KrizEuropos žuvininkystės sektoriuje išaugus naftos kainoms (diskusijos) 
Pirmininkas
Kitas klausimas - diskusijos dėl
klausimo, į kurį atsakoma žodžiu, Komisijai dėl žuvininkystės sektoriaus krizės dėl kuro kainų augimo, kurį pateikJoão Ferreira ir Patrick Le Hyaric Europos vieningųjų kairiųjų jungtinės frakcijos / Šiaurės šalių žaliųjų kairiųjų vardu - B7-0306/2011),
klausimo, į kurį atsakoma žodžiu, Komisijai dėl naftos kainų augimo sukeltos Europos žuvininkystės sektoriaus krizės, kurį pateikAlain Cadec, Antonello Antinoro, Jim Higgins, Jarosław Leszek Wałęsa, Maria do Céu Patrão Neves, Werner Kuhn, Ioannis A. Tsoukalas, Crescenzio Rivellini, Rareş-Lucian Niculescu, Vito Bonsignore ir Salvador Garriga Polledo Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) frakcijos vardu - B7-0307/2011),
klausimo, į kurį atsakoma žodžiu, Komisijai dėl naftos kainos augimo kilusios Europos žuvininkystės sektoriaus krizės, kurį pateikPhilippe de Villiers ir Juozas Imbrasas Laisvos ir demokratiškos Europos frakcijos vardu - B7-0308/2011),
klausimo, į kurį atsakoma žodžiu, Komisijai dėl naftos kainų augimo sukeltos Europos žuvininkystės sektoriaus krizės, kurį pateikBritta Reimers Liberalų ir demokratų aljanso už Europą frakcijos vardu - B7-0310/2011),
klausimo, į kurį atsakoma žodžiu, Komisijai dėl kylančių naftos kainų ir paramos žvejams, kurį pateikJosefa Andrés Barea, Kriton Arsenis, Luis Manuel Capoulas Santos, Estelle Grelier, Iliana Malinova Iotova, Guido Milana, Ulrike Rodust, Antolín Sánchez Presedo ir Catherine Trautmann Europos Parlamento socialistų ir demokratų pažangiojo aljanso frakcijos vardu - B7-0311/2011),
klausimo, į kurį atsakoma žodžiu, Komisijai dėl naftos kainų augimo sukeltos žuvininkystės sektoriaus krizės, kurį pateikIsabella Lövin Žaliųjų frakcijos / Europos laisvojo aljanso vardu - B7-0313/2011).
Alain Cadec
Pone pirmininke, Komisijos nare, ponios ir ponai, visų pirma, Parlamentas yra įsikūręs tik vienoje vietoje - Strasbūre!
Nuo 2011 m. vasario mėn. naftos kaina nuolat kilo, o neseniai viršijo 100 USD ribą. Kiekvieno Europos pakrančių regiono žvejams šis naftos kainos kilimas yra stiprus smūgis.
Iš tikrųjų, žvejybos sąnaudos labai sparčiai didėja kylant naftos kainai. Smarkus poveikis ypač jaučiamas smulkiosios žvejybos srityje. Žvejų pajamos taip pat priklauso nuo naftos kainos. Visur specialistai man sako, kad jiems kelia susirūpinimą naftos kainų augimas. Noriu, kad imtumės bendrų veiksmų, siekdami užtikrinti, kad įmonės galėtų atlikti savo darbą nepaisant veiklos sąnaudų augimo.
Atsižvelgdamas į šį klausimą ir rezoliuciją, kuri bus priimta vėliau, raginu valstybes nares prireikus padėti žvejams tęsti jų darbą neiškraipant konkurencijos. Taigi raginu padidinti de minimis pagalbos ribą nuo 30 000 iki 60 000 EUR įmonei. Tai jokiu būdu nereiškia Parlamento biudžeto ar Europos biudžeto didinimo. De minimis pagalba - tai pagalba, kurią valstybės narės gali suteikti savo įmonėms, jei mano, kad ji neiškraipys konkurencijos.
Raginu valstybėms narėms sudaryti sąlygas elgtis šiek tiek lanksčiau. Taip pat prašau, kad Komisija kruopščiai išnagrinėtų mano prašymą ir suprastų viso sektoriaus, kuris turi būti apsaugotas ir vystomas, problemas. Žvejų bendruomenei priklauso vyrai ir moterys, kuriems reikia padorių pajamų, kuriuos turime remti. Be to, dėl padidėjusio importuojamų žuvininkystės ir akvakultūros produktų kiekio Europos rinkoje tas sektorius tampa vis silpnesnis. Tai susiję ne tik su ekonominiu pelnu. Mums naudinga išsaugoti šią veiklą; tai darydami, galime išvystyti savo teritoriją ir pakrančių regionus, užtikrinti Europos Sąjungos apsirūpinimo maistu saugumą ir išsaugoti darbo vietas šiame sektoriuje.
Bastiaan Belder
Pone pirmininke, padėtis žuvininkystės sektoriuje labai sudėtinga. Degalų kaina aukšta, o žuvies kaina žema, iš tiesų, rekordiškai žema.
Ponios ir ponai, noriu atkreipti jūsų dėmesį į jūrinių plekšnių žvejybą. Jūrinių plekšnių žvejyba svarbi mano šaliai Nyderlandams, taip pat Prancūzijai, Anglijai ir Danijai. Prieš keletą metų jūrinių plekšnių ištekliai buvo labai maži, ir dėl to buvo leista be muito importuoti kitas plekšniažuves. Tai pigūs pakaitalai, kurių ir skonis prastesnis, bet tai nesusiję. Tačiau šiandien turime pakankamai jūrinių plekšnių, bet bemuitis pigių plekšniažuvių importas vis dar vyksta. Dėl šios priežasties šviežia jūrinplekšnparduodama už gerokai mažesnę kainą nei savikaina arba išimama iš rinkos ir išparduodama iš varžytynių. Kokia apgailėtina padėtis! Bemuitis jūrinių plekšnių filimportas turi būti nutrauktas, pone pirmininke. To nori ne tik žvejai, bet ir perdirbimo pramonbei rinka. Kodėl? Žvejų išlikimas labai svarbus prekybininkams, nes priešingu atveju ateityje prekybininkai negalės į savo asortimentą įtraukti jūrinės plekšnės.
Ponios ir ponai, mums skubiai reikia konkrečių priemonių. Dėl šios krizės Europa turi imtis lemiamų veiksmų. Raginu jus balsuoti dėl tokių veiksmų.
Jörg Leichtfried
(DE) (Pranešėjas skiria klausimą A. Cadecui, kuris užduodamas pakėlus mėlynąją kortelę pagal Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnį) Pone pirmininke, turiu klausimą A. Cadecui dėl jo pastabų pradžioje, būtent susijusių su tariama viena Europos Parlamento įsikūrimo vieta. Pone A. Cadecai, jūs turbūt pastebėjote, kad Parlamentas kartais taip pat renkasi Briuselyje arba kad administracijos darbas tam tikru mastu vyksta Liuksemburge. Tiesiog norėjau jus informuoti apie tai, kad padėtis turbūt yra ne visai tokia, kaip jūs įsivaizduojate.
Alain Cadec
Pone pirmininke, tik norėjau pabrėžti, kad Sutartyse šis klausimas aiškiai apibrėžtas: Europos Parlamentas, šis parlamentas, kuriame šiandien ir visą šią savaitę esame, yra įsikūręs Strasbūre, ir tik Strasbūre.
Žinoma, mes dirbame Briuselyje. Aš būnu ten dvi savaites per mėnesį ir lygiai kaip jūs, ponios ir ponai, gerai ten leidžiu laiką, taip pat ten daug darbu. Tačiau Parlamentas, šis parlamentas, yra įsikūręs Strasbūre ir taip turi likti.
Britta Reimers
Pone pirmininke, Komisijos nare, ponios ir ponai, daugybei įmonių Europos Sąjungoje nuolatinis degalų kainų augimas reiškia papildomą naštą. Europos žvejai ypač nukenčia dėl šio kainų kilimo, nes jie negali paprasčiausiai padengti papildomų sąnaudų padidindami sugautos žuvies kiekį arba nustatydami palankesnes kainas.
Dabartinpolitinpadėtis Šiaurės Afrikoje ir Artimuosiuose Rytuose problemą pasunkino. Todėl turime ištirti degalų kainų kilimo padarinius ES ekonomikai ir užimtumui. Kuriems sektoriams ypač kyla pavojus ir kokia parama galėtų būti teikiama neiškreipiant konkurencijos? Todėl raginame Komisiją tai išnagrinėti.
Mums svarbu remti Europos žvejybos pramonę, be visa kita, siekiant nepadidinti mūsų priklausomybės nuo importo iš trečiųjų šalių. Esame ant bendrosios žvejybos politikos reformos slenksčio ir todėl mums tenka tam tikra pareiga būti apdairiems ir taip pat nesiimti neapgalvotų veiksmų šiuo klausimu.
Ulrike Rodust
Pone pirmininke, Komisijos nare, ponios ir ponai, Europos žuvininkystės sektorių ištikusi gili krizė, kaip minėjo mano kolegos. Visų Europos jūrų žvejai skundžiasi dėl skaudaus pajamų sumažėjimo, kuris gali būti pakankamai didelis, kad keltų grėsmę jų išlikimui. Bet kodėl mūsų žvejų pajamos mažėja? Kiek suprantu, tam yra trys priežastys. Pirma, mažėja žuvies išteklių; antra, bendras kainų kritimas būtent tose vietovėse, kur žuvies ištekliai sveiki ir pasiūla per didelė; ir trečia - ir būtent tai šiandien mums kelia susirūpinimą - veiklos sąnaudos yra didesnės dėl kylančių žaliavinės naftos kainų.
Čia turime įsikišti mes, politikai. Privalome daryti viską, kas įmanoma, kad padėtume. Noriu pabrėžti, kad galime daryti tik tai, kas įmanoma. Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) frakcijos pateiktame pasiūlyme dėl rezoliucijos žadama daugiau, nei galime suteikti. Jame reikalaujama 100 proc. padidinti de minimis pagalbos viršutinę ribą nuo 30 000 iki 60 000 EUR, kurie būtų panaudoti degalų subsidijoms finansuoti. Tačiau degalų subsidijos yra tai, ko daugelis valstybių narių iš tikrųjų negali sau leisti. Todėl daugumai žvejų tai visiškai nepadės.
Be to, kitos dvi problemos tikriausiai vis tiek išliktų: pirma, išteklių pereikvojimas iš tikrųjų padidėtų, ir, antra, tai neišspręstų rinkos kainų problemos.
Kalbant apie finansinę pagalbą žuvininkystės sektoriui, matau daug didesnę problemą. Valstybės narės nesinaudoja Europos žuvininkystės fondo lėšomis, nors Europos Sąjunga sumoka/įmokos sudaro 50 proc. Šiuo atžvilgiu skubiai reikia kažką keisti mūsų žvejų labui.
Ponios ir ponai, imkimės bendrų veiksmų, kad iki ketvirtadienio sukurtume pakeistą tekstą ir bendrai nustatytume protingą, tausią ir mažiau akį rėžiančią žuvininkystės politiką.
Isabella Lövin
autorė. - Pone pirmininke, aš taip pat norėčiau padėkoti savo kolegai A. Cadecui už mums suteiktą progą aptarti labai svarbius klausimus. Visų pirma, kalbant apie naftos kainų didėjimą, iš tikrųjų du sektoriai jau neapmokestinami jokiais energijos mokesčiais - tai yra aviacijos ir laivybos sektoriai, įskaitant žuvininkystę. Taigi, palyginti su visais kitais Europos Sąjungos sektoriais, žuvininkystės sektorių naftos kainų kilimas proporcingai paveikmažiau, nes jis jau neapmokestinamas jokiais mokesčiais.
Tai jau užslėpta subsidija, kuri padėjo suteikti Europos žuvininkystės sektoriui galimybę tęsti išeikvotų žuvies išteklių žvejybą; o žuvininkystės sektoriaus segmentai, kuriems suvartojama daugiausia iškastinio kuro, yra, iš esmės, žalingiausi, kaip antai sijiniais tralais žvejojantys traleriai ir dugniniai traleriai. Taigi de minimis pagalba jau buvo padidinta dešimt kartų 2008 m.; tai jau didelsubsidija sektoriui. Vis dėlto tuo pačiu metu tarptautiniu lygmeniu dalijame daug pažadų iki 2050 m. sumažinti išmetamo CO2 kiekį, tiesą sakant 80-95 proc.; Nagojoje taip pat pažadėjome panaikinti aplinkai žalą darančias subsidijas iki 2020 m.; kalbant apie PPO derybas, taip pat skiriame daug dėmesio, kaip panaikinti subsidijų žuvininkystės sektoriui iškraipymą.
Manyčiau, kad jei ES šiuo metu padidintų de minimis pagalbą, tikėtina, kad tai sumenkintų ES lyderės pozicijas vykstančiame derybų procese ir taip visam pasauliui būtų perduodama žinia, kad kitos šalys taip pat gali padidinti savo žuvininkystės sektoriaus subsidijas degalams, o tai sukurtų užburtą ratą ir padidėtų spaudimas pasaulio žuvies išteklių atžvilgiu. Tai visiškai ne tai, ko mums šiuo metu reikia: turime pakeisti tendenciją, o tai perduotų visiškai klaidingą žinią. Rinka turi priprasti prie kainų didėjimo ir būtent tam Komisija turi skirti daugiausia dėmesio vykdydama BŽP reformą.
Maria Damanaki
Komisijos narė. - Pone pirmininke, Komisija žino apie dabartinę padėtį žuvininkystės sektoriuje. Degalų kainos yra viena, bet ne vienintelmums kylančių problemų priežastis.
Kalbant apie degalų kainas, norėdama išspręsti šią padėtį, Komisija ragina valstybes nares visapusiškai išnaudoti Europos žuvininkystės fondo teikiamas galimybes. Mes tų galimybių neišnaudojome. Iki šiol valstybės narės panaudojo mažiau nei 20 proc. visų asignavimų.
Didelių degalų kainų problemą būtų galima spręsti panaudojant tas EŽF priemones, kurios padeda restruktūrizuoti žvejybos laivyną ir prideda daugiau vertės žuvininkystės produktams, taip pagerinant kainas. Tikėtina, kad ateinančiais metais degalų kainos išliks aukštos. Žinoma, praeitą savaitę kainos nukrito, tačiau nepaisant to galime tikėtis, kad kainos išliks aukštos.
Todėl Komisija, atsižvelgdama į bendros žuvininkystės politikos reformą ir finansinį reglamentą, svarsto, kaip toliau skatinti mažiau degalų naudojančią žvejybą. Tikslas bus skatinti suderinti sektorių ir padidinti jo atsparumą degalų kainoms. Tačiau laikantis tokio požiūrio reikia paisyti principo, kad finansine pagalba jokiomis aplinkybėmis negali būti padidintos žvejybos pastangos.
Geriausias būdas padidinti žuvininkystės sektoriaus atsparumą degalų kainoms - užtikrinti, kad žvejybos lygiai atitiktų didžiausią tausų leidžiamą sužvejoti kiekį. Tai padės padidinti žuvies išteklius vidurio laikotarpiu. Daugiau žuvies reiškia daugiau žvejybos galimybių, o tai reiškia apskritai didesnes pajamas sektoriui.
Kalbant apie de minimis ribos padidinimą, tai nėra naujas klausimas. Komisija 2008 m. atliko tyrimą, kuriame nagrinėjamas viršutinės ribos pakeitimo nuo 30 000 iki 100 000 EUR vienam gavėjui poveikis.
Tyrime padaryta išvada, kad negalime pritarti šiam pasiūlymui iš esmės dėl trijų priežasčių. Pirma, dėl to, kad toks padidinimas iškraipytų žvejybos veiklą daugiau degalų naudojančių technologijų, kurios daro didesnį neigiamą poveikį jūrų aplinkai, atžvilgiu. Antra, dėl to, kad didesni ir daugiau degalų sunaudojantys laivai gautų didesnį finansavimą nei mažesni ir mažiau degalų sunaudojantys laivai. Nemanau, kad kas nors iš čia esančių norėtų skatinti didesnius laivus naudoti daugiau degalų.
Trečioji priežastis yra daug svarbesnir kai kurie Parlamento nariai jau ją paminėjo. Daugelis valstybių narių dabar yra priverstos taikyti griežto taupymo priemones. Todėl pasiūlymas, kuris galėtų lemti viešųjų išlaidų padidėjimą, sulauktų tik ribotos politinės valstybių narių paramos. Netgi jei de minimis riba būtų padidinta, daugelis valstybių narių neturėtų pinigų faktiškai pasinaudoti šia nauja galimybe išleisti mokesčių mokėtojų pinigus. Jei tik kai kurios valstybės narės išmokėtų didesnę de minimis pagalbą, tai iškraipytų konkurenciją ir lemtų nevienodų sąlygų sudarymą skirtingų valstybių narių laivynams. Tai visų svarbiausia priežastis.
Kalbant apie degalų mokesčio lengvatų žvejybos pramonei sumažinimo klausimą, kurį iškėlžalieji, negalime tam pritarti. Šio klausimo negalima tinkamai išspręsti vien tik taikant ES teisės aktus - tai reikia aptarti pasauliniu lygmeniu. Apmokestinus degalus, kurių užsipilama vien tik ES uostuose, būtų masiškai iškreipta konkurencija, o tai pakenktų ES laivynams. Tai taip pat padarytų žalos ES uostuose, nes daugelis laivų paprasčiausiai pirktų degalus ne Europos Sąjungoje. Būtent todėl raginame valstybes nares naudotis mūsų fondais.
Carmen Fraga Estévez
Pone pirmininke, kol laukiame siūlomų bendrosios žuvininkystės politikos (BŽP) reformų, Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) frakcija norėtų dar kartą išreikšti savo nerimą dėl žuvininkystės sektoriaus būklės.
Sektorius ir toliau beveik neturės veiksmų laisvės nustatant kainas, kol nebus pateiktas pasiūlymas dėl jo naujo bendrojo rinkų organizavimo. Importo taisyklės, kurių daugelį paskatino neteisėta žvejyba, vis dar lemia neteisėtą konkurenciją ES produkcijai: pagal naujuosius stebėjimo įsipareigojimus įmonių reikalaujama sutelkti daugiau savo išteklių, o bendra krizvisai neskatina vartoti daugiau kokybiškų produktų. Prie to reikia pridėti degalų kainų didėjimo tendenciją, vėl gąsdinančią įmones, kurioms pavyko išgyventi 2008 m. krizę.
Numatomos plataus užmojo BŽP reformos ir, atsižvelgiant į tai bei į nuolat mažėjančią struktūrinę pagalbą, daugeliui įmonių gali prireikti užtikrinti likvidumą, norint restruktūrizuotis ar prisitaikyti prie 2013 m.
Būtent todėl pateikėme Parlamentui šį klausimą, į kurį atsakoma žodžiu, ir šį pasiūlymą dėl rezoliucijos, turėdami omenyje, kad ši pagalba ES biudžetui nieko nekainuoja ir kad, be visa kita, prašomos pagalbos padidinimas gerokai atsilieka nuo de minimis pagalbos, skiriamos kitiems sektoriams, kaip antai transporto ar žemės ūkio. Nenorime atsidurti tokioje padėtyje kaip 2008 m., kai diskutavome dėl Komisijos nario J. Borgo in extremis priimtų priemonių paketo.
Taip pat norėčiau kai ką pasakyti jums, ponia Komisijos nare: tiesa, kad yra tokių valstybių narių, kurios galės suteikti šią pagalbą ir kurios to negalės, ir kad dėl to, anot jūsų, atsiras nevienodumas. Tačiau didesnį nevienodumą lemia tai, kad kai kurios valstybės narės neprisideda finansuojant Europos žuvininkystės fondą, ir tai bendrai pripažįstama. Reikia siūlyti būtent pagalbą ir bet kuri valstybnarė, norinti apsaugoti savo sektorius, jai taip pat pritars.
Catherine Trautmann
Pone pirmininke, Komisijos nare, ponios ir ponai, žvejai mums sakė, kad jiems vis sunkiau pragyventi iš savo darbo.
Jiems ypač skausmingos padėties dėl žvejybos kvotų mažinimo ir pasitraukimo iš laivyno planų viršūnėje - papildoma problema dėl smarkiai kylančių naftos kainų. Nors kaina šiek tiek nukrito, ji ir toliau svyruoja ir jau dvejus metus ši padėtis daro įtaką kasdieniam visų mūsų Europos žvejų gyvenimui, ypač smulkiosios ir pakrantės žvejybos sektoriuje.
Ši padėtis ypač kelia nerimą ir mes labai norime parodyti žvejams, kad juos visapusiškai palaikome. Siekdami to, raginame Europos Komisiją padidinti de minimis pagalbos, kuri gali būti jiems suteikta siekiant padėti susidoroti su krize, viršutinę ribą. Tai paprasčiausiai laikina priemonė, pateisinama skubos padėtimi.
Komisija jau ėmėsi atsakomųjų priemonių dėl panašaus reiškinio 2007 m., ir atsižvelgdami į šį naują pakilimą norime sužinoti, kokių konkrečių priemonių - apie kai kurias jau pateikėte informaciją - ji ketina imtis. Mūsų manymu, taip pat labai svarbu, kaip sakC. Fraga Estévez, užtikrinti, kad valstybės narės panaudotų visas lėšas, pastaruoju metu atidėtas pagal reglamentą.
Tokiu metu, kai, rodos, būsima bendroji žuvininkystės politika įgauna pavidalą, manau, mūsų žvejai nesipriešina pokyčiams; netgi priešingai. Daugelis jų man sakė, kad yra pasirengę stengtis, ypač išteklių apsaugos klausimu. Tai iš esmės yra kolektyvinatsakomybė. Norėdami pamėginti tai padaryti, jie neturi tapti veiksnių, nesusijusių su jų darbu, kurių jie visiškai negali kontroliuoti, aukomis.
Skubus ir veiksmingas jūsų, Komisijos nare, atsakas šiuo klausimu būtų ženklas, kuris taip pat padėtų sustiprinti, kaip mums žinoma, istoriškai trapius Komisijos ir šios profesijos atstovų ryšius.
Chris Davies
ALDE frakcijos vardu. - Pone pirmininke, šiandien reikalaujama subsidijų žvejams dėl degalų kainų augimo, rytoj bus ūkininkai, paskui sunkvežimių vairuotojai, tada oro linijų operatoriai, o kaipgi tuomet degalinių savininkai? Jų pelnas sumažėjo, nes degalų kainos pakilo.
Visi kenčiame dėl padidėjusių degalų kainų. Subsidijuokime vieni kitus! Visa tai - nesąmonė. Į Europos Parlamentą įnešta amerikietiška lengvatų politika - vienašališkas sektoriaus interesų paisymas. Tačiau ši diskusija atskleidžia, jog nors visi sako, kad turėtume vykdyti tausią žvejybos politiką, praktiškai, kai prieinama iki to, kai kurie nesupranta žodžio "tausumas". Jie iš tikrųjų nežino, ką jis reiškia.
Komisija gana aiškiai pasakė, kad jie supranta, jog žvejybos pramontam tikrais atžvilgiais nėra ekonomiškai gyvybinga, bet tai ne padidėjusių degalų kainų rezultatas. Taip yra dėl dešimtmečiais vykdomos netausios žvejybos praktikos. Jei rinka suvaržyta, jei žvejai negali tiesiogiai perkelti su žuvimi susijusių sąnaudų savo vartotojams, tuomet būtent tai ir turėtume išnagrinėti. Turėtume užtikrinti, kad tarp žuvies kainos ir kainos vartotojams būtų tiesioginis ryšys, tačiau paprasčiausiai subsidijuoti netausią praktiką nėra būdas sumažinti žuvies išteklių pereikvojimą, kuris visų pirma sukėlekonomines problemas. Komisijos narprieš mėnesį, kai A. Cadec pateikjai šį klausimą, pasakParlamento komitetui, kad ji nelinkusi paremti subsidijų padidėjusiai degalų kainai kompensuoti. Ji pakartojo tai šiandien ir aš savo ruožtu džiaugiuosi girdėdamas jos žodžius.
Marek Józef Gróbarczyk
Pone pirmininke, vykdant bendrąją žuvininkystės politiką, kuria visų pirma siekiama apsaugoti aplinką, turi būti suteikiama galimybtausiai vykdyti Europos žuvininkystės sektoriaus valdymą ir plėtrą. Žvejyba yra ypač svarbi ekonomikos dalis, tačiau taip pat reikėtų pabrėžti, kad žvejyba turi kultūrinę vertę, perduodamą iš kartos į kartą. Todėl šios vertės išsaugojimas turėtų tapti bendrosios žuvininkystės politikos tikslu.
Ekonominiu požiūriu labai svarbu išlaikyti tinkamą ekonominę pusiausvyrą. Atsižvelgiant į drastišką degalų kainų kilimą Europoje, kuris prisidėjo prie pramonės žlugimo, bendroji žuvininkystės politika turėtų apimti mechanizmą, kuriuo žvejai būtų apsaugomi nuo nevaldomo kainų augimo tokiais atvejais kaip šis. Jūrų pramonės šaka būtų perkelta į Tolimuosius Rytus, kaip įvyko laivų statybos ir jūrų transporto atveju. Turėtume atkeipti dėmesį, kad Islandija - būtent dėl to, kad turi abejonių dėl BŽP - nenori stoti į Europos Sąjungą.
Atsižvelgiant į tai, kas minėta, turėtume paspartinti BŽP reformą ir imtis veiksmų siekiant apsaugoti aplinką ir užtikrinti tinkamą apsaugą žvejams. Dar kartą kartoju, kyla klausimas, ar turėtume vykdyti regionalizaciją žuvininkystės pramonėje ir suteikti daugiau įtakos vykdant BŽP atskiroms valstybėms narėms, išlaikant pusiausvyrą. Reikėtų dar kartą pabrėžti, kad dėl krizės ir ekonominio nestabilumo BŽP nebeatliks savo funkcijų ir paliks žvejus likimo valiai.
Jean-Paul Besset
Pone pirmininke, turiu pasakyti, kad esu visiškai patenkintas M. Damanaki atsakymu šiuo klausimu dėl kylančių naftos kainų padarinių žvejams.
Tai iš tikrųjų susiję su politiniu nuoseklumu Europos Sąjungoje, taip pat su sudėtinga struktūrine tendencija, būtent naftos kainos kilimu jos stygiaus sąskaita - ir visi čia esantys žinome, kad tokia padėtis išliks. Todėl negalime pateikti trumpalaikio išsamaus sprendimo padidindami subsidijas pagal naftos kainų svyravimus. Tai - politinės logikos klausimas. Europos Sąjunga turi išlikti tvirta, turint omenyje principus ir tikslus, kuriuos ji pati nustatė; būtent kovą su visuotiniu atšilimu, kaip pagrindinį klausimą, ir šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimo dėl iškastinio kuro naudojimo mažinimą.
Todėl ji turėtų vengti sudaryti priešingą įspūdį ir vykdyti prieštaringą politiką. Pasmerktos energetikos sistemos išlikimo užtikrinimas nepadės žvejams; dėl šios priežasties jie taip pat neišvengiamai bus pasmerkti. Vietoj to jiems turėtų būti suteikta galimybperkelti savo žuvininkystės išteklius ir perorientuoti savo gamybos veiksnius į energijos taupymo priemones. Subsidijos turėtų būti nukreiptos į šias sritis, o ne į trumpalaikę paramą, nustatomą pagal svyruojančias naftos kainas.
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Pone pirmininke, šiandien susiduriame su klausimu, kurį jau vieną kartą sprendėme 2008 m. Tuo metu Europos Parlamentas išreišksavo solidarumą su žvejais ir paragino Komisiją parengti konkrečius pasiūlymus siekiant palengvinti padėtį regionuose, labiausiai priklausomuose nuo žvejybos. Statistika aiškiai rodo, kad nuo 2003 m. žvejybos sąnaudos Europos Sąjungoje padidėjo daugiau nei tris kartus, o staigus degalų kainų kilimas reiškia, kad žvejai šiuo metu turi investuoti 40 proc. daugiau savo lėšų, kad šviežia žuvis galėtų pasiekti jų klientus kuo greičiau.
Staigaus degalų kainų padidėjimo pasaulio rinkose per kelis pastaruosius mėnesius reiškinys, be abejonių, yra svarbiausia staigaus padėties pablogėjimo priežastis. Degalų kainų padidėjimas tiesiogiai virsta žvejų pelno mažėjimu, nes žvejų laivai varomi dyzeliniais varikliais. Taigi gaunamas užburtas ratas. Žvejai, bandydami padengti degalų kainų augimą, didina sužvejojamos žuvies kiekį ir plaukia į toliau esančius žvejybos plotus, tai reiškia, kad jų laivai sunaudoja daugiau degalų. Būtent todėl skubiai reikia, kad Europos Komisija imtųsi tolesnių priemonių ir pakeltų de minimis pagalbos viršutinę ribą, kaip siūlo mano frakcija, nuo 30 000 iki 60 000 EUR vienai įmonei trejų metų laikotarpiui. Tai protingas pasiūlymas, kuris dabartinėmis aplinkybėmis garantuotų pagalbą sektoriui, kovojančiam su finansiniais sunkumais, ir užtikrintų socialinę bei ekonominę plėtrą.
Josefa Andrés Barea
(ES) Pone pirmininke, tai, kad radome laiko šiam klausimui šiame posėdyje, kurio darbotvarkėje vargu ar trūksta diskutuotinų klausimų, rodo, koks svarbus šiam Parlamentui naftos kainų kilimas ir kokį poveikį jis daro žuvininkystės sektoriui.
Nuo 2007 m. kaina už barelį padidėjo 63 proc.; tiesa, kad šiandien ji nukrito, tačiau nemanau, kad ji nukrito pakankamai, kad būtų tausi.
Mes Europos Parlamento socialistų ir demokratų pažangiojo aljanso frakcijoje esame susirūpinę krizės daromu poveikiu sektoriui ir esame įsitikinę, kad sprendimas apims ES atsakomąsias priemones, įskaitant veiksmus, kurių jau reikalavo nariai iš įvairių valstybių narių ir jų vyriausybės.
Todėl raginame išspręsti šią padėtį, naudojant veiksmingą ir objektyvų mechanizmą, kuriuo būtų suteikta galimybtaikyti nepaprastosios padėties priemones ES lygmeniu.
2007 m. buvo patvirtintos de minimis priemonės. Komisijos nare M. Damanaki, jūsų prašome ne tik de minimis priemonių - prašome, kad apsvarstytumėte Europos žuvininkystės fondo (EŽF) atvėrimą ir kad sudarytumėte sąlygas jam tapti lankstesniam, nes kai kurios valstybės narės negali - jūs pati tai pripažinote - skirti pinigų ir išspręsti problemos.
Tikėkimės, kad Komisija galės išnaudoti naujas galimybes, konkrečius pasiūlymus, kad galėtų panaudoti EŽF padėti labiausiai nukentėjusioms laivyno dalims, kurios yra smulkieji žvejai ir tradiciniais įrankiais žvejybą vykdantys pakrantės žvejai, taip pat vykdantys veiklą iš atokių uostų.
Norėčiau paprašyti, Komisijos nare, kad išnagrinėtumėte galimybę BŽP taikyti, kaip jūs siūlėte, naujas priemones, ribojančias priklausomybę nuo žvejybai sunaudojamų degalų, kuri yra per didelė. Taip pat prašau jūsų imtis reikiamo sąlygų gerinimo gaminių pardavimo srityje. Visa tai reikia vertinti tausumo požiūriu, apie kurį kalbėjote, taip pat aplinkos ir socialiniu požiūriais, taip pat tai turi būti vertinama ir iš kitos svarbios pusės - tai žmogiškoji pusė, dėl žvejų, kurie labai nukenčia.
Esame įsitikinę, kad tai - nepaprastosios padėties priemonė, ir manome, kad trumpalaikės lankstumo priemonės galėtų suteikti daugiau erdvės ganėtinai smarkiai nukentėjusiam sektoriui.
Izaskun Bilbao Barandica
(ES) Pone pirmininke, skubiai reikia imtis konkrečių priemonių siekiant sumažinti degalų kainų kilimo daromą poveikį žuvininkystės sektoriui.
Šiame sektoriuje veikla vykdoma vis labiau mažėjant ištekliams, mokamos vis mažesnės kainos ir susiduriama su didele trečiųjų šalių konkurencija, o tai neabejotinai iškreipia rinką. Todėl pritariu bet kokioms reikalingoms priemonėms, dėl kurių Europos biudžetai nepatirs jokių išlaidų.
Tačiau turint omenyje sektoriaus priklausomybę nuo iškastinio kuro ir atsižvelgiant į naująją reformą reikėtų apsvarstyti pastangas, kartu su kuriomis būtų vykdoma inovacijų politika, papildant iki šiandien jau įdėtas pastangas padidinti žvejybos laivyno energetinį efektyvumą. Taip yra todėl, kad remiant tyrimus šioje srityje taip pat užtikrinamas pelnas ir suteikiama proga sektoriams, susijusiems su energetikos rinka, kaip antai laivų statyba, veikti ateityje ir turėti galimybę atsinaujinti.
Rareş-Lucian Niculescu
(RO) Pone pirmininke, turime suvokti, kad didelės žaliavinės naftos kainos išliks ir kad niekada negrįšime į tas dienas, kai barelio kaina buvo 30-40 USD. Pigios žaliavinės naftos amžius praėjo. 2011 m. mažiausia vidutinkaina vis dar bus 80-100 USD už barelį. Tokiomis aplinkybėmis turbūt ir toliau ekonomikai bus daromas neigiamas poveikis. Žuvininkystės sektoriuje reikia įgyvendinti naujas priemones, ypač turint omenyje, kad Europos žvejai susiduria su didele pasauline konkurencija.
Žvejyba daugelyje regionų yra vienintelgyvybinga ekonominveikla ir yra svarbi daugelio darbo vietų išlaikymo požiūriu. Kaip minėjau, turime nusiteikti, kad naftos kainos išliks aukštos ir kad ši ekonominpadėtis visų pirma turės įtakos smulkiosios žvejybos atstovams. Šiomis aplinkybėmis kyla toks svarbus klausimas: kokia ateitis laukia bendrosios žuvininkystės politikos ir Europos žuvininkystės fondo? Jei šiuo fondu nebus labai daug naudojamasi, reiškia, kad jį reikia persvarstyti ir reformuoti.
Kriton Arsenis
(EL) Pone pirmininke, Komisijos nare, ponios ir ponai, žuvininkystės iš tikrųjų neliks, jei nesustabdysime mūsų žuvininkystės, mūsų žuvies išteklių nykimo. Tačiau taip pat svarbu, kad apsvarstytume, kas šiuo metu vyksta atsižvelgdami į mūsų žvejus. Tiesa, kad smulkieji žvejai, pakrantės žvejai šiuo metu labai nukenčia.
Diskutuojame dėl priemonės, kuria jie praktiškai galėtų naudotis, išplėtimo. Dėl ekonomikos krizės dauguma Viduržemio jūros regiono šalių negalės panaudoti de minimis pagalbos. Tai akivaizdu. Kita vertus, turime apsvarstyti, kaip galime panaudoti Europos žuvininkystės fondą, kad paremtume šalis, kurias apėmusi stipri ekonomikos krizė, ir padėtume joms įveikti šias problemas, kad jos galėtų padėti savo žvejams.
Aš asmeniškai pritariu de minimis pagalbos padidinimui tam tikromis sąlygomis: turime sutelkti dėmesį į smulkiuosius žvejus, į smulkiąją ir pakrančių žuvininkystę; turime sutelkti dėmesį į žvejus, kurie vykdo tinkamą, tausią žvejybos veiklą; ir galiausiai, turime sutelkti dėmesį į tai, jog būtų užtikrinta, kad dėl finansavimo nepadidės žvejybos pastangos ir kad tos priemonės nesukels pavojaus Europos žuvininkystės sektoriaus gyvybingumui aplinkos ir socialiniu požiūriais. Taip pat turime sutelkti dėmesį į tai, kad būtų užtikrinta, jog Europos žuvininkystės sektoriui nebūtų trukdoma tapti veiksmingesniam.
Sutinku su jumis, Komisijos nare; turime apsvarstyti, kaip labiau išnaudoti Europos žuvininkystės fondą ir ypač kaip galime padėti šalims, kurios nebeturi lėšų, kad įneštų savo pačių įnašą.
Iliana Malinova Iotova
(BG) Pone pirmininke, nustatėme daug sąlygų ir reikalavimų, kad pagal naująją bendrąją žuvininkystės politiką būtų užtikrinta tausi, atsakinga žvejyba. Kartu žvejai yra priklausomi nuo oro užgaidų ir nesąžiningos konkurencijos. Per pastaruosius metus jie taip pat susidūrsu kita didžiule problema - nuolat kylančiomis naftos kainomis. Visi šie veiksniai lėmė, kad tokios formos darbu užsiimti beveik nebeįmanoma.
De minimis principą numatyta taikyti iki 2013 m. Pats laikas jį persvarstyti, jei iš tikrųjų galvojame apie sektoriaus ateities perspektyvas. Degalų kainos patrigubėjo, o dėl to savaime kilo klausimas, ar ES teisės aktai yra pakankami ir tinkami ekonominei realybei ir atitinka Europos žvejų poreikius. Šiuo atžvilgiu laukiu, kad Komisija persvarstytų šiuo metu taikomą 30 000 EUR viršutinę ribą ir gerokai padidintų jos sumą.
Tačiau yra ir kitas labai rūpimas klausimas. Komisija taip pat turi atsisakyti savo visiškos kontrolės funkcijų, susijusių su valstybės pagalbos teikimu, ir aktyviai skatinti valstybes nares ja pasinaudoti. Kodėl tai svarbu? Kai kurios šalys Europos Sąjungoje linkusios neminėti šios galimybės, nes tai reiškia papildomą naštą jų vidaus biudžetams. Kita vertus, kai jos daro spaudimą žuvininkystės sektoriui, jos naudojasi Briuseliu, norėdamos save pateisinti. Tik paviršutiniškas tyrimas rodo, kad Bulgarijos žvejai net nežino, kad yra tokia galimybir reglamentas. Sektoriuje veikiančios organizacijos pateikdaugybę prašymų suteikti valstybės pagalbą sektoriui paremti, tačiau jos visiškai nežino apie de minimis reglamentą. Valstybės susirūpino dėl šios galimybės suteikimo dabar, kai reikia sušvelninti didelių naftos kainų smūgį, o tai kelia klausimą ne tik dėl aukštų kainų, bet ir dėl sektoriaus išlikimo apskritai.
Kita vertus, taip pat kyla problemų dėl varginančių procedūrų, susijusių su Europos lėšų panaudojimu, įskaitant pagal de minimis reglamentą.
Būtent todėl noriu pridėti savo klausimą prie mano kolegų iškeltų klausimų ir dėkoju A. Cadecui, kad šiandien pradėjo šią diskusiją: kaip Europos Komisija skatins valstybes nares pasinaudoti pagal de minimis reglamentą numatytomis galimybėmis? Kokių priemonių Komisija galvoja imtis, kad būtų pasiekta lėšų panaudojimo kontrolės ir Europos žvejų galimybių naudotis šiomis lėšomis pusiausvyra?
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Pone pirmininke, Komisijos nare, ponios ir ponai, naftos kainų kilimas yra struktūrintendencija, kurią lemia dėl didėjančio pasaulinio poreikio augančios gamybos ribos. Jos nepatikimumas pastaraisiais metais turėjo stiprų poveikį ir dėl to tapo sunku laipsniškai prisitaikyti. Todėl turime imtis atsakomųjų priemonių, kad būtų sustabdytas kainų kilimas žuvininkystės srityje, kuris dažnai yra staigus, taip pat ir taip komplikuotos sektoriaus padėties bloginimas.
Kai 2007 m. buvo priimtas reglamentas, pagal kurį teikiama de minimis pagalba, buvo manoma, kad jis neturės įtakos prekybai ir neiškraipys konkurencijos. Reikia įvertinti šiuos aspektus ir siekti priimti platesnių užmojų sprendimą, parengtą atsižvelgiant į Jūrų strategijos pagrindų direktyvą ir 2020 m. Europos strategiją ir laikomą bendrosios žuvininkystės politikos reformavimo proceso dalimi.
Tikiu, kad nuoseklios atsakomosios priemonės turėtų padidinti sektoriaus struktūrinio koregavimo pajėgumą ir kartu padėti jo labiausiai pažeidžiamiems nariams, ypač smulkiesiems ir vidutiniams gamintojams. Sektoriaus padėties pagerinimas per trumpą laikotarpį, taikant tokias priemones, kaip siūlo Komisijos nar- sutelkti Europos žuvininkystės fondą ir skatinti jo sutelkimą, man atrodo teigiamas ir manau, kad jis turėtų derėti su kitomis priemonėmis ir ilgalaikiais veiksmais siekiant didesnio stabilumo.
Estelle Grelier
(FR) Pone pirmininke, ponios ir ponai, ES žvejai, kaip žinome, susiduria su trimis pagrindinėmis problemomis: pirmiausia, labai sudėtinga, nepopuliari kvotų sistema privertjuos laikytis didelių apribojimų. Antra, mokymo galimybių nebuvimas ir pastebimas profesijos prestižo praradimas lemia dideles įdarbinimo problemas. Trečia, ir būtent šį klausimą šiandien svarstome, naftos kainų kilimas dar labiau apsunkina veiklos sąlygas šiame krizės paveiktame sektoriuje.
2008-2010 m. Prancūzijos žvejai, pvz., prarado 100-200 EUR pajamų per savaitę dėl svyruojančių naftos kainų, nors jų apyvarta išliko tokia pati.
Būdama iš uostamiesčio išrinkta atstovė, stipriai palaikau savo kolegas reikalaujant, kad Komisija leistų padidinti de minimis pagalbos viršutinę ribą. Ši priemonsumažintų spaudimą žvejams ir taip jiems būtų suteikta galimybpadoriai pragyventi iš savo darbo. Tačiau priešingai, nei buvo sakyta, tai neturėtų įtakos išteklių pasipildymui.
Būsima bendrosios žuvininkystės politikos reforma turės būti siekiama remti žvejus. Šiandien, ypač Europos dieną, parodyti jiems, kad Europos Sąjunga susirūpinusi dėl jų poreikių, jau būtų gera pradžia.
João Ferreira
Pone pirmininke, Komisijos nare, didelis degalų kainų kilimas smarkiai padidino krizę, kurią patiria žuvininkystės sektorius, ypač sumažino jo ekonominį gyvybingumą, taip pat stipriai sumažėjo ir taip jau ribotos dirbančių šiame sektoriuje pajamos. Dėl dabartinės pardavimo dinamikos neįmanoma, kad gamybos veiksnių, įskaitant degalus, kainos svyravimai darytų poveikį žuvies kainoms, o prie to prisideda, inter alia, dabartinimporto politika. Per kelerius metus vidutinės pirmojo pardavimo kainos nekito ar sumažėjo, tačiau tai nereiškė, kad sumažėjo kainos galutiniam vartotojui.
Dabartinis žuvininkystės produktų bendrasis rinkos organizavimas (angl. COM) neturėjo pakankamai įtakos nei pirmojo pardavimo kainų gerinimo, nei geresnio pridėtinės vertės paskirstymo sektoriaus vertės grandinėje atžvilgiu. Daugybės įmonių ekonominpadėtis pastaraisiais metais pablogėjo, ir tai lėmė, kad daugelis jų nutraukveiklą, o tai kelia realų pavojų, jog dėl degalų kainų kilimo tūkstančiai žvejybos įmonių žlugs ir kad bus prarasta tūkstančiai darbo vietų. Pakrantės ir smulkiosios žvejybos sektoriai ypač pažeidžiami ir kai kuriose valstybėse, kaip antai Portugalijoje, sudaro daugiau nei 90 proc. laivyno. Šiomis aplinkybėmis inertiškas Komisijos požiūris ir jos atsisakymas imtis reikiamų priemonių - pozicija, kurią šiandien čia patvirtinote, Komisijos nare - yra visiškai negarbingas.
Komisija gali sugalvoti tik vieną problemų, su kuriomis susiduria žuvininkystės sektorius, sprendimą: nieko neišskiriant mažinti laivų skaičių, o tai prilygsta ligos gydymui nužudant pacientą. Svarbu pasakyti, kad kai tokie sumažinimai buvo vykdomi anksčiau, neatsižvelgiant į laivyno ypatybes, žuvies išteklių būklę kiekvienu atveju ir kiekvienos valstybės suvartojimo poreikius, jais nebuvo išspręsta nviena tokia problema, su kuriomis sektorius susiduria dabar. Tai paprasčiausiai lėmnuosavybės ir veiklos sektoriuje sukoncentravimą ES lygmeniu.
Todėl reikia priimti nepaprastosios padėties priemones, kuriomis būtų nedelsiant ir tinkamai reaguojama į sektoriaus socialinius ir ekonominius poreikius, pvz., sukuriamas garantijų fondas, išmokamas Europos Sąjungos lygmeniu, kuriuo užtikrinamas degalų kainų stabilumas ir visų finansinių galimybių ir ES biudžeto atsargų panaudojimas specialioms sektoriaus paramos priemonėms finansuoti. Tačiau atsižvelgiant į naftos kainos augimo struktūrinę tendenciją ir, kita vertus, į aplinkos tausumo reikalavimus, taip pat reikia nustatyti priemones, kuriomis būtų užtikrinamas vidutinio ir ilgo laikotarpio sektoriaus gyvybingumas.
Reikalingos priemonės, kuriomis būtų pagerinamos pirmojo pardavimo kainos ir skatinamas sąžiningas ir tinkamas pridėtinės vertės paskirstymas sektoriaus vertės grandinėje. Iš Europos žuvininkystės fondo turi būti veiksmingai ir svariai remiamas žvejybos laivynų atnaujinimas ir modernizavimas, būtent užtikrinant, kad skirtingų rūšių žvejyba būtų labiau atrankinė, taip pat pakeičiant variklius dėl tokių priežasčių kaip saugumas, aplinkos apsauga ir degalų naudojimo efektyvumas.
Taip, kaip ir bet kokios mokestinės priemonės, kurios galėtų būti priimtos valstybės narės lygmeniu, ES lygmens sprendimų reikia tam, kad nepadidėtų nelygybė, kuri šiandien ir taip egzistuoja tarp valstybių narių ir kuri auga dėl sunkios socialinės ir ekonominės krizės, ypač smarkiai paveikiančios labiausiai pažeidžiamas ekonomines erdves.
Gabriel Mato Adrover
(ES) Pone pirmininke, kai užduodi klausimą, geriausia yra tai, kad gauni atsakymą, netgi jei, kaip šiuo atveju, jis tam tikrais atžvilgiais nuvilia.
Akivaizdu, kad žuvininkystės sektorių ištikusi krizė: žvejų pajamos kasdien vis mažesnės, o dėl to daugeliu atvejų sunku tęsti darbą šioje srityje. Nekalbame apie slaptas subsidijas ar netausią veiklą - kalbame apie problemas, dėl kurių reikia mūsų visapusiškos pagalbos. Dažnai tai siūlome ir negalima priekaištauti dėl teisingo reikalavimo kartojimo, kaip padarA. Cadec: jis elgiasi nuosekliai.
Niekas nepasiūlpadidinti žvejybos pastangų. Nesuprantame, kodėl priemonės, kurios tuo metu tinkamos išskirtinėms situacijoms, turi būti atmestos. Tik siūlome, kad Komisija neatsuktų nugaros sektoriui, kuriam skubiai reikalinga pagalba, o šiandien ta pagalba gali būti de minimis pagalbos padidinimas.
Luís Paulo Alves
(PT) Aš taip pat noriu išsakyti savo nuomonę kartu su visais, čia išreiškusiais susirūpinimą dėl mažų žvejų pajamų, kurias pablogino istoriškai aukštos degalų kainos, ypač per pastaruosius keletą mėnesių.
Kaip čia buvo teisingai paminėta, degalų kainos turi labai stiprų poveikį mūsų mažųjų ir vidutinių laivybos įmonių išlikimui, ypač stipriai pablogindamos ir taip nepastovias pajamas iš žvejybos. Kylančios ir krintančios degalų kainos taip pat turi visiškai neigiamą poveikį mums: sumažėjęs reisų skaičius; skurdo lygio pajamos žvejams, kurias pablogina mažos pirmojo pardavimo kainos; padidėjęs kiautuotųjų vėžiagyvių ir jūros gėrybių produktų importas į Europą iš trečiųjų šalių; ir tai, kad žmonės liaujasi dirbę sektoriuje dėl viso to sukeliamų finansinių sunkumų, lemiančių tolesnį darbo vietų praradimą.
Todėl siekdami, kad ši krizdar nepablogėtų, turime imtis veiksmų, susijusių su žuvininkystės sektoriaus problemomis; skubių ir plataus užmojo veiksmų. Todėl Komisija turėtų reaguoti teigiamai, taikydama trumpalaikes ir ilgalaikes priemones, kad susidorotų su sektoriuje susidariusiomis neigiamomis sąlygomis ir su dideliais pajamų nuostoliais, kuriuos patiria mūsų žvejai.
Raül Romeva i Rueda
Pone pirmininke, kalbėkime aiškiai: reikia skubiai restruktūrizuoti Europos žvejybos laivynus, kad atsiribotume nuo daug energijos sunaudojančių, aplinkai kenkiančių žvejybos laivų ir įrangos ir kad pradėtume vykdyti labiau suderintą veiklą, kuriai ilgainiui reikėtų mažiau energijos ir kuri būtų tausesnė: aplinkos, socialiniu ir ekonominiu požiūriais.
Būtent todėl manau, kad jei reaguojant į padidėjusias degalų kainas žuvininkystės sektoriui būtų suteikta daugiau valstybės pinigų, tai būtų suprasta klaidingai vykdant bendrosios žuvininkystės politikos reformą ir tai paskatintų laivų savininkus naudoti galingesnius ir daugiau degalų sunaudojančius variklius. Būtent todėl manau, kad tai - didžiulklaida.
Jau buvo paaiškinta, kad sudėtinės ar struktūrinės problemos nėra ir - šiuo klausimu taip pat kalbėkime aiškiai - dabartiniai skaičiai rodo, kad 70 proc. Europos žuvies išteklių pereikvojama, taigi bet kokia priemonė, kurios galėtume imtis šiam pereikvojimui sustabdyti, būtų gera priemonė. Bet kokia priemonė, kurios poveikis būtų priešingas, būtų itin bloga priemonė.
Jacky Hénin
(FR) Pone pirmininke, ką tik girdėjau du savo kolegas sprendžiant klausimus, susijusius su tausumo problema ir su tuo, kad turime subsidijuoti kai kurias profesijas, nes jos negali uždirbti pakankamai, kad išliktų. Vis dėlto turime daryti visiškai priešingai. Žvejai prašo tik vieno dalyko - kad galėtų pragyventi iš savo darbo ir kad galėtų dirbti savo darbą. Todėl, jei nafta dabar yra periodinproblema, taip bus ir ateityje. Turime investuoti į mokslinius tyrimus dėl pigesnių variklių, sunaudojančių mažiau naftos.
Tačiau šiandien rengiama reforma yra susijusi su visų smulkiųjų žvejų sunaikinimu, visų, kurie sunaudoja mažiau naftos, kad turtingiausieji taptų dar turtingesni. Taigi tiesa ta, kad vykdydami reformą po reformos matome, kad žuvies kaina nuolat krinta, nors žuvies pardavėjai dar niekad nėra jos pardavinėję taip brangiai, o kai kurių rūšių žuvis iš tikrųjų nepatenka į vartotojų kainų ribas.
Svarbu reformuoti kvotų sistemą, tačiau taip pat reformuoti ir išnagrinėti įvairią su profesija susijusią praktiką, kuri reiškia, kad smulkieji operatoriai nuolat kenčia, o stambieji operatoriai vis turtėja!
Andrew Henry William Brons
Pone pirmininke, degalų kainų kilimas iškėldar kitą problemą žvejams, tačiau tai tik paskutinproblema, ne pirma. Jungtinės Karalystės žvejybos laivynui didžiausia problema yra narystES.
Jungtinės Karalystės žvejyba ES sudaro 70 proc., tačiau jai skiriama tik 13 proc. jos kvotų. Ar nebūtų sąžininga, kad JungtinKaralystgautų proporcingesnę dalį? Iš esmės, Jungtinės Karalystės sugaunamos menkės svoris nukrito nuo 300 000 tonų, buvusių prieš įstojant į tuometinę EEB, iki šiandieninių 7 000 tonų. Jungtinės Karalystės žvejai ir toliau patiria žalą, susijusią su jūroje praleistų dienų skaičiumi, ir yra iš lėto išstumiami iš verslo.
Ilgainiui Jungtinės Karalystės žvejai nori išstoti iš ES; trumpuoju laikotarpiu jie reikalauja sąžiningų sąlygų pagal bendrąją žuvininkystės politiką. Jungtinės Karalystės žvejams, kaip priimančiosios šalies atstovams, turi būti padidintas jūroje praleistų dienų skaičius. Girdėjome apie netausią žvejybą, tačiau Jungtinės Karalystės vandenyse Jungtinės Karalystės laivynai išteklių nepereikvoja; problema ta, kad Jungtinės Karalystės vandenys atviri visiems.
Maria Damanaki
Komisijos narė. - Pone pirmininke, atsakydama nariams galiu pasakyti, kad suprantu visus jums susirūpinimą keliančius klausimus. Aš taip pat kaip ir jūs esu susirūpinusi prastomis mūsų žvejų pajamomis, ypač mažų laivų savininkų pakrančių regionuose. Bet ar šią problemą lėmdegalų kainų kilimas? Ar esate tuo įsitikinę? Šią problemą aptarinėjome nuolat ir pripažinome, kad ji buvo dar prieš pakylant kainoms.
Žinoma, galiu suprasti, kad degalų kainų augimas galėjo pagilinti problemą, tačiau pagrindinproblemos priežastis visuomet buvo išteklių pereikvojimas - žvejyba viršijant nustatytas ribas, dėl kurios ištekliai negali likti sveikos būklės. Mes tai aptarėme ir tai yra pagrindinproblema, kurią turime išspręsti vykdydami savo BŽP reformą.
Žinoma, dabar aptarinėjame degalų kainas. Tai yra problema ir turime aptarti, kaip galime ją išspręsti. Vienintelis būdas išspręsti šią problemą visam laikui - pagerinti mūsų sektoriaus atsparumą degalų kainoms. Tai - vienintelis būdas, nes negalime būti tikri dėl kintančių degalų kainų. Pateiksiu pavyzdį apie tai, kas galėtų įvykti: Belgijoje po paskutinės krizės buvo pagerinti laivyno varikliai ir dabar išlaidos degalams Belgijos laivynuose sumažėjo 20 proc. Taigi būtent to turime siekti ir tai stengiamės padaryti.
Nepaisant to, grįžtant prie jūsų pasiūlymų, siūlote, kad Komisija padidintų de minimis viršutinę ribą. Apsvarstykime šią problemą. Kokia ši riba? Tai pagalbos, kurią valstybės narės gali suteikti savo sektoriui, riba. Jei Komisija padidins šią ribą, tai reikš, kad ją galės suteikti tik valstybnarė, kurios biudžetas be trūkumų. Taigi tai lemtų nevienodas sąlygas mūsų sektoriuje, sudarant palankesnes sąlygas turtingiausioms šalims. Pasakysiu aiškiai, kad visi suprastume esamą padėtį.
Taip pat, jei padidinsime ribą, tai bus naudinga tik didesniems laivams. Esu nustebinta, kad kai kurie Parlamento nariai, iš kurių to nesitikėjau, prašo manęs padidinti šią ribą. Valstybės narės pačios gali suteikti valstybės pagalbą. Turtingesnės valstybės narės ją suteikti gali jau dabar.
Noriu paaiškinti ir dėl lėšų. Valstybės narės panaudoja tik 20 proc. mūsų finansavimo. Kai kurie Parlamento nariai man sako, kad mūsų finansavimas yra problema, nes valstybės narės negali jo panaudoti taip, kaip nori; bet esame lankstūs; valstybės narės gali perskirstyti savo finansavimą - tai gali padaryti kiekviena valstybnarė. Tik Italija mūsų paprašperskirstymo ir mes tai patvirtinome. Taigi kodėl nebandote įtikinti valstybių narių - savo šalių vyriausybių - panaudoti lėšas tinkamai? Jei iš tikrųjų norime padėti ir jei kyla problemų dėl finansavimo įsisavinimo, esu pasirengusi padėti tai padaryti visiems, tačiau iki šiol tokių mėginimų nebuvo.
Atsakant į klausimą labai tiesiogiai: taip, finansavimas vykdomas; taip, valstybės narės gali juo pasinaudoti; ir, taip, valstybės narės gali pridėti prie šios de minimis ribos iš savo pačių išteklių. Taigi, jei pakeisiu padėtį, vienintelis rezultatas, kurį tai duos, bus sąžiningos konkurencijos iškraipymas tarp valstybių narių ir tarp mažų ir didesnių laivų. Turime tai suprasti. Žinoma, apskritai problema yra ir, kalbant apie mūsų reformą, galime aptarti, ką galime padaryti, kad, visų pirma, padėtume mūsų smulkiosios žuvininkystės sektoriui. Taip pat galime aptarinėti visus kitus pasiūlymus, tačiau šis pasiūlymas padidinti de minimis ribą nebus naudingas.
Pirmininkas
Diskusija baigta.
Balsavimas vyks 2011 m. gegužės 12 d., ketvirtadienio, popietę.
José Manuel Fernandes
Europos žvejai, o ypač tie, kurie gyvena valstybėse narėse, susiduriančiose su didžiausiais finansiniais sunkumais, kaip antai Portugalija, yra sunkioje ekonominėje padėtyje, kurią pasunkino degalų kainų kilimas. Siekiant išspręsti šią padėtį, Komisija turi priimti nepaprastosios padėties priemones, kad padėtų žvejams. Dėl šios priežasties Komisija turėtų leisti laikinai, trejiems metams, padidinti subsidijas, kurias valstybės narės galėtų išmokėti žvejams, nuo 30 000 iki 60 000 EUR. Be to, iš Europos žuvininkystės fondo turėtų būti skiriamos dotacijos žvejams, ypač siekiant, kad žvejybos metodai taptų labiau atrankiniai, ir siekiant pakeisti variklius dėl tokių priežasčių kaip saugumas, aplinkos apsauga ir (arba) degalų naudojimo efektyvumas. Šiomis priemonėmis ypatingas dėmesys turėtų būti skiriamas smulkiajai ir pakrantės žvejybai. Galiausiai, labai svarbu, kad būtų reguliavimo mechanizmų, siekiant pagerinti pirmojo pardavimo kainas, taip pat skatinti sąžiningą ir tinkamą pridėtinės vertės paskirstymą žuvininkystės sektoriaus vertės grandinėje, atsižvelgiant į kainas, mokamas gamintojams.
Jim Higgins
, raštu. - Dabartinės aukštos naftos kainos turėjo smarkų poveikį žvejų veiklos sąnaudoms, netgi priverčiantį juos liautis dirbus. Džiaugiuosi, kad šią savaitę priėmus pasiūlymą Parlamentas ragina Komisiją pradėti taikyti nepaprastosios padėties priemones, įskaitant valstybės pagalbos dabartinės viršutinės ribos padidinimą nuo 30 000 iki 60 000 EUR įmonei pereinamajam trejų metų laikotarpiui.
