Годишен доклад на ЕЦБ за 2008 г. - Годишен доклад относно еврозоната и публичните финанси за 2009 г. (разискване)
Председател
Следващата точка е общото разискване относно:
доклада на г-н Scicluna, от името на комисията по икономически и парични въпроси, относно годишния доклад на ЕЦБ за 2008 г.;
доклада на г-н Giegold, от името на комисията по икономически и парични въпроси, относно годишния доклад относно еврозоната и публичните финанси за 2009 г. -.
Edward Scicluna
Г-н председател, последните две години действително бяха изпълнени с най-големите предизвикателства за Европейската централна банка (ЕЦБ) в качеството й на пазител на финансовата и ценовата стабилност от създаването й до днес. Именно в този контекст беше подготвен моят доклад относно годишния доклад на ЕЦБ за 2008 г.
В доклада е поставен акцент върху продължаващата реакция на ЕЦБ на кризата, предложенията за стратегията й за изход, растящите дисбаланси в рамките на еврозоната, реформата на финансовата архитектура на Европейския съюз и, накрая, проблемите, свързани с управлението и отчетността на институцията. Надявам се, че е намерен добър баланс.
Финансовата и икономическата криза доведе до най-големия икономически спад в световен мащаб след 30-те години на 20-и век. След относително благоприятния период на икономически растеж в по-голямата част от Европа икономиките на повечето държави-членки бяха подложени на "стрес-тест", но не чрез симулиран модел, а в реално време и с болезнено истински последици. Резултатът беше ръст на БВП от едва 0,7% през 2008 г., последван от спад с 4% през 2009 г. Междувременно държавите-членки на Европейския съюз прогнозират много бавно и неравномерно връщане към състояние на растеж през 2010 г. и 2011 г.
Повечето държави-членки се сблъскват с нарастващ бюджетен дефицит и дълг. Икономическата прогноза на Комисията през есента на 2009 г. предвиждаше бюджетни дефицити в еврозоната в размер средно на 6,4% и държавен дълг в размер средно на 78,2% - стойности, които се очаква на свой ред да се повишат през 2010 г. Може да отнеме дълги години, преди тези стойности, които са резултат от финансовата и икономическата криза, да се върнат на равнищата, наблюдавани преди кризата.
Считам, че действията на ЕЦБ в отговор на кризата са напълно адекватни. Основната задача на ЕЦБ е да поддържа ценова стабилност. Въпреки че когато достигна върховото си ниво от 4% през юни и юли 2008 г., инфлацията беше много над горната граница от 2%, която ЕЦБ сама беше определила, темповете на инфлация оттогава намаляват бързо. Също така ЕЦБ постепенно понижаваше лихвените проценти от върховата стойност от 4,25% през юни 2008 г. до настоящото равнище от 1% през май 2009 г. в опит да съживи кредитирането и да даде тласък за съживяване на европейската икономика.
Допълнителната задача на ЕЦБ по време на кризата беше да увеличи създадените от нея възможности за предоставяне на ликвидност чрез използването на специални мерки. Без тази жизненоважна финансова помощ много финансови институции, които държат спестяванията и пенсиите на голяма част от европейските граждани, несъмнено биха рухнали.
Разбира се, може да се предположи, че намаленията на лихвените проценти, предприети от ЕЦБ, не бяха толкова радикални, колкото тези, осъществени от други централни банки, като Федералния резерв на САЩ и централната банка на Обединеното кралство (Bank of England).
По подобен начин, докато осигуряваните от ЕЦБ големи инжекции от налични средства предпазиха много институции от срив, в действителност тази ликвидност не винаги достигаше до клиентите, най-вече в ущърб на малките и средните предприятия, на които се основава икономическото възстановяване. Вместо това много банки използваха ликвидността, за да укрепят своите собствени позиции. Предизвиквайки оправдано отдръпване на обществото, тя им позволи да осъществят и премиални плащания.
Не мога да не спомена накратко и политическите мерки, които трябва да се вземат в отговор на настоящите фискални дисбаланси, тема, която предизвиква сериозно объркване и изисква своевременни и решителни действия. Аз обаче ще предоставя на моите колеги възможността да доразвият, може би, тази тема.
Както и предишните докладчици, аз считам, че диалогът между Парламента и ЕЦБ е конструктивен и се развива благоприятно. Това е основа, върху която можем да градим в бъдеще. Считам, че Парламентът следва да бъде по-силно ангажиран с назначаването на членовете на Изпълнителния съвет на ЕЦБ, включително следващия председател на ЕЦБ, като следваме прецедента, установен неотдавна с процедурата за назначаването на новия заместник-председател на институцията.
ЕЦБ се отчита пред гражданите на Европа чрез Европейския парламент. Ние трябва да засилим тази отчетност. Преди всичко кризата показа, че пазарите, оставени без контрол, не винаги се самокоригират и че са предразположени към системен риск. Поради тази причина е важно да подпомогнем и завършим пълния набор от реформи на финансовата архитектура на Европейския съюз, и по-конкретно създаването на Европейски съвет за системен риск (ЕССР), надзорен орган, който ще отправя предупреждения на ранен етап относно системни рискове, свързани с дисбаланси на финансовите...
(Председателят отнема думата на оратора)
Sven Giegold
Г-н председател, докладът, посветен на Годишния доклад относно еврозоната и публичните финанси за 2009 г., беше подготвен през период, когато еврозоната се сблъскваше с огромни предизвикателства, като този период все още не е приключил.
Икономическата ситуация е източник на сериозна загриженост за гражданите на Европа и за всички нас. В същото време докладът беше приет от комисията по икономически и парични въпроси в дух на конструктивно сътрудничество и с голямо мнозинство. Ще ви представя доклада в този контекст. От една страна, пределно ясно е от съответното решение на Комисията и от препоръките, отправени от Парламента и комисията по икономически и парични въпроси, тук, по време на пленарната сесия, че икономическата ситуация трябва да бъде стабилизирана. От друга страна, кризата, достигнала определена степен на стабилизация, тъй като данните сочат леко възстановяване на ръста, навлиза във втората фаза, характеризираща се с огромни дефицити на държавните бюджети. Това е цената, която трябва да платим, за да излезем от кризата. Посланието на доклада в това отношение е изключително ясно. Трябва да се върнем на пътя, очертан от Пакта за стабилност и растеж, колкото е възможно по-бързо. Не можем да прехвърлим натрупания дълг на нашите деца и внуци.
В доклада обаче много ясно е заявено, че правилата на Пакта за стабилност и растеж не са достатъчни. Не се предвиждат съответните мерки за подобряване на координацията в еврозоната и поради това е важно да намерим решение за дисбалансите, съществуващи в нея, и да задълбочим координирането на бюджетната и фискалната политика.
Онези, които носят отговорност в тази област в еврозоната, сега са изправени пред сериозното предизвикателство да намерят отговорно решение на тези проблеми. Това означава, че при никакви обстоятелства отделните държави не бива да продължават да отстояват собствените си привилегии спрямо условията на вътрешната си политика. По-конкретно, Комисията, както и държавите-членки от еврозоната, носят огромна отговорност за предприемането на необходимите мерки в тази ситуация. Бих искал да обобщя накратко нашите предложения в това отношение.
На първо място, необходими са ни ефективни инструменти за икономическа координация. Второ, трябва да се сложи край на структурната зависимост на еврозоната от ограничените ресурси. Не можем да си позволим да се върнем отново в рецесия следващия път, когато има повишение на цените на нефта и ресурсите, което вече се случва. Трето, от съществено значение е финансовите пазари да бъдат регулирани ефективно след края на настоящата криза. Понастоящем обаче наблюдаваме как отделни държави-членки гарантират, че дори няма да бъдат направени важни предложения от страна на централните органи на властта като надзорните органи. Четвърто, неприемливо е, че по време на криза като настоящата вниманието не е насочено към целта за социално сближаване, което противоречи на ценностите на Европейския съюз. Вместо това се очаква отделните държави-членки да използват смешни лихвени проценти, за да финансират дълговете си. Това е причината ние да призоваваме в доклада да се прилагат еврооблигации или подобни мерки, за да се помогне на по-слабите държави-членки посредством солидарността. Изключително важно е необходимите промени във фискалната политика да не се правят за сметка на цялостната покупателна способност. Най-простото решение, което ще ни позволи да осъществим истински напредък в тази област, е ефективното сътрудничество в областта на данъците.
Най-накрая Комисията трябва бързо да излезе с предложения за обща консолидирана корпоративна данъчна основа. В доклада се призовава за въвеждане на система за отчитане на корпоративните доходи за всяка отделна държава. Ние искаме да представите съответно предложение. Като цяло принципът на данъчно сътрудничество трябва да има приоритет пред данъчната конкуренция, по-конкретно в контекста на извършената от г-н Monti работа и съживяването на вътрешния пазар. Ние се нуждаем от вашите ефективни предложения, за да не излезем от кризата с още по-големи дългове. Разширеното икономическо сътрудничество между държавите-членки ще ни помогне да гарантираме, че ние не оставяме на нашите деца дългове, а еврозона, в която държавите си сътрудничат една с друга, вместо да бъдат изтощавани вследствие на конкуренцията.
Жан-Клод Трише
Г-н председател, госпожи и господа, за мен е удоволствие да съм тук с вас по повод на разискването, свързано с решението относно Годишния доклад на Европейската централна банка за 2008 г.
В резултат на парламентарните избори миналата година разискването през настоящата година беше отложено за дълъг период. Това обаче ми дава възможност да коментирам настоящата ситуация в края на разискването.
(FR) Г-н председател, както знаете, Европейската централна банка приветства изключително тесните връзки с Парламента, което, между другото, в голяма степен е извън задълженията, предвидени в Договора. През годините ние изградихме много плодотворен диалог и аз бих казал, че отличните доклади на г-н Scicluna и г-н Giegold, които току-що чухме, са поредното доказателство за това.
Днес в моето изявление аз ще направя кратък преглед на икономическото развитие през изминалата година и мерките на паричната политика, предприети от Европейската централна банка, след което ще се спра на няколко въпроси, повдигнати в предложението за резолюция, като ще кажа и няколко думи относно настоящата ситуация.
(EN) Първо, относно икономическото развитие и паричната политика през миналата година. През 2009 г., както изключително убедително представи ситуацията г-н Scicluna, Европейската централна банка работеше в среда, която бъдещите историци на икономиката вероятно ще определят като най-тежката за развитите икономики след Втората световна война.
След сериозното задълбочаване на финансовата криза през есента на 2008 г. в началото на 2009 г. продължи синхронизираният спад на икономическата активност в целия свят. Приблизително до април миналата година икономическата активност намаляваше месец след месец. През този период търговската марка, която беше от жизненоважно значение за поддържането на доверието, търговската марка на ЕЦБ, беше способността да се вземат бързи и нестандартни решения, които бяха необходими, като в същото време ние продължавахме да се придържаме непоколебимо към основната цел, насочена към поддържането на ценова стабилност в средносрочен план.
Като цяло, нестандартните ни мерки в областта на паричната политика, известни най-общо като засилени мерки на ЕЦБ в подкрепа на кредита, по наше мнение, изпълняват добре своята роля по отношение на икономиката на еврозоната. Те подпомагат функционирането на паричния пазар, допринасят за подобряване на условията за финансиране и позволяват по-интензивен поток от кредити за реалната икономика в сравнение с този, който би бил постигнат единствено чрез намаляване на лихвените проценти. В общи линии банките преминаваха към значително по-ниските основни лихвени проценти на ЕЦБ при кредитирането на домакинствата и предприятията.
Водещият принцип е, доколкото ситуацията трябва да се нормализира, поддържането на тези мерки за по-дълъг от необходимото период създава риск от промяна на поведението на участниците на финансовия пазар по нежелан за нас начин, а ние не желаем да предизвикваме зависимост.
Ето защо през декември 2009 г. ние започнахме постепенно да премахваме някои от извънредните ни мерки по предоставяне на ликвидност, отчитайки подобряването на финансовите пазари. По-конкретно, намалихме броя, честотата и матуритета на операциите по дългосрочно рефинансиране. Същевременно поехме ангажимента да продължаваме да оказваме пълна подкрепа на ликвидността на банковата система на еврозоната поне до октомври тази година.
Управителният съвет е на мнение, че настоящото състояние на паричната политика е адекватно и продължаващото устойчиво стабилизиране на инфлационните очаквания е добро предзнаменование за ценовата стабилност в средносрочна перспектива.
Нека сега се върна към някои от проблемите, които изтъквате в резолюцията и които бяха споменати в доклада.
Що се отнася до въпросите на отчетността и прозрачността, ние изключително високо оценяваме постоянния диалог с Европейския парламент и конструктивния дух, в който той се води.
Ето защо аз приветствам нееднократната подкрепа на комисията по икономически и парични въпроси по време на диалога в паричната област, провеждан всяко тримесечие. Мисля, както отново много убедително каза и докладчикът, че ние се отчитаме пред европейските граждани, което означава пред Парламента.
Ние считаме, че ЕЦБ е една от най-прозрачните централни банки в света. Практиката ни да даваме пресконференции всеки месец веднага след заседание на Управителния съвет относно паричната политика остава водеща инициатива, която все още не е подета от основните ни партньори - централни банки. С публикуването на подробния въвеждащ доклад в реално време ние обясняваме политическите решения и обосновката, залегнала в тях.
По време на кризата, както знаете, ние допълнително активизирахме усилията си за комуникация, допринасяйки по този начин за гладкото протичане на реакциите на финансовите пазари с цел изграждане на доверие и полагане на основите на възстановяването.
Вие искахте да разберете и виждането на ЕЦБ относно създаването на клирингова къща за инструменти като суаповете за кредитно неизпълнение (CDSs) в рамките на еврозоната. Бих искал да отбележа, че устойчивостта на пазарите на деноминираните в евро суапове за кредитно неизпълнение има пряко значение за Евросистемата при осъществяването на контрола върху нейната валута и финансовата стабилност в еврозоната.
Клирингът чрез централен контрагент е изключително важен не само за осигуряване на прозрачност, но и за диверсифицирането и разпределянето на рисковете, както и намаляването на стимулите за поемане на прекомерни рискове. Определени финансови инструменти, които бяха въведени за хеджиране, не следва да се използват неправомерно с цел спекулиране. Регулаторните органи следва да могат да осъществяват ефективни разследвания на възможно неправомерно поведение, като на мен ми се струва, че ние в голяма степен действаме в съзвучие със загрижеността на Парламента.
Нека кажа само няколко думи относно перспективата пред Икономическия и паричен съюз в тези трудни времена. Икономическото възстановяване отбелязва напредък, но това не означава, че кризата е свършила. От една страна, ние знаем, че скоростта на възстановяване ще бъде неравномерна, като не можем да изключим временни неуспехи.
От друга страна, ние все още се сблъскваме с редица предизвикателства, свързани с реформата на финансовата ни система. Финансите трябва да играят конструктивна, а не деструктивна роля по отношение на икономиките ни. Лакмусовият тест за конструктивната роля е това, че финансите служат на реалната икономика. За да гарантираме тази роля, ние трябва още повече да подобрим функционирането на финансовите системи.
До този момент огромно внимание беше отделяно на банковия сектор. Ефективните реформи също следва да са насочени много внимателно към небанковите финансови институции и към устройството и функционирането на финансовите пазари. Трябва да създадем механизми и стимули, които да гарантират, че финансите не излизат от контрол по деструктивен начин, какъвто наблюдавахме непосредствено преди кризата.
Трябва да ограничим системните сривове, които водят до икономически трудности за народите на Европа. Създаването на Европейския съвет за системен риск, чиято правна рамка сега се разглежда от Парламента, е част от правилния отговор на това предизвикателство.
Има и други предизвикателства, пред които е изправена европейската икономика, като те са свързани с публичните финанси, както отново беше подчертано от докладчика, и финансовото здраве на държавите.
В рамките на Икономическия и паричен съюз на Европа има ясно разпределение на отговорностите. Във връзка с това разпределение всеки от нас може да разчита на ангажимента, поет от ЕЦБ, да поддържа ценовата стабилност в еврозоната като цяло в средносрочна перспектива.
Въз основа на последните ни прогнози за тази година средната годишна стойност на инфлацията в края на годината, 12 години след въвеждането на еврото, ще бъде 1,95%. Тя съответства на нашето определение за ценова стабилност: малко под, но близо до 2 %.
Ангажираността на ЕЦБ, стратегията на ЕЦБ и нейният опит са последователни. Гладкото функциониране на Икономическия и паричен съюз на Европа не се крепи само на паричния съюз, но и на икономическия съюз. Формиращите политиката органи на национално равнище следва да поддържат стабилни публични финанси и конкурентни икономики.
При настоящите условия, когато Европа е изправена пред кардинални решения, по-важно от всякога е да осъзнаем, че благоденстващият съюз изисква преди всичко решителни действия от всички страни. Паричният съюз в Европа представлява, по мое мнение, много повече от паричното споразумение. Той е съюз на споделената съдба.
(Ораторът добавя на френски и немски език: "Ние споделяме обща съдба.")
Тази съдба е за наше общо добро и тя е представата на бащите-основатели на Европейския съюз. Паричният съюз не е създаден за удобство. Той е част от общия процес на ускорена интеграция на народите в Европа, който започна след Втората световна война.
Считам, че ние често омаловажаваме значението на постиженията, извоювани от Европа. Ние често твърде прибързано критикуваме нашите институции и процеси. Но те като цяло работят добре, дори и в най-трудните времена. Надявам се, че европейските институции и процеси са запазили своята ефективност по време на финансовата криза.
От тази страна на Атлантическия океан ние избегнахме драматичните събития, които биха могли да предизвикат ново засилване на кризата, започнала в САЩ през септември 2008 г. Именно в настоящите условия аз оценявам ангажимента, поет от държавите-членки от еврозоната по повод последното заседание на Европейския съвет, за предприемане при необходимост на решителни и координирани действия с цел запазване на финансовата стабилност в еврозоната.
Аз бих се възползвал и от присъствието си тук пред Европейския парламент, за да кажа онова, което вече споменах по време на изслушването пред комисията по икономически и парични въпроси в понеделник. Намерението на Управителния съвет на ЕЦБ е да запази минималния кредитен праг в рамката за обезпеченията на равнище на инвестиционния рейтинг (BBB) и след края на 2010 г. Успоредно с това от януари 2011 г. ще въведем таблица на допустимото отклонение при оценяване, което ще допринесе допълнително за защитата на Евросистемата. Аз ще предоставя технически подробности, когато докладвам за решенията на Управителния съвет от следващото заседание на 8 април.
Позволете ми да завърша. Въвеждането на общата валута преди повече от десетилетие представлява най-голямото постижение, по мое мнение, в историята на европейската интеграция до днес - процес, осигурил мир и просперитет в Европа.
Световната финансова криза донесе нови предизвикателства, пред които сме изправени и ние в Европа. Нашият паричен съюз и изключително тесните ни връзки в рамките на единния пазар между всички икономики на държавите-членки на Европейския съюз не позволиха кризата да бъде утежнена от валутни кризи, каквито вече преживяхме в началото на деветдесетте години на миналия век.
Днес Европа е изправена пред нови кардинални решения. Общата ни задача е да продължим да осигуряваме мир и просперитет, да превърнем нашия съюз в още по-привлекателно място за живеене и работа.
За тази цел ние се нуждаем от засилен надзор, както отново беше отбелязано от докладчиците, и от задълбочено сътрудничество. Ние трябва също така да възкресим усещането за обща цел, споделените идеали, които мотивираха бащите-основатели на Европейския съюз. Тяхното начинание беше далновидно и всичко, което виждаме в днешния свят, потвърждава прозорливостта им.
Оли Рен
Г-н председател, преди всичко бих искал да Ви благодаря за възможността да обсъждаме Годишния доклад относно еврозоната за 2009 г. Когато подготвяхме нашия Годишен доклад, ние знаехме, че подбраните проблеми ще са актуални. В последно време обаче те може би станаха в известна степен твърде актуални.
Нека поздравя двамата докладчици - Edward Scicluna и Sven Giegold - за отличните доклади. За да уважа независимостта на Европейската централна банка, аз ще се съсредоточа върху доклада на г-н Giegold, който има изключително съществен принос за настоящото разискване относно икономическата координация и икономическото управление в рамките на еврозоната.
По мое мнение, широката подкрепа на доклада Giegold от страна на комисията по икономически и парични въпроси е истинско доказателство за уместността и балансираността на неговия подход и засегнатите проблеми. Аз съм напълно съгласен с г-н Трише, че еврото не е само технически паричен въпрос, но е по-скоро най-същественият политически проект на Европейския съюз, който трябва да се защитава и развива в европейски дух, най-малкото днес и утре, тъй като Европейският съвет се събира в един изключително критичен момент.
От 1999 г. еврозоната е в голяма степен зона на икономическа стабилност. Тя защитава нашите граждани от икономическите сътресения. От края на 2008 г. обаче еврозоната е под тежките удари на световната финансова криза. Независимо от политиките за икономическо възстановяване и значителното фискално стимулиране, финансовите пазари продължават да отбелязват колебания и степента на несигурност остава изключително висока. Наблюдаваните в последно време колебания на пазара подлагат на сериозен тест финансовата стабилност и икономическото управление в еврозоната, особено във връзка с положението в Гърция.
Бих искал да отбележа, че Гърция понастоящем е на път да постигне целта си за намаляване на дефицита с 4% през тази година в резултат на смелите и убедителни мерки, които по-рано през този месец гръцкият парламент реши да предприеме и които вече са в сила. Този момент действително може да се окаже повратна точка във фискалната история и икономическото развитие на Гърция.
От друга страна обаче, нито Гърция, нито еврозоната са оставили зад гърба си трудностите, тъй като все още съществуват опасения относно финансовата стабилност в еврозоната. Ето защо Комисията настоятелно насърчава държавите-членки от еврозоната да вземат политическо решение относно механизъм за гарантиране на финансовата стабилност в еврозоната като цяло - механизъм, който при необходимост ще се активизира бързо в съответствие с Договора и клаузата за гарантиране на ликвидността и без възможност за автоматично задействане, предвидена в него.
Що се отнася до нас, аз мога да ви уверя, че Комисията е готова да задейства такава рамка за координирано и условно подпомагане, което може да се използва, ако е необходимо и е поискано. Ние работим активно и в тясно сътрудничество с всички държави-членки от еврозоната и ЕЦБ, за да стигнем до решение тази седмица във връзка с Европейския съвет.
Освен непосредственото управление на кризата обаче ние трябва да проучим как в бъдеще могат да се избегнат подобни ситуации, така че случаи като този с Гърция никога да не се повтарят. Гръцката криза показа необходимостта от засилено икономическо управление. Това вече беше осъзнато, като с Договора от Лисабон беше положено правното основание. Ето защо понастоящем ние подготвяме предложения за прилагане на член 136 от Договора от Лисабон, като в идните седмици Комисията ще направи предложение за подобряване на координацията на икономическата политика и засилен надзор върху държавите.
Подобно на Вас, г-н Giegold, в параграф 28 ние изразяваме съжаление относно липсата на обвързващи ангажименти между правителствата за налагане на координация в еврозоната. Поради това е необходим интегриран и далновиден подход, насочен към политически действия, и ясна оперативна рамка. Първата и най-важна задача беше да предотвратим неустойчивите бюджетни дефицити и затова трябва по-добре да наблюдаваме средносрочните бюджетни политики на държавите-членки от еврозоната. Необходими са ни по-подробни и по-строги препоръки към държавите-членки за предприемане на корективни мерки. Аз разчитам и на вашата подкрепа в това отношение.
Ние можем и по-добре да използваме съществуващите инструменти. Възможно е Съветът да отправи препоръки към дадена държава-членка, чиято икономическа политика застрашава правилното функциониране на Икономическия и паричен съюз. В миналото това е било прилагано, вероятно твърде рядко. Съгласно член 21 от новия Договор от Лисабон Комисията може да отправя подобни своевременни предупреждения директно на държава-членка. Ние трябва да направим това, за да помогнем на държавите-членки да се справят с възникващите икономически проблеми на много по-ранен етап.
Тъй като изглежда навлизам в допълнителното време, ще продължа с темата за макроикономическите дисбаланси в заключителните си думи. Това е вторият основен елемент от засиленото икономическо управление. Като цяло аз споделям вижданията на докладчика в това отношение.
Накрая искам да кажа, че финансовата криза категорично показа, че продължителният икономически растеж от миналите десетилетия не може да се приема за даденост. Днес най-лошото е може би зад гърба ни. Икономическото възстановяване напредва, но все още е крехко и не е самовъзпроизвеждащо се. Безработицата все още не се променя в положителна посока. Същото се отнася и за консолидирането на публичните финанси, което е предпоставка за устойчив растеж. Независимо от това колко важен беше фискалният стимул за икономическото възстановяване, двете години в криза заличиха над 20 години на консолидиране на публичните финанси.
Тези заплахи ще хвърлят сянка върху икономическия ландшафт през идните години. Ние трябва да положим максимални усилия, за да отстраним заплахите и възстановим растежа. Ето защо наистина не е време за обичайната практика. Вместо това е време за промяна в посока едновременно насърчаване на устойчив растеж и създаване на работни места.
Sophie Auconie
Г-н председател, госпожи и господа, нека първо поздравя и благодаря на докладчика г-н Giegold, който представи доклад с високо качество и показа готовност да изслуша докладчиците от другите групи.
Докладът, който представлява отговорът на Европейския парламент на Годишния доклад на Европейската комисия относно еврозоната и публичните финанси, е богат на анализи и предложения. Разбира се, той в голяма степен е белязан от голямото събитие на 2009 г. - икономическата и финансовата криза, която несъмнено е най-сериозната криза, която Европейският съюз е преживявал след създаването си.
Аз извлякох две основни поуки от настоящата криза. От една страна, Икономическият и паричен съюз показа колко е полезен. Еврото - стабилната обща валута, изигра ролята на истински паричен щит. Принадлежността към еврозоната позволи на повече държави да избегнат обезценяване на националната валута, което допълнително би задълбочило последствията от кризата. Ето защо еврозоната става по-привлекателна, както показва и случаят с Исландия.
Освен това активната и гъвкава парична политика, провеждана от ЕЦБ, която увеличи вливането на ликвидни средства в кредитните институции, играе значителна роля за поддържането на платежоспособността на европейските банки.
В такъв случай първата поука е, че макар и често да казваме, че Европа е изградена върху кризи, настоящата криза показа, че икономиката на Европа е едновременно ефективна и необходима.
Оттук следва и втората поука, състояща се в това, че ние следва да засилим икономическото управление в Европа. Днес единствената истинска европейска политика е паричната политика. Координирането на бюджетните политики е ограничено. Еврозоната обаче, чието предназначение е да интегрира всички държави-членки на Европейския съюз, както отново беше споменато в доклада, трябва да установи ефективно управление във всяка област на икономическата политика.
Управлението трябва да започне с макроикономическо и финансово наблюдение - въпрос, по който ние вече работим в Европейския парламент. То трябва да се осъществява в рамките на Пакта за стабилност и растеж като действителен инструмент за фискално координиране. В сегашните условия на криза значителният спад на приходите, мерките за данъчно стимулиране, предприети в рамките на плана за възстановяване и функционирането на икономическите стабилизатори, доведоха до влошаване на бюджетните салда на държавите-членки.
Намаляването на държавния дълг си остава основен ангажимент, тъй като той засяга бъдещето на нашите деца. Нека бъдем непреклонни, но и изобретателни. Нека обмислим новата европейска фискална политика, нека обмислим въпроса за еврооблигациите и нека бъдем смели при осъществяването на европейското икономическо управление.
Liem Hoang Ngoc
Г-н председател, госпожи и господа, докладът на г-н Giegold е особено важен предвид настоящото макроикономическо разискване. Той е още по-актуален, имайки предвид факта, че авторът му е член на Парламента от Германия, който иска да привлече вниманието на европейците към влиянието, което ще окажат деформациите върху държавите от еврозоната, вследствие на германската стратегия за намаляване на разходите за труд в системата с единна валута.
Правителството на Германия всъщност се кани да въвлече еврозоната и целия Европейски съюз в обща дефлация на заплатите с разрушителни макроикономически последици. Особено предвид отсъствието на последователни структурни фондове и на достатъчно бюджетни ресурси, както и невъзможността да се проведе девалвация, държавите-членки, чиито текущи сметки са с дефицит, са осъдени, за да устоят, да орежат заплатите и да намалят периметъра на системите си за социална сигурност.
Резултатът, на първо място, е забавяне на вътрешното търсене, което след второто тримесечие на 2008 г. доведе до отрицателен растеж, като това се случи дори преди началото на кризата на ликвидността. На второ място, ние виждаме увеличаване на частния дълг на домакинствата със скромни доходи и средства, чиято покупателна способност е в застой. Техният дълг за придобиване на жилище беше подхранван от целия дерегулиран финансов механизъм в Испания, Обединеното кралство и Ирландия с всички пагубни последици, които наблюдавахме по време на ипотечната криза.
Госпожи и господа, от разискванията в комисията се вижда, че значителен брой членове на Парламента вероятно забравят поуките от кризата. Тя все още далеч не е приключила. Настоящото възстановяване е дори по-крехко предвид факта, че в Европа продължава дефлацията на заплатите и Комисията, както и председателят на Еврогрупата и председателят на Европейската централна банка, когото изслушахме в понеделник, призовават държавите-членки преждевременно да приемат политики за излизане от кризата, които са съпоставими с действителните планове за строги икономии.
Тези политики рискуват да задушат растежа още в зародиш, когато той едва започва да се връща към положителни стойности, въпреки че темповете, с които нараства натоварването на производствените мощности, остават ниски. Тези политики няма да успеят да намалят дефицитите в Гърция, Испания и другите държави, защото очакваните данъчни приходи също няма да се реализират. Те ще доведат до влошаване на безработицата и засилване на социалното напрежение.
Заслугата на доклада Giegold е, че той насочва вниманието към някои от тези макроикономически дисбаланси. За съжаление, окончателният вариант с измененията, внесени от групата на Европейската народна партия (Християндемократи) и групата на Алианса на либералите и демократите за Европа, не осъжда дефлацията на заплатите. Като цяло обаче разискването, предизвикано от г-н Giegold, може да бъде полезно във време, когато неолибералната догма, подложена на съмнения от кризата, се завърне в Парламента, в Съвета и в Комисията.
Ramon Tremosa i Balcells
Г-н председател, искам преди всичко да поздравя докладчиците - г-н Scicluna, който знае много за централните банки, и г-н Giegold. Ние проведохме дълги обсъждания с тях и накрая постигнахме съгласие по много компромисни изменения.
Днес бих искал да говоря за еврото. Искам да изтъкна пред всички ви, че аз съм отскоро в политиката - до преди девет месеца аз преподавах макроикономика в Университета на Барселона. През есента на 2008 г. моето семейство и аз живеехме в Лондон по причини, свързани учебната дейност, и аз бях пряк свидетел на внезапното обезценяване на британската лира с 30% в течение на няколко седмици. Изведнъж всички мои колеги англичани станаха по-бедни, а днес лирата все още не се е възстановила напълно. В светлината на обезценяването на британската лира аз дори не искам и да си представя каква би била стойността на песетата днес, ако все още я имахме в портфейлите си.
Тези две години на жестока световна икономическа криза показаха, че еврото остава твърдо на равнище, осигуряващо стабилност. Всъщност то е единствената по-голяма западна валута, която не е направила притежателите си по-бедни.
Еврото беше сигурен пристан срещу силните вълни на световните финансови бури, ако бих могъл да използвам емоционалния израз на британския финансист Дейвид Марш. Убеден евроскептик в продължение на много години, преди 12 месеца този уважаван икономист в областта на публичните финанси публикува книга, възхваляваща еврото и признаваща неговия успех като бъдеща световна валута.
Еврото не е в криза днес - фискалните кризи в някои държави-членки са тези, които предизвикват затруднения за общата валута. Еврото е блестящият пример за паричния съюз, който бива изучаван и от който се възхищава икономическият елит в Китай, Индия, Бразилия и Русия. Еврото не създава никакъв риск за икономиките на средиземноморските държави. То е възможност за техните икономики да се интегрират трайно в добрите, реформирани и модерни практики на държавите от Централна Европа.
Докладът, който е предмет на разискването днес, съдържа сериозна критика на практиката на държавна интервенция по отношение на китайската валута. Изкуственото й обезценяване допринесе за създаването на огромни глобални дисбаланси, които са една от причините за настоящата криза.
Ние в еврозоната не бива да налагаме наказания на държавите, които изнасят най-много. Историята на финансовите кризи ни показва, че след като е постигната финансова жизненост, икономическото възстановяване върви ръка за ръка с износа.
Вярно е, че потреблението в Германия трябва да се възроди и тя трябва да работи по-активно като двигател на европейския икономически растеж. Въпреки това при никакви обстоятелства не бива да отслабва експортната й мощ. Аз съм член на Парламента, либерал от Каталония, и моят регион, чийто дял в износа на Испания е 28%, има и много висок дял на износа си в брутния вътрешен продукт - почти 30%. Онези, които се справят най-добре, не бива да се наказват.
В заключение, еврото сега е завоювало огромен престиж в целия свят, но трябва да се положат малко повече усилия в посока прозрачност. Г-н Трише, стенографските записи от разискванията на Европейската централна банка следва да се публикуват, каквато е практиката в САЩ, Япония и Швеция.
Philippe Lamberts
Г-н председател, тъй като искам членът на Комисията Рен да ме разбере ясно и недвусмислено, ще говоря на английски.
Бих искал оттук, където сме днес, да погледна в бъдещето. Къде сме ние? Имаме огромни и неустойчиви държавни дефицити и не забравяйте, че зелените не подкрепят този вид дефицити.
Второ, не можем да пренебрегнем факта, че вече имаме огромни и задълбочаващи се социални неравенства. 16% от европейците под чертата на бедността не е малко число; 40% безработни млади испанци под 25 години не е малко число, като аз бих могъл да продължа с данните.
Освен това сме изправени пред проблема с изменението на климата и недостига на ресурси, като всичко това означава, че са необходими инвестиции в инфраструктурата, образованието, научноизследователската дейност, иновациите и т.н.
Така че ние считаме, че действително следва да сменим механизма на действие.
Херман ван Ромпьой каза след срещата на върха през февруари, че координацията на макроикономическата политика трябва значително да се засили и подобри. Разбира се. Какво означава това? То означава, разбира се, че от гледна точка на бюджетните разходи ние трябва да осъществяваме повече партньорски проверки, по-строг контрол ex ante. В Гърция 4% от БВП отиват за военни разходи. Те имат военновъздушни сили, съизмерими с немските военновъздушни сили Луфтвафе. Питам, как се получи това? Това е толкова малка държава, а се въоръжава с всички сили.
Ако обаче само надникнем в разходната част, няма да видим успехи. Ние трябва да се вгледаме, и то внимателно, в координирането на данъчните ни приходи, защото какво е необходимо да направим? Трябва да възстановим равновесието на данъчните приходи чрез преориентиране от приходите от труд към други форми, включително капиталови приходи. Трябва да гарантираме, че имаме ефективен корпоративен принос, ефективен, а не само на хартия, като това означава обща консолидирана корпоративна данъчна основа (ОККДО), отчитане за всяка отделна държава и т.н.
Необходимо е да въведем данък върху финансовите операции; трябва да въведем и "въглеродния данък", за да предизвикаме промяна на поведението и да осигурим приходи. Но не можем да го направим, като просто помолим държавите да координират политиките си. Необходима ни е по-добра интеграция. Ако не направим това, правителствата ни ще се окажат неспособни да съгласуват необходимостта от балансиране на бюджетите и да посрещнат социалните и инвестиционните потребности.
Ето защо аз считам, че Европа сега е в критично положение. Изборът е между по-висока степен на интеграция, не просто координация, и упадък. Поуката, която си направих от Копенхаген, е не само, че изпуснахме възможността за споразумение относно климата. Тя е, че Европа доказа, че предразположена към неудачи, ако е разединена. Ние отделяме твърде много време за координиране и твърде малко - за съвместни действия. Ето защо това ще бъде нашият принос за настоящото разискване.
Kay Swinburne
Г-н председател, аз съм от държава-членка, която не е част от еврозоната, затова не съм сигурна, че мнението ми ще има същата тежест като мненията на колегите ми в днешното разискване. Понастоящем много хора твърдят, че проблемите на еврозоната следва да се решават от самите членове на еврозоната.
Еврото обаче не се намира в изолация. То е на световния пазар и изпитва влиянието на световната финансова и икономическа криза точно както и валутите извън еврозоната. Начинът, по който управляваме финансите на нашите държави в добри времена, изцяло влияе върху начина, по който можем да реагираме и да се възстановяваме днес. Както посочиха редица оратори, има причина, поради която Германия е с много по-различен държавен дефицит от Гърция. Въпреки че те са обединени от общата валута, нагласите по отношение на спестяването и харченето значително се различават. Присъединяването към паричния съюз не обедини напълно различните култури и традиции на фискалната политика.
От гледна точка на Обединеното кралство може много да се говори за различията във фискалната политика. Ние също раздувахме публичните си разходи, харчехме много през добрите години, вземахме назаем все повече средства, за да трупаме дългове, които не можехме дори да признаем, когато изглеждаше, че добрите времена са си отишли завинаги, и създадохме култура, при която дори един предполагаемо уважаван икономист от Обединеното кралство застана миналата седмица пред една от комисиите ни и заяви, че правителствата могат с магическа пръчка да печатат пари.
Като правило парите, които финансират публичния сектор, не се появяват с магическа пръчка. Те идват от данъците, плащани от частния сектор. Германия осъзнава това. Политиките й през последните години бяха насочени към използването на държавни средства и стимули за подпомагане на частния сектор. Затова тя сега е в силна позиция за възстановяване. В крайна сметка публичният сектор е свършил работата си в кризата. Той спаси банките и направи необходимата крачка, когато частният сектор претърпя крах. Сега е ред на частния сектор да напълни отново хазната.
Непривлекателната страна на мерките за строги икономии, които ще оставят работещите в публичния сектор без работа, трябва да се обърне в положителна посока по отношение на нововъзникналите на пазара дружества, които ще се възползват от предимствата на предприемаческия дух чрез намаляване на първоначалните разходи за учредяване на предприятия, така че те да създадат печеливш частен сектор, необходим, за да изведе държавите ни от затрудненото положение, в което се намираме сега. Всички държави, които са водили неустойчиви икономически политики през последните няколко години, включително моята, следва да осъзнаят, че промяната е наложителна и неизбежна.
Jürgen Klute
Г-н председател, госпожи и господа, аз искам да се възползвам от възможността отново да насочим поглед към положението в Гърция, защото считам, че кризата там ни позволява да вникнем в политическото състояние на еврозоната. На първо място обаче, бих искал да коментирам призива на германския канцлер г-жа Меркел за изключване на Гърция от еврозоната, ако е необходимо.
Моята група, Конфедеративната група на Европейската обединена левица - Северна зелена левица, счита, че този призив е напълно абсурден. От една страна, ние говорим за общност с обща съдба. Ако наистина мислим така, не можем, от друга страна, да призоваваме за изключване на държава-членка по време на първата голяма или умерено голяма криза, с която се сблъскваме. Това е нелепо! По-важното е, че това ще бъде признание за провал, което би се равнявало на раболепие спрямо финансовия сектор.
Финансовият сектор безсрамно си позволи поради кризата да бъде финансиран от данъкоплатците, а сега искат от нас да откажем такава помощ на Гърция. Ще бъде трудно да обясним на пенсионерите и работниците в Гърция, както и в другите засегнати държави - според медиите Португалия е следващата държава, обект на засилен контрол - защо от тях се иска да плащат, след като вече подпомогнаха банките с данъците си. Ако поемем по този път, това ще се равнява на крах на проекта за Европейския съюз.
Независимо от оправданата критика към Гърция, а гръцките депутати ще осъзнаят, че в страната им трябва да се свърши много работа, кризата в никакъв случай не е отговорност единствено на Гърция. Аз бих посочил само, че повечето решения, засягащи финансовата политика в еврозоната, бяха предоставени за решаване на Европейската централна банка. Еврото не може да реши въпроса за различните равнища на производителност в отделните икономики. Основните държави износителки като Германия поставят гръцката икономическа политика на колене. Ето защо това също представлява криза в икономическата и конкурентната политика на Европейския съюз.
Поради тези причини ние призоваваме за вдигане на забраната за финансово подпомагане на държавите-членки от Европейския съюз. Тези от тях, които са част от еврозоната, следва да направят деноминираните в евро заеми достъпни, Европейската централна банка следва да изкупи дълговете по същия начин, по който го направи Федералната служба в САЩ, а суаповете за кредитно неизпълнение следва да се забранят. Това са нещата, за които призоваваме.
(Председателят отнема думата на оратора)
Nikolaos Salavrakos
Г-н председател, 25 март е рождената дата на Европа и на Гърция. Европейският съюз е роден на 25 март 1957 г. съгласно Договора от Рим. Гърция е родена на 25 март 1821 г.
Днес на рождения си ден Европа и Гърция са подложени на тест, Европа - на теста за сближаване, а Гърция - на теста за икономиката си. Всеки в Парламента знае, че от 15 държави в еврозоната 6 имат големи държавни дългове и финансови дефицити. Всеки в Парламента знае, че всички 30 държави, които членуват в ОИСР, имат дълг от над 100% от БВП, който е 30% по-висок спрямо 2008 г. Дори Съединените американски щати се опитват в условията на настоящата огромна икономическа криза, в която се намираме, да решават проблемите си основно чрез печатане на пари.
Знаем също, че Гърция е въвела сурови мерки за ограничаване на разходите в степен, която изтощава гражданите й. Много хора ще кажат, че Гърция заслужава това и трябва да плати за грешките си. Да, някои хора трябва да бъдат призовани да отговарят за това. Ние обаче не трябва да забравяме, че Гърция внася от другите европейски държави, особено от Германия, продукти, които са с 15 млрд. евро повече от тези, които изнася.
Ето защо аз искам лидерите на Европейския съюз да имат предвид, че решаването на проблема със спекулациите ще повлияе върху геополитическата ситуация в по-широк аспект.
Председател
Благодаря Ви, господине. Времето Ви изтече. С цялото си уважение Ви моля да спазвате определеното за изказвания време.
Werner Langen
(DE) Г-н председател, аз бих искал да повдигна процедурен въпрос. Членовете на Парламента искат да гласуват по разисквания въпрос по-късно и ние ще бъдем сериозно затруднени, ако не спазваме времето за изказвания.
Hans-Peter Martin
(DE) Г-н председател, г-н Трише, на първо място, аз искам да Ви поздравя за всичко, което сте постигнали през последните години. В същото време обаче Вие вероятно съзнавате, че стотици милиони хора със затаен дъх следят събитията, защото са загрижени за еврото, нещо което не очаквахме да видим в това поколение.
Първо, ние сме загрижени какво ще стане с шестмесечните и годишните операции по рефинансиране и дали успешно ще се оттеглите от прилагането на пакета от извънредни мерки по отношение на ликвидността. Само онези, които имат мазохистични наклонности, когато става дума за финансова политика, биха пропуснали да Ви пожелаят късмет в това отношение. Инфлацията обаче също е причина за опасения и Вие осъществявате добър напредък в тази област. Като австриец аз бих се обявил против нападките срещу Германия, които чухме тук. Всички следва да осъзнаят, че Германия в голяма степен беше източник на стабилност в миналото. Сега не следва тя да бъде наказана, защото е постигнала по-добри резултати в много области в сравнение с други държави. Не е възможно да демонстрираме солидарност с хора, които са отговорни за безстопанственост, прахосничество и прекомерни административни мерки.
Burkhard Balz
(DE) Г-н председател, като докладчик в сянка от групата на Европейската народна партия (Християндемократи) относно годишния доклад на Европейската централна банка за 2008 г. аз съм много щастлив, че пред нас стои този доклад. В резултат на тясното и ефективно сътрудничество с докладчика г-н Scicluna и преди всичко с г-н Tremosa от групата на Алианса на либералите и демократите за Европа аз считам, че ние подготвихме едно много балансирано становище относно годишния доклад на ЕЦБ за 2008 г. Г-н Трише и г-н Рен бяха на същото мнение.
Считам, че ЕЦБ беше изправена пред особено трудни задачи през 2008 г., която беше първата година на кризата. Имайки предвид тези предизвикателства, по мое мнение, ЕЦБ действа ефективно и преди всичко много разумно. Докладът на г-н Scicluna отразява този подход. Положението на ЕЦБ обаче не е лесно и това по всяка вероятност няма да се промени в близко бъдеще. От една страна, ние сме много далеч от края на кризата и, от друга страна, планираните регулаторни мерки представляват нови предизвикателства и проблеми за ЕЦБ. Важно е банката да продължава да гарантира стабилността на еврозоната през идните месеци и години. Като танкер в бурно море ЕЦБ трябва да държи правилния курс.
От друга страна, г-н Трише, аз вече споменах това по време на предпоследното обсъждане на паричната политика - независимостта на Европейската централна банка трябва да се поддържа, особено предвид бъдещото й включване в Европейски съвет за системен риск. Това е от първостепенно значение, защото Вие като председател, както и другите членове на ЕЦБ, ще бъдете сериозно ангажирани с тази задача. Това следва да е важен критерий за бъдещи оценки на другите мерки, предприети от централната банка. От съществено значение е да имаме предвид това, когато разглеждаме другите доклади през следващите няколко години.
Gianni Pittella
(IT) Г-н председател, г-н Трише, г-н член на Комисията, госпожи и господа, кралят е гол! Сериозността на положението беше описана точно. Сега е полезно да се концентрираме върху лечението и първата стъпка може да бъде единствено европейското икономическо управление, без което икономическата система няма да се развива и дългът ще стане още по-неустойчив.
Трябва да подкрепяме и подпомагаме Гърция и трябва да бъде избегнат възможният ефект на доминото в онези европейски държави, чиито икономики се характеризират с ниско равнище на конкурентоспособност и високо равнище на дълг. Истинското европейско управление трябва да гарантира три цели: 1) политика на растеж; 2) финансови инструменти, подходящи за поддържането на растежа; и 3) политика за управление на извънредни ситуации.
Тази сутрин аз чух много речи, възхваляващи достойнствата на еврото. Много добре, аз очевидно съм съгласен с това, но защо не разглеждаме еврото като валута, която ни спасява не само от инфлацията, но посредством малък разумен и гарантиран дълг ни осигурява и по-голяма ликвидност за стартиране на голяма европейска инвестиционна програма чрез емитиране на еврооблигации? Що се отнася до управлението на извънредните ситуации, аз съм съгласен с идеята за създаване на Европейски валутен фонд, което ще бъде едно разумно решение.
Госпожи и господа, това, което искам да кажа в заключение, и то категорично, е, че на този етап няма полза от протакане, бездействие, изчакване дългата нощ да свърши. Ние нямаме полза от "Европа на дон Абондио". Ако Европа не покаже решимост днес, кога ще стане това?
Sharon Bowles
(EN) Г-н председател, ние имахме натоварена седмица в комисията с председателя на ЕЦБ, председателя на Еврогрупата и номинирания за заместник-председател на ЕЦБ. Ние всички сме съгласни, че по-строгият надзор на държавите-членки, наред с точната статистика, която ще позволи намеса на ранен етап, представляват основно изискване.
Работата в тази област вече започна, включително възлагане на правомощия за одит на Евростат, като комисията няма търпение да утвърди по-голямата си роля за подпомагането на този процес.
Има обаче показатели извън Пакта за стабилност и растеж, на които също следва да се обърне внимание. Една възможност е по-голямата фискална координация, свързана с макроикономическата стабилност. Но вече сме я изпробвали. Спомнете си врявата, която се вдигна през 2001 г. във връзка с предупреждението на Екофин, отправено към Ирландия по време на бюджетен излишък. Така че ние си знаем урока: дисциплината по време на излишък следва да се налага дори по-твърдо, вместо да се провежда политика, ограничаваща дефицита. И точно както се случва на финансовите пазари, липсата на дисциплина води до криза.
Що се отнася до дисбалансите между държавите-членки, вниманието следва да се насочи към загубата на конкурентоспособност, която върви заедно с протакането на мерките, свързани с единния пазар, и несправянето със структурните реформи, включително в областта на пенсиите. Това също не води непременно до дефицит.
И накрая, както каза г-н Scicluna, предоставянето на ликвидност беше ценен инструмент по време на кризата, но тези средства не достигнаха до реалната икономика. Често те бяха просто реинвестирани в активи, носещи по-високи лихви. И аз смея да кажа, че някои от тях дори бяха пуснати повторно в обращение при репо-сделките на ЕЦБ. Без съмнение в някои кръгове тази дейност се разглежда дори като заслужаваща поощрение. Затова питам: следва ли действително да се вслушваме в апела на такива банки за определяне на нови дати за изпълнение на изискванията по отношение на капиталовата адекватност?
Michail Tremopoulos
(EL) Г-н председател, първо искам да посоча, че това е важен доклад, който представлява добър компромис за намаляване на напрежението в Европейския парламент. Той очертава елементите на социалното сближаване, които не присъстват в подобни разисквания в Европейския парламент. Ние бихме искали той да бъде и знак за важен повратен момент в политиката на Европейския съюз като цяло.
Разбира се, това се отнася за 2009 г., докато през 2010 г. се случват важни събития, които, разбира се, засягат моята страна, Гърция. Би могло да се заключи, че освен от паричен съюз, ние се нуждаем и от икономически и политически съюз, както казаха много оратори. Еврото следва да е съпътствано от показател за минимална социална сигурност с оглед на социалното сближаване.
Това става ясно от различните мнения, изказани в Гърция, голяма част от които - неверни. Например не мога да не подчертая факта, че производителността в Гърция не беше много по-ниска от средната за 27-те членки на Европейския съюз. Това става ясно от статистиката на Евростат: тя беше около 90% през 2007 г. и 2008 г.
Увеличаването на бюджетния дефицит и държавния дълг в Гърция през последните две-три години е резултат от спада на приходите, намаляването на приходите от чужбина, като туризма и превоза на товари, поради кризата, както и увеличаването на публичните разходи. Разбира се, има големи загуби, но и много нови хора са наемани на работа в публичния сектор под различни форми.
Разбира се, всичко това трябва да се промени; също така трябва да настояваме за показателя за социална сигурност и да не се задоволяваме с общия призив да не се прави нищо, което би се отразило прекомерно на приходите. Разходите и въоръжаването трябва да бъдат контролирани, както и всички показатели, които бележат значително увеличение през последните две години, но най-вече приходите, които в еднаква степен са намалели значително. Доходите на големи слоеве от населението, които са на прага на бедността, не трябва да падат.
Очевидно има въпроси, които се отнасят и до срещата на върха, която тече в момента тук в Брюксел. Докладът Giegold обаче освен всичко друго трябва да сигнализира и за по-мащабни промени, както и за включването на тези позиции в Пакта за стабилност. Преди всичко ние не трябва да прибягваме до прилагането на неприемливата политика на Европейския валутен фонд, който освен всичко друго също страда от липса на жизненост.
(Ръкопляскания)
Peter van Dalen
(NL) Г-н председател, г-н Рен и г-н Трише имаха достатъчно основания да говорят за днешната ситуация. Гръцката позиция в еврозоната е много нестабилна и доколкото разбирам, отговорът се крие в Международния валутен фонд (МВФ). В последно време МВФ е правилната организация, която може да помогне на Гърция да излезе от кризата. Ако това не помогне, тогава трябва да бъдем решителни и да разплетем Гордиевия възел. Държавите, които не играят по правилата на еврозоната, трябва да напуснат играта.
Г-н председател, нека се опитаме да се поучим от тази ситуация. Когато се присъедини към еврозоната, Гърция беше непредсказуема, както оракулът от Делфи. Данните, които тя предостави, бяха неясни и ненадеждни. Не е правилно гръцкото правителство да продължи да настоява другите държави в еврозоната да предоставят решението, защото се твърди, че те са отчасти отговорни за сегашната криза в Гърция. Това преобръща света с главата надолу. Всеки, който подава неверни данни, не може да обвинява другите. Следователно позволете ми да задам на г-н Трише и г-н Рен един конкретен въпрос: бяхте ли наясно с факта, че данните, представени от Гърция при присъединяването й към еврозоната, са неточни и непълни? Ако не, не следваше ли да знаете това? Надявам се, че можете да ми дадете честен отговор на този въпрос.
Charalampos Angourakis
(EL) Г-н председател, в началото искам да отправя най-добри пожелания на моите сънародници по случай 25 март.
Капиталистическата криза доведе до нарастващо влошаване на жизнения стандарт на работниците. В същото време тя даде на капитала възможност да осъществи напредък в прилагането на варианти на политика, насочена срещу работниците. Чрез държавен терор над работниците плутокрацията започна истинска война срещу основните права на възнаграждение и социални права в опит да увеличи печалбата на капитала.
Основният стълб на политиката, насочена срещу обикновените хора, прилагана от Европейския съюз и правителствата на държавите-членки, е Европейската централна банка. Това е сурова политика, упражнявана единствено въз основа на критерия за рентабилността на капитала. Постоянните призиви от основаването на банката заплатите да бъдат намалени, а капиталистическото преструктуриране - ускорено, намериха плодотворна почва в капиталистическата криза.
Европейската централна банка действаше като буржоазен помощник на плутокрацията в прехвърлянето на тежестта на кризата върху раменете на работниците. Тя отпусна над 1 трилион евро на банките и монополните групи. Днес обаче тя призовава работниците да плащат загубите и да възстановяват тези пари.
Ето защо антиимпериалистическата борба трябва да ускорена, борбата за излизане от Европейския съюз, борбата за властта на народа и икономиката на народа, борбата за социализъм.
Godfrey Bloom
(EN) Г-н председател, слушайки за успеха на еврото, имах чувството, че досега съм живял в някаква паралелна вселена. Хайде да се приземим поне малко, искате ли?
Общата безработица, както и безработицата сред младите хора на Пиренейския полуостров и в много други държави от еврозоната е хронична. От години тя е 30-40%. Няма нищо общо с кризата като цяло. Пълна катастрофа. БВП на глава от населението в САЩ превишава многократно този на Европейския съюз. БВП в държавите от Азиатско-тихоокеанския регион е много по-голям от този в Европейския съюз.
Не, еврото изобщо не е успех. То вече търпи провал. Вече се срива пред очите ни. Само погледнете някои основни икономически показатели. Няма кредитор от последна инстанция, което е причината за кризата в Гърция, а се задава и криза в Португалия. Няма кредитор. Това е недопустимо по принцип, както и предвид валутното управление, независимо дали това е оптималната валутна зона, или не.
Няма координирана фискална политика, така че еврото е обречено на провал и се срива пред очите ни.
Нека напомня на всички тук нещо друго, ако ми позволите. Има два вида хора: създатели на блага, това са хората, които работят в частния сектор и създават блага, и такива, които изразходват благата - политици и бюрократи, като такива сме твърде много. Прекалено много. Ние сме търтеи за икономиката и докато тези валутни зони не започнат да съкращават разходите в публичния сектор, ще става все по-лошо и по-лошо.
Corneliu Vadim Tudor
(RO) Мафията е основната причина за кризата. Ще ви дам няколко примера от моята страна, Румъния. Повярвайте ми, като писател и историк, който издава вестник и седмично списание, аз знам много добре за какво говоря.
От 1990 г. насам приблизително 6 000 дружества, оценени на стойност 700 млрд. евро, са били приватизирани чрез измама. За съжаление, само 7 млрд. евро, или 1% от тази сума, са били получени до момента. В много случаи дори не става въпрос за приватизация, а за прехвърляне на активи, притежание на румънската държава, към други държави, с други думи, национализация. Това вече не е пазарна икономика, това е икономиката на джунглата.
Тази ситуация се повтаря в няколко балкански държави, където местната мафия се съюзява с международната мафия и формира организиран престъпен картел. Точно както преди 100 години, Балканският полуостров представлява барутен погреб. Пламъкът на социалния протест може бързо да се разпространи от Гърция към другите държави в региона.
Докато през 20-и век говорехме за износ на революция, през 21-ви век можем да говорим за износ на банкрут. Гладът е най-силният избирателен фактор в историята. Ние трябва да пренасочим вниманието си от борбата срещу корупцията, която е абстрактно понятие, към борбата срещу корумпираните.
Настроенията сред населението стават все по-мрачни и ако не успеем да сложим край на измамите в нашите държави, чудесният проект, какъвто е Европейският съюз, ще се срине като пясъчен замък.
И все пак, има една надежда за спасение: необходими са радикални решения в настоящата ситуация, тъй като се намираме на исторически кръстопът. Мафията не трябва да бъде поставена под контрол, а унищожена.
Werner Langen
(DE) Г-н председател, преди всичко аз искам да благодаря сърдечно на председателя на Европейската централна банка Жан-Клод Трише за успешната му работа през последните шест години. Разбира се, искам да благодаря и на докладчиците за това, че представиха доклад, който получи одобрението на мнозинството. Г-н Рен, бих желал да Ви напомня, че пред Вас стоят някои огромни задачи. Надявам се, че Комисията най-накрая ще събере смелост да види недостатъците на Пакта за стабилност и растеж в новото предложение. Моделът на икономическо управление, ръководен от финансовите министри, не е възможно решение в този случай, защото те се провалиха в миналото. Необходима ни е по-автоматизирана система. Не се нуждаем от икономическо управление под контрола на финансовите министри. Вместо това ни е необходима автоматизирана система, която да реагира на нарушенията с подкрепата и ръководството на ЕЦБ и Комисията. Това би могло да е резултатът от срещата на върха.
Бих искал да направя две забележки относно това, което каза г-н Трише за еврозоната. Горещо приветствам факта, че Вие споменахте необходимостта да бъдем конкурентоспособни на световно равнище. Не става въпрос само за конкуренция между държавите от еврозоната, а за това да отстояваме своите позиции пред САЩ и Азия.
Второ, Европейският съюз в голяма степен успя да балансира бюджета си благодарение на държавите с излишък. Ако тях ги нямаше, ЕЦБ трябваше да приложи по-строги политики.
Трето, няма примери в икономическата история на държави с намаляващо население, които да генерират дългосрочен растеж на вътрешния пазар. Те трябва да изнасят стоките си.
Що се отнася до Германия, нейният старт в Икономическия и паричен съюз не беше добър, но тя догони другите и сега е пример за много други държави. Това не е достатъчно. Ние самите имаме да свършим доста работа в областта на бюджетното консолидиране. Важно е да не подценяваме работата, която ни предстои. Чия беше идеята да накажем държавите, които в голяма степен са успели, и да изключим онези, които не са изпълнили задълженията си? Това не е истинска европейска политика. Ето защо аз бих искал да пожелая на Комисията решителност и да изразя искрената си благодарност към ЕЦБ.
(Ръкопляскания)
Anni Podimata
(EL) Г-н председател, позволете ми да започна с поздравление към двамата докладчици за отличната работа, която са свършили в един особено труден момент.
Работата на една от най-важните срещи на високо равнище трябва скоро да започне и все още много се говори по т. нар. "гръцки въпрос" и за това дали и до каква степен трябва да приемем европейски механизъм, работещ в случай на необходимост, като индикатор за защита на икономиката, необходим за стабилността на еврозоната като цяло.
Без съмнение основната отговорност за тази ситуация е на Гърция и тя напълно я е поела. Има обаче и други, колективни, отговорности. Общата валута ни даде много, но тя има и сериозни слабости. За 11 години Икономически и паричен съюз (ИПС) не пожелахме да видим и да признаем, че конкурентоспособността разделя и че значителните неравенства и дисбаланси между икономиките в еврозоната са несъвместими както с жизнеспособността, така и със стабилността на еврозоната.
Спекулативните атаки, които досега бяха насочени основно към Гърция, но също така доведоха до понижаването на кредитния рейтинг на Португалия в последните дни и които вече са насочени към други държави, като например Италия и Испания, като никой не знае какви ще бъдат последствията, изясниха това в много по-голяма степен.
Следователно, ако искаме да покажем, че можем да се справим със ситуацията, незабавно следва да преминем към нов, подобрен модел на икономическо сътрудничество и икономическо управление, което, г-н Langen, зачита правилата на Пакта за стабилност и растеж, но което в същото време е в състояние да надхвърли финансовата координация в тесния смисъл до икономическата координация с допълнителни критерии и да постигне целите на стратегията на ЕС относно заетостта и устойчивото развитие.
Olle Schmidt
(SV) Г-н председател, г-н член на Комисията, г-н Трише, еврото е на десет години и до голяма степен премина през голямо изпитание, въпреки че сегашните сътресения все още не са приключили. Сигурен съм, че още днес ще станем свидетели на първата важна стъпка към едно европейско решение с или без Международния валутен фонд. Ние споделяме една обща съдба, както правилно каза г-н Трише. Ако то се провали, алтернативата, разбира се, е страшна.
ЕЦБ беше силен бастион, когато започнаха финансовите бури. Струва си да се повтори, че по време на финансовата криза еврото се развиваше успешно и беше надежда за Европа, включително и за държавите извън еврозоната.
Еврото осигури стабилност и условия за създаването на милиони нови работни места и това не бива да се забравя в тези дни, когато всеки говори за криза. Еврото не може да бъде обвинявано за проблемите на Гърция и на други държави от еврозоната. Лекомисленото разширяване на публичните разходи ще доведе до проблеми, независимо от избора на валута. Напротив, икономическата криза би била значително по-тежка, ако не беше сътрудничеството, което произтича от еврото. Щеше да се наложи да се справяме със спекулации и конкурентна девалвация сред повече от 20 национални валути.
Много от нас са преживели това и самият аз бях в една финансова комисия във Швеция, когато лихвата беше 500%. Кризата в Гърция, разбира се, показва, че пактът за запазване на бюджетния дефицит на ниско ниво трябва да бъде затегнат. Дефицитът все още е изключително голям. Нуждаем се от по-добър контрол и координация на икономическата политика на равнище на ЕС, с други думи, от финансова координация в истинския смисъл на думата.
Ще завърша с няколко думи относно спекулациите. Понякога, когато държавите са обект на спекулации, както моята собствена страна през 90-те години на миналия век, всъщност ни се предоставя добра възможност да организираме мерките, които предприемаме. Когато благодарение на Джордж Сорос, наред с други, бяхме в трудно положение, ние знаехме какво да очакваме и затова взехме необходимите мерки. Това е нещо, за което тези от вас от държавите, изпитващи затруднения в момента, трябва да си помислите.
Ryszard Czarnecki
(PL) Г-н председател, ще избегна военния език, използван от предишния оратор. Езикът на войната не подхожда на стила на банките. Аз съм представител на може би единствената политическа група в Парламента, в която по-голямата част от членовете са от държави извън еврозоната. Само двама са от еврозоната. Ето защо моята гледна точка ще бъде различна.
Речта на г-н Трише може да бъде оценена с числото 36, защото точно толкова членове на Европейския парламент я слушаха. Това означава ли, че сме мързеливи? Не, това всъщност означава, че членовете на ЕП наистина не вярват, че Европейската централна банка може да бъде решение, средство за защита от кризата, или че може да бъде спасителен пояс. Г-н Рен заяви, че еврозоната е ценна сама по себе си, а след това говори за кризата в Гърция. Тук има някакво противоречие. Гърция сега преживява криза, защото съвсем скоро влезе в този оазис на стабилността. Не трябва да допускаме подобна непоследователност.
Nikolaos Chountis
(EL) Г-н председател, съгласен съм с моите колеги, които казаха, че кризата не е свършила. Икономическото положение в редица държави очевидно е неблагоприятно. В повечето държави безработицата се увеличава. Мерките, предприемани за справяне с дефицита, изострят кризата.
Г-н Трише и г-н Рен, говоря в институционален план, не видяхте ли идването на кризата? Признаците бяха налице. Когато кризата се разрази, вие се скрихте зад разбирането, че всеки трябва сам да решава проблемите си. Сега монотонно повтаряте думите "проследяване на дефицита", "строги икономии в Пакта за стабилност".
По мое мнение, проблемът на Европейския съюз и на Гърция не са стабилните финанси. Вие знаете, че за да покриват заеми, държави като Гърция стават жертва на спекуланти, но в същото време те разкриват институционалните и политическите пропуски в ЕПС.
Ето защо ще ви кажа, че е необходима промяна на Пакта за стабилност. Настояването за прилагането на Пакта за стабилност, особено по време на рецесия, очевидно ще увеличи и ще изостри регионалното и социалното неравенство, ще увеличи безработицата и ще унищожи всички перспективи за растеж.
Bastiaan Belder
(NL) Г-н председател, със съжаление трябва да се отбележи, че Гърция и еврозоната заслужено се оказаха в това положение. Финансовата подкрепа за Гърция следва да дойде главно от Международния валутен фонд (МВФ). Самият МВФ каза, че е в отлична позиция за помогне на Гърция. Създаването на Европейски валутен фонд (ЕВФ) изглежда е мотивирано от политически съображения, а именно да се спаси репутацията на Европа в случай, че Гърция се обърне към МВФ. Нека обаче не се впускаме необмислено в създаването на нов орган като средство за защита от неспазването на съществуващите правила. Необходимостта и желателността за създаването на ЕВФ са съмнителни. Санкциите, предвидени в Пакта за стабилност и растеж, трябва да се прилагат по-активно, за да наложи спазването на правилата. Сега наистина зависи от Съвета да предприеме действия. Необходимо е на Евростат да се предостави възможност внимателно да проверява данните от бюджета на държавите-членки в еврозоната и по този начин да контролира съответствието с Пакта за стабилност и растеж.
Csanád Szegedi
(HU) Г-н председател, госпожи и господа, докладът има един сериозен недостатък: не посочва тези, които носят отговорността. И все пак, ние няма да можем да сложим край на икономическата криза в Европа, докато не посочим тези, които са отговорни за нея. Нека най-сетне кажем: кризата не е причинена от хората, които живеят от надниците и заплатите си, а от банките, мултинационалните и застрахователните дружества, които издоиха докрай европейските общества.
В момента, ако едно мултинационално дружество иска да се установи в Унгария, то трябва да направи следното: получава свободен терен от местното управление, предоставя му се намаление на данъците и вноските, наема хора на минимална работна заплата и дори не им позволява да се обединяват в профсъюзи. Това са условията, които доведоха до криза в Европа сред тези, които търсят работа. Настояваме мултинационалните дружества, банките и застрахователните дружества да влязат в ролята си и да помогнат за решаването на икономическата криза и излизането от нея.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Г-н председател, кризата, с която се борим, е най-лошата през последните осем десетилетия и най-съществената след стартирането на проекта за Общността.
Тя започна с нестандартната ипотечна криза в Северна Америка след краха на "Леман Брадърс" (Lehman Brothers) и сега е в третата си фаза, след като през 2009 г. спадът на БВП беше 4%, безработните бяха над 23 милиона, а състоянието на публичните финанси рязко се влоши с прекомерен дълг от над 80% от БВП.
Европейската централна банка изигра решаваща роля за запазване на ликвидността в системата чрез използването на неконвенционални механизми за противодействие на кредитните ограничения и в тясно сътрудничество с основните финансови органи.
Сега, когато се очаква умерено възстановяване и няма инфлационен натиск, тя трябва да продължи да съдейства за възстановяването на кредитите и за това икономическото възстановяване да не бъде изложено на риск чрез предсрочна или безразборна отмяна на извънредните мерки.
Кризата ни показа, че финансовите и икономическите стълбове - основата на финансовата политика - се нуждаят от укрепване. Не бива да се изпуска от поглед увеличението на цените на основните финансови активи и на частния дълг, за да се гарантира стабилността на цените и на икономиката като цяло.
Понастоящем двадесет държави-членки имат прекомерен дефицит. Истинското значение на консолидирането на публичните финанси - неизбежна задача, която трябва да бъде осъществена по координиран и интелигентен начин - е във възстановяването на търсенето, насърчаването на инвестициите и подпомагането на реформите, което ще позволи на икономиката да се съживи, да увеличи възможностите за устойчив растеж и да създаде на работни места. Един по-голям икономически съюз може да реши всичко.
Дисбалансите в световен мащаб трябва да бъдат коригирани. Европейският съюз е един от най-балансираните региони. Това би могло да бъде застрашено, ако конкурентоспособността му не бъде засилена и ако няма по-голямо международно парично сътрудничество. Ние ще подобрим способността си да се конкурираме в световен мащаб само ако засилим вътрешното икономическо сътрудничество в областта на конкурентоспособността и на платежния баланс с цел да бъдат коригирани дисбалансите и различията в рамките на еврозоната.
Усилията и смелостта на Гърция заслужават ясна и решителна подкрепа. Това е въпрос от общ интерес, а несигурността вреди на всички европейци. Субсидиарността и солидарността са двете страни на една и съща монета: европейската валута. Както г-н Трише каза на английски, френски и немски, еврото е много повече от валута: то е наша обща съдба.
Повторих това на испански, който е един от международните езици на Европейския съюз. Ще завърша, като кажа това на гръцки, на езика, който най-добре изразява нашето универсално признание: Το ευρώ είναι το κοινό μας μέλλον (еврото е общото ни бъдеще).
Pat the Cope Gallagher
(GA) Г-н председател, икономическата криза оказа отрицателно въздействие върху всички държави-членки на Европейския съюз. Нивото на безработица в целия Съюз се увеличи драстично и младите хора са тези, които страдат най-много. В резултат на кризата публичните средства на много държави-членки намаляха. За да се справи с този проблем, през 2008 и 2009 г. ирландското правителство предприе решителни действия.
(EN) Неконтролиран, дефицитът на Ирландия достигаше 14% от БВП. Действията на правителството стабилизираха дефицита и през 2010 г. той е 11,6% от БВП. Действията, предприети от правителството, получиха признание на международните пазари. От последния бюджет през декември миналата година цената на ирландския заем според сравнителния анализ е стабилизирана. Всъщност разбрах, че на срещата на комисията по икономически и парични въпроси тази седмица председателят на Централната банка е признал и е оценил високо действията на ирландското правителство. В редица отношения Ирландия изпреварва много други държави във фискалното си регулиране. Държави като Обединеното кралство и САЩ, и двете с дефицит над 10%, ще трябва да претърпят значителни корекции, за да възстановят стабилността на публичните си финанси.
Позволете ми да кажа в заключение, че Ирландия все още е добро място за стопанска дейност, защото основите на ирландската икономика са на мястото си и ние ще запазим нашите 12,5%...
(Председателят отнема думата на оратора)
Zbigniew Ziobro
(PL) Г-н председател, разширяващата се криза в еврозоната показва опасностите, които могат да възникнат пред икономическите проекти, които не се основават на икономически изчисления, а на идеологически предположения, особено когато интеграцията включва икономическо интегриране на различни държави-членки с различни икономически условия.
Трябва да се запитаме дали някои държави трябваше да влизат в еврозоната толкова рано. В определен момент проектът за еврото стана преди всичко не толкова икономически проект, колкото политически, насочен към ускоряване на европейската интеграция. Европейските данъкоплатци в много държави днес плащат за тази прибързаност. Би било добре, ако си направим някои изводи от този урок за в бъдеще. Еврото не е отговор на структурните проблеми на отделните икономики или на прекомерната задлъжнялост, или на липсата на финансова дисциплина. Именно държавите-членки са отговорни за състоянието на техните финанси и проблемите трябва да бъдат решавани в държавите, в които са възникнали.
Marie-Christine Vergiat
(FR) Г-н председател, госпожи и господа, прочетох докладите с известно учудване, а изказванията тази сутрин само подсилиха впечатленията ми.
С малки изключения това все пак е въпрос на бюджетни ограничения, задържащи инфлацията, и на Пакта за стабилност и растеж, въпреки че 20 от 27-те страни вече не отговарят на всички критерии.
Вярно е, че от много страни настояват за икономическо управление. Въпреки това ние искаме една политическа Европа, която гарантира контрол както на икономическите, така и на социалните решения, и която е в състояние да се намеси по отношение на валутните решения.
Кризата в Гърция ни казва: Германия е тази, която контролира и налага изискванията си. В Съединените щати централната банка се намеси пряко само за да финансира държавния бюджет, купувайки съкровищни облигации. В Европа Европейската централна банка побърза да помогне на банките, но що се отнася до Гърция и като цяло до "прасенцата" (the PIGS) пак се пада на работниците, държавните служители и пенсионерите да платят, въпреки че техните държави също са били жертва на финансови спекулации.
Ние не се нуждаем от незначителни реформи, а от една различна Европа, икономическа и социална Европа, която работи в полза на мнозинството, а не само на малцина.
Jaroslav Paška
(SK) Докладът относно годишното управление на еврозоната и на публичните финанси през 2009 г. анализира в подробности управлението на ЕС по време на световната финансова и икономическа криза.
Влошаването на икономическите резултати в различни държави на ЕС доведе до драматично нарастване на безработицата и на задлъжнялостта на европейските държави. Влиянието на кризата в отделните държави не е еднакво следователно и мерките за справяне с кризата, предприети от отделните държави, са различни. Независимо от усилията на органите на ЕС да приемат съгласувани и колективни мерки, оказа се, че в някои държави популистки правителства без необходимото чувство за отговорност при управлението на публичните финанси си навлякоха неприятности.
Ето защо Европейският съюз призна, че като цяло му е по-трудно да се справи с последиците от кризата, отколкото на другите големи икономически центрове като САЩ, Китай, Япония и Индия. Стана ясно, че като цяло европейската икономическа среда е разнообразна и широко регулирана, но, сравнена с конкурентни икономики, тя е много тромава. Ето защо през следващия период, заедно с усилията за консолидиране на публичните финанси в еврозоната, ние трябва да се стремим към преструктуриране и значително опростяване на правилата на вътрешната среда. Не бива да забравяме, че единствено производствения сектор създава средствата, с които живее цялото общество.
Enikő Győri
(HU) Госпожи и господа, по време на дейността си през 2008 г. Европейската централна банка беше изправена пред безпрецедентни предизвикателства, като през септември 2008 г. се сблъска със световната икономическа криза. Финансовата криза се превърна в криза на реалната икономика, тъй като капиталовите пазари замръзнаха поради недоверие, а финансовите институции не отпускаха кредити една на друга, както и на предприятията. ЕЦБ реагира бързо и, по мое мнение, адекватно на тези финансови събития, но когато оценяваме мерките за облекчаване на кризата, не можем да пренебрегнем един позорен факт, а именно дискриминацията на държавите извън еврозоната.
Убеден съм, че ЕЦБ е действала в противоречие с духа на Европейския съюз, когато в разгара на кризата през октомври 2008 г. тя не постави еднакви условия за използването на ликвидни улеснения. ЕЦБ определи обменните курсове със шведската и датската национална банка, за да осигури необходимата евро ликвидност за банковите системи на тези две държави. От друга страна, тя беше готова да направи това за унгарската и полската централна банка само срещу обезпечение.
Този начин на действие от страна на ЕЦБ, за съжаление, доведе до нарастваща несигурност на пазарите, което допълнително утежни ситуацията в тези държави. Сега, когато сме в процес на проектиране на нова финансова система, трябва да предприемем мерки, за да гарантираме, че в бъдеще подобни неравенства ще бъдат премахнати. Ето защо не можем да внасяме за разглеждане регламенти, които се отнасят към някои части от Съюза по-неблагосклонно, отколкото към други. Ще доразвия идеята, когато обсъждаме създаването на Европейския съвет за системен риск, над което сега всички ние работим. ЕЦБ ще има важна роля в тази област. Председателството на този съвет ще бъде поето от председателя на ЕЦБ, а ние ще трябва да гарантираме, че държавите от еврозоната - както и тези извън нея, например държавите от Централна и Източна Европа - ще получат равни права на глас в новата организация.
Съществува опасност, че ако не се обявим категорично срещу дискриминацията, която вече изпитахме по време на кризата, неравенството ще се превърне в практика на новите финансови надзорни органи, а това е нещо, което трябва да се избегне на всяка цена. Не бива да допускаме идеалът на обединението да бъде сведен до нула, като заменим бившите политически разединения с икономическо разделение.
George Sabin Cutaş
(RO) Не е изненадващо, че извънредните мерки, които трябваше да бъдат приети от ЕЦБ по време на кризата, заемат централно място в нейния годишен доклад.
Във връзка с това мисля, че е уместно Европейската централна банка непрекъснато да увеличава възможностите за предоставяне на ликвидност на банките в еврозоната. Не трябва обаче да забравяме, че държавите-членки извън еврозоната също бяха тежко засегнати от кризата и че Европейската централна банка трябва да се намеси и в това отношение, като вземе мерки за повишаване на ликвидността.
Освен това в повечето държави-членки на Европейския съюз се наблюдава увеличение на бюджетния дефицит, на правителствения дълг и на равнището на безработица сред младите хора под 25 години. Пактът за стабилност и растеж преминава през криза на идентичността и губи доверие, като по този начин става невъзможно да прилага ефективно принципите си.
Мисля, че това, което е необходимо, е пактът да не се прилага автоматично и еднакво, а като се отчитат обстоятелствата във всяка държава-членка, като акцентът бъде поставен преди всичко върху дългосрочната устойчивост на публичните финанси и по-малко върху правителствения дефицит.
Главната цел на пакта е превенция. Той е предназначен да осигури многостранен надзор върху развитието на бюджета, като използва системата за ранно предупреждение. Ето защо в съответствие с духа на доклада на г-н Scicluna мисля, че е абсолютно необходимо да бъде създаден Европейски съвет за системен риск, който да има за цел да отправя предупреждения на ранен етап относно системни рискове и дисбаланси, застрашаващи финансовите пазари.
Настоящата финансова криза и нейното по-нататъшно задълбочаване като цяло трябва да даде бързо обяснение на механизмите за взаимна подкрепа, достъпни на равнище на ЕС, а в същото време да укрепи инструментите за координация между държавите-членки в подкрепа на общото икономическо управление. Един от основните изводи от тази криза е, че е необходима по-голяма фискална отговорност, а оттам и процедури за икономическо наблюдение за поддържане на бюджетния баланс.
Roberts Zīle
(LV) Благодаря ви, г-н председател и г-да членове на Комисията. Миналия декември в Страсбург г-н Алмуния, тогава член на Комисията, отговарящ за икономическите и парични въпроси, каза, че ако няма значителни промени през следващото лято Естония ще бъде поканена да се присъедини към еврозоната от 2011 г. Имаше някои значителни промени не само за Естония, но и за еврозоната. Естония е на практика единствената държава-членка на ЕС, която в момента отговаря на критериите на Маастрихт. Какъв сигнал ще бъде даден, ако Естония не бъде приета в еврозоната в съответствие с правилата? Според мен това ще сигнализира на финансовия свят, че неразположението в еврозоната е толкова голямо, че тя не е в състояние да приеме една малка, но фискално отговорна държава. С други думи на вратата на клуба на еврозоната ще бъде поставен надпис, гласящ: "Клубът е затворен за основен ремонт". Какъв сигнал обаче ще бъде това за новите държави-членки, например за моята страна, Латвия, която има програма с МВФ и поддържа фиксиран обменен курс спрямо еврото и която, за да въведе еврото, обезценява икономиката си с двуцифрен спад на БВП и изключително висока безработица? Сигналът ще бъде следният: защо трябва да правим всичко възможно, за да изплатим частния дълг с висок обменен курс на националната ни валута, когато този дълг е даден под формата на заеми в евро от банки на ЕС срещу, да речем, недвижима собственост? Благодаря ви.
David Casa
(EN) Г-н председател, 2008 г. беше изключително важна за европейската и действително за световната икономика. Годината се характеризираше с голяма несигурност по отношение на степента на въздействие на кризата, за която перспективите бяха само да се влошава.
Голяма несигурност имаше и по отношение на времето, необходимо за възстановяване на европейските икономики, както и по отношение на инструментите, които следва да използваме за стимулиране на такова възстановяване.
Годината не беше лесна за ЕЦБ, която трябваше да се изправи пред редица предизвикателства. През 2008 г. ЕЦБ се ангажира с други големи централни банки, за да създаде координиран подход с цел да осигури на банковата система много краткосрочна ликвидност и този подход на ЕЦБ се оказа изключително успешен.
Във връзка с това трябва да подкрепя заключението на моя колега относно работата на ЕЦБ. Съгласен съм, че 2008 г. беше изключително важна година и че отговорните лица, показаха, че са на висота. Също така споделям някои от опасенията на докладчика по отношение на това, че липсва прехвърляне на понижените лихвени проценти на банката към клиентите и считам, че това следва да се разгледа допълнително, така че имайте го предвид, г-н Трише.
В крайна сметка според мен това е един изключително добре балансиран доклад, отлична работа на моя малтийски колега Edward Scicluna.
Pervenche Berès
(FR) Г-н председател, за съжаление, поради друг ангажимент г-н Юнкер не можа да се присъедини към нас както обикновено. Разбира се, отбелязвам това със съжаление.
Имаме два много добри доклада, които ни дават възможност да задълбочим обсъждането в един критичен за еврозоната момент.
Докладът на г-н Scicluna ни позволява да положим основите на много елементи от разискването, по-специално на тези, отнасящи се до условията за назначаването на Вашия приемник, г-н Трише. От гледна точка на демокрацията паричният диалог е важен елемент, но той е важен и по отношение на самата работа и управлението на Европейската централна банка.
В доклада на нашия приятел, г-н Giegold, са поставени въпроси към Вас, г-н Рен, които са от Вашата компетентност, а не от компетентността на Европейската централна банка.
Рискът, пред който сме изправени, що се отнася до функционирането на еврозоната, е разрушаването на социалния ни модел. Когато Вашият предшественик, г-н Алмуния, направи равносметка за 10-те години работа на еврозоната, един фактор беше напълно очевиден, а именно увеличаването на различията между държавите-членки на еврозоната. Ето за това става дума и точно това подценяват самите автори на Договора и авторите на Пакта за стабилност и растеж. Именно това трябва да вземем предвид.
Трябва да отчетем този фактор по две причини. Първо, за да разберем, че макар устойчивостта на публичните финанси да е ключов елемент, тя не е достатъчна. Изправени пред националните компетентности, държавите-членки нямат естествен стремеж да прилагат санкции, поради което тяхната координация, тяхното сътрудничество не е добро. Точно този дух трябва да открием. Това е вълшебният лек, който ни е необходим.
Второто основно нещо, което не може да бъде пренебрегнато и без което не можем, е въпросът за фискалната хармонизация. Както знаете, със съжаление отбелязвам факта, че от тази гледна точка стратегията "2020" дори не споменава работата за хармонизиране на данъчната основа за корпоративния данък, нещо, което ние с абсолютна решителност трябва да продължим.
Sari Essayah
(FI) Г-н председател, след финансовата криза държавният дълг бързо се влоши, макар че много държави започват да затягат кранчето за възстановяване. След като се справихме с острата икономическа криза, ние трябва да се съсредоточим много внимателно върху дългосрочния и сериозен дисбаланс в публичните финанси.
Имахме Пакт за стабилност и растеж, но проблемът е във факта, че държавите-членки не се съобразиха с него и затова сега е налице остър дефицит в публичните финанси, с който трябва да се справим. Беше отделено внимание на неточната статистическа информация в случая с Гърция, но в основата на проблема стои лошо управлявана икономическа политика.
Ние, политиците, сме изправени пред много трудни решения при бавен растеж, застаряване на населението и вяло подобряване на състоянието на трудовата заетост. За публичните финанси има само няколко лека: да се увеличат приходите от данъци, да се повиши икономическият растеж или да се намалят разходите.
В търсене на решение на въпроса, основните показатели са устойчивостта на публичните финанси и дефицита. Устойчивостта на дефицита е отражение на това, каква част от данъчната ставка следва да бъде повишена или какъв процент от разходите да бъде намален, за да може публичните финанси дълго време да бъдат устойчиви. За да бъде постигнат баланс, ние трябва да продължим да признаваме, че натрупаният дълг ще се увеличи от разликата между лихвените проценти и нарастването на брутния национален продукт и че застаряването на населението през идните години ще доведе до значително повишаване на разходите за пенсии и грижи. За да се увеличат постъпленията в публичните финанси, е абсолютно необходимо да има растеж и заетост, повишаване на продуктивността на публичните услуги и прилагане на структурните мерки, които могат да гарантират устойчивостта на пенсионните схеми например.
В дългосрочен план от значение за баланса в публичните финанси ще бъдат повишаването на раждаемостта и превантивните здравни грижи. В разгара на икономическата криза ние призовавахме към по-добра координация на публичните финанси и искам да попитам как членът на Комисията Рен възнамерява да съдейства за това. Аз считам обаче, че настоящата икономическа криза не може да бъде използвана като начин за излизане през задната врата на онези икономики на държави-членки, които трябва да бъдат поставени под контрол. Ние просто трябва да спазваме строга бюджетна дисциплина в публичните финанси.
Olle Ludvigsson
(SV) Г-н председател, искам да изтъкна три основни точки в докладите, които обсъждаме.
Първо, не следва да посвещаваме разискването относно публичните финанси само на въпросите, свързани със строгите ограничения. Трябва да се съсредоточим и върху това какво можем да направим, за да започне растеж и намаляване на безработицата. В много държави е необходимо намаляване на публичните разходи. В същото време обаче е важно също така да се увеличат приходите чрез положителен ръст, като повече хора си намерят работа и започнат да плащат данъци.
Второ, оценявам факта, че г-н Scicluna разглежда в доклада си въпроса за увеличаване на прозрачността във финансовия сектор. В това отношение все още има много какво да се направи. Прозрачността не е само отличен начин за борба с вредното поемане на рискове на финансовия пазар. Засилването на прозрачността е необходимо и с оглед ефективността на надзора и с оглед на това финансовите институции да се ползват с доверието на обществото, което е изключително важно.
ЕЦБ следва да даде пример в тази област и да вземе незабавни мерки, за да направи работата си по-прозрачна. Една добра първа стъпка ще бъде публикуването на протоколите от заседанията на Управителния съвет на ЕЦБ. Откритостта също следва да бъде основен принцип и при създаването на Европейския съвет за системен риск (ЕССР). За да може препоръките на Съвета за системен риск да имат влияние, водещият принцип трябва да бъде, те да са публично достояние.
Трето, доволен съм, че в доклада си г-н Giegold подчертава важността на една ясна перспектива относно околната среда и климата, дори и по време на криза. Не трябва да допускаме финансовата криза да забави преминаването към екологосъобразна икономика. Вместо това следва да насърчаваме икономическо възстановяване чрез инвестиране във възобновяеми енергийни източници, екологосъобразни транспортни системи и чрез развитие на екологосъобразните технологии. Само с подобни инвестиции можем да създадем растеж, който е устойчив в дългосрочен план.
Frank Engel
(FR) Г-н председател, 2009 г. без съмнение беше най-трудната година за еврото след въвеждането му, но в същото време и най-полезната. Без еврото Европейският съюз щеше да бъде погълнат от война на конкурентни девалвации на фона на кризата. През 2009 г. паричната нестабилност можеше да отслаби политическата стабилност в Европейския съюз.
Благодарение на еврото ние си спестихме болката от продължаващия дисбаланс на валутните курсове и паричните политики. Но за колко време? Днес ние се надяваме и се молим за по-добро управление на европейската валута - за по-рестриктивно, по-прозрачно и по-гъвкаво управление.
Факт е, че опитите на отделни държави да си върнат контрола върху основните правила на еврото не допринасят по никакъв начин за появата на едно правилно икономическо и парично управление на Европа. Единствено солидарността може да възпре спекулативната дейност, на която днес Гърция е жертва и която всеки момент може да засегне и други държави в еврозоната.
Солидарността върви ръка за ръка с непоколебимостта в емоционално заредения контекст на държавните дългови пазари. Политическата уклончивост през последните седмици навреди не само на Гърция. Тя сериозно разклати доверието в еврото. Отказът да се подкрепят държави, които са в опасност, подкопава паричната стабилност на цялата еврозона.
Независимо от извънредните ситуации нека най-сетне дадем на еврото инструментите, които са му необходими. Нуждаем се от координиран европейски пазар на облигации, за да избегнем затрудненията с прекалено многото държавни дългови пазари в твърде много държави, матуритетът на които настъпва по едно и също време. Нуждаем се от представителство извън еврозоната на всички равнища, във всички органи, включително и в международните финансови институции. Защо председателят на Еврогрупата не е в Г-20?
Нека да приемем и това, че новите държави-членки искат да се присъединят към еврозоната възможно най-бързо. Ние трябва да ги посрещнем с ентусиазъм, а не със задни мисли. Плановете някои държави-членки да бъдат изключени от еврозоната се равнява на отказ от стремежа да се създаде една силна Европа. Разширяването на еврозоната трябва да върви ръка за ръка с прилагането на инструментите, необходими за истински икономически съюз: координиране на бюджетните политики и хармонизиране на икономическите и фискалните политики. Това е цената, за да продължи успехът на еврото.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Г-н председател, кризата е заболяване, което не винаги завършва с възстановяване, но може да се засили и да създаде механизми на резистентност. Може да доведе и до някои усложнения и дори до трайни увреждания на структурата. Нека да помислим за това как започна заболяването, което ние наричаме криза.
В повечето случаи едно заболяване се дължи на различните начини, по които пренебрегваме телата си, с други думи то има външни причини. Причината за кризата е дейност, която противоречи на пазарните принципи - спекулативната дейност. Самият пазар не е в състояние да отхвърли, неутрализира или ограничи тези фактори, ако няма подходящ надзор и наблюдение върху развитието на процеса, особено в ситуации, които не са характерни за пазара. До този момент финансовите пазари бяха наблюдавани и контролирани главно от държавни и национални институции. Глобализацията доведе до създаването на световни финансови институции и до световен финансов пазар. Въпреки това не са създадени подходящи световни, регионални и в нашия случай европейски институции за надзор и контрол на тези пазари.
Пазарът не се ръководи от ценности, над всичко е необходимостта от постигане на печалба на всяка цена. Кризата не започна през 2008 г. с рухването на финансовите пазари, а през 2007 г. с кризата на пазара за хранителни продукти, както и с подкопаването на енергийния пазар, който се контролира от политически инструменти. Ситуацията в Европейския съюз е резултат от неспазването на установените и всеобщо приети принципи на Пакта за стабилност и растеж.
Жалко, че предупрежденията от страна на Комисията бяха твърде меки. На някои държави-членки им беше позволено да се измъкнат безнаказано, защото, в края на краищата, те нямаше да позволят да ги поучава някаква си Комисия. Някои държави-членки се държаха като деца, които искат да скрият пакостите си. Такова поведение не може да бъде основа на Общността или на интеграцията ни. Важно е да признаем допуснатите грешки, да кажем на нашите граждани, да им се извиним и да ги помолим за разбиране и съдействие, за да можем да излезем от кризата.
Трябва да предприемем действия, така че тежестта на кризата да не пада върху най-слабите и най-бедните. Солидарността на Европейския съюз също така ни задължава да подкрепим държавите, които бяха най-силно засегнати от кризата. Възстановяването няма да дойде отвън, ако органите или държавите не започнат да се борят.
Othmar Karas
(DE) Г-н председател, госпожи и господа, г-н Трише, бих искал да Ви благодаря много не само за това, което направихте през последните години, но и за Вашия подход през последните седмици. Вие бяхте компетентен, независим и последователен. Вие и Вашият екип внесохте успокоение в тези тревожни времена.
Г-н Рен, през последните дни Вие направихте няколко много окуражаващи изявления. Следва да направим всичко възможно, за да продължим по пътя, по който сте поели.
Еврото е стабилизиращ фактор, дори и по време на криза. Трябва да сложим край на мита, че еврото и Пактът за стабилност и растеж са причината за проблемите на Гърция и на други държави. Миналата седмица в тази зала гръцкият министър-председател много ясно заяви, че вината не е на еврото. Точно обратното, то е част от решението. Без еврото не може да има реформа. Без него не може да има подходящи ограничения на целите, които можем да си поставим. Не можем да отслабим еврото, ако засегнатите държави чувстват, че то ги защитава, а не ги прави по-слаби.
Бих искал да добавя и това, че Гърция не се моли за пари, каквото впечатление често бива налагано от ежедневната преса. Би било добре, ако някои членове на Съвета престанат да акцентират върху популярното мнение на вътрешнополитическия фронт, когато говорят по този въпрос, а вместо това да работят заедно с нас за намирането на общи европейски решения. Гърция не може да получи субсидия, но тя иска подкрепа за осъществяване на реформите и на спасителния план. Председателят на Европейската централна банка г-н Трише в един тристепенен план също много ясно изложи кое е възможно и кога могат да бъдат предприети мерки. Никой не е казвал, че нищо не може да се направи.
Имаме паричен съюз, но нямаме икономически съюз. За да постигнем икономически съюз, ние се нуждаем от политическата воля на държавите-членки, а не от съвети. Икономическият съюз включва координирането на бюджетната политика, хармонизирането на данъците и съгласуването на образователната, икономическата и социалната политика. Призоваваме държавите-членки да направят точно това и очакваме от тях да поемат съответния ангажимент. Трябва да продължим по този начин в интерес на еврото.
Danuta Jazłowiecka
(PL) Г-н председател, миналата година беше изключително бурна за еврозоната. Тя започна с влизането на Словакия в Еврогрупата и завърши с огромни икономически и финансови проблеми в Гърция. През този период светът преживя най-голямата си икономическа криза от години.
Сега разискванията са за това как да се справим с новите предизвикателства, в каква посока следва да поеме световната икономика и каква следва да бъде политиката на Европейския съюз. Резолюцията, която обмисляме в момента, е част от това разискване. Бих искала да обърна внимание на един неин аспект.
Госпожи и господа, икономическата криза, проблемите в Гърция, както и настоящото разискване за подкрепа на Гърция, показват, че делението на нова и стара Европа все още съществува. Миналия петък ръководителят на Европейската комисия Жозе Мануел Барозу спомена идеята за създаване на механизъм за подпомагане на държавите от еврозоната, които се борят с финансови проблеми. Според ръководителя на Комисията принципите и условията, които ще уреждат използването на този инструмент, следва да бъдат установени само от членове на еврозоната.
Бих искала да се възползвам от възможността да изразя силната си подкрепа на позицията на члена на Комисията, отговарящ за финансовото планиране и бюджета, г-н Левандовски, и на проф. Ян Ростовски, полския министър на финансите. Бих искала да присъединя гласа си към техния призив, както и към мнението на много колеги, че всички държави-членки, включително и тези извън еврозоната, сега следва да вземат активно участие в мерките за укрепване на еврозоната и за създаване на инструменти за подпомагане на нейните членове. Полша, една от държавите извън еврозоната, скоро ще приеме общата валута и днес ние искаме да бъдем отговорни за бъдещето на Еврогрупата. Затова нека не изключваме новите държави-членки от едно толкова важно разискване. Имахме лозунга "Европа на две скорости". Нека сега не разделяме Европа на Европа в еврозоната и Европа извън еврозоната, защото ние сме един Съюз.
Накрая, бих искала най-искрено за подкрепя всички части на резолюцията, които призовават Европейската централна банка, Европейската комисия и членовете на Еврогрупата да подкрепят процеса на разширяване на еврозоната - разширяване, основано на съществуващите критерии. Също така бих искала да благодаря на председателя на Европейската централна банка, г-н Трише, за добрата му работа, особено през тази година, която беше така трудна за Европа.
Alajos Mészáros
(HU) Благодарен съм на члена на Комисията, на председателя на ЕЦБ и на докладчика за открития им и високо професионален подход към този проблем, който сериозно ни засяга. Действително тревожно е, че въпреки нашите усилия процентът на безработица и нивото на държавната задлъжнялост продължават да се покачват в почти всички държави-членки на Европейския съюз. Моята страна, Словакия, не е изключение от правилото. Безработицата се повиши над 13%. На 1 януари 2009 г. Словакия навлезе в последната фаза на присъединяване към еврозоната и това имаше положително въздействие както в икономическата, така и в политическата и социалната област. По-голямата част от населението все още се отнася положително към еврото. Смятаме, че е важно да се поддържа силата и авторитета на еврото. Парламентът трябва да подкрепи усилията на Комисията и на ЕЦБ, така че това начинание да не се провали. Първото нещо, което трябва да се направи, е интеграцията на европейската икономика да се доведе до по-високо и устойчиво равнище. Това обаче е стратегически въпрос, при решаването на който подкрепата на Съвета е задължителна.
Zigmantas Balčytis
(LT) Изходът от сложната икономическа и финансова криза не беше толкова ефективен, както се надявахме. Когато кризата започна, програмите на държавите-членки за подпомагане на банките не бяха съгласувани с общите условия, определени на европейско равнище, и някои банки използваха допълнителни средства, отпуснати от Европейската централна банка за покриване на загубите им. Подкрепата на икономическата дейност, по-конкретно на малките и средните предприятия, също не беше координирана. Влиянието на тези дейности е ясно: като не успяха да получат в срок заеми от банките, малките и средните предприятия масово се провалиха. За държавите в еврозоната беше по-лесно да преодолеят трудностите, тъй като Европейската централна банка им гарантира предоставяне на ликвидност. Ако вярваме в европейската солидарност, ако работим в един отворен пазар при същите конкурентни условия и ако основната ни цел е да излезем от тази сложна ситуация възможно най-скоро, мисля, че Европейската централна банка би могла и трябва да осигури предоставяне на ликвидност на държавите-членки извън еврозоната, които са засегнати особено тежко от кризата.
Andrew Henry William Brons
(EN) Г-н председател, докладчикът г-н Scicluna каза, че ЕЦБ се е опитала да разшири ликвидността, но че тази ликвидност не е прехвърляна от банките към техните клиенти. Това се отнася както за държавите извън еврозоната, така и за тези в еврозоната.
Моята партия е доволна, че Обединеното кралство остава извън еврозоната. Валутата на държавата трябва да отразява състоянието и потребностите на собствената й икономика, а не средните потребности на 27 различни икономики. Запазването на нашата собствена валута обаче е само част от отговора. Основният проблем е, че отпускането и разпространението на кредити е в ръцете на частни дружества - търговските банки - и това се отнася както за държавите извън еврозоната, така и за тези в еврозоната.
Функцията кредитиране - фактически отпускането на пари - трябва да бъде иззета от ръцете на частните дружества. Когато е необходимо, допълнителната покупателна способност - за разпространяване на съществуващ или предстоящ растеж или за финансиране на големи инфраструктурни проекти - трябва да бъде създадена от правителството и въведена в обращение, а не да бъде създадена от банките и дадена назаем в обращение.
Petru Constantin Luhan
(RO) По време на кризата имахме възможност да наблюдаваме, че колебанията, предизвикани от лихвените проценти и обменните курсове, се сблъскаха с единната валута, която защити еврозоната, както трябва.
Единната валута не реши всички вътрешни и външни дисбаланси, които се появиха. И все пак, предимствата, получени в резултат от предоставената възможност на националните институции да имат достъп до ликвидността на Европейската централна банка, и премахването на риска от колебания на обменния курс, увеличиха интереса към еврото от страна на държавите-членки извън еврозоната.
Усилията, положени от тези държави за подобряване на собствените им икономики и фискални политики с цел да бъде приета единната валута, трябва да бъдат приветствани. Призовавам Комисията и Европейската централна банка да продължат да насърчават възможно най-бързото разширяване на еврозоната, за да им осигури по-голяма защита срещу последиците от икономическата и финансовата криза.
Karin Kadenbach
(DE) Г-н председател, г-н Трише, бих искала да Ви благодаря много за тази част от доклада, която предупреждава да не се намаляват прекомерно заплатите с цел ограничаване на дефицита, тъй като ниските доходи ще доведат до спад в икономическия растеж. Искам да Ви благодаря за този параграф, защото считам, че това не само забавя икономическия растеж и намалява конкурентоспособността на Европа, но и ограничава възможностите на европейските граждани да участват пълноценно в обществото.
За нас е от съществено значение да изготвим бюджетите си в съответствие с насоките, но е също толкова важно държавите-членки да имат възможност за действие в икономически и социален контекст. Ако Европа спре да инвестира в образованието, здравеопазването и научните изследвания, ние ще имаме и една нестабилна Европа, която няма да може да се конкурира с останалата част от света. Не трябва групите, които не са отговорни за кризата, сега да плащат цената й. Ако не инвестираме в хората, Европа няма бъдеще. Ето защо предлагам в бъдеще акцентът да бъде поставен върху социалния аспект.
Angelika Werthmann
(DE) Г-н председател, госпожи и господа, настоящата икономическа и финансова криза, която е и структурна криза, ни принуждава да налагаме дългосрочен контрол и да въвеждаме предпазливи бюджети. Глобализацията задължава еврозоната да играе ефективна роля по отношение на финансовата политика. Това обаче не бива да става за сметка на обикновените граждани и искам да напомня на всички, че са необходими внимание и отговорност.
Жан-Клод Трише
Г-н председател, трябва да кажа, че аз говоря пред Парламента от шест години и половина, но сега за пръв път забелязвам толкова много изказвания, толкова много анализи, толкова много идеи и толкова много предложения.
Много съм впечатлен от това, което току-що чух, много съм впечатлен от разнообразието на изказаните мнения.
Ще се опитам, ако може, да обобщя основните точки, след като изслушах всички забележки, които бяха интересни и подходящи и на които Европейската централна банка, разбира се, ще придаде изключително голямо значение.
(EN) На първо място, ще кажа, че съм чувал много неща за предизвикателствата, пред които е изправена ЕЦБ, и похвали за това, че тя е в състояние да реагира в реално време при много трудни обстоятелства. Позволете да ви кажа, че, според мен ние с моите колеги се опитахме да направим максимално възможното при изключителните обстоятелства: най-лошите от Втората световна война насам и вероятно щяха да бъдат най-лошите от Първата световна война насам, ако не бяхме действали бързо.
Предизвикателствата бяха пред всички; много от вас казаха, че предизвикателства имаше и пред другите централни банки в Европа и в останалата част на света. Така че всички ние трябваше да се изправим пред огромна отговорност и съм напълно съгласен с тези, които казаха, че не можем да кажем, че трудните времена са отминали. Не сме прескочили трудните времена. Не се връщаме към обичайната си практика. Трябва да останем изключително бдителни.
Също така разбрах посланието за растеж и работни места, едно много добро съобщение от Парламента. Напълно съм съгласен с това. Надяваме се, че сме допринесли за устойчив растеж и създаване на устойчиви работни места, защото предоставихме стабилност, бяхме надеждни при постигането на стабилност в средносрочен и дългосрочен план. Но вие знаете, че нашето послание са структурните реформи; структурни реформи, с които да издигнем потенциала на Европа за растеж и нейния капацитет за създаване на работни места, са изключително важни.
Ясното съобщение от вас, което ние в ЕЦБ напълно подкрепяме, е - не искам да отговарям от името на члена на Комисията - че управлението на Европа на 27-те, управлението на 16 членки на еврозоната е от съществено значение. Призоваваме държавите, независимо дали са членки на 27-те или на 16-те, максимално отговорно да упражняват своите задължения, да упражняват надзор върху другите. Абсолютно ни е необходимо пълно и цялостно прилагане на Пакта за стабилност и растеж. Наблюдението на фискалните политики е в основата на ИПС и тук трябва да включа и наблюдението на структурните реформи и изпълнението на структурните реформи, както и наблюдението на развитието на разходите за конкурентоспособността на различните икономики, по-специално на членките на еврозоната. Това е основен въпрос.
Не искам да навлизам в подробности за Гърция и за различните спорни въпроси. Вече имах възможност да отговоря на много от тях в комисията по икономически и парични въпроси и пред Парламента. Позволете ми само да кажа, че Гърция има модел на подражание и той е Ирландия. Ирландия имаше един изключително труден проблем, което беше казано тук от един от членовете на ЕП, и тя се зае с този проблем много сериозно ex ante, с изключителна решителност, професионализъм и капацитет, което беше признато от всички. Искам да подчертая това. Въпреки това повтарям: мнението на ЕЦБ относно новите мерки, предприети от гръцкото правителство, е, че те са убедителни и, бих добавил, смели.
Накратко за продължилата ситуация в еврозоната: през следващите 10 или 20 години ще постигнем стабилност на цените в съответствие с това, което бяхме определили след приемането на еврото. Можете да ни се доверите. Можем да докажем това. Това не е теория. Това са факти и числа.
(FR) Трябва да подчертая следното: всички членове на еврозоната знаят, че средната инфлация в еврозоната ще бъде по-малко от 2% или около 2% в средносрочен или дългосрочен план. Държавите трябва да си направят изводи в национален мащаб. Те имат полза от принадлежността си към еврозоната. Не трябва да мислят от гледна точка на националната инфлация, тъй като тя би била далеч от това, което ние гарантираме, защото бяхме помолени за това, защото сме верни на задълженията си и защото това е принос към просперитета и стабилността на Европа.
Г-н председател, позволете ми да завърша - ако мога с няколко думи - с въпроса за прозрачността. Както често съм казвал на членовете на ЕП, ние сме най-прозрачните в света, когато става въпрос за незабавното публикуване на нашите проучвания и уводните изявления. Ние сме най-прозрачните в света, когато става въпрос за пресконференцията, която незабавно следва Управителния съвет.
(EN) Единствената област, за която това решение не важи - за което имаме основателна причина - е, че не предоставяме информация кой как е гласувал, защото считаме, че не сме съвкупност от отделни лица. Ние сме колегия. Управителният съвет е същественият субект. Именно той има значение.
Вече казах, че това не е обичайна практика и ние трябва напълно да реформираме финансовите пазари, за да бъдем сигурни, че няма да започнем нова криза като тази, с която трябваше да се справяме.
Накрая, нещо по отношение на Полша и Унгария: един член на ЕП ни каза, че ЕЦБ не се е отнесла с тях, както трябва. Мисля, че колегата не е добре информирана; бих я насърчил да отиде в националните централни банки на двете държави, където да й бъде показано, че ЕЦБ поддържа близко сътрудничество с двете централни банки, което е от полза за всички нас.
Оли Рен
Г-н председател, първо, бих искал да благодаря на депутатите за много сериозното и важно разискване. Слушах мненията ви много внимателно. От тях мога да заключа, че съществува силна и широка подкрепа за ефективно укрепване на икономическото управление в еврозоната и в Европейския съюз като цяло.
Според мен днешното разискване беше много подходяща и полезна рамка за Европейския съвет днес и утре. Приветствам и възможността скоро да продължим обсъжданията за икономическото управление в комисията по икономически и парични въпроси, за предпочитане възможно най-скоро след Великден. Бих искал да се консултирам с вас и бързо да вървим напред с конкретни предложения.
За укрепване на икономическото управление има два начина на действие, които са от съществено значение. На първо място, крайъгълният му камък ще бъде едно наистина надеждно и по-добро превантивно фискално и бюджетно наблюдение, което е по-силно и по-строго, обхваща и средносрочните бюджетни политики и си служи с препоръки и, ако е необходимо, предупреждения към държавите-членки.
Вторият му градивен елемент ще се състои от по-ефективно и по-системно и строго наблюдение на макроикономическите дисбаланси и различия в конкурентоспособността между държавите-членки на еврозоната и на Европейския съюз. В това отношение ще бъдат използвани и обвързващи политически препоръки. Това е необходимо, за да се предотврати натрупването на дисбаланси. Очевидно е, че без съмнение най-неотложна и спешна необходимост има в държавите с големи дефицити и слаба конкурентоспособност - не само в Гърция, но, разбира се, като се започне с Гърция.
Също толкова очевидно е и това, че ние не можем - и няма - да имаме предвид, че всеки би отслабил износа на държавите с излишъци по текущите сметки. С други думи, целта не е да накараме Байерн Мюнхен да играе по-лошо срещу Олимпик Лион, а да подобрим, където е необходимо и възможно, както конкурентоспособността за износ, така и търсенето на вътрешния пазар, като по този начин накараме както Байерн Мюнхен, така и Олимпик Лион да играят по-добре като един европейски отбор и като засилим както нападателната, така и отбранителната стратегия.
За това става въпрос в еврозоната и в крайна сметка в Европейския съюз.
Edward Scicluna
Г-н председател, първо, няколко съображения. Бих искал да се възползвам от възможността да благодаря на ЕЦБ за нейното сътрудничество и готовност да отговаря на разнообразните ми запитвания. На второ място, бих искал да благодаря на колегите ми докладчици в сянка за съвместната им работа в екип при договарянето на измененията в доклада, като по този начин бяха разширени споразуменията по него.
Видяхме, че неотдавнашната рецесия се оказва едно предизвикателство. Напрежението в еврозоната обаче не е ново и е добре известно. Знаем, че все още не сме оптимална валутна зона. Ето защо трябва да бъдем иновативни. Трябва да следваме разумни икономически принципи и политики. Разбира се, те трябва да бъдат формулирани в съответствие с принципите за социално сближаване.
Някои наблюдатели заявиха, че ЕЦБ не може да помогне на Гърция, защото това е забранено от клаузата така наречената клауза за непредоставяне на помощ при затруднения (no bail-out) на член 103 от Договора за ЕС. Въпреки всичко предоставянето на временна финансова помощ е нещо по-различно.
Знаем, че пред нас има няколко възможности. Някои могат да бъдат изпълнени в краткосрочен, а други в средносрочен план. Както казаха колегите преди мен, като европейци всички ние ценим еврото и всички ние искаме то да ума успех. Можем да го накараме да ума успех, затова нека всички ние - Парламентът, Комисията, Съветът и Европейската централна банка - да работим заедно и да намерим успешния път напред.
И накрая, трябва да възстановим общественото доверие във финансовите институции чрез мерки, включващи по-голяма прозрачност, по-добро управление на риска и подходящо регулиране. Необходимо е да гарантираме, че криза от такъв мащаб няма да се повтори.
Sven Giegold
Г-н председател, след това разискване бих искал да кажа три неща накратко.
Първо, ако се съди по различните мнения, изказани в залата, не сме на едно и също мнение по въпроса за дисбалансите. Различията бяха съвсем ясни и мисля, че трябва да бъдем внимателни.
По-конкретно, бих искал да се обърна към вас, г-н Трише и г-н Рен, и да ви помоля да бъдете бдителни, защото основният въпрос, по който по принцип постигнахме съгласие, е, че разходите следва да нарастват съобразно с равнището на инфлацията и с отчитане на производството. В някои държави увеличенията бяха прекалено големи, затова е добре, че взимате мерки.
От друга страна, има няколко държави, които използват данъчната политика, както и мерките за определяне на заплатите, за да гарантират, че попадат под този праг. Ако не вземете мерки за това - а знам, че някои в Екофин не са съгласни с подобен подход - ще подкопаем икономическата основа на еврозоната, което е много опасно. Призовавам ви да не си затваряте очите, призовавам и моите колеги към това.
Погледнете Гърция и програмата за стабилност, която беше похвалена. Бих искал да подчертая, че има един голям проблем и ще ви кажа какво научих по време на посещението си в Гърция миналата седмица.
Повечето хора в Гърция смятат, че през последните 10 или 20 години много хора забогатяха при несправедливи обстоятелства. Като хвалите усилията на Ирландия, не може да я сравнявате със ситуацията в Гърция. Хората в Гърция смятат, че не следва да страдат за неща, за които не са виновни.
Ето защо, г-н Рен, настоятелно Ви призовавам да окажете натиск върху гръцкото правителство и то да погледне сериозно на незаконното богатство, натрупано в миналото. В противен случай програмата няма да бъде приета и ще се провали по икономически причини. Трябва да се уверим, че програмата е социално справедлива - а тя все още не е социално справедлива.
Председател
Разискването приключи.
Гласуването ще се проведе в четвъртък, 25 март 2010 г.
Писмени изявления (член 149)
Cristian Silviu Buşoi  
От настоящата криза в еврозоната може да се извлекат някои поуки. Икономическата криза също е причина за трудностите в еврозоната, но считам, че в ИПС има и структурни слабости, които следва да бъдат коригирани, за да се избегнат бъдещи кризи. За да може ЕЦБ да предприеме ефективни действия в подкрепа на заетостта и растежа, ние трябва да й предоставим необходимите инструменти. ЕЦБ не разполага със същите инструменти, с които разполага Европейският фонд за развитие (ЕФР), поради което не би могла да провежда активна парична политика в подкрепа на растежа. ЕЦБ е обвързана с основната си цел за гарантиране на ценова стабилност, което й пречи ефективно да стимулира растежа. Също така считам, че се нуждаем от по-добра координация на икономическата и фискалната политика, така че да избегнем неблагополучни ситуации като тази в Гърция. Една по-добра координация би повишила стабилността в еврозоната. Пактът за стабилност и растеж (ПСР) трябва да се спазва стриктно, но според мен той следва да бъде ревизиран. Следва да се засили предпазният лост. Наказателният лост не е ефективен, тъй като плащането на глоби само увеличава бюджетните дефицити и предотвратява спазването на правилата. От друга страна, санкциите не следва да се решават от Съвета, тъй като държавите-членки няма да са склонни да се наказват взаимно.
Tunne Kelam  
Би следвало да изхождаме от един основен факт - по време на най-тежката икономическа криза, която Европа познава, еврото се оказа опора за стабилността и доверието. Ако еврозоната не съществуваше, преодоляването на кризата щеше да бъде много по-бавно и неравномерно. Това се отнася и за държавите-членки, които още не са се присъединили към еврозоната. Сега е особено важно да осъзнаем, че общата европейска валута е обща ценност, за което е отговорен лично всеки член на еврозоната. Съществува общо съгласие, че икономическата криза е логичен резултат от повсеместната криза на ценностите.
От тези, които се присъединиха към еврозоната, се очаква по-голяма отговорност за балансиране на техните разходи и приходи. Няма смисъл да се правят на предполагаеми жертви на финансови спекулации или на икономическите мафии. Почти всички европейски икономики са нарушили принципите на правилната и балансирана фискална политика. Трябва да си извлечем поука - със създаването на Европейския валутен фонд се нуждаем от много по-строг надзор и по-добро координиране на фискалните политики. Но преди всичко всеки член на еврозоната трябва да ограничи разходите за сметка на утрешния ден.
Jaromír Kohlíček  
Действията на Европейската централна банка от самото й създаване са обект на постоянна критика от левицата, а не само в Европейски съюз. Първата причина за тази справедлива критика са целите на банката. Тъй като основната цел на банката е да гарантира, че инфлацията не надхвърля 2% и че бюджетният дефицит на държавите-членки на ЕС не е повече от 3% от БВП, то в период на растеж всичко е чудесно, когато безработицата "пада от само себе си", ликвидността на банките е "гарантирана от само себе си" и ЕЦБ е в състояние да "притисне правителствата" в отделните държави-членки да намалят дълговете си. В момента, когато избухва икономическа криза обаче, историята е съвсем друга. Лошо формулираната цел на централната финансова институция води до необходимостта от съществени отклонения от тази цел. Въпреки това докладът, който се занимава с оценяване на Годишния доклад на ЕЦБ и с резултатите във връзка с решаването на финансовата криза, упорито настоява за тази лошо формулирана главна цел. Между другото, в доклада се посочва и това, че е необходимо да се откажем от политиката на стимулиращи пакети и от осигуряване на ликвидност на банките, което беше главната, т. нар. неконвенционална мярка за преодоляване на кризата. Докладът изобщо не засяга критичното състояние на финансите на най-малко пет държави от ЕС и изглежда авторите на доклада са безразлични към главоломното увеличаване на безработицата. Всичко това само потвърждава вредата от сегашното виждане на Европейската централна банка. Затова докладът трябва да бъде отхвърлен.
Andreas Mölzer  
Европейският съюз като цяло, и по-конкретно еврозоната, се намират в тежко положение. Гърция е на ръба на банкрута, а Испания и Португалия също изпитват трудности. Поради сериозността на ситуацията непрекъснато се правят нови предложения. От една страна, говори се Европейският валутен фонд да получи широки права за интервенция. От друга страна, членът на Комисията, отговарящ за икономическите и финансовите въпроси, г-н Рен, призовава Брюксел да се включи в бюджетното планиране на държавите-членки. Европейският съюз очевидно иска да използва настоящата криза, за да лиши държавите-членки от финансовата им независимост, която е една от последните основни области на национална независимост, които са им останали. Предприемането на още една огромна крачка към централизирана европейска свръхдържава обаче няма да реши съществуващите проблеми. Напротив, ще ги задълбочи още повече. Тревожното състояние, в което се намира паричният съюз, и фактът, че еврото стана високорискова валута, са резултат от това, че държави като Германия, Нидерландия и Австрия, от една страна, наред с Гърция, Италия и Испания, от друга, съзнателно игнорираха на съществуващите разлики между тях що се отнася до икономическото им развитие и до характера на финансовата им политика. Тези исторически различия, свързани не само с икономиката, трябва да бъдат взети предвид, а не да се засилват още повече съществуващите "централистки" ограничения по отношение на европейските национални държави.
Franz Obermayr  
В контекста на годишния доклад на Европейската централна банка бих искал да изтъкна тревожната промяна във финансовата политика, в резултат от която бяха отпечатани твърде много долари, без да е възможно поне донякъде да бъде покрита стойността им. Съпътстващата настояща или предстояща девалвация на долара от страна на САЩ като част от програмата на страната за парична реформа ще има сериозно отрицателно въздействие върху европейския пазар. За да се избегне този риск, Европейската централна банка и други европейски институции следва сериозно да обмислят отдръпването от долара като основна валута. Еврото е много по-силно и известни икономисти, като например нобеловият лауреат Джоузеф Стиглиц, казаха, че водещата роля на долара е била причина за много финансови кризи. Европейският съюз следва да спре доброволно да се излага на проблемите на финансовата политика на САЩ.
Kristiina Ojuland  
Г-н председател, кризата с дълга на Гърция повдигна въпроси относно способността ни да запазим стабилността на еврозоната. Убедена съм, че силата на единната валута ще бъде гарантирана, ако договорените правила се спазват във всяка една държава-членка. Беше казано, че освен Гърция и други държави-членки на Европейския съюз могат да очакват сериозни финансови затруднения. В допълнение към бързо растящия държавен дълг някои държави-членки вече са достигнали почти опасни нива на държавните разходи, нещо, от което още преди няколко години Европейската централна банка беше обезпокоена. Еврото е котва, към която икономиките на държавите-членки са завързани. Действия от страна на която и да е държава-членка, които отслабват еврото, са неприемливи. Считам за важно всяка държава да се съобразява с установените за еврозоната условия. В същото време подкрепям колективния подход при търсенето на решения, включително събирането на пакет от помощи за Гърция, затягането на регламентите, свързани с единната валута и провеждането на по-строг надзор. Идеята за възможното създаване на Европейски валутен фонд, възникнала вследствие на кризата в Гърция, е един подход, който би могъл да предотврати потенциални проблеми, но ние не бива да забравяме отвъдморските фактори, действащи в един глобализиран пазар на инвестиции, които непременно оказват влияние върху еврозоната. Ето защо е ясно, че на национално равнище отсега нататък ние трябва да се съсредоточим повече върху създаването на законодателство, което да защитава еврото от въздействието на опасни фактори както вътрешни за Европейския съюз, така и на такива извън него.
