A Földközi-tengeri Általános Halászati Bizottságról szóló megállapodás hatálya alá tartozó terület (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Crescenzio Rivellini által a Halászati Bizottság nevében készített, a GFCM (Földközi-tengeri Általános Halászati Bizottság) létrehozásáról szóló megállapodás hatálya alá tartozó területen folytatott halászattal kapcsolatos egyes rendelkezésekről szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslatról szóló jelentés - C7-0204/2009 - (Α7-0023/2011).
Crescenzio Rivellini
Tisztelt elnök úr, hölgyeim és uraim! A rendeletre irányuló javaslat célja, hogy beépítsen néhány, a Földközi-tengeri Általános Halászati Bizottság (GFCM) által elfogadott ajánlást, ezzel elősegítve a jogbiztonság fokozását, ugyanakkor jelentős lépést téve az egyszerűsítés felé.
A GFCM által elfogadott ajánlásokat eddig ideiglenesen ültették át az uniós jogba, a halászati lehetőségekről szóló éves rendeletek révén. Az ajánlás állandó jellege azonban stabilabb jogi eszközt kíván meg ahhoz, hogy azokat átültessük a közösségi jogba. Következésképpen a kérdéses ajánlásokat egyetlen jogi aktus révén kellene átültetni, amelyet módosítás révén lehetne további ajánlásokkal kiegészíteni.
Ami a GFCM által elfogadott ajánlások lényegét illeti, a rendeletre irányuló javaslat II. címe (Technikai intézkedések) különféle korlátozásokat rendel el az Oroszlán-öbölben való halászatra, a használható hálókra (5. cikk), a különleges halászati engedélyek kiadására és a természetes élőhelyek védelmére vonatkozóan.
Ezenkívül a közönséges aranymakréla halászatában való részvételre jogosult hajóknak különleges halászati engedélyt kell adni, és az érintett tagállamnak fel kell tüntetnie az ilyen hajókat a Bizottság rendelkezésére bocsátott jegyzékben (13. cikk). A halászati eszközökre tekintettel a rendeletre irányuló javaslat részletesen meghatározza a Földközi-tengeren (15. cikk) és a Fekete-tengeren (16. cikk) alkalmazott legkisebb szembőséget, valamint az 1000 métert meghaladó mélységekben megtiltja a kotróhálók és a vonóhálók használatát (17. cikk).
A III. cím az ellenőrző intézkedésekről szól. Ezek közé tartozik az a követelmény, miszerint minden tagállam a szokásos informatikai csatornán megküldi a Bizottságnak azoknak a 15 métert meghaladó teljes hosszú, a lobogójuk alatt közlekedő és a területükön lajstromba vett hajóknak az aktualizált jegyzékét, amelyek részére engedélyezik a halászatot a GFCM-területen (18. cikk).
A 2. fejezet a kikötő szerinti illetékes állam által végrehajtott intézkedésekről szól. Ezek olyan, harmadik országbeli halászhajókra vonatkoznak, amelyeket kikötéskor és átrakodáskor ellenőrzésnek vethetnek alá (21. cikk). Ezenkívül a tagállamok harmadik országbeli hajó számára elutasíthatják kikötőik használatát, ha a hajó nem a GFCM-mel szerződött fél lobogója alatt hajózik, ha tiltott, nem szabályozott és nem jelentett (IUU) halászati tevékenységeket folytat, vagy ha nem rendelkezik érvényes halászati engedéllyel (23. cikk).
A rendeletre irányuló javaslat IV. címe (Együttműködés, tájékoztatás és jelentéstétel) előírja, hogy a Bizottság és a tagállamok működjenek együtt és tájékoztassák egymást a GFCM ügyvezető titkárával (24. cikk), továbbá megköveteli a tagállamoktól, hogy a megadott határidőkre nyújtsák be a GFCM ügyvezető titkárának a statisztikai mátrixokat (többek között a hajók regisztrációs számát, kapacitását, bruttó űrtartalmát, lóerejét stb.)
Az V. címben (Záró rendelkezések) a 28. cikk lehetővé teszi, hogy a Bizottság az Európai Parlament és Tanács engedélyével, külön aktusok révén módosítsa azokat a rendelkezéseket, amelyek az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 290. cikkével összhangban nem alkotják a jogi aktus feltétlenül szükséges elemeit.
Ezenkívül megjegyezzük, hogy a GFCM résztvevői a GFCM által megállapított időponttól kezdve kötelesek maradéktalanul végrehajtani a megállapodás szerinti intézkedéseket. Tehát azért szükséges az időben való átültetés, hogy ezeket a nemzetközi intézkedéseket uniós szinten közvetlenül lehessen alkalmazni a természetes és jogi személyekre, és erre tekintettel garantálni lehessen a jogbiztonságot.
A rendes jogalkotási eljárás a hosszú időtartam miatt azonban túlzottnak tűnik a módosítások 28. cikk rendelkezéseibe való átültetéséhez kapcsolódó kérdések esetében, amelyek véleményem szerint nem alapvető fontosságúak, és amelyeket már megvitattak, és amelyekre vonatkozóan egyetértésre is jutottak mind a tagállamokkal, mind a munkacsoportban, a Tanácsban és az ülésszak során is azt megelőzően, hogy az előterjesztésre vagy elfogadásra került volna a GFCM éves ülésén.
Az a tény, hogy az Európai Unió képtelen az európai jog átültetésére az előírt idő alatt, úgy tekinthető, hogy nem tesz eleget nemzetközi kötelezettségvállalásainak. Ez viszont alááshatná az Európai Unió szavahihetőségét a GFCM és más nemzetközi halászati gazdálkodási szervezetek tekintetében.
Ez káros az Európai Unióra nézve, és bizonyára tovább tüzelné az Uniót ócsárlókat, akik azt gyaníthatják, hogy az Európai Unió semmiségekre vesztegeti az idejét ahelyett, hogy lényegesebb kérdésekkel foglalkozna.
Végül meg kell jegyezni, hogy a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok rendszerébe olyan fontos biztosítékok vannak beépítve, mint az, hogy a két társjogalkotó, a Parlament és a Tanács kifogásolhat a Bizottság által, átruházott hatáskörök révén elfogadott bizonyos aktusokat, és teljes mértékben visszavonhatja a felhatalmazást, amennyiben nem elégedett azzal, ahogyan a Bizottság hatáskörével él.
Ez okból úgy vélem, hogy a felhatalmazáson alapuló jogi aktusokról szóló 28. cikk megfelelő kompromisszum, amelyet a második olvasat során mindenesetre újratárgyalnak a Tanáccsal annak érdekében, hogy végső megállapodásra jussunk. Ez a szemlélet összhangban áll a kedvtelésből tartott állatok nem kereskedelmi célú mozgására vonatkozó állat-egészségügyi követelményekről szóló 998/2003/EK rendelet módosításáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslatról szóló de Brún-jelentéssel, valamint a kékúszójú tonhalra (Thunnus thynnus) vonatkozó fogási dokumentációs program létrehozásáról szóló európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslatról szóló Romeva-jelentéssel.
Elnök
(megemlíti, hogy Rivellini úr a felszólalási idejénél hosszabban szólhatott) Rivellini úr, feltétlenül elvárom, hogy az irodájában kiakassza nagyméretű képemet. Küldhetek egyet - és akár dedikálhatom is - köszönetképpen a ma történtekért.
Maria Damanaki
a Bizottság tagja. - Tisztelt elnök úr! Én nem akasztanám ki a képét, ezért rövidre kell fognom a mondandómat.
Elsősorban köszönetet szeretnék mondani Rivellini úrnak a jelentésen végzett munkájáért. Nagyon örülök annak, hogy a Halászati Bizottság és a Parlament határozottan támogatja e fontos javaslat lényegét. Könnyen egyet tudok érteni Rivellini úr átfogó felszólalásával és azzal a ténnyel is, hogy a GFCM által meghozott intézkedések végrehajtása kulcsfontosságú a földközi-tengeri térség halászati erőforrásainak fenntartható kezelésének biztosításában.
Ezt kell tennünk, mert a Földközi-tengernek valóban szüksége van erre. Meg kell tennünk, ha biztosítani akarjuk a biológiai sokféleséget a Földközi-tengerben, és biztosítani akarjuk, hogy ne váljon holt tengerré. Hadd említsek csak egyetlen intézményi kérdést, amelyről Rivellini úr is szólt.
Mint tudják, a GFCM ajánlásai a GFCM által meghatározott időponttól kezdődően kötelezővé válnak az Európai Unióra, és a Szerződéssel összhangban a tagállamokra nézve is. Az időben való átültetés tehát azért szükséges, hogy ezek a nemzetközi intézkedések uniós szinten közvetlenül alkalmazhatók legyenek a természetes vagy jogi személyekre és e tekintetben garantálják a jogbiztonságot. Nem szabad, hogy a GFCM intézkedéseinek átültetése sziszifuszi munkává váljon. A GFCM által az utóbbi években elfogadott intézkedések átültetése már várja e rendelet elfogadását. A GFCM azonban nagy valószínűséggel igen hamar új módosításokat fog elfogadni, ami adott határidőn belül megköveteli az uniós jogba való eredményes átültetést. Tehát újra és újra végig fogunk menni ezen az eljáráson.
Ezért gondolom úgy, hogy a Bizottságnak hatáskört kellene adni arra, hogy valamennyi jövőbeli módosítást átültessen az uniós jogba. Igen aggasztó, hogy a Bizottságra ruházott hatáskör korlátozása nyomán megnő annak kockázata, hogy az átültetés nem történik meg időben. Ez olyan dolog, amit el kell kerülnünk. Nem kerüljük ki az Európai Parlament ezekre a kérdésekre vonatkozó hatáskörét, de szükséges az időben való átültetés. Attól tartok, hogy ezzel az eljárással ez nem lesz lehetséges.
Következésképpen sajnálom, hogy az intézmények nem tudnak megegyezni ebben a fontos kérdésben. Alá szeretném húzni, hogy az ilyen késedelmek veszélyeztetnék az EU azon képességét, hogy teljesítse nemzetközi kötelezettségeit, továbbá aláásná az EU szavahihetőségét nemzetközi halászati szervezeteinkben.
Úgy vélem azonban, hogy gyorsan lépnünk kell e rendelet elfogadása irányában, ennélfogva üdvözlöm az Európai Parlament állásfoglalását, ami a helyes irányban tett lépést jelent. Bízom benne, hogy a továbbiakban hasonló lépések lehetővé fogják tenni, hogy tovább folytassuk a tárgyalásokat a javaslatról és jóváhagyjuk azt. Ugyanakkor továbbra is át kell gondolnunk, melyek a legeredményesebb módok, amelyekkel a regionális halászati gazdálkodási szervezetek által bevezetett intézkedések átültethetők az uniós jogba.
A mi részünkről továbbra is jobb megoldások után kutatunk, és felhívjuk Önöket, hogy csatlakozzanak hozzánk. Ismételten meg szeretném köszönni Rivellini úrnak a jelentést és a bizottságnak e fontos témában végzett munkáját.
Alain Cadec
Tisztelt elnök úr! Mindenekelőtt el szeretném mondani, hogy jól érezzük magunkat itt, Strasbourgban. Biztos asszony, hölgyeim és uraim! Hadd kezdjem azzal, hogy köszönetet mondok Rivellini úrnak a jelentéséért és azért, hogy 2009 óta tárgyalásokat folytat a Tanáccsal és a Bizottsággal.
Ez a jelentés - ami a Lisszaboni Szerződés és az intézkedések végrehajtásáról szóló új rendelet hatálybalépéséig függőben volt - most átülteti azokat az ajánlásokat, amelyeket a Földközi-tengeri Általános Halászati Bizottság (GFCM) az első olvasat alkalmával elfogadott.
A GFCM által elfogadott ajánlások bizonyos korlátozásokat rendelnek el az Oroszlán-öbölben való halászatra, az alkalmazható hálókra, a halászati tevékenység engedélyezésére és különösen a természetes élőhelyek védelmére vonatkozóan. Ez a jelentés rendkívül fontos, mivel meghatározza a Földközi-tenger tiltott halászati területeit.
A halászeszközökre tekintettel a szöveg előírja a Földközi-tengeren és a Fekete-tengeren alkalmazandó legkisebb szembőséget, valamint az 1000 métert meghaladó mélységekben megtiltja a kotróhálók és a vonóhálók használatát. Mondanom sem kell, hogy nagyon örülök az intézkedésnek.
Egyes kotróeszközök esetében a következőképpen határozzák meg a legkisebb szembőséget: vagy zsákvégnél 40 mm-es szembőségű, négyzetes szemű háló vagy a hajótulajdonos megfelelően indokolt kérésére 50 mm-es szembőségű, rombuszos szemű háló, amelynek engedélyezett méretszelektivitása megegyezik a 40 mm-es szembőségű, négyzetes szemű hálók méretszelektivitásával, vagy annál nagyobb.
Az előadó az aktusok végrehajtásáról szóló hatályos rendelet igencsak szükséges felülvizsgálatát is kérte, valamint azt, hogy tisztázzák a Parlament erre vonatkozó állásfoglalását. Ez az, amiről az előbb szólt, biztos asszony.
A Bizottságnak 2012. június 30-ig kell benyújtania jelentését a Parlamentnek és a Tanácsnak e rendelkezés végrehajtásáról, amelyhez módosításokat kell javasolnia.
Bízom benne, hogy ez a jelentés a szöveg második olvasata előtt elérhető lesz.
Kriton Arsenis
Tisztelt elnök úr, biztos asszony, hölgyeim és uraim! A Földközi-tenger bolygónknak nagyon kis része, a tengerek kb. 1%-át képviseli, azonban nagyon gazdag élővilággal rendelkezik: a tengeri biológiai sokféleség 8-9%-a megtalálható itt. Az európai halászhajók fele a Földközi-tengeren található, a halászati tevékenység és munkahelyek 60%-a a Földközi-tengerhez kötődik, és a halak 54%-a sajnos túlhalászott, és a halak 32-36%-a kívül esik a biztonságos biológiai határértéken. Mi ennek az oka? Nyilvánvalóan az, hogy a közös halászati politika mindezidáig számos alkalommal nem szerzett érvényt közös határozatainknak, és mindenekfelett a tudományos adatoknak fittyet hányó döntések, olyan döntések, amelyeket megfontolatlan nemzeti érdekek alapján, szubjektív módon hoznak meg.
A Bizottság 2006-ban megpróbálta orvosolni a Földközi-tenger problémáját. Megszületett a földközi-tengeri halászatról szóló rendelet, de nem csak az okoz problémákat, amit mi, az Európai Unió tagállamai teszünk. A földközi-tengeri halászat és halállomány jövője attól függ, hogy mit tesznek e közös erőforrásért a földközi-tengeri térség országai, akár az Európai Unión belül, akár azon kívül, és ha nem lépünk fel együttesen, veszélybe sodorjuk ezt az erőforrást.
Most olvassuk először a jelentést, és sajnos azt kell mondanom, hogy a Tanács - amely ma nincs jelen az ülésen - furcsa módon ragaszkodott a végrehajtási intézkedések előmozdításának kérdéséhez. A Tanácsnak meg kell értenie, hogy a Lisszaboni Szerződést kell alkalmazni, és el kell, hogy fogadja, hogy a Parlamentnek jogában áll részt venni ezekben a döntésekben és felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat elfogadni.
Raül Romeva i Rueda
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - Tisztelt elnök úr! A közös halászati politika végrehajtásának utolsó két évtizede során megmutatkozott, hogy ha külön foglalkozunk a földközi-tengeri halászattal, a hálókra vonatkozó előírásokkal, az csak állandósítja Európában a halászati gazdálkodás kettős normáját: az atlanti-óceáni és a földközi-tengeri normát.
Ez a hibás gazdálkodás krónikus megrekedtségéhez, a végrehajtás hiányához és a Földközi-tenger túlhalászásához vezetett. Csak úgy számolhatunk le valóban a múlttal, ha a földközi-tengeri térségben érdekelt feleket - a halászoktól a kormányokig - az atlanti-óceáni társaikhoz hasonlóan elszámoltathatóvá tesszük, és mindannyiukra közös normák és hivatalos eljárások vonatkoznak. Sem a földközi-tengeri ökoszisztémák és halállományok, de a halászok és a társadalom egésze sem engedheti meg magának, hogy a közös halászati politika ismét elmulassza a földközi-tengeri halászat problémájának teljes körű megoldását.
A Földközi-tengeren folytatott európai halászat többé nem tekinthető független elemként, és az új közös halászati politika valamennyi aspektusának maradéktalanul és határozottan ki kell arra terjednie. Ez azt jelenti, hogy a védelmi politikának új és teljes jogkörű működési rendszert kell biztosítani a földközi-tengeri halászatra vonatkozó halászati gazdálkodás számára. Ez ugyanolyan védelmi normákban kell, hogy megtestesüljön, mint az atlanti-óceáni halászatra alkalmazott, régóta fennálló működési program.
Ashley Fox
az ECR képviselőcsoport nevében. - Tisztelt elnök úr! Először is köszönetet szeretnék mondani Damanaki biztos asszonynak azon javaslatáért, miszerint véget kell vetni a kifogott halak visszadobása megdöbbentő gyakorlatának. Olyan időkben, amikor csökken a halállomány, és amikor vannak olyan emberek ezen a bolygón, akiknek nem jut elegendő étel, szégyenletes dolog, hogy kifogjuk a jó minőségű halat, megöljük, majd visszadobjuk a tengerbe, hogy a sirályokat és a rákokat etessük vele. Remélem, hogy ezt a jogszabályt haladéktalanul végrehajtják, hogy a lehető leghamarabb véget vethessünk ennek a szégyenteljes gyakorlatnak.
A biztos asszony nem régi bejelentésén kívül a GFCM ajánlásait is örömmel fogadom. Különösen örülök a halászeszközökre vonatkozó ajánlásoknak, elsősorban a Földközi- és a Fekete-tengeren alkalmazandó legkisebb szembőség bevezetésének, valamint annak, hogy az ezer métert meghaladó mélységekben betiltják a kotróhálók és a vonóhálók használatát. Ez hozzá fog járulni ahhoz, hogy fenntarthatóbb halászatot folytassunk.
Az ECR teljes mértékben támogatja ezt a jelentést, és ismételten köszönetet mondok Damanaki biztos asszonynak azért, hogy elkötelezte magát a kifogott halak visszadobásának betiltása mellett.
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Tisztelt elnök úr! A mai vita során hangsúlyoznunk kell, hogy a Földközi-tenger a világon egyedülálló módon három földrész partjait mossa. Számos kultúra találkozik itt, beleértve a tagállamokat és több más országot is. Ez olyan helyzetet teremt, ahol az Európai Unió számára a fogásokra vonatkozó rendelkezések szabályozása, valamint az ezt a területet kiaknázó hajókra vonatkozó engedélyek kiadása és azok ellenőrzési módszereinek kidolgozása a halászati erőforrások kezelésének legfontosabb kérdése. Ebben a térségben, a Földközi-tenger gazdag tengeri állatvilágának köszönhetően több mint ezer éve virágzik a halászat és a hajózás.
Az egyensúly fenntartása és annak biztosítása érdekében, hogy ezeket a javakat igazságosan elosztva lehessen kiaknázni, támogatnunk kellene az ebben a jelentésben tárgyaltakhoz hasonló kezdeményezéseket. Köszönetet kívánok mondani Rivellini úrnak a jelentéséért, amelyben ténylegesen és pontosan meghatározta a Földközi-tenger erőforrás-gazdálkodásának alapelveit, és amely hozzá fog járulni az érzékeny ökoszisztéma védelméhez.
Guido Milana
(IT) Tisztelt elnök úr, biztos asszony, hölgyeim és uraim! Úgy vélem, hogy ez az intézkedés azt jelenti, hogy a Földközi-tengerre vonatkozó kérdések az eddig végrehajtott aktusok révén elért szintnél még nagyobb kötelezettséget jelentő szakaszba lépnek. Véleményem szerint a mai napon megvitatott aktus sokkal fontosabb, mint a 2006. évi uniós rendelet hatásai.
Úgy gondolom, hogy választ is ad a rendelet bizonyos korlátozásaira, amely rendelet - mivel egyoldalú - a halászati ágazat jelentős részeiben azt a benyomást kelti, hogy Európa megteszi a magáét, de a többi földközi-tengeri ország nem. Úgy vélem, stratégiai jelentőségű, hogy ebből a szemszögből és ilyen jellemzőkkel foglalkozzunk a kérdéssel. A Rivellini úr által végzett és széles körben üdvözölt munka véleményem szerint hivatalosan is köszönetet érdemel ezen az ülésen.
Mindazonáltal határozottan úgy érzem, az a tény, hogy ezt a problémát nem tudjuk az első olvasat alkalmával megoldani, és második olvasatra lesz szükség - különösen e rendelet 28. cikkének értelmezésére vonatkozóan -, kérdést vet fel: a Parlament ezúttal a Bizottság oldalán áll. A Parlament lényegében azt mondja, jó dolog, hogy ezek a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok a Bizottság feladatköréhez tartoznak, a Tanács oldaláról pedig bizonyos ellenállás tapasztalható, és mellesleg jelentősége van a mai távol maradásának.
Ez a jogszabály azt jelenti, hogy a Parlament meggyőződéssel állítja, hogy a biológiai sokféleség megőrzése, e fontos tenger bőséges halállományának fenntartása hozzájárul a halászok jövőjének biztosításához. Az elmondottak alapján úgy vélem, hogy a folyamat következő szakaszában újfent az együttdöntés elképzelésére kell helyeznünk a hangsúlyt. Ezek a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok bizonyos okoknál fogva alapulnak felhatalmazáson, és ily módon ma a Bizottság felelősségi körébe tartoznak, a nemzetközi megállapodások azonban - amikor azokra sor kerül - egyértelműen a Parlament felelősségi körébe kell, hogy tartozzanak.
Jim Higgins
(GA) Tisztelt elnök úr! Örömmel fogadom el ezt a jelentést, és határozottan mellette fogok szavazni, amikor az a Parlament elé kerül.
A Földközi-tengeri Általános Halászati Bizottságot 1949-ben hozták létre, és az a Fekete-tengerrel is foglalkozik.
Tisztelt elnök úr! Először is teljes mértékben egyetértek az egyik korábbi felszólaló, Fox úr megjegyzéseivel, aki azt javasolta a biztos asszonynak, hogy egyszer és mindenkorra vessen véget és tiltsa be a kifogott halak visszadobásának botrányos gyakorlatát. Bravó, biztos asszony! Ésszerű intézkedés volt, és ezért rendkívül hálásak vagyunk Önnek.
Másodsorban, ami a Földközi-tenger és a Fekete-tenger kérdését illeti, mindkettő a szó szoros értelmében akvakultúra és paradicsomi környezet. Azt tette - vagy inkább tettük -, hogy összehoztuk valamennyi fontos elemet. Például: védelem, gazdálkodás, hasznosítás, nyomon követés, forgalmazás és végrehajtási intézkedések, mert az akvakultúra és az akvakultúra-termékek szempontjából fontos a végrehajtás.
Lényegében azt történik, hogy összefűzzük a szálakat. Mindezidáig különféle állásfoglalásaink, szabályaink és rendeleteink voltak, de most mindez egyetlen, igen ésszerű, átfogó csomag formáját öltötte.
Két dolog fémjelzi a csomagot: az egyértelműség és az egyszerűsítés, hogy mindenki pontosan megértse, miről van szó. A jelentés elfogadása és hatályba léptetése révén remélhetőleg egyszerűbb, végrehajtható és hatékony keretet biztosítunk a Földközi-tengerre és a Fekete-tengerre vonatkozóan.
Barbara Matera
(IT) Tisztelt elnök úr, hölgyeim és uraim! Egyetértek az előadóval abban, hogy olyan rendelettel kell egyszerűsíteni a halászati szabályokat, amely révén végrehajthatók a Földközi-tengeri Általános Halászati Bizottság által elfogadott ajánlások.
Egyetértek a közös halászati politika célkitűzéseivel és alapelveivel, de véleményem szerint valamennyi part menti tagállamnak garantálnia kell a társadalmi-gazdasági érték és az ökoszisztémák védelmének megfelelő egyensúlyát. Úgy vélem, hogy ennélfogva a helyi közösségek sajátos érdekeinek védelmére is fel kell hívnunk.
Ez a rendelet aprólékosan meghatározza a GFCM térség vizeiben való halászat, különösen a földközi-tengeri halászat céljára engedélyezett eszközöket. Megjegyzem, hogy a természetes élőhelyeink megőrzésének célkitűzése néhány halászközösségre nézve súlyos következményekkel jár. Olaszország arra vár, hogy a Bizottság mentességet adjon két olyan halfaj halászatának tilalma alól, amely egy kiterjedt halászati ágazat fő termékét képezi.
Végül fel kívánom hívni a 27 tagállam és a Bizottság valamennyi képviselőjét, hogy gondolják át ezeknek az eszközöknek a rugalmasabbá tételét, hogy megadják a helyi halászati ágazatnak a túlélés esélyét.
Maria do Céu Patrão Neves
(PT) Tisztelt elnök úr! Ez a rendeletre irányuló javaslat egyetlen dokumentumba kívánja átültetni a Földközi-tengeri Általános Halászati Bizottság (GFCM) által elfogadott ajánlásokat, amely dokumentum úgy próbálja elősegíteni a Földközi-tengerre vonatkozó helyes gazdálkodást, hogy részvételre és felelősségvállalásra késztet mindenkit, aki arra hatást gyakorol. Gratulálok az előadó munkájához.
E fontos tengeri medence stabil ökológiai állapota a GFCM elsőrendű célja, és e tengeri medence fenntartható fejlesztése feltételezi a tengerbiológiai erőforrások megóvását és az erőforrás-gazdálkodást célzó, teljes körű intézkedéseket. A GFCM ebbe az irányba tart, és ennek kellene meghatároznia a térségben folyó halászati gyakorlatokat.
A védelem stratégiája előtt álló egyik legnagyobb feladatot az illegális halászat elleni küzdelem jelenti. Az európai parlamenti és tanácsi rendeletre irányuló javaslat többségében pozitív. Fontos továbbá felülvizsgálni valamennyi ellenőrzésre, együttműködésre, tájékoztatásra és jelentéstételre vonatkozó intézkedés alkalmazását is, nem csak az EU lobogója alatt hajózó hajókra, hanem minden olyan hajóra vonatkozóan, amelynek - mivel a GFCM-mel szerződő fél tagállamának lobogója alatt hajózik -, be kell tartania a szigorú halászati gyakorlatok alkalmazását.
Az e rendeletre irányuló javaslat elfogadását követően hatályos ajánlások megfelelő alkalmazása lehetővé fogja tenni az előbb említett célok elérését, ugyanakkor egyenlő bánásmódot fog biztosítani valamennyi, a vita tárgyát képező halászatban érintett flotta számára.
João Ferreira
(PT) Tisztelt elnök úr! Itt szeretnénk felhívni a figyelmet a rendeletre irányuló javaslat olyan aspektusára, amelyet rendkívül fontosnak tartunk, és amelyet sajnos nem áll módunkban elfogadni.
Nem kérdőjelezzük meg az élő vízi erőforrások megőrzésére vonatkozó, többoldalú együttműködés fontosságát, éppen ellenkezőleg. Ez a javaslat azonban olyan területekre vonatkozóan ruházza a Bizottságra jogi aktusok elfogadásának hatáskörét, amelyek a Ciprusi Köztársaság esetében egy tagállam szuverenitásával és kizárólagos gazdasági övezetével ütköznek.
Ez annál is súlyosabb tény, mert mint tudjuk, e terület szuverenitását most is illegálisan veszélyezteti egy harmadik ország, amely az Unió tagjelölt országa, és ez politikai szempontból rendkívül kényessé teszi az ügyet. A dolgok jelenlegi állása szerint ez a javaslat ütközik a tagállamoknak az ENSZ tengerjogi egyezményében elismert törvényes jogával, miszerint kiaknázhatják a kizárólagos gazdasági övezetéhez tartozó tengerfenék és altalaj természeti erőforrásait.
Ezért szorgalmazzuk, hogy támogassák a felhatalmazáson alapuló jogi aktusok hatályának korlátozására vonatkozó javaslatunkat azáltal, hogy azon bekezdés ellen szavaznak, amelyre vonatkozóan külön név szerinti szavazást kértünk.
Maria Damanaki
a Bizottság tagja. - Tisztelt elnök úr! Mindenkinek megköszönöm a felszólalását, és két rövid megjegyzést szeretnék tenni.
Egyetértek a tisztelt képviselőkkel, akik hangsúlyozták, hogy amire most igazán szükségünk van, az a Földközi-tengerről szóló rendelet megfelelő végrehajtása. Ez a rendelet csak nagyon rövid ideje van hatályban, és a sikerhez időt kell adnunk. Nem látom, hogyan lehetne azt most módosítani, vagy további mentességeket kérni. A rendelet nagyon rugalmas. A tagállamoknak a szabályok szerint kell eljárniuk, ha mentességet szeretnének a rendelet alól.
Másodsorban, amire igazán szükségünk van - és egyetértek azokkal a képviselőkkel, akik megemlítették ezt -, az az, hogy a Földközi-tengeren a többi tengeri medencéhez hasonló helyzetet kell teremteni. Elég világos, hogy a Földközi-tenger térségében szabályozásra van szükség. A közös halászati politika keretében lépésről lépésre kell haladnunk ahhoz, hogy a Földközi-tengerre vonatkozóan ugyanolyan helyzetet teremtsünk, mint Európa más tengeri területeire vonatkozóan.
Végül a Bizottság azon elképzelése, miszerint felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat hozna azon nemzetközi testületek döntéseinek végrehajtására, amelyeknek az EU is tagja, semmiképpen nem érinti a tagállamok szuverenitását. Éppen ellenkezőleg, mi csupán lehetőséget akarunk arra, hogy elősegítsük e döntések uniós jogba való átültetését.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra holnap (2011. március 8-án, kedden) kerül sor.
