Vuoden 2011 talousarvio (keskustelu) 
Puhemies
(PL) Esityslistalla on seuraavana keskustelu vuoden 2011 talousarviosta.
Haluaisin aloittaa keskustelumme. Arvoisa puheenjohtaja Barroso, arvoisa puheenjohtaja Wathelet, arvoisa valtiosihteeri Chastel, Euroopan parlamentti ja neuvosto eivät onnistuneet saamaan sovittelukokouksessa aikaan sopimusta vuoden 2011 talousarviosta. Meistä se on valitettavaa. Sopimus olisi voitu saada aikaan.
Euroopan parlamentti on tietoinen siitä, että säästöjä on tehtävä. Olimme valmiita sopimaan maksumäärärahojen kasvun rajoittamisesta vuoden 2011 talousarviossa 2,91 prosenttiin vuoteen 2010 verrattuna. Sitä vastoin halusimme vahvistaa menetelmän Lissabonin sopimuksen saattamiseksi voimaan ja erityisesti halusimme vahvistaa, mitä menettelyjä olisi noudatettava tulevissa talousarvioneuvotteluissa. Se on tärkeää, koska Lissabonin sopimus on voimassa. Emme halunneet mitenkään mennä sopimusta pidemmälle. Tiedämme, että jäsenvaltioiden enemmistö halusi tätä sopimusta.
Nyt meidän on päätettävä mahdollisimman pian, miten ratkaistaan ongelma siitä, että meillä ei ole talousarviota. Se on EU:n kaikkien kolmen toimielimen vastuulla. Olemme sanoneet, että nopeutettu käsittely on parlamentin mielestä mahdollinen, mutta vain, jos odotuksiimme seuraavia talousarvioneuvotteluja koskevista menettelyistä vastataan.
Muutaman viime päivän aikana olemme todistaneet huomattavaa edistymistä keskusteluissa neuvoston kanssa. Olen varma, että sopimus on saavutettavissa. Euroopan parlamentti on valmis tekemään hyvin paljon saadakseen tämän sopimuksen aikaan mahdollisimman pian. Päätimme neuvottelut 15. marraskuuta juuri ennen puoltayötä parlamentin odotukseen, että haluamme saada hyviä ratkaisuja aikaan kahdesta perusasiasta: joustomekanismeista taataksemme Lissabonin sopimuksesta johtuvien toimien rahoittamisen ja myös ratkaisuista, jotka liittyvät parlamentin osallistumiseen perättäisiä monivuotisia rahoituskehyksiä koskevaan neuvotteluprosessiin.
Meillä on myös odotuksia Euroopan unionin omiin varoihin liittyvien ehdotusten osalta. Meidän mielestämme Euroopan komissio voisi omaksua tässä asiassa ratkaisevan aseman. Olen varma, että keskinäisen keskusteluvalmiuden ansiosta saamme sopimuksen aikaan. Haluaisin jälleen kerran korostaa, että mielestäni Euroopan komission asema on olennaisen tärkeä. Odotamme siksi kiinnostuneina puheenjohtaja Barroson puheenvuoroa, jossa hän esittelee sekä ehdotuksen uudeksi talousarvioksi, josta on määrä äänestää 1. joulukuuta, että vastauksen parlamentin tärkeimpiin odotuksiin. Tietysti se, mitä puheenjohtajavaltiolla - puheenjohtaja Watheletilla - on sanottavana, on meille erityisen merkittävää, kuten on myös se, mitä valtiosihteeri Chastelilla on sanottavana.
Joseph Daul
Arvoisa puhemies, arvoisat puheenjohtajat, hyvät kollegat, keskustelu talousarviosta käydään aikana, jolloin kansalaiset tuntevat epäilyä valuuttansa heikkouden takia ja jolloin EU aivan oikein järjestäytyy Irlannin talouden tueksi.
Toisin kuin mitä on saatettu sanoa Euroopan parlamentin tavoitteista näissä neuvotteluissa, kyse ei ole valtataistelusta tai toimielinten kiistoista, eikä kyse ole jäsenvaltioidemme kohtaamien vaikeuksien tai meihin kaikkiin vaikuttavan julkisen velan kriisin huomiotta jättämisestä. Ei, kyse on sen varmistamisesta, että EU voi kunnioittaa sitoumuksiaan. Sitoumuksiaan yhteiskunnallisella alalla, ja sillä tarkoitan koulutusta ja elinikäistä oppimista, sitoumuksiaan luonnonkatastrofien uhreille, ja sillä tarkoitan apua maille, joihin elintarvikemellakat vaikuttavat, ja sitoumuksiaan ohjelmiin, joilla luodaan työpaikkoja ja kasvua, kuten Galileo ja ITER.
Todellisuutta on, että jos asioita tarkastellaan poliittisen näkökulman sijasta tilinpidon näkökulmasta, ne muutamat jäsenvaltiot, jotka edelleen jarruttavat neuvotteluja, vahingoittavat 500 miljoonan eurooppalaisen etuja. Tekemällä Euroopan parlamentista näytelmän konnan ja väittämällä, että se haluaa tuhlata, kun jäsenvaltiot kiristävät vyötään, ja että se haluaa käyttää sille Lissabonin sopimuksella siirrettyjä valtuuksia säästöjen ja eurooppalaisten vahingoksi, ne kääntävät huomion pois olemassa olevasta ongelmallisesta todellisuudesta.
Mitä tuo todellisuus on? Se on sitä, että uusimmat talousennusteet eivät anna toivoa siitä, että vuoteen 2020 mennessä saataisiin aikaan vahva, kestävä ja osallistava kasvu, jonka Euroopan unioni on asettanut itselleen tavoitteeksi.
Todellisuutta on myös se, että nykyisessä talousarvioesityksessä ei oteta huomioon unionille Lissabonin sopimuksella siirrettyjen uusien valtuuksien rahoittamista, eikä siinä täytetä pyyntöjämme edetä sopimuksessa säädettyyn vuosien 2007-2013 rahoitusjakson väliarviointiin.
Lopuksi, todellisuutta on myös se, että talousarvioesityksessä ei - ja minä tarkoitan ei - säädetä rahoituksesta EU 2020 -strategialle.
Lyhyesti sanottuna neuvosto hyväksyy ohjelmia tarjoamatta niille rahoitusta. Lisäksi, kun Euroopan parlamentin puhemies muistuttaa sitä sen velvoitteista, se loukkaantuu, mutta kun paikallinen, alueellinen tai kansallinen viranomainen hyväksyy hankkeita rahoittamatta niitä, kyseinen viranomainen tuomitaan. Miksi, minä kysyn teiltä, se, mitä ei voida hyväksyä paikallisella tai kansallisella tasolla, voitaisiin hyväksyä EU:n tasolla?
Näinkö kansalaisiamme sovitetaan yhteen EU:n kanssa? Enpä usko. Sanon selkeästi komissiolle ja ennen kaikkea neuvostolle: älkää luottako siihen, että minun ryhmäni tai tämä parlamentti äänestää sellaisten ohjelmien puolesta, joille ei ole taattu rahoitusta. Minun ryhmäni haluaa palauttaa terveen järjen ja saada aikaan tasapainoisen sopimuksen. Sen on oltava kattava sopimus, joka liittyy samalla vuoden 2011 talousarvioon, vuoden 2010 lisätalousarvioon ja siihen liittyviin oikaisukirjelmiin, joustomenettelyyn ja lopuksi niiden tulevien politiikanalojen rahoittamisen takuisiin, joita kutsumme poliittiseksi osaksi.
Haluaisin korostaa, että tätä poliittista osaa koskevissa ehdotuksissamme ei ole mitään muutoksia nykyisiin perussopimuksiin, eikä niillä ennakoida mitenkään EU:n tulevien varojen määrää, alkuperää tai jakamista. Haluaisin myös korostaa, että omia varoja koskevan keskustelun avaaminen uudelleen ei ole uusi ehdotus parlamentilta, vaan neuvoston itse toukokuussa 2006 tekemä päätös, joka tehtiin sen jälkeen, kun Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakaudella saatiin sopimus aikaan joulukuussa 2005.
Minun ryhmäni tukee täysimääräisesti tavoitetta, jonka mukaan jäsenvaltioiden talousarviomaksuja ei vain rajoiteta, vaan niitä myös vähennetään. Erittäin vakavan velkakriisin on todellakin johdettava EU:n julkisen talouden täydelliseen tarkistukseen. Tässä ei ole kyse vain tehtävien jakamisesta kansallisten talousarvioiden ja EU:n talousarvion välillä; kyse on myös siitä, että tutkitaan kaikki mahdolliset vastavuoroisuuden muodot säästöjen aikaansaamiseksi.
Arvoisa puhemies, arvoisat puheenjohtajat, hyvät kollegat, Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ryhmä tukee kahta neuvoston 15. lokakuuta tekemää pyyntöä: siitä, että EU:n talousarviolla edistetään yleistä rahoitusta koskevaa kurinalaisuutta, ja siitä, että rahoitus EU:n tavoitteille taataan. Se on kaikki, mihin pyrimme neuvotteluissa vuoden 2011 talousarviosta, ja luotamme siihen, että sopimus voidaan saada aikaan, jos neuvoston puheenjohtaja neuvottelee tehokkaasti kollegoidensa kanssa Brysselissä.
(Suosionosoituksia)
Martin Schulz
Arvoisa puhemies, minun mielestäni kriisi, jossa nyt olemme, alkoi Deauvillen tapahtumista. Minun mielestäni Ranskan presidentti ja Saksan liittokansleri tekivät Deauvillessä David Cameronin kanssa sopimuksen, joka koski hänen suostumustaan vakaus- ja kasvusopimusta koskevan sopimuksen tarkistamiseen vastineeksi suostumisesta Yhdistyneen kuningaskunnan talousarviota koskeviin pyyntöihin. Saatan olla väärässä, mutta epäilys itää. Se olisi kolmansien osapuolten kustannuksella tehty sopimus, toisien sanoen Euroopan parlamentin oikeuksien kustannuksella. Siksi ei pitäisi tulla minään yllätyksenä, että kolmas osapuoli, tässä tapauksessa tämä parlamentti, ei ole valmis tulemaan tähän mukaan.
Ei muuten pitäisi myöskään tulla minään yllätyksenä, että EU:n kohtalo on jätetty euroskeptisten hallitusten käsiin. Tällaisessa tilanteessa sellainen hallitus testaa, miten pitkälle se voi mennä. Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus testaa tällä hetkellä, hyväksyykö muu EU sen erioikeudet vai ei. Tämä talousarvio tai talousarviokeskustelu on siksi myös keskustelua suunnasta, johon Euroopan unionin olisi kehityttävä. Kyse ei ole rahasta. Olemme sopineet rahasta. Minun mielestäni tämä on merkittävä viesti EU:n äänestäjille ja kansalaisille. Olemme päässeet sopimukseen rahasta ja, parlamenttina, olemme vastanneet Yhdistyneen kuningaskunnan rahaa koskeviin pyyntöihin: 2,91 prosentin kasvu menoissa, ei maksusitoumusmäärärahoissa vaan menoissa.
Jos kyse ei ole rahasta, mistä sitten? Kyse on Euroopan parlamentin oikeuksista. Kyse on oikeuksista, joista on säädetty perussopimuksessa. Kaikki, mitä parlamentti pyytää, on osa perussopimusta. Omia varoja koskeva aihe katetaan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 311 artiklalla. Keskipitkän aikavälin taloussuunnittelu on perussopimuksella vahvistettu menetelmä, josta on annettava asetus. Talousarvion joustavuus koskee hallitusten, komission ja parlamentin vastavuoroista etua ja niiden kykyä vastata talousarviosääntöjen puitteissa joustavasti lyhyen aikavälin vaatimuksiin. Kyse ei ole lisämenoista; kyse on siitä, miten tehokkaasti EU:ta hallitaan, ainakin siitä on kyse joustavuudessa, ja kyse on parlamentin ensisijaisista oikeuksista.
Olen sangen yllättynyt. Kaikki Euroopan unionin hallitusten päämiehet ovat parlamentin jäseniä. He kaikki ovat miehiä ja naisia, jotka ovat varttuneet parlamentaarisessa perinteessä. Kuten Joseph Daul jo sanoi, mikä kansallinen parlamentti sallisi, että toimeenpanoelimen tahdolla puututtaisiin sen keskeiseen oikeuteen, oikeuteen laatia talousarvio. Euroopan unionin 27 hallitusta ovat toimeenpanoelimiä. Emme saa kuitenkaan sallia, että demokratia käännetään EU:ssa ylösalaisin. Parlamentti hyväksyy talousarvion ja parlamentti valvoo toimeenpanoelintä. Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen toive tässä tapauksessa on, että 27 hallitusta valvoo parlamenttia, mikä on parlamentaarisen demokratian vastakohta. Siksi tästä päätöksestä voitaisiin tehdä ennakkotapaus. Parlamentti ei saa sallia sitä, että sen oikeudet otetaan pois.
Mitä tapahtuu seuraavaksi? Sen jälkeen, kun veronmaksajien rahat on siirretty Brysseliin jäsenvaltioiden kirstuista, ne eivät enää kuulu jäsenvaltioille. Ne ovat EU:n rahaa. Parlamentin on sitten valvottava niitä unionissa. Sen jälkeen parlamentin on hyväksyttävä talousarvio, koska 27 kansallista parlamenttia tai 27 kansallista hallitusta ei hyväksy EU:n talousarviota, vaan sen hyväksyy vapailla vaaleilla valittu parlamentti, toisin sanoen tämä parlamentti.
Keskipitkän aikavälin taloussuunnittelu, joustolauseke ja omat varat ovat kolme osaa, joista meidän on neuvoston kanssa keskusteltava, ei raha. Olemme puhuneet tästä muutaman viime tunnin aikana. Haluaisin tehdä jälleen kerran erittäin selväksi, että Alain Lamassoure ja ryhmien puheenjohtajat ovat ponnistelleet valtavasti, jotta pystymme omaksumaan, minun mielestäni, suhteellisen johdonmukaisen näkemyksen. Emme saa kuitenkaan luopua tästä näkemyksestä. Meidän on tehtävä neuvostolle selväksi, että nämä kolme osaa koskevat oikeuksiamme eivätkä lisämenoja. Minkä tahansa parlamentin, joka antaa minkä tahansa hallituksen rajoittaa oikeuksiaan, pitäisi lakata toimimasta.
Ryhmäni on siksi päättänyt yksimielisesti, että joko me sovimme näistä pyynnöistä, jotka ovat vain yritys vahvistaa parlamentin oikeudet, tai talousarviota ei tule. Jos talousarviota ei tule, ei tule ITER-hanketta, ei ydinfuusioreaktoria. Ei tule Galileo-hanketta eikä Euroopan ulkosuhdehallintoa.
Hallitusten päämiehet voivat valita. He voivat joko tunnustaa parlamentin oikeudet ja sen hankkeet tai he voivat nöyryyttää parlamenttia, jolloin talousarviota ei tule. Se on ryhmäni yksimielisesti omaksuma kanta.
(Suosionosoituksia)
(Puhuja hyväksyi kysymyksen esittämisen sinisen kortin nojalla työjärjestyksen 149 artiklan 8 kohdan mukaisesti.)
Krisztina Morvai
(EN) Arvoisa puhemies, mietin, olisiko parlamentti samaa mieltä siitä, että, perustuslailliselta kannalta, koko vallanjaon ja keskinäisen valvonnan ajatuksesta on toinen tulkinta? Kansainvälisellä areenalla ja EU:n poliittisella näyttämöllä emme voi vain siirtää kansallista vallanjaon ja keskinäisen valvonnan mallia.
Minun nähdäkseni - ja mietin, ovatko kollegat samaa mieltä - vallanjaon ja keskinäisen valvonnan järjestelmässä neuvosto itse asiassa edustaa kansallisvaltioita ja sitä, mitä ikinä kansallisvaltioiden itsemääräämisoikeudesta ja itsenäisyydestä on Lissabonin sopimuksen jälkeen jäljellä. Se toimii niiden kansojen puolesta, jotka ovat valinneet hallitukset.
Eurooppalaisissa demokratioissa hallitukset valitaan demokraattisessa vaalijärjestelmässä. Ne harjoittavat valtionsa ja kansansa puolesta keskinäistä valvontaa parlamentin osalta. Onko parlamentti samaa mieltä siitä, että keskinäisestä valvonnasta on toinen tulkinta?
Martin Schulz
Arvoisa puhemies, tulkintoja on monia, hyvä Krisztina Morvai. Sen verran on täysin selvää. Voi olla, että teidän tulkintanne EU:n toiminnasta tehdystä sopimuksesta eroaa omastani. Tässä ei kuitenkaan ole kyse tulkinnasta, vaan perussopimuksen soveltamisesta, ja se sisältää selkeän talousarviomenettelyn. Te olette muuten tietääkseni unkarilaisen Jobbik-puolueen jäsen, tai jos ette ole, sitten jonkin muun puolueen jäsen. Olkaa hyvä ja selittäkää maanne äänestäjille, että jos hyväksymme EU:n talousarvion, sitten on itse asiassa mahdollista jakaa koheesiovaroja Euroopan unionissa pitkällä aikavälillä. Jos talousarviota ei ole, sitten rahoitusta ei voida saada käyttöön.
Guy Verhofstadt
ALDE-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, joulukuussa 2005 tässä salissa istui eräs pääministeri. Luulen, että yksi asia, jonka me kaikki opimme, on se, että talousarviota on todella uudistettava tulevaisuudessa ankarasti. Miettikäämme kaikki yhdessä - komissio, neuvosto, jäsenvaltiot ja Euroopan parlamentti - miten me voimme muutaman seuraavan vuoden aikana saada aikaan yksimielisyyden muuttuneesta ja uudistetusta EU:sta, jossa talousarvio on järkevä osa tulevaisuutta eikä epäonnistunut lehmänkauppojen osa.
No, tuo pääministeri oli Tony Blair, mies, joka teki viimeisimmän sopimuksen rahoitusnäkymistä. Tässä me nyt olemme viisi vuotta myöhemmin. Se, mitä Tony Blair sanoi, on olennainen asia, jonka parlamentti haluaa saada aikaan: EU:n toimielinten ja kaikkien asianosaisten osapuolten sitoumus uudistaa unionin rahoitus ja perustaa kyseinen rahoitus järkevälle pohjalle eikä lehmänkauppoihin kuten nyt.
Olkaamme hyvin tarkkoja lukujen osalta. Ei ole mikään salaisuus, että parlamentti voisi olla valmis hyväksymään neuvoston luvut, tietysti, laajemman sopimuksen puitteissa. Meidän on kuitenkin sovittava myös toisesta osasta, hyvät kollegat, ja se on joustavuus. Sanotaan tämä erittäin selkeästi. Joustavuus ei ole myönnytys neuvostolta; joustavuus on välttämätöntä, ehdotonta, muuten emme voi rahoittaa monia tärkeitä asioita. Lisäksi joustavuus on "säännöstö". Se on osa toimielinten välistä sopimusta, joka meillä jo on. Neuvosto on itse asiassa rikkonut lupauksensa kieltämällä sen nyt tässä talousarviossa. Lopuksi, ja tämä on tärkein asia, meidän on sovittava unionin tulevasta rahoituksesta.
Omia varoja koskeva kysymys on siksi avattava uudelleen; siitä ei ole epäilystäkään. Haluan sanoa selkeästi, että omissa varoissa ei ole kyse perussopimusten muuttamisesta. Omissa varoissa ei myöskään ole kyse uusista valtuuksista. Kyse on voimassaolevien perussopimusten soveltamisesta ja kyse on voimassaolevien valtuuksien rahoittamisesta, koska unionilla oli aina määrä olla omat tulonsa. Liittokansleri Merkel, presidentti Sarkozy ja pääministeri Cameron eivät tiedä tätä, mutta unioni perustettiin sen omilla tuloilla. Se oli perustaja-isien unionin rahoituksen perusta.
Me kaikki kuitenkin tiedämme, että ajan myötä ja tietyn rautarouvan panoksen ansiosta unioni menetti yhteyden omiin varoihinsa, joten sen sijaan meillä on nyt järjettömät keskustelut siitä, kuka hyötyy enemmän ja kuka vähemmän unionista. Tämän päivän Euroopan unionin talousarviossa ei etsitä EU:n etua vaan keskitytään vain joka ainoan jäsenvaltion nettomaksuasemaan.
Sitä kutsutaan hetken liiketoiminnaksi unionin talousarvioasioissa. Tällainen toimintatapa tappaa unionin - se tuhoaa yhtenäisyyden hengen unionissa ja se tuhoaa solidaarisuuden unionissa. Toistan, että voimme vain vaatia todellisia omia varoja, joilla voidaan myös saada aikaan se, mitä monet maat haluavat, eli pienemmät kansalliset maksuosuudet. Jos emme muuta järjestelmää, hallitukset pysyvät johdossa kansalaisten sijasta. Jos taas menemme omien varojen suuntaan, hallitusten sijasta kansalaiset pääsevät valtaan. Lyhyesti, voidaan sanoa, että EU:n omat varat, hyvät kollegat, tarkoittavat enemmän eurooppalaista demokratiaa; se on nykyaikaisen eurooppalaisen demokratian perusta.
Joten minulla on yksi kysymys teille, arvoisa puheenjohtaja Barroso. Pyyntöni on hyvin yksinkertainen. Riippumatta siitä, mikä muoto on - yleissopimus, konferenssi, hallitustenvälinen konferenssi kansallisten parlamenttien kanssa tai niitä ilman - älkää kuunnelko menneisyyden ääniä. Suunnatkaa tulevaisuuteen, käyttäkää aloiteoikeuttanne ja esittäkää virallinen ehdotus mahdollisimman nopeasti. Tämän parlamentin EU:ta kannattava enemmistö tukee täysimääräisesti teitä ja tuota aloitetta.
Daniel Cohn-Bendit
Arvoisa puhemies, arvoisat puheenjohtajat, uskon, että jos kuuntelemme tarkasti toinen toisiamme, olemme Euroopan unionin historian käännekohdassa. Ongelma nykyisen talousarvion osalta, kuten kaikki ovat omalla tavallaan sanoneet, on ongelma, jossa on kyse Euroopan ajatuksen kehittämisen ajatuksesta. Kyse ei ole vain talousarviosta. Euroopan unionin ajatuksessa näyttää lisäksi olevan jotakin hullusti, ja se näkyy aina julkisissa keskusteluissa.
Todistamme EU:n toimien uudelleenkansallistamista - täysin järjetöntä uudelleenkansallistamista. Miksi? Koska - ja me kaikki sanomme niin - Euroopan unionin halutaan ratkaisevan onnistuneesti ongelmat, joita ei enää voida ratkaista kansallisella tasolla, mutta samalla ei haluta antaa resursseja tehtävää varten Euroopan parlamentille vaan Euroopan unionille.
Siksi me sanomme, että emme puolusta parlamentin oikeuksia vaan vain Euroopan unionin oikeuksia ja Euroopan unionin tarvetta. Siksi vaikka nyt olemme samaa mieltä kolmesta kohdasta, meidän on itse asiassa sovittava nyt yhdestä asiasta, yhdessä: otetaanko vai jätetäänkö. Lisäksi, vaikka se veisi kaksi, kolme tai neljä kuukautta - ja se on kovaa kaikille - hyväksymme EU:n talousarvion vasta, kun esittämistämme kohdista on sopimus.
Älkäämme sitten pelätkö, jos se vie kauan ja jos, kuten saattaa käydä, emme äänestä talousarviosta joulukuussa tai edes tammikuussa tai helmikuussa. Jos käynnistämme tämän keskustelun mutta lopetamme puolitiehen, olemme mennyttä seuraavaksi neljäksi vuodeksi.
Kehotan siksi kaikkia toimimaan vastuullisesti omien varojen osalta, ja Guy Verhofstadt on selittänyt tämän. Se on kaiken kaikkiaan sangen yksinkertaista, ja siksi Alain Lamassouren ajatus sopimuksesta on kiinnostava, koska keskustelut on käytävä EU:n julkisilla areenoilla kansallisten parlamenttien, hallitusten edustajien ja komission jäsenten kanssa. Omat varat ovat tilaisuus vähentää - ja sanon sen kolme kertaa - vähentää - tällä kertaa se oli kaikille konservatiiveille - vähentää kansallisia maksuosuuksia ja samalla vahvistaa EU:n talousarviota. Eihän se ole monimutkaista!
Jos siis voimme saada viestin kuuluviin kaikkialla EU:n alueella, EU:n kansalaiset ovat samaa mieltä kanssamme. Toistan: meidän on vähennettävä kansallisia maksuosuuksia ja vahvistettava EU:n talousarviota. Kyllä, se tarkoittaa EU:n veroja, todellakin, mutta tällä hetkellä kansallisella tasolla käyttöönotetut säästötoimenpiteet ovat kuitenkin tuhoisia, koska olemme jo vuosien ajan tienneet, että säästäminen tappaa talouden vauhdin, eikä sillä loppujen lopuksi saavuteta mitään. Vetoan siksi teihin: ei rampauteta EU:ta, koska hallitukset rampauttavat jo omat taloutensa kotona.
Viimeinen huomautukseni koskee Irlantia. Irlanti symboloi uusliberalismin tappiota; se symboloi sääntelyn purkamisen epäonnistumista. Te olette vuosien ajan yhdessä Nick Griffithin kanssa tehneet meitä hulluiksi hokemalla "purkakaa sääntelyä, purkakaa sääntelyä, pienentäkää yhtiöveroa". No, mitä olette saaneet? Tämä on taloudellinen katastrofi, ja mitä Irlannin hallitus nyt tekee? Se huutaa "äiti, äiti, EU, auta meitä!"
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Lajos Bokros
Arvoisa puhemies, haluaisin vakuuttaa Daniel Cohn-Benditille, että ymmärrämme, mitä talousarviota vailla oleminen vaatii. Toisin kuin monet ihmiset saattavat ajatella, ECR-ryhmä näkisi mielellään, että kaksi budjettivallan käyttäjää tekee sopimuksen. Meidän mielestämme on häpeällistä, että talousarviota ei ole olemassa kaikkien näiden uuvuttavien sovittelukeskustelujen jälkeenkään, koska 500 miljoonaa eurooppalaista veronmaksajaa ei ymmärrä, miksi nämä kaksi arvokasta budjettivallan käyttäjää eivät voi saada sopimusta aikaan Lissabonin ensimmäisenä soveltamisvuotena.
Mielestäni vastuu kuuluu molemmille puolille. Parlamentin ei tarvitse pakottaa hallituksia antamaan poliittisia sitoumuksia, joita ne valitettavasti eivät voi tai - mistä tahansa syystä - eivät halua antaa tässä vaiheessa kriisin keskellä. Eikä parlamentin tarvitse valvoa näitä sitoumuksia pidemmällä aikavälillä.
Toisaalta voin myös sanoa, että neuvostolla on oma osansa vastuusta, koska viikko sitten, kun neuvottelimme sovittelumenettelyssä, yksikään suurlähettiläs ei vaivautunut antamaan lausuntoa, jossa selitettäisiin hänen oman hallituksensa näkemyksiä. Se oli siten eräänlaista vuoropuhelua kahden sellaisen osapuolen välillä, jotka eivät edes esittäneet omia ehdotuksiaan.
Komissio valmistelee uutta esitystä 2,91 prosentin kasvuluvun perusteella. Tässä vaiheessa haluaisin antaa tunnustusta ja ilmaista arvostukseni valtavalle työlle, jota komission jäsen Lewandowski tekee tämän osalta. Voimme saada aikaan kompromissin, jos pystymme sopimaan joustavuuden käytöstä - mikä ei muuten ole hyvää käsitteiden käyttöä, koska meidän pitäisi käyttää "varausta" - osana toimielinten välistä sopimusta ITER-hankkeen ja muutaman muun keskeisen hankkeen rahoituksen kolmesta jäljellä olevasta vuodesta.
Samalla parlamentti voisi päättää olla vaatimatta neuvostolta yhtään poliittista julistusta, joita monen keskeisen hallituksen on tällä hetkellä mahdotonta hyväksyä. Siten voimme saada kompromissin aikaan. Mielestäni puheenjohtaja Wathelet tekee erittäin ankarasti työtä tämän osalta. Voin vain kannustaa teitä jatkamaan sitä, arvoisa puheenjohtaja Wathelet, koska on vielä suurempi häpeä, jos emme saa sopimusta aikaan ennen tämän vuoden loppua.
Mairead McGuinness
(Sinisen kortin nojalla Daniel Cohn-Benditille esitetty kysymys työjärjestyksen 149 artiklan 8 kohdan mukaisesti.) (EN) Arvoisa puhemies, se on todellakin, ja luulen, että ette huomannut minua. Minulla on huomautus ja kysymys Daniel Cohn-Benditille, ettette luulisi, etteivät irlantilaiset korvat kuuntele teitä.
Myönnättekö, että huomautuksenne yhtiöverosta vahingoittavat, eivätkä suinkaan auta, tätä tilannetta? Sen sijaan, että esitätte väheksyviä huomautuksianne apua etsivistä irlantilaisista, ettekö myönnäkin, että auttamalla Irlantia Euroopan unioni auttaa itseään? Sanon tämän irlantilaisena äitinä, koska uskon teidän käyttäneen tuota huomautusta. Käyttäytykäämme hyvin aikuismaisesti tässä parlamentissa sen osalta, mitä sanomme muista kansallisvaltioista, kunnioittavasti.
Daniel Cohn-Bendit
(Vastaus sinisen kortin nojalla työjärjestyksen 149 artiklan 8 kohdan mukaisesti esitettyyn kysymykseen.)
(EN) Arvoisa puhemies, EU on poliittinen elin. Meillä on kansallisvaltiot, joilla on oma politiikkansa, ja käsittelemme politiikkaa. Sanon edelleen, että yksi Irlannin katastrofin syistä oli väärä talouspolitiikka. Myös vihreät osallistuivat siihen ja saivat sen vääristymään. Tiedän sen. Voin sanoa sen selkeästi: En ole sokea, ja sanon edelleen, että se oli väärää politiikkaa. Jos väärää politiikkaa jatketaan ja se johtaa katastrofiin, on oikeudenmukaista sanoa, että se oli väärää politiikkaa. Jos se olisi ollut oikeaa politiikkaa, tätä katastrofia ei olisi.
Muita vastuullisia ovat eurooppalaiset pankit. Ne pelasivat uhkapeliä, mutta jos uhkapeliä pelannut tavallinen ihminen häviää rahat, rahat ovat menneet. Nyt pankit sanovat, että ne myös haluavat rahansa takaisin, ja me olemme monimutkaisessa tilanteessa, koska haluamme auttaa Irlannin kansaa, mutta meidän on sanottava, että arvostelemastamme järjestelmästä johtuu, että Irlannissa ollaan nykyisessä tilanteessa.
Lothar Bisky
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Lissabonin sopimuksen tukijat ovat korostaneet, että sillä poistetaan EU:n demokratiavaje. Todellisuudessa ensimmäinen vuosi on osoittanut, että Euroopan parlamentin on pitänyt taistella neuvoston ja komission kanssa vain saadakseen aikaan parlamentin yhteispäätösmenettelyn ja demokraattisen valvonnan.
Parlamentin osallistuminen yhteispäätösmenettelyyn kaikkien talousarviokysymysten osalta on demokraattinen vähimmäisvaatimus. Toistan: se on vähimmäisvaatimus. Tämä parlamentti valittiin elvyttämään Euroopan ihanne ja toimimaan vastavoimana kansalliselle itsekkyydelle. Meidän tehtävänämme on olla tekemättä kompromissia Euroopan parlamentin osallistumisesta neuvotteluihin, jotka koskevat rahoituskehystä vuosien 2013-2020 talousarvioita varten.
Uusia tehtäviä ei voida rahoittaa talousarvion osoittamisella uudelleen, tai ainakin vain hyvin rajallisesti. Kun edessä ovat jäsenvaltioiden tiukat talousarviot, on täysin käsittämätöntä, että neuvosto kieltäytyy keskustelemasta omista varoista parlamentin kanssa.
EU:n talousarvion on oltava konkreettinen näyttö jäsenvaltioiden välisestä solidaarisuudesta. Muuten joudumme kauemmas Euroopan yhdentymisen perusajatuksesta ja menetämme EU:n kansalaisten kunnioituksen. Nettomaksajat ovat näyttäneet unohtaneen tämän. Vaikka niiden yritykset saavat voittoa EU:n sisämarkkinoilla, Saksa ja muut maat ovat täysin kurjistuneita, kun kyse on EU:n kohtaamien yhteisten haasteiden voittamisesta. Solidaarisuus on määritetty uudelleen, ja yksi jäsenvaltio auttaa toisia vain, kun se on sille edullista.
Saksan pankit ovat niin tiukkaan kietoutuneita Irlannin rahoitusalan kriisiin, että pelastusrengas on aivan yhtä tärkeä pelastajille kuin se on pelastettaville. Viime vuosina ryhmäni on hylännyt EU:n talousarvion. Meidän mielestämme sen ensisijaiset tavoitteet ovat vääriä, ja ympäristön ja yhteiskunnan vaurauden häviämisen ratkaisemiseen kiinnitetään liian vähän huomiota. Se on syventänyt yhteiskunnallista kuilua EU:ssa ja jäsenvaltioissa.
On täysin mahdotonta hyväksyä, että ITER-hankkeen kaltaisia suuria hankkeita rahoitetaan sellaisten hankkeiden kustannuksella, joilla tarjotaan suoraa rahoitusta opiskelijoille, työttömille, maaseutualueille ja paikallisyhteisöille. Yhteenvetona, nyt on korkea aika, ja myönnän, että tämä on hieman yksinkertaistettu tapa esittää se, että ajattelemme enemmän Euroopan kansoja eurooppalaisesti emmekä itsekkään kansallisesti.
(Puhuja hyväksyi kysymyksen esittämisen sinisen kortin nojalla työjärjestyksen 149 artiklan 8 kohdan mukaisesti.)
Paul Rübig
(DE) Arvoisa puhemies, minulla on kysymys Lothar Biskylle. Yritykset saavat voittoa, kun ne valmistavat tuotteita tai tarjoavat palveluja, joita kansalaiset ostavat. Onko teidän vaihtoehtonne se, että yritysten olisi tuotettava tappiota ja valmistettava tuotteita, joita kukaan ei tarvitse?
Lothar Bisky
(DE) Arvoisa puhemies, ymmärrän taloudelliset kysymyksenne, hyvä Paul Rübig, ja ne ovat taloudellisesti hyvin syvällisiä, mitä kunnioitan. Katson kuitenkin, että nyt on kyse suhteesta talousarvion ja Euroopan parlamentin ja sen oikeuksien välillä. Se on eri aihe. Kyse on tuotteista, mutta täysin eri merkityksessä.
Marta Andreasen
EFD-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, olkaamme rehellisiä. Neuvottelut ensi vuoden talousarviosta epäonnistuivat, koska tämän parlamentin tavoitteena on saada lisää valtaa Euroopan unionin rahoitukseen, vaikka noista valtuuksista ei säädetä Lissabonin sopimuksella. Meidän on ja on aina ollut mahdotonta hyväksyä sellaista vaatimusta, joka näkyy ehdotuksena EU:n verosta.
On uhattu estää rahoitus jäsenvaltioille, jotka kieltäytyvät hyväksymästä parlamentin vaatimuksia. Uskokaa minua, tämä on paras uutinen, jonka me voimme antaa Yhdistyneen kuningaskunnan ja koko EU:n veronmaksajille - niille, jotka loppujen lopuksi maksavat sekä kansalliset maksuosuudet että EU:n veron. Tilintarkastajat ovat kieltäytyneet selvittämästä 92 prosenttia Euroopan unionin menoista vuodelle 2009, ja he arvioivat, että ainakin kuusi miljardia Englannin puntaa olisi pitänyt jättää jakamatta - viime vuotta vastaava määrä, jota ei vielä ole saatu takaisin. Rahoituksen lopettaminen niiltä, jotka ovat käyttäneet EU:n rahaa lainvastaisesti, antaisi Euroopan unionille riittävästi varoja kattamaan jalot tavoitteet, joita se väittää haluavansa tukea. Samalla sillä myös annettaisiin EU:n hallinnolle jonkin verran uskottavuutta. Pelkäänpä kuitenkin, että niin ei koskaan tapahdu.
Angelika Werthmann
(DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kolme yhdenvertaista kumppania istuu pöydän ääressä neuvottelemassa vuoden 2011 talousarviosta: neuvosto, komissio ja parlamentti. Euroopan parlamentti on suostunut kasvattamaan talousarviota neuvoston ehdottamat 2,9 prosenttia, mutta vain yhdistettynä poliittiseen pakettiin. Lissabonin sopimuksen puitteissa se on erittäin oikeutettu pyyntö. Kasvun määrän osalta katson, että on tärkeää tehdä selväksi, että käsittelemme edelleen EU:n talousarvion kokoa, joka on peräisin ajalta, kun jäsenvaltioita oli 15, ja siksi se on osoitettu sen kokoiselle unionille. Meitä on nyt kuitenkin unionissa 27 jäsenvaltiota, ja huomioon on otettava monia uusia tehtäviä.
Talouskriisin takia näyttää käsittämättömältä, että olemme kasvattamassa EU:n talousarviota. Meidän on kuitenkin otettava huomioon, että miltei 95 prosenttia rahoista palautuu EU:n kansalaisille suoran tuen muodossa, esimerkiksi Euroopan globalisaatiorahaston kautta. Kaikille on oltava lopultakin selvää, että joidenkin jäsenvaltioiden nykyinen talousarviotilanne on itse aiheutettu. Tosiasia on, että ilman vuoden 2011 talousarviota on mahdotonta rahoittaa kolmea rahoitusvalvontaelintä. Irlannin nykyisen draaman takia olisi ollut hyvä, jos nämä elimet olisivat voineet aloittaa työnsä eilen.
Melchior Wathelet
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa sanomalla, että kukaan ei voi olla tyytyväinen sovittelun epäonnistumiseen 15. marraskuuta. On totta, että olisimme mieluummin käyneet tänään aivan eri keskustelun sellaisen sovittelumenettelyn lopuksi, joka olisi saattanut päättyä sopimukseen ja siihen, että tämä talousarvio olisi hyväksytty myös Euroopan parlamentissa.
On totta, että me kaikki olemme ehdottomasti pettyneitä siihen, että tämä sovittelumenettely ei onnistunut. Samaan aikaan olen kuitenkin kuullut sekä komissiosta, joka on toiminut välittäjänä, joka on todella hoitanut tehtävänsä välittäjänä koko menettelyn ajan, että erityisesti parlamentista, halun ja muistutuksen tästä suuresta halusta onnistua ja pyrkiä mieluummin onnistumaan kuin epäonnistumaan. Olen myös kuullut sen neuvostosta.
Siksi on totta, että puheenjohtajavaltio Belgia pyrki heti marraskuun 15. päivän epäonnistumisen - meidän on suhtauduttava siihen sellaisena - jälkeen luomaan uudelleen välittömän yhteyden ja jatkamaan sinnikkäästi pyrkimystä tehdä ensimmäisestä Lissabonin sopimukseen perustuvasta talousarviomenettelystä epäonnistumisen sijaan menestys. Haluaisin kuitenkin muistuttaa teitä siitä, että joka ikinen meistä pystyy aina löytämään syitä olla onnistumatta, ja siksi sovitteluprosessi epäonnistui. Parlamentti pystyy aina löytämään neuvoston tekemiä ehdotuksia, joista se ei ole samaa mieltä, ja neuvosto pystyy aina löytämään tiettyjä parlamentin tekemiä ehdotuksia, jotka eivät tyydytä sitä.
Aina on keino olla onnistumatta. Olen kuitenkin kuullut molempien toimielinten ilmaisevan halunsa onnistua. Nyt on tärkeää, että me kaikki kannamme vastuumme ja teemme menestyksekkäästi tämän sopimuksen emmekä kangistu näihin kaavoihin.
Jälleen kerran, minkä viestin me lähetämme, jos emme onnistu tätä sopimusta koskevassa sovittelussa? Mikä kuva Euroopan unionin hankkeesta lähetettäisiin ulkomaailmalle, tässä erityisen epävakaassa ja vaikeassa taloustilanteessa, jos siinä ei tänä vaikeana aikana pystyttäisi pitämään asiaankuuluvasti yhtä ja tekemään tarvittavia kompromisseja toimielinten välillä, jotta voitaisiin saada talousarvio aikaan, jotta voitaisiin tehdä onnistuneesti sopimus eri toimielintemme välillä?
Älkäämme erehtykö: kuvan lisäksi, tähän Lissabonin sopimukseen perustuvaan talousarviomenettelyyn liittyvän alustavan epäonnistumisen lisäksi, siitä olisi myös hyvin todellisia seurauksia - ja ne vaikuttaisivat erityisesti EU:n kansalaisiin. Jotkin näistä seurauksista on jo mainittu, koska väliaikaisten kahdestoistaosien talousarvio tarkoittaa "nollakasvun" talousarviota, inflaatiosta puhumattakaan. Myös Euroopan ulkosuhdehallinto voisi olla vaikeuksissa, rahoitusvalvontaelimet saattaisivat joutua vaikeaan tilanteeseen, koheesiotoimet - haluaisin muistuttaa teille, että talousarvioesityksessä ehdotettiin 14 prosentin lisäystä maksumäärärahoihin - ja siten koheesiopolitiikan varoja ei saatettaisi vapauttaa; vielä enemmän ongelmia liittyy EU 2020 -strategiaan, ja ensisijaisiin poliittisiin tavoitteisiin, jotka ovat parlamentille tärkeitä ja jotka on sisällytetty tähän vuoden 2011 talousarvioesitykseen, pääasiassa otsakkeeseen 1a, esimerkiksi liikkuvuus, nuoret ja koulutus - toimia, joita ei myöskään saateta panna täytäntöön.
Siksi sen lisäksi, että sopimuksella saatettaisiin antaa kielteinen kuva, sillä olisi myös hyvin kouraantuntuvat, hyvin todelliset, hyvin konkreettiset seuraukset, joilla ei varmasti autettaisi parantamaan kuvaa Euroopan unionista itse kansalaisten silmissä. Jos siis haluamme kääntää tämän suuntauksen, jos haluamme pysyä uskottavina, jos haluamme kantaa osamme vastuusta, meidän on hyödynnettävä näitä muutamaa viimeistä viikkoa saadaksemme aikaan sopimuksen ja selvitäksemme tästä konfliktikierteestä.
Puhukaamme selkeästi: meidän on niin tehdäksemme pidettävä mielessä kolme asiaa. Ensinnäkin on itse vuoden 2011 talousarvio lukuineen, talousarvio, josta - ja olen kuullut monien ryhmäpuheenjohtajien sanovan sen täällä - olisi mahdollista saada aikaan sopimus maksumäärärahojen 2,91 prosentin kasvun osalta. Voisimme saada sopimuksen aikaan kyseisistä luvuista, vuoden 2011 talousarviosta, siitä, mikä on itse asiassa tänään esityslistalla. Haluaisin toistaa, että tiedämme, että se edellyttää Euroopan parlamentilta monia myönnytyksiä. Tiedämme, että parlamentti on tehnyt vuoden 2011 talousarvion osalta monia myönnytyksiä sen alkuperäisten vaatimusten osalta.
Toinen kohta, jonka miltei kaikki teistä ovat maininneet, on ITER-hankkeen rahoitusta koskeva monivuotinen rahoituskehys, joka liittyy joustavuutta koskevaan kysymykseen. Jälleen kerran, puheenjohtajavaltio Belgia, joka pyrkii tukemaan tätä sopimuksen periaatetta, otti välittömästi joustavuuteen liittyvät ehdotukset uudelleen käsiteltäviksi. Näissä puitteissa me tällä hetkellä työskentelemme. Haluaisin kuitenkin muistuttaa teitä siitä, että meidän on oltava yksimielisiä, jos haluamme edistää joustokysymystä, että se on ymmärrettävä monilla aloilla ja erityisesti että talousarvion neutraalius on säilytettävä monivuotisen rahoituskehyksen voimassaoloaikana.
Meidän on myös hyödynnettävä kaikkia tilaisuuksia uudelleenjärjestelyyn ja siirtämiseen ennen tämän joustoajatuksen käyttämistä. Voimme kuitenkin edetä. Jos kaikki toteuttavat tarvittavat ponnistelut, uskon, että voimme edetä tämän joustoajatuksen osalta, tässä tehtävässä ja tässä ITER-hankkeen rahoittamista vuosina 2012-2013 koskevassa tavoitteessa vuoden 2011 talousarviota koskevan kysymyksen ohella sen ankarimmassa merkityksessä.
Jäljellä on kolmas kohta, jonka te myös olette maininneet: poliittiset julistukset. Tämän kohdan osalta minun on sanottava, että neuvosto ei voi sanoa enempää kuin maanantaina sovittelussa jo sanottiin, vaikka tiedän, että parlamentti ei pystynyt tuolloin olemaan samaa mieltä. Tiedän, että mainitut sitoumukset vaikuttivat parlamentista liian heikoilta, mutta, jälleen kerran, meillä on jälleen tilaisuus ottaa kysymykset esiin ja keskustella niistä keskenämme. Meidän on käytävä nämä keskustelut, koska perussopimuksen 311, 312 ja 324 artiklassa mainitaan monia kuulemisia, jotka eri toimielintemme välillä on järjestettävä, ja meidän on varmistettava, että ne todella järjestetään, koska niistä säädetään perussopimuksessa.
Julistuksessa viitattiin perussopimuksen 312 ja 324 artiklaan, jonka mukaisesti meidän on järjestettävä tulevaisuudessa keskustelut toimielintemme välillä. Jälleen kerran me kuitenkin kuulemme valtavasti syitä sille, että sopimusta ei haluta.
Olen kuitenkin havainnut neuvoston jäsenissä ja parlamentissa halua onnistua. Haluammeko todella pelotella toisiamme sanomalla, että mieluummin emme haluaisi talousarviota, emme haluaisi panna täytäntöön toimia, joista säädetään vuoden 2011 talousarviossa, emmekä haluaisi saada ensimmäistä Lissabonin sopimukseen perustuvaa talousarviota onnistumaan, vai haluammeko itse asiassa lähteä myönteiselle toimintalinjalle, jonka nojalla saamme yksi kerrallaan aikaan monia sopimuksia, joiden nojalla Euroopan unioni voi edistyä ja jonka nojalla voidaan vuoden 2011 talousarvion avulla panna täytäntöön monia toimia, joita olemme päättäneet edistää? Toivon, että juuri tämä tavoite mielessämme hyödynnämme seuraavat muutamat viikot varmistaaksemme, että tämä ensimmäinen Lissabonin sopimuksen mukainen menettely onnistuu eikä epäonnistu.
José Manuel Barroso
komission puheenjohtaja. - (FR) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komission jäsenet ovat juuri aloiteoikeuttaan täysimääräisesti käyttämällä päättäneet täällä Strasbourgissa järjestetyssä kokouksessa, että komissio esittää uuden talousarvioesityksen muutaman seuraavan päivän kuluessa, viimeistään 1. joulukuuta. Toivomme, että parlamentti ja neuvosto hyväksyvät sen tulevan kahden viikon aikana.
Esityksessä käsitellään kaikkia kohtia, joista sovimme ennen viime viikolla päättynyttä sovittelua. Olimme itse asiassa hyvin lähellä sopimusta, ja haluan kiittää kaikkia, jotka ovat työskennelleet tässä hengessä, todellisessa eurooppalaisessa kompromissihengessä. On harmillista, että lopussa sopimus ei ollut mahdollinen. Haluan kuitenkin korostaa komission jäsenen Lewandowskin asemaa, sillä hän on antanut kaiken energiansa ja asiantuntemuksensa, monen tämän parlamentin jäsenen asemaa, mutta myös puheenjohtajavaltio Belgian rakentavaa asemaa, ja kiitän sitä kaikkensa tekemisestä, ja se tekee edelleen kaikkensa saadakseen sopimuksen aikaan. Uskon, että esitys, jonka aiomme antaa, ansaitsee tukenne ja neuvoston tuen ja että sen avulla voimme saada talousarvion aikaan ennen tämän vuoden loppua, jotta unionilla voi olla talousarvio 1. tammikuuta 2011. Lisäksi uskon, että olisi erittäin vaikeaa selittää EU:n kansalaisille, että tällaisessa kriisissä, jossa me nyt kaikkialla EU:ssa olemme, emme pysty saamaan sopimusta aikaan talousarviosta, joka todella on symboli EU:n kyvylle vastata haasteisiin, sellaisiin haasteisiin, joihin esimerkiksi Irlannin tai EU:n talouden on tällä hetkellä vastattava.
Ehdotuksessamme otetaan täysimääräisesti huomioon parlamentin ehdotus lisätä maksusitoumusmäärärahoja otsakkeissa "Kasvua ja työllisyyttä edistävä kilpailukyky" ja "Ulkosuhteet" joustovälineen käytön avulla. Sillä vahvistetaan maksumäärärahojen määrän lisäys 2,91 prosenttia. Olen vakuuttunut siitä, että tämän ehdotuksen avulla saamme aikaan tasapainon, jota voidaan tukea.
On sanomattakin selvää, että tämän sopimuksen on oltava selkeä "tulevaan rahoitukseen" liittyvien asioiden osalta. Meidän on osoitettava, että kaikki asianosaiset osapuolet ymmärtävät selkeästi perussopimuksen vaikutukset ja että toimielinten välinen yhteistyö korkeimmalla poliittisella tasolla on luonnollinen seuraus keskinäisestä sitoumuksestamme hyväksyä tulevaisuuden kannalta paras rahoituskehys. Komissio antaa kaikki kaikkien tasojen, myös toimielinten johtajien väliseen, meneillään olevaan ja hedelmälliseen vuoropuheluun tarvittavat aloitteet laatiakseen yhteisen suunnitelman, jonka nojalla voidaan tehdä tarvittavat päätökset. Haluaisin muistuttaa teitä puhemies Buzekin Eurooppa-neuvostolle 27. lokakuuta pitämästä merkittävästä puheesta, jossa korostettiin Euroopan parlamentin suurempaa asemaa, myös talousarvioasioissa, josta säädetään Lissabonin sopimuksessa, asemaa, johon minulla on ollut myös mahdollisuus kiinnittää huomio tukemalla puhemiehenne puhetta 27:n valtion tai hallituksen päämiehen edessä.
Haluaisin ilmaista erittäin selkeästi komission kannan muutamasta tärkeimmästä kohdasta.
Ensinnäkin, kuten talousarvion äskettäisestä tarkastuksesta kävi ilmi, käytämme aloiteoikeuttamme esittääksemme virallisia ehdotuksia omista varoista ennen kesäkuuta. Selkeästi, perussopimuksen mukaan Euroopan parlamenttia on kuultava näistä ehdotuksista, mikä vastaa vuonna 2006 tehdystä toimielinten välisestä sopimuksesta johtuvia odotuksia.
Toiseksi, me vaadimme, että Lissabonin sopimuksella säädetyt muutokset on otettava täysimääräisesti huomioon, kun esitämme ehdotuksia, sekä tulevien talousarvioiden ja että koko monivuotisen rahoituskehyksen osalta. Talousarvion on kerrottava perussopimuksesta johtuvista, unionin tarkistetuista ensisijaisista tavoitteista.
Minun on myös tehtävä selväksi, että kuten talousarvion tarkistaminen on osoittanut, talousarvioidemme joustavuus tarkoittaa, että varamme keskitetään unionin poliittisiin tavoitteisiin. Joustavuus on siksi selkeästi säilytettävä, jotta määräenemmistöllä voidaan hyväksyä tarkistuksia, jotka koskevat alle 0,03 prosenttia bruttokansantuotteesta.
Siksi toivon vilpittömästi, että saamme neuvostolta hyvin pian myönteisiä uutisia, jotta meillä on asianmukaiset poliittiset edellytykset varmistaaksemme vuoden 2011 talousarvion hyväksymismenettelyn onnistumisen.
Komission esittämän unionin talousarvion äskettäinen tarkistaminen on selkeästi osoittanut merkityksen, joka meidän mielestämme on EU:n menojen lisäarvon lisäämisellä. Emme voi heittää hukkaan meille tarjottua tilaisuutta varmistaa, että unionin talousarviolla voidaan todella vaikuttaa edistämällä tavoitteitamme ja panemalla perussopimuksen tavoitteet täytäntöön. Komissio laatii menetelmän, jolla pyritään osoittamaan talousarvion lisäarvo, ja olemme myös valmiita aloittamaan EU:n ulkopuolisten kustannusten määrällisen määrittämisen. Meidän on todettava erittäin selkeästi, että unionin jäsenyyden etuja ei voida esittää vain numeroina ja lukuina. Vaikka keskitymme talousarvion kustannuksiin, meidän on myös keskityttävä tiiviimmin niihin, jotka todella hyötyvät unionin toimista, eikä vain vuotuisiin talousarvion kustannuksiin.
Hyvät parlamentin jäsenet, nämä ovat selkeitä sitoumuksia, jotka teen nyt edessänne komission puolesta. Vahvistan ne kirjoittamalla parlamentin puhemiehille ja neuvoston puheenjohtajille. Jos sillä autetaan saamaan tämä sopimus aikaan, olemme myös valmiita toistamaan ne neuvoston ja parlamentin väliseen sopimukseen liitettävien julkilausumien muodossa.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tiedän, että monet ihmiset kaikilla puolilla ovat tämän keskustelun aikana tunteneet, että seuraava monivuotinen rahoituskehys on kriittinen testi EU:lle, ja minä jaan heidän tuntemuksensa. Se on testi kyvyllemme saada aikaan todellinen muutos miljoonien eurooppalaisten puolesta, käyttää tätä voimakasta välinettä edistämään tavoitettamme EU:sta, joka keskittyy tulevaisuudessa kasvuun ja kestäviin työpaikkoihin, vahvasta EU:sta kansainvälisellä näyttämöllä ja EU:sta, joka perustuu arvoihin, joihin me sitoudumme.
Se on myös testi kyvyllemme laatia älykäs talousarvio, jossa keskitytään aloihin, joilla varat voidaan parhaiten hyödyntää ja joilla saadaan aikaan konkreettisia tuloksia, eikä harhaanjohtavaa talousarviota, koska etusija annettiin poliittiselle kompromissille sen sijaan, että se annettaisiin menojemme laadulle ja tehokkuudelle.
Muutamat viime viikot ovat kuitenkin osoittaneet, että se saattaa olla ennen kaikkea testi hallintojärjestelmällemme, kyvyllemme esittää vakaita perusteluja mutta myös tunnustaa, että unionimme ja Lissabonin sopimuksen vahvuus on siinä, että löydämme parhaat ratkaisut yhteisten tavoitteidemme saavuttamiseksi. Ehdotukset, jotka komissio esittää ensi kesäkuussa, edellyttävät suuria ponnistuksia tarvittavan yksimielisyyden aikaansaamiseksi. Komissio on avoin kaikille ajatuksille siitä, miten keskustelu Lissabonin sopimuksen vakaata perustaa koskevista ehdotuksistamme jäsennetään.
Hyvät parlamentin jäsenet, tällä hetkellä käytävissä keskusteluissa käsiteltävät kysymykset ovat valtavia. Ne ansaitsevat kaiken huomiomme. Olen vakuuttunut siitä, että kaikki osapuolet pyrkivät päättäväisesti saamaan sopimuksen aikaan. Meillä on ratkaisun laajat suuntaviivat, jotka perustuvat nykyisten edellytysten tarjoamiin mahdollisuuksiin, ja haluaisin korostaa, nuo edellytykset ovat hyvin herkkiä ja ne edellyttävät, että me kaikki - parlamentti, neuvosto ja komissio - toimimme vielä vastuullisemmin kuin nyt.
Emme saa unohtaa, että keskustelemme talousarviosta emmekä mistään toissijaisesta asiasta.
Keskustelemme yhdestä tärkeimmästä välineestä, joka unionilla on käytettävissään.
Tämä väline, joka ei tosiaankaan ole ylellisyyttä, jota ilman selviämme vaikeina aikoina, on ehdottoman olennainen, jos haluamme säilyttää kasvun EU:ssa, luoda työllisyyttä ja saada aikaan vaurautta.
EU:n talousarvio eroaa kansallisista talousarvioista. Haluaisin korostaa sitä, koska ihmiset tekevät joskus vertailuja erittäin nopeasti. Ensinnäkin, EU:n talousarviossa ei ole vajetta: se on aina tasapainoinen. Se eroaa jäsenvaltioiden talousarvioista, koska se on ensisijaisesti investointitalousarvio, jolla edistetään kasvua, ja me tiedämme, miten paljon tällä hetkellä tarvitaan näitä investointeja.
Tämä väline on siksi liian tärkeä vaarannettavaksi. Euroopan unioni tarvitsee talousarvion. Se ei ole talousarvio Brysseliä varten vaan talousarvio EU:n kansalaisia varten. Se on talousarvio niitä työttömiä ihmisiä varten, jotka etsivät tällä hetkellä uutta työpaikkaa. Se on talousarvio EU:n alueita varten. Se on talousarvio EU:n innovointia varten. Meidän on siksi tehtävä selväksi, että se ei ole talousarvio hallintoa ja virkamiehiä varten. Se on talousarvio EU:n ihmisiä varten.
Meidän on estettävä häiriöitä, joita uudet kiistat saattaisivat aiheuttaa, ja kaikkia väliaikaisiin kahdestoistaosiin liittyviä epävarmuustekijöitä. Ne eivät ole vain epävarmuustekijöitä, ne ovat todellisia menetyksiä todellisille kansalaisille. Jos sovelletaan vain väliaikaisia kahdestoistaosia, kansalaisemme eivät ymmärrä, miten kysymykset, jopa erittäin tärkeät kysymykset, voisivat haitata talousarviota, jolla on välitön vaikutus kansalaisten elantoon ja mahdollisuuksiin kaikkialla unionissa.
Siksi olen vakuuttunut siitä, että lisäsitoumuksen avulla - ja pyydän eurooppalaista henkeä, erityisesti niiltä, jotka eivät osoittaneet sitä viime kerralla - on mahdollista saada aikaan vuoden 2011 talousarvio ja laatia perustukset todella vakavalle keskustelulle Euroopan unionin rahoitusmahdollisuuksista tulevaisuudessa.
Martin Schulz
(DE) Arvoisa puhemies, puheenjohtajakokous kokoontuu kello 17.00 teidän kutsustanne. En olisi puhunut tätä kohtaa vastaan, jos puheenjohtaja Wathelet ei olisi esittänyt kyseisiä huomautuksia. Koska puheenjohtajakokous keskustelee ja päättää parlamentin seuraavasta askeleesta kello 17.00, olisin kiitollinen, jos voisimme saada puheenjohtaja Watheletin puheenvuoron. Minun on sanottava, että täällä sanottu on askel taaksepäin. Se on vähemmän, kuin mitä olemme tähän mennessä neuvostolta kuulleet. Jos se on neuvoston linja, sitten minun on sanottava teille, arvoisa puheenjohtaja Wathelet, ja tämä ei ole puheenjohtajavaltio Belgialle osoitettu syytös, että meillä on edessämme ankaria ja uhmakkaita aikoja. Haluaisin kiittää teitä, arvoisa puheenjohtaja Barroso. Puheenvuoronne on osoittanut, että kaksi yhteisön toimielintä, parlamentti ja komissio, työskentelee täysin samojen suuntaviivojen mukaisesti.
Puhemies
(EN) Hyvät kollegat, jos etenemme keskustelussamme joutuisasti, sitten keskustelun lopuksi ennen kello 17.00:ä, voimme antaa puheenvuoron työjärjestyksemme mukaisesti neuvoston puheenjohtajalle Watheletille, ja hän voi selittää kaiken. Olkaamme kärsivällisiä. Tämä on hyvin tärkeä keskustelu.
Salvador Garriga Polledo
(ES) Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Wathelet, arvoisa puheenjohtaja Barroso, arvoisa komission jäsen Lewandowski, hyvät kollegat, minun poliittinen ryhmäni haluaa tavallisen talousarvion vuodeksi 2011. Kollegani Joanna Katarzyna Skrzydlewska ja Helga Trüpel ovat tehneet erittäin ankarasti työtä esittääkseen toteuttamiskelpoisen suunnitelman, josta kaikki poliittiset ryhmät ovat sopineet ja joka on yhdenmukainen jäsenvaltioiden esittämien säästötarpeiden kanssa.
Euroopan parlamentin jäsenet eivät ole kotoisin Marsista. Olemme saksalaisia, brittejä, ruotsalaisia, unkarilaisia ja espanjalaisia, ja olemme tietoisia maidemme erittäin vakavan talous- ja rahoituskriisin vaikutuksista ja tunnemme ne. Katsomme kuitenkin, että vahva ja asianmukaisesti rahoitettu EU:n talousarvio on arvokas ja olennainen väline EU:n talouden uudelle alulle.
EU:n talousarvion estäminen, vähentäminen tai vesittäminen on ristiriitaisesti vastoin 27 jäsenvaltion ja 500 miljoonan eurooppalaisen etuja. Jos meillä ei ole joustavuutta seuraavaksi kolmeksi vuodeksi, emme pysty panemaan täytäntöön Lissabonin jälkeistä politiikkaa. Jos parlamentin ja neuvoston välillä ei saada aikaan poliittista sopimusta omista varoista tai seuraavaa monivuotista rahoituskehystä koskevasta yhteistyöstä, poliittista tai taloudellista vakautta ei ole. Kyse ei ole vain oikeuksista, vaan kyse on yhteisestä edusta. Euroopan parlamentin sosialistien ja demokraattien ryhmällä ja Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmällä on oikeus tulla tähän parlamenttiin poliittisina vastustajina, mutta kukaan ei tiedä, ketä ne vastustavat. Se ei kuitenkaan hyödytä ketään, eikä se hyödytä "koheesiomaita".
Vaikka monet poliittiset johtajat ovat nyt kiinnostuneita vuoden 2011 talousarviosta, haluaisin muistuttaa teitä siitä, että minulla on 14 vuoden kokemus talousarviomenettelyn sovittelusta. Mitään, mitä kaikkina noina vuosina on saatu aikaan talousarvioiden osalta, ei ole saatu aikaan vastakkainasettelun avulla. Olemme aina saaneet asioita aikaan yhteistyön avulla. Patsastelu, tapahtuipa se sitten täällä parlamentissa tai Justus Lipsius -rakennuksessa, jossa sitä myös tapahtuu, ei ole mitenkään käytännöllistä.
Gianni Pittella
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, katson, että Euroopan parlamenttia kehotetaan vahvistamaan toimintamallinsa, vastuullisuuden, näkemyksen ja yhtenäisyyden toimintamalli.
Vastuullisuuden osalta haluamme antaa EU:lle arvokkaan talousarvion. EU:n kansalaiset, nuoret ihmiset, yritykset, viljelijät, kunnat ja alueet, työntekijät ja työttömät tarvitsevat talousarvion, jonka kasvu on kohtuullinen, kestävä ja realistinen.
Jos meillä ei vielä ole tätä talousarviota, se ei johdu tuhlailevasta parlamentista, joka unohtaa, että elämme kriisiaikaa. Sen sijaan se johtuu tietyistä itsekkäistä, valheellisen moralistisista kansallisista hallituksista, jotka ovat yhtä nopeita hyppäämään puhujalavalle kuin haluttomia, kuten Yhdistyneen kuningaskunnan tapauksessa, luopumaan vaatimuksestaan miltei 30 vuotta kestäviin epäoikeudenmukaisiin erioikeuksiin. Jos kolme hallitusta on itsekkäitä ja pahoja, loput 24 eivät voi alistua niiden tahtoon, vaan niiden on reagoitava, arvoisa puheenjohtaja Wathelet. Niiden on näytettävä, mistä ne on tehty!
Kansalaistemme tulevaisuus on meille erittäin arvokas, kun kyse on tulevaisuutta koskevasta näkemyksestämme. Lissabonin sopimuksella ja Eurooppa 2020 -strategialla meille annetaan uusia tehtäviä, uusia velvollisuuksia, uusia tavoitteita paremman huomisen rakentamiseksi. Miten me toteutamme nämä tehtävät? Miten teemme yhteisistä tavoitteistamme totta? Mitä rahaa voimme käyttää saadaksemme aikaan uuden sekasotkun, kuten Lissabonin strategia, jota ei koskaan toteutettu, mutta ehdottomasti ei Euroopan parlamentin yrittämisen halusta?
Lopuksi, puhuessamme yhtenäisyydestä tarkoitamme Euroopan parlamentin jäsenten välistä yhtenäisyyttä ja yhtenäisyyttä komission kanssa. Puheenjohtaja Barroson tämäniltainen puheenvuoro oli hyvä. Meitä ei tarvitse rauhoitella, meidän on käärittävä hihamme hyvin perustein mutta päättäväisesti. Olemme yhtenäisiä tämän asian osalta, ja se on arvokas etu, poikkeuksellinen vahvuus, joka edustaa 500 miljoonaa kansalaista.
Anne E. Jensen
(DA) Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa sekä puheenjohtaja Watheletille että puheenjohtaja Barrosolle, että olen ehdottomasti samaa mieltä siitä, että sopimus olisi saatava aikaan. Tietysti se olisi saatava. Se on myös parlamentin kanta, ja se on myös syy siihen, miksi olimme niin halukkaita hyväksymään kompromissin, jonka neuvosto esitti, koska neuvosto ei ole myöskään sopinut siitä, miten iso talousarvion pitäisi olla. Hyväksyimme 2,91 prosentin lisäyksen maksumäärärahoihin. Vastaavasti meidän on vaadittava, että meillä on tulevina vuosina mahdollisuudet saada asianmukainen talousarvio. Siinä on kyse joustavuudesta. Siinä on myös kyse vuoropuhelun käynnistämisestä tulevien vuosien talousarviosta.
Kysymys joustavuudesta on hyvin konkreettinen. Olemme joustavuuden avulla pystyneet vastaamaan uusiin vaatimuksiin. Emme olisi pystyneet käynnistämään energiahankkeita osana elpymissuunnitelmaa - esimerkiksi yhdistämällä Baltian maiden sähköverkot pohjoismaiden verkkoihin tai yhdistämällä Bulgarian kaasuverkko Länsi-Euroopan verkkoon, jotta Venäjä ei enää pysty katkaisemaan lämmitystä - jos emme olisi löytäneet siihen rahaa maatalouden talousarviosta. Meillä on oltava tällaisia mahdollisuuksia siirtää varoja EU:n talousarvion puitteissa. Siksi meillä on oltava joustavuutta.
On myös tärkeää, että neuvoston, komission ja parlamentin välillä, sekä kansallisten parlamenttien kanssa, käydään rakentavaa vuoropuhelua EU:n talousarviosta vuoden 2013 jälkeen. Euroopan parlamentti ei saa joutua tilanteeseen, jossa voimme sanoa vain "kyllä" tai "ei" keskipitkän aikavälin rahoitusnäkymille. Vaarana on, että sanomme "ei", vaarana on, että siinä käy samoin kuin SWIFT-sopimuksessa.
EU:n omia varoja on uudistettava jälleen. Kyse ei ole EU:n verorasituksen luomisesta, kyse on avoimen ja kattavan järjestelmän luomisesta ilman erityisiä sääntöjä ja ilman alennuksia, jotta meillä on järjestelmä, jonka kansalaiset voivat ymmärtää. Meidän on keskusteltava nyt, ja olen siksi tyytyväinen siihen, että komissio on luvannut antaa aloitteen ja laatia ehdotuksen ennen ensi kesää.
Helga Trüpel
(DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, myös minä haluaisin korostaa jälleen kerran, että tämän parlamentin, tämän itsevarman Euroopan parlamentin kannalta tärkeä asia on Lissabonin sopimuksen kunnioittaminen. Siinä ei ole kyse perussopimusten säännösten ylittämisestä, kuten puheenjohtaja Barroso on jo aivan oikein sanonut, vaan kyse on Lissabonin sopimuksen hengen noudattamisesta parlamentin uusien valtuuksien osalta, millä varmistetaan, että neuvosto ei palaa ajassa taaksepäin, ja noudatetaan järjestelyjä siitä, miten teemme yhteistyötä ja miten pääsemme sopimukseen parlamentin ja neuvoston välillä. Siitä säädettiin vuonna 2006 toimielinten välisessä sopimuksessa. Haluamme ainoastaan, että se vahvistetaan uudelleen. Paljon kiitoksia, arvoisa puheenjohtaja Barroso, olette korostanut tätä asiaa aivan oikein jälleen kerran.
Puheenjohtaja Wathelet on nyt yrittänyt suostutella parlamentin olemaan etenemättä niin nopeasti todella EU:ta kannattavaan tulevaisuuteen vaan sen sijaan pidättelemään. Jos teemme niin, myönnämme saman tien tappion. Kuten Martin Schulz on sanonut, tämä on itse asiassa poliittinen kiista. Miten käsittelemme Euroopan parlamentin kasvaneita valtuuksia ja jäsenvaltioita, jotka käyttäytyvät koko ajan epäilevämmin EU:n suhteen? Jos haluamme Euroopan unionille ja sen kansalaisille voimakkaan tulevaisuuden, myös maailmanlaajuisesti, parlamentin ja neuvoston on saatava aikaan EU:n kannalta myönteinen yksimielisyys. Siksi emme saa antautua liian varhain. Meidän on sen sijaan taisteltava EU:n lisäarvon puolesta, koska se on sekä kansallisten hallitusten että kansalaistemme edun mukaista.
Jan Zahradil
(CS) Arvoisa puhemies, kuten Martin Schulz sanoi, tässä keskustelussa ei ole kyse vain talousarviosta, vaan keskustelua käydään myös Euroopan unionin tulevasta muodosta, ja se on totta. Talousarviokeskustelun taustalta voidaan selkeästi kuulla muun muassa, että käydään salaista keskustelua siitä, miten voidaan parhaiten saada läpi Euroopan unionin omat rahoitusvarat ja siten suurempi itsemääräämisoikeus, ja miten itse asiassa saadaan Euroopan unioni etenemään parhaiten liittovaltioon johtavalla tiellä.
Minun mielestäni sitä ei tietenkään voida hyväksyä, se ei voi eikä se saa tapahtua. Minun on lisäksi sanottava, että on väsyttävää kuulla täällä itsepintaisen epäystävällinen sävy neuvostoa kohtaan ja että on lapsellista joutua kuulemaan erilaisia uhkavaatimuksia ja uhkauksia. Jos Euroopan parlamentti lähtee tälle tielle ja jos monen jäsenen suusta kuulemamme uhmakas sävy jatkuu, voi tapahtua vain yksi asia: Euroopan parlamentti on häviäjä, sekä viestinten että kansalaisten kannalta.
Miguel Portas
(PT) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, huomenna miljoonat portugalilaiset työläiset menevät lakkoon. He aikovat mennä lakkoon esittääkseen erittäin yksinkertaisen viestin: työssäkäyvien, eläkeläisten, nuorten ja työttömien ei pitäisi joutua maksamaan kriisistä, josta he eivät ole vastuussa. Nykyistä umpikujaa EU:n talousarviossa ei voida ymmärtää analysoimatta sen sisältöä, joka tarkoittaa yhteiskunnallinen tragediaa ja maillemme pakotettuja säästötoimia. Säästötoimet eivät ole vain epäoikeudenmukaisia: ne ovat valtava taloudellinen virhe, jolla luvataan vetää Euroopan unioni takaisin taantumaan, jolla luvataan työtön tulevaisuus ja jolla luvataan ennen kaikkea lisätä eroa ylijäämäisten ja alijäämäisten maiden välillä.
Siksi meidän on esitettävä se hyvin selkeästi näissä talousarviokeskusteluissa. Emme usko, että valuuttaa voi olla, jos sen taustalla ei ole huomattavaa talousarviota ja - olkaamme realistisia - käsiteltävänä oleva vuoden 2011 talousarvio ei ole vain vaatimaton: se on keskinkertainen talousarvio; se on talousarvio, jolla ei vastata kriisiin vaan joka on osa kriisiä. Juuri siksi on tärkeää, että sitä ei toisteta vuosina 2012, 2012 tai vuoden 2014 jälkeen.
Tästä kysymyksestä me keskustelemme; tulevaisuutta koskevasta kysymyksestä: haluammeko EU:n, jota hallitukset valvovat, vai haluammeko EU:n, joka on edelleen rahoitusjärjestelmän palveluksessa oleva Troijan hevonen? Eurooppalainen vasemmisto on itse asiassa kiinnostunut keskustelemaan omista varoista. Me emme halua uusia veroja EU:n kansalaisille, mutta haluamme ehdottomasti keskustella siitä, miten rahoituspääoma saadaan maksamaan se, mitä se ei ole maksanut: maksamaan sen, mitä se on velkaa. Juuri tätä viestiä kansalaiset - työssäkäyvät ja työttömät - vaativat tältä parlamentilta ja Euroopan unionilta. Joko me haluamme EU:n hankkeen, jolla on niin vähän kunnianhimoa lentää, että se tuskin pääsee irti maasta, tai me teemme selväksi, että emme ole tyytyväisiä Yhdistyneen kuningaskunnan ja muiden hallitusten meille antamaan tulevaisuudennäkymään, joka on "tehkää enemmän vähemmällä rahalla, koska sellaisen EU:n me teille tarjoamme".
Timo Soini
(FI) Arvoisa puhemies, meillähän on hyvä tilanne nyt. Euroopan unioni on kriisissä, kaikki sen toimielimet ovat kriisissä. Siinä on nyt se tilanne, jota on haettu, ja tässä on totuus. Nyt on mahdollisuus kasvaa.
Keskitetty valtiovalta ja rahapolitiikka eivät onnistuneet Neuvostoliitossa eivätkä ne tule onnistumaan lännessäkään. Ei ole mitään yhteistä rahaa, on vain veronmaksajien rahaa eri puolilta Eurooppaa. Kun samaan aikaan kansallisia budjetteja leikataan - Suomessa ei löytynyt yhtä miljoonaa reumasairaalaan - niin eivät ainakaan minun äänestäjäni, joita oli 130 000, halua minun olevan EU:n edustaja Suomessa, vaan suomalaisen veronmaksajan edustaja EU:ssa, ja se aion ollakin.
Ei tästä tällä keskittämispolitiikalla mitään tule. Ensin kaatui Kreikka, nyt kaatuu Irlanti, ja perässä tulevat Portugali ja Espanja. Tämä harjoitus on pian ohi.
Lucas Hartong
(NL) Arvoisa puhemies, miten tyytyväinen olenkaan Yhdistyneen kuningaskunnan ja erityisesti Alankomaiden kantaan tähän mennessä! Erinomaisia perusteluja käyttäen ne ovat onnistuneet estämään EU:n vuoden 2011 talousarvion kasvattamisen ja kieltäytyneet suostumasta omien varojen, eli EU:n verojen, käyttöönottoon. Minä sanon, että hyvin tehty. Minun on kuitenkin sanottava, että pidän valitettavana, että Euroopan parlamentti ei halua oppia mitään läksystä, jonka jäsenvaltiot ovat sille antaneet. Kaukana todellisuudesta oleva EU-klikki ajatteli, että se saa hiukan enemmän rahaa omiin harrastuksiinsa. He ovat menettäneet täysin kosketuksen siihen, mitä heidän omien kansalaisten päässä liikkuu. He pyytävät jatkuvasti enemmän ja enemmän, ja parlamentin ja komission pitäisi vain olla tyhjänpanttina tai jopa leikata menojaan. Se ei käy ollenkaan. Alankomailla ja muilla jäsenvaltioilla on erittäin hyvät syyt torjua EU:n talousarvion kasvattaminen ja EU:n verojen käyttöönotto. Teemme sen demokratian takia, ja meidän mielestämme on täysin epäasianmukaista, että jotkut tässä parlamentissa, esimerkiksi Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ryhmä näyttää ajattelevan, että Alankomaita pitäisi rangaista siitä. EU:n perustajajäsenenä Alankomaat on aina ollut EU:n talousarvion suurin nettomaksaja. Puhumme Alankomaiden veronmaksajien rahoista. Aikooko Joseph Daul nyt vaatia seuraamuksia muille jäsenvaltioille? Onko tämä EU:n loppu? Voisi melkein toivoa, että se olisi, kun otetaan huomioon, miten halvalla kansalaistemme etuja kaupataan. Se on todella surullista, arvoisa puhemies, mutta juuri me olemme niitä, joita myöhemmin syytetään populisteiksi. Jos populismi tarkoittaa, että kuuntelemme tarkasti sitä, mitä ihmiset sanovat, että edustamme heitä ja esitämme todella vedenpitäviä perusteluja selviämiselle talouskriisistä, jonka EU on myös saanut osaltamme aikaan, sitten kannan tyytyväisenä tuota nimikettä. Me vastustamme tietenkin edelleen vuoden 2011 talousarvion kasvattamista ja EU:n veroja. Muuten, hyvä Martin Schulz, ennen kuin aloitatte, minä en ole blondi.
László Surján
(HU) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, onko tässä keskustelussa kyse rahasta ja vallasta? Ei, ei ole. EU:n kehityksen moottori yskähtelee. Talousarvion tulopuoli on odottanut uudistusta vuosien ajan. Lissabonin sopimuksessa sanottiin, että tulot on saatava omista varoistamme. Miksi siis ei? Miksi emme voi päättää siitä? Vuosien ajan asiantuntijat ovat sanoneet, että EU:n talousarvio on joustamaton, että juuri siksi Euroopan unioni on toimintakyvytön. Miksi emme siis luo joustavaa talousarviota?
Emme voi vastata nopeasti muuttuvan maailman haasteisiin, jos kätemme ovat sidotut - sidotut seitsemän vuoden talousarviolla - mutta emme samalla saa myöskään jättää huomiotta niitä EU:n perusperiaatteita, joiden mukaan mielipide-erot on ratkaistava avoimessa keskustelussa ja kompromissien avulla. On mahdotonta hyväksyä, että jotkin valtiot eivät edes halua osallistua keskusteluun. Se tarkoittaa EU:n hengen loppua. Jatkamme avointa keskustelua, ja vastuu on niiden, jotka eivät halua osallistua.
Jotkut sanovat, että poliittisia asioita ei pitäisi liittää talousarvioasioihin. Aivan päinvastoin! Koko Euroopan unionin historiassa on ollut kyse siitä. Olkaa hyvä ja ottakaa itse selvää! Täällä me edustamme ihmisiä, emmekä voi katsoa heitä silmiin ja esittää heillä aina uudelleen mahtavia harhautuksia: EU 2020 -strategia, Lissabonin ohjelma, eikä meillä ole keinoja niiden panemiseksi täytäntöön. Näin ei voi jatkua enää! Kyse ei ole siitä, että neuvosto kiistelee parlamentin kanssa. Kyse on niistä, jotka eivät pysty ymmärtämään ajan henkeä ja jotka kiistelevät niiden kanssa, jotka haluavat toimivan EU:n.
Göran Färm
(EN) Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää puheenjohtajavaltio Belgiaa, koska se todella yrittää, mutta heidän on tehtävä hieman enemmän. Euroopan parlamentti on osoittanut paljon hyvää tahtoa hyväksyessään vuoden 2011 luvut, koska ymmärrämme jäsenvaltioiden taloudellisen tilanteen.
Maksusitoumusten osalta talousarviota todellisuudessa jopa leikataan. Olemme myös tarjonneet ratkaisuja moniin käytännön asioihin, kuten ITER-laitoksiin, rahoitusvalvontaviranomaisiin ja ulkosuhdehallintoon; me olemme olleet rakentavia. Emme kuitenkaan hyväksy sitä, että talouskriisi olisi täällä ikuisesti ja että kriisi asettaisi rajoituksia EU:n tulevaisuudelle. Emme hyväksy sitä, että suorasukainen säästäminen olisi ulospääsytie. Emme hyväksy sitä, että kriisi edellyttää vähemmän EU:ta tai EU:n vastaista ohjelmaa. Konkreettisemmin ilmaistuna olemme arvostelleet Euroopan unionin talousarvion joustavuuden puutetta vuosia, ja komissio on kanssamme samaa mieltä. Miten siis ratkaisuna talousarvio-ongelmiin voi yhtäkkiä olla joustavuuden rajoittaminen?
Miten EU:n tulevaisuus voi olla sitä, että leikataan yhdessä sovittuja ensisijaisia ohjelmia eikä rahoiteta uusia - ITER ei ole ainoa ensisijainen hanke - tai edes tärkeimpiä? Ilman kohtuullista joustavuutta saatamme pystyttää ongelmien vuoren vuosille 2012 ja 2013. Yrittäkäämme välttää sitä.
Miten ongelmana voi olla saada Euroopan parlamentti osallistumaan rakentavaan vuoropuheluun tulevasta rahoituskehyksestä ja seuraavasta pitkän aikavälin talousarviosta? En ymmärrä. Yrittäkäämme uudelleen saada sopimus aikaan, mutta meidän on löydettävä joustavuuden osalta ratkaisu, joka ei ole vähemmän kunnianhimoinen kuin se, mikä meillä jo on toimielinten välisessä sopimuksessa. Meidän on saatava aikaan avoin ja rakentava menettely seuraavaa rahoituskehystä varten. Se on meidän kynnyskysymyksemme. Olkaa hyvä, neuvosto, yrittäkää uudelleen.
Carl Haglund
(SV) Arvoisa puhemies, on helppoa olla samaa mieltä useimmista asioista, mitä kollegani ovat sanoneet. Minulle ja monille muille tässä on itse asiassa ollut kyse tulevaisuudesta tunnetusta todellisesta huolesta, huolesta siitä, miten aiomme selvitä tulevista vuosista ja tulevasta vuosikymmenestä. On tärkeää muistaa, että olemme juuri onnistuneet sopimaan yhdessä sangen - tai pikemminkin erittäin - kunnianhimoisesta Eurooppa 2020 -strategiasta - strategiasta, jonka on määrä viedä EU:ta eteenpäin. Olisi kuitenkin naiivia kuvitella, että kyseinen strategia rahoittaisi itse itsensä tai panisi itse itsensä täytäntöön. On varmasti myös selvää, että tässä strategiassa ja sen onnistumisessa ei ole kyse pelkästään rahasta. Sillä on kuitenkin valitettavasti tietty asema.
Neuvosto tai komissio ei ole vielä onnistunut esittämään tuleville vuosille suunnitelmia, joista olisimme riittävän vaikuttuneita, ja se on yksi syy siihen, miksi olemme päätyneet tähän ristiriitatilanteeseen, johon äskettäin jouduimme. Haluaisin sanoa neuvostolle, että te haluatte erittäin kovasti päästä perhepotrettiin hyväksyttyänne Lissabonin sopimuksen ja edettyänne EU 2020 -strategiasta sopimiseen. Kaikki verrattomat ihmiset seisovat siellä tyytyväisinä ja kertovat kaikille, miten paljon he pitävät EU:sta, mutta kun pitäisi tehdä jotakin ja todella panna näitä asioita täytäntöön, neuvostolla on yhtäkkiä ongelmia. Nämä ongelmat näkyvät nyt siinä, että meillä on yllättäen talousarviokriisi, ja nämä ovat ongelmia, jotka neuvoston pitäisi, kuten täällä on pantu merkille, käsitellä ja joihin sen pitäisi löytää ratkaisu, koska on totta, että tässä ei ole kyse pelkästään ensi vuoden talousarviosta; tässä on kyse tulevaisuudesta. Se on poliittinen viesti, jonka haluamme tänään neuvostolle antaa.
Vicky Ford
(EN) Arvoisa puhemies, tänä viikonloppuna komission ja IMF:n valtuuskunta meni Dubliniin antamaan taloudellista neuvontaa. Jälleen uuden Euroopan maan on pitänyt laatia uusia kansallinen talousarvio, ja ystävämme Irlanninmeren toisella puolella ovat käymässä läpi erittäin vaikeita aikoja.
On tietysti erittäin ironista, että EU:n virkamiehet esittävät näkemyksiään kansallisesta talousarviosta, kun EU:n omasta talousarviosta ei ole vielä sovittu. Ryhmäni on varoittanut monen kuukauden ajan siitä, että kun jäsenvaltioilla on itsellään sellaisia talousarviopaineita, on olennaisen tärkeää, että EU osoittaa pidättäytymistä omissa menoissaan ja varmistaa, että joka ikinen sentti veronmaksajien rahoista käytetään hyvin. Viimeisin äänestys Euroopan parlamentissa ei osoittanut sellaista pidättäytymistä, ja on tietysti hyvä merkki, että nyt parlamentin ja neuvoston väillä on sopimus luvuista, vaikka minun mielestäni me olisimme voineet mennä vielä alemmaksi. On kuitenkin masentavaa, että luvuista sopimisesta huolimatta talousarviosta ei ole vielä sopimusta.
Markkinamme eivät ole vielä läheskään vakaita, markkinat ovat hermostuneita, kun ilmassa on epävarmuutta, ja haluaisin kehottaa tämän parlamentin jäseniä jättämään sivuun poliittisen kunnianhimon ja sopimaan talousarviosta.
Bastiaan Belder
(NL) Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti viivyttää vuoden 2011 talousarvion hyväksymistä. Sen vaatimus, että sen on voitava osallistua päätöksiin Euroopan unionin rahoituksesta, sisältää EU:n veron, vaikka se ei ole käyttänyt siitä niin monia sanoja. Niin tekemällä Euroopan unioni jättää itsensä alttiiksi epäilylle, että se ei halua toimia rakentavasti vuotuisessa talousarviomenettelyssä perussopimuksen 234 artiklan mukaisesti. Se ei tiedä kovin hyvää kauden 2014-2020 rahoitusnäkymille, joihin parlamentti niin kovasti haluaa osallistua. Talousarvion 2,91 prosentin kasvun myötä Euroopan parlamentti on jo saavuttanut enemmän kuin on hyväksi EU:lle ja sen kansalaisille ja yrityksille ja jäsenvaltioiden talousarvioille. Juuri me olemme vastuussa järkevien suunnitelmien laatimisesta vuoden 2011 talousarviota varten. Sillä voitaisiin lopettaa nämä talousarvion rajoitukset, jotka voisivat edelleen osoittautua opettaviksi.
Philip Claeys
(NL) Arvoisa puhemies, ei haittaisi lainkaan, vaikka Euroopan parlamentti antaisi hyvän esimerkin ja puolustaisi periaatetta, jonka mukaan Euroopan unionin olisi elettävä suu säkkiä myöten. Kun kaikkien on säästettävä ja kun kansalaistemme on kiristettävä vyötään, huomattavan korotuksen vaatiminen EU:n talousarvioon antaa aivan vääränlaisen viestin. EU vain haalii uusia valtuuksia itselleen ja haluaa sitä varten entistä enemmän rahaa. No, ankarien säästöjen tekemiseen on monia mahdollisuuksia. Euroopan tilintarkastustuomioistuimen mukaan maatalouspolitiikan säännönvastaisuuksien taloudellinen vaikutus on 2-5 prosenttia maatalouden menoista. Aluekehitysrahastojen rahoitusta koskeva virhemarginaali on yli viisi prosenttia, mikä ylittää siten kaksi talousarvion suurinta menokohtaa. Meidän on siksi valvottava paremmin, miten näitä varoja käytetään, ja virheellisestä, lainvastaisesta ja petoksellisesta käytöstä on säädettävä ankarammat seuraamukset. Sen sijaan, että parlamentti vain kehottaa koko ajan lisäämään tuloja, sen pitäisi keskustella yhtä useasti säästöistä. Suoraa EU:n veroa, jonka komissio haluaa, ei voida hyväksyä monista syistä. Se olisi jälleen yksi uusi askel kohti EU:n supervaltiota, se johtaisi väistämättä vielä suurempiin menoihin ja johtaisi väistämättä myös - kuten itse asiassa komission jäsen Lewandowski on myöntänyt - nettomaksajien kokonaisverorasitusten kasvamiseen, eikä se yksinkertaisesti onnistu tällä hetkellä.
Alain Lamassoure
(FR) Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Wathelet, arvoisa puheenjohtaja Barroso, haluaisin kiittää Euroopan komissiota ja puheenjohtajavaltio Belgiaa niiden avoimesta, yhteistyöhaluisesta ja todellakin eurooppalaisesta lähestymistavasta.
Älkäämme unohtako näinä kriisiaikoina tulevaisuudesta huolehtimista. Viime vuonna hallitusten hyveellisyyskilpailua käytiin siitä, kuka kuluttaa eniten. Kaikki painoivat kaasua. Tänä vuonna on päinvastoin. Kaikki lyövät nyt jarrut kiinni. Selvä. Parlamentti hyväksyy luvut, jotka neuvostolle on pakottanut kitsain tai kurjin jäsenvaltio, mutta sillä ehdolla, että sovimme tulevaisuuden suojelusta.
Unionilla ei ole enää tarvittavia varoja talousarvionsa rahoittamiseen. Sen sijaan, että yhteisön talousarvio olisi eurooppalaisten välisen solidaarisuuden ensisijainen väline, siitä on tullut ristiriitaisten kansallisten etujen taistelutanner. Lissabonin sopimus on nyt ollut vuoden voimassa. Siinä siirretään unionille kauan kaivattuja uusia valtuuksia. Vuoden 2010 talousarviossa ei kuitenkaan voitu osoittaa lisävaroja, ja sama koskee vuotta 2011. Se on totta myös Eurooppa 2020 -toimintasuunnitelman osalta.
Kun kaikki jäsenvaltiot ovat sitoutuneet toimiin, joilla pyritään vähentämään valtavasti julkisia menoja, niille on erittäin edullista määrittää ja hyödyntää mahdollisia säästöjä, joita voitaisiin saada aikaan kokoamalla tiettyjä kuluja, joko usean jäsenvaltion kesken tai kaikkien 27 jäsenvaltion kesken. EU, eurooppalainen näkemys ja eurooppalainen vertailu voivat auttaa meitä kuluttamaan vähemmän. Siksi Euroopan parlamentti ehdottaa kolmen toimielimemme välistä sopimusta menetelmästä, jonka nojalla tulevaisuudessa tehdään yhteistyötä näistä kaikista ehdotuksista.
Itse haluaisin lisätä, että säästämme aikaa ottamalla kansalliset parlamentit mukaan, koska niillä on itsemääräämisoikeus verotuksen ja talousarvioasioiden osalta.
Ivars Godmanis
(EN) Arvoisa puhemies, haluaisin korostaa kolmea asiaa. Ensinnäkin, jos ajat ovat kovia kaikille, meidän on tehtävä yhteistyötä. Minun mielestäni alhaisin hetki sovittelussamme koettiin, kun neuvosto kieltäytyi aloittamasta keskusteluja, ja toiseksi alhaisin, kun se kieltäytyi aloittamasta neuvotteluja niiden asiakirjojen perusteella, joita komissio esitti keskustelujemme poliittisesta osasta. Keskustelut kuitenkin ovat perussopimuksessa, ja ne ovat ainakin kahdessa osassa. Ensinnäkin: monivuotisen rahoituskehyksen osalta, 312 artiklassa, on sangen selvää, että jos emme käy keskusteluja ennen uudesta monivuotisesta rahoituskehyksestä sopimista, se ei onnistu.
Omien varojen osalta - mikä on ehkä erittäin arkaluontoista neuvostolle - ei ole suurta uhkaa. Emme aloita uusia veroja mutta aloitamme keskustelut, ja se on 311 artiklassa. Katson, että tarvitsemme talousarvion, ehdottomasti. Muuta ratkaisua ei ole. Jos kuitenkin ehdottomasti haluamme yhtä asiaa - yhdessä työskentelyä ja keskustelujen aloittamista (emme tiedä, mikä keskustelujen tulos on) - pyydämme neuvostoa osallistumaan tähän yhteiseen tehtävään. Uskon, että saamme sen siten onnistumaan. Muuten toivon todella, ettette toimi yksin, 315 artiklan mukaisesti. Voitte tehdä sen, mutta minun mielestäni yhteinen tehtävä olisi paljon parempi kuin erillinen.
Hynek Fajmon
(CS) Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa, että olen pettynyt neuvoston, komission ja parlamentin välisiin neuvotteluihin EU:n vuoden 2011 talousarviosta. Tällä hetkellä koko Euroopassa vallitsee talous- ja rahoituskriisi. EU:n hallituksiin vaikuttavat vähenevät tulot, ja niiden on maksettava takaisin suuria velkoja. Euroopan parlamentti ei voi teeskennellä olevansa sille immuuni. Ei ole oikein, että parlamentti vaatii tällaisessa tilanteessa kuuden prosentin lisäystä talousarvioon. Ei myöskään ole oikein tarjoutua hyväksymään talousarvio, jos vastineeksi saadaan lupaus antaa parlamentille sen omat varat. Minun mielestäni Euroopan parlamentin neuvottelijoiden ei pitäisi pahentaa tilannetta neuvotteluissa, vaan päinvastoin, heidän pitäisi pyrkiä saamaan aikaan sopimus.
EU:n kansalaiset, kotitaloudet, yritykset, yhteisöt ja valtiot tarvitsevat vakautta, ja se voidaan tarjota vain asianmukaisesti hyväksytyillä talousarvioilla, ei alustavilla talousarvioilla. Kehotan siksi parlamenttia, neuvostoa ja komissiota sopimaan vuoden 2011 EU:n talousarviosta mahdollisimman pian.
Diane Dodds
(EN) Arvoisa puhemies, suhtaudun tähän tämänpäiväiseen talousarviokeskusteluun myönteisesti. Nämä ovat vaikeita aikoja jäsenvaltioissa, ja se on todellisuutta, jota tämä parlamentti ei voi jättää huomiotta. Kun olen puhunut vaalipiirini asukkaiden kanssa, on selvää, että heidän mielestään talousarvion kasvattamista koskevat vaatimukset ovat erillään heidän taloudellisesta todellisuudestaan, ja lisäksi koko kysymys heikentää luottamusta EU:n toimielimiin.
Talousarviosta sopimista koskeva epäonnistuminen ei johdu myöntymättömyydestä vaan pikemminkin federalistisesta ohjelmasta ja Graalin maljan, omia varoja koskevan käsitteen, jahtaamisesta. EU:n veroa ei minun mielestäni voida hyväksyä.
Vastauksena puheenjohtaja Barroson tämänpäiväiseen julistukseen, että hän esittää ehdotuksia kyseisestä verosta ennen ensi vuoden kesäkuuta, kehottaisin pääministeri Cameronia toteamaan selkeästi, että kaikki liikkeet tähän suuntaan saisivat aikaan kansanäänestyksen Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Sidonia Elżbieta Jędrzejewska
(PL) Arvoisa puhemies, puhun Euroopan unionin vuoden 2011 talousarvion esittelijänä ja haluaisin korostaa puheenjohtajavaltio Belgian rakentavaa asemaa. Haluaisin myös esittää kiitokseni Euroopan komission osallistumiselle. Ponnistuksemme eivät kuitenkaan ole ohi. Päinvastoin, meidän pitäisi nyt tehostaa niitä. Itse katson, että vuoden 2011 talousarvioneuvottelujen epäonnistuminen on tappio meille kaikille. Haluaisin kuitenkin esittää teille tulkintani siitä, miksi maanantain epäonnistuminen oli mahdollinen.
Todistimme valitettavaa tilannetta, jossa monet jäsenvaltiot jatkoivat neuvotteluja keskiyöhön asti saadakseen ne epäonnistumaan. Emme onnistuneet saattamaan neuvotteluja päätökseen ajoissa, koska monilla jäsenvaltioilla ei yksinkertaisesti ollut halua keskustella. Minulle itselleni oli raivostuttava ja erittäin yllättävä tilanne, kun neuvottelupöydän ympärillä istuu diplomaatteja ja varavaltiovarainministerejä, jotka eivät halua puhua taloudesta tai Euroopan unionin tulevasta rahoituksesta ja nykyisestä rahoituksesta. Se on minun mielestäni täysin käsittämätöntä ja täysin mahdotonta hyväksyä, koska mitä tapahtuu seuraavaksi, jos poliitikot ja diplomaatit eivät halua puhua toisilleen?
Seuraava kohtani on se, että vuoden 2011 talousarviokeskustelua koskeva jännitys alkoi, koska Euroopan parlamentti haluaa kiinnittää jäsenvaltioiden huomion ongelmaan, jonka näemme tulevaisuudessa ja jonka voimme nähdä jo tänään: että Euroopan unioni ottaa edelleen uusia tehtäviä ja aloittaa uusilla toiminta-aloilla ja että sillä on kasvavia tavoitteita mutta että samaan aikaan jäsenvaltiot, jotka tukevat noita tavoitteita, eivät myöskään halua rahoittaa noita tavoitteita, noita suunnitelmia, noita toimia ja noita uusia aloja. Meidän on puhuttava tästä lisääntyvästä epäjohdonmukaisuudesta. Kriisiaikana on entistä tärkeämpää puhua taloudesta ja puhua siitä, miten Euroopan unionia rahoitetaan. Euroopan parlamentti on lisäksi entistä tarpeellisempi, eikä tällä hetkellä ole oikea aika tehdä talousarviosta kiellettyä aihetta.
Janusz Wojciechowski
(PL) Arvoisa puhemies, meillä todellakin on vakava talousarviokriisi Euroopan unionissa, ja kuten edellinen puhuja sanoi, tästä ovat vastuussa monet osapuolet. Parlamentti ehkä teki tässä jonkinlaisen virheen siinä, mitä se odotti neuvotteluilta - me halusimme huolehtia liian monesta asiasta samaan aikaan. Tämä on ongelma edunsaajille, mutta se on itse asiassa myös vakava poliittinen kriisi, joka minun mielestäni johtuu siitä, että jossain vaiheessa on menetetty EU-innostuksen henki. EU-innostuksen hengen pystyi tuntemaan Euroopan parlamentissa, kun keskustelimme Lissabonin sopimuksesta, ja niitä, jotka eivät olleet kovin kiinnostuneita EU:sta, kehotettiin olemaan innostuneempia. Kun perussopimusneuvottelut päättyivät ja yhdentymistä parannettiin, keskustelut rahasta ja talousarviosta kuitenkin alkoivat, ja kävi ilmi, että EU-innostuksen sijasta vallitsi EU-itsekkyys ja halu maksaa mahdollisimman vähän Euroopan yhdentymisen lisääntymisestä. Haluaisin talousarvion osalta enemmän EU-innostusta.
Reimer Böge
(DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minä olen huolissani, mutta en talousarviosta, toimielinten välisestä sopimuksesta tai mahdollisesta kahdestoistaosatalousarviosta. Tunnen yleistä huolta Euroopan unionin poliittisesta tilanteesta, joka on paljastunut nyt talousarvion puitteissa. Olen huolissani suuntautumisesta hallitustenväliseen yhteistyöhön ja siitä, että parlamentin kasvaneita valtuuksia aiotaan selkeästi rajoittaa ja että vuonna 2006 tehtyä sopimusta ei kunnioiteta. Olen huolissani siitä, että Lissabonin sopimusta ei panna täytäntöön. (Suosionosoituksia) Arvoisa puheenjohtaja Barroso, suhtaudun lausuntoihinne myönteisesti. Ehkä olisi kuitenkin ollut hyödyllisempää, jos olisitte tullut kymmenen päivää aiemmin ja tehnyt selkeämmäksi, että komissio on parlamentin puolella.
Neuvottelujemme kolmesta tärkeimmästä aiheesta ensimmäinen, josta haluaisin puhua, on joustoväline. Tällä alalla on selkeästi liikuttu jonkin verran. Olen kuitenkin äskettäin kuullut, että Brysselissä järjestettävissä rinnakkaisissa neuvotteluissa on koettu takaiskuja. Mitä siellä tapahtuu? Onko mahdollista, ja onko tämä liikaa pyydetty, sopia samasta jouston tasosta, joka meillä oli ennen Lissabonin sopimusta, joka oli oikea ratkaisu ja joka saatiin aikaan monien vuosien neuvottelun jälkeen, Agenda 2000:sta alkaen? Onko liikaa pyydetty omien varojen osalta, että sitoudutaan jatkamaan sitä, mitä me - neuvosto, komissio ja parlamentti - sanoimme vuonna 2006 lausunnossamme toimielinten välisestä sopimuksesta? Onko liikaa pyydetty, että ihmiset, jotka torjuvat ajatuksen omia varoja koskevasta keskustelusta, yrittäisivät lukea perussopimuksen uudelleen. Perussopimuksessa sanotaan, että tuo keskustelu on järjestettävä.
Lopuksi, arvoisa puhemies, onko liikaa pyydetty, että teemme velvoittavat poliittiset sopimukset kaikista kysymyksistä, jotka liittyvät hyväksyntämenettelyyn, jotta voimme estää kriisejä tapahtumasta ja jotta emme päädy samaan tilanteeseen muiden kysymysten osalta, mukaan luettuina ulkoiset kauppasopimukset ja seuraava monivuotinen rahoituskehys? Jos nämä asiat esitetään tämänpäiväisessä muodossa, tämän parlamentin vastaus on ehdoton "ei".
Marian-Jean Marinescu
(RO) Arvoisa puhemies, jäsenvaltioilla on selkeästi vaikeat ajat talousarvion kannalta. Toisaalta on ollut hyvin selvää, että EU:n talousarviolla on edistetty huomattavasti jokaisen jäsenvaltion kehitystä, nettomaksajat mukaan luettuina.
Olen yllättynyt, että sovittelun epäonnistuminen ei johtunut lukuja koskevasta erimielisyydestä vaan kieltäytymisestä järjestää käytännöllinen keskustelu jäsenvaltioiden yhteisestä tulevaisuudesta, toisin sanoen EU:n tulevaisuudesta. Parlamentti ei halua ylittää toimivaltaansa. Se haluaa, että perussopimusta noudatetaan ja että sen valinneiden kansalaisten tulevia etuja suojellaan.
Mistä kohdista neuvosto on kieltäytynyt keskustelemasta?
Euroopan parlamentin osallistuminen monivuotisen rahoituskehyksen laatimiseen on perussopimuksen säännös. Kyseinen tehtävä toteutettiin vuonna 2006, enkä usko, että vuosien 2007-2013 talousarvio oli unionille huono. Aivan päinvastoin.
Jousto - tätä mekanismia on käytetty tähän mennessä tehokkaasti, ja kaikki jäsenvaltiot ovat hyötyneet siitä.
Omat varat - juuri sen talousarviotilanteen, jota jäsenvaltiot ovat käymässä läpi, pitäisi kannustaa niitä etsimään vakaita menetelmiä rahoittamaan EU:n talousarviota, jolla lopetetaan EU:n toimien täytäntöönpanon vaarantuminen.
Uudet perussopimuksen ja 2020-strategian mukaiset vastuut edellyttävät rahoitusta. On mahdotonta hyväksyä, että yksi toimielin, neuvosto, asettaa tavoitteet vuodelle 2020 eikä kuitenkaan hyväksy näihin vaatimuksiin vastaamiseksi tarvittavia taloudellisia resursseja. Minun mielestäni meidän velvollisuutemme on saada sopimus aikaan. Olemme vastuussa kansalaisillemme. Emme saa antaa EU:n toimielimiä kohtaan tunnetun luottamuksen haihtua.
Giovanni La Via
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, meidän olisi tällä viikolla pitänyt hyväksyä vuoden 2011 Euroopan unionin yleinen talousarvio. Sen sijaan olemme tilanteessa, jossa EU saattaa joutua aloittamaan uuden vuoden väliaikaisella talousarviolla ja kahdestoistaosien järjestelmän soveltamisen suuresti rajoittamana.
Yleisesti tiedetään, että parlamentti, komissio ja useimmat jäsenvaltiot olivat valmiita tekemään sopimuksen, jonka esti sellaisten maiden vähemmistö, jotka kieltäytyivät aloittamasta parlamentin kanssa rakentavaa keskustelua Lissabonin sopimuksen täytäntöönpanosta.
Minun mielestäni parlamentin kanta neuvotteluissa oli vastuullinen ja kohtuullinen. Parlamentti kehotti soveltamaan Lissabonin sopimusta, ja jatkaa tuota kehotusta voimakkaasti.
Neuvosto on omalta osaltaan osoittanut olevansa kykenemätön saamaan sopimusta aikaan, ja se on osoittanut olevansa erittäin jakautunut sellaisten asioiden osalta, joilla on perustavanlaatuista merkitystä ja jotka valtioiden vähemmistö on estänyt vetollaan ja hylännyt siten ajatuksen parlamentin kanssa käytävästä keskustelusta säännöistä ja menettelyistä, joiden pitäisi ohjata Lissabonin sopimuksen täytäntöönpanoa.
Nyt meidän on kuitenkin pakko katsoa tulevaisuuteen ja rakentaa tulevaisuuden EU:ta yhdessä - ja sillä tarkoitan neuvostoa, parlamenttia ja neuvostoa - ilman itsekkyyttä tai välttelyä. Hyväksymällä neuvoston kasvuluvusta määräämät rajat, meidän kaikkien tunteman 2,91 prosenttia, parlamentti pyrkii lähettämään vahvan viestin, että se on tietoinen vaiheesta, jota käymme läpi.
Me kaikki olemme kuitenkin samaa mieltä siitä, kuten komissio myös vahvisti tänään, että meidän pitäisi vaatia enemmän joustoa EU:n tarpeisiin vastaamiseksi. Olen samaa mieltä puheenjohtaja Barroson tämänpäiväisistä sanoista, kun hän viittasi ehdotuksiin, joita komissio laatii sen omien varojen käytöstä ja EU:n talousarvion mukauttamisesta Lissabonin sopimukseen, ja toivon neuvostolta enemmän yhteistyötä tulevaisuuden EU:n rakentamisessa.
José Manuel Fernandes
(PT) Arvoisa puhemies, neuvoston kanssa vuoden 2011 talousarviosta käydyissä neuvotteluissa Euroopan parlamentti teki kaikkensa saadakseen sopimuksen aikaan. Ainoa vaatimus on täyttää neuvoston sitoumukset, esimerkiksi Eurooppa 2020 -strategia ja sen rahoitustarve, ja noudattaa Lissabonin sopimusta.
On totta, että perussopimuksen nojalla Euroopan parlamentin on osallistuttava - äänestämällä, antamalla lausuntoja tai tulemalla kuulluksi - uuteen toimielinten väliseen sopimukseen, seuraavaan monivuotiseen kehykseen ja uusien omien varojen luomiseen. Nämä vaatimukset ovat loogisia, järkeviä, yleisen edun mukaisia ja toimielinten välisten uhkien ja ristiriitojen ehkäisemistä koskevan edun mukaisia: ne ovat vaatimuksia, jotka neuvoston olisi jaettava ja joita sen olisi puolustettava.
Toimielinten välisen sopimuksen osalta on ilmiselvää, että EU:n toimielinten, erityisesti neuvoston antamat sitoumukset edellyttävät nykyisen monivuotisen rahoituskehyksen joustavuutta.
Eurooppa 2020 -strategia, kansainvälistä lämpöydinkoereaktoria koskeva hanke, Euroopan ulkosuhdehallinto ja rahoitusvalvontaelimet ovat joitakin esimerkkejä rahoitusta tarvitsevista asioista. Neuvoston on käsiteltävä Lissabonin sopimusta sekä niiden alojen kannalta, jotka ovat juuri tulleet Euroopan unionin toimivaltaan ja jotka näkyvät talousarviossa, että Euroopan parlamentin lisääntyneiden valtuuksien osalta, erityisesti talousarvion osalta. Näillä muutoksilla itse asiassa vahvistetaan unionin toimielinten demokraattista legitimiteettiä.
Yhteisön menetelmän käyttäminen hallitustenvälisen lähestymistavan sijasta tekee hallinnostamme aiempaa demokraattisempaa. Toivon, että muutamat kansalliset egot eivät haittaa EU:n rauhan, solidaarisuuden ja edistyksen hanketta tai saata sitä vaaraan.
Mairead McGuinness
(EN) Arvoisa puhemies, tämä on ollut erittäin tärkeä keskustelu - erityisesti sen poliittinen näkökulma - mutta mielestäni on tärkeää keskustella myös joistakin keskustelun käytännöllisistä osista. Minä olen maataloudesta vastaava esittelijä vuoden 2011 talousarviossa, ja vaikutukset ovat todellisia, jos emme saa talousarviosta sopimusta aikaan niiden jäsenvaltioiden kassavirran osalta, jotka ovat viime viikkoina maksaneet viljelijöilleen ennakkomaksuja. Näillä viljelijöillä on taloudellisia vaikeuksia ja pulaa tuloista. Vaikutukset ovat siis todellisia ja käytännöllisiä, ja tämä on vain yksi niistä.
Haluaisin kuitenkin puhua tulevaisuudesta. Keskustelemme juuri nyt yhteisen maatalouspolitiikan tulevaisuudesta ja pyydämme, että kyseisestä politiikasta olisi enemmän hyötyä EU:lle ympäristöasioiden, elintarviketurvallisuuden ja alueellisen ulottuvuuden osalta, ja silti kaikessa keskustelussa tähän mennessä on käsitelty sitä, miten voimme kutistaa maatalouden talousarviota. Olen hyvin huolissani siitä, että tässä vuoden 2011 talousarviota koskevassa keskustelussa saamme aikaan erittäin kielteisen tulevaisuudennäkymän maatalouden talousarvioiden ja Euroopan unionin vuoden 2013 jälkeisen talousarvion osalta. Nämä kaksi ovat tiiviisti sidoksissa toisiinsa, ja mielestäni meidän pitäisi olla siitä tietoisia.
Edit Herczog
(HU) Arvoisa puhemies, olemme kymmenen viime vuoden ajan kertoneet EU:n kansalaisille, että sopimus Euroopan unionista on välttämätön, ja jäsenvaltiot ovat todellakin ratifioineet sen. Olemme kymmenen viime vuoden ajan kertoneet kansalaisille, että tutkimusta ja kehitystä voidaan toteuttaa ja rahoittaa paremmin EU:n tasolla. Olemme kertoneet heille, että EU:n avaruuspolitiikkaa voidaan toteuttaa parhaiten EU:n tasolla, ja olemme kertoneet heille, että energiatutkimusta ja ilmastonmuutoksen torjuntaa voidaan toteuttaa paremmin Euroopan unionin kuin jäsenvaltioiden tasolla. Kun me uskoimme tämän, kun puolustimme tätä, luulimme kertovamme totuuden. Ken leikkiin ryhtyy, se leikin kestäköön. Jos tänään uskomme edelleen sen, mitä olemme sanoneen kymmenen viime vuoden ajan, meidän on saatava aikaan tarvittavat talousarviovarat, ja ensisijainen keino niiden aikaansaamiseksi on jousto, kun taas toissijainen keino tarkoittaa parlamentin omien varojen, Euroopan unionin omien varojen, luomista. Muuten olen sitä mieltä, että Euroopan unionia tarvitaan.
Niki Tzavela
(EN) Arvoisa puhemies, äskettäinen yhteinen julkilausumanne EU:n ja Yhdysvaltojen huippukokouksen jälkeen oli pitkään aikaan ensimmäinen julkilausuma, jossa komissio ilmaisi arvokkuutta, optimismia, voimaa ja solidaarisuutta, ja myös johdonmukaisuutta. Nyt meillä on ristiriita; emme löydä talousarvion osalta yhteistä perustaa. Jos haluamme EU:n olevan kansainvälinen voimatekijä, kuten olemmekin, meillä ei ole varaa olla ilman talousarviota. Tämän halusin sanoa, ja jatkakaa hyvää työtä.
Giovanni Collino
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kolmenvälisten neuvottelujen epäonnistuminen merkittävä on poliittinen tilaisuus miettiä Euroopan viimeaikaista historiaa.
Ongelma ei ole vain poliittinen vaan myös kulttuuriin liittyvä, ja se koskee monia jäsenvaltioita. Nykyinen talous- ja rahoituskriisi on rakenteellinen eikä ohimenevä ilmiö. Se edustaa itse asiassa muutosta, joka vaikuttaa talouteen, työllisyyteen ja ikääntyvään yhteiskuntaa, jossa elämme. Jos ei ole poliittista ja kulttuurista kasvua ja yleistä näkemystä Euroopasta, emme pysty toteuttamaan toimia ratkaistaksemme kolmannen vuosituhannen alkuun liittyvät ongelmat, kuten hyvinvointi-, tutkimus-, energia- ja ympäristöpolitiikka ja turvallisuus, joita voidaan käsitellä vain poliittisissa kokoontumisissa kaikilla unionin muodostavilla tasoilla.
Minun viestini kollegoilleni on se, että vaikka kolmenvälissä neuvotteluissa epäonnistuttiin, parlamentin tekemä työ on arvokasta työtä, joka vastaa täysimääräisesti toimeksiantoamme, joka on ihmisten edustaminen. Parlamentin painoarvo on nyt aiempaa suurempi Lissabonin sopimuksen ansiosta, eikä neuvosto voi enää omaksua hallitsevaa asemaa parlamentin edustamaa kansan itsemääräämisoikeutta vastaan ...
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Franz Obermayr
(DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, on selvää, että Euroopan parlamentin perinteiset edustajat kehottavat kattavaan joustavuuteen talousarviossa, mutta olen pannut merkille, että kukaan ei ole maininnut nettomaksajien etuja tai kansalaisten etuja.
Loppujen lopuksi EU:ta rahoittavat juuri nettomaksajat, jotka vastasivat talouden moottorin uudelleenkäynnistämisestä kriisin jälkeen, jotka pelastivat talousarvioltaan alijäämäisiä maita ja itse euron ja jotka määräävät raskaita taakkoja kansalaisilleen. Minun mielestäni on siksi sangen ymmärrettävää ja oikeutettua, että nämä maat ja niiden kansalaiset haluavat säilyttää talousarvion määrärahat, varmistaa, että nettojäännöstä ei voida muuttaa takautuvasti mielijohteesta ja estää rahaa hajautumasta eri kanaviin. En tietenkään viittaa tässä katastrofien jälkeen annettuun apuun. Sen jätän ulkopuolelle.
Kriittisellä suhtautumisella EU:n verotukseen ei myöskään ole mitään tekemistä solidaarisuuden ilmeisen puutteen kanssa. Kyse on vain siitä, että jäsenvaltiot vastustavat sitä laajasti. Siksi on selvää, että meidän on säilytettävä kansallisten parlamenttien suorittama ratifiointi toissijaisuuden takia.
Monika Hohlmeier
(DE) Arvoisa puhemies, ensiksi haluaisin tehdä tämän parlamentin toistuvien pyyntöjen jälkeen selväksi, että talousarvioneuvotteluissa emme pyytäneet yhtään senttiä enemmän kuin mitä neuvosto oli tarjonnut meille. Se tarkoittaa, että toimimme täysin neuvoston toiveiden mukaisesti. Joustovälinettä tarvitsemme, koska neuvosto saa meidät säännöllisesti vaikeuksiin päätöksillään suurista hankkeista, joiden rahoituksesta se ei ole säätänyt. Sitten meidän on yritettävä, yhdessä jäsenvaltioiden kanssa, löytää ratkaisu näihin hankkeisiin voidaksemme tukea niitä taloudellisesti ja tehdäksemme järkeviä suunnitelmia. Emme ole myöskään pyytäneet enemmän kuin mitä Lissabonin sopimuksessa on säädetty. Sen sijaan kehotamme noudattamaan perussopimusta. Emme muuta, emme enemmän emmekä vähemmän.
Omien varojen osalta ei varmasti ole parlamentilta liian paljon sanottu, että se haluaisi ainakin keskustella asiasta, minkä muodon ne voisivat saada ja onko omia varoja käytössä. He eivät voi vain kieltäytyä keskustelemasta siitä ja sitten syyttää parlamenttia.
Janusz Lewandowski
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, tässä on lyhyt täydennykseni siihen, mitä puheenjohtaja Barroso avauspuheenvuorossaan sanoi, arvoisien jäsenten puheenvuorojen kuuntelemisen jälkeen.
Komission strategia näissä erityisoloissa on hyvin yksinkertainen, ja se perustuu yksinkertaiseen olettamukseen, että uusiin haasteisiin vastaamiseksi EU tarvitsee yhtenäisyyttä, ei jakoja. Uskon, että puheenjohtajavaltio Belgia toimii saman olettamuksen perusteella.
Tehtävämme on määritetty selkeästi perussopimuksessa sopimuksen osalta - sekä erimielisyyden osalta, mikä ei ollut kovin todennäköistä, mutta se on tapahtunut ensimmäistä kertaa 26 vuoteen. Tunnemme miljoonien edunsaajien turhautumisen ympäri Euroopan unionia. Siksi meidän on vastattava. Me ymmärrämme, että meidän on toimittava nopeasti ja että meidän on otettava tänään ensimmäinen askel suuntaviivoista sopimiseksi, sitten, mahdollisesti 1. joulukuuta, toimitettava luvut, jotka eivät ole enää kiistanalaisia, puolustettava joustoa, jota tarvitaan, annettava ehdotus yhteistyöjärjestelyistä Lissabonin sopimuksen perusteella ja puolustettava - mikä on myös tärkeää - komission aloiteoikeutta esittää näkemys tulevaisuudesta ensi vuonna.
Yhteisellä vastuullamme on tehdä se, mitä luvattiin, mitä edunsaajat odottavat, mitä on kehitetty talousarviossa tulopuolella ja samalla kunnioittaa täysimääräisesti jäsenvaltioiden verotukseen liittyvää itsemääräämisoikeutta. Kyseessä on vaatimaton talousarvio, joka kehittyi puoleen kansallisesta talousarviosta huolimatta laajentumisesta 12 uuteen jäsenvaltioon. Se oli selkeä osoitus kurista ja kurinalaisuudesta. Jatkakaamme siis työtä ja työskennelkäämme paremman tulevaisuudennäkymän puolesta. Vetoan teidän vastuullisuuden tunteeseenne. Tämän päivän keskustelu parlamentissa on rohkaissut minua puheenjohtaja Barroson tavoin erittäin paljon.
Melchior Wathelet
Arvoisa puhemies, on totta, että tällaisen keskustelun pitäisi auttaa meitä saamaan sopimus aikaan eikä pahentamaan tilannetta vielä enemmän. Toivon voivani sanoa, että juuri siinä hengessä kävimme tänä iltapäivänä tämän keskustelun.
Kyllä, edistystä tulee, ja meidän on yritettävä saada aikaan sopimus joustovälineestä ja ITER-hankkeen rahoittamisesta. Kyllä, tästä vuoden 2012 ja 2013 talousarviota koskevasta suunnitelmasta on tehtävä sopimus, ja pyrimme todella osoittamaan, että meillä on valmiudet saada sopimus aikaan vuosien 2012-2013 suunnitelmasta, erityisesti joustoa koskevasta tärkeästä aiheesta.
Toiseksi, kyllä, käymme keskusteluja 312 ja 324 artiklan puitteissa nähdäksemme, miten voimme käytännössä panna täytäntöön ja toteuttaa tämän ja varmistaa, että näistä artikloista ja näistä uusista menetelmistä tulee totta. Meidän on löydettävä yhteinen perusta.
Tänään kuulimme, että komissio aikoo käyttää oikeuttaan ehdottaa lainsäädäntöä, joko omia varoja koskevasta kysymyksestä tai monivuotisesta rahoituskehyksestä. Meidän on näiden osien perusteella kokoonnuttava, meidän on keskusteltava, meidän on varmistettava, että noudatamme perussopimuksen 312 ja 324 artiklaa, joissa on säännöksiä siitä, että kaikki osat on pantava täytäntöön sopimuksen aikaansaamiseksi, järjestettävä näitä kokouksia ja suoritettava tätä koordinaatiota, jonka nojalla näistä perussopimuksella säädetyistä menettelyistä voisi tulla totta.
Vuosien 2012-2013 jousto-osan osalta meidän on pantava nämä perussopimuksen 312 ja 324 artiklat täytäntöön, vaikka, jälleen kerran - minun on korostettava tätä kohtaa - meidän on taattava, että vuoden 2011 talousarvio hyväksytään. Euroopan unionin uskottavuus on vaakalaudalla. Vaakalaudalla on myös niiden toimien tehokkuus, jotka pannaan täytäntöön vain, jos vuoden 2011 talousarvio hyväksytään. Puhumme vain koheesiopolitiikasta, se on kaikki mistä puhumme. Todella vaakalaudalla tässä on uskottavuutemme ja toimiemme täytäntöönpano.
Kolmanneksi, älkäämme osoittako niiden, jotka eivät halua talousarviota, olevan oikeassa, jolloin EU:ssa on vielä vähemmän varoja käytettävissään toimiensa toteuttamiseksi. Jotta voimme osoittaa heidän olevan väärässä, meidän on kuitenkin epäilemättä tuettava sovittelumallia ja tehtävä kaikkemme näinä muutamana viimeisenä viikkona, jotta saamme aikaan tämän mallin, jotta voimme kaikki hyötyä siitä, huolimatta siitä, että myönnytyksiä on tehtävä. Tämä on kuitenkin ainakin perusta, jossa liikutaan eteenpäin eikä taaksepäin, mikä tapahtuisi, jos emme saa vuoden 2011 talousarviota aikaan muutamaan seuraavan viikon aikana.
Puhemies
(EN) Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, puheenjohtajakokous alkaa juuri, joten tässä salissa tarvitaan joitakin todellisia kysymyksiä ja vastauksia, koska se on hyvin tärkeä kokous. Haluamme nähdä edistystä neuvoston osalta. Teillä on ollut monia keskusteluja neuvoston jäsenten kanssa, jäsenvaltioiden kanssa. Miten voisitte selittää sen meille? Onko meidän suuntaamme eteneminen mahdollista? Meillä on tiettyjä odotuksia. Te tunnette ne varsin hyvin, koska itse asiassa tämä oli edellisten kysymystemme aihe - kolme kohtaa aivan lopussa 15. marraskuuta, muutama minuutti ennen puoltayötä. Meille on hyvin tärkeää saada nuo vastaukset teiltä.
Melchior Wathelet
Hyvä Martin Schulz, kuulin kyllä kysymyksemme. Luulen, että kukaan ei säästynyt siltä.
Mielestäni voimme joko valita lähestymistavan, jossa osoittelemme toisiamme sormella - teidän vikanne, meidän vikamme - tai voimme yrittää saada itsemme valitsemaan toisen lähestymistavan, jossa molemmat osapuolet pyrkivät etenemään kohti tätä sovittelumallia. Voisimme myös pysytellä mielialassa, joka valitettavasti johti meidät erimielisyyksiin 15. marraskuuta.
Kuka on syyllinen? Olisin voinut kertoa teille, että alussa parlamentti aikoi varmasti sanoa, että neuvosto on syyllinen ja että neuvosto aikoi varmasti sanoa, että parlamentti on syyllinen, ja molemmat osapuolet olisivat kiittäneet komissiota sovitteluponnisteluista. Meidän on yritettävä välttää tuollaista lähestymistapaa ja tehtävä muutamana viimeisenä viikkona ja päivänä kaikkemme alkaaksemme ajatella uudella tavalla.
Vastatakseni puhemiehen kysymykseen, onko edistyminen mahdollista? Kyllä, edistyminen on mahdollista, koska tiedämme, että jos toimimme samoin kuin 15. marraskuuta, toistaisimme vain 15. marraskuuta puhjenneen erimielisyyden, erityisesti joustoa koskevasta tärkeästä kysymyksestä. Miksi tämä kysymys on tärkeä? Se on tärkeä, koska minun mielestäni siinä käsitellään yhtä parlamentin suurimmista huolista, joka on monien kehitysnäkymien saaminen, ainakin kaudeksi 2012-2013, jolloin nykyinen monivuotinen kehys päättyy.
Se on syy siihen, miksi puheenjohtajavaltio palautti tämän asian osalta heti marraskuun 15. päivän jälkeen yhteydet yrittääkseen edetä myös näissä muissa kohdissa. Kyllä, sopimukseen on mahdollisuuksia näissä puitteissa, mutta molempien osapuolten on muutettava järkeilyään ja omaksuttava sovitteleva lähestymistapa tulosten aikaansaamiseksi. Muuten todistamme valitettavasti toista epäonnistumista, ja käsittelin aiemmin hieman haitallisia seurauksia, joita epäonnistumisella olisi, pääasiassa toimiemme täytäntöönpanon osalta. Mielestäni EU:n kansalaiset ansaitsevat parempaa.
Puhemies
(EN) Arvoisa puheenjohtaja, kiitos aktiivisuudestanne neuvottelujen aikana ja myös keskustelusta. Toivomme, että tulos on myönteinen mahdollisimman pian.
Kiitos myös komission puheenjohtajalle Barrosolle ja komission jäsenelle Lewandowskille osallistumisestanne keskusteluumme.
Minulla on nyt joitakin tärkeitä huomautuksia tehtävänä, ja vaihdan äidinkielelleni.
Puhemies
- (PL) Keskustelu on päättynyt.
Haluaisin tiedottaa teille, että määräaika tarkistusten jättämiselle tästä kohdasta ovat seuraavat: päätöslauselmaesitykset - keskiviikkona 24. marraskuuta kello 10.00, tarkistukset - keskiviikkona 24. marraskuuta kello 15.00.
Äänestys toimitetaan torstaina 25. marraskuuta 2010.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 149 artikla)
Cătălin Sorin Ivan
Olemme tällä hetkellä umpikujassa, joka on itse asiassa laajempi kuin vuoden 2011 talousarviomenettely. Tämä on kriittinen risteys, joka määrää unionin tulevaisuuden ja tarjoaa ennakkotapauksen tuleville talousarviomenettelyille ja Euroopan parlamentin asemalle.
Parlamentin valitukset eivät ole naurettavia. Kaikki, mitä käytännössä haluamme, on se, että parlamentille perussopimuksella osoitettua asemaa kunnioitetaan. Parlamentti on tehnyt paljon myönnytyksiä näiden neuvottelujen aikana, ja meiltä pyydetään niitä vielä enemmän. Toivon kuitenkin, että selviämme tästä jaksosta ja että pystymme äänestämään uudesta talousarviosta joulukuun täysistunnossa.
Marie-Thérèse Sanchez-Schmid
EU:ssa ei ole vuoden 1988 jälkeen ollut tällaista perustavanlaatuista erimielisyyttä parlamentin ja sen toimielinkumppaneiden välillä EU:n talousarviosta. Tämä on historiallinen hetki: suostuuko neuvosto, ja erityisesti Yhdistynyt kuningaskunta, Alankomaat ja Tanska, näkemään, että EU:ssa on aina kyse resurssien yhdistämisestä parempaa tulosta varten? Jotkin jäsenvaltiot ovat omaksuneet epäjohdonmukaisen lähestymistavan: ne leikkaavat kansallisia talousarvioitaan pidättäytymisen nimissä ja kehottavat EU:ta ratkaisemaan niiden ongelmat antamalla sille kunnianhimoisia tehtäviä täytettäväksi. Sitten, juuri, kun nämä tavoitteet aiotaan toteuttaa, ne kapinoivat loputtomia talousarviovaatimuksia vastaan. Galileo, ITER, Eurooppa 2020 -strategia, Euroopan ulkosuhdehallinto - ne kaikki maksavat rahaa! Onko meidän taisteltava joka vuosi saadaksemme nimellisen panoksen itsepäisiltä jäsenvaltioilta, jotka sitten syyttävät EU:ta tehottomaksi ja joutavaksi? Kannatan siksi keskustelua omista varoista, Lissabonin sopimuksen kunnioittamisesta ja kunnianhimoisesta ja realistisesta EU:sta.
Georgios Stavrakakis
kirjallinen. - (EL) Jäsenvaltioiden pienen vähemmistön tinkimätön seisahdus on pääasiassa ilmaus niiden selkeästä kieltäytymisestä laatia perusta nopeille ja tarkoituksenmukaisille ratkaisuille EU:n kansalaisten perustarpeisiin nyt tai milloin tahansa niitä ilmenee lähitulevaisuudessa. Meidän on käsiteltävä EU:n kansalaisia koskevia kysymyksiä vastuullisesti. Emme saa unohtaa, että EU:n Lissabonin jälkeisten uusien vastuiden lisäksi jäsenvaltiot ehdottavat ja hyväksyvät jatkuvasti uusia toimia ja strategioita, kuten Eurooppa 2020 -strategia, jota EU:ta kehotetaan panemaan täytäntöön; toisaalta ne sanovat olevansa haluttomia antamaan rahaa niiden panemiseksi täytäntöön, millä ne tuomitaan epäonnistumaan ennen kuin ne edes alkavat. Myös minä haluaisin korostaa, että Euroopan parlamentti ei pyydä lisäämään menoja tai valtuuksia enemmän kuin Lissabonin sopimuksessa on säädetty. Parlamentti toteaa selkeästi, että EU:lla on oltava riittävät varat käytössään, jotta se voi panna sujuvasti täytäntöön toimia, joilla täydennetään jäsenvaltioiden ponnistuksia lisätä työllisyyttä, investointeja ja yleistä talouskasvua. Parlamentin kanta on, että EU:n talousarvio ei ole osa kriisiä, se on - kriittisille aloille tehtävien investointien myötä - vastaus siihen.
Róża Gräfin von Thun und Hohenstein
Olen hyvin huolissani EU:n vuoden 2011 talousarviota koskevasta epäselvyydestä, koska toisaalta emme voi hylätä kunnianhimoisia suunnitelmiamme vahvan Euroopan unionin rakentamisesta, mutta toisaalta Puola ottaa hoitaakseen EU:n neuvoston puheenjohtajuuden vuoden 2011 toisella puoliskolla. Jos Euroopan unioni ei ole hyväksynyt talousarviota siihen mennessä ja jos sen on edelleen laadittava sellainen joka kuukausi, puheenjohtajavaltiomme on erittäin vaikeaa täyttää velvollisuuksiaan. Meidän on kysyttävä itseltämme, mikä on tärkeämpää: helppo lyhyen aikavälin ratkaisu, joka merkitsee antamista periksi monille maille ja puheenjohtajavaltiolle, vai kunnianhimoisempi suunnitelma, joka voi olla vaikeampi mutta joka tekee pitkällä aikavälillä EU:sta vahvemman ja josta me kaikki todella hyödymme? Minun mielestäni on tärkeämpää, että rakennamme yhdessä vahvan Euroopan unionin. Sellainen Euroopan unioni tarvitsee omat varansa ja vahvan talousarvion, joka perustuu solidaarisuuden periaatteeseen ja jolla voidaan rahoittaa kaikki tarpeellinen. Monet EU:n jäsenvaltiot, ennen kaikkea Yhdistynyt kuningaskunta, eivät edes halua keskustella tästä. Meillä ei ole varaa antaa periksi kansalliselle itsekkyydelle.
