viheralueille ja maaseudun autioitumista. Ihmisten lähtiessä kaupungeista kaupunkikeskustat muuttuisivat joutomaaksi ja kaupunkien elinolot huononisivat.
Ei ole myöskään mitään mieltä vaatia kaupungeilta sellaista, mihin ne eivät kerta kaikkiaan pysty. Tarkoitan muun muassa tietojen keräämistä jopa paikallisesta biosidien käytöstä ja huomautankin jäsen Hegyille, että tähän ryhmään kuuluu myös koiralleni tarkoitettu kirpuntorjunta-aine! Tällä tavoin saatamme itsemme naurunalaisiksi. Toissijaisuusperiaatteen noudattaminen on varmistettava. Tämä on mielestäni meidän tehtävämme ja tarkistustemme perimmäinen tarkoitus. 
Anne Laperrouze,
   – Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijä Hegyiä hänen tekemästään työstä. Tässä mietinnössä esitetään oikeat kysymykset ja ehdotetaan joitakin järkeviä vastauksia.
Mietinnössä korostetaan tarvittavaa johdonmukaisuutta ja yhteistyötä – jotkut jäsenet nimittävät tätä "yhdennetyksi lähestymistavaksi", ja se toistuu Euroopan komission tiedonannossa. Kaupunkiympäristön haasteiden perusteellisempi ymmärtäminen edellyttää kokonaisnäkemystä erityisesti sosiaali-, kulttuuri- ja ympäristöasioista.
Olen tyytyväinen siihen, että tässä mietinnössä korostetaan määrättyjä olennaisia seikkoja: hyvien käytäntöjen vaihtoa ja paikallisten toimijoiden koulutuksen tukemista, kasvavien liikennemäärien hillitsemistä sekä liikenteen kasvun irrottamista BKT:n kasvusta. Lisäksi siinä korostetaan energiansäästötoimien edistämistä, rakennusten energiatehokkuuden parantamista, kaupunkien kestävän hoidon suunnitelman ja kestävän kaupunkiliikennesuunnitelman tekemistä pakolliseksi kaikissa yli 100 000 asukkaan taajamissa ja ehdotusta, jonka mukaan uuden kaupunkikehittämisen tavoitteeksi asetetaan tietty viheralueiden määrä henkeä kohti.
Mielestäni meidän on saatava keskenään tasapainoon jäsenvaltioille annetut ohjeet ja paikallisille toimijoille annettava aloiteoikeus, sillä kyseiset toimijat tarjoavat kasvualustan innovaatioille joutuessaan omakohtaisesti kokemaan kaupunkielämän realiteetit. Varsinaisena tavoitteenamme on paikallisia aloitteita edistävän rakenteen kehittäminen jättämällä tavoitteiden ja ratkaisujen valinnan paikallisten päättäjien tehtäväksi. 
Claude Turmes,
   . – Arvoisa puhemies, suurkiitokset esittelijälle tästä loistavasta mietinnöstä. Arvostan myös tapaa, jolla hän on nostanut esiin minulle erittäin tärkeän ajatuksen. Se on ajatus uudesta sopimuksesta, uudenlaatuisesta yhteistyöstä toisaalta EU:n rakenteiden ja toisaalta Euroopan suurkaupunkien välillä.
Euroopassa 80 prosenttia ihmisistä asuu kaupungeissa. Jos haluamme edistyä luonnonvarojen säilyttämisen, energiapolitiikan ja ilmanlaadun kaltaisilla aloilla, on aivan välttämätöntä kytkeä tiiviimmin yhteen kaupungeissa toteutettavat toimet ja EU:ssa toteutettavat toimet. Näin ollen on hyödynnettävä paremmin Euroopan unionin rahoitusvälineitä, esimerkiksi Euroopan investointipankin myöntämiä luottoja.
Lopuksi huomautan jäsen Sommerille, että jopa Kalifornian kuvernööri Schwarzenegger konservatiiveineen on teitä edistyksellisempi. Hän on paljastanut koko maailmalle nykyisenkaltaisen autoteollisuuden todellisen luonteen: se on rikollisjoukkio, joka pitäisi saada tuomiolle. Se, että olette valtuuttanut itsenne pysyvästi lobbaamaan Saksan autoteollisuutta Euroopan parlamentissa, on mielestäni melkeinpä häpeällistä, koska väitätte haluavanne suojella luontoa. 
Erik Meijer,
   . – Arvoisa puhemies, entisaikaan maat olivat maaseutuvaltaisia ja kaupungit olivat poikkeus. Väestönkasvu ja ammattiväestön tulo kaupunkeihin ovat kuluneen vuosisadan aikana muuttaneet tilannetta jyrkästi, jopa siinä määrin, että eurooppalaisten valtaenemmistö asuu nyt varsinaisissa kaupungeissa, esikaupungeissa ja sellaisilla maaseutualueilla, jotka ovat suureksi osaksi kaupungistuneet teollisuuden, satamien tai kaivostoiminnan myötä.
Kehitysmaissa, mutta myös osissa Eurooppaa, on havaittavissa tällaisten kaupunkialueiden muuttuminen täysin asumiskelvottomiksi liikennekaaoksen, slummien, saastumisen ja kiinteistökeinottelun seurauksena. Kun puhdas juomavesi, kattava ja tiheä julkinen liikenneverkko, kunnollinen jätehuolto ja kohtuuhintainen, laadukas asuntotuotanto puuttuvat ja terveydenhuolto, sosiaalityö ja koulutus ovat riittämättömiä, näistä kaupungeista tulee sietämättömiä paikkoja. Kaupunkien tason laskiessa hyvin koulutetut ja hyvin ansaitsevat ihmiset voivat muuttaa pois alueelta, mutta työläisillä ja maahanmuuttajilla ei tätä mahdollisuutta ole. Tähän saakka jäsenvaltioiden ja EU:n toimet ovat perustuneet autokannan kasvattamiseen ja julkisten palvelujen karsimiseen, mikä vaarantaa kaupunkiemme tulevaisuuden. On oikein ja asianmukaista, että EU:ssa alun alkaen maataloustuotantoon ja maaseutuun kohdistettu huomio on viime vuosina suunnattu kaupunkeihin. Asialla oli valitettavasti kuitenkin myös kääntöpuolensa. Jos komission vuonna 2000 tekemä ehdotus kaupunkiliikennettä koskevasta sopimusvelvoitteesta olisi hyväksytty ilman tarkistuksia, se olisi haitannut raitiotieliikenneverkon laajentamista ja ilmaista julkista liikennettä sekä tiheän ja taajaan kulkevan liikenneverkon perustamista. Kaupunkien ja alueiden on mahdollisimman pitkälle vastattava itse kaupunkiliikennettä, aluesuunnittelua, kaupunkikehittämistä, avointen tilojen suunnittelua ja pyöräteitä koskevasta sääntelystä. Euroopan unioni voi kuitenkin tuoda lisäarvoa tutkimuksen sekä tietojenvaihdon ja tiedonsiirron kaltaisilla aloilla. Siten voidaan valvoa riskejä ja väärinkäytöksiä, edistää parannusehdotuksia sekä tehostaa parempien ympäristönormien kehittämistä ja noudattamista. Erityisesti tulevissa jäsenvaltioissa Romaniassa ja Bulgariassa on paljon tehtävää tällä alalla.
Kannatan jäsen Hegyin tavoitteita, joihin kuuluvat saastuttamattoman liikenteen edistäminen, historiallisten kaupunkikeskustojen suojelu, tarkka vesihuolto, energiansäästö ja luonnonalueiden suojelu. 
John Bowis (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, kiitän jäsen Hegyiä hänen mietinnöstään ja siitä, että hän hyväksyi muutamia esittämiäni tarkistuksia. Toivon hänen samoin hyväksyvän kollegani Renate Sommerin esittämät tarkistukset, joiden mukaan EU:ssa on parasta hyvien käytäntöjen jakaminen. Tavoitteena on jakaa hyviä käytäntöjä jäsenvaltioiden välillä ja paikallisten viranomaisten välillä. Tarkistuksilla on tarkoitus ohjata tämä tehtävä jäsenvaltioille ja paikallisille viranomaisille sekä varmistaa, ettei komissiota vaadita tekemään kaikkea niiden puolesta. Jos pystymme tekemään tämän selväksi, voimme tukea yleisesti mietinnössä esitettyjä hyviä ideoita.
Äänestäjämme ovat oikeutetusti huolissaan monista kaupunkiympäristöön liittyvistä seikoista. Olemme juuri keskustelleet ilmanlaadusta, joka on hyvin olennainen tekijä. Kyse ei kuitenkaan ole pelkästään siitä, vaan myös muun muassa naapureiden, ajoneuvojen ja kannettavien radionauhureiden aiheuttamasta melusta, johon kaupunkiympäristössä on totuttava. Tämä ei kuulu EU:n direktiivien soveltamisalaan, mutta voimme jakaa parhaita käytäntöjä ongelman ratkaisemiseksi. Samoin katujen puhtaanapito ja jo pelkästään kaupunkiemme likaisuus ovat kansanterveyskysymyksiä, joita on käsiteltävä. Voimme oppia toinen toisiltamme. Eurooppa on täynnä ideoita aivan kuten Pariisin katuojat täyttyvät öisin niissä virtaavasta puhdistusvedestä. Kaupunkialueita koskevan strategian tavoitteena on kitkeä rikollisuus vähitellen kiinnittämällä korostetusti huomiota asuma-alueiden suunnitteluun. Tarkoituksena on välttää sellaiset vaaranpaikat, joissa kansalaiset voivat joutua rikoksen uhreiksi, huolehtia turvallisista reiteistä rautatieasemille ja niin edelleen. Lisäksi on varmistettava jokivarsien järkevä suunnittelu, jotta vältetään tulva-alttiille tasangoille rakentaminen ja siitä johtuvat katastrofit.
Mietinnössä on paljon hyviä ideoita, jotka mahdollistavat parhaiden käytäntöjen jakamisen, ja tämä voi myös käytännössä toteutua. Toivon komission jäsenen kehittävän mietintöä tässä hengessä. 
Gyula Hegyi (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, kiitän kaikkia niitä kollegoja, jotka antoivat panoksensa tähän mietintöön siinä toivossa, että se hyväksytään. Kiitän tietenkin ennen muuta niitä, jotka hyväksyivät useimmat ideani.
Näkemykseni toissijaisuusperiaatteesta ovat luullakseni hieman erilaiset. Tässä ei ole kyse direktiivistä vaan pikemminkin strategisesta ehdotuksesta. Siksi meidän ei pitäisi tällä kertaa lipsua vaatimuksistamme. Kun direktiivien laatimisen aika tulee, meillä on joka tapauksessa edessämme pitkä neuvotteluprosessi.
Sivumennen sanoen tapasin eurooppalaisten kaupunkien ja alueviranomaisten edustajia sekä Eurocityn henkilöstön jäseniä, jotka tulivat tapaamaan minua Euroopan parlamentin rakennukseen. He odottivat minun nimenomaan sisällyttävän mietintööni mahdollisimman paljon velvoittavia toimenpiteitä, jotta heillä on paremmat mahdollisuudet toteuttaa ympäristöystävällisiä ideoitaan Euroopan unionin tuella, sillä on selvää, että kaupungeissa on otettava huomioon muitakin etunäkökohtia.
On myös erittäin tärkeää, ettei tämä strateginen ehdotus jää liian vähälle huomiolle. Siksi olen yhdessä kohdassa tuonut esiin, että tämän mietinnön seuranta on välttämätöntä toteuttaa toimielinten sisäisen kuulemiskierroksen yhteydessä. Onneksi tämä ehdotus sai kaikkien Euroopan parlamentin puolueryhmien tuen.
Siksi pyydän komission jäsentä Dimasia antamaan minulle ensi viikolla tai muuna ajankohtana mahdollisuuden keskustella tämän mietinnön seurannan järjestämisestä sen jälkeen kun Euroopan parlamentti on hyväksynyt sen. 
Stavros Dimas,
   Arvoisa puhemies, kiitän kaikkia puhujia myönteisistä ja rakentavista puheenvuoroista. Tämä strategia on merkittävä askel kohti kestävämpää kaupunkikehitystä. Se on vastaus kuudenteen ympäristöä koskevaan toimintaohjelmaan ja ratkaiseva panos Euroopan kansalaisten arkielämän parantamiseen.
Tyytyväisyydekseni parlamentti antaa pian päätöslauselman, jossa tunnustetaan kaupunkiasioiden merkitys Euroopan unionin kansalaisille. Vaikka komissiolla ja parlamentilla on joitakin erimielisyyksiä tavoista, joilla tähän merkittävään haasteeseen pitäisi vastata, niillä on siitä huolimatta mielestäni yhteinen näkemys ja käsitys keskeisistä kysymyksistä, kuten sisällöstä ja vaikutuksista.
Vaikka komissio katsookin, että on käytettävä ohjaukseen, kannustimiin ja parhaiden käytäntöjen levittämiseen perustuvaa toimintatapaa, se aikoo silti valvoa strategian tehokkuutta ja tarkastella sitä uudelleen aika ajoin selvittääkseen, miten sen avulla pystytään vastaamaan tähän merkittävään haasteeseen.
Komissio laatii parlamentille selvityksen seurantatuloksista. Toivon, että parlamentti voi antaa strategian päämääriä ja tavoitteita tukevan päätöslauselman. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tiistaina klo 11.30.
Zita Gurmai (PSE ).
   – Kaupungit ovat avaintekijä vaurauden lisäämisessä. Taloutta, yhteiskuntaa ja kulttuuria kehittämällä saadaan aikaan kasvua ja työllisyyttä.
Tehokas kaupunkisuunnittelu, yhdennetyn lähestymistavan mukaisten käytännöllisten kaupunkiympäristön mallien ja välineiden kehittäminen sekä parhaiden käytäntöjen vaihto auttavat kaupunkeja takaamaan kestävän kehityksen ja yhteensovittamaan taloudelliset, sosiaaliset ja ympäristöalan haasteet sekä edistämään kaikkien EU:n kansalaisten terveyttä ja hyvinvointia.
Nämä toimet perustuvat monipuolisiin toimintalinjoihin sekä selkeisiin, konkreettisiin ja mitattaviin tavoitteisiin ja rakenteisiin. Niiden on myös oltava kestäviä ja kaukonäköisiä ja saatava riittävästi EU:n rahoitusta. Laajaa, monipuolista ja jatkuvasti muuttuvaa kaupunkiympäristöä varten tarvitaan joustava toimintamalli, joten painoa on pantava seitsemännen tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelman mukaiselle tutkimukselle.
Mitä moninaisimpien ensisijaisten tavoitteiden joukossa on muutamia tärkeitä haasteita. Yksi niistä on maankäytön ja erityisesti viheralueiden käytön vähentäminen ja hylättyjen teollisuusalueiden käytön lisääminen kaupunkien kehityssuunnitelmissa, jotta viheralueita voidaan suojella. Kestävä julkinen kaupunkiliikenne, ympäristöystävällisten liikennemuotojen ja tekniikoiden vähittäinen käyttöönotto sekä julkisen liikenteen ja muun kuin moottoriliikenteen edistäminen yksityisautoilun sijasta ovat vain muutamia esimerkkejä tärkeistä painopisteistä. 
Kathy Sinnott (IND/DEM ).
   – Euroopan komissio laatii parlamentin ja neuvoston avulla monia strategioita ohjeiden antamista ja hyvien käytänteiden levittämistä varten.
On haastavaa varmistaa, että kaupunkeja koskevaan EU:n strategiaan suhtaudutaan vakavasti. Kaupunkisuunnitteluun ja kaupunkien kehittämistoimiin liittyy niin paljon taloudellisia etunäkökohtia, että tarvitaan muutakin kuin ehdotuksia, jotta nykyisillä toimillamme taataan kaupunkien turvallisuus ja asumiskelpoisuus tulevaisuudessa.
Sen sijaan, että strategiaan sisältyvässä julkilausumassa todettaisiin viheralueiden olevan tärkeitä kaupunkisuunnittelussa, on mielestäni parempi todeta, että kaupunkialueilla on oltava viheralueita vaikkapa 15 prosenttia tai tietty metripinta-ala tuhatta asukasta kohden. Vain konkreettisella ja varteenotettavalla tavoitteella pystytään tarjoamaan vastusta maata ahnehtiville rakennuttajille.
Vaalipiirissäni on 30 vuotta sitten julkisin varoin rakennettu asuma-alue. Tämän strategian periaatteiden mukaisesti siellä on väljiä viheralueita ja riittävästi avointa tilaa teiden ja yhdyskuntainfrastruktuurin suunnittelua varten. Tämä alue on esimerkki hyvistä käytännöistä, ja se on palvellut asukkaita erittäin hyvin.
Aluetta uhkaavat kuitenkin asuntorakentamisesta kiinnostuneet kaupunkisuunnittelijat. Riittävien viheralueiden perustaminen kaupunkeihin ja nykyisten viheralueiden säilyttäminen turvataan ainoastaan ilmoittamalla kaupunkistrategiassa kyseisten alueiden konkreettiset prosenttiosuudet. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Ferberin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A6-0280/2006) vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2004: Pääluokka I – Euroopan parlamentti (N6-0027/2005 C6-0357/2002 2005/2091 (DEC)). 
Markus Ferber (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, saanen aluksi huomauttaa, että pian käsittelemämme ja huomenna äänestyslistalla olevan mietinnön mukaan myönnämme vastuuvapauden parlamentin puhemiehelle, ja niinpä olenkin hyvin pahoillani siitä, ettei Euroopan parlamentin puhemies osallistu tänään keskusteluumme. Korostan, että hänellä on suoranainen läsnäolovelvoite.
Vaikka olimme oikeastaan saaneet parlamentin vuoden 2004 talousarviota koskevan vastuuvapausmenettelyn päätökseen viime huhtikuussa, huolellinen tutustuminen Strasbourgin paikallislehteen paljasti jotakin, mikä on dramaattisuudessaan vertaansa vailla.
Mielestäni on anteeksiantamatonta, että vaikka Strasbourgin kaupunki ilmoitti parlamentin viranomaisille jo marraskuussa 2005 jatkavansa vielä neuvotteluja kahdesta kiinteistöstä – nimeltään IPE 1 ja IPE 2 – hollantilaisen eläkerahaston kanssa, sekä parlamentin viranomaiset että puhemiehistö kiirehtivät ostoneuvotteluja, ja ainoastaan parlamentin oma-aloitteisuus esti sopimuksen hyväksymisen. Lisäksi tutkimuksissamme on selvinnyt melko mielenkiintoisia seikkoja, ja haluan käyttää jäljellä olevan lyhyen puheaikani niiden käsittelyyn.
Kun Euroopan parlamentti valittiin ensi kerran välittömillä vaaleilla vuonna 1979, parlamentti totesi tarvitsevansa toimitilaa. Tähän ei ole mitään huomauttamista. Parlamentti pyysi Strasbourgin kaupungilta käyttöönsä tällaisia tiloja, eikä siihenkään ole mitään huomauttamista. Strasbourgin kaupunki päätti, ettei sillä ollut varaa tarjota tiloja itse, joten se valtuutti kolmannen osapuolen – mainitsemani hollantilaisen eläkerahaston – rakentamaan toimistokiinteistön. Näin päädyttiin alivuokrasopimusjärjestelyyn, jonka takia parlamentti on maksanut Strasbourgin kaupungille 30–60 miljoonaa euroa – riippuen siitä minkä tutkimuksen tietoja käytetään – enemmän vuokraa kuin kaupunki puolestaan maksaa eläkerahastolle, vaikka parlamentin budjettivaliokunta ja kvestorit olivat vuonna 1980 vaatineet, ettei Strasbourgin kaupungille vastaisuudessa makseta enempää kuin se itse maksaa eläkerahastolle.
Vuonna 1983 parlamentin puhemiehistö tarkisti veloitetun vuokran kohtuullisuuden ja suunnitteli uuden, vertailukelpoisuuteen perustuvan laskentajärjestelmän, jonka perusteella vuokra laskettiin uudelleen. Koska inflaatio oli Ranskassa 1980-luvulla huipussaan, Strasbourgin kaupunki halusi indeksiin sidotun vuokrasopimuksen, vaikkakin määräämättömäksi ajaksi.
Tällä perusteella olemme tänään esittelemässäni mietinnössä tehneet kaksi keskeistä päätelmää. Ensimmäinen niistä on se, että viimeistään vuodesta 1983 alkaen tämän suurenmoisen rakennuksen eli Euroopan parlamentin hallinnosta vastaavat viranomaiset lakkasivat tarkistamasta Strasbourgin kaupungin kanssa tekemiään vuokrasopimuksia. Tämä on anteeksiantamatonta, sillä konkreettisena esimerkkinä euron käyttöönoton vaikutuksista voisin mainita sen, että indeksisidonnaisuus on menettänyt merkityksensä. Toisessa päätelmässä haluan aivan peittelemättä tuoda esiin sen, että Strasbourgin kaupunki, joka on Euroopan parlamentin kotipaikka, ei ole näyttänyt kovinkaan hyvää esimerkkiä parlamentin ja kaupungin välisestä hyvästä ja luottamuksellisesta yhteistyöstä.
Kaikki tilintarkastuksemme ovat osoittaneet, ettei korruptiota, petoksia, huonoa hallintoa tai varojen väärinkäyttöä ole esiintynyt. On hyvin valitettavaa, että se parlamentin jäsen, jonka tiedetään istuneen täällä kaasunaamari päässään ja väittäneen korruption haiskahtavan parlamentissa, ei ole paikalla.
Meidän tehtävämme ei ollut arvioida, oliko viisasta määrätä Euroopan parlamentin toimipaikka Euroopan yhteisön perustamissopimuksissa. Erään Brysselissä asuvan naispuolisen parlamentin jäsenen mielestä on varmasti kurjaa asua retkeilymajassa Strasbourgiin tullessaan. Myös hänen poissaolonsa on hyvin valitettavaa, puhumattakaan siitä, ettei hän ole millään tavoin osallistunut tämän mietinnön laatimiseen. Meidän tehtäväksemme annettiin aiempien tapahtumien selvittäminen, ja sen olemme tehneet. Kiitän lämpimästi kaikkia niitä parlamentin jäseniä, jotka ovat tehneet osuutensa. Meitä ei kuitenkaan kehotettu ratkaisemaan Euroopan parlamentin toimipaikan sijaintia, josta valtioiden ja hallitusten päämiehet ovat suuressa viisaudessaan päättäneet, ja varmasti me kaikki tiedämme heidän hoitavan tämän asian hyvin.
Esitän suuret kiitokset kaikille, jotka osallistuivat tähän työhön ja valitan samalla sitä, että niin monet yrittivät kampanjoida tällä asialla tiedotusvälineissä osallistumatta kuitenkaan millään tavoin työryhmän ja budjettivaliokunnan käytännön työhön.
Kaikista näistä huomautuksista huolimatta ja tulevaisuutta koskevien ehdotustemme lisäksi myönnämme vastuuvapauden vuodelle 2004. Käsittelemme kuitenkin tarpeen vaatiessa lisätoimia tulevissa mietinnöissä. 
Simon Busuttil,
   – Arvoisa puhemies, kiitän esittelijä Ferberiä. Kahta Strasbourgissa sijaitsevaa kiinteistöä koskevista väitteistä tehdyn tutkimuksen tärkein päätelmä on, ettei lainvastaisuudesta ole näyttöä. Tässä mielessä väitteet olivat siis perättömiä. On kuitenkin ilmennyt muutamia muita seikkoja, joita on niiden laillisuudesta huolimatta tänään syytä korostaa.
Ensinnäkin vuokraa maksettiin liikaa suunnilleen 32 miljoonasta eurosta jopa noin 60 miljoonaan euroon.
Toiseksi Strasbourgin kaupunki petti parlamentin luottamuksen tehdessään asioita, joita se tiesi parlamentin olevan täysin mahdotonta hyväksyä: se piti itsellään osan vuokratuloista ja neuvotteli 29 miljoonan euron alennuksen kauppahinnasta.
Kolmanneksi myös Euroopan parlamentin hallinnossa ilmeni puutteita, sillä jopa 30 vuoden ajan se laiminlöi huolellisuusvelvoitteensa jättäen varmistamatta, ettei Strasbourgissa sijaitsevista rakennuksista makseta kohtuutonta vuokraa.
Lopuksi totean, että Euroopan parlamentissa oli erimielisyyttä tästä kysymyksestä, sillä miten muuten on selitettävissä, että talousarvion valvontavaliokunnalle ilmoitettiin väitteistä runsas kuukausi myöhemmin kuin parlamentin puhemiehistölle? Miten muuten on selitettävissä, että jopa tutkimustemme aikana puhemiehistö jatkoi neuvotteluja rakennusten ostamisesta ja heikensi samalla tutkimusten poliittista arvovaltaa?
Vaikka mitkään näistä toimista eivät ole lainvastaisia, niitä ei todellakaan voida hyväksyä saati antaa niiden toistua.
Edith Mastenbroek (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, en puhu tänään PSE-ryhmän virallisen varjoesittelijän ominaisuudessa, joten en käytä kolmen minuutin puheaikaani. Haluan vain sanoa, että kannatan Ferberin mietinnön päätelmiä.
Mietinnössä väitetään, että Strasbourgin kaupungin ja Euroopan parlamentin välinen luottamus on tosiasiassa järkkynyt. Tähän voin yhtyä täydestä sydämestäni. Kahden julkisia varoja käyttävän julkisen toimielimen on toimittava paitsi lainmukaisesti myös eettisesti ja moraalisesti hyväksyttävällä tavalla. Toimittuani työryhmässä katson, että kolmikantaneuvottelujen yksi osapuoli on pitänyt johdonmukaisesti kiinni noista eettisesti oikeudenmukaisista periaatteista, kun taas toinen osapuoli, nimittäin Strasbourgin kaupunki, ei ole niin tehnyt.
Sinä lyhyenä aikana, jonka olen Euroopan parlamentissa toiminut, olen tullut tunnetuksi yhtenä Strasbourgin vastaisen kampanjan johtohahmoista. En ole tottunut käyttämään sellaisia sanoja kuin "vastainen", koska pohjimmiltani en pidä sen sävystä. Olen viimeiseen asti yrittänyt välttää sekoittamasta keskenään keskusteluja parlamentin toimipaikasta ja verorahojen asianmukaisesta käytöstä. Haluan todeta parlamentille tänään, että ainoa ihminen, joka on johdonmukaisesti sekoittanut nämä kaksi keskustelua toisiinsa, on Strasbourgin kaupunginjohtaja, joka kuulemistilaisuudessaan muistutti meille, että tällaisen keskustelun käyminen on tosiasiassa varsin vaarallista Elsassin alueen hyvin symbolisen merkityksen vuoksi. Olen täysin vakuuttunut tämän väitteen totuudenmukaisuudesta ja olen aivan samaa mieltä.
Siksi haluan tässä lyhyessä istuntopuheenvuorossa kysyä Strasbourgin kaupungilta – mikäli sen väite pitää varmasti paikkansa ja mikäli se pitää vakaasti kiinni kyseisen alueen ansaitsemasta arvostuksesta – miksi se on vuodesta 1979 asti toiminut tavalla, joka on vähintäänkin ristiriidassa kyseisen päämäärän kanssa?
Nämä kaksi julkista toimielintä tekevät parhaansa kansalaisten puolesta. Olen tässä koska haluan varmistaa, että Alankomaiden kansalaisten Euroopan unionille maksamat varat käytetään hyödyllisellä tavalla.
Korostan, että tilintarkastajien kertomuksen mukaan varoja ei ole käytetty asianmukaisesti ja että tämä on itse asiassa ollut lievästi sanoen...
Jan Mulder,
   . – Arvoisa puhemies, vuoden 2004 vastuuvapausmenettely sai todellakin oudon käänteen. Ellei juuri ennen vastuuvapauden myöntämisajankohtaa ilmestyneessä sanomalehtiartikkelissa olisi kiinnitetty huomiota korvauksiin, jotka liittyivät kahden uuden kiinteistön ostamiseen Strasbourgista, olisimme todennäköisesti myöntäneet vastuuvapauden automaattisesti huhtikuussa. Heti kun raportti julkaistiin, hallintoviranomaiset toimivat aivan asianmukaisesti peruessaan kyseisen kiinteistökaupan. Todettakoon myös, että budjettivaliokunta toimi asiaan kuuluvalla tavalla perustaessaan välittömästi sisäisen tutkintavaliokunnan selvittämään asian perinpohjaisesti. Voin todeta vain, että tässä prosessissa ja kyseisessä tutkintavaliokunnassa jäsen Ferber on ollut avainasemassa, mistä kaikki kunnia hänelle. Myös tutkintavaliokunta on tehnyt hyvää työtä lyhyessä ajassa.
Vaikka tämä saattaakin vaikuttaa asioiden vatvomiselta, olen tehnyt saman päätelmän kuin muutkin: kahden julkisen instituution eli Strasbourgin kaupungin ja Euroopan parlamentin välinen luottamussuhde kärsi tämän asian takia kovan kolauksen. On anteeksiantamatonta, että kaksi julkista instituutiota hyötyy toistensa kustannuksella, kun kyse on kuitenkin veronmaksajien rahoista.
Asiassa on kuitenkin toimittu täysin lainmukaisesti, joten emme voi odottaa paljonkaan korvauksia. Katson, että Ferberin mietinnön päätelmät ovat oikeat: kiinteistöjen ostaminen määrätyin ehdoin – edellyttäen että hinta on kohtuullinen ja että tontti ja rakennukset ostetaan samanaikaisesti – on edelleen paras vaihtoehto veronmaksajan kannalta. Yhdyn tähän näkemykseen ja arvelen, että näin tapahtuneekin tulevaisuudessa. Huomautan myös, että kiinteistökauppa ei millään tavoin liity kysymykseen toimipaikoista. Kuten jäsen Ferber jo totesi, asia voitaisiin muuttaa hallitusten päämiesten päätöksellä. Parlamentilla voi olla oma kantansa, mutta se ei pysty muuttamaan tilannetta. Tärkeintä ovat veronmaksajien edut. Jos hinta on kohtuullinen, ostaminen tulisi mielestäni pitkällä aikavälillä ja jopa suhteellisen lyhyen ajan sisällä vuokranmaksua edullisemmaksi.
Vastuuvapaus koskee aina menneitä asioita. Kiinteistöjen lisäksi mietinnössä käsitellään lukuisia mielenkiintoisia asioita ja annetaan tulevaisuutta koskevia suosituksia. Siinä on hyödyllisiä suosituksia parlamentin jäsenten avustajien kanssa tehtävistä sopimuksista sekä viestintätekniikan tarjoamista uusista mahdollisuuksista, joita yritän itse hyödyntää päivittäin.
Yleisesti ottaen voin vakuuttaa, että ryhmäni tukee laajasti jäsen Ferberin näkemyksiä. 
Bart Staes,
   . – Arvoisa puhemies, haluan erityisesti mainita jäsen Ferberin erinomaisesta mietinnöstä kaksi kohtaa: kiinteistöpolitiikan ja vapaaehtoisen eläkerahaston. Käsittelen ensin kiinteistöpolitiikkaa, josta jokaisella puhujalla on ollut jotain sanottavaa ja jota koskevan sanomalehtiartikkelin takia käsittelemme nyt toista mietintöä aiheesta. Perustetussa erityistyöryhmässä teimme kaikki mielestäni ahkerasti erinomaista yhteistyötä ja yritimme antaa mahdollisimman vankan tuen jäsen Ferberille.
Päätelmät ovatkin yhtäpitävät kautta linjan, ja useimmat parlamentin jäsenet ovat siteeranneet niitä. Emme ole pystyneet esittämään todisteita laittomuuksista tai korruptiosta, mutta sen sijaan olemme varmoja siitä, että kuluneiden 20 vuoden aikana Euroopan parlamentti on maksanut Strasbourgin kaupungille melkoisesti ylimääräistä vuokraa: vähintään 32 miljoonaa euroa ja todennäköisesti enemmänkin, 42–60 miljoonaa euroa. En myöskään voi hyväksyä Strasbourgin kaupungin yksipuolista päätöstä laittaa tietyssä vaiheessa sivuun 11 miljoonaa euroa kyseisen kauden varoja sen riskin varalta, että parlamentti joskus luopuisi Strasbourgin toimipaikastaan.
Nämä toimet ovat koetelleet vakavasti Strasbourgin kaupungin ja Euroopan parlamentin välejä, eikä näin ollen ole mitenkään yllättävää, että tämä on käynnistänyt koko parlamentin toimipaikkaa koskevan keskustelun. Vaikka ymmärränkin, ettei vastuuvapautta koskevassa mietinnössä ole kyse tästä, olen vakaasti sitä mieltä, että parlamentin on neuvostolle antamassaan suosituksessa vihdoinkin tehtävä päätös ja ilmoitettava, haluaako se säilyttää toimipaikkansa Strasbourgissa vai ei.
Lopuksi käsittelen vapaaehtoista eläkerahastoa, joka on jäsen Ferberin mietinnön toinen tärkeä näkökohta. Vuoden 2004 lopussa vakuutusrahastossa oli 43 miljoonan euron alijäämä, joka onneksi laski 28 miljoonaan euroon vuoden 2005 loppuun mennessä. Haluan kiinnittää huomiota esittämääni tarkistukseen 5, jossa todetaan nimenomaan, ettei Euroopan parlamenttia voida koskaan asettaa vastuuseen kyseisestä alijäämästä. Kyseessä on vapaaehtoinen eläkerahasto, jota hoitaa sen hallinnoinnista vastaava taho. Näin ollen sen pitäisi kantaa vastuu valtavien rahasummien epäeettisestä tai virheellisestä hallinnoinnista. 
Janusz Wojciechowski,
   . – Arvoisa puhemies, kiitän jäsen Ferberiä hänen työstään ja varsinkin siitä, että hän on onnistunut laatimaan asiantuntevan ja ytimekkään mietinnön niukkojen tietojen pohjalta.
Vastuuvapaudesta käytävän keskustelun yhteydessä tulee mieleen muutama yleinen huomio valvontajärjestelmästä ja Euroopan unionin talousarvion toteuttamisen valvontaan käytetystä menettelystä. Valitettavasti valvontajärjestelmä on mielestäni melko yleisluonteinen ja pinnallinen. Paljon puhutaan kirjanpidon luotettavuudesta, virheiden määrästä ja valvontajärjestelmän puutteista. Tällaisia yleisiä huomautuksia toistetaan tavan takaa, mutta todellisuudessa meillä ei ole kattavaa käsitystä Euroopan unionin talousarvion toteuttamisesta.
Lehdistö saa yleensä vihiä Strasbourgin kiinteistöjen ja sitä edeltävän Eurostatin tapauksen sekä muiden vastaavien väärinkäytösten kaltaisista asioista. Tässä valvontajärjestelmäkin on voimaton. Järjestelmää on harkittava uudelleen, jotta siitä saadaan tarkemmin kohdennettu ja täsmällisempi sekä kenties samankaltaisempi kuin kansallisten valvontayksikköjen järjestelmät, jotka ovat Euroopan unionin järjestelmää tehokkaampia. 
Jeffrey Titford,
   – Arvoisa puhemies, olen ikuisesti kiitollinen tälle kunnianarvoiselle toimielimelle, joka myönsi minulle vaivaiset puolitoista minuuttia puheaikaa vuoden 2004 talousarvion vastuuvapaudesta. Koska parlamenttia pidetään mietinnössä "Euroopan unionin demokraattisena edustuselimenä", tehtäköön kaikille selväksi, miten huonosti se vastaa tätä kuvausta. Parlamentissa ei keskustella vaan jaetaan tiukasti valvottuja ja organisoituja puheenvuoroja, joihin ei ole mahdollista vastata – ilmankos istuntosali kumisee tänä iltana tyhjyyttään. Käymme ainoastaan esitykset läpi toimielimessä, joka on vain kalpea aavistus parlamentista. Se täyttää nipin napin säällisen demokratian tunnusmerkit tarkoituksenaan antaa Euroopan kansalaisille sellainen harhakäsitys, että he voivat jollain tavoin vaikuttaa niin kutsutun Eurooppa-hankkeen hallinnointiin.
Parhaana esimerkkinä tästä on miljoonan allekirjoituksen vetoomus, jossa vaaditaan luopumista järjettömästä ja suhteettoman kalliista kuukausittaisesta pyhiinvaelluksesta Strasbourgiin. Harkitessaan vakavasti kyseisten kiinteistöjen ostamista ja tämän eriskummallisen järjestelyn vakiinnuttamista parlamentti sivuuttaa hartaat toiveet, joita ne kansalaiset esittävät, joita parlamentin on tarkoitus edustaa. Mietinnössä voidaan toki kyseenalaistaa Strasbourgin kaupungin vilpittömyys, mutta todellisuudessa kaupunki...

Alexander Stubb (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, huomautan vain, että Yhdistyneen kuningaskunnan itsenäisyyspuolueen jäsen Titford esitti juuri kiivaan palopuheen Euroopan perustuslain puolesta kannattaessaan miljoonan eurooppalaisen tekemää aloitetta, josta vain perustuslaki tekee oikeudellisesti sitovan.
Esitän kolme huomautusta. Ensinnäkin kiitän jäsen Ferberiä erinomaisesta mietinnöstä. Oli hyvä ajatus lykätä vastuuvapausmietintöä Strasbourgin kaupungin ja Euroopan parlamentin välisiä suhteita koskevien epäselvyyksien vuoksi. Kannatan varauksetta mietinnön sisältöä ja sanamuotoa. Käsittelimme mietintöä talousarvion valvontavaliokunnassa, joka hyväksyi sen 25 äänellä puolesta vain yhden äänestäessä sitä vastaan.
Toinen huomautus koskee syyllisten etsimistä. On totta, että molemmat osapuolet ovat syyllisiä: sekä parlamentin hallinto, joka kenties toimi hieman sinisilmäisesti, että Strasbourgin kaupunki. Tätä ei käy kieltäminen. Olen samaa mieltä kuin jäsen Mastenbroekin ja jäsen Busuttil, jotka totesivat Strasbourgin kaupungin toimineen vilpillisesti parlamenttia kohtaan. Luottamukseni kaupungin toimintaan on romahtanut.
Viimeinen huomautukseni koskee sitä, liittyvätkö tämä mietintö ja Euroopan parlamentin toimipaikka jollain tavoin toisiinsa. Eivät liity, mutta kyse on myös rahankäytöstämme. Arkaluonteisista kysymyksistä on tärkeää keskustella, aivan kuten avioliitossa. Ymmärrän hyvin, että tämä on arkaluonteinen kysymys, mutta on muistettava, ettei kyse ole vain vuokrasta. Totuushan on, että tänne tuloomme kuluu joka vuosi 209 miljoonaa euroa veronmaksajien rahaa. Tämä on tuhlausta, ja kannatan "oneseat.eu"-kampanjassa esitettyä ajatusta yhdestä toimipaikasta. Puhukaamme tästä avoimesti ja yrittäkäämme löytää ratkaisu, joka ei liity tähän mietintöön. 
Herbert Bösch (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, kiitän esittelijää ja budjettivaliokunnan perustamaa työryhmää tämän asian erinomaisesta käsittelystä. On käynyt ilmi jotakin sellaista, josta saa käsityksen tämänpäiväisessä istunnossa. Monasti ne, jotka vaativat avoimuutta, ovatkin loppujen lopuksi haluttomia tuomaan tosiasioita julki ja – kuten esittelijä huomautti – toisinaan osoittautuu, etteivät asiat todellisuudessa olekaan aivan niin järkyttäviä ja tavattomia kuin millaisina ne olisi sanomalehdissä haluttu esittää. Talousarvion valvontavaliokunta, esittelijä ja työryhmä ovat kuitenkin hankkineet nämä asiakirjat rehellisesti ja seisovat niiden takana. Kiitän heitä lämpimästi ilmi tulleista tuloksista.
En ole kovinkaan innokas käymään uudelleen läpi sitä, miten vastenmielisellä tavalla tätä keskustelua paisutettiin. Kaikilla on mielipide Strasbourgista, Brysselistä ja muista asioista, mikä vaikeuttaa asian hoitamista kunnolla. Mielestäni se on hoidettu varsin hyvin, ja jäsen Ferberin mietintö ansaitsee tukemme.
Mitä meidän pitäisi tästä oppia? Ensinnäkin omilla hallintovirkamiehillämme, omalla puhemiehistöllämme – johon parlamentin nykyinen puhemies uskoakseni kuuluu – oli hallussaan tietoja, joita ei toimitettu parlamentille silloin, kun jäsen Ferber jo valmisteli mietintöään. Tätä ei voida hyväksyä, ja asiaan on tultava muutos. Tulevaisuudessa asiat on hoidettava toisella tavalla, tai muuten joudumme varomaan itseämme.
Toiseksi voimme mielestäni oppia jäsen Ferberin mietinnöstä sen, että parlamentin johtajia on vaadittava tarkistamaan vanhat sopimukset sen sijaan, että he vain odottaisivat odottamistaan jotain uutta ilmaantuvaksi. Tällaista ei voida sallia.
Kolmanneksi katson, että kaikkien niiden, joiden mielestä nykyinen keskustelu Strasbourgin kiinteistöpolitiikasta ja keskustelu yhdestä toimipaikasta liittyvät yhteen, pitäisi ensin muodostaa oma kantansa siitä, miten parlamentti on hoitanut asiat muissa istuntopaikoissa. Oma kantani on vielä muodostamatta. 
Bill Newton Dunn (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, käsittelen minuutin puheenvuorossani Euroopan parlamentin jäsenten eläkejärjestelmää ja maksuosuuksien suorittamista koskevaa 88 kohtaa.
Ensinnäkin on mielestäni hyvin valitettavaa, että jotkut Euroopan parlamentin jäsenet ovat mustamaalanneet kollegojaan. Panettelijat eivät ole läsnä tässä keskustelussa, eikä heillä ole todisteita. On häpeällistä, että he voivat kääntyä lehdistön puoleen ja yrittää hankkia mainetta lokaamalla muita parlamentin jäseniä. Hankkikoot todisteita ennen kuin levittelevät tällaisia huhuja.
Minulla ei ole mitään sitä vastaan, että maksuosuudet vähennetään suoraan pankkitileiltämme, enkä myöskään ole kuullut vastaväitteitä tästä. Tämä on aivan paikallaan. On kuitenkin pidettävä mielessä, että parlamentti joutuisi ilmeisesti palkkaamaan tätä varten 400 000 euron vuosikustannuksilla viisi kokopäiväistä lisätyöntekijää tarkistamaan, että kultakin kansalliselta pankkitililtä on siirretty oikeat määrät keskusrahastoon. Tämä johtuu siitä, että jotkut pankit veloittavat palvelumaksun rahojen siirrosta ja jotkut taas eivät, joten määrät vaihtelevat. Koska 13:ssa EU:n jäsenvaltiossa ei ole otettu käyttöön euroa, myös kansallisten valuuttojen kurssivaihtelut muuttavat euromääräisiä kuukausimaksuja. Tämä kaikki aiheuttaa huomattavia kustannuksia, ja meidän on pidettävä järki kädessä ja vältettävä loanheittoa. 
Jens-Peter Bonde (IND/DEM ).
   – Arvoisa puhemies, olen Euroopan parlamentin pitkäaikaisin jäsen ja olen matkustanut Strasbourgiin kaikkein useimmin. Olin budjettivaliokunnan ja puheenjohtajakokouksen jäsen silloin, kun enemmistö päätti, että sihteeristön kotipaikka on Luxemburg ja istunnot pidetään vuorotellen Strasbourgissa ja Brysselissä. Kun meidän piti valita Strasbourgin ja Brysselin välillä, äänestin Strasbourgin puolesta, joten puheenvuorossani ei ole ranskalaisvastaista näkökulmaa.
Yhden kotipaikan puolesta on nyt kerätty miljoona allekirjoitusta. Tämä on vaikuttava kansalaismielipiteen ilmaus. Emme enää halua tuhlata veronmaksajien rahoja emmekä Euroopan parlamentin jäsenten ja työntekijöiden aikaa. Siksi meidän on tehtävä voitavamme vastataksemme ihmisten kritiikkiin. Laatiessamme vuoden 2008 istuntoaikataulua voisimme päättää kokoontua joka tiistai siinä kaupungissa, jossa komissio kokoontuu. Voisimme saada ilmoituksen päivän päätöksistä ja toimittaa kaikki ehdotonta enemmistöä vaativat äänestykset. Tämä vähentäisi tuntuvasti matkustustarvetta näiden kahden keskuksen välillä. Aloite olisi pääministereillä, ja heidän olisi pakko vakiinnuttaa yksi toimipaikka. Tämän voimme itse tehdä rikkomatta perustamissopimusta.
Voimme myös näyttää suuntaa luopumalla toistaiseksi uusista kiinteistökaupoista. Esittämälläni tarkistuksella 9 haluan estää kaupan tai lykätä sitä. Kukaan ei voinut kuvitellakaan Strasbourgin kaupungin käyttävän Euroopan parlamenttia tai eurooppalaisia veronmaksajia taloudellisesti hyväkseen. Ajatusta ei muistaakseni esitetty missään kokouksessa, enkä aio syyttää peräkkäisiä pääsihteerejä huolimattomuudesta. Viranomaisten rehellisyyteen ja keskinäiseen vilpittömyyteen on voitava luottaa. Strasbourgin kaupunki ei ymmärtääkseni myöskään ole rikkonut lakia. Näin ollen lakia on muutettava siten, että viranomaisilla on keskinäinen tiedonantovelvoite. Parlamentilla ei kuitenkaan ole velvollisuutta ostaa kiinteistöjä Strasbourgin kaupungilta. Meillä on tarpeeksi kiinteistöjä, ja nyt meidän on yhdessä vaadittava yhtä toimipaikkaa. 
Albert Jan Maat (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, kiitän jäsen Ferberiä hänen tavastaan esitellä vastuuvapaus ja mietintö sekä hänen työmenetelmistään. Itse olen vain talousarvion valvontavaliokunnan tilapäisjäsen, ja haluan esittää lämpimät kiitokset myös ryhmäni kollegoille Busuttilille, Stubbille ja Grässlelle erinomaisesta yhteistyöstä jäsen Ferberin kanssa etenkin Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) Euroopan demokraattien työryhmän valmistelevissa kokouksissa.
Jäsen Ferberin mietintö on kriittinen – siinä suhtaudutaan kriittisesti mutta kuitenkin oikeudenmukaisesti kyseisiin kiinteistöihin ja muutamiin yksiköihin. Siinä esitetään monia järkeviä suosituksia siitä, miten asioita voidaan muuttaa parempaan suuntaan. Esimerkiksi parlamentin oman taloudenpidon ja talousarvion tehokkaampaan valvontaan tarvitaan vastuuvapausmietintöä. On sanomattakin selvää, että esittelijä kiinnitti tarvittavaa huomiota kiinteistöjä koskevaan kysymykseen, toisin sanoen parlamentin ja Strasbourgin kaupungin väliseen ongelmaan. Hän toi täysin selvästi mutta myös vilpittömästi esiin, että muiden riitapuolten lisäksi myös parlamentti oli toisinaan jossain määrin syyllinen.
Alankomaalaiset kristillisdemokraatit hyväksyvät parlamentin vuoden 2004 talousarviomäärärahojen käyttöä koskevan Ferberin mietinnön pääsisällön talousarvion valvontavaliokunnan valmistelemassa ja hyväksymässä muodossa. Tästä huolimatta haluan esittää muutaman huomautuksen, jotka on mielestäni pidettävä erillään Ferberin mietinnöstä etenkin siksi, että hän on tehnyt erinomaista työtä Strasbourgia koskevassa kysymyksessä.
Huomenna budjettivaliokunta keskustelee mahdollisesta kaupasta. On selvää, että puolueeni vastustaa tätä etenkin siksi, että aiheesta parhaillaan käytävä keskustelu olisi itse asiassa käytävä ennen kiinteistöjen hankkimista. Perusteluksi riittää pelkkä viittaus jäsen Stubbin puheenvuoroon, josta olen samaa mieltä. Tarkkaan ottaen parlamentti ei myöskään voi jatkaa tätä keskustelua vielä kahdella vuodella eli vuoden 2006 vastuuvapausmenettelyn ajan, sillä se ei mielestäni vaikuta oikealta tavalta hoitaa asioita.
Esitän myös huomautuksen ostettavan kiinteistön mahdollisesta asbestiriskistä. Ympäristötekijöihin ei ole tässä yhteydessä kiinnitetty riittävästi huomiota. Samalla kun kiitän vielä kerran jäsen Ferberiä, totean, ettemme voi tällä hetkellä hyväksyä kiinteistökauppaa mainitsemieni seikkojen takia. 
Inés Ayala Sender (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, kiitän esittelijä Ferberiä hänen työstään ja siitä aktiivisuudesta, jonka hän juurrutti työryhmään, talousarvion valvontavaliokuntaan ja budjettivaliokuntaan. Tästä huolimatta valiokunta ei ollut täysin yksimielinen joistakin hänen päätelmistään ja hänen päätöksestään käsitellä uudelleen muita aiheita, jotka ovat mielestäni jossain määrin hämärtäneet alkuperäisessä toimeksiannossa esitettyjä täysin selviä päätelmiä. 
Oikeastaan tämän piti olla parlamentille varainhoidon hyväksyntämenettely, mutta se sai paljon mielenkiintoisemman käänteen, kun ilmeisesti Strasbourgin kaupunki antoi lehdistölle tietoja voitoista, jotka se sai parlamentin maksamasta kauppahinnasta turvautumalla eräänlaiseen hämäräksi jääneeseen välityssopimukseen. Tämä on kaiken kaikkiaan ollut parlamentille hyödyllinen kokemus.
Työryhmän mukaan menettely oli laillinen ja myös tavanomainen näissä rahoitusjärjestelyihin perustuvissa kiinteistösopimuksissa, kuten oli myös se, mitä minä pidän oikeastaan välittäjien väärinkäyttönä. Myönnettäköön, että välittäjät tosiaan ansaitsivat palkkansa.
Jos toinen osapuoli toimikin liian hyväuskoisesti ja toinen vilpillisesti, mielestäni parlamentti on oppinut kyseenalaistamaan herkemmin muiden hallintoelinten vilpittömyyden. Menettelystä on siis kokonaisuudessaan hyötyä, jos sen avulla voidaan lisätä tietoisuutta kiinteistökauppoihin liittyvistä riskeistä ja vaaroista ja jos samalla vältetään vastaisuudessa tällaiset epämiellyttävät yllätykset, joiden takia parlamentin on vaikeampi saavuttaa tarvittava luottamus omissa toimipaikoissaan. Tähän uskon meidän pyrkivän.
Kahdesta muusta jälleen kerran salakavalasti mukaan ujutetusta aiheesta, eläkkeistä ja parlamentin toimipaikasta, totean jakavani parlamentissa useaan otteeseen ilmaistun näkemyksen, jonka mukaan tämä ei ole enemmistön ratkaisuehdotus. 
Nathalie Griesbeck (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, kiitän vuorostani jäsen Ferberiä erinomaisesti hoidetusta seurantatyöstä tilanteessa, joka oli paitsi oikeudellisesti sekava myös koko lailla myrskyisä. Kiitän tietenkin talousarvion valvontavaliokuntaa, joka saattoi tutkimuksensa päätökseen tuodakseen hieman selvyyttä keskusteluihimme.
Vaikka olenkin vilpittömän pahoillani tahdittomuudesta, jolla Strasbourgin kaupunki on tätä asiaa hoitanut, olen oppinut siitä kaksi asiaa. Toinen koskee Euroopan parlamentin johtamista: kuten esittelijä korostaa, meidän on vastaisuudessa kiinnitettävä enemmän huomiota sopimustemme oikeudelliseen merkitykseen silloinkin, kun ne ovat monimutkaisia.
Toinen opetus on perusluonteisempi ja poliittinen mutta koskee kuitenkin edelleen vastuuvapautta. Toivon, että myöntämällä vastuuvapauden parlamentti voi kerralla lopettaa jatkuvat hämäysyritykset, joiden tarkoituksena on kiinnittää huomio takaisin Strasbourgin toimipaikasta aiheutuviin kustannuksiin. Toimipaikasta on määrätty perustamissopimuksissa sekä valtioiden ja hallitusten päämiesten viisaaksi katsomalla tavalla, kuten jäsen Ferber korosti. Ellemme onnistu tässä, minulla on kaksi ratkaisuehdotusta: joko kaikki Euroopan parlamentin instituutiot kotiutetaan ja demokratian varsinaiselle edustuselimelle jää vain yksi toimipaikka, kuten yksi kollegoistamme totesi, tai sitten suoritetaan vähintäänkin tilintarkastus kaikkien Euroopan alueelle hajasijoitettujen EU:n toimielinten kustannusten selvittämiseksi ja vedetään siitä tarvittavat johtopäätökset. 
Ingeborg Gräßle (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, minullekin kelpaisi 25 prosenttia ylimääräistä puheaikaa.
Jo 28 vuotta jatkunutta Strasbourgin kiinteistön vuokrasopimusta koskevan jupakan nostaminen uudelleen esiin saa minut hyvin mietteliääksi.
Se saa minut jatkuvasti epäilemään parlamentin kiinteistöjä hallinnoivien ihmisten ammattitaitoa ja sitä, kuinka tärkeänä parlamentin varainhoidon valvojat pitävät rahalle saatua vastinetta. Parlamentin viranomaiset eivät 28 vuoteen tarkistaneet vuokrien kohtuullisuutta – eivät edes silloin, kun vuokriin alun perin sisältyvät pääomakustannukset oli poistettu, eivätkä silloin, kun Amsterdamin sopimuksessa vuonna 1997 määrättiin parlamentin kotipaikaksi Strasbourg, sillä viimeistään siinä vaiheessa oli tarpeen arvioida asiaan liittyvät riskit.
Vuokraa maksettiin vuosien ajan liikaa, mistä koitui parlamentille ja eurooppalaisille veronmaksajille huomattavat tappiot, vähintään noin 28–32 miljoonaa euroa, kuten jopa Ranskan tasavallan edustajaksi nimitetty asiantuntijajäsen myönsi. Kuka on todella vastuussa tästä asiasta? Miksi parlamentin sisäiset tarkastajat ovat laiminlyöneet tehtävänsä? Olen raivoissani siitä, että kukaan ei vastaa näihin kysymyksiin. Aion kaikkien muiden parlamentin jäsenten tavoin itse varmistaa, etteivät nämä kysymykset vaivu unohduksiin, sillä ne on tutkittava.
Huomenna meidän on määrä vapauttaa 80 miljoonaa euroa tähän kiinteistökauppaan, vaikka todellisuudessa olemme maksaneet rakennukset vuosia sitten. Saamme jopa yhden niistä kaupanpäällisiksi tietämättä, mitä pitkäaikaisia velvoitteita siihen sisältyy. Sopimus on kyhätty kokoon melkoisessa kiireessä neuvottelematta uudelleen kauppahinnasta aiempien tapahtumien perusteella. Vaikka tämä sopimus ei olisikaan edeltäjiään parempi tai huonompi, parlamentti keskustelee siitä lähitulevaisuudessa uudelleen. 
Markus Ferber (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, sen lisäksi, mitä sanoin puheenvuorossani teidän poissa ollessanne, huomautan vain, että seuraavan kerran kun parlamentin vastuuvapaudesta keskustellaan, odotan puhemiehen olevan paikalla. 
Puhemies.
   – Välitämme hänelle tämän pyynnön. Huomautan vain, että samanaikaisesti tämän istunnon kanssa puhemiehistö pitää puolestaan oman istuntonsa parlamentin puhemiehen johdolla. Tällaisen selityksen pystyn tarjoamaan. Parlamentin puhemiehelle ei ole suotu kykyä olla kaikkialla yhtä aikaa. Hän ei ole Fregolin tavoin kaikkialla läsnä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna. 
Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana Pretsin laatima kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan mietintö (A6-0255/2006) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston suositukseksi koulutukseen liittyvästä valtioiden rajat ylittävästä liikkuvuudesta yhteisössä: Liikkuvuutta koskeva eurooppalainen laatuperuskirja (KOM(2005)0450 – C6-0291/2005 – 2005/0179(COD)). 
Ján Figel',
   Arvoisa puhemies, kiitän jälleen kerran kulttuurivaliokunnan esittelijää Pretsiä hänen sitoutuneesta ja rakentavasta työstään, johon kuului useita pitkiä kokouksia sekä komission että neuvoston yksiköiden kanssa. Samoista syistä esitän kiitokseni myös työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnalle sekä erityisesti esittelijä Kusstatscherille. Heidän poliittisen tahtonsa, joustavuutensa ja neuvottelutaitojensa ansiosta pääsimme yhteisymmärrykseen varteenotettavasta kompromissiasiakirjasta.
Käsittelen ensimmäiseksi komission ehdotuksen päätavoitteita. Peruskirjan tavoitteena on vahvistaa yhteiset periaatteet, joilla saadaan parannettua koulutukseen liittyvän liikkuvuuden tehokkuutta ja toimivuutta. Näihin periaatteisiin kuuluvat osallistujille annettava laadukas tieto ja ohjaus, järkevä opintosuunnitelma, valmistautuminen ja ennen muuta kielellinen valmistautuminen, riittävä logistinen tuki ja vastaanottajamaiden mentorointijärjestelmät. Haluamme myös selvittää kaikkien sidosryhmien velvollisuudet sekä huolehtia opintojen ja harjoittelun oikeudenmukaisesta tunnustamisesta ja arvioinnista osallistujan palattua kotimaahan.
Odotamme peruskirjan tuovan käyttäjille merkittäviä etuja. Ensinnäkin sillä pitäisi voida lisätä kansalaisten luottamusta siihen, että liikkuvuudesta on hyötyä ja että se toteutetaan oikeiden edellytysten mukaisesti. Lisäksi ulkomailla opiskelevan laajan ihmisryhmän olisi voitava peruskirjan ansiosta käyttää helpommin oikeuttaan liikkua ja opiskella vapaasti Euroopan unionissa. Sillä pitäisi olla myönteinen vaikutus kyseessä olevien ihmisten työllistyvyyteen. Peruskirjassa otetaankin huomioon Euroopan unionin sosiaalisen ulottuvuuden tärkeät näkökohdat: liikkuvuus, yleissivistävä ja ammatillinen koulutus uusien taitojen omaksumiseksi ja työllistyvyys.
Käsittelen seuraavaksi jäsen Pretsin mietintöä, johon olen erittäin tyytyväinen. Tiedän, että Euroopan parlamentin tarkistusten ansiosta teksti vastaa nyt vielä paremmin ehdotuksen tavoitteita. Huomautatte esimerkiksi, että liikkuvuus perustuu yhteisiin arvoihin ja moninaisuuden kunnioittamiseen. Olette laajentanut ehdotuksen soveltamisalaa epäedullisessa asemassa olevien ryhmien ja vammaisten tarpeisiin. Olette kehottanut komissiota rohkaisemaan kansallisia virastoja ja muita organisaatioita hyödyntämään liikkuvuutta koskevaa peruskirjaa. Olette vaatinut sukupuolen mukaan eriteltyjen tilastotietojen kehittämistä ja maininnut myös mahdollisuuden siirtää valtion apurahat ja lainat vastaanottavaan valtioon.
Todettakoon lyhyesti, että komissio hyväksyi kulttuurivaliokunnan äänestämistä 36 tarkistuksesta kaikki neljää lukuun ottamatta. Kyse ei kuitenkaan ollut niiden perusajatuksen hylkäämisestä vaan siitä, että kysymys ei kuulunut ehdotuksen soveltamisalaan tai että sitä oli jo käsitelty tekstin muissa osissa. Muut 32 tarkistusta on otettu mukaan kokonaisuudessaan, joko sananmukaisesti tai sanamuodoltaan hieman muutettuina.
Lopuksi totean, että kuten tiedätte, pysyvien edustajien komitea hyväksyi viime viikolla kompromissiehdotuksen. Yksikään jäsenvaltio ei vastustanut sitä tai esittänyt varauksia. Tämän pitäisi helpottaa yhteisymmärrykseen pääsemistä ensimmäisessä käsittelyssä ja olla erinomainen päätös mitä tehokkaimmalle toimielinten väliselle yhteistyölle. Ennen sitä olen kuitenkin valmis vastaamaan kysymyksiinne. 
Christa Prets (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen iloinen siitä, että olemme pystyneet pitkällisen kiistelyn jälkeen pääsemään yhteisymmärrykseen tästä asiakirjasta ja lisäksi laatimaan sen hyvissä ajoin ennen liikkuvuutta koskevan teemavuoden päättymistä, sillä ei olisi kovinkaan mielekästä ottaa liikkuvuutta koskevaa peruskirjaa käyttöön ensi vuonna, jolloin sillä ei olisi aivan halutun kaltaista yhteiskunnallista vaikutusta.
Tarkemmin sanoen tällä peruskirjalla on täydennettävä uusia koulutusohjelmia, joiden on määrä alkaa ensi vuonna ja joissa olemme panostaneet voimakkaasti määrään: tavoitteenamme on saada kolme miljoonaa opiskelijaa mukaan elinikäisen oppimisen järjestelmään vuoteen 2012 mennessä ja 80 000 opiskelijaa vuodessa Leonardo-ohjelmaan. Tällä perusteella on kiinnitettävä huomiota myös laatuun, joka ei todellakaan saa kärsiä. Laadunvarmistusta tarvitaan paitsi vastaanottavassa maassa, jossa opiskelijat oleskelevat, myös heidän kotimaassaan, jotta heidän kokemuksiaan voidaan hyödyntää parhaalla mahdollisella tavalla heidän palatessaan ja jotta ne tuovat todellista lisäarvoa. 
Korostan myös, että liikkuvuudella ei pyritä ainoastaan parantamaan työllistyvyyttä, vaan siitä on myös puhtaasti henkilökohtaista hyötyä. Koulutus on arvokasta etenkin siksi, että se kehittää persoonallisuutta, ja näin ollen sen pitäisi pohjimmiltaan myös lujittaa eurooppalaista yhteisymmärrystä.
Peruskirja on tarkoitettu kaikille niille, jotka haluavat suorittaa koulutusjakson virallisessa koulutusjärjestelmässä tai sen ulkopuolella taikka osallistua jatkokoulutukseen ulkomailla. Tietynlainen tasapaino on kuitenkin saavutettava siten, että opiskelijoiden saaman hyödyn lisäksi edistetään Leonardo-ohjelman käyttöä ja lisätään yritysten mahdollisuuksia palkata harjoittelijoita.
Vaikka katsonkin, että tällä asiakirjalla saadaan alkuun monia hankkeita, kaikki riippuu siitä, millaisen vastaanoton se saa jäsenvaltioissa. Esityksemme parlamentille ei ole oikeudellisesti sitova, ja niinpä onkin jäsenvaltioiden tehtävä sitoutua toteuttamaan niille peruskirjassa annetut tehtävät. Tiedämme, että neuvostossa annetaan lukuisia päätöslauselmia, jotka EU tai neuvosto hyväksyy yksimielisesti mutta joiden täytäntöönpano jäsenvaltioissa kangertelee. Tällainen toiminta tietenkin horjuttaisi nuorten luottamusta toimintaamme ja tarkoitusperiimme.
Arvoisa komission jäsen, mainitsitte joitakin niistä seikoista, joita minäkin haluan korostaa. On tärkeää laatia liikkuvuutta koskeva opas, jossa on perustietoja liikkuvuusmahdollisuuksista, apurahoista ja yhteystiedoista. On myös tärkeää tehdä eri koulutusjärjestelmistä avoimia ja keskenään vertailukelpoisia, jotta nuoret tietävät, mitä heille on kussakin maassa tarjolla. Tietenkin on myös tärkeää tarjota tietoa tutkintotodistusten tunnustamisesta sekä taloudellisesta ja muunlaisesta tuesta ja poistaa kielimuurit.
Jäsen Hennicot-Schoepges viittasikin jo apurahojen siirrettävyyteen, joka on olennaista siinä mielessä, että se on logistisen tuen, vakuutusten, oleskelu- ja työlupien, asumisen ja matkavalmistelujen lisäksi välttämätöntä ja aivan yhtä tärkeää kuin lainojenkin siirrettävyys. Sama pätee sosiaaliturvaan. Jos nuorten on määrä uskaltautua tähän rohkeaan yritykseen ja valmistautua ulkomaanseikkailuun, heidän kotimaansa sosiaaliturvajärjestelmä on yksi niistä asioista, joka heidän on voitava "viedä mukanaan".
Tavoitteena on parantaa liikkuvuuden tehokkuutta ja toimivuutta liikkuvuutta koskevan peruskirjan pohjalta siten, että sen käyttäjillä olisi kymmenkohtainen muistilista ennen lähtöä selvitettävistä asioista, kuten ohjeista, tiedoista ja opintosuunnitelmasta. Asioita on muitakin, mutta niitä ei ole nyt tarpeen käsitellä.
Kiitän kaikkia, jotka ovat tehneet osuutensa tämän kompromissin aikaansaamiseksi. Se ei ollut helppoa, mutta lopulta onnistuimme. Olen iloinen siitä, että kaikki ryhmät ovat jättäneet käsiteltäväksi tarkistuksia tai kompromissitarkistuksia ja että saamme epäilemättä huomisen äänestyksen nopeasti läpi ja pystymme sen jälkeen esittelemään hyvän mietinnön. 
Sepp Kusstatscher (Verts/ALE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Figel', erityisesti näin liikkuvuuden teemavuonna on liikkuvuutta koskevan eurooppalaisen laatuperuskirjan toteuttaminen hyvä ja tarpeellinen aloite. Se on tarkoitettu kaikille kansalaisille, jotka matkustavat Euroopassa koulutuksensa tai jatkokoulutuksensa vuoksi, vaikka onkin todettava, että liikkuvuutta koskeva peruskirja on myös esimerkki penseästä suhtautumisesta liikkuvuuden teemavuoteen. Pohtiessaan tätä päätöslauselmaa työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunta piti erityisen tärkeänä sitä, että ammatillista koulutusta arvostettaisiin yhtä lailla kuin yleissivistävää koulutusta. Toiseksi kannamme huolta siitä, että hyvän täydennyskoulutuksen merkitystä työttömyyden ja köyhyyden parhaana torjuntavälineenä korostetaan.
Neuvottelut neuvoston kanssa tuottivat pettymyksen, joskin toivat myös selvyyttä asioihin. Valitettavasti en voi vahvistaa aiempia lausuntoja, joiden mukaan osapuolten välillä vallitsee laaja yhteisymmärrys. Neuvosto käänsi menettelyn päälaelleen heti huomatessaan asiasta vastaavan valiokunnan esittelijän kompromissihalukkuuden. Parlamentin edustajat saivat huomata neuvoston määräävän, mitä suosituksia parlamentilla on lupa antaa ja mitä ei. Nopea yhteisymmärrys teki tästä prosessista vieläkin epädemokraattisemman. 
Erna Hennicot-Schoepges,
   – Arvoisa puhemies, kiitän jäsen Pretsiä hänen mietinnöstään ja halustaan onnistua sellaisen jokseenkin ongelmallisen asiakirjan laatimisessa, joka on voimakas kannanotto olematta kuitenkaan säädös.
Tämän peruskirjan lähtökohtana on yritys vakiinnuttaa ajatusta, jonka mukaan erilaisten kansallisten koulutusjärjestelmien yhteistyö on tulevaisuudessa olennaista. Jos halutaan edistää liikkuvuutta, on parannettava taitojen ja tietojen vaihtomenetelmiä, edistettävä monikielisyyttä, vähennettävä hallinnollisia esteitä sekä huolehdittava sosiaaliturvasta ja rahoitusjärjestelmien siirrettävyydestä.
Tietenkin on huolehdittava osallistujien lähtövalmisteluista, seurannasta vastaanottajamaassa ja integroitumisesta takaisin kotimaahan. Tieto siitä, ettei liikkuvuus lukuisista erityisohjelmista huolimatta ole lisääntynyt, osoittaa peruskirjan olevan oikeansuuntainen.
Neuvosto on kuitenkin useaan otteeseen korostanut, että koulutusasiat kuuluvat jäsenvaltioiden toimivaltaan. Saavutetusta kompromissista on hyötyä, vaikka tulokset ovat vielä vaatimattomia ja riippuvat ennen kaikkea jäsenvaltioiden suopeudesta.
Emme pysty kehittämään EU:ta tekemättä koulutus- ja kulttuurialasta avointa aluetta, jossa yksikään omiin voimavaroihinsa luottava maa ja järjestelmä ei enää pelkää muita.
Lissabonin strategiassa kannustetaan meitä tehostamaan ja nykyaikaistamaan koulutusjärjestelmiämme. Vaikka peruskirjan avulla voidaan parantaa liikkuvuusohjelmien koordinointia, kaikki riippuu tietenkin paitsi jäsenvaltioiden tahdosta myös eurooppalaisten vaatimuksista. Keskiajalla eläneiden esi-isiensä tavoin heidän pitäisi voida kiertää Eurooppaa joutumatta matkallaan jatkuvasti väistelemään sudenkuoppia.
Siksi EU:n on tehostettava toimintaansa koulutuksen ja kulttuurin aloilla. 
Nikolaos Sifunakis,
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tämä on erityisen merkittävä päivä Euroopan parlamentille, kulttuuri- ja koulutusvaliokunnalle sekä kolmelle kollegallemme, Pretsille, Trüpelille ja Beazleylle, jotka kukin esittelivät oman mietintönsä koulutuksesta Euroopan unionissa.
Euroopan kansalaisten yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen liittyvän liikkuvuuden avulla parannetaan huomattavasti tietojen laatua ja laajennetaan kokemuksia ja taitoja. Samalla se on ainutlaatuinen tapa lisätä keskinäistä yhteisymmärrystä ja parantaa Euroopan lukuisien kulttuurien tuntemusta.
On totta, että viime vuosina eurooppalaisten nuorten liikkuvuus on lisääntynyt tuntuvasti nykyisten koulutus- ja liikkuvuusohjelmien kuten Comenius-, Erasmus- ja Leonardo-ohjelmien yleistymisen ansiosta. Tästä huolimatta on kuitenkin vielä jäljellä hyvin monia liikkuvuutta vaikeuttavia esteitä.
Vielä nykyäänkin koulutusohjelmaan ulkomailla osallistuvien nuorten määrä on suhteellisen vähäinen. Tämä liittyy muun muassa jäsenvaltioiden moniin erilaisiin käytäntöihin ja laiminlyönteihin, jotka suoraan tai epäsuorasti rajoittavat eurooppalaisten nuorten liikkuvuutta.
Mikäli jäsenvaltiot käyttävät liikkuvuutta koskevaa eurooppalaista laatuperuskirjaa oikein, sen avulla voidaan edistää huomattavasti näiden esteiden poistamista tukemalla riittävästi liikkuvuusohjelmiin osallistuvien ihmisten mahdollisuutta hallinnolliseen apuun. Tähän kuuluvat muun muassa lähtöä edeltävät sopivat valmistelutoimet, tiedon ja avun tarjoaminen, sosiaaliturva, oleskelulupa-asiat, asuminen ja mahdollisuus siirtää apurahat ja lainat vastaanottajamaahan.
Samalla on erityisen tärkeää, että näiden ohjelmien kautta hankittu kokemus tunnustetaan kotimaahan palatessa. Erityistä huomiota on kiinnitettävä myös osallistujien yhtäläisten mahdollisuuksien turvaamiseen. Tässä yhteydessä on tehostettava Europass-todistuksen käyttöä.
Lopuksi haluan esittää erityiskiitokset esittelijä Pretsille ja muille esittelijöille, sillä esittelijän työn ansiosta liikkuvuutta koskeva eurooppalainen laatuperuskirja saadaan nopeammin Euroopan kansalaisten käyttöön. 
Ljudmila Novak (PPE-DE ).
   – Koulutukseen ja työllisyyteen liittyvä liikkuvuus Euroopan unionissa on tärkeää Euroopan kansalaisten työllisyyden lisäämiseksi. Sillä voidaan parantaa vuorovaikutusta, tiivistää yhteistyötä entisestään ja edistää muiden kansakuntien ja kielten tuntemusta.
Koulutukseen liittyvä yhteistyö kehittyy, vaikka rahoitus onkin vielä liian niukkaa. Jos haluamme saavuttaa parempia tuloksia, meidän on kuitenkin toteutettava järjestelyjä myös laadukkaamman koulutuksen puolesta.
Jos yritykset katsovat, että liikkuvuutta edistävät ohjelmat ainoastaan lisäävät niiden työtaakkaa tuottamatta lainkaan lisäarvoa, ne eivät vaivaudu huolehtimaan näiden ohjelmien onnistumisesta. Niiden mielestä nämä ohjelmat näyttävät vain kasvattavan työmäärää, lisäävän mentoroinnin järjestämisestä aiheutuvia kuluja ja paljastavan tietoja niiden kilpailijoille. Jos työntekijöiden liikkuvuutta aiotaan lisätä, yritysten ja järjestöjen työntekijöille on tarjottava sopivia kannustimia. Tietenkin heidän rohkaisemisekseen tarvitaan asianmukaisia toimenpiteitä.
Työntekijöille on myös annettava enemmän tietoa, jotta he tutustuvat liikkuvuuden tarjoamiin mahdollisuuksiin ja etuihin. Tätä varten on laadittava luettelo järjestöistä, jotka haluavat osallistua prosessiin, mutta samanaikaisesti on perustettava tällaisten luetteloiden laatimisesta ja kehittämisestä vastaavia laitoksia.
Lisäksi työntekijöiden tutkintojen ja ammattipätevyyden tunnustaminen tuottaa edelleen vaikeuksia muissa maissa. Monissa maissa opiskelijat ja työntekijät pystyvät jo hyödyntämään Europass-todistusta, jonka käyttöä on myös laajennettava ja parannettava. Tiedosta on hyötyä, ja se on paras investointi, jonka voimme tehdä vastataksemme tuleviin haasteisiin. 
Ján Figel',
   .  Minäkin olen tyytyväinen, että olemme pystyneet valmistelemaan peruskirjan ja toimittamaan siitä äänestyksen tänä vuonna, joka on Euroopan unionin liikkuvuuden teemavuosi, sillä tämä on tärkeä panos. Myönnän tietenkin, ettei suositus vastaa teholtaan velvoittavaa säädöstä. Tähänastinen kehitys on kuitenkin osoittanut, että juuri kulttuurin ja koulutuksen alalla tähän mennessä annetuilla lukuisilla suosituksilla on edistetty tiettyjen tavoitteiden ja välitavoitteiden saavuttamista ja sopimusten noudattamista. Niiden tuloksena on laaja kirjo Bolognan ja Kööpenhaminan prosesseihin liittyviä toimia.
Vakuutan, että kulttuurin ja koulutuksen alan kehitys on ollut hyvin elinvoimaista paitsi tänään kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan esitellessä useita keskeisiä mietintöjä myös viime kuukausina ja jopa viime vuosina. Kuten jäsen Hennicot-Schoepges korosti, yhteisen Euroopan on vahvistettava kulttuuria ja koulutusta. Olemme varmasti etenemässä tähän suuntaan. Suosituksella edistetään koordinointia, avoimuutta ja kulttuuria, liikkuvuuden vaikutuksia koskevan palautteen arviointia sekä yksittäisissä maissa ja laitoksissa vallitsevia edellytyksiä. Haluan kiittää omasta puolestani ja vakuutan olevani valmis toteuttamaan varsinkin täytäntöönpanoon liittyviä jatkotoimia. 
Puhemies.
   – Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna.
Bogdan Golik (PSE ).
   – Euroopan kansalaisten tiiviimpi yhteenkuuluvuus riippuu epäilemättä ennen kaikkea heidän liikkuvuudestaan, toistensa tuntemisesta, yhteisymmärryksestä ja kulttuurien monimuotoisuuden hyväksymisestä.
Kielitaidolla sekä opetusmenetelmien ja opetusjärjestelmien tunnustamisella on keskeinen merkitys Euroopan kansalaisten liikkuvuuden edistämiselle. Erityisen tärkeää on ammatillinen koulutus, joka auttaa meitä saavuttamaan Lissabonin strategian tavoitteet. 
Pohdittuani käsiteltävää asiaa tästä näkökulmasta kehotan unionin jäsenvaltioita:
1. järjestämään äidinkielenopetuksen lisäksi tarvittavat edellytykset vähintään kahden Euroopan unionin jäsenvaltioissa puhutun vieraan kielen opettamiselle keskiasteen kouluissa.
2. huolehtimaan ammatillisen koulutuksen järjestämisestä paikallisten taloudellisten toimijoiden ja järjestöjen tuella, sillä niillä on parhaat edellytykset ymmärtää maansa taloudellisia tarpeita. Kehittämällä EU:n jäsenvaltioiden asianomaisten elinten välistä yhteistyötä autetaan niitä yhdessä hallitusten kanssa suunnittelemaan koko EU:n tarpeisiin räätälöityä ammatillista koulutusta ja kantamaan siitä vastuu.
3. ottamaan mahdollisimman pian käyttöön kaksivaiheisen koulutusjärjestelmän, jossa puolet ajasta käytetään teoriaopintoihin ja puolet käytännön ammattikoulutukseen. EU:n niin kutsutut 15 vanhaa jäsenvaltiota ja sen uudet jäsenvaltiot ovat yhtäläisesti vastuussa liikkuvuutta lisäävistä toimista.
Lisäksi asianmukainen rahoitustuki on olennainen tekijä liikkuvuuden lisäämiseksi ja ammattikoulutuksen parantamiseksi EU:ssa. 
Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana Trüpelin laatima kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan mietintö (A6-0262/2006) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston suositukseksi elinikäisen oppimisen avaintaidoista (KOM(2005)0548 – C6-0375/2005 – 2005/0221(COD)). 
Ján Figel',
   Arvoisa puhemies, totesinkin jo jäsen Sifunakisille, että näillä erityismietinnöillä varmistetaan kulttuuriin liittyvän koulutuksen vauhdittaminen näissä keskusteluissa. Aivan ensimmäiseksi esitän kiitokseni kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan jäsenelle Trüpelille mutta myös muille tämän mietinnön laadintaan osallistuneille valiokunnille, sillä muitakin oli mukana. Kiitän myös poliittisia ryhmiä niiden puheenjohtajavaltion ja komission kanssa käymistä rakentavista keskusteluista, joiden ansiosta pääsimme yhteisymmärrykseen tästä avaintaitoja koskevasta suosituksesta.
Kaikki toimielimet ovat nähneet vaivaa tasapainoisen asiakirjan laatimiseksi ja yhteisymmärryksen saavuttamiseksi ensimmäisessä käsittelyssä. Olimme kaikki samaa mieltä tämän ehdotuksen merkityksestä Euroopan kansalaisille sekä johdonmukaisten ja kattavien elinikäisen oppimisen strategioiden kehittämiselle, minkä avulla EU:n pitäisi saavuttaa tavoitteensa tietoon perustuvasta Euroopasta eli tiedon edistämisestä Euroopan unionissa.
Suosituksen tarkoituksena on yksilöidä ja määritellä taidot, joita jokainen tarvitsee elääkseen, opiskellakseen ja työskennelläkseen tietoon perustuvassa yhteiskunnassa. Suositus kattaa perinteiset taidot kuten luku- ja kirjoitustaidon sekä tieto- ja viestintätekniikan – digitaalisen kieliopin – mutta näiden lisäksi myös taidot, joilla on merkittävä vaikutus kansalaisoikeuksiin ja yhdessä elämiseen yhä moninaisemmissa yhteiskunnissa. Olen vakaasti sitä mieltä, että suositus on hyväksymisensä jälkeen toteutettava mahdollisimman pian käytännössä, jotta ihmisiä voidaan auttaa heidän opinnoissaan ja koulutuksessaan.
Tavoitteenamme on parantaa kansalaisten työllistyvyyttä, työnsaantimahdollisuuksia ja tulevaisuuden vaihtoehtoja. Mielestäni varsinkin jäsen Trüpel kollegoineen teki alkuperäisen ehdotuksen analysoinnin, käsittelyn ja tarkistamisen eteen paljon töitä. Onnistuneiden neuvottelujen ansiosta saatiin mielestäni aikaan useita selvennyksiä ja parannuksia tekstin tiiviyden ja ytimekkyyden siitä kärsimättä. Katson, että suosituksessa kiinnitetään nyt paremmin huomiota luku- ja kirjoitustaito-ongelmaan ja välttämättömiin yhtäläisiin mahdollisuuksiin sekä taitojen tunnustamista ja saavutusten arviointia koskeviin menettelyihin.
Kohderyhmiin kuuluvat nyt vähän koulutetut ja erityisryhmät, kuten työelämään palaavat. Lisäksi muutamia taitoja koskevia määritelmiä on selkeytetty. Tämä mietintö ja jotkin muut mietinnöt sekä vuoden 2007 alusta käytössämme oleva elinikäistä oppimista koskeva ohjelma pystyvät luomaan paljon paremmat edellytykset tiedon ja tutkintojen arvioinnille ja tiedon edistämiselle EU:ssa. Arvostan sitä, että Euroopan parlamentti tukee voimakkaasti koulutusta ja oppimista sekä koulutustoimia, olipa kyse sitten ohjelmasta tai säädöksistä.
Haluan kiittää teitä kaikkia yhteistyöstänne, jonka avulla saimme laadittua tämän suositusperustan, ja odotan myös lisätukea täytäntöönpanovaiheessa.
Helga Trüpel (Verts/ALE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Figel', hyvät kollegat, kiitän aluksi komission jäsentä Figel'iä hänen alustavista huomautuksistaan ja siitä, että hän esitti selkeän yhteenvedon tämän ensimmäisessä käsittelyssä saavutetun yhteisymmärryksen periaatteista ja selitti ne parannukset, joita pystyimme tekstiin yhdessä tekemään. Lisäksi hän korosti, että tekstin suurista tavoitteista huolimatta siinä otetaan nyt paremmin huomioon sosiaaliset tekijät ja se on tasapainoisempi, mikä on yhteistoimintaamme perustuva erinomainen saavutus.
Käsitelläkseni lyhyesti suositusta elinikäisen oppimisen avaintaidoista totean, että sen lähtökohtana on muuttunut maailmantilanne ja siihen kuuluva globaalitalous, jossa Eurooppa pärjää ainoastaan tarjoamalla kansalaisille paremman yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen. Siksi koulutuspolitiikan on tarkoitus olla – ja on välttämättä oltava – olennainen osa Lissabonin strategiaa. Koska maanosallamme on niukalti luonnonvaroja, tulevat selviytymismahdollisuutemme globaalitaloudessa ovat tiiviisti sidoksissa koulutus- ja tutkimusvoimavaroihin. Tulevaisuudessa potentiaalimme perustuu ihmisten pätevyyteen ja taitoihin, ja siksi jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin on investoitava enemmän koulutukseen ja selkeytettävä näkemystään siitä, mitä taitoja tietoon perustuvassa yhteiskunnassa todella tarvitaan. Tämä on kahdeksasta avaintaidosta annetun suosituksen tarkoitus, ja toistan, että kyse on todellakin vain suosituksista.
Avaintaitoja ovat ensinnäkin viestintä äidinkielellä, toiseksi viestintä vierailla kielillä, kolmanneksi matemaattinen, luonnontieteellinen ja tekninen osaaminen, neljänneksi digitaaliset taidot, viidenneksi oppimistaidot, kuudenneksi ihmissuhdetaidot, kulttuurien väliset valmiudet sekä sosiaaliset ja kansalaisuuteen liittyvät taidot, seitsemänneksi yrittäjyys ja kahdeksanneksi kulttuurin ilmaisumuodot. Kaikkia näitä tarvitaan sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen, työllistyvyyteen ja henkilökohtaiseen kehitykseen. Jäsenvaltioita on tarkoitus tukea sellaisten toimien toteuttamisessa, joilla varmistetaan kaikille nuorille peruskoulutuksen jälkeen riittävät avaintaidot aikuiselämän aloittamiseen. Aikuisilla tavoitteena on tämän osaamisen elinikäinen kehittäminen uusimman tietämyksen mukaisesti.
Avaintaitoja ei ole asetettu minkäänlaiseen arvojärjestykseen. Vaikka ne ovat kaikki yhtä tärkeitä, niissä on tietenkin päällekkäisyyttä ja ne kaikki vaikuttavat osaltaan pärjäämiseen tietoon perustuvassa yhteiskunnassa. Nämä taidot on määritelty tietojen, taitojen ja asenteiden kokonaisuudeksi. Me kaikki tarvitsemme nimenomaan avaintaitoja saavuttaaksemme henkilökohtaiset tavoitteemme tietoon perustuvassa yhteiskunnassa, kehittääksemme persoonallisuuttamme, osallistuaksemme aktiivisesti yhteiskuntaan, integroituaksemme yhteiskuntaan ja työllistyäksemme. Tämän avaintaitojen määritelmän taustalla on humanismiin perustuva ihmiskäsitys, ja näiden suositusten käytännönläheisyyttä lisää ajatus siitä, ettei taitoja pidä tarkastella ainoastaan niiden käyttötarkoituksen kannalta vaan että koulutus on aina myös arvo sinänsä.
Avaintaitojen käsitteeseen kuuluvat sellaiset suhtautumistavat kuin kriittinen ajattelu, luovuus, aloitteellisuus, ongelmanratkaisu, halu ottaa riskejä, päätöksenteko ja yrittäjähenkisyys. Nähdäkseni olemme poliittiselta kannalta toimineet oikein antamalla nämä määritelmät jäsenvaltioiden koulutuspolitiikan suuntaviivoiksi, joiden avulla ne voivat valmistautua paremmin tulevaisuuteen. Erityisesti pyrin huolehtimaan siitä, että neuvoston ja komission kanssa käytävissä neuvotteluissa otettiin selvästi kantaa sosiaalisen näkökulman säilyttämisen puolesta riippumatta siitä, miten korkealle avaintaitotavoitteet asetetaan. On selvää, että menestyminen ja tyytyväisyys tietoon perustuvassa yhteiskunnassa edellyttävät jatkuvaa opiskelua, mutta kaikilla ei ole samoja lähtökohtia ja mahdollisuuksia. Siksi on erityisen tärkeää auttaa ja tukea taustansa tai sosiaalisen asemansa vuoksi oppimisvaikeuksista kärsiviä, koulunsa keskeyttäneitä, luku- ja kirjoitustaito-ongelmista kärsiviä, pitkäaikaistyöttömiä tai ihmisiä, jotka haluavat pitkän tauon jälkeen palata työelämään, etenkin naisia, jotka palaavat töihin perheen perustamisen jälkeen. Kaikki nämä olosuhteet on otettava huomioon, jos ihmisiä aiotaan auttaa hyödyntämään koulutusmahdollisuuksiaan tarpeidensa mukaisesti.
Neuvoteltuamme neuvoston kanssa useaan otteeseen pääsimme yhteisymmärrykseen suosituksesta, jossa sosiaaliset näkökohdat otetaan huomioon ja jossa korostetaan sukupuolten tasa-arvoa mutta samalla asetetaan tavoitteet hyvin korkealle. Mielestäni tämä on hyvä kompromissi, ja niinpä kehotan kaikkia parlamentin jäseniä hyväksymään tämän tekstin ensimmäisessä käsittelyssä sovitussa muodossa. Neuvottelut olivat rakentavat ja mielenkiintoiset, ja siitä haluan esittää lämpimät kiitokset parlamentin jäsenille, komissiolle ja neuvostolle.
Thomas Mann (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen Figel', kuluneen vuoden aikana 10 prosenttia Euroopan unionin aikuisväestöstä osallistui jatkokoulutukseen. Se ei alkuunkaan riitä globalisaatiokehityksen edellyttämien riittävien taitojen saavuttamiseen. Ihmisten on opittava kaikissa elämänvaiheissa. Avaintaitoja on hankittava ja päivitettävä jatkuvasti. Niihin kuuluvat muun muassa äidinkielen ja vieraiden kielten taito, tekninen ja matemaattinen osaaminen, sosiaaliset taidot ja muiden kulttuurien tuntemus.
EU:lta voi saada apua näiden taitojen kehittämiseen ja samalla ihmisten työllistyvyyden parantamiseen. Työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunta hyväksyi – vieläpä yksimielisesti – lausuntoni, joka perustui yli puoluerajojen saavutettuihin kompromisseihin. Komission ehdotuksessa ei vielä kiinnitetä paljonkaan huomiota yhteen käsittelemistäni aiheista, nimittäin heikommassa asemassa olevien ryhmien mahdollisuuksien parantamiseen. Tarkoitan tällä esimerkiksi vammaisia, pitkäaikaistyöttömiä ja koulunsa keskeyttäneitä, joiden kaikkien on vaikea hankkia uusia taitoja oma-aloitteisesti. Jos heidän edellytetään parantavan tilannettaan, heille on räätälöitävä yksilöllisiä ratkaisuja. Nuoret tuntevat itsensä hylätyiksi ja turhautuneiksi sellaisissa asumalähiöissä, joissa on korkea työttömyys. He tarvitsevat henkistä tukea ja konkreettista apua saadakseen itseluottamusta ja motivaatiota omien ja perheensä elinolosuhteiden parantamiseen. Elinikäisen oppimisen tavoitteena on hankkia avaintaitoja, joita tarvitaan paitsi muutoksiin sopeutumista varten myös asioiden muuttamiseksi aktiivisesti itse.
Valiokuntamme kannattaa näiden taitojen arviointia kolmen vuoden välein valtion, kuntien ja alueiden tasolla ja arviointitulosten julkaisemista, sillä vain siten saadaan selville, millä aloilla on saavutettu todellista edistystä. 
Anneli Jäätteenmäki (ALDE ),
   – Arvoisa puhemies, elinikäinen oppiminen ja koulutus ovat tärkeä osa Lissabonin strategiaa. Se on tärkeä osa eurooppalaista kilpailukykyä. Koulutus tähtää myös siihen, että kansalaisilla on työtä.
Koulutus on jäsenvaltioiden päätettävissä oleva asia, mutta jos EU ja sen jäsenvaltiot haluavat taata kansalaisten työpaikat ja kilpailukyvyn, on syytä huomioida kaikki kansalaiset ja panostaa elinikäiseen oppimiseen.
Lyhyesti kaksi asiaa. Erityistä huomiota on kiinnitettävä keski-ikäisiin naisiin ja toiseksi teini-ikäisiin poikiin. Keski-ikäiset naiset ovat huonossa asemassa, sillä he eivät saa riittävästi koulutusta. Tämä johtaa siihen, että he eivät myöskään saa työtä. Toinen asia, mihin haluan kiinnittää huomiota, on teini-ikäiset pojat. Ympäri Eurooppaa yhä useampi ja suuri osa teini-ikäisistä pojista lopettaa koulun jo peruskouluvaiheessa, ja tämä johtaa työttömyyteen. 
Nina Škottová,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ehdotuksessa suositukseksi esitellään elinikäisen oppimisen avaintaitoja koskeva eurooppalainen vertailuväline. Suosituksen avulla on tarkoitus parantaa kaikkien EU:n kansalaisten elämänlaatua. Toisin sanoen sillä voidaan auttaa satoja miljoonia ihmisiä. Koska määrä on näin valtava, on äärimmäisen vaikeaa kehittää avaintaitojen rakennetta ja määritelmää niin, että se olisi mahdollisimman hyvä, tasapainoinen, tarkoituksenmukainen ja käyttäjäystävällinen ja että se myös vastaisi odotuksia. Lisäksi sillä pitäisi voida auttaa ihmisiä integroitumaan yhteiskuntaan ja edistää Lissabonin strategian työllisyys- ja kasvutavoitteiden saavuttamista. Suosituksen tavoitteena on määritellä ne taidot, joista muodostuu Euroopan nykykansalaisen profiili, ja ne taidot, jotka jokainen EU:n kansalainen voi saavuttaa ja jotka hänen pitää pystyä saavuttamaan. Mielestäni tämä on kunnioitettava tavoite, jonka saavuttamiseen on vielä matkaa.
Tämä asiakirja osoittautunee hyödylliseksi vertailuvälineeksi. Sen ilmeisenä heikkoutena on tietenkin se, että sillä pyritään luomaan kansalaisille profiili mitä moninaisimmilla elämänaloilla asettamatta kuitenkaan niissä tarvittavia taitoja tärkeysjärjestykseen. Aivan kuten kullakin tutkimushankkeella on erilaiset tavoitteet ja erilaiset menetelmät tavoitteiden saavuttamiseksi, olisi määriteltävä myös sosiaalisesti yhtenäiset taitotavoitteet. Tässä tapauksessa tarkoitan esimerkiksi ihmissuhteita ja kulttuurien välisiä suhteita tai liiketaloudellisia taitoja ja muuta päämäärien saavuttamisessa tarvittavaa systemaattisempaa osaamista. Mainitsen tarkoituksellisesti yhteyden tutkimushankkeisiin, sillä tutkimusalan osaaminen ja siihen liittyvät tutkimusperiaatteet ja tutkimusmenetelmät kuuluvat avaintaitoihin. Tietoyhteiskuntaan ja osaamiselle rakentuvaan yhteiskuntaan liittyvillä avaintaidoilla on entistäkin ratkaisevampi merkitys. Mielestäni suosituksessa ei riittävästi korosteta keskinäiseen kunnioitukseen ja demokratiaan perustuvaa yhteiskuntaa. Minulle sosiaalinen perusajatus on etusijalla ja pidän ihmisten kykyä elää yhdessä kaikkein tärkeimpänä taitona. Kiitän jäsen Trüpeliä, joka on onnistunut erittäin hyvin panostamaan tämän asiakirjan laatuun. 

Lissy Gröner,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen kiitollinen jäsen Trüpelille erinomaisesta yhteistyöstä, joka sujuvoitti yhteisymmärrykseen pääsemistä ensimmäisessä käsittelyssä.
Globalisaatio asettaa meille valtavia haasteita: tavallisten ihmisten on sopeuduttava yhä nopeammin ja joustavammin uusiin olosuhteisiin, ja tässä koulutus saa sekä sosiaalisessa että taloudellisessa mielessä ratkaisevan merkityksen. Jos Eurooppaan halutaan yhtäläiset mahdollisuudet, on koulutukseen pääsy taattava kaikille ja haittatekijät minimoitava riippumatta siitä, johtuvatko ne henkilökohtaisista, sosiaalisista, kulttuuriin liittyvistä tai taloudellisista olosuhteista. Tämä on erityisen ajankohtaista tulevaa "Euroopan yhdenvertaisten mahdollisuuksien teemavuotta" silmällä pitäen.
Lissabonin strategian kunnianhimoisena tavoitteena on tehdä EU:sta maailman dynaamisin tietoon perustuva talousalue, joten meillä ei ole varaa laajan väestönosan syrjäytymiseen. Näin ollen Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä suhtautuu myönteisesti jäsen Trüpelin suunnittelemaan, kahdeksan avaintaitoa sisältävään viitekehykseen. Syrjäytymisvaara on estettävä nimenomaan sellaisissa heikommassa asemassa olevissa ryhmissä, joilla ei kotitaustansa tai puutteellisen peruskoulutuksen takia ole ollut mahdollisuutta varmaan ja kunnolliseen ammatilliseen koulutukseen. Oppimisvaikeuksista kärsiviä, koulunsa keskeyttäneitä, pitkäaikaistyöttömiä ja niitä, jotka palaavat työelämään perheen perustamisen jälkeen – siis pääasiassa naisia – puhumattakaan ikääntyvistä, maahanmuuttajista ja vammaisista, on tuettava pyrkimyksissään kohdennetuilla toimilla ja ohjelmilla. Tarkoitan esimerkiksi elinikäistä oppimista koskevia ohjelmia, vaikka tiedämmekin hyvin koulutusjärjestelmien sääntelyn kuuluvan pääosin jäsenvaltioille ja olevan hyvin monenlaatuista. Saksassa koulutusasiat on vasta aivan hiljattain liittovaltiojärjestelmän uudistamisen myötä siirretty valtiolta alueille, ja näin ollen kehotan nopeasti sopimaan eurooppalaisesta viitekehyksestä. Kapeakatseinen ja pikkumainen kansallinen näkemys koulutuksesta ja elinikäisestä oppimisesta merkitsisi perääntymistä nykymaailman haasteiden edessä, joihin vastaaminen ratkaisee viime kädessä Euroopan taloudellisen ja sosiaalisen mallin onnistumisen tai epäonnistumisen. 
Marian Harkin,
   – Arvoisa puhemies, aluksi kiitän esittelijää tästä elinikäisen oppimisen avaintaitoja koskevasta erinomaisesta mietinnöstä.
Henkilökohtaisen näkemykseni mukaan mietinnössä luetelluista kahdeksasta taidosta viides eli "oppimistaidot" on yksi tärkeimmistä, sillä elinikäinen oppiminen on prosessi. Oppimistaitojen avulla pystymme paitsi mukautumaan muutoksiin myös hallitsemaan niitä ja nähdäkseni myös aktiivisesti vaikuttamaan niihin. Tällä perusteella nämä taidot sekä edistävät Lissabonin tavoitteiden saavuttamista ja globalisaatiosta selviytymistä että parantavat valtavasti elämänlaatua. Koulutuksessa ei ole kyse vain tiedosta ja työpaikoista vaan myös persoonallisuuden kokonaisvaltaisesta kehittämisestä. Elinikäinen oppiminen on mahdollisuuksia avaava prosessi. Usein se antaa ihmisille toisen tai jopa kolmannen mahdollisuuden tai vain uuden mahdollisuuden.
Toimittuani 20 vuotta opettajana olen täysin tietoinen siitä, että virallinen kouluopetus on vain osa koulutusta ja että elinikäisen oppimisen pitäisi olla tämän prosessin luonnollinen jatkumo. On ratkaisevan tärkeää, että kaikilla on mahdollisuus elinikäiseen oppimiseen ja että tarjolla on toteuttamiskelpoisia, konkreettisia ja saavutettavia mahdollisuuksia, jotta kansalaiset voivat omaksua perustaitoja tai parantaa nykyisiä taitojaan.
Tässä yhteydessä asianmukaiset toimet on kohdistettava varsinkin niille, joilla on erityistarpeita, kuten koulunsa keskeyttäneille, vammaisille, pitkäaikaistyöttömille ja niille, joilla on puutteellinen luku-, kirjoitus- ja laskutaito. Omalla alueellani North Leitrimissä, West Cavanissa, hiljattain tehty tutkimus toi ilmi erityisesti maaseudun miesväestön heikon luku- kirjoitustaidon. Tähän on puututtava pikaisesti varsinkin siksi, että on olennaista ymmärtää heikon luku- ja kirjoitustaidon haittaavan osallistumista politiikkaan. Olen edellisen puhujan kanssa samaa mieltä siitä, ettei kyse ole ainoastaan koulutuksesta vaan myös demokratian perusteista.
Doris Pack (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, iloitsen aina kun keskustelemme koulutuspolitiikasta, sillä ajatuksemme ovat silloin samansuuntaisia ja edistyksellisiä.
On hienoa, että meillä on hyvin harvoin erimielisyyksiä kulttuurista ja koulutuksesta. Yhteinen ongelmamme on kuitenkin rahanpuute, ja niinpä olenkin iloinen, että pystyimme uudessa elinikäisen oppimisen ohjelmassa ottamaan käyttöön liikkuvuutta koskevan peruskirjan ja keskustelemme tänään avaintaidoista, joita voidaan pitää vain suosituksina, sillä parlamentilla ei ole toimivaltaa tällä alalla. Voimme kuitenkin tehdä ehdotuksia. Viikko sitten olin Sarajevossa elinikäistä oppimista koskevassa tärkeässä konferenssissa, jossa keskustelimme avaintaidoista, joka on yleisesti hyväksytty käsite. Mielestäni on erinomaisen rohkaisevaa, että tehdessämme tämänkaltaisia ehdotuksia niitä noudattavat myös sellaiset maat, jotka eivät vielä kuulu Euroopan unioniin.
Pidän myönteisenä sitä, että näin saadaan avaintaidoille viitekehys, jonka avulla ihmiset voivat sopeutua työmarkkinoiden muutoksiin tietoon perustuvassa yhteiskunnassa. Totean myös olevani erittäin iloinen siitä, että tällä ehdotuksella edistetään elinikäisen oppimisen kansallisten strategioiden kehittämistä ja näin ollen myös opintosuunnitelmauudistuksia sekä tietenkin tuetaan samalla aikuis- ja jatkokoulutuksen standardointia jäsenvaltioissa.
Kannatan myös ihmisten erityistarpeiden huomioon ottamista koskevaa suositusta. Siitä on puhuttu paljon samoin kuin siitä, miten kansalaistaitoihin saadaan eurooppalainen näkökulma eli miten voidaan jakaa tietoa Euroopan yhteisestä historiasta ja tukea eurooppalaisen kulttuuri-identiteetin ymmärtämistä. Kehotan teitä ostamaan viimeiset kolme kuukautta markkinoilla olleet Ranskan ja Saksan historiaa käsittelevät teokset, jotka tuovat loistavasti esiin eurooppalaisen identiteetin merkityksen.
Lopuksi tähdennän, että emme saa tämän suosituksen perusteella langeta liian epärealistisiin kuvitelmiin vuodesta 2010. Ylisanoista ei ole meille pohjimmiltaan mitään hyötyä. Sen sijaan voimme suosituksen pohjalta tarjota kaikille kansalaisille realistisen mahdollisuuden hankkia perustaitoja ja kehittää niitä. 
Marianne Mikko (PSE ).
   – Hyvät kollegat, 15 vuotta sitten uudelleen henkiin herätetty Viron tasavalta on menestyvä valtio. Sokkihoidolla varmistettiin Viron nopea paluu Euroopan kulttuuri- ja talousalueeseen. Viron yhteiskunta on kuitenkin jakautunut voittajiin ja häviäjiin. Työssä käyvästä väestöstä voittajia ovat nuoret, jotka uudessa tilanteessa hankkivat nopeasti tarvittavan tutkinnon ja ammattitaidon. Häviäjiä ovat eläkeiän kynnyksellä olevat. Heitä pidettiin fossiileina, joita on mahdotonta kouluttaa uudelleen.
Komission ehdottamien kahdeksan avaintaidon hankkiminen helpottaisi todella työntekijöiden sopeutumista työmarkkinoiden muutosvaatimuksiin. Yhdysvalloissa työntekijät vaihtavat ammattia keskimäärin kolme kertaa elämänsä aikana. Tämä yleistyy pian Euroopassakin. Elinajanodotteen pidentyessä 45-vuotias työntekijä on vasta uransa puolivälissä. Tämä edellyttää keski-ikäisiltä uutta aloitekykyä siitä huolimatta, että vähemmän tai ei lainkaan koulutusta vaativissa työpaikoissa esiintyy edelleen ikäsyrjintää kaikkialla maailmassa.
Elinikäisen oppimisen järjestelmän käyttöönoton yhteydessä on muutettava yhteiskuntakäsitystä. Kahdeksalle avaintaidolle on annettava sisältö, joka luo työntekijöihin tulevaisuudenuskoa, joka syntyy luottamuksesta omiin kehitysmahdollisuuksiin. Samanaikaisesti työnantajia on kannustettava investoimaan taitaviin ulkomaisiin työntekijöihin. Euroopassa on totuttava siihen, että elinikäisestä oppimisesta tulee jokapäiväinen ilmiö ja olennainen osa työelämää, sillä muuten Lissabonin tavoitteiden saavuttaminen jää pelkäksi toiveajatteluksi.
Ján Figel',
   . Arvostan suuresti tätä ilmapiiriä ja ilmeistä yksimielisyyttä koulutukseen tehtävistä paremmista lisäinvestoinneista. Tässä mietinnössä eli avaintaitoja koskevassa suosituksessa käsitellään samojen varojen tehokkaampaa käyttöä parempien tulosten saavuttamiseksi. Viime vuonna kuusi miljoonaa opiskelijaa keskeytti opintonsa Euroopan unionissa, mikä on valtava määrä. Mielestäni jo pelkästään tämän määrän pitäisi saada meidät kiinnittämään enemmän huomiota opetettaviin aiheisiin ja opetusmenetelmiin, opetussuunnitelman sisältöön ja tarjonnan parantamiseen, sillä kouluistamme valmistuvat nuoret päätyvät aivan liian usein työttömyyskortistoon.
Esitän vain muutaman huomautuksen kaikkien pohdittavaksi. Avaintaitojen ymmärtäminen edellyttää tietynlaista tasapainoa yhtenäistä aluetta, joka perustuu sekä kilpailukykyiselle taloudelle että sosiaaliselle yhteenkuuluvuudelle eli yhteiskuntavastuulle. Samalla tavoin voidaan perustella humanististen tieteiden ja luonnontieteiden suhdetta. Molempia tarvitaan, ja mielestäni avaintaidot ovat osoitus tästä. Kuten jäsen Pack totesi, tämä luo uudistusperustan monille Länsi-Balkanin maille ja niin uusille kuin vanhoillekin jäsenvaltioille. On tärkeää, että voimme kannustaa ja tavallaan yhdentää tätä prosessia ja kehitystä opetuksen sisällön nykyaikaistamiseksi.
Korostan myös jäsen Harkinin toteamusta, jonka mukaan avaintaidot merkitsevät pikemminkin oppimistaitoa kuin koulussa hankittavaa teoreettista tietoa. On pystyttävä käsittelemään yhä mutkikkaampia ja globaalimpia tietoja, kokemuksia ja ympäristöä. Lisäksi kulttuuriin kuuluva itsetuntemus ja itseilmaisukyky sekä ihmissuhdetaidot ja sosiaaliset taidot ovat äärimmäisen tärkeitä tapoja muokata persoonallisuutta ja saavuttaa tarvittavat kansalaistaidot. Siksi kiitän jäsen Trüpeliä uudelleen valiokunnan kannan erinomaisesta esittelystä. Tämä näkyy varmasti äänestystuloksessa. Odotan avaintaitojen ja keskeisen osaamisen täytäntöönpanon tuntuvampaa edistämistä. Tämä on prosessi.
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.
Véronique Mathieu (PPE-DE ).
   – Nykyisen globalisaatiokehityksen takia työelämä on muuttunut monimutkaiseksi ja monitahoiseksi sekä altistunut erittäin nopeille muutoksille, mikä aiheuttaa epävarmuutta ja levottomuutta. Uudet työskentely-, tuotanto-, innovointi- ja kaupankäyntimenetelmät pakottavat työntekijät jatkuvasti kyseenalaistamaan omia taitojaan ja osaamistaan.
Laaja yksimielisyys vallitsee siitä, että nämä yhä vaativammat taloudelliset tavoitteet ja humanistinen työkäsityksemme voidaan sovittaa yhteen elinikäisen oppimisen periaatteilla, joita vaalitaan useimpien jäsenvaltioiden lainsäädännössä.
Myös EU:n taholta on jo esitetty lukemattomia virallisia vaatimuksia, mutta älkäämme tyytykö iskulauseisiin!
Olemme vielä kaukana elinikäisen oppimisen järjestelmällisestä ja konkreettisesta edistämisestä. Liian usein elinikäinen oppiminen on joko lakisääteinen velvoite, jota yritykset toteuttavat pohtimatta syvällisemmin näiden toimien tuomaa lisäarvoa ja laatimatta pitkän aikavälin toimintasuunnitelmaa, tai hätäratkaisu sosiaalisten ongelmien selvittämiseksi.
Nyt tarvitaankin toisaalta kansallisia ja paikallisia toimia tehokkaiden oppimismahdollisuuksien kehittämiseksi ja toisaalta yritysten ja palkansaajien aitoa sitoutumista. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Beazleyn laatima kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan mietintö (A6-0267/2006) aloitteista, joilla pyritään täydentämään koulutusohjelmia eurooppalaisen ulottuvuuden sisältävillä asianmukaisilla tukitoimilla (2006/2041(INI)). 
Christopher Beazley (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, tämän mietinnön tarkoitus on hyvin selkeä ja tarkasti määritelty. Siinä kehotetaan Euroopan unionin neuvostoa antamaan uutta puhtia eurooppalaisen ulottuvuuden sisällyttämiseksi koulutusohjelmiin ja tämän ulottuvuuden vahvistamiseksi. Asia kuuluu kansalliseen toimivaltaan. Kansalliset, alueelliset ja opetusalan viranomaiset ovat jäsenvaltioissa erilaisia. Parlamentilla on kuitenkin täysi oikeus – ja itse asiassa velvollisuus – muistuttaa neuvostoa tämän aikoinaan toukokuussa 1988 antamasta päätöslauselmasta, jossa kehotettiin vahvistamaan eurooppalaista ulottuvuutta koulutuksessa. Valiokunnan likipitäen yksimielinen näkemys on, että tämä asia on vihdoin saatettava ajan tasalle. Mitä käytännön toimia nyt siis tarkoitetaan?
Ensiksi on todettava, ettei eurooppalainen ulottuvuus saa jäädä pelkästään epämääräisen latteaksi, hallitusten puheissaan muistamaksi käsitteeksi, jonka saavuttamiseen ne eivät juurikaan pyri. Toivon, että valiokunta on saanut osakseen huomiota ja että puheenjohtajavaltio Suomi pystyy vahvistamaan kirjeenvaihdossaan, että asia otetaan seuraavan, Brysselissä 13. marraskuuta pidettävän opetusministerineuvoston kokouksen esityslistalle. Odotan toiveikkaana vahvistusta siihen. Katsomme, että ministeriemme tulisi keskustella nimenomaisesti siitä, mitä eurooppalainen ulottuvuus tuo tullessaan.
Parlamentin valiokunta on ainakin tarkastellut kahta näkökantaa. Ensinnäkin kansalaistaidon tunneilla, joita ennen kutsuttiin yhteiskuntaopiksi, olisi ymmärrettävä, mikä EU on ja miten sen toimielimet toimivat, ja korostettava yksilöiden, intressien ja huolenaiheiden demokraattista vaikutusta päätöksenteossa. Toisena mutta yhtä tärkeänä asiana olisi sisäistettävä yhteisen kulttuurin ja historian perintö. Parlamentti järjesti kaksi vuotta sitten kuulemisen historianopetuksesta ja sen eurooppalaisesta ulottuvuudesta. Maidemme kansalliset historiat ovat tietysti ratkaiseva avain menneisyytemme ymmärtämiseen, mutta Kreikan ja Rooman klassisen ajan valtakuntia, keskiaikaa, renessanssia, Napoleonin sotia, teollisuusvallankumousta, demokratian ja yksinvallan välistä taistelua on mahdoton opettaa viittaamatta eurooppalaiseen yhteyteen.
Painotamme erityisesti myös kieltenopetuksen merkitystä. Se on taantunut hyvin huomattavasti kotimaassani viime vuosina. Kahden viime vuoden aikana kieliä opiskelevien 16-vuotiaiden oppilaiden määrä on laskenut peräti 14 prosenttia, koska hallituksemme on tehnyt kielten opiskelusta valinnaisen eivätkä kielet ole enää pakollinen osa opetusohjelmaa.
Kun tarkastelemme koko Euroopan unionia, on todettava, että ymmärrämme ja käytämme kieliämme varsin epätasaisesti. Koska englannista on yhä laajemmin tulossa eräänlainen kaikkien ymmärtämä yleiskieli, meille englantia äidinkielenämme puhuville on todellinen ongelma saada opiskelijoita opettelemaan ja opettajia opettamaan vieraita kieliä. Miten ihmeessä me muuten, ilman kielen ymmärtämiseen liittyvää kulttuurin ymmärtämistä, pystymme tekemään kunnollista yhteistyötä ja rikastuttamaan opetusohjelmiemme sisältöjä?
Opettajien tietoisuuden osalta mainitsin, että eroja on paitsi koko EU:ssa myös yksittäisten jäsenvaltioiden sisällä. Joissain kouluissa kiinnitetään melkoista huomiota eurooppalaiseen ulottuvuuteen ja sitoudutaan täysimääräisesti EU:n vaihto-ohjelmiin esimerkiksi käyttämällä sekä EU:n että kotimaan ja riippumattomien tahojen resursseja tai television ja sanomalehtien arkistomateriaalia. Toisissa ei juurikaan keskitytä eurooppalaiseen ulottuvuuteen. Siksi tilanne on kovin hajanainen.
On tärkeää, että opettajankoulutusohjelmissa tarjotaan tuleville opettajille tilaisuus tutustua saatavissa oleviin opetusaineistoihin ja niiden sovittamiseen opetusohjelmien osaksi.
Pyydän kiinnittämään huomiota mietinnön 13 kohtaan, jonka sisällyttämisestä olemme kiitollisia jäsen Novakille. Kohdassa todetaan, että "eurooppalainen ulottuvuus täydentää kansallista sisältöä, mutta ei korvaa eikä syrjäytä sitä". Muutamat harvalukuiset henkilöt voivat vastustaa tätä mietintöä sillä perusteella, että se on pelkkää propagandaa, jolla yritetään saada ihmiset näkemään ainoastaan Euroopan unionin ruusuinen ja myönteinen puoli. Heitän pilkkakirveen takaisin toteamalla, että todellisuuskuvaa vääristävät nimenomaan ne, jotka pyrkivät estämään pääsyn tietoon, koska he riistävät oppilailtamme mahdollisuuden omaan tasapainoiseen päätelmään ja mahdollisen tulevan elämänuran pohdintaan, sillä heille on annettu johdonmukaisesti täydet tiedot koko kouluajan kuluessa.
Tämä mietintö on neuvostolle osoitettu kehotus toimintaan. Odotamme malttamattomina myönteisiä tuloksia. 
Ján Figeľ,
   . Arvoisa puhemies, aloite osuu jälleen kerran erittäin oikeaan aikaan, sillä valmistelemme uusien seitsenvuotisohjelmien käynnistämistä. Vastaisuudessa tämä nimenomainen ulottuvuus voi olla entistä selkeämpi koulutusalan toimia koskevassa yhteistyössä. Mietintö voi näin toimia innoituksena neuvostolle ja jäsenvaltioille. Asia toki kuuluu niiden toimivaltaan ja vastuualaan, mutta meidän tulisi ainakin pohtia, millainen tilanne on nyt ja miten tätä koulutuksellista ulottuvuutta voidaan parantaa.
Mietinnössään jäsen Beazley käsittelee vakavia ja erityisiä pulmia. Komissio jakaa hänen huolensa niistä. Neuvoston ja komission uusimmassa yhteisessä kertomuksessa Koulutus 2010 –ohjelman edistymisestä totesimme esimerkiksi, että vaikka muutamia lupaavia, esimerkiksi liikkuvuuteen ja EU:n ohjelmiin osallistumiseen liittyviä aloitteita on tehty, koulutuksen eurooppalaista ulottuvuutta koskevia kansallisia strategioita ei ole riittävästi.
Vähäisiä ja hajanaisia ovat toimet, joilla varmistettaisiin, että nuorilla on perusopetuksen jälkeen heidän Euroopan unionin kansalaisina – eikä pelkästään matkailijoina vaan kansalaisina – tarvitsemansa tiedot ja taidot. On niin ikään totta, että käsitteellä eurooppalainen ulottuvuus on vaihteleva merkitys. Yhtäältä sillä viitataan Euroopan käsitteeseen, sen sivilisaatioon, demokraattisiin arvoihin ja hankkeisiin. Toisaalta se voidaan nähdä myös Euroopan unionin kansalaisuutena tai eurooppalaisena identiteettinä, johon kuuluu kansalaisten oikeuksia ja velvollisuuksia, aktiivista osallistumista ja tunne yhteisöön kuulumisesta. On tärkeää, että meillä on selkeä näkemys siitä, miten eurooppalainen ulottuvuus integroidaan koulujen opetusohjelmiin ja miten kouluille tarjotaan sekä materiaalit että mahdollisuudet oppia Euroopan unionista käytännössä.
Komissio on jo aloittanut tämän työn. Esimerkiksi Comeniuksen kaltaisilla ohjelmillamme tuetaan hankkeita, joissa eri maissa sijaitsevat kumppanit kehittävät yhdessä eurooppalaista ulottuvuutta. Eurooppalainen kouluverkko European Schoolnet on oiva esimerkki vuorovaikutteisesta virtuaalityökalusta verkostoitumisen ja tiedon levittämisen palveluksessa. Myös Nuoriso-ohjelmassa tähdätään siihen, että nuoret tutustuvat eurooppalaisen ulottuvuuden käsitteeseen omassa elämässään vaihdon ja erityisesti vapaaehtoistyön välityksellä. Tällaiset rajat ylittävät hankkeet ovat erinomainen esimerkki käytännön tason eurooppalaisesta ulottuvuudesta.
Elinikäisen oppimisen avaintaitoja koskeva suositus, josta juuri äsken keskustelimme, on tärkeä edistysaskel. Siinä korostetaan monia taitoja ja asenteita, joita tarvitaan aktiiviseen Euroopan unionin kansalaisuuteen osana yhteiskunnallisia, kansalaistaidollisia ja kulttuurisia valmiuksia. Vastaavasti kansallisten opettajankoulutusalan asiantuntijoiden kanssa tekemämme työ korostaa eurooppalaisen tietämyksen, liikkuvuuden ja verkostumisen tärkeyttä. Nämä ovat hyvin tärkeä osa opettajien ammatillista kehitystä. Olen aivan samaa mieltä jäsen Beazleyn kanssa.
Komissio on samaa mieltä myös siitä, että paljon on vielä tehtävää monien hyvien kansallisten ja eurooppalaisten aloitteiden tunnettuuden lisäämiseksi. Komissio tekee jatkossakin työtä jäsenvaltioiden kanssa, esimerkiksi rahoittaa omalta osaltaan Comenius-hankkeita ja tukee monikielisyyttä, minkä lisäksi kannustamme jäsenvaltioita kehittämään eurooppalaista ulottuvuutta osana elinikäisen oppimisen strategioitaan.
Lisäksi sovin kollega Wallströmin kanssa äskettäin monista aloitteista, joita tällä alalla aiotaan toteuttaa. Näin ollen ja kaikista näistä syistä pidän tätä mietintöä merkittävänä panoksena komission pohdintoihin koulutusta ja kansalaisuutta koskevista kysymyksistä. 
Vasco Graça Moura,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Beazleyn mietinnössä esitellään käsite, jota on vaikea määritellä tarkasti, nimittäin eurooppalainen ulottuvuus. Jos haluamme luoda merkityksen sille, että kuulumme Euroopan unioniksi kutsumaamme monitahoiseen realiteettiin, vastaava eurooppalainen ulottuvuus on välitettävä myös kansalaisille, eritoten nuorimmille kansalaisille, sillä se on tärkeä edellytys Euroopan unionin kansalaisuudelle sanan varsinaisessa merkityksessä.
Nuoria on autettava ymmärtämään tämä ja omaksumaan oma kuulumisensa yhteiseen sivilisaatiokudelmaan, josta syntyvät yhtäällä eri kulttuurit ja kansalliset kokonaisuudet ja toisaalla eri puolilla maailmaa vallitseva erityinen käsitys Euroopasta, joka on historiallisesti tarkastellen muuttanut ihmiskunnan kehityksen kulkua. EU:n rakentamiseen merkittävästi vaikuttavat kysymykset limittyvät saumattomasti eurooppalaiseen ulottuvuuteen, ja niistä voidaan mainita tieteen ja teknologian edistyminen, joka on yhtä erottamaton osa Eurooppaa kuin mitä muuta tahansa aluetta maailmassa. Myös muut nimenomaisesti eurooppalaiseen ulottuvuuteen liittyvät alat erottuvat: esimerkiksi historia, henkinen ja fyysinen maantiede, kielet sekä kulttuuri- ja taideperintö sen aineellisessa ja aineettomassa muodossa.
Kansalliset näkökannat näihin realiteetteihin ovat usein johtaneet naapureiden välillä tavallisiin kumppanuuksiin ja suhteisiin sekä vastakkainasetteluun ja konflikteihin. Ne ovatkin järjestyneet kansalliset rajat ylittäviksi kaistaleiksi. Silti on olemassa yksi kokonaisuus, muotti, jossa kaikki nämä elementit ovat olemassa rinta rinnan ja dynaamisessa vuorovaikutuksessa. Juuri tämä muotti antaa meille mahdollisuuden kutsua itseämme eurooppalaisiksi. Tästä ulottuvuudesta me puhumme. Sen käsitteleminen koulujen opetusohjelmissa ei ole helppo tehtävä. Meidän on siksi määriteltävä ensisijaiset tavoitteet, löydettävä oikeat menetelmät, muokattava uudelleen ohjelmia, valmistettava opetusmateriaaleja sekä koulutettava opettajia ja kasvattajia joka maassa. Yhdessä eurooppalaisen hankkeen kanssa syntyy asteittainen, moninapainen prosessi, joka ei etene aina tasaisesti. Silti se on aloitettava mahdollisimman pian. Eurooppalainen ulottuvuus on eurooppalainen lisäarvo, ja me puhumme siis eurooppalaisuuden lisäämisestä. 
Maria Badia i Cutchet,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, keskustelumme aiheena oleva suositus on kahden edeltävän aiheen kera merkittävä edistysaskel kasvattaessamme nuorten ja muidenkin kansalaisten tietoisuutta ja tietämystä Euroopan unionin merkityksestä.
On tosiasia, että unionilla on nykyisin vähän valtaa opetuksen alalla. Vaikka osa – vain pieni osa – jäsenvaltioista on sisällyttänyt asianmukaisia sisältöjä Eurooppa-asioista tutkintovaatimuksiinsa tai opetusohjelmiinsa, muut ovat vielä kovin kaukana tämän asian ottamisesta mukaan oppilaitoksissa noudatettaviin opetussuunnitelmiin.
Tätä tilannetta vasten katson tarpeelliseksi kehittää Euroopan unionin tasolla sitä, mistä määrätään perustamissopimuksen 149 artiklassa, jonka mukaan yhteisön toiminnalla pyritään kehittämään eurooppalaista ulottuvuutta koulutuksessa erityisesti elinikäisellä oppimisella ja jäsenvaltioiden kielten opetuksella ja levittämisellä.
Komission jäsen mainitsi jo muutamia tähän suuntaan vieviä esimerkkejä, mutta tämän mietinnön avulla on kyettävä vahvistamaan entisestään tätä vaatimusta yhteisössä, ei ainoastaan Euroopan unionin kansalaisuuden kannalta tarpeellisten taitojen hankkimiseksi vaan kansalaisten auttamiseksi tuntemaan unionin toimet ja toimielimet.
On olemassa toinenkin syy: Euroopan unionin kansalaisuutta koskevan tietoisuuden lisääminen. Se johtanee parempaan viestintään kansalaisten ja toimielinten välillä. Tässä viestinnässä ilmenee parhaillaan sairastumisen oireita, joilla on eräitä varsin hankalia seurauksia.
Arvoisa komission jäsen Figel’, pyydän komissiota määrittelemään vielä perusteellisemmin, mitä niin sanotulla koulutuksen eurooppalaisella ulottuvuudella tarkoitetaan, jotta neuvostossa päästään aikanaan yhteisymmärrykseen siitä, miten tämä sitoumus voidaan omaksua kussakin koulutusjärjestelmässä.
Haluan lopuksi tähdentää kieltenopetusten tärkeyttä – kuten täällä on jo todettu – nuorten lähentämisessä Euroopan unionin muihin kulttuureihin sekä parhaiden käytäntöjen vaihdon merkitystä erityisesti opettajankoulutuksen alalla, sillä opettajat ovat avainryhmä näiden asettamiemme tavoitteiden saavuttamisessa. 
Hannu Takkula,
   Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, haluan omalta osaltani lausua myös kiitokset tästä hyvästä mietinnöstä esittelijä Beazleylle. Tämä on erittäin tärkeä kysymys. Meidän tulee huolehtia siitä, että lapsemme ja nuoremme omaavat ei vain alueellisen ja kansallisen vaan myös eurooppalaisen ulottuvuuden omassa identiteetissään ja ajattelussaan, ja että he ymmärtävät, minkälaiseen arvoyhteisöön ja minkälaiseen henkiseen perintöön he kuuluvat.
Eurooppa mosaiikkimaisuudestaan huolimatta omaa yhteiset arvot, jotka pohjautuvat kristinuskon arvoihin. Arvot pohjautuvat myös hellenistiseen perintöön ja roomalaiseen oikeuteen. Tänä päivänä ne näkyvät ennen muuta demokratiana, ihmisoikeuksina ja mielipiteenvapautena. On tärkeää opettaa lapsille ja nuorille jo pienestä pitäen näitä arvoja, edistää niitä ja ottaa ne läpäisyaineeksi opetukseen, jotta me ymmärtäisimme, mitä on olla eurooppalainen alati integroituvassa maailmassa, ja olisimme myös ylpeitä siitä sekä omista kansallisista juuristamme ja omasta maanosastamme.
Bernat Joan i Marí,
   . Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission jäsentä Figel'iä sekä kollega Beazleyä tämän mietinnöstä. Euroopan unionin rakentaminen on monimutkainen prosessi, jossa koulutuksella on mielestämme perustava tehtävä. Euroopan unionin kansalaisuutta on mahdoton vakiinnuttaa ilman asianmukaisen opetusjärjestelmän aktiivista tukea.
Kuten tiedämme, monet näkemyksemme historiasta, kulttuureista, yhteiskunnasta ja muista vastaavista muotoutuvat ratkaisevien kouluvuosiemme aikana. Koulutusjärjestelmä on nimittäin valtiollinen pakotuskeino, jota käytetään usein kulttuurisen moniarvoisuuden ja monimuotoisuuden kustannuksella. Tästä syystä valtiot ovat perinteisesti hyödyntäneet voimakkaasti esimerkiksi historiaa. Valtiojohtoisen opetuksen seuraukset voivat olla tarkoitusperiemme ja arvojemme kannalta kielteisiä. Esimerkkeinä mainitsen kiihkoisänmaallisuuden ja yksikielisyyden: liki 50 prosenttia Euroopan unionin kansalaisista osaa puhua sujuvasti vain omaa äidinkieltään. Meidän on päästävä irti tällaisesta valtiojohtoisesta opetuksesta. Eurooppalaisen ulottuvuuden ottaminen mukaan omiin koulutusjärjestelmiimme voi olla ratkaiseva panos, jolla estetään kiihkoisänmaallisuuden syntymistä, parannetaan kansalaisten taitoa monissa kielissä, vahvistetaan moniarvoisuutta ja monipuolisuutta ja rakennetaan yhteistä eurooppalaista identiteettiä. 
Věra Flasarová,
   . – Hyvät kollegat, olen iloinen, että Tšekin tasavallassa opetetaan vähintään kahta vierasta kieltä ensi asteelta alkaen ja että korkea-asteella, esimerkiksi Ostravan yliopistossa, Eurooppa-asioista on tullut osa yhteiskuntatieteiden opetusohjelmaa. Haluan kiinnittää huomiota yhteen Eurooppa-asioiden osa-alueeseen, jolle ei mielestäni anneta sille kuuluvaa pontta. Tämä osa-alue on suvaitsevaisuus. Esittelijä totesi, että tarvitsemme yksimielisyyttä yhteisestä historiasta. Tämä tavoite on mielestäni idealistinen ja saavutettavissa joskus kaukaisessa tulevaisuudessa. Yksi saavutettavista tavoitteista on joka tapauksessa suvaitsevaisuus, ja se on olennainen EU:n olemassaolon kannalta.
EU:n jäsenvaltioissa ei voi olla yhtä yleiskäsitystä maiden historiasta, koska yhden kansakunnan menestys on usein ollut toisen tappio. Tämä näkemys on tosin muuttunut aivan viime aikoina. Euroopassa ei ole sellaista kansakuntaa, joka kykenisi nousemaan maanosamme historian yläpuolelle ja voisi esittää näkemyksen, joka kelpaa kaikille loukkaamatta ketään. Ajatus yhteisestä eurooppalaisesta historiasta on parhaimmillaankin vain kompromissi. Realistisempi tavoite olisi, jos yrittäisimme ymmärtää muiden maiden historiaa ja niiden puolueetonta, tasapuolista ja objektiivista versiota tapahtumista. Historiallisten ja kulttuuristen erojen suvaitseminen olisi eurooppalaisille ensimmäinen askel kohti omien arvojen jakamista muiden maiden ja kulttuurien kanssa eri puolilla maailmaa. Samalla suvaitsevaisuudesta ja ymmärtämisestä muodostuu perusta yhteisten eurooppalaisten arvojen määritykselle. Nuorten tulee opiskella vieraita kieliä, mutta heidän tulee myös tunnustaa muiden maiden kulttuurit ja historia. Opettajien tehtävänä on tarjota tällaista tietoa arvokokonaisuutena, joka ansaitsee saman kunnioituksen kun itse kunkin omat arvot. 
Zdzisław Zbigniew Podkański,
   . Arvoisa puhemies, ennen kuin keskustelemme eurooppalaisesta koulutusmallista ja sen toteuttamisesta, meidän on ensin mietittävä, millaista mallia me ajattelemme, kenen hyödyksi me sen haluamme koituvan ja mitä tarkoitusta me haluamme sillä ajaa.
Tuleeko siitä malli, joka kannustaa vapaiden yksilöiden yleistä kehitystä ja edistää heidän taitojensa ja kiinnostustensa kohteita – vai tuleeko siitä malli, jonka tarkoituksena on tuottaa globalisoituneita ihmisiä, jotka on koulutettu arkielämään mutta joilla ei ole luovuutta eikä mielikuvitusta, joilla on vähän tietoa mutta jotka osaavat suoriutua heille määrätyistä tehtävistä?
Kannatan ensimmäistä mallia, koska ainoastaan se tarjoaa ihmisille mahdollisuuden toteuttaa itseään ja vapauden ajatella, minkä ansiosta he pystyvät rikastuttamaan maailmaa omalla luovuudellaan. Vastaavalla tavalla yksilön kasvatuksen ja koulutuksen tulisi perustua kansallisiin arvoihin ja perhearvoihin ja tarjota mahdollisuus oppia vapaasti muiden kansakuntien kulttuurista.
Tarvitsemme kotimaiden Eurooppaa, jossa jokainen kansakunta ja yksilö tuntee olonsa turvalliseksi. Kaikki yritykset luoda globalisoitunut yhteiskunta, jossa on yksi ainut hyväksytty kulttuuri ja jossa voi viestiä ainoastaan muutamilla kielillä, johtavat Euroopan älyllisen ja taloudellisen kehityksen pyörien pysähtymiseen. Siksi oikea eurooppalainen koulutusmalli suojelee kaikkien Euroopan unionin kansakuntien perinteitä ja hyödyntää niitä yksilöiden ja yksilönkehityksen eduksi. 
Thomas Wise,
   . Arvoisa puhemies, saanen muistuttaa mieliinne, mitä esittelijämme sanoi viime vuonna 12. lokakuuta: "Hallitukset eivät tiedä mitään koulutuksesta; ne turhauttavat opettajien ammattikuntaa". Kammottaa ajatella, miksi hän uskoo EU:n pystyvän parempaan. Kollega Beazley on entinen opettaja ja parlamentin jäsen eikä hän voi olla tietämätön siitä, että hänen oman puolueensa säätämä Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 1996 koululaki kieltää jyrkän linjan poliittisten näkemysten esiintuomisen Yhdistyneen kuningaskunnan kouluissa.
EU on poliittinen hanke – hanke, joka on epäonnistunut miljoonien aikuisten vakuuttamisessa, kuten Ranskan ja Alankomaiden viimevuotisten kansanäänestysten tulokset osoittavat. Epäonnistuttuaan tuolla tasolla kollega Beazley haluaa nyt vakuuttaa meidän lapsemme EU:n hyödyistä. Mieleeni tulee eräskin lainaus: "Tuokaa minulle seitsenvuotias lapsi, niin hän on minun ikuisesti".
Tämä asiakirja, kuten niin moni muukin tämän valiokunnan tuotos, on pelkkää yksipuolista propagandaa. Minä en siedä enkä tue sitä. 
Maciej Marian Giertych (NI ). –
   Arvoisa puhemies, keskustelun aiheena olevassa asiakirjassa viitataan koulutuksen eurooppalaiseen ulottuvuuteen ja eurooppalaisen sisällön sisällyttämiseen koulutukseen. Silti näitä käsitteitä ei ole määritelty. Viittaus yhteiseen historiaan ja kulttuuriperintöön mainitaan, mutta sitäkään ei täsmennetä.
Yhteinen historiamme koostuu valtaosin sodista toisiamme vastaan, mutta mikä meidän yhteinen kulttuuriperintömme kaikkiaan on? Yritetäänpä tiivistää se. Mikä on yhteisten positiivisten arvojemme laatu? Jos pysähdymme pohtimaan tätä kysymystä, meidän on tunnustettava, että meitä sitovat yhteen kreikkalainen kulttuuri, roomalainen lainsäädäntö ja kristillinen etiikka. Kaikki eurooppalaisuus rakentuu tälle keskeiselle perustalle, joka määrittää Euroopan itsessään. Tästä seuraa, että meidän pitäisi edistää klassisten kielten – kreikan ja latinan – opetusta. Meidän tulisi niin ikään edistää kristillisen panoksen opetusta osana Euroopan vallitsevia kulttuurinormeja, joilla tarkoitan taidetta, arkkitehtuuria, elämäntapaamme ja erityisesti perhe- ja yhteiskuntaelämäämme.
Surullista kyllä, tämä parlamentti tekee parhaansa poistaakseen kaiken kristillisen omista asiakirjoistaan. Sen sijaan edistetään vieläpä selkeän epäkristillistä asennetta. Täysistunnossa vallitsi tyrmistys, kun Puolan opetusministeri veti kouluista Euroopan neuvoston -tekstiaineiston, jossa suositeltiin homoseksuaalisuuden esiin tuomista kouluissa, ja täällä väitettiin, että eurooppalaiset arvot näin hylättiin. 
Tämä asiakirja on ontto ja hyödytön ilman määritelmiä eurooppalaisesta ulottuvuudesta, eurooppalaisista arvoista ja eurooppalaisesta sisällöstä.
Ján Figeľ,
   . Eurooppalaisen identiteetin, eurooppalaisten arvojen, Euroopan rajojen ja Euroopan unionin kansalaisuuden aiheista ei ole koskaan aiemmin keskustelu näin laajasti kuin tänään. Myönnettäköön: me emme pysty määrittelemään näitä käsitteitä tarkasti, mutta keskustelu on osoitus Euroopan muuttumisesta. Aiemmin Eurooppa oli paneutunut paitsi keskustelemaan hiilen ja teräksen tuotannosta myös valvomaan sitä sodan riskin välttämiseksi. Nyt keskustellaan Euroopan unionista itsestään ja sitä ympäröivästä maailmasta. Uskon, että tämä on myönteinen muutos.
Sen opettaminen, mitä Eurooppa on kokenut ja millaisessa ympäristössä se nyt on, on erittäin tärkeää Euroopan omalle kehitykselle ja tälle 2000-luvun maailmalle, jossa Euroopalla voi – ja tulee – olla merkittävämpi ja myönteisempi tehtävä kuin 1900-luvulla, jolloin Eurooppa oli murhenäytelmien, sodan, totalitarismin ja muiden vitsausten maailmanlaajuinen lähde.
Tietämättömyys ja välinpitämättömyys ovat yleensä suvaitsemattomuuden keskeisiä lähtökohtia. Ne valmistavat tietä propagandalle ja yleisen mielipiteen sekä yksilöiden mielipiteiden manipuloinnille. Siksi uskon, että opetus, jossa kerrotaan Euroopan menneisyydestä ja tulevaisuudesta ja kulttuureista, joita me koemme ja elämme, on tärkeä ennakkoedellytys rauhanomaiselle ja yhtenäiselle Euroopalle, joka jatkaa oikeusjärjestelmänsä ja näkemystensä kehittämistä arvojen ja kulttuurin pohjalta. Uskon, että Eurooppa kykenee tähän rauhanomaisemmin ja suvaitsevammin kuin silloin, kun se oli omistautunut vastavuoroiselle neutraloinnille.
Haluan kiittää Christopher Beazleyä vielä kerran tästä valiokunta-aloitteisesta mietinnöstä ja tuoda julki toiveeni siitä, että aiheesta tulee keskustelunaihe jäsenvaltioidenkin välille, sillä juuri ne ovat vastuussa aiheen määrittelystä ja opetuksen järjestämisestä. Tätä kysymystä ei enää pidetä joutavana vaan erittäin tärkeänä, koulutusta täydentävänä seikkana meidän laajentuneen Euroopan unionimme yhtenäisessä lainsäädännöllisessä, taloudellisessa ja kulttuurisessa tilassa. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Mannin laatima työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan mietintö (A6-0248/2006) eurooppalaisen tutkintojen viitekehyksen luomisesta (2006/2002(INI)). 
Thomas Mann (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Figeľ, hyvät kollegat, koska me emme pysty Euroopan unionissa kilpailemaan nousevien talouksien matalien palkkojen ja minimaalisten sosiaalinormien kanssa, meidän on johdonmukaisesti kehitettävä valmiuksiamme laadukkaaseen työhön. Tätä varten ammattitaitoiseksi kouluttaminen ja jatkokoulutus ovat ehdottoman tärkeitä. Maaliskuussa 2005 EU:n 25 jäsenvaltion opetusministerit ilmaisivat halukkuutensa nykyaikaistaa omat kansalliset järjestelmänsä, jotta kansalaiset kykenevät sopeutumaan koti- ja ulkomaan työmarkkinoiden yhä tarkentuviin vaatimuksiin.
Suuret esteet haittaavat yhä pääsyä koulutukseen eri laitosten ja eri jäsenvaltioiden kesken. Tämä estää tietojen ja taitojen tehokkaan käytön ja vähentää tutkintojen avoimuutta, minkä seurauksena tutkintoja ja pätevyyksiä ei tunnusteta riittävän laajasti. Mitä avoimempia koulu, ammattikoulutus ja yliopistojärjestelmät ovat, sitä helpompi on arvioida jäsenvaltioissa käytettyjä yksittäisiä malleja – esimerkiksi kotimaani, Saksan, kaksoisjärjestelmän laatua ja mestarintodistuksen arvoa.
Eurooppalainen tutkintojen viitekehys on yleinen viitekehys, ja sillä on kolme tehtävää. Ensinnäkin sen tarkoituksena on yhdistää kansalliset ja kansainväliset tutkinnot. Toiseksi sen avulla varmistetaan ammatillisen ja yleissivistävän koulutuksen tunnustaminen, verrattavuus ja siirrettävyys. Kolmanneksi sillä halutaan lisätä avoimuutta ja liikkuvuutta. Eurooppalainen tutkintojen viitekehys perustuu kahdeksalle viitetasolle, joilla luokitellaan oppimistuloksia ja jotka vaihtelevat yksinkertaisissa tehtävissä tarvittavista perustaidoista korkeakouluopetuksessa tarvittaviin pitkälle eriytyneisiin pätevyyksiin. Jokaisella näistä kahdeksasta tasosta tulee olla valitusta koulutusväylästä riippumatta mahdollisuus hankkia työperäisiä taitoja. Tälle asialle on saatu laaja hyväksyntä monilta eri tahoilta: työmarkkinaosapuolilta, kauppakamareilta ja toimialayhdistyksiltä, ammattijärjestöjen johdolta, oppilaitoksilta, ammattikoulujen opettajilta, oppisopimusopiskelijoilta ja harjoittelijoilta ja heidän kouluttajiltaan sekä koululaisilta ja opiskelijoilta. Kaikki ymmärtävät, ettei jäsenvaltioiden järjestelmiä korvata vaan täydennetään vapaaehtoisesti käyttöön otettavalla asiantuntijatietämyksellä.
Parlamentin esittelijänä olen arvostellut eräitä komission ehdotuksen kohtia siitä, että niissä korostetaan liiaksi akateemista koulutusta eikä oteta riittävästi huomioon ammatillista koulutusta. Katson edelleen, ettei kytkentä työmarkkinoihin ole riittävän selkeä. Eurooppalaisen tutkintojen viitekehyksen päämääränä on oltava muun muassa Lissabonin tarkistetussa strategiassa määritellyt kasvu ja työllisyys, ja siinä on yhdistettävä yritysten kilpailukyky ja toisaalta yksilöiden työllistettävyys. Työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnassa oltiin yhtä mieltä vastaväitteistäni, ja olen iloinen siitä, että kollegani – joista monet ovat läsnä tänään – jättivät ehdotuksia ja äänestivät kolmesta tyhjästä huolimatta yksimielisesti tämän mietinnön hyväksymisen puolesta.
Me kannatamme muun muassa tutkintojen viitekehyksen tarkistamista siten, että siihen sisältyvät oppimisprosessien tulosten vertailtavuus. Se on merkittävä poikkeus moniin aiempiin arviointeihin, joissa on otettu huomioon ainoastaan oppimisprosessin pituus ja siitä saatavan pätevyyden tyyppi. Meille on tärkeintä, että ammattikoulutusta ja akateemista koulutusta pidetään samanarvoisina, koska ne ovat saman kolikon kaksi puolta: onhan Bolognan prosessin tarkoituksena luoda yhteinen eurooppalainen viitekehys korkea-asteen opetukselle, ja Kööpenhaminan prosessissa pyritään laajentamaan eurooppalaista yhteistyötä ammatillisessa koulutuksessa. Eurooppalainen tutkintojen viitekehys onnistuu vain, jos kansalliset tutkintokehykset tulevat voimaan kaikissa jäsenvaltioissa, jos niitä pystytään sen jälkeen kehittämään ja jos ne voidaan asianmukaisesti yhdistää eurooppalaiseen tutkintojen viitekehykseen vuoteen 2009 mennessä. Toiveeni on, että viitekehyksen sisältö saatetaan laajalti yleisön tietoon – ja siinä meillä täällä parlamentissa on varmasti oma osamme tehtävänä – ja että markkinaosapuolet, koulutuksen tarjoajat ja oppilaitokset tekevät yhteistyötä hyvässä uskossa. Ainoastaan näin Euroopan unionin oppilaitosten ja työelämän käyttöön saadaan oikeat työkalut. 
Ján Figeľ,
   . Arvoisa puhemies, tämä aihekokonaisuus osoittaa, että yleissivistävä ja ammatillinen koulutus nousevat yhä tärkeämpään asemaan. Olen varma, että ETV kuuluu lähivuosien ehdottomiin keskustelunaiheisiin. Kun minulta tiedusteltiin, mitkä ovat ohjelmani tärkeimmät kohdat tulevien viiden vuoden aikana, mainitsin yhtenä ETV:n. Mielestämme me toteutamme sitä jo nyt emmekä pelkästään keskustele siitä.
Haluan aivan aluksi ilmaista kiitollisuuteni esittelijälle ja työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnalle yhdessä muiden valiokuntien kanssa laaditusta erinomaisesta mietinnöstä, jossa tarkastellaan komission viimevuotista kuulemisasiakirjaa. Sen avulla voimme pohtia tässä kuussa esiteltyä virallista ehdotusta, sillä olen varma, että elinikäinen oppiminen ja liikkuvuus ovat ratkaisevan tärkeitä meidän kilpailukyvyllemme ja sosiaaliselle yhteenkuuluvuudellemme Euroopan unionissa.
Komissio on aina edistänyt kehitystä näillä saroilla. Käytännössä EU:n asukkaat kuitenkin kohtaavat liian usein esteitä yrittäessään siirtyä maasta toiseen opiskelemaan tai työskentelemään ja halutessaan kehittyä EU-matkailijoiden sijaan EU-kansalaisiksi. Heillä on vastassaan vaikeuksia myös silloin, kun he haluavat hyödyntää aiempaa yleissivistävää ja ammatillista koulutustaan ja siirtyä esimerkiksi ammatillisesta koulutuksesta korkea-asteen koulutukseen. ETV auttaa ratkaisemaan tämän ongelman. Se lisää avoimuutta ja tekee erilaisista kansallisista tutkintojärjestelmistä tai viitekehyksistä ymmärrettäviä eri puolilla Euroopan unionia. Helpottamalla eri järjestelmien välistä vuoropuhelua se edistää pääsyä koulutukseen ja tehostaa liikkuvuutta oppimisen tai työnteon yhteydessä. Se voisi toimia hyödyllisesti myös EU:n ulkopuolella, sillä vieraillessani Moskovassa ja kesäkuussa Kanadassa niin Venäjä kuin Kanadakin ilmaisivat kiinnostuksensa tähän välineeseen, koska ne haluaisivat virittää saman hengen myös omaan politiikkaansa.
Meillä on jo oikeudelliset välineet, kuten direktiivit ammattipätevyyden vastavuoroisesta tunnustamisesta. Myös täällä tänään mainitulla europassi-aloitteella ajetaan samoja päämääriä. Nämä välineet eivät sinällään riitä, ja siksi ETV on tärkeä uusi keino tilanteen kohentamiseksi.
Ehdotukseemme sisältyi jo monia jäsen Mannin mietinnön huomioista ja suosituksista. Olen varma, että pääsemme niistä yhteisymmärrykseen. Katsonkin, että parlamentti ja komissio ovat varsin pitkälti samoilla linjoilla tässä asiassa. Asiakirja, josta esititte huomioita, on viime heinäkuulta peräisin oleva kuulemisasiakirja. Olemme sen jälkeen edenneet kohti käytännöllisempää ja helppokäyttöisempää välinettä.
Jäsen Mann on oikeassa todetessaan, että meidän olisi panostettava enemmän ammatilliseen koulutukseen. Haluan muistuttaa, että se otettiin perussopimuksiin Rooman sopimuksessa vuonna 1957 ja korkea-asteen opetus vasta Maastrichtin sopimukseen. käynnistimme vuonna 1999 Bolognan prosessin ja vasta sen jälkeen Kööpenhaminan prosessin. Nyt meillä on kaksi rinnakkaista prosessia, jotka sopivat hyvin eurooppalaiseen tutkintojen viitekehykseen. Meidän on kuitenkin päästävä toimeen, jotta voimme panna täytäntöön perussopimustemme tärkeät määräykset. Olemme nyt tässä vaiheessa: Bolognan prosessissa on 45 maata ja Kööpenhaminan prosessissa 32. Vierailin kaksi viikkoa sitten Sveitsissä, ja sielläkin halutaan liittyä Kööpenhaminan prosessiin. Nämä ovat siis hyviä uutisia meidän työllemme.
ETV tarjoaa täyden hyödyn vain, jos jäsenvaltiot toteuttavat sen oikein. Niiden on yhdistettävä omat tutkintojärjestelmänsä eurooppalaiseen tutkintojen viitekehykseen. Olen varma, että ehdotuksemme tarjoaa yhteisen kielen ja keinot tarvittavan keskinäisen luottamuksen kehittämiseen, sillä se on välineen todellisen täytäntöönpanon perustana. Sellainen strategia auttaa myös työnantajia ja kansalaisia vertailemaan tutkintoja eri puolilla Euroopan unionia ja eri opetus- ja koulutusjärjestelmissä.
Tämä keskeinen aloite auttaa varmasti EU:n kansalaisia vastaamaan haasteisiin ja korjaamaan satoa tietoon perustuvassa yhteiskunnassa. Odotamme malttamattomina sekä tulevia keskusteluja että laajempaa yhteistyötä ehdotuksen hiljattaisen hyväksymisen jälkeen.
Stefano Zappalà (PPE-DE ),
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Lissabonin strategiassa ehdotetaan kiireellisiä uudistuksia Euroopan unionin yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen järjestelmään tavoitteena tehdä Euroopan unionista maailman kilpailukykyisin talous vuoteen 2010 mennessä.
Entistä parempi liikkuvuus työmarkkinoilla ja todellinen elinikäisen oppimisen järjestelmä ovat perustavina, oleellisina edellytyksinä tälle. Kansallisten viranomaisten keskinäisen ja eri koulutusjärjestelmien välisen viestinnän ja yhteistyön puute eri tasoilla estää jo hankittujen taitojen ja tiedon hyödyntämisen tehokkaasti. Tästä syystä meidän on tuettava jonkinlaista vuorovaikutusta eri jäsenvaltioiden koulutus- ja tutkintojärjestelmien välillä.
Kuten komission jäsen totesi, ammattipätevyyden tunnustamisesta annetun direktiivin 2005/36/EY – jonka esittelijän itse toimin – myötä työ alkoi tiettyjen seikkojen osalta, ja eurooppalaisen tutkintojen viitekehityksen perustaminen luonnollisesti täydentää ja vie tätä työtä eteenpäin. Sen avulla voidaan syventää ja vahvistaa keskinäistä luottamusta eri järjestelmiin ja edistää liikkuvuutta sekä elinikäistä oppimista. Sen avulla on tarjottava joustavat rakenteet integroitaviksi kansallisiin järjestelmiin, joiden monet erityispiirteet on samalla säilytettävä. Sen avulla on varmistettava, että ammatillisen koulutuksen tutkinnot ovat tunnistettavia, yhteensopivia ja siirrettäviä, kuten kollega Mann aivan oikein edellyttää.
Tämä tarkoittaa jäsenvaltioissa tunnustettuja oppiarvoja, pätevyyksiä, todistuksia ja ammattikokemusta koskevien tietojen vaihdon lisäämistä ja parantamista.
Nykyisessä muodossaan ja komission ehdotuksen mukaisena eurooppalainen tutkintojen viitekehys ei vaikuta lainkaan selkeältä. Siitä on tehtävä ymmärrettävämpi ja eräitä nyt epäjohdonmukaisilta vaikuttavia seikkoja on tarkistettava. Näin ollen me ehdotamme, että komissio tarkistaa ja muotoilee uudelleen ehdotuksensa mutta säilyttää samalla sen tavoitteet. 
Milan Gaľa (PPE-DE ),
   – () Olen iloinen huomatessani, että koko elinikäisen oppimisen ja koulutuksen aihe on vastikään siirtynyt seinäkukkasen asemasta keskustelun keskipisteeksi. Lissabonin kasvu- ja työllisyysstrategian tarkistaminen ja tarve täyttää sen tavoitteet on ollut merkittävänä kannustimena. Jo vuonna 2000 otettiin merkittävä askel, kun hyväksyttiin "Yleissivistävä ja ammatillinen koulutus 2010" -ohjelma, jonka tavoitteena on koulutusjärjestelmien laadun ja tehokkuuden parantamisen lisäksi myös niiden saattaminen helposti ja laajasti saataville.
Ehdotettu eurooppalainen tutkintojen viitekehys, josta tänään keskustelemme, on konkreettinen työohjelmasta liikkeelle lähtenyt aloite. Pidän käsitettä rakentavana kannustimena, joka edistää merkittävästi avoimuutta tutkintojen siirroissa ja tunnustamisessa Euroopan unionissa. Sen olisi niin ikään kannustettava kansallisiin ja alakohtaisiin uudistuksiin elinikäisen oppimisen edistämiseksi ja oltava merkittävässä osassa tuettaessa tutkijoiden ja työntekijöiden liikkuvuutta. Haluaisin tähdentää tämänpäiväisessä keskustelussa ETV:n myötä kuvaan tullutta uutta tekijää: arkioppimisen ja epävirallisen oppimisen tunnustamista. Nämä muuttavat lähestymistapaamme arviointiin, joka on perinteisesti perustunut koulutuksen kestoon tai oppilaitoksen lajiin ja jossa nyt korostuvat suoritus, tietämys, taidot ja pätevyys.
Haluan kiittää työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan esittelijänä toiminutta kollegaa Mannia siitä työstä, jonka hän on tehnyt eurooppalaisen tutkintojen viitekehyksen perustamista koskevassa mietinnössään, ja paikalla olevaa Euroopan komission jäsentä Figeľiä, joka vastaa koulutuksesta, kulttuurista ja monikielisyydestä, sekä hänen tiimiään, joka on laatinut poliittisen asiakirjan. On iloinen uutinen, että Euroopan komissio tuki 5. syyskuuta pitämässään kokouksessa Euroopan parlamentin ja neuvoston ehdotusta suositukseksi eurooppalaisen elinikäisen oppimisen tutkintojen viitekehyksen perustamiseksi. Uskon, että Euroopan parlamentti hyväksyy Mannin mietinnön tässä täysistunnossa ja antaa meille mahdollisuuden keskustella uudesta komission asiakirjasta, joka koskee eurooppalaisten tutkintojen viitekehystä. 
Zita Pleštinská,
   . () Katson, että EU:n tärkeä tehtävä on säätää Euroopan unionin lainsäädäntöä, jossa parannetaan virallisesti ja epävirallisesti liiketoimintaympäristöä koskevia sääntöjä. Inhimillinen pääoma on keskeinen tekijä siinä ympäristössä. Niinpä elinkeinoelämän järjestöt kuvaavatkin ammattipätevyyden tunnustamista koskevaa direktiiviä Euroopan unionin tärkeimmäksi toimeksi tällä kaudella.
Toinen merkittävä kehitysvaihe, joka ansaitsee erityistä huomiota, on eurooppalaisen tutkintojen viitekehyksen perustaminen. Viitekehyksen tulisi varmistaa avoin suhtautuminen koulutukseen riippumatta siitä, millä menetelmällä tutkinnot on hankittu. Tahdon kiittää myös uutta seikkaa eli virallisen ja epävirallisen oppimisen tunnustamista, johon sisältyy myös ammattikokemuksen hankkiminen. Tässä suhteessa haluan kiittää kollegoitani eli esittelijä Mannia sekä valmistelijoita Gaľaa ja Zappalàa johdonmukaisesta mietinnöstä. Yhdyn heidän suositukseensa, jonka mukaan viitekehyksen perustekijän muodostavaa kahdeksantasoista asteikkoa on yksinkertaistettava ja selvennettävä.
Vaikka eurooppalainen tutkintojen viitekehys onkin vapaaehtoinen väline, uskon sen myötä syntyvän järjestelmän, joka rinnan kansallisten tutkintojen viitejärjestelmien kanssa auttaa puuttumaan Euroopan unionin työmarkkinoiden esteisiin. Olen varma, että myös liike-elämä arvostaa tätä Euroopan komission aloitetta, sillä se helpottaa erilaisten kansallisten pätevyystodistusten ymmärtämistä, ja työnantajat voivat käyttää eurooppalaista tutkintojen viitekehystä vertailun työkaluna valitessaan palvelukseensa pitkälle koulutettua henkilöstöä koulutuksen, taitojen ja osaamisen perusteella. 
Françoise Castex,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, eurooppalaisen tutkintojen viitekehyksen myötä Euroopan unioni saa työkalun, jossa on varmasti parantamisen varaa mutta joka on varsinainen avain liikkuvuuden kehittämiseen Euroopan unionin sisällä.
Yritysten ja Euroopan unionin kansalaisten liikkuvuus avaa todellakin uudet työmarkkinat koko yhteisöön. Kaikille EU:n työntekijöille, olivatpa he insinöörejä, teknikoita tai käsityöläisiä, ammattitutkinnot ovat ainoa todellinen takuu heidän arvostaan työmarkkinoilla niin kotimaassa kuin yhteisön alueellakin.
Samalla tavoin kuin yhteisvaluutta euro on yhteinen arvo, joka takaa talouden joustavuuden ja integroitumisen yhteisöön, me tarvitsemme yhteisen, Euroopan työmarkkinoilla tunnustetun arvon ammattipätevyyksille. Sekä yritykset että työntekijät tarvitsevat tunnustettujen ammattipätevyyksien tuomaa yhteistä arvoa. Yrityksille tutkinnot takaavat työntekijän osaamisen tason ja hänen soveltuvuutensa tehtävään; työntekijälle ne takaavat ja osoittavat pätevyyden tasoa kaikkialla Euroopan unionissa. Kansallisista perinteistämme riippumatta todistus vahvistaa aina henkilön kykenevyyden ryhtyä työhön ja käyttää siihen tarvittavia taitoja. Tämä kyky on hankitun tiedon hedelmä, olipa se hankittu koulutuksen tai työkokemuksen avulla.
Haluan korostaa, että eräissä jäsenvaltioissa on edistytty hankitun kokemuksen kelpuuttamisessa. Näin täydennetään koulutusta, kuten täällä todettiin. Pitkällä aikavälillä kyseinen prosessi on sisällytettävä eurooppalaiseen tutkintojen viitekehykseen, jonka on niin ikään avauduttava kaikenlaisille tunnustamisen muodoille. Seuraavassa vaiheessa on saatava työmarkkinaosapuolet tietoisiksi prosessista ja osallistumaan siihen oikopäätä, jotta ETV otetaan huomioon työehto- ja muissa sopimuksissa ja jotta aito sosiaalinen takuu voidaan yhdistää työmarkkinoiden joustoihin.
Arvoisa puhemies, työllisyyden todellinen arvo näkyy työsopimuksina ja palkkanauhoina. 
Anne E. Jensen,
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kuten tänä iltana on moneen kertaan todettu, koulutuksesta ja koulutuspolitiikasta on päätettävä kansalliselta pohjalta. Näin asioiden tulee jatkossakin olla. Kuten tämänpäiväinen keskustelu niin ikään osoittaa, vireillä on monia yhteisiä aloitteita, joilla halutaan kehittää koulutusta Euroopan unionissa vaihdon ja yhteistyön kautta. Nämä ovat kunnollisia aloitteita, ja on tärkeää, että ne tulevat laajojen väestöpiirien tietoon.
Me Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmässä voimme vilpittömästi tukea eurooppalaisen tutkintojen viitekehyksen eli kansan suussa ETV:n perustamista. Viitekehyksen tarkoituksena on edistää jo hankittujen tutkintojen tunnustamista ja käyttömahdollisuuksia ja helpottaa tällä tavoin kaikkien pääsyä elinikäisen oppimisen piiriin. Se, että tähän yhteistyöhön osallistuu 32 maata, mahdollistaa laajan koulutus- ja työllistymismahdollisuuksien kehittämisen Euroopassa. Jo se, että viitekehyksessä keskitytään aiemmin hankittuihin tutkintoihin, on tärkeä läpimurto. Huomio kiinnitetään tuloksiin ja todellisiin kykyihin, ei pelkästään siihen, millä tavoin kyvyt on hankittu. Näin otetaan asianmukaisesti huomioon Euroopassa vallitsevat kovin erilaiset koulutusjärjestelmät, varsinkin ammatillisen koulutuksen osalta, ja toisaalta asetetaan yhteisiä tavoitteita. Haluan tähdentää tässä yhteydessä kollega Mannin vetoomusta, että meidän tulisi keskittyä entistä enemmän ammatilliseen koulutukseen, myös jatkokoulutukseen. Meidän ei pidä keskittyä pelkästään korkeakouluopetukseen.
Lisäksi on tärkeää saada järjestelmä, joka ei ole turhan monimutkainen. Sen on oltava yksinkertaisempi ja selvempi kuin valmisteluasiakirjassa ehdotettiin. Jos ETV:n halutaan onnistuvan, on tärkeää, että kaikki maat osallistuvat siihen vapaaehtoisesti ja esittelevät, kuten komission jäsen ehdotti, omat kansalliset – tai tarvittaessa alueelliset – viitekehysjärjestelmänsä tutkintojen arviointiin. On tärkeää, että jatkamme koulutuksen laadun arvioinnissa tähän mennessä rakennetulta pohjalta ja vältämme tarpeettoman byrokratian muodostumisen. Se ei ole helppoa, mutta me määrittelemme itsellemme kunnianhimoisia tavoitteita tänä iltana. 
Sepp Kusstatscher,
   . Arvoisa puhemies, on varmasti oikein hyvä asia, että neuvosto ja komissio kantavat huolta koulussa, työelämässä tai vapaa-ajalla hankittujen taitojen, kykyjen ja pätevyyksien vastavuoroisesta tunnustamisesta mahdollisimman laajasti. Haluan niin ikään ilmaista suuren kunnioitukseni kollega Mannia kohtaan, sillä hänen ehdotuksensa ansaitsevat tukemme, erityisesti ehdotus ammatillisen koulutuksen huomioimisesta nykyistä merkittävämmin akateemisen koulutuksen ohella.
Käytettävissäni olevan minuutin puitteissa tahdon mainita vielä lyhyesti tutkintojen tunnustamisen aiheuttamista ongelmista. Suurin vaikeus on, että tiedot ja taidot ovat aineettomia hyödykkeitä ja sellaisina erittäin hankalia normittaa ja mitata. Koulussa erittäin hyvin menestyneet eivät esimerkiksi useinkaan etene nykyisessä työelämässä, koska koulussa mitatut ja arvioidut pätevyydet ovat usein kovin erilaisia. Jos ihmisten halutaan onnistuvan työelämässä, he tarvitsevat ennen kaikkea emotionaalisia, luovia ja sosiaalisia pätevyyksiä, siekailematonta rohkeutta, innostuneisuutta, käytännöllistä älykkyyttä, sisua ja stressinsietokykyä. Tällaisia ominaisuuksia ei erityisesti peräänkuuluteta tai rohkaista kouluissa, eikä sellainen olisi kyllä mahdollistakaan. 
Guntars Krasts,
   . Haluan aluksi kiittää esittelijää erittäin hyvin laaditusta ja tasapainoisesta mietinnöstä. Minulla ei ole epäilystäkään, etteivätkö tehokkaasti toimivat Euroopan unionin työmarkkinat olisi pelkästään ajan kysymys. Eurooppalainen tutkintojen viitekehys on tärkeä askel siihen suuntaan, luohan se ennakkoedellytykset yhtenäisten työmarkkinoiden muodostumiselle ja yhtenäiselle koulutusympäristölle. En epäile hetkeäkään, että tutkintojen vertailtavuus paitsi tukee työvoiman liikkuvuutta myös muuttaa työmarkkinoiden luonnetta jakamalla työvoimaa tosiasiallisesti. Tutkintojen viitekehys loisi nykyistä huomattavasti tiiviimmät yhteydet jäsenvaltioiden kansallisten koulutusjärjestelmien ja Euroopan unionin työmarkkinoiden vaatimusten välille. Nämä toimet liittyvät tiiviisti Lissabonin strategiaan ja Lissabonin tavoitteisiin. Uusin laajentuminen loi ennennäkemättömän työvoiman liikkuvuuden kasvun Euroopan unioniin. Työnhakijat ovat matkustaneet monista Keski- ja Itä-Euroopan valtioista Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ja Irlantiin – niihin ainoisiin vanhoihin jäsenvaltioihin, jotka avasivat työmarkkinansa rajoituksitta. Nykyinen tilanne on nimittäin ainutkertainen ainakin eurooppalaisten tutkintojen vertailtavuustarpeen kannalta. Merkittävät erot palkoissa ovat houkuttaneet tuhansia pitkälle koulutettuja Keski- ja Itä-Euroopan työnhakijoita ottamaan vastaan yksinkertaisia työtehtäviä, joissa alhainen pätevyystaso riittäisi. Irlannin yritys-, kauppa- ja työllisyysministeriön jokin aika sitten teettämästä tutkimuksesta ilmeni, että useimmat työntekijät ovat ammattipätevyyttään heikommissa asemissa. Merkittävä määrä korkeakoulututkinnon suorittaneita työntekijöitä on työpaikoissa, joihin tarvitaan vain muutaman tunnin pohjakoulutus. Kyse on täysin erilaisten koulutusjärjestelmien vertailun vaikeudesta. Kyse on resursseista, jotka ovat yhtäältä pois niiltä valtioilta, joista työntekijät ovat lähtöisin, ja jotka toisaalta jäävät käyttämättä niissä valtioissa, joissa työntekijät eivät pysty hyödyntämään ammattikoulutustaan. Toivon, että eurooppalainen tutkintojen viitekehys kannustaa niitä jäsenvaltioita, joiden välillä työvoima liikkuu aktiivisesti, ryhtymään tienraivaajiksi viitekehyksen käytännön toteuttamisessa ja tutkintojen vertaamisessa ja että kyseiset jäsenvaltiot eivät jää ainoiksi. Kiitoksia. 
Jan Tadeusz Masiel (NI ). –
   Arvoisa puhemies, haluan onnitella kollega Mannia kiintoisasta mietinnöstä. Liikkuvuus kuuluu yhteisen Euroopan periaatteisiin. Opiskelijoiden ja työntekijöiden liikkuvuus saadaan aikaan vain, jos todistusten ja tutkintojen tunnustamiseen liittyvät ongelmat ratkaistaan lopullisesti. Tämä edellyttää, että Euroopan unioni määrittelee eurooppalaiset tutkintojen viitekehykset. Bolognassa, Barcelonassa, Kööpenhaminassa ja Maastrichtissa alulle pantua työtä on jatkettava. Meidän on varmistettava, että muista unionin maista tulevat työntekijät eivät enää kuule paikallisilta hallintoviranomaisilta, että töitä kyllä olisi, mutta heidän tutkintojaan ei hyväksytä.
ETV parantaa ammatillisen koulutuksen laatua kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Sen avulla pystytään vastaamaan globalisoitumisen haasteisiin ja parantamaan kilpailukykyä työmarkkinoilla. Asiaan liittyy myös merkittävä psykologinen ulottuvuus. Henkilön ammatillisessa tai akateemisessa tutkintotodistuksessa vahvistetun pätevyyden tunnustaminen tarkoittaa, että tunnustamme kyseisen ihmisen ponnistelut koulutuksen hankkimiseksi. Vastaavasti kieltäytyminen henkilön suorittaman tutkinnon tunnustamisesta päteväksi toisessa jäsenvaltiossa sisältää syrjintää ja halveksuntaa.
Emme saa antaa johtaa itseämme harhaan. ETV ei ole yksioikoinen asia. Samankin maan korkea-asteen oppilaitokset ja ammattikoulutuskeskukset pääsevät sopimukseen usein varsin nihkeästi, joten ei liene yllättävää, että sama toistuu Euroopan unionin tasolla. Siksi päätöksen on oltava poliittinen, koko Euroopan unionia koskeva, eikä pelkästään teoreettinen. Esimerkiksi puolalainen muurarintodistus olisi tunnustettava Saksassa, ja saksalainen todistus Puolassa. Oxfordin tutkinto psykologiassa olisi tunnustettava kaikkialla, ja saman tulisi koskea minkä tahansa pienemmän maan tuntemattomamman yliopiston myöntämää psykologian tutkintoa. Paikallisten ammattikuntien järjestöjen ei saisi antaa vastustaa järjestelyä. Silti esimerkiksi Belgiassa ei ole edes toimivaltaista viranomaista, joka voisi arvioida itsensä työllistäneiden puolalaisten maalarien tai muurarien pätevyyksien kelpoisuutta. Tämän seurauksena kaikki eivät voi tehdä kaikkia töitä.
Kysymys ETV:stä on erityisen tärkeä uusien jäsenvaltioiden kansalaisille. Juuri he tarjoavat ammatillisia tutkintopätevyyksiään – eivät niinkään pääomasijoituksiaan – muiden jäsenvaltioiden käyttöön lähitulevaisuudessa. Pääomasijoituksia varten on jo yhteinen nimittäjä, euro.
Maria Matsouka (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Euroopan unionilla on tosiaan ollut historiansa aikana vastassa monia haasteita ja vakavia uhkia, kuten työllisyys, köyhyys ja työpaikkojen epävarmuus. Nämä huolestuttavat kehityssuuntaukset, jotka vievät kohti sosiaalista syrjäytymistä, eivät kuitenkaan ole mikään ehdoitta toteutuva ennustus, joka meidän tulisi hyväksyä kohtalonuskoisesti. Ratkaisuja on etsittävä, mutta muualta kuin niistä näkemyksistä, joiden mukaan kilpailukyky on toteutettava jättämällä työllisyys oman onnensa nojaan.
Kunnioittamalla eurooppalaisia arvojamme ja sosiaalisia painotuksiamme ja pitämällä tietoa aina keskeisenä voimavarana voimme jatkaa kehityksen tiellä, kun muistamme, että taloudellisen toiminnan globalisoituminen, yhteiskunnallinen edistys ja ympäristönsuojelu perustuvat uusien taitojen jatkuvaan kehitykseen ja uusien tekniikoiden hyödyntämiseen.
Jos kehitämme tutkimuskeskuksista innovaation ja ammattikokemuksen hankinnan peruspilareita, onnistumme toteuttamaan tehokkaan elinikäisen oppimisen joka ikisen kansalaisen eduksi. Työntekijöiden uusien taitojen on vastattava yhteisiä eurooppalaisia arviointiperusteita, jolloin heidän kehityspotentiaalinsa laajenee entisestään.
Tätä taustaa vasten ja lukuisilla ammattialoilla ja eri alueilla vakiintuneiden tapojen kunnioituksen nimissä meidän on määriteltävä selkeästi, yksiselitteisesti ja yhtenäisesti eurooppalaisen tutkintojen viitekehyksen pääsuunta ja tulevaisuudennäkymät ja otettava sen keskipisteeseen yhteiskunnan eikä kaupan etu.
Lopuksi haluan vielä kiittää kollega Mannia. 
Ján Figeľ,
   .  Eurooppalaiselta sisällöltään vankemman alueen perustamisessa haasteellista ei ole pelkästään keskustelu vaan mietintö itsessään ja tutkintoja Euroopassa ympäröivä ilmapiiri. Tarkoittaahan tämä sääntöjä ja normeja, joilla vakiinnutetaan tietty laatu ja sitä kautta liikkuvuus kansalaisille.
Haluankin korostaa monia koko asian kannalta tärkeitä näkökohtia. Yksi niistä liittyy sellaisen alueen luomiseen, jossa ei ole kyse pelkästään ensiopetuksen, korkea-asteen koulutuksen ja ammatillisen koulutuksen saatavuudesta ja laadusta vaan myös koulutuksen seurannasta, jatkokoulutuksesta tai elinikäisestä oppimisesta sekä virallisen ja epävirallisen koulutuksen tunnustamisesta. Eurooppalainen tutkintojen viitekehys kehittyy juuri tähän suuntaan. Toiseksi se muodostaa jatkon tähänastisille toimillemme: täällä parlamentissa hyväksytty europassi auttaa tutkintojen tekemisessä entistä avoimemmiksi, mutta tutkintojen viitekehys toimii tehokkaasti myös tutkintojen vastaavuuden ja vertailukelpoisuuden varmistamiseksi ja edistää tällä tavoin niiden siirrettävyyttä. Tämä on erittäin merkittävä muutos.
Jos onnistumme hyväksymään viitekehyksen lopullisesti, se tarjoaa hyvät puitteet työnantajille ja työntekijöille sekä koulutuksen tarjoajille, sillä se käynnistää toimet tällä alalla ja pakottaa samalla kohentamaan laatua. Avoimuus on laadukkaamman koulutuksen edistämisen ehto. Jäsen Jensen puhui 32 valtiosta. Uskon, että niiden määrä vielä vähitellen kasvaa, kunhan me onnistumme kehittämään Kööpenhaminan ja Bolognan prosesseja ja tarjoamaan uskottavuutta, korkeita normeja ja taattuja laatuparametrejä. Olen vakuuttunut, että tämä hyödyttää EU:ta kokonaisuutena sekä sen kansalaisia ja toimielimiä. Uskon, että tästä on hyötyä varmistaessamme, ettei esimerkiksi puolalaista tai muunkaan maalaista putkimiestä koeta uhkaksi vaan erittäin tärkeäksi tekijäksi liikkuvuuden ja kilpailukyvyn edistämisessä yhteisessä Euroopan unionissa. Jatketaan hyvää työtä tämän tutkintojen viitekehyksen tiimoilta. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30. 

