Práva cestujících v autobusové a autokarové dopravě (rozprava) 
Předsedající
Dalším bodem je zpráva Antonia Canciana jménem parlamentní delegace do dohodovacího výboru o společném znění nařízení Evropského parlamentu a Rady o právech cestujících v autobusové a autokarové dopravě a o změně nařízení (ES) č. 2006/2004, které schválil dohodovací výbor (00063/2010 - -.
Antonio Cancian
Pane předsedající, paní komisařko, dámy a pánové, jednání, která jsem já sám vedl během prvního roku a poté po dobu trvání dohodování - prvního dohodování po Lisabonské smlouvě - pod vedením paní Kratsa-Tsagaropoulou a s podporou předsedy Výboru pro dopravu a cestovní ruch, pana Simpsona, byla obtížnější a složitější, než jsem očekával.
Díky tomuto nařízení bude mít 70 milionů evropských cestujících v autobusové a autokarové dopravě širší škálu práv, která byla až doposud omezena nebo ve srovnání s jinými druhy dopravy téměř neexistovala.
Během jednání o této důležité problematice se třemi rotujícími předsednictvími byly cíle, které jsme chtěli splnit, následující:
nařízení, které by chránilo nediskriminační přístup k autobusové a autokarové dopravě;
nařízení, které by zohledňovalo zvláštní charakteristické rysy odvětví, do nějž patří malé a střední podniky, na které nelze klást další přehnaná ekonomická břemena;
nařízení, které by vyplnilo mezeru v předpisech, kvůli níž se autobusová a autokarová doprava nachází v nenormálním postavení ve srovnání s jinými dopravními prostředky, a které by proto všem cestujícím zajistilo minimální záruky;
nařízení, které by vzhledem k nekompromisnímu postoji v Radě co nejvíce chránilo práva osob se zdravotním postižením;
nařízení, které by zohledňovalo potřeby stárnoucí populace, pro kterou bude v příštích desetiletích veřejná doprava hlavním zdrojem.
Text, o kterém budeme dnes hlasovat, je plodem velmi tvrdě vybojovaného kompromisu, ale je to text, který se nám líbí vzhledem ke směru, kterým se ubírala rozprava i samotná jednání.
S hlavními problémy jsme se setkali především při stanovení rozsahu uplatnění. Nařízení se vlastně týká všech regionálních, vnitrostátních nebo mezinárodních linkových služeb na vzdálenost větší než 250 km. Pro každý případ jsme připravili seznam základních práv, která nelze přehlížet, a to bez ohledu na vzdálenost. Tato práva se soustředí především na právo na přepravu, na školení, informace a odpovědnost.
Na vzdálenosti nad 250 km nařízení stanoví zejména odškodnění a pomoc v případě nehod, práva cestujících v případě zrušení cesty nebo zpoždění, práva osob se zdravotním postižením a osob se sníženou pohyblivostí. Dále, pokud jde o stížnosti, dopravce musí vytvořit a aktivovat systém vyřizování stížností týkajících se práv a povinností uvedených v tomto nařízení. Lhůta na podání konečné odpovědi nemůže být delší než tři měsíce od přijetí stížnosti.
A nakonec, každý členský stát musí určit nový, nebo lépe již existující orgán zodpovědný za vymáhání tohoto nařízení. Členské státy se budou moci vyhnout zavedení tohoto nařízení na dobu čtyř let, kterou je možné jednou prodloužit, pokud Komisi předem oznámí důvody.
Od členských států se rovněž naléhavě požaduje, aby do budoucna vytvořily systém jediné jízdenky pro všechny druhy dopravy a jediný vnitrostátní orgán s odpovědností za práva cestujících ve všech dopravních prostředcích. Konečné znění lze považovat za příjemný a vyvážený kompromis. Výsledek dohodovacího řízení je třeba považovat za vítězství pro Parlament.
Enikő Győri
úřadující předsedkyně Rady. - Pane předsedající, je pro mne potěšením účastnit se této rozpravy o návrhu nařízení o právech cestujících v autobusové a autokarové dopravě. Je to velmi důležitý moment, neboť naše diskuse o tomto legislativním aktu spějí po dvou letech k závěru.
Předem bych jménem Rady chtěla vyjádřit své díky a uznání Evropskému parlamentu za tuto spolupráci a za kompromisní atmosféru, která nám umožnila dosáhnout v dohodovacím výboru dohody ve prospěch cestujících v autobusové a autokarové dopravě, zejména pokud jde o osoby se zdravotním postižením a osoby se sníženou pohyblivostí.
Diskuse mezi těmito třemi orgány nebyly jednoduché, ale byly vždy konstruktivní a byly vedeny duchem kompromisu. Společný text, na němž jsme se na schůzi Dohodovacího výboru shodli a který snad bude dnes schválen, je kompromisem napříč politickými skupinami. Proto bych chtěla vyslovit uznání všem, kdo se podíleli na práci na tomto legislativním návrhu, zejména místopředsedkyni Kratsa-Tsagaropoulou, Brianu Simpsonovi - předsedovi Výboru pro dopravu a cestovní ruch, panu Cancianovi - zpravodaji, a stínovým zpravodajům. Společně museli dospět s tímto legislativním procesem k úspěšnému výsledku.
Mnohokrát děkuji také komisaři Kallasovi a jeho týmu a jejich kolegům ze sekretariátů v Parlamentu a v Radě. Společně neúnavně pracovali a pomáhali věcem postupovat kupředu. V neposlední řadě bych chtěla vyslovit uznání skvělé práci belgického předsednictví, které zajistilo v Radě nezbytnou podporu kompromisu, kterého bylo dosaženo v dohodovacím výboru.
Jsem přesvědčena, že společné znění, které vzešlo ze schůze dohodovacího výboru, představuje spravedlivou rovnováhu mezi právy cestujících v autobusové a v autokarové dopravě a zájmy dopravců, z nichž většina jsou malé a střední podniky.
Podle názoru Rady je hlavním cílem nařízení poskytovat práva cestujícím v linkové dopravě, kde se plánovaná vzdálenost rovná 250 km nebo je delší. Kromě toho se bez ohledu na ujetou vzdálenost bude uplatňovat řada zaručených práv. Cílem nových pravidel je především pomáhat osobám se zdravotním postižením a osobám se sníženou pohyblivostí.
V diskusích mezi všemi třemi orgány jsme byli schopni nalézt vzájemně přijatelná řešení řady složitých problémů, zejména oblasti působnosti, práv cestujících v případě zrušení cesty nebo zpoždění, odškodnění a pomoci v případě nehod, opatření usnadňujících přechod k novým pravidlům a konečně i práv osob se zdravotním postižením a osob se sníženou pohyblivostí.
Jak již víte, Rada schválila společné znění na svém zasedání dne 31. ledna 2011. Zítra bude tedy tento legislativní akt podepsán. Jeho zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie lze očekávat v březnu.
(IT) Pane předsedající, nakonec bych chtěla poblahopřát panu Cancianovi k jeho vynikající práci.
Blahopřeji vám k dobře vykonané práci
Siim Kallas
místopředseda Komise. - Pane předsedající, legislativní návrh týkající se práv cestujících v autobusové a autokarové dopravě, o němž dnes diskutujeme, je výsledkem velmi složitého procesu zahrnujícího i dohodování. Dlouhá jednání v dohodovacím výboru večer 30. listopadu 2010 vedla k průlomu a ke kompromisu po více než dvou letech jednání.
Rád bych vám vyjádřil upřímné díky za to, že k tomu došlo. Zaprvé místopředsedkyni, paní Kratsa-Tsagaropoulou za dovedné vedení, panu Brianu Simpsonovi, předsedovi Výboru pro dopravu a cestovní ruch, panu Cancianovi, zpravodaji, a nesmíme samozřejmě zapomenout ani na belgické předsednictví.
Parlamentu jsem vděčný, že vždy prosazoval vysokou úroveň ochrany cestujících. Poté, co bylo nařízení schváleno Radou dne 31. ledna, vás vyzývám, abyste je také schválili a formálně tento proces uzavřeli.
Návrh práv cestujících v autobusové a autokarové dopravě nyní doplňuje opatření na ochranu cestujících a zajistí, aby se cestujícím dostalo stejného standardu kvality služeb, kdykoli cestují na území Unie.
Kompromisní text obsahuje důležité úspěchy: přináší soubor základních práv pro všechny cestující v autobusové a autokarové dopravě. Jak již uvedl pan Cancian, až do posledních okamžiků jednání zůstávaly některé složité problémy nevyřešené. Někdo by mohl říci, že oblast působnosti nařízení o autobusových a autokarových službách na vzdálenost 250 a více kilometrů je příliš omezená, a mohl by požadovat i ochranu cestujících v místní dopravě. Jiní by mohli namítat, že text obsahuje ustanovení, jejichž uplatňování by bylo nákladné, zejména pro malé dopravce. Já jsem toho názoru, že text představuje velmi dobře vyvážený kompromis.
Neměli bychom zapomínat, že řada základních práv se týká služeb všeho druhu a poskytuje zvláštní ochranu nejzranitelnějším cestujícím. Případné dopady na náklady v tomto odvětví byly naopak udrženy na minimální úrovni. Kompromisní text je celkově skutečným krokem vpřed pro cestující i pro obraz tohoto odvětví.
Mathieu Grosch
Pane předsedající, paní Győriová, pane Kallasi, dámy a pánové, chtěl bych poděkovat zejména panu Cancainovi za důkladnou práci, neboť to nebyla přímočará problematika, ale dospěli jsme k dobrému výsledku.
Kompromisy mají samozřejmě vždy své výhody a nevýhody. Někdo si bude myslet, že jsme zašli příliš daleko, a jiní si budou myslet, že jsme nezašli dostatečně daleko. Proces v Radě nebyl jednoduchý, a proto bych rád vyjádřil své upřímné poděkování Radě, že nám umožnila dospět v poslední chvíli ke kompromisu. Myslím si, že rozsah zprávy je správný. Řekli jsme, že třech zemí se to přímo netýká. Jelikož je ale Lucembursko zahrnuto do přeshraničního kontextu, existují vlastně jen dvě země, kterých se nařízení přímo netýká. V případě místní veřejné dopravy bude snadné začlenit do specifikace požadavků na výběrová řízení ustanovení, v nichž se uvádí, že práva cestujících musí být dodržována a posilována. Proto není realistické kritizovat nás za vyloučení místní dopravy. To lze řešit na regionální úrovni.
Skupina Evropské lidové strany (Křesťanských demokratů) tento kompromis celkově podpoří. Na práva cestujících pohlížíme jako na úplný balíček a doufáme, že v blízké budoucnosti bude možné vypracovat konsolidovanou verzi vztahující se na celou oblast, takže budeme brzy moci zavést práva, která budou výhodná pro občany, nikoli pro právníky. Podle mého názoru stále existuje řada problémů, zejména pokud jde o provádění, kde předpisy nejsou pro občany výhodné a nejsou dostatečně jasné, aby zakládaly práva cestujících. Z tohoto hlediska bych chtěl poděkovat všem, kdo se do této nesnadné práce zapojili. Doufám, že v plénu dosáhneme velké většiny na podporu tohoto zdravého kompromisu.
Brian Simpson
jménem skupiny S&D. - Pane předsedající, úvodem bych chtěl vyjádřit své poděkování a poděkování skupiny S&D pani Cancianovi za jeho obtížnou práci na tak nesnadném a složitém tématu.
Podíváte-li se na tuto konkrétní dohodu, vytanou vám na mysli dvě otázky. "Je ideální?" a "Posune nás to kupředu?" Z hlediska Parlamentu musíme na první otázku odpovědět, že není ideální. Jednoduše proto, že jde o kompromis, jsou v něm věci, kterých se Parlament musel vzdát, a to zejména, pokud jde o oblast působnosti, kde bychom byli rádi viděli kratší vzdálenost, než nařízení začne platit.
Ale posune nás to kupředu? Ano, to jistě, neboť nyní budeme mít podobný soubor práv pro autobusy a autokary, jako máme v současné době pro jiné druhy dopravy. Posunuje nás to kupředu, i pokud jde o závazek, že v celé Evropské unii zlepšíme přístup k cestování autobusy a autokary pro osoby se sníženou pohyblivostí, a dále navíc pro osoby se zdravotním postižením.
Zdůraznil bych jen jednu věc, která se týká požadavku, aby byla obsluha autobusů a autokarů vyškolena pro pomoc lidem se sníženou pohyblivostí a se zdravotním postižením tak, aby tito lidé mohli mít stejný přístup k veřejné dopravě, jako lidé tělesně schopní. Vím, že pro členské státy existuje v této oblasti výjimka, tedy odklad o pět let, ale já doufám, že ji nevyužijí.
A konečně se domnívám, že je důležité, abychom podpořili tuto konečnou dohodu proto, aby existovala práva pro všechny druhy dopravy. Vím, že v budoucnosti půjdeme dále, znovu je prověříme a zrevidujeme, ale myslím si, že jsme v této oblasti učinili krok kupředu a že by Parlament měl podpořit dohodu, které v dohodovacím řízení dosáhl pan Cancian s Radou.
Gesine Meissner
Pane předsedající, dlouhý proces je u konce, což je dobrá zpráva. Na tom všem je několik pozitivních aspektů. Jedním z nich je to, že základní práva osob se zdravotním postižením zahrnují právo na informace a právo na přístup. Dalším pozitivním rysem je, že škody, které budou vyplácet malé a střední podniky, byly udrženy v rozumných mezích. Původně tomu tak nebylo. Je také dobré, že jsme dospěli k dohodě, protože jinak bychom byli ustrnuli v dohodovacím řízení a nevznikla by žádná nařízení týkající se konkrétní oblasti dopravy.
Chtěla bych však upozornit také na některé negativní body, neboť jsme nebyli schopni vytvořit skutečně evropské řešení. Přestože říkáme, že evropskou zásadou je volný pohyb lidí, zboží a služeb, nedosáhli jsme v této oblasti evropského řešení, jestliže tři země nejsou zahrnuty a další země nemají tak dlouhé autobusové trasy. Právo osob se zdravotním postižením na doprovod, což je něco, co často potřebují, aby mohly cestovat, je zaručeno jen na velké vzdálenosti. Navíc na autobusy a autokary bylo použito ustanovení o rozsáhlých přírodních pohromách, které se nevztahuje na leteckou dopravu, protože v případě mraku sopečného popele by musela být vyplacena náhrada. To znamená, že zvláště méně majetní cestující, kteří cestují na krátkou vzdálenost, nedostanou náhradu a nemají žádná práva. To samozřejmě není dobré.
Vzhledem k této směsici pozitivních a negativních rysů jsme se na půlnočním zasedání v dohodovacím řízení zdrželi hlasování a totéž uděláme i dnes.
Eva Lichtenberger
Pane předsedající, navzdory tomu, že EU je signatářem příslušné úmluvy, nejsou v tomto dokumentu brána v úvahu práva osob se sníženou pohyblivostí.
Zmiňuji se o tom v úvodu svých připomínek k této zprávě, neboť si myslím, že jejím nejzávažnějším nedostatkem je skutečnost, že jsme všude vložili omezení "v případě, že je to možné". Já bohužel dostatečně dobře znám tyto situace, abych mohla říci, že toto "v případě, že je to možné" obvykle skončí tak, že není možné nalézt účinné řešení pro osoby se sníženou pohyblivostí.
Zvláště zklamaná jsem byla, když byl omezen způsob poskytování informací o cestování autobusem a autokarem. I to bylo omezeno tak, že osoby se sníženou pohyblivostí nemohou ani zjistit, kde mohou získat pomoc atd.
Existují ještě další problémy vyplývající z posledního kola jednání, do něhož pan Cancian skutečně vložil své srdce, a já bych mu za to chtěla poděkovat. Vynaložil veškeré úsilí, aby předložil dobrý výsledek, ale toto úsilí bylo zablokováno necitlivým přístupem Rady. Dalším aspektem je již zmíněná vzdálenost 250 kilometrů. Obávám se, že delší trasy budou rozdělovány a že trasy o délce 500 kilometrů budou děleny na dvě části, takže nebude hrozit, že by bylo třeba cestujícím zaručit jejich práva. To je třeba během provádění uvážit.
Dobrou věcí bylo zavedení arbitrážního orgánu, který bude nápomocný spotřebitelům. Mezi další pozitivní aspekty patří uplatnění zásady neustálého zlepšování a to, že obsluha autobusů a autokarů bude školena. V ostatních ohledech to však, dámy a pánové, není žádné mistrovské dílo evropské legislativy.
Roberts Zīle
Pane předsedající, i já bych rád poděkoval všem, kdo byli zapojeni do hledání tohoto kompromisu, ale chtěl bych poděkovat zejména panu Cancianovi, který, jak jsem přesvědčen, nalezl za Parlament ty nejlepší možnosti kompromisu. Začleněním práv cestujících v autobusové a autokarové dopravě jsme nyní v zásadě zavedli práva cestujících ve všech druzích dopravy. Lze samozřejmě říci, že pokud jde o výši odškodnění v závislosti na délce zpoždění nebo o zrušení trasy obsluhované daným druhem dopravy, jsou mezi jednotlivými druhy dopravy velké rozdíly. I když v prvních letech mohou být naši cestující v Evropské unii zmateni, stále je to krok kupředu v zajišťování práv cestujících, a skutečnost, že tato práva cestujících v autobusové a autokarové přepravě jsou zaváděna jako poslední, svědčí o tom, že se jednalo o pravděpodobně nejobtížnější krok ze všech.
Těší mne zejména základní práva osob se zdravotním postižením a osob se zvláštními potřebami a také to, že tato práva jim náleží i při cestě autobusem kratší než 250 km, s jedinou výjimkou, o níž hovořil pan Simpson, tedy že dopravci poskytující tyto služby mohou odložit školení obsluhy autobusů a autokarů. Skutečně doufám, že to nebudou dělat ve zlém úmyslu, stejně tak, jako snad členské státy neoddálí provedení této směrnice dvakrát o čtyři roky až do posledního možného termínu. Děkuji.
Jaromír Kohlíček
Pane předsedající, práva cestujících ve všech druzích dopravy jsou v posledních letech stále důležitějším bodem jednání Evropského parlamentu. Musím přiznat, že v řadě případů vidím problémy, které s uplatněním práv cestujících mohou nastat a jejichž pokrytí pojištěním bude jistě velmi zajímavým segmentem pro řadu finančních institucí.
Na druhé straně logicky na základě těchto nových nákladů vzroste i cena přepravy. To, že v případě práv cestujících v autobusové a autokarové dopravě Rada zásadním způsobem zkusila změnit základní prvky návrhu nařízení, není nic nového. Známe tento postoj Rady i z minulých dohodovacích řízení. V této souvislosti bych chtěl poděkovat za dobře odvedenou práci místopředsedkyni delegace Rodi Kratsa-Tsagaropoulou, předsedovi Výboru pro dopravu a cestovní ruch Brianovi Simpsonovi i panu zpravodaji Antoniu Cancianovi. Dosáhli skutečně velmi rozumného kompromisu.
Za pozitivní prvky považuji zejména tyto:
1. vymezení dálkové přepravy jako přepravy nad 250 km délky celé linky s tím, že nařízení se bude vztahovat i na osoby, které dálkovým spojem cestují pouze část cesty;
2. zlepšení pozice - i když není ideální - osob s postižením a se sníženou pohyblivostí u tohoto typu přepravy;
3. odškodnění a pomoc v případě nehody. Zde bych rád poznamenal, že u poškození pomocného vybavení, jako jsou invalidní vozíky, se předpokládá náhrada škody v plné výši, což s sebou přináší určitou nejistotu a bude jistě třeba tuto formulaci pro účely pojištění upřesnit, např. horním limitem;
4. práva cestujících v případě zrušení spoje či jeho zpoždění jsou poměrně jasně stanovena. Za pozitivní považuji také zlepšení informovanosti cestujících;
5. podobně jako u většiny mých kolegů vítám, že přechodné období k provádění tohoto nařízení bylo zkrácena na maximálně 4 roky. Naopak nemám vůbec radost z možnosti prodloužení tohoto období o další 4 roky.
Věřím, že nenastane zásadní problém ani se stanovením uplatnění práv cestujících na linkách souběžných s částí dálkové přepravy v blízké budoucnosti. Otázkou u stanovených finančních limitů samozřejmě zůstává chybějící inflační doložka, která by finanční limity upravovala ve shodě s vývojem kurzu eura tak, aby stanové limity zůstaly reálně ve stejné výši.
Domnívám se, že dohoda je dobrým kompromisem. Konečným cílem je další rozšíření práv cestujících ve všech druzích dopravy a tento další krok v autobusové a autokarové dopravě je rozhodně zdařilým výsledkem dohodovacího řízení. Skupina GUE/NGL tento výsledek podporuje.
Juozas Imbrasas
Pane předsedající, je dobře, že po rozpravě a na základě koordinace stanovisek lze konečné znění považovat za velmi uspokojivý a dobře vyvážený kompromis. Daří se mu zajišťovat práva cestujících, aniž by zároveň uvaloval těžké břímě na dopravce, z nichž většina jsou malé a střední podniky. Zejména výsledek dohodovacího řízení lze považovat za úspěch Evropského parlamentu a já mu k tomu blahopřeji.
Tento návrh bere v úvahu stálý nárůst odvětví dopravy a jeho cílem je stanovit pro celou EU práva na ochranu cestujících srovnatelná s právy v jiných druzích dopravy a zajistit stejné podmínky u dopravců z různých členských států a v různých druzích dopravy.
Nařízení posiluje nárok cestujících na odškodnění v případě smrti, včetně vyplacení přiměřených nákladů na pohřeb, nebo v případě zranění i ztráty nebo poškození zavazadla v důsledku nehody. Kromě toho mají cestující v případě nehody nárok na pomoc s ohledem na jejich okamžité praktické potřeby, která zahrnuje, je-li to nezbytné, zajištění stravy a oblečení, dopravy, poskytnutí první pomoci a ubytování. Je-li cesta zrušena nebo zpožděna více než 120 minut, cestující mají kromě navrácení ceny jízdenky nárok na náhradu ve výši 50 % jízdného.
Nařízení posiluje i poskytování pomoci osobám se zdravotním postižením a osobám se sníženou pohyblivostí, což je velmi důležité. Cestující musí dostat aktualizované informace v reálném čase elektronickou formou.
Je to dobré rozhodnutí, blahopřeji!
Franz Obermayr
(DE) Paní předsedající, zlepšení práv cestujících v linkové autobusové a autokarové dopravě je žádoucí. Některé body návrhu však zacházejí příliš daleko. Cestující mají například nárok až na dvě noci v hotelu, je-li zpoždění linkového autobusového spoje při odjezdu delší než 90 minut. Silniční doprava je však často ovlivněna faktory, které jednotliví autobusoví dopravci nemohou ovlivnit, jako jsou dopravní zácpy způsobené nehodami, špatné počasí a nedostatečné odstraňování sněhu. Důsledkem těchto faktorů budou nákladné spory o odpovědnost, v nichž nebude možné uplatnit zásadu, že za škodu odpovídá odpovědná strana.
Podobná situace platí pro nedávno schválené nařízení EU o cestujících v železniční dopravě. Společnosti musí nyní platit za zpoždění, která nezpůsobily. Například rakouská spolková železniční společnost je odpovědná za spoustu hodin zpoždění vlaků, za minulý rok celkem za 2 800 hodin, kdy vlaky přijely pozdě z Německa. Do budoucna musíme vyloučit taková nepřiměřená opatření.
Dieter-Lebrecht Koch
(DE) Paní předsedající, pane Kallasi, dámy a pánové, velmi vítám výsledek dohodovacího řízení. Až bude nařízení provedeno, budou se cestující v autobusové a autokarové dopravě, včetně cestujících se sníženou pohyblivostí, těšit stejné úrovni ochrany jako v jiných druzích dopravy. Nařízení navíc zaručuje celkovou vysokou úroveň ochrany spotřebitelů a zohledňuje skutečnost, že v tomto odvětví dopravy působí zejména malé a střední podniky. Extrémní požadavky, které by téměř znemožnily autobusovou dopravu, byly odstraněny a s nimi i ty, které by z oblasti působnosti vyloučily většinu členských států.
Autobusová a autokarová doprava, kterou využívá většina občanů, musí poskytovat také kvalitní služby osobám se zdravotním postižením a osobám se sníženou pohyblivostí. Ty by měly mít nárok na poskytnutí pomoci a ta musí být zajišťována bezplatně v zájmu sociální integrace.
Debora Serracchiani
(IT) Paní předsedající, dámy a pánové, i já bych chtěla poděkovat panu Cancianovi za jeho úsilí o dosažení nelehkého kompromisu. Díky tomuto nařízení se mohou cestující v autobusové a v autokarové dopravě těšit podobným právům jako cestující v jiných druzích dopravy, například v železniční a lodní dopravě.
Nařízení, které platí pro všechny vnitrostátní i mezinárodní spoje o vzdálenosti 250 km a více, chrání také cestující, kteří cestují na pravidelných linkách na kratší vzdálenosti. Mám na mysli především osoby se zdravotním postižením a osoby se sníženou pohyblivostí, kterým je zaručen nediskriminační přístup k dopravě, právo na náhradu v případě ztráty či poškození invalidního vozíku a školení zaměstnanců autobusových a autokarových dopravců týkající se zdravotního poškození.
Jsem také ráda, že bylo dosaženo dohody o odškodnění v případě smrti, včetně vyplacení přiměřených nákladů na pohřeb, nebo v případě zranění i ztráty nebo poškození zavazadla v důsledku nehody. Za pozitivní krok také považuji, že si cestující mohou vybrat mezi pokračováním v cestě bez jakýchkoli dalších nákladů a navrácením ceny jízdenky v případě zrušení spojení, zpoždění o více než dvě hodiny nebo nadměrného příjmu rezervací.
Pokud jde o informovanost cestujících, myslím si, že by bylo užitečné poskytovat jim informace o spojení jinými dopravními prostředky, a zajistit tak komunikaci mezi dopravními službami v autobusové a železniční dopravě. Závěrem jsem velmi potěšena, že jsme byli schopni v průběhu jednání vyzkoumat a zaručit pomoc osobám se zdravotním postižením a osobám se sníženou pohyblivostí na maximální úrovni tím, že jsme jim dali možnost doprovodu bez dalších nákladů.
Izaskun Bilbao Barandica
(ES) Paní předsedající, chtěla bych poděkovat panu Cancianovi, který na dosažení této dohody odvedl velký kus práce, a po složitých jednáních jsme se na tomto dokumentu shodli.
Bylo dosaženo pokroku v oblasti práv cestujících, pokud jde o odškodnění a pomoc v případě nehody, zrušení nebo zpoždění, a pokud jde o uznání základních práv cestujících bez ohledu na vzdálenost. Dohoda obsahuje i práva osob se zdravotním postižením a osob se sníženou pohyblivostí.
Definice oblasti působnosti, což jsou spoje o vzdálenosti 250 km a více, ovšem znamená, že tři země zůstávají mimo působnost evropského právního předpisu. Podle našeho názoru to není dostatečné, přestože uznáváme dosažený pokrok ve srovnání s původním stavem. Proto se naše skupina zdrží hlasování.
Ryszard Czarnecki
(PL) Paní předsedající, Evropský parlament dnes vysílá velmi pozitivní zprávu cestujícím, daňovým poplatníkům a evropským voličům, kteří používají autobusy a autokary, a to včetně osob se zdravotním postižením. Lidé, kteří nás volí a platí naše mzdy, od nás očekávají konkrétní rozhodnutí přesně tohoto druhu. V této sněmovně padly samozřejmě i poznámky v tom smyslu, že to není to nejdůležitější ze širokého spektra záležitostí, a není pochyby o tom, že to skutečně není to nejdůležitější. Jsem však přesvědčen, že je to velmi významný krok kupředu, který dodá Evropě a Evropské unii lidštější tvář a otevřenosti potřebám nikoli politiků, ale spotřebitelů neboli jinými slovy těch, kteří používají různé dopravní prostředky. Chtěl bych srdečně poděkovat svému kolegovi, panu Cancianovi, za jeho pilnou práci ve funkci zpravodaje.
Anna Rosbach
(DA) Paní předsedající, cestující v autobusové dopravě na dlouhých vzdálenostech mají víceméně stejná práva jako cestující v letecké, železniční a lodní dopravě, pokud jde o zpoždění, zrušení, ztrátu zavazadel a v řadě dalších oblastí. To je v zásadě pěkné. Chtěla bych nicméně učinit několik kritických poznámek. Osoby se sníženou pohyblivostí mají v tomto ohledu zaručeno více práv. Ne všechny autobusy však mohou zároveň přijímat jak cestující se zdravotním postižením, tak cestující tělesně zdatné, a ne všechny autobusy mohou být upraveny tak, aby mohly převážet osoby se zdravotním postižením. Chceme-li tedy dosáhnout nejvyššího stupně rovnosti, máme v této oblasti ještě mnoho co řešit. Ceny jízdenek na dlouhé vzdálenosti jsou často tak nízké, jak jen to je možné, aby mohly konkurovat letecké dopravě. Proto jsem přesvědčena, že pro malé společnosti provozující autobusovou dopravu je nemožné platit všechny žádosti o náhrady a práva, po nichž se zde volá. Jejich konkurenceschopnost bude velmi omezena a brzy budou ohroženy zastavením činnosti. To však sotva může být zájmem Unie, neboť EU chce rozhodně podporovat malé a střední podniky.
Georges Bach
(DE) Paní předsedající, chtěl bych poblahopřát všem, kdo se zapojili, ale zejména panu Cancianovi, za veškeré úsilí během nesnadného a zdlouhavého jednání o dosažení kompromisu v této složité problematice.
Některé z úspěchů již byly zmíněny, ale přišla také zklamání, zejména pokud jde o oblast působnosti a o další drobné záležitosti, o nichž byla řeč. Tím, že jsme dospěli k tomuto kompromisu týkajícímu se autobusové a autokarové dopravy, jsme zavedli práva cestujících ve všech druzích dopravy. Dalším krokem, který musíme udělat, je vytvoření společného, soudržného a efektivního rámcového programu zahrnujícího všechna práva cestujících.
Pro důvěryhodnost EU mezi evropskými občany je zvláště důležité, abychom zavedli spravedlivá a jasně definovaná práva. Abychom byli důvěryhodní, musíme zajistit, že práva týkající se všech dopravních prostředků jsou soudržná. Kritéria, která platí pro práva cestujících v letecké dopravě, nesmí být zásadně odlišná od kritérií pro cestující například v železniční dopravě.
Proto je mimořádně důležité, aby základem našeho rámcového programu nebyly ty nejnižší a nejslabší normy. Musíme si naopak jménem evropských občanů stanovit ambiciózní cíle.
Saïd El Khadraoui
(NL) Paní předsedající, na začátku bych chtěl samozřejmě poděkovat zpravodaji za jeho úsilí i stínovým zpravodajům, panu Simpsonovi a všem, kdo přispěli k výsledku. Stranou by nemělo zůstat ani belgické předsednictví.
Začnu však kritikou, zejména na adresu Rady. Lituji, že oblast působnosti se vztahuje pouze na cesty na vzdálenosti 250 km a více. Z evropského hlediska by dávalo smysl, kdyby do působnosti ustanovení této směrnice spadala všechna příhraniční spojení. Dokonce i když jsme se omezili na tyto 250 km dlouhé cesty, směrnice stěží měla dostatečnou podporu ze strany členských států, aby prošla.
Soudě nejen z tohoto dokumentu, ale z mnoha jiných dokumentů, zdá se, že je stále těžší získat většinu členských států pro to, aby jednaly v zájmu spotřebitele nebo z evropského hlediska, a to je podle mne velmi znepokojující.
Na základě toho toto nařízení doplňuje seznam. Nyní máme evropské předpisy o právech cestujících pro všechny druhy dopravy. Dalším krokem - a pan komisař oznámil, že v tom směru něco podnikne - musí být poučení se ze zkušeností získaných v různých odvětvích a dosažení integrovanějšího přístupu k právům cestujících. To by mělo být prosazováno zejména na příslušných místech.
Toto nařízení bude znamenat krok kupředu zejména pro osoby se sníženou pohyblivostí. Již jim nebude odmítán přístup a v případě potřeby budou moci počítat s pomocí. To je podle mého názoru důležité. Stejně jako u jiných druhů dopravy se v řadě případů poskytuje odškodnění a existují i ujednání o ubytování pro cestující, kteří někde uvízli v případě dlouhých zpoždění.
Z těchto důvodů chceme podpořit tento kompromis. Neděláme to s velkým nadšením, neboť nařízení vstoupí v platnost až za dva roky. Je to však krok správným směrem a představuje kompromis mezi extrémním stanoviskem Rady na jedné straně a našimi ambicióznějšími cíli na straně druhé.
Vilja Savisaar-Toomast
(ET) Paní předsedající, Estonci mají přísloví: "Cvičení dělá mistra". To bohužel nelze říci o směrnici o právech cestujících v autokarové dopravě, která se po dlouhém dohodovacím procesu nakonec odchýlila od zásad, které požadoval Evropský parlament. Je skutečně dobré, že nyní máme minimální práva, ale je nepřijatelné, že dojednaná vzdálenost 250 km upírá tato práva ve třech zemích. Ve třech nebo čtyřech dalších státech jsou navíc tato práva minimální, neboť tam existuje jen jedna nebo dvě tak dlouhé autokarové trasy.
Dále je nepřijatelné, že byly vyloučeny přeshraniční autokarové služby bez ohledu na vzdálenost, a nemůžeme podpořit ani osmileté období, jež mohou členské státy využít a po které provedení směrnice není povinné. Estonská vláda bohužel podpořila právě tyto podmínky a požadovala dále i delší vzdálenost. Nyní se musíme ptát sami sebe, zda skutečně podporujeme práva cestujících, nebo práva autokarových společností a jejich zisky. Podporuji občany Evropské unie a v žádném případě nerozumím tomu, proč je část Evropy z této směrnice vyloučena. Proto jsem přesvědčena, že nemohu hlasovat pro tuto směrnici nebo pro tuto zprávu.
Philip Bradbourn
Paní předsedající, rozhodně podporuji zásadu práv cestujících a je pravda, že zákazníci by měli očekávat služby na vysoké úrovni.
Musíme však mít smysl pro proporcionalitu a zabývat se tím, jaký dopad to bude skutečně mít. Musíme srovnávat skutečný prospěch pro uživatele a skutečné náklady pro podnikatele v tomto odvětví.
Tato sněmovna a Komise zaujímají často přístup "jedna věc se hodí na všechno", ale musíme akceptovat, že práva cestujících se v různých druzích dopravy liší. Letecká doprava není totéž jako autobusová doprava. Nejdůležitější rozdíl zde spočívá v počtu malých a středních podniků v tomto odvětví. Myslím, že každý v této sněmovně zná význam spolehlivé a rentabilní autokarové dopravy pro naše místní hospodářství, a proto rozhodně podporuji zavedení pravidla 250 km. Není prostě správné, aby malé společnosti provozující skutečně místní nebo regionální služby měly nad sebou toto břemeno.
Vzhledem k zavedení této ochrany a k hodnotě základní zásady tohoto právního předpisu kompromis rozhodně podporuji.
Jim Higgins
Paní předsedající, tato iniciativa čekala téměř tři roky a pro jednou se cítím spíše na straně Rady než Parlamentu.
Samozřejmě musíme chránit práva cestujících, zejména těch se zdravotním postižením, ale pokud by byl přijat původní návrh - jak řekl Philip Bradbourn, mělo by to vážné důsledky pro malé provozovatele dopravních služeb. Řadu z nich by to skutečně vyřadilo z podnikání. Z tohoto důvodu byl dohodovací proces velmi důležitý a dosažený kompromis zajišťuje spravedlivou rovnováhu mezi právy cestujících na jedné straně a právy poskytovatelů služeb na straně druhé. Plně souhlasím s panem Bradbournem, že není možné položit rovnítko mezi práva cestujících v lodní dopravě, letecké dopravě, železniční dopravě a autobusové dopravě a dát je do jednoho balíku. Z toho důvodu je prostě neproveditelné a nerealizovatelné hovořit o konsolidovaném balíku.
Chtěl bych pochválit Briana Simpsona, předsedu Výboru pro dopravu a cestovní ruch, který odvedl skvělou práci, zpravodaje pana Canciana a našeho vlastního koordinátora Mathieua Grosche. Nakonec máme spravedlivý a vyvážený balík ke vzájemnému prospěchu všech zúčastněných.
Oldřich Vlasák
(CS) Paní předsedající, v minulých letech Evropský parlament společně s Radou přijal právní předpisy týkající se práv cestujících v letecké a železniční dopravě. Je proto logické, že nyní přijímáme analogickou normu i pro autobusovou dopravu, a to přesto, že cestující v Evropě dávají stále více přednost individuální dopravě a že se úroveň autobusové a autokarové dopravy sama rapidně zlepšuje.
Naše snaha a nadšení pro regulaci by však měly mít své jasné hranice. Logické je definovat v Evropské unii základní standardy cestování přes hranice, ochránit zranitelné skupiny cestujících a zajistit jejich práva. Naopak nevhodným zasahování do vnitřního trhu je snaha rozšiřovat práva i na místní spoje, pokusy o co nejvyšší náhrady a regulace všeho do posledního detailu. Je totiž jasné, že veškeré nadbytečné povinnosti znamenají pro dopravce další náklady, které se nakonec promítnou do ceny jízdenek.
Jako bývalý starosta jsem proto například s obavami sledoval návrh zahrnout do působnosti směrnice také městskou a příměstskou dopravu. Jsem rád, že v tomto případě zvítězil zdravý rozum a městská a příměstská doprava byla nadměrné regulace uchráněna.
Ville Itälä
(FI) Paní předsedající, chtěl bych poděkovat všem, kdo byli zapojeni do přípravy kompromisu, zejména zpravodaji a panu Simpsonovi, předsedovi výboru. Přestože jde o kompromis, je to z hlediska veřejnosti zároveň důležitý krok kupředu. Vezmeme-li v úvahu otázku zpoždění a ztráty zavazadel, je pro veřejnost mimořádně významné vědět, že jsme zavedli právní předpis, který chrání její práva.
Omezená vzdálenost 250 kilometrů není nejlepším možným řešením a ani neuspěla tak, jak zde mnozí uváděli, že uspěla. Myslím si, že je to asi nejslabší bod dokumentu a my se k němu budeme muset v budoucnu jistě vrátit, ale na druhou stranu je to velký krok k výraznému zlepšení práv osob se zdravotním postižením a osob se sníženou pohyblivostí. Z hlediska veřejnosti to je právě ten typ právního předpisu, jaké bychom měli zavádět.
Seán Kelly
Paní předsedající, tento předpis je něco spíše špatného, o čem ze zdvořilosti tvrdíme, že je to dobré. Dobré jsou jen jeho části. Já osobně vítám ustanovení pro osoby se zdravotním postižením nebo se sníženou pohyblivostí, ale mám stejné obavy, o nichž zde již hovořili jiní řečníci, pokud jde o hranici 250 kilometrů. Jedna věc se nehodí na všechno. V Evropské unii, skládající se z 27 států různé velikosti, by měly země mít určitou flexibilitu, aby se ustanovení mohla vztahovat na všechny.
Já osobně žiji 300 kilometrů od našeho hlavního města. Mezi venkovskými oblastmi mého volebního obvodu a hlavním městem Dublinem tu kvete autobusová doprava provozovaná malými podniky. Ty budou nyní pod velkým tlakem kvůli ustanovením tohoto návrhu a také, a to především, kvůli vyšším nákladům na pojištění, což je může vyřadit z trhu. Pokud budou vyřazeni z trhu, znamená to ztrátu pracovních míst a ztrátu služeb pro cestující. To musíme s postupem času sledovat.
Ádám Kósa
(HU) Paní předsedající, vítám zprávu o právech cestujících v autobusové a autokarové dopravě. Pro občany EU, včetně osob se zdravotním postižením, bude jednodušší využívat tuto formu služby. Kompromisu předcházely dlouhé konzultace. Během nich stál Evropský parlament a pan Cancian za lidmi se zdravotním postižením až do úplného konce. Ukázalo se bohužel, že Evropská rada je v této věci krátkozraká a nepružná. Hluboce lituji, že Evropská rada není schopna uznat, že žijeme v rychle stárnoucí společnosti. Počet osob se zdravotním postižením přes noc raketově vzroste. Měli bychom si uvědomit, že všichni občané EU budou dříve nebo později tímto problémem trpět, každý bude vyžadovat pomoc. Nakonec bych chtěl zdůraznit, že naše práce ještě není hotova. Kompromisu již bylo dosaženo u čtyř druhů dopravy a nyní nastal čas vytvořit jednotnou listinu práv cestujících, která může později usnadnit prosazování práv cestujících.
Olga Sehnalová
(CS) Paní předsedající, Evropský parlament přistupuje k hlasování o důležitém kompromisu, který výrazně posílí práva cestujících v autobusové a autokarové dopravě. Za významné považuji, že kromě odškodnění pasažérů při ztrátě nebo poškození zavazadla či náhrad za zpoždění autobusů a dalších opatření se do tohoto kompromisu dostala také posílená práva cestujících se zdravotním postižením a osob se sníženou pohyblivostí. Zejména podporuji nárok zdravotně postižených na informace a asistenční služby alespoň tak, jak byly nakonec dojednány v dohodovacím řízení. Veřejná doprava je pro osoby se sníženou pohyblivostí zásadní a důležitou součástí jejich každodenního života. Dosažení kompromisu nebylo jednoduché, proto bych se i já chtěla připojit k blahopřání zpravodaji a všem členům vyjednávacího týmu za odvedenou práci. Schválením tohoto nařízení bude existovat na evropské úrovni společný rámec ochrany pro všechny druhy dopravy, a to je v oblasti práv pro cestující jistěže ne ideální, ale přesto velmi významný posun kupředu.
Frédérique Ries
(FR) Paní předsedající, spolu s liberály se zdržím dnešního hlasování o nařízení o právech cestujících v autobusové a autokarové dopravě. Je to poslední článek řetězu v balíku na ochranu cestujících po letecké, železniční a lodní dopravě, ale jak již bylo řečeno, bohužel je mnohem méně ambiciózní. Hovořili o tom mimo jiné pan Simpson a pan El Khadraoui za skupinu socialistů. Přesně tak to řekli. Výsledkem je, že aby byli lidé chráněni tímto nařízením, musí cestovat na větší vzdálenost než 250 km. Cestujete-li z Bruselu do Amsterodamu letecky, vztahuje se na vás ochrana. Cestujete-li autokarem, chráněni nejste. A dodala bych, že je to tím spíše nespravedlivé, že ti, kdo užívají tento druh dopravy, jsou obvykle ti nejméně dobře situovaní.
Ani vstup v platnost nedává žádný smysl, neboť různé odchylky by jej mohly posunout až na rok 2011. V tu dobu již budou nová práva a odškodnění v případě nehody, zpoždění nebo zrušení. Pro osoby se zdravotním postižením je nejdůležitější pomoc, ale ta nebude ve skutečnosti zavedena rovnou, a navíc ne každý na ni bude mít nárok.
Michael Cramer
(DE) Paní předsedající, je skvělé, že nyní máme práva cestujících ve všech dopravních prostředcích, ale tato práva nemohou zakrýt skutečnost, že železniční doprava, která je ohleduplná k životnímu prostředí, byla zase jednou vážně znevýhodněna. Železniční společnosti platí poplatky za přístup na infrastrukturu za každý ujetý kilometr, ale nic takového se neuplatňuje u autobusů a autokarů, což tyto společnosti zvýhodňuje. Železnice jsou zařazeny do systému pro obchodování s emisemi, ale autobusy nikoli, což opět zvýhodňuje autobusy a znevýhodňuje vlaky. Pokud má vlak zpoždění delší než jedna hodina, platí se jako odškodnění 25 % jízdného. V případě autobusů je tomu tak při dvouhodinovém zpoždění.
Všechny tyto výhody jsou nepřijatelné. Proto potřebujeme integrovaný přístup. Musíme mít práva cestujících pro všechny dopravní prostředky, ale musíme mít i spravedlivé základní podmínky. Nesmí tomu být tak, že cestující dostane odškodnění až po třech nebo pěti hodinách, ale na jiného cestujícího se vztahuje lhůta jedna hodina. Tady je třeba udělat ještě hodně práce a v tomto smyslu to není dobrý kompromis. Nechápu, proč je ekologicky šetrná železniční doprava neustále znevýhodňována.
Jaroslav Paška
(SK) Po komplikovaných jednáních v dohodovacím řízení se podařilo dosáhnout složité dohody o znění nařízení o právech cestujících autobusové a autokarové dopravě. I když se připravené nařízení vztahuje jen na pravidelnou dopravu na linkách delších než 250 km, přináší nová pravidla lepší ochranu cestujících i v autobusové dopravě.
Nejvýznamnějším přínosem pro cestující asi bude vymezení jejich práv v případech zrušení nebo zpoždění spoje, neboť předpis sankcionuje přepravce za selhání v organizaci přepravy až do povinnosti náhrady celého jízdného a náhrady další škody až do výšky 50 % ceny jízdného. Jediný problém, který by, myslím, mohl být řešen lépe, jsou odchylky týkající se časového plánu, které umožňují členským státům odložit uplatňování této směrnice o 4 roky s následným prodloužením této lhůty o další 4 roky. Celková lhůta 8 let na provedení této směrnice se mi zdá příliš dlouhá.
Siim Kallas
člen Komise. - Paní předsedající, chtěl bych poděkovat váženým poslancům za jejich většinou pozitivní komentáře.
Nyní stojíme před problémem uplatňování. Před tímto problémem stojíme se všemi právními předpisy týkajícími se práv cestujících. Doladění právních předpisů pro nás bude samozřejmě dlouhým procesem, ale i tak si myslím, že kompromis, jehož jsme dosáhli, bude pravděpodobně v budoucím dokumentu schválen a je dobrým začátkem. Zásadní je i to, že jsme zavedli některé zásady práv cestujících do autobusové a autokarové dopravy, což je velmi široká oblast. Budou patrně zapotřebí menší kompromisy. Všechno musí být doladěno a uskutečněno v praxi, ale toto je velmi důležitý začátek a já doufám, že budete hlasovat pro toto nařízení.
Enikő Győri
úřadující předsedkyně Rady. - (HU) Paní předsedající, pane komisaři, pane Canciane, dámy a pánové, chtěla bych dodat jen dvě poznámky k velmi hodnotné rozpravě, která zde proběhla. Tato rozprava velmi dobře ilustrovala obtíže, které musel pan Cancian, ale i my v Radě, komisař a odborníci překonat. Nemyslím si, že je to nejlepší ze všech možných řešení pro cestující v autobusové a autokarové dopravě, ale jsem přesvědčena, že snad nejdůležitější otázkou, kterou si musíme položit, je, zda se situace zlepší, jakmile nový právní předpis vstoupí v platnost. Věřím, že na tuto otázku můžeme odpovědět rozhodným ano, tedy že cestující v autobusové a autokarové dopravě budou mít v budoucnu skutečně více práv, přestože to není dokonalý kompromis.
Kompromis znamená dojít ve složitých věcech k vzájemnému porozumění. To bylo znát téměř ve všech vystoupeních, tedy otázka, kde je hranice, za níž bychom zaručili práva v takovém rozsahu, že bychom ochromili důležité hospodářské subjekty a malé a střední podniky, na jejichž situaci se snažíme dohlížet. Zároveň jsme ovšem měli pevně v úmyslu poskytnout cestujícím další práva. Velmi dobře chápu ty, kdo na celou věc pohlíží z pozice osob se zdravotním postižením. Věřím, že jsme i v tomto ohledu učinili významný krok kupředu. Jsem přesvědčena, že je to dobře propracovaná část návrhu a věřím, že právní předpis přinese těmto lidem pokrok, právě těmto lidem.
Chtěla bych jen připomenout váženým poslancům, že maďarské předsednictví přemýšlí v zájmu silné Evropské unie, Evropské unie, která svým občanům poskytuje další práva a pro niž jsou její občané ústředním bodem těchto silných politik. Navíc jsem přesvědčena, že stávající rozprava o tomto legislativním návrhu poslouží k tomu, aby se občanům Evropské unie dostalo dalších práv. Ještě jednou bych vám všem chtěla poděkovat za odvedenou práci a věřím, že dnes projdeme hlasováním bez jakýchkoli problémů.
Antonio Cancian
Paní předsedající, dámy a pánové, děkuji všem kolegům, kteří vystoupili, a i já bych chtěl vyjádřit své přesvědčení, že toto nařízení není nejlepší, ale je jediné, k jakému jsme mohli kvůli postoji Rady dospět.
Je to skutečně důležitá věc, neboť si myslím, že jak pro odvětví dopravy, tak pro cestovní ruch - tedy dvě oblasti, za něž zodpovídá Výbor pro dopravu a cestovní ruch - je důležité nalézt rovnováhu i pro tento druh dopravy.
Tento dokument vyjadřuje rovnováhu mezi potřebou chránit na jedné straně malé a střední podniky působící v odvětví autobusové a autokarové dopravy, což je téma, o němž jsme v několika uplynulých hodinách dlouze diskutovali, a potřebou chránit na druhé straně práva osob se sníženou pohyblivostí, zdravotním postižením, starších důchodců, osob s dočasně sníženou pohyblivostí a vůbec zranitelných uživatelů, a to i v zájmu toho, aby ubylo sporů. To je rovnováha, kterou jsme hledali, a doufám, že se nám to s pomocí všech podařilo.
Věřím, že přepracování, o němž hovořil pan Kallas, se zakládá na myšlence vytvořit jediné nařízení pro všechny dopravní prostředky. Vytvoření jednotného trhu v oblasti dopravy skutečně není ještě doprovázeno odpovídajícími opatřeními určenými na ochranu práv cestujících. Pane komisaři, skutečně doufám, že kromě jednotného nařízení můžeme vytvořit jednotný referenční orgán, jednotný prodej jízdenek a jednotnou jízdenku na různé druhy dopravy.
Ještě jednou bych chtěl poděkovat všem poslancům, kteří vystoupili, všem, kdo se podíleli na tomto dokumentu - zejména stínovým zpravodajům a těm, kdo se s nadšením účastnili konečných jednání. Mé díky patří Výboru pro dopravu a cestovní ruch a zaměstnancům sekretariátu, Rady a zejména zaměstnancům belgického předsednictví a v neposlední řadě paní Győriové, která je zde s námi.
Pokud mohu, chtěl bych nakonec poděkovat Evropské komisi, panu Kallasovi a jeho asistentům za konstruktivní přínos, který vždycky poskytovali, zaměstnancům sekretariátu dohodovacího výboru Evropského parlamentu, kteří projevili velkou pohotovost a profesionalitu, tedy vlastnosti nezbytné při přijímání důležitých rozhodnutí ve prospěch našich občanů.
Celkově to byl dobrý test, který přinesl Parlamentu vynikající výsledky.
Předsedající
Rozprava je skončena.
Hlasování se bude konat v poledne.
Písemná prohlášení (článek 149)
Robert Dušek
Zpráva o právech cestujících v autobusové a autokarové dopravě má za cíl stanovit práva na ochranu cestujících platná po celé Unii, pro všechny dopravce a pro různé druhy dopravy. Rada nesouhlasila s pozměňovacími návrhy EP, proto bylo nezbytné zahájit tzv. dohodovací řízení. Hlavní body dosažené dohody jsou většinou shodné s původními návrhy Parlamentu. Podstatné je zejména, že se nařízení bude vztahovat na veškerou linkovou, vnitrostátní a přeshraniční dopravu, přičemž členské státy budou moci uplatnit vyjmutí pro linkové spoje a některé konkrétní služby max. po dobu 8 let. Cestující budou mít nárok na odškodnění v případě nehody až do výše 220 tisíc EUR na osobu a 1 200 EUR na zavazadlo. Dopravce musí navíc v případě nehody zajistit základní pomoc (stravu, oblečení, lékařskou pomoc) a ubytování až na dvě noci. V případě zpoždění o více než 120 minut či zrušení spoje musí dopravce cestujícím nabídnout možnost volby mezi pokračováním v cestě, přesměrování cesty bez dalších nákladů pro cestujícího nebo vrácením ceny jízdného. Pokud toto není v jeho silách, musí vrátit cenu jízdného a uhradit navíc 50 % z ceny daného jízdného. Dohoda rovněž ochraňuje práva osob se zdravotním postižením a osob se sníženou pohyblivostí. Z uvedených důvodů přijetí zprávy plně podporuji.
Ian Hudghton
písemně. - Podporuji tento kompromis o právech cestujících v autobusové dopravě, který zaručuje právo na dopravu, právo na dostupné informace o cestě, povinnost autobusových dopravců zajistit povinné školení řidičů týkající se zdravotních postižení, právo na odškodnění za zničené invalidní vozíky, mechanismus vyřizování stížností pro všechny cestující a nezávislé vnitrostátní orgány vymáhající nařízení a udělující sankce.
Pro každou cestu autobusem nebo autokarem na vzdálenost 250 km a více bude pro osoby se zdravotním postižením a osoby se sníženou pohyblivostí existovat zvláštní bezplatná pomoc na terminálech i na palubě a v případě potřeby bude pro doprovázející osoby doprava zdarma.
Zejména nevidomým a částečně zrakově postiženým velmi pomůže poskytování dostupných dopravních informací a školení řidičů o zdravotních postiženích.
Rovný přístup k dopravě je zásadní z důvodu nezávislost. Bez rovného přístupu k dopravě nemohou lidé se zdravotním postižením jet do práce, na nákupy nebo se účastnit kulturních a jiných volnočasových aktivit.
Přestože ve znění nařízení není vše, co bych chtěl, věřím, že díky posílení práv všech cestujících se zdravotním postižením bude učiněn i významný krok umožňující majitelům vodicích psů v Evropě pohybovat se po Evropské unii stejně jako jiní občané.
Jarosław Leszek Wałęsa
Podporuji legislativní usnesení o společném znění nařízení Evropského parlamentu a Rady o právech cestujících v autobusové a autokarové dopravě a o změně nařízení (ES) č. 2006/2004, které schválil dohodovací výbor. Vzhledem k neustálému nárůstu tohoto odvětví dopravy jsem přesvědčen, že je důležité stanovit práva na ochranu cestujících platná po celé EU a podobná právům, jimž se těší cestující v jiných druzích dopravy, a zajistit stejné podmínky pro dopravce bez ohledu na to, z kterého členského státu pochází nebo jaký dopravní prostředek provozují. Vzhledem ke skutečnosti, že tato práva se soustředí zejména na potřeby osob se zdravotním postižením a osob se sníženou pohyblivostí, zaslouží si tato iniciativa naši podporu. Velmi důležité je to, že usnesení zavádí právo na odškodnění pro cestující, kteří byli zraněni při autokarových nehodách. V ustanoveních se uvádí, že cestující mají nárok na odškodnění v případě smrti nebo zranění a ztráty nebo poškození zavazadla.
Artur Zasada
Chtěl bych poblahopřát panu Cancianovi k jeho práci. Jsem rád, že jsme nakonec byli schopni dosáhnout v dohodovacím výboru shody. Naším hlavním úspěchem je samozřejmě otázka práv cestujících na odškodnění a pomoc v případě nehod, záruk pro cestující v případě zrušení nebo zpoždění a záruka práv pro osoby se zdravotním postižením a pro cestující se sníženou pohyblivostí. Velmi mne potěšila zejména skutečnost, že do dokumentu byli zahrnuti i cestující se sníženou pohyblivostí, jak jsem již uvedl, ale v tomto směru mám zároveň oprávněné obavy. V případě cestujících leteckou dopravou neví přesně ani letecké společnosti, ani letiště, kteří cestující mají být považováni za cestující se sníženou pohyblivostí. V důsledku této neznalosti na straně dopravců a letišť je obvyklé, že je odmítnuta pomoc matkám a otcům, kteří cestují sami s malými dětmi. Proto bych rád vyslovil následující výzvu: naše práce nebude hotova ani poté, co dokument projde hlasováním na plenárním zasedání. Máme také povinnost sledovat, zda se nařízení řádně uplatňuje.
Bogdan Kazimierz Marcinkiewicz
Chtěl bych vyjádřit své upřímné díky zpravodaji za jeho obtížnou práci, která byla mimořádně efektivní. Až doposud neexistovala žádná záruka odpovídající ochrany cestujících v autobusové a autokarové dopravě, neboť to byl jediný způsob dopravy, který v tomto ohledu nepodléhal žádnému předpisu EU. Jedním z důsledků provedených změn bude to, že cestující budou moci požadovat odškodnění v případě nehody. Skutečnost, že pomoc pro osoby se zdravotním postižením bude zajišťovat dopravce a že doprovázející osoba může v rámci této záruky cestovat na náklady dopravce, je dalším mimořádně významným bodem.
Nebudu zakrývat, že pro mne osobně bylo mimořádnou výzvou, že mohu hrát aktivní úlohu v dohodovacím řízení, které poprvé v historii probíhalo podle Lisabonské smlouvy. V průběhu jednání, která trvala dlouho do noci, se nám společně s panem Cancianem podařilo odhlasovat kompromis, podle něhož jsou ustanovení povinná pro vzdálenosti 250 km a více. Je třeba poznamenat, a je to velmi důležité, že v nařízení je zaručeno dvanáct základních práv, a to zejména pro osoby se zdravotním postižením. Nyní bychom měli důrazně prosadit vhodnou informační kampaň, abychom zajistili, že občané Evropské unie budou informováni o právech, na něž mají od nynějška nárok.
Anneli Jäätteenmäki
Právní předpis o právech cestujících v autobusové a autokarové dopravě, o němž budeme dnes hlasovat, lze považovat za málo ambiciózní. Kompromis, jehož bylo dosaženo po dlouhých tahanicích, je však lepší než nic. Je politováníhodné, že návrh nařízení se týká jen vnitrostátních a přeshraničních autobusových tras se vzdáleností 250 km a více. Proto se předpis nebude vůbec týkat například Lucemburska, Malty a Kypru. Nešťastné je také to, že právní předpis nabude platnosti až za mnoho let. Je to příliš dlouho čekat na autobusových zastávkách na nový předpis čtyři roky, nebo možná také osm let.
Na dosaženém kompromisu lze nalézt samozřejmě i něco dobrého. Podle původního postoje Rady měli cestující jen tři práva bez ohledu na vzdálenost. Jsem ráda, že v konečném kompromisu je jich dvanáct a že se zvláštní pozornost věnuje potřebám osob se zdravotním postižením a osobám se sníženou pohyblivostí. Vstup nařízení v platnost usnadní osobám se zdravotním postižením cestování autobusy a autokary. Zároveň tak budou postaveni na roveň s ostatními cestujícími.
Až vstoupí nový právní předpis v platnost, musí členské státy zajistit, že nařízení bude prováděno účinně a řádně. Není to jen v zájmu osob se zdravotním postižením a osob se sníženou pohyblivostí, ale i v zájmu našich občanů, kteří cestují autobusem nebo autokarem.
Marian-Jean Marinescu
Nařízení, o němž dnes hlasujeme, představuje velmi významný úspěch, neboť je to poprvé, co budou práva cestujících v autobusové a autokarové dopravě chráněna zákonem. Po dvou letech obtížných jednání se Evropský parlament a členské státy dohodly na klíčových bodech, které upevní práva cestujících používajících tyto dopravní prostředky. Patří mezi ně odškodnění v případě zpoždění nebo zrušení, odškodnění za ztrátu nebo poškození zavazadel a převzetí odpovědnosti společnostmi a poskytnutí pomoci v případě nehody. Nediskriminace osob se zdravotním postižením a se sníženou pohyblivostí a poskytování pomoci těmto osobám, stejně jako nárok cestujících na informace před cestou a po cestě byly do tohoto nařízení začleněny jako základní práva, která se budou uplatňovat bez ohledu na délku cesty. Nařízení nestanoví žádné nové technické požadavky, ale od dopravců vyžaduje převzetí odpovědnosti za cestující.
Zohlednili jsme i stávající hospodářskou situaci a její dopad na společnosti, na něž se vztahuje toto nařízení, a nabídli jsme možnost odsunutí na dobu čtyř let s jedním možným prodloužením.
Jsem přesvědčen, že jakmile toto nařízení vstoupí v roce 2013 v platnost, pomůže dosáhnout cíle harmonizace a konsolidace práv cestujících na úrovni EU bez ohledu na to, který dopravní prostředek si zvolí.
