Edellisen istunnon pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?
Kenelläkään ei ole huomautettavaa.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)
   Jäsen Van Ordenilla on työjärjestyspuheenvuoro.

Van Orden
Arvoisa puhemies, haluaisin kiinnittää huomiotanne Zimbabwen tilanteen jatkuvaan kärjistymiseen. Viime perjantaina Zimbabwen ministereillä oli kokous EU:n edustajien kanssa, ja heitä on pyydetty laatimaan huomiseksi kirjelmä tai raportti Zimbabwen tilanteen paranemisesta. Todellisuudessa asiat ovat viime viikkoina kehittyneet vain huonompaan suuntaan. On hyvin tärkeää, että kansainvälinen yhteisö osoittaa, että se on tosissaan arvostellessaan Mugaben hallituksen toimintaa Zimbabwessa. Meidän on nyt valmisteltava täsmällisiä sanktioita.
Kehotan teitä varmistamaan, että neuvosto ja komissio omaksuvat yksimielisesti kovan linjan Zimbabween, ennen kuin on liian myöhäistä. Siellä pidetään presidentinvaalit 9. maaliskuuta, ja aikaa on enää vähän.

Puhemies
Paljon kiitoksia, hyvä jäsen Van Orden, panemme puheenvuoronne merkille ja välitämme sen puheenjohtajakokoukselle.
Myös jäsen MacCormickilla on työjärjestyspuheenvuoro.

MacCormick
Arvoisa puhemies, haluaisin huomauttaa eräästä salaiseen koneäänestykseen liittyvästä asiasta, jonka jäsen McKenna toi eilen esille. Valitettavasti on niin, että salainen koneäänestysjärjestelmä on tällä hetkellä puutteellinen. Tähän on syynä se, että vaikka näyttöruutu peitettäisiin jäsen Jacksonin ehdottamalla paperiliuskalla, takana ja vieressä istuvat näkevät helposti, mitä kollega äänestää. Parlamentin jäseniä olisi suojeltava oman ryhmänsä painostukselta aina, kun joudutaan pitämään salainen äänestys.
Sen vuoksi haluaisin pyytää teitä välittämään puheenjohtajakokoukselle kysymyksen, voitaisiinko koneäänestysjärjestelmää parantaa, jotta se todellakin toimisi salaisesti ja suojelisi parlamentin jäseniä sellaisilta paineilta, joilta heitä kuuluisi suojella.

Puhemies
Hyvä jäsen MacCormick, kiitoksia, mutta tätä pyyntöä ei ole tarpeen välittää puhemiehistölle, koska se alkoi tutkia asiaa omasta aloitteestaan jo eilen. On toisia tapoja toimia. Huomionne ei ole merkityksetön, ja ymmärrämme täysin poliittisen mielenkiintonne, mutta yksiköt tutkivat parhaillaan kysymyksen ratkaisemista eilisen kokemuksen perusteella, joka oli ensimmäinen uuden järjestelmän aikana. Vastaan tällä hetkellä asiasta, koska paikkojen jakautumisesta puhemiehistössä ei ole vielä päätetty ja minulla on vielä entiset rakennuksia koskevat velvollisuuteni, ja minulle on tehty asiaa koskeva ehdotus jo eilen.
Otaksun siis, että puhemiehistö voi ratkaista asian piakkoin kvestorien avulla.
Jäsen Sumbergilla on työjärjestyspuheenvuoro. Pyydän, ettei niitä käytetä loputtomasti.

Sumberg
Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron. Pyytäisittekö parlamentin puhemiestä panemaan merkille, että täällä pidettiin eilen äänestys täysimittaisen tutkimuksen järjestämisestä Yhdistyneessä kuningaskunnassa levinneestä suu- ja sorkkatautiepidemiasta. Äänestys pidettiin, koska brittiläinen Labour-puolueen hallitus ei suostunut valitsijapiirini pyyntöön järjestää tutkimus tuosta hirvittävästä taudista. Eilen tässä istuntosalissa brittiläiset sosialistipuolueen jäsenet...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies
Hyvä jäsen Sumberg, tuo ei ollut työjärjestyskysymys. Tiedän, että teillä on oikeus yrittää käyttää työjärjestyksen suomia tilaisuuksia hyväksenne, mutta ette esittänyt työjärjestyskysymystä. Kiitos.

Yhteisen kalastuspolitiikan tulevaisuus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Miguélez Ramosin laatimasta kalatalousvaliokunnan mietinnöstä (A5-0470/2001) komission vihreästä kirjasta yhteisen kalastuspolitiikan tulevaisuudesta [KOM(2001) 135 - C5-0261/2001 - 2001/2115(COS)].
Arvoisat kollegat, joudun valitettavasti ilmoittamaan teille, että komission jäsen Fischler, joka vastaa aamun esityslistalla olevaan kolmeen mietintöön liittyvistä asioista, on sairas. Hän oli eilen Strasbourgissa ja on täällä tälläkin hetkellä, mutta hän ei voi ottaa osaa näihin keskusteluihin. Tästä syystä pyydän teitä suhtautumaan ymmärtäväisesti komission poissaoloon. Minusta me emme voi pysäyttää keskusteluja vaan meidän on mentävä eteenpäin. Komissio on edustettuna korkeiden virkamiesten välityksellä, mutta ei komission jäsenen, joka ei näin ollen voi ottaa osaa keskusteluun. Sitä vastoin neuvosto, jonka edustajia ei myöskään ole läsnä, ei ole esittänyt syitä poissaololleen. Minusta meidän on mentävä eteenpäin esityslistalla.
Haluaisin parlamentin puolesta välittää komission jäsen Fischlerille lämpimät pikaisen paranemisen toivotuksemme.
Puheenvuoro on kalastusvaliokunnan puheenjohtajalla Varela Suanzes-Carpegnalla.

Varela Suanzes-Carpegna
. (ES) Arvoisa puhemies, haluan todistaa sananne ja kertoa aluksi, että komission jäsen Fischler kertoi minulle aiemmin olevansa huonovointinen, sillä hän ei tuntenut olevansa siinä kunnossa, että olisi voinut olla kanssamme tänään.
Minun on sanottava, että komission jäsen Fischler on aina osallistunut muihin keskusteluihin. Koska hän on nyt sairastunut eli hänellä on ylivoimainen este, meidän on mitä ilmeisimmin tyydyttävä välittämään hänelle puhemiehen mainitsemat paranemistoivotukset.
Koska olemme jo käyttäneet runsaasti aikaa, meidän on mielestäni siirryttävä keskusteluun viedäksemme eteenpäin täksi päiväksi ennakoidut mietinnöt, pääasiassa Miguélezin mietinnön. Kyse on erittäin tärkeistä asioista, ja onnistuimme saamaan aikaan, että niistä keskusteltaisiin tammikuun istuntojaksossa, mikä oli vaikeata erinäisten institutionaalisten seikkojen takia, jotka oli ratkaistava ensin. Sitä paitsi keskustelu käydään torstaina, mikä ei ole tavanomaista kalastuksen kohdalla, ja mietinnöistä äänestetään torstaiaamuna.
Niinpä pyytäisin kalatalousvaliokunnan puheenjohtajana, että vaikkei komission jäsen ole läsnä, menemme eteenpäin keskustelussa ja välitämme hänelle tietysti toiveemme mahdollisimman pikaisesta paranemisesta.

Meijer
Arvoisa puhemies, ennen kalastuskeskustelua, johon aion myös osallistua, pyydän teitä kiinnittämään huomiota siihen tosiasiaan, että esityslistalla on tänään iltapäivällä Staunerin mietintö yhteisön Leonardo da Vinci -toimintaohjelmasta. Olen ymmärtänyt, että asiassa tehdään vielä lisätutkimuksia, minkä vuoksi ei kai ole järkevää äänestää mietinnöstä tänään kello viisi. Haluaisin pyytää teitä katsomaan yhdessä esittelijä Staunerin kanssa, onko tämä asia tänään valmis päätettäväksi. Itse olen saanut sen vaikutelman, että se ei ole.

Puhemies
Hyvä jäsen Meijer, esille ottamanne menettelykysymys on todellakin toteutettavissa. Suunnitelmien mukaan äänestys toimitetaan heti iltapäivällä, mikäli keskustelu on päättynyt. Mikäli saamme käsitellyksi mainitsemanne Staunerin mietinnön esityslistan mukaisesti, sitä koskeva äänestys aiotaan toimittaa klo 17.00.
Olisin kiitollinen, jos keskustelua ei enää pysäytettäisi.
Komission jäsen Vitorino on toisaalta ilmoittanut meille, että hän on matkalla Strasbourgiin mutta ei luultavastikaan ehdi tänne ennen äänestystä. Hyvä jäsen Varela, mikäli pidätte sitä välttämättömänä, komission jäsen Vitorino voi ennen äänestystä ilmaista komission mielipiteen, jonka hän on toimittanut meille kirjallisena.

Miguélez Ramos
. (ES) Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, tämä mietintö, josta äänestämme tänään, ei epäilemättä ole Miguélezin mietintö. Syyt siihen ovat ilmeiset: kalatalousvaliokunta, joka hyväksyi suuren osan mietintööni tehdyistä tarkistuksista, ja minä itse, joka tein eräitä kompromisseja joidenkin tarkistusten esittäjien kanssa, olemme muuttaneet alkuperäistä luonnosta merkittävästi.
Tämä teksti on siis yhteenveto parlamentin erilaisista yhteistä kalastuspolitiikkaa koskevista kannoista, ja kun niitä arvioidaan, jotkut varmaan sanovat, että lasi on puoliksi täynnä, kun taas toisten mielestä se on puoliksi tyhjä. Joka tapauksessa minun mielestäni mietinnössä on nykyiseen yhteiseen kalastuspolitiikkaan verrattuna niin monta myönteistä näkökohtaa, että voin esittelijänä pyytää parlamenttia äänestämään sen puolesta.
Minun on sanottava, että kalatalousvaliokunnassa oltiin enemmän yksimielisiä nykyisen yhteisen kalastuspolitiikan puutteista kuin konkreettisista ehdotuksista sen uudistamiseksi. Uskon kuitenkin, että myönteisiä asioita on riittävästi, jotta kykenemme valamaan tulevan yhteisen kalastuspolitiikan perustat.
Suurimmat vaikeudet liittyivät eri etunäkökohtien yhteensovittamiseen. Niitä olivat yritysten elinkelpoisuuden mahdollistaminen, kalavarojen säilyttäminen ja sellaiset sosiaalis-taloudelliset toimet, joiden avulla voidaan varjella pääasiassa jälkeenjääneille ja syrjäisille seuduille sekä tavoitteeseen 1 kuuluville alueille juurtunutta toimintaa. Euroopan komission pitäisi pystyä järkevän politiikan avulla yhteensovittamaan nämä kolme näkökohtaa, varsinkin siksi, että jos yhdessä niistä epäonnistuttaisiin, muutkin olisivat mennyttä.
Olemme huolissamme siitä, että Euroopan komission nykyistä yhteistä kalastuspolitiikkaa koskeva äärimmäisen kriittinen arvio, josta parlamentti on samaa mieltä, ja sen seurauksena vihreässä kirjassa esitetyt mutta kovin vähän uutta tuovat uudistukset ovat ristiriidassa keskenään. Vihreässä kirjassa on jumiuduttu jähmeyteen, "lisää samanlaista" -ajatteluun, joka ei hyödytä ketään.
Esittelemässäni mietinnössä määritellään selkeästi yhteisen kalastuspolitiikan keskeinen päämäärä: tasapainottaa elinkelpoisuutta tällä Euroopan unionin strategisella talouden alalla, joka on tärkeä osa elintarvikehuoltoa ja elintärkeä unionin syrjäseutujen työllisyydelle sekä taloudelliselle ja sosiaaliselle yhteenkuuluvuudelle, siten, että meren ekosysteemiä ylläpidetään kestävästi.
Mitä tulee kalavarojen säilyttämiseen ja hoitoon, kalatalousvaliokunta pyytää, että suurinta sallittua saalista koskevat kiintiöt määritellään johdonmukaisten ja avoimien periaatteiden mukaisesti siten, että sekä tieteelliset näkemykset että alan ammatinharjoittajien näkemykset otetaan huomioon, etenkin kun niiden määrittäminen on monivuotista ja monia lajeja koskevaa. Lisäksi se pyytää, että nykyisen kalastuspolitiikan ja yhteismarkkinoiden epäjohdonmukaisuuksista tehdään loppu, ja vaatii, että alueiden, joilla kalastukselle on asetettu rajoituksia olivat ne sitten rauhoituskausia, suoja-alueita tai paikallisia merialueita koskevia pääsyrajoituksia , on pohjauduttava tieteellisiin, kalavarojen suojeluun liittyviin perusteisiin. Kuten mietinnössä sanotaan, nykyinen yhteinen kalastuspolitiikka merkitsee todellakin poikkeusta yhtäläisten kalastusoikeuksien periaatteeseen, ja jos neuvosto ei tee asiasta päätöstä, poikkeus lakkaa olemasta voimassa 31. joulukuuta 2002. Hyvät jäsenet, yhteisessä kalastuspolitiikassa on noudatettava perustamissopimuksen keskeisiä periaatteita, myös yhtäläisen kohtelun periaatetta.
Kuten mietinnössä vaaditaan, suhteellista stabiiliutta varten tarvitaan tuoretta analyysiä kalataloudesta erittäin riippuvaisista alueista siten, että siinä otettaisiin huomioon yhteisön piirissä 25 viime vuoden aikana tapahtunut kehitys. Tämä analyysi on välttämätön ennen yhteisen kalatalouden uudistamista.
Kalatalousvaliokunta hylkäsi myös yksinomaisen kalastusalueen laajentamisen suuremmaksi kuin nykyisessä järjestelmässä, jossa taataan pääsy 612 meripeninkulman rannikkovyöhykkeelle.
Laivastoa koskevien kysymysten osalta mietinnössä osoitetaan selkeästi, etteivät monivuotiset ohjausohjelmat ole tuottaneet toivottuja tuloksia, mikä johtuu suureksi osaksi siitä, ettei kaikilla jäsenvaltioilla ole ollut tahtoa soveltaa niitä oikein. Laivaston supistaminen on sosiaalis-taloudellinen uhraus, joka voidaan ymmärtää ja hyväksyä kalastusalalla ainoastaan siinä tapauksessa, että se toteutetaan tasapuolisesti kaikissa jäsenvaltioissa ja että lisäksi siihen saadaan yhteisöltä riittävästi taloudellista tukea. Yhteisön on edelleen jatkettava laivaston nykyaikaistamista rakenteellisten toimien kautta ja vahvistettava turvallisuuteen ja asumisoloihin liittyviä tekijöitä siten, että se ei merkitsisi pyyntiponnistuksen lisäämistä. On siis tarpeen jatkaa rakennetukia.
Myönnämme, että tarkkailu- ja valvontamekanismit eivät ole toimineet tyydyttävästi. Mielipiteemme on, että kaikki kalavarojen säilyttämiseen tähtäävät ponnistelut on tuomittu epäonnistumaan ilman yhdenmukaistettua eurooppalaista järjestelmää, joka nauttii koko alalla suurta luottamusta. On laajennettava yhteisön tarkastus- ja valvontayksiköiden toimivaltuuksia ja otettava käyttöön yhtenäinen sanktiojärjestelmä.
Yhteisön pitää käydä päättäväisesti käsiksi kansainvälisiin suhteisiin ja kytkeä ne Euroopan unionin ulkopolitiikkaan. Unionin kansainvälisiä kalastussuhteita on tarkasteltava ennen kaikkea kaupallisesta näkökulmasta käsin, siten että saadaan lisää pyyntimahdollisuuksia laivastolle. Kalastussopimukset ovat ja tulevat vastakin olemaan uuden yhteisen kalastuspolitiikan keskeinen elementti. Sitä varten kansainvälisten sopimusten tekemiseksi on omaksuttava yhdenmukainen strategia, jonka mukaan kalatalousalan ammatinharjoittajia koskevat samat vaatimukset niin kalastusmahdollisuuksien, sääntöjen, lisenssien kuin ylimääräisten kiintiöiden hyödyntämisenkin osalta.
Euroopan unionin kauppasuhteissa ja markkinapolitiikassa on sekä noudatettava yhteisön etuusperiaatetta että vähennettävä tulleja edellyttäen, että ne perustuvat aroista tuotteista laadittuun luetteloon, ja helpotettava siten jalostusteollisuuden raaka-aineiden saantia.
Vihreästä kirjasta puuttuivat tyystin sosiaaliset näkökohdat. Pyydämme komissiota ottamaan uudistukseen täysimääräisinä mukaan tarvittavat taloudelliset ja sosiaaliset toimet kalastuksesta riippuvaisten alueiden taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden varmistamiseksi. Kalatalousalalle ovat luonteenomaisia ankarat työskentelyolosuhteet ja työehtosopimusten puuttuminen, ja siksi työmarkkinaosapuolten välistä vuoropuhelua on laajennettava.
Haluan käyttää ryhmäni minulle osoittamasta ajasta viimeiset hetket pahoittelemalla kaikkea sitä, mikä jäi parlamentin kuukausia vaatineiden käsittelyjen aikana matkan varrelle, ja etenkin kahta asiaa: saman lipun alla toimivan yhteisön laivaston sekä yhden ainoan tarkastus- ja valvontayksikön jäämistä pois. Olen pahoillani, ettei Euroopan parlamentti ole tällä kertaa yhtä uudistava ja ensimmäisten joukossa oleva toimielin kuin kaikki me jäsenet haluaisimme. Kalastuksen kohdalla olemme vuosikymmeniä jäljessä Euroopan rakentamisessa, mutta yhtä lailla kuin meillä on nyt euroja taskuissamme ja kun ilmatilamme on Eurocontrolin vartioima, kalastusaluksissamme liehuu ennemmin tai myöhemmin Euroopan lippu.

Lannoye
Arvoisa puhemies, olen vaihtanut paikkaa istuntosalissa.
Puhun tänään kehitysyhteistyövaliokunnan nimissä. Kehitysyhteistyövaliokunta esitti joukon perustavanlaatuisia huomautuksia kalastuspolitiikasta kehitysyhteistyöpolitiikan yhteydessä.
Se totesi ensin, että Euroopan unioni on maailman suurimpia kalastusalan toimijoita, ja meidän on oltava tietoisia tästä seikasta. Lisäksi Euroopan unionin markkinat ovat niin laajat, että yli puolet yhteisössä kulutetusta kalasta tulee yhteisön ulkopuolisilta vesiltä EU:n laivastojen pyytämänä tai muuten tuotuna; valtaosa tuontikalasta on peräisin kehitysmaista. Yhteisen kalastuspolitiikan vaikutukset kehitysmaihin voivat siten olla merkittäviä.
Kehitysyhteistyövaliokunnan mielestä tärkeintä on taata yhteisen kalastuspolitiikan johdonmukaisuus kehitysyhteistyöpolitiikan kanssa. Tämä on tärkeää, sillä tarkoituksena ei ole, että Euroopan kalastusalan lukuisat ongelmat siirretään muualle. Ongelmia ovat muun muassa laivastojen liikakapasiteetti, kalavarojen liikapyynti, työpaikkojen väheneminen ja meriympäristön laaja-alainen vahingoittuminen. Näiden ongelmien siirtämistä Euroopasta muualle ei voida hyväksyä. Se ei olisi järkevää eikä se pohjautuisi pitkän aikavälin politiikkaan.
Olemme lisäksi sitä mieltä, että kalastussopimukset ovat yhteisen kalastuspolitiikan keskeinen elementti, ja niiden on perustuttava tähän pääperiaatteeseen sekä luotettaviin tieteellisiin arvioihin kalakantojen tilasta ja kalastuksen vaikutuksista erityisesti kohdelajeihin. Kuten pääesittelijä totesi, on selvää, että tieteelliset arviot ovat välttämättömiä. Jos tällaisia arviointeja ei suoritettaisi, kuten asia valitettavasti usein kehitysmaissa on, olisi hyväksyttävä ennalta varautumisen periaate, jonka avulla kalavarojen liikapyyntiä voidaan ehkäistä.
Lisäksi on taattava kolmansien valtioiden ravinnon turvaavien rannikkoseutujen kalastusyhteisöjen asianmukainen säilyttäminen.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, ympäristövaliokunta päätti, eikä toisin voisi ollakaan, yhdellä tyhjällä äänellä ja suurella puoltavalla enemmistöllä, että ainoastaan meren ekosysteemin tasapainon kautta kuten muut kollegat sanovat voidaan taata kalastusalan työllisyys tulevaisuudessa ja että kalastuslaivasto pitäisi sopeuttaa nykyisiin kalavaroihin. Kuten esittelijä sanoi, nykyisen yhteisen kalastuspolitiikan epäonnistumisesta on päästävä yli. Kaikki me rannikkoseuduilla asuvat tiedämme, että kielletyt ajat, kielletyt alueet, verkkojen silmäkoot, suurimmat sallitut saaliit jne. eivät paranna tilannetta ja että vihreän kirjan ehdotukset eivät myöskään edistä asiaa.
Me ympäristövaliokunnassa katsomme, että toiminnan on kohdistuttava pilaantumisen lähteisiin, joita on useita esimerkiksi teollisuuden aiheuttama saastuminen ja matkailun aiheuttamat suunnattomat paineet, jotka tunnetaan hyvin kotimaassani ja että toimintaa on harjoitettava poikkeuksellisissa ekosysteemeissä, kuten kotimaani jokisuissa, sekä hiilivetytehtaissa ja muissa paikoissa, joissa toimitaan päinvastoin kuin toivoisimme.
Tarvitaan sellaisia sosiaalisia, ympäristönsuojeluun liittyviä ja taloudellisia osoittimia, joilla voidaan taata toimien tehokkuus, sekä sosiaalisia liitännäistoimia ja kannustimia kestäville kalastuskäytännöille kuten lähirannikkojemme pienimuotoisille käytännöille. On noudatettava ennalta varautumisen periaatetta, joka on määritelty hyvin FAO:n menettelytapasäännöissä ja Yhdistyneiden kansakuntien sopimuksessa.
Kuluttajien luottamusta on syytä vahvistaa sekä perinteisen kalastuksen että myös vesiviljelyn osalta. Tiedotus- ja valistustoimet ovat myös tärkeitä, samoin kuin kansalaisten ja muiden sidosryhmien osallistuminen, jotta noilla aloilla toteutettavat toimet onnistuisivat. Myös paikallis- ja alueviranomaisten osallistumista tarvitaan. Toteutettavia toimia on valvottava ja seurattava, kuten esittelijäkin sanoi, sillä muussa tapauksessa maat joutuvat keskenään eriarvoiseen asemaan.
Arvoisa puhemies, mielestämme ei saa unohtaa, että suurempi laivasto ei takaa työllisyyttä. Se on pudonnut viime vuosina tuotantoalalla 19 prosenttia ja jalostusalalla 10 prosenttia. Näin ollen ristiriidalle on tehtävä jotakin.

Langenhagen
Arvoisa puhemies, minäkin toivotan komission jäsen Fischlerille pikaista paranemista, eikä minustakaan täksi aamuksi sovittua keskustelua pidä siirtää. On nimittäin kysymys niin tärkeästä aiheesta. Valiokunnassa ei ollut todellakaan helppo saada läpi mietintöä, jossa on 400 tarkistusta. Tarkistusten suuri määrä ei varmastikaan johtunut arvostetusta kollegastani Miguélez Ramosista, sillä hän on tehnyt mallikelpoista työtä ja laatinut tasapainoisen mietinnön, mistä hän ansaitsee vielä kiitokset.
Jotkut kuitenkin ivallisesti kysyvät, mistä tämä suuri työmäärä sitten oikein johtui. En pysty korostamaan tarpeeksi, miten valtava merkitys tällä mietinnöllä on Euroopan kalastuksen tulevaisuudelle. Lähes 20 vuoden ajan yhteinen kalastuspolitiikka on kokenut vuoroin nousu- ja laskukausia. Kalastuksen tilanne on ollut välillä aivan aallonpohjassa. Siitä ei ole vastuussa ainoastaan Bryssel, vaan se johtuu pikemminkin siitä, etteivät kaikki jäsenvaltiot eivätkä kaikki kalastajat vedä yhtä köyttä. Tästä syystä yhteinen kalastuspolitiikka ei ole pystynyt täysin vastaamaan sille asetettuihin suuriin vaatimuksiin. Tänä vuonna olemme tulleet tienristeykseen sanan varsinaisessa merkityksessä. Mihin suuntaan haluamme jatkossa viedä Euroopan yhteistä kalastuspolitiikkaa? Voin vakuuttaa teille, että parlamentin suositukset putoavat komissiossa otolliseen maaperään, sillä Euroopan kalastuksen eduksi ja hyödyksi tehtävää toimielinten välistä yhteistyötä pitää jatkaa ja sitä myös aiotaan jatkaa. Nyt kun komissio tietää mietinnön suositukset, se voi esittää uudistusehdotuksia. Odotamme niitä innokkaasti, ja toivonkin mietinnön saavan tänään parlamentin selkeän enemmistön kannatuksen.
Yksi asia on kuitenkin tehtävä selväksi. Tästä tulee raskas merimatka, sillä kuten sanottu, haasteet ovat valtavat. Haluaisin ottaa esiin pikaisesti muutaman asian, jotka ovat mielestäni erittäin tärkeitä Euroopan kalastuksen tulevaisuudelle. Ensinnäkin: ilman kaloja ei ole enää kalastustakaan. Tämä yhtälö on yksinkertainen, mutta tosi. Meidän on kiinnitettävä entistä enemmän huomiota terveiden kalakantojen säilymiseen, sillä vain terveet meren ekosysteemit takaavat kestävän ja tulevaisuuden vaatimusten mukaisen kalavarojen hoidon. Kyllähän me toki kaikki - niin parlamentin jäsenet kuin rannikoilla asuvat ihmisetkin - haluamme elinvoimaisen kalatalouden, emmekä vain tänään ja ehkä huomenna vaan tulevinakin vuosikymmeninä.
Toiseksi: tiedämme liian vähän meren ekosysteemin yhteyksistä. Tutkimusta pitää siksi tehostaa. Kolmanneksi: Euroopan vesistöissä ei ole tarpeeksi kaloja; se on tosiasia. Sen vuoksi meidän pitää kalastaa Euroopan ulkopuolellakin, ja tarvitsemme siksi sopimuksia kolmansien maiden kanssa. Ne ovat kalliita ja kallistuvat koko ajan, ja jo huomenna ne saattavat olla liian kalliita. Meidän on löydettävä uusia keinoja ja tehtävä entistä tiiviimpää yhteistyötä niiden kanssa, joille siitä on välitöntä hyötyä. Sen me olemme veronmaksajille velkaa. Aika kuluu aivan liian nopeasti, ei vain minun puheenvuoroni aikana vaan myös yhteisen kalastuspolitiikan (YKP) uudistuksessa. Toivon, että löydämme yhdessä vuoden loppuun mennessä kauaskantoisen ratkaisun Euroopan kalastuksen hyväksi!

Stihler
Arvoisa puhemies, yhteisen kalastuspolitiikan tarkistaminen tarjoaa meille tilaisuuden ohjata Euroopan unionin kalatalousalan tulevaisuutta seuraavan vuosikymmenen aikana, ja meidän on onnistuttava siinä. YKP ei ole vielä saavuttanut sitä päämääräänsä, nimittäin kalatalousalan kestävää kehitystä. Sen sijaan olemme tilanteessa, jossa kalakannat ovat ehtyneet ja meret saastuneet, vaikka kalastusalan tekninen kapasiteetti on kehittynyt ennennäkemätöntä vauhtia.
Uuden YKP:n kulmakivenä on oltava ympäristön ja talouden kestävä kehitys. Yksi tapa saavuttaa tämä tavoite on YKP:n alueellisen ulottuvuuden tunnustaminen. Meidän olisi lisättävä teollisuuden osallistumista kalatalouden hallintoon ja kalavarojen suojeluun, jolloin voidaan parantaa kalastajien ja tutkijoiden välistä vuoropuhelua. Kestävä kehitys tarkoittaa, että meidän on otettava vakavasti kalatalouden hallinnon ympäristönsuojelullinen ulottuvuus. Tähän on kuitenkin yhdistettävä selkeät menettelyt, joilla voidaan toimia ripeästi kantojen suojeluun liittyvissä hätätilanteissa. Meidän olisi edelleen noudatettava suhteellisen vakauden periaatetta, mutta varmistettava myös valvonnan tehokkuus ja yhtenäisyys sekä EU:n vaatimusten täytäntöönpano, vaikka kalastajiin kohdistuvia tarkastuksia pyritäänkin keventämään.
Kuten tiedämme, tarkastuksissa ja valvonnassa on yhä puutteita, ja tarkastusjärjestelmään ja koordinoituun lähestymistapaan olisi suhtauduttava myönteisesti. Yhdenmukaisten seuraamusmenettelyjen käyttö edellyttää kuitenkin huolellista harkintaa.
Kalastussopimuksia, joista jäsen Lannoye äsken puhui, on niin ikään tarkistettava. Keskeisiä näkökohtia ovat kehitysyhteistyö, köyhyyden vähentäminen ja ympäristövaikutukset. Olemme nähneet monia esimerkkejä siitä, miten eräillä maailman köyhimmistä alueista paikalliset kalastajat eivät enää voi kalastaa. Jos he eivät voi kalastaa, he eivät myöskään voi syödä. Uudistus on siis elintärkeä.
Meidän on saatava paljon aikaan lyhyessä ajassa, mutta pelissä ovat niin suuret panokset, ettei meillä ole varaa epäonnistua. Toivon, että kun ensi vuonna tähän samaan aikaan saavumme vuoden 2003 ensimmäiseen istuntoon, saamme nähdä vastauudistetun YKP:n, joka on valmis kohtaamaan tulevaisuuden.

Attwooll
Arvoisa puhemies, on tuiki tavallista onnitella esittelijöitä heidän työstään, mutta on vaikea löytää oikeita sanoja silloin, kun on saavutettu jotakin todella poikkeuksellista. Niinpä tyydyn yksinkertaisesti toteamaan, että on todellinen kunnianosoitus esittelijä Miguélez Ramosin työlle, että mietintö, johon valiokuntakäsittelyn aikana tehtiin yli 400 muutosta, on nyt saapunut käsiteltäväksi täysistuntoon vain 25 tarkistusehdotuksen kera.
Ennen kuin siirryn käsittelemään itse päätöslauselmaesityksen sisältöä, haluan lyhyesti esitellä oman ryhmäni tarkistukset. Tarkistukset 3, 4 ja 5 liittyvät kansainvälisen tason toimiin. Tarkistuksella 3 halutaan varmistaa yhteiset määritelmät ja menetelmät kalastustukien sekä pyyntikapasiteetin ja -ponnistusten ja niiden välisen suhteen määrittämisessä. Tarkistukset 4 ja 5 on suunniteltu parantamaan sekä kolmansien maiden kanssa tehtyjen kalastussopimusten kustannustehokkuuden että näiden sopimusten puitteissa harjoitetun kalastustoiminnan seurantaa.
Tarkistuksella 6 pyritään ainoastaan pehmentämään perustelukappaleen H sanamuotoa, koska tuossa kappaleessa epäillään, ettei YKP voi taata kalastusalalla työskenteleville muihin tuotantoaloihin rinnastettavaa elintasoa, vaikka YKP:stä pitäisi nimenomaan tässä suhteessa olla apua.
Viimeisessä tarkistuksessa 7 halutaan pelkästään lisätä maininta virkistyskalastuksesta niillä alueilla, joilla tämä kalastusmuoto vaatii syvämerikalastuksen, rannikkokalastuksen ja vesiviljelyn tapaan erityistoimia. Toivomme, että parlamentti hyväksyy nämä tarkistukset.
Yleisesti ottaen uskomme, että päätöslauselmaesityksessä on saatu aikaan kiitettävä tasapaino kalastuselinkeinon tarpeiden ja kalakantojen säilyttämistarpeen välillä. Siinä tunnustetaan kalastuksesta riippuvaisten alueiden hauraus tukemalla suhteellisen vakauden periaatetta ja 6-12 meripeninkulman rajaa. Siinä tuetaan siirtymistä monivuotisiin ja monilajisiin kiintiöihin ja edistetään sekä teollisuuden että ympäristön kannalta parempaa kalatalouden hoitoa. Siinä käsitellään myös muita ympäristöön liittyviä huolenaiheita, kuten hain evien käyttöä ja sivusaaliita. Lisäksi siinä pohditaan vakavasti vastuutamme kehitysmaita kohtaan.
Toinen lähellä sydäntäni oleva asia on, että kalastajat, tutkijat ja ympäristönsuojelujärjestöt alkaisivat antaa paljon entistä suuremman panoksen päätöksentekoprosessiin. Huomautan lisäksi hienoista ylpeyttä tuntien, että tämä on oman valitsijapiirini aloittama toimintamalli, johon osallistuvat muun muassa Scottish Fisherman's Federation (Skotlannin kalastajaliitto), Shetland Oceans Alliance ja Maailman luonnonsäätiö (WWF).
Valiokunnassa käsiteltyjen tarkistusten määrä osoitti, miten monia erilaisia ja usein ristiriitaisia näkemyksiä kalataloudesta voi olla. Lopullinen mietintö on osoitus siitä, miten hyvin me tässä istuntosalissa osaamme sovitella erimielisyyksiämme. Toivon, että kun äänestämme mietinnöstä myöhemmin tämän päivän aikana, lopputulos on sellainen, josta koko parlamentti ja erityisesti kalatalousvaliokunta ja esittelijä Miguélez Ramos - kaikesta vaatimattomuudestaan ja henkilökohtaisista varauksistaan huolimatta - voivat oikeutetusti olla ylpeitä.

McKenna
Arvoisa puhemies, kaikille on täysin selvää, että kalastusteollisuus tarvitsee kalaa. Ilman kalaa ei ole kalastusteollisuuttakaan.
Yksi yhteisen kalastuspolitiikan suurimmista ongelmista 20 viime vuoden aikana on ollut se, että moni tärkeä tavoite on sivuutettu. Tämä on synnyttänyt ristiriitoja. Ainoa tapa varmistaa kalastusteollisuudelle edes jonkinlainen tulevaisuus on kalavarojen suojelun asettaminen ensimmäiseksi tärkeysjärjestyksessä. Tämä on teollisuuden elinehto, ei este, joka sen on voitettava. Ellei kalavarojen suojelu ole ensisijainen tavoite, yhteisen kalastuspolitiikan muita tavoitteita, esimerkiksi sen taloudellisia päämääriä, myötäilevät kompromissit johtavat aina kalakantojen jatkuvaan ehtymiseen.
Olemme jättäneet tarkistuksen, jossa ensisijaisena tavoitteena on varmistaa, että kalojen ja muiden merieläinlajien kannat pysyvät runsaina. Sekä kalastusteollisuus että kalatalousvaliokunta ovat ilmoittaneet olevansa yhtä mieltä siitä, että kalakantoja ja meriympäristöä on tarpeen suojella. EU:ssa viime kuussa tehdyt useiden kantojen kiintiövähennykset kuvastavat hyvin tarvetta tehdä kalakantojen säilyttämisestä ensisijainen tavoite.

Jové Peres
Arvoisa puhemies, minusta tuntuu, että tämä on ensimmäinen kerta seitsemän ja puolen vuoden parlamenttitoimeni aikana, kun minun on ilmoitettava julkisesti, että puheenvuoroni on hyvin henkilökohtainen eikä vastaa ryhmäni näkemystä. GUE/NGL-ryhmässä on muita varsin oikeutettuja mielipiteitä. Teen kuitenkin tiettäväksi, että tähän asiaan on ollut vaikeaa muodostaa kantaa.
Joka tapauksessa haluan ensimmäiseksi kiittää jäsen Miguélezia hänen työstään. Hänen aluksi esittämänsä mietintöluonnos oli minusta täysin tasapainoinen, ja sen olisi pitänyt toimia perustana, jonka pohjalta olisi kaikkien kalatalousvaliokunnan jäsenten avulla ja jäsen Miguélezin hengen mukaisesti viimeistelty hänen meille esittelemänsä asiat. Mietintöluonnokseen esitettiin kuitenkin 400 tarkistusta, joista suurimman osan takana olivat mielestäni yksinomaan kansalliset kannat. Niiden avulla ei vahvisteta yhteistä kalastuspolitiikkaa, yhtä harvoista yhteisistä politiikoistamme, vaan tulos on juuri päinvastainen.
Näiden 400 tarkistuksen jälkeen jäsen Miguélez teki yli-inhimillisen ponnistuksen esittääkseen uusia kompromisseja. Minä luovutin. Minusta tuntui, että hän teki tässä suhteessa melko hyvää ja jopa ihailtavaa työtä, mutta minusta lopputulos, 400 tarkistusta, ei ole kovin johdonmukainen, emmekä tainneet olla monessa asiassa kovinkaan suopeita hänen kompromisseilleen. Mietinnössä on hyvää ja huonoa, joissakin asioissa mennään pitkälle yksityiskohtiin ja toisten kohdalla ei käsitellä edes yleisluontoisia kysymyksiä. Joka tapauksessa sanon vilpittömästi, että pidän tärkeänä seuraavaa seikkaa: mietintö sisältää tarkistuksia, jotka poikkeavat mielestäni olennaisesti perustamissopimuksen määräyksistä samaan aikaan kun euron käyttöönoton myötä edistetään henkilöiden vapaata liikkuvuutta. Mietinnössä halutaan myös edistää yhteistä kalastuspolitiikkaa ja vahvistaa sitä. Toisaalta tuntuu, että välistä vaaditaan yhteisön aluevesien valvonnan kansallistamista, mutta samalla halutaan yhteisön valvovan kolmansien maiden kalavesiä. Välistä taas tuntuu suonette anteeksi suoruuteni että alueellistamista käytetään verukkeena, jonka varjolla voidaan puhua muista asioista.
Aion neuvoa ryhmääni, ettei se äänestä lopputulosta vastaan. Mielestäni jäsen Miguélez ei ansaitse sitä. Joka tapauksessa haluan kertoa hänelle vielä kerran, että olen halukas yhteistyöhön, ja kiitän häntä uudestaan hänen ihailtavasta vaivannäöstään tasapainoiseen lopputulokseen pääsemiseksi, vaikka se ei minun mielestäni onnistunut.

Gallagher
Arvoisa puhemies, olen pettynyt, kun komission jäsen ole tänään paikalla, mutta ymmärrän täysin, että hän on sairaana, ja toivon hänelle pikaista paranemista.
Haluaisin kiittää esittelijä Miguélez Ramosia hänen panoksestaan tämän tärkeän mietinnön työstämisessä erittäin laajan kuulemisprosessin jälkeen. Yhteisestä kalastuspolitiikasta viime vuoden maaliskuussa julkaistun vihreän kirjan ainoana tarkoituksena oli herättää keskustelua yhteisen kalastuspolitiikan tulevaisuudesta. Keskustelua se herättikin, etenkin minun maassani. Komissio vaati siinä yhteisen kalastuspolitiikan perusteellista ja kiireellistä uudistamista. Olen samaa mieltä, sillä monet niistä äänestäjistä, joita parlamentin jäsenenä edustan, ovat riippuvaisia kalastuksesta.
Vihreästä kirjasta käydyt neuvottelut ja keskustelut sisällytetään komission valkoiseen kirjaan, joka saatetaan neuvoston käsiteltäväksi tänä vuonna. Pidän kuulemisprosessia hyvin myönteisenä, ja voin vakuuttaa kaikille kollegoille, että ainakin minun maassani viranomaiset pitivät huolta siitä, että asiasta pidettiin laaja ja tarkoituksenmukainen kuulemistilaisuus. Meriministeri perusti erityisen työryhmän esittämään johdonmukaiset vastaukset kaikille asianosaisille. Näin kuuluukin olla. Yhteisessä kalastuspolitiikassa ja muissa EU:n politiikoissa päättäjillä on nimittäin ollut taipumus tehdä poliittisia päätöksiä ottamatta täysin huomioon kyseisellä alalla työskentelevien ja toimivien ihmisten arvokkaita näkökantoja. Irlannin meriministerin perustama uudistusta käsittelevä strateginen työryhmä, jossa oli mukana myös asianosaisten edustajia, esitti ehdotuksia ja suosituksia yhteistä kalastuspolitiikkaa käsittelevästä vihreästä kirjasta. On elintärkeää, että ne otetaan huomioon joka tilanteessa. Yhteinen kalastuspolitiikka tai mikään muukaan politiikka ei menesty, ellei asianosaisilla ole niissä tärkeää roolia.
Tänä vuonna neuvostossa käytävät keskustelut muodostuvat epäilemättä vaikeiksi. Tärkeitä päätöksiä on tehtävä monilla keskeisillä aloilla, joista yksi on yhteisen kalastuspolitiikan sosiaalinen ja taloudellinen ulottuvuus. Minun näkemykseni on - ja tiedän, että monet rannikkoalueita edustavat parlamentin jäsenet ovat tästä samaa mieltä - että vihreässä kirjassa ei ole käsitelty näitä näkökohtia riittävän perusteellisesti. Siinä on käsitelty liian suppeasti kalastustoimintaa sellaisilla rannikkoalueilla, joilla ei ole mitään muuta elinkeinomahdollisuutta, sijaitsivatpa ne Irlannissa tai jossakin muussa yhteisön jäsenvaltiossa. Integraatio on välttämätöntä; omaa maatani ajatellen sanoisin, että huomioon olisi otettava ainakin kalastuspolitiikka, aluekehityspolitiikka, maaseudun kehittämistä koskeva politiikka sekä tavoitteeseen 1 kuuluvat alueet.
Pidän myönteisenä sitä, miten rehellisesti komissio on luonnehtinut Euroopan kalatalouden nykytilaa, ja monet ehdotetuista muutoksista - mikäli ne nyt toteutuvat - auttavat varmasti ratkaisemaan joitakin nykyisin vallitsevia ongelmia. Yhteisen kalastuspolitiikan vahvistamiseksi on kuitenkin tehtävä vielä monia muitakin kriittisiä muutoksia. Kalastajien ja muiden asianosaisten ottamista entistä enemmän mukaan hallintoprosessiin on viivytelty aivan liian pitkään. Kalastajien osallistuminen päätöksentekoon parantaa tuntuvasti tulevan politiikan uskottavuutta. Hallinnon ja valvonnan todellisesta alueellistamisesta on paljon etua kalatalousalalle. Kehottaisin komissiota tukemaan hajauttamisprosessia perustamalla Euroopan laajuisen alueellisten neuvoa-antavien komiteoiden verkoston.
Ellei valvontajärjestelmään tehdä käytännöllisiä ja toteuttamiskelpoisia muutoksia, kalastuspolitiikka ei saa taakseen kalastajien tukea ja silloin se taatusti epäonnistuu. Maani on vuosien mittaan hyötynyt suuresti Euroopan unionin jäsenyydestä. Kalastusteollisuus on kuitenkin maksanut siitä liian kovan hinnan, kun Irlannin rannikoiden runsaat kalavedet on jouduttu jakamaan ahneiden naapurivaltioiden kanssa. Jos kalakannat ehtyvät, siihen eivät ole syypäitä Irlannin kalastajat vaan sen ahneet naapurivaltiot.

Farage
Arvoisa puhemies, minun maassani hallituksen salaiset asiakirjat julkistetaan 30 vuoden kuluttua niihin liittyvien neuvottelujen käymisestä. Niinpä nekin aiemmin salassa pidetyt asiakirjat neuvotteluista, jotka johtivat Britannian tuloon silloisille yhteismarkkinoille, on kahden viime vuoden aikana julkistettu, ja olemme saaneet tutustua yhteisen kalastuspolitiikan syntyvaiheisiin liittyviin asiakirjoihin. Niistä käy ilmi, ettei YKP:llä alun perin ollut minkäänlaista oikeusperustaa. Kaiken lisäksi ministerit olivat aivan tietoisia siitä; he olivat valmistautuneet valehtelemaan tästä asiasta Britannian kansalle ja tekivät sen myös, vaikka heillä olikin tietty aavistus siitä, että tällainen politiikka merkitsisi tuhoa maan kalastusteollisuudelle. Kalastajia pidettiin kuitenkin pelkkinä politiikan pelinappuloina. Heidät uhrattiin, jotta saatiin varmistettua Britannian liittymisprosessin pysyminen aikataulussa. Sen jälkeen tämä aavistus tulevasta katastrofista on toteutunut kymmenien tuhansien työpaikkojen menetyksinä kalastusalalla ja siihen liittyvillä elinkeinoaloilla. YKP:stä aiheutuvat taloudelliset tappiot ovat vuosittain olleet lähes miljardi puntaa, ja kalastuslaivasto tekee kuolemaa.
YKP on fiasko myös teknisellä tasolla. Parlamentin tutkimusosaston vuoden 1997 raportissa todetaan, että ainoat esimerkit onnistuneista kalavarojen hoitojärjestelmistä löytyivät Falklandin saarilta, Islannista, Namibiasta ja Uudesta Seelannista, joissa kalastus kuuluu yhden ainoan valtion toimivallan piiriin. Ei ole olemassa ainuttakaan esimerkkiä siitä, että tämäntyyppinen yhteinen kalastuspolitiikka olisi toiminut tehokkaasti, ja YKP:n puutteet ovat kohtalokkaita nimenomaan sen vuoksi, että siinä on kyse yhteisestä politiikasta.
Minun ja puolueeni kanta tähän vihreään kirjaan ja esittelijä Miguélez Ramosin mietintöön on, että YKP rakentuu valheiden varaan ja että se on teknisesti pelkkä sekasotku. Se edustaa kaikkea sitä, mikä Euroopan unionissa on vialla, ja me uskomme, että se - kuten koko EU - pitäisi lakkauttaa välittömästi. Uudistaminen ei ole mikään vaihtoehto.

Souchet
Arvoisa puhemies, toivon luonnollisestikin komission jäsen Fischlerin paranevan pian, ja pyydän läsnä olevia virkamiehiä kuvailemaan hänelle huolenaiheemme tarkasti. Valmisteltaessa yhteistä uutta kalastuspolitiikkaa toivon komission jäsenen kiinnittävän huomiota seuraaviin kolmeen tärkeään asiaan:
Ensiksi uuden yhteisen kalastuspolitiikan perustana on oltava suurimpia sallittuja saaliita (TAC) ja kiintiöitä koskeva järjestelmä, joka on paras keino mukauttaa pyyntimäärät kalakantojen tilaan. Kiintiöistä on todellakin tehtävä monivuotisia. Kuten Ranskan Atlantin puoleisen rannikon alueellinen järjestö (AGLIA, association du grand littoral atlantique) on esittänyt komissiolle, tämä on tarpeen erityisesti arvaamattomien vuotuisten vaihtelujen estämiseksi ja jotta kalastajilla olisi edes tarvittava vähimmäiskäsitys tulevasta kehityksestä. Ilman tällaista käsitystä kaikki ihmisen toiminta, taloudellinen toiminta mukaan luettuna, on mahdotonta. Sen sijaan kiintiöistä ei saa missään tapauksessa tulla henkilökohtaisia ja siirrettäviä, mikä johtaisi peruuttamattomaan keskittämiseen ja merten kalakantojen romahtamiseen useimmilla rannikkoalueillamme. Mielestämme on tärkeää säilyttää nykyinen järjestelmä, jossa jäsenvaltiot hallinnoivat kiintiöitä yhdessä, sekä kalastajien ammattijärjestöt.
Toiseksi uuden yhteisen kalastuspolitiikan alalla on luovuttava täysin kohtuuttomasta, epäoikeudenmukaisesta, kalliista ja tehottomasta järjestelmästä, jolla laivaston kapasiteettia vähennetään ylhäältä käsin toteutettavilla toimilla. Komissio ehdottaa laivaston uusimista koskevien toimien tiukentamista. Olemme täysin tätä suunnitelmaa vastaan. Se, että komissio on taannut aiemmin tehokalastukseen käytettävien troolarien liikarakentamisen Euroopassa, ei oikeuta sitä "tasapainottamaan" virheidensä vaikutusta estämällä pienimuotoiseen kalastukseen käytettävän laivastomme välttämätöntä nykyaikaistamista, laivaston, jonka tarpeellisuuden osoittaa surullisella tavalla erityisesti laivaston vanhenemisesta johtuvien onnettomuuksien lisääntyminen Atlantin rannikolla.
Laivastoa on hallittava joustavilla välineillä, joiden käyttö ei johda peruuttamattomiin toimiin. Tältä osin nykyaikaistamiseen ja etenkin nuorille toiminnan aloittamiseen myönnettävät tuet on ehdottomasti säilytettävä myös tulevaisuudessa.
Kolmanneksi uuden yhteisen kalastuspolitiikan avulla on otettava käyttöön kalastusalan kestävän hallinnon järjestelmä, jossa päätöksentekoprosessi perustuu alan ammatinharjoittajien osaamiseen, tietämykseen ja asiantuntemukseen. Sardellin ja kummeliturskan, kuten lukuisien muiden äskettäisten esimerkkien perusteella voidaan todeta, että on erittäin vaarallista luottaa yksinomaan biologien arviointeihin ja malleihin tehtäessä sosioekonomisilta vaikutuksiltaan merkittäviä päätöksiä. Alalla, jolla luonnonvarojen arviointi on erittäin vaikeaa, on käytettävä hyväksi kaikkia mahdollisia tietolähteitä.
Toivon, että näiden kolmen huolenaiheen, joita korostettiin voimakkaasti neuvottelukierroksen aikana, pohjalta annetaan asetusehdotuksia, jotka komission jäsen esittelee meille lähitulevaisuudessa. Vihreässä kirjassa esitettyjen tavoitteiden osalta on vielä paljon saavutettavaa ja tehtävää. Pyydämme komission jäsentä ehdottamaan yhteistä uutta kalastuspolitiikkaa, jolla pyritään ensisijaisesti ennakoimaan tulevaisuutta eikä rajoituta ikävästi jo syntyneiden vahinkojen korjaamiseen, sillä uskomme, että kalastus on avainasemassa kaikkien merivaltioiden rannikkoalueiden kehittämisessä. Uskomme kalastuksen tulevaisuuteen. Haluaisimme, että myös yhteinen kalastuspolitiikka perustuu uskoon kalastuksen tulevaisuudesta.

Varela Suanzes-Carpegna
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, teidän tavallanne haluan aloittaa puheenvuoroni antamalla tunnustusta esittelijämme Miguélez Ramosin ponnistelulle tämän kysymyksen parissa, joka oli suoraan sanottuna hankala, kuten kaikki tiedämme, asiaa koskevien kantojen ja etunäkökohtien vastakkainasettelun takia.
Vaikka näin teenkin, minun on silti pahoiteltava lopputulosta, joka ei mielestäni ollut niin tyydyttävä kuin olisi voinut odottaa. Tämän takia äänestin valiokunnassa mietintöä vastaan. Varmaan muistatte, että tuloksena oli 12 ääntä puolesta, 6 ääntä vastaan ja 3 tyhjää ääntä, joista yksi oli esittelijän.
Miksi en pidä mietintöä tyydyttävänä? Siksi, että nyt kun niin kutsuttua yhteistä kalastuspolitiikkaa jossa yhteistä on vain nimi on harjoitettu yli 20 vuotta, ja kahdessa jäsenvaltiossa, Espanjassa ja Portugalissa, on ollut 17 vuoden pituinen siirtymäjakso, meidän olisi mielestäni pitänyt edistyä hieman enemmän tämän politiikan yhteisöllistämisessä. Meidän olisi pitänyt mennä paljon pitemmälle kuin on tehty Miguélez Ramosin mietinnössä, jossa halutaan säilyttää nykyään vallitseva tilanne. Viittaan kahteen avainkysymykseen.
Minusta nämä kaksi kysymystä ovat seuraavia: ensinnäkin yhteisön vesialueita koskevien kalastusmahdollisuuksien jakaminen jäsenvaltioiden kesken siten, että suhteellinen stabiilius säilytetään, vaikkei se ole mikään periaate vaan ilmiselvästi syrjivä mekanismi. Toisena pulmana on, että on kieltäydytty jyrkästi testaamasta, edes koemielessä, uusia kalatalouden hoitojärjestelmiä, jotka tuottavat hyviä tuloksia maailmalla sekä Norjan ja Islannin kaltaisissa suurissa kalastusvaltioissa. Ne perustuvat siirrettäviin kalastusoikeuksiin, joita me kieltäydymme jyrkästi edes kokeilemasta täällä.
Uskon vilpittömästi, että yhteismarkkinoilla ja yhteisvaluuttaa käytettäessä ei ole hyväksyttävää aiheuttaa perustamissopimuksiin kirjatuille Euroopan unionin omille eduille vahinkoa, joka kohdistuu kokonaiseen talouden alaan, kalastusalaan, joka on talouden ala siinä missä muutkin. Lisäksi se on tulevaisuudessa strategisessa osassa ja siitä ollaan riippuvaisia useilla alueilla, joista moni kuuluu tavoitteeseen 1 kuuluviin alueisiin.
Uskon vilpittömästi, että voi ja pitää olla mahdollista päästä asiasta laajempaan yhteisymmärrykseen vahingoittamatta muita kalastusyhteisöjä, sillä kaikkia niitä on ymmärrettävä ja varjeltava saattaaksemme kalastuspolitiikan ajan tasalle, vaikka se tapahtuisikin hitaasti ja vähitellen. Minusta meidän on lähikuukausien aikana puhuttava ja käytävä runsasta vuoropuhelua valiokunnassamme, jotta pystyisimme kehittämään todella eurooppalaisia kompromissimalleja.

Katiforis
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, aluksi haluan onnitella tänään täysistunnossa käsiteltävän, yhteisen kalastuspolitiikan tulevaisuutta koskevan mietinnön esittelijää. Mietinnön laatiminen oli vaikea tehtävä, ja esittelijä Miguélez teki mielestäni erinomaista työtä. Jos lopputulos ei täysin tyydytä kaikkia, ei se ole esittelijän, vaan meidän kaikkien vika.
Yhteisen kalastuspolitiikan pulmia on jo useaan otteeseen käsitelty parlamentissa. Tämä komission tulevat uudistukset huomioon ottava tiedonanto on ensimmäinen vaihe komission kokonaisstrategiassa yhteisen kalastuspolitiikan (YKP) kehittämiseksi. Tässä vaiheessa pitääkin siis tarkastella muutamia tulevan YKP:n pääperiaatteita ja prioriteetteja.
Ensinnäkin pitää varmistaa, että YKP:n pääperiaatteena on kalatalousalan ja kalastustoiminnan kehittäminen niin taloudellisesti kuin ympäristönkin kannalta kestävään suuntaan. Muunlainen politiikka ei ole järkevää. Toiseksi Euroopassa on varmistettava entistä kokonaisvaltaisempi politiikka ja entistä yhdenmukaisempi YKP. Komission tulisi esittää luovia ehdotuksia, jotka edistävät Euroopan yhdentymistä. Kalatalouden yhtenäismarkkinat voidaan saavuttaa yhteisön kalastuslaivastoa hyödyttävän varojen yhtenäisen ja yhteisen hoidon avulla.

Hudghton
Arvoisa puhemies, tämä vihreä kirja on ilmestynyt tilanteessa, jossa EU:ta vaivaavat kalakantojen hupeneminen, ylikapasiteetti sekä tehoton ja liian keskitetty hallinto. Uudistus tarjoaa tilaisuuden paitsi korjata puutteet myös säilyttää sellaiset ratkaisevat säännökset, jotka ovat hyödyllisiä ja välttämättömiä Euroopan kalastuksesta riippuvaisten yhteisöjen henkiinjäämiselle. Meidän on säilytettävä ainakin 6-12 meripeninkulman rannikkovyöhykkeet. Meidän on säilytettävä erityiset suojelualueet, kuten Shetlannin suoja-alue, ja tuettava historiallisia kalastusoikeuksia noudattamalla suhteellisen vakauden perusperiaatetta.
Yhteinen tavoitteemme - kalakantojen säilyttäminen tuleville sukupolville - on edelleen YKP:n tärkein päämäärä. On välttämätöntä, että kestävän kalatalouden edistäminen ja kalastuksesta riippuvaisten yhteisöjen tarpeet pidetään etusijalla.
Mietinnössä tasoitetaan tietä hajauttamiselle, ja komission onkin suunniteltava kattava vyöhykkeittäinen hallintojärjestelmä, jota hoitavat vyöhykkeittäiset hallintokomiteat. Painotan tässä sanaa "hallinto". Kalastusteollisuuden, kalanjalostamoiden, tutkijoiden ja kansalaisjärjestöjen on osallistuttava järjestelmään aktiivisesti, ja niiden asiantuntemusta on hyödynnettävä sen varmistamiseksi, että uusi YKP...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Figueiredo
Arvoisa puhemies, tässä yhteisen kalastuspolitiikan tulevaisuutta koskevassa keskustelussa huipentuu esittelijä Rosa Miguélez Ramosin ja kalatalousvaliokunnan merkittävä työrupeama. Siihen kuului käynti Portugalissa ja tämän Euroopan unionin strategisesti tärkeän talouden alan eri edustajien kanssa Lissabonissa käyty keskustelu, johon minäkin otin osaa. Kaikkien valmistelujen joukosta haluan painottaa sitä vastaanottoa, jonka saivat jotkin ehdotukseni, jotka koskevat tätä yhteisön elintarviketarpeen kannalta keskeistä ja unionin syrjäisten rannikkoalueiden työllisyyden sekä taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kannalta välttämätöntä alaa.
Korostan erityisesti, että vastustan kaikkia sellaisia ehdotuksia, jotka liittyvät henkilökohtaisia kiintiöitä tai niiden unionin sisäisiä siirtämismahdollisuuksia koskevan järjestelmän käyttöönottoon, koska se merkitsisi kalavarojen yksityistämistä ja saaliiden keskittämistä ja vertikaalistamista, millä olisi haitallisia sosiaalis-taloudellisia ja ympäristöllisiä seurauksia. Toivon, ettei tämä päätös muutu parlamentissa.
Korostan myös, että vastustan komission aikomusta vähentää tuntuvasti kalatalousalan rakennetukia ottaen huomioon alan sosioekonomiset ongelmat, ja katson, että saavutettuihin tuloksiin nähden rakennetuet olisi jaettava uudella entistä tasapuolisemmalla tavalla. Lisäksi haluan mainita hyväksytyn ehdotuksen, joka koski yhteisön erityisohjelman perustamista pienimuotoisen rannikkokalastuksen ja pienimuotoisen kalastuksen tukemiseksi, samoin kuin yhteisön etuusperiaatteen noudattamista koskevan ehdotuksen. Tähdennän myös tarvetta parantaa työolosuhteita ja kalastajien osallistumista hallintoon sekä tarvetta säilyttää nykyinen järjestelmä, jossa taataan pääsy 612 meripeninkulman rannikkovyöhykkeelle. Minä tosin olisin toivonut sen ulottamista 24:ään ja syrjäisten alueiden tapauksessa vähintään 50 meripeninkulmaan asti. Näitä ehdotuksia ei valitettavasti hyväksytty ja samoin kävi ehdotuksille, jotka koskivat säilyketeollisuudelle maksettavia vahingonkorvauksia ja monivuotisten suurimpien sallittujen saaliiden (TAC) vuosittaisessa tarkistuksessa tarvittavaa joustavuutta.
Arvoisa puhemies, joka tapauksessa katson kaikista ristiriidoista ja joistakin kielteisistä näkökohdista huolimatta, että mietintö on yleisesti ottaen myönteinen, ja kiitän jäsen Rosa Miguélez Ramosia hänen paneutumisestaan tähän työhön.

Sandbæk
Arvoisa puhemies, haluaisin keskittyä EU:n ja kehitysmaiden välisiin sopimuksiin. Mietinnössä mainitaan monia hyviä aikomuksia, mutta koska niitä ei ole koskaan toteutettu käytännössä, nykyiset kalastussopimukset eivät ole tehokas apuväline köyhyyden torjunnan parantamiseksi eikä niistä ole taloudellista hyötyä kehitysmaiden kannalta. Yksi maailman köyhimmistä valtioista, Mauritania, on juuri allekirjoittanut kalastussopimuksen EU:n kanssa. Asiantuntijat ovat havainneet, että jos kalavaroja hallinnoidaan järkevästi, jo pelkkä mustekalojen kalastus voi antaa Mauritanialle 100 miljoonan dollarin tuoton vuodessa, mutta Mauritanialla ei ole varaa kehittää kalastustaan, ja sen vuoksi se saa paljon pienemmän korvauksen EU:lta, jonka harjoittama liikapyynti on hävittämässä mustekalakantaa. Lisäksi pelkästään viime vuonna 300 mauritanialaista kalastajaa kuoli, koska pyynti on muuttunut entistä vaarallisemmaksi. EU ottaa köyhiltä ja antaa rikkaille. Tämä on valitettava tosiasia.

Lisi
Arvoisa puhemies, kuten muutkin kollegat, mekin tunnemme velvollisuudeksemme esittää kiitokset kollega Miguélez Ramosille hänen todella vaativasta, merkittävästä, monimutkaisesta ja monitahoisesta työstään, jonka hän teki mitä parhaimmalla tavalla pyrkimällä ottamaan mahdollisimman pitkälle huomioon kollegojen näkemykset.
Tämän jälkeen haluan sanoa, että monet ovat jo ilmaisseet, että olemme tyytyväisiä siihen, mitä tarjoamme. Emme voi olla täysin tyytyväisiä, mikä ei ehkä ollutkaan vältettävissä. Avoimeksi jääviä kysymyksiä on monta, ja niiden hyväksi meidän on tulevina vuosina ja tulevina kuukausina tehtävä työtä, ja tämä koskee sekä meitä että komissiota. Tiedämme kaikki, mitä nämä ratkaisematta jääneet kysymykset ovat. Suon itselleni mahdollisuuden esittää omasta näkökulmastani ne asiat, joita voisin kutsua kolmeksi periaatteeksi, joita noudattamalla voisimme onnistua löytämään järkeviä ratkaisuja yksittäisiin kysymyksiin.
Ensimmäiseksi on vältettävä rankaisuihin perustuvaa lähestymistapaa. Turhan opettavaisin elkein täälläkin on haluttu selittää kalastajille, että jos kalaa ei tule, heidän taloudellinen toimeentulonsa on vaikea taata. Mutta tämä on päivänselvä asia, jossa täytyy käyttää tervettä järkeä. Alan ammatinharjoittajat tietävät, että kalakantojen suojelussa on heidän suurin rikkautensa, ja näin ollen kannatan esittämäämme näkemystä.
Toiseksi on ratkaisujen tekemisessä käytettävä enemmän mielikuvitusta. Tästä esimerkkinä on pyyntiponnistusten vähentäminen. Olemme vuosien ajan kulkeneet samalla tiellä ja tiedämme, että tuolta tieltä ei löydy ratkaisuja. Yrittäkäämme siis kehittää jotakin uutta.
Kolmanneksi meidän on pidettävä mielessä, että yhteistä ja kaikkien hyväksymää politiikkaa ei ole mahdollista saavuttaa ilman toimielinten, alan ammatinharjoittajien ja aluehallintojen osallistumista toimintaan. Tässä on siis kyse alueellistamisesta.
Olen sitä mieltä, että jos noudatamme näitä kolmea periaatetta, kaikkiin kysymyksiin, joita olemme käsitelleet ja joista olemme kaikki perillä, voidaan löytää järkevä ratkaisu, ja näiden periaatteiden avulla voidaan saada aikaan tasapainoinen ehdotus, jonka myötä yhteisessä politiikassa otetaan huomioon maittemme erot ja erikoispiirteet.

Poignant
Arvoisa puhemies, olemme asettaneet itsellemme kaksi tavoitetta: rannikkokalastuksen harjoittamisen takaaminen rannikoillamme säilyttämällä samalla kalojen lisääntymismahdollisuudet. Näiden kahden tavoitteen osalta vallitsee yksimielisyys. Meidän oli esittelijän tavoin suoritettava valinta kahden ehdotuksen välillä: on joko muutettava kaikki saavutetun tasapainon järkkymisen uhalla tai mukautettava se, mikä voidaan. Päädyimme jälkimmäiseen vaihtoehtoon, jota myös minä pidän parempana. Tämän vuoksi on noudatettava kahta seuraavaa periaatetta: toisaalta pääsyä rannikkovyöhykkeelle - tarkoitan 6-12 meripeninkulman rajan sisälle - mikä on jo toteutunut, ja toisaalta suhteellista vakautta, joka on myös jo otettu huomioon. Nämä kaksi valintaa ovat perustavanlaatuisia, ja toivon parlamentin vahvistavan ne.
Välttämättömien mukautusten osalta meidän on mielestäni sitouduttava kolmeen tavoitteeseen: olen vakuuttunut, että suurimmista sallituista saaliista (TAC) ja kiintiöistä on tehtävä yhteisen kalastuspolitiikan keskeinen elementti, koska ne tarjoavat eniten takeita, erityisesti, jos ne ovat monivuotisia. Toinen mukautus on merenkulkijoiden turvallisuuteen kohdistuvien vaikutusten mittaaminen monivuotisilla ohjausohjelmilla (MOO), mikäli kyseiset ohjelmat säilytetään edelleen, kuten olisi aiheellista. Pelkästään omassa maakunnassani Ranskan Bretagnessa kuoli vuonna 2001 merillä 25 henkeä. Arvelen, että tilanne on samanlainen teidän maakunnissanne. Se on paljon, luvattoman paljon! Pidän tärkeänä merenkulun turvallisuuden parantamista ja sitä, että merenkulkijoille voidaan rakentaa edelleen uusia aluksia. Laivaston ei saa antaa vanheta, koska se lisää riskejä merellä. Lopuksi seuraamuksista. Hyvän asetuksen ominaisuuksiin kuuluu, että sitä sovelletaan tasapuolisesti kaikkiin niihin osapuoliin, joita se koskee. Merenkulkijat ovat saaneet sellaisen vaikutelman, että samoista virheistä määrättävät seuraamukset ovat erilaisia. Olen sitä mieltä, että komission on kiinnitettävä erityistä huomiota näihin kolmeen mukautukseen.

Nogueira Román
Arvoisa puhemies, minusta parlamentin pitää hylätä vihreä kirja. Tämä kanta ei kuitenkaan käy ilmi nyt käsiteltävästä mietinnöstä, joka ei sen tyydyttävistä ja ansiokkaista puolista huolimatta ole riittävän ponnekas, jotta sen avulla voitaisiin kumota komission kannat. Itse asiassa vihreässä kirjassa komissio kieltäytyy pitämästä kalastusta tavallisena talouden alana, joka on välttämätön eräiden rannikkoseutujen alueille, kuten kotimaalleni Galicialle. Se ei pidä kalastusta alana, jolla on toimittava perustamissopimusten määräysten ja erityisesti kestävän kehityksen periaatteiden mukaisesti.
Komissio säilyttää joidenkin valtioiden nauttimat etuoikeudet syrjivän suhteellisen stabiiliuden periaatteen avulla, eikä se tee ehdotuksia kolmansien maiden kanssa tehtäviä kalastussopimuksia koskevasta asianmukaisesta politiikasta. Lisäksi se tutkii rakennetukien lopettamista keskipitkällä aikavälillä kalastuslaivaston uudistamiseksi.

Meijer
Arvoisa puhemies, ennen merta pidettiin ehtymättömänä ihmisravinnon lähteenä. Nykyisin myös ne, joilla on taloudellisia etuja valvottavana, myöntävät vaarana olevan, että maailman meret kalastetaan tyhjiksi, ei heti, mutta ajan kuluessa, koska nuorilla kaloilla on yhä vähemmän mahdollisuuksia kasvaa aikuisiksi ja lisääntyä edelleen.
Kuten monet poliitikot, myös esittelijä toivoo, että olisi mahdollista yhdistää pyynnin jatkaminen luonnollisen tasapainon entistä parempaan suojeluun. Hän on oikeassa korostaessaan sopimusten entistä johdonmukaisempaa noudattamista, mutta se on vain lyhyen aikavälin ratkaisu. Huolimatta siitä, että kalan kysyntä kasvaa kasvamistaan, meripyynnin vähentämisestä tulee välttämätöntä. Siksi on etsittävä korvaavia työllistymismahdollisuuksia rannikkoalueille ja pyrittävä suojelemaan kolmatta maailmaa. Tämä on parempi vaihtoehto kuin valtioiden välisten erojen korostaminen: toisilla on pieniä, perinteisiä laivoja, joilla käydään kalastamassa ympäri vuoden, ja toisilla suuria, uusimmilla teknisillä apuvälineillä varustettuja laivoja, joiden on pysyttävä osa ajasta laiturissa. Jos nämä kaksi ryhmää syyttävät edelleen toisiaan kalakantojen loppumisesta, siitä tulee ennen kaikkea oikeutus sille, että kukaan ei itse tee tarpeeksi, jolloin emme ratkaise ongelmaa.

Cunha
Arvoisa puhemies, yhteisen kalastuspolitiikan tulevaisuutta koskevan mietinnön on oltava merkittävänä apuna muotoiltaessa tätä samaa politiikkaa vuoden 2002 jälkeen. Siksi haluaisin painottaa kuutta ensisijaisena pitämääni kysymystä. Ensimmäinen koskee sitä, että meidän jälkeemme tuleville kansakunnille on taattava kalastuksen jatkuvuus. Tämä toteutetaan vahvistamalla kalavarojen säilyttämistä koskevaa politiikkaa ja kiinnittämällä huomiota tiedemiesten suosituksiin, verkkojen silmäkokoon, nuorten kalojen suojelemiseen tai poisheitettyjen saaliiden vähentämiseen. Toiseksi on varmistettava kiintiöiden ja suurimpien sallittujen saaliiden tasapainoinen ja joustava hallinta siten, että jäsenvaltiot voivat siirtää kiintiöitä niitä käyttämättömiltä valtioilta niille, joissa kiintiöitä tarvitaan. Monivuotisten ohjausohjelmien tai niitä korvaavien välineiden kunnollinen täytäntöönpano on keskeistä tämän tavoitteen kannalta, ja on rangaistava ankarasti niitä maita, jotka eivät tee sitä. Kolmanneksi Euroopan unionin on vahvistettava kansainvälisiä kalastussopimuksia siten, että se neuvottelee varustamoilleen uusia pyyntimahdollisuuksia. Neljänneksi kalastusta on tarkasteltava alana, jolla on tietyllä tapaa erityisluonne, ja siksi suhteellisen stabiiliuden periaate on säilytettävä. Viidenneksi on vahvistettava yhteisen kalastuspolitiikan sosiaalista ulottuvuutta, jotta kalastajat voisivat saada toimeentulonsa kannalta välttämätöntä tukea. Lopuksi alalla on jatkettava rakennetukipolitiikkaa, jonka tavoitteena on pitää yhteisön kalastuslaivasto jatkuvasti uudenaikaisena ja sopeutettuna uusiin oloihin.
Kiitän esittelijä Rosa Miguélez Ramosia hänen näkemästään vaivasta. Lopputulos ei ole ihanteellinen, mutta toivon, että se mahdollistaa kipeimmin tarvitsemamme asiat. Lopuksi haluaisin toivottaa komission jäsen Franz Fischlerille pikaista paranemista ja käyttää tilaisuutta hyväkseni lähettääkseni hänelle seuraavan viestin: ei ole olemassa flunssaa, joka ei paranisi portugalilaiseen tapaan valmistetulla turskalla ja kunnon lasillisella punaviiniä!

Piétrasanta
Minusta on tärkeää korostaa tässä yhteydessä sellaisia keskeisiä kysymyksiä, joiden käsitteleminen on välttämätöntä, jotta Välimeri tulisi todella huomioon otetuksi yhteisessä kalastuspolitiikassa.
On ryhdyttävä toteuttamaan yhdennettyä politiikkaa osana todellista kansainvälistä yhteistyötä antamatta periksi sellaiselle piittaamattomalle asenteelle, joka veisi kehitystä taaksepäin. Tähän voidaan päästä tarkistamalla voimassa oleva lainsäädäntö, erityisesti asetus (EY) N:o 1626/94, sekä mukauttamalla vähimmäiskokoa, teknisiä toimenpiteitä ja pyydyksiä koskevat säännökset kunkin alueen tarpeisiin.
Lisäksi kalavaroja on tutkittava huolellisesti sardelli-, makrilli-, tonnikala- ja muiden pyyntiponnistusten kohteeksi mahdollisesti joutuvien kalakantojen osalta. Tämä tapahtuu kuuntelemalla aiempaa paremmin ammattialaamme Välimeren maissa edustavaa työtuomioistuinta ja tehostamalla Välimeren alueellisen kalastuskomission toimintaa. Lisäksi kyseiselle komissiolle on annettava todellista toimivaltaa ja keinot toimia sekä avomeren ja syvänmeren kalastuksen että pienimuotoisen rannikkokalastuksen tasolla.
Kiitän erinomaista esittelijäämme Miguélez Ramosia ja kollegoitani Brigitte Langenhagenia ja Patricia McKennaa siitä, että he tulivat Välimeren rannikolle Sèteen, Mèzeen ja Port-la-Nouvelleen tukemaan näitä ehdotuksia ja tekemään havaintoja vierailemalla kohteissa.

Nicholson
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa puheenvuoroni esittämällä kiitokseni tästä mietinnöstä ja onnittelemalla sen esittelijää. Luulen, että me kaikki ymmärrämme, miten valtavan vaikeaa tämän mietinnön työstäminen on ollut. Siihen sisältyy luultavasti sellaisiakin asioita, jotka eivät kaikkia miellytä. Näissä olosuhteissa tämä mietintö on kuitenkin todennäköisesti paras, mitä voimme saada aikaan yrittäessämme uudistaa YKP:tä.
Meidän on kysyttävä itseltämme, mitä Euroopan unioni haluaa yhteistä kalastuspolitiikkaa uudistamalla saavuttaa. Ainoa, mitä voimme varmasti sanoa, on se, että nykyisellään yhteinen kalastuspolitiikka ei kuulu unionin suosituimpiin politiikanaloihin, eikä taatusti ole olemassa mitään takeita siitä, että tulevat muutokset herättävät yhtään sen enempää suopeutta teollisuuden keskuudessa, kun otetaan huomioon etenkin kalakantoihin kohdistuva paine sekä tutkijoiden ja kalastajien väliset näkemyserot.
Nyt meidän on tartuttava tilaisuuteen ja kysyttävä itseltämme, saammeko tällä kertaa asiat kuntoon. Pystymmekö saavuttamaan oikean tasapainon? Kykenemmekö vastaamaan teollisuuden tarpeisiin ja tekemään sen ajoissa? Teollisuuden ongelmat ovat herättäneet paljon katkeruutta. Olemme havainneet, että paikalla on tänään sellaisiakin henkilöitä, jotka haluaisivat heittää yhteisen kalastuspolitiikan roskakoriin ja siirtää sen takaisin kansallisten ja alueellisten viranomaisten vastuulle. Se ei tuo mereen yhtään enempää kalaa eikä ratkaise yhtään enempää ongelmia. Kalat ovat vaeltava eläinlaji: ne eivät pysy koko ajan ja vuodesta toiseen samassa paikassa.
Vaikka tämä saattaa kuulostaa helpolta - ja joidenkin mielestä oikein hyvältä - ratkaisulta, siihen liittyy monia kysymyksiä. Merkitsisikö kalastuspolitiikan kansallistaminen sitä, että saadaan enemmän kalaa? Enpä usko. Merkitsisikö se lisää rahoitustukea? Sanoisin, että se voi johtaa jopa rahoitustuen vähentämiseen teollisuudelta, jolloin markkinat eivät kehity. Niinpä meidän on löydettävä käypä ratkaisu.
Sanon komissiolle suoraan, että jos se ei saa kalastuspolitiikkaa ojennukseen seuraavien 4-5 vuoden kuluessa, sen on pakko luovuttaa ohjat takaisin jäsenvaltioiden hallituksille. Meillä on nyt tilaisuus panna asiat kuntoon. Mikäli komissio todella haluaa parantaa tilannetta, sen on otettava paikalliset kalastajat, paikallisyhteisöt ja paikallinen väestö mukaan päätöksentekoon. Tälle annan varmasti kaiken tukeni - mutta siinä tapauksessa on pidettävä mielekäs kuulemistilaisuus.

Sudre
Arvoisa puhemies, yhteinen kalastuspolitiikka on yksi Euroopan herkistä politiikanaloista. Siinä verrataan toisiinsa yhteisen politiikan yleisiä etuja - yhteisellä politiikalla pyritään hallitsemaan katoamassa olevia luonnonvaroja ja järkiperäistämään samanaikaisesti perinteistä taloudellista toimintaa - ja syrjäisimpien seutujen kehittämistä koskevia tavoitteita - syrjäisimmillä seuduilla kalastus on eräs harvoja työpaikkoja sekä keskipitkällä että pitkällä aikavälillä synnyttävistä toimintamuodoista. Yhteistä kalastuspolitiikkaa koskevassa komission vihreässä kirjassa tilanne esitetään hyvin synkkänä, ja pahoittelen, ettei siinä yleisesti ottaen viitata Euroopan unionin syrjäisimpien alueiden aluevesillä harjoitettuun kalastukseen. Silloin kun on laadittu vihreässä kirjassa esitettyjä ajatuksia ja varsinkin siinä suositettuja ratkaisuja, on ilmeisesti pyritty vastaamaan manterella harjoitettavan kalastuksen asettamiin haasteisiin, eivätkä kyseiset ajatukset ja ratkaisut sovellu juurikaan syrjäisimpien alueiden tilanteeseen. Kyseiset alueet ovat pyrkineet kaikin keinoin tuomaan esiin Amsterdamin sopimuksen 299 artiklan 2 kohdan mukaiset oikeutensa, jotta näitä oikeuksia kunnioitettaisiin ja jotta kyseisten alueiden erilaisuus otettaisiin huomioon kaikissa Euroopan unionin politiikoissa ja etenkin yhteisessä kalastuspolitiikassa.
Syrjäisimmillä alueilla harjoitetun kalastuksen laajuuden, sen ominaispiirteiden ja erityisesti sen kaikkeen Euroopassa harjoitettavaan kalastustoimintaan kohdistuvien vaikutusten perusteella syrjäisimpiin alueisiin mukautettuja erityisesti kalavaroja ja laivastoa koskevia kiintiöitä, rannikkokalastukseen ja vesiviljelyyn myönnettävää tukea samoin kuin investointeihin myönnettävien julkisten varojen enimmäismääriä koskevia konkreettisia toimenpiteitä, joihin kyseisen alan menestyminen näillä alueilla on sidoksissa, pitäisi voida suunnitella sitäkin helpommin. Jos kyseisille alueille myönnettäisiin riittävästi varoja, ne voisivat kehittää ja ajanmukaistaa pikkulaivastojaan sekä edistää osaltaan Euroopan komission ehdottamien toimien johdonmukaisuutta sovittamalla yhteen toisaalta kalastustuotteita jalostaville ja markkinoiville yrityksille tarkoitettua taloudellista tukea koskevat tavoitteet ja toisaalta tarpeen taata kyseisille yrityksille korkealaatuisen raaka-aineen jatkuvan saannin.
Haluaisin lopuksi lisätä, että allekirjoitettaessa kansainvälisiä kalastussopimuksia on syytä noudattaa varovaisuutta ja tarkistaa, että sopimuksissa otetaan tarvittaessa huomioon syrjäisimpien alueiden läheisyys. Kolmansien maiden yhteisön aluksille myöntämien kalastuslisenssien olisi hyödytettävä ensisijaisesti lähimpänä sijaitsevan syrjäisimpiin alueisiin lukeutuvan alueen aluksia, eikä lisenssejä saa pitää keinona saada eurooppalaiset alukset siirtymään jonnekin muualle.
Ennen kuin päätän puheenvuoroni, haluan ilmaista tyytyväisyyteni siihen merkittävään ja vaikeaan työhön, jonka esittelijä Miguélez Ramos on toteuttanut, jotta ensin lähes mahdottomalta tuntunut tehtävä - yksimielisyyteen perustuvan ja tyydyttävän tekstin laatiminen - olisi mahdollista.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00.

Turska- ja kummeliturskakannat
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Hudghtonin laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0458/2001) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille turska- ja kummeliturskakantojen elvyttämisestä yhteisön vesialueilla sekä niihin rajoittuvilla vesialueilla (KOM(2001) 326 - C5-0466/2001 - 2001/2190(COS)).

Hudghton
. (EN) Arvoisa puhemies, edellisessä keskustelussa saamani minuutin puheaika oli niin lyhyt, etten ehtinyt kiittää esittelijä Miguélez Ramosia hänen työstään ja työskentelytavastaan. Sanoisin, että myös tämän mietinnön aihe kuvastaa yhteisen kalastuspolitiikan uudistustarvetta. Toisin sanoen, jos Euroopan unionilla olisi onnistunut kalatalouden hoitojärjestelmä, emme ehkä enää tarvitsisi tämänkaltaisia hätätoimenpiteitä ehtyvien kantojen suojelemiseksi. Nyt tarvitsemme. Elvytyssuunnitelmilla pyritään palauttamaan turska- ja kummeliturskakannat tarkoituksenmukaiselle tasolle. Suunnitelmilla on kuitenkin myös sosiaalisia ja taloudellisia vaikutuksia paitsi turskan ja kummeliturskan pyytäjille myös niille kalastajille, joiden toimeentulo riippuu näihin lajeihin liittyvistä kannoista.
Sen vuoksi mietinnössä korostetaan joitakin keskeisiä huolenaiheita: lähestymistapa ei saisi olla yleisluonteinen, tieteellisten lausuntojen on oltava tarkkoja, teollisen kalastuksen vaikutus on tunnustettava, rahoituksen on oltava riittävä ja käytettävissä pitäisi olla monipuolistamisohjelmia. Komissio myöntää itsekin, ettei se ole nojautunut pelkkiin tieteellisiin lausuntoihin ja että sillä on yleinen puute pitkän aikavälin elvyttämissuunnitelmien arviointiin tarvittavista tieteellisistä lausunnoista. Komission omat sanat ovat paljastavia. En ole vieläkään vakuuttunut, että tieteelliset lausunnot ovat riittävän vankkoja ansaitakseen niiden kalastajien luottamuksen, joihin nämä toimenpiteet vaikuttavat.
Komissio uskoo, että tieteellisten lausuntojen suurimpana ongelmana on laittomien saaliiden purkaminen. Ei ole epäilystäkään, että niin sanotut laittomien saaliiden purkamiset vaikuttavat haitallisesti tilastoihin. Mutta tämähän vain osoittaa, että nykyisessä kalatalouden hoitojärjestelmässä on puutteita. Eivätkö poisheitetyt määrät ole vielä suurempi ongelma, josta on ehkä eniten haittaa? Sen vuoksi mietinnössä korostetaan asianmukaisesti rahoitettua ja tarkkaa tieteellistä neuvontaa. Siinä suositellaan myös tarkkailutoiminnan laajentamista, jotta tutkijat varmasti tarkkailisivat aktiivisesti pyyntialuksia. Myös tämän pitäisi auttaa lujittamaan luottamusta teknisiin toimenpiteisiin.
Viimekeväisten Pohjanmeren kalastuskieltojen kohdalla komissio väittää olleensa tietoinen siitä, että pyyntiponnistuksen siirtäminen pois turskanpyynniltä kielletyiltä alueilta lisäisi muihin kantoihin kohdistuvaa painetta. Komissio ei kuitenkaan mainitse, miten tuhoisaksi kalastuskiellon vaikutus olisi voinut osoittautua esimerkiksi ilman skotlantilaisten kalastajien vastuullista toimintaa. Hehän suostuivat vapaaehtoisesti pyyntikieltoon omalla kustannuksellaan. Väitän, että komissio ei harkinnut riittävän huolellisesti pyyntiponnistuksen siirtämistä toisaalle, ja mahdolliset siirrot on tulevissa pyyntikielloissa arvioitava asianmukaisesti niin, että kiellon edut ovat tasapainossa haitallisten lumipallovaikutusten kanssa.
Pidän myönteisenä komission sitoutumista pyyntikieltojärjestelyihin, ja panen merkille, että komissio paitsi kannustaa tuettua pyyntikieltoa myös poistaa tukiosuuksien nykyiset enimmäismäärät. Olen kuitenkin syvästi huolissani siitä, ettei tuki jakaudu tasapuolisesti niiden kalastajien kesken, joihin tällaiset toimenpiteet vaikuttavat. Jos kalastajat kerran ovat itse halukkaita toimimaan vastuullisesti silloin, kun merelle lähtö uhkaa heikentää kantoja, on luotava sellainen järjestelmä, jonka avulla he voivat tehdä sen joutumatta vararikkoon.
Kehotan voimakkaasti parlamentin jäseniä tukemaan molempia tarkistuksia tämänpäiväisessä äänestyksessä. Ensimmäisessä tarkistuksessa pyydetään, ettei komissio laiminlöisi sekakalastuksen erityistarpeita, ja toisessa vaaditaan toimenpiteitä ympäristöä säästävän ja pienimuotoisen kalastuksen kannustamiseksi. Lopuksi pyydän, että 7 kohta poistettaisiin, koska se on paitsi avoin hyökkäys pienimuotoista kalastusta vastaan myös selvä tuenilmaisu laajamittaiselle teolliselle kalastukselle, jota ei mielestäni voida hyväksyä.
Meidän on nyt siis tasapainotettava kantojen elvyttämistarve ja tarve välttää suhteettomien rajoitusten asettamista eri kalastusmuodoille, koska näillä rajoituksilla on kielteisiä seurauksia niille, joiden toimeentulo on riippuvaista merestä. Niinpä pyydänkin komissiota esittämään tämän mietinnön pohjalta suosituksia sekä varmistamaan, että kalastusteollisuus ja tutkijat osallistuvat täysipainoisesti suositusten laatimiseen. Eikö nyt olisi järkevää perustaa mahdollisimman varhain vyöhykkeittäisiä hallintokomiteoita ja antaa niiden laatia elvyttämissuunnitelmia jo ennakolta eikä vasta jälkeenpäin? Toivon, että parlamentin jäsenet tukevat tätä mietintöä ja siihen jätettyjä tarkistuksia tänä iltapäivänä pidettävässä äänestyksessä.

Nicholson
Arvoisa puhemies, haluan onnitella esittelijää erinomaisesta ja ajankohtaisesta mietinnöstä. Aikaisemmassa puheenvuorossani minulla ei ollut aikaa tehdä niin. Haluaisin niin ikään toivottaa komission jäsenelle hyvää vointia. Hän päästää meidät tänä aamuna aika helpolla, koska ei ole paikalla, mutta jos hän ei kerran ole kunnossa, toivotamme hänelle pikaista paranemista. Toisin kuin jäsen Cunhalla, minulla ei ole tarjota hänelle mitään pikalääkettä, mutta ei lämmin irlantilainen viskipaukkukaan flunssalle pahaa tee.
Haluaisin sanoa, että tässä mietinnössä käsitellään monia kalastusalan nykyisiä huolenaiheita, ja turska- ja kummeliturskakantojen elvyttäminen on varmasti valtava haaste. Meidän on myönnettävä se tosiasia, että tätä tavoitetta on äärimmäisen vaikea saavuttaa. Siinä on yksi asia, jonka olemme hiljattain oppineet. Totuus kuitenkin on, että tähän tavoitteeseen meidän on päästävä, jos haluamme säilyttää mertemme kalakannat. Meidän on tehtävä kaikki se, mitä esittelijä ehdottaa: suurennettava verkkojen kokoa, järjestettävä silmäkokopaneeleja ja ennen kaikkea ratkaistava poisheitetyistä määristä aiheutuvat ongelmat. Tähän asiaan ei ole vielä puututtu. Olemme kyllä antaneet monia tyhjiä lupauksia, mutta emme ole pystyneet ratkaisemaan tätä ongelmaa. Yhtä tärkeää on nuorten kalojen suojelu, jonka on oltava yksi ensisijaisista tavoitteistamme.
Meidän on parannettava tieteellistä informaatiota: mitään yleisluonteista toimintamallia ei voida noudattaa, kuten jo sanottiin.
Minun kotiseutuni Irlanninmeren kalastusalue on kuuden viikon pyyntikiellossa jo kolmatta vuotta. Kalastajat ovat erittäin halukkaita yhteistyöhön viranomaisten ja Euroopan unionin kanssa kantojen elvyttämiseksi. Minulla onkin komissiolle yksi kysymys: voiko se rehellisesti sanoa, että se on todella vastannut kalastajien heittämiin haasteisiin tällä alalla? Minun on sanottava, ettei komissio voi asettaa kantojen elvyttämiseksi kieltoalueita ja kieltoaikoja ilman mitään korvausta. Eihän se toimi.
Haluaisin sanoa komissiolle, etten näiden tarpeiden tunnustamista tarvitse minä, esittelijä tai kukaan muukaan niistä parlamentin jäsenistä, joita kalatalousala kiinnostaa, vaan ne tuolla kaukana merellä uurastavat kalastajat, jotka yrittävät hankkia toimeentuloaan ja selviytyä hyvin vaikeissa olosuhteissa. Komissio ei saa heitä taivuteltua yhteistyöhön, ellei se anna heidän tarvitsemaansa tukea.

Miguélez Ramos
Arvoisa puhemies, keskustelemme komission uudesta ehdotuksesta, joka koskee lisätoimia turska- ja kummeliturskakantojen elvyttämiseksi. Sosialistiryhmä tukee sitä eräin varauksin, jotka johtuvat niistä epäilyksistä, joita mietintö on herättänyt sen vaikutuspiiriin kuuluvissa tahoissa, sekä asiantuntijoiden yksimielisyyden puutteesta.
Tiedemiehet eivät todellakaan ole yksimielisiä näiden toimien tehokkuudesta, ja sen takia mekin suhtaudumme niihin epäilevästi, vaikka olemme samaa mieltä tavoitteista. Esimerkiksi tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean lausunnossa sanotaan, että elvyttämissuunnitelmaa voidaan pidentää, jolloin siitä koituu vähemmän uhrauksia laivastolle.
Kummeliturska ja turska ovat kaksi erittäin arvostettua kalalajia yhteisömarkkinoilla, joiden kalavarat ovat vähentyneet voimakkaasti liikakalastuksen takia. Se ei kuitenkaan ole kohdistunut ainoastaan näihin kahteen kalalajiin vaan myös ravintoketjun muihin lajeihin, mikä on vähentänyt kummeliturskan ja turskan ravinnon lähteitä ja vaikuttanut siten haitallisesti niiden säilyttämiseen.
Nämä tänään meille esitellyt säilytystoimet merkitsevät pakostakin laivaston toiminnan supistamista ja osan jäämistä satamaan. Siksi yhteisön tukipolitiikan pitää olla sellaista, että näitä kielteisiä vaikutuksia voidaan lieventää.

Stihler
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää parlamenttia siitä, että tämä keskustelu käydään aamulla parhaaseen istuntoaikaan - normaalistihan keskustelumme pidetään keskiyöllä! Jatkukoon tämä tilanne pitkään.
Komission tiedonanto turska- ja kummeliturskakantojen elvyttämisestä on tärkeä aihe alan teollisuudelle Skotlannissa. Haluaisin kiinnittää erityistä huomiota turskakysymykseen. Tieteelliset lausunnot ovat jo monien vuosien ajan olleet karua luettavaa. Niissä kerrotaan, että eri kannat ovat huvenneet niin vähiin turvallisten biologisten rajojen alapuolelle, että nyt tarvitaan mittavia toimenpidealoitteita hillitsemään kantojen ehtymistä. Niinpä meidän on kiireesti ryhdyttävä toimiin.
Ensinnäkin on ehdotettu, että pyyntiponnistusta vähennetään jopa 40-50 prosenttia. Tämä on kunnianhimoinen tavoite ja vaatii huolellista harkintaa yhteistyössä kaikkien muiden jäsenvaltioiden kanssa. Laivastoa saadaan vähitellen pienennettyä poistamalla aluksia käytöstä. Skotlannissa Labour-puolueen johtama ryhmittymä on varannut tällaiseen alusten käytöstä poistamista koskevaan suunnitelmaan yli 25 miljoonaa Englannin puntaa. Itse asiassa ensimmäiset alukset poistettiin käytöstä viime viikolla.
Toiseksi on otettu käyttöön teknisiä lisätoimenpiteitä, joilla pyydyksiä kehitetään valikoivammiksi. Kolmanneksi on ehdotettu uusia seurantatoimenpiteitä. Myös kalastukselta kiellettyjä alueita ja mahdollisia reaaliaikaisia kieltoaikoja on harkittu ja joissakin tapauksissa myös otettu käyttöön kantojen elvyttämiseksi. On elintärkeää ryhtyä toimiin turskakannan elvyttämiseksi, mikäli turskaa ylipäätään aiotaan enää kalastaa. Meidän tarvitsee vain katsoa Newfoundlandia ja Kanadaa ymmärtääksemme, mitä seurauksia liikakalastuksesta voi olla. Turskakannat eivät ole elpyneet vielä tänäkään päivänä.
Tähän vaikuttavat kuitenkin muut tekijät. On otettava huomioon myös maapallon lämpeneminen ja siihen liittyvä valtamerten lämpeneminen. Emme saisi koskaan unohtaa sitä tärkeää syy-yhteyttä, että tässä istuntosalissa tehdyillä ympäristöpäätöksillä on omat seurauksensa mertemme kestävään kehitykseen.
Kaikki asianosaiset, EU:n toimielimet, jäsenvaltioiden hallitukset ja kalastusteollisuus, on otettava mukaan päätöksentekoon, mikäli näiden toimenpiteiden halutaan onnistuvan. Tehokas kantojen elvyttämissuunnitelma on elintärkeää Skotlannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan turskanpyynnin tulevaisuudelle.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00.

Ympäristönsuojelua koskevien vaatimusten sisällyttäminen yhteiseen kalastuspolitiikkaan
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Lavarran laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0457/2001) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille "Ympäristönsuojelua koskevien vaatimusten sisällyttäminen yhteiseen kalastuspolitiikkaan - strategian keskeiset osat" (KOM(2001) 143 - C5-0343/2001 - 2001/2143(COS)).

Lavarra
. (IT) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, uskon, että sellaisen strategian määrittäminen, joka tehostaa ympäristönsuojelua koskevien vaatimusten sisällyttämistä yhteiseen kalastuspolitiikkaan, on ensisijainen tavoite yhteisön politiikassa, ja tästä syystä annamme komissiolle tunnustusta tämän tiedonannon laatimisesta.
Meidän on kuitenkin pidettävä tätä tiedonantoa lähtökohtana avoimelle keskustelulle, johon osallistuvat alan ammatinharjoittajat, tutkijat, poliittiset instituutiot sekä kuluttajat. Ympäristönsuojelua koskevien vaatimusten sisällyttämisen yhteiseen kalastuspolitiikkaan on tapahduttava niin, että kaikki alan osapuolet ovat tavasta samaa mieltä, ja ilman että itse ala vastaa kuluista yksin, ja näin on oltava eritoten, kun on kyse pienistä kalastusyrityksistä, ja erityisesti, kun ala kärsii meriympäristöön kohdistuvista erilaisista saasteista, joita aiheuttavat meriliikenteen ja rannikkoteollisuuden kaltaiset ulkopuoliset tekijät.
Tämän lisäksi uskon, että ympäristövaatimusten sisällyttämisen lähtökohtana on oltava tieteellinen perusta, ja toivomme saavamme komissiolta pian täsmällistä tietoa, jota saadaan parhaillaan tehtävistä tutkimuksista. Tietoa odotellessamme meidän on varmastikin turvauduttava ennalta varautumisen periaatteeseen, mutta tässäkin tapauksessa on sovellettava toimia, jotka eivät vaaranna pienten kalastusyritysten tuloja ja jotka voivat tarjota vaihtoehdon komission ehdotuksille. Viitatessaan kalastuksen ja ympäristön väliseen vastavuoroiseen vaikutukseen, komissio tyytyy toisinaan korostamaan kalastuksen kielteisiä vaikutuksia ympäristöön ja jättää huomiotta ne myönteiset ympäristötoimet, jotka saattaisivat suosia kalastuselinkeinoa, ja näitä toimia ovat parantuneet rannikkoalueet, uudet kalanistutus- ja kalanviljelysalueet, rauhoitetut merialueet, kalastusmatkailutoiminnan lisääminen ja yleisemmin ottaen tutkimusinvestoinnit.
Kalakantojen liikapyyntiongelman kohdalla toimeenpaneva elin ei vaatimattoman näkemykseni mukaan laadi myöskään vaihtoehtoisia ehdotuksia sille jyrkälle ratkaisulle, jonka mukaan kalastustoiminta lakkautettaisiin täysin ja jonka seurauksena kalastajat pakotettaisiin jättämään ammattinsa tarjoamatta heille asianmukaisia tukitoimia. Näin ollen parlamentin kalastusvaliokunnan hyväksymän mietinnön sisältämässä ehdotuksessa kehotamme toimeenpanevaa elintä parantamaan kalatalousalan ja meriekologisen tutkimuksen koordinointia, välttämään rakennetukien pienentämistä, kiinnittämään enemmän huomiota erityispiirteisiin Välimerellä, jossa monimuotoinen ja eri kalalajeihin pohjautuva kalastus vaatii asianmukaisia toimenpiteitä.
Annan esimerkin: emme pyydä, että Välimeren kohdalla poikettaisiin tämänhetkisistä kielloista, jotka koskevat esimerkiksi ajoverkkoja. Vaadimme kuitenkin, että kolmansien maiden kanssa solmittavien sopimusten kautta kolmansia maita kiellettäisiin harjoittamasta tämänkaltaista kalastusta tai vaadittaisiin rajoittamaan sitä, sillä muuten rankaisemme ainoastaan omia kalastajiamme, emmekä samalla kuitenkaan ratkaise kalakantojen liikapyyntiongelmaa.
Lopuksi haluan kehottaa kiinnittämään tarkempaa huomiota ympäristömerkintöihin sen kriisin vuoksi, jonka kalatuotteista löytynyt dioksiini aiheutti ja joka oli kolaus kuluttajien luottamukselle.

González Álvarez
, ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan lausunnon valmistelija. (ES) Arvoisa puhemies, ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta olisi voinut käyttää yhteisen puheenvuoron tästä ja Miguélez Ramosin mietinnöstä, koska ne liittyvät läheisesti toisiinsa. Nyt käsiteltävässä mietinnössä puhutaan ympäristökysymysten sisällyttämisestä yhteiseen kalastuspolitiikkaan, ja vihreän kirjan eräässä osassa mainitaan myös ympäristönsuojelu merenkulkualalla.
Itse asiassa ympäristöpolitiikan sisällyttäminen muihin politiikkoihin on strategia, josta on puhuttu useaan otteeseen viimeisimmissä Eurooppa-neuvostoissa, etenkin Göteborgissa. Sillä on kuitenkin vain vähän käytännön sovelluksia, erityisesti mikäli kyse on elinkeinopolitiikasta, myös kalastuspolitiikasta, ja muista unionin politiikoista.
Kuten esittelijä sanoo, ei esimerkiksi ole hyväksyttävää, että kolmasosa yhteisön kalansaaliista päätyy tuhottavaksi kalajauhojen ja -öljyn jalostamista varten, varsinkin jos lisäksi otetaan huomioon, ettei näitä jauhoja ja öljyjä valvota, vaan että ne voivat joutua myöhemmin ravintoketjuun. Tällöin joudumme taas kerran kärsimään elintarvikkeisiin kohdistuvasta epävarmuudesta, josta Euroopan unionissa ollaan kovin huolissaan.
On kunnioitettava kutuaikoja ja käytettävä verkkoja, jotka eivät ryöstä meriympäristöä tyhjiin. Voimme seurata, kuinka rannikoillamme käytetään jatkuvasti verkkoja, joilla ryöstetään ja tuhotaan kaikki elämä merenpohjista. Luonnon monimuotoisuus on säilytettävä, kuten sanotaan kuudennessa ympäristöä koskevassa toimintaohjelmassa, josta keskustelimme aiemmin tällä viikolla ja josta äänestämme keskipäivän vaiheilla. Rannikkoseutujen saastuttamista pitää välttää.
Arvoisa puhemies, asun maassa, jota ympäröivät mitä kauneimmat ja runsaimmat rannikkoseudut. Niillä kärsitään kuitenkin jatkuvasti teollisuustoiminnasta ja matkailun aiheuttamista liikapaineista. Sen takia kalastuskin on vaarassa. Minusta toiminnan ei pidä kohdistua ainoastaan kalastuslaivaston kapasiteettiin ja käytössämme olevien resurssien sopeuttamiseen vaan myös pilaantumisen lähteisiin, jotka ehkäisevät merellistä vaurauttamme.

Stevenson
Arvoisa puhemies, jäsen Cunha sanoi hetki sitten, että paras lääke komission jäsen Fischlerin flunssaan olisi annos portugalilaista turskaa. Olen täysin samaa mieltä, kunhan se huuhdellaan alas runsaalla määrällä skottilaista viskiä.
Pidän esittelijä Lavarran mietinnön sisältöä myönteisenä, mutta haluaisin pyytää parlamentin tukea kahdelle tanskalaisen kollegani, jäsen Buskin, esittämälle tarkistukselle. Jäsen Busk on aivan oikeutetusti huolissaan siitä, että esittelijä on omaksunut melko kielteisen asenteen teolliseen kalastukseen, joka - kuten tiedämme - on Tanskan kalatalouden tukipilari. Kalatalousvaliokunta vieraili äskettäin Tanskassa ja tapasi teollisen kalastuksen parissa toimivia avainhenkilöitä. Eilen Euroopan parlamentin kestävää kehitystä käsittelevä laajennettu työryhmä (Intergroup on Sustainable Development) piti täällä Strasbourgissa jälleen seminaarin, jossa kuultiin kaikkien osapuolten mielipiteitä teollisen kalastuksen puolesta ja sitä vastaan.
On varsin selvää, että kalastusalasta on monia ja laajalle levinneitä väärinkäsityksiä, ja on tärkeää, että parlamentti oikaisee ne. Ensinnäkin kannattaa panna merkille, että tuulenkalan pyynti on puhdasta kalastusta: sivusaaliit ovat melko epätavallisia, ja jos Tanskan teollisuustroolareista on joskus satunnaisesti purettu maihin nuorta koljaa tai muuta sivusaalista, se on tehty aivan julkisesti ja näistä tapauksista on kyllä ilmoitettu meille. Tanskallahan on tehokas tarkastus- ja seurantajärjestelmä, jossa on hyvin ankara kuri ja tiukat rangaistukset sääntöjen rikkojille.
Toiseksi on todettava, että kuten jäsen Busk tarkistuksissaan esittää, neuvosto on itse asiassa tänä vuonna pienentänyt tuulenkalan suurimmat sallitut saaliit (TAC) 850 000 tonniin vastoin tieteellisiä todisteita, joiden mukaan kiintiö voisi olla jopa miljoona tonnia. Vain 25:tä prosenttia tuulenkalan biomassasta kalastetaan. Verratkaapa tätä osuutta Pohjanmerellä kalastettuun 75 prosenttiin turskan biomassasta. Joten jos jotkut ovat syyllistyneet liikakalastukseen, kyse ei varmaankaan ole Tanskan tuulenkalanpyytäjistä. Alan toimijat ovat myös investoineet paljon rahaa dioksiinin poistamiseksi kalaöljystä ja kalajauhosta, joka on tuulenkalan kalastustuote. Meidän on tässä tapauksessa tuettava Tanskan kalastusalaa, ja sen vuoksi pyydänkin, että parlamentti äänestää jäsen Buskin esittämien kahden tarkistuksen puolesta.

Busk
Arvoisa puhemies, haluaisin ensin kiittää esittelijä Lavarraa siitä loistavasta työstä, jota hän on tehnyt mietinnön parissa. Voin yleisesti ottaen tukea johtopäätöksiä, ja kehottaisin, että me sisällyttäisimme erityisesti ympäristönäkökulmat yhteiseen kalastuspolitiikkaan, jotta voisimme luoda uusia mahdollisuuksia eurooppalaisen kalastuselinkeinon kehittämiseksi. Yhteisen kalastuspolitiikan tarkistuksessa on myös varmistettava, että kaikki jäsenvaltiot toteuttavat yhteiset päätökset paljon paremmin. Meidän pitäisi myös puhua avoimesti siitä, mikä merkitys kalalla on raaka-aineena niille valtioille, joissa harjoitetaan merkittävää kalastusteollisuutta, ja meidän on tässä asiassa myös pohdittava toisaalta sekä vaaroja ja ennalta varautumisen periaatetta että toisaalta alueellista merkitystä. Meidän on myös ylipäänsä annettava tunnustusta sille suurelle työlle, jota kalastajat päivittäin tekevät.
Haluan seuraavaksi kiinnittää huomiota muutamiin kohtiin, joista olen eri mieltä. Haluan aluksi kiittää esittelijä Stevensonia, joka erittäin selvästi kertoi, mitä kalastusvaliokunnan valtuuskunta koki Tanskassa. Hän kertoi, miten Tanskassa pystyttiin selvästi poistamaan tuulenkalan kalastusta verhoava mystiikka ja sen avulla osoitettiin perättömäksi ne monet väitteet, joiden mukaan teollinen kalastustoiminta tuhoaa ravintoketjun. Sen vuoksi joudumme toteamaan, että tällä hetkellä tieteellisin perustein ei voida väittää, että teollisella kalastustoiminnalla olisi kielteinen vaikutus meriympäristöön. Ilman pitävää tieteellistä perustaa on järjetöntä vähentää teollisuuskalastusta. Sillä olisi erittäin suuret vaikutukset kalatalousalan työpaikkojen kannalta. Sen vuoksi kyse on siitä, että meidän on pyrittävä luomaan entistä laajempi ja parempi tieteellinen perusta myös tässä asiassa.
En voi myöskään tukea 9 kohtaa, joka sisältää asiavirheen, koska olisi täysin järjetöntä olla käyttämättä kalajauhoja ja kalaöljyjä, jotka ovat erittäin proteiinipitoisia tuotteita ja erittäin arvokkaita. Lisäksi Euroopan kalajauhoteollisuus on päässyt hyvin pitkälle sellaisen tekniikan kehittelyssä, jonka avulla dioksiini voidaan poistaa. Tämä tarkoittaa oikeastaan sitä, että terveydellinen tilanne olisi lyhyellä aikavälillä parempi, jos kalajauhoja käytettäisiin kalojen ruokkimiseen vesiviljelyssä, sen sijasta, jos näin voi sanoa, että ravintoketjun kulku olisi merille tyypillinen, jolloin dioksiinipitoisuus olisi valitettavasti haluamaamme korkeampi. Tässä yhteydessä on myös tärkeää huomata, että dioksiini ei ole merissä eikä kaloissa luonnollisesti esiintyvä aine vaan se on maalta peräisin oleva saaste. Elintarvikkeisiin liittyy kuitenkin valitettavasti liikaa skandaaleja, ja sen vuoksi onkin tärkeää tarkentaa, että kalatalousala nimetään yleensä helposti heti syylliseksi, vaikka myöhemmin ei ole pystyttykään todistamaan, että juuri tämä ala on syyllinen kyseisiin skandaaleihin tai tapauksiin.
Liberaaliryhmä ei voi myöskään tukea 14 kohtaa, koska vastustamme taloudellisen tuen myöntämistä uusien alusten rakentamiseen. Kehotan tietenkin, kuten jäsen Stevensonkin sanoi, mistä olin hyvin iloinen, tukemaan niitä kahta tarkistusta, jotka olen tehnyt liberaaliryhmän puolesta.

McKenna
Arvoisa puhemies, Verts/ALE-ryhmä on esittelijä Miguélez Ramosin mietinnöstä sitä mieltä, että kalakantojen säilyttäminen ja meriympäristön suojelu ovat erittäin tärkeitä yhteiselle kalastuspolitiikalle. Niiden vaihtoehtona ovat väistämättä liikakalastus ja kalastusteollisuuden ahdinko pitkällä aikavälillä.
Kun otetaan huomioon kantojen suojelun merkitys, tämä mietintö on kaukana siitä, mitä sen pitäisi olla. Mietinnössä pyritään muun muassa lieventämään kalastusalan toimijoiden vastuuta kalakantojen hupenemisesta sanomalla, että se on saastumisen, kalojen elinympäristöjen tuhoutumisen jne. syytä. Vaikka näilläkin tekijöillä on oma vaikutuksensa, ei ole mitään epäilystä siitä, että suurin syy kalakantojen heikkenemiseen on nimenomaan Euroopan unionin laivastojen liikakalastus. Nyt on lakattava kieltämästä tosiasiat ja kohdattava ne.
Vastustamme myös kaikkia vaihtoehtoja alusten käytöstä poistamiselle, joka on ainoa todella merkityksellinen askel kohti kantojen elpymistä. Meidän on myös muistettava se tosiseikka, että käytöstä poistettuja aluksia on alettu kuljettaa muihin maailmanosiin, mikä yksinkertaisesti siirtää ongelman toisaalle. Koska on äärimmäisen tärkeää, että kalastuksessa otetaan huomioon ympäristönsuojeluun liittyvät näkökohdat, tämä mietintö ei ole lähelläkään sitä, mitä sen pitäisi olla. Verts/ALE-ryhmä ei voi tukea sitä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00.
(Istunto keskeytettiin klo 11.45 ja sitä jatkettiin klo 12.00.)

Äänestykset
Puhemies
Hyvät kollegat, nyt on tullut hetki, jolloin saatte katua viime tiistain äänestystä. Teillä on nimittäin vasta-alkaja puhemiehenä. Kiinnittäkäähän kaiken varalta turvavyönne, mikäli teillä sellainen on. Niin ainakin itse aion tehdä.
Puheenjohtajakokouksen ehdotukset - Nimitykset valiokuntiin ja suu- ja sorkkatautia käsittelevään väliaikaiseen valiokuntaan.
(Parlamentti hyväksyi ehdotukset.)
Daviesin laatima Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0454/2001) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi ilman otsonista (PE-CONS 3658/2001 - C5-0524/2001 - 1999/0068(COD))
(Parlamentti hyväksyi yhteisen tekstin.)
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0456/2001) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen tekemiseksi kuudennesta ympäristöä koskevasta yhteisön toimintaohjelmasta (11076/1/2001 - C5-0434/2001 - 2001/0029(COD)) (Esittelijä: Myller)
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi (näin muutettuna).)
Aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0437/2001) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi tiettyjen yhteisössä liikkuvien tieliikenteen ajoneuvojen suurimmista kansallisessa ja kansainvälisessä liikenteessä sallituista mitoista ja suurimmista kansainvälisessä liikenteessä sallituista painoista annetun neuvoston direktiivin 96/53/EY muuttamisesta (9068/1/2001 - C5-0433/2001 - 2000/0060(COD)) (Esittelijä: Hatzidakis)
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi.)
Aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0469/2001) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi asetusten (ETY) N:o 881/92 ja (ETY) N:o 3118/93 muuttamisesta kuljettajatodistuksen käyttöön ottamiseksi (10353/1/2001 - C5-0473/2001 - 2000/0297(COD)) (Esittelijä: Van Dam)
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi.)
Zappalàn laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0378/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi julkisia tavara- ja palveluhankintoja sekä julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta (KOM(2000) 275 - C5-0367/2000 - 2000/0115(COD))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Watson
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella teitä tyynestä ja tehokkaasta tavastanne johtaa äänestystä. Se oli hyvä alku uudelle uralle.
Mikään muu parlamentti tuskin olisi suostunut äänestämään tuollaisesta määrästä tarkistuksia mietintöön. Harvat parlamentin jäsenistä tuskin edes tiesivät, mistä äänestivät. He ovat kollegojensa ja ryhmäkurin valvojien armoilla. Tällainen menettely ei liiemmin edistä demokratiaa, ja työskentelyämme seuraavista kansalaisista se tuntuu varmasti turhalta ja täysin käsittämättömältä näytelmältä.

Arvoisa puhemies, kehotan teitä toimikaudellanne varmistamaan, että parlamentin päätöksentekomenettelyt uudistetaan perusteellisesti.
(Suosionosoituksia)

Puhemies
Jäsen Corbettilla on varmasti painava sanansa sanottavana tuosta asiasta.

Corbett
Arvoisa puhemies, pidän myönteisenä sitä, mitä jäsen Watson juuri sanoi, ja korostan, että voitte jo nyt vaikuttaa menettelyjemme uudistamiseen siirtämällä mietintöni maaliskuun istunnon esityslistalle. Silloin voisimme ehkä saada aikaan edes jotain edistystä niissä asioissa, jotka jäsen Watson juuri toi esille. Vaikka minulla ei olekaan esittää niihin mitään ihmeratkaisua, voimme ainakin ottaa joitakin pieniä askeleita eteenpäin.

Crowley
Arvoisa puhemies, käytän nyt oikean työjärjestyspuheenvuoron pyytääkseni teitä vahvistamaan, oliko jäsen Watsonin puheenvuoro työjärjestyspuheenvuoro vai ei?

Frassoni
Arvoisa puhemies, pyysin puheenvuoroa voidakseni sanoa vain, että ei pidä paikkansa, että muissa parlamenteissa äänestykset eivät kestä kauan. Olemme parhaillaan laatimassa lakia, ja kun lakeja laaditaan, silloin kaikkien parlamentin jäsenten on tuotava julki mielipiteensä asiasta. Mielestäni näissä asioissa on aika lakata kiihkoilemasta. Ja Corbettin uudistus voidaan toki hyväksyä, mutta hintana ei pidä olla se, että pienten ryhmien tekemien poliittisten aloitteiden määrää vähennetään.

Zappalàn laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0379/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi vesi- ja energiahuollon sekä liikenteen alan hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta (KOM(2000) 276 - (EN) C5-0368/2000 - 2000/0117(COD))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Groschin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0430/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi maanteiden tavara- ja henkilöliikenteen kuljettajien ammattikoulutuksesta (KOM(2001) 56 - C5-0037/2001 - 2001/0033(COD))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Rodin laatima kehitysyhteistyövaliokunnan suositus (A5-0412/2001) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden sekä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden kumppanuussopimuksen tekemisestä (2117/2000 - KOM(2000) 324 - C5-0417/2000 - 2000/0124(AVC))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
García-Orcoyen Tormon laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0419/2001) "Komission vihreä kirja yhdennetystä tuotepolitiikasta" (KOM(2001) 68 - C5-0259/2001 - 2001/2117(COS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Alyssandrakisin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0451/2001) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille Euroopan avaruusstrategian uudesta vaiheesta (KOM(2000) 597 - C5-0146/2001 - 2001/2072(COS))
Ennen äänestystä:

Alyssandrakis
. (EN) Arvoisa puhemies, olen esittelijän ominaisuudessa jo ilmoittanut oman kantani mietintööni jätetyistä tarkistuksista. Tässä vaiheessa haluaisin kuitenkin huomauttaa parlamentille, että mikäli tarkistus 1 - joka mielestäni muuttaa täysin teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan hyväksymän mietinnön hengen - hyväksytään, en voi tukea lopullista päätöslauselmaa, ja joudun ikävään asemaan äänestäessäni omaa mietintöäni vastaan.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Miguélez Ramosin laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0470/2001) "Komission vihreä kirja yhteisen kalastuspolitiikan tulevaisuudesta" (KOM(2001) 135 - C5-0261/2001 - 2001/2115(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Hudghtonin laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0458/2001) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille turska- ja kummeliturskakantojen elvyttämisestä yhteisön vesialueilla sekä niihin rajoittuvilla vesialueilla (KOM(2001) 326 - C5-0466/2001 - 2001/2190(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Lavarran laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0457/2001) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille "Ympäristönsuojelua koskevien vaatimusten sisällyttäminen yhteiseen kalastuspolitiikkaan - strategian keskeiset osat" (KOM(2001) 143 - C5-0343/2001 - 2001/2143(COS))
Ennen äänestystä:

Elles
Arvoisa puhemies, ryhmäni todellakin ehdotti, että me parlamenttina ryhtyisimme uudistamaan tätä toimielintä. Mielestäni äänestysten jatkuminen klo 13.30 jälkeen ei ole mikään uudistus. Meidän olisi pidettävä nyt tauko ja järjestettävä loput äänestykset klo 17.00 tänä iltana.

Puhemies
Jäsen Elles, jäljellä on enää neljä tarkistusta, joista äänestettyämme kaikki 443 tarkistusta on saatu käsiteltyä. Jatkamme äänestystä.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin jäsen Daviesin ilman otsonia käsittelevän mietinnön puolesta. Arvoisa puhemies, kuvittelen itseni vuonna 2030. Euroopan parlamentin toimipaikka on siirretty Strasbourgista Roomaan. Kaksi entistä parlamentin jäsentä Fatuzzo ja Chris Davies tapaavat. "Muistatko Davies, kun oli olemassa yhteispäätös?" "Totta kai minä muistan!" jäsen Davies vastaa minulle. "Laadin kerran mietinnön ilman otsonista. Ajattele, että yhteispäätöksen ja tuolloisen asetuksen vuoksi olisimme nyt 30 vuotta myöhemmin, vuonna 2030, joutuneet esittämään uuden mietinnön toimista, joihin ilman otsonin vuoksi pitäisi ryhtyä. Onneksi Euroopan parlamentti muutti sääntöjään, ja nyt päätämme kaikesta, miten haluamme, ilman neuvostoa." Arvoisa puhemies, tämä oli tietenkin unta!
Myllerin suositus toiseen käsittelyyn (A5-0456/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, olemme hyväksyneet kuudennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman, ja äänestin mietinnön puolesta. Arvoisa puhemies, minun on kerrottava toisestakin näkemästäni unesta. Oli kaupunki nimeltä Europolis, ja juuri te, arvoisa puhemies, olitte tuon kaupungin pormestari ja olitte hyvin onnellinen. Haluatteko tietää, miksi olitte onnellinen? Siksi, että kaupunki oli ihanteellinen, koska se oli ympäristöltään upea: ilma oli puhdasta, melua ei ollut lainkaan, siellä oli ruohoa ja kukkia, jotka olivat paljon hienompia kuin parlamentin tekokukkamatot, joissa kukat on maalattu lattiaan. Kaupunki oli ympäristöltään ihanteellinen. Kaikki oli näiden ohjelmien ansiota. Ja tämän vuoksi äänestin mietinnön puolesta.

De Rossa
. (EN) Mielestäni on myönteistä, että tämä kuudes ympäristöä koskeva toimintaohjelma hyväksyttiin, sillä uskon sen vahvistavan suuresti EU:n ympäristölakeja monilla keskeisillä aloilla - veden pilaantumista, ilmansaasteita ja melua koskevissa toimenpiteissä, jätehuollossa, torjunta-aineiden ja vaarallisten kemikaalien määrissä ja kasvihuonekaasujen vähentämisessä.
Minun on varoitettava siitä, että Irlannin hallituksen viiden viime vuoden aikana osoittama välinpitämätön asenne ympäristönsuojeluun merkitsee, että Irlannin on hyvin vaikea saavuttaa Euroopan parlamentissa tänään hyväksytyt EU:n uudet ympäristötavoitteet.
Irlannin hallitus kuuluu niihin, jotka ovat edistyneet huonoimmin nykyisten tavoitteiden noudattamisessa Euroopassa, minkä vuoksi Irlannin on muita vaikeampi saavuttaa ensi vuosikymmeneksi asetetut uudet tavoitteet. Hallituksen tapana on ollut jättää käytännöllisesti katsoen huomiotta ne EU:n ympäristölait, joihin se on sitoutunut, ja tämä tarkoittaa, että Irlannin on erittäin vaikea päästä EU:n uusiin, tiukkoihin ympäristötavoitteisiin.
Laiminlyömällä EU:n ympäristölakeja Irlanti paitsi rikkoo niitä sopimuksia, joihin se on vapaaehtoisesti liittynyt eurooppalaisten kumppanivaltioiden kanssa, myös kieltää irlantilaisilta oikeuden sellaiseen puhtaaseen ja turvalliseen ympäristöön, joka heille EU:n kansalaisina kuuluu.
Hatzidakisin suositus toiseen käsittelyyn (A5-0437/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, Hatzidakisin mietinnössä puhutaan kuljetusajoneuvojen muodoista, ja näihin ajoneuvoihin kuuluvat myös turistibussit. Tehän tiedätte, että turistibusseilla matkustaa usein vanhuksia ja eläkeläisiä, jotka terveyden salliessa tekevät mielellään mukavia matkoja ja tutustuvat Euroopan kaupunkeihin. Kuulin kerran parin eläkeläisen puhuvan keskenään juuri kun he matkasivat yhdellä tällaisella bussilla, ja yksi heistä kysyi toiselta: "Mitenkäs elämä sujuu?" "Hyvinhän tuo!" "Miten sinä olet pärjännyt juuri käyttöön otetuilla euroilla?" "Oikein hyvin, sillä muistin, että" keskustelua kävi kaksi italialaista eläkeläistä "juuri ennen edellistä maailmansotaa käytössä olivat liira ja sentit, niinpä olen palannut ajassa taaksepäin. Mutta olen iloinen myös siitä, että linja-autot ovat nykyään paljon mukavampia, ja tämä on Hatzidakisin mietinnön ansiota. Toivonkin, että parlamentin jäsen Fatuzzo äänestää sen puolesta." Koska olin siis kuunnellut häntä, äänestin kuin äänestinkin hyvin mielelläni mietinnön puolesta.

Meijer
. (NL) Kun pitkien jäykkien linja-autojen salliminen oli ensimmäisessä käsittelyssä 3. lokakuuta 2000, muistutin, että ne sopivat harvaan asutuille alueille, joilla tiet ovat leveitä ja viivasuoria. Vähän liikennöidyillä kaupunkialueilla ja kapeilla, kiemuraisilla syrjäteillä ne voivat aiheuttaa vaaraa ympärillä oleville pyöräilijöille ja jalankulkijoille. Jos niissä ei ole pakollista toista taka-akselia, ne voivat lisäksi rikkoa pehmeälle maaperälle tehdyt tiet, esimerkiksi Alankomaiden suoalueilla. On siis kaikin tavoin kannatettavaa, että jotkin EU:n jäsenvaltioista sallivat ainoastaan enintään 12 metrin pituiset linja-autot. Jos nämä valtiot pakotetaan sallimaan 15 metrin pituiset linja-autot, niiden on sijoitettava kaikkialle maahansa ylimääräisiä kieltotauluja. Silloin tällaiset linja-autot voivat tosin tulla maahan, mutta niillä ei käytännössä pääse moniin paikkoihin. Tietenkin tällaiset linja-autot ovat halvempia tuottaa ja käyttää, ja ne käyttävät vähemmän polttoainetta matkustajaa kohden. Loppujen lopuksi ilmenee, että kyse on sittenkin ennen kaikkea kustannussäästöistä turvallisuuden kustannuksella. Se oli aikanaan syy siihen, että pääosin hylkäsin ehdotukset, ja niin on yhä edelleen. En kannata myöskään neuvoston ehdotusta, jonka mukaan sellaiset linja-autot, jotka eivät täytä direktiivin vaatimuksia, pitäisi sallia vuoteen 2020 asti vuoden 2009 sijasta.
Van Damin suositus toiseen käsittelyyn (A5-0469/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, kuten hyvin tiedätte, puhun nyt mietinnöstä, jonka myötä Euroopan unionissa otettaisiin käyttöön koe yhteisen kuljettajatodistuksen luomiseksi. Tässä Euroopan parlamentin asetuksessa määrätään, että raskaiden tavarankuljetusajoneuvojen kuljettajien ajokortissa pitää lukea heidän sosiaaliturvatunnuksensa, toisin sanoen eläkettä varten tarvittava numero. Eläkeläispuolueesta vastuussa olevana edustajana hyväksyn tietenkin mielihyvin tämän asetuksen, koska sen avulla on mahdollista saada suurempaa eläkettä, sillä kun työnantajien pitää kirjoittaa autonkuljettajien ajokortteihin näiden sosiaaliturvatunnus, he ovat velvoitettuja vakuuttamaan nämä eläkettä silmällä pitäen, ja näin Euroopassa on enemmän työntekijöitä, joiden eläke on nykyistä korkeampi.

Meijer
. (NL) Jokaisella sellaisella yrityselämän alalla, joka ei ole sidoksissa tiettyyn paikkaan, jotkut työnantajat yrittävät teettää työn kolmansista valtioista tulevilla henkilöillä matalaa palkkaa vastaan. Se voi tarkoittaa taloushallinnon ulkoistamista Intiaan tai sitä, että tavaratalot teettävät vaatteet Filippiineillä, tai sitä, että bulgarialaiset tai liettualaiset ajavat kuorma-autoja Länsi-Euroopassa. Vapaa kilpailu tuo suurta etua yrityksille, joiden kulut ovat mahdollisimmat pienet ja voitot mahdollisimman suuret. Ne vievät markkinaosuutta toisilta yrityksiltä silloinkin, kun se tapahtuu työn, ympäristön ja eläinten hyvinvoinnin kustannuksella. Niin kauan kuin viranomaiset eivät tee asialle mitään, huonoimmilla yrityksillä on edelleen parhaat selviytymismahdollisuudet. Rahtiliikenteessä tämä johtaa siihen, että omassa jäsenvaltiossa käytetään idästä tulevaa kuljettajaa, joka saa palkkansa pimeästi. Palkan lisäksi myös työolot ovat sellaiset, ettei niitä voi mitenkään hyväksyä. Ajokortin numeron ja asianosaisen sosiaaliturvatunnuksen sisältävän kuljettajatodistuksen käyttöönottoa on saatu odottaa liian kauan. Voin hyväksyä sen, että säädös koskee aluksi EU:n ulkopuolelta tulevia kuorma-autonkuljettajia, mutta vuodesta 2004 lähtien ne alueet, joilta he tulevat, sijaitsevat kenties EU:ssa. Tehokas valvonta edellyttää, että todistus otetaan silloin käyttöön myös EU:ssa asuvien kuorma-autonkuljettajien kohdalla.
Zappalàn mietintö (A5-0378/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, jäsen Zappalàn takia en nukkunut koko yönä, koska en tiennyt, äänestääkö sellaisen tärkeän tarkistuksen puolesta vai sitä vastaan, jossa päätetään, pitääkö näissä julkisissa rakennusmenettelyissä ottaa huomioon ympäristöä koskevien tärkeiden päämäärien sekä sosiaaliturvaa koskevien tärkeiden päämäärien saavuttaminen, toisin sanoen, kun julkiset elimet tekevät urakkatyösopimuksia, pitääkö niiden suosia sellaisia yrityksiä, jotka ovat kehittyneempiä ja jotka suojelevat kansalaisia ja työntekijöitä muita enemmän ympäristön sekä sosiaaliturvan ja eläkkeen kannalta. Minusta oli tuskallista ja vaivalloista päättää lopulta, että äänestäisin mietinnön puolesta, mutta samalla toivon, että seuraavissa Euroopan direktiiveissä ja asetuksissa kaikkia Euroopan ympäristösääntöjä ja sosiaalisääntöjä kyettäisiin sääntelemään paremmin.

Andersson, Färm, Hulthén ja Hans Karlsson
. (SV) Me ruotsalaiset sosiaalidemokraatit, Jan Andersson, Anneli Hulthén, Göran Färm ja Hans Karlsson, äänestimme tarkistusta 63 vastaan. Pidämme nimittäin tärkeänä sitä, että myös henkisistä palveluista voidaan laatia puitesopimus. "Henkiset palvelut" -nimitystä pitäisi tarkentaa. Ruotsissa on hyvin tavallista, että puitesopimuksia laaditaan esimerkiksi arkkitehti-, lääkäri-, tilintarkastus-, pankki- ja konsulttipalveluista.
Tämän tarkastuksen hyväksyminen aiheuttaisi hyvin hankalia seurauksia Ruotsissa.
Me ruotsalaiset sosiaalidemokraatit kannatimme tarkistusta 16, joka on mielestämme hyvin harkittu tarkistus. On hyvä, että julkisia hankintasopimuksia ei anneta sellaisille taloudellisille toimijoille, jotka ovat osallistuneet rikollisjärjestöjen toimintaan tai jotka ovat syyllistyneet lahjontaan tai petoksiin. Mielestämme on kuitenkin tärkeää, että johdanto-osan kappaleesta käy ilmi, että jäsenvaltiot määrittelevät, mitkä ehdot ja tuomioistuimen tuomitsemat seuraamukset johtavat ulkopuolelle sulkemiseen.
Kannatimme myös tarkistuksia 48, 79-83, 86-90, mutta haluamme kuitenkin muistuttaa, että mielestämme tällainen erilaisten rikosten luettelointi ei oikeastaan ole soveliasta tällaisen direktiivin yhteydessä, koska tällainen luettelo ei voi koskaan olla täydellinen.

Figueiredo
. (PT) Nämä kaksi mietintöä, jotka koskevat niitä tällä direktiivillä säädeltäviä julkisia tavara- ja palveluhankintoja sekä julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjä, joita ei toistaiseksi ole täysin vapautettu, ovat osin ristiriitaisia. Siitä huolimatta niillä parannetaan tuntuvasti Euroopan komission ehdotusta. Muistettakoon, että komissio haluaa käyttää hyväkseen nykyisten direktiivien yksinkertaistamista vauhdittaakseen julkisten markkinoiden avaamista ja vapauttamista, jotta voitaisiin päästä Lissabonissa hahmoteltuun tavoitteeseen eli julkisia markkinoita koskevien sisämarkkinoiden luomiseen. Täysistunnon äänestyksen aikana merkittävä osa myönteisistä ehdotuksista kuitenkin hylättiin, joten mietintö alkoi lähetä komission kantoja ja tavoitteita.
Äänestimme siis kaikkien sellaisten myönteisten ehdotusten puolesta, joissa haluttiin ottaa julkisissa kilpailuissa huomioon muitakin tavoitteita kuin pelkkä mahdollisimman alhainen hinta eli valita paras ehdotus ottamalla huomioon ympäristöön, työllisyyteen, vammaisten suojeluun jne. liittyviä perusteita. Äänestimme myös korruption torjumista tai ehkäisemistä koskevien ehdotusten puolesta.
Koska useat näistä ehdotuksista hylättiin, meille ei lopulta jäänyt muuta mahdollisuutta kuin äänestää näitä kahta mietintöä vastaan.

Goebbels
. (FR) Pidätyin lopullisessa äänestyksessä äänestämästä esittelijä Zappalàn kahdesta mietinnöstä.
Minusta on tärkeää huomauttaa ensin, että yhdyn Watsonin näkemykseen Euroopan parlamentin työskentelytapojen uudistamisen tarpeellisuudesta. On yksinkertaisesti mahdotonta äänestää ottamalla huomioon satoja tarkistuksia koskevat tiedot äänestyksen kestäessä vain tunnin. Kyse on itse asiassa demokratian irvikuvasta.
Julkisten hankintojen järjestelmän osalta parlamentin tarkistukset - vaikka niiden lähtökohtana ovat varsin ymmärrettävät syyt - mutkistavat tarpeettomasti hankintaviranomaisten työtaakkaa. Julkisia hankintoja koskevat urakkatarjoukset on keksitty, jotta julkisia varoja käytettäisiin mahdollisimman hyvin. Se, että kaikentyyppisiin poliittisiin tavoitteisiin pyritään tarjouskilpailumenettelyn avulla edullisimman tarjouksen tekijän löytämiseksi, on omiaan lisäämään byrokratiaa Euroopassa sekä yritysten että viranomaisten tahoilla.

Krivine ja Vachetta
. (FR) Emme voi allekirjoittaa esittelijän emmekä komission lähestymistapaa. Kumpikin lähestymistapa on omiaan luomaan liberalistisen markkinakäsityksen mukaiset eurooppalaiset yhtenäismarkkinat julkisia hankintoja koskevien sopimusten tekemistä koskevan yhteisön voimassa olevan lainsäädännön (helmikuussa 1998 annetut direktiivit) yksinkertaistamisen ja ajan tasalle saattamisen nimissä. Emme voi hyväksyä sitä, että julkisia hankintoja koskevia sopimuksia tehtäessä etusijalle asetetaan alhaisin hinta ja että sosiaaliset, alueelliset ja ympäristöpoliittiset perusteet jätetään taka-alalle.
Tämän lähestymistavan ongelmana ovat liberalistiset käsitykset. Se ei vastaa käyttäjien eikä palkansaajien odotuksia, sillä sitä noudatetaan pääasiallisesti laadun, turvallisuuden ja työllisyyden kustannuksella. Kysymys komission ehdottamista kynnysarvoista, jotka ylittäviin julkisia hankintoja koskeviin sopimuksiin sovelletaan yhteisön säännöksiä, saattaa vaikuttaa merkityksettömältä. Ei voida pitää varteenotettavana vaihtoehtona sitä, että kynnysarvoja nostettaisiin 50 prosenttia, koska siten ainoastaan siirrettäisiin väliaikaisesti myöhemmäksi ajankohtaa, jolloin yksityiset yhtymät voivat viedä osan julkisten hankintasopimusten vuosittain Euroopan unionissa tuottamista 1 000 miljardista eurosta (jotka vastaavat 14:ää prosenttia BKT:stä). Ratkaisuja on etsittävä jostain muualta ja niiden lähtökohtana on oltava, että julkiset yhtiöt vastaavat kansalaisten valvomista julkisista palveluista. Edellä esitettyjen seikkojen vuoksi äänestimme Zappalàn mietintöä vastaan.

Manders
. (NL) Arvoisa puhemies, haluan näin onnitella esittelijää ja komission jäsentä tämän tärkeän mietinnön avulla saavutetusta tuloksesta. Alan eri direktiivejä yhdistämällä ja yksinkertaistamalla vaikutetaan noin 10 prosenttiin Euroopan bruttokansantuotteesta, ja entistä avoimempi ja yksinkertaisempi direktiivi onkin tässä yhteydessä erittäin myönteinen asia.
Minua surettaa kuitenkin tarkistusten tulva, ja tulevaisuudessa onkin tarpeen soveltaa toisenlaista järjestelmää, koska sellaiset kollegat, jotka eivät ole seuranneet mietinnön sisältöä läheltä, eivät voi yksityiskohtaisten tarkistusten paljouden vuoksi mitenkään tietää, minkä puolesta äänestävät.
Eurooppalaisen tarjouskilpailupolitiikan tavoitteena on tehdä taloudesta entistä dynaamisempi ja saada pienet ja keskisuuret yrityksetkin mukaan julkisiin tavara- ja palveluhankintoihin sekä julkisiin rakennusurakoihin. Tämä on jalo pyrkimys, ja liberaalina kannatan tätä lähtökohtaa lämpimästi.
Olen tyytyväinen tulokseen siinä äänestyksessä, joka koski mahdollisuutta sulkea jotkut tarjoajat menettelyn ulkopuolelle sosiaalisten perusteiden ja ympäristöperusteiden nojalla. Ei voi eikä saa olla niin, että yritysten toimiminen toimeksiantajan asettamien normien mukaan on lähtökohta kilpailusta sulkemiselle. Jokaisen on ilman muuta noudatettava lakeja, mutta nimenomaan yleisesti päteviä lakeja. Olen tyytyväinen siihen, että ne sosiaaliset perusteet ja ympäristöperusteet, joita voidaan määrätä, koskevat nyt ainoastaan toimitettavia tuotteita ja/tai palveluja eivätkä siis niitä toimittavien yritysten toimintaa.
Vaikka äänestinkin lopulta omista syistäni kynnysarvojen korotusta vastaan, hyväksyn 50 prosentin lisäyksen käytännön perustein. WTO-sopimuksessa kynnysarvoiksi sovittuja määriä sovelletaan tietenkin edelleen, ei kuitenkaan sellaisiin hankintasopimuksiin, jotka eivät kuulu tämän sopimuksen soveltamisalaan. Hankinta- ja urakkasopimukset, jotka voidaan tehdä kynnysarvorajojen alapuolella, koituvat ilman muuta myös pienten ja keskisuurten yritysten hyväksi, mutta nimenomaan alueellisten yritysten hyväksi, ja se on tietyssä mielessä alueiden sisäisen sosiaalipolitiikan tekemistä.
Arvoisa puhemies, kun edellä mainitun direktiivin parissa on tehty töitä kaksi vuotta, tuloksiakin on tullut, vaikka kaikkia ei tietenkään voi tyydyttää kaikilta osin.

Meijer
. (NL) Julkisia tarjouskilpailuja on pitkään pidetty ihmelääkkeenä. Yhtäältä ne ovat vaihtoehto hyvä veli -politiikalle, eli sille, että julkisia hankintoja ja urakoita koskevat sopimukset annetaan sellaisille yrittäjille, jotka ovat poliitikkojen tai korkeiden virkamiesten ystäviä, toisaalta niillä on tarkoitus lopettaa sellaisten yritysten tuotanto ja palvelujen tarjoaminen, jotka ovat julkisessa omistuksessa, sekä päästää yksityisyritykset uusille markkinoille. Ensimmäistä tavoitetta voin tukea, toista en. Sillä tehdään viranomaiset riippuvaisiksi yrityksistä. Alankomaissa on äskettäin käynyt ilmi, että rakennusyritykset tekevät keskenään sopimuksia siitä, mikä hinta viranomaisen on maksettava rakennusurakoita annettaessa. Näin yritykset päättävät keskenään, minkä yrityksen vuoro on saada seuraava urakka. Tosiasiassa syntyy monopoli. Vaikka tämä onkin rangaistavaa, tällaisen asiaintilan estäminen on käytännössä osoittautunut äärimmäisen vaikeaksi. Esittelijän ehdotuksissa pidän myönteisenä sitä, että viranomaiset vapautetaan suhteellisten pienten hankintasopimusten kohdalla heille kalliista ja pakollisista eurooppalaisista tarjouskilpailuvelvoitteista, että heikommassa asemassa olevien ryhmien työllisyys voidaan turvata, että ympäristöperusteilla on tulevaisuudessa entistä enemmän merkitystä ja että taloudellisista rikkomuksista tuomitut voidaan sulkea tarjouskilpailun ulkopuolelle. Kannatan näitä parannuksia, mutta en tarjouskilpailuja yleensä.

Sacrédeus
. (SV) Olen kannattanut valiokunnan ehdotusta, joka koskee korotettuja kynnysarvoja, jotta julkinen hankinta jouduttaisiin kohdistamaan eurooppalaisille hankkijoille, varsinkin kun kyse on julkisista tavara- ja palveluhankinnoista.
Ruotsalaiset kristillisdemokraatit haluavat uudessa periaateohjelmassaan vahvistaa kunnallista itsehallintoa ja sitoa sen perustuslakiin. Mielestämme kunnallispoliitikoille on annettava enemmän luottamusta. Korotetut kynnysarvot antavat kansalaisia lähinnä oleville, vaaleilla valituille luottamushenkilöille paremmat mahdollisuudet itse ratkaista, pitävätkö he eurooppalaista hankintaa tarkoituksenmukaisimpana vaihtoehtona vai eivät.

Zimeray
. (FR) Mietinnön hyväksymisen merkittävin poliittinen este liittyy julkisia rakennusurakoita tekevien yritysten, ympäristön, julkistalouden ja infrastruktuurien laadun kannalta taloudellisesti hyvin merkittäviin eurooppalaisten normien soveltamista koskeviin kynnysarvoihin.
Poliittinen kysymyksenasettelu on yksinkertainen: mistä arvosta lähtien (miljoonina euroina) julkisia hankintoja koskevaan sopimukseen on sovellettava yhteisön menettelyjä?
Tältä osin on siis esitetty seuraavat kaksi vastakkaista näkemystä:
Korkeiden kynnysarvojen kannattajat ovat osoittaneet, että korkeilla kynnysarvoilla voitaisiin keventää hallinnollisia kuluja ja byrokraattisia menettelyjä sellaisissa sopimuksissa, jotka eivät saa aikaan kansainvälistä kilpailua. Niiden avulla ei siis voitaisi lisätä rajat ylittävää toimintaa julkisia hankintoja koskevien sopimusten alalla. Lisäksi hyvin suuret kilpailuttamiskustannukset jäisivät samanaikaisesti paikallisviranomaisten kannettaviksi.
Minä puolestani kannatan kynnysarvojen säilyttämistä komission ehdottamalla tasolla. Tavoitteena on tosiaan todellisten eurooppalaisten yhtenäismarkkinoiden luominen julkisten hankintojen alalla. Pyydetyt korotukset heikentäisivät direktiivin vaikutuksia tai peräti poistaisivat ne.
Mielestäni kyseinen korotus saattaisi johtaa yhteisön tason kilpailulle avointen sopimusten määrän äkilliseen laskuun. Suurin osa sopimuksista tehtäisiin noudattamalla kansallisia tai alueellisia menettelyjä.
Tämän vuoksi pidätyin äänestämästä täysistunnossa.
Zappalàn mietintö (A5-0379/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, on harmillista, että jäsen Zappalà poistui istuntosalista juuri nyt, mutta olen kuitenkin varma, että hänelle kerrotaan minun äänestäneen tämän asiakirjan puolesta, jossa käsitellään vesi- ja energiahuollon sekä liikenteen alan hankintoja. Toivon kuitenkin, että seuraavassa asiaa koskevassa mietinnössä päätetään myös, että vanhukset ja eläkeläiset jotka tarvitsevat paljon vettä ja paljon energiaa ja jotka käyttävä usein julkisia kulkuvälineitä saavat ilmaiseksi vettä ja sähköä lämmittääkseen kotinsa ja valmistaakseen ruokaa ja että he saisivat myös matkustaa ilmaiseksi julkisilla kulkuvälineillä, koska vanhukset ja eläkeläiset ovat tehneet varmasti kovasti työtä, he ansaitsevat monia asioita ja heillä on oikeus odottaa kiitosta yhteiskunnalta.

Krivine ja Vachetta
. (FR) Vesi- ja energiahuollon sekä liikenteen alan hankintoja koskevien sopimusten tekemistä koskevalla Zappalàn toisella mietinnöllä pyritään samoihin tavoitteisiin kuin hankintasopimusten tekemistä koskevalla Zappalàn ensimmäisellä mietinnöllä. Esittelijä toivoo, että vesi- ja energiahuollon sekä liikenteen alan todelliset vapautetut eurooppalaiset yhtenäismarkkinat luodaan yksinkertaistamalla voimassa olevaa yhteisön lainsäädäntöä ja saattamalla kyseinen lainsäädäntö ajan tasalle. Ratkaisevaksi perusteeksi asetetaan hinta sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden, yhdenvertaisuus- ja työllisyyskysymysten kustannuksella.
Kynnysarvoista ja sosiaalisten sekä ympäristönäkökohtien aiempaa paremmasta huomioon ottamisesta on toki tärkeää keskustella. Äänestimme tämän vuoksi tarkistuksia, joissa otettiin nämä seikat huomioon. Olemme kuitenkin eri mieltä esittelijän ja komission ajattelutavasta, jonka mukaan kyseiset alat on vapautettava, sillä vapauttaminen on vaarallista sekä käyttäjien että palkansaajien kannalta. Joidenkin hallitusten suunnitellessa julkisia palvelujaan koskevan vapauttamis- ja yksityistämispolitiikan tarkistamista esittelijän ja komission lähestymistapa vaikuttaa vanhentuneelta ja ahdasmieliseltä. Edellä esitettyjen syiden vuoksi äänestimme mietintöä vastaan.
Groschin mietintö (A5-0430/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, tämän mietinnön kautta hyväksytään direktiivi, jossa määrätään, että maanteiden tavara- tai henkilöliikenteen kuljettajan on läpäistävä erityinen koe sen kokeen lisäksi, jonka he nykyään joutuvat suorittamaan saadakseen ajokortin. Kuten sanoin jo aikaisemmin, monet eläkeläiset matkustavat busseilla ja linja-autoilla pakon tai huvin vuoksi, mikäli he vielä siihen kykenevät. Minun on sanottava, että on hyvin tärkeää, että julkisten kulkuvälineiden kuljettajat läpäisevät nämä kokeet, ja näin ollen on tärkeää, että tällainen koe otetaan käyttöön, jotta busseilla matkustavilla eläkeläisillä ja vanhuksilla olisi niissä mahdollisimman mukavat oltavat ja jotta he voisivat todeta: "Olipa taitava tuo kuljettaja, joka meitä tänään kuljetti!"

Bordes, Cauquil ja Laguiller
. (FR) Pidätyimme äänestämästä tästä mietinnöstä. Ainoa syy, jonka vuoksi emme äänestäneet vastaan, on se, että Euroopassa toimiville henkilö- ja tavaraliikenteen kuljettajille - riippumatta siitä, ovatko he Euroopan unionin vai kolmannen maan kansalaisia - tarkoitetun yhtenäisen kuljettajatodistuksen käyttöönotto saattaa parantaa tieturvallisuutta. Kysymyksiä todistuksen hankkimista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja koulutusvapaasta aiheutuvista kustannuksista vastaamisesta ei kuitenkaan käsitellä mietinnössä. Siinä ei myöskään mainita lainkaan palkankorotuksia, joita kyseisen todistuksen perusteella pitäisi voida vaatia. Tämä ei ole yllättävää, sillä esittelijähän ei suosittele mitään sellaista toimenpidettä, joka olisi vastoin työnantajien etuja - ainakaan hän ei myönnä sitä.
Samalla kun mietinnössä todetaan tieturvallisuutta parantavien toimenpiteiden kiireellisyys, siinä vapautetaan työnantajat vastuusta tältä osin. Vaikka mietinnössä korostetaan, että kuorma-autonkuljettajien työskentelyolosuhteet ovat kohtuuttoman huonot, kuljettajien matalaan palkkatasoon ei puututa millään tavoin. Syyksi mainitaan nykyinen talousympäristö aivan kuin olisi kyse jostain luonnonilmiöstä ja ikään kuin ei olisi tiedossa, ketkä tästä tilanteesta hyötyvät: tieliikenteen alan työnantajatahot ja määräysvaltaa käyttävät yhtiöt. Esittelijän mielessä ei ole ilmeisesti käynyt, että nämä tahot voitaisiin vaatia tilille tai että niitä voitaisiin syyttää niiden surkeiden työskentelyolojen vuoksi, joissa ammattikuljettajat joutuvat työskentelemään, kaikkiin tienkäyttäjiin kohdistuvasta turvattomuudesta.

Markov
. (DE) Meidän ryhmämme kannattaa käsiteltävänä olevaa mietintöä seuraavista syistä:
1. Kuljettajan ammatille on asetettu viime vuosina yhä enemmän vaatimuksia. Meistä on siksi aivan välttämätöntä, että kaikissa jäsenvaltioissa määrätään pakollinen perusammattikoulutus, jonka päätyttyä myönnetään ammattitaitoa osoittava todistus.
2. Odotamme, että entistä laadukkaampi koulutus parantaa huomattavasti tieliikenneturvallisuutta.
3. Tämä direktiivi on ammattikuljettajien sosiaaliturvan perustekijöitä ajopiirtureita, työaikajärjestelyjä ja sosiaalisia ehtoja koskevien direktiivien tai määräysten ohella.
4. Kuljetusalalla on tärkeä merkitys EU:n laajentumisessa. Mitä useampia yhdenmukaistettuja määräyksiä sisällytetään jo nyt ehdokasvaltioiden oikeusjärjestelmiin, sitä helpompaa niiden on jatkossa sopeutua teknisiin ja sosiaalisiin normeihin, ympäristönsuojelua koskeviin määräyksiin ja tieliikenteen sääntöihin.
5. Olemme samaa mieltä siitä, että koulutuselementtejä koskevia tavoitteita on luotava, mutta kansalliset viranomaiset saavat itse päättää koulutusmenetelmien käytännön toteutuksesta toissijaisuusperiaatteen mukaisesti.
On tietysti olemassa myös järjestelyjä, joihin suhtaudumme kriittisesti. Näitä ovat esimerkiksi kokonaiskoulutuksen vähäiset tuntimäärät ja koulutuksen järjestäminen yhtäjaksoisena koulutuksena.
Loppujen lopuksi meille on kuitenkin tärkeintä, että ammatin harjoittamiseen vaaditaan jatkossa ajokortin lisäksi myös palvelu-, terveydensuojelu-, turvallisuus- ja logistiikka-alan ammattitaitoa.

Meijer
. (NL) Kuljettajan ammatti oli monia vuosia ammatti, jota saattoi harjoittaa vain vähäisen koulutuksen turvin. Mikäli kuljettajat ovat käyneet läpi laajan kouluopetuksen, ammattikoulutusta ei ole pidetty tärkeänä. Se on tehnyt ammatista houkuttelevan monille sellaisille henkilöille, joilla on vaikeuksia opetuksen seuraamisessa ja jotka ovat iloisia voidessaan jo nuorella iällä hankkia suhteellisen itsenäisen työn ja tulot. Monet ihmiset, joilla on vaadittu kuorma-auton ja linja-auton ajokortti, eivät siksi ehkä ole iloisia, jos heidän työlleen asetetaan entistä korkeampia vaatimuksia. Heidät on vapautettava työstä, jotta he voivat suorittaa peruskoulutuksen, joka estää heitä joutumasta työttömiksi, ja sen lisäksi heidän on suoritettava ainoastaan viisivuotinen jatkokoulutus. Nyt säädettävä opetustuntien määrä - vähintään 210 ja enintään 630 tuntia - on pienempi kuin joissakin jäsenvaltioissa jo vaadittava määrä. Näiden jäsenvaltioiden on nyt hyväksyttävä se, että ulkopuolelta tulevat kuljettajat tekevät heidän valtiossaan työtä muita rajoitetumman koulutuksen pohjalta. Liikenneturvallisuutta, polttoaineen säästeliästä käyttöä, hyvää yleisön palvelua, kielitaitoa ja entistä parempia työoloja edistetään siis hyvin rajallisessa määrin. Siksi pidän tätä ehdotusta ensimmäisenä askeleena, jonka jälkeen on otettava pitkällä aikavälillä myös muita askeleita.
Rodin mietintö (A5-0412/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, olemme hyväksyneet Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden kanssa solmittavat sopimukset. Äänestin mietinnön puolesta ennen kaikkea siksi, että asiakirjan sivun 11 riveillä 1115 lukee, että "Euroopan unionin ja Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden väliset kalastussopimukset rajoittavat paikallisten kalastajien toimintaa aluevesillä ja vaarantavat paikallisväestön elintarvikehuollon ja toimeentulon". Mietinnön esittelijä Rod kirjoitti sen, mitä minä olen aina sanonut äänestysselityksissäni. Minkä ihmeen vuoksi menemme kalastamaan näiden valtioiden aluevesille, kun niiden on voitava tehdä työtä omaksi hyväkseen? On hyvä, että näitä Euroopan unionin valtioiden kalastustapoja yritetään muuttaa.

Ferrer
. (ES) Äänestin Rodin mietinnön puolesta, koska kannatan Cotonoun sopimuksen tekemistä. Minulla on siihen monta syytä, joista ensimmäinen on se, että Cotonoun sopimuksen avulla Euroopan unioni vahvistaa sitoutumisensa AKT-maihin ja samalla tahtonsa edistää kestävää taloudellista ja yhteiskunnallista kehitystä näissä maissa. Toisena syynä on, että mietinnössä pidetään sopimuksen pääasiallisena tavoitteena köyhyyden poistamista etenevän maailmantalouden yhdentymisen kautta. Kolmantena syynä on, että mietinnössä esitetyn poliittisen ulottuvuuden avulla voidaan onnistua poistamaan ne syyt, jotka ovat eniten estäneet AKT-maiden ja Euroopan unionin yhteistyötä kantamasta hedelmää. Ilman demokratiaa ja rauhaa ei tosiaankaan ole mahdollista edistää taloudellista kehitystä tai taata, että sen hyödyt jakautuvat tasapuolisesti koko väestön kesken. Siksi pidän tärkeänä sopimuksen edellyttämää poliittista vuoropuhelua, hyvää hallintotapaa ja konfliktinehkäisyä.
Kaiken tämän takia en ole monessakaan kohtaa samaa mieltä Rodin mietinnössä esitetystä arvostelusta. On totta, että tässä maailmassa voidaan kaikki tehdä paremmin, mutta Cotonoun sopimus merkitsee askelta eteenpäin Euroopan unionin kehitysyhteistyöpolitiikassa. On totta, että tämän askeleen jälkeen niitä on otettava monta lisää; erityisesti parlamentin Euroopan kehitysrahastoon kohdistamaa valvontaa on kehitettävä. Tämä sopimus lähettää meidät kuitenkin onnistuneesti matkaan.

Fruteau
. (FR) AKT:n ja EU:n yhteinen edustajakokous syntyi tarpeesta lähentää Euroopan unionia ja Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioita (AKT) toisiinsa tavoitteena AKT-maiden taloudellinen, sosiaalinen, institutionaalinen ja kulttuurinen kehitys.
Uusi sopimus tehtiin 23. kesäkuuta 2000 Cotonoussa Beninissä. Sopimus on kestoltaan 20 vuotta, ja sen tarkoituksena on vauhdittaa Euroopan unionin ja AKT-maiden välistä kehitysyhteistyöpolitiikkaa, jonka toteuttaminen on tästä lähtien kiireellistä.
Tämä uusi sopimus, jonka on tarkoitus tulla voimaan tänä vuonna, ei rajoitu yksinomaan kauppaan ja julkiseen tukeen, jotka ovat tosin tarpeellisia mutta eivät riittäviä välineitä, vaan sopimus sisältää niitä poliittisemman ulottuvuuden: sopimuksessa esitetään hyvän hallintotavan käsite.
Hyvät kollegat, älkää kuitenkaan käsittäkö sanojani väärin. On harhaluulo kuvitella, että kehittyneissä demokraattisissa valtioissa kehittämäämme mallia vastaava järjestelmä olisi siirrettävissä kehitysmaihin. On myös aivan yhtä väärin kuvitella, että kurjuudesta voitaisiin päästä eroon lainsäädännön avulla; kehityksessä on kyse vähittäisistä uusista aluevaltauksista, ei yhtäkkisestä harppauksesta täysin uudelle kehitystasolle.
Kehitys on ja sen on oltava ennen kaikkea sisäsyntyistä, sillä viennin asettaminen kaiken muun edelle saattaa sisältää vaarallisia näkymiä: se voimistaa eroja ja jännitteitä kannustamalla yksinomaan omia etujaan muun väestön kustannuksella tavoittelevan yrittäjäryhmän syntymistä. On tämän vuoksi suotavaa, että tämä uusi sopimus perustuu vastuullisuuteen ja että vanhat siirtomaavallat, joihin moni jäsenvaltio lukeutuu, avaavat viimein "Gordionin solmun", toisin sanoen vapauttavat itsensä syyllisyydestä sitoutuakseen määrätietoisesti uuteen kumppanuuteen AKT-maiden kanssa. Tätä kumppanuutta toteutettaessa on tärkeää, että kullekin valtiolle annetaan tilaisuus hyödyntää omia vahvuuksiaan, sen sijasta, että pyritään siirtämään eurooppalainen malli sellaisiin Afrikan tai Aasian maihin, joihin se ei sovellu.
Koska olen kotoisin Réunionin saarelta, Afrikka on minulle epäilemättä läheisempi maanosa kuin yhdellekään muulle Euroopan parlamentin jäsenelle. Voin vakuuttaa, että meidän on toimittava määrätietoisesti myös tulevaisuudessa, jotta tämä liian kauan kaltoin kohdeltu maanosa pääsee viimein alikehittyneisyyden tilastaan. Edellä esitetyistä syistä äänestin näiden uusien sopimusten puolesta.

Modrow
. (DE) Meidän ryhmämme kannattaa AKT-EU-kumppanuussopimusta koskevaa suositusta. Meistä on myönteistä, että unioni on pystynyt luomaan merkittävät suhteet AKT-valtioiden kanssa. Cotonoun sopimuksessa on suoran kauppavaihdon kautta perustettu uusia yhteistyöalueita. Sitä kummallisempaa on, että 15 EU-valtiosta vain kaksi on ratifioinut kyseisen sopimuksen.
Edellisiin sopimuksiin verrattuna tämä sopimus on epäilemättä edistysaskel, koska AKT-valtioiden edut otetaan siinä paremmin huomioon. Siitä huolimatta ei voida puhua todellisesta tasavertaisuudesta ja tasa-arvoisuudesta. On väärin, että unioni yhtäältä vaatii AKT-valtioilta ponnisteluja omatoimisen talouden kehittämiseksi, mutta tukahduttaa samalla vientituilla niiden hyvät aloitteet jo alkuunsa.
AKT-valtioille ei anneta poliittisestikaan niille kuuluvaa sananvaltaa. Kaikkein köyhimmillä valtioilla, jotka tarvitsevat eniten tukea ja joille perusteellisesti laadittu kehityspolitiikkaa ja yhteistyötä koskeva suunnitelma on välttämätön, on tuskin mahdollisuutta osallistua AKT:n ja EU:n yhteisiin edustajakokouksiin.
Erityisen valitettavaa minusta on, että unionin ja Karibialla sijaitsevan Kuuban väliset suhteet ovat edelleen hajanaiset - sanoisinko jopa häiriintyneet - ja unioni toimii asiassa pikemminkin Yhdysvaltojen kuin omien etujensa mukaisesti.
Puheenjohtajavaltio Belgia yritti murtaa jään ja parantaa suhteita ja aloittaa vuoropuhelun. Sillä oli toiminnassaan kolme tärkeää lähtökohtaa:
1. EU:n ja sen jäsenvaltioiden on perehdyttävä Kuuban tilanteeseen entistä paremmin ja todettava tosiasiat ennakkoluulottomasti,
2. molempien osapuolten on tiedostettava poliittis-parlamentaariset ja yhteiskunnallis-taloudelliset erot ja tietyllä tavalla myös hyväksyttävä ne,
3. kumpikaan ei saa asettaa toiselle liian suuria vaatimuksia. Kuubalta vaaditaan osittain sellaisia asioita, joita monet EU-valtiotkaan eivät pysty täyttämään.
Pääministeri Aznarin esittämissä Espanjan puheenjohtajakautta koskevissa näkemyksissä jäin kaipaamaan selvää sitoumusta vuoropuhelun jatkamiseen, jotta EU:n ja Kuuban välinen kumppanuussopimus voitaisiin solmia mahdollisesti vielä tänä vuonna. Pelkään, että vähäisetkin saavutetut edistysaskeleet tuhotaan. Kuuban varaulkoministeri Dalmas, jonka kanssa ryhmäni edustajat keskustelivat viime joulukuussa, ilmaisi selvästi maansa toiveen ja valmiuden jatkaa ja tiivistää EU:n kanssa käytävää vuoropuhelua.
Politiikan kokemukset osoittavat, että katkeillutta puheyhteyttä on enää vaikea paikata. Kuubaa ei pitäisi jättää AKT-prosessin ulkopuolelle, vaan se pitäisi ottaa mukaan prosessiin vuoropuhelua jatkamalla.

Souchet
. (FR) Täytyy tunnustaa, että Lomén prosessia yhtä aikaa kriittisesti ja rakentavasti tarkastelevan esittelijä Rodin lähestymistapa on esimerkillinen.
Hän osoittaa kriittisyyttä eritellessään kaunistelematta tätä kaikkea muuta kuin täydellistä järjestelmää tuoden esiin sen puutteet, hitauden ja tietynasteisen epäjohdonmukaisuuden. Hän ei kuitenkaan unohda hetkeksikään sitä tosiseikkaa, että pelkkä Lomén yleissopimuksen olemassaolo ja jatkuvuus on ollut menestys ja samalla välttämättömyys. Sopimuksessa nimittäin vahvistetaan Euroopan kansojen sitoutuminen Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioihin ja todetaan Euroopan ja näiden valtioiden välisten suhteiden erikoislaatuisuus. Sopimuksella pyritään edistämään yhteisten etujen mahdollisimman hyvää huomioon ottamista ja maidemme välillä vuosisatojen kuluessa muodostettuja pitkäaikaisia suhteita.
WTO-prosessi heikentää jatkuvasti Lomén järjestelmää, joka on kaupalliseen etuuskohteluun perustuva kehityksen väline. Tämän vuoksi huomautettakoon, että riippumatta Euroopan unionin WTO:hon liittyvien sitoumusten laadusta kyseiset sitoumukset eivät ole luonteeltaan Euroopan valtioiden kehitysmaakumppaneidensa kanssa tekemiä oikeudellisia sitoumuksia sitovampia. Tämä hyvin osuva huomautus esitetään Rodin mietinnössä. Edellä mainituista syistä MPF-liikkeen edustajat Euroopan parlamentissa tukevat esittelijän suositusta, joka koskee ehdotuksen esittämistä tätä uutta kumppanuussopimusta koskevan myönteisen lausunnon antamiseksi.
García-Orcoyen Tormon mietintö (A5-0419/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, paikasta toiseen liikkuvien tuotteiden halutaan olevan turvallisia ympäristön ja kuluttajakansalaisten kannalta. Onpa loistavat aikeet ja hienot tavoitteet, ja miten hieno komission mietintö! Miten näitä voisi olla tukematta? Arvoisa puhemies, eikö kuitenkin ensin pitäisi haluan sanoa tämän avoimesti pitää huolta näitä tuotteita valmistavien työntekijöiden terveydestä ja vasta sitten kantaa huolta näitä tuotteita käyttävien kansalaisten terveydestä? Jos ne ovat vaarallisia käytössä, voi vain kuvitella, miten vaarallisia ne ovat, kun niitä valmistetaan suljetussa tilassa tehdashalleissa! Toivon siis hartaasti, että pian voitaisiin hyväksyä mietintö, jossa käsitellään tuotteita valmistavien työntekijöiden terveyttä.

Patrie
. (FR) Nykyistä ympäristöystävällisempien tuotemarkkinoiden kehittäminen on myönteinen ympäristöpoliittinen tavoite. Tältä osin voin ainoastaan tukea Euroopan komission yhdennetystä tuotepolitiikasta antamassaan vihreässä kirjassa esittämää lähestymistapaa.
Ympäristöpolitiikkaa ei voida kuitenkaan laatia täysin irrallaan taloudellisista ja sosiaalisista näkökohdista. Pidän myönteisenä eurooppalaisen ympäristömerkin, jolla osoitetaan, että tuote on toistaiseksi määrittelemättömien täsmällisten ympäristöperusteiden nojalla laadittujen eritelmien mukainen, kehittämistä, koska pikemminkin kannustinten käyttöön kuin seuraamusten määräämiseen perustuvien toimenpiteiden toteuttaminen on mielestäni järkevää. Valitusta välineestä riippumatta on mielestäni kuitenkin tärkeää huolehtia siitä, ettei tästä aiheudu vahinkoa pienille ja keskisuurille yrityksille tai perinteisiin tuotantotapoihin erikoistuneille käsiteollisuusalojen yrityksille. Tällaisten rakenteiden mukautuksen tukemiseksi on suunniteltava tukitoimenpiteitä ja taloudellisia kannustimia.
Ympäristökustannusten huomioon ottaminen laskettaessa tuotteen varsinaisia kustannuksia asianmukaisen käsityksen saamiseksi tuotteen varsinaisesta hinnasta on myös varteenotettava ehdotus edellyttäen, ettei hintojen nousu saata tuotteita tämän vuoksi varattomimpien tai sosiaalisesti heikoimmassa asemassa olevien kuluttajien ulottumattomiin.
Nämä varaukset mielessäni äänestin esittelijä García-Orcoyen Tormon mietinnön puolesta.
Alyssandrakisin mietintö (A5-0451/2001)

Alyssandrakis
. (EL) Ei ole tavallista, että esittelijä äänestää omaa mietintöään vastaan. Tässä tapauksessa mietinnön henki, siinä muodossa kuin se oli jo hyväksytty teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnassa, vääristyi siinä määrin, ettei minulle poliittisille periaatteilleni uskollisena jäänyt muuta vaihtoehtoa.
Pidän tärkeänä, että teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan enemmistö hyväksyi kannan, jonka mukaan avaruusalan toimintojen on palveltava ainoastaan rauhanomaisia tarkoituksia. Sitäkin merkityksellisempää olisi ollut, jos Euroopan parlamentti olisi säilyttänyt tämän kannan ytimen. Tämä alkuperäinen rauhaa puolustava kanta kumottiin kuitenkin täysin, kun parlamentissa hyväksyttiin tarkistus, jonka mukaan tavoitteisiin on mahdollista sisällyttää sotilaallisia sovelluksia rauhanturvaoperaatioissa. Tarkistusta ehdottaneen Euroopan kansanpuolueen ryhmän pääasiasiallisella vastuulla ja sitä tukeneen Euroopan sosiaalidemokraattisen ryhmän osavastuulla Euroopan parlamentti avaa näin tietä kaikelle avaruusalan sotilaalliselle toiminnalle, kunhan se esitetään "rauhanturvaoperaationa".
Olemme valitettavasti nähneet, mitä EU:n mahtivoimat tarkoittavat rauhanturvaoperaatioilla. Se nähtiin Jugoslaviassa ja Balkanilla, se nähdään Afganistanissa, sitä voidaan odottaa missä tahansa maailman kolkassa. Aggressio on imperialismin ytimessä, verhoutuu se sitten minkälaiseen kaapuun tahansa. Nämä voimat selvästikin suunnittelevat nyt hyödyntävänsä tässä tarkoituksessa myös avaruutta, jotta niiden roistomainen, kansoja vastaan suunnattu toiminta helpottuisi. Näin ne pyrkivät keräämään tietoja, vakoilemaan, valmistelemaan "eurooppalaisen puolustus- ja turvallisuuspolitiikan" nimissä tehtäviä operaatioitaan sekä harjoittamaan terrorismin vastaisia noitavainoja ja ehkä myös muuta toimintaa. Joitakin tahoja kiehtoo ajatus yhteistyöstä Yhdysvaltojen kanssa "ohjuskilven" kehittämisessä, ja jotkut muut kenties ajattelevat, että ulkoavaruus olisi ihanteellinen paikka aseiden varastoinnille.
Ei ole yllätys, että Euroopan parlamentti äänesti mieluummin militarismia kuin rauhaa suosivan päätöslauselman puolesta, eikä näin käy ensimmäistä kertaa. Emme odota toisenlaisia päätöksiä elimeltä, jonka porvaristo on luonut suojellakseen itseään. Äänestyksen tulos ei myöskään merkitse, että kansalaisliikkeen kannalta asia olisi loppuun käsitelty. Kaikkialla maailmassa vastustus imperialistista, taloudellisen orjuuden tai sotilaallisen välintulon hahmossa ilmenevää politiikkaa kohtaan kasvaa. Meille ei ole epäselvää, mikä on kansojen vastarinnan lopullinen tulos: toisenlainen maailma, rauhaa rakastava inhimillinen yhteiskunta, joka palvelee ihmistä.

Bordes, Cauquil ja Laguiller
. (FR) Kuten jo useaan otteeseen on mainittu, mietinnön tarkoituksena on Euroopan uuden avaruuspolitiikan kehittäminen "markkinoita" ja avaruusalaa hyödyttäväksi. Tämän vuoksi mietinnössä vaaditaan alan "infrastruktuurien julkista rahoitusta" eikä kyseenalaisteta millään tavoin politiikkaa, jonka yhteydessä yksityisten tahojen voittoja rahoitetaan julkisista varoista; tällaista tapahtuu sekä Euroopan unionin toimielinten että sen jäsenvaltioiden keskuudessa.
Emme hyväksy tätä politiikkaa emmekä sen lieveilmiöitä avaruusalalla emmekä muillakaan aloilla, koska se hyödyttää ainoastaan kapitalisteja työväestön kustannuksella. Tämän vuoksi äänestimme mietintöä vastaan.

Figueiredo
. (PT) Haluaisin onnitella esittelijää hänen mietinnöstään, joka on mielestäni erittäin ajankohtainen, sillä meidän on ilmaistava yksiselitteisesti, että avaruutta voidaan hyödyntää ja käyttää ainoastaan rauhanomaisiin tarkoituksiin, ihmiskunnan hyödyksi ja kansainvälistä oikeutta noudattaen. Tämä on erityisen aiheellista nyt, kun Yhdysvallat on vahvistanut aikeensa sanoutua irti AMB-ohjustentorjuntasopimuksesta ja alkaa kehittää kansallista ohjuspuolustusjärjestelmäänsä.
Olen pahoillani, että mietintöänne tahraa PPE-ryhmän esittämä tarkistusehdotus, jossa halutaan enemmän kuin kyseenalaisen "rauhan" käsitteen varjolla avata ovi avaruuden käyttämiseen sotilaallisiin tarkoituksiin. Siksi toistan, että vastustamme tätä ehdotusta ja sen vaikutuksia itse mietintöön, jota päädyimme loppujen lopuksi vastustamaan. Euroopan unionin avaruuden hyödyntämistä ja käyttöä koskevan politiikan ohjenuorana on oltava aseistariisunnan edistäminen ja aseiden kilpavarustelun välttäminen ulkoavaruudessa.
Toisaalta katsomme, ettei Euroopan avaruusjärjestöä pidä liittää Euroopan unioniin, koska sen keskeisenä tehtävänä on toimia avaruusalan eurooppalaisena yhteistyöjärjestönä.

Meijer
. (NL) Avaruuslentoja pidettiin 50 vuotta sitten tärkeänä edistysaskeleena. Ei ainoastaan muiden planeettojen ihmistenkaltaisista asukkaista kertovien kirjojen lukijoiden, vaan ennen kaikkea maailman kahden mahtavimman valtion välisen kilpailun kannalta. Nyt niistä avaruuslennoista on jäljellä enää Moskovassa sijaitseva museo, joka on täynnä avaruusraketteja ja tekokuita, sekä joitakin filmiotoksia yhdysvaltalaisista, jotka kävelivät kuussa vuonna 1969. Kuussa ei ole käyty enää pitkään aikaan, ja jatkuvasti yhä parempien teleskooppien ansiosta avaruudesta voidaan tehdä uusia havaintoja myös maasta käsin. Ainoa Euroopassa valmisteilla oleva suuri avaruushanke on liikennesatelliittijärjestelmä, jolla on tarkoitus kilpailla jo maailmanlaajuisesti toimivan yhdysvaltalaisen järjestelmän kanssa. Tein jo Langenhagenin mietinnöstä äänestettäessä 3. lokakuuta 2001 selväksi, että pidän tätä huippukallista hanketta melko tarpeettomana. Ymmärrän hyvin, että ryhmätoverini Alyssandrakis pitää kiinnostavana tällaisia hankkeita, joka sopivat yhteen hänen tämän alan tieteellisen osaamisensa kanssa. Minä pidän sitä kuitenkin ennen kaikkea kalliina, arvovaltasyistä toteutettavana hankkeena, josta ei ole useimmille eurooppalaisille tai elinympäristöllemme mitään hyötyä. Sillä on enintään sotilaallista merkitystä, varsinkin jos mietinnön antimilitaristiset perustelut äänestetään kumoon. Siksi vastustan tätä ehdotusta.

Souchet
. (FR) Alyssandrakisin mietinnössä myönnetään ja tuodaan esiin varsin perustellusti Euroopan avaruusjärjestön (ESA), joka on hallitustenvälinen elin ja tärkeä maailmanlaajuinen toimija avaruustutkimuksen ja sen sovellutusten alalla, hyvin tehokas toiminta. ESA antaa ajattelemisen aihetta kaikille niille, jotka väittävät, että hallitustenvälinen yhteistyö voi johtaa ainoastaan tehottomuuteen ja toimintarajoituksiin. ESA on päinvastoin osa tulevaa Eurooppaa, joka yhdistää ja kokoaa toiveet ja taidot eri tavoin alan mukaan.
Ensimmäisenä tehtävänämme on siis pyrkiä kaikin keinoin säilyttämään eräiden sellaisten valtioiden, jotka ovat tietoisia avaruusalan keskeisestä asemasta Euroopan itsenäisyyden takaajana, väliseen dynaamiseen yhteistyöhön johtaneet toimintaedellytyksemme. ESAlla ei ole rasitteenaan toimintaedellytyksiä heikentävien menettelyjen byrokraattista kömpelyyttä. Säilyttäkäämme se siis irrallaan yhteisön toimielinten muodostamasta kokonaisuudesta. Tämä ei kuitenkaan estä harkitsemasta kulloisenkin tilanteen mahdollisesti edellyttämiä pohdintoja, yhteistyötä tai tilapäistoimia. Älkäämme varsinkaan pyrkikö tekemään ESAsta yhteisön toimielintä. Siinä ei olisi sitä paitsi mitään järkeä, koska kaikki ESAn tärkeimmistä jäsenistä eivät kuulu Euroopan unioniin. Kuten esittelijä korostaa, toisena tehtävänämme on säilyttää saavuttamamme teknisen osaamisen korkea taso myöntämällä "huomattavaa ja jatkuvaa julkista tukea avaruutta koskevalle kehitystyölle kilpailijoidemme tuntemien käytäntöjen mukaisesti"; tällaisia käytäntöjä ovat "kaksoiskäyttöön soveltuvat ohjelmat ja suuret tuet tutkimukselle".
Galileo-järjestelmän kehityksessä ilmenneet typerät viipeet, joiden vuoksi olemme meille ratkaisevan tärkeän satelliittinavigointijärjestelmän osalta edelleen riippuvaisia muista valtioista, osoittaa päinvastoin, millaisiin surullisiin umpikujiin yhteisön menettelytavat saattavat johtaa: Euroopan itsenäisyyden kannalta tärkeän hankkeen eteneminen saattaa pysähtyä sen vuoksi, ettei kokonaisuutta saada toimimaan saumattomasti muutaman poikkeavan osan vuoksi.
Miguélez Ramosin mietintö (A5-0470/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, Ramosin mietinnöstä haluan sanoa, että näin asiaan liittyvän unen. Näin unessa myrskyävän järven, joka sijaitsi Palestiinassa Jeesuksen elinaikoihin. Näinkin unessa Jeesuksen pyhän hahmon, ja hän kalasteli veneessä yhdessä Pyhän Pietarin kanssa, mutta Pyhällä Pietarilla oli jäsen Varelan kasvot. Hän kyllä kalasti, mutta verkoissa ei ollut mitään. Ihmeissään hän kysyi Jeesukselta: "Mitä ihmettä, eikö kalaa ole tullut?" "Onhan toki!" hän sai vastaukseksi. "Kai tiedät, että elämme nyt vuotta 2001, emmekä minun aikaani! Ja tänä aikana miesten ja naisten välillä on oltava tasa-arvo. Näin ollen, jos nainen kalastaa, verkkoon tulee taas paljon tuoreita kaloja. Eli Fatuzzo, sinä, joka näet minut unessani, muista, että koska tämän mietinnön laati nainen, Rosa Miguélez Ramos, tämä on oikea suunta hyvän kalastusmallin luomiseksi eurooppalaisessa politiikassa. Äänestä mietinnön puolesta, niin näet, miten paljon Euroopassa kalastetaan!"

Marques
. (PT) Onnittelen kollegaani Rosa Miguélez Ramosia hänen esittelemästään mietinnöstä, joka on myönteinen lisä yhteisen kalastuspolitiikan tulevaisuutta koskevaan keskusteluun. Haluaisin kuitenkin painottaa kahta kohtaa, joissa esittelijän lähestymistapa poikkeaa omastani ja joiden uskon olevan ratkaisevan tärkeitä tämän keskustelun kannalta.
Esittelijä pyytää mietinnössä, että kalataloudesta erittäin riippuvaiset alueet määritellään uudelleen siten, että suhteellisen stabiiliuden periaate saatetaan ajan tasalle ja että käytettävissä olevat kalavarat jaetaan sen mukaisesti, miten riippuvaisia alueet todella ovat kalastuksesta. Minusta on kuitenkin välttämätöntä säilyttää kiintiöiden jakoperusteet ja ottaa käyttöön korjausmekanismeja aina tarpeen vaatiessa. Emme saa unohtaa, että on olemassa alueita kuten erittäin syrjäiset alueet jotka ovat sosiaalisessa ja taloudellisessa mielessä erittäin riippuvaisia kalataloudesta. Niiden tapauksessa on perustamissopimuksen 299 artiklan mukaisesti otettava käyttöön järjestelmä, jossa taataan pääsy 50 meripeninkulman vyöhykkeelle.
Sekä komissio että esittelijä ovat jättäneet käsittelemättä erään kokonaispyynnin kannalta yhtä tärkeämmän pyyntimuodon, nimittäin huvikalastuksen. Sitä ei ole tähän mennessä säädelty mitenkään, ja niinpä sitä ei ole mainittu kalastuslainsäädännössä.

Stihler
. (EN) Olemme tukeneet kaikin tavoin PSE-ryhmän ehdottamaa linjaa mahdollisimman pitkälle, vaikka alkuperäinen mietintö aiheutti suuria vaikeuksia valiokunnassa ja vaikka kansalliset edut ovat ristiriidassa sen kanssa. Niissä kohdissa, joissa Euroopan parlamentin Labour-puolueen edustajien (EPLP) äänet poikkeavat PSE-ryhmän linjasta, on syynä halumme tukea johdonmukaisesti Yhdistyneen kuningaskunnan kantaa neuvotteluissa YKP:n tulevaisuudesta.
EPLP:n äänet eroavat PSE-ryhmän linjasta seuraavissa kohdissa: johdanto-osan kappale B, tarkistukset 6, 24, 17 ja 16, lisäksi 20, 12, 26 kohta ( alkuperäinen teksti), 45-47, 60, 64, 67, 68, 72, 73, 82, 84 ja 91 kohta, tarkistus 5, 2 kohta (osa 2), tarkistus 3 sekä 119 ja 120 kohta.
Hudghtonin mietintö (A5-0458/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, kuten olen jo moneen kertaan todennut, minä, Fatuzzo, en voi olla puhumatta kummeliturskasta ja turskasta! Nyt kummeliturskaa ja turskaa yritetään estää kuolemasta sukupuuttoon, koska näiden lajien määrä pienenee vuosi vuodelta selvästi yhä enemmän meressä olevien saasteiden vuoksi. Arvoisa puhemies, kerrottuani, että äänestin mietinnön puolesta ja että vahvistin oikeaksi suunnaksi sen, mitä tässä asiakirjassa sanotaan, haluaisinkin esittää ehdotuksen: olisiko mitenkään mahdollista onnistua kloonaamaan kummeliturskia ja turskia, ainakin siis näitä kaloja, kun kerran ihmisten kloonaaminen on ongelmallista? Näin saisimme tehokkaasti ratkaistua vesistöjemme kalakantojen elvyttämisongelman. Meillä olisi runsain määrin turskaa ja kummeliturskaa, ja saisimme nauttia näistä loistavista kalatuotteista!

Souchet
. (FR) Komission esittämä suunnitelma ei ole oikeudenmukainen niiden kalastajien kannalta, jotka pyytävät edelleen turskaa sivusaaliiksi. Komissio syyttää kalastusalaa, että se on aiheuttanut kyseessä olevien kahden lajin esiintymien harventumisen, mutta ei ole selvästikään ottanut huomioon teollisessa kalastuksessa käytetyn tuulenkalan pyynnin vaikutuksia turskakantaan. Tuulenkala on eräs turskan ravinnonlähteistä, ja juuri tuulenkalakannan romahtaminen, joka johtuu liiallisesta mutta silti tiukasti komission määräämissä rajoissa pysyneestä teollisesta kalastuksesta, on johtanut havaittuihin turskakannan vaihteluihin.
Vaikuttaa siltä, ettei tilanne ole kärjistynyt kummeliturskan osalta verrattuna komission kuusi kuukautta sitten suorittamiin arviointeihin. Tästä ovat osoituksena myös vuodeksi 2002 vahvistettu suurin sallittu saalis (TAC). TAC on itse asiassa selvästi suurempi kuin vuonna 2001 annetun ilmoituksen perusteella oli odotettavissa. Tässä vielä vaatimaton mutta aiheellinen muistutus biologeille, joiden lausuntoihin koko nykyinen yhteinen kalastuspolitiikka perustuu.
Kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) arvioinnit vaikuttavat liioitellun hätääntyneiltä etenkin kummeliturskan osalta, jonka esiintymät ovat alkaneet ilmeisesti palautua ennalleen. Ehdotettujen toimien valinta ei ole asianmukainen. Lisäksi komissio toteaa itsekin ylittävänsä tieteelliset suositukset. On vielä todettava, että yhteistoimintaa ammattialan edustajien kanssa ei ole lainkaan ajankohtana, jona komissio ilmoittaa vihreässä kirjassa hyvää hallintotapaa koskevista aikeista,. Teoriassa kaikki näyttää olevan mahdollista, mutta annettujen julistusten ja tosiasiallisten toimien vertailu osoittaa jotain aivan muuta.
Lavarran mietintö (A5-0457/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, kuten tapanani on, toivotan viimeisen äänestysselitykseni aikana hyvää ruokahalua niille, jotka ovat kärsivällisesti jääneet istuntosaliin, ja kuten näette, moni on jäänyt kuuntelemaan, miksi äänestin Lavarran kalastusta koskevan mietinnön puolesta. Miten voisin muka olla toivottamatta hyvää ruokahalua ja nauttimatta herkullisesta ja tuoksuvasta kalasta ruokapöydässä? Tässäkin mietinnössä nämä ovat viimeiset kalaan liittyvät mietinnöt, joten tässä rupeaa todella tekemään mieli lautasellista hyvää paistettua kalaa pyritään siihen, että kalastusalalla saataisiin suurempia kalamääriä, siis että kaloja yritettäisiin kalastaa mahdollisimman paljon. Lavarran mietinnössä katsotaan, että tämä on mahdollista, jos kalat elävät puhtaassa ympäristössä. Minä tiedän, että monet kalat ovat parhaillaan järjestäytymässä perustaakseen kalojen vihreän puolueen, koska kaloilla on meidän tavoin oikeus elää puhtaassa ympäristössä. Nämä kalat tulevat kovin iloisiksi, että niitä on runsain määrin ja että ne päätyvät pataan meidänkin, Euroopan parlamentin jäsenten, makuhermoja tyydyttämään, vaikka tämä tapahtuukin jäsen Fatuzzon takia hieman myöhässä. Hyvää ruokahalua!

Korakas
. (EL) Mietinnössä esitetään tietoja, joista toiset ovat kiistattomia tosiasioita, kun taas toiset pelkkiä olettamuksia, ja lopussa esitetyt päätelmät herättävät vähintäänkin kysymyksiä esittelijän tarkoitusperistä. Mietinnössä on esimerkiksi tehty oikeita toteamuksia ravintoketjuun mahdollisesti kulkeutuvien dioksiinien aiheuttamasta meriekosysteemien ja siis myös kalojen saastumisesta, samoin kuin kolmansissa maissa kehitettyjen geneettisesti muunneltujen kalojen riskeistä. Mietinnössä ei kuitenkaan esitetä tarkkoja tietoja, jotka tukisivat päätelmiä liikapyynnistä ja kalavaroille aiheutuvista vaaroista.
Valitettavasti mietinnössä ei selvästi nimetä edellä mainittujen ongelmien pääasiallista aiheuttajaa, joka itse asiassa on kalatalouden ja teollisuuden alalla toimiva suurpääoma. Se saastuttaa meriä päästöillä, dioksiineilla ja muilla aineilla, eikä voittojen maksimoimiseksi epäröi käyttää tuotantoprosessissa mitä tahansa menetelmiä, välittämättä vähääkään ympäristövaikutuksista. Pääomaa ohjaavat aivan samat vaikuttimet, kun se tuottaa ja vapauttaa luontoon geneettisesti muunneltuja organismeja, kaloja jne. Kalateollisuuden suurpääoma - jolla on käytössään suuri kalastuslaivasto ja tonnistoltaan, hevosvoimaltaan ja pyyntikapasiteetiltaan suuret alukset sekä kalasaaliita eläinrehuksi jalostavia suuria tehtaita - syyllistyy kalavarojen liikapyyntiin, siellä ja siinä määrin kuin sitä havaitaan, samoin kuin merien saastuttamiseen.
Komission ehdotuksessa sen enempää kuin mietinnössäkään ei osoiteta pääoman toiminnan tuhoisia seuraamuksia tai sen valtavaa vastuuta. Mietinnössä vaaditaan päinvastoin pohjimmiltaan kalastustoiminnan jäädyttämistä, biologisten elpymisvyöhykkeiden luomista ja vesiviljelyn kannustamista. Vesiviljelyn tarkoituksenmukaisuutta kyseenalaistetaan kuitenkin toisaalla mietinnössä. Tämän politiikan yleistyminen johtaa EU:ssa laajojen, kalastuksesta elantonsa saavien alueiden kurjistumiseen. Se vahingoittaa pieniä ja keskisuuria kalastusyrityksiä, jotka eivät ole vastuussa teollisuuspäästöistä sen enempää kuin varojen liikapyynnistäkään. Mietinnössä ehdotetaan kannusteiden luomista kalastuslaivaston korvaamiseksi ja vesiviljelyn tukemiseksi, ja näin siinä palkitaan suurpääomaa, jota pyydetään vain muuttamaan toimintansa suuntaa.
Edellä mainituista syistä emme voi äänestää mietinnön puolesta. Koska kuitenkin jotkin mietinnössä esitetyt asiat ja havainnot ovat oikeita, emme myöskään äänestä sitä vastaan.
(Istunto keskeytettiin klo 13.55 ja sitä jatkettiin klo 15.)

Stihler
Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron. Haluaisin kiinnittää parlamentin huomiota farkkuvalmistaja Levi Straussin toimintaan, sillä yhtiö sulkee tänään kaksi Skotlannissa sijaitsevaa tehdastaan. Yhteensä 650 skotlantilaista, joista suurin osa on naisia, menettää tänään työnsä ja toimeentulonsa. Paikalliset poliitikot ja ammattiyhdistykset vaativat kokouksia yhtiön kanssa. On suorastaan häpeällistä, miten huonosti yhtiö on tiedottanut asiasta työntekijöilleen ja kuullut heitä siitä. Tämä osoittaa selvästi, miten tärkeää olisi antaa kunnollinen lainsäädäntö henkilöstölle tiedottamisesta ja henkilöstön kuulemisesta jo ennen kuin tällaisista päätöksistä ilmoitetaan.
Haluaisin pyytää parlamenttia osoittamaan solidaarisuutta antamalla tukensa Dundeen ja Bellshillin tehtaiden työntekijöille ja heidän perheilleen, joihin tämänpäiväinen päätös vaikuttaa. Pyydän parlamentin puhemiestä lähettämään Levi Straussille kirjeen, jossa kysytään, miksi se heittää hukkaan näin monta eurooppalaista työpaikkaa ja miksi se ei ole kuullut työntekijöitään asianmukaisesti.
  

Vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltaminen taloudellisiin seuraamuksiin
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Cerdeira Mortereron laatima, kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0444/2001) Yhdistyneen kuningaskunnan, Ranskan tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan aloitteesta neuvoston puitepäätökseksi vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisesta taloudellisiin seuraamuksiin [11178/2001 - C5-0443/2001 - 2001/0825(CNS)].

Cerdeira Morterero
. (ES) Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin teidän tapaanne ilmaista iloni tästä Yhdistyneen kuningaskunnan, Ranskan tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan aloitteesta, jota arvioimme tänään.
Euroopan unionista ja Euroopan vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen olemassaolosta seuraa puolestaan sellaisen sisäisiä rajoja vailla olevan alueen syntyminen, jolla tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja pääomien vapaa liikkuvuus taataan unionin jäsenvaltioissa, niin kuin määrätään Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 14 artiklassa. Lain soveltamista Euroopan unionissa ei saa estää.
Tampereen huippukokouksessa vaadittiin, että vastavuoroisen tunnustamisen periaatteesta pitää tehdä sekä siviili- että rikosasioiden oikeudellisen yhteistyön kulmakivi unionissa. Vähimmäisvaatimuksena on luottamus toisten jäsenvaltioiden oikeuden päätöksiin ja niiden kunnolliseen soveltamiseen.
Yhtä lailla jäsenvaltioiden on ponnisteltava voimakkaammin kansallisten rikoslakien vähimmäisharmonisoinnin aikaansaamiseksi. Taloudellisten seuraamusten rajat ylittävää täytäntöönpanoa säätelee kaksi eurooppalaista yleissopimusta, jotka ovat vuoden 1970 Haagin yleissopimus ja vuoden 1991 yleissopimus ulkomaisten rikostuomioiden täytäntöönpanosta. Haluaisin korostaa, että vaikka ensimmäinen niistä on tullut voimaan, vain viisi jäsenvaltiota on ratifioinut sen, kun taas vuoden 1991 yleissopimus ei vielä ole edes voimassa. Tämä on eittämättä selvä merkki siitä, että tämänkaltaisia aloitteita tarvitaan, jotta vaikuttaisimme todella Tampereella sovittuun Euroopan oikeudellisen alueen rakentamiseen ja vauhdittaisimme sitä.
Siviilioikeuden alalla on jo useita säädöksiä, mutta rikosoikeuden paljon arkaluontoisemmalla alalla on lähdetty liikkeelle hitaammin. Tähän mennessä ainoastaan omaisuuden hukkaamiskieltoa ja todistusaineistoa koskeva päätös perustuu vastavuoroisen tunnustamisen periaatteeseen. Vielä on pitkä matka kuljettavana, ja neuvoston on osoitettava enemmän poliittista tahtoa, jotta Tampereen huippukokouksen valtuutukset voitaisiin hoitaa komission töitä koskevilta osin; tämä toimielin joutuu usein kohtaamaan esteitä ja vähäistä yhteistyöhalukkuutta työskennellessään neuvoston kanssa.
Aloite on merkittävä edistysaskel näiden esteiden poistamiseksi. Keskinäisen tunnustamisen periaate on epäilemättä keskeinen tekijä vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen rakentamisessa. Olen myös iloinen valitusta oikeudellisesta välineestä: puitepäätöksestä, jonka avulla saadaan epäilemättä vältettyä monimutkaiset ja aikaa vievät ratifiointimenettelyt.
Haluaisin lisäksi korostaa, että aloite perustuu edellä mainittujen yleissopimusten tapaan kaksoisrangaistavuuden periaatteeseen, ja siinä mainitaan sen puuttuminen yhtenä täytäntöönpanon epäämisperusteena. Tässä aloitteessa ehdotamme, että toimivaltaisen viranomaisen antama todistus on takuu tuomion lainmukaisuudesta ja korvaa sisällöllisen tutkinnan.
Vaikea kysymys kertyneiden varojen jakamisesta asiassa mukana olevien valtioiden kesken on ratkaistu 10 artiklassa siten, että korvausmaksut ja oikeudenkäyntikulut menevät tuomion antaneelle valtiolle, ja kaikki muut tuotot saa täytäntöönpanovaltio. Tämän takia pidän aloitetta myönteisenä ja kannatan sitä pääosin.
Katson, että Tampereella vaadittu oikeusalue edellyttää rikosoikeudellisten tuomioiden epäbyrokraattista siirtämistä ja täytäntöönpanoa ja että aloite on ensimmäinen askel vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen kattavan soveltamisen suuntaan. Kannatan erityisesti määräyksiä, jotka koskevat sovellettavaa oikeutta, vaihtoehtoista vankeusrangaistusta sekä taloudellisen seuraamuksen määrän alentamista tai siitä vapauttamista.
Kannatan myös mahdollisuutta, jonka mukaan täytäntöönpanovaltio voi alentaa seuraamuksen määrää siten kuin 5 artiklassa esitetään. Olen kuitenkin katsonut johdonmukaiseksi lisätä vähimmäismäärän, joka on Schengenin sopimuksen täytäntöönpanosopimuksen mukaisesti 40 euroa. Lisäksi pidän tärkeänä selventää, että seuraamuksen muuttaminen toiseksi valuutaksi tulee kyseeseen vain poikkeustapauksissa, koska normaalitapauksessa tuomion antaneen valtion ja täytäntöönpanovaltion valuutta on euro. Haluan korostaa, että minä itse pidän 40 euron seuraamusta riittämättömänä ja vähäisenä, mutta ehdotin tätä summaa, koska siitä päätettiin Schengenin sopimuksen täytäntöönpanosopimuksessa.
Haluaisin painottaa molempia kysymyksiä sekä pyytää tänään poissa olevaa neuvostoa ottamaan huomioon parlamentin ja erityisesti kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan havaintokyvyn ja ehdotukset. Siksi katson, että aloitteessa on tarkasteltava seuraavia puitepäätöstä koskevia asioita:
Euroopan oikeusalueen on perustuttava vastavuoroisen tunnustamisen periaatteeseen; pelkkä kansallisten oikeusjärjestysten harmonisointi ei riitä.
Euroopan unionin perusoikeuskirja kokoaa ensimmäistä kertaa unionin historiassa yhteen julkaisuun kaikki unionin kansalaisten ja kaikkien unionin alueella asuvien henkilöiden poliittiset, taloudelliset ja sosiaaliset oikeudet sekä kansalaisoikeudet. Tästä lähtien kaikkien unionin säädösten on oltava sopusoinnussa perusoikeuskirjan kanssa.
Kolmanneksi toimitettavat asiakirjat on käännettävä täytäntöönpanovaltion kaikille virallisille kielille. Jos kansalainen, joka joutuu maksamaan sakkorangaistuksen tai joka voi saada vaihtoehtoisen vapausrangaistuksen, osaa vain yhtä täytäntöönpanovaltion useammista virallisista kielistä, hän ei pysty lukemaan häntä itseään koskevia asiakirjoja, mikä loukkaa hänen oikeuksiaan.
Lopuksi haluan sanoa, että mikäli täytäntöönpanovaltion toimivaltainen viranomainen ei ole tiedossa, pitää käyttää yksinomaan Euroopan oikeudellisen verkoston yhteyspisteitä eikä nimetä uusia keskusyhteyspisteitä.
Kaiken edellä mainitun takia suurin osa tarkistuksista on tehty ainoana tavoitteena alkuperäisen ehdotuksen parantaminen ja Tampereen valtuutusten noudattaminen. Lisäksi on haluttu vaikuttaa jälleen yhdellä tavalla todellisen oikeuteen, vapauteen ja turvallisuuteen perustuvan alueen rakentamiseen.

Buitenweg
Arvoisa puhemies, tuntuu hyvältä nähdä teidät siinä puhemiehen tuolissa. Saanen aloittaa tässä täydessä salissa kertomalla, että ryhmäni mielestä on hyvää kehitystä, ettei rajattomuus johda rankaisemattomuuteen. Muut kuin vakituiset asukkaat eivät voi käyttää asemaansa hyväksi kiertääkseen lakeja tai esimerkiksi liikennesääntöjä, siitä päässemme kaiken kaikkiaan nopeasti yksimielisyyteen. Ryhmäni pitää ongelmallisena sitä, että tämä on joidenkin jäsenvaltioiden tekemä aloite ja että tähän pohjautuvassa mietinnössä ei rajoituta hallinnollisiin sakkorangaistuksiin. Kyse on paljon enemmästä. Kyse on myös tuomioista, joiden vuoksi tuomitut voivat saada merkinnän rikosrekisteriin. Voi siis olla kyse jopa vakavista syytteistä, koska joissakin jäsenvaltioissa ihminen voi päiväsakkojärjestelmän ansiosta ostaa sakoilla itsensä vapaaksi vapausrangaistuksesta. Onkin siis kyse rikosoikeuden alaan kuuluvien tuomioiden tunnustamisesta.
Mietinnön tarkistuksessa 1 todetaan oikeutetusti, että "se edellyttää muiden jäsenvaltioiden oikeusjärjestysten tuntemusta ja keskinäistä luottamusta oikeusjärjestelmän toimintaan", ja tämä onkin totta. Mutta kuinka sitä luottamusta edistetään, kuinka selvitetään, onko se perusteltua, ja kuinka silloin taataan kansalaisille vähimmäissuoja koko Euroopassa, esimerkiksi tuomiota edeltäneen tutkinnan yhteydessä? Nyt veivaan taas samaa vanhaa levyä siitä, että rikosten ja rikosoikeudellisen menettelyn alalle on laadittava vähimmäisnormit. Se on nyt tärkeää, eikä sen merkitys suinkaan vähene siinä vaiheessa, kun laajentuminen on tosiasia. Ryhmäni tukee lämpimästi hallinnollisia sakkoja ja rikosoikeudellisten sakkorangaistusten periaatetta, mutta vasta sitten, kun luottamukselle on luotu muodollinen pohja vähimmäisnormien määrittelyllä. Siksi ryhmäni ehdottaa tämän päätöksen rajaamista hallinnollisiin sakkoihin.

Blokland
Arvoisa puhemies, rikosoikeus on tiiviisti sidoksissa jäsenvaltioiden kansalliseen identiteettiin. Kansallinen historia ja kulttuuri ovat värittäneet rikoslakeja hyvin eri tavoin. Juuri siksi havaitsemmekin suuria eroja Euroopan unionin rikoslainsäädännöissä.
Avoimen eurooppalaisen alueen ja kasvavan kansainvälisen rikollisuuden vuoksi on käynyt selväksi, että yhteistyö on tällä alueella välttämätöntä, jos unionin halutaan pysyvän turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvana alueena. Tampereen Eurooppa-neuvostossa ei turhaan allekirjoitettu vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta rikosasioissa Euroopan unionin alueella.
Esillä olevalla ehdotuksella päästään alkuun vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen toteuttamisessa. Minusta Yhdistynyt kuningaskunta, Ranska ja Ruotsi ovat tehneet hyvän aloitteen lähtiessään liikkeelle juuri tältä kohtalaisen selkeältä alueelta: vastavuoroisesta tunnustamisesta rikosasioissa. Ehdotuksen rakenne on melko yksinkertainen. Periaatteessa on voimassa kaksoisrangaistavuuden periaate, siis oikeusapupyynnön esittävässä valtiossa ja täytäntöönpanovaltiossa. Sen puute on täytäntöönpanovaltiolle seuraamusten täytäntöönpanon epäämisperuste. Juuri ehdotuksen yksinkertaisuuden vuoksi se saattaa osoittautua paljon toimivammaksi kuin tähänastiset kansainväliset sopimukset.
Monet tässä parlamentissa haluaisivat mieluummin ehdotuksen rikoslainsäädännön yhdenmukaistamisesta. He ajattelevat, että yhdenmukaistaminen koko Euroopan tasolla johtaa muiden jäsenvaltioiden rikoslakeja ja niiden soveltamista kohtaan tunnetun luottamuksen lisääntymiseen. Epäilen, mahtaako näin olla. Luottamusta ei voida sanella ylhäältäpäin yhdenmukaistamalla lainsäädäntöä. Keskinäistä luottamusta voi syntyä vain silloin, kun monimuotoisuuden annetaan säilyä ja sitä pidetään jopa lisäarvona. Käytännön kokemus on usein paras menetelmä luoda tai olla luomatta luottamusta. Siksi juuri tämä vastavuoroinen tunnustaminen on erittäin hyvä keino tehdä yhteistyötä tällä arkaluonteisella alueella. Ja keskinäinen yhteistyö rikosoikeuden alalla edistyykin tosiaan joiltakin osin hitaasti, koska tarvitaan vastavuoroista tunnustamista. Hitaasti edistyminen tarkoittaa kuitenkin myös, että luottamusta ei ilmeisestikään ole vielä tarpeeksi. Jos siihen halutaan pakottaa määräämällä yhdenmukaistamisesta ylhäältäpäin, sillä voi olla aivan päinvastainen vaikutus.
Cerdeira Montereron mietinnössä esitetyt tarkistukset ovat suurimmaksi osaksi käytännöllisiä parannuksia. Kannatan etenkin esittelijän ehdotusta, jonka mukaan pitää käyttää Euroopan oikeudellisen verkoston yhteyspisteitä eikä nimetä uusia yhteyspisteitä. Muuten Euroopan oikeudellisesta yhteistyöstä tehtäisiinkin tarpeettoman monimutkaista. Tarkistuksesta 3 en ole samaa mieltä. Siinä lisätään EU:n perusoikeuskirja unionin päätösten valvontakehykseen. Perusoikeuskirjalla on kuitenkin poliittisen julistuksen, ei oikeudellisen valvontakehyksen asema. Kaikkien EU:n jäsenvaltioiden ja tulevien jäsenvaltioiden allekirjoittama Euroopan ihmisoikeussopimus on sitä vastoin hyvinkin juuri oikeudellisesti sitova. Nyt annettu mielikuva, jonka mukaan tekstit olisivat samalla tasolla, on väärä.

Ludford
Arvoisa puhemies, pidämme tätä aloitetta myönteisenä uutena askeleena kohti sen Tampereen Eurooppa-neuvoston vaatimuksen toteutumista, jonka mukaan vastavuoroisen tunnustamisen periaatteesta on tehtävä oikeudellisen yhteistyön kulmakivi. On totta, että vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen kehittämiseksi jäsenvaltioiden olisi alettava luoda perustaa luottamuksen rakentamiseksi toistensa oikeusjärjestelmiä kohtaan.
Tarvitsemme sellaista EU:n lainsäädäntöaloitetta, jolla helpotetaan tehokasta rajat ylittävää yhteistyötä ja parannetaan aikaisempia kansainvälisiä oikeudellisia välineitä, joiden käyttö on usein hankalaa ja byrokraattista. Vuoden 1991 yleissopimusta ulkomaisten rikostuomioiden täytäntöönpanosta - joka olisi tässä yhteydessä oleellinen - ei ole vieläkään saatettu voimaan, vaikka se allekirjoitettiin noin kymmenen vuotta sitten.
On oikein, että EU:n yhteistyömalli perustuu tuomion antaneen valtion päätöksen täytäntöönpanoon eikä siihen, että päätetään, suostutaanko avunpyynnössä ehdotettuun yhteistyöhön vai ei. Toinen kansainvälinen yleissopimus - vuoden 1970 yleissopimus - sisältää 13 sellaista perustetta, joihin vetoamalla oikeusapupyynnöstä voidaan kieltäytyä, joten voimme varmasti ymmärtää, miksi järjestelmä ei tällä hetkellä oikein toimi.
Monet parlamentin jäsenistä ovat kuitenkin sitä mieltä, että vastavuoroisen tunnustamisen periaate ei saa heikentää yksilön oikeuksia, ja on erittäin tärkeää, että tällä alalla noudatetaan niitä oikeudellisia takeita, jotka määritellään paitsi Euroopan ihmisoikeussopimuksessa myös - ja tämän sanoisin jäsen Bloklandille - EU:n perusoikeuskirjassa, jonka pitäisi olla oikeudellisesti sitova.
Ryhmäni on samaa mieltä esittelijä Cerdeira Mortereron kanssa siitä, että meidän olisi käytettävä nykyisiä Euroopan oikeudellisen verkoston yhteyspisteitä, koska on järjetöntä luoda eri aloitteille kokonaan uusi yhteyspistejärjestelmä.
Tässä on nyt kuitenkin yksi tärkeä ongelma: tänne on kokoontunut perusoikeuksia kannattavia ihmisiä - ja tähän joukkoon luen myös itseni - hyväksymään vastavuoroista tunnustamista koskevia toimenpiteitä, mutta käynnissä ei ole mitään sellaista kokonaisvaltaista ohjelmaa, jolla parannettaisiin yksilön oikeuksien kunnioittamista. Ryhmäni uskoo, että tarvitsemme kokonaisvaltaista lähestymistapaa tähän kysymykseen, ja odottaa innokkaasti komission valkoista kirjaa tästä aiheesta.
Minua on moitittu siitä, että hyväksyin eurooppalaisen pidätysmääräyksen, vaikka kannatan voimakkaasti yksilön oikeuksia. Meidän kaikkien - parlamentin, komission ja neuvoston - haasteena on ottaa käyttöön tällaisia varotoimia, koska näiden oikeusaputoimien hyväksymistä on vaikea jatkaa, ellei käytössä ole mitään varotoimia. Kaikkea yhteistyötä tällä alalla vastustavien oikeistosiiven euroskeptikkojen tapaan ryhmäni kuitenkin uskoo, että niiden kansalaisvapauksien kannattajien, jotka eivät edusta oikeistoa, olisi hyväksyttävä nämä toimenpiteet, mutta painostettava sen jälkeen komissiota ja neuvostoa varmistamaan kansalaisten oikeussuoja.

Vitorino
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, aluksi minäkin haluaisin erityisesti onnitella jäsen Charlotte Cederschiöldiä hänen valinnastaan parlamentin varapuhemieheksi. Komissio on iloinen keskustelun aiheena olevasta Yhdistyneen kuningaskunnan, Ranskan tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan aloitteesta, joka koskee vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamista taloudellisiin seuraamuksiin. Kannattaa muistaa, että tätä kysymystä käsiteltiin rikosasioita koskevien lopullisten päätösten vastavuoroista tunnustamista koskevassa komission tiedonannossa, joka julkaistiin kesäkuussa 2000, jolloin siitä keskusteltiin Euroopan parlamentissakin. Tämän erityisvälineen tarpeellisuus tiedostettiin toimintaohjelmassa joka koskee rikosoikeudellisten päätösten vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen täytäntöönpanoa ja joka hyväksyttiin neuvostossa ja komissiossa marraskuussa 2000. Kiitän erityisesti jäsen Carmen Mortereroa hänen oivallisesta mietinnöstään.
Kuten aivan oikein mainitsitte, jäsenvaltioissamme ei ole tätä nykyä voimassa yhtä ainutta kansainvälistä välinettä, joka koskisi taloudellisten seuraamusten soveltamista rikosasioissa. On vain kaksi teidän mainitsemaanne välinettä, joista ensimmäinen ei ole koskaan tullut voimaan ja toinen on ratifioitu vain viidessä jäsenvaltiossa. Tämä merkitsee sitä, että me käsittelemme tänään ensimmäistä Euroopan unionin välinettä tällä alalla, ja luulen, että sen halutaan myös olevan kunnianhimoinen. Tämän aloitteen avulla vastavuoroisen tunnustamisen periaate pannaan täytäntöön siten, että sitä sovelletaan rajat ylittäviin taloudellisiin seuraamuksiin, millä varmistetaan, ettei unioniin jää pesäpaikkoja niille, jotka yrittävät vältellä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten määräämiä taloudellisia seuraamuksia. Aloitteella vahvistetaan sitä edistystä, joka saavutettiin vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen täytäntöönpanossa, kun neuvostossa hyväksyttiin komission eurooppalaista pidätysmääräystä koskenut ehdotus.
Jäsen Ludford mainitsi äsken, että komissio laatii parhaillaan aloitetta, jossa määritellään ne keskeiset periaatteet ja kriteerit, jotka koskevat kansalaisten perusoikeuksien oikeudellista suojaa rikosasioissa. Kannattaa kuitenkin myös muistaa, että emme lähde tässä asiassa puhtaalta pöydältä: meitä ohjaavat olemassa olevat ja vahvistetut näin voin sanoa oikeussäännöt. Kaikki jäsenvaltiot ovat allekirjoittaneet ja ottaneet omakseen Euroopan ihmisoikeussopimuksen, kaikilla jäsenvaltioilla on rikosten jäljittämistä koskevaa lainsäädäntöä, joka on Strasbourgissa toimivan ihmisoikeustuomioistuimen valvonnan alaista, ja kaikki jäsenvaltiot ovat yhdessä antaneet, poliittisista eikä oikeudellisista syistä, Euroopan unionin perusoikeuskirjaa koskevan julistuksen. Nämä oikeudelliset ja poliittiset välineet antavat meidän asettaa viitekehyksen rikosasioita koskevien lopullisten oikeuden päätösten vastavuoroiselle tunnustamiselle.
Yleensä ottaen komissio tukee esittelijän kaikissa tarkistusehdotuksissaan käyttämää näkökulmaa. Ymmärrämme, että periaatteen täytäntöönpanolle on haluttu asettaa 40 euron vähimmäisraja, sillä joissakin tämän summan alittavissa tapauksissa toimitus- ja täytäntöönpanokulujen takia päätöksen täytäntöönpano ei olisi perusteltua. Ymmärrän täysin 40 euron vähimmäisrajan valintaperusteet, jotka ovat sanokaamme vaikkapa Schengenin sopimuksen perintöä. Haluaisin ainoastaan painottaa, että sanamuotojen täytyy olla riittävän huolellisesti muotoiltuja, jotta emme antaisi sellaista kuvaa, että sallimme ihmisten paeta pelkästään rajan ylittämällä rikosoikeudellisesta vastuusta, olipa vastuu rahassa laskettuna miten vähäinen tahansa.
Lopuksi haluaisin vielä kerran kiittää jäsen Carmen Mordereroa sekä hänen mietintönsä myönteistä ja uudistavaa henkeä, ja toivon, että se hyväksytään parlamentissa.

Puhemies
Kiitos komission jäsen Antonio Vitorino.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 17.00.

Merenkulkijoiden koulutus ja palvelukseen ottaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Kaupin laatima työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietintö (A5-0450/2001) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille merenkulkijoiden koulutuksesta ja palvelukseen ottamisesta [KOM(2001) 188 - C5-0468/2001 - 2001/2188(COS)].

Kauppi
Arvoisa puhemies, minäkin haluan onnitella teitä uudesta tehtävästänne, jonka olette aloittanut tänään. Kun asiaa tarkastelee suomalaisesta näkökulmasta, olen erittäin iloinen siitä, että pohjoismaiset värit ovat edustettuina puheenjohtajistossa.
Arvoisa puhemies, eurooppalaiset ovat olleet merenkävijöitä historian varhaisimmilta vuosikymmeniltä asti. Paitsi Euroopan integraatio myös Euroopan yhteenkasvaminen sai alkunsa antiikin merimatkoista, jotka veivät kauppiaat ja löytöretkeilijät Välimeren itärannikolta Pohjois-Atlantille ja Brittein saarille. Mutta globalisaatio - se, että maapallomme on kutistumassa yhä pienemmäksi - alkoi merimatkoista, joilla voitiin luoda yhteyksiä eri mantereilla asuvien kansojen välille.
Merenkulkualalla on koko Euroopan historian ajan ollut ratkaiseva rooli kansojemme poliittisessa, taloudellisessa, sosiaalisessa ja tieteellisessä kehityksessä. Merenkulku ja laivanrakennus ovat yhä Euroopan unionin keskeisiä toiminta-aloja. Esimerkiksi kauppamerenkulku on strategisesti erittäin tärkeä ala Euroopan unionin taloudelliselle hyvinvoinnille.
EU:n merenkulkijoiden määrä on valitettavasti laskenut rajusti kahden viime vuosikymmenen aikana. Tähän on pääasiassa kaksi syytä. Ensinnäkin EU:n merenkulkijoiden kysyntä laskee laivanvarustajien tekemien taloudellisten ratkaisujen seurauksena. Heidän tilalleen palkataan yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisia, jotka eivät ehkä ole yhtä hyvin koulutettuja kuin kollegansa EU:ssa. Toiseksi pätevien EU:n merenkulkijoiden tarjonta laskee, koska yhä harvemmat Euroopan nuoret hakeutuvat alalle.
Nuorten eurooppalaisten haluttomuuteen hakeutua merenkulkualalle on monia selvästi havaittavia syitä. Elin- ja työoloista annettua yhteisön lainsäädäntöä ja kansainvälistä lainsäädäntöä sovelletaan puutteellisesti EU:n kauppalaivastossa. Nykyaikaista tekniikkaa ei ole osata hyödyntää tarpeeksi elin- ja työolojen parantamiseksi aluksilla. Kansallisten viranomaisten ja työmarkkinaosapuolten on lisättävä ponnistelujaan ja huolehdittava siitä, että nykyistä lainsäädäntöä noudatetaan täydellisesti.
Merenkulkualan koulutusta EU:ssa on kehitettävä. Merenkulkualan laadukas koulutusjärjestelmä on välttämätön EU:n merenkulkijoiden tulevaisuuden kannalta. Sen vuoksi kannustankin kehittämään EU:hun merenkulkijoiden akateemisten oppilaitosten verkostoja. Alan oppilaitosten ja yritysten välistä yhteistyötä on lisättävä. Ne voivat esimerkiksi tehdä merkittäviä hankintoja ja käynnistää kursseja uusille kohderyhmille esimerkiksi jakamalla kapasiteettia ja erikoistumalla.
Yhteisö tarjoaa rahoitustukea koulutukseen ja henkilöresurssien kehittämiseen, joten sitä olisi käytettävä täysimittaisesti. Kehotan jäsenvaltioita ja työmarkkinaosapuolia hyödyntämään täysin yhteisön nykyisten välineiden, kuten Euroopan sosiaalirahaston ja Sokrates- ja Leonardo da Vinci -ohjelmien, tarjoamia rahoitusmahdollisuuksia. Yhteisön rahoitusta olisi käytettävä merenkulkualan kansallisten ja alueellisten talousarvioiden täydentämiseen.
Komission tiedonanto on erinomainen yhteenveto nykytilanteesta. Me täällä parlamentissa pyydämmekin komissiota vielä laajentamaan arvokkaita analyysejään. Merimiesten työllisyys ja koulutus riippuvat pitkälti merikuljetusalan markkinaoloista. Sen vuoksi kehotan komissiota myös laatimaan analyysin meriliikenteeseen liittyvistä taustalla vaikuttavista taloudellisista muuttujista, etenkin EU:n laivaston kilpailutilanteesta. Alan olisi yhteistyössä merenkulkualan koulutuslaitosten ja työmarkkinaosapuolten kanssa tehostettava urakehitykseen, ammattikoulutukseen ja toimenkuvaan liittyviä toimia, joissa otetaan huomioon laajemmat tarjolla olevat mahdollisuudet merillä työskentelyn jälkeen.
Yhteenvetona sanoisin, että EU:n merenkulkijoiden, erityisesti ammattitaitoisen miehistön, puute vaikuttaa todennäköisesti kielteisesti navigointiturvallisuuteen, onnettomuuksien lukumäärään ja merien pilaantumiseen. Useimmat onnettomuudet johtuvat inhimillisistä virheistä. Meillä on nyt selvä tarve turvata EU:n merenkulkijoiden työllisyys sekä maissa että merellä, säilyttää yhteisön merenkulun asiantuntemus, kehittää merenkulkutaitoja ja parantaa merenkulun turvallisuutta. Tämä edellyttää laadukkaita koulutusmahdollisuuksia sekä riittäviä työllisyys- ja uranäkymiä. Vastuu tarvittavista toimista on jaettava merenkulkualan, työmarkkinaosapuolten ja jäsenvaltioiden viranomaisten kesken. Tiedätte hyvin, että komissiolla on tärkeä rooli tässä prosessissa.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, minäkin toivotan teille työniloa! Olen iloinen voidessani puhua Euroopan kansanpuolueen nimissä, ja sama koskee myös eläkeläispuoluetta, joka on lähettänyt minut tänne kauniiseen Strasbourgin kaupunkiin, jotta yrittäisin muistuttaa meitä kaikkia siitä, että hekin ovat olemassa.
Tämä jäsen Kaupin asiakirja saa minulta täyden kannatuksen sisältönsä, ehdotustensa ja sen tavan kannalta, jolla meren läheisyydessä asuvien vaikeaa tilannetta tarkastellaan, ja se vie minut myös ajassa taaksepäin niihin aikoihin, jolloin olin sen ikäinen kuin jäsen Kauppi on nyt. En tuolloin istunut parlamentissa, vaan purjehdin laivoilla, jotka kuljettivat amerikkalaisturisteja New Yorkista Bahamasaarille ja päinvastoin. Tutustuin moniin, jotka työskentelivät laivoilla, koska olin itsekin merimies. Tuohon aikaan merimiehet olivat onnekkaita, he saivat hyvää palkkaa; työpaikka laivanmiehistössä oli kovasti tavoiteltu, eikä tämä koskenut pelkästään matkustajalaivoja vaan myös rahtilaivoja, jopa tankkilaivoja. Mutta nyt 35 vuotta myöhemmin tapasin joitakin ystäviä, jotka matkasivat silloin laivalla minun kanssani, ja he kertoivat minulle, että kaikki on nyt muuttunut, koska Euroopan merillä purjehtivilla laivoilla on työntekijöitä Indonesiasta, Kolumbiasta ja kaikista maailman köyhistä maista, eivätkä he saa enempää palkkaa kuin noin 100150 euroa kuukaudessa, eli alle kymmenen prosenttia eurooppalaisten työntekijöiden palkoista. Niinpä uskon, että meidän on tehtävä lujasti työtä, jotta Euroopan merillä purjehtivilla laivoilla riippumatta siitä, minkä lipun alla ne matkustavat, noudatetaan sopimuksia, joiden perusteella niiden työntekijät saavat samaa palkkaa kuin maissa työskentelevät. Eurooppalaiset laivat eivät saa olla paikkoja, joissa merityöntekijöitä käytetään hyväksi vain siksi, että he tulevat maailman köyhiltä alueilta.

Damião
Arvoisa puhemies, vaikka olen etelämaalainen nainen enkä merenkulkija, mikä on valitettavaa, koska ala on vielä kovin suljettu naisilta, en halua jättää tilaisuutta käyttämättä onnitellakseni teitä uudesta virastanne.
Aloitan puheenvuoroni onnittelemalla komissiota ja esittelijää. Esittelijä tuo esiin joitakin näkökohtia, jotka ovat strategisia, mikäli haluamme säilyttää ammatillisen tason niin korkeana, että sen voidaan arvioida tyydyttävän ennen kaikkea ne tarpeet, joita unionilla tulee olemaan, mikäli se haluaa säilyttää ja panna täytäntöön äskettäin säätämänsä meriturvallisuutta parantavan mekanismin. Tähän mekanismiin kuuluu uudenlainen ammatillinen satamatyöskentely, uudenlaiset tarkastusvaltuudet ja ennen kaikkea uudet unionin talousvyöhykkeellä työskenteleviä merenkulkijoita koskevat vaatimukset.
Kaikki tämä kuuluu varmastikin ennen kaikkea jäsenvaltioiden toimivaltaan, mutta on jo havaittu, että ilman strategiaa ei ole tehokkuuttakaan. Lisäksi tiedämme, että 80 prosenttia onnettomuuksista on miehistön syytä. Tätä tosiasiaa ei voida hyväksyä. Se johtuu siitä, että laivanvarustajillamme ja koko merenkulkualalla on toiminnassaan yksi ainoa johtotähti, jolla on määräävä asema ihmisten toiminnassa: se on kilpailukyky, toiminnan elinkelpoisuus, jota on kuitenkin säädeltävä sekä yhteisön sisällä että myös kansainvälisissä toimielimissä, olipa kyse sitten Kansainvälisestä merenkulkujärjestöstä (IMO) tai ILOsta.
Tässä asiassa jäsenvaltiot eivät ole pitäneet merenkulkualaa arvossa, vaan aivan päinvastoin. Työllisyys on laskenut 40 prosenttia ja palkat vielä enemmän. Tämän takia näissä ammateissa, joista mainitsen erityisesti kokeneet päällystön jäsenet, joita tarvitaan välttämättä purjehtimaan unionin erityispiirteisillä rannikoilla ja täyttämään jo aiemmin mainitsemani tarpeet, toimii kolmansien maiden kansalaisia, jotka eivät puhu edes samaa kieltä tai kykene kommunikoimaan samalla tavoin.
Arvoisa puhemies, tämän takia kehotamme komissiota laatimaan säännöksiä ja yhdenmukaistamaan, muttei ainoastaan koulutusprofiileja vaan myös työolosuhteita laivalla, laivallahan sitä asutaan, sekä miehistön turvallisuutta. Lisäksi komission on toimittava yhdessä muiden talousalueiden kanssa, jotka ovat yksipuolisesti laajentaneet markkinoita ja tehneet niistä viidakon tai toimivat protektionistisesti, kuten esimerkiksi Yhdysvallat.
Uskomme, että komissiolla todella on edellytyksiä hoitaa asia ja että sen on mahdollista saada jäsenvaltiot kouluttamaan päteviä merenkulkijoita, jotta emme tekisi oikeutta pelkästään menneisyydellemme vaan myös tulevaisuudellemme.

Villiers
Arvoisa puhemies, onnittelen jäsen Kauppia mietinnöstä. Lontoon alueen edustajana minun on myönnettävä, ettei vaalipiiriini kuulu kovin monta kalastajaa, ja olen iloinen voidessani esittää joitakin kommentteja jäsen Scallon puolesta, koska hän ei valitettavasti pääse tänään paikalle kiireellisen tapaamisen vuoksi. Hän on seurannut tarkasti tämän mietinnön laatimista, koska hänen vaalipiiriinsä Irlannissa kuuluu paljon kalatalousalan edustajia. Haluaisin välittää hänen kiitoksensa komissiolle siitä, että se on panostanut tähän tärkeään asiaan.
Keskustellessaan merenkulkualan sidosryhmien kanssa jäsen Scallon havaitsi, että ne olivat hyvin kiinnostuneita ulosliputuksesta, joka oli yksi perussyistä EU:n merimiesten määrän jyrkkään laskuun ja yhteisön ulkopuolisten maiden merimiesten ja nuoremman päällystön käytön lisääntymiseen. EU:sta peräisin olevat miehistön jäsenet kärsivät työolosuhteidensa vuoksi vakavasta kilpailuhaitasta; koska he matkustajalaivoilla työskentelevät vuorotellen viikon merellä ja viikon maissa täydellä palkalla, heidän on hyvin vaikea kilpailla EU:n ulkopuolelta tulevien merimiesten kanssa, jotka työskentelevät merellä yhtäjaksoisesti yhdeksän kuukautta ja pitävät sitten yhden kuukauden palkatonta vapaata. Tämän seurauksena EU:n merimiehille ja nuoremmalle päällystölle on tarjolla vain vähän koulutuspaikkoja, ja valitettavan monet tämän alan työntekijöistä EU:ssa jäävätkin työttömiksi. Kuten mietinnössäkin useaan kertaan korostetaan, jäsen Scallon kuuli sidosryhmien olevan huolissaan EU:n koulutustason heikkenemisestä ja vaaroista, joita monikielisen miehistön kielivaikeudet saattavat aiheuttaa yleiselle turvallisuudelle silloin, kun tulkkausta ei ole saatavilla. Sekä jäsen Scallon että minä todella toivoisimme, että tarjolla olisi enemmän koulutuspaikkoja tämän kehityksen pysäyttämiseksi. Hiljaisina kausina kokeneita merenkulkijoita voi käyttää maissa myös muihin väliaikaisiin töihin, kuten miehistön rekrytointiin, koulutukseen, rahdin huolintaan sekä vakuutus- ja välitystehtäviin. Äskettäin ehdotetun tiedotuskampanjan yhteydessä meidän olisi harkittava mahdollisuutta rahoittaa merenkulkualan koulutusta myös keskiasteen oppilaitoksissa.
Lopuksi jäsen Scallon huomautti, miten valitettavaa on, että merenkulku, soutu ja purjehdus eivät ole kovin yleisiä oppiaineita edes hänen maansa kalastajakylien opetussuunnitelmissa. Siitä me kumpikin olemme kovin surullisia.

Vitorino
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, puhumme tänään merenkulkijoiden koulutusta ja palvelukseen ottamista koskevasta tiedonannosta. Se erittäin tärkeä asiakirja komissiolle, jonka pyrkimyksenä on edistää eurooppalaista keskustelua yhteisön merenkulkijoiden vähenemisen aiheuttamasta huolestuttavasta ongelmasta.
Komissio on todellakin vakaasti sitä mieltä, että Euroopan unionissa yleensä ja laivanvarustusalalla erityisesti ei voida tulla toimeen ilman hyvin koulutettuja, tehokkaita ja motivoituneita merenkulkijoita. Unionin ulkomaankaupasta 90 prosenttia ja yli 35 prosenttia sen sisäisestä kaupasta on riippuvainen merenkulusta, joten se on välttämätöntä Euroopan unionin taloudelle. Tiedonannossa selitetään, että yhteisöllä ei ole varaa menettää keskeistä kokemusvarantoaan, mikäli se ei halua vaarantaa turvallisuutta ja ympäristöä tai koko merenkulkualan ja sen lähielinkeinojen kilpailukykyä.
Sitä paitsi pitkällä aikavälillä Euroopan unionin merenkulkijoiden ennakoitu vajaus johtaa työvoimapulaan merenkulkuun läheisesti liittyvillä toimialoilla myös maissa. Euroopan unionin merenkulkijoiden merillä hankkima tietämys ja kokemus on säilytettävä, mikäli unioni haluaa välttää vahingoittamasta koko laivanvarustusteollisuutta. Kaikkien ehdotusten periaatteena on, että niin kauan kuin työ maissa on sosiaalisista ja taloudellisista syistä houkuttelevampaa kuin työ merellä, merenkulkualalle ei hakeudu ammatillisesti päteviä merimiehiä eikä toiminnan tehokkuutta, alusten turvallista kulkua ja kunnossapitoa pystytä takaamaan sen enempää kuin pienentämään onnettomuuksien määrää tai meren pilaantumista. Se on erityisen totta nykyisin, sillä äskettäisten terrori-iskujen takia kaikilla aloilla, merenkulku mukaan luettuna, on kiinnitettävä entistä enemmän huomiota inhimilliseen tekijään.
Olen erityisen iloinen huomatessani, että Euroopan parlamentti on samaa mieltä tästä ajattelutavasta ja että se kannatti suurinta osaa suosituksistamme ja esitti samalla ehdotuksia, joita pidän erittäin rakentavina. Arvoisa puhemies, tästä syystä haluaisin kiittää tiedonantomme saamasta vastaanotosta ensiksi esittelijä Piia-Noora Kauppia ja toiseksi koko Euroopan parlamenttia.
Tämä mietintö, jonka parlamentti hyväksyy tänään, edistää kovasti asiaa koskevan poliittisen keskustelun viriämistä. Voin vain toivoa, että sitä päätetään käsitellä pian myös jäsenvaltioissa. On todella niin, että suurin osa komission ehdottamista toimista, joita parlamentti toivoakseni tukee, kuuluu jäsenvaltioiden, merenkulkualan oppilaitosten, merenkulkualan ja työmarkkinaosapuolten toimivaltaan, ja toivomme näkevämme koneiston liikkeessä piakkoin. Tänään kehotamme näitä tahoja toimimaan, ja komissio kiittää siitä. Me puolestamme olemme valmiita jatkamaan merenkulkijoiden työllisyyttä ja koulutusta koskevaa tutkimusta ja teettämään analyysin merenkulkualaan liittyvistä taustalla vaikuttavista muuttujista, niin kuin jäsen Piia-Noora Kaupin mietinnössä pyydettiin.

Puhemies
Kiitos komission jäsen Antonio Vitorino.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänä iltana klo. 17.00.

Leonardo da Vinci -ohjelma (1995 - 1999)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Staunerin laatima työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietintö (A5-0449/2001) komission loppukertomuksesta yhteisön Leonardo da Vinci toimintaohjelman ensimmäisen vaiheen (1995-1999) toteuttamisesta [KOM(2000) 863 - 2001/2069(INI)].

Stauner
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa puhemies, minäkin haluan onnitella teitä uudesta virastanne. Olen iloinen siitä, että saamme toistamiseen naisen puhujakorokkeelle. Olisin nyt mielelläni puhunut Leonardo da Vinci -toimintaohjelman ensimmäisen vaiheen toteuttamista käsittelevästä mietinnöstäni, mutta sain tänään aamupäivällä viestin, jonka vuoksi minun on pakko muuttaa toimintatapaani. Viestin tietojen mukaan - joiden paikkansapitävyyttä en epäile - komissiolla on ollut 31. elokuuta 2001 lähtien hallussaan selonteko, jossa viitataan komission mahdollisiin säännönvastaisuuksiin ja mahdollisiin rikkomuksiin (possible irregularities and possible professional wrongdoing within the Commission) Leonardo-ohjelman ensimmäisen vaiheen toteuttamisessa.
Sekä petostentorjuntavirasto OLAF että komissio tekevät sen mukaan tutkimusta tai ovat avanneet vuonna 1999/2000 tehdyn tutkimuksen uudelleen. Pari tuntia sitten eräs komission edustaja vahvisti minulle puhelimitse, että tällaisen tiedon sisältävä selonteko on olemassa. OLAFin toimintoja en voinut varmistaa, koska en tavoittanut kyseisen viranomaisen pääjohtajaa. Kun siis on olemassa selvästi oleellisia tietoja, joiden mukaan ohjelmaan liittyy aikaisemmin havaittujen puutteiden lisäksi muitakin puutteita, mietinnöltäni meni niin sanotusti pohja.
Pyydän siksi PPE-ryhmän puolesta, että tämänpäiväinen keskustelu ja äänestys peruutetaan ja että mietintö palautetaan asiasta vastaavaan valiokuntaan, jotta voin hankkia tarvittavat tiedot ja laatia sellaisen mietinnön, jossa todellakin otetaan huomioon kaikki asiaa koskevat tiedot ja asiakirjat.
Pyytäisin kuitenkin paikalla olevaa komission jäsentä selvittämään parlamentille, miksei komissio tai kollegat ilmoittaneet minulle tästä selonteosta, vaikka keskustelin vielä eilen erään komission edustajan kanssa. Saanen huomauttaa, ettei näin merkittävien tietojen ja selontekojen salaaminen ole parlamentin ja komission välistä luottamuksellista yhteistyötä koskevan periaatteen mukaista ja että olen itse hyvin pettynyt tällaiseen menettelytapaan!

(Asia päätettiin palauttaa asiasta vastaavaan valiokuntaan.)

Koukiadis
Arvoisa puhemies, pyysin, että komission jäsen puhuisi, ennen kuin päätämme asiasta, sillä jäsen Stauner nosti esiin tärkeän kysymyksen, emmekä saaneet siihen vastausta komission jäseneltä. Mitä on tekeillä? Onko asia näin vai ei? Vasta sitten päätämme asiasta. En ymmärrä, kuinka voimme päättää asiasta ilman komission jäsenen vastausta. Sitä paitsi huomasin, että komission jäsen on pyytänyt puheenvuoroa.

Puhemies
Olen asiasta samaa mieltä, mutta minun on noudatettava parlamentin työjärjestyksen 144 artiklaa. Sen vuoksi meidän on toimittava näin.

Pronk
Tuen jäsen Koukiadisia: luulen, että jossakin työjärjestyksen kohdassa - en ehtinyt näin pian etsiä sitä käsiini - sanotaan, että komissiota voidaan pyytää käyttämään puheenvuoro jokaisesta esityslistan käsiteltävästä kohdasta. Minusta onkin hyvä, että tässä tapauksessa tehdään niin, ja sain sen vaikutelman, että komissiokin on tähän valmis.
Luulin, että parlamentissa on yleisenä sääntönä, että jos komissio haluaa antaa julkilausuman jostakin asiasta, se tekee niin. Sitä ei tapahdu kovin usein, koska asiat eivät useimmiten tule näin yhtäkkiä uutisiin, mutta tässä tapauksessa olen kuitenkin sitä mieltä, että meidän on luotava ennakkotapaus ja että komissio voi halutessaan antaa tällaisessa tapauksessa julkilausuman ennen kaikkea siksi, että on kyse sen omasta roolista ja lehdistössä voisi muuten syntyä suurta epäselvyyttä.
Arvoisa puhemies, haluan painokkaasti kehottaa tähän, ja uskon, ettei sen tarvitse edes viedä kovinkaan pitkää aikaa.

Puhemies
Olen periaatteessa samaa mieltä kuin jäsen Pronk. Valitettavasti työjärjestys ei salli tätä mahdollisuutta, mutta meidän on otettava tämä asia esille siinä parhaillaan käynnissä olevassa tarkastuksessa, joka koskee työjärjestyksen sisältämiä määräyksiä. Minulla on todellakin muistikuva, jonka mukaan tällainen yleinen mahdollisuus aiotaan liittää työjärjestykseen, mikä olisikin hyvä asia.
Koska olemme nyt palauttaneet asian valiokunnalle, minun on muodollisesti noudatettava sääntöjä. Voinemme antaa komission jäsenelle puheenvuoron, jotta hän voi esittää omat näkemyksensä asiasta, vaikka olemmekin jo tehneet asiasta oman päätöksemme. Sitä vastoin emme voi tietenkään muuttaa jo tehtyä päätöstä.

Vitorino
. (EN) Arvoisa puhemies, pyysin puheenvuoroa, mutta en halunnut rikkoa parlamentin työjärjestystä. Kun pyysitte yhtä puoltavaa puhujaa ja yhtä vastustavaa puhujaa ottamaan kantaa päätökseen lykätä jäsen Staunerin mietinnön käsittelyä, en halunnut käyttää puheenvuoroa, koska minun tehtäväni ei ole ottaa kantaa siihen asiaan.
Haluaisin kuitenkin korostaa, että komissio on ilmoittanut parlamentille monta kertaa, että sekä hallinnon pääosasto että Euroopan petostentorjuntavirasto (OLAF) käsittelevät parhaillaan laajaa raporttia, jossa eräs komission virkamies esittää useita syytöksiä komissiossa tapahtuneista mahdollisista säännönvastaisuuksista erilaisissa kysymyksissä. Kuten sanoin, raportin käsittely OLAFissa ja hallinnon pääosastossa on kesken. Ne eivät vielä ole päässeet selvyyteen siitä, sisältääkö raportti Leonardosta sellaisia uusia tietoja, jotka vaatisivat lisäselvityksiä. Näistä asioista vastaavat kollegani ovat kertoneet minulle, että he kyllä esittävät pian päätelmänsä asiasta.

Stauner
Arvoisa puhemies, sanon tämän vain siksi, ettei syntyisi mitään väärinkäsityksiä. Arvoisa komission jäsen, kiitän teitä äskeisestä lausunnosta. En todellakaan tiennyt, että olitte nimittäneet tämän komission virkamiehen laatimaan loppuselonteon 31. elokuuta mennessä, mutta sain sitten kuitenkin kuulla siitä - en tosin komissiolta vaan muista tietolähteistä. Mutta eikö teistäkin olisi luottamuksellisen yhteistyön ja moitteettoman hallinnon toimintatapojen mukaista, että ilmoittaisitte edes esittelijälle, jos on sovittu sellaisen selonteon laatimisesta, jonka on tarkoitus päättää jonkin tukiohjelman tietyn vaiheen arviointi? Tässä selonteossa esitetään nimenomaan Leonardo-ohjelmaa koskevia uusia syytteitä. En voi käytännössä muuta kuin olettaa, että halusitte saada parlamentilta tässä asiassa jonkinlaisen vastuuvapaustodistuksen, ja olisitte sitten ehkä joskus puolen vuoden kuluttua paljastanut, että on tapahtunut vielä muitakin skandaaleja. Silloinhan teidän olisi helppo sanoa, että parlamenttikin hyväksyi toimintatapanne!
Olkaa hyvä ja noudattakaa reilun pelin sääntöjä. Jos kyseessä on yleisluonteinen selonteko, enhän minä voi toki tietää, että sen jossakin kohdassa sanotaan ehkä jotakin Leonardo-ohjelman ensimmäisestä vaiheesta!

Puhemies
Koska asia on jo palautettu valiokuntaan, emme keskustele asiasta nyt.

Basel II
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Karasin, Radwanin ja Villiersin Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän puolesta komissiolle osoitettu suullinen kysymys (B5-0001/2002): Basel II - luottolaitosten omat varat.

Karas
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, aluksi haluaisin kertoa olevani erittäin iloinen siitä, että saan käyttää tämänpäiväisen puheenvuoroni teidän johtaessanne puhetta, sillä minusta on erittäin ilahduttavaa, että te kuulutte parlamentin uuteen puhemiehistöön.
PPE-DE-ryhmä esitti tämän kysymyksen komissiolle siksi, että haluamme Villiersin mietinnön jälkeen vielä ennen kolmannen neuvotteluasiakirjan esittämistä ja ennen komission direktiiviluonnoksen valmistumista julkisuudelle ja asianosaisille yrityksille selvästi osoittaa, että ajamme direktiiviä laadittaessa asianomaisten etuja ja että haluamme osallistua entistä tiiviimmin sekä Baselin komiteassa käytävään että direktiivin valmistelua koskevaan keskusteluprosessiin.
Basel II -sopimuksen perusajatus - pankkien omien varojen aiempaa tarkempi kohdentaminen todellisiin riskeihin - on mielestämme myönteinen asia. Oleellista kuitenkin on, miten se on tarkoitus toteuttaa, koska rahoitusalan - talouden oleellisen tukipilarin - sekä talousyritysten, varsinkin pienten ja keskisuurten yritysten, vahvistaminen edellyttää talousrakenteemme mukaista täytäntöönpanoa.
Baselin pankkivalvontakomitea ei ole esittänyt mielestämme vielä tyydyttäviä ehdotuksia. Moniin ehdotuksiin pitäisi tehdä mielestämme vielä huomattavia muutoksia.
Tämänpäiväinen kysymys johtuu talousrakenteestamme. Kaiken kaikkiaan 18 miljoonaa pientä ja keskisuurta eurooppalaista yritystä luo 75 prosenttia Euroopan työpaikoista ja maksaa 80 prosenttia veroista. Näiden yritysten pääomakustannuksiin liittyvä kysymys luo siksi oleellisen pohjan yritysten kilpailukyvylle ja pieniin ja keskisuuriin yrityksiin perustuvan talousrakenteen säilymiselle.
Arvoisa komission jäsen, kysynkin teiltä, mitä aiotte tehdä, sillä olemme sitä mieltä, että komission on toimittava välittäjänä kuuden Baselin komitean ulkopuolisen Euroopan unionin jäsenvaltion ja yhdeksän siihen kuuluvan jäsenvaltion välillä ja että meidän on oikeastaan tehtävä kaikkemme, jotta nämä yhdeksän valtiota pystyvät edustamaan jokaista 15:tä valtiota. Vain jos näin tapahtuu, voin kuvitella, että komission jäsen Bolkesteinin väite voi pitää paikkansa, nimittäin se, että voimme ottaa Baselin tuloksen sellaisenaan direktiiviluonnokseen. Muussa tapauksessa direktiivikeskustelu on täynnä erilaisia näkemyksiä, jolloin parlamentilla, komissiolla ja neuvostolla on paljon vähemmän liikkumatilaa.
Tästä syystä me, toisin sanoen kollegat Radwan ja Villiers sekä minä, esitimme teille muutaman kysymyksen, joihin haluamme ehdottomasti vastauksen direktiivin laadintaan mennessä. Ne liittyvät pienten ja keskisuurten yritysten kustannuksiin sekä joustavuuteen pieniä ja keskisuuria yrityksiä ja pankkeja kohtaan direktiivin käytännön toteutuksessa; ne liittyvät voimaantulon ajankohtaan ja komission koordinointitehtävään yhdeksän Baselin komiteassa edustettuna olevan ja kuuden Baselin komitean ulkopuolisen jäsenvaltion välillä. Kysymyksessä puolustetaan Euroopan keskisuuriin yrityksiin perustuvaa talousrakennetta ja halutaan ajaa pienten ja keskisuurten pankkien etuja. Odotamme teiltä konkreettisia vastauksia kysymyksiimme.

Vitorino
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin kollegani puolesta aloittaa puheenvuoroni toteamalla, että luottolaitosten omien varojen riittävyyttä koskevien säännösten tarkistaminen on äärimmäisen merkittävä hanke, joka on osa komission rahoituspalvelualan toimintasuunnitelmaa. Kuten jo mainittiin, tavoitteena on nykyaikaistaa pankkien ja sijoituspalveluyritysten nykyiset pääomavaatimukset. Tästä saadaan merkittäviä etuja Euroopan rahoituspalvelumarkkinoilla, kun tehokkuus paranee ja kilpailu lisääntyy. Samalla parannetaan rahoitusjärjestelmän vakautta sellaisilla vakavaraisuusvaatimuksilla, jotka ovat sekä kattavia että entistä herkempiä näiden luottolaitosten kantamille riskeille.
Yhteisö tarkistaa kansainvälisesti toimivien pankkien pääomavaatimukset yhdessä pankkivalvontaa käsittelevän Baselin komitean kanssa. Ennen kuin siirryn käsittelemään varsinaisia kysymyksiä, haluaisin mainita, että asiat ovat edistyneet kiitettävästi, mutta tarkistus on vielä kesken. Vastauksiani näihin kysymyksiin olisi siis tulkittava tässä valossa.
Sisäisiin luokituksiin perustuvasta lähestymistavasta ja pienistä pankeista on todettava, että todennäköisesti ehdotettava toimintakehys perustuu räätälöityyn ja joustavaan lähestymistapaan. Luottolaitokset käyttävät erilaisia lähestymistapoja riippuen siitä, miten kehittynyttä ne haluavat toimintansa olevan, siis niiden riskinhallintakäytännöistä jne. Sisäisiin luokituksiin perustuvan lähestymistavan merkitys tunnustettiin jo 17. marraskuuta 2000 annetussa Euroopan parlamentin päätöslauselmassa omia varoja koskevan direktiivin arvioinnista. Sisäisiin luokituksiin perustuva lähestymistapa olisi suunniteltava varovasti, mutta samalla niin, ettei pieniä ja vähemmän kehittyneitä luottolaitoksia suljeta tarpeettomasti sen ulkopuolelle. Komissio on alusta asti noudattanut tällaista toimintalinjaa sekä laatiessaan ehdotustaan että osallistuessaan Baselin prosessiin.
Pienien ja vähemmän kehittyneiden luottolaitosten tarpeiden huomioimiseksi komission helmikuussa 2001 julkaisemassa toisessa keskusteluasiakirjassa käsiteltiin erikseen tiettyjä Baselin keskusteluasiakirjasta poimittuja aiheita. Erityistä huomiota kiinnitettiin Baselin vähimmäisstandardeihin, joita muutettiin niin, että ne sopivat paremmin Euroopan unionin toimintaympäristöön. Esimerkiksi komission keskusteluasiakirjassa ehdotetaan, että luottolaitoksia vaaditaan soveltamaan sisäisiin luokituksiin perustuvaa lähestymistapaa kaikkiin merkittäviin riskiluokkiin. Näin toimielimillä on mahdollisuus sallia vähäpätöisten osakesalkkujen vapauttaminen sisäisiin luokituksiin perustuvan lähestymistavan noudattamisesta. Tämä tarkoittaa, että lähestymistapaa käytettäisiinkin vain osittain. Komissio uskoo, että tällainen joustavuus loisi tarkoituksenmukaisen tasapainon Euroopan unionin tasolla.
Toinen komission toisessa keskusteluasiakirjassa mainittu näkökohta oli ehdotus, jonka mukaan pankkien annettaisiin yhdistää tietonsa lainanottajien mahdollisen maksukyvyttömyyden arvioinnissa. Näin pienet luottolaitokset voisivat välttää sen, että niiden laitoskohtaiset tietomäärät ovat mahdollisesti liian pieniä ollakseen tilastollisesti käyttökelpoisia, ja turvautua tarvittaessa pankkiyhdistysten kehittämään sisäiseen luokituksiin perustuvaan lähestymistapaan.
Uuden järjestelmän mahdollisesta vaikutuksesta pk-yrityksille suuntautuvan lainanannon kuluihin on todettava, että sekä komissio että Baselin komitea ovat voimakkaasti painottaneet, miten tärkeää on varmistaa, että pk-yritysten lainojen kohtelu on omien varojen järjestelmässä asianmukaista. Vuonna 2001 tässä asiassa saavutettiin merkittävää edistystä, ja komissio pyrkii määrätietoisesti onnistuneeseen ratkaisuun tässä merkittävässä kysymyksessä.
Yritysten riskiluokitusta varten on kehitetty muunnettu riskipainotuskäyrä, joka todennäköisesti vähentää monien lainaa ottavien pk-yritysten pääomavaatimuksia toisen keskusteluasiakirjan ehdotusten mukaisesti. Sisäisiin luokituksiin perustuvassa lähestymistavassa hyväksytään luultavasti entistä monipuolisempi valikoima vakuuksia. Kerron tästä kohta lisää.
Olemme jatkaneet työtä kulutusluottojen riskipainotusehdotusten hiomiseksi. Sisäisiin luokituksiin perustuvan lähestymistavan mukaan niiden riskipainotus on pienempi kuin yritysluottojen. Kulutusluotot määritellään todennäköisesti niin, että ne pienyritysten lainat, joita pankki kohtelee kulutusluottoina ja jotka täyttävät muut asiaankuuluvat vaatimukset, luokitellaan kulutusluottojen riskipainotuksen mukaan. Tämä alentaa pk-yritysten lainojen pakollisia pääomakustannuksia, ja samalla pankkien vakavaraisuus pysyy asianmukaisella tasolla.
Kysymys entistä laajemman vakuusvalikoiman hyväksymisestä sisäisiin luokituksiin perustuvassa järjestelmässä sai osakseen paljon huomiota vuonna 2001. Tämä asia on erityisen tärkeä pk-yritysten lainoituksen kannalta. Ajatuksena olisi hyväksyä suurempi valikoima vakuuksia kuin aikaisemmin ehdotettiin.
Todennäköisesti tämän lähestymistavan yhteydessä ei määritellä erikseen, mitkä vakuustyypit voidaan hyväksyä, vaan asetetaan sellaiset kelpoisuusvaatimukset, joilla varmistetaan, että vakuudella on tietty kestävä arvo lainanottajan maksukyvyttömyyden varalta. Tavoitteena on, että sisäisiin luokituksiin perustuvassa lähestymistavassa hyväksyttäisiin lainan vakuudeksi myös yritysten saatavat asiakkailtaan ja että rahoitusleasingien luottoriskien vähentämiseen liittyvät vaatimukset otettaisiin asianmukaisesti huomioon.
Harkitsemme myös sellaista käytäntöä, että luottolaitokset hyväksyisivät lainan vakuudeksi myös henkivakuutukset.
Siirryn nyt tulevan Baselin sopimuksen täytäntöönpanosta esitettyyn viidenteen kysymykseen, joka koskee täytäntöönpanon yhdenmukaisuutta, liikkumavaraa ja ajankohtaa. Sopimuksen yhdenmukaisesta noudattamisesta ja liikkumavarasta on tärkeää jälleen kerran todeta, että uusi järjestelmä perustuu räätälöityyn lähestymistapaan. Se suunnitellaan niin, että erikokoiset ja kehitystasoltaan erilaiset luottolaitokset voivat käyttää sitä eri tavalla.
Yksi komission toimenpiteiden keskeisistä tavoitteista on varmistaa, että uudessa järjestelmässä otetaan täysin huomioon Euroopan unionin toimintaympäristön erityispiirteet, myös se, että järjestelmän piiriin kuuluu entistä laajempi kirjo luottolaitoksia.
Tasapuolisten kilpailuedellytysten luomiseksi pankkeja ja sijoituspalveluyrityksiä koskeva Euroopan unionin lainsäädäntöjärjestelmä perustuu kilpailevien luottolaitosten tasapuoliseen kohteluun ainakin tietyillä liiketoiminta-aloilla ja markkinasegmenteillä. Siksi tällaista täysin innovatiivista vakavaraisuusjärjestelmää ei pitäisi ottaa käyttöön vain yhtä luottolaitostyyppiä varten. Jotta kansainväliset kilpailuedellytykset olisivat tasapuoliset, on hyvin tärkeää, että Euroopan unionin toimielimet siirtyvät uuteen järjestelmään samassa aikataulussa kuin muidenkin oikeudenkäyttöalueiden, kuten Yhdysvaltain, toimielimet. Tavoitteena on panna järjestelmä täytäntöön vuonna 2005.
Komissio aikoo hyväksyä direktiiviehdotuksen pian sen jälkeen, kun Baselin sopimus on lyöty lukkoon. Direktiiviehdotus ja erittäin korkealaatuiseen ehdotukseen pyrkivä täysimittainen ja perusteellinen kuulemisprosessi mahdollistavat yhdessä sen, että komissio voi edistää täysipainoisesti prosessia, jonka kautta lainsäädäntö saadaan hyväksyttyä hyvissä ajoin ennen sovittua täytäntöönpanopäivää.
Uuden järjestelmän nopean täytäntöönpanon tärkeys tunnustettiin marraskuussa 2000 annetussa parlamentin päätöslauselmassa omia varoja koskevan direktiivin arvioinnista.
Kuudennesta kysymyksestä toteaisin, että komissio on tietoinen joidenkin huomioitsijoiden - myös joidenkin jäsenvaltioiden - olevan huolissaan siitä, että toisessa keskusteluasiakirjassa ehdotettu laina-aikojen kohtelu voi aiheuttaa kilpailuhaittoja sellaisille pankeille, jotka yleensä myöntävät pitkäaikaisia lainoja. Tätä seikkaa pohditaan edelleen Baselissa.
Kulutusluottojen rajaamista koskevan seitsemännen kysymyksen kohdalla komissio katsoo, että yritys- ja yksityisluotot olisi erotettava niin, että tietyntyyppisiä pk-yrityksille annettuja luottoja kohdellaan kulutusluottoina. Pohdimme paraikaa sitä kysymystä, missä kulutusluoton ja muun luoton välinen raja täsmälleen kulkee. Sisäisiin luokituksiin perustuvassa järjestelmässä ehdotettu määritelmä perustuu muun muassa "käyttötestiin", jonka mukaan tällaista luottoa voidaan pitää kulutusluottona, jos sitä luottolaitoksen riskinhallinta- ja riskinarviointijärjestelmässä kohdellaan käytännössä samalla tavoin kuin muita kulutusluottoja ja jos se täyttää muut, esimerkiksi arvoon liittyvät asiaankuuluvat kriteerit. Komissio pitää tätä lähestymistapaa hyödyllisenä ja tehokkaana.
Komissio myöntää, että asuntolainoihin liittyy erityisiä riskitekijöitä. Se myöntää niin ikään, että Euroopan asuntolainamarkkinat poikkeavat erityispiirteiltään maailman muista asuntolainamarkkinoista ja että nämä markkinat ovat erityisen tärkeitä Euroopan unionin pankkijärjestelmälle. Uurastamme jatkuvasti kehittääksemme asianmukaisen kohtelun tämäntyyppisille lainoille.
Kahdeksannesta kysymyksestä - joka koskee Baselin komitean jäseninä olevien yhdeksän EU:n jäsenvaltion toiminnan koordinointia muiden EU:n jäsenvaltioiden kanssa - on todettava, että Euroopan unioni on todellakin vahvasti edustettuna Baselin komiteassa. Espanja liittyi Baselin komiteaan viime vuonna, joten komitean 13 jäsenestä yhdeksän on EU:n jäsenvaltioita. Komissio on komiteassa mukana tarkkailijana, kuten Euroopan keskuspankkikin. Näin se on voinut välittää komitealle Euroopan unionin yleisiä näkemyksiä pk-yritysten lainoitukseen sovellettavista pääomavaatimuksista ja laajemman vakuusvalikoiman hyväksymisestä, kuten Baselin ehdotusten äskettäisestä kehityksestä on voitu havaita.
Pankkialan neuvoa-antava komitea tekee tässä suhteessa hyvin tärkeää työtä. Komitea toimii komission neuvonantajana, ja siihen kuuluu pankkialan viranomaisia ja päättäjiä. Sijoituspalveluyritysten vakavaraisuutta valvovia viranomaisia on pyydetty osallistumaan keskusteluun omia varoja koskevan sääntelyn tarkistamisesta.
Lisäksi on perustettu erityinen toimintarakenne tukemaan sellaisten konkreettisten ehdotusten kehittelyä, jotka koskevat EU:n erityisiä huolenaiheita, etenkin pääomajärjestelmän soveltamista laajaan valikoimaan luottolaitoksia, myös pieniin pankkeihin ja sijoituspalveluyrityksiin.
Saanen lopuksi sanoa, että komission mielestä asiat ovat edistyneet erittäin hyvin. On tietenkin vielä paljon tärkeää työtä tehtävänä, ennen kuin kolmas keskusteluasiakirja voidaan julkaista myöhemmin tänä vuonna. Komissio odottaa innokkaasti tämän työn valmistumista ja lainsäädäntöehdotuksen hyväksymistä, jotta uusi järjestelmä voidaan ottaa pian käyttöön.
Komissio katsoo, että prosessin kannalta on tärkeää, että parlamenttia pidetään ajan tasalla komission näkemysten kehittymisestä, kun se valmistelee mahdollisia ehdotuksia uusiksi omien varojen riittävyyttä koskeviksi säännöksiksi. Komission jäsen Bolkestein kirjoitti juuri tällä viikolla talous- ja raha-asioiden valiokunnan puheenjohtajalle kirjeen, jossa huomautettiin, että voisi olla hyödyllistä järjestää kokous, jossa komission asiantuntijat voisivat tiedottaa valiokunnan jäsenille tarkemmin omien varojen riittävyyttä koskevien säännösten tarkistamiseen liittyvistä uusista ajatuksista.

Villiers
Kiitän komission jäsentä yksityiskohtaisesta ja asiapitoisesta esityksestä. Pidän hyvin myönteisenä sitä, mitä sanoitte joustavasta ja räätälöidystä toimintamallista sisäisiin luokituksiin perustuvan lähestymistavan kehittämisessä. On erittäin tärkeää, että tätä riskiherkkää järjestelmää voidaan soveltaa monenlaisiin luottolaitoksiin, sekä suuriin että pieniin.
Pidän niin ikään myönteisenä näkemystänne tietojen yhdistämisestä, mikä on oleellista sen varmistamiseksi, että pienet luottolaitokset voivat hyötyä uudesta riskiherkästä järjestelmästä yhdistämällä tietonsa samanlaisten mutta suurempien luottolaitosten kanssa.
Pidän myönteisenä myös sitä, mitä sanoitte muutetusta riskipainotuskäyrästä, kulutusluotoista ja vakuuksista. Kaikki nämä seikat ovat elintärkeitä pyrittäessä varmistamaan, että uusi järjestelmä soveltuu monenlaisille suurille ja pienille luottolaitoksille ja sijoituspalveluyrityksille Euroopan unionissa.
Pidän myönteisenä sitä, että järjestelmä on riskiherkkä. Entistä kehittyneemmän ja riskiherkemmän järjestelmän ei kuitenkaan tarvitse olla liian byrokraattinen ja kallis. Haluamme hinnalla millä hyvänsä varmistaa reilun kohtelun pk-yrityksille. Riskiherkän järjestelmän ei tarvitse tehdä pk-yritysten lainanottoa entistä kalliimmaksi. Luotan siihen, että jos komissio ja parlamentti hoitavat työnsä kunnolla, voimme kehittää sellaisen ratkaisun ja sellaisen uuden sopimuksen, jotka ovat riskiherkkiä, suojelevat säästäjiä, edistävät pankkijärjestelmän vakautta ja takaavat, että pienyritykset saavat jatkossakin lainarahoitusta. Monissa tapauksissa sopimus voi toivoakseni jopa alentaa pienyrityksille myönnettyjen lainojen kustannuksia. On elintärkeää, että tämä hanke onnistuu. Odotan innokkaasti sitä tulevaa ajatustenvaihtoa, jota täällä on ehdotettu. Vielä on paljon työtä tehtävänä, mutta ne vastaukset, joita tähän asti olemme saaneet minun, jäsen Karasin ja jäsen Radwanin jättämään kysymykseen, olivat hyvin rohkaisevia.

Katiforis
Hyvä puhemies, kunnioituksesta arvoisan komission jäsenen kielellisesti kansainvälistä tyyliä kohtaan en halua puhua äidinkielelläni, vaan käytän aikamme yleiskieltä - englantia.
Arvostan urheaa esitystänne, enkä pelkästään siksi, että piditte sen englanniksi - jonka puhumisessa teillä ei toki ole mitään vaikeuksia - vaan rahoitusmarkkinoiden erikoisterminologian vuoksi, joka luultavasti sai teidät kakistelemaan enemmän kuin itse kieli.
Kehuitte rahoituspalveluohjelmassa toteutettuja nykyaikaistamistoimia. Se on toki merkittävä ohjelma, jonka on onnistuttava, mikäli aiomme luoda Eurooppaan yhtenäiset ja integroidut pääomamarkkinat, jotka ovat suuri kilpailuetu Euroopan taloudelle.
Sana "nykyaikaistaa" voi kuitenkin olla kovin häilyvä käsite. Nykyaikaistaminen voi kätkeä sisäänsä monia eri asioita. Tässä tapauksessa sillä on hyvätkin puolensa, sillä se auttaa pääomamarkkinoiden integroitumista; huonona puolena kuitenkin on, että muun muassa rahoituslaitosten lisääntynyt lainananto on jo nyt aiheuttanut monenlaisia riskejä, ja tekee näin tulevaisuudessakin. On oltava keinoja tehostaa niiden riskinhallintamallien valvontaa, joita pankit käyttävät päästäkseen määräävään asemaan. Tällainen valvonta on hyvin kallista ja hankalaa. Kun sanon "valvonta", en tarkoita vanhanaikaista byrokraattista valvontaa. Näiden riskinhallintamallien valvomiseksi on nimittäin kehitettävä aivan uusia menetelmiä, jotka ehkä auttavat pankkeja myöntämään enemmän lainoja, mutta samalla pitävät pankit kurissa. Ellei pankkeja pidetä kurissa, riskit voivat lisääntyä huomattavasti.
Toinen riski tällä alalla on, että aiheutamme riskinhallinnassa kastijaon, jossa suurpankeilla ja suurilla rahoituslaitoksilla on käytössään kaikki keinot nykyaikaiseen riskinhallintaan. Samalla pienet pankit syrjäytyvät yhä enemmän ja saavat rasitteekseen ne kustannukset, joista isommat luottolaitokset ovat onnistuneet pääsemään eroon.
Jos todellakin päädytään siihen ratkaisuun, että järjestelmää sovelletaan pieniin pankkeihin vain osittain, tämä voi heikentää avoimuutta koko alueella. Äskettäinen Enron-fiasko oli vakava opetus siitä, mitä avoimuuden puute voi saada aikaan.
Sen vuoksi ryhmäni kehottaa teitä hieman hillitsemään intoanne jättää valvonta kokonaan markkinoiden huoleksi, kiristämään hiukan viranomaisten valvontatoimia ja käyttämään valvonnassa nykyaikaisia menetelmiä. Tällaiset menetelmät voivat kyllä lyhyellä aikavälillä vähentää kannattavuutta, mutta jos ne pitkällä aikavälillä säästävät meidät edes muutamalta Enron-tyyppiseltä fiaskolta, ne korvaavat moninkertaisesti lyhyellä aikavälillä kärsityt tappiot.

Radwan
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, minäkin haluaisin ensin kiittää teitä perusteellisesta vastauksestanne. Olen kanssanne samaa mieltä siitä, että tähänastisissa Basel II -sopimuksesta käydyissä keskusteluissa on edistytty huomattavasti. Kollega Karas sekä myös kollega Villiers huomauttivat joistakin perusongelmista, jotka liittyvät erityisesti Euroopan erilaisiin rahoitusrakenteisiin, ja moni ongelma onkin vielä ratkaisematta. Otitte aivan syystä puheeksi sisäiset ja ulkoiset luokitukset, joissa olemme edistyneet, mutta te itse sanoitte, että Baselissa keskustellaan vielä vakuuksien huomioon ottamisesta ja lainojen määräajoista - pitkäaikaisia lainojahan pidetään lyhytaikaisia lainoja huomattavasti riskialttiimpina.
Minulle oli tänään tärkeää saada kuulla asioista, jotka selvisivät kollega Villiersin ja kollega Karasin kysymysten myötä, ja pyydänkin teitä vielä miettimään niitä. Kaksi asiaa on vielä ratkaisematta. Yksi edelleen ratkaisematon asia on se, miten komissio pystyy vaikuttamaan Baselissa, mikäli se on näistä ongelmista kanssamme samaa mieltä, kuten vastauksestanne päättelin. Mainitsitte kyllä jäsenvaltiot, myös Espanjan uutena jäsenenä, mutta me olemme viime kädessä lainsäätäjä. Täytäntöönpanoa koskevat aikeet on ilmaistava selkeästi. Tästä asiasta haluaisin teiltä vielä entistä konkreettisemman lausunnon.
Toinen minua kiinnostava asia on se, että me kaikki toivomme tässä parlamentaarisessa prosessissamme esiintyvien ongelmien ratkeavan Baselissa. Me kaikkihan emme voi vaikuttaa asiaan. Mutta mitä oikein tapahtuu, jos niitä ei pystytäkään ratkaisemaan? Millainen näkemys komissiolla on esimerkiksi Itävallalle ja Saksalle tärkeästä peruskysymyksestä: "Miten arvioimme pitkäaikaiset lainat, jos tätä ongelmaa ei pystytä ratkaisemaan?" Siinä tapauksessa mielessäni herää kysymys, joka liittyy siihen, että Baselin tulos on ehdottomasti pantava täytäntöön sellaisenaan, kuten kolleganne komission jäsen Bolkestein sanoi. Tämä lausunto jättää meille Baselissa melkoisen vähän liikkumatilaa. Uskooko komissio voivansa hieman joustaa tässä asiassa?
Haluaisin samalla huomauttaa, että minua kiinnostaa kovasti, millainen näkemys teillä on täytäntöönpanoprosessista. Asiathan on tarkoitus panna pikaisesti täytäntöön Basel II -sopimuksen hyväksymisen jälkeen - te itse mainitsitte tavoitteeksi vuoden 2005. Olemme toistaiseksi kuulleet komissiossa puhuttavan, että asiasta aiotaan laatia puitedirektiivi ja liitteitä, joissa säädetään teknisistä yksityiskohdista, kuten mukavasti voidaan sanoa, ja joissa lisäksi selvitetään vakavaraisuuteen liittyviä kysymyksiä. Prosessista tulee erittäin nopea. Minusta olisi hyvä, jos tämä parlamentin ja komission työryhmä voisi aloittaa toimintansa pikaisesti, jotta asiasta erityisesti kiinnostuneet parlamentin jäsenet - meidät kolme PPE-ryhmän edustajaa - saataisiin ajoissa mukaan prosessiin aikaan liittyvien ongelmien välttämiseksi.

Vitorino
. (EN) Arvoisa puhemies, puhun nyt lyhyesti, koska ensimmäinen puheenvuoroni venyi niin pitkäksi. Haluaisin korostaa, että käytin puheenvuoron komission jäsen Bolkesteinin puolesta, joka vastaa näistä asioista.
Haluaisin huomauttaa kolmesta seikasta. Ensimmäinen on Euroopan unionin vaikutusvalta Baselin komiteassa. Mainitsin äsken maailmanlaajuisen toimintakehyksen. Yhdeksän Baselin komitean 13 jäsenestä on Euroopan unionin jäsenvaltioita. Komissio ja Euroopan keskuspankki osallistuvat sen keskusteluihin. Meillä on mahdollisuus välittää Euroopan unionin näkökantoja Baselin komiteassa käydyissä keskusteluissa ja neuvotteluissa. Koska toimintamme on koordinoitu, olemme voineet vaikuttaa Baselin komitean keskusteluihin pk-yritysten lainoitukseen sovellettavien pääomavaatimusten tarkistamisesta ja laajasta vakuuksien hyväksymiseen liittyvästä aihepiiristä. Nämä ovat vain kaksi esimerkkiä aiheista, joihin ehdotuksemme ovat vaikuttaneet merkittävästi Baselin komitean keskusteluissa.
Toiseksi huomauttaisin, että joustavuuden ja avoimuuden yhteensovittaminen on keskeinen kysymys koko järjestelmän uskottavuuden kannalta. Se on välttämätöntä paitsi luottolaitoksen minimipääomavaatimusten ja sen ottamien riskien välisen suhteen määrittämiseksi myös sen takaamiseksi, että jäsenvaltioiden valvontaelimet käyttävät avoimia arviointiperusteita. Tämän vuoksi rahoituspalvelujen toimintasuunnitelmassa pyritään valvontatoimien tietynasteiseen lähentämiseen, jotta varmistetaan, ettei järjestelmän joustava soveltaminen haittaa avoimuutta eikä kunkin järjestelmän toiminnan ulkopuolista valvontaa.
Lopuksi pyytäisin teitä säästämään kaikki tarkat ja tekniset kysymykset kollegalleni Bolkesteinille. Olen varma, että hän antaa teille mielellään täydelliset ja tyhjentävät vastaukset. Tämän pidemmälle en uskalla mennä, sillä muistuttaisin, että viimeinen renessanssi-ihminen oli Leibnitz, ja hän kuoli jo monta vuotta sitten!

Puhemies
Kiitos komission jäsen Antonio Vitorino.
Keskustelu on päättynyt.
Haluan myös kiittää kaikista onnentoivotuksista, joita on esitetty sen vuoksi, että Ruotsi on saanut ensimmäistä kertaa varapuheenjohtajaviran.

Äänestykset
Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin tämän mietinnön puolesta. Olen samaa mieltä siitä, että on pyrittävä taloudellisiin seuraamusten vastavuoroiseen tunnustamiseen, kun yhteisestä eurooppalaisesta rikosoikeudenkäyntilaista ja yhteisestä eurooppalaisesta rikoslaista ei kerran näytetä pääsevän yksimielisyyteen. En kuitenkaan haluaisi, että tästä hätäratkaisusta tulisi lopullinen ratkaisu. Olen sitä mieltä, että Euroopan on vähitellen pyrittävä luomaan omat lainsäädännöt ja hyväksymään vastavuoroinen tunnustaminen ainoastaan silloin, kun kunnon sopimusta ei onnistuta saamaan aikaan. Toivon siis, että seuraavalla kerralla minun ei tarvitsisi äänestää taloudellisten seuraamusten vastavuoroisesta tunnustamisesta, vaan rikosoikeudenkäyntilaista sellaisia taloudellisia seuraamuksia varten, jotka ovat samat koko Euroopassa.
Kaupin mietintö (A5-0450/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, olen tietenkin hyvin imarreltu siitä huomiosta, jota saan osakseni, kun yhä useammat parlamentin jäsenet saapuvat istuntosaliin käytäviltä aina, kun alan puhua, ja näin tapahtuu nytkin, kuten huomaatte.
Haluaisin sanoa tästä asiakirjasta, että merimiehet valittavat kaikkein eniten sitä, että heillä ei ole varmaa työpaikkaa ja että kun he saapuvat maihin kuten kaikki tiedämme, ei kulu kuin päivä ja he palavat jo halusta päästä takaisin laivalle heidän on odotettava sitä kuukausia ja joskus jopa vuosia. Mielestäni olisi hyvä, jos merimiehiä varten olisi sopimus, jossa vahvistettaisiin joka vuosi kuudesta kahdeksaan kuukautta töitä laivalla, mutta tämän pitäisi olla taattu merimiesten koko elämän ajan.

Korakas
. (EL) Mietinnössä tunnustetaan merimiesten määrän jyrkkä lasku EU:ssa, samoin kuin ammattitaitoisen henkilöstön ja päällystön puute. Kun otetaan huomioon, että merenkulkualan työntekijöitä on EU:ssa nykyisin 120 000, kun vuonna 1978 heitä oli 320 000, voidaan tosiaankin puhua merenkulkualalla työskentelevän työvoiman määrän selvästä romahduksesta EU:n jäsenvaltioissa. Mietinnössä nykyinen tilanne selitetään toisarvoisilla tekijöillä, ja siinä vältetään käsittelemästä ongelmien perimmäisiä syitä. Nykyinen tilanne johtuu EU:n omasta merenkulkupolitiikasta, joka perustuu merenkulkuyrityksiltä vaadittavaan laivaston kilpailukykyyn. Tämä politiikka tukee laivanvarustamoiden pääomaa ja johtaa vakaviin seurauksiin merenkulkualan työntekijöiden piirissä. Jo 1980-luvun puolivälissä EU:n yhteisen merenkulkupolitiikan nojalla tunnustettiin kilpailukyvyn nimissä mukavuuslippualusten liikennöinti, mikä johti ennennäkemättömiin merenkulkijoiden etujen vastaisiin uudistuksiin ja suurpääoman valtaviin voittoihin. Nykyisen lainsäädännön ja EU:n ehdotusten mukaisesti laivanvarustamoiden pääoma käyttää häikäilemättä hyväkseen niin kolmansien maiden kuin EU:n jäsenvaltioidenkin merenkulkualan työntekijöitä tarjoamalla heille alhaisempia palkka- tai sosiaalietuuksia. Näin heikennetään työntekijöiden saavuttamia perusoikeuksia (valtakunnalliset työehtosopimukset, seitsemäntuntinen työpäivä, jatkuva työaika ja vuorottelujaksot vuoden aikana jne. ).
Merenkulkijoiden koulutuksen ja jatkokoulutuksen heikentyminen ja aikaisemman monipuolisen teknisen tiedon tuhoutuminen johtuu EU:n omasta politiikasta, jonka vuoksi tutkintotodistukset vesitettiin merenkulkijoiden ammatillisiksi pätevyystodistuksiksi ja tutkintotodistusten ja ammatin harjoittamisen välinen yhteys poistettiin. Mietinnössä nämä ongelmat sivuutetaan täysin, sen sijaan siinä toistetaan epämääräisiä toivomuksia tai - mikä vielä pahempaa - esitetään tunnettujen, tasoltaan heikkojen, segmentoituneiden ja laivanvarustamoiden markkinoiden vaatimuksiin sopeutettujen opinto-ohjelmien käyttöönottoa sekä oppilaitosten ja yritysten kytkemistä toisiinsa.
Tämäntapaiset arviot ja ehdotukset johtavat väistämättä yleisen mielipiteen vaimentamiseen valtavasta yhteiskunnallisesta työttömyysongelmasta, merenkulkuonnettomuuksiin (merenkulkualan työntekijät kutsuvat niitä merenkulkualan rikoksiksi) ja ekologisiin tuhoihin sekä laivanvarustamoiden ja heitä tukevien politiikkojen vastuun peittelyyn.
Mielestämme merenkulkualan ammattialojen työllisyyteen ja ammatillisen tilan kohentamiseen liittyvien ongelmien ratkaisemista voidaan tehokkaasti edistää tehostamalla merenkulkualan työntekijöiden kansallisia ja kansainvälisiä ponnistuksia ja yhteistyötä kolmansien maiden merenkulkijoiden kanssa. Tavoitteena on kumota tämä politiikka "samasta työstä sama palkka" -periaatteella, saavuttaa tasapainoiset eläketurvaoikeudet, noudattaa valtakunnallisia työehtosopimuksia, saada aikaan julkinen lakisääteinen eläketurvavakuutus sekä parantaa julkista merenkulkualan koulutusta ja jatkokoulutusta (myös kehittämällä julkisia merenkulkualan opistoja korkeakouluasteisiksi). Tällaisella politiikalla voidaan turvata nykyaikaisen merenkulkualan piirissä työskentelevien työntekijöiden tarpeet, samoin kuin ihmishenget merellä sekä ympäristön suojelu.
Edellä mainituista syistä me Euroopan parlamentin Kreikan kommunistisen puolueen (KKE) jäsenet äänestämme mietintöä vastaan.

Istuntokauden keskeyttäminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden keskeytetyksi.
(Istunto päättyi klo 17.10.)

