Istuntojakson avaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin 19. syyskuuta 1997 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Perjantain 19. syyskuuta 1997 istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Posselt
Arvoisa puhemies, pöytäkirjasta käy ilmi, että perjantain istunto päättyi klo 10.10 ja että esityslistalla oli käsiteltävänä vain yksi kohta. Tämänpäiväinen esityslistamme on sitä vastoin aivan täynnä, minkä vuoksi niinkin tärkeää aihetta kuin yhteistyösopimusta Makedonian kanssa voidaan käsitellä vasta puolenyön maissa. Haluaisin tämän vuoksi esittää hartaan pyynnön, että tulevaisuudessa ottaisimme paremmin huomioon istuntojen aikataulun. Jos olisimme käyttäneet viime perjantain järkevästi, olisimme voineet käsitellä tätä tärkeää aihetta tänään päiväsaikaan vieraidemme läsnäollessa!

Puhemies
Herra Posselt, te olette oikeassa. On valitettavaa, että viimeisessä istunnossa Strasbourgissa ei ollut enempää valmisteltuja aiheita. Se kuitenkin johtuu siitä, että valiokunnat, joiden olisi pitänyt saada valmiiksi kyseiset mietinnöt, eivät olleet pystyneet hyväksymään niitä ajoissa.

Kreissl-Dörfler
Arvoisa puhemies, haluaisin huomauttaa, että meillä on täällä tänään kaksi vierasta Brasiliasta, Bahian osavaltiosta. Osallistuin hiljattain Mercosur-maita koskevaan seminaariin, ja uskon puhuvani kaikkien puolesta, kun ilmoitan kannattavani suhteiden syventämistä nimenomaan Brasiliaan. Haluaisin toivottaa ministeri Barbosa de Deusin ja Brasilian varakuvernöörin herra Borgesin sydämellisesti tervetulleeksi. Muchas gracias, muito obrigado!

Puhemies
Paljon kiitoksia. Minä yhdyn juuri lausumiinne tervetulotoivotuksiin, vaikkakin, kuten te tiedätte, tämän parlamentin käytäntönä on, että tervetulotoivotukset lausutaan ainoastaan silloin, kun kyseessä on virallisesti järjestetty vierailu. Täällä käy paljon huomattavia vierailijoita parlamentin jäsenten kutsusta, joten julkisia tervetulotoivotuksia ei tavallisesti lausuta. Yhdyn kuitenkin ilomielin toivotuksiinne.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, puheenvuoroni koskee Strasbourgin perjantain kokouksen pöytäkirjan sivua 13: 11 kohdassa sanotaan rouva puhemiehen muistuttavan, että seuraavat istunnot pidetään 1. ja 2. lokakuuta 1997.
Mielestäni sovellettaessa yhteisön tuomioistuimen tänään tekemää päätöstä, ei ole mahdollista hyväksyä pöytäkirjaa sellaisenaan. Ei myöskään ole mahdollista pitää kokoustamme - kollegani tulevat sen teille kertomaan. Päätöksen 29 kohdan toisessa alakohdassa sanotaan: "Ylimääräisiä istuntojaksoja voidaan järjestää muussa toimipaikassa kuin Strasbourgissa ainoastaan jos tavanomaiset 12 täysistuntoa pidetään parlamentin kotipaikassa Strasbourgissa" .
Näin ollen, mielestäni tähän erittäin tärkeään asiaan tulee ottaa kantaa, ja perjantaina 19. syyskuuta pidetyn istunnon pöytäkirjan 11 kohta on peruutettava.

Puhemies
Herra Fabre-Aubrespy, asioita ei tule sekoittaa keskenään. Pöytäkirja kokoaa sen, mitä on sanottu, ja silloin sanottiin, että meillä on kokous tänään. Kokous on parhaillaan käynnissä.
Toiseksi, mitä tulee yhteisön tuomioistuimen päätökseen, puhemiehistö on antanut tänä aamuna oikeudellisen neuvonantajan tehtäväksi antaa lausunnon tämän asian seurauksista. Heti kun lausunto on valmis, se toimitetaan parlamentin toimivaltaisille elimille mahdollisten seurausten selvittämistä varten.

Berès
Arvoisa puhemies, yhteisön tuomioistuin on todellakin juuri tehnyt päätöksen, joka koskee suoraan meitä. Siinä se toteaa, että Edinburghin päätöstä voidaan tulkita siten, että se määrittelee parlamentin toimipaikan paikaksi, jossa tulee pitää säännöllisin väliajoin 12 tavanomaista täysistuntojaksoa. Toisaalta työtämme ohjaavan Rooman sopimuksen 176 artikla määrää, että toimielimen, jonka säädös on julistettu mitättömäksi tai jonka laiminlyönti on julistettu kyseisen sopimuksen vastaiseksi, on toteutettava yhteisön tuomioistuimen tuomion täytäntöön panemiseksi tarvittavat toimenpiteet.
Arvoisa puhemies, ilmaisitte äsken odottamamme aloitteen, ja me iloitsemme siitä. Se mahdollistaa sen, että toimielimemme voi toimia tuomioistuimen päätöksen mukaisesti. Sitä paitsi pyydän teitä, arvoisa puhemies, tekemään aloitteen, joka mahdollistaisi parlamentille pääsyn ehdottomaan yksimielisyyteen lain kanssa. Näin välttyisimme siltä, että joutuisimme vuosi vuodelta keskustelemaan istuntokalenterista, jonka tulisi olla lopullisesti sovittu.

Puhemies
Hyvä rouva, en aio jatkaa tätä keskustelua. Puhemiehistö, joka on toimivaltainen toimielin, on pyytänyt lausuntoa tämän asian seurauksista. Lausunto toimitetaan puhemieskonferenssille ja puhemiehistölle, ja mikäli tarpeellista, parlamentin täysistunnolle, jotta kaikki seuraukset selvitetään. Minä en muodosta asiasta ennakkokäsitystä, eikä tämä tietenkään loukkaa millään tavalla parlamentin oikeutta päättää istuntokalenteristaan. Kaikki tämä tullaan kuitenkin tekemään perustamissopimusten, tuomioistuimen päätöksen ja työjärjestyksemme mukaisesti. Tänään emme voi tehdä mitään muuta tälle vakavalle asialle, joka ei salli minkäänlaista improvisointia. Ei ole tarkoitus aloittaa väittelyä tästä aiheesta nyt, ja toivon, että kaikki tukevat minua tässä asiassa.

Striby
Myös minä tahtoisin puhua parlamentin istuntokaudesta ja vuoden 1998 istuntojaksoista. Olette kaikki kuulleet sen valitettavan päätöksen, jonka yhteisön tuomioistuin esitti Ranskan vaatimuksesta. Me olemme...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies
Herra Striby, sanoinhan jo, ettemme jatka tätä väittelyä. Päätämme näiden asioiden seurausten selvittämisestä aikanaan työjärjestyksemme mukaisesti, mutta emme keskustele niistä nyt.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Andrews
Arvoisa puhemies, olen yrittänyt saada puheenvuoroa siitä lähtien, kun tulin tänne. Ilmoitin yksiköillenne, että haluan antaa lausunnon Unioni Euroopan puolesta -ryhmän puolesta. Tämä on parlamentin kolmanneksi suurin ryhmä. Se yritti vierailla Angolassa rauhan tehtävässä ...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Crowley
Arvoisa puhemies, haluaisin kiinnittää huomionne erittäin kiireelliseen asiaan. Syyskuun 19. päivänä tämän parlamentin jäsen kutsuttiin viralliselle vierailulle Firenzeen, kun hän oli palaamassa Strasbourgin istunnosta. Vierailun aikana kyseinen parlamentin jäsen Baldi lähestyi Milanon tuomaria Antonio di Pietroa, joka on yksi Toscanassa sijaitsevan Third Senatorial Collegen ehdokkaista. Kun Baldi lähestyi di Pietroa, hänen kimppuunsa hyökkäsi yksi Antoni di Pietron henkivartijoista ja löi hänet maahan. Hän ei saanut apua, vaikka sekä di Pietro että henkivartija tiesivät, että Baldi oli Euroopan parlamentista.
Arvoisa puhemies, haluaisin ottaa tämän asian esille Italian viranomaisten kanssa, jotta nämä ja di Pietro esittäisivät anteeksipyyntönsä Baldille. Minulla on hallussani tätä tapausta koskeva täydellinen aineisto, myös valokuvia ja lääkärintodistus. Pyydän teitä ryhtymään toimiin parlamentin jäsenen arvovallan palauttamiseksi. Tämä tapahtuu erittäin sopivana ajankohtana. Komissaari Bonino pidätettiin ja vangittiin Afganistanissa hiljattain. Meidän tulisi tuomita tämänkaltaiset toimet sekä Euroopan unionin sisällä että sen ulkopuolella.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Crowley. Kiitän teitä siitä, että lähetätte minulle kyseisen aineiston, ja ryhdyn tarpeellisiin toimiin Italian viranomaisten suhteen. Mitä rouva Boninoon tulee, hän ei ole pyytänyt meiltä minkäänlaista apua, ja olen varma siitä, että komission puheenjohtaja on tukenut häntä riittävästi. Hän ei tarvitse meidän tukeamme, vaikka hän saisikin sen tarpeen vaatiessa.

Pyyntö soveltaa menettelyä ilman keskustelua
Puhemies
Ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunta on pyytänyt, että Kittelmannin laatimaan mietintöön, joka koskee tulliliiton viimeistä vaihetta koskevan yhteisön kannan vahvistamismenettelyn käyttöön ottamista EY-Turkki -assosiointineuvoston päätöksellä 1/95 perustetussa tulliliiton sekakomiteassa, sovelletaan menettelyä ilman keskustelua työjärjestyksen 99 artiklan mukaisesti. Näin ollen tästä mietinnöstä äänestetään huomenna äänestysaikana klo 11.00.

Kreissl-Dörfler
Arvoisa puhemies, viittaan työjärjestyksen 99 artiklan 2 kohtaan. Haluaisin pyytää puhemieheltä, että Kittelmannin tärkeää mietintöä - en tiedä, onko hän istuntosalissa - ei hyväksyttäisi ilman keskustelua. Mietintö koskee tulliliiton syventämistä. Emme voi hyväksyä tällaista mietintöä ilman keskustelua tässä vaiheessa, jolloin neuvottelemme Turkin de facto liittymisestä Euroopan unioniin ja etsimme ratkaisua Kyproksen ongelmaan - ja tämä on perusteluni. Pyydän arvoisaa puhemiestä, että menettelemme näin, sillä aiheesta on huomautettavaa, myös Kittelmannilla.

Puhemies
Te olette viitannut työjärjestyksen kyseiseen artiklaan, ja kuten te tiedätte, tästä mietinnöstä on äänestettävä ilman keskustelua paitsi siinä tapauksessa, että vähintään 29 jäsentä pyytää keskustelua. Onko täällä 29 jäsentä, jotka kannattavat Kreissl-Dörflerin pyyntöä?
(Puhemies toteaa, että yli 29 jäsentä tukee Kreissl-Dörflerin pyyntöä, minkä takia mietintö merkitään jonkin seuraavan istuntojakson esityslistaluonnokseen mietintönä, josta keskustellaan.)

Kiireelliset, erittäin tärkeät poliittiset aiheet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikkojen suuntaviivoista vuonna 1998 (Eurooppa-neuvoston Luxemburgissa 20. ja 21. marraskuuta pidettävän kokouksen valmistelu).
Annan puheenvuoron komission puheenjohtaja Santerille.

Santer
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, komissio antoi tänä aamuna mietinnöt koskien työllisyyttä sekä ehdotukset jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikkojen suuntaviivoista. Tämä on meidän antimme 21. marraskuuta kokoontuvalle Eurooppa-neuvostolle, joka käsittelee yksinomaan työllisyyttä. Huomioiden tuon päivän tärkeyden ja työttömyyden torjunnan etusijalle asettamisen, jota myös parlamentti on useaan otteeseen korostanut, tartun mielelläni tähän parlamentin istunnon tarjoamaan tilaisuuteen esittääkseni teille uusimmat ehdotuksemme.
Ehdotukset suuntaviivoiksi ovat tärkeä, uusi asia. Kyseessä on laadullinen parannus tavassa, jolla lähestymme työllisyyskysymyksiä Euroopan unionin tasolla. Näen siinä tietyllä tapaa vastauksen siihen vetoomukseen, jonka esitin viime vuoden tammikuun 31. päivänä, jolloin esittelin teille tässä samassa salissa työllisyyttä koskevan luottamussopimuksen. Tekijät, joita suosittelin luottamussopimuksessa, olivat yhteistoimet makrotalouspolitiikan, sisämarkkinoiden, työmarkkinapolitiikkojen ja rakennerahastojen alalla, sekä kaikkien toimijoiden liikkeelle saaminen lähentymistä tavoitellessa työttömyyden torjunnassa ja työllisyyden edistämisessä. Suosittelin näitä tekijöitä, koska jälkiteollinen kehitys ja talouden globalisaatio vaativat uutta yhteistä lähestymistapaa ja koska olisi aivan käsittämätöntä, jos työllisyyttä ei tarkasteltaisi yhteistä etua koskevana asiana. Olisi mahdotonta hyväksyä sitä, että unioni ei hyödyntäisi kaikkia vahvoja puoliaan työttömyyden torjunnassa.
Tämä suuntaus on onnistunut. Työmarkkinaosapuolet ovat ottaneet haasteen vastaan ja neuvottelevat menestyksellisesti Euroopan tasolla. Kansallisella tasolla pyrkimykset sopimusten täyttämiseksi lisääntyvät. Eurooppa-neuvosto on tukenut luottamussopimuksen käsitettä useissa johtopäätöksissään, ja lisäksi työllisyys on kirjattu Amsterdamin sopimukseen, joten se on vastedes yhteistä etua koskeva asia. Eikä sitä kirjattu vain hurskaana toiveena, vaan se sisältää valvonta- ja lähentymismenettelyjä, jotka edistävät politiikkojen yhteensovittamista yhteisessä kehyksessä.
Vastedes ei nimittäin ole kysymys pelkästään työllisyyttä koskevien mietintöjen esittämisestä. Amsterdamin sopimuksessa määritellään jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikkojen suuntaviivat ja tarvittaessa jopa jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikkoja koskevat suositukset, joita tulee noudattaa. Tämän kehityksen tärkeyttä ei saa aliarvioida. Tiedän, että löytyy epäilijöitä, jotka sanovat: taas hallintomenettelyä. Ei tarvitse kuitenkaan olla kovin hyvämuistinen muistaakseen, miten yhteistä lähestymistapaa työllisyyspolitiikan alalla yleisesti vastustettiin.
Tälläkin hetkellä voimme todeta valvonta- ja lähentymismenettelyt tehokkaiksi talous- ja rahaliiton yhteydessä. Ne ovat antaneet kaikille jäsenmaille todellisen piristysruiskeen yhdessä sovittujen tavoitteiden toteuttamiseksi. Olkoon tämä meille innostava esimerkki työttömyyttä torjuessamme. Olemmehan kaikki yhtä mieltä siitä, että työttömyyden torjunta on ehdottomasti ensisijainen asia.
Valtionpäämiehet ja pääministerit korostivat työttömyyden torjunnan tärkeyttä julistamalla, että meidän ei tarvitse odottaa uuden sopimuksen ratifiointia voidaksemme käyttää toimia, jotka määritellään työllisyyttä koskevassa luvussa. He korostivat sitä päättämällä, että työllisyys saa heidän täyden huomionsa marraskuussa kokoontuvassa Eurooppa-neuvostossa. Kaikki nämä ovat merkkejä päättäväisyydestä, jolle annan tunnustusta. Mutta varokaa vääriä toiveita. Yksikään sopimusteksti, yksikään Eurooppa-neuvoston päätös, yksikään julistus ei luo työpaikkoja. Siihen tarvitaan laajalla rintamalla tapahtuvaa tehokasta ja pitkäjänteistä toimintaa, joka vie aikaa, sillä ihmelääkettä työttömyyden vastustamiseen ei ole olemassa. Se ei kuitenkaan ole syy luovuttaa.
Päinvastoin, sen on kannustettava siihen, ettei enää odoteta, vaan ryhdytään konkreettisiin toimenpiteisiin nyt heti. Tätä vaativat Euroopan unionin 18 miljoonaa työtöntä, ja me olemme sen heille velkaa. Sitä paitsi taloudelliset edellytykset ja kasvunäkymät paranevat. Hyödyntäkäämme niitä, mutta välttäkäämme sitä virhettä, että vaipuisimme itsetyytyväisyyteen. Suhdanteet eivät käänny itsestään parempaan suuntaan. Tiedämme, että vaadittavat muutokset ovat luonteeltaan rakenteellisia, ja tiedämme, mitä meidän on tehtävä. Konvergenssianalyysejä on riittävästi, ja perättäiset Eurooppa-neuvostot ovat sopineet prioriteeteista. Oikeastaan puheet on jo pidetty - nyt on toiminnan aika.
Juuri tässä hengessä me teemme tänään ehdotuksemme suuntaviivoista. Me ehdotamme konkreettisia, mahdollisimman selviä määrällisiä tavoitteita, jotka ovat kunnianhimoisia mutta realistisia - perustuvathan ne jäsenvaltioissa parhaiksi havaittuihin käytäntöihin. Ehdotamme, että näihin tavoitteisiin pyritään mahdollisimman konkreettisesti, hyödyntäen jäsenvaltioiden yksityiskohtaisia toimintasuunnitelmia, jotka on laadittu yhteisten tavoitteiden ja suuntausten mukaisesti ja joita toteutetaan ja seurataan vuosittain.
Euroopan unionin pitkän aikavälin tavoitteen on oltava 70 %: n työllisyysasteen saavuttaminen. Se vastaa tärkeimpien kauppakumppaniemme työllisyysastetta. Tämä vaatii jäsenvaltioilta vakavuutta ja määrätietoisuutta ehdottamamme politiikkayhdistelmän seuraamisessa. Näissä oloissa ja parhaiden suhdanteiden vallitessa, voisimme todistaa viiden vuoden sisällä työllisyysasteen nousevan nykyisestä 60: stä 65 %: iin ja työttömyysasteen laskevan nykyisestä lähes 11 %: sta 7 %: iin. Olisimme näin luoneet 12 miljoonaa uutta työpaikkaa.
Nämä tavoitteet ovat kyllä kunnianhimoisia, mutta realistisia. Ne ovat realistisia, jos kaikki jäsenvaltiot noudattavat tosissaan sääntöjä yhteisdynamiikalle perustuvassa pelissä, jota kutsutaan englanniksi nimillä "peer review" ja "peer pressure" - jotka merkitsevät suunnilleen samaa kuin ryhmäkuri. Meidän on toimittava jäsenvaltioiden ja unionin tasoilla neljän laajan toimintasuunnan mukaisesti: Meidän on luotava uusi yrityskulttuuri ja uusi työelämään pääsyä eli työllistämistä edistävä kulttuuri, edistettävä ja tuettava mukautumiskykyä ja vahvistettava naisten ja miesten yhtäläisiä mahdollisuuksia ajavia tasa-arvopolitiikkoja.
Arvoisa puhemies, aluksi ensimmäinen toimintasuunta eli yrittäjyys. Yritykset luovat työpaikkoja. Tarvitaan siis yrittäjyyttä kannustavaa ilmapiiriä, erityisesti pienissä ja keskisuurissa yrityksissä, jotka ovat tärkeimmät uusien työpaikkojen luojat. Ehdotamme aivan konkreettisesti hallinto- ja yleiskustannusten leikkaamista, sillä ne vaikeuttavat uusien työntekijöiden palkkaamista. Taakka on valtava. Arvioimme pakollisten hallinnollisten kustannusten maksavan yrityksillemme 200 miljardia ecua. On helpotettava siirtymistä palkkatyöstä itsenäiseksi yrittäjäksi. Liian usein se jää tekemättä, koska pelätään saavutettujen sosiaalietujen menettämistä. On helpotettava pienten ja keskisuurten yritysten pääomarahoituksen saamista, erityisesti luomalla vuoteen 2000 mennessä yleiseurooppalaiset pääomien jälkimarkkinat. Amerikkalainen NASDAQ-pörssi antaa meille vaikuttavan esimerkin jota seurata. Pörssissä noteerataan 5500 yritystä, joissa on yhteensä noin kymmenen miljoonaa työntekijää. Se on myötävaikuttanut noin sadan tuhannen uuden työpaikan syntyyn, ja sen liikevaihto on suurempi kuin New Yorkin pörssin.
Noudattakaamme lopultakin suuntausta, jonka Eurooppa-neuvosto antoi jo aikaa sitten: työhön kohdistuvaa verorasitusta on vähennettävä. Tähän saakka suuntaus on ollut täysin päinvastainen. Työhön kohdistuva verorasitus lisääntyy samaan aikaan kun pääomaverotus vähenee. Nykyinen 42 %: n verotaakka on kohtalokas työllisyydelle. Kehotamme jokaista jäsenmaata ottamaan tavoitteekseen olennaisen verovähennyksen vuoteen 2000 mennessä.
Esimerkiksi yhden prosentin vähennys sisäisestä bruttokansantuotteesta vastaisi suunnilleen 70 miljardia ecua. Joidenkin mielestä se on liian paljon vaadittu. Heitä haluaisin muistuttaa siitä, että jäsenvaltiot kuluttavat joka vuosi lähes 100 miljardia ecua valtiontukiin, suureksi osaksi sellaisilla aloilla, jotka eivät ole tulevaisuuteen suuntautuneita eivätkä lupaavia työpaikkojen luomisen kannalta.
Samanaikaisesti meidän täytyy tasapainottaa pääomaverotusta. Tämä mahdollistaa sen, että budjetin puolueettomuutta noudatetaan ja vahingollista verotuskilpailua sekä sen sisämarkkinoilla aiheuttamia vääristymiä rajoitetaan. Komissio määritteli tänään toimenpidepaketin keskusteltavaksi Ecofin-neuvostossa 13. lokakuuta. Muistutan tässä yhteydessä myös energiaverotusta koskevista ehdotuksistamme, joista odotamme yhä neuvoston päätöstä.
On puhuttu paljon myös uusien tekniikoiden tuomista haasteista, jotka ovat yhtä lailla mahdollisuuksia yrityksillemme. On siis kehitettävä toimintasuunnitelmia, jotka mahdollistavat sen, että yritykset hyödyntävät kaikkia tämän väistämättömän kehityksen tarjoamia mahdollisuuksia. Erityisesti pääsyä tietoyhteiskuntaan on helpotettava. Yhtä paljon on puhuttu ponnistelujen tärkeydestä tutkimus- ja kehitystyössä. Mutta mikä on todellisuus? Menetämme jalansijaa kilpailijoihimme nähden. Suunta on siis käännettävä ja kustannuksemme näillä aloilla laskettava samalle tasolle Yhdysvaltojen ja Japanin kanssa, nimittäin 2, 5 %: iin bruttokansantuotteesta.
Arvoisa puhemies, toinen toimintasuunta on esitetty työelämään pääsyn eli työllistämisen, kuten sitä nykyään kutsutaan, parantamiseksi. Meillä on 18 miljoonaa työtöntä. Samanaikaisesti yrittäjämme valittavat, että on mahdotonta saada täytettyä satoja tuhansia vapaita työpaikkoja. Tämä on varmasti yllättävää, mutta sen ymmärtää paremmin, kun tietää, että puolet työttömistä on vailla minkäänlaista koulutusta ja vähemmän kuin 10 % työttömistä saa koulutusta.
Tämä ilmiö koskee erityisesti alle 25-vuotiaita nuoria. Se ei juuri yllätä, kun tietää, että 10 % nuoristamme jättäytyy koulutusjärjestelmästä pois ennenaikaisesti, ja että keskiasteen koulutuksen aloittavista 45 % jättää sen kesken. Lähes 50 % työttömistä on pitkäaikaistyöttömiä, ja siinä koulutuksen puute näyttelee tärkeää osaa. Millaisia ovat ne jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikat, joihin uppoaa vuosittain 200 miljardia ecua? Kaksi kolmasosaa näistä politiikoista on luonteeltaan täysin passiivisia, eivätkä ne tarjoa minkäänlaista yllykettä työmarkkinoille paluuseen. Työttömyys on kohtalokas ilmiö yhteiskuntiemme eheydelle ja yksilöille, joita se koskettaa. Se on mieletöntä kasvun ja vaurauden tuhlausta.
Juuri antamani suppea analyysi osoittaa, että ammatillisen koulutuksen puute on yksi epäkohdan pääasiallisista syistä. Ehdotamme, että jäsenvaltiot torjuvat sen asettamalla itselleen tarkat tavoitteet. Jokaiselle aikuiselle työttömälle on tarjottava uusi aloitusmahdollisuus työ- tai koulutuspaikan muodossa tai jollakin muulla tavalla ennen kuin hän on ollut kaksitoista kuukautta ilman työtä, ja jokaiselle nuorelle uusi aloitusmahdollisuus ennen kuin hän on ollut kuusi kuukautta työttömänä.
Jäsenvaltioiden on myös asetettava tavoitteekseen vähentää puoleen koulunsa kesken jättävien nuorten määrä ja varmistettava, että huomattavasti nykyistä useammat nuoret suorittavat keskiasteen koulutuksen ja hyödyntävät mahdollisuutta oppisopimuskoulutukseen yrityksissä. Lisäksi meidän on suosittava aktiivisia työllisyyspolitiikkoja. Jäsenmaiden on asetettava tavoitteet uuteen järjestelmään siirtyvien henkilöiden määrälle, edistäen siten heidän uudelleensijoittumistaan työllisyysmarkkinoille. Viiden vuoden kuluessa on päästävä siihen, että vähintään 25 %: lle työttömistä tarjotaan koulutusta.
Arvoisa puhemies, tarvittavien mukautusten onnistuminen on täysin myös työmarkkinaosapuolten etujen mukaista. Osapuolten neuvottelut Euroopan tasolla vanhempainlomasta ja osa-aikatyöstä ovat osoitus niiden keskeisestä roolista. Samoin on niiden esimerkillinen panos maltillisen palkkapolitiikan alalla viime vuosina. Pyydämme osapuolia tehostamaan ponnistelujaan, sillä haasteet ovat huomattavat. Niiden on etenkin solmittava nopeasti sopimuskehys pitäen silmällä työpaikkojen syntymistä kaikkialla Euroopassa ja edistettävä työelämään pääsyä. Ei saa unohtaa sitä panosta, jonka rakennerahastot jo antavat ammattitaidon kohottamiseen ja työmarkkinapolitiikkojen saamiseen aktiivisemmiksi. Jäsenvaltioiden täytyisi vahvistaa näitä puolia kaikin mahdollisin keinoin.
Arvoisa puhemies, mukauttamiskyvyn parantaminen on kolmannen toimintasuuntamme tavoite. Uudet tekniikat, uudet markkinaolot ja kehitys, johon yritystemme täytyy sopeutua, seuraavat toisiaan yhä nopeammin. Mukauttamiskyvystä tulee yhä ratkaisevampi tekijä yritysten elinkelpoisuudelle. Tämä on väistämätön realiteetti, joka täytyy yhdistää työnteon järjestämiseen. Siinä on myös tärkeä tehtävä työmarkkinaosapuolille, erityisesti kun neuvotellaan sopimuksista koskien työnteon ja joustavan työmuotojen järjestämistä. Mutta myös jäsenvaltiot kutsutaan osallistumaan, varsinkin luomaan olosuhteita, jotka mahdollistavat joustavampia sopimustyyppejä, ja parantamaan epätyypillisen työn sosiaaliturvaa ja urakehitystä.
Jäsenvaltioiden on myös tuettava enemmän yritysten mukauttamiskykyä. Niiden täytyy edistää, esimerkiksi verotuksen avulla, investointia inhimillisiin voimavaroihin ja yritysten järjestämää koulutusta. Jäsenvaltioiden täytyy suosia toimenpiteitä, jotka kannustavat työntekijöitä kehittämään itseään. Jäsenvaltioiden ei tulisi tuhlata valtiontukia tulevaisuuden kannalta epävarmoille aloille, vaan suosia sellaisia toimia, kuten ammatillinen täydennyskoulutus, pysyvien työpaikkojen luominen ja työmarkkinoiden tehokas toiminta.
Arvoisa puhemies, siitä tulen neljänteen toimintasuuntaan, jonka esittelemme suuntaviivoissamme, nimittäin miesten ja naisten yhtäläisiin mahdollisuuksiin työelämässä. Puhuin teille työttömyydestä yleensä sekä nuorisotyöttömyydestä. On kuitenkin pakko todeta, että työttömyys koettelee naisia enemmän kuin miehiä ja että he osallistuvat työelämään vähemmän. Se, mitä sanoin inhimillisten voimavarojen tarjoamista kasvun ja vaurauden mahdollisuuksista, sopii tietenkin täysin myös naispuolisiin työntekijöihin. Se on vielä tärkeämpi asia, jos tarkastellaan väestötieteellisiä tulevaisuudennäkymiä. Tietyn ajan kuluttua, työssäkäyvän väestön vähennyttyä, elintasomme ja eurooppalaisen yhteiskuntamallin säilyminen riippuu oleellisesti naisten panoksesta työelämässä.
Esittelemme kolme toimintatapaa. Ensiksi, jäsenvaltioiden täytyy kohdistaa huomionsa miesten ja naisten yhtäläisiin mahdollisuuksiin työmarkkinoilla. Niiden täytyy tehdä huomattavia ponnisteluja vähentääkseen eroa miesten ja naisten työttömyysasteen välillä. Toiseksi, työelämän ja perhe-elämän yhteensovittamiseksi on tehtävä enemmän, seurannasta huolehtien ja kiirehtien tarvittaessa säännöstöä työuran keskeytymisestä, vanhempainlomasta ja osaaikatyöstä. Lastenhoitopalveluja on parannettava ja hoitoa tarvitsevien henkilöiden hoitoon pääsyä on helpotettava. Kolmanneksi, naisten paluuta työelämään täytyy helpottaa esimerkiksi koulutuksen avulla.
Arvoisa puhemies, olen tulossa loppupäätelmääni. Yritin antaa mahdollisimman perusteellisen katsauksen tänään hyväksymistämme ehdotuksista, jotka ovat antimme työllisyyttä käsittelevälle Eurooppa-neuvostolle. Aiomme esittää myöhemmin lokakuussa toisen, kaksiosaisen ehdotuksen. Ensinnäkin, esittelemme selontekomme Amsterdamin sopimuksen hyväksymien työllisyyttä edistävien toimien seurannasta, esimerkiksi toiminnasta koskien Euroopan investointipankin toimivaltaa, sisämarkkinoiden toimintaohjeita, pienten ja keskisuurten yritysten tukemista ja kilpailukykymme vahvistamista. Seuraavaksi esitämme seikkaperäisesti mietteitämme siitä, miten yhteisiä politiikkojamme voidaan käyttää paremmin työllisyyden edistämisessä.
Arvoisa puhemies, uskon, että tämänpäiväisten ehdotustemme avulla voimme ottaa mittaa jäsenvaltioista. Me emme vaadi niitä tekemään ihmeitä työllisyyttä käsittelevässä Eurooppa-neuvostossa. Turhia toiveita, jotka pakostakin johtavat todellisiin pettymyksiin, ei haluta luoda. Me pyydämme kuitenkin Eurooppa-neuvostoa hyväksymään konkreettiset suuntaukset sovellettaessa konvergenssianalyysejä ja periaatteita, jotka se itse on hyväksynyt. Pyydämme Eurooppa-neuvostoa todistamaan, että työllisyyden määritteleminen tärkeimmäksi prioriteetiksi ei ole pelkkä tyhjä lause. Tätä odottavat unionin kansalaiset, tätä odottavat ennen kaikkea unionin 18 miljoonaa työtöntä.
Arvoisa puhemies, komissaari Padraig Flynn ja minä itse olemme tietenkin arvoisien parlamentin jäsenten käytössä ja vastaamme kysymyksiin, joita he haluavat esittää.

van Velzen, Wim
Arvoisa puhemies, tiedonanto on suurilta osin samoilla linjoilla kuin mietintö, josta tulemme keskustelemaan piakkoin sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunnassa, vaikka onhan niissä erojakin. Minulla on kaksi kysymystä. Ensiksi, jään kaipaamaan koko verotusta koskevassa selvityksessä esitystä alentaa työvoimavaltaisten alojen arvonlisäveroa. Haluaisin mielelläni kuulla komission puheenjohtajalta, olenko tässä väärässä. Ja ellen ole väärässä, mitkä ovat syyt siihen, että tätä tärkeintä esitystä, josta komissio voi itse päättää, ei ole tehty.
Toiseksi, haluan kuulla teiltä, pohjautuuko tämä esitys jäsenvaltioiden kuulemiseen, eli toisin sanoen: kuinka suureksi arvioitte esitystenne kannatuksen Luxemburgin neuvostossa?

Santer
Arvoisa puhemies, veroehdotuksista olemme tehneet, vieläpä tänä aamuna, verotoimia koskevan kokonaispaketin, joka sisältää verojärjestelmää koskevat menettelysäännöt ja joitakin muita sekä välitöntä että välillistä verotusta koskevia ehdotuksia. Tämä paketti muuten annetaan 13. lokakuuta kokoontuvalle Ecofinneuvostolle.
Odotamme 13. lokakuuta kokoontuvan Ecofin-neuvoston antavan joitakin suuntaviivoja 21. marraskuuta kokoontuvalle Eurooppa-neuvostolle, koska olemme sitä mieltä, että veropaketin on vaikutettava myös työllisyyteen ja että työllisyyden ja verotuksen välillä on yhteyksiä, kuten myös muilla aloilla, esimerkiksi ympäristön alalla jne. ja luotamme näin ollen siihen, että 21. marraskuuta kokoontuva Eurooppa-neuvosto antaa samoin joitakin suuntaviivoja.
Toiseen kysymykseenne, siihen, sitoutuuko Eurooppa-neuvosto meidän linjaamme, vastaan, että toivomme niin. Verotuksen alalla yksimielisyys on yhä sääntö, ja tässä suhteessa olemme ainakin sitä mieltä, että tämän puheenjohtajuuskauden loppuun mennessä eli joulukuun lopulla pääsemme poliittiseen yksimielisyyteen veropaketista ja toivoakseni myös veropaketin suhteesta työllisyyteen.

Burenstam Linder
Arvoisa puhemies! Eräs keino tilastoissa näkyvän - ja painotan, tilastoissa näkyvän - työttömyyden vähentämiseksi on työvoiman tarjonnan vähentäminen erilaisilla säännöstelyillä ja avustuksilla, toisin sanoen poistaa ihmisiä työvoimasta, vähentää työtä tekevien määrää. Arvoisa puhemies, pidättekö tätä hyvänä tapana - se on käytössä muutamissa maissa - ratkaista Euroopan ongelma niin kuin se tilastoissa ilmenee, tekemällä vähemmän töitä? Vai teettekö mieluummin niin kuin Mr Blair Isossa-Britanniassa ehdottaa eli sallitte suurempaa joustavuutta niiden sääntöjen kohdalla, jotka lukitsevat Euroopan työmarkkinoita?

Flynn
Olemme esittäneet tämän erityiskysymyksen yhdessä työllisyysohjelmista, joissa tarkastelemme verotusjärjestelmien muuttamista työllisyyttä edistäviksi. Jotta jäsenvaltiot rohkaisisivat yrityksiä luomaan uusia työpaikkoja, niiden on hyödynnettävä nykyistä myönteistä makrotaloudellista ilmapiiriä ja käännettävä laskuun korkeita veroja ja etenkin korkeita työvoimakustannuksia - jotka ovat lisääntyneet vuoden 1980 35 %: sta vuoden 1995 42 %: iin - koskeva epäsuotuisa ja pitkäaikainen suuntaus
Katsomme näin ollen, että jokaisen jäsenvaltion tulisi asettaa päämääräkseen vähentää työvoimakustannuksia ja samalla säilyttää tasapainoinen budjetti sekä pitää tavoitteenaan saavuttaa huomattavaa edistystä vuoteen 2000 mennessä.

Hughes
Kysymykseni koskee työllisyyteen keskittyneen huippukokouksen politiikkaa. Haluaisin kuulla puheenjohtaja Santerin arvion siitä, kuinka yksimielisiä me olemme lähestyessämme huippukokousta. Amsterdamissa työllisyyskeskustelu oli erityisen kiihkeää. Uskooko puheenjohtaja, että hänen tänään hyväksymänsä suuntaviivat voivat olla valtioiden päämiesten yhteinen tavoite? Mikä on hänen arvionsa jäsenvaltioiden tämänhetkisestä yksimielisyydestä ja miten hän arvioi huippukokouksen menestymistä?

Santer
On tietysti saatava kaikki osapuolet liikkeelle, jotta Eurooppa-neuvostosta tulisi menestys. Olen sanonut, mitkä ovat tämän huippukokouksen vaikeudet. Se, mitä olemme tänä aamuna tehneet - eli antaneet suuntaviivaehdotukset, mikä on aivan uutta työllisyyden alalla, koska ne enteilevät työllisyyttä koskevan luvun ottamista Amsterdamin perussopimukseen - on todellakin aivan uudentyyppistä toimintaa. Se käynnistää näet kehityksen, joka antaa jäsenmaille mahdollisuuden arvioida työllisyystilannetta uudelleen joka vuosi ja hyväksyä kansallisen työllisyyspolitiikan suuntaviivat. Haluamme siis, vähän kuten talous- ja rahaliiton kohdalla, laatia näiden suuntaviivojen pohjalta lähentymis- ja valvontamenetelmiä, joiden avulla jäsenvaltiot voivat harjoittaa valvontaa tietääkseen joka vuosi, onko tavoitteet saavutettu.
Kysytte minulta, miten näitä kaikkia toimia voitaisiin kehittää, jotta 21. marraskuuta pidettävästä Eurooppaneuvostosta tulisi menestys. Luulen, että muut tahot on saatava liikkeelle. Mainitsin työmarkkinaosapuolet. Heidän osansa on ensisijaisen tärkeä. Juuri siitä syystä olemme järjestäneet huippukokouksen työmarkkinaosapuolille 13: nneksi marraskuuta. Olen sitä mieltä, että kaikki muut yhteisön elimet on otettava mukaan, kuten talous- ja sosiaalikomitea, alueiden komitea, jne. On todella saatava prosessi käyntiin.
Olemme hyvin tietoisia siitä, että itse Eurooppa-neuvosto ei luo työpaikkoja, mutta prosessin on käynnistyttävä. Uskon myös, että jos viidestätoista jäsenmaasta löytyy poliittista tahtoa ja mailla on esittää asiakirja, johon tämä poliittinen tahto perustuu, hyväksyen työllisyyttä koskevan luvun Amsterdamin sopimukseen, joka allekirjoitetaan huomenaamulla - muuten Amsterdamissa - ja joka määrittää toimintamme, niin luulen, että tämän Eurooppaneuvoston tulosten seurannalla on mahdollisuus onnistua.

Boogerd-Quaak
Arvoisa puheenjohtaja, työllisyyttä käsittelevästä huippukokouksesta täytyy tulla menestys, ja siksi haluan vielä kerran puuttua Van Velzenin esittämiin kysymyksiin, koska olen sitä mieltä, että niihin kahteen kysymykseen, jotka hän esitti, ei ole vastattu. Ensimmäinen kysymys kuului: mitä tarkalleen ottaen esitätte verojen osalta? Esitättekö esimerkiksi verotuksen painopisteen siirtämistä työn verottamisesta muiden kohteiden, kuten energian, verottamiseen? Ja aiotteko tehdä arvonlisäveroon liittyviä esityksiä, joiden suhteen meillä on toimivalta, jotta työvoimavaltaisten alojen rasitusta pienennettäisiin?.
Toinen kysymykseni, joka liittyy tähän ja johon olette vastannut kolme kertaa: mitkä ovat tarkasti ottaen komission mahdollisuudet, elleivät jäsenvaltiot ole valmiita sopimaan yksimielisistä tavoitteista? Mitä sanktioita Euroopan unionilla on käytössään? Vai jatkammeko siten kuin tähän asti, Essenissä aloitetulla tavalla, eli sanomme, että teemme sitä ja tätä, mutta loppujen lopulta mitään ei vahvisteta eikä jäsenvaltioilla ole perustaa, jonka pohjalta toteuttaa tätä asiaa.
Lopuksi, arvoisa puheenjohtaja, mitä esityksiä tulette tekemään pitkän aikavälin uudistuksia ajatellen? Se, mitä nyt olette esittänyt, liittyy lyhyen aikavälin politiikkaan, mutta mitä teette pitkällä aikavälillä?

Santer
Verojärjestelmästä olemme sitä mieltä, että sen on oltava suotuisampi työllisyydelle. En ole käsitellyt kaikkia ehdotuksia, joita teidän on luonnollisesti tutkittava tässä kokonaisesityksessä ja jotka sisältävät kuitenkin muutamia kymmeniä sivuja, mutta jotta voisimme kannustaa yrityksiä luomaan uusia työpaikkoja, katsomme, että maiden on käytettävä hyväksi suosiollista makrotaloudellista ilmapiiriä kääntääkseen pakollisia palkan ennakonpidätyksiä koskevan verotuksen pitkän aikavälin kiristymissuuntauksen.
Olemme asettaneet tavoitteen työntekoon kohdistuvan verorasituksen vähentämiseksi, säilyttäen samalla talousarvion tasapuolisuuden siten, että merkittävää edistystä voidaan saavuttaa vuoteen 2000 mennessä. Olemme myös tehneet yhä käsiteltävänä olevan ehdotuksen, joka koskee energian verotusta. Olemme sitä mieltä, että se on ehkä yksi keinoista, joilla voidaan vähentää työnteon verotusta. Se ei ole uusi ehdotus, sillä vuoden 1993 valkoisesta kirjasta lähtien olemme jatkuvasti toistaneet sitä. Olemme tehneet, aikaisempi komissio ja minun johtamani, tätä asiaa koskevia ehdotuksia. On siis olemassa joukko ehdotuksia, joiden tavoitteena on vähentää työnteon verotusta ja vahvistaa yleissuuntausta. Jos tutkitte verotusta koskevia asiakirjoja, löydätte tästä asiasta erittäin tarkkoja näkökohtia.
Kysytte, mistä sanktioista komissio on määrännyt. Sitä on vaikea sanoa, koska panemme alulle nimenomaan prosessia. Emme määränneet sanktioista myöskään suunnitelmissamme, kun käynnistimme kehityksen kohti talous- ja rahaliittoa. Luotamme siihen, josta käytämme ilmausta peer review, eli tähän neuvostossa ilmenevään ryhmäkuriin tarkasteltaessa kansallisia kertomuksia, joita eri jäsenmaat vuosittain antavat ja joiden on noudatettava yleisiä suuntaviivoja.
Sitten, komissiolla on oikeus, kuten työllisyyttä koskevassa luvussa sanotaan, laatia suosituksia jäsenmaille. Vielä ei ole sen aika. Odotamme tietysti 21. marraskuuta pidettävää Eurooppa-neuvostoa nähdäksemme, millä tavalla voimme laatia suosituksia jäsenvaltioillemme. On siis aloitettava todellinen prosessi. Yhdestäkään sanktiosta ei ole määrätty, koska onhan muistettava, että sosiaalipolitiikka ja työllisyyspolitiikka, samoin kuin talouspolitiikka, kuuluvat yhä olennaisesti kansalliseen toimivaltaan.

Ojala
Arvoisa puhemies, olisin halunnut vielä jatkaa kysymällä komission puheenjohtaja Santerilta verotuksesta. Jos neuvosto ei nyt olekaan valmis tekemään yksimielistä päätöstä verotuksesta, minkälaisia johtopäätöksiä komissio vetää siitä? Eikö itse asiassa kaikilta näiltä toimilta putoa pohja pois, jollei verotuksen painopistettä olla valmiita muuttamaan, siten että otetaan korvaavia veromuotoja energiaverotuksesta ja arvonlisäverotuksesta, jotta työverotusta voidaan alentaa. Jos ainoastaan alennetaan työn verotusta, se johtaa siihen, että on leikattava sosiaaliturvaa. Ei kai komission lähtökohta voi olla, että työverotusta helpotetaan sosiaaliturvaa heikentämällä?
Olisin myös halunnut kysyä komissaari Flynniltä, mitä tarkoitetaan tällä joustavuudella, jota halutaan saada sopeutumiskyvyn nimissä lisää? Tarkoitetaanko sillä USA: n kaltaista kehitystä, jolloin itse asiassa uudet työpaikat ovat merkinneet työpaikkoja, joista saaduilla tuloilla ihmiset eivät elä, vai tarkoitetaanko sillä työmarkkinoiden vuoropuhelua?

Flynn
Ensiksi haluaisin sanoa, että tämä prosessi edellyttää, että jokainen jäsenvaltio laatii toimintasuunnitelman. Nämä suunnitelmat vaikuttavat toisiinsa, ja niissä käsitellään erityisesti suuntaviivoissa esitettyjä aiheita. Jäsenvaltioiden tulisi jatkuvasti pitää mielessä, että suunnitelmat laaditaan asetettujen tavoitteiden ja suuntaviivojen yhteisen eurooppalaisen rungon mukaisesti. Jokainen jäsenvaltio laatii kuitenkin sellaisen toimintasuunnitelman, jossa huomioidaan valtion oma erityistilanne.
Sen jälkeen kun nämä suuntaviivat hyväksytään joulukuun huippukokouksessa, jäsenvaltioiden tehtävänä on laatia toimintasuunnitelmat sanktioita varten. Tämän jälkeen pystymme arvioimaan ja tarkastelemaan sitä, mitä jäsenvaltiot tekevät. Tämän arvioinnin seurauksena komissio voi omasta aloitteestaan antaa suosituksia yksittäisille jäsenvaltioille siitä, miten ne ovat täyttäneet suuntaviivojen tavoitteet.
Emme nyt puhu sosiaaliturvan leikkauksista, tästä ei ole kyse. Valtava määrä varoja - yli 200 miljardia ecua vuosittain - käytetään sosiaaliturvajärjestelmiin. Kaksi kolmannesta käytetään passiiviseen tulon ylläpitoon. Haluamme, että suurempi osa verotus- ja sosiaaliturvajärjestelmän varoista käytetään aktiiviseen työmarkkinapolitiikkaan.
Meidän tulisi aina pitää mielessä, että toimimme Amsterdamissa hyväksytyn strategian mukaisesti. Amsterdamin huippukokouksessa meitä pyydettiin toimimaan näin, nimittäin pitämään työttömyyttä ja työpaikkojen luontia yhteisenä asiana.
Kun kyse on sanktioista, me emme työskentele jäsenvaltioita vastaan, me työskentelemme hallitusten kanssa. Me rakennamme yhteistyötä, jotta voisimme vihdoinkin ottaa valtavan askeleen eteenpäin. Tämä prosessi aloitettiin vuonna 1993, ja se on nyt saavuttanut kohdan, jossa voimme hahmottaa suuntaviivoja, joilla edistämme jäsenvaltioiden toimintasuunnitelmien laatimista.

Reding
Arvoisa puhemies, komissio haluaa ohjata kurssin täysin vastakkaiseen suuntaan viidessä vuodessa. Se on uhkapeliä, se on toiveikkuutta, mutta mielestäni ilman tulevaisuudennäkymää ei saavuteta koskaan menestystä.
Uuden yrityskulttuurin luomiseksi on synnytettävä uusia ajattelutapoja. Se on pitkän aikavälin asia. Lyhyellä aikavälillä on mietittävä yrityksille annettavaa rahoitusta. Kysymykseni on siis seuraava: mistä tämä rahoitus saadaan? Yhteisön talousarviosta, yksityiseltä sektorilta vai kansallisista talousarvioista? Mitä mieltä komissio on tästä?

Flynn
Emme sano, että tarvitsemme lisää rahaa. Tarkastelemme ainoastaan olemassa olevien yhteisön tai kansallisen tason rahoitusrakenteiden käyttämistä aktiivisempaan työmarkkinapolitiikkaan. Meidän tulee muistaa, että puhumme työllisyysasteen korottamisesta 65 %: iin viiden vuoden aikana. Tämä ei ole mahdoton tavoite. 1970luvulla olimme saavuttaneet tämän tason, ja tuolloin meidän työllisyysasteemme oli sama kuin Yhdysvaltojen. Yhdysvallat on kuitenkin ohittanut meidät.
Olemme tehneet kokeen, jossa osoitetaan, että jos voimme seuraavan viiden vuoden aikana ylläpitää vähintään 3 %: n vuosittaista makrotaloudellista kasvua ja toteuttaa rakenneuudistukset sekä työllisyyspolitiikan suuntaviivat, saavutamme vähintään 65 %: n työllisyysasteen, joka vastaa noin 7-8 %: n työttömyysastetta viiden vuoden toiminnan jälkeen.

Wolf
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat! Keskustelumme koskettaa miltei 30 miljoonaa työtöntä ja yli 50 miljoonaa köyhää unionissa. Meidän ei pitäisi uskotella itsellemme, että voimme rahoittaa välttämättömän ja toimivan työmarkkinapolitiikan postimaksuilla. Kysyn komissiolta, aikooko se keskustella viimeistään joulukuussa Monti-aloitteen yhteydessä, miten verotus saadaan jälleen toimimaan, ja etenkin rahoitustoimintojen, yritysvoittojen ja varallisuuden verotus, sillä vakauttamissopimuksen perusteella tämä voidaan toteuttaa ainoastaan tulopuolen voitolla.
Toiseksi: miksei teollisuus ota asiasta vastuuta? Mitä komissio aikoo tehdä saadakseen teollisuuden lopettamaan työpaikkojen vähentämisen rationalisointi- ja hajauttamistoimilla ja sen sijasta luomaan työ- ja koulutuspaikkoja?
Kolmanneksi panen tyytyväisen merkille, että huippukokouksessa ei käsitellä säännöstelyn vapauttamista. Se ei kuitenkaan tee minua vielä tyytyväiseksi. Kokouksessa ei tule keskittyä myöskään aiheisiin kuten workfare ja joustot, sillä tätä yhdysvaltalaista mallia ei voida soveltaa eurooppalaisissa yhdyskunnissa, ja malli on johtanut myös USA: ssa sosiaalisen yhteenkuuluvuuden hajoamiseen ja pysyvään tyytymättömyyteen sosiaalialalla.

Flynn
Pyrimme edistämään ja tukemaan joustavuutta. Puhumme nyt unionin työn järjestämisen ja työtapojen uudistamisesta. Pyydämme työmarkkinaosapuolia - joilla on merkittävä asema tässä kaikessa - neuvottelemaan työnorganisointisopimuksista ja joustavista työjärjestelyistä erityisesti niillä talouden aloilla, joilla on merkittäviä rakenteellisia muutoksia. Jäsenvaltioita pyydetään myös laatimaan kehys joustavia sopimusmuotoja varten ja ottamaan huomioon työllisyyden lukuisat eri muodot.
Epätyypillisissä työsuhteissa oleville olisi annettava enemmän turvaa, esimerkiksi ammatillinen asema. Niitä, jotka haluavat tehdä lyhennettyä työaikaa, ei tulisi rangaista heikentämällä heidän uramahdollisuuksiaan. Kaiken kaikkiaan tuemme yritysten joustavuutta ja haluamme edistää työllistämistä sekä vähentää ammattitaidoissa olevia eroja, jotka ovat tällä hetkellä unionin suurin rakenteellinen heikkous.

Santini
Arvoisa puhemies, otan lähtökohdakseni erään hänen mietintönsä kohdan, jonka mukaan 45 % ylemmän keskiasteen oppilaista ei saata opintojaan päätökseen. Näiden lisäksi on se 65 % yliopisto-opiskelijoista, joka ei myöskään saa suoritettua tutkintoaan. Tästä saan ajatuksen, johon pohjautuvan ehdotuksen esitän komissiolle: miksi yritystoiminnan kannustimien ja näille nuorille - joista tulee automaattisesti työttömiä - suunnattujen ammatillisen koulutuksen kannustimien ohella ei laadita tukiohjelmaa vaikeuksissa oleville opiskelijoille, jotka eivät useinkaan ole vaikeuksissa siksi, etteivät haluaisi opiskella, vaan siksi että heidän on pakko tehdä työtä? Miksi ei laadita ohjelmaa, joka auttaisi heitä saattamaan opinnot päätökseen? Näin saisimme aikaan joitain rinnakkaisia vaikutuksia: ennen kaikkia vähentäisimme potentiaalisten työttömien määrää ja toiseksi nostaisimme näiden nuorten koulutustasoa, ja heillä olisi sen ansiosta paremmat mahdollisuudet saada parempi työpaikka. Miksi tästä ehdotuksesta ei voisi tehdä tulevaisuuden ohjelmaa?

Flynn
Tämä on erittäin hyvä ajatus. Haluaisimme ehdottaa, että siihen sisällytettäisiin työllistäminen, toisin sanoen edistettäisiin ihmisten kykyä työllistyä. Tämä on tänään esittämiemme suuntaviivojen ydinajatus.
Tarkastelemme nyt pitkäaikaistyöttömyyden ja nuorisotyöttömyyden ongelmien ratkaisemista. Erityisesti keskustelemme niistä henkilöistä, joilla ei ole koskaan ollut mahdollisuutta koulutukseen. Meidän ei tulisi unohtaa, että 10 %: lla kaikista Euroopan työttömistä ei ole minkäänlaista koulutusta. Juuri nämä ihmiset päätyvät pitkäaikaistyöttömiksi.
Me haluamme suuntaviivoja, ja tässä sanotaan nimenomaisesti, että jokainen työtön saa työtä tai pääsee koulutukseen kahdentoista kuukauden kuluessa työttömäksi jäämisestä. Jokainen alle 25-vuotias on samanlaisessa tilanteessa eli hän pääsee ammattikoulutukseen, koulutukseen tai saa työtä kuuden kuukauden kuluessa työttömäksi jäämisestä .
Joten tarkastelemme työetiikkaa heti alusta alkaen, ja voimme lopulta vähentää riippuvuutta unionissa. Tähän on käytävä käsiksi, jos aiomme poistaa ammattitaidoissa olevista eroista aiheutuneet ongelmat, jotka haittaavat koko Euroopan työmarkkinoita.

Hernández Mollar
Arvoisa puhemies, olemme tällä hetkellä siirtymävaiheessa ennen rahaliiton voimaanastumista. Rahaliitto on tulevaisuudessa väline, jonka ansiosta olemme kilpailukykyisempiä ja pystymme lähentämään maidemme talouksia. On kuitenkin totta, että jäsenvaltiot yrittävät parhaillaan tosissaan saada taloutensa kuntoon ja lähentää talouksia.
Toivoisin, että komission puheenjohtaja arvostaisi jäsenvaltioiden pyrkimystä taloudelliseen konvergenssiin ja sen vaikutusta työmarkkinoihin ja työpaikkojen luomiseen. Toivoisin myös komission puheenjohtajan arvostavan sitä, mikä on ollut monivuotisten työllisyyssuunnitelmien toteutumisaste vuodesta 1995 lähtien, ja miten komissio on arvostanut kyseisiä suunnitelmia.

Flynn
Itse asiassa hiljattain on saatu melko paljon aikaan. Puheenjohtaja Santer ja minä olemme tänään keskittyneet työllisyyssuuntaviivoihin, mutta olemme myös hyväksyneet kaksi muuta asiakirjaa. Toinen niistä on vuoden 1997 työllisyyskertomus, jossa kokoamme kaiken tiedon, analysoimme sitä ja keskustelemme työllisyyspolitiikkaan liittyvistä kysymyksistä.
Toinen asiakirja, yhteinen kertomus on erittäin tärkeä, sillä taloudelliset suuntaviivat perustuvat tähän asiakirjaan. Yhteinen kertomus on kokoelma monivuotisissa ohjelmissa meille annetuista ja Luxemburgin istuvalle puheenjohtajalle annetuista parhaista käytännöistä. Olemme koonneet parhaat ponnistelut ja parhaat kokemukset, ja ne on sisällytetty yhteiseen kertomukseen. Kertomuksesta käy selvästi ilmi, että useimmat jäsenvaltiot ovat edistäneet sekä työmarkkinoiden ja koulutusjärjestelmien kehittämistä että muiden järjestelmien uudistamista.
Valitettavasti tätä toimintaa ei ole aina tehty yhtenäisesti. Näiden suuntaviivojen ja Amsterdamissa annetun mandaatin avulla pyrimme toimintasuunnitelmissa yksilöityihin yhteensovitettuihin toimiin voidaksemme jatkuvasti tarkastella arviointiprosessia. Olemme saaneet paljon aikaan; emme sano, että jäsenmaat eivät ole asettaneet tätä etusijalle. Amsterdamin ansiosta meillä on nyt kuitenkin tämä strategiaa voimakkaasti tehostava prosessi. Uskon, että olemme tänään tarttuneet härkää sarvista.

Myller
Arvoisa puhemies, täällä on ollut hyvin paljon verotukseen liittyviä kysymyksiä. Se onkin erittäin tärkeä osa tätä komission esittelemää työllisyyspakettia, tai sen pitäisi olla tärkeä osa komission ehdotusta, senkin vuoksi että komission puheenjohtaja sanoi, ettei tule asettaa liian suuria toiveita sille, mitä Euroopan Unionin tasolla voidaan tehdä työllisyyden hyväksi. Verotukselliset keinot ovat kuitenkin niitä, joilla todella voidaan saada jotain aikaan. Kysyisinkin, millä tavoin pääomaverotus ja pääomaverotuksen harmonisointi ovat tässä ehdotuksessa mukana. Ellei tällä alueella päästä eteenpäin, on pelkona, että joudutaan verodumppaukseen tai verokilpailuun, kun eri jäsenmaat halajavat työpaikkoja ja investointeja. Haluaisin edelleen vielä kysyä sitä asiaa, joka täällä on jo kysytty useaan kertaan: mitä komissio tarkoittaa sillä, että palkkajoustot ovat menestyksekäs tapa hoitaa työllisyyttä?

Santer
Arvoisa puhemies, vastatakseni tähän kysymykseen veropaketti ei ole osa tätä komission tiedonantoa. Kuten sanoin alussa, eikä asiasta saa erehtyä, kyseinen tiedonanto liittyy ehdotuksiin, jotka koskevat jäsenvaltioiden vuoden 1998 työllisyyspolitiikkoja, joilla pannaan täytäntöön ja joilla ennakoidaan Amsterdamin sopimuksen työllisyyttä koskevaa lukua. Tämän tiedonannon olen ottanut tänään esille.
Kyseisen tiedonannon lisäksi komissio on tänä aamuna yksilöinyt toisenkin veropaketin, mutta se liittyy toiseen yhteyteen. Kyse on Luxembourg-Mondorf-les-Bains'ssä jokin aika sitten kokoontuneen valtionvarainministeriön epävirallisen neuvoston tekemästä periaatesopimuksesta, johon kuuluu olennaisena osana pääomaverotuksen yhdenmukaistaminen. Tämän paketin toimitamme 13. lokakuuta Ecofin-neuvoston käsiteltäväksi.
Olette tietysti täysin oikeassa siinä, että tällä hetkellä jäsenvaltioiden välillä toteutettava verotuskilpailu vähentää verovaroja, aiheuttaa jäsenvaltioille verotuloja koskevia ongelmia ja johtaa verotukselliseen polkumyyntiin. Siksi katson, että tähän jäsenvaltioiden väliseen verotusta koskevaan epäterveeseen kilpailuun on reagoitava ja kuten sanottu, toteutamme Euroopan neuvostosta käsin täsmällisempiä suuntaviivoja laatiaksemme, vähintään poliittisesti yksimielisinä, verotusta koskevan paketin, joka ulottuu hyvin pitkälle, lupaan sen teille. Tällä tavalla voimme olla ainakin varmoja siitä, että olemme kaksi vuotta kestäneen pitkän työn jälkeen onnistuneet saamaan vauhtia verotuspakettin, joka, kuten tiedätte, oli viime aikoina juuttunut paikalleen. Uskonkin, että Ecofin-neuvosto voi tulevana lokakuun 13. päivänä näyttää vihreää valoa poliittiselle sopimukselle, jonka sitten vahvistamme Euroopan neuvostossa.

Sainjon
Arvoisa puheenjohtaja Santer, olen kuunnellut teitä mielenkiinnolla ja uskon teidän olevan oikeassa. Työllisyyspolitiikasta on tullut Euroopan unionille merkittävä poliittinen kysymys ja se on todella kaikkein tärkein asia.
Sanoitte suunnitelmaa kunnianhimoiseksi, mutta uskallan sanoa, että kunnianhimoa ei koskaan ole riittävästi, kun on kysymys Euroopan kansalaisten ja erityisesti nuorison tulevaisuudesta. Tuen siis todella meille esittelemiänne eri tavoitteita, erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten, innovaation, koulutuksen, nuorten työllisyyden jne. osalta.
Mutta, herra puheenjohtaja, tiedätte kuten minäkin, että vaaditaan paljon vakaumusta, jotta jäsenvaltiot voisivat todella yhdistää voimansa tällä alueella. Tämä ei ole vielä itsestään selvää. Ettekö siis uskokin, että nyt on aika puhua moraalisesta velvollisuudesta ja jopa kansalaisvelvollisuudesta tilanteessa, jossa me nyt Euroopassa olemme. Olette itse maininneet vaikuttavia lukuja, jotka koskevat työttömyyttä ja erityisesti epävarmassa elämäntilanteessa olevia ihmisiä. Se on todellinen skandaali.
Siksi esitän teille seuraavan kysymyksen. Kuinka saamme auktoriteettia osoittaen jäsenvaltiot toimimaan tehokkaasti työttömyyden torjumiseksi. Ja lisäksi, herra puheenjohtaja, puhutaan Euroopan investointipankista. Mutta mitkä ovat sen rahoitusjärjestelmät?

Santer
Arvoisa puhemies, myönnän mielelläni, että arvoisa parlamentin jäsen on oikeassa, koska olen aina itse katsonut, että jokaisen jäsenvaltion moraalinen velvollisuus on torjua työttömyyttä, joka on yksi nykyajan vitsauksista. Viime vuonna 31. tammikuuta aloin itse täällä hahmotella teille työttömyyttä koskevaa luottamussopimusta, jolla ikävä kyllä ei ollut jäsenvaltioissa samaa menestystä kuin täällä teidän kanssanne.
Olen aina toistanut, että työttömyyttä vastaan on tehtävä jotakin, jos Eurooppa haluaa säilyttää uskottavuutensa kansalaistensa silmissä, sillä meidän on ajateltava sitä, kuinka kadunmies, työntekijä, näkee Euroopan, jos emme onnistu saamaan kuriin tätä vitsausta. Olen iloinen siitä, että Amsterdamissa - mikä ei ollut helppoa, kuten puhemieskin tietää, koska hän on osallistunut hallitusten välisen konferenssin useisiin kokouksiin - on voitu hyväksyä tämä luku työttömyydestä, sillä nyt, ainakin soveltuvin osin, toimitaan vastaavasti kuin rahaliittoprosessissa.
Kansalaisten silmissä Euroopan unioni ei ole vain markkina-alue, ei vain yhteinen raha, vaan sillä on myös sosiaalinen ulottuvuus. Toivon, olen jopa vakuuttunut siitä, että tulevaisuudessa käynnistyvän prosessin ansiosta jäsenvaltiotkin kantavat oman vastuunsa. Tulevaisuudessa käynnistyvä prosessi antaa mahdollisuuden harkita työllisyystilannetta uudestaan joka vuosi, koska sen konkreettinen seuranta on varmistettava vuosittain. Uskon, että juuri siinä on sen menestyksen avain.

Seillier
Edustaja Flynn, kun puhutte laadullisesta harppauksesta ja uudesta kulttuurista, ettekö usko, että komissio voisi ehdottaa luovassa mielessä seuraavaa uutta näkökohtaa: koska, kuten tiedämme, pienet ja keskisuuret yritykset ovat uusien työpaikkojen pääasiallisia lähteitä, mielestäni voitaisiin katsoa, että monilapsisen perheen äiti on itseasiassa todellisen pk-yrityksen johtaja. Eikä tässä suhteessa voitaisi harkita taloudellisten käsitteidemme syvällistä uudistamista? Minusta on surullista nähdä, että tällaisia äitejä luullaan edelleen joutilaiksi, vaikka he tekevät sosiaalisesti erittäin arvokasta työtä tässä lasten tärkeässä kasvatustyössä, joka on myöhemmän koulutuksen perustana. Eikö tämä olisi suuri innovaatio ehdotettavaksi jäsenvaltioillemme?

Flynn
Tämä on aivan oikein. Lienette erityisen kiinnostuneita neljännestä toimintatavasta, jonka olemme määrittäneet seuraavasti: " Yhtäläisten mahdollisuuksien politiikkojen vahvistaminen" . Siinä toteamme hyvin selvästi väestökertomuksia myötäillen, että työikäisen väestön määrä kasvaa nyt paljon hitaammin kuin viimeisen kahdenkymmenen vuoden aikana. Seuraavien 10 vuoden aikana se vähenee. Olette aivan oikeassa siinä, että pidemmällä aikavälillä työllisyyden kasvu on välttämätöntä, jotta voisimme säilyttää elintasomme, ja eurooppalainen sosiaaliturvamalli on ratkaisevasti riippuvainen siitä, että yhä useampi nainen osallistuu työelämään.
Uskon, että onnistumme siinä, minkä olemme tänään aloittaneet. Kun valkoinen kirja kasvusta, kilpailukyvystä ja työllisyydestä julkaistiin, muistanette, että sitä pidettiin käännekohtana Euroopan politiikan kehittämisessä. Siinä todettiin, että säätelyn purkaminen ja kasvu eivät yksinomaan ratkaise työttömyysongelmiamme. Siinä kannatettiin kasvua ja rakenteiden uudistamista. Kumpaakaan ei ole kuitenkaan saavutettu siinä määrin kuin halusimme. Hallitukset ovat hitaasti ja joskus liian varovaisesti hyväksyneet silloin ehdottamamme uudistukset. Asiat ovat kuitenkin muuttuneet ja edistyneet. Nyt asia saa enemmän kannatusta, ja tämä on ollut ilmeistä Amsterdamin jälkeen. Tänään olemme täällä ymmärtäneet, että on välttämätöntä viedä asiaa eteenpäin ja lujittaa sitoumusta sekä laatia toimintasuunnitelmia, joilla työttömyysongelma ratkaistaan seuraavan viiden vuoden aikana.

Puhemies
Kiitän komission puheenjohtajaa ja komission jäsen Flynniä heidän vastauksistaan ja siitä, että he vastasivat nopeasti esitettyihin kysymyksiin.
Tämän asian käsittely on päättynyt.

Vuoden 1997 talousarvion toteuttaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Brinkhorstin talousarvion valvontavaliokunnan puolesta ja Tillichin budjettivaliokunnan puolesta laatimasta, yhteisön varainhoitovuoden 1997 talousarvion toteuttamista koskevasta päätöslauselmaesityksestä (B4-0818/97).

Brinkhorst
Arvoisa puhemies, kaikkein ensimmäiseksi haluaisin kiittää komission jäsen Liikasta ja komission jäsen Gradinia siitä tavasta, jolla Euroopan unionin talousarvion toteuttaminen on parantunut viime vuosien aikana. On selvää, että parin viime vuoden aikana on tapahtunut kehitystä siinä tavassa, jolla talousarvion laatijoiden esittämä talousarvio on hyväksytty. Tietenkin voidaan esittää joukko kriittisiä huomautuksia, mutta puolustan niitä mielelläni.
On selvää, että meillä on yhä ongelmia maitokiintiön suhteen. Tänä vuonna kuusi valtiota on ylittänyt kiintiön, ja kysynkin komissiolta: eikö olisi aika miettiä esityksiä tämän alan uudistamiseksi ?
Rakennerahastojen osalta on myös kyse kokonaisvaltaisesta kehittämisestä, mutta talousarvion valvontavaliokunnan pettymykseksi tiettyjen yhteisön aloitteiden toteuttamisessa on kuitenkin tiettyjä puutteita. Haluaisin, että komission jäsen Liikanen kiinnittäisi huomiota erityisesti tähän asiaan.
Kolmanneksi, kiinnitimme viime vuonna oikeutetusti huomiota Euroopan laajuisiin liikenne-, energia- ja televiestintäverkkoihin. Komissio on luvannut, että asia tullaan toteuttamaan kokonaisvaltaisesti tämän vuoden lopulla ja että rahavarannot tullaan käyttämään. Onko totta, että tämän vuoden elokuussa ei oltu käytetty enempää kuin neljä prosenttia Euroopan laajuisista verkoista, ja jos se on totta, mitä komissio ajattelee voivansa tehdä asian parantamiseksi tämän vuoden aikana?
Olemme ilahtuneita siitä, että rakennerahastoja käytetään entistä enemmän kestävällä tavalla. Komission jäsen Liikasen kollega, Wulf-Mathies, on tehnyt viime vuonna yhteistyötä ympäristövaliokunnan kanssa, jotta rakennerahastojen järkevämpään käyttöön kiinnitettäisiin huomiota ja jotta etenkin niiden kestävyyttä edistettäisiin. Toivotamme tällaisen kehityksen tervetulleeksi. Toivomme myös, että tulee olemaan mahdollista saada aikaan enemmän edistystä tällä tiellä, koska näin Euroopan unionin kestävyydelle annetaan sisältö.
Ulkopolitiikan alueella on kyse PHARE-ohjelmien perustavasta muutoksesta. Komissio on ilmoittanut, että PHAREohjelmat tullaan uudistamaan osaksi myös siksi, että jäseneksi liittymistä edeltävät toimenpiteet tulevat mahdollisiksi. Tämä on aiheuttanut sen, että tänä vuonna voidaan puhua tietyistä vajaakäytön muodoista. Esitän komission jäsenelle talousarvion valvontavaliokunnan puolesta seuraavan kysymyksen: kuinka nopeasti PHAREohjelmien uudistus voi tapahtua? Tämä on tärkeää etenkin siksi, että meidän on painotettava tulevina aikoina sitä, että voimme antaa Itä-Euroopan maille merkin siitä, että parannusta on odotettavissa.
Entisen Jugoslaviaan liittyy vielä suuria ongelmia. Keskustelimme eilen YK: n pakolaisasiain komissaarin Jugoslaviasta vastaavien edustajien kanssa ja näyttää siltä, että alueella on suuria ongelmia rahojen käytössä, etenkin alueiden laajentamisessa asutustarkoituksiin.
Lopuksi MEDA-ohjelma. Olemme ilahtuneita siitä, että MEDA-ohjelmassa on saatu aikaan parannusta alkuvaikeuksien jälkeen. Toivomme myös, että vahvistusvelvollisuuksien yhteydessä on mahdollista tehdä selvä ero maksuvelvollisuuksiin.

Tervetulotoivotukset
Puhemies
Arvoisat kollegat, minulla on ilo toivottaa tervetulleeksi Euroopan parlamenttiin entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian parlamentin valtuuskunta, jota johtaa suhteista Euroopan unioniin vastaava puheenjohtaja Ilinka Mitreva, joka on asettunut kunnia-aitioon.
Tämä vierailu on toinen tapaaminen Euroopan parlamentin valtuuskuntien ja entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian parlamentin välillä ja Makedonian parlamentin valtuuskunnan ensimmäinen virallinen vierailu Euroopan parlamenttiin.
Euroopan parlamentti, joka edustaa Euroopan unionin kansalaisia, arvostaa erittäin suuresti suhteitaan entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian kanssa sekä jäsenten välityksellä Makedonian ja sen kansan kanssa.
Olen tietoinen tiheistä tapaamisistanne, käytävästä mielipiteiden vaihdosta ja uskon, että nämä tapaamiset ovat hedelmällisiä. Tervehdin siis teitä Euroopan parlamentin puolesta ja toivotan teille hyvää jatkoa.

Vuoden 1997 talousarvion toteuttaminen (jatkoa)
Theato
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari ja hyvät kollegat, parlamentin ensisijaisena tehtävänä ei ole jakaa lisää rahaa. Tehtävämme on pikemminkin tunnistaa esteet ja poistaa ne tieltä, jotta voimme tehdä yhteisöstä toimintakykyisen.
Näillä sanoilla Heinrich Aigner, Euroopan parlamentin talousarvion valvontavaliokunnan ensimmäinen puheenjohtaja, määritteli tänään tarkastelemamme aiheen sisällön ja merkityksen 11. lokakuuta 1977, eli melkein 20 vuotta sitten. Valtaosin hänen alkuunpanemansa talousarvion valvontamenettely ei ole menettänyt vieläkään merkitystään. Meidän velvollisuutemme parlamenttina on tarkistaa, jaetaanko talousarviossa varatut varat myös todellisuudessa ja kohdennetaanko ne oikein.
Meidän on todettava riittävän ajoissa, ilmeneekö talousarvion toteutuksessa virheitä. Ne on todettava tarpeeksi varhain, jotta voimme vielä muuttaa suuntaa. Lisäksi haluamme selvittää tässä menettelyssä, mitä talousarviossa on muutettava ja parannettava tulevaa vuotta varten. Haluan antaa vain muutamia esimerkkejä siitä, mitä seikkoja on välttämätöntä parantaa.
Ensinnäkin: entisen Jugoslavian jälleenrakentaminen. Euroopan unioni on ollut ja on edelleen niiden ensimmäisten joukossa, jotka ovat sitoutuneet tukemaan taloudellisesti alueen jälleenrakennusta, jotta paluumuuttoa voitaisiin helpottaa. Tiedämme myös, että muutamia hankkeita pitäisi siirtää myöhempään ajankohtaan tai ei pitäisi käynnistää lainkaan, koska poliittisia ehtoja ei ole täytetty ja koska varoja tulisi myöntää vain niille, jotka noudattavat rauhansopimusta kaikilta osin. Varojen todellinen käyttö kuten myös Euroopan unionin antaman avun hallinto ja tehokkuus jättävät kuitenkin useilla aloilla sen verran toivomisen varaa, että on välttämätöntä toteuttaa perusteellisia parannuksia. Kyseessä on myös komission uskottavuus.
Toinen esimerkki tilanteesta, jonka katson olevan kriittinen, on se, että määrärahat, jotka olemme varanneet Keskija Itä-Euroopan ydinvoimaloiden turvallisuudelle, pienevät entisestään tai ne jätetään kokonaan käyttämättä. Komissio ei tietenkään ole yksin vastuussa Tsernobylille annettavan kansainvälisen avun yhteensovittamisesta, mutta yhteensovittamisongelmia ei saa käyttää ikuisena verukkeena. Voin vain hartaasti kehottaa toistamiseen komissiota käsittelemään näitä kysymyksiä niille kuuluvalla kiireellisyydellä.
Tiedän, että politiikan ensisijaisista tavoitteista voidaan kiistellä. Keski- ja Itä-Euroopan ydinvoimaloiden turvallisuuden parantaminen kuuluu kuitenkin epäilemättä näihin ensisijaisiin tavoitteisiin. Jos talousarvion toteuttamisessa ilmenee ongelmia, vika ei aina ole yksinomaan komission. Yksi esimerkki tästä ovat määrärahat, jotka on varattu talousarviossa petosten torjuntaa varten, etenkin maatalouden alalla. Esimerkiksi valvontaohjelmien parantamiseksi käytettävissä on 15 miljoonaa ecua! Ongelmana on, että jäsenvaltiot eivät toistaiseksi ole esittäneet ehdotuksia sopiviksi hankkeiksi. Tämä ei juurikaan anna hyvää kuvaa jäsenvaltioiden ponnisteluista tällä alueella. Voimme vain toivoa ja esittää vetoomuksen, että jäsenvaltiot tekisivät asiaa koskevia ehdotuksia seuraavien kuukausien aikana.
Maitokiintiöiden ylitys on aiheuttanut meille huolia jo vuosien ajan, ja vuonna 1992 meidän piti jopa lykätä vastuuvapautta. Sallinette minun todeta myös jotain myönteistä. Rakennerahastojen suunnanmuutos, joka oli nähtävissä jo vuonna 1996, näyttää vakiintuvan. Ensimmäisellä puolivuotiskaudella voitiin toimeenpanna kokonaisuudessaan enemmän maksuja kuin uusia varoja sidottiin. Tästä huolimatta keskipitkän aikavälin sitoumusten täytäntöönpanossa kohdataan suuria ongelmia. Siirrämme yli 24 miljardin ecun suuruisia sitoumuksia ja meidän on oltava tarkkaavaisia, että niistä ei muodostu seuraavina vuosina taloudellista taakkaa, josta emme selviydy. Annan tämän teille sydämenasiaksenne, herra Liikanen! Kiinnitän erityistä huomiota myös yhteisön aloitteisiin, joista esittelijämme Brinkhorst jo mainitsi.
Lopuksi haluaisin vielä palata Aigneriin. Kaksikymmentä vuotta sitten pitämässään puheessaan hän mainitsi nuoria koskevat toimet ensisijaiseksi tavoitteeksi. Euroopan parlamentin painostuksesta asiaa on voitu jossain määrin edistää. Tarkoitan etenkin Sokrates-ohjelmaa, jota hyödynnetään kaikilta osin ja jolle on kohdennettava tarpeeksi varoja seuraavassa talousarviossa, jotta voimme edistää myös aihetta, josta juuri keskustelimme komission puheenjohtajan ja komission kanssa.
Kiitän lopuksi molempia esittelijöitä, jotka ovat tehneet ahkerasti töitä ja koonneet kysymykset ja vastausten arvioinnit, ja kiitän komissiota, komissaari Liikasta ja Gradinia heidän yhteistyöhalukkuudestaan!

Bösch
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, haluaisin valita tämänpäiväiselle keskustelulle toisen näkökohdan kuin minua edeltänyt arvoisa puhuja. Voisimme ehkä tarkastella asiaa lähemmin veronmaksajien edustajan näkökulmasta. Tällöin näemme, että tämänpäiväinen keskustelumme merkitsee jossain määrin lähtölaukausta komission vastuuvapautta koskevalle keskustelulle. Huomaan, että molemmat esittelijät ovat tehneet hyvää työtä ja että nämä tekstit vastaavat jokseenkin odotuksia.
Arvostelemme maitokiintiöiden ylittämistä, pahoittelemme PHARE-ohjelman alhaista hyödyntämisastetta ja olemme hyvin huolissamme Jugoslavialle varattujen varojen käytöstä. Panemme kuitenkin tyytyväisenä merkille MEDAohjelman korkean käyttöasteen. Se saa hyväksyntämme. Tämän menettelyn lopussa tulemme nostamaan varoittavan sormemme Euroopan veronmaksajien, eli toivon mukaan valitsijoidemme, edun nimissä ja myöntämään EU: n komissiolle vastuuvapauden talousarvion täytäntöönpanossa. Tajuamme jossain vaiheessa - ja tämä käy ilmi myös muutamista puheenvuoroista - että jäsenvaltiot kuluttavat valitettavasti 80 % EU: n budjetista, kun taas komissio kuluttaa välittömästi vain 20 % budjetista, mikä on nykysaksaksi ilmaistuna " Peanuts" .
Voisi olla mielenkiintoista, jos toimisimme, kuten olemme luvanneet kansalaisillemme ennen vaaleja, toisin sanoen, jos harjoittaisimme täysin yksinkertaista ja kiihkotonta Brysselin byrokratian poliittista valvontaa. Ehdotan, että keskitymme ensin tähän 20 %: n osuuteen, josta ei voida syyttää jäsenvaltioita vaan suoraan komissiota. Älkäämme keskittykö tällä kertaa ainoastaan täytäntöönpanon prosenttilukuihin periaatteena: korkea prosentti on hyvä, alhainen on huono! Tällöin pääsemme hyvin nopeasti tavoitteeseemme. PHARE-ohjelma otettiinkin jo esille.
Seitsemän toimintavuoden jälkeen komissio ei ole kyennyt kuluttamaan enempää kuin puolet suunnitellusta budjetista. Tämän perusteella jokaisen jäsenvaltion salkullisen ministerin tulisi kaiketi erota ja myöntää, että hän ei kykene täyttämään hänelle annettuja tehtäviä asianmukaisesti, ja tilintarkastustuomioistuin vahvistaisi tämän kertomuksessaan. Kaiken lisäksi kyse on alasta, jota koskevat tavoitteet komissio on asettanut hyvin korkealle Agenda 2000 -ohjelmassaan, ja se on todennut, että tärkeintä, mihin voimme käytännössä keskittyä tulevina vuosina, on laajentuminen itään.
Kun otamme huomioon komission täydellisen kyvyttömyyden kohdentaa järkevästi 1 miljardia ecua vuodessa Keskija Itä-Euroopan naapurimaihin, voimmeko todella odottaa, että sama komissio samoine jäsenineen onnistuu hoitamaan näiden maiden huomattavasti kalliimman ja monimutkaisemman liittymisen Euroopan unioniin? Ainakaan minä en voi vakuuttaa tätä itävaltalaisille valitsijoilleni näiden lukujen valossa, joista neuvottelemme tänään.
Tätä olettamusta vahvistaa PHARE-demokratiaohjelmaa koskevan budjettikohdan varojen käyttö - sana käyttö on ilmaistava lainausmerkeissä -, sillä ohjelmaa varten on käytetty tai sille on kohdennettu kuluvan vuoden 31. päivään elokuuta mennessä 10 miljoonaa ecua, mikä käytännössä on kuitenkin ollut 0 %, jos olemme oikein tarkkoja! Samaan aikaan komissio jakelee itäisille naapurimaillemme mahtipontisesti todistuksia ja osoittaa niille, missä kohdin siviiliyhteiskunnassa on vielä parantamisen varaa ja miten ne voivat luottaa Euroopan komission tukeen.
En halua enää jatkaa PHARE-ohjelmaa koskevaa aihetta, ja mielestäni voisimme sanoa samaa MEDA-ohjelmasta. Tilintarkastustuomioistuin on laatinut myös näitä koskevia kertomuksia. Tulokset ovat osoittaneet epäsäännöllisyyksiä! Jokseenkin rajoittuneiden henkilöstöresurssien vuoksi meillä ei toistaiseksi ole ollut mahdollisuutta käsitellä asiaa yksityiskohtaisesti. Kollegamme Theato, valvontavaliokunnan puheenjohtaja, käsitteli jo ydinvoimaloita koskevaa aihetta ja TACIS-ohjelman varojen käyttöä. Näkymät ovat katastrofaaliset myös näiltä osin. Minun on sanottava, että on ehkä hyvä, että olemme sitoneet varoja Ukrainalle vain 20 %: n edestä.
En halua esittää useampia esimerkkejä, mutta mielestäni tämänkaltaisissa keskusteluissa meidän tulisi tutkia talousarvion toteuttamisen laatua. Euroopan parlamentin jäseninä olemme sen velkaa valitsijoillemme ja itsellemme.

Elles
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa esittämällä ensin yleisen huomautuksen ja sen jälkeen muutaman erityishuomautuksen. Näyttää siltä, että tämänpäiväistä keskusteluamme ei pidetä kovinkaan tärkeänä budjettikeskusteluissamme. Näyttää siltä, että sitä pidetään ainoastaan keinona tarkastella talousarvion toteuttamista. Sitten siirrämme huomiomme budjettivaliokunnan seuraavalla viikolla pidettävään talousarviokeskusteluun ja myöhemmin tällä viikolla Strasbourgissa toimitettavaan äänestykseen.
Menojen valvonnan tulisi olla yhtä tärkeää budjettivaliokunnalle, talousarvion valvontavaliokunnalle ja parlamentin varojen käytöstä vastaaville valiokunnille. Olin tyytyväinen, kun huomasin, että olemme jonkin verran edistyneet menojen valvonnan tärkeyden korostamisessa. Tämän tulisi olla meille ponnahduslauta. Tämän keskustelun jälkeen meidänolisi voitava sanoa: tiedämme budjettiprosessin heikkoudet. Meidän ei tulisi äänestää uusista varoista, ennen kuin Böschin esittämien asioiden kaltaiset kysymykset on selvitetty. Tällä varauksella voimme osoittaa komissiolle, että kaikki ei ole kohdallaan varojenkäyttöprosessissa. Joten tämä tärkeä keskustelu on osa kehittyvää prosessia.
Brinkhorst ja Tillich ovat päätöslauselmassaan esittäneet lukuisia ajatuksia määrärahojen vähäisestä hyödyntämisestä. Vähäisen käytön pitäisi olla merkki siitä, että muutoksiin näillä aloilla olisi suhtauduttava varovaisesti. Entisen Jugoslavian kaltaisissa erityiskysymyksissä meidän on otettava huomioon erityisolosuhteet. Olen kiinnostunut siitä, mitä esittelijä Brinkhorst on sanonut ohjelmien täytäntöönpanon vaikeuksista. Olisi hyödyllistä kuulla 16 kohtaa koskevat komission huomautukset.
Toiseksi, kuten Bösch sanoi - ja ryhmäni on samaa mieltä hänen kanssaan -, nopea käyttö ei välttämättä merkitse varojen tehokasta käyttöä. Joku innokas byrokraatti voisi sanoa: niin kauan kuin kulutan rahaa, parlamentti antaa minulle lisää, sillä se huomaa, että rahat on todella käytetty. Huomaamme, että luokan 1 käyttöaste on ollut hyvä, ennusteet ovat ehkä olleet liian optimistisia ja sen tähden otan tyytyväisenä vastaan tiedon, että meillä on ajantasalle saatettu kuva vuoden 1998 budjetista, ennen kuin toimitamme lopullisen äänestyksen.
Luokan 4 ohjelmien osalta, joissa MEDAn käyttöaste on suuri ja TACISin vähäinen, Euroopan kansanpuolueen ryhmä ei ole sitä mieltä, että meidän olisi välttämättä äänestettävä kaikki ensi vuoden varat MEDAlle eikä mitään TACISille. Aivan kuten Bösch sanoi, meidän on harkittava menojen laatua.
Lopuksi Euroopan kansanpuolueen ryhmä toivoo, että jos jotain odottamatonta tapahtuu, kuten tänä vuonna Culhamin JET-ohjelmassa, jossa esiintyi odottamattomia kurssivaihteluja - punta vahvistui ecuun nähden - tulisi ottaa huomioon, ettei leikkauksia tehdä Culhamin fuusio-ohjelmien kaltaisten tärkeiden ohjelmien operatiiviseen talousarvioon.

Giansily
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kollegojemme Brinkhorstin ja Tillichin yhteinen mietintö vaikuttaa minusta erinomaiselta tilaisuudelta muistuttaa itsestään selvästä periaatteesta, joka voidaan ilmaista seuraavasti: parlamentin hyväksymät määrärahat on tehty kulutettaviksi. Jos tässä mietinnössä todetaan täydellä syyllä tapahtuneen edistystä, joka koskee kaksi vuotta sitten alkanutta suuntausta käyttää määrärahoja enemmän, siinä painotetaan, mitä haluaisinkin korostaa, joitakin epätoiminnallisuuksia, joista on tehtävä ankaria päätelmiä tulevassa talousarviossa.
Ensinnäkin PHARE-ohjelman määrärahojen osalta varainhoitokauden loppuun saakka käytettävissä olevien 150 miljoonan ecun on saatava meidät vilpittömästi miettimään työkalun sopivuutta päämäärää ajatellen. Viime viikolla Romaniassa käynyt sekakomitean valtuuskunta saattoi todeta tämän maan, kuten niin monien muidenkin maiden, vaikeudet yhteisön säännöstön omaksumisessa varojen puutteen takia, vaikka meillä on samanaikaisesti käyttämättä 150 miljoonaa ecua.
Samalla, kun keskustelemalla Agenda 2000 -ohjelmasta aloitamme työmaan ja rajaamme toimintaamme uudelleen, minusta on masentavaa, että meillä ei ole oikeita vastauksia tämän tyyppiseen ongelmaan, joka johtaa määrärahojen peruutukseen, vaikka unionin jäsenehdokkaat ilmaisevat huutavan tarpeensa.
Mitä tulee entiseen Jugoslaviaan ja asemaani tämän talousarvion erityisesittelijänä, haluaisin myös ilmaista täydellisen tyrmistykseni tiettyjen määrärahojen lähes käyttämättä jättämisestä. Esimerkiksi elokuun lopussa 1997 niiden maksumäärärahojen käyttöaste, jotka myönnettiin esimerkiksi tasavaltojen uudelleen rakentamiseen, oli 6, 14 %, ja Sarajevoa varten tarkoitettujen Euroopan määrärahojen käyttöaste oli 4, 15 %, eikä entisen Jugoslavian tasavaltojen elvyttämistoimiin tarkoitettuja määrärahoja ollut käytetty lainkaan.
Minun on sanottava, että erityisesti pakolaisten osalta minusta on epätodennäköistä, että eurooppalaisten antamat määrärahat palvelisivat tarkoitusta, jonka konkreettisia seurauksia ei nähdä, sillä pakolaiset ovat edelleen heidät vastaanottaneissa maissa. Uskon, että varainhoitokauden 1998 osalta on tehtävä tiettyjä johtopäätöksiä niin, että talousarviota ei sotketa avoimilla määrärahoilla, kun nyt tiedämme tarkasti, että niitä ei tulla käyttämään.
TACIS-ohjelmasta haluaisin sanoa, että ongelma on hieman erilainen sikäli, että olemme tietoisia konkreettisista vaikeuksista, varsinkin entisen Neuvostoliiton maiden ydinvoimateollisuuden ongelmista, ja olisi erittäin tärkeää, että tälläkin puolella tähdättäisiin hyvin tehokkaisiin päätöksiin. Sitä vastoin saimme viime vuonna valittaa MEDAohjelman määrärahojen vajaakulutusta. Uskon, että meidän on vastedes iloittava näiden määrärahojen käytön huomattavasta nopeutumisesta.
Mutta yleisemmin ja johtopäätöksen luonteisesti haluaisin varoittaa neuvostoa aloitteesta, joka jälleen ilmenisi vuoden 1998 talousarviossa seuraavan varainhoitokauden maksumäärärahojen vähentymisenä. Nyt, kun vakaussopimus on vahvistettu Amsterdamissa, on jäsenvaltioiden supistettava kulujaan ja lakattava pitämästä yhteisön talousarviota hätävarana, joka varainhoitovuoden lopussa antaisi käyttämättömien määrärahojen palautuksen ansiosta tilaisuuden viime hetken tarkistuksiin, joissa Euroopan määrärahat olisivat vaikeuksissa oleville valtionvarainministereille myönteinen voimavara.
Uskon, että maksusitoumusmäärärahojen ja maksumäärärahojen periaate vaikuttaa niin, että sidottujen määrärahojen ja maksettujen määrärahojen välillä ei ole eroa tai että ero on mahdollisimman pieni. Koska tietyt hallitukset eivät pyri toteuttamaan täysin toimielinten välistä sopimusta, voidaan usein kuvitella, että Euroopan parlamentti ei tee työtään. Haluan sanoa tässä tarkalleen päinvastaista. Uskon, että tämän parlamentin budjettivaliokunta tekee tunnontarkkaa työtä määrärahojen käytön osalta. Budjettivaliokunta toivoo, että sekä neuvosto että komissio seuraisivat sen työtä samalla tavalla.

Virrankoski
Arvoisa puhemies, herra Brinkhorstin ja herra Tillichin päätöslauselmaesitys antaa hyvän puolivälin katsauksen tämän vuoden talousarvion toteutumisesta, siitä parhaat kiitokset.
Vuoden 1997 talousarvion toteutumista koskevassa asiakirjassa on muutamia mielenkiintoisia kohtia. Näistä mainittakoon kohta viisi, jossa todetaan, että tavoitteeseen kuusi liittyviä maksusitoumusmäärärahoja ei olisi käytetty lainkaan. Tämä huomio on sekä varoittava että hämmästyttävä. Tavoitteeseen kuusi kuuluvat alueet ovat harvaanasuttuja pohjoisia alueita, joilla rakennemuutos on valtava ja työllisyystilanne vaikea. Siksi on huolestuttavaa, elleivät näiden alueiden kehittämiseen tarjolla olevat määrärahat käy kaupaksi.
Vaikka päätöslauselmaesitys on varsin tuore, siinä lienee kuitenkin joitakin viivästymiä. Saamieni tietojen mukaan myös tämän vuoden tavoitteeseen kuusi liittyvistä maksusitoumusmäärärahoista olisi Suomessa sidottu puolet. Tämä on sinänsä myönteistä, mutta tilannetta ei kuitenkaan voi pitää tyydyttävänä. Rakennerahastojen käyttöä vaikeuttaa menettelyn byrokraattisuus ja monimutkaisuus. Varojen saanti edellyttää monimutkaista hallintomenettelyä ja hyvätkin hankkeet jäävät toteutumatta, koska hakija ei jaksa taistella hakumenettelyn muodollisuuksien kanssa. Siksi menettelyä tulisi yksinkertaistaa. Luxemburgin huippukokouksen pääteemana on työllisyys. Euroopan työllisyys on hälyyttävän heikko. Sen parantamisessa EU: n tärkeimpiä työvälineitä ovat rakennerahastot. Siksi niiden käytön tehostamiseen tulisi kiinnittää huomiota.

Müller
Arvoisa puhemies, arvoisa van den Broek, olemme varanneet talousarviossa 105 miljoonaa ecua Jugoslavian jälleenrakentamiselle. Näistä on jaettu 3, 376 miljoonaa ecua viime elokuussa. Olemme varanneet " Eurooppa Sarajevon puolesta" -hankkeelle 15 miljoonaa ecua vuodelle 1997, elokuuhun mennessä tästä summasta oli käytetty 623 000 ecua. Miten aiotte todistaa parlamentille, jonka on määrä myöntää teille myöhemmin vastuuvapaus, että komissio kannattaa aktiivisesti, päättäväisesti ja kaikin voimin entisen Jugoslavian jälleenrakennusta?
Vajaa neljä viikkoa sitten istuin toimistossanne ja analysoimme yhdessä, miten varojen käyttö tulee aiheuttamaan huomattavia poliittisia, oikeudellisia ja sisäisiä ongelmia. Päädyimme yhdessä siihen tulokseen, että tilanne ei voi jatkua samanlaisena. Meidän on kehitettävä poliittista mielikuvitustamme ja harkittava ehdotuksia tämän ongelmatilanteen ratkaisemiseksi. Hyväksyitte sen, että Giansily, minä ja muutamat muut kollegat, jotka käsittelevät tätä aihetta, kokoonnumme komission kanssa saman pöydän ääreen harkitsemaan, miten tämä toteutetaan.
Olemme turhaan odottaneet tätä kutsua, joka meidän piti oikeastaan saada viime täysistunnon aikana. Miten komissio aikoo todistaa meille, että meidän on luotettava siihen, että se on todella halukas ryhtymään toimenpiteisiin? Voin sanoa teille: tulemme tekemään ensi viikon talousarviomenettelyssä varauksen, ja parlamentti ei aio selvittää yleisölle, miksi varoja ei käytetä, vaan komission on selvitettävä, miksi näitä varoja ei ole käytetty elokuun puoliväliin mennessä ja - uskallan väittää - miksi niitä ei tulla käyttämään tämän vuoden loppuun mennessä!
(Suosionosoituksia vasemmistolta)

Willockx
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, entisessä elämässäni jouduin olemaan tekemisissä Belgian talousarvion kanssa ja tänään Euroopan unionin talousarvion kanssa. Belgian talousarvion suhteen tehtävämme oli vuosikausia estää kulujen suistuminen raiteiltaan ja korjailla niitä. Euroopassa asia on hieman toisin. Täällä ensimmäinen tehtävämme on huolehtia siitä, että se mikä on tarkoitettu kulutettavaksi, kulutetaan myös tehokkaasti.
Lähemmin tarkasteltuna molemmat tehtäväthän ovat yhtä tärkeitä demokraattisia kehotuksia. Talousarvion tulee heijastaa poliittista tahtoa, ja talousarvion noudattaminen annettujen rajojen sisällä, rajoja ylittämättä, onkin meidän tehtävämme.
On tärkeää puuttua tähän aiheesen ja miettiä sitä. Voin rajoittua kahteen nopeaan huomautukseen. Ensiksi myönteinen huomautus. Olen samaa mieltä kollega Brinkhorstin kanssa siitä, että rakennerahastojen varojen käyttö parantuu vähitellen. Se on hyvä asia.
Voin vielä painokkaammin vahvistaa sen, mitä kollegat Giansily ja Müller sanoivat entiseen Jugoslaviaan suuntautuvasta avusta. Ei ole todellakaan mahdollista, että täytämme niin tärkeän moraalisen velvollisuutemme, joka meillä on alueen jälleenrakentamisessa epäonnistuttuamme konfliktin ratkaisussa, niin huonosti ja niin epäavoimella tavalla. Tämän täytyy muuttua lyhyen ajan sisällä ja tämä on minulle tärkein viesti, jonka olen saanut yhteisön vuoden 1997 talousarvion toteuttamiseen liittyen.
Ryhmäni on pyytänyt minua vuoden 1997 talousarvion toteuttamisen yhteydessä myös katsomaan hetkisen tulevaisuuteen. Tulevaisuudessa talousarvioita tulee hallitsemaan poliittisesti kaksi teemaa: 1 - työllisyys, 2 - laajentuminen. Mitä työllisyyteen tulee, asian on oltava selvä alusta lähtien. Talousarvion laatijana Euroopan parlamentin on uskallettava korottaa äänensä antaakseen panoksensa siihen taisteluun, jota Euroopan on käytävä työttömyyden vitsausta vastaan. On kuitenkin myös oltava selvää, että olemme vain yksi osa kokonaisvaltaista lähestymistapaa.Tämä ei ole mahdollista ilman lisäponnisteluja, joihin ei sisälly ainoastaan meidän talousarviomme vaan myös jäsenvaltiot ja joiden yhteydessä puututaan voimakkaammin Euroopan tasolla aiheisiin, jotka eivät kuulu talousarviomme piiriin. Muistutan jatkuvasti siitä, että Delors'n valkoista kirjaa vuodelta 1993 ei ole toteutettu, mikä on häpeällistä, etenkin Euroopan laajuisten verkkojen kannalta. Nämä ovat asioita, joita meidän pitää arvioida maailmanlaajuisissa puitteissa ja niiden puitteiden sisällä meidän on otettava vastuumme Euroopan talousarviosta.
On myös lopetettava tekopyhä käytäntö ottaa talousarvioon tiettyjä momentteja, joita ei sitten voidakaan toteuttaa oikeudellisen perustan puuttuessa. Tämä on petosta. Emme voi hyväksyä tällaista kauempaa.
Vaikeus, jonka kohtaamme keskustellessamme vuoden 1998 talousarvioista tulevina viikkoina asian ensimmäisessä käsittelyssä, on siinä, että Luxemburgin huippukokous pidetään talousarvion ensimmäisen ja toisen käsittelykerran välillä. Meidän onkin mielestäni oltava luovia käyttääksemme parhaalla mahdollisella tavalla hyödyksemme parlamentin neuvotteluasemaa ja sen mahdollisuuksia vaikuttaa marraskuun lopulla pidettävän Luxemburgin huippukokouksen päätöksiin.
Toinen asia on unionin laajentumisen toteuttaminen ja valmistelu. Olkoon tämä selvää: laajentuminen onnistuu tai epäonnistuu mielestämme muiden institutionaalisten muutosten myötä. Vaikka talousarvio antaa minkälaiset mahdollisuudet tahansa, mutta jos ei voida mennä institutionaalisesti Amsterdamin sopimusta pidemmälle, Eurooppa on tuomittu lamaantumaan laajennuksen yhteydessä. Laajentuminen merkitsee minulle ensi sijassa institutionaalista keskustelua, mutta sen lisäksi on todellakin asianmukaista, että meidän tulee valmistautua Euroopan unionin rahoittamiseen laajentumisen jälkeen. Tässä yhteydessä on tietenkin keskeistä, että noudatetaan rationaalisempaa rakennepolitiikkaa, joka ei saa keskeyttää sitä mielestäni aliarvioitua uudellenjakotehtävää, joka Euroopalla yhä vielä on ja joka on hyvä asia. On uskallettava sanoa ääneen, että unionin laajennus ei merkitse solidaarisuuden vähenemistä vaan sen lisääntymistä. Meidän on myös uskallettava sanoa ääneen, että emme hyväksy sitä, että unionin laajennusta käytetään syynä keskustelun aloittamiseen uudestaan aiheesta juste retour ja siihen, että kyseenalaistetaan uudestaan joukko unionin rahoittamiseen liittyviä velvoitteita. Laajennettu unioni tulee jäsenvaltioille kalliimmaksi, huolimatta siitä, halutaanko sitä vai ei. Se on meidän perustava poliittinen velvollisuutemme.
Kaikkein viimeiseksi totean, että meidän on kannettava vastuumme - tietyn talousarvioon liittyvän linjan sisällä, mikä tarkoittaa sitä, että meidän on pienennettävä tiettyjä kuluja valikoivasti. Saanen vedota budjettikeskustelun aattona sekä neuvostoon että kollegoihini parlamentissa, että tekisimme nämä supistukset valikoivasti ja että kaihtaisimme kaikin mahdollisin keinoin lineaarisia supistuksia. Lineaariset supistukset merkitsevät minulle samaa kuin rohkeuden ja poliittisten valintojen puute. Siksi olen vaatinut valikoivuutta.

Holm
Arvoisa puhemies! Kuten useat puhujat ovat jo maininneet, on meidän Euroopan parlamentissa oltava tyytyväisiä siihen, että kehitys kulkee oikeaan suuntaan. Talousarvion toteuttaminen paranee ja paranee, mutta se ei saa meille vielä riittää. Kuten päätöslauselmassa mainitaan, tehtävää on vielä paljon.
Liberaaliryhmän suomalaisen kollegani tavoin olen reagoinut 5 kohtaan, joka koskee tavoitteen 6 aluetta, toisin sanoen siihen, että tämän alueen rahoitusta on jäänyt käyttämättä. Olen nyt tarkistanut asian ja tullut siihen lopputulokseen, ettei tämä pidä aivan paikkaansa. On nimittäin olemassa tarkoitukseen varatut rahat, mutta järjestelmä muun muassa Ruotsissa aiheuttaa sen, ettei rahoja ole maksettu. Kaikesta huolimatta on erittäin tärkeää selvittää, miksi nämä tilit ovat jääneet osittain hyödyntämättä. Komission on yhdessä jäsenvaltioiden kanssa selvitettävä tämä mahdollisimman pian. Tavoite 6 on nimittäin tärkeä Ruotsin ja Suomen pohjoisosille, muun muassa maantieteellisen sijainnin vuoksi. Sivuhuomiona voisin mainita, että Pohjois-Ruotsiin satoi jo viime viikolla 20 senttimetrin verran lunta. Mikäli vertaamme tätä Brysseliin, missä on 20 astetta lämmintä, voimme ymmärtää, että tämä saattaa aiheuttaa tiettyjä ongelmia Pohjois-Ruotsissa. Tämän vuoksi on meidän huolehdittava siitä, että tavoitteen 6 varoja hyödynnetään. Syynä tähän voisi osaksi olla byrokratia, osaksi se, etteivät välineet ehkä sovi projektiin, josta Ruotsissa on jo päätetty.
Lopuksi päähuolenaiheeseen: maatalouteen. Haluan, että komissio todellakin ottaa esille maitokiintiöiden rakenneuudistussuunnitelman, jotta joskus saisimme tämän ongelman jonkinlaiseen järjestykseen. Haluan, että komissio vastaa myös tähän.

Liikanen
Arvoisa puhemies, tänään keskustelun aiheena olleen päätöslauselman myötä päätämme menettelyn, jolla budjettivallan käyttäjää tiedotetaan yhteisön nykyisen budjetin toteutumisesta. Tämä Euroopan parlamentin käynnistämä menettely on osoittautunut erittäin hyödylliseksi sekä valvonnan että toimeenpanon osalta. Se on ollut varsin tehokas, sillä sen ansiosta komissio ja parlamentti ovat voineet käydä yksityiskohtaisen keskustelun täytäntöönpanon asteesta, kuten olemme huomanneet tänään.
Lisäksi se antaa perustan kokonaissiirrolle, jota komissio aikoo ehdottaa ensi viikolla. Tuoreimmat tiedot vahvistavat vuoden 1997 kokonaisbudjetin toteuttamista koskevan katsauksen, josta komissio ilmoitti budjettivallan käyttäjälle heinäkuussa. Kokonaisbudjetin toteutumisaste syyskuun lopussa ylittää viime vuosien tason erityisesti maksumäärärahojen osalta. Vaikka kolmannes budjetista on vielä toteuttamatta, komissio odottaa, että tämän vuoden loppuun mennessä budjetin toteutumisaste on korkeampi kuin vuonna 1996, ja siksi se jatkaa viimeaikaista suuntausta.
Tämä kehitys johtuu kahdesta päätekijästä. Ensinnäkään vuoden 1997 talousarviossa ei ole suuria meno-ohjelmia. Etenkin rakennerahastojen täytäntöönpano etenee tasaisesti. Toiseksi vuoden 1997 talousarvio oli tarkoituksella laadittu tiukemmaksi kuin edelliset talousarviot. Budjettivallan käyttäjä odotti jossain määrin sekä maatalouden että rakennerahastojen maksumäärärahoja koskevan budjetin alittuvan. Tämä ei näytä tuottavan erityisiä ongelmia luokassa 1, rakennerahastojen maksumäärärahat tullaan kuitenkin todennäköisesti käyttämään kokonaan.
Haluaisin esittää muutaman yksittäistä luokkaa koskevan huomautuksen ja vastauksen. Luokassa 1 komissio on jo ehdottanut siirtoja talousarvion suuntaviivojen tasapainottamiseksi ennen talousarviovuoden päättymistä. Odotettua pienemmät tarpeet liha- ja vilja-alalla merkitsevät, että öljysiemenkorvaukset voidaan maksaa etukäteen ja sikaruton kustannukset voidaan kattaa. Budjettivallan käyttäjä on suostunut ottamaan vastaan oikaisukirjeen, ja tämän ansiosta voimme myös tehdä johtopäätökset vuoden 1998 talousarvion osalta.
Maitokiintiötä koskevat keskustelut tulevat olemaan osa Agenda 2000 -asiakirjaa, YMP-uudistusta, joten voimme palata asiaan, kun keskustelemme näistä asioista. Luokassa 2 ainoat poikkeukset korkeaan toteutumistasoon ovat muutamat yhteisöaloitteet. Näillä aloilla jotkin uudelleenohjelmoinnit ohjelmakauden lopussa ovat olleet väistämättömiä. Virrankosken ja Holmin tavoitteen 6 toteutumista koskevien kysymysten osalta näyttää todennäköiseltä, että varat on käytetty kokonaan vuoden loppuun mennessä. Saamiemme tietojen perusteella näin tulee käymään. Tavoitteen 6 erityisongelmista on keskusteltu laajasti Agenda 2000 -asiakirjassa.
Sisäpolitiikassa komissio odottaa talousarvion täydellistä toteutumista, mikä vastaa lähes 100 %: a maksusitoumuksista, ottaen huomioon erittäin rajalliset siirrot kokonaissiirtojen yhteydessä. Brinkhorst esitti kysymyksen Euroopan laajuisista verkoista. Euroopan parlamentti on tähdentänyt Euroopan laajuisia verkkoja ja niiden toteutumisaste onkin ollut erittäin korkea. Minulla on tässä eilisen päivän lukuja, ja niiden perusteella maksusitoumusten toteutumisaste on 82 %. Maksujen toteutumisaste on 40 %.
Luokan 4 kuva on sekavampi, kuten muutamat puhujat ovat todenneet. Komissio tulee ehdottamaan huomattavia siirtoja kokonaissiirtojen yhteydessä. Tärkeämpää kuitenkin on, että PHARE-ohjelman uudelleenohjelmointi liittymistä edeltäväksi ohjelmaksi vähentää vielä tänä vuonna toteutettavaa määrää 150 miljoonalla eculla. Nämä rahastot voidaan antaa MEDAn käyttöön tänä vuonna, ja ne voidaan saada takaisin vuonna 1999, ja täten voisimme täysin kunnioittaa molempien ohjelmien monivuotisia suunnitelmia.
Böschin huomautukseen haluaisin esittää kaksi kommenttia. Niin kauan kuin PHARE-hankkeet olivat keskimäärin hyvin pieniä, toteutuminen oli erittäin monimutkaista ja valvonta oli hankalaa. Tämä oli yksi syy uudelleenohjelmoida PHARE- ohjelma kohti infrastruktuuria ja instituutioita ja lisätä ohjelmien kriittistä kokoa. MEDAn osalta arvostelu kohdistui aikaisempiin ohjelmiin. MEDAn nykyisten ohjelmien koko on suurempi, ja niiden toteutumisaste on jo tänä vuonna 63 %.
Lopuksi haluaisin huomauttaa, että komission hallintobudjetin kurssikehitys on ollut myönteisnen. Komissio antaa piakkoin budjettivallan käyttäjälle ehdotuksen näiden varojen käyttämisestä tulevien budjettitarpeiden vähentämiseen, ja toivon, että tämä ehdotus saa kannatusta.

Puhemies
Arvoisa komissaari, pyydän anteeksi, mutta emme erehdyksessä olleet antaneet puheenvuoroa Lukasille, joten annan sen hänelle välittömästi minuutin ajaksi.

Lukas
Arvoisa puhemies, minulla on odottamaton kunnia saada puhua heti komissaarin jälkeen. Puheenvuoroni ei ole mitenkään mullistava, mutta on hyvä, että järjestystä noudatetaan, ja otan tämän tilaisuuden mielelläni vastaan.
Päätöslauselmaesityksessä on annettu hyvin asiallinen yleiskuva vakavasta tilanteesta. Esittelijät ansaitsevat kiitoksen tästä työstä. Koska varoja käytettiin useilla tärkeillä aloilla vain niukasti tai ei ollenkaan, on kysyttävä, ovatko valtioiden tai yksittäisten osavaltioiden jäsenmaksut liian korkeat. Itään suunnitellun laajentumisen ja rajat ylittävän rakenteellisen yhteistyön kannalta PHARE-ohjelman varojen alhainen käyttöaste on valitettavaa. Lapsiin kohdistuvan väkivallan torjumiseen tähtäävien toimenpiteiden äärimmäisen alhainen toteutusaste herättää tiettyä kyynisyyttä. Maatalouden valvontaan käytettävien varojen pysyvästi alhainen käyttöaste on huolestuttavaa. Petosten kasvun ja siihen liittyvän unionin kansalaisten tyytymättömyyden vuoksi kaikkia valvontamekanismeja on käytettävä kaikilta osin tehokkaasti.
Etenkin niiden maiden kansalaisille, jotka ovat nettomaksajia, on vaikea perustella, miksi heidän rahoittamansa talousarvion monia aloja hyödynnetään vain rajoitetusti. Tämän vuoksi meidän on varauduttava tulo- ja menopolitiikan uudistukseen. Jäsenvaltioiden heikkenevän sosiaaliturvan vuoksi meidän on kiristettävä ja tehostettava budjettipolitiikkaa!

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

EU: n ja Kanadan väliset suhteet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Grazianin ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0140/97) Euroopan unionin ja Kanadan välisiä suhteita koskevasta komission tiedonannosta (SEK(96)0331 - C4-0620/96).

Graziani
. (IT) Arvoisa puhemies, istunnon alussa pyysin puheenvuoroa, jotta voisin tehdä työjärjestykseen kohdistuvan rikkeen, jollaiset ovat parlamentissa varsin yleisiä. Arvoisa puhemies, sallinette minun kiinnittää parlamentin ja komission huomion traagiseen tapaukseen kahdella Italian alueella, Umbriassa ja Marchessa: uhrien määrä on suuri, ja suuret ovat myös menetykset taiteen näkökulmasta. Pyydän siis teidän huomiotanne, arvoisa puhemies, sekä parlamentin ja komission huomiota, ja katson että on hyödyllistä, myönteistä ja välttämätöntä, että varsinkin Italia, jota tapaus välittömästi koskee, mutta myös Euroopan unioni osallistuu siihen kulttuuriperintöön kuuluvien töiden restaurointiin, joka - eikä tämä ole pelkkää retoriikkaa - ei kuulu pelkästään Italialle tai Euroopalle vaan koko ihmiskunnalle.
Siirryn nyt käsittelemään päivän esityslistalla olevaa mietintöä. Euroopan ja Kanadan kahdenvälisten suhteiden historia juontaa juurensa peräti Rooman sopimusten allekirjoittamisen ajoilta. Ensimmäinen sopimus koski ydinvoimayhteistyötä; tätä seurasi vuonna 1976 kaupan ja talouden alan yhteistyön puitesopimus; tämän jälkeen olemme perättäisinä virstanpylväinä saaneet aikaan poliittisen julistuksen ja viime joulukuussa solmitun siihen liittyvän toimintasuunnitelman: yhteistyön ja sidoksen, jotka on siis ajan mittaan uudistettu ja jotka tänä päivänä vahvistuvat transatlanttisissa suhteissa, jotka solmittiin ensin Yhdysvaltojen kanssa ja joissa ei tänä päivänä tosiaankaan voida sivuuttaa Kanadaa. Pikemminkin juuri uusissa kansainvälisissä suhteissa Euroopan ja Kanadan välinen sopimus voi olla hyödyksi muille tasapainotekijöille, jotka ovat välttämättömiä samassa transatlanttisten suhteiden kokonaisuudessa. Onkin siis tarpeen selvittää, mitkä ovat kylmän sodan päättymisen jälkeen uudet sopimusalueet Euroopan, Yhdysvaltojen ja Kanadan kanssa, nyt kun turvallisuuskehys, joka 50 vuoden ajan toimi puitteena näille suhteille, on muuttunut huomattavasti.
Vaihetta, jolloin etusijalla oli turvallisuus, seuraa väistämättä vaihe, jolloin tehdään erittäin kiinteää yhteistyötä kaikilla aloilla ja joka ei siksi suvaitse liiallista hegemoniaa miltään taholta. Hegemonioita ei kuitenkaan voi manata pois: niitä hillitään sopivilla poliittisilla välineillä. Tällä alueella Euroopan unionin ja Kanadan välinen sopimus on ensisijaisen tärkeä tasapainotekijä, joka on mielestäni hyödyllinen jopa Yhdysvalloille, jotka Helms-Burtonin ja D'Amicon laeilla ovat ilmeisesti kaavailleet - virheellisesti - pakottavansa liittolaisensa hyväksymään yksipuoliset toimenpiteet.
Oikeat yhteenkuuluvuutta edistävät tasapainotekijät ovat demokratiat, oikeusvaltiot ja myös erittäin vakaat kansainväliset suhteet. Kun oikeat tasapainotekijät vähenevät, myös sopimukset ja yhteistyö kärsivät: niinpä se, että huolehdimme tänään transatlanttisista suhteista Kanadan suhteen osalta, niin kuin olemme huolehtineet Yhdysvaltojen suhteista, noudattaa samaa logiikkaa ja yksi tekijä vahvistaa toista.
On sitä paitsi Euroopan unionin etujen mukaista, ettei pohjoisamerikkalaista todellisuutta uhrata sen sinänsä välttämättömille suhteille Tyynenmeren alueen ja itsensä Euroopan kanssa. Ei toki ole yhdentekevää piirtää tätä skenaariota, Euroopan mahdollista, mutta tällä hetkellä objektiivisesti katsottuna epävarmaa kulkua, jos siitä siis ei tule institutionaalista politiittista toimijaa, jonka ulkopolitiikan muoto ja kehitys ilmentävät todellista hallintokykyä. Tänä päivänä tätä kaikkea ei ole, ja tämä puute on syynä epätasapainoon. Amsterdam tarjoaa meille vain korviketta, ikään kuin olisi sama juoda kupillinen sumppia kuin kupillinen kahvia.
Yhteistyö Kanadan kanssa, joka on nuori maa, jolla on nuoren ja monikielisen kansan hyvät puolet mutta myös ongelmat, tarjoaa kuitenkin yhä laajempia mahdollisuuksia, jotka eivät saa jäädä nykyisten kiistakysymysten, kuten kalastuskysymyksen, varjoon. Tästä näkökulmasta suurin hankaluus on - muistan tämän - että Newfoundlandin kalakanta ei ole enää sama kuin ennen ja että on kaikkien - ei vaan Kanadan vaan myös Euroopan - etujen mukaista, että tämä tosiseikka eli kalan vähyys otetaan huomioon. Näin on pyynnin laita: on ennen kaikkea kunnioitettava alkuperäiskansojen kulttuuria ja tarpeita, mikä ei sulje pois tarvetta käyttää mahdollisimman kivuttomia pyyntivälineitä. Kanada on - muistan - olennainen kumppani Euroopan vakauden ja turvallisuuden kannalta. Se on uudenaikainen maa demokraattisen kulttuurin ja vähemmistöjen kunnioittamisen osalta. Näin sanoin, arvoisa puhemies, minulla on kunnia esitellä parlamentille tämä mietintö, jonka toivon tulevan hyväksytyksi.

Schmid
Arvoisa puhemies, komission ehdotus Euroopan unionin ja Kanadan välisistä suhteista sisältää myös luvun yhteistyöstä oikeus- ja sisäasioissa. Tämä on hyvä asia. Ehdotuksessa on otettu asianmukaisesti huomioon, että kansainvälisesti järjestäytynyt rikollisuus on globalisoitunut jo kauan ennen taloutta. Nykyaikaiset rikollisjärjestöt organisoivat toimiaan maailmanlaajuisesti. Olemme todenneet, että venäläinen mafia harjoittaa järjestäytynyttä sosiaalivakuutusalan rikollisuutta myös Los Angelesissa, ei ainoastaan Moskovassa. Japanilainen Jacuza ei toimi ainoastaan Tokiossa vaan myös Düsseldorfissa ja Torontossa. Kiinalaiset triadit eivät toimi ainoastaan Hongkongissa vaan myös Amsterdamissa, Lontoossa ja San Franciscossa. Meidän on opittava tästä jotain. Meidän on opittava, että järjestäytynyttä rikollisuutta on harjoitettu jo kauan rajojen yli, kun taas poliisiviranomaiset voivat toimia edelleen vain kansallisvaltioiden rajoissa.
Me Euroopan unionissa olemme tehneet tästä johtopäätökset ja kehittäneet kolmatta pilaria. Tämä ei ole kuitenkaan riittävää. Kolmatta pilaria on täydennettävä kolmansien maiden kanssa tehtävillä sopimuksilla. Sisäinen turvallisuus edellyttää ulkoista sivustasuojaa. Olosuhteet ovat tähän suotuisat, jos haluamme toteuttaa tämän Kanadan kanssa. Ensinnäkin: myös Kanadan hallitus ja Kanadan parlamentin molemmat kamarit haluavat toimia näin. Toiseksi: Kanadan viranomaisilla on suuri harkintakyky sisä- ja oikeusasian alalla juuri mainitsemieni ongelmien alalla. Kolmanneksi: poliisiviranomaisten yhteistyökumppani on hyvin pätevä; Kanadan ratsupoliisilta (Royal Canadian Mounted Police ) voidaan oppia pelkästään seuraamalla, miten se toimii.
Jarruttava tekijä on pikemminkin Euroopan sisäinen hajanaisuus. Emme ole toistaiseksi onnistuneet puhumaan riittävässä määrin yhdestä suusta. Tässä on tapahduttava muutos.

Schnellhardt
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, haluaisin ensiksi onnitella Graziania hänen mietinnöstään, jossa on arvioitu tasapuolisesti eurooppalais-kanadalaisten suhteiden eri näkökohtia ja viitoitettu tulevaisuuden toimia. Samalla haluaisin kuitenkin myös painottaa, kuinka tärkeää on, että Euroopan parlamentti ottaa kantaa yhteiseen toimintasuunnitelmaan. Koska Kanadan ja Euroopan unionin välinen yhteistyö on hyvä monilla aloilla, joskin esimerkiksi ympäristönsuojelun alalla toiminta on vaikeaa, myös parlamenttien suhteita on syvennettävä.
Tarvitsemme useita kontakteja ja keskusteluja, jotta voisimme ymmärtää toisiamme, ja meidän on voitava vaikuttaa toimintasuunnitelmaan. Tämän vuoksi on mielestäni käsittämätöntä, että toimintasuunnitelma hyväksyttiin, ennen kuin parlamentti ilmaisi sitä koskevan kantansa.
Seuraavaksi tarkastelen muutamia ympäristönsuojeluun liittyviä näkökohtia. Käsittääkseni ympäristönsuojelu on yksi ala, jolla EU ja Kanada tekevät yhteistyötä kansainvälisissä elimissä löytääkseen yhteisiä vastauksia maailmanlaajuisiin ympäristöongelmiin. Näiden lisäksi on myös kahdenkeskisiä kysymyksiä, kuten ponnistelut inhimillisen ansastandardin käyttöönottamiseksi. Syvälliset keskustelut ja neuvottelut ovat johtaneet siihen, että EU: n ulkoministerit ovat hyväksyneet EU: n, Kanadan ja Venäjän neuvotteleman sopimuksen. Tulevaisuudessa tämän kannattamani sopimuksen täytäntöönpanossa on ratkaisevaa, löydetäänkö nykyisille metsästysmenetelmille konkreettiset inhimilliset vaihtoehdot. Ansarautojen kieltäminen ei vielä välttämättä poista tätä ongelmaa.
Tällä alalla tarvitaan hallintoviranomaisten ja komission virkamiesten lisäksi muitakin. Ratkaisevaa on niiden tahojen panos, joilla on käytännön kokemusta ja alan asiantuntemusta. Tarkoitan tällä sekä eläinsuojelujärjestöjä että paikallisia pyydystäjiä Kanadassa, USAssa ja Venäjällä; kummallakin on käytännön kokemusta. Haluaisin näin ollen laajentaa eurooppalais-kanadalaisia suhteita ympäristön- ja eläinsuojelun alalla myös muille tasoille.
Minulla itselläni oli viime syksynä mahdollisuus muodostaa kuva Quebecin intiaanien kokemuksista ja tavoista. Näistä kokemuksista, kuten myös muiden ryhmien ja kansojen kokemuksista, tulisi keskustella esimerkiksi kansainvälisissä eläinsuojelujärjestöissä asiasta kiinnostuneiden parlamentin kollegoiden kanssa.
Kyse ei ole asioihin sekaantumisesta. Eläinsuojelu on yhteinen maailmanlaajuinen asia, samalla tavoin kuin pyrkimykset antaa alkuperäiskansoille asianmukainen rooli ympäristöystävällisen ja kestävän kehityksen toteuttamisessa ja pyrkimykset lisätä niiden osallistumista varojen käyttöä ja maa-alueiden kehitystä koskevien kysymysten ratkaisemisessa. Ympäristöalan yleisen tason yhteistyön osalta toimintasuunnitelma sisältää edelleen ympäristöä koskevia kuulemistilaisuuksia, joita on järjestetty myös aiemmin. Meidän on kuitenkin todettava, että mitään erityisiä toimia ei ole suunniteltu vaan ainoastaan kertomuksia.
Otamme tyytyväisinä vastaan terveyspolitiikkaa koskevat menettelyt ja sopimukset. Ottakaamme ohjelma käyttöömme ja toimikaamme!

Plooij-Van Gorsel
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan onnitella tutkimusvaliokunnan puolesta Graziania hänen erinomaisesta mietinnöstään. Euroopan unionin ja Kanadan välisillä suhteilla on pitkä historia. Jo vuonna 1995 allekirjoitettiin tärkeitä sopimuksia yhteistyöstä tieteen ja teknologian aloilla. Vuodesta 1959 lähtien on tehty yhteistyötä energian ja etenkin ydinenergian aloilla. Kanadalla on tietenkin vahvat tiede- ja tutkimusperinteet. Tämä tarjoaa Kanadalle myös hyvät mahdollisuudet tulevan kokeellisen termoydinreaktorin, niin sanotun ETERin, sijoituspaikkana, mutta todellakin vain, mikäli unioni päättää jatkaa fuusiotutkimusta.
Kanadan suhteiden vaaliminen on myös tärkeää hiljattain vahvistettujen transatlanttisten Yhdysvaltain suhteiden valossa. Uudessa toimintasuunnitelmassa yhteistyötä laajennetaan tieto- ja viestintäteknologialla ja bioteknologialla. Nämä ovat kaksi alaa, joilla tulee olemaan eniten työllisyyttä tulevaisuudessa. Tutkimusvaliokunta toivookin, että aikomus tehdä tieteellistä yhteistyötä bioteknologian alalla, muun muassa geneettistä manipulaatiota koskevan lainsäädännön osalta, voidaan toteuttaa käytännössä.
Mitä tulee yhteistyöhön tietoteknologian alalla, on kiinnitettävä huomiota etenkin yritysten välisten verkkojen muodostamiseen teknologisen osaamisen edistämiseksi. TVT-alan yhteiset tutkimushankkeet on asetettava etusijalle. Koska tämä ala on Kanadassa niin pitkälle kehittynyt, Euroopan TVT-ala voi saada siitä etuja.

Gallagher
Arvoisa puhemies, kuten kolleganikin haluaisin onnitella Graziania erinomaisen mietinnön laatimisesta.
Yleensä ottaen Kanadan ja unionin välillä on aina ollut yhteistyötä ja keskinäistä hyvää tahtoa, joten useimpien on vaikea ymmärtää täysin EU: n ja Kanadan välisiä ristiriitoja kalastusalalla. Usein on kuitenkin kysytty, miten kalastuksesta kehittyi tällainen kiistelty aihe. Sen tähden on tärkeää tarkastella taustaa.
EU: n ja Kanadan kalastusrakenteet ovat samanlaisia. EU: n ja Kanadan syrjäseudut ovat erittäin riippuvaisia kalastusteollisuudesta, ja mikä tahansa kalastusvaroja koskeva uhka herättää ymmärrettävästi tunteita ja aiheuttaa jännitystä. Vuonna 1975 Kanada, Islanti ja Norja julistivat 200 meripeninkulman yksinomaisen talousvyöhykkeen suojellakseen hupenevia kalakantojaan, ja Eurooppa seurasi esimerkkiä vuonna 1977.
Tämä heikensi eurooppalaisten alusten kalastusmahdollisuuksia, ja kun Espanja ja Portugali liittyivät unioniin vuonna 1986, niiden ongelmat muuttuivat yhteisön ongelmiksi. Vuonna 1992 Kanada julisti pyyntikiellon pohjoisen turskan kalastukselle, ja arvioitiin, että tämä johti noin 40 000 työpaikan menetykseen Newfoundlandissa.
Kalastusmahdollisuuksien heikkenemisen vaikutukset EU: n laivastolle ovat erittäin tunnettuja; Euroopan ja Kanadan väliset suhteet olivat vuosia umpikujassa ja huonossa tilassa. Vuonna 1992 unioni ja Kanada käynnistivät yhteisymmärrysmuistion, josta oli tarkoitus tulla uusi kalastussopimus, joka korvaisi vuoden 1981 puitesopimuksen. Vuonna 1994 Kanada tarkisti rannikkokalastusasetustaan, jotta sillä voitaisiin toteuttaa toimia epävarmojen kalakantojen suojelemiseksi sekä 200 meripeninkulman yksinomaisella talousalueella että niiden läheisyydessä olevilla vesillä. Asetuksella annettiin viranomaisille valtuudet pidättää nimettyjen valtioiden alukset, ja maaliskuussa 1995 Espanja ja Portugali lisättiin tähän luetteloon. Espanjalaisen aluksen pidättäminen ja sitä seurannut katkera taistelu ovat nyt historiaa. Kiista ratkaistiin onneksi muutama viikko myöhemmin, ja kyseisen vuoden syyskuussa Espanja ja Portugali poistettiin nimettyjen valtioiden luettelosta.
Yhdyn vallitsevaan optimismiin siitä, että nyt näyttää mahdolliselta, että unioni ja Kanada voivat tehdä monipuolisempaa yhteistyötä ja että molemmat osapuolet ymmärtävät paremmin toistensa näkökantoja ja kunnioittavat niitä. Valiokuntani toivoo, että kalastusalan lisääntyvä yhteistyö auttaa kehittämään nykyisiä vahvoja suhteita. Tämä voidaan saavuttaa luottamusta rakentavilla toimilla sekä kahdenvälisellä tasolla että NAFOn monenvälisessä kontekstissa.
Valiokuntani kehottaa unionia ja Kanadaa varmistamaan kahdenvälisten sitoumusten noudattamisen. Me kannatamme NAFOn aloitetta nykyisen väitemekanismin ylläpitämisestä. Me emme hyväksy Kanadan nykyisen kalastuslainsäädännön ekstraterritoriaalisia määräyksiä ja lopuksi haluaisin sanoa...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Barón Crespo
Arvoisa puhemies ja hyvät kuulijat, haluaisin aluksi onnitella herra Graziania mietinnöstä. Olen myös iloinen siitä, että hän on läsnä, koska se osoittaa hänen tervehtyneen. Haluaisin ottaa tässä keskustelussa esille kaksi tärkeää kysymystä. Ensinnäkin, kun parhaillaan keskustellaan suhteista Atlantin takaisiin maihin ja niiden saattamisesta ajan tasalle, tällä mietinnöllä suhteistamme Kanadan kanssa on aivan erityistä merkitystä. Kanada nimittäin on alusta saakka - ja myös kaikkein vaikeimpina ajanjaksoina - ollut Euroopan ja vapauden puolella. Meidän on tunnustettava se ja saatettava suhteemme ajan tasalle. Meidän ei pidä keskustella ainoastaan Yhdysvaltojen kanssa.
Haluaisin mainita kaksi seikkaa. Suhteet Atlantin takaisiin maihin ovat ensinnäkin saaneet aivan uuden ulottuvuuden, kun myös Kanada on ryhtynyt luomaan vapaakauppa-aluetta Yhdysvaltojen kanssa. NAFTA on laajentunut lisäksi Meksikoon, ja parhaillaan ollaan ottamassa esille myös mahdollisuutta luoda koko Amerikan mantereen kattava vapaakauppa-alue. Tämä merkitsee sitä, että myös meidän on lähitulevaisuudessa pohdittava uudelleen suhteitamme paitsi talouden kannalta - siitähän on seurauksia meillekin - myös politiikan kannalta.
Minusta on lisäksi tärkeää korostaa suhteitamme Kanadan kanssa siltä kannalta, että kansainvälistä lainsäädäntöä ja Maailman kauppajärjestön toimialaa kunnioitetaan. Viittaan erityisesti ekstraterritoriaalisiin lakeihin, jotka, kuten esimerkiksi Helms-Burtonin laki, vahingoittavat sekä Kanadaa että Euroopan unionia, ja mielestäni onkin tärkeää yhdistää voimavaramme tässä asiassa.
Arvoisa puhemies, haluaisin lopuksi mainita seikan, joka on mielestäni tärkeä mietinnössä ja johon herra Graziani sisällytti muiden muassa minun esittämiäni, kalastusta koskevia muutoksia. Haluan mainita, että on tärkeää, kuten edellinen puhujakin sanoi, että esimerkiksi kalastukseen liittyvistä iänikuisista kysymyksistä voitaisiin keskustella kansainvälistä lainsäädäntöä kunnioittaen. Tiedämme hyvin, että kalastukseen liittyvistä kysymyksistä kiistellään paljon, mistä on osoituksena Yhdysvaltojen ja Kanadan välillä parhaillaan käytävä "lohisota" . Tiedetään, että, kuten muuan yhteisön entinen päättäjä sanoi, Jeesus valitsi kalastajia apostoliensa joukkoon, koska kalastus on hyvin kiistelty aihe. Uskon joka tapauksessa, että tulevaisuuden kannalta on myönteistä ja tärkeää kehittää suhteitamme solidaarisuuden ja yhteistyön hengessä kansainvälistä lakia kunnioittaen.

Varela Suanzes-Carpegna
Arvoisa puhemies ja hyvät parlamentin jäsenet, minäkin haluan onnitella herra Graziania loistavasta mietinnöstä. Kanada on suuri maa, johon meillä on kiinteät historialliset, poliittiset ja taloudelliset siteet. Meillä on yhteisiä periaatteita ja arvoja, ja yhteistyön on oltava suhteissamme etusijalla. Koska minä olen espanjalainen ja erityisesti galicialainen, minun on kuitenkin puututtava erääseen suhteitamme varjostaneeseen asiaan: kalastukseen. Galicialaiset, joita minä täällä edustan, eivät vieläkään pysty ymmärtämään sitä, miten aggressiivisesti Kanada menetteli aiheuttamassaan kalastuskiistassa ja miten se loukkasi kansainvälistä oikeutta.
En halua aukaista vanhoja haavoja, vaan vaikuttaa siihen, että ne umpeutuisivat lopullisesti. Haluankin siksi kiinnittää huomiota Grazianin mietinnön kohtiin 20 ja 21 ja liitteenä oleviin kalatalousvaliokunnan kahdeksaan johtopäätökseen, joissa tuomitaan Kanadan ekstraterritoriaalinen lainsäädäntö, vaaditaan sen hylkäämistä ja takuita yhteisön aluksille, kehotetaan todelliseen yhteistyöhön NAFOn kanssa, ylläpidetään voimassa oleva väitemekanismi ja vältetään muiden laivastojen syrjintä ja vaaditaan myös vuoden 1992 kalastussopimuksen voimaantuloa, vaikkakin tarkistetussa muodossa, mutta sisältäen Euroopan jo sovitut päävaatimukset kuten yhteisön laivaston pääsyn Kanadan runsaille kalavesille.
Kuten Grazianin mietinnössä todetaan, jotta yhteistoimintasuunnitelmasta olisi hyötyä, se ei saa olla pelkkä hyvän tahdon julistus, vaan tehokas sitoumus yhteistyön edistämiseksi.
Tämän parlamentin suhteista Kanadaan vastaavan valtuuskunnan ja myös kalatalousvaliokunnan jäsenenä toivon tämän yhteistyön lujittamista. Arvoisa puhemies, kalastus voi olla näiden Kanadan ja Euroopan unionin välisten uusien suhteiden testi.

Novo
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat. Yhteinen etumme pitää yllä ja kehittää suhteita Euroopan unionin ja Kanadan välillä ei johdu - tai sen ei ainakaan pitäisi johtua pelkästään - nykyisistä tärkeistä ja mittavista kaupallisista eduista. Päinvastoin, yhteistyö ja lähentyminen sellaisissa tärkeissä asioissa kuten se, että vastustetaan tiettyjen kansallisten säädösten ulottamista aluevesirajojen ulkopuolelle - esimerkkinä Yhdysvaltojen Helmes-Burton-laki ja NAFO-säännökset - tai samanlainen yhteistyö ja lähestyminen tietyissä humanitäärisissä toimissa tai jopa Yhdistyneiden kansankuntien rahoituskysymystä koskeva päätöslauselma, muodostavat yhteisen poliittisen toimintakentän, joka on säilytettävä ja jota on vahvistetettava.
Tiukasti kaupallisessa mielessä on tärkeää, että jotkut mittavammat taloudelliset edut kuten teräkseen, vehnään ja naudanlihaan tai audiovisuaalisen alan etuihin liittyvät seikat, eivät ylitä merkitykseltään eivätkä saa meitä unohtamaan - tai edes pitämään vähemmän tärkeinä tai sivuseikkoina - yhteisesti sovittua ja molemmille osapuolille tyydyttävää, sosiaalisesti ja taloudellisesti keskeisiin kysymyksiin liittyvää päätöslauselmaa, joka koskee tiettyjä Euroopan unionin heikommin kehittyneisiin vyöhykkeisiin kuuluvia alueita ja maita. Kaiken huippuna näillä alueilla sisäinen kiinteys on vielä kaukana toteutumisesta.
Tarkoitan tietenkin NAFOn alueella harjoitettavaan kalastukseen liittyviä kiistoja, jotka sitkeästi pysyvät hengissä ja joita mielestämme ei voida ratkaista yksipuolisin aluevesirajoihin liittyvin toimenpitein. Toisissa yhteyksissähän ne ovat - aivan oikeutetusti - saaneet osakseen sekä kanadalaisen että eurooppalaisen osapuolen torjunnan.
Siksi on tärkeää, että Kanada ei ota käyttöön kalastuksessa erilaisia punnitus- ja muita menetelmiä, vaan että päinvastoin jatkettaisiin neuvotteluja nykyisten etujen turvaamiseksi, mukaan lukien yhteinen etumme säilyttää kalavarat.

Leperre-Verrier
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin ja Kanadan väliset suhteet ovat olleet olemassa vähän alle viisikymmentä vuotta ja meidän on onniteltava itseämme nyt, kun ne saavat uuden ulottuvuuden. Kuten jo tiedämmekin, transatlanttinen solidaarisuus on ollut välttämätön osa rauhan, vapauksien ja pysyvyyden säilyttämisessä. Siksi on syytä olla iloinen siitä, että samalla, kun tämä tiedonanto säilyttää aikaisemmin tehdyn puitesopimuksen alan, se korostaa sen poliittista, sosiaalista ja kulttuurista ulottuvuutta avaamalla yhteistyön tieteellisen tutkimuksen, teknologian kehityksen ja kasvatuksen kaltaisille uusille aloille.
Tämän lisäksi kylmän sodan kauden päätyttyä kansainvälinen tilanne, joka asettaa Yhdysvallat vallitsevaan asemaan, edellyttää transatlanttisten suhteiden tarkistusta. Tässä yhteydessä Euroopan unionin ja Kanadan väliset suhteet ovat uuden tasapainon takeena. Olemme jälleen kieltämässä yksipuolisuutta, Helms-Burtonin ja d'Amaton lait ovat mielenkiintoisia ja merkittäviä esimerkkejä tästä etujen lähentymisestä.
Siksi jaan täysin tämän erinomaisen mietinnön tekijän, edustaja Grazianin näkökulman. Älkäämme antako alakohtaisten ristiriitojen vaarantaa ikuisesti olemassa olleita molemminpuolisia siteitä. Keskinäinen etu, jota poliittisten ja kaupallisten siteiden vahvistaminen edustaa, on liian tärkeää.
On kuitenkin vielä kaksi ongelmaa. Kalastus on ensimmäinen kompastuskivi ja pyyntikiintiöt ovat kirjaimellisesti tulehduttaneet Kanadan ja Euroopan unionin väliset suhteet viime vuosien aikana. Toinen erimielisyyden kohde on ansapyynti ja turkisten maahantuonti. Kummassakin tapauksessa olisi löydettävä ratkaisut niin, että suhteidemme tyyneys voisi jatkua. Kanada merkitseekin Euroopan vakauden ja turvallisuuden kannalta välttämätöntä kumppania ja yhteistyöalueiden laajuus heijastaa haasteita, joita läntinen maailma on kohdannut.
Siksi on toivottavaa, että Kanada ja Euroopan unioni voisivat yhdistää voimansa pyrkiäkseen kansainvälisen yhteisön uuteen tasapainoon.

Berthu
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Kanada on maantiedosta huolimatta meitä erityisen lähellä, koska sillä on yhteistä historiaa kahden unionin jäsenvaltion, Ison-Britannian ja Ranskan kanssa. Yhteistä arvoperintöämme on hoidettava, ja sen on toimittava perustana aktiiviselle yhteistyölle viranomaisten, yritysten ja ennen kaikkea ihmisten välillä, niiden, jotka tänä päivänä luovat yhä lujempia suhteita Atlantin yli.
Kanada tarjoaa myös erittäin mielenkiintoisen esimerkin niille, jotka ajattelevat Euroopan instituutioita; se on liittovaltio, joka iästään huolimatta ei ole vielä päässyt tasapainoon. Sen vilkasta institutionaalista historiaa leimaa Quebecin osavaltiossa hyväksynnän puuttuminen Kanadan nykyisestä perustuslaista ja ainakin tähän asti vallinnut mahdottomuus löytää omintakeista kaavaa, joka yhdistäisi Quebecin ranskankielisten asukkaiden itsehallinnon ja yhteyden maan muuhun osaan. Siksi ensimmäisessä itsehallintoa koskeneessa kansanäänestyksessä, joka pidettiin vuonna 1980, kyllä-äänet muodostivat 40 % äänistä. Seuraavassa kansanäänestyksessä, joka pidettiin vuonna 1995, kyllä-ääniä oli 49, 5 % ja nyt on ilmoitettu kolmannesta kansanäänestyksestä.
Tämä kehitys antaa myös eurooppalaisille ajattelemisen aihetta, sillä vaikka federalismi toimii hyvin silloin, kun se kohdistuu yhteen ainoaan kansaan, kuten Saksassa, se juuttuu paikalleen tai aiheuttaa loputtomia häiriöitä silloin, kun se koskee useita kansoja, jotka haluavat säilyttää oman identiteettinsä ja päättää kohtalostaan. Koska sen edellyttämä yhteensovittaminen koskee jäsenkansoja, se aiheuttaa jatkuvasti epäilyksiä siitä, että jotakuta osapuolista ei kunnioiteta. Tämän huomautuksenhan osoittaa todeksi myös se, että yksi jäsenkansoista ei ole edes hyväksynyt perustuslakia.
Siksi olen iloinen nähdessäni, että suurin osa Euroopan vastuunkantajista ei vielä nyt hyväksy avoimesti liittovaltiotavoitetta ja samassa yhteydessä haluaisin kertoa Atlantin takaisille ystävillemme, millä sympatialla seuraamme Quebecin ja Kanadan työtä niiden suhteet selkeyttävän institutionaalisen ratkaisun löytämiseksi.

Antony
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Kanadan ja Euroopan suhteista laatimassaan mietinnössä Graziani käsittelee monia hyvin erilaisia aiheita ansapyynnistä unionin, Yhdysvaltojen ja Kanadan muodostaman kolmenkeskeiseen ulottuvuuden etuihin unohtamatta rannikkokalastuksen ongelmia.
Olisi siis paljonkin sanomista ja myös kritikoitavaa, etenkin kannanotosta Maailman kauppajärjestön puolesta, toisin sanoen ilman rajoja toimivan maailman, joka on jätetty monikansallisten yhtiöiden ravinnoksi. Mutta kaksi minuuttia ei riitä varsinkaan, kun meille annettu teksti ei käsittele olennaisia asioita.
Se, mitä Kanadasta on tullut, ennakoi sitä, mitä Euroopasta voi tulla, liittovaltiokokonaisuus, joka on Yhdysvaltain satelliitti. Ottawa voi toimia Brysselin mallina, se on sellaisen keinotekoisen kokonaisuuden pääkaupunki, joka sitoo federalistisiin kahleisiin kaksi kansaa, Kanadan ranskalaiset ja anglosaksit. Molemmat ovat tämän järjestelmän uhreja. Kanadan ranskalaiset tietenkin, mutta myös anglosaksit, jotka menettävät erikoisasemansa, jos Ottawa katkaisee välinsä Lontoon kanssa.
Tällä hetkellä molemmat kansat sulautuvat toisiinsa Amerikan sulatusuunissa. Quebecin asukkaat taistelevat urheasti ranskan kielen puolesta, mutta syntyvyyden lasku niin sanotun rauhallisen vallankumouksen jälkeen tekee tästä taistelusta turhan. Muutaman vuosikymmenen kuluttua Kanadan kuusi miljoonaa ranskalaista on ehkä kadonnut, pyyhitty kartalta, kuten acadialaiset, Louisianan entiset ranskalaiset.
Molemmille kansoille on kuitenkin olemassa ulospääsytie. Ne voivat päästä liittovaltion kahleista kuten KeskiEuroopan kansat ovat tehneet ja kuten meidän vähitellen Brysselin tukahduttamat kansamme haluavat tehdä. Siksi me ranskalaiset isänmaanystävät tuemme vapaan Quebecin asiaa. Vuonna 1995 Ottawan federalistit melkein voittivat käyttäen hyväkseen samoja etuja kuin Maastrichin eurofederalistit Ranskassa vuonna 1992 - etnisten vähemmistöjen äänestystä sekä media- ja rahoitusauktoriteettien painostusta. Nyt, kuten myöskään vuonna 1763, Pariisi ei ole kiinnostunut uuden Ranskan kohtalosta.
Älymystömme on hyvinkin Voltairen perillisiä, tämä kirjoitti silloin: "Haluaisin, että Kanada olisi hyisen meren pohjassa" . Seuraava kerta ratkaisee, mutta Quebecin asukkaat tietäkööt, että he eivät ole yksin. Kun me itse Ranskassa olemme vapautuneet Brysselin holhouksesta, voimme uudistaa quebeciläisten veljiemme kanssa kaksi vuosisataa sitten katkenneet siteet.

Mann, Erika
Arvoisa puhemies! Herra Graziani, olette laatinut erinomaisen mietinnön, ja olen erittäin kiitollinen siitä, että olette omaksunut mietinnössä myönteisen asenteen, sillä uskon, että tarvitsemme hyviä transatlanttisia suhteita sekä Kanadan että Yhdysvaltojen kanssa. Ne ovat yksi läntisten arvojen tärkeistä perusteista, ja olen teille siitä hyvin kiitollinen. On mukava nähdä, että voitte jälleen paremmin.
Yhteisellä toimintasuunnitelmalla 17. päivältä joulukuuta 1996 on vahvistettu vuoden 1976 puitesopimusta, ja se merkitsee uutta yhteistyömuotoa Euroopan unionin ja Kanadan välillä. Olen iloinen tästä sopimuksesta, ja olen iloinen, että olemme valinneet uusia muotoja tämän yhteistyön vakiinnuttamiseksi. Tulen vielä palaamaan tähän myöhemmässä vaiheessa.
Sopimuksen painopiste on kahdenkeskisissä kauppa- ja investointisuhteissa sekä monenkeskistä kauppaa koskevan yhteistyön vahvistamisessa ja poliittisen yhteistyön rakentamisessa ja vakiinnuttamisessa. Sopimuksen soveltamisala on laaja, ja komissio on tehnyt alalla varmaa ja luotettavaa työtä.
Mikä tämä uusi yhteistyömuoto sitten on ja minkälainen on uusi yhteistyötapa? Haluaisin mainita vain muutamia aloja. Ensinnäkin kyseessä on suora yhteistyömuoto, toisin sanoen komissio työskentelee yhdessä Kanadan toimivaltaisten hallintoviranomaisten kanssa. Poliittisen yhteistyön alallayhteistyö on paljon suorempaa, toisin sanoen tulevaisuudessa jokaista käsiteltävää tapausta ja aihetta varten on suora yhteistyömuoto.
Toiseksi kaupan alan kiistat voidaan nyt ratkaista suoraan eikä niin monimutkaisesti kuin aiemmin. Meidän ei tulisi aliarvioida sen merkitystä. Tiedämme, että kauppakiistat tekevät elämästämme vaikeaa, ja tämän vuoksi on tärkeää, että voimme toimia näin. Käytettävissämme on täysin uusia sopimusmuotoja, ja olen iloinen, että komissio on mahdollistanut tämän.
Te, herra puhemies, olette aivan oikeassa, parlamentin on seurattava ohjelmia tiiviimmin. Haluaisin pyytää komissiota antamaan meille jatkuvasti tietoa toimista, joihin se ryhtyy.

Van den Broek
Arvoisa puhemies, saanen myös aloittaa toivottamalla Grazianille paljon onnea tästä laajasta mietinnöstä, ja haluan ensiksi yhtyä niihin johdatteleviin huomautuksiin, joita hän teki siitä tuhosta, joka on kohdannut hänen kotimaataan. Haluan sanoa hänelle vielä, että komissio on tänä aamuna kiinnittänyt huomiota asiaan, ja haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni ja ilmaista komission puolesta vielä kerran myötätunnon, jota tunnemme Italian maanjäristyksen uhreja kohtaan. Totesimme tänä aamuna spontaanisti, että on oikeastaan harmi, ettemme pysty varojen puutteen ja loppuun käytettyjen talousarvion momenttien takia muuttamaan myötätuntoamme tueksi, vaikkakin vain symboliseksi summaksi, mutta meillä ei ole varoja käytettäviksi luonnon aiheuttamien tuhojen korjaamiseen. Olemme kylläkin etsineet mahdollisuutta - ja tiedän, että komission jäsen Oreja tutkii asiaa - antaa panoksemme vahiongoittuneiden taideaarteiden restaurointiin: tiedämme, että Assisin suuri tuomiokirkko on kärsinyt tässä vahinkoa. En voi tällä hetkellä sanoa mitään tuloksista, mutta minusta oli paikallaan kiinnittää tähän asiaan hieman huomiota.
Mitä mietintöön tulee, olen ilahtunut siitä, että voin kertoa parlamentille viimeaikaisesta myönteisestä kehityksestä Euroopan unionin ja Kanadan välisissä suhteissa. Jatkona komission neuvostolle viime vuoden helmikuun 28. päivänä antamalle tiedonannolle hyväksyttiin viime vuoden joulukuun 17. päivänä yhteinen poliittinen julkilausuma ja yhteinen toimintaohjelma. Toimintaohjelmalla on jo ollut myönteinen vaikutus kahdenvälisiin suhteisiin, jotka ovat nyt tasapainoisempia kuin vuosi sitten. Molemmat osapuolet vahvistivat tämän viime kesäkuun 20. päivänä pidetyssä EU: n ja Kanadan välisessä huippukokouksessa Denverissä. Muutamaa viikkoa myöhemmin pidetyssä poliittiseen vuoropuheluun liittyvässä kokouksessa Kanadan ulkoministeri Axworthy sanoi, että siihen asti toimintaohjelman puitteissa saavutettu edistys oli ylittänyt Kanadan odotukset. Mielestäni voidaan rauhassa todeta, että meidänkin odotuksemme on ylitetty. Kahdenvälisten suhteiden puitteissa on silti muutamia ongelmia, liittyen etenkin eri näkökantoihin - tästä on jo puhuttu tänä iltapäivänä - kalastusta koskevan lainsäädännön ekstraterritoriaalisesta soveltamisesta, ja tässä yhteydessä voidaan mainita myös tietyt kauppa- ja investointikysymykset.
Yleisesti ottaen Kanada on meille kuitenkin tärkeä transatlanttinen kumppani, jonka kanssa me jaamme yhteiset arvot ja tavoitteet. Olenkin täysin samaa mieltä Grazianin kanssa Kanadan suhteidemme tärkeydestä.
Toimintasuunnitelman suhteen haluan pyytää teitä kiinnittämään huomiota neljään Kanadan kanssa solmittavaan sopimukseen, jotka ovat melkein valmiita. Kyse on ensi sijassa molemminpuolisesta normien tunnustamisesta ja vahvistamisesta. Neuvottelut ovat päättyneet ja sopimus on allekirjoitettu 30. toukokuuta. Nyt on vielä vaihdettava tietoja niistä elimistä, jotka arvioivat sopimusten sisällyttämistä voimassa olevaan lainsäädäntöön.
Toiseksi on sopimus yhteistyöstä ja avunannosta tulliasioissa. Tämä sopimus on valmis allekirjoitettavaksi.
Kolmanneksi ovat eläinlääketieteelliset ja kasvitieteelliset normit. Näistä käydyt neuvottelut ovat päättyneet. Tietyistä BSE-tilanteeseen liittyvistä seikoista on kuitenkin vielä keskusteltava.
Neljänneksi, neuvottelut kilpailua koskevissa asioissa ovat myös päättyneet ja sopimus tullaan lähettämään tulevina viikkoina neuvostolle.
Olemme yhdessä sitä mieltä, että nämä neljä sopimusta tulevat edistämään Kanadan kanssa käytävää kauppaa. On myös aloitettu alustavat valmistelut yhteiseksi kauppatutkimukseksi, joka koskee tavaroiden ja palvelujen kaupan edistämistä ja tullimaksujen ja muiden esteiden vähentämistä tai poistamista. Syyskuun 30. päivänä vaihdettin kaupan esteitä koskevia tietoja tämän tutkimuksen puitteissa.
Mainitsemisen arvoista on myös se, että Kanada on tärkeä liittolaisemme vastustaessamme Helms-Burtonin ja d'Amaton lakeja. Olemme keskustelleet tästä asiasta kanadalaisten ystäviemme kanssa.
Euroopan unioni ja Kanada ovat jo vuosia tehneet yhteistyötä ulko- ja turvallisuuspolitiikan alueella monenkeskisten järjestöjen, kuten YK: n ja ETYJ: n puitteissa. Toimintaohjelman välittömänä seurauksena EU tulee Luxemburgin puheenjohtajakaudella neuvottelemaan asiantuntijatasolla seuraaavista aiheista: YK: n uudistaminen, aseistariisunta, aseistuksen leviämisen estäminen, ihmisoikeudet, Itä-Eurooppa ja Keski-Aasia.
Kuten Graziani on oikeutetusti huomauttanut mietinnössään, Kanada on tärkeä tekijä Tyynen valtameren alueella. Kanada toimii tällä hetkellä APEC: n puheenjohtajana ja järjestää ensi marraskuussa APEC: n huippukokouksen Vancouverissa.
Toimintaohjelman viimeisestä luvusta, jonka nimenä on: "Suhteiden vaaliminen" , olen sitä mieltä, että Kanadan kanssa tehdyt sopimukset korkeakoulutuksen ja ammatillisen koulutuksen aloilla ja myös tieteen ja teknologian aloilla ovat jo johtaneet erittäin hyviin tuloksiin.
Mitä tulee suhteisiin kansojen välillä, haluan ilmaista tyytyväisyyteni siitä Kanadan viime huhtikuussa tekemästä päätöksestä, että Portugalin kansalaiset eivät enää tarvitse viisumia Kanadaan. Komissio keskusteli tästä asiasta Kanadan kanssa toimintaohjelman puitteissa.
Viimeisenä, muttei vähiten tärkeänä asiana, muistutan siitä, että Euroopan parlamentin valtuuskunta tulee vierailemaan Kanadan suhteiden tiimoilta myöhemmin tänä vuonna maan pääkaupungissa, ja tämä vierailu tehdään mielestäni erittäin sopivana ajankohtana, kun ajatellaan EU: n ja Kanadan välisiä suhteita ja toivon ja odotan, että vierailu kruunataan menestyksellä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Talous- ja rahaliitto
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana M. Willockxin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0255/97) talous- ja rahaliiton lähentymisperusteista, sen kolmannesta vaiheesta ja eri sosiaaliturvajärjestelmistä.

Willockx
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin aloittaa tekemällä selväksi, että sosiaalista suojelua koskeva mietintöni muodostaa oikeastaan yhden kokonaisuuden. Kokonaisuus muodostuu kolmesta tekijästä: työstä, sosiaalisesta suojelusta ja tuloista. Nämä kolme tekijää liittyvät erottamattomalla tavalla toisiinsa. Siinä mielessä niiden niin sanottujen "kohteiden" , jotka komissio aikoo esittää jäsenvaltioille, tulee sisältää myös tärkeitä takuita sosiaaliturvan ja tulojen osalta. Tämä merkitsee sitä, että emme saa unohtaa tätä kolmen tekijän muodostamaa kokonaisuutta Luxemburgin työllisyyttä käsittelevän huippukokouksen aikana.
Haluaisin tehdä sivuhuomautuksen, että toisaalta on väärin väittää, että lähentymisperusteiden noudattamatta jättäminen talousarvioissa olisi ratkaissut työllisyysongelman. Toisaalta on myös väärin käyttää lähentymisperusteiden noudattamista alibina sosiaalisen suojelun menojen leikkaamiseen ja sitä kautta epäsuorasti työllisyyden verottamiseen.
Olen myös sitä mieltä, että meidän on varottava keinotekoisia vertailuja Yhdysvaltoihin. Meillä on oma Reininmaan mallimme. Meidän on pysyttävä uskollisina tälle omalle Reininmaan mallillemme täällä Euroopassa. En näe näitä kriteereitä vaaratekijänä sosiaalisen suojelun kustannettavuudelle. Päinvastoin, Belgian kaltaisessa maassa lähentymisperusteiden noudattaminen on juuri paras keino taata sosiaalisen suojelun rahoitus pitkällä tähtäimellä. Kieltäydyn siis - ja haluan korostaa tätä - tunnustamasta ristiriitaa näiden molempien tavoitteiden välillä.
Tässä keskustelussa on toistuvasti käsitelty eläkkeitä. Myös tässä on varottava käyttämästä iskulauseita. Pääomien muodostus ei ole mikään ihmekeino eläkkeiden tulevaisuuden turvaamiseksi. Toisaalta uusjakojärjestelmien tukeminen täydentävällä pääoman muodostuksella ei ole minun mielestäni mikään kuolemansynti. Yksi asia on kuitenkin selvä: varovaisuutta tarvitaan siirryttäessä järjestelmästä toiseen, ja tässä yhdyn kantaan, jonka komissio esitti viimeisessä sosiaaliturvaa koskevassa tiedonannossaan.
Keskeinen kysymys, jonka kohtaamme tulevaisuudessa, on seuraava: voimmeko kustantaa sosiaaliturvan heikentämättä sosiaalista verkkoa. Mainitsen kolme tekijää. Ensimmäinen on toistoa: terve valtiontalous. Se on paras tae sosiaalisen suojelun tulevaisuuden kannalta, sillä se mahdollistaa tulevaisuudessa sen, että sosiaaliseen suojeluun voidaan käyttää enemmän varoja. Toinen: työllisyys. Sosiaalisen suojelun järjestelmä ei voi toimia ilman korkeaa työllisyysastetta. Kolmanneksi, järjestelmien välttämätön uudistaminen uusien haasteiden edessä. Mitä me eurooppalaisina voimme tehdä tässä? Meidän tehtävämme ei ole kovin suuri. Me voimme vain yrittää luoda puitteet tämän juuri mainitsemani tehtävän loppuun saattamiseksi oikealla tavalla.
On olemassa kolme tärkeää välinettä. Ensiksi, verotuksen yhteensovittaminen jäsenvaltioiden välillä joustavien verotusperiaatteiden pohjalta. Olen tyytyväinen siihen, mitä puheenjohtaja Santer sanoi asiasta tänä iltapäivänä. Toiseksi, yhteensovitettujen verotuksellisten vastausten etsiminen tarpeeseen rahoittaa sosiaaliturvajärjestelmä vaihtoehtoisella tavalla, esimerkiksi korvaamalla työnantajan osuuden aleneminen energiaverolla. Kolmanneksi, sosiaalisten lähentymisperusteiden muotoileminen, jotta voidaan ohjata sosiaalista suojelua ja palkkapolitiikkaa ja välttyä sosiaaliselta hylkäämiseltä tulevaisuudessa.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen vakuuttunut siitä, että mitä demokraattisempi Euroopasta tulee, sitä suurempi tulee olemaan uudistetun, nykyaikaistetun sosiaalisen suojelun järjestelmän vakaus. Kuten jotkut teoreetikot sanovat: väestö, joka valitsee meidät, ei tule koskaan hyväksymään sitä, että kunnollinen sosiaalisen suojelun järjestelmä tullaan purkamaan. Mitä demokraattisempi Eurooppa on, sitä suurempi on sosiaaliturvajärjestelmämme kannatus. Olen vakuuttunut tästä.

Chanterie
Arvoisa puhemies, sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunnan valmistelijana haluan sanoa ensimmäiseksi, että olen ilahtunut siitä, että sekä esittelijä että talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta ovat hyväksyneet valiokuntamme lausunnot suurilta osin. Ei ole todellakaan epäilystä siitä, etteikö talous- ja rahaliitolla olisi suurta vaikutusta jäsenvaltioiden sosiaaliturvaan.
Se ei kuitenkaan anna perusteltuja syitä EMUn hylkäämiseen. Päinvastoin, tavoitteet, normit ja ajoitus on pidettävä ennallaan. Ei siksi, että ne ovat osa jotakin taloudellista opinkappaletta, vaan siksi, että ne panostavat EMUn onnistumiseen ja edistävät samalla myös rahallista vakautta, taloudellista kasvua, kilpailukykyä ja sen seurauksena työllisyyttä.
Väliaikaiset haitat pakottavat meidät kylläkin valmistautumaan EMUun liittyvään sosiaaliturvan muutokseen. Tämän on tapahduttava ilman, että sosiaaliturvan kaksinkertainen ydin joutuisi vaaraan. Toisaalta vakuutuspuoli, joka merkitsee yhteistä vakuuttamista yleisimpiä sosiaalisia riskejä vastaan ja toisaalta avustuspuoli, joka ilmaisee solidaarisuutta. Sosiaaliturvahan on Euroopan sosiaalimallin kulmakivi. Olemme kaikki samaa mieltä siitä, että sosiaaliturvan rahoitus on suuri ongelma, jonka jokainen jäsenvaltio kohtaa. Talousarvion tiukkuus johtaa välttämättömästi siihen kysymykseen, että voidaanko kaikki sosiaaliturvan osat säilyttää ennallaan ja pitääkö valita oikein arvioitu leikkaus sen sijasta, että loppujen lopuksi jouduttaisiin pakosta luopumaan oikeuksista ja palveluista.
Yhä liian usein unohdetaan, että sosiaaliturvaan ei vaikuta ainoastaan EMU, vaan myös väestön kehitys ja teknologiset tekijät. Ajatellaan esimerkiksi väestön ikääntymistä ja nuorten ikäluokkien pienentymistä. Ajatellaan muutoksia perheiden kokoonpanossa, naisten osallistumista työmarkkinoille ja pysyvää korkeaa työttömyyttä. Ajatellaan toisaalta myös lääketieteen ja lääkkeiden kehitystä, tietojenkäsittelyn, automatisaation, televiestinnän ja multimedian kehitystä. Tällainen väestö- ja teknologiakehitys johtaa ilman muuta tulojen vähentymiseen ja sosiaaliturvan menojen kasvuun. Ei ole mahdollista ylläpitää siitä aiheutuvaa vääristynyttä suhdetta.
Sosiaaliasiain valiokunta ehdottaakin siksi neljää toimenpidettä. Ensiksi, yhtenäismarkkinoiden loppuun saattamista, jotta voitaisiin vastustaa kilpailuhäiriöitä ja sosiaalista hylkäämistä. Toiseksi, taloudellisen kasvun tukemista, muun muassa lisäinvestoinneilla ja kilpailukyvyn parantamisella. Kolmanneksi, työllisyyden edistämistä, esimerkiksi muuttamalla työttömyyskorvaukset palkanlisiksi. Neljänneksi, verotuksen uudistamista, jotta saataisiin työn verotus alennettua ja jäsenvaltioiden talousarviot tasapainoon.
Amsterdamin sopimusluonnoksessa sanotaan, että Euroopan unioni pyrkii pitämään työllisyyden ja sosiaaliturvan korkealla tasolla. Tämä on mainittu erityisesti. Vaikka tällä hetkellä ei ole olemassa eurooppalaista sosiaalisopimusta, Amsterdamin sopimuksessa on kuitenkin työllisyyttä käsittelevä luku ja marraskuussa pidetään työllisyyttä käsittelevä huippukokous. Toivottavasti ne molemmat antavat sysäyksen toimenpiteisiin, jotka kylläkään eivät yksinään ole riittäviä sosiaaliturvan rahoituksen varmistamiseksi, mutta yhdistettynä useisiin kansallisiin toimenpiteisiin voivat taata, että valitaan tie taloudelliseen, rahalliseen ja samalla sosiaaliseen unioniin. Sen puolesta olemme valmiit toimimaan.

Donnelly
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää Willockxia hänen mietinnöstään ja Chanteriea hänen lausunnostaan. Tämä on erittäin ajankohtainen keskustelu, sillä kuuntelimme aikaisemmin iltapäivällä puheenjohtaja Santeria, joka piti puheenvuoron Luxemburgissa pidettävästä työllisyyshuippukokouksesta, ja meidän sosiaaliturvajärjestelmämme, työttömyystasomme ja koko Euroopan unionin tulevaisuuden kasvu ja työllisyys liittyvät kiinteästi toisiinsa.
Tässä mietinnössä kysytään, mitä tapahtuu sosiaaliturvajärjestelmille talous-ja rahaliiton toteuduttua, ja meidän kaikkien tässä parlamentissa on hyväksyttävä yksinkertainen totuus: sosiaaliturvajärjestelmäämme on uusittava perusteellisesti talous- ja rahaliitosta huolimatta. Willockxin mietinnössä tämä osoitetaan erittäin selkeästi.
Sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä toivoo, että sosiaaliturvaa uusitaan, mutta kuten Willockx totesi mietinnössään, me haluamme tehdä sen siten, että voimme varmistaa sosiaalisen turvaverkon säilymisen. Meidän on uusittava järjestelmää, mutta samalla säilytettävä Euroopan unionin turvaverkko.
Toisen maailmansodan lopussa rakennettu järjestelmä ei ole enää tarkoituksenmukainen nykyisiä työllisyys- ja työttömyysmuotoja ajatellen. Siksi haluamme ottaa esiin kolme seikkaa koskien tulossa olevaa uudistusta. Haluaisin, että komissio ja neuvosto tarkastelevat näitä mahdollisissa tulevissa lisätutkimuksissaan.
Ensiksi meidän tulisi luoda uusi sosiaaliturvajärjestelmä, jossa tarjotaan joustavaa, yksittäisten kansalaisten tarpeiden mukaan räätälöityä apua ja jossa keskitytään ihmisten auttamiseen työttömyyden aikana, eikä suljeta heitä pysyvästi työmarkkinoiden ulkopuolelle. Se on totta, että joissakin maissa sosiaaliturvajärjestelmät sulkevat ihmiset pysyvästi työmarkkinoiden ulkopuolelle. Tämän vuoksi 50 % Euroopan työttömistä on tänään pitkäaikaistyöttömiä.
Meidän on myönnettävä, että veronmaksajien sosiaaliturvamaksut nousevat. Tämän vuoksi meidän on luotava uusia työpaikkoja Euroopan unionissa. Jos luomme työpaikkoja, voimme vähentää velkoja ja lainoja, joilla maksamme sosiaaliturvaa. Tämän vuoksi, komissaari, Luxemburgin huippukokous on tärkeä, ei ainoastaan Euroopan sosiaalisen yhteenkuuluvuuden vuoksi, vaan myös budjetin alijäämän vähentämiseksi ja sen varmistamiseksi, että vakautta ja kasvua koskeva sopimus voidaan toteuttaa.
Erityisesti nuorten osalta meidän on poistettava esteet, jotka estävät satojen nuorten ihmisten siirtymisen sosiaalietujen saajasta työntekijäksi. Nykyisessä Euroopan unionissa on käytännössä mahdotonta siirtyä sosiaalietujen saajasta työntekijäksi. Sanon teille sosiaalidemokraattina, käykäämme rehellinen keskustelu tästä aiheesta ja suunnitelkaamme sellainen sosiaaliturvajärjestelmä, jossa yksittäisen henkilön tarpeet otetaan huomioon ja jossa autetaan maksimoimaan Euroopan unionin työllisyysmahdollisuudet.

Herman
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, se, että olen kannattanut niin näkyvästi Willockxia ja Donnellya, johtuu siitä, että heidän puheenvuoronsa on tarkalleen samanlainen kuin se, minkä minä olisin halunnut pitää, mutta se ei ole aivan sama kuin se, mitä heidän tekstiinsä on kirjoitettu. Siksi meillä on joitakin pieniä näkemyseroja, vaikka pohjimmiltani olen iloinen ajatusten yhdenmukaisuudesta ja välillämme vallitsevasta yksimielisyydestä.
Kuten Donnelly hyvin sanoi, sosiaaliturvajärjestelmä on säilytettävä, kannatamme sitä, mutta mukauttamalla. Se ei ole tarkalleen kuten te sanotte: sosiaaliturvajärjestelmä on säilytettävä ja sitä on tarvittaessa vahvistettava. Se ei ole sama asia. Jos olisitte sanonut: sitä on uudistettava mukauttamalla, olisin ollut heti samaa mieltä. Samoin kuin sanotte, että lähentymisperusteiden noudattaminen tai kolmannen vaiheen voimaantulopäivä eivät voi vaikuttaa siihen yhdessä sovittuun välttämättömään työhön, jota unionissa tehdään työllisyyden puolesta, olen pahoillani, mutta tämä lause on epäselvä. Jos se voitaisiin lukea sillä tavalla kuin olette sanonut sen puheessanne, äänestäisin sen puolesta, mutta te ette ole kirjoittanut niin.
Samoin 14 kohdassa puhutte sosiaaliturvan tasosta ja tekstissänne on jäykempi sävy kuin Donnellyn puheenvuorossa tai omassanne. Tuotte siihen vivahteita. Mutta minusta Donnellysta on tullut erittäin realistinen ja voin vain kannattaa häntä. Ehkäpä kokemus vallan käytöstä tekee asioista hieman ymmärrettävämpiä ja ihmisistä vastuullisempia.
Kun tämä on sanottu, arvoisa puhemies, mietinnön loppuosa on erinomainen. Sosiaaliturvajärjestelmän ja solidaarisuuden ylläpitäminen on meidän kaikkien etujen mukaista, sillä se on välttämätöntä taloudellisen järjestelmän toiminnan kannalta. Me emme usko viidakon lakiin, emme usko, että markkinat voivat säädellä kaikkea. Uskomme, että valtiolla on tehtävänsä ja että työmarkkinajärjestöillä on tärkeä tehtävänsä. Niiden on siis päästävä yksimielisyyteen samoin kuin hallituksen, mutta se edellyttää niiltä todellisuudentajua.
Toistaakseni sen, mitä Donnelly sanoi niin hyvin, nykyinen järjestelmä sellaisena kuin se toimii useimmissa valtioissamme ei ole rahoitettavissa, se ei ole säilytettävissä globaalistumisen ja maailmanlaajuistumisen myötä. Meidän on siis tehtävä mukauttamistyötä ja olen iloinen siitä, että näissä puheenvuoroissa - ikävä kyllä vähemmän teksteissä - olemme päässeet yksimielisyyteen tässä kohdassa.
Arvoisa puhemies, muilta osin ryhmämme äänestää vaikeuksitta tämän mietinnön puolesta ja haluamme vielä kerran kiittää ja onnitella M. Willockxia.

Kestelijn-Sierens
Arvoisa puhemies, kollegat, liberaaliryhmä suhtautuu kollega Willockxin mietintöön sekavin tuntein. Haluamme onnitella esittelijää sen johdosta, että hän on jaksanut muutaman kuukauden ajan yrittää saavuttaa konsensusta kyseisessä asiassa. Ja kuitenkin on niin, ettei kukaan ole täysin samaa mieltä esittelijän kanssa. On sanottava, että päätöslauselmaesitys on epäyhtenäinen ja epäselvä. Epäyhtenäinen siksi, että ei kai esimerkiksi voi yhtäaikaa väittää, että Maastricht vaikuttaisi haitallisesti sosiaalisten toimenpiteiden verotulojen perusteisiin, ja taas toisaalta ei, koska pienempi alijäämä johtaa alempiin korkokuluihin, suurempiin investointeihin, kiihtyneeseen kasvun, työllisyyden parantumiseen ja siis laajempaan veropohjaan. Minun on myönnettävä, herra Willockx, että olette tänään esittäneet mielipiteenne selkeämmin kuin mietinnössä.
Liberaaliryhmän puolesta haluaisin kuitenkin selventää muutamaa asiaa. Ensinnäkin haluaisin korostaa, että niillä mailla, joiden varainhoito on ollut moittetonta ja jotka ovat järjestelmällisesti parantaneet varainhoitoaan, on esittää parhaita tuloksia työllisyyden suhteen, ja juuri nämä maat luovat perustaa kannattavalle sosiaaliturvajärjestelmälle.
Toinen asia koskee eläkkeitä: olemme sitä mieltä, että rahastointijärjestelmä voi jäädä verorahoitteisen järjestelmän rinnalle. Ei ole tarkoitus korvata toista järjestelmää toisella, vaan ne voivat hyvin toimia rinnakkain.
Puolueryhmäni tukee päätöslauselman 6 kohtaa, jossa ehdotetaan, että komissio tutkisi väestön ikääntymisen vaikutuksia eläkejärjestelmiin.
Lopuksi, hyvät kollegat, haluaisin muistuttaa, että pian saamme käsittelyyn mietinnön sosiaalisen suojelun ajanmukaistamisesta ja parantamisesta Euroopan unionissa. Siinä parlamentti nostaa samat asiat uudelleen käsittelyyn. Toimielimemme uskottavuus paranisi, jos laatisimme kustakin aiheesta yhden mietinnön sen sijaan, että niitä valmistuu kokonainen sarja. Se ei vähentäisi ainoastaan tuhlausta, vaan varmistaisi myös näkökohtiemme yhtenäisyyden.

Theonas
Arvoisa puhemies, on selvää, että Euroopassa koko sosiaalisen suojelun järjestelmä on välittömässä vaarassa romahtaa täysin. Sosiaaliturvajärjestelmät ovat katastrofaalisen konkurssin kynnyksellä.
Ainakin Euroopan parlamentin, joka on yhteisön ainoa vaaleilla valittu elin ja jonka pitäisi tästä syystä olla läheinen unionin kansoille, pitäisi antaa selvä vastaus kysymykseen, joka kuuluu: Kuka on vastuussa tästä sietämättömästä tilanteesta? Vastaus on päivänselvä: massatyöttömyyttä synnyttävä politiikka. Herää seuraava kysymys: Kuka on vastuussa työttömyydestä? Mitä tulee tähän kysymykseen annettaviin vastauksiin, paitsi että niissä kyseenalaistetaan eurooppalaisten älykkyys, niiden järkeilyjen mukaan vaaditaan, että on jatkettava ja vahvistettava juuri sitä politiikkaa, joka on vastuussa työttömyyden ja köyhyyden lisääntymisestä.
Tähän samaan syyllistyy valitettavasti myös käsiteltävänä oleva mietintö, jossa työttömyyden hoitaminen jätetään itsepintaisesti talous- ja rahaliiton vastuulle. Tämän sijasta pitäisi analysoida EMUn seuraukset sosiaaliturvajärjestelmälle, vaatia kolmannen vaiheen kriteereiden ja alkamisaikataulun tarkkaa soveltamista, jotta luotaisiin - kuten sanotaan - tulokselliset puitteet paremmalle työllisyydelle. Itsepetosta vai tietoista harhaanjohtamista? Ne, joita asia kiinnostaa, voivat valita mieluisensa vastauksen. Lopputulos on sama. EMUkriteereiden ja lähentymisohjelmien seuraukset sosiaaliturvajärjestelmän kyvylle vastata työttömien ja yhteiskunnan tukea tarvitsevien tarpeisiin jätetään täysin vaille huomiota ja suositetaan sosiaaliturvan rahoituslähteiden siirtämistä sekä työttömyyskorvauksiin ja ammatilliseen koulutukseen käytettävien varojen siirtämistä työllistämisaloitteisiin eli edistämään yritysten voittoja.
Arvoisa puhemies, aikana jolloin tilastot osoittavat, että työnantajien panos sosiaaliturvaan vähenee jatkuvasti, lisähelpotusten antaminen yrityksille, jotta ne voisivat ryöstää sosiaalipolitiikan varoja ja tehdä voittoa työläisten ja näiden oikeuksien kustannuksella, on vähintäänkin provokaatio työläisiä kohtaan.
Jos uusi kokonaisstrategia työllisyyteen, kuten Euroopan unionin vallanpitäjät sitä nimittävät, ja heidän vetoomuksensa yhteiskunnallisiin tahoihin sopeutumisen, joustojen ja velvollisuuksien uudelleenarvioinnin puolesta, tarkoittaa Unionin työläisten ja kansalaisten oikeuksien myymistä, oikeuksien jotka on saatu taistelemalla, jos kaavaillun politiikan onnistuminen tarkoittaa eurooppalaisen yhteiskuntamallin täydellistä purkamista, silloin voitte olla varmoja, että heidän vastauksensa tulee jälleen olemaan taistelu, joka hitaasti tai nopeasti pyyhkäisee pois ei ainoastaan kansanvastaisen politiikan vaan myös tätä politiikkaa ajavat tahot.

Hautala
Arvoisa puhemies, Emu pakottaa jo nyt pohtimaan sosiaaliturvan rakenteita, koska on luotu suuria paineita valtioiden menojen supistamiseksi. Ihan yhtä suurella innolla pitäisi pohtia sitä, mistä valtiot tulevaisuudessa saavat rahoituksen, jota tarvitaan esimerkiksi sosiaaliturvan järjestämiseen. Tässä suhteessa mielestäni Euroopan unionin politiikka ei ole tasapainossa. Liiallisista alijäämistä on oltu huolissaan vähintään riittävästi, mutta Euroopan unioni ei ole suinkaan kyennyt tekemään kaikkeaan, jotta sosiaaliturvan rahoituspohja eli valtion tulopohja voitaisiin varmistaa. Tässä mielestäni tärkein yksittäinen uudistus on veroeroosion lopettaminen eli sen takaaminen, että tuotannontekijät eivät turhaan siirry maasta toiseen alemman verotuksen oloihin. Tässä asiassa erityisesti välillisen verotuksen harmonisoimisessa on todella paljon tehtävää.
On ilmiselvää, että Emun lähestyessä puhumme myös entistä enemmän eurooppalaisesta mallista. Emme halua törmäillä kaduilla nukkuviin ihmisiin. Haluamme jopa jonkin verran maksaa veroja, jotta ihmisillä olisi vähimmäisturva. On jatkettava sitä dialogia, joka jo on käynnistynyt eri maiden sosiaaliturvamallien kesken. Jokaisella Euroopan maalla on varmasti jotain annettavaa tähän eurooppalaiseen malliin. Uskon, että Pohjoismaissakaan ei ole pelkästään syytä huoleen, vaan että monilta osin sosiaaliturva-ajattelu Euroopan tasolla kulkee kohti pohjoismaisia ajatuksia. Otan esimerkiksi vaikkapa Saksan hoitovakuutuksen, joka on selvästi askel tähän suuntaan.

de Lassus
Arvoisa puhemies, Willockxin mietintö on laadultaan erinomainen ja haluaisin vuorostani onnitella sen tekijää ja korostaa, että hän käsittelee mitä vaikeinta aihetta, joka meidän on todennäköisesti kohdattava lähivuosien aikana. Hermanin äskeinen asiaanpuuttuminen antoi ymmärtää niin.
Jos talous- ja rahaliiton ja euron toteuttamisesta seuraa liian nopea sääntöjen purkaminen, se voi aiheuttaa työttömyyden yleistä kasvua ja yhä suuremman ja paljon huomattavamman Euroopan kansanosan elinehtojen vaikeutumista. Asiaa vaikeuttaa se, että jäsenvaltiot soveltavat hyvin erilaisia politiikkoja sosiaaliturvan alalla ja tämä johtaa kilpailun huomattavaan vääristymiseen. Siksi meidän on pyrittävä sosiaaliturvajärjestelmiemme todelliseen lähentämiseen. Tässä yhteydessä haluan painottaa etua, jonka komissio saa, jos se haluaa käyttää laajemmin ja voimakkaammin hyväkseen kasvusta ja työllisyydestä annetun valkoisen kirjan johtopäätöksiä.
Ja mitä tulee taisteluun työllisyyden puolesta, meidän on keskityttävä talousarvioihin, jotka on tarkoitettu aluetasolla työhön pääsyn ja työhön palaamisen helpottamiseen tukeutumalla erityisesti erinomaiseen järjestöverkkoon, joka paraikaa pyrkii ratkaisemaan ongelmaa, mutta jolla ei ole riittävästi varoja. Lisäksi on aloitettava jäsenvaltioiden sairausvakuutuspolitiikkojen lähentäminen huolehtimalla tarkoin siitä, ettei kavenneta julkisten laitosten tai yhteiskunnan tällä hetkellä hoitaman sairausvakuutuksen kenttää, jolloin eurooppalaisten terveydenhuolto joutuisi yksinomaan yksityisen vakuutusalan kaupan kohteeksi. Tämä edellyttää useita uusia päätöksiä, joista yksi kiireellisimmistä on varmasti vastavuoroisuutta koskevan direktiivin täytäntöönpano.
Lisäksi haluaisin ilmaista Euroopan radikaaliallianssin ryhmän tuen päätöksille, joita ehkä tehdään, jotta voitaisiin kannustaa sosiaaliturvajärjestelmän vaatimien resurssien siirtämistä vähitellen pääomaverotuksen ja uusiutumattomien energialähteiden verotuksen suuntaan niin, että voidaan keventää kustannuksia, jotka nyt vielä kohdistuvat liian paljon palkkoihin työllisyyden kustannuksella.

Blokland
Arvoisa puhemies, kollega Willockxin mietintö on ongelmallinen mietintö. Tämä on luultavasti ainoa johtopäätös, josta voimme tänään olla yhtä mieltä. Aivan varmasti ihailemme rohkeutta, jota esittelijä on osoittanut joutuessaan ikäänkuin työntämään kätensä ampiaispesään. Herää kuitenkin kysymys, onko tämä tarpeellista. Ne, jotka ovat lukeneet sosiaaliasiain valiokunnan lausunnon, tietävät, että vastaus tähän kysymykseen on ei. Mietinnössä ei nimittäin käsitellä ollenkaan sitä, miten EMU vaikuttaa Euroopan unionin sosiaaliturvajärjestelmien rahoitukseen.
Siksi tämä mietintö on niin ristiriitainen. Tarkastellaanpa ensimmäistä näkemystä, jonka mukaan nykyinen sosiaalinen malli täytyy säilyttää. Jos etsitään ratkaisua ongelmaan, ei pidä sammuttaa lamppua, vaan valon täytyy antaa paistaa kaikkien luovien ratkaisumallien yllä. Kasvava yleismaailmallinen kilpailu on haaste, jonka edessä on löydettävä sopiva vastaus. Tässä kuussa ilmestyneen IMF: n World Economic Outlook -julkaisun mukaan Euroopan unionissa tarvitaan pitkälle vietyjä uudistuksia sosiaaliturvan ja työmarkkinapolitiikan aloilla, jotta työttömyys saataisiin aisoihin. EMU yksinkertaisesti vaatii suurempaa työntekijöiden liikkuvuutta. Sen, joka ei koe tätä sosiaalisesti hyväksyttävänä, on oltava johdonmukainen ja pyyhittävä EMU yli toivomuslistaltaan. Tätä ei esittelijä kuitenkaan tee.
Lopuksi mainittakoon, että tämä mietintö on vanhentunut. Se seisoo selkä kohti tulevaisuutta. Tukien käyttäminen työpaikkojen luomiseen ja alueiden välisten erojen tasaamiseen on huono ajatus. Tuet tappavat kaikki innovatiiviset aloitteet, eikä niiden avulla voida kannustaa ketään ottamaan aktiiviseti vastuuta omasta elämästään. Tietysti valtion on pantava toimeen keinoja verotuksellisen, sosiaalisen ja ympäristöä koskevan dumppauksen estämiseksi. Koulutusta ja opetusta on myös kannustettava. Tämän voi kuitenkin sovittaa hyvin yhteen sosiaalisen hyvinvointivaltion purkamisen kanssa. Sillä onko oikeudenmukaista jättää lapsillemme valtavat lainat maksettaviksi vain siksi, ettemme itse uskalla ottaa vastuuta?

Lukas
Arvoisa puhemies, tämä mietintö osoittaa selvästi, miten useita toimenpiteitä sosiaali- ja työllisyyspolitiikan alalla on vielä toteutettava rahaliiton valmistelujen yhteydessä. Kaikki esittelijän mainitsemat aloitteet ja vaatimukset ovat kiistattomia, ja mielestäni niitä tulisi kannattaa. Olen kuitenkin sitä mieltä, että kaikki nämä kohdat ovat ristiriidassa 1 kohdan kanssa. Se, että meillä ei vielä ole yhteensovitettua verotusjärjestelmää, ja että emme ole onnistuneet uudistamaan valtioiden talousarvioita sosiaalisesti hyväksyttävällä tavalla ja että jäsenvaltiot heikentävät sosiaaliturvajärjestelmien perustaa pyrkiessään saavuttamaan lähentymisperusteet, viittaavat siihen, että euron käyttöönoton ajankohtaa tulisi harkita.
Itävallassa esitetään joulukuun alussa kansalaisaloite asiaa koskevan kansanäänestyksen toteuttamiseksi. Tällä demokraattisesti tärkeällä toimenpiteellä kansalaisille halutaan antaa mahdollisuus käsitellä kriittisesti tätä kysymystä, joka koskettaa heitä henkilökohtaisesti. Mielestämme on väärin uskotella kansalaisille kohdennetuilla mainos- ja propagandaohjelmilla, että sosiaali- ja työllisyyspoliittiset ongelmat, jotka on ratkaistava rahaliiton toteuttamisen yhteydessä, eivät ole todellisia.
Euroopan rahaliitto tulisi toteuttaa yhteismarkkinoiden viimeisenä tärkeänä vaiheena, kun ainakin vaikeimmat ongelmat, myös sosiaalipoliittiset ongelmat, on ratkaistu ja tärkeimmät edellytykset on todellakin täytetty.

Katiforis
Arvoisa puhemies, tänään tarkastelemastamme mietinnöstä on keskusteltu kauan ja perusteellisesti talousasioita käsittelevässä valiokunnassa. Tänään on kulunut yli kaksikymmentäkaksi kuukautta siitä, kun keskustelimme ensimmäisestä kertaa tästä aiheesta. Kun otetaan huomioon aiheen tärkeys ja arkaluonteisuus, esittelijämme ohjasi valiokunnan taitavasti tämän ajanjakson läpi, kunnes pystyimme tekemään johtopäätöksen, jonka kaikki hyväksyivät ilman hylkääviä ääniä. Tämä on esittelijän ansiota, ja hän ansaitsee onnittelumme.
Tästä huolimatta emme ole vielä ratkaisseet peruskysymyksiä. Emme kaikki ole samaa mieltä lähentymisperusteiden ja vakaussopimuksen vaikutuksista etenkään Euroopan talouteen. Minä kuulun niihin, jotka uskovat, että niillä on ja tulee edelleen olemaan deflatorisia vaikutuksia. Tämän lisäksi yhtenäisvaluutta altistaa jäsenmaat kysynnän epäsymmetrisille shokeille, joita ei voida enää korvata valuuttakurssimuutoksilla. En tietenkään puhu yhtenäisvaluutan ja sen huomattavien etujen ja tämän historiallisen muutoksen hylkäämisen puolesta, mutta me tarvitsemme vasta-aineita. Tärkeä vasta-aine tässä tapauksessa on yhteensovitettu yleiseurooppalainen työllisyys- ja sosiaalipolitiikka. Tarpeen mukaan voimme ottaa käyttöön uusia veroja, esimerkiksi satunnaisvoittoveron, jota on hiljattain menestyksellisesti sovellettu Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja jolla rahoitettiin tärkeä kampanja työttömyyttä vastaan.
Haluaisin vielä esittää yhden peruskysymyksen. Sen jälkeen kun kaikki Donellyn mainitsemat taitavat operaatiot on toteutettu, pysyykö Euroopan työntekijän elintaso samalla tasolla vai laskeeko se, ja heikkeneekö se kolmannen maan työntekijöiden tasolle, johon on viitattu globaalistumisesta puhuttaessa.

Frischenschlager
Arvoisa puhemies, tässä mietinnössä on pyritty tarkastelemaan rehellisesti hyvin perinteisiin aloihin liittyviä kysymyksiä, ja siinä on esitetty muutamia periaatekysymyksiä, joita haluaisin tarkastella lähemmin. Ensinnäkin mietinnössä on todettu, että sosiaaliturvajärjestelmiä ei saa heikentää. On itsestään selvää, että sitä ei halua kukaan! Meidän on kuitenkin sanottava rehellisesti tässä yhteydessä, että sosiaalisten rakenteidemme ja sosiaaliturvajärjestelmiemme uudistaminen on välttämätöntä, vaikka vaarana on, että joitakin leikkauksia on tehtävä.
Toiseksi: mietinnössä on todettu, että eläkkeissä verorahoitteisen järjestelmän muuttamiselta rahastointijärjestelmäksi ei odoteta paljoa. Tämä muutos kestäisi joka tapauksessa kauan, siitä olen varma! Mielestäni on myös tehtävä selväksi, että tulevaisuudessa on hyvin tärkeää, että kansalaiset huolehtivat itse ennalta eläkkeistään.
Kolmanneksi: Luxemburgissa järjestettävän työllisyyskokouksen osalta neuvoston puheenjohtaja Juncker on korostanut, että siitä ei muodostu sääntelyn vapauttamisen huippukokousta. Tämä on hyvä, sillä se yksinään olisi todellakin liian vähän. Toivon kuitenkin, että talousrakenteidemme ja työoikeudellisten rakenteidemme välttämättömät muutokset ja joustot tulevat olemaan yksi tämän työllisyyskokouksen aiheista.
Mietinnössä viitataan kahdesti epäsuorasti tulevaisuuteen, nimittäin kohdassa, jossa on tarkasteltu ympäristöpolitiikan verouudistusta, toisin sanoen verotuksen painopisteen siirtämistä työstä energiaan, kulutukseen jne. Mietinnössä halutaan kuitenkin vain tutkia tätä asiaa. Tämä on mielestäni täysin riittämätöntä! Tiedämme, että se on yksi edistyksellisimmistä välineistä. Meidän on osoitettava poliittista tahtoa, jolla myös toteutamme tämän.
Mietinnössä on lainattu komission vuoden 1995 kertomusta sosiaaliturvan tulevaisuudesta, siltä osin kuin siinä asetetaan kyseenalaiseksi järjestelmän rahoittamiseen kannettujen maksuosuuksien ja riskialttiuden välinen suora suhde. Minusta tämä on tärkeää. Mielestäni meidän tulisi tarkastella vakavasti perusturvaan liittyvää kysymystä, sillä työpaikkojen määrä tulee vähenemään ja kuilu niiden välillä, joilla on työtä ja joilla ei ole työtä, tulee kasvamaan. Sosiaalisen yhteisvastuun on ulotuttava myös niihin, joita sosiaaliturvajärjestelmä ei suojaa riittävästi.

Ribeiro
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat. Tässä on jälleen kerran kyseessä keskustelu, jossa selvästi yritetään "tehdä neliöstä ympyrä" tai "tehdä ympyrästä neliö" . Siinä vähässä ajassa, joka minulla on käytettävissäni näin vaativaa aihetta varten, annan tunnustusta mietinnön esittelijälle siitä, että hän tuo esiin muutamia hyvin oleellisia johdantokappaleen osia, vaikkakin hän tekee niistä aivan päinvastaisia päätelmiä kuin mihin johdantokappaleiden osien perusteella voisi loogisesti olettaa. Siksi onkin tärkeää muistaa, että kyseessä on talous- ja raha-asioita käsittelevä valiokunta, jota huolestuttavat enemmän EMU ja sosiaaliturvan vaikutukset siihen kuin sosiaaliturva ja EMUn vaikutukset kansalaisten sosiaalisen tilanteeseen ja suojeluun.
Haluankin kertoa tässä havainnosta, joka minusta on tärkeä ja myötäilee näkemystä, jonka mukaan "sosiaaliturva suojelee kansalaisia yhteiskunnallisilta vaaroilta" . Tämä löytyy yhteisön asiakirjoista sekä jäsenvaltioiden asiakirjoista, esimerkiksi Portugalin tätä alaa koskevasta vihreästä kirjasta. Mielestäni tämä näkökohta voi olla hyvin vääristynyt silloin, kun sillä korvataan toinen näkemys, jonka mukaan sosiaaliturva pyhittää niiden oikeudet, jotka ovat syntyneet, elävät, työskentelevät tai ovat työskennelleet, yhteiskunnallisina oikeuksina ja yhteiskunnallisina velvoitteina yksilöitä kohtaan. Tässä ei ole kyse yksilöllisistä vakuutuksista eikä henkivakuutusvirkailijoiden laskelmista, vaan aikamme ihmisten ihmisoikeuksista.
Toisaalta ei ole yhdentekevää se, kuinka sosiaaliturvan rahoituksen toimivuuden nimissä kierretään itselle kuuluvia sosiaalisia velvoitteita osallistua tähän rahoitukseen - velvoitteita, jotka ovat ainakin olemassa, vaikka niitä ei noudatettaisikaan, siihen saakka kunnes järjestelmiä muutetaan - eikä tämä seikka käy korostetusti ilmi eikä velvoitteensa laiminlyönyttä edes aseteta siitä vastuuseen.

Cellai
Arvoisa puhemies, tuskin pahastutte, jos minä sen jälkeen, kun olen pyytänyt puheenvuoroa jo tämän istunnon alusta lähtien ja tullut säännönmukaisesti jätetyksi huomiotta, kollega Grazianin esimerkin mukaisesti aloitan Willockxin mietintöä koskevan puheenvuoroni hieman säännönvastaisesti. Aion nimittäin korostaa sen tilanteen vakavuutta, joka Italiassa ja etenkin Umbriassa ja Marchessa vallitsee viimeaikaisen katastrofaalisen maanjäristyksen seurauksena, ja aion painottaa puhemiehistölle ja budjettivaliokunnalle ja kaikille kollegoille sitä, että on välttämätöntä määrittää kiireesti uudelleen luonnonkatastrofeille tarkoitetut varat, jo ennen pian toimitettavaa äänestystä Euroopan unionin talousarviosta vuodelle 1998. Tilanne on se, että Italian hallitus ei ole vielä esittänyt mitään virallista avunpyyntöä, mutta Eurooppa ei voi jäädä ulkopuoliseksi ja toimettomaksi näin vakavien tapahtumien edessä, jotka ovat aiheuttaneet kuolemantapauksia, satojen miljardien vahingot, tuhansien joutumisen taivasalle ja työttömiksi sekä vahingoittanut huomattavan suurta määrää taideteoksia, jotka eivät ole Italian tai Euroopan vaan kansainvälistä kulttuuriperintöä.
Puhuakseni nyt Willockxin mietinnöstä, lähentymisperusteet ovat jäsenvaltioille yhtä aikaa taakka ja ilonaihe. Toisaalta on totta, että lähentyminen vähentää yksittäisten jäsenvaltioiden talousarviota koskevaa liikkumavaraa ja pakottaa ne uudistamaan sosiaaliturvajärjestelmiä, mutta toisaalta lähentymisperusteiden noudattaminen kasvattaa Euroopan talouden kokonaistehokkuutta ja vahvistaa sen asemaa maailman taloudessa ja edistää kasvua ja työllisyyttä. Kentien ongelma on hieman erilainen ja liittyy siihen seikkaan, ettei vero- ja talouspolitiikan alalla ole tähän päivään mennessä otettu käyttöön minkäänlaista yhteisölakien ja -säädösten kokoelmaa. Vajaaverotus pienentää valtion tuloja, lisää työhön kohdistuvaa verotustaakkaa pääoman eduksi ja hankaloittaa siten jäsenvaltioiden sosiaaliturvapolitiikkaa. Tältä osin kannustavilta vaikuttavat kuitenkin sentään 13. syyskuuta kokoontuneen ECOFIN-neuvoston tulokset. Vaikuttaa siltä, että jäsenvaltiot ovat valmiit etenemään kohti verotuksen yhteensovittamista ja että itse asiassa on odotettavissa, että jo vuoden loppuun mennessä Euroopan neuvosto voisi tehdä ensimmäiset päätökset, muun muassa hyväksyä veroalaa koskevan käyttäytymissäännöstön.
Kilpailukyvyn parantamiseen tähtäävää verojen alentamista vastaan - puheenjohtaja Santer puhui tästä juuri tänä iltana työllisyyden yhteydessä - sekä epäoikeudenmukaista kilpailua vastaan on taisteltava ilman, että verorasitusta lisätään. Veroja on alennettava, etenkin palkkatyöhön kohdistuvia välittömiä ja välillisiä veroja, joiden yhä raskaampi taakka vaikuttaa tuhoisasti työllisyyteen.
Olisi suotavaa, kuten mietinnössä aivan oikein esitetään, luoda rahasto työttömyyden vastaisten tukien myöntämiseksi niitä eniten tarvitseville jäsenvaltioille. On otettava huomioon, että koska työntekijöiden suojelemisesta ei ole olemassa eurooppalaista sopimusta, teollisuusyritykset voivat sijoittua alueille, joilla työvoima on halvempaa ja on huonommin suojeltua, jolloin on olemassa vaara, että kansalliset järjestelmät yhteensovitetaan alhaisen sosiaaliturvatason mukaan. Olemme huolissamme siitä, että hillitön pyrkimys vahvistaa kansallisten teollisuudenalojen valta-asemaa vapailla markkinoilla heikentää sosiaaliturvajärjestelmiä, sillä kansalliset hallitukset saattavat leikata sosiaaliturvamenoja vain ollakseen kilpailukykyisiä. Jos haluamme välttää tämän vaarallisen tulevaisuudenkuvan, meidän on pyrittävä takaamaan unionille jonkinlainen toimivalta sosiaaliturvan alalla. Politiikat on yhteensovitettava Euroopan tasolla: uskon, että jos halutaan tehokas talousliitto, Euroopan tason sosiaaliset standardit ovat entistäkin tärkeämpi edellytys, mikäli haluamme todella säilyttää Euroopan unionin taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Cellai, ja kiitos maanjäristyksen uhreille kohdistamistanne osaaottavista sanoista. Olen erittäin iloinen, että muistitte heitä puheessanne. Kiitoksia.

Ettl
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, olen hyvin kiitollinen Willockxille siitä, että hän on osoittanut mietinnössään selvästi, miten paljon sosiaali- ja talouspolitiikka ovat toisistaan riippuvaisia ja että ne eivät sulje toisiaan pois tai ole toistensa vastakohtia, ja että tästä huolimatta Euroopan unionin 15 jäsenvaltiossa on jo miltei vakiintunut käytäntö lukea usealla politiikan tasolla vallitseva uudistuspaine yksinomaan EU: n kehityksen syyksi.
Jo nyt on nähtävissä, että lähentymisperusteita käytetään tekosyynä sille, että sosiaaliturvajärjestelmiä ei uudisteta vaan niitä heikennetään. Kaikille on varmaankin selvää, että tämä ei ole oikea perusta hyvinvoinnin ylläpitämiselle, vaan ongelmia on tarkasteltava laaja-alaisemmin. Tavoitteemme on todellinen Euroopan unioni, jossa vallitsee sosiaalinen yhteenkuuluvuus eikä parempi vapaakauppa-alue, joka jättää tietoisesti huomiotta sosiaalipolitiikan. Meidän ei tietenkään tule aliarvioida väestönkehitystä. Odotettavissa oleva elinikä on noussut viime vuosikymmenen aikana 2-3 vuotta. Tämän on oltava yksinään riittävä syy käsitellä elintasokysymystä laaja-alaisemmin. On välttämätöntä siirtää verotusta työstä pääomaan, energiankulutukseen ja ympäristön kuormitukseen sekä arvonlisään. Kilpailu on varmasti kaikkein vääristyneintä erilaisissa verotusjärjestelmissä. Tästä meidän tulisi aloittaa. Tämä johtaa tavoitteeseemme eikä niinkään sosiaalijärjestelmiin tai sosiaalisiin suojelumekanismeihin kohdistettu epämääräinen paine. Tämän vuoksi Euroopan sosiaalialan sopimuksessa on sovittu olennaisista ehdoista, joilla pyritään ratkaisemaan työttömyysongelmat ja luodaan kestävä talouskasvu, jotta sosiaaliturvajärjestelmien rahoitus saadaan taas vakaalle tasolle ja otetaan käyttöön eurooppalainen verotuspolitiikka, joka perustuu komission Montialoitteeseen. On jo korkea aika keskustella EU: n sosiaaliturvan tulevaisuudesta, ja juuri tätä me Euroopan parlamentissa voimme edistää aloitteillamme. Parhaat asiaa koskevat aloitteet on annettu mietinnöissä.

Elmalan
Arvoisa puhemies, talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietinnössä todettiin, että lähentymisperusteet rajoittavat sitä talousarvion liikkumavaraa, joka jäsenvaltioilla on sosiaalisen tehtävänsä täyttämiseksi. Tämä jäsenvaltioiden talousarvioihin kohdistuva paine voi aiheuttaa vaikeuksia sosiaalisen suojelun rahoitukselle.
Tämän kysymyksen syventämisen asemesta mietinnössä luovutaan kaikista ristiriitaisuuksista ja tyydytään jälleen toteamaan, että talous- ja rahaliittoa koskevat säännökset on pantava täytäntöön rajoittamattomina. Mietinnössä otetaan tietenkin huomioon esille tulevat ongelmat, mutta siinä pitäydytään täysin nykyisessä ajatuksenkulussa, jonka on tarkoitus johtaa yhteiseen valuuttaan.
Olisi ollut hyödyllistä tukeutua Euroopan sosiaalisen seurantakeskuksen tutkimukseen talous- ja rahaliiton sosiaalisista panoksista. Tässä tutkimuksessa todetaan, että talous- ja rahaliitto aiheuttaa jo sinänsä sosiaalisen sääntelyn purkua. Jotta jäsenvaltiot voisivat olla kilpailukykyisiä ja vastata ulkopuolisiin shokkeihin, ne eivät voi enää säännellä hintojen ja palkkojen tasoa verotuksen ja sosiaaliturvajärjestelmien kautta. Tutkimuksessa huomautetaan lisäksi, että talous- ja rahaliitto antaa mahdollisuuden painostaa ammattijärjestöjä niin, että ne hyväksyvät alemmat palkka- ja tukitasot kilpailukyvyn säilyttämisen nimissä.
Talousvaliokunnan mietintö on samansuuntainen, kun se puolustaa työn kustannusten alentamista työnantajamaksujen keventämisellä. Valiokunnan analyysi ja ehdotukset ovat kaukana Euroopan kansalaisten todellisuuudesta. Peräksiantaminen rahoitusmarkkinoille, jotka vaativat yhteistä valuuttaa ja sen ehtoja, johtaa sääntelyn purkamisen nopeutumiseen kaikilla aloilla, julkisten palvelujen vaarantumiseen ja sosiaaliturvajärjestelmien purkamiseen. Palkansaajat ja heidän ammattijärjestönsä ovat yhä paremmin tietoisia tästä todellisuudesta - tämä näkyy nykyään muuten Italiassa - ja ryhtyvät toimenpiteisiin.
Ostovoiman elvyttäminen, julkisten palvelujen kehittäminen, työajan vähentäminen palkkaa pienentämättä ja keinottelun kätkemiseksi tarkoitettujen pääomasiirtojen verottaminen ovat keinoja, jotka mietinnössä jätetään tahallisesti huomiotta, keinoja, joilla kuitenkin olisi mahdollista avata tie toisenlaiseen eurooppalaiseen rakenteeseen, jonka käyttövoimana olisivat työllisyys ja sosiaalinen edistys.

de Silguy
Arvoisa puhemies, hyvät edustajat, esittelijä Willockxin meille tänään esittämät ajatukset tulevat juuri sopivaan aikaan muistuttamaan meitä talous- ja rahaliiton tarkoituksesta ja liitän esittelijälle tarkoitetut onnitteluni niihin onnitteluihin, joita tämä parlamentti tänään on esittänyt.
Euro ei ole tarkoitus sinänsä. Euron on oltava kasvun ja työllisyyden väline. Sen on oltava myös sosiaaliturvajärjestelmämme takuu. Kuten esittelijä painottaa, Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 2 artiklassa yhteisön tavoitteeksi vahvistetaan seuraavaa: "edistää työllisyyden ja sosiaalisen suojelun korkeaa tasoa" . Siksi parlamentti nostaakin esiin oikeutetusti kysymyksen jäsenvaltioiden sosiaaliturvajärjestelmien rahoituksesta talousja rahaliitossa. Komissio on syventynyt tähän aiheeseen maaliskuussa antamassaan tiedonannossa Sosiaalisen suojelun nykyaikaistaminen ja kohentaminen Euroopan unionissa, joka muuten vastaa paljolti Kestelijn-Sierensin äsken esittämiin kysymyksiin.
Haluaisin tehdä keskustelustanne kaksi lyhyttä huomautusta. Ensimmäinen koskee Euroopan väestökehitystä ja sen mahdollisia seurauksia jäsenvaltioiden sosiaaliohjelmien rahoitukselle tulevaisuudessa. Toinen koskee julkisen rahoituksen käyttöä sosiaaliturvajärjestelmien toiminnan takaamiseksi.
Ensinnäkin ne vaikeudet, joita Euroopan sosiaaliturvaohjelmat tulevaisuudessa voivat kohdata - vastaan edustaja Lassusille - ovat luonteeltaan väestötieteellisiä. Väestön ikääntyminen merkitsee lisääntyviä kustannuksia yhä pienemmälle aktiiviväestölle. Euroopan työllisyysaste, toisin sanoen suhde täystyöllisyyden ja työikäisen väestömäärän välillä, oli vuonna 1960 67 % ja nyt 59 %. Muistutan, että niin Yhdysvalloissa kuin Japanissakin se on nyt yli 73 %.
Jos politiikkaa ei muuteta, julkiseen talouteen kohdistuvat kustannukset kasvavat ja seuraukset ovat tällaiset. Ensimmäinen seuraus: ikääntymiseen liittyvien eläkkeiden ja terveyskustannusten menot lisääntyvät. Eläkekustannusten suhde bruttokansantuotteeseen nousee vuosien 1995 ja 2030 välillä 3-4 prosenttiyksikköä, mikä on paljon. Toinen seuraus: väestön ikärakenteen muutos johtaa palvelujen ja sosiaalisten tulonsiirtojen kysynnän kasvuun, mikä todennäköisesti lisää julkista kulutusta edelleen.
Mitkä ovat tämän väestökehityksen vaikutukset? Ne liittyvät talousarvioihin, mutta ulottuvat myös työmarkkinoille. Toisaalta kansalliset säästöt vähenevät merkittävästi budjettitilien tilanteen vaikeutuessa. Ja lisäksi OECD: n äskettäisen tutkimuksen mukaan väestön ikääntyminen vaikuttaa kielteisesti yksityisen säästämisen kehitykseen. Toisaalta liikkuvuus työmarkkinoilla vähenee. Ikäryhmä 20-30-vuotiaat pienenee 9, 4 miljoonalla hengellä, kun taas ikäryhmä 50-60-vuotiaat kasvaa 5, 5 miljoonalla hengellä. Tästä johtuva ammatillisen ja maantieteellisen liikkuvuuden väheneminen voi lisäksi vaikuttaa kielteisesti kasvuun ja tuottavuuteen.
Nämä näkymät voivat aiheuttaa epävarmuutta tulevissa sukupolvissa. Niiden olisi kuitenkin kannustettava meitä toimiin taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden säilyttämiseksi, Euroopan sosiaaliturvajärjestelmän hyvän toiminnan takaamiseksi ja viime kädessä Euroopan sosiaalisen mallin pelastamiseksi - yksinkertaisen turvaverkon lisäksi, edustaja Donnelly - tässä suhteessa Euroopan talous- ja rahaliiton perustaminen - 1. tammikuuta 1999, edustaja Lukas - voi merkitä meille ratkaisun osatekijöitä.
Kuten esittelijä korostaa, talous- ja rahaliiton toteuttamiseen liittyvä julkisen rahoituksen tervehtyminen ei ole vaarallista. Se on jopa Euroopan sosiaaliturvajärjestelmien säilyttämisen paras tae ja sanoisin, että sama koskee työllisyyttä, mutta tähän talousarvion tasapainottamiseen on lisäksi liityttävä todellisia rakenteellisia uudistuksia ja edustaja Chanterie korosti tätä juuri äsken.
Voidaksemme vastata tähän väestötieteelliseen haasteeseen ja voidaksemme tehdä tarvittavat poliittiset päätökset - sovittelujen on oltava poliittisia - jäsenvaltioiden on ensin saatava takaisin budjetteihinsa riittävästi liikkumavaraa. Talous- ja rahaliitossa käyttöön otettu budjettikehys tarjoaa yhden keinon. Meidän on alkuvaiheessa pyrittävä noudattamaan talousarvion likimääräisen tasapainon (quasi équilibre) sääntöä, joka on muuten myös vakaudesta ja kasvusta annetussa sopimuksessa. Jos julkisen rahoituksen tervehtymisen nykyvauhti jatkuu, minkä pitäisi olla mahdollista kasvun elpyessä, tämä likimääräisen tasapainon tavoite saavutetaan vuonna 2002, toisin sanoen monta vuotta ennen kuin väestön kehityksen epätasapainon vaikutukset alkavat tuntua.
Vuosi 2010 on Euroopan unionin väestökehityksen suurin tappiovuosi. Siihen saakka väestön ikääntymisen vaikutukset ovat vähäisemmät. Jäsenvaltioilla on siis riittävästi aikaa valmistautua tarvittaviin mukautuksiin. Näiden valmistelujen on kuitenkin alettava jo nyt ja työ edellyttää todellisia rakenneuudistuksia. Olen ymmärtänyt puheenvuoroistanne, hyvät edustajat, että kaikkien ajatukset ovat samansuuntaiset tässä kohdassa, vaikka eri puhujien suosittamat ratkaisut eroavatkin toisistaan.
Toteutettavat rakenteelliset uudistukset koskevat sekä verotusjärjestelmiä, kuten eräät teistä ovat painottaneetkin, että sosiaaliturvajärjestelmiä tai varsinaisia eläkejärjestelmiä. Tarvittavien mukautusten ydin on hyvinvointivaltion uudistaminen. Se on välttämätöntä budjetin vahvistamisen kestävän luonteen varmistamiseksi, sillä solidaarisuuden ja sosiaaliturvan tavoitteet on saatava yhteismitalliseksi julkisen kulutuksen hallinnan tavoitteiden kanssa. Kuten esittelijä aivan oikein painottaa, verotusta on välttämätöntä mukauttaa uudistuksilla, mikä ei tarkoita, edustaja Katiforis, että kaikkia veroja olisi välttämättä nostettava, mutta ilman näitä uudistuksia sosiaalinen yhdenmukaistaminen olisi paljon vaikeampaa.
Siksi komissio on ottanut uudelleen käsiteltäväksi verotuksen yhdenmukaistamisen ja työ etenee kollegamme Montin työryhmässä. Monet teistä ovatkin korostaneet tätä ja erityisesti sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunnan esittelijä. Siksi myös komissio edellyttää tätä, jotta sosiaalinen yhdenmukaistaminen toteutuisi sosiaalisen vuoropuhelun kautta.
En puutu työllisyysnäkökohtaan, koska puheenjohtaja Santerilla ja edustaja Padraig Flynnillä oli juuri tilaisuus esitellä teille laajalti niitä suuntaviivoja, jotka komissio on hyväksynyt työllisyyttä koskevaa huippukokousta varten, mutta jotka nähdäkseni merkitsevät aivan uudistavaa tekijää tässä tahdossa luoda Eurooppaan työllisyyttä, mikä tietenkin on sosiaalisten tiliemme tervehdyttämisen suunnan mukaista.
Lisäksi myös eläkejärjestelmien uudistaminen on painopistealue. Useimmissa maissa kehittyy pääomittamiseen perustuva eläkejärjestelmä. Tämä on myönteistä kehitystä siinä määrin, kuin tasapainoinen järjestelmä perustuu samanaikaisesti jakoon ja pääomittamiseen. Tällainen kehitys on kuitenkin aina progressiivista, kuten esittelijä tässäkin oikein huomauttaa. Ja eläkerahastojen perustamisella ei saada raa'asti vaarantaa olemassa olevia jakojärjestelmiä, vaan sillä on täydennettävä näitä järjestelmiä. Luulen, että tätä korosti äsken edustaja Frischenschlager.
Lopuksi, arvoisa puhemies, hyvät edustajat, sallikaa minun painottaa sitä, että komissio on iloinen saadessaan Euroopan parlamentin tuen tälle erityisen herkälle ja vaativalle asiakirjalle. Mietintönne on hyödyllinen osa tätä Euroopassa paraikaa tapahtuvaa tiedostamista. Useat jäsenvaltiot työskentelevät rohkeasti ja päättäväisesti tarvittavien verotuksellisten ja sosiaalisten uudistusten täytäntöön panemiseksi. Euron käyttöönottoa seuraava vakauskulttuuri vahvistaa tämän välttämättömän mukautuksen onnistumisen edellytyksiä ja siltä osin talous- ja rahaliitto vaikuttaa Euroopan sosiaalisen mallin parhaalta pelastamistavalta tulevaisuudessa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komissaari Silguy.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Merioikeusyleissopimus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Cotin mietintö (A4-0283/97) oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevälle valiokunnalle
ehdotukseksi neuvoston päätökselle Euroopan yhteisön osallistumisesta 10. joulukuuta 1982 tehdyn Yhdistyneiden kansakuntien merioikeusyleissopimukseen ja sen XI osan soveltamisesta 28. heinäkuuta 1994 tehtyyn sopimukseen (KOM(97)0037 - KOM(97)0037/2-9032/97 - C4-0477/97-97/0038(AVC)).

Cot
Arvoisa puhemies, esitän oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan mietinnön ehdotuksesta neuvoston päätökseksi 10. joulukuuta 1982 tehdyn Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen ja sen 11 osan soveltamiseen liittyvän 28. heinäkuuta 1994 tehdyn sopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta.
Tämä merioikeusyleissopimus, jota sanotaan Montego Bayn tai Jamaikan sopimukseksi, on perustavaa laatua oleva teksti, jonka Euroopan yhteisö muuten on allekirjoittanut 7. joulukuuta 1984, samoin kuin sen lisäsopimus, jonka komissio allekirjoitti 16. marraskuuta 1994. Herää ilmeinen kysymys, miksi nämä tekstit tulevat vasta nyt, 15 vuotta Montego Bayn sopimuksen jälkeen. Vastaus: siksi, että meidän kaltaisemme kansainvälinen järjestö voi ratifioida sopimuksen vasta, kun suurin osa jäsenvaltioista, siis yhteisön jäsenvaltioista, on noudattanut tätä muodollisuutta.
Tämä liittyminen merioikeusyleissopimukseen vaikuttaa meistä välttämättömältä ensinnäkin yhteisölle kuuluvan merioikeutta koskevan toimivallan takia, joka liittyy kauppapolitiikkaan, kalastukseen ja ympäristöön. Se viive, jolla tulemme tähän ratifiointiin, huomautan tästä kollegoillemme heti, ei aiheuta Euroopan yhteisölle mitään vahinkoa, koska yhteisö on jo jäsen kansainvälisessä merenpohjantutkimuksen instituutissa, toisin sanoen elimessä, jonka toimeenpanovaltaan kuuluvat tämän luvun säännösten täytäntöön paneminen, tosin väliaikaisesti. Jos emme valtuuta liittymistä 16. marraskuuta 1998, toisin sanoen vuoden kuluessa, menetämme tämän etuoikeuden.
Mielestäni pääasiallinen ongelma koskee erimielisyyksien ratkaisua. Sopimuksen 287 artiklassa ehdotetaan valintaa neljän menettelyn välillä: Hampurissa toimiva kansainvälinen merituomioistuin, Haagin kansainvälinen tuomioistuin, sopimuksen liitteen 7 mukainen välitystuomioistuin ja liitteen 8 mukainen välitystuomioistuin.
Mutta tässä asiassa yhteisö on valinnut olla valitsematta. Meille käsiteltäväksi annetussa päätöksessä täsmennetään ainoastaan, että neuvosto sitoutuu tutkimaan uudelleen, komission ehdotuksen perusteella ja kohtuullisessa määräajassa, sopimuksessa määrätyt erimielisyyksien ratkaisumenettelyt, jotka ovat olleet käytössä riittävän kauan, ja joka tapauksessa 31. joulukuuta 1998 mennessä, jos erimielisyyksien ratkaisumenettely, muu kuin välitysratkaisu, on yhteisön edun mukainen.
Tässä väkinäisestä muotoilusta aiheutuu kolme ongelmaa. Ensinnäkin perusongelma. Päätös tuntuu minusta valitettavalta. Olisin osaltani toivonut, että yhteisö olisi antanut tukensa Hampurin uudelle tuomioistuimelle tai ainakin osoittanut luottamusta kansainvälisille tuomioistuimille. Toinen ongelma, sanoisin sitä "biljardiongelmaksi" . Ratifioitaessa Yhdistyneiden Kansakuntien sopimusta sellaisten kalakantojen säilyttämisestä ja hoidosta, joiden siirtyminen tapahtuu sekä tiettyjen vyöhykkeiden sisä- että ulkopuolella - katsokaa siinä tarkoitetut lajit - komissio oli ilmoittanut, että se soveltaisi erimielisyyksien ratkaisussa menettelyä, joka valitaan samalla, kun yhteisö ratifioi merioikeusyleissopimuksen.
Mutta tässä tapauksessa biljardipallojen hinta on sellainen, että se ei anna mahdollisuutta turvautua kumpaankaan tarkoitetusta kohdasta ja aiheuttaa sen, että molemmat sopimukset leijuvat ilmassa, mitä tulee erimielisyyksien ratkaisuun.
Tulee vielä kolmas ongelma, joka koskee menettelytapaa. Kun annamme puoltavan lausuntomme koko sopimuksesta, emme voi enää osallistua tätä erityistä ja kuitenkin olennaista kohtaa koskevaan päätökseen. Pyydänkin Van den Broekia, että hän sitoutuu komission nimissä kuulemaan tarvittaessa parlamenttia erimielisyyksien ratkaisumenettelyn sisällöstä ja noudatettavan ratkaisun toteutustavoista.
Näiden huomautusten perusteella oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta ehdottaa päätöksen hyväksymistä yksimielisesti tutkittuaan van Bladelin, Langenhagenin ja Collinsin lausunnot.

Añoveros Trias de Bes
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa tämän puheenvuoron onnittelemalla herra Cotia, tämän parlamentin varapuhemiestä ja myös yliopiston opettajaa, hänen loistavasta mietinnöstään ja yhtyä kokonaisuudessaan hänen tässä mietinnössä esittämiinsä näkökohtiin. Haluan myös asiantuntijana tuoda esille tämän yleissopimuksen suuren merkityksen. Olen seurannut sen vaiheita merikonferenssista yleissopimuksen solmimiseen Montego Bayssä, Jamaikassa, vuonna 1982.
Tuossa konferenssissa oli monta huomionarvoista seikkaa, kuten pienten valtioiden erittäin tärkeä rooli, ja sen takia konferenssin osallistujat halusivat, että saataisiin aikaan laaja-alainen yleissopimus. Yleissopimuksen voimaantuloon vaadittiin vähintään 60 maan ratifiointi, ja juuri siitä syystä sen voimaantulo kesti 12 vuotta. Kyseisen yleissopimuksen XI osan soveltamiseen liittyvässä sopimuksessa olikin sitten jo vähemmän hankaluuksia.
Kyse on yleissopimuksesta - ja haluan yhä korostaa sen merkitystä -, joka määrittelee riittävällä tavalla merioikeuden taloudellisen puolen. Se on niin merkittävä, että jo ennen sen voimaantuloa 60 maan ratifioinnin jälkeen sen pohjalta oli syntynyt yleisesti hyväksyttyjä kansainvälisiä normeja. Jos se siis ei olisi tullut voimaan, se olisi ollut silti hyvin tärkeä, koska se itse oli ollut synnyttämässä luonteeltaan kansainvälisiä käytäntöjä, jotka koskevat esimerkiksi yksinomaista talousaluetta ja sen myötä erittäin tärkeitä, kuten herra Cot mainitsi, nykyään yhteisölle kuuluvia toimivaltuuksia.
Parlamentin on tämän mietinnön kautta annettava lausuntonsa neuvoston päätöksestä, jossa arvioidaan niitä etuja, joita olisi yhteisön osallistumisella sekä yleissopimukseen että soveltamiseen liittyvään sopimukseen. Ehdotus neuvoston päätökseksi keskittyy - ja vahvistan tässä Cotin sanat - kahteen tärkeään kysymykseen: ensiksikin toimivaltuuksien antamiseen - koska monet yleissopimuksessa ja sopimuksessa mainitut aiheet koskevat perussopimusten nojalla yhteisöä, ja siksi onkin välttämätöntä saada aikaan Euroopan unionin muodostavien maiden osalta toimivaltuuksien jako -, ja ratifioimiskirjalla vahvistetaan lopullisesti yhteisön osallistuminen ja ratkaistaan ongelma.
Toiseksi, on olemassa toinen suuri ongelma: se kiistanaiheiden ratkaisumalli, jota yleissopimuksessa sovelletaan. On valitettavaa, ettei se tarjoa meille vastausta. Mielestäni herra Cot menettelee hyvin viisaasti ja järkevästi, kun hän kääntyy komissaarin puoleen kysyäkseen, voidaanko tätä koskeva puute ratkaista. Artiklassa 287 mainitaan useita keinoja, mutta ei neuvosto eikä komissiokaan ole halunnut täsmentää kantaansa tässä suhteessa. Tällä parlamentilla ei ole muuta mahdollisuutta kuin luottaa muiden toimielinten hyvään tahtoon ja pyytää komissiota - joka ehdottaa keinoja - ja neuvostoa - joka päättää esityksestä - kuulemaan uudestaan parlamenttia käsittelyn edetessä ja ottamaan huomioon sen mielipiteet. Pyydän, kuten myös herra Cot, komissaarilta, että näin tapahtuisi.

Vaz da Silva
Arvoisa puhemies! Euroopan yhteisön liittyminen YK: n merioikeusyleissopimukseen oli päätös pitkälle ja vaikealle prosessille, jossa eurooppalaisetkaan eivät aina osanneet tunnistaa oikeita etujaan. Prosessi käynnistyi vuonna 1982 tapahtuneesta allekirjoituksesta ja seuraava vaihe oli sopimuksen voimaantulo vuonna 1994, kun sopimuksen ratifioi alunperin 60 jäsenvaltiota.
Portugalille, historiallisesti mereen sidoksissa olevalle maalle, joka viime vuosina muutamien muiden pienten valtioiden kanssa taisteli etujoukoissa sen puolesta, että valtamerten korvaamatonta perintöä suojelevia kansainvälisiä sääntöjä tarkennettaisiin, tällä Euroopan yhteisön mukaan liittymisellä on suuri vertauskuvallinen merkitys. Itse asiassa juuri Portugalin aloitteesta vuosi 1998 julistettiin " Kansainväliseksi valtamerten vuodeksi" , ja ansio siitä kuuluu Cavaco Silvan hallituksen mittaville ponnistuksille. Samaan aikaan Lissaboniin saatiin vuoden 1998 maailmannäyttely, teemanaan " Valtameret: yhteinen perintömme" .
Riippumaton kansainvälinen valtamerikomissio, jonka UNESCO loi vuonna 1995 ja jonka puheenjohtajana toimi portugalilainen, maan entinen presidentti Mário Soares, esittää elokuussa 1998 loppukertomuksensa Lissabonissa. Olen varma siitä, että tämän komission kertomuksessa valtamerten suunnattomista voimavaroista osoitetaan ratkaisuja, jotka todella auttavat panemaan käytäntöön tämän merioikeusyleissopimuksen, samalla kun otetaan huomioon Rion kokouksen päätelmien 17 luku, joka koskee " meriä ja rannikkovyöhykkeitä" .
Tämän vuoksi on kuitenkin ylitettävä näennäiset, loputtomasti mukana laahaavat vastakohtaisuudet niiden kesken, jotka puolustavat perinteisiä, aikanaan käyttöön otetuille menetelmille pohjautuvia käsitteitä ja niiden kesken, jotka puolustavat alakohtaiset rajat ylittäviä ja yhdistymiseen tähtääviä käsityksiä. Molempien osapuolten etujen on oltava - ja ne ovatkin - yhteen sovitettavissa. Valtameret ovat epäilemättä kolmiulotteista tilaa, jonka varoja on hoidettava yhtenäisesti. Euroopalla on vain voitettavaa, jos se liityttyään virallisesti mukaan sopimukseen asettuu ryhmänjohtajaksi aloitteessa, jolla muotoillaan konkreettisia ehdotuksia sopimuksen siirtämiseksi osaksi yhteisön oikeuskäytäntöä ja avataan näin ovet XXI vuosisadalle. Tämä tapahtuu siten, että perustetaan Valtameriasiain Euroopan toimisto ja luodaan sellainen tapa hoitaa valtamerten varoja, että se pitää tasapainossa ei ainoastaan rannikkovaltioiden ja valtamerikalastusta perinteisesti harjoittavien valtioiden oikeudet, vaan myös kollektiivisen oikeuden käyttää näitä varoja.
Arvoisa puhemies, sallikaa minun lopuksi tuoda julki voimakas vastalauseeni sille tilanteelle, joka nyt vallitsee Portugalissa. Vaikka maani onkin viime vuosina ollut alan suunnannäyttäjä tuloksin, joihin juuri viittasin, on tilanne nyt se, että se ei ole tämän sopimuksen tähänastisten 120 allekirjoittajan joukossa. Hajamielisyyttä, näkemyksen puutetta - vai mistä on kyse?

Van den Broek
Arvoisa puhemies, myös komissio kiittää Cotia erinomaisesta mietinnöstä ja kannattaa erityisen voimakkaasti oikeusasioiden, kalatalous-, taloudellisten ulkosuhteiden ja ympäristönsuojeluvaliokuntien kantaa. Komissio iloitsee siitä, että tämä tärkeä viimeinen askel on otettu, ja Euroopan yhteisö pääsee nopeasti mukaan tähän sopimukseen jäsenvaltioidensa enemmistön jalanjälkiä seuraten. Se merkitsee oleellista kehitystä kansainvälisen oikeuden asteittaisessa toteuttamisessa tällä alalla, ja se on esimerkkinä kansainvälisestä yhteistyöstä sopimusten solmimisessa.
Euroopan yhteisö on yhdessä jäsenvaltioidensa kanssa ollut aktiivisesti mukana pitkään kestävien neuvottelujen eri vaiheissa. Neuvottelujen tavoitteena on ollut saada voimaan kattava ja maailmanlaajuisesti hyväksytty merioikeusyleissopimus. Sopimus sivuaa aloja, joilla Euroopan yhteisön sisällä on paljon osaamista, kuten kalastus, ympäristö, kauppapolitiikka ja merenkulun turvallisuus. Sopimuksessa viitataan oikeutetusti siihen, kuinka tärkeä sopimus on yhteisön kalastustarpeille. Rannikkoalueena, jolla on hyvin tärkeitä kalastustarpeita aavalla merellä ja joka samalla hallitsee kalavarantoja jäsenvaltioiden toimivallan piiriin kuuluvilla aavan meren alueilla, yhteisö pyrkii tasapainottamaan rannikkovaltioiden ja aavalla merellä kalastavien valtioiden oikeuksia ja etuja. Tämä oikeuksien ja etujen tasapainottaminen on nähtävissä hyvin selkeästi sopimuksen kalastukseen liittyvissä määräyksissä. Lisäksi yhteisö on viitannut aina sopimukseen yhteisön ulkopuolelle suunnatussa kalastuspolitiikassa samoin kuin solmiessaan kahdenvälisiä kalastussopimuksia ja muita monenvälisiä kalastussopimuksia.
EY-toimivallasta kauppapolitiikan alalla sopimus määrää, että yhteisö on Kansainvälisen merenpohjajärjestön pysyvä jäsen. Tämän merenpohjan hyväksikäyttöä tutkivan organisaation pitäisi alkaa toimintansa vuonna 2015, jolloin monimetallisten rakeiden kauppa voisi muodostua kannattavaksi.
Cot ja muut ovat ottaneet esille riitojen ratkaisemiskeinot, ja sopimuksen tätä koskevan viittauksen osalta haluaisin korostaa, ettei tässä vaiheessa tehtyyn päätökseen ole liittynyt mitään taka-ajatuksia. Komission tarkoituksena ei missään nimessä ole väheksyä ratkaisemiskeinoja parlamentin kanssa. Meistä oli kuitenkin järkevämpää kartuttaa kokemuksia ennen lopullisen päätöksen tekemistä, joka perustuu välttämättömille tiedoille. Tämä tarkoittaisi siis sopimuksen 15 artiklassa mainitun lopullisen riitojen ratkaisemiskeinon valinnan jättämistä avoimeksi.
Komissio yhtyy Euroopan parlamentin esitykseen, jonka mukaan komissio on mukana lopullisen ratkaisukeinon valinnan kaikissa vaiheissa. Hyvissä ajoin, eli ennen vuoden 1998 loppua, annetaan neuvostolle uusi erillinen tiedotus, joko nykyisen sovitusmenettelyn hyväksymiseksi, joka muun vaihtoehdon puuttuessa on tällä hetkellä automaattisesti menettelysääntö, tai uuden vaihtoehdon, kuten esimerkiksi Hampurin tuomioistuimen, ehdottamiseksi. Mutta oli valinta mikä tahansa, Euroopan parlamenttia kuullaan, sillä uutta päätöstä täytyy pitää jatkona kansainvälisen sopimuksen solmimiseen johtaneille neuvotteluille, joissa Euroopan parlamentilla on institutionaalinen rooli.

Puhemies
 Paljon kiitoksia, komissaari Van den Broek.
Keskustelu päättyy.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Kansainvälinen oikeus, yhteisön oikeus, kansallinen valtiosääntöoikeus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Alberin oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-278/97) kansainvälisen oikeuden, yhteisön oikeuden ja kansallisen valtiosääntöoikeuden välisistä suhteista.

Alber
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat! Kun minut nimitettiin tämän kansainvälisen oikeuden, yhteisön oikeuden ja jäsenvaltioiden valtiosääntöoikeuden välisiä suhteita käsittelevän mietinnön esittelijäksi, en voinut aavistaa, että tämä jäisi viimeiseksi mietinnökseni tässä parlamentissa yli kaksikymmentä vuotta kestäneen parlamentin jäsenyyden jälkeen. Vielä vähemmän aavistin, että tämä aihe liittyisi näin tiiviisti siirtooni Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen. Ne, jotka mahdollisesti epäilevät, että olen laatinut tämän mietinnön niin myönteiseen sävyyn Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen kannalta ainoastaan siitä syystä, että ensi viikolla aloitan työt tämän tuomioistuimen julkisasiamiehenä, erehtyvät!
Eurooppaoikeuden tilanteen perusteella on mahdotonta päätyä muuhun tulokseen, kuin että yhteisön oikeuden etusijaa on puollettava, ja tässä yhteydessä on tietenkin korostettava Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen merkitystä. Eurooppaoikeuden etusijasta ei ole oikeastaan määrätty sopimuksilla tai muilla asiakirjoilla. Se perustuu yleiseen hyväksyntään, ja sitä on vahvistettu luonnollisestikin Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöllä, ja tuomioistuin on todennut oikeutetusti, että jos tämä etusija asetetaan kyseenalaiseksi, koko yhteisö asetetaan kyseenalaiseksi. On kuitenkin totta, että pelkkä tehokkuus ei ole riittävä peruste etusijalle.
Myös yhteisön toiminnan alkuvaiheessa esitettiin epäilyjä. Muistan, miten saksalaisessa oikeuskäytännössä katsottiin ensimmäisessä " niin kauan kuin -päätöksessä" , että niin kauan kuin yhteisö jättää mahdollisesti huomiotta perusja ihmisoikeudet, yhdenmukaisuus kansallisen valtiosääntöoikeuden kanssa on voitava tarkistaa. Tämän jälkeen annettiin toinen " niin kauan kuin -päätös" , jossa todettiin täysin päinvastaista, toisin sanoen niin kauan kuin yhteisö ottaa huomioon perus- ja ihmisoikeudet, tarvetta kansalliseen tarkistukseen ei ole.
Vasta nyt - liittotasavallan perustuslakituomioistuimen Maastricht-päätöksen jälkeen - kansallisen lainkäyttövallan taholta on esitetty epäilyjä, ja myös muut maat noudattavat tätä esimerkkiä ja aikovat tarkistaa ensisijaisuuden. Olen hyvin kiitollinen kollegalleni Rothleylle siitä, että hänen ansiostaan oikeusasioita käsittelevä valiokunta on järjestänyt tätä kysymystä koskevan kuulemistilaisuuden, ja tämän kuulemistilaisuuden tulos on tietenkin sisällytetty myös tähän mietintöön.
On varmastikin totta, että Euroopan yhteisön lukuisten säännösten vuoksi ensisijaisuutta on vaikeaa legitimoida ainoastaan kansainväliseen oikeuteen liittyvillä näkökohdilla. Uusi eurooppaoikeudellinen näkökohta on välttämätön. Mielestäni meidän ei tulisi vedota ainoastaan kansallisten parlamenttien toimivaltuuksien siirtoa koskevaan kysymykseen. Meidän on otettava huomioon, että sopimus on laadittu pitäen silmällä Euroopan kansojen yhä tiiviimpää unionia. Tällä Euroopan kansojen yhä tiiviimmällä yhteenkasvulla on luonnollisestikin oltava oikeudelliset seuraukset.
Saksan tuomioistuin ei ole tämän vuoksi voinut vielä kuvata nykyistä yhteisöä liittovaltioksi eikä se todellakaan ole tätä halunnut, vaan se on luonnehtinut sitä valtioiden liitoksi ilmoittamatta tarkkaan, mitä oikeudellisia seurauksia tällä on. Tätä ei voida kuitenkaan kuvata puhtaasti semanttiselta kannalta, vaan tästä on tehtävä myös oikeudelliset johtopäätökset. Itse sanoisin, että kansojen välinen yhteisö on tullut niin tiiviiksi, että eurooppaoikeudella on eo ipso etusija, ilman että se vaatisi sopimuksen muuttamista tai täydentämistä.
On tietenkin hyvä, jos määräämme yhteisön oikeuden etusijasta sopimuksessa - ja me vaadimme sitä. Panen tyytyväisenä merkille, että neuvosto on todennut Amsterdamin pöytäkirjassa, jolla se vahvistaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöä, että tämän menettelyn tulisi olla käytännössä kiistaton. Kun Amsterdamin sopimus ratifioidaan, voidaan sanoa, että ratifiointi ja tämän pöytäkirjan käyttöönotto merkitsevät, että etusija saa lain voiman. On kuitenkin myönnettävä, että kaikilla ratifioiduilla laeilla ei ole perustuslain asemaa. Tämän vuoksi tämä ei yksinään ratkaise ongelmaa.
Olen Saksan liittovaltion perustuslakituomioistuimen kanssa samaa mieltä demokratiavajetta koskevasta kysymyksestä. Olemme tästä aivan samaa mieltä. On kuitenkin itsestään selvää, että emme voi hyväksyä tämän tuomioistuimen johtopäätöksiä, joiden mukaan kansallisten parlamenttien on korjattava tämä demokratiavaje, ei Euroopan parlamentin; parlamentille ei voida vielä myöntää täysiä oikeuksia, sillä eurooppalaista kansaa ei ole vielä olemassa. Mielestäni tämä lause on huvittava! Tämä olisi huvittava aihe kansatiedekongressille. Me emme halua eurooppalaista kansaa, vaan Euroopan kansojen säilyminen on juuri parasta tässä rakenteessa! Olkaamme rehellisiä, missä on Belgian kansa? Neuvostoliiton aikana ei ollut neuvostoliittolaista kansaa, ja Jugoslavian olemassaolon aikana ei ollut jugoslavialaista kansaa, ja tästä huolimatta kukaan ei ole asettanut kyseenalaiseksi näiden rakenteiden ja näiden valtioiden valtiokelpoisuutta ja oikeustoimikelpoisuutta!
Oppien mukaan kansa muodostaa oikeudellisesti valtion, mikä on virheellinen käsitys. Vedotaan Rousseauhon ja contrat social -sopimukseen, mutta kukaan ei ole vielä nähnyt oikeaksi todistettua jäljennöstä tästä sopimuksesta. Tämä on puhdasta fiktiota. Ainoa asiakirja, joka on johtanut valtion perustamiseen, on kirkkovaltiota koskeva asiakirja, konstantinopolilainen lahja, joka on tunnetusti väärennetty ja näin ollen ainakin valtio-oikeudellisesti rehellinen. Meidän ei siis tulisi pitäytyä ilmaisussa " Staatsvolk" (kansa), sillä useimmat valtiot ovat kasvaneet, niin Sveitsi kuin muutkin maat, joten tätä on käytetty pikemminkin jälkikäteisenä oikeutuksena.
Yhteenvetona totean: kannatamme tässä mietinnössä esitettyä Euroopan tuomioistuimen Foto-Frostoikeuskäytäntöä, jonka mukaan kansallisella lainkäyttövallalla ei ole toimivaltaa julistaa yhteisön toimielinten asiakirjoja mitättömiksi. Kannatamme näin ollen näkemystä, jonka mukaan yhteisön oikeuden sitovuutta koskeva lainkäyttövalta kuuluu yksinomaan Euroopan tuomioistuimelle. Tästä seuraa, että riitatapauksissa myös ylimpien kansallisten tuomioistuinten on luonnollisestikin voitava soveltaa 177 artiklan mukaista ennakkoratkaisua.
Huomautuksistani huolimatta vaadimme, että yhteisön oikeuden etusijasta tullaan määräämään sopimuksella. Haluamme myös, että sopimuksessa ratkaistaan selvästi kansainvälisen oikeuden ja yhteisön oikeuden välinen suhde ja vaadimme tässä yhteydessä, että yhteisö rinnastetaan kansallisvaltioihin, mikä tarkoittaa, että kansainvälinen oikeus ei ole voimassa eo ipso , vaan sitä on ensin muutettava EY: n säädöksellä. Vaadimme myös, että pitkällä aikavälillä suhdetta kansainväliseen oikeuteen sovelletaan myös unionin toiseen ja kolmanteen pilariin. Tässä yhteydessä vaadimme luonnollisesti myös, että koko Euroopan unionin oikeushenkilön asemasta määrätään sopimuksella.
Mielestäni tässä mietinnössä on otettu huomioon Euroopan yhteisön todellinen kehitys. Kun sanomme " kyllä" tälle Euroopalle ja kannatamme kansojen kasvamista yhdeksi unioniksi, ainoa ratkaisu - huolimatta siitä, onko tavoitteemme liittovaltio vai valtioiden liitto - on, että hyväksymme eurooppaoikeuden etusijan ja johdamme tästä Euroopan tuomioistuimen oikeuskäytännön ja vahvistamme sitä.

Rothley
Arvoisa puhemies, tämä on kollegamme Alberin viimeinen mietintö. Haluaisin kiittää häntä yhteistyöstä ja toivottaa hänelle paljon onnea hänen uudessa tehtävässään. Minun ryhmäni tulee äänestämään päätöslauselmaesityksen puolesta ja hylkäämään kaikki muutosehdotukset.
Haluaisin esittää muutaman sanan, arvoisa kollega Alber, valtioiden liittoa koskevan käsitteen erityisestä merkityksestä. Saksan liittotasavallan perustuslakituomioistuimen terminologiassa tällä tarkoitetaan ilmeisestikin pyrkimystä rajoittaa Euroopan unionin, Euroopan yhteisöjen oikeutta kansainväliseen oikeuteen. Emme keskustele enää teoreettisesta ongelmasta. Keskustelemme merkittävästä poliittisesta konfliktista, joka voi laajeta Euroopan unionin laajuiseksi kriisiksi. Kyse ei ole yleisesti siitä, onko kansallisissa perustuslaeissa asetettu rajoja Euroopan yhdentymiselle, vaan kysymys kuuluu: voivatko perustuslakituomioistuimet tarkistaa yhteisön toimien pätevyyden. Tästä on kyse.
Tämä ei ole ainostaan Saksan liittotasavallan perustuslakituomioistuimen ongelma, vaan myös muissa jäsenvaltioissa on vastaavanlaisia suuntauksia. Mainitsen esimerkkeinä vain Itävallan ja Ruotsin. Jo kymmenen vuotta sitten, ja te, herra Alber, olette viitannut tähän, Euroopan tuomioistuin totesi, että yhtenäisyysvaatimus, toisin sanoen yhteisön oikeuden yhdenmukainen soveltaminen kansallisissa tuomioistuimissa on ensisijaisen tärkeää, kun kyse on yhteisön toimen pätevyydestä - esimerkiksi jonkin direktiivin hyväksymisestä. Jäsenvaltioiden tuomioistuinten erimielisyydet yhteisön toimien pätevyydestä ovat omiaan asettamaan kyseenalaiseksi itse yhteisön oikeusjärjestyksen yhtenäisyyden ja heikentämään oikeusturvaa koskevaa perusvaatimusta.
Tämä on peruste yhteisön oikeuden ensisijalle! Tämä ei ole julkeaa, tämä ei ole kohtuutonta, tämä on ehdoton välttämättömyys! Tämän vuoksi ei ole ihme, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen puheenjohtaja Rodrigez Iglesias puhuu tässä yhteydessä hyökkäyksestä yhteisön perustuslain perusrakenteita vastaan. Toivon, että kansalliset perustuslakituomioistuimet tunnustavat, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tehtävä on varmistaa 164 artiklan mukaisesti, että tätä perustamissopimusta tulkittaessa ja sovellettaessa noudatetaan lakia. Varmistaa, tämä on annettu sanamuoto, varmistaa! Mikään kansallinen perustuslakituomioistuin ei voi määrätä yhteisön oikeudesta. Yksikään perustuslakituomioistuin ei voi toimia ohjaajana.
Tähän liittyy myös kansallisten parlamenttien valvonta, sillä ne päättävät, mitä toimivaltuuksia voidaan jatkossa siirtää. Toivon, että emme päädy tilanteeseen, jossa jäsenvaltiota vastaan on käynnistettävä sopimusrikkomusmenettely valtiosääntötuomioistuimen päätöksen vuoksi. Toivon todellakin, että säästymme tällaiselta tilanteelta!

Anastasopoulos
Arvoisa puhemies, arvoisan kollegamme Siegbert Alberin mietintö, jota tänä iltana käsittelemme, ansaitsee meidän erityisen huomiomme vähintäänkin kahdesta syystä:
Ensiksi, koska siinä tarkastellaan kysymystä, joka on paitsi herkkä myös hyvin tärkeä Euroopan unionille. Kyseessä on yhteisön oikeuden saama asema oikeudellisessa järjestelmässä, joka määrittää yhteiskuntaamme joko kunkin unionin jäsenvaltion sisällä, maan valtiosääntöoikeuden tai perustuslain suhteen, tai kansainvälisissä suhteissa julkisen kansainvälisen oikeuden kautta.
Toiseksi, koska se viimeinen panos kollegalta, joka on kaikkien meidän korkeasti arvostama ja on antanut paljon Euroopan parlamentille, ja joka ylihuomisesta lähtien omistautuu yhteisön oikeuden palvelemiseen toisesta, erilaisesta ja entistäkin arvovaltaisemmasta linnakkeesta käsin.
Minulla on ollut ilo ja kunnia tehdä yhteistyötä Siegbert Alberin kanssa, aluksi Euroopan parlamentin puhemiehistössä, kun istuimme vierekkäin varapuhemiehinä, sekä viime vuosina oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevässä valiokunnassa, jossa hän toimi myös puheenjohtajana, ja katson velvollisuudekseni ilmaista liikuttuneena yleisen tunnustuksen tässä salissa hänen monivuotiselle kokonaispanokselleen yhden suuren Euroopan kansan valittuna edustajana.
Arvoisa puhemies, ei ole kulunut edes kahta vuotta siitä, kun puhujalla oli tarve korostaa teille oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan mietinnössä, joka koski kahdettatoista vuotuista Euroopan komission kertomuksia yhteisön oikeuden soveltamisen valvomisesta, oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan järjestämän erityisen kuulemistilaisuuden jälkeen, seuraavia seikkoja, joita puhuja piti kuvaavina:
1.että yhteisön perustamissopimuksissa on säädetty uudesta lakijärjestyksestä, joka rajoittaa jäsenvaltioita alueilla, joita ne eivät ole lakanneet laajentamasta, niiden suvereeneja oikeuksia; 2.että valvonta, jota perustuslakituomioistuimet ovat viime vuosina alkaneet kohdistaa yhteisön normatiivisten toimien pätevyyteen suhteessa vastaaviin jäsenvaltioiden perustuslakeihin, vaarantaa yhteisön oikeuden yhtenäisen soveltamisen ja harmonian.Tarvittiin täydet 30 vuotta kunnes myös Ranskan korkein hallinto-oikeus tunnusti periaatteen yhteisön oikeuden ensisijaisuudesta suhteessa kansalliseen oikeuteen, ajallisesti viimeisenä kannanottajana. Emmekä ehtineet tuntea helpotusta, kun jo tuli Saksan liittotasavallan korkeimman perustuslakituomioistuimen Maastrichtin perustamissopimusta koskeva päätös, jossa tämä periaate kyseenalaistetaan uudestaan - 90-luvulla - ja entistä voimakkaammin, tällä kertaa toisesta näkökulmasta. Periaate, joka on pohjimmiltaan ennakkotapausten muovaama, ja joka tulee välittömästi voimaan Amsterdamin perustamissopimuksessa, joka allekirjoitetaan huomenna, kuten myös Alberin mietinnössä todetaan.
Pitäisin luonnollisesti parempana, että tunnustaminen olisi välittömämpi ja selkeämmin ilmaistu. Vuoden 1995 mietinnössäni esittämäni ajatukset saavat voimaa ja systemaattisuutta saksalaisen kollegani esityksessä, joka tukee yhteisön oikeuden ensisijaisuuden tärkeyttä Euroopan yhteisön uudenaikaisen ja ainutlaatuisen luonteen kannalta samoin kuin tulevien kehityssuuntien kannalta. Nämä kehityssuunnat antavat uutta sisältöä oikeusalalle, josta antiikin Kreikan filosofi Theofrastos antaa sattuvan tulkinnan: " Ei asioita lakia varten, vaan lait asioita varten" , eli todellisuutta ei sovelleta lakien mukaan vaan lakeja todellisuuden mukaan.
Tätä uutta todellisuutta edustaa tänään Euroopan unioni, joka kulkee sen luojien ja perustajien kaikkien toiveiden ja odotusten viitoittamaa tietä. Alberin mietintö esitetään todellakin sopivalla hetkellä, sillä monista esteistä huolimatta yhdistyneen Euroopan rakentaminen kulkee eteenpäin, mutta heilahteluista ei ole puutetta, varsinkaan heilahteluista, jotka saavat vaarallisen muodon jäsenvaltioiden periaatteessa kunnioitettavien korkeimpien oikeuselimien päätöksissä.
Nyt käsiteltävänä olevan mietinnön arvo on juuri tämä kohta, että sen tekstissä ja sen tänä iltana esittelijältä kuulemassamme hyvin perusteellisessa argumentaatiossa, hylätään kaikki suuntaukset jopa kansallisten korkeimpien oikeuselimien korvaamiseksi työssä, joka kuuluu ainoastaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle. Ainoastaan viimeksi mainittu takaa yhteisön oikeusjärjestyksen riippumattomuuden ja yhtenäisyyden. Ja tätä riippumattomuutta ja yhtenäisyyttä kutsutaan ylihuomisesta lähtien puolustamaan myös tämänpäiväinen esittelijämme Alber, uudessa ominaisuudessaan viransijaisena tuomioistuimen yleisenä syyttäjänä. Meillä on onni olla ylpeitä hänestä myös tuossa tehtävässä.

Florio
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, yhteisöoikeuden, valtiosääntöoikeuden ja kansainvälisen oikeuden välisten suhteiden määrittäminen on erittäin tärkeä kysymys, joka koskee kaikkia kansalaisia, vaikka he eivät sitä usein huomaakaan. Näennäisesti abstraktin periaatteen eli yhteisönormin suoran soveltamisen periaatteen soveltamisesta juontavat itse asiassa juurensa kansallisen tuomarin oikeuden harjoittamista säätelevät velvollisuudet. Yhteisöoikeuden ensisijaisuuden kiihkeimmät kannattajat väittävät, että yhteisöoikeus on kaikkien muiden normien, niin kansallisten kuin kansainvälistenkin, yläpuolella. Tämän teorian mukaan yhteisöoikeuden ja kansallisen oikeuden välinen suhde on luonteeltaan pääosin federalistinen. Toista tulkintaa kannattavat ne, jotka haluavat varjella kansallisen valtiosääntöoikeuden perusperiaatteita yhteisöoikeuden ensisijaisuudelta. Heidän mukaansa kansallinen valtiosääntöjärjestys on kansan suvereniteetin ylin ilmaisu, kun taas yhteisöoikeutta, joka kärsii demokratiavajeesta, ei voida pitää järjestelmän ylimpänä tasona.
Esittelijä Alber, joka on hiljattain nimitetty tuomioistuimen julkisasiamieheksi - onnittelemme häntä tästä nimityksestä - kannattaa federalistista näkemystä. Hän arvostelee Saksan perustuslakituomioistuimen lokakuussa 1993 antamaa tuomiota Maastrichtin sopimusluonnoksesta: hän ei yhdy väitteeseen, jonka mukaan vallan siirtäminen Euroopan yhteisölle merkitsisi välttämättä demokratiaperiaatteen tyhjäksi tekemistä.
Ryhmämme arvostaa Alberin ilmaisemia näkemyksiä ja korostaa erityisesti, että on tärkeää, että yhteisöoikeuden ensisijaisuus sisällytetään esittelijän pyynnön mukaisesti Euroopan yhteisöjen perustamissopimukseen ja että tässä sopimuksessa määritellään selkeästi kansainvälisen oikeuden ja eurooppaoikeuden välinen suhde.
Väitämme kuitenkin tältä osin, että meidän on korostettava tarvetta voittaa kiireesti nykyinen demokratiavaje, joka pysyväksi jäädessään loisi Euroopan päätöksentekoprosesseihin vääristymiä, joita ei voida sietää pitkällä aikavälillä.

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, en ole vielä koskaan nähnyt mietintöä, jossa siteerataan niin monta päätöstä kuin nyt käsittelemässämme Alberin mietinnössä. Mietinnön on täytynyt olla harjoitus hänen nimitykselleen julkisasiamieheksi ja minun täytyy sanoa, nyt kun hän siirtyy tuomioistuimeen ex-kollegamme La Pergolan seuraan, ettei meidän ainakaan Euroopan parlamentin jäsenien ja syyttäjälaitoksen jäsenten nimitysoikeudesta tuomioistuimeen tarvitse enää keskustella, sillä pian juges de gouvernement ovat samat myös parlamentissa. En voi olla pohtimatta, tarkoittaako tämä, että tänään käsiteltävänä olevan mietinnön tapaiset mietinnöt, joissa tuomioistuin on sivuuttanut meidät täysin, käyvät tulevaisuudessa harvinaisemmiksi.
Mutta viisastukaamme tästä, sillä olemme oikeusvaliokunnassa vuosikausia yhteisön oikeuden soveltamiseen liittyvissä mietinnöissä varoittaneet, että meidän ei pidä vetää tuomioistuinta liian läheisesti mukaan poliittiseen taisteluun muiden tahojen kanssa. Nyt sen teki Ranska, mutta on niin että tuomioistuimen täytyy silloin tällöin ottaa etäisyyttä parlamenttiin. Minusta myös normien hierarkia, jota Alber on kehitellyt mietinnössä, on otettava poliittisessa taistelussa ja tuomioistuimen poliittisen roolin määrittelemisessä selvästi huomioon, sillä kuten herra Rothley aivan oikein on osoittanut, on olemassa yhteisön oikeuden ensisijaisuuden periaate. Kuitenkaan ei riitä, että jäsenvaltiot sopeuttavat lainsäädäntönsä, vaan yhteisön lainsäädännön soveltamisen tulee olla myös yhdenmukaista, ja siihen päästään ennen kaikkea 177 artiklan mukaisia ennakkoratkaisuja kunnioittamalla.
Toivon, että Alber tehtävässään julkisasiamiehenä joutuu tekemisiin ennakkoratkaisun kanssa, johon minä ja asianajajani Janssen van Raay pyrimme huomenna aamulla Rotterdamin tuomioistuimessa, missä minun täytyy esiintyä oikeudenkäynnissä, jonka olen provosoinut, koska minusta yhteisön lainsäädäntöä täytyy soveltaa kaikissa jäsenvaltioissa yhdenmukaisesti ja sen täytyy mennä kansallinen oikeuden edelle.

Ullmann
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, hyvät kollegat! Euroopan unioni on yhä kaukana poliittisesta unionista. Euroopan yhteisönä se on luonnollisestikin oikeusyhteisö, joka on kehittänyt uskomattoman dynamiikan niiden vuosikymmenien aikana, joina se on ollut olemassa. Alberin mietinnössä on esitetty eräänlainen lopputulos tästä dynamiikasta. Minä olen hyvin tyytyväinen, arvoisa kollega Alber, että tämä lopputulos on voitu saavuttaa Euroopan parlamentin, tarkemmin sanottuna sen oikeusasioita käsittelevän valiokunnan aloitteen tuloksena; valiokunta järjesti kesäkuussa 1995 symposiumin, jossa tarkasteltiin yhteisön oikeuden suhdetta yhtäältä kansainväliseen oikeuteen ja toisaalta jäsenvaltioiden valtiosääntöoikeuteen. Tämä aloite ja sitä seurannut keskustelu ovat johtaneet oikaisuihin, jotka on esitetty tässä mietinnössä, mutta jotka eivät kuitenkaan ole lähelläkään yleispätevää käytäntöä tai edes jäsenvaltioiden oikeuskäytäntöä.
Ensimmäinen ja kaikkien muiden oikaisujen kannalta ratkaiseva oikaisu koskee yhteisön oikeuden etusijaa kansalliseen oikeuteen nähden. Tämä etusija ei ole vain kohtuuttomien eurokraattien teoria, vaan se on oikeudellinen tosiasia, jo siitä syystä, että alueella, jossa ei ole sisärajoja, toisin sanoen neljän vapauden alueella, ei ole eikä voi olla kilpailevaa oikeutta säilytettäessä kaikilta osin toissijaisuusperiaatteen suojaamat kansalliset toimivaltuudet, joita sovelletaan aivan toisella tasolla. Tähän liittyy myös se näkemys, että henkilöiden vapaan liikkuvuuden ei enää katsota olevan ainoastaan taloudellinen toiminto, vaan se ymmärretään - kuten esimerkiksi Bosman-tapauksessa - henkilökohtaiseksi oikeudeksi ja unionin kansalaisvapauden ilmaisuksi. Se on riittävä syy tälle parlamentille tukea esittelijän vaatimuksia, jotka koskevat korkeatasoisempaa ja laajamittaisempaa perustuslaillista suojaa ja Euroopan unionin oikeushenkilön asemaa; unionin, joka kykenee edustamaan tätä perustuslain antamaa suojaa ja puolustamaan sitä kansainvälisellä tasolla.
Kiitän esittelijää tästä rohkaisevasta mietinnöstä ja toivotan hänelle kaikkea hyvää tulevassa vastuunalaisessa toimessa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen julkisasiamiehenä!

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, minäkin kunnioitan esittelijää suuresti ja toivotan hänelle hyvää onnea tulevissa tehtävissä, mutta minun on ryhmäni puolesta myönnettävä, että olen aivan eri mieltä hänen mietintönsä sisällöstä.
Odotimme juridista tutkielmaa, ajatuksia normihierarkian aiheuttamista ongelmista, esimerkiksi Euroopan neuvoston, Euroopan parlamentin ja ministerineuvoston välisten suhteiden ongelmista. Odotimme menettelyn määrittelyä, joka auttaisi meitä sovittamaan yhteen yhteisön oikeuden ja kansalliset oikeudet.
Sen sijaan meillä on edessämme poliittinen mietintö, sanoisin jopa ideologinen. Sen lähtökohtana on toteamus, että korkeimmilla oikeuksilla on taipumus vastustamiseen " pyrkimällä valvomaan yhteisön johdettua oikeutta sen kansalliseen valtiosääntöoikeuteen perustuvan oikeudenmukaisuuden osalta" . Tässä tarkoitetaan, olin vähällä sanoa parjataan, Saksan liittotuomioistuinta ja sen päätöstä 12. lokakuuta 1995 ja Tanskan korkeinta oikeutta, josta kollegani puhuu jonkin ajan kuluttua ja sen päätöstä 12. lokakuuta 1996, mutta tähän olisi voitu lisätä Ranskan perustuslakituomioistuin, Italian tuomioistuin ja monia muita tuomioistuimia.
Ei voida myöntää, niin kuin mietinnössä tehdään, että Euroopan unionin tehtävänä olisi luoda kansainvälistä primäärioikeutta, jota kaikkien jäsenvaltioiden ja niiden kansallisten oikeuksien olisi noudatettava. Ei myöskään voida sanoa niin kuin päätöslauselmassa ehdotetaan, että kaikkien kansallisten tuomareiden, mukaan luettuna kansalliset korkeimmat oikeudet, on sovellettava tätä yhteisön oikeuden etusija-asemaa. Ei voida vaatia kaiken lisäksi, että Euroopan yhteisö tulee kansallisten valtioiden paikalle kansainvälisen julkisoikeuden täytäntöön panemiseksi.
Kansallisia oikeuksia on kunnioitettava, erityisesti kansallista valtiosääntöoikeutta, sillä jos katsotaan, että kansallinen valtiosääntöoikeus on alistettava yhteisön oikeudelle, vaikka se hyvin usein pohjautuu kansanäänestykseen perustuviin lakeihin, silloin asetetaan kyseenalaiseksi kansojen oikeus päättää omista asioistaan, mikä on omituista instituutiolta, joka väittää olevansa demokraattinen.

Tervetulotoivotukset
Puhemies
Arvoisat kollegat! Haluaisin toivottaa tervetulleiksi Georgian tasavallan parlamentin puhemiehen Zurab Zhvanian sekä suhteista Euroopan unioniin vastaavan parlamenttivaltuuskunnan puheenjohtajan Giorgi Kobakhidzen, joka meillä oli ilo saada vieraaksemme Euroopan parlamenttiin jo toukokuussa 1997.
Nämä kaksi kunnianarvoista virkaveljeämme Georgian parlamentista ...
... sekä heitä seuraava valtuuskunta osallistuvat huomenna ja tulevana perjantaina " Aloite kansanvallan puolesta" nimiseen Euroopan konferenssiin. Mainitut parlamentaarikot käyvät myös keskusteluja Euroopan parlamentissa, erityisesti Transkaukasian tasavaltojen delegaation ja Euroopan parlamentin puhemiehen kanssa. Toivon todella, että seuraavien päivien aikana pidettävät kokouksemme ja keskustelumme olisivat tuloksellisia ja osaltaan syventäisivät Teidän maanne ja Euroopan parlamentin välisiä suhteita.

Kansainvälinen oikeus, yhteisön oikeus, kansallinen valtiosääntöoikeus (jatkoa)
Hager
Arvoisa puhemies, sallinette minun ensin huomauttaa, että jätän säännöllisesti onnittelematta esittelijää, en kuitenkaan epäkohteliaisuudesta tai mietinnön sisällön vuoksi, vaan vaaditun lyhytsanaisuuden vuoksi. Saanen lisätä yhden asiaa koskevan näkökohdan. Jäsen Spaak esitti aiemmin institutionaalisten asioiden valiokunnan esittelijänä kiitettävän avoimesti, että kansalaisista tuntuu, kuin Euroopan toimielinjärjestelmien kiihtynyt yhteenkasvu olisi jyrännyt heidän ylitseen, eivätkä he voi samaistua tähän kasvuun.
Käsityksemme mukaan tästä seuraisi loogisesti, että etsimme toisen tien, toisin sanoen tien, joka jättää jäsenvaltioille enemmän liikkumavaraa; käytännössä asia on kuitenkin päinvastoin. Etsimme uutta menetelmää, jolla kansalaisten hylkäämä tie voidaan tehdä houkuttelevaksi. Te kysytte, mitä tekemistä tällä on käsiteltävän mietinnön kanssa. Käsityksemme mukaan, kuten Fabre-Aubrespy jo korosti, tällä mietinnöllä on täysin sama vaikutus, sikäli kuin ylimpiä kansallisia tuomioistuimia, kuten Saksan liittotasavallan perustuslakituomioistuinta ja Tanskan korkeinta oikeutta, halutaan nuhdella, koska ne ovat osoittaneet rajat yhdentymiselle. Tästä syystä, kaikella kunnioituksella esittelijää kohtaan, emme periaatteessa voi kannattaa mietintöä.

Rack
Arvoisa puhemies, minulla on kolme hyvää syytä antaa täysi tukeni Alberin mietinnölle. Valtiooikeuden ja eurooppaoikeuden korkeakouluopettajana olen erityisen iloinen siitä, että oppilaillani on vihdoin käytettävissään perusteellinen teksti, jossa on esitetty hyvin selvässä muodossa Saksan liittotasavallan perustuslakituomioistuimen toisinaan jokseenkin monimutkaisen ja vaikeasti ymmärrettävän " niin kauan kuin - oikeuskäytännön" yksityiskohdat ja jossa niitä on ennen kaikkea painotettu oikeasta näkökulmasta. Tämän vuoksi tätä Alberin mietintöä voidaan käyttää lukuisien - jollei lukemattomien - seminaaritöiden ja diplomitöiden taustaaineistona ja perusteena, mitä ei voida sanoa monesta muusta tämän tyyppisestä akateemisesta tekstistä.
Eurooppalaisen ulottuvuuden pitkäaikaisena ja antaumuksellisena edustajana panen tyytyväisenä merkille, että tässä mietinnössä on esitetty selvä haaste lukuisille " kyllä, mutta" -eurooppalaisille. Haaste niille, jotka jokaisen sopivan ja sopimattoman tilaisuuden tullen kannattavat suullisesti eurooppalaista ulottuvuutta, mutta jotka vakavan paikan tullen haluavat yhä uudelleen puolustaa omia kansallisia erityisetujaan ja kansallista oikeusasemaansa; niille, jotka eivät ainoastaan Saksassa vaan myös esimerkiksi minun maassani kannattavat euroa, näin he ainakin väittävät, mutta ei juuri nyt eikä aivan tässä muodossa eikä aivan sopimuksessa määrätyillä ehdoilla; sekä niille, jotka useissa unionin jäsenvaltioissa haluavat soveltaa toissijaisuusperiaatetta milloin mitenkin sen mukaan, miten se heille sopii tai miten se sopii kuhunkin tilanteeseen.
Heille tehdään selväksi tässä Alberin mietinnössä, että yhteinen Eurooppa voidaan toteuttaa vain, jos jäsenvaltiot jakavat itsemääräämisoikeutensa ja siirtävät sen osittain yhteisölle ja kunnioittavat tätä itsemääräämisoikeudesta luopumista myös jatkossa. Alberin mietinnössä sanotaan tosin myös - ja pidän myös tätä erittäin tärkeänä - että yhteinen Eurooppa voidaan toteuttaa vain, jos tämä Eurooppa huolehtii kaikin keinoin myös asianmukaisesta perusoikeuksien suojelusta, siten kuin tässä mietinnössä on esitetty.
Korkeakouluopettajana ja antaumuksellisena eurooppalaisen ulottuvuuden edustajana minulla on hyviä syitä sanoa kolmannen kerran " kyllä" tälle Alberin mietinnölle. Tämä mietintö, ja tämä on esitetty jo moneen kertaan, merkitsee Siegbert Alberille hyvää alkua uudessa tärkeässä tehtävässään Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen julkisasiamiehenä. Tässä tehtävässä Siegbert Alber tulee - tästä olen varma - myötävaikuttamaan siihen, että Euroopan tuomioistuimen päätöksillä ei ainoastaan toteuteta Eurooppaa, vaan myös tuodaan Eurooppa lähemmäs kansalaisia. Hän tulee edistämään tätä päämäärää asiantuntevalla ja sitoutuvalla tavallaan, ja koska olen oppinut jossain määrin tuntemaan häntä ja arvostamaan hänen huumoriaan tänä lyhyenä aikana, jona sain työskennellä hänen kanssaan, toivon, että tulevaisuudessa Euroopan yhteisöjen tuomioistuin tulee tekemään päätöksiä, joille emme ainostaan nyökkäile hyväksyen ja joita emme ainoastaan kunnioita ja hyväksy, vaan jotka antavat ehkä toisinaan myös aihetta myhäilyyn.

Janssen van Raay
Arvoisa puhemies, arvostettu kollega Alber, parahin Siegbert, täytyy myöntää, että tämä kuulostaa saksaksi paremmalta kuin hollanniksi. Olette Ewingin jälkeen tämän parlamentin vanhin jäsen. Lyötte minut laudalta kahdella vuodella. Olemme työskennelleet yhdessä vuosikausia. Joutsenlaulunne on tyylikäs, ja kuten epäilty Wijsenbeek jo sanoi: toivomme - minä hänen asianajajanaan ja hän epäiltynä - tosiaankin huomenna saavuttavamme sen, että Wijsenbeek kieltäytymällä esittämästä passiaan Rotterdamin lentokentällä sopimuksen 7 a ja 8 a periaatteiden mukaisesti saa aikaan ennakkoratkaisun, joka tullaan esittämään teille. Silloin emme voi sanoa teille enää: parahin Siegbert, silloin käytämme oikeaoppista hollantilaista nimitystä: arvostettu herra. Kiitämme teitä, arvostettu herra, kaikesta mitä olette tehneet oikeusasiain valiokunnassa kollegoidenne eteen ja Euroopan oikeusvaltion eteen. Toivomme teille menestystä uudessa toimessanne. Tämä on freudilainen lipsahdus minulta, mehän tulemme oikeustapauksinemme luoksenne Luxemburgin tuomioistuimeen.

Krarup
Minulla ei ole epäilystäkään, etteikö herra Alber olisi etevä juristi, ja haluan mielelläni osallistua onnentoivotuksiin niin tämän mietinnön kuin tulevankin toiminnan osalta. Sehän on selkeä esitys yhdestä EU: n merkittävästä yhdentymisperiaatteesta, nimittäin ensisijaisuusperiaatteesta, jonka lukemisesta itsensä herra Racksin oppilaat saavat nauttia. Siitä on iloa varmasti myös muille, kuten mm. Tanskan korkeimman oikeuden tuomareille, joiden kanssa tulen työskentelemään ensi kuussa. Tämä periaate, jota kuvataan hyvin korrektisti ja tarkasti, nauttii sekä puheenjohtajan että suuren enemmistön kannatusta. Lisäksi sitä tulee kehittää ja vahvistaa, kuten käy ilmi useista mietinnön kohdista, ja päinvastaisia kehityssuuntia vastaan tulee taistella. Tällä tarkoitan lähinnä joitakin saksalaisen perustuslakituomioistuimen lausuntoja ja tuomioita, joita Tanskan korkein oikeus noudatti - toki toisella tasolla - viime vuoden elokuussa langettamassaan tuomiossa asiassa, jota itse olin ajamassa. Mutta - ja tässä tulevat ongelmat - samalla kun integraatiota ja ensisijaisuusperiaatetta kehitetään, heikkenevät kansalliset päätöksentekomenetelmät. Jättiläinen - jos niin voin sanoa ja jos järjestelmää voi näin epäkunnioittavasti kuvata - kasvaa, mutta savijalat heikkenevät heikkenemistään. Kansallisia demokratioita heikennetään, ja toivottavasti Tanskan korkein oikeus tulee puolen vuoden kuluessa julistamaan tuomion, joka lähettää järistysaaltoja läpi tämän omahyväisen järjestelmän.

Añoveros Trias de Bes
Arvoisa puhemies, minun täytyy tunnustaa, että halusin kovasti osallistua tähän keskusteluun, koska tiesin, että kyseessä on kollegamme Siegbert Alberin viimeinen mietintö. Olen vilpittömästi sitä mieltä, että menetämme ensiluokkaisen parlamentin jäsenen. Minun on itsekkäästi sanottava, että menetän vierustoverin, koska olen sukunimeni takia istunut aina hänen vieressään, ja onkin hyvin surullista jäädä paitsi hänen neuvojaan ja apuaan monessa asiassa. Minun on kuitenkin samalla sanottava, että olen erittäin iloinen ja erittäin tyytyväinen, koska mielestäni hän siirtyy yhteen juristin kaikkein halutuimmista viroista, nimittäin Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen julkisasiamiehen arvostettuun virkaan.
Euroopan yhteisö on oikeusyhteisö, joka korostaa laillisuuden periaatetta. Tämä puolestaan liittyy läheisesti vallanjaon periaatteeseen. Kun jäsenvaltiot luovuttavat unionille laillisesti kansallisen suvereniteetin harjoitusvallan joissakin asioissa, niiden ei pidä luovutuksen vastapainoksi heikentää demokraattisia vaikutusmahdollisuuksia. Tämän mahdollisen puutteen vastapainoksi lainsäädäntöelimillä pitäisi olla suuremmat poliittiset vaikutusmahdollisuudet. Voimmekin siis sanoa, että perusoikeuksilla on todellinen lain suoja vasta sitten, kun samanaikaisesti yhtäältä kansalliset toimielimet luovuttavat toimivaltuudet yhteisön toimielimille, ja toisaalta, kun Euroopan parlamentti yhdessä kansallisten parlamenttien kanssa saa suuremmat vaikutusmahdollisuudet toimeenpanoelimen toimintaan.
Meidän ei pidä unohtaa, että vaikka Euroopan yhteisö pohjautuukin laillisuuden periaatteeseen, se ei ole vielä omaksunut täysin vallanjaon periaatetta, koska perussopimukset vain antavat toimivaltuuksia eivätkä ole hahmotelleet kokonaisuudessaan poliittisen valvonnan järjestelmää.
Toinen tärkeä seuraus - johon Rothley ja Florio jo viittasivatkin - on normatiivisen hierarkian periaate. Tämän aksiooman on moneen otteeseen määritellyt tuomioistuin, ja sen voisi tiivistää ajatukseen, että kaikki yhteisön oikeuteen nähden vastakkaiset kansalliset lait ovat mitättömiä. Tämän takaa esimerkiksi 177 artikla, joka koskee ennakkoratkaisumenettelyä.
Kun tästä mietinnöstä keskusteltiin oikeusasioita käsittelevässä valiokunnassa - ja kollega Alber, esittelijä, viittasi nimenomaisesti siihen -, mainittiin yhteisöjen tuomioistuimen tapausta Foto-Frost koskeva tuomio, jossa sanotaan selvästi ja yksiselitteisesti, että kansallisilla tuomioistuimilla ei ole toimivaltaa yhteisön toimielinten säädösten kumoamiseksi ja että ainoastaan yhteisöjen tuomioistuimella on valtuudet arvioida yhteisön oikeuden sitovaa luonnetta.
Ei sovi unohtaa, että yhteisön oikeus on itsenäinen oikeusjärjestys, jossa voidaan erottaa monenlaisia normeja: johdettu oikeus, joka on seurausta yhteisön toimielinten toiminnasta ja joka on yhteisön oikeuden keskeinen osa. Se on mielestäni enemmänkin, jos saan sanoa sen, sillä se on yhteisön oikeuden kaikkein näkyvin osa. Tätä johdettua oikeutta valvoo ainoastaan yhteisöjen tuomioistuin eikä kansallinen lainsäädäntö. Kansallisen tuomarin ei pidä eikä hän saa arvioida johdetun oikeuden sitovuutta.
Tästä kohdasta pääsemmekin, arvoisa puhemies, erääseen hankalaan ja vaikeaan asiaan, toissijaisuusperiaatteeseen, johon myös on tämän keskustelun kuluessa viitattu. Voisin viitata - mutta en aio sitä tehdä - Amsterdamin sopimuksen suhteellisuus- ja toissijaisuusperiaatteiden soveltamista koskevaan protokollaan, joka on sopimuksen liitteenä.
Sanon lopuksi, että yhdyn myös Rackin lausumiin sanoihin yhteisön oikeuden vakaasta, jatkuvasta ja päättäväisestä puolustamisesta ja myös Alberin pyyntöön, että yhteisön oikeuden etusijaa korostettaisiin sopimuksessa.

Van den Broek
Arvoisa puhemies, tämä on oikeusoppineiden tietoviisaiden väittely, ja minunkin oikeustuntijan sydämeni on siitä innostunut. Haluaisin aloittaa onnittelemalla esittelijää sydämellisesti hänen perinpohjaisesta mietinnöstään, joka johtaa varmasti lähempiin pohdiskeluihin. Esittelijä itse osallistunee näihin pohdiskeluihin etäisyyden päästä. Mutta vielä kerran sydämelliset onnittelumme tämän mietinnön laadukkuudesta. Siinä tulee komission mielestä esiin monia kiinnostavia ajatuksia erityisesti yhteisön oikeuden ensisijaisuudesta ja kansainvälisoikeudellisten sopimusten ratifioinnista yhteisön oikeusjärjestelmässä.
Komissio allekirjoittaa esittelijän väitteen siitä, että yhteisön oikeuden ensisijaisuus on elintärkeä edellytys sille, että voidaan huolehtia yhteisön oikeuden soveltamisesta yhdenmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa. Tämä yhteisön oikeuteen liittyvä aspekti on erityisesti ollut vaikuttamassa siihen, että sopimuksen 2 artiklan tavoitteet on saavutettu.
Osa niistä keinoista, joiden avulla esittelijän mukaan yhteisön oikeuden ensisijaisuutta voitaisiin vahvistaa, ja tarkoitan nyt ennen kaikkea Euroopan parlamentin roolin vahvistamista, on enemmän tai vähemmän yleisesti hyväksytty yhteisön sisällä. Komissio pitää esittelijän muita ehdotuksia arvokkaina ajatuksina, joita kannattaa ilman muuta tarkastella lähemmin.
Myös esittelijän ajatukset yhteisön oikeuden ja kansainvälisen oikeuden välisestä suhteesta ovat kiinnostavia nyt kun yhteisö ottaa yhä enemmän osaa kansainvälisiin neuvotteluihin ja solmii yhä useammin kansainvälisiä sopimuksia.
Ongelma kansainvälisten sopimusten integroimisesta yhteisön oikeusjärjestelmään vaatii varmasti vielä lähempää tarkastelua, mutta esittelijän ehdotukset ratkaisuiksi tiettyihin tämän alan ongelmiin voidaan nähdä tärkeänä ensimmäisenä askeleena.
Voimme siis ilman muuta tehdä johtopäätöksen, että esittelijän käsittelemät aiheet muodostavat yhteisön oikeuden ytimen. Komissio tulee tutkimaan näitä aiheita sekä kaikkia niihin liittyviä esittelijän tekemiä ehdotuksia.
Saanko lopuksi käyttää tämän tilaisuuden hyväksi toivottaakseni Alberille komission puolesta menestystä hänen uudessa tehtävässään tuomioistuimen julkisasiamiehenä. Tuo elin saa vahvistuksekseen miehen, joka on tunnettu Euroopan yhteisön arvojen puolustaja ja jonka osuus yhteisön oikeuden kehittämisessä on ollut erittäin tärkeä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komissaari Van den Broek.
Sallikaa minun onnitella henkilökohtaisesti myös parlamentin jäsen Alberia.
Keskustelu päättyy.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
(Istunto keskeytettiin klo 19.55 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

EY: n ja Kaakkois-Aasian valtioiden väliset suhteet
Puhemies
Seuraavana esityslistalla on yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Pettinarin kehitys- ja yhteistyövaliokunnan puolesta laatima mietintö (Á4-0221/97) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön ja Kambod&#x017E;an kuningaskunnan yhteistyösopimuksen tekemisestä (KOM(97)78-6828/97 - C4-0250/97-97/0060(CNS)), -Castagnèden kehitys- ja yhteistyövaliokunnan puolesta laatima mietintö (Á4-0216/97) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön ja Laosin demokraattisen kansantasavallan yhteistyösopimuksen tekemisestä (KOM(97)79-6829/97 - C4-0251/97-97/0062 (CNS)), -Hindleyn taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan puolesta laatima mietintö (Á4-0195/97) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi pöytäkirjan tekemisestä Euroopan yhteisön ja Kaakkois-Aasian valtioiden liittoon kuuluvien Brunei Darussalamin, Indonesian, Malesian, Filippiinien, Singaporen ja Thaimaan välisen yhteistyösopimuksen ulottamisesta koskemaan Vietnamia (KOM(97)0002 - C4-0152/97-97/0017(CNS)), -Hindleyn taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0262/97) komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille ja talous- ja sosiaalikomitealle: Euroopan unionin ja ASEANin suhteiden uusi dynamiikka (KÏÌ(96)0314 - C4-0467/96).
Pettinari
. (IT) Arvoisa puhemies, Kambod&#x017E;an poliittinen tilanne on muuttunut radikaalisti sitä, kun kehitys- ja yhteistyövaliokunta viime elokuussa hyväksyi yhteistyösopimuksen: tämän vuoksi aion huomenna, kun mietinnöstäni äänestetään, suositella parlamentille mietinnön palauttamista valiokuntaan, jotta voin saattaa sen ajan tasalle, kuten on tarpeen, ja jotta saataisiin aikaa osallistua rauhanomaisen ratkaisun aikaansaamiseen Kambod&#x017E;an kriisiin.
Kaksi kuukautta sitten saimme nähdä poliittisen mullistuksen Phnom Penhissä, jossa johtaja Hun Sen sotilaallisin toimin otti käytännössä haltuunsa koko Kambod&#x017E;an ja pakotti prinssi Ranariddhin pakenemaan ulkomaille. Näiden levottomuuksien taakse kätkeytyi ja kätkeytyy yhä punaisten khmeerien varjo, varsinkin sen jälkeen kun Pol Potin liike hajosi ja yrittää nyt integroitua uudelleen Kambod&#x017E;an siviilielämään. Mahdollisuus, että punaiset khmeerit voisivat muuttaa Kambod&#x017E;an poliittista kehystä ennen kaikkea tärkeimpien kansallisten puolueiden kanssa solmimiensa liittoumien vuoksi, on tehnyt tilanteesta epävakaan ja nostanut pintaan Kambod&#x017E;an politiikan epädemokraattisimpia elementtejä.
Mielestäni on tarpeen vedota uudelleen puolueisiin, jotta ne hyväksyisivät välittömän tulitauon provinsseissa, joissa levottomuuksia yhä esiintyy, ja pyydän Kambod&#x017E;an hallitusta kunnioittamaan kansan perusihmisoikeuksia, mikä on edellytys ratkaisun löytämiselle kriisiin.
Euroopan unioni voi ja sen tulee omaksua rauhaan viitoittava rooli Kambod&#x017E;assa, ja myös Euroopan parlamentin on tehtävä niin käyttäen yhteistyöpuitesopimuksen välinettä, jonka ratifiointi, toistan, on tässä vaiheessa ennenaikaista. Mielestäni sopimuksen hyväksymiselle, joka on tarpeen tulevaisuudessa, on asetettava kolme keskeistä ehtoa, joista on jo keskusteltu kehitys- ja yhteistyövaliokunnassa: ennen kaikkea Pariisin vuoden 1991 sopimusten täysi kunnioittaminen ja noiden sopimusten mukainen kansallinen toimielinjärjestelmä; toiseksi vaaliaikataulun kunnioittaminen tai takuu siitä, että lainsäädäntövaalit järjestetään maaliskuussa 1998. Tarkoitan vaaleja, joiden tulisi olla vapaat, demokraattiset monipuoluevaalit, jotka takaavat täyden ilmaisuvapauden kaikille Kambod&#x017E;an puolueille; lisäksi niiden tulee olla vaalit, joita valvovat kansainväliset tarkkailijat, joihin lukeutuu tietysti joitain Euroopan parlamentin lähettämiä tarkkailijoita. Kolmas ehto on ihmisoikeuksien tiukka noudattaminen, josta emme voi tinkiä. Oikeastaan minusta on välttämätöntä, että kansainvälinen tutkintavaliokunta tutkii mahdollisimman pian väitteet viimeisimpien, vähän ennen kesää sattuneiden välikohtausten aikana tehdyistä verilöylyistä.
Tällä välin myös Euroopan unionin tehtävänä on osallistua tilanteen vakauttamiseen hallituksessa prinssi Ranariddhin ja entisen ulkoministerin Um Guotin kesken puhjenneen konfliktin jälkeen. Tältä osin on välttämätöntä tukea kuningas Sihanoukin välitystyötä, joka on pitänyt parhaana suhtautua puolueettomasti poliittisen kriisin osapuoliin ja yrittää ratkaista konfliktin Kambod&#x017E;an kansan eduksi, joka on jo joutunut kovalle koetukselle vuosikymmenien ajan kestäneiden dramaattisten tapahtumien vuoksi.
Panen lisäksi merkille ASEANin ulkoministerien päätöksen lykätä entisestään Kambod&#x017E;an liittymistä järjestöön. Tämä on todellinen uutuus, sillä ensimmäistä kertaa historiansa aikana ASEAN on päättänyt, että maan sisäinen poliittinen tilanne voi vaikuttaa sen suhteisiin järjestön kanssa. Tämä on kuitenkin myönteinen lähestymistapa, jota toivoakseni voidaan soveltaa tulevaisuudessa myös Burmaan eli sotilasdiktatuuriin, joka kuitenkin hyväksyttiin hiljattain ASEANin jäseneksi.
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentilla on mahdollisuus osallistua aktiivisesti poliittisen neuvottelumahdollisuuden etsimiseen Kambod&#x017E;an kriisissä, ja se voi tehdä niin, jos osaamme parlamentin suurella enemmistöllä käyttää taloudellisen ja kaupallisen yhteistyön puitesopimuksen ratifiointiprosessia. Tiedämme, että voimme tältä osin luottaa toimivaltaisen valiokunnan yhteistyöhön.
Näistä syistä pyydän siis parlamenttia noudattamaan huomenna kehotustani palauttaa valiokuntaan Kambod&#x017E;aa koskeva mietintö. Pyrin tällä tavoin välittämään Kambod&#x017E;an viranomaisille kaiken Euroopan tunteman huolen poliittisesta kriisistä, joka on ratkaistava ensi kädessä.

Castagnède
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Laos on yksi Kaakkois-Aasian vaatimattomimmista maista - tarkoitan sen asukaslukua, joka on vain viisi miljoonaa henkeä. Se on myös yksi köyhimmistä maista, sillä 46 % väestöstä elää köyhyysrajan alapuolella. Se on ehkä yksi huomiota herättävimpiä maita etnisen ja kulttuurisen rikkauden kannalta - siellä asuu yli kuusikymmentä eri etnistä ryhmittymää - luontonsa yhä paljolti säilyneen aitouden kannalta sekä kulttuuriperintönsä ja perinteisen elämäntavan kannalta.
Laos on myös maa, joka vuonna 1953 saavuttamansa itsenäisyyden aikana on kokenut pitkällisiä ja vaikeita koettelemuksia. Ensinnäkin oikeiston, puolueettomien ja kommunistisen Pathet Lao -ryhmän välisten sisäisten jakojen aiheuttamat koettelemukset. Sitten ennen kaikkea Vietnamin sodan aiheuttamat koettelemukset; Laos joutui tahtomattaan sodan osapuoleksi ja erityisesti uhriksi. Koska Pohjois-Vietnamin huoltolinjat kulkivat Laosin rajoja pitkin, se joutui amerikkalaisten laajuudeltaan suorastaan tyrmistyttävien ilmapommitusten kohteeksi. Sanotaan, että lopulta Laosiin pudotettiin pommimäärä, joka vastasi lähes puolta tonnia asukasta kohti.
Kuitenkin tiedetään, että Saigonin sortumisen jälkeen ja amerikkalaisten lähdettyä alueelta vuonna 1975 Laos joutui kommunistisen Pathet Lao -liikkeen valvontaan. Tämä aloitti maassa neuvostoliittolaistyyppisen talouskokeilun, joka kesti noin kymmenen vuoden ajan, mutta ilman näkyviä tuloksia. Ja lopuksi vuonna 1986 Laosissa on aloitettu markkinatalouteen suuntautuva taloudellinen uudistusohjelma, tämä suuntaus vahvistettiin selvästi sen perustuslaissa vuonna 1991. Maailmanpankin ja kansainvälisen valuuttarahaston kanssa on tehty sopimus. Euroopan unionin kanssa on toteutettu yhteistyön alkuvaiheet. Pyrkimys avata suhteita ulospäin konkretisoituu laajemmin Laosin liittymisessä ASEANiin, tämän ohella on ryhdytty neuvotteluihin kauppasuhteiden solmimiseksi Yhdysvaltojen ja Euroopan yhteisön kanssa.
Yhteisön ja Laosin välillä solmittu sopimus on kauppa- ja yhteistyösopimus. Kaupallisella tasolla sopimuspuolet myöntävät toisilleen suosituimmuusaseman tavarakaupassa. Yhteistyön osalta yhteisö on ilmaissut tahtonsa osallistua Laosin kestävään kehitykseen ja Laosin kansan elinehtojen parantamiseen. Tässä suhteessa on jo määritelty joitakin painopistealueita taistelussa köyhyyttä vastaan, maaseudun kehityksen hyväksi, naisten roolin edistämiseksi yhteiskunnan kehityksessä ja inhimillisten resurssien hyväksi käyttämiseksi.
Haluaisimme hetkeksi kiinnittää parlamentin huomion kyseisen yhteistyösopimuksen neljään erityispiirteeseen. Siinä mainitaan aluksi räjähtämättömien pommien ongelma, niiden jalkaväkimiinojen, joita on levitetty Vietnamin sodan kuluessa. Niiden suuri määrä on nyt huomattava haitta maanviljelykselle. Yhteisön on jatkettava työtään tämän vitsauksen hävittämiseksi. On myös korostettava tämän yhteistyösopimuksen ympäristönäkökohtien erityistä merkitystä. En puutu yksityiskohtiin, mutta ympäristönäkökohdissa on eräs tämän sopimuksen kerrassaan mielenkiintoinen piirre.
Sitten sopimukseen sisältyy määräyksiä, joilla on tarkoitus torjua oopiumin viljelyä, joka on edelleen Laosissa merkittävä ongelma. Ratkaisuna on korvaavien viljelykasvien käyttöönotto. Niistä on jo saatu rohkaisevia kokemuksia. Sopimus antaa mahdollisuuden jatkaa niiden viljelyä.
Lisäksi on mainittava tarkasteltavana olevan sopimuksen ihmisoikeuksia ja demokratian periaatteita koskevien näkökohtien erityinen merkitys. Laos on sitoutunut taloudelliseen liberalismiin, mutta siellä vallitsee edelleen hallitsevan, ellei ainoan puolueen valta. Tämä valta on kehittynyt hyvään suuntaan sisällissodan ja kansainvälisen sodan seurausten hälvetessä, mutta ihmisoikeuksien ja demokratian periaatteiden kunnioittamista on syvennettävä, mistä yhteistyösopimuksen tekijäpuolet ovatkin selvästi kantaneet huolta.
Yhteistyösopimuksen ensimmäisessä artiklassa mainitaankin, että demokratian periaatteiden ja perustavan laatuisten ihmisoikeuksien kunnioittaminen on sopimuksen olennainen osa, tämän artiklan rikkominen aiheuttaa kiireellisen erityistapauksen, joka oikeuttaa sopimuksen laiminlyömisestä aiheutuvien toimien toteuttamiseen. Koska näin on mahdollista edistää ihmisoikeuksien ja vapauksien kehittämistä tässä Kaakkois-Aasian osassa ja luoda samalla Laosin kehitystä ja taloudellista avautumista tukeva tekijä, Laosin ja yhteisön välinen kauppa- ja yhteistyösopimus kannattaa hyväksyä.
Se on ainakin kehitys- ja yhteistyövaliokunnan yksimielinen kanta ja samoin tietysti myös esittelijän tässä ilmaisema mielipide.

Hindley
Arvoisa puhemies, ennen kuin siirryn Vietnamia ja ASEANia koskeviin mietintöihini haluaisin esittää menettelyä koskevan seikan. Ulkoasiain valiokunta antoi ASEANin mietintöäni koskevan lausunnon. Koska valiokunnat eivät valitettavasti tehneet yhteistyötä, tätä päätöslauselmaa ei ole sisällytetty tämänpäiväiseen päätöslauselmaan. Se esitetään huomenna suullisena tarkistuksena, ja olen kiitollinen, jos henkilö, joka toimii huomenna puhemiehenä, antaa minulle hetken aikaa selittää päätöslauselmaa ennen äänestystä.
Siirryn nyt itse aiheeseen, ja haluaisin käyttää hetken puhuakseni Vietnamin sopimuksesta tai osasta, joka liittyy Vietnamiin, ja sen jälkeen siirryn ASEANia koskevaan laajempaan aiheeseen.
Vietnamin kysymys koskee yksinkertaista teknistä seikkaa, sillä meidän tulisi ottaa huomioon, että Vietnam on nyt ASEANin jäsen, ja korjata nykyistä yhteistyösopimusta ASEANin kanssa Vietnamin sisällyttämiseksi siihen. Vietnam on köyhä maa; maa, joka elpyy ja jossa on valtavat mahdollisuudet; maa, joka ei ole koskaan ollut osa suurempaa maailmaa, sillä sen itsenäistyttyä toisen maailmansodan loppupuolella se on käynyt omia sisäisiä ja ulkoisia sotia. Joten emme voi yksinkertaisesti sanoa, että liittyminen ASEANiin, sopimuksemme ASEANin kanssa ja meidän ja Vietnamin väliset kahdenkeskiset sopimukset elvyttävät Vietnamia. Käytännön tasolla Vietnamille ei ole koskaan suotu etuoikeutta liittyä laajempaan maailmaan, ja näiden sopimusten myötä sille annetaan vihdoin ja viimein tämä oikeus.
Vietnamin ihmisoikeuksista on esitetty kysymys, ja olen varma, että muut jäsenet haluavat palata tähän aiheeseen seuraavissa puheenvuoroissa. Haluaisin muistuttaa parlamenttia siitä, että meidän kahdenkeskinen sopimuksemme Vietnamin kanssa sisältää ihmisoikeuslausekkeen, ja täten se tulee koskemaan myös ASEANia. Voimassa olevien ASEANin sopimusten uusimista koskevan kysymyksen ja ihmisoikeuksia koskevan kysymyksen myötä siirryn ASEANia koskevaan laajempaan kysymykseen.
ASEAN hyväksyi lopulta tänä kesänä Burman jäseneksi ja on vielä mahdollista, kuten äsken mainittiin, että myös Kambod&#x017E;a liittyy siihen. Tämä synnyttää kysymyksen, miten käsittelemme ihmisoikeuksia, sillä parlamentin jäsenet suhtautuvat varauksellisesti Burman ja jossain määrin tai ehkä yhtä lailla myös Kambod&#x017E;an hyväksymiseen ASEAN/EU-sopimuksen piiriin.
Haluaisin tehdä selväksi, että minä ja valiokuntani katsomme, että ASEANin laajentuminen on ASEANin oma asia. Kenet ASEAN hyväksyy jäseniksi on ASEANin oma asia. Kukaan ei voi sanoa, että ASEAN olisi esittänyt mielipiteensä Euroopan unionin laajentumisesta. Tästä huolimatta, kun ASEAN on laajentunut, meidän suhteemme ASEANiin on muututtava, ja meidän on otettava huomioon ASEANin uusi kokoonpano. Tähän liittyen haluan sanoa, että valiokunnan mielestä varovaisin ja järkevin tapa on vaatia, että kun sopimusta muutetaan Kambod&#x017E;an, Laosin ja Burman osalta - joudumme pian tekemään muutoksia Laosin ja Burman osalta -, meidän tulisi noudattaa Vietnamia koskevaa menettelyä, ja luoda eri neuvottelumandaatit. En halua, että ASEANin laajentumista koskeva kysymys, mukaan lukien Burma ja Laos, ratkaistaan niputtamalla maat yhteen. Haluaisimme erilliset mandaatit, jotta kutakin maata voitaisiin tarkastella omien ansioidensa perusteella.
Ymmärrämme, että ASEANin kokoonpano ja rakenne koostuu samankeskisistä ja päällekkäisistä ympyröistä, joten ASEANin jäsenyys ei välttämättä tarkoita, että uusilla jäsenillä olisi oikeus osallistua täysin kaikkiin ASEANin ja kolmansien osapuolten välisiin keskusteluihin. Tästä voimme tehdä sen johtopäätöksen, että jos toimimme taitavasti, järkevästi ja hyvää harkintaa osoittaen, voimme jatkaa EU: n ja ASEANin välistä laajaa vuoropuhelua ottaen samalla huomioon, että muutamat uudet jäsenet ovat mielestämme moraalisesti paheksuttavia. En usko, että komission, neuvoston ja muiden asianomaisten on ylivoimaista järjestää tämä asia.
Valiokunta ei kuitenkaan ole tyytyväinen siihen, että ASEANiin kuuluu jäseniä, joiden kanssa olemme tehneet kahdenkeskiset ihmisoikeuslausekkeet sisältävät sopimukset, mutta EU: n ja ASEANin välinen sopimus ei sisällä tällaista lauseketta. Me vaadimme uutta EU: n ja ASEANin välistä sopimusta, joka sisältää nimenomaisesti ihmisoikeuslausekkeen, johon sisältyvät mielipiteenvapauden ja sananvapauden ohella ihmisoikeudet työpaikalla. Me kaikki katsomme, että sosiaalinen lauseke on tärkeä Euroopan unionissa; me kaikki hyväksymme sosiaalisen luvun. Sen tähden on aivan kohtuullista vaatia sosiaalisen luvun ja sosiaalisen ulottuvuuden sisällyttämistä toisen liiton, myös ASEANin, kanssa tehtyyn sopimukseen.
Haluaisin siirtyä eteenpäin myönteisempään asiaan, haluaisin painottaa, että meidän taloudelliset ja kaupalliset suhteemme ASEANiin näyttävät olevan menestyksellisiä. Itse Singaporen pääministeri on kuitenkin huomauttanut, että Euroopan, Amerikan ja Aasian välisessä kolmenkeskisissä suhteissa USA: n ja Euroopan välinen yhteys on voimakas. On myös selvää, että USA: n ja Aasian väliset suhteet vahvistuvat, mutta tällä hetkellä Aasian ja Euroopan väliset suhteet ovat heikot ja katsomme, että tällä tulee lopulta olemaan kohtuuttomia ja vääristäviä vaikutuksia maailmantalouden yleiseen hyvinvointiin.
Kun kyse on vuoropuhelun vahvistamisesta, parlamentti ottaa tyytyväisenä vastaan ASEMin vuoropuhelumenetelmän. Se näyttää olevan onnistunut tapa siirtää asioita esityslistaan ja varmistaa, että saavutamme edistysaskelia, jotka lieventävät EU: n ja ASEANin välisten suhteiden tukosten aiheuttamia ongelmia. Onnittelemme vilpittömästi niitä, jotka osallistuvat tähän vuoropuheluun. Luettuamme tämän vuoropuhelun esitykset, otamme tyytyväisenä vastaan maininnan ministereiden tapaamisesta, tutkijoiden tapaamisesta, nuorten vaihtoohjelmasta, yritysjohtajien vaihto-ohjelmasta sekä komission vierailuista. Odotamme kuitenkin parlamentaarikkojen vaihto-ohjelmaa, jota ei ole mainittu missään asiakirjassa. Jos haluamme kehittää aitoa vuoropuhelua Euroopan ja ASEANin välillä, meidän on saatava hiljattain valitut, mandaatin saaneet jäsenet mukaan keskusteluun, ja meidän on helpotettava yhteyksiä osana ASEM-prosessia ja laajempia EU: n ja ASEANin välisiä suhteita.
Lopuksi otan tyytyväisenä vastaan asiakirjan, jossa tarkastellaan EU: n ja ASEANin suhteiden uutta dynamiikkaa. Tunnustamme tarpeen lisätä vuoropuhelua ja vahvistaa sopimuksiamme ja yhteistyötämme. Tämä ei kuitenkaan saa vaarantaa parlamentin oikeutta antaa lausuntoja ja lopulta äänestää näistä asioista. Voimme hyväksyä asiakirjan laatimisen väliaikaisena keinona vuoropuhelun edistämiseksi, mutta minun täytyy sanoa komissiolle, että tämä ei korvaa oikeaa sopimusta. Jos emme halua tehdä sopimusta siitä syystä, että pelkäämme, että ASEAN ei hyväksy ihmisoikeuslauseketta, pelkään pahoin, että parlamentti ei hyväksy tätä. Minun täytyy painottaa tätä; voimme hyväksyä sen, että te käytätte uutta dynamiikkaa koskevaa tiedonantoa väliaikaisena toimenpiteenä, mutta tämä ei korvaa pysyviä suhteita. Emme halua, että parlamentin velvollisuuksia heikennetään tällä tavoin, joten vaadimme uuden sopimuksen laatimista, vaikka joidenkin arkaluonteisten asioiden vuoksi se saattaakin olla vaikeaa.
Arvoisa puhemies, suosittelen parlamentille sekä Vietnamia että ASEANia koskevien mietintöjen hyväksymistä. Kiitos.

Caccavale
. (IT) Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, ulko- ja turvallisuusasiain valiokunta on tietysti pitänyt Euroopan unionin ja ASEANin välistä suhdetta erittäin tärkeänä ja arkaluonteisena, ja tähän on monia syitä. On selvää, että Kaakkois-Aasian alueesta on tullut strategisesti erittäin tärkeä; muistutan lisäksi, että Eurooppa on nykyään toiseksi suurin taloudellinen sijoittaja alueella, ja on selvää, että tarvitaan pysyvää vuoropuhelua Euroopan unionin ja ASEANin välillä. Mitä kuitenkin tulee tekniseen kysymykseen siitä, miten tässä poliittisessa vuoropuhelussa tulisi edetä, katsomme, että paras ratkaisu olisi neuvotella uusi, kolmannen sukupolven sopimus. Tämän vuoksi meistä olisi välttämätöntä pyytää Portugalia peruuttamaan kieltonsa, joka koskee tämän kolmannen sukupolven sopimuksen neuvottelemista koskevan mandaatin antamista komissiolle.
Kiertoteitä, joita komissio on tarkastelut ongelman välttämiseksi - esimerkiksi pöytäkirjojen lisääminen vuoden 1980 sopimukseen tai talous- ja sosiaaliyhteistyöpaketti - ei meidän mielestämme voi pitää vaihtoehtona uudelle ASEANin kanssa solmittavalle kolmannen sukupolven sopimukselle, ja tähän on yksinkertainen syy: näin heikennettäisiin Euroopan ja ASEANin välistä poliittista sopimusta, ennen kaikkea keskeisen ihmisoikeuskysymyksen osalta: emme tosiaankaan voi piiloutua taloudellisten intressien taakse, jotka ovat kyllä oikeutettuja mutta jotka ovat selvästi toissijaisia verrattuna tiettyihin polttavan ajankohtaisiin peruskysymyksiin: Burma, joka on hiljattain liittynyt ASEANiin, rikkoo räikeästi ja julmasti ihmisoikeuksia ja demokratiaa vastaan; muut ASEANin maat soveltavat varsin laajasti kuolemanrangaistusta kaikkien kansainvälisten yleissopimusten vastaisesti; Itä-Timorin tilanne on yhä lamautunut; aseiden kauppa rikkoo kaikkia solmittuja kansainvälisiä yleissopimuksia.
Meistä on siis välttämätöntä, että periaatteista - itsehallinnon, vapauden ja ihmisoikeuksien periaatteista - ei keskustella. Meistä on ehdottoman välttämätöntä, että ASEANin maat allekirjoittavat molemmat kansainväliset yleissopimukset, ihmisoikeuksia koskevan ja kidutuksen vastaisen yleissopimuksen.
Arvoisa puhemies, lopuksi sanon ainoastaan, että teknisistä ja byrokraattisista syistä ulko- ja turvallisuusasiain valiokunnan lausuntoa ei ole sisällytetty taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan yleiseen mietintöön. Toivon, että se voidaan lisätä sinne huomenna suullisilla tarkistuksilla.

Moniz
Arvoisa puhemies! Kaikkein ensimmäiseksi haluaisin onnitella kollegaani Hindleyä hänen työstään. Hänen esittämänsä päätelmät ovat varmasti tulos syvällisestä perehtymisestä siihen mutkikkaaseen problematiikkaan, joka liittyy Euroopan unionin ja Kaakkois-Aasian maiden järjestön ASEANin välisiin suhteisiin.
ASEANin jäsenmaiden merkityksen kansainväliselle taloudelle on havaittu entisestään kasvavan, ja sillä on myös strategisesti keskeinen merkitys rauhan, vakauden ja turvallisuuden takaajana alueella, joka vaikuttaa hyvin merkittävällä tavalla kansainvälisiin tapahtumiin. Tässä työssä arvioidaankin oikein Euroopan unionin asema, onhan se taloudellisesta näkökulmasta katsoen toiseksi tärkein investoija alueella; sen tulisi myös pyrkiä myönteisesti vahvistamaan osallistumistaan näiden maiden taloudelliseen ja yhteiskunnalliseen kehitykseen tähtääviin toimiin. Niinpä onkin ehdottoman välttämätöntä löytää muodot tiiviimmälle keskustelulle ja kohottaa yhteistyön tasoa - tuota pyrkimystähän Agenda 2000: ssa ei ole selkeästi varmistettu, se sanottakoon - sekä parantaa suhteita, liittyivätpä ne sitten kaupankäyntiin, investointipolitiikkaan tai markkinoille pääsemiseen.
On kuitenkin välttämätöntä laatia pysyvä arvio yhteistyön tasoista pitäen mielessä vastavuoroisuuden vaatimukset sekä ASEAN-maiden sisäisten määräysten asettamat rajoitukset. Samoin näyttää välttämättömältä taata se, että ihmisoikeuksia koskevaa ehtoa sovelletaan kaikkiin Euroopan unionin ja ASEANin välisiin sopimuksiin, jottei se jäisi vain paperilla olevaksi asiaksi. Käytännössä on turvattava työläisten yhteiskunnalliset oikeudet ja kansalaisten yksilöllinen vapaus.
Kaikki me ymmärrämme normaaleiksi ne esteet, joita Euroopan unioni asettaa Burmalle, koska se ei ole kunnioittanut ihmisoikeuksia. Mutta tunnemme kaikki myös Indonesian leppymättömän asenteen nimenomaan ItäTimorin suhteen: sehän asennoituu tähän selkeän loukkaavasti, mihin Euroopan unionin on kyettävä vastaamaan lujasti ja päättäväisesti. Tästä syystä olisi asiallisempaa ja poliittisesti kestävämpää vaatia tätä maata noudattamaan YK: n tunnustamia kansainvälisiä määräyksiä kuin pyytää Portugalilta lupaa neuvotella kolmannen sukupolven sopimuksia, vaikka niillä myönnettäisiinkin olevan sisäistä merkitystä, ja vaikka niillä olisi arvoa mahdollisuuksia parantavana tekijänä Euroopan unionin ja ASEANin välisten suhteiden uudessa dynamiikassa. Kaiken tämän on tapahduttava kansanvaltaa, oikeudenmukaisuutta ja ihmisoikeuksia kunnioittaen.

Stasi
Arvoisa puhemies, jos maailmassa on maa, jolle Euroopan unionin on myönnettävä tukea, se on Kambod&#x017E;a, ja tähän on ainakin kaksi syytä. Ensinnäkin se, että Kambod&#x017E;a on yksi maailman köyhimpiä maita, ja koska sen kauppataseen vaje on erittäin suuri, vain hyvin voimakas tuki kansainvälisen yhteisön taholta voi poistaa ja muuttaa tässä maassa alkaneen köyhtymisprosessin.
Mutta tätä työtä edellyttävät myös moraaliset syyt. Se passiivisuus ja välinpitämättömyys, jota kansainvälinen yhteisö ja erityisesti Euroopan maat osoittivat, kun Kambod&#x017E;an kansa joutui punaisten khmerien todellisen kansanmurhan uhriksi, aiheuttaa meille nyt velvollisuuden auttaa tätä kansaa kehittämään talouttaan, parantamaan elinolojaan ja pääsemään demokratian tielle.
Olemme ottaneet ilolla vastaan Euroopan unionin ja Kambod&#x017E;an välisen yhteistyösopimuksen, joka allekirjoitettiin Luxemburgissa viime huhtikuun 29. päivänä. Tämä sopimus on hyvä sopimus, ja sen painopistealueet vastaavat varsin hyvin maan tilannetta ja sen asukkaiden tarpeita. Taistelu köyhyyttä vastaan, pyrkimys kestävään kehitykseen, ympäristön suojelu erityisesti metsien tuhoutumista vastaan, miinanraivaus, koulutus, yksityisten investointien edistäminen sekä demokratian edistäminen ja ihmisoikeuksien kunnioittaminen ovat tämän sopimuksen pääasiallisia tavoitteita.
Viime kesäkuussa, eri syistä, ja huolimatta varauksista, joita maan poliittisen vakauden ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen osalta voitiin jo tehdä, PPE-ryhmä oli jo hyväksynyt tämän sopimuksen täytäntöönpanon. Nyt tilanne on ikävä kyllä aivan toisenlainen. Vallankaappaus, jolla toinen pääministeri Hun Sen syrjäytti ensimmäisen pääministerin Norodom Ranariddhin 5. heinäkuuta, on syössyt Kambod&#x017E;an uudelleen kaaokseen. Taistelut ovat jälleen alkaneet, väkivaltaa esiintyy eri muodoissa - ryöstelyä, murhia - vallanpitäjät asettavat kyseenalaisiksi poliittisen pluralismin ja ihmisoikeuksia poljetaan. Sopimuksen ratifiointi tällä hetkellä tässä dramaattisessa tilanteessa merkitsisi vallankaappauksen ja kaikkien sen aiheuttamien ja edelleen koko Kambod&#x017E;an alueella lisääntyvien julmuuksien tukemista.
Niinpä PPE-ryhmä kannattaa esittelijä Luciano Pettinaria, joka esitti istunnon alussa, että Euroopan parlamentti palauttaisi valiokuntaan Kambod&#x017E;an kanssa tehtävän sopimuksen ratifioimista koskevan mietinnön. Kyse ei varmastikaan ole siitä, että Eurooppa, Euroopan unioni tai Euroopan parlamentti jättäisi toisen kerran huomiotta Kambod&#x017E;an kansan onnettoman kohtalon. Päinvastoin kyse on siitä, että esittelijän "aktiiviseksi palauttamiseksi" kutsumalla toimella parlamentti painostaa vallanpitäjiä laittomuuden ja väkivallan lopettamiseen, jotta voitaisiin soveltaa Pariisin sopimuksia erityisesti vaalien järjestämiseksi maaliskuussa 1998, vaalien, joiden osalta meidän on vaadittava kansainvälistä valvontaa.
Kambod&#x017E;an kansa on kärsinyt liikaa lähihistoriansa aikana, ja meidän vastuumme sitä kohtaan on liian suuri, jotta parlamentti voisi jättää tämän äänestyksen yhteydessä ilmaisematta selvästi ja voimakkaasti tahtonsa auttaa Kambod&#x017E;aa pääsemään lopulta kehityksen ja demokratian tielle.

Plooij-Van Gorsel
Arvoisa puhemies, kollegat, komissaari, aivan ensiksi haluan onnitella esittelijä Hindley'ä kummastakin tarkkaan laaditusta mietinnöstä. Liberaaliryhmä iloitsee ASEANin kanssa solmitun yhteistyösopimuksen laajentumisesta koskemaan myös Vietnamia. Tämä edistää taloudellista kasvua Vietnamissa ja vahvistaa tämän köyhän maan sosiaalista vakautta. Kauppasuhteet ASEANin sisällä vakiinnuttavat alueellisia suhteita, minkä ansiosta Kaakkois-Aasia muuttuu eurooppalaisten sijoittajien kannalta houkuttelevammaksi.
Etenkin sähköinen kauppa tarjoaa erittäin kiinnostavia perspektiivejä niin suurille kuin pienillekin eurooppalaisille yrittäjille, kunhan ASEANin maat eivät kehitä alalla uusia kynnyksiä. Kynnyksillä tarkoitan ennen kaikkea Singaporen laatimia tiukkoja sääntöjä internetin sensuurista. Kansainväliset neuvottelut ovat erittäin tärkeitä vapaan sähköisen kaupan takaamiseksi.
Lisäksi liberaaliryhmä iloitsee siitä, että yhteistyöllä Vietnamin kanssa on ehtona ihmisoikeuksien kunnioittaminen. Tämä ihmisoikeuslauseke on yksi harvoista Euroopan unionin aseista ihmisoikeuksien puolustamisessa. Puolueryhmäni toivoo pian tuloksia ihmisoikeusneuvotteluista myös muiden ASEAN-maiden kanssa.
Liittyen yhteistyöhön muiden ASEAN-maiden kanssa, Indonesian metsäpalot ovat soittaneet taas kerran selkeästi yhteistyön tarpeen ympäristön ja kehityksen aloilla. Me toivomme, että yhteistyö näillä aloilla auttaisi estämään vastaavien ekologisten katastrofien syntymistä tulevaisuudessa.
Lopuksi ryhmäni haluaisi painottaa, että on erittäin tärkeää tehdä euroa, meidän yhteisömme rahayksikköä, tunnetuksi Aasian yrityselämässä, sillä se on keino parantaa asemaamme tämän alueen kolmantena kauppakumppanina.

Telkämper
Arvoisa puhemies, Kaakkois-Aasia on epäilemättä kukoistava alue, kuten Hindley juuri totesi. Tästä syystä on ymmärrettävää, että Euroopan unionin ja ASEAN-maiden välistä vuoden 1980 sopimusta jatketaan. Mutta mikä kukoistaakaan tällä hetkellä? Onnettomuudet ja pelko siitä, että Meksikon parin vuoden takaiset tapahtumat tulevat toistumaan. Thaimaassa Baht luhistuu, Kalimantanissa, Sumatrassa ja Celebesissä metsät ovat palaneet jo viikkoja. Burmassa, Kambod&#x017E;assa, Itä-Timorissa ja useilla muilla alueilla on jo vuosien ajan rikottu ihmisoikeuksia. Mitä voimme tästä päätellä? Emme voi jatkaa suhteita entiseen tapaan. Emme voi yksinkertaisesti vapauttaa kauppaa ja investointeja WTO: n mallin mukaan. Mielestäni meidän tulisi pikemminkin keskustella siitä, olisiko rahamarkkinoiden vakauttamisen kannalta järkevää ottaa käyttöön Tobin-veron kaltainen toimenpide. Malesian pääministeri oli oikeassa, kun hän muutama päivä sitten totesi Euroopan valuuttarahaston maailmanpankin kokouksessa Hongkongissa, että valuuttakeinottelu on epämoraalista ja vaati sen kieltämistä.
Toiseksi: kun teemme sopimuksen, sen on luonnollisestikin sisällettävä ihmisoikeudet. EU ei saa yksinkertaisesti kiertää kysymystä pöytäkirjoilla. Uusien sopimusten perusehtona on oltava Euroopan parlamentin osallistuminen omasta demokraattisesta tahdostamme. Emme tarvitse pöytäkirjoja, vaan uuden kolmannen sukupolven sopimuksen. Tämän vuoksi vaadimme - kuten useat muut kollegat - Portugalia luopumaan Itä-Timoria koskevasta vastustuksestaan. Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että hyväksymme maan ihmisoikeusloukkaukset, vaan painotamme tällä, että tämä ongelma on Euroopan unionin ongelma eikä vain Portugalin ongelma. Tämä koskee yhtä lailla muita Euroopan maita, ja tämä vastuu on jäännös siirtomaakaudelta. Ehkä tulemme vielä laatimaan ItäTimorin aluetta varten jonkinlaisen Euroopan unionin suojelusitoumuksen, joka perustuu historialliseen vastuuseen; ehkä se voitaisiin jopa perustaa näihin sopimuksiin.
Kolmanneksi: kestävällä taloudella on oltava ehdoton etusija. Taloutta ei tule enää vapauttaa, vaan sen rakennetta on muutettava. Kyse ei ole pakkokeinojen vapauttamisesta vaan kielloista, joita sovellettaisiin tuotteisiin, jotka on valmistettu tuhlaamalla varoja tai ihmisoikeuksia loukkaavissa oloissa. Tätä varten meidän on sitouduttava suojeluun, ja uskon, että jos olisimme toimineet näin, metsäpalot olisi voitu estää. Haluan esittää komissaarille yhden kysymyksen: Euroopan unioni ja komissio ovat rahoittaneet Sumatran kaukovalvontajärjestelmiä. Miksi ne eivät toimineet? Miten alkuasukkaiden kävi palossa? Paloivatko he metsän mukana? Ovatko nämä palot mahdollisesti yksi vapauttamisen muodoista, jotta alueelle voidaan istuttaa seuraavaksi riisiä, onko asutushanke saatettu loppuun ja onko aarniometsien tilalla ehkä pian viljelmiä? Mitä teemme ympäristön säilyttämiseksi? Mitä teemme säästääksemme resursseja tai välittääksemme eteenpäin ne tiedot ja ne rikkaudet, jotka näiden alueiden ja metsien kansoilla oli hallussaan?
Lopuksi huomautan sopimusten osalta seuraavaa: jos teemme uusia sopimuksia ja Burma liittyy niihin, voimme tällä hetkellä - kuten monet ovat jo edellä todenneet, vain kannattaa Ison-Britannian vuoden 1998 ASEAN-kokousta koskevaa kantaa Burman osallistumisen epäämisestä. Mielestäni emme voi ottaa tällaista valtiota mukaan laajentumisprosessiin. Laajentuminen on tietenkin ASEAN-maiden ongelma, mutta meidän on tarkasteltava tilannetta. Me joko hyväksymme sen, mitä ASEAN-maat meille tarjoavat, tai jos emme voi hyväksyä sitä ihmisoikeusloukkausten vuoksi tai taloudellisista syistä, siinä tapauksessa meidän ei tulisi sitä hyväksyä, vaan meidän pitäisi tehdä kantamme selväksi.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, varapuheenjohtaja Marín, hyvät kollegat, tänään eräissä eurooppalaisissa sanomalehdissä joukko edustajia on sanonut nimenomaan, että Euroopalla menee huonosti ja että sillä menee huonosti, koska Amsterdamin sopimuksen osalta se ei ole osannut painottaa toimielimissään, menettelyissään ja toimintasäännöissään riittävästi demokratiaa.
Jos Euroopalla menee huonosti, ASEANilla menee hyvin huonosti. Ei muuten ole sattuma, että tulipalot raivoavat alueella ja että valuutat putoavat vapaasti. Siellä ei missään tapauksessa vallitse liberalismi, hyvä kollega Telkämper, se on liberalismia, taloudellinen järjestelmä, joka ajaa ihmisoikeudet ja demokratian umpikujaan ja joka haluaa markkinoiden ja kasvun nimissä unohtaa, että ihmisoikeudet ovat universaali arvo, unohtaa poliittisen demokratian ja ajatella, että valtiomalli voi toimia ilman näitä arvoja.
Meillä, unionin jäsenillä on muita arvoja, ja uskon, että tässä asiassa on tärkeää korostaa, kuten kaikki kollegat aivan oikein korostavatkin, että emme voi sulkea silmiämme siltä, että kaupan lain ja taloudellisen voiton lain nimissä ASEAN on hyväksynyt jäsenekseen Burman huolimatta sen kenraaleista, jotka se tunnustaa hieman diktaattorimaisiksi samalla, kun Nobel-palkinnon ja Saharovin palkinnon saanut Aung San Sun Kyi on kotiarestissa.
Ei, uskon, että parlamentilla ja unionilla on oikeus ja velvollisuus sanoa ei ja tehdä siten voitavansa, jotta ihmisoikeuslausekkeet ja säännöt, joita olemme laatineet suhteissamme yhteistyökumppaniemme kanssa, hyväksyttäisiin. Jos näin ei tehdä, voimme yksinkertaisesti sanoa ystävillemme ASEANissa, että he voivat hakea tukea muualta, koska me emme ole kiinnostuneita.
Tiedän, että tällainen suhtautumistapa on vaikea, ja että usein Kiinan ja muidenkin maiden kanssa puhumme kauniita sanoja ja teemmekin sitten muuta. Uskon, että luja asenne ASEANin maiden kanssa olisi keino testata arvojemme todellisuus tai nähdä, voimmeko hylätä ne silloin, kun meille sopii.
Malesia ja muut maat ryhtyvät johtamaan liikettä, joka pyrkii vastustamaan maailmanlaajuisen ihmisoikeuksien julistuksen viidettäkymmenettä vuosipäivää. Jos arvomme ovat oikeita, toteutamme haluamamme yhteistyön niiden mukaan. Tästä näkökulmasta ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan esittelijän sanat ovat hyvin tärkeitä. Kyseisissä maissa käytetyn kuolemanrangaistuksen ja kaikkien muiden mietinnössä paljastettujen loukkausten kyseenalaistamisen on toimittava testinä, jolla komissio ja me kaikki voimme osoittaa painopistealueemme tavoissa, joilla käsittelemme näitä maita. Englantilainen ministeri Robin Cook on juuri kieltäytynyt hyvin kiinnostavasta asekaupasta Indonesian kanssa. Mielestäni hän on toiminut oikein. Tällaiset eleet ovat tärkeitä sopimuksen purkamisen kannalta, jos ASEAN haluaa hyväksyä Burman jäsenekseen. Miksi emme solmisi kahdenkeskisiä sopimuksia omien arvojemme perusteella?
Tämä on haaste, joka meidän on mielestäni otettava vastaan, haaste, jonka osalta esimerkiksi Euroopan unionin talousarvion tasolla ryhmämme on ehdottanut, että osasta ASEANin maille osoitettuja määrärahoja tehdään varanto sen osoittamiseksi, että emme ole tyytyväisiä Burman jäseneksi hyväksymiseen.

Antony
Arvoisa puhemies, kollegamme Hindleyn mietintö koskee Euroopan unionin suhteita Vietnamin kanssa ja niiden laajenemista Kaakkois-Aasian maiden järjestön kanssa solmittujen sopimusten välityksellä. Tekstissä esitellään Vietnamin toteuttaman taloudellisen kehityksen tunnuslukuja ja muistutetaan myös sopimusten lykkäysmahdollisuudesta, jos ihmisoikeuksia rikotaan. Tämä "jos" on totta puhuen hämmästyttävä, sillä yksinkertaisen maalaisjärjen olisi pitänyt riittää huomaamaan, että sopimuksia ei olisi pitänyt tehdä ottaen huomioon sen, että ne edellyttävät ihmisoikeuksien kunnioittamista. Mutta ehkä kommunistivallan vastustajia, uskovia, kristittyjä, buddhalaisia ja muita vainottuja ei pidetä tässä yhteydessä ihmisinä. Vietnamia ei ole vapautettu kommunismin ikeestä sen enempää kuin Laosia tai Kambod&#x017E;aakaan.
Olisi paljon sanottavaa myös siitä, mitä luvut heijastavat taloudellisesta kehityksestä, kun maa on ollut ajettuna mitä julmimman kollektivismin yleiseen ahdinkoon. Pieninkin helpotushan merkitsee kehitystä, mutta voi, kuinka suhteellista. Varmaa on, ikävä kyllä, maata jäytävä mielikuvituksellinen korruptio, kaikissa sosialistisissa hallinnoissa voimassa olevan prosessin mukaan, hallinnoissa, joissa ihmisten ja luonnollisen markkinatalouden rakenteiden kitkemisen jälkeen ainoastaan mafiat rehottavat kuin pensaikot kauan sitten tuhotulla pellolla. Mutta samoin kuin lao gain Kiina, Kambod&#x017E;a ja Laos, Vietnamkin on edelleen riistetty maa, jossa kommunismin orjuuttamien kansojen suunnaton kärsimys jatkuu.
Toistakaamme tämä niin monta kertaa kuin on tarpeen, kommunismi tappoi jo ennen natsismia. Kommunismi tappoi silloin, kun natsismikin. Vuonna 1997 se tappaa edelleen. Vietnamista tulevat uutiset - minulla on kolme pientä vietnamilaista kummilasta - kertovat edelleen usein kaikkien vapauksien väkivaltaisesta tukahduttamisesta, kaikkien mielenilmausten verisestä tukahduttamisesta, mutta täällä kaksi kolmannesta tästä parlamentista taisteli Vietnamin niin sanotun rauhan puolesta.
Kahdessa valloitussodassaan Vietnamin kommunismi on tappanut miljoonia ihmisiä joukkoteloituksissa, kuolemanleireillä ja venepakolaisten pakoon ajamisella. Valitettavasti Vietmin ja sitten Vietkong saivat länsimaissa, kommunistipuolueissa tietysti, petturi Boudarelin puolueessa, leirin 113 julman kiduttajan ja ihmisoikeusrikosten tekijän, jota ei vielä tuomita ja joka joi tänä aamuna kupin kahvia Saint-Germainin bulevardilla.
Mutta massiivista tukea tuli myös katolisen kirkon piiristä ja katolisilta papeilta, kuten myös kardinaali Courtray myönsi 5. tammikuuta 1990. Me ranskalaiset odotamme nyt, että Ranskan piispat pyytävät anteeksi kymmenien vuosien aikana tehtyjä anteeksiantamattomia kompromisseja näiden orjuutettujen kansojen 200 miljoonaa ihmistä tappaneiden pyövelien kanssa.

Junker
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat! Tämänpäiväinen keskustelu koskee ASEANjärjestöä yleisesti, suhteellisen uutta jäsentä Vietnamia, ryhmään viimeksi hyväksyttyä maata Laosia sekä Kambod&#x017E;aa, jonka ASEAN-jäsenyys lakkautettiin toistaiseksi maan väkivaltaisen vallanvaihdon vuoksi. Yksi ASEANin uusista jäsenistä Burma ei ole neuvottelujen kohteena, mutta sitä ei voida jättää tarkastelun ulkopuolelle.
ASEAN on Aasian maiden välinen yhteenliittymä, joka - kuten Hindley on mietinnössään osuvasti kuvannut - perustettiin kommunismin vastaiseksi suojaksi. Talouden vapauttamista uhmaten ASEANin kaksi maata Laos ja Vietnam kuuluvat kuitenkin poliittisesti yhä kommunististen maiden tiikerijärjestöön. Poliittinen etujenasettelu on kuitenkin muuttunut ryhmien hajoamisen myötä. Liitolla on nykyään maantieteellis-strateginen merkitys vastakohtana pohjoisen jättiläiselle Kiinalle. Useimpia ASEAN-maita - Malesiaa, Singaporea, Thaimaata ja tietyin ehdoin myös Indonesiaa - olisi voitu kutsua vielä hiljattain keskeytymättömäksi menestyskertomukseksi.
Kaksinumeroisten kasvulukujen myötä kerrostaloja nousi kuin sieniä sateella, tuotanto ja vienti kukoistivat esimerkillisesti, ja myös Eurooppa sai tuntea hyökkäävän talouskilpailun, ja se sai ja saa edelleen taistella työpaikkojen häviämistä vastaan. Samaan aikaan ASEAN-maat tunnustettiin tärkeäksi markkina-alueeksi, johon on panostettava strategisesti siten, että Euroopan unionista tulee alueen toiseksi suurin investoija.
ASEANin kanssa tehty yhteistyösopimus perustuu vuoden 1980 suhteiden tilaan. Tämän vuoksi on jo korkea aika uudistaa sopimusta. Minusta tämä on kuitenkin helpommin sanottu kuin tehty. Tämän vuoksi meidän täytynee tyytyä ensin pyrkimykseen laajentaa nykyistä sopimusta uusiin jäseniin. Brunein vauraan öljysulttaanikunnan osalta tämä ei muodosta ongelmaa. Myös Vietnamin kohdalla kyse on enemmän tai vähemmän muotoseikasta, joskin asiassa on yksi ongelma. Tämä on ihmisoikeuskysymykset.
Jokaisen, joka on pitänyt silmänsä auki jossain ASEAN-maassa, on täytynyt todeta, että lapsityövoima, naisten ja lasten seksuaalinen hyväksikäyttö, työntekijöiden oikeuksien puuttuminen ja etnisten ja uskonnollisten vähemmistöjen alistaminen on varsin yleistä. Malesian ja Indonesian ja muiden maiden työskentelyolot antavat jatkuvaa aihetta vaatia kansainvälisten työjärjestöjen normien noudattamista ja ihmisoikeuslausekkeen laatimista WTO: ssa, mitä ASIAN-maat eivät kuitenkaan ota tosissaan. Ne vetoavat aasialaisiin arvoihin, joita niiden mukaan on noudatettava. Malesia on jopa vaatinut vuoden 1950 YK: n yleissopimuksen ihmisoikeusmääritelmän muuttamista.
Tiikerijärjestö on kuitenkin kärsinyt viime aikoina katkeria takaiskuja. Viime viikkojen ja päivien valuuttamyllerrykset, talouskriisit ja ympäristökatastrofit osoittavat selvästi, että ihmisten ja ympäristön riisto sekä talouskehitys lainarahalla ilman vakaata pohjaa kostautuvat dramaattisesti. ASEAN-suhteiden uuden dynamiikan vaatimus saa näin ollen uuden ulottuvuuden. Euroopan unionille tämä merkitsee taiturointia poliittisten ja taloudellisten järjestelmien välillä, yhteistyön, suvaitsevuuden ja kieltäytymisen välillä, kun sietorajat ylitetään.
Tämän vuoksi emme voi toistaiseksi tehdä sopimusta Kambod&#x017E;an uuden vallanpitäjän Hun Senin kanssa, joka kirjaimellisesti käveli ruumiiden yli päästäkseen valtaan; emme myöskään voi tukea Burman ihmisoikeuksia halventavaa sotilashallitusta, joka saa rahoituksensa huumekaupasta ja salakuljetuksesta ja jolla on epäsuotuisa vaikutus naapurimaihinsa, joissa se hyödyntää köyhyyttä oopiumin viljelemiseksi.
Mielestäni on tärkeää, että juuri Vietnamin ja Laosin osalta korostetaan kehityspoliittista näkökantaa ja painotetaan, että kyse on kestävästä kehityksestä. Euroopan unionin tehtävänä on huolehtia tästä.

Günther
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat! Haluaisin keskittyä puheenvuorossani Laosiin ja kiittää ensimmäiseksi kollegaani Castagnédea hänen mietinnöstään ja siitä, mitä hän todennut lisäksi keskustelun aikana. Kehitysaluepolitiikkamme koskee ensi sijassa niin kutsuttuja AKT-maita. Laos on yksi maailman köyhimmistä maista, joka ei voi hyödyntää Euroopan kehitysrahaston resursseja ja varoja. Tästä näkökulmasta katsottuna tämä sopimus luo tietenkin toivoa kumppanuudesta ja toivoa yhteistyöstä.
Laosin kaltaisen maan köyhyys ei tarkoita ainostaan elintarvikepulaa vaan myös huonoa terveydenhoitoa, huonoa koulutusta ja huonoja elinmahdollisuuksia yleensä. Maan henkeä kohden laskettu tulo on 290 dollaria vuodessa, ja jos lasketaan, mitä me olemme tähän asti myöntäneet kehitysyhteistyönä, kaiken kaikkiaan 15 % tästä tulosta on peräisin Euroopan unionin apurahoista ja avustuksista.
Jos pyrimme enempiä harkitsematta tämän sopimuksen mukaiseen yhteistyöhön, meidän on epäilemättä tehtävä itsellemme selväksi, että suunnittelemme kauppaa ja yhteistyötä puolen maailman kanssa. Toisaalta maan liittyminen ASEAN-yhteisöön merkitsee, että sen eteen avautuu markkina-alue, joka kattaa 400 miljoonaa kuluttajaa. Toisaalta haluaisin vielä esittää komissiolle muutamia kysymyksiä, sillä olen sen verran kiinnostunut tästä sopimuksesta.
Ensimmäinen kysymys kuuluu: mitkä ovat yksipuoluehallituksen demokratisoinnin todelliset tulevaisuudennäkymät, kun otetaan huomioon, että noin 75 % tämän maan johtohenkilöistä on upseereja ja armeijan korkeita virkamiehiä? Toinen kysymys kuuluu: tulevatko maan markkinaolot paranemaan merkittävästi Aasian maiden naapuruussuhteiden ansiosta, ja voidaanko olettaa, että alueelle syntyyvät alueelliset markkinat - mihin me oikeastaan aina pyrimme kehitysmaiden osalta - markkinat, jotka voidaan toteuttaa suhteellisen pikaisesti?
Kolmas kysymys koskee miinoja. Sopimuksessa todetaan, että komissio haluaa tutkia ongelman. Kysyn siltä nyt, mitä se tarkoittaa ilmaisulla tutkia ongelma. Tilanne on se, että emme ole toistaiseksi onnistuneet edes hävittämään vuosittain vanhoja miinoja sen vertaa, kuin uusia on otettu käyttöön. Tämä on suunnaton epäkohta, ja olisin hyvin iloinen, jos tätä ongelmaa käsiteltäisiin ensisijassa, ennen kuin ryhdytään yksittäisiin toimiin eri aloilla.
Lopuksi haluaisin esittää seuraavan kysymyksen: miltä tilanne näyttää valuutan vakauden kannalta? Onko tehty ponnisteluja ja suunnitelmia, jotta maassa vakiinnutettaisiin vähitellen valuutta, joka ei ole herkkä muutoksille ja jota voidaan vaihtaa? Kun inflaatioaste on 20 %, 7 %: n kasvuprosentti tuntuu melko vaatimattomalta.

Harrison
Arvoisa puhemies, ASEAN laajenee nopeasti, ja Eurooppa on juuri huomannut tämän varhaiskypsän, nuoremman veljen, jonka poliittiset, taloudelliset ja kulttuuriset siteet Eurooppaan vahvistuvat päivittäin. Kuten hyvät veljekset, me tarvitsemme järkevän ja rakentavan tavan puhua toisillemme, joten otan tyytyväisenä vastaan komission tiedonannot ja parlamentin esittelijöiden laatimat erinomaiset mietinnöt .
Euroopan suurimman hankkeen, EMUn osalta; Singaporessa hiljattain pidetyssä kokouksessa korostettiin valtavia kaupallisia, taloudellisia ja rahoituksellisia mahdollisuuksia, jotka syventyvät näiden kahden talousryhmän välillä, kun eurosta tulee dollarin ja jenin ohella maailman varantovaluutta.
Komissaari De Silguyn äskettäinen ASEANin matka korostaa tätä jännittävää kehitystä. ASEANin viimeaikaiset rahoitusongelmat voivat valitettavasti heikentää De Silguyn viestiä. Kuten eräs thaimaalainen virkamies sanoi, 'Olen huolestuneempi tämänpäiväisestä markasta kuin huomisen eurosta'. Tohtori Mahathirin ja George Sorosin välinen keskustelu, joka koski Malesian ringgitiin kohdistuvaa uhkaa, ainoastaan korostaa maailman finanssimarkkinoiden itsenäisyyttä, ikään kuin Singaporen Baring Brothers ei jo olisi riittävästi antanut varoitusmerkkejä.
Poliittiset siteet ASEANin sisällä ja ulkopuolella vahvistuvat. ASEANin kymmenen jäsenen täytyy nyt käsitellä sisäisiä jännitteitä, etenkin koska nämä ylikuumentuneet jännitteet pilaavat suhteet EU: hun. Meidän on löydettävä sopiva, jolla voimme ilmaista huolemme koko alueen ja erityisesti Burman ihmisoikeuksien ja poliittisten oikeuksien väärinkäytöstä.
Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on tehnyt selväksi, että puheenjohtajamaa Yhdistynyt kuningaskunta ei pidä Burmaa ensi vuonna Lontoossa pidettävän ASEM-kokouksen täysiarvoisena jäsenenä.
Samalla meidän on tunnustettava ASEANin päätös hyväksyä Burma, Laos ja lopulta myös Kambod&#x017E;a täysjäseniksi. Kambod&#x017E;an poliittisen epävakauden vuoksi meidän on kannatettava kaikkia aloitteita, jotka vahvistavat demokratiaa tässä levottomassa maassa. Toivokaamme, että vapaat ja oikeudenmukaiset vaalit voidaan pitää EU: n tukemana ensi toukokuussa tai marraskuussa.
Vietnamin ja EU: n yhteistyösopimus tarjoaa hyvät mahdollisuudet vilkkaalle ja rakentavalle vuoropuhelulle. Mitenkähän ensimmäistä ASEANin maata koskevaa ihmisoikeuksien kunnioittamista koskevaa pyyntöä tullaan tulkitsemaan Vietnamin osalta. Olemme varsin välinpitämättömiä, jos emme ota huomioon Malesian ja Indonesian kaltaisten maiden merkitystä nykymaailmassa. Maailman neljänneksi suurimman kansakunnan Indonesian on vielä ratkaistava Itä-Timoria koskeva ongelmansa Euroopan ja Portugalin kanssa. Toivon, että se voit hyväksyä parlamentin pyynnön, joka koskee Euroopan parlamentin virallisen valtuuskunnan vierailua Itä-Timorissa. Jos viisumit myönnetään, olemme valmiit raportoimaan oikeudenmukaisesti ja rehellisesti kaikesta siitä, mitä näemme ja kuulemme nyt kun Dilin kauheista kuolemantapauksista on kulunut useita vuosia.
Lopuksi haluan sanoa muutaman sanan savusumusta. El Niño -sääilmiö ja Indonesian metsänkulotuspolitiikka ovat tuhoisa sekoitus. ASEANin maat eivät voi eristäytyä ulkomaailmasta, kuten eivät myöskään Eurooppa ja Yhdistynyt kuningaskunta. Kun ystävämme ja kollegamme tulevat ensi vuonna Lontooseen, joka on nyt vapaa sitä ympäröineestä 1800-luvun savusumusta, toivokaamme, että ainoastaan 2000-luvun sumu ja tihkusade estävät meidän ja ASEANin välisten veljellisten suhteiden kehittymistä tulevaisuudessa. Kiitän arvoisaa puhemiestä.

Marín
Arvoisa puhemies, aion viitata peräkkäin Pettinarin, Castagnèden ja Hindleyn mietintöihin ja budjettivaliokunnan ja ulko- ja turvallisuusasiain valiokunnan antamiin lausuntoihin.
Mitä tulee Kambod&#x017E;aan, on selvää, että kun prinssi Norodom Ranariddh syöstiin vallasta, tuo maa, jossa tuntui vallitsevan suhteellinen vakaus, vähitellen ajautui tilanteeseen, jossa tuoreet tapahtumat toivat esille sen sisäisen tilanteen arvaamattomuuden. Tämä ei koske ainoastaan demokratiaa tai kehitystä kohti demokratiaa vaan myös aluepolitiikkaa, mistä on osoituksena Kambod&#x017E;an jättäminen ensi kertaa Kaakkois-Aasian maiden liiton ASEANin ulkopuolelle Kuala Lumpurin viime kokouksessa. Meillä oli tilaisuus keskustella siitä viime heinäkuun 17. päivänä, kun parlamentti esitti päätöslauselmansa.
Kuten te tiedätte, vaalit on tarkoitus pitää 23. toukokuuta 1998, ja on selvää, että kansainväliselle yhteisölle nämä vaalit ovat osoitus nykyisen pääministerin Hun Senin aikeista. Kambod&#x017E;an kansalliskokouksessa keskustellaan parhaillaan vaalilaista. Lain hyväksyntä ja ennen kaikkea sen sisältö ovat ehdottoman tärkeitä, jotta voimme tuolloin arvioida Kambod&#x017E;an viranomaisten toimintasuunnitelman seuraaviksi kuukausiksi. On selvää, ja olemme tässä yhtä mieltä esittelijä Pettinarin kanssa, että kansainvälisen yhteisön, ja ennen kaikkea Euroopan unionin, on tehtävä kaikki mahdollinen, jotta nykyiset johtajat voidaan velvoittaa kunnioittamaan ihmisoikeuksia ja perusvapauksia ja takaamaan tulevan vuoden seuraaviin vaaleihin huipentuvan sisäisen kehityksen kautta Kambod&#x017E;an tilanteen normalisoituminen, joka olikin suurin ponnistuksin toteutumassa ennen juuri mainitsemiani tapahtumia.
Te tiedättekin, että komissio on valmis myöntämään huomattavat varat - 9, 5 miljoonaa ecua, mikä on huomattava summa - juuri vuoden 1998 vaalien järjestämiseen. Olemme luonnollisestikin sitä mieltä, että tämän päätöksen tekemiseen tarvitaan tiivistä koordinaatiota. Meillä on tarvittava budjetti. Tarvitaan poliittinen päätös sen käyttämiseksi. Se, osallistuuko kansainvälinen yhteisö ja erityisesti Euroopan unioni vaalien toteuttamiseen, avustamiseen, valvontaan ja tarkkailuun vai ei, riippuu nimittäin siitä, onko Kambod&#x017E;an kansalliskokouksessa juuri käsiteltävä vaalilaki uskottava ja toteutetaanko nämä yleiset vaalit puolueettomissa ja vilpittömissä olosuhteissa.
Onkin siis selvää, että aikanaan on päätettävä, osallistummeko me vai emme, ja, edellyttäen, että me osallistumme, päätettävä, millä tavalla me osallistumme, jotta tämä hanke toteutettaisiin vilpittömissä ja rehellisissä olosuhteissa maan tilanteen normalisoimiseksi.
Miten me menettelemme, kun otetaan huomioon maan tilanne? Keskustelimme Kuala Lumpurin kokouksessa pitkään siitä, miten menetellä, ja lopulta päätimme tehdä tarkistuksen. Miksi tarkistus? Koska minusta ei ollut hyvä ajatus - eikä minua haittaa tunnustaa sitä - tuolloin, ASEANin kokouksen aikana - puhumme myöhemmin Hindleyn mietinnöstä - sopia Kambod&#x017E;an kanssa tehtävän yhteistyön täydellisestä ja lopullisesta katkaisemisesta. Syy on pääasiassa se, että valtaosa Kambod&#x017E;assa toteutettavista investointihankkeista koskee huomattavaa määrää maaseutuväestöä, ja mikäli siis olisi tehty radikaali päätös, Hun Senille tuskin olisi aiheutunut paljon ongelmia, mutta olisimme joka tapauksessa aiheuttaneet erittäin paljon ongelmia maaseutuväestölle, joka todellisuudessa hyötyy näistä yhteistyöhankkeista.
Valitsimme siis tarkistusvaihtoehdon eli päätimme säilyttää ohjelmassamme ne hankkeet, joilla on eniten vaikutusta kaikkein haavoittuvimmilla asuinalueilla, ja valvoa paljon paremmin niitä hankkeita, joilla saattaisi olla poliittinen yhteys vallanpitäjiin, mikäli asian voi näin ilmaista. Tällainen on meidän käyttämämme logiikka.
Te tiedätte, että Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksessa, tarkemmin sanottuna marraskuun 22. ja 23. päivänä, käydään kansainvälinen keskustelu Kambod&#x017E;asta ja että toivomme saavamme tarkempia tietoja ASEANin maiden tekemistä toimenpiteistä. Sen lisäksi parin viikon kuluttua Thaimaan ulkoministeri vierailee komissiossa kertoakseen meille muiden muassa tästä asiasta, sillä hän on tällä hetkellä ASEANin puheenjohtaja ja haluamme tietää tarkalleen, millainen tilanne on.
Mitä tulee ratifiointiin Kambod&#x017E;an osalta, on erittäin todennäköistä, että nykytilanteen takia Kambod&#x017E;an kansalliskokous ei pysty tekemään sitä ennen kuluvan vuoden loppua. Se antaa meille liikkumavaraa, koska sen ansiosta me voimme katsoa, mitä tapahtuu maaliskuun vaaleissa. Kun neuvostossa on sitten tehty poliittinen päätös ja komissiossa rahoitukseen liittyvä päätös - ja epäsuorasti Euroopan parlamentissa, koska te olette budjetista vastaava toimielin -, on arvioitava, kannattaako kuluttaa 9 miljoonaa ecua vaalilain ehtojen mukaan niin, että vaalit toteutettaisiin vilpittömyyden hengessä.
Laosista puheen ollen, kiitän herra Castagnèdea siitä, että hän korosti niitä valtavia haasteita, jotka Laosilla on tällä hetkellä edessään. Maan yhteiskunnallinen ja taloudellinen kehitys on heikko, maa on siirtynyt markkinatalouteen, ja se pyrkii avoimuuteen. On ilmiselvää, että Euroopan unionin oli myös jollain tavalla vastattava näihin pyrkimyksiin. Poliittinen viesti, kuten mietinnössä todetaan, on keskeinen asia, joka Laon demokraattiselle kansantasavallalle annetaan, ja tämän yhteistyösopimuksen allekirjoittaminen on poliittinen viesti siitä, että maa etenee mielestämme oikeaa tietä.
Onko meillä vaikutusmahdollisuuksia kyseisessä maassa? Sehän on luonnollisesti kaikkien tekemiemme yhteistyösopimusten perusedellytys. Olen sitä mieltä, että kun toteutetaan poliittista, taloudellista ja alueellista integraatiota, on erittäin hyödyllistä pyrkiä työskentelemään ASEANin tarjoamissa puitteissa. Kun Euroopan parlamentti on ensin hyväksynyt tämän yhteistyösopimuksen, tarkoituksemme on kutsua koolle ensimmäinen sopimuksessa ilmoitettu sekakomitea Vientianessa vuoden 1998 alussa.
Mitä tulee ASEAN/Euroopan unioni -sopimuksen ulottamiseen koskemaan Vietnamia, haluan sanoa, että Vietnamin kanssa tehdyn yhteistyösopimuksen toteutuminen oli komissiolle poliittinen haaste ja suuri ilonaihe, koska tästä sopimuksesta alettiin neuvotella, mikäli muistini ei petä, noin kaksi vuotta sitten. Neuvottelut olivat hyvin pitkät, ja aloimme neuvotella hetkellä, jolloin onnistumismahdollisuudet olivat hyvin rajoitetut. Vietnam ei ollut ASEANin jäsen, sillä oli sotatila Yhdysvaltain kanssa, ja Euroopan unioni oli edelläkävijä aloittaessaan neuvottelut. Vietnam on sittemmin normalisoinut suhteensa ASEANin ja Yhdysvaltojen kanssa, joten jälleen on tullut selväksi, että vaikka tällaisissa neuvotteluissa vastapuolella ei olisi täydellistä demokratiaa ja vaikka se voisi herättää epäilyksiä eurooppalaiseen järjestelmään nähden, hankkeet voivat loppujen lopuksi onnistua hyvin ja voimme oikeutetusti olla niistä tyytyväisiä, ja eräs tällainen hanke on sopimus, jonka aloitimme ei-kenenkään-maalla ja jossa ylitimme aavikon kaksi vuotta sitten tämän tasavallan kanssa. Tilanne korjaantui. Vietnam tuli mukaan ASEANiin. Se on mielestämme myönteistä, koska Vietnamilla on nyt kimmoke ja kannustuskeino avata talouttaan, ja kun maa avaa talouttaan, Vietnamissa toteutetaan merkittävä sukupolvenvaihdos ja tehdään uudenlaisia päätöksiä Vietnamin kommunistisen puolueen sisällä. Muutos Vietnamissa ei tapahdu vuorokaudessa, viikossa, eikä vuodessa. Kyse on prosessista, joka vie vielä jonkin aikaa, mutta tätä prosessia jatketaan edelleen, ja se on tärkeää.
Minusta vaikuttaa selvästi siltä, että ASEAN lisää alueen poliittista vakautta. Kuten muutamat puhujat jo mainitsivatkin, tilanne tässä maailmankolkassa on muuttunut. Jos jossain kylmän sodan päättymisellä on geopoliittisessa mielessä ollut suuri merkitys, niin juuri Kaakkois-Aasiassa, ja suhteet ovat muuttuneet ratkaisevasti. Meistä onkin siis erittäin hyödyllistä tukea tätä aloitetta ASEANin laajentamisesta Vietnamiin.
Ihmisoikeuksien suhteen on sanottava, että sekä Vietnamin että Kambod&#x017E;an ja Laosin tapauksissa lausekkeessa on kyse mahdollisuuksista. Meidän pitää luonnollisesti säilyttää, kuten Euroopan parlamentti sanoo, tämä lauseke kaikissa yhteistyösopimuksissa. Olisi kuitenkin naiivia kuvitella, että kun neuvottelun toinen osapuoli saadaan hyväksymään demokratialauseke yhteistyösopimuksissa, se merkitsisi, että kyseinen maa demokratisoituu automaattisesti. Näin ei ole. Kun demokratialauseke sisällytetään yhteistyösopimuksiin, annetaan mahdollisuus poliittiselle vuoropuhelulle, jonka ansiosta me kaikki voimme edistyä vapauden ja ihmisoikeuksien saralla. Kenenkään ei pitäisi kuvitella, että koska meillä on demokratialauseke Vietnamin, Laosin ja Kambod&#x017E;an kanssa, saamme aikaan automaattisen demokratisoitumisen ihmeen näissä kolmessa maassa. Näin ei ole. Tarvitaan aikaa, sitkeyttä, määrätietoisuutta, kehityksen ylläpitämistä ja luonnollisesti erilaisia toimia, kuten Kambod&#x017E;an tapauksessa on käynyt. Mikäli otetaan askel taaksepäin, me tarkistamme automaattisesti, mikä on armelias tapa sanoa, että "puutumme asiaan" , ja tarkistamme, millaista yhteistyötä me teemme. Minusta meidän on edettävä juuri tätä tietä, jotta ymmärtäisimme, miten menettelemme ihmisoikeuslausekkeen kanssa.
Herra Hindley, mitä voin sanoa teille ASEANin yleisestä tilanteesta? En voi sanoa mitään, mitä ei olisi jo sanottu mietinnössä tai mitä ei olisi voinut lukea, nähdä tai kuulla vaikeasti hallittavan tilanteen viime kuukausina. Luulen, että ASEANin maat pystyvät selittämään tämän vaikeasti hallittavan tilanteen paljon paremmin kuin Euroopan unioni. Miksi? ASEANin maat tekivät rohkean ja kiinnostavan päätöksen jättää Kambod&#x017E;a ulkopuolelle juuri siksi, että Kambod&#x017E;assa on otettu askel taaksepäin demokraattisen normalisoinnin tiellä, ja toisaalta taas toinen maa, jossa on sotilasjuntta, kuten Myanmar, kuitenkin otetaan jäseneksi. Tähän on pohjimmiltaan geopoliittinen selitys, joka on täysin ymmärrettävä alueella, josta on kyse. Ilman muuta ASEANin maat ovat kuitenkin tietoisia siitä, että ne ovat erittäin hankalassa tilanteessa yrittäessään löytää kansainvälisen, tietyistä kuviteltavissa olevista geopoliittisista selityksistä poikkeavan selityksen.
Haluan joka tapauksessa sanoa teille, että vaikka Kuala Lumpurin tilanne onkin monimutkainen, sekä heidän että meidän osaltamme todettiin:
1.Että ASEAN haluaa yhä olla olemassa itsenäisenä ASEMiin nähden. Toisin sanoen ASEM ei voi merkitä ASEANin korvaamista tai heikentämistä, ja se on hyvä asia.2.On selvää, ja ilmaisen sen näin, että komission on ollut pakko turvautua institutionaalisiin säätöihin välttääkseen sen ongelman, ettei ole olemassa sopimusta, joka voisi korvata vuoden 1980 sopimuksen. Meidän on täytynyt tehdä institutionaalisia säätöjä, joiden ansiosta voimme edetä pöytäkirja pöytäkirjalta, ja tehdä itsenäisiä, alakohtaisia jakoja, koska tämä oli ainoa tapa pelastaa tilanne poliittisesti, sillä sopivia poliittisia olosuhteita uuden alueellisen sopimuksen laatimiseksi, joka korvaisi jo 17 vuotta sitten tehdyn vanhan sopimuksen, ei tällä hetkellä ole niiden poliittisten riskien takia, joista olette täysin tietoisia.Kun sopimusta ei siis ole, me jaamme sopimuksen eri osat alakohtaisesti ja aiomme tehdä sen pöytäkirjojen välityksellä välttääksemme näin institutionaaliset ongelmat. En tiedä, onko se nerokas tai järkevä tai huono asia, mutta kahden vuoden pohdintojen jälkeen komissio on löytänyt institutionaalisen kikan - myönnän sen -, jonka ansiosta me pystymme ainakin vastaamaan haasteisiin, joita asettavat kauppa, teollisuuden omistus, tietoyhteiskunta ja lopuksi globaalistuminen.
Joka tapauksessa, herra Hindley, jos te Euroopan parlamentissa keksitte paremman keinon, meillä ei olisi mitään esteitä hyväksyä sitä.

Günther
Arvoisa puhemies, olen esittänyt komissaarille neljä kysymystä ja puheenvuorossaan hän vastasi niistä kahteen. Haluaisin mielelläni tietää, onko miinoja varten tehty konkreettisia suunnitelmia. Mitä tarkoittaa: ongelma halutaan tutkia? Toinen kysymykseni on, onko Laosin valuutan vakauttamiseksi otettu käyttöön toimenpiteitä.

Telkämper
Myös minä olen esittänyt komissaarille muutamia kysymyksiä; mainitsin, että Euroopan unioni on rakentanut Sumatraan kaukovalvontajärjestelmän. Tämä kaukovalvontajärjestelmä ei varoittanut ajoissa metsäpaloista. Miksi se ei toiminut? Voisitteko vastata tähän kysymykseeni. Mielestäni se on tärkeää asiaa koskevan ajankohtaisen keskustelun kannalta.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, myös minä esitin kysymyksen, joskaan en täysin selvästi, ja haluaisin nyt esittää sen uudelleen: jos, kuten on esitetty, ensi vuonna Ison-Britannian puheenjohtajuuden aikana järjestetään ASEAN-maiden kokous ja me otamme sille Burman kysymyksen; jos ASEAN, siinä tapauksessa että me haluamme ottaa kantaa Burmaan, ei suhtautuisikaan myönteisesti ajatukseen kahdenvälisistä sopimuksista, miten komission suhtautuu toiseen ajatukseen eli siihen, ettei ASEANiin suhtauduta ryhmittymänä vaan että yhteistyösopimukset neuvotellaan erikseen eri maiden kanssa? Mikä on kantanne tässä erityistilanteeseen, joka saattaa luonnollisesti toteutua?

Marín
Arvoisa puhemies, haluaisin vastata Güntherin kysymykseen jalkaväkimiinoista sanomalla, että se on polttava ongelma juuri Kambod&#x017E;assa, mutta se ei sinänsä kuulu yhteistyösopimuksen piiriin. Kyseessä on ongelma, joka on olemassa alueella, mutta sitä ei ole sopimuksessa. Mitä me teemme asialle? Euroopan unionilla on jo jonkin aikaa ollut Kambod&#x017E;assa erittäin tehokkaita miinanraivaushankkeita, ja työskentelemme hyvin tiiviisti pystyäksemme ratkaisemaan tämän ongelman. Jos minulta kysytään mielipidettä jalkaväkimiinoista, minä olen sillä kannalla, että niitä ei pitäisi valmistaa koko maailmassa. Tässä suhteessa ei siis ole mitään ongelmaa. Luulen, että Euroopan unioni on kokonaisuudessaankin tätä mieltä.
Mitä tulee valuutan vakauttamiseen, komissiolla ei ole siihen liittyviä toimivaltuuksia, kuten te oikein hyvin tiedätte, ja valitettavasti euroa ei vielä ole olemassa. Voiko Euroopan unioni puuttua asiaan sitten, kun euro on olemassa? Te esitätte minulle kysymyksen, johon minä en voi vastata. Te tiedätte paremmin kuin minä, että Euroopan unioni ei vielä ole ulkoisesti vastuussa valuutta-asioista. Ehkä tammikuun 1. päivästä 1999 lähtien, kun euro on sisäisesti ja ulkoisesti käypä valuutta, Euroopan unioni voi lopulta puuttua asioihin toimimalla odotuksenmukaisesti kansainvälisissä rahalaitoksissa, kuten Aasian kehityspankissa, joka on Maailmanpankin alueellinen pankki. Tällä hetkellä meillä ei kuitenkaan ole välinettä, kykyä, eikä edes sisäistä vastuuta. Tämä keskustelu on käytävä tulevaisuudessa.
Jos minulta kysytään mielipidettä, yhdyn suuressa määrin rahaston pääjohtaja Camdessusin Hongkongissa esittämiin näkökantoihin. Globaalistuminen on hyvä asia, pääoman vapaa liikkuvuus on hyvä asia, mutta luonnollisesti on tiettyjä objektiivisia rajoituksia, jotka on korjattava, jottei globaalistumisen hyödystä tulisi voimakas epävakauden aiheuttaja etenkin niissä maissa, joiden talous on heikko.
Sumatran paloista on sanottu, että valvontajärjestelmä ei ole toiminut. En ymmärrä kysymystänne, herra Telkämper.

Telkämper
Arvoisa puhemies, haluaisin vielä esittää lyhyen korjauksen. Mainitsin, että on järkevää tukea kestäviä ekologisia hankkeita ja suojella - ihmisoikeuksien osalta - näissä metsissä asuvia kansoja. Sikäli kuin tiedän, Sumatran alueelle Kalimantaniin rakennettiin Euroopan unionin varoilla kaukovalvontajärjestelmä, jotta tällaiset palot ja katastrofit voitaisiin estää. Komissio oli asiassa hyvin edistyksellinen, ja se sai aikaan jotain kestävää. Kysymykseni kuuluukin: miksi tämä Euroopan unionin hanke ei toiminut? Jos tämä kysymys on liian spesifinen, te, herra komissaari, voitte vastata minulle myös kirjallisesti.

Marín
Herra Telkämper, miksi sanotte, ettei se ole toiminut?

Telkämper
Suurten metsäpalojen vuoksi kysyin puheenvuorossani, toteutetaanko palot ehkä osana vapauttamisprosessia, toisin sanoen poltetaanko metsiä ainoastaan siitä syytä, että saataisiin käyttöön maata asutushanketta, riisinviljelyä ja uusia viljelyksiä varten. Tämä oli kysymykseni sisältö. Kuten jo totesin, jos kysymys on liian spesifinen, voitte vastata minulle myös kirjallisesti.

Marín
Se on hyvin helppoa, arvoisa puhemies. Te sanotte, ettei järjestelmä ole toiminut, ja minä kysyn teiltä, mitä perusteluja annatte väitteellenne, ettei järjestelmä ole toiminut. Jotta minä voisin sanoa, että tässä istuntosalissa ei ole valoa, minun pitäisi todistaa, että olemme pimeässä.

Telkämper
Ehkä ymmärrämme toisiamme nyt väärin, mutta jos Euroopan parlamentti tukee jotain hanketta, oletan, että sen tekninen ja hallinnollinen toteutus on hyvä ja että sillä on ennalta ehkäisevä luonne...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Marín
En muista Dell'Alban kysymystä. Ystäväni Telkämper sotkee aina minut poliittisesti, herra puhemies. En enää tiedä, missä olen.

Puhemies
Arvoisa komission jäsen, voitte vastata kirjallisesti.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

EY: n ja entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian yhteistyösopimus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Pons Graun taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0273/97) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön ja entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian yhteistyösopimuksen tekemisestä (KOM(96)533-8204/97 - C4-0305/97-96/0259 (AVC)).

Pons Grau
Arvoisa puhemies, haluan taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan puolesta ilmaista tukemme tälle sopimukselle, joka sai valiokunnassa kaikkien jäsenten yksimielisen kannatuksen.
Entisen Jugoslavian tasavalta Makedonia on ainoa tasavalta, joka syntyi entisestä Jugoslaviasta ilman verenvuodatusta. Tämä pieni kahden miljoonan asukkaan valtio, joka sijaitsee Balkanin niemimaan sydämessä Albanian, Serbian, Montenegron, Bulgarian ja Kreikan naapurina, on saanut kokea väestöryhmien välistä jännitystä ja kärsiä vaikeista suhteista lähimpiin naapureihinsa, millä on ollut suoria, hyvin negatiivisia vaikutuksia maan talouteen ja sen pyrkimyksiin liittyä kansainväliseen talouteen ja yhteisöön. Kun sen itsenäisyysjulistuksesta on kuitenkin nyt kulunut yli kuusi vuotta, se alkaa vähitellen päästä eroon taloudellisesta ja kansainvälisestä eristyneisyydestä, johon kaksinkertainen saarto oli sen pakottanut: Kreikan suora saarto ja kansainvälisen yhteisön Jugoslavian liittotasavaltaa vastaan kohdistaman saarron aiheuttamat epäsuorat vaikutukset.
En aio puuttua tarkemmin, arvoisa puhemies, niihin ongelmiin, joita tällä tasavallalla on ollut Kreikan kanssa - te tunnette ne paljon paremmin kuin minä -, mutta kaikista tämänhetkisistä ongelmista vain yksi on akuutti: itse tasavallan nimi. Kaikki tuntuu viittaavan siihen, että tämäkin ongelma ratkaistaan Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvostossa lähiaikoina.
Kun ajatellaan maan taloudellista ja poliittista tilannetta, on otettava huomioon, että tasavallan viranomaisten nykyinen politiikka on onnistunut hillitsemään inflaation, mikä onkin ollut vakuuttavaa. Samaan aikaan on kuitenkin mainittava haittapuolena se, että myös työttömyys on lyhyessä ajassa noussut 37 %: n ennätyslukemiin, mikä osoittaa sen, että taloudelliset toimenpiteet ovat olleet erittäin ankarat.
Maan talouden avainongelmana on se, miten voidaan lisätä investointeja tuotantokoneiston, liikenneyhteyksien ja yhteiskunnallisen infrastruktuurin nykyaikaistamiseksi tilanteessa, jossa säästämisaste on hyvin alhainen, korot ovat korkeat ja julkisten menojen taakka on raskas.
Vaikka tasavallan taloudellisessa tilanteessa on havaittavissa myönteisiä muutoksia, maan talouden tulevaisuus näyttää ratkaisevasti riippuvan sisäisistä poliittisista epävarmuustekijöistä, joita on maan ja sen naapurimaiden poliittisessa elämässä. Maan etninen koostumus auttaa meitä ymmärtämään tilanteen monimutkaisuutta. Kahdesta miljoonasta asukkaasta 65 % on makedonialaisia, 22 % on albanialaisia, 4 % turkkilaisia, 2 % serbejä ja 4 % muita vähemmistöjä. Suurin uhka maan vakaudelle piileekin siinä, miten albanialaisvähemmistöä kohdellaan.
Yhteistyösopimuksen sisältö on samantapainen kuin Slovenian kanssa vuonna 1993 allekirjoitetun yhteistyösopimuksen. Kysymyksessä on kehitysluonteinen puitesopimus kaupasta ja yhteistyöstä sekä etuuskohtelusta. Siinä on erittäin tärkeää yhteistyön demokraattinen perusta, joka on sopimuksen olennainen aines. Samaan aikaan annetaan yhteinen julistus, jonka ansiosta on mahdollista käynnistää säännöllinen poliittinen vuoropuhelu; vahvistaa demokraattisia periaatteita ja instituutioita ja kunnioittaa ihmisoikeuksia, joihin kuuluvat vähemmistöjen oikeudet; auttaa tasavallan täydellistä integroitumista demokraattisten kansakuntien yhteisöön. Tarkoituksena on järjestää kokouksia ja pitää yhteyttä ministeri-, teknisellä ja parlamenttitasolla, ja yhteinen julistus mahdollistaa myös poliittisen vuoropuhelun järjestämisen alueellisella tasolla.
Kauppasuhteet ovat näissä tapauksissa perinteiset: alkuperämääräykset; henkinen, teollinen ja taloudellinen omaisuus; polkumyynnin ja tukiaisten vastaiset menettelyt; ne suojatoimet, jotka ovat välttämättömiä aloittavien teollisuudenhaarojen suojelemiseksi ja kaupan ja maksutaseen vaikeuksien vuoksi, kuten myös neuvottelumekanismit yhteistyöneuvostossa.
Olemme sitä mieltä, että tällä yhteistyösopimuksella on valtava poliittinen, pikemmin kuin taloudellinen, merkitys. Kun kyseessä on alue, jota ovat ravistelleet jatkuvat poliittiset, taloudelliset ja jopa sotilaalliset vaikeudet, jotka ovat vaikuttaneet myös Euroopan unionin kehittymiseen, taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan mielestä tämän yhteistyösopimuksen tukeminen on tärkeä poliittinen veto.

La Malfa
. (IT) Arvoisa puhemies, ulko- ja turvallisuusasian valiokunta on ilmaissut myönteisen kannan Euroopan unionin ja Jugoslavian entisen tasavallan Makedonian välisen sopimuksen solmimiseen. Pons Graun esittämiin luonteeltaan taloudellisiin syihin lisätään ulkoja turvallisuusasiain valiokunnan selkeästi poliittiset näkökohdat. Makedonian on onnistunut näinä vuosina saavuttaa itsenäisyytensä ilman valtavia tragedioita, jotka ovat varjostaneet entisen Jugoslavian muiden alueiden itsenäisyyttä, ja Euroopan unionin on tehtävä kaikki mahdollinen Makedonian talousmuutoksen jatkumisen tukemiseksi ja sen demokraattisen elämän vakiinnuttamiseksi.
Meistä olisi erittäin hyvä asia, jos Euroopan unionilla olisi oma toimisto Skopjessa, jotta se voisi seurata erittäin tarkasti ja läheltä tuota demokratiakehitystä. Suositellessamme parlamentille tämän sopimuksen hyväksymistä, jonka poliittisen merkityksen ymmärrämme täysin, katsomme tarpeelliseksi kehottaa Makedonian hallitusta seuraamaan erittäin tarkoin maan vähemmistöjen tilannetta ja yleistä kansalaisoikeustilannetta: Makedonian väestön etniset juuret ovat todellakin monisyiset, ja sen hallituksen on otettava täysin huomioon nykytilanteen monimutkaisuus.
Tämän ulko- ja turvallisuusasiain valiokunnan lausunnon myötä pyydämme parlamenttia ottamaan asiaan myönteisen kannan.

Dell'Alba
. (IT) Arvoisa puhemies, saanen aluksi varastaa muutaman sekunnin sanoakseni, että nähtyäni Telkämperin ja varapuhemies Marínin neuvottelevan keskenään toivon saavani ainakin kirjallisesti vastauksen, jota odotin aiempaan kysymykseeni.
Budjettivaliokunnan lausunnon valmistelijana haluaisin sanoa, että myös meidän valiokuntamme suhtautuu myönteisesti tämän sopimuksen solmimisen edistämiseen. Tämä on hyvin tärkeää: Makedonian tasavalta on arassa asemassa kontekstissa, jossa se on tähän asti välttynyt kaikilta niiltä verisiltä sodilta, jotka ovat olleet tyypillisiä entisen Jugoslavian tasavalloissa. Tämä ponnistus on ollut erittäin tärkeä. Tältä osin on olemassa kolme keskeistä välinettä: parlamentti on jo hyväksynyt makrotaloudellisen avun maan maksutasetilanteen tukemiseksi; nyt tällä sopimuksella, ja siten kaikilla teknisen, taloudellisen ja kaupallisen yhteistyön välineillä, autamme merkittävällä tavalla Makedonian tasavaltaa.
Tästä näkökulmasta merkittävä asia on rahoituspöytäkirja: 150 miljoonaa ecua EIP-varoja, jotka taataan yhteisön talousarviosta. Olemme pyytäneet ja aikanaan saaneet komissiolta arviot rahoitustilanteesta: budjettivaliokunta vahvistaa nyt tästä sopimuksesta annetun myönteisen arvion.
Minulle sallittaneen pieni tarkennus, joka koskee rahoitusyhteistyötä: lausunnon valmistelijana katson, että rahan pesua vastaan on taisteltava muilla metodeilla, kuten erilaisella huumepolitiikalla.

Karamanou
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, yhteistyösopimuksen solmimisella Euroopan unionin ja entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian välillä, yhdessä taloudellisen protokollan ja liikennealan sopimuksen kanssa, on varmasti suuri poliittinen arvo, koska se vaikuttaa ratkaisevalla tavalla tämän pienen Balkanin maan taloudelliseen kehitykseen, teollisuuden uudistamiseen, kaupankäynnin lisääntymiseen ja edistää vakaita ja tasapainoisia suhteita naapurimaihin.
Lisäksi on painotettava, että sopimukseen sisältyy erityislauseke ja se antaa suuren merkityksen yhteiskunnalliselle kehitykselle ja yhteiskunnallisille oikeuksille, mikä muodostaa uudenlaisen käänteen tässä sopimuksessa. Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia, kuten kävi ilmi myös kaksipäiväisissä parlamenttien valtuuskuntien välisissä keskusteluissa eilen ja toissapäivänä, on ryhtynyt vakaviin yrityksiin taloutensa kilpailukyvyn ajanmukaistamiseksi ja vahvistamiseksi samoin kuin rakenteidensa asteittaiseksi sovittamiseksi eurooppalaisten mallien mukaisiksi. Näin on tehty kun tunnetusti erittäin vaikeissa oloissa vaikeassa historiallisessa kontekstissa.
Maan solmittua väliaikaisen sopimuksen Kreikan kanssa etelärajan kautta tapahtuva taloudellinen toiminta on saanut entistä suuremman merkityksen. Yhteisön maista Kreikka on suurin viejä entiseen Jugoslavian tasavaltaan Makedoniaan ja kolmas mitä tulee kauppavaihdon kokonaismäärään. Sopimuksessa suunniteltu tieverkon kehittäminen tulee edelleen helpottamaan taloudellisten suhteiden kehittämistä ja kasvattamaan keskinäisen kaupan volyymia.
Yhteistyösopimus tulee muun muassa helpottamaan poliittista vuoropuhelua demokraattisten instituutioiden lujittamisesta, ihmisoikeuksien, muun muassa vähemmistöjen oikeuksien, kunnioittamista, sekä turvallisuuden, rauhan ja vakauden edistämistä koko Euroopassa ja erityisesti herkällä Balkanin alueella. Entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian lähentyminen Euroopan unioniin ansaitsee kaiken tuen. Maassa on Eurooppa-myönteinen parlamentti ja hallitus, joka tunnustaa hyvän alueellisen yhteistyön tärkeyden. Kuitenkin, jos sallitte, hyvä kollegat, koska tulen Kreikasta, maasta joka varmasti allekirjoittaa tämän sopimuksen, tahtoisin lausua toiveeni ja rukoukseni, että viimeinenkin este näiden kahden maan väliltä poistuisi ja löytyisi yhteisesti hyväksytty, toteuttamiskelpoinen ja kummallekin osapuolelle kunniallinen ratkaisu entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian kansainvälisestä nimestä, ratkaisu, joka kunnioittaa kummankin maan tunteita.
Lisäksi vielä, myös minä annan tukeni tämän maan pyynnölle Euroopan unionin toimiston perustamisesta Skopjeen.

Posselt
Arvoisa puhemies, kuten eräällä Pohjois-Böömin tsekkiläisellä piispalla oli tapana sanoa: " Lähimmäisenrakkaus olisi ihana asia, jos lähimmäinen ei olisi niin hirvittävän lähellä!" Juuri tämä on Makedonian ongelma. Makedonia on pieni maa, jolla on useita naapurimaita ja hyvin monikerroksinen historia, ja se on aina ollut vaarassa musertua tämän historian alle. Tästä syystä voimme tänään ja huomenna olla onnellisia siitä, että parlamentti tulee kannattamaan tätä sopimusta, sillä se merkitsee läpimurtoa pyrkimyksille saada myös tämä maa Euroopan unionin jäseneksi; tämä maa on antanut lukuisia vaikutteita historiaamme ja kulttuuriimme, ja sillä tulee olemaan merkittävä tehtävä Euroopan tulevaisuuden kannalta.
Tästä huolimatta ongelmat ovat yhä vakavia. Tarkastelkaamme vaikka Makedonian albanialaisen kansanryhmän ongelmia - kollegamme Pons Grau mainitsikin jo aiheesta - kukaan ei kuitenkaan sano, että tällä on suora yhteys Kosovon kysymykseen ja että vasta Kosovon painostaminen aiheutti tilanteen, joka on johtanut albanialaisen yliopiston polttaviin ongelmiin Makedonian Tetovossa. Sanon tämän mainitakseni vain yhden esimerkin ja osoittaakseni, että alueen eri kysymykset liittyvät edelleen tiiviisti toisiinsa.
Tämän vuoksi olemme tälle maalle sen velkaa, että tuemme sitä selvästi sen pyrkiessä Eurooppaan, ja meidän on huolehdittava ennen kaikkea siitä, että tämän maan vapaus ja riippumattomuus turvataan. Olemme keskustelleet tänään Aasiasta - tämä on aivan aiheellista - mutta on häpeällistä, että keskustelemme Aasiasta, mutta emme onnistu ratkaisemaan Euroopan perusongelmia. Makedoniaa ei tänä päivänä olisi enää olemassa, jos Amerikan Yhdysvallat ei olisi aikoinaan ryhtynyt suojelemaan maan riippumattomuutta Serbian mahdollista hyökkäystä vastaan. Kun nähdään, kenen käsiin valtaa siirretään Serbiassa, voidaan vain sanoa, että paholaista yritetään karkottaa pirulla, ja vaarana on uusien syvien konfliktien synty.
Vuosia kestäneen saarron jälkeen oli jo korkea aika tehdä tämä kauppa- ja yhteistyösopimus. Tämän on kuitenkin oltava vasta ensimmäinen askel. Meidän on tuettava maan demokraattisia voimia. Emme saa syyttää maata huonoista uudistuksista, jotka ovat kuitenkin loogisia, sillä voimakkaan ulkoisen paineen alaisena on uskomattoman vaikeaa toteuttaa samanaikaisesti sisäisiä uudistuksia. Tämän vuoksi on vaikuttavaa, että ne on ylipäätään onnistuttu toteuttamaan näin laaja-alaisesti; meidän on kuitenkin edistettävä uudistuksia jatkossakin. Meidän tulisi ennen kaikkea tietää, että seuraava askel, toisin sanoen assosiointi- ja Eurooppa-sopimus tulisi toteuttaa mahdollisimman pian. Slovenialla kului kolme vuotta tähän askeleeseen, ja mielestäni Makedonian ei ole tarpeellista odottaa enää kauempaa tätä askelta.

Habsburg-Lothringen
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari! Kollegamme Posselt hahmotteli jo tietä, jolla tämä sopimus olisi Makedonialle vain yksi askel kohti tulevaisuutta, ja haluaisin ensimmäiseksi lisätä tähän, että olen hyvin iloinen, että tämä parlamentti on ottanut tämän Makedonian yhteistyösopimuksen näin hyvin vastaan. Seuraavaksi haluaisin luonnollisestikin onnitella sydämellisesti myös Pons Grauta hänen mietinnöstään. Makedonia on joutunut kokemaan paljon viime vuosien aikana; se on onnistunut vapautumaan hyvin vaikeasta ahdingosta, missä useat muut samassa tilanteessa olleet maat - ajatelkaamme Bosnia-Hertsegovinan kohtaloa - epäonnistuivat. Mielestäni tämä maa on ansainnut tukemme.
Tämän vuoksi haluaisin myös korostaa, miten iloinen olin siitä, että tämä parlamentti unohti kaikki tavanomaiset epäluulonsa ja hyväksyi tämän tuen, kun muutama viikko sitten keskustelimme Makedonialle annettavasta makrotaloudellisesta rahoitusavusta, vaikka aiheesta ei oltu keskusteltu ennalta valiokunnassa tai täysistunnossa, ja tämä merkitsi suurta - mielestäni perusteltua - luottamuksenosoitusta.
Uskon, että me Euroopan unionissa olemme merkittävässä asemassa, kun tarkastellaan, ketkä ovat tänään Makedonian perinteiset kauppakumppanit. Ensimmäisenä on Bulgaria, tämän jälkeen entinen Jugoslavia ja Venäjä. Jos vilkaisemme kuitenkin karttaa, ja minusta tuntuu usein, että teemme näin aivan liian harvoin, havaitsemme, että Makedonia on Balkanin todellinen avainmaa. Tämän vuoksi kaikkia liikenneyhteyksiä on edistettävä. Makedonia sijaitsee käytännössä Euroopan unionissa, jos hahmottelemme mielessämme Kreikan ja Itävallan tai Saksan välistä etäisyyttä. Tämä infrastruktuuri on rakennettava siten, että se vastaa tämän maan tarpeita, ja sen toteuttamisessa on otettava huomioon Euroopan unionin yhteydet.
Rehellisesti sanottuna uskon, että meillä on suuria velvollisuuksia tätä maata kohtaan. Voitaisiin puhua miltei moraalisesta velvollisuudesta, kun tarkastelemme sen maantieteellistä asemaa ja kun otamme huomioon, mitä tämä maa on saanut kestää. Totean vielä kerran, että olen hyvin iloinen siitä, että parlamentti on ottanut tämän mietinnön näin tyytyväisenä vastaan, ja toivon, että etenemme tilanteessa suunnitellulla tavalla.

Marín
Arvoisa puhemies, haluaisin ensinnäkin kiittää esittelijä Pons Grauta erinomaisesta mietinnöstä ja sanoa hänelle, että komissio on yhtä mieltä hänen kanssaan siitä, että yhteistyösopimuksella on keskeinen merkitys entiselle Jugoslavian tasavallalle Makedonialle ja sille, miten sen suhteet yhteisön kanssa kehittyvät, koska se käsittää etuuskohtelun, rahoitusyhteistyöstä tehdyn pöytäkirjan ja erilliseen julistukseen sisältyvän poliittisen vuoropuhelun, joilla käynnistetään tämän maan tulevaisuudelle epäilemättä tärkeät suhteet, ei ainoastaan sen alueen sisällä vaan luonnollisesti myös sen suhteissa Euroopan unionin kanssa. Erillisen kuljetusalan sopimuksen ohella yhteistyösopimus edistää myös merkittävästi alueen vakautta ja yhteistyötä.
Komissio voi myös yhtyä puhujien yleisesti esittämään mielipiteeseen, että kyseessä on ensiaskel ja että tällä yhteistyösopimuksella on viime kädessä suurempi poliittinen merkitys kuin rahallinen arvo. Juuri siksi, että se on tärkeä, komissio toivoo, että neuvosto hyväksyisi viipymättä päätöksen yhteistyösopimuksen ja kuljetusalan sopimuksen tekemisestä, jotta se voisi astua voimaan viimeistään 1. joulukuuta 1997.
Makedonian hallitus harjoittaa edelleen taloudellisten ja poliittisten uudistusten politiikkaa, mutta me kaikki tiedämme, että sillä on edessään vaikeita taloudellisia ja yhteiskunnallisia ongelmia, kuten alhainen talouskasvu ja luonnollisesti alhaisesta talouskasvusta johtuva korkea työttömyys.
PHARE-ohjelman rahoitusavun lisäksi - 15 miljoonaa ecua suoraan PHARE-ohjelmasta ja 10 miljoonaa ecua rajat ylittävälle yhteistyölle Kreikan kanssa -, tämän maan käyttöön on äskettäin ohjattu 8 miljoonaa ecua lisää. Nämä varat hyödynnettäneen helposti ja käytetään sellaisiin hankkeisiin, jotka kuuluvat vuosiksi 1996-1999 laaditun monivuotisen suuntaa antavan ohjelman piiriin, kuten pienet ja keskisuuret yritykset, julkisten investointien ja TEMPUS-koulutusohjelman tuki.
Komissio tutkii parhaillaan myös sitä, millä tavalla PHARE-ohjelma voi osaltaan parantaa yhtä monimutkaisimmista sisäpoliittisista tilanteista eli väestöryhmien välisiä suhteita.
Lopuksi komissio haluaisi kiittää Euroopan parlamenttia sen tekemistä aloitteista yhteyksien kehittämiseksi Makedonian parlamentin kanssa; nämä yhteydet ovat erittäin tärkeitä myös Euroopan unionin ja entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian välisten suhteiden lähentämiseksi. Komission mielestä olisi siis erittäin suotavaa, että tätä poliittista vuoropuhelua Euroopan parlamentin ja Makedonian parlamentin välillä voitaisiin kehittää ja jopa kehittää eteenpäin.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
(Istunto päättyi klo 11.55.)

