Europa-Parlamentets prioriteringer for Kommissionens lovgivnings- og arbejdsprogram for 2009 (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling om Europa-Parlamentets prioriteringer for Kommissionens lovgivnings- og arbejdsprogram for 2009.
Hartmut Nassauer
Hr. formand, mine damer og herrer! Formiddagens forhandling omhandler Kommissionens lovgivnings- og arbejdsprogram for det kommende år, 2009, som er et valgår. Næste år bliver der valgt et nyt Parlament, og der kommer en ny Kommission. Ingen kan være sikker på at beholde deres post. Det gælder kommissærerne, og det gælder endda kommissionsformanden, som desværre ikke kan være til stede her til formiddag for selv at fremlægge sit program.
I valgår er det altid fristende at behage alle vores vælgere, naturligvis forudsat at vi ved, hvad de ønsker, eller i det mindste hvad de burde ønske. Spørgsmålet er derfor følgende: Hvordan skal EU fremtræde over for Europas borgere i det kommende år? Ligesom alle andre politikere er det vores opgave at forsøge at tage hånd om borgernes bekymringer. Det har EU enestående mulighed for at gøre. Der er mange måder, hvorpå vi kan tage hånd om folks behov og bekymringer.
Fred har været et fundamentalt anliggende i hele menneskehedens historie, og EU har sikret fred i Europa i årtier. Vi kan finde svar på trusler udefra såsom international terrorisme og store nabolandes opførsel, når de indimellem tramper folkeretten under fode. Vi kan bidrage til at sikre, at Europa har en sikker og bæredygtig energiforsyning, samtidig med, at vi gør, hvad vi kan for at beskytte klimaet. Vi kan beskytte social sikring og retfærdighed i Europa ved at frigøre vores succesrige europæiske økonomis vækstpotentiale, og vi kan beskytte innovation og den europæiske økonomis konkurrenceevne med den deraf følgende mulighed for at skabe og bevare arbejdspladser. Europa kan blive en oase af sikkerhed i en foranderlig verden. Mine kolleger vil lige straks komme nærmere ind på de finere detaljer ved mange af disse emner.
Hvad er forudsætningerne for vellykket handling i EU? Der er to, jeg især gerne vil nævne: For det første har vi brug for hensigtsmæssige institutionelle baser, hvilket bestemt vil sige Lissabontraktaten. Den vil skabe større åbenhed og mere demokrati og fremme EU's evne til at handle og dermed sætte det i stand til at udføre sine funktioner mere effektivt. Vi kan kun opfordre borgerne i Irland til at genoverveje deres holdning til traktaten. Jeg er enig i mange af de kritikpunkter, der rettes mod EU, men vi kan ikke se bort fra, at denne traktat indeholder fornuftige løsninger på mange af disse kritikpunkter. Derfor er Lissabontraktaten afgørende.
Men for det andet har vi også brug for opbakning fra Europas borgere, for den er svundet ind i alarmerende grad. Det blev tydeligt under afstemningerne i Frankrig, Nederlandene og ikke mindst Irland. Det handler ikke om, hvorvidt vi skal have mere eller mindre Europa, som jeg for nylig havde lejlighed til at sige til kommissionsformanden. Sagens kerne er, hvor vi har brug for Europa, og hvor vi ikke har. Det er vi nødt til at beslutte. Hvis jeg må komme med et eksempel - og jeg indrømmer, at det er mit yndlingseksempel - så er beskyttelse af jordbunden ikke noget, vi behøver tage os af på europæisk plan. Beskyttelse af jordbunden skaber arbejde, men det skaber ikke arbejdspladser. Derfor vil Europa få succes og opbakning, hvis det handler på de områder, hvor der tydeligvis er behov for handling fra Fællesskabets side, og hvor der kan opnås mere med handling på europæisk plan end med handling på nationalt plan.
Derfor ville Kommissionen efter min mening gøre klogt i at tillægge subsidiaritetsprincippet større betydning i forbindelse med sit arbejde i det kommende år. Det vil fremme tilslutningen til Europa, og vi vil formentlig alle blive genvalgt af flere af Europas borgere, end var tilfældet ved sidste valg.
Hannes Swoboda
Hr. formand, fru næstformand i Kommissionen! Kommissionen har gjort et fantastisk stykke arbejde i de sidste par år inden for mange områder, ikke mindst miljø- og klimapolitikken, og her i Parlamentet er vi i færd med at omsætte det til lovgivning. Men hvad angår udviklingen af fællesmarkedet, kan vi se betydelige mangler, især i forhold til den sociale dimension.
Den aktuelle finanskrise er grund nok til at diskutere emnet, og det er det, vi har gjort i forbindelse med Rasmussen-betænkningen. Det er ikke kun min gruppe og jeg foruden mange andre, der er dybt skuffede over det, kommissær McCreevy har sagt - eller ikke sagt - her. Det er det største problem.
Hvis man læser lederne i en hvilken som helst konservativ avis i dag, uanset om det er Financial Times eller Frankfurter Allgemeine, kunne overskrifterne være skrevet af socialdemokratiske grupper her i Parlamentet, men ikke af kommissionsformanden, og i særdeleshed ikke af hr. McCreevy.
F.eks. kunne man læse følgende overskrifter i Financial Times:
"Modern history's greatest regulatory failure" (det største svigt i den offentlige regulering i nyere tid) eller "After the crash: why global capitalism needs global rules" (efter sammenbrudet: hvorfor global kapitalisme har brug for globale regler).
Ydermere, selv om The Golden Calf slog alle rekorder for kunstauktioner, har finansielle institutioner lidt rekordstore tab, hvilket har fået følgende kommentar med på vejen fra Financial Times:
"How we were all blinded by the golden calf" (hvordan vi alle blev forblændet af den gyldne kalv).
Desværre gælder det også for Kommissionen, eller i hvert fald for de medlemmer af Kommissionen, som skulle være ansvarlige for disse ting. Frank Schirrmacher, som er chefredaktør for Frankfurter Allgemeine Zeitung og ikke ligefrem er venstreorienteret, skriver, at neoliberal ideologi har frembragt en rationel og tilfældig forbindelse mellem individet og globaliseringen, som alene havde rod i økonomien, og begræder selvdestruktionen af diskursen om social forsorg.
Det have været rart, hvis man havde kunnet spore bare et element af dette i kommissionsformandens eller kommissær McCreevys ord. Jeg forlanger trods alt ikke en masse venstreorienteret kritik eller selvkritik. Det, vi igen og igen forlanger, som Martin Schulz gjorde det ganske klart for nylig, er en styrkelse af den sociale dimension og en nøje gennemgang af de sociale virkninger af alle Kommissionens projekter. Desværre sker det fortsat ikke. Her er ingen respons fra Kommissionen.
Vi forlanger også en stærkere fælles økonomisk politik i Europa. Det kunne også hjælpe med at afbøde eller forhindre den type krise, der nu breder sig fra USA. Også her har Kommissionen gjort sig bemærket ved det, den ikke har gjort. Et andet område, hvor Kommissionen har fejlet - og jeg er ked af at rette disse bemærkninger til Dem, for jeg ved, at De ikke kan gøre særlig meget ved det - er den voksende ulighed i Europa, som den har undladt at gøre noget ved på egen hånd, ligesom den har undladt at opfordre de nationale regeringer til at handle. Vi vil drøfte dette emne i eftermiddag i forbindelse med energifattigdom, et andet emne, som vi har taget op igen og igen, og hvor vi ikke har fået nogen respons fra Kommissionen, som indtil nu ikke har fremlagt nogen reelle initiativer.
Det er uacceptabelt, at Kommissionen - med dens principielle forpligtelse til inklusion og social retfærdighed - bare ser til, mens den sociale ulighed i Europa vokser støt i denne særlige fase af det økonomiske og sociale liv. Det er uacceptabelt, og vi burde ikke acceptere det.
Europas borgere forventer, at Kommissionen tager deres behov og bekymringer alvorligt, fremlægger passende forslag og handler som en moralsk autoritet, især i forbindelse med finanskrisen. Det bør ikke overlades til Frankrigs præsident, hr. Sarkozy, i hans egenskab af formand for Rådet at indtage et klart standpunkt her. Dette klare standpunkt bør komme fra Kommissionen, kommissionsformanden og den relevante kommissær.
Fru næstformand i Kommissionen! De er meget veltalende i Deres bestræbelser på at informere borgerne om Kommissionens arbejde, og vi hylder og støtter fuldt ud Deres indsats. Det handler imidlertid ikke kun om form, men også om indhold. Kommissionen må forsyne Dem med passende indhold. Hvad angår finanskrisen, regulering og den sociale dimension, forsyner den sociale markedsøkonomi Dem med for lidt indhold. Derfor vil De ofte finde det vanskeligt at fremlægge sagen troværdigt for borgerne.
Vi siger ja til den økologiske omstrukturering af vores økonomi og samfund. Vi står fuldstændig på Deres side her, og det vil vi omsætte i handling. Men mit indtrængende budskab til Dem er følgende: Vi er nødt til at træde et skridt tilbage - eller et skridt frem, om De vil - mod politikker baseret på social ansvarlighed, og det gælder også Kommissionen, for det, vi får i øjeblikket, er for lidt og for sent. Jeg vil bede Dem om at sikre, at der rådes bod på situationen inden for de næste par måneder.
Silvana Koch-Mehrin
Hr. formand, fru næstformand i Kommissionen! Næste år, 2009, er i sandhed et meget vigtigt år for EU, for det er året, hvor der skal gennemføres valg til Europa-Parlamentet, og mere overordnet betragtet skal det væsentlige spørgsmål om EU's fremtidige kurs besvares.
Valgene vil finde sted, så meget er sikkert, men det, vi endnu ikke ved, er, præcist hvilket grundlag vi vil arbejde sammen på derefter. Det er et spørgsmål, som vores borgere med rette forventer svar på. Hvordan betragter vi Europas fremtid set ud fra de europæiske institutioners synspunkt?
Kommissionens lovgivnings- og arbejdsprogram giver naturligvis lejlighed til at komme med et omfattende svar på dette spørgsmål. Derfor har vi som Parlament vedtaget at fremlægge vores egne krav til Kommissionens arbejdsprogram først, før det præsenteres for os, og vi derefter reagerer på det.
EU står over for disse væsentlige udfordringer med direkte relevans for sin fremtid. Hvad vil fremtiden bringe? Samtidig sker der så meget i verden, som har direkte indflydelse på borgerne i deres hverdag såsom stigende energipriser og finanskrisen. Her har vi brug for klar tale fra Europa for at forklare, hvordan EU har tænkt sig at reagere. Til det formål behøver vi overbevisning og lederskab.
Derfor er det vigtigt for Kommissionen meget klart at anføre, hvordan den har tænkt sig at reagere på disse kriser, og i arbejdsprogrammet at definere præcis, hvilke områder der skal have høj politisk prioritet.
I den forbindelse er det fra vores synspunkt vigtigt for Kommissionen at holde sig EU's konkurrenceevne for øje. I et stadig mere globaliseret marked er det vigtigt for os at definere dette som en af vores fortsatte politiske prioriteter.
Men andre aspekter, der er lige så vigtige, er at styrke og beskytte borgerrettighederne, udvide forskningen og finde en løsning på klimaforandringerne. Det er andre områder, som Parlamentet har anset for meget vigtige i mange år. Disse områder bør defineres af Kommissionen, og frem for alt bør den også sikre, at Europa er i stand til at tage æren af de succeser, der opnås. Ofte er sagen den, at hvis der opnås noget, som stemmer helt overens med borgernes interesser og velfærd, tager medlemsstaterne æren. Jeg vil bede Kommissionen være mere opmærksom på dette i fremtiden.
Fru næstformand for Kommissionen! I den forbindelse glæder det mig meget at se Dem her i dag. Et par af vores kolleger i Parlamentet er nødt til at acceptere, at hr. Barroso, formanden for Kommissionen, havde planlagt noget andet for i dag. Det glæder mig, at De er her, for De har ansvaret for at udvikle kommunikationen i EU, og det kan give mulighed for, at dagens emne - Kommissionens arbejdsprogram - også kan blive drøftet igennem i de nationale parlamenter, så vi kan få denne form for samspil fra starten. I den tyske forbundsdag er det nu fremgangsmåden i de fleste udvalg, men det burde helt klart være på dagsordenen for plenarforsamlingen i de nationale parlamenter i hele Europa.
Tidens fylde er kommet for Europa, så meget burde stå fast. Vi står over for globale udfordringer, og Europa har intet andet valg end at udvikle en fælles respons.
Eva Lichtenberger
Hr. formand, mine damer og herrer, medlemmer af Kommissionen! Debatten om arbejdsprogrammet er som altid sandhedens øjeblik. Det er her, vi ser, hvad de udtalelser, der er givet offentligt ved så mange forskellige lejligheder, i virkeligheden er værd. Hvis vi ser på programmet i detaljer, bliver det desværre tydeligt, at der ikke følges op på disse udtalelser, især hvad angår det finansielle overslag og Kommissionens planlægning.
Det foreliggende klimaprogram tyder på, at Balikonferencen aldrig har fundet sted, som om Europa aldrig havde positioneret sig som en fremtrædende foregangsmand for at forhindre farerne ved klimaforandringer på globalt plan. Bilindustrien har trådt på bremsen, og Kommissionen læner sig tilbage og ser til. Medlemsstaterne får frie tøjler og får lov til at underbyde hinanden ved at indføre stadig lavere miljøstandarder for deres egne industrier og give stadig større indrømmelser til deres egne bilproducenter.
Desværre ser vi samme fænomen over hele linjen i den industrielle sektor. Som altid er fokus på atomkraft, en branche, der frådser med kapaciteten, finanserne og energien. Selv om Europa har en innovativ vedvarende energisektor, er der kun småpenge til denne sektor fra europæisk plan, efter det har givet sit tilsagn og afsat sine økonomiske ressourcer og planlægning andetsteds. Det er fuldstændig uacceptabelt. Hvis vi skal bevare vores markedsledende position her, må vi udsende et klart og utvetydigt budskab, og det indebærer at prioritere de områder, der har brug for det.
Vi har desværre samme problem med beskæftigelsesforholdene. Jeg vil blot fremhæve et enkelt problem her: Arbejdstidsdirektivet, som nu er blevet vedtaget, og hvor der tydeligvis er givet betydelige indrømmelser. Det er et slag i ansigtet på alle de unge mennesker, der gerne vil skabe sig selv en fremtid. Det er ikke måden at behandle vores arbejdstagere på.
Sluttelig har vi debatten om de finansielle markeder. Jeg kan kun støtte det, den tidligere taler, hr. Swoboda, sagde. De sidste tilbageværende forkæmpere for selvregulering på finansmarkederne findes her i Parlamentet. Selv i USA overvejer man at lovgive, men på denne side af Atlanten lader vi tilsyneladende som om, det hele vil ske af sig selv. Vi burde signalere vores vilje til at skabe en sund ramme, så de finansielle markeder ikke længere kan udvikle sig i samme retning som før, hvor meningsløse finansielle produkter fik forrang over sund økonomisk politik. Som jeg ser det, er hele dette program en kæmpe skuffelse.
Ilda Figueiredo
Hr. formand! I denne meget bekymrende tid, hvor Europas og verdens befolkninger står over for fundamentale udfordringer, er det uacceptabelt, at Kommissionen ikke har fremlagt et eneste forslag, som gør op med de politikker, der har forværret den sociale situation, forøget arbejdsløsheden, givet usikre ansættelsesforhold og dårligt betalt arbejde, medført finans-, fødevare- og energikrisen - som især påvirker økonomisk svage lande og de mest sårbare grupper i samfundet - og forøget militariseringen af internationale relationer med alle de farer, som dette indebærer for verdensfreden.
Selv om Kommissionen er klar over, at der blandt arbejdstagere, forbrugere og brugere af offentlige tjenester er klar modstand mod privatisering og liberalisering, mod uretfærdige reformer af sundhedsvæsnet og social sikring og mod den stadigt stigende indkomstfordeling til økonomiske og finansielle grupper, hvilket forværrer den sociale ulighed, insisterer den på at opretholde og fortsætte med de samme instrumenter og politikker, der har ført til denne situation, især stabilitetspagten og dens irrationelle kriterier, den liberale Lissabonstrategi og Den Europæiske Centralbanks falske uafhængighed. Den insisterer på forslag til uacceptable direktiver såsom arbejdstidsdirektivet.
I en sådan tid må det vigtigste være at standse Lissabontraktatens ratificeringsproces og at respektere demokratiet og resultatet af den irske folkeafstemning, som var en suveræn beslutning taget af landets befolkning efter lignende resultater i Frankrig og Nederlandene. Tiden er inde for EU's ledere til at lære lektien fra disse afstemninger og fra arbejdstageres og borgeres modstand mod neoliberale, militaristiske og antidemokratiske politikker.
På netop dette tidspunkt må det vigtigste være at fremlægge specifikke forslag såsom dem i vores gruppes beslutningsforslag, herunder ophævelse af stabilitetspagten og et stop for privatisering og liberalisering med en pengepolitik og en nyorientering af Den Europæiske Centralbank, der prioriterer beskæftigelse med rettigheder, udryddelse af fattigdom og social retfærdighed, bl.a. ved hjælp af en fremskridts- og social udviklingspagt. Vi er nødt til at give vores borgere håb, skabe arbejdspladser med rettigheder for unge og sikre ligestilling for kvinder og ligeberettigelse for kvinder.
Graham Booth
Hr. formand! Hele klimaændringsprogrammet har givet EU endnu en undskyldning for at spille med musklerne og vise verden, hvor vigtig EU er, ved at påstå, at der er tale om et område, som nationalstater ikke kan håndtere alene. 20 20 20-sloganet er et typisk eksempel på et iørefaldende udtryk at arbejde med. 20 % af energien i EU fra vedvarende energikilder og en reduktion på 20 % i CO2-udledningen, alt sammen inden 2020. Men De overser det vigtigste: Er der overhovedet noget af det, der er nødvendigt?
Det Mellemstatslige Panel om Klimaændringer fortalte os for nylig, at 2 500 videnskabsfolk alle var enige om, at CO2 er ansvarligt for den globale opvarmning, og at det er vi menneskers skyld. Al Gores berygtede film bekræftede det synspunkt. Men siden da har over 30 500 videnskabsfolk og klimatologer underskrevet Manhattanerklæringen og den såkaldte Oregon Petition, som direkte rejser tvivl om klimapanelets konklusioner med nogle meget overbevisende beviser. Så samtidig med, at vi kraftigt opfordres til at tro på klimapanelets 2 500 videnskabsfolk, får vi at vide, at vi totalt skal ignorere de 30 500 videnskabsfolk, der maler et andet billede.
EU overtaler nationer over hele verden til at bruge milliarder af skatteydernes penge på et tidspunkt, hvor verden befinder sig i alvorlige finansielle problemer, på noget, der måske ikke bare er fuldstændig unødvendigt, men som meget vel kunne vise sig at virke stik imod hensigten, hvis de seneste beviser på global afkøling viser sig at være rigtige. Der er behov for en fuldstændig og åben debat for at finde ud af, hvem der har ret. Hvad er fortalerne for klimapanelets holdning bange for?
Det vil utvivlsomt glæde Dem at høre, at dette bliver mit allersidste indlæg her i Parlamentet, eftersom jeg går på pension efter denne session.
Sergej Kozlík
(SK) Hr. formand! Parlamentets beslutningsforslag om Kommissionens arbejdsprogram for 2009 kan principielt vedtages som det dokument, der udvider programmet.
Personligt vil jeg gerne påpege den kompleksitet, hvormed Parlamentets beslutning understreger vigtigheden af at sikre stabilitet på de finansielle markeder og berolige forbrugerne under den aktuelle finanskrise. Der er ingen tvivl om, at der er behov for at udarbejde lovgivningsmæssige foranstaltninger til forbedring af gennemskueligheden for investorer og af standarderne for værdifastsættelse, tilsyn med virksomhedernes forsigtighed og kreditvurderingsbureauernes arbejde. Kommissionen må udarbejde en detaljeret plan for forbedring af den juridiske styring af finansiel virksomhed og gennemgå direktiverne for kreditinstitutters aktiviteter og kapitaldækning. Det vil gøre det muligt at forbedre reguleringen af finansiel virksomhed og forøge markedsdeltagernes tillid.
Beslutningens punkt 27 indeholder med rette en opfordring til Kommissionen om at overveje, hvilken form for overgangsordninger der skal iværksættes inden for retlige og indre anliggender, mens vi afventer Lissabontraktatens ikrafttræden. Men hvis der faktisk opstår en situation, hvor Lissabontraktaten ikke træder i kraft før valgene i 2009, skal denne opfordring til Kommissionen have et langt større omfang. Ellers bliver vores kære Kommission taget med bukserne nede.
Ryszard Czarnecki
Hr. formand! Tillad mig at stille Parlamentet et spørgsmål. Hvad handler Parlamentets lovgivende arbejde og Kommissionens forslag om? Svaret er, at det handler om at skabe autoritet blandt europæerne, blandt folk, som er borgere i EU's medlemsstater. Det er min faste overbevisning, at Parlamentet og Kommissionen bør koncentrere sig om det lovgivende arbejde i forhold til jobskabelse og styrkelse af den økonomiske vækst. Kun ved at demonstrere, at EU og dets strukturer er tæt på folket, kan vi udvikle EU's institutioners autoritet. De er blevet svækket i nogen grad de senere år.
I øjeblikket er det vigtigste efter min mening ikke ratificeringen af Lissabontraktaten. Vi skulle i stedet fokusere på at gøre det fuldstændig klart for EU's borgere, at vi ønsker at skabe mere beskæftigelse, og at vi bekymrer os om eksisterende arbejdspladser. Og så er der internetkriminalitet, et helt nyt problem, der påvirker mange mennesker. Jeg opfordrer til, at der etableres et hensigtsmæssigt hierarki i forhold til prioriteter. I øjeblikket kan jeg ikke få øje på et.
Margot Wallström
Hr. formand! Jeg vil gerne begynde med at takke Parlamentet for at følge mit forslag om at gøre den interinstitutionelle dialog om Kommissionens arbejdsprogram til en mere politisk øvelse, der involverer de politiske grupper, plenarmødet og udvalgene. Jeg synes, vi har fået en god start med Deres hidtidige indlæg.
Dette års arbejdsprogram bliver denne Kommissions sidste, og det er blevet udarbejdet under meget specielle og bestemte omstændigheder. Opfølgningen på krigen i Georgien, situationen i vores eget nabolag, usikkerhederne omkring Lissabontraktaten efter det irske nej, de hastigt voksende brændstof- og råvarepriser, de stigende fødevarepriser, inflation, der truer købekraften, og sidst, men ikke mindst - og De har alle nævnt det - finanskrisen, der påvirker banker og andre kreditinstitutter.
Det er ikke nødvendigt at minde Dem om, at vores handlinger i første halvdel af næste år også vil sætte rammen for valgene til Parlamentet. Derfor understregede vi ved præsentationen af den årlige politikstrategi sidste år, at vi har til hensigt at holde fast i vores ambition om at aflevere et resultaternes Europa og give borgerne konkrete fordele.
De væsentligste politiske prioriteter, som Barroso-Kommissionen planlagde for næste år, er stadig bygget op om fem søjler, men omstændighederne er anderledes, og vi står over for nye og presserende spørgsmål.
Første søjle er fremme af bæredygtig vækst og arbejdspladser. Der er mere end nogensinde behov for at tage hånd om de aktuelle sager: Hvad kan vi gøre for at fremme vækst, arbejdspladser og social stabilitet i en periode med voksende inflation, hvad kan vi gøre for at forbedre den finansielle stabilitet ved at bygge på og forstærke de instrumenter, EU har til rådighed - og som Kommissionen har til rådighed, hvilket er en vigtig diskussion. Som De ved, står finanskrisen også øverst på vores dagsorden hver uge, og vi har etableret en form for køreplan, men vi har også diskuteret forberedelser af et forslag til kapitalkrav for banker, der skal stramme de nuværende regler. Vi er også ved at forberede et forslag om at regulere kreditvurderingsbureauer, der, som De ved, har spillet en væsentlig rolle på finansmarkederne og for krisen. Vi mener naturligvis, at velgennemtænkte forslag også spiller en meget vigtig rolle for at sikre, at vi kan håndtere følgerne af finanskrisen. Så vi er aktive, og vi vil fortsætte med at være aktive. Et andet problem er, hvad vi kan gøre som reaktion på de stigende olie-, fødevare- og råvarepriser. Vores job er ikke at forestå den daglige styring ned i hver eneste lille detalje, men på et fælles marked er vi nødt til at se nøje på, hvordan vi kan tilføre det finansielle system noget stabilitet på langt sigt. Det er den første søjle.
Den anden, væsentlige indsats vil handle om at fremme overgangen til en ressourceeffektiv lavemissionsøkonomi. Mødet i København vil blive en vigtig, global sammenkomst med henblik på at indgå en global post-2012-/post-Kyoto-klimaaftale. Europa må forberede sig godt og fastholde sin rolle som foregangsmand inden for klimaforandringer. Vi er også nødt til at arbejde på, hvordan vi kan hjælpe med tilpasningen til følgerne af klimaforandringerne, så vi kan blive førende inden for udvikling af intelligent vækst.
Den tredje søjle har at gøre med fælles immigrationspolitik. Vi ønsker at realisere en fælles immigrationspolitik, der følger op på vores meddelelse fra juni, og at arbejde på en immigrationspagt, og vi er nødt til gå fra pagter til handlinger, hvis det skal blive virkelighed.
Fjerde søjle er, hvordan vi kan koncentrere vores intentioner om at levere politikker, der sætter borgerne først. Den reviderede sociale dagsorden og EU's sundhedsstrategi vil også fungere som pejlemærke for vores handlinger på dette område og i forhold til spørgsmålet om, hvordan vi yderligere kan styrke forbrugerrettighederne.
Sluttelig vil vi arbejde for vores mål om at underbygge Europas rolle som en global partner. På udenrigsfronten er udfordringerne for 2009 velkendte: udvidelsesprocessen, naboskabsforbindelserne, Doha-forhandlingernes skæbne, forbedring af vores indsats for udviklingshjælp og etablering af et fuldt samarbejde med den nye amerikanske regering.
Denne debat betyder, at Parlamentet involveres tidligt, fordi programmet endnu ikke eksisterer, så vi betragter den som bidrag til vores diskussion, og vi vil tage Deres forslag med om bord. På den anden side, hvis Parlamentets krav til Kommissionen skal være troværdige og have reel virkning, skal de være fokuserede, og det gælder især for 2009. De forskellige sider i Parlamentet har forskellige holdninger til, hvordan vi bør prioritere for det kommende år.
Jeg håber, at de fleste af os kan være enige om, at vi må arbejde sammen om at skabe en positiv dagsorden for 2009, der koncentrerer sig om de væsentlige ting. Jeg synes, vi skal nøjes med at overveje initiativer, der virkelig kan gøre en forskel. Ud over at vælge vores forslag med omhu er vi nødt til at være gode til at kommunikere dem ud, så Europas borgere har en rimelig mulighed for at vurdere, hvad EU laver og kan gøre for dem.
Så jeg er taknemmelig for denne debat på præcis det tidspunkt, hvor vi er ved at udarbejde programmet. Vi har til hensigt at vedtage det næste måned og at fremlægge det for hele kollegiet på plenarmødet den 19. november. Jeg har nøje noteret mig Deres synspunkter, og De kan være sikre på, at de vil hjælpe os med at skabe et arbejdsprogram med konkrete initiativer, der vil medføre håndgribelige, konkrete forandringer for Europas borgere.
Piia-Noora Kauppi
- (EN) Hr. formand! Som hr. Nassauer allerede har sagt, er PPE-DE-Gruppen meget tilfreds med indholdet af det årlige lovgivningsprogram. Jeg tror, at Parlamentet allerede er om bord takket være den forbedrede proces, hvilket gør det meget nemt for os at forbedre det årlige lovgivningsprogram.
Som repræsentant for Økonomi- og Valutaudvalget vil jeg gerne koncentrere mig om første søjle - vækst, arbejdspladser og europæisk konkurrenceevne. Jeg tror, at det er en væsentlig faktor, hvordan vi reagerer på finanskrisen. I PPE-DE-Gruppen mener vi, at eftersom vi allerede har ganske udmærket lovgivning i Europa, bør alt, hvad vi gør nu, baseres på den eksisterende lovgivning og på at forbedre den. Vi ser intet behov for et meget radikalt eftersyn i Europa. Vi mener for det første, at vi bør overveje bløde foranstaltninger, fordi det også er den mest effektive måde at reagere på globale problemer på. Finansmarkederne er i høj grad globale, og vi kan ikke handle i Europa, som om vi befandt os i et tomrum. Vi mener også, at de nuværende lovgivnings- og tilsynsmæssige rammer, den såkaldte Lamfalussy-ramme, indeholder mange forbedringer, og vi støtter fuldt ud Kommissionens arbejde på det område.
Det andet emne er klimaforandringer. Klimaforandringerne vil påvirke vækst og arbejdspladser i Europa. Vi bør ikke anlægge den fundamentalistiske synsvinkel på klimaforandringer, som siger, at Europa må handle straks og gøre alt med det samme uden global opbakning. 30 % af udledningerne, selv hvis vi gik så langt, er ikke nok til at tackle klimaforandringerne. Vi har brug for en global, effektiv aftale, og det vil vi formentlig få i København. Indtil da skal vi lade være med at straffe os selv. Vi bør ikke straffe europæisk konkurrenceevne alt for meget, men anlægge en realistisk tilgang til klimaforandringspolitikker i Europa.
Og sluttelig vedrører mit tredje punkt SMV'er. SMV'er er nøglen til vækst i Europa. I den sociale pakke bør vi f.eks. altid tage deres synspunkter, og hvordan de ser på rammerne for det sociale miljø i Europa, i betragtning. Den sociale pakke må ikke være en byrde for små og mellemstore virksomheder i Europa.
Jan Andersson
(SV) Hr. formand, fru kommissær! Jeg vil gerne koncentrere mig om det sociale EU. Da den sociale dagsorden kom, sagde vi, at det var for lidt og for sent. Når vi nu betragter Kommissionens arbejdsprogram og den fælles beslutning, ser vi, at beskæftigelse og sociale anliggender ikke er særligt højt prioriteret. De emner er vigtige for folk, men ikke for Kommissionen. Det stemmer ikke overens med almindelige menneskers krav.
I socialdemokraternes beslutning rejser vi en række spørgsmål. Et af dem drejer sig om folk med atypiske job, en gruppe, som er i stadig vækst, og behovet for, at folk med atypiske job kan få ordentlig beskyttelse. Folk, der er sårbare over for og påvirket af uretmæssig afskedigelse. Det må der være minimumstandarder for på det fælles arbejdsmarked. Vi må også se på Globaliseringsfonden igen og se, om vi kan forbedre udsigterne yderligere for dem, der er ramt af arbejdsløshed på grund af omstrukturering, så de kan modtage undervisning og finde nyt arbejde. Vi har en række forslag inden for arbejdsforhold.
Sluttelig vil jeg gerne tage det spørgsmål op, der blev diskuteret i Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender i mandags. Som følge af domme i EF-Domstolen er folk i dag alvorligt bekymrede for, at der vil ske social dumping i EU, at det vil blive fast politik. Det lykkedes os at udarbejde et udkast til forslag om at udfolde direktivet om udstationering af arbejdstagere for at garantere ligebehandling og at etablere det princip i primærretten, at grundlæggende rettigheder såsom retten til at strejke ikke er underordnet retten til fri bevægelighed. Jeg håber, at Kommissionen nu vil tage det op. Det er godt at vide, at De er ved at arrangere et forum, men De må også fremlægge konkrete forslag til forebyggelse af social dumping og til at give arbejdere rimelig betaling og rimelige arbejdsforhold.
Diana Wallis
(EN) Hr. formand! Da vi sidste gang havde denne diskussion med kommissær Barroso om arbejdsprogrammet, sagde jeg, at det var godt, at Kommissionen forsøgte at undgå det, jeg kaldte "embedsperiodeudløb-itis". Men det er meget vanskeligt for Parlamentet op til valg til Parlamentet. Alle grupperne ønsker at få sat deres fingeraftryk på det program, der er på vej. Det er helt naturligt, men vi er også nødt til at forsøge at tale til Dem med én stemme i denne dialog for at sikre en vis klarhed. De vil konstatere, at Gruppen af Liberale og Demokrater har sluttet sig til den fælles beslutning, men vi plukker også ting fra andre grupper for at forsøge at sikre det, som det tit er vores rolle at søge for: Balance og en vis ligevægt i Parlamentet.
Vi befinder os i meget foruroligende tider for Europas borgere. Alle er usikre om fremtiden på grund af den globale finansielle uro, og det medfører bekymringer om gæld, arbejdsløshed, sundhedsudgifter, pensioner, og det skaber en atmosfære, hvor retfærdighed og lighed risikerer at gå fløjten, når alle kæmper for at redde deres egen position.
Klimaforandringerne medfører deres egne bekymringer om at tilpasse vores livsstil og om brændstofomkostninger i en meget anderledes verden.
Denne tid med globale problemer burde naturligvis være en tid, hvor EU kommer til sin ret, fordi vi har multinational rækkevidde, men som Liberale og Demokrater ville vi sige: "ok, lad os bruge den rækkevidde, bare den ikke rækker for vidt." Den skal udgøre en paraply, den skal skabe kontrol, men den skal også give mulighed for personlige valg, så hver enkelt borger kan begynde at føle sig i kontrol igen i disse usikre tider.
Så ja til mere tilsyn med finansmarkederne og aktørerne på dem, men også ja til flere valgmuligheder og bedre klageadgang for forbrugerne. Vi ønsker ikke en gentagelse af Equitable Life i Europa. Ja til mere mobil arbejdskraft, ja til mere fælles social sikring, men også ja til rimelighed og ikke-forskelsbehandling. Ja til flere valgmuligheder inden for sundhedsvæsnet og til patientbevægelighed. Så lad os give vores borgere et valg med hensyn til, hvordan de vil leve deres liv.
Hvis man bekymrer sig om fremtiden, er den eneste måde, man kan begynde at føle sig mere tryg på, hvis man føler, at man kan gøre noget, at man har kontrol, og det vil være den røde tråd for de Liberales og Demokraternes valg i forhold til denne beslutning. Ja til Europa, men også ja til personlige valgmuligheder og bemyndigelse.
Seán Ó Neachtain
(GA) Hr. formand! Den vigtigste sag for Kommissionen, Rådet og naturligvis for Parlamentet er, at Europas økonomi straks får det bedre. Europa vil ikke have nogen social akutfond til at hjælpe de underprivilegerede, medmindre økonomien bedres. Vi må gøre noget med det samme. Set i lyset af, hvad der skete på de finansielle markeder, tror jeg ikke, at vi kan fortsætte på samme måde som hidtil i år. Den igangværende indblanding i reglerne for finansmarkederne må høre op. Offentligheden er meget bekymret, og vi må berolige dem. Vi må handle meget snart. Vi må alle, os i EU, investere mere i forskning og udvikling. Det glæder mig, at der skal bruges 55 mia. euro på disse områder mellem 2007 og 2013. Vi må holde os opdateret, og der skal være konkurrence på disse områder for at skabe beskæftigelse og garantere, at den verden, vi lever i, har et stærkt økonomisk fundament.
Andreas Mölzer
(DE) Hr. formand! Vi står i øjeblikket over for en eksplosiv blanding af socialt forfald, kulturkonflikter, voksende demokratisk underskud, truslen om forsyningsflaskehalse, inflation, importerede sikkerhedsrisici og en spekulationsboble, der kan springe når som helst. Alt for længe er den bekymrende udvikling på arbejdsmarkedets og borgernes bekymringer blevet ignoreret.
Det er på høje tid at få styr på prioriteterne. Hvad angår fødevarekrisen, mener jeg, at renationalisering af landbrugspolitikken er afgørende, hvis vi skal bevare evnen til selvforsyning. Problemet med ulovlig masseimmigration må løses langt om længe, og der skal indføres en fornuftig familie- og fødselspolitik for Europas indfødte befolkning. Borgerne skal beskyttes mod EU-subsidierede virksomhedsflytninger, og frådseriet med skatteydernes penge og skattesvindel skal også standses. Vi må holde op med at sælge ud af EU's arvesølv, der ofres i forbindelse med overivrig privatisering, ligesom vi bliver nødt til endelig at acceptere, at Lissabontraktaten er slået fejl.
Hvis EU opfører sig ansvarligt her, kan vi klare den igangværende krise. Ellers vil vi sandsynligvis komme til at overvære en støt tilbagegang for EU.
Salvador Garriga Polledo
(ES) Hr. formand! Min gruppe vil blot gerne gøre opmærksom på, at den nuværende budgetmæssige og finansielle ramme for 2007 til 2013 gør det meget vanskeligt at reagere effektivt på de nye politiske prioriteter. Både Parlamentet og min gruppe har sagt, at det var umuligt at vedtage nye politiske prioriteter uden at sørge for tilstrækkelig finansiering.
Nu ser vi, at der ikke er plads til de nye politiske initiativer, som både Rådet og Kommissionen har taget, såsom fødevarehjælp og hjælp til Georgien, inden for den nuværende finansielle ramme, så vi er nødt til at finde løsninger. Men vi kan ikke tillade, at løsningerne skader eksisterende planer og tilgængelige midler i den interinstitutionelle aftale. Hvad dette angår, mener vi, at vi må stå fuldstændig fast.
Vi må sikre, at de nødvendige ressourcer er fuldt ud tilgængelige. Vi må tage alle aspekter af den interinstitutionelle aftale i anvendelse i dens tilbageværende år for at sikre tilstrækkelig finansiering af de prioriterede områder, og vi må bruge noget, vi stort set har glemt, nemlig den aktuelle budgetrevision, til på en hensigtsmæssig måde at løse de problemer, der vil dukke op, efterhånden som den situation, der er under udvikling, påfører os nye politiske kriser.
Derfor opfordrer vi Kommissionen til at intensivere sin indsats for hurtigst muligt at iværksætte den foreslåede revision af budgettet.
Evelyne Gebhardt
(DE) Hr. formand, fru næstformand i Kommissionen! Borgernes skepsis over for EU mærkes meget tydeligt for tiden, og det er der en grund til. Det skyldes den politik, der er blevet ført de seneste år, og den måde, den er blevet formidlet til borgerne på.
Derfor er det ekstremt vigtigt, at Kommissionen og andre EU-institutioner i langt højere grad indretter politikplanlægningen efter borgernes liv og formidler det indtryk og demonstrerer over for dem, at EU virkelig gør noget for borgerne.
Af den grund er det også vigtigt - f.eks. i vores analyser af, hvad der er behov for - i højere grad at fokusere på, hvad vi burde gøre. F.eks. er en forbrugerresultattavle et meget vigtigt instrument, der skal udvides yderligere, så vi bedre kan tage højde for borgernes problemer og interesser på dette område.
Det andet punkt, som også er vigtigt i denne sammenhæng, er bedre overvågning af EU-lovgivningens virkninger. Det er ikke nok bare at vurdere de økonomiske virkninger. Vi har også brug for tydelige konsekvensanalyser på det sociale område, så vi ved, hvordan de love, vi laver, påvirker borgerne, og så vi kan vise, at vi ved, hvad vi vil, og hvad vi laver, og at det, vi laver, kan have en positiv indvirkning på deres liv.
Det er også vigtigt at give samme rettigheder til borgerne i hele EU. Derfor opfordrer jeg Dem indtrængende til at arbejde på at udvikle kollektive søgsmål og fælles juridiske rettigheder yderligere. Det ville sende et meget vigtigt signal til borgerne.
Bernard Lehideux
- (FR) Hr. formand, fru næstformand i Kommissionen! Kommissionen opfører sig nærmest som en uopmærksom elev, der har travlt med at få sine lektier færdige til tiden. Ja, den sociale pakke eksisterer, men den er ikke færdig og kan kun ses som et skridt i retning af fuldt engagement i sociale spørgsmål fra Kommissionens side.
Kommissionsformanden har ikke indset omfanget af den advarsel, borgerne i Frankrig, Nederlandene og Irland har givet, og som beklageligvis ville være blevet givet andre steder også, såfremt der havde været afholdt folkeafstemninger. Disse resultater udgør en løftet pegefinger. Hvis folk ønsker mere Europa, er det for at opbygge et bedre samfund, og ikke kun for at vedtage flere uforståelige direktiver.
Lovgivning om det indre marked er bestemt nødvendig, men det er langt fra at være det vigtigste anliggende. I øvrigt vil 2009-programmet ligesom sine forgængere ramme forbi mål. Folk forventer ikke, at Kommissionen vil begrænse sig selv til at tilføje eller sågar strømlinje lovgivning. De forventer, at Kommissionen kan opfylde sin opgave i henhold til traktaterne, dvs. at være drivkraften bag EU, EU's forslagskasse.
Til det formål er det ikke nok, at dens formand sidder pænt og stille bag formanden for Rådet. Vi forventer, at Kommissionen opfører sig som en central aktør i udforskningen af den form for samfund, vi skal opbygge. Men hvilken form for samfund forestiller dette program sig? 2009-programmet indeholder ingen alvorlige fejl, men det er ikke det program, vores medborgere har brug for.
Det vil være op til det nye kollegium at løfte ansvaret. Jeg håber bare, at det vil lytte bedre efter, hvad det europæiske folk siger, end det nuværende.
Andreas Schwab
(DE) Hr. formand, fru næstformand i Kommissionen, mine damer og herrer! Mangfoldigheden af de budskaber, der kommer fra plenarforsamlingen til Kommissionen i dag, kan ikke ignoreres. Derfor vil jeg så vidt muligt fokusere på et par centrale emner, som jeg håber, mine kolleger i Parlamentet vil støtte op om.
Fru næstformand i Kommissionen! De nævnte tidligere, at EU må fastholde sit tilsagn til det grundlæggende princip om den sociale markedsøkonomi samtidig med, at vi fremmer såvel erhvervslivets som forbrugernes interesser. Det er efter min mening, hvad vi kan blive enige om. På det personlige plan er det en vanskelig balancekunst, hvis resultat naturligvis afhænger af ens politiske standpunkt. Men jeg mener - og her vil jeg gerne følge op på det, hr. Nassauer sagde - at Kommissionen i de kommende måneder må udvikle en bedre sans for, hvad der kræves i forhold til subsidiaritet.
Hvis vi ser på den type forslag, De fremlagde vedrørende indkøb af miljøvenlige køretøjer, eller hvad De har til hensigt at foreslå angående miljøvenlig indkøb i arbejdsprogrammet, indtager De tydeligvis den holdning, at borgmestrene i vores byer som almindeligt dødelige ikke er i stand til at træffe miljøvenlige beslutninger selv, og at De derfor føler behov for at diktere, hvad de skal gøre, fra Deres position midt i Europa. Det er efter vores mening den forkerte metode. Vi ønsker, at folk selv skal forstå, at miljøvenlige indkøb er i deres egen interesse. Til det formål har vi brug for mere subsidiaritet på disse områder, mere bedste praksis og mindre planøkonomi.
Jeg vil også gerne opfordre Kommissionen til at anlægge en modigere tilgang i sine forhandlinger med medlemsstater i fremtiden, f.eks. i forbindelse med, hvordan vi skal harmonisere forbrugerbeskyttelseslovgivning i EU af hensyn til virksomheder og af hensyn til forbrugere. Det giver kun mening at fortsætte med denne harmonisering, hvis vi virkelig harmoniserer hele lovområdet vedrørende forbrugerbeskyttelse, så medlemsstaterne ikke har nogen mulighed for at fifle i periferien af dette harmoniserede regelværk. Ellers er det meningsløst.
Claudio Fava
(IT) Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! 2009 er et år, hvor vi ikke alene skal til stemmeurnerne, men hvor vi også skal give svar på specifikke spørgsmål, som vælgerne stiller os. Et af disse spørgsmål vil dreje sig om frihed, sikkerhed og retfærdighed: Hvorfor har vi tænkt os at skabe det, hvordan har vi tænkt os at skabe det, og hvornår har vi tænkt os at skabe det? Vi er nødt til at svare i form af et ambitiøst lovgivningspolitisk program, som Kommissionen endnu ikke har fremlagt.
Vi forventer stærke forslag til retsakter inden for indvandringspolitik, især hvad angår indrejse- og asylpolitik, for at beskytte denne grundlæggende ret i hele EU og for at undgå at skelne mellem politikker for lovlig og ulovlig indvandring, hvilket vi anser for fuldstændig uhensigtsmæssigt. Vi mener, at der er behov for en fælles politik- og lovgivningsmæssig ramme: Ud over begrænsende foranstaltninger har vi også brug for integrationsforanstaltninger og lovlige indvandringskanaler.
Vi forventer stærke forslag om retsligt samarbejde om kriminal- og politisager baseret på gensidig anerkendelse af proceduremæssige garantier. Vi savner fortsat gensidig anerkendelse, og uden sådanne forslag vil bekæmpelse af organiseret kriminalitet og terrorisme sandsynligvis blive ved snakken.
Og sluttelig forventer vi en dristigere tilgang til beskyttelse og varetagelse af grundlæggende rettigheder, hvilket fortsat er det primære mål med retslige foranstaltninger. Det nye Agentur for Grundlæggende Rettigheder burde blive hovedinstrumentet for disse aktiviteter, når Lissabontraktaten træder i kraft.
Vi forventer at se beviser for disse hensigter i det program, som Kommissionen skal afsløre for os inden for de næste par dage.
Jean Marie Beaupuy
(FR) Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Kommissæren har sagt, at hun selv ønsker et Europa, der er mere synligt, der betyder noget for borgerne.
Den største budgetpost i dag, der udgør 36 % af EU's budget, vedrører samhørighedspolitik. Hvis der er ét sted, hvor vores medborgere kan se de praktiske og håndgribelige virkninger af Europas bedrifter og beslutsomhed, er det Samhørighedsfonden.
Som det allerede er blevet sagt, vil 2009 blive et vigtigt år, hvor vi vil se et nyvalgt Parlament og Kommissionen træde sammen. Det betyder, at det bliver et "blankt" år, et friår på visse områder. Men hvad angår samhørighedspolitikken, kan vi ikke tillade os at holde fri. Vi kan ikke stoppe de programmer, der er i gang, og frem for alt kan vi ikke stoppe deres effektivitet. Alle her vil utvivlsomt huske de forbedringer, folk i Portugal, Spanien, Irland og alle Europas lande har oplevet i deres dagligliv takket være samhørighedspolitikkerne.
Derfor skal Kommissionen kunne fremlægge et detaljeret arbejdsprogram for 2009 i forhold til samhørighed, hvilket, jeg gentager, er EU's største budgetpost og det mest håndgribelige udtryk for vores bedrifter over for borgerne, så 2009 er ikke et "blankt" år, men et år med fremskridt inden for programmeringsperioden 2007-2013.
Jeg takker på forhånd kommissæren og hendes kolleger for deres forslag på området.
Françoise Grossetête
(FR) Hr. formand, fru næstformand i Kommissionen! Året 2008-2009 repræsenterer en overgangsperiode, idet vi gennemlever en økonomisk krise uden fortilfælde. Det er også europæisk valgår, hvilket desværre betyder, at det er i fare for at gå til spilde.
Derfor må vi gøre alt, hvad vi kan for at bevare vores virksomheders konkurrenceevne og overbevise vores medborgere om, at Europa er svaret. Desværre er programmet fuldt - for fuldt - og kommer for sent, og det skyldes ikke manglende advarsler om emnet gennem de foregående par år.
Fru Wallström sagde om klimaforandringer, at vi skal være foregangsmænd for intelligent vækst. Det er vi alle enige om, men det skal være en fælles indsats eller slet ingen indsats. Europa kan ikke gøre det alene. Det må ikke skyde sig selv i foden. Konsekvenserne af de beslutninger, vi træffer, vil veje tungt, socialt og økonomisk. Vi kan ikke tale om en global klimaaftale, hvis Kina, USA, Brasilien og Indien ikke er med i den. En aftale uden Kinas underskrift er ikke nogen aftale.
Hvad angår sundhed, har vi fået at vide, at der er en lægemiddelpakke. Endelig! Vi har spurgt efter den pakke i årevis. Den er kommet, netop som vi skal til at begynde forberedelserne til valgene. Men den er stadig kilde til store frustrationer. Hvordan kan vi forsvare, at vi har været så længe om at gøre noget ved forfalskede lægemidler, når det udgør en reel trussel mod folks helbred og er en alvorlig forbrydelse? Vi kunne have begyndt at arbejde på sporbarhed for lægemidler og et forbud mod ompakning for længe siden.
Sluttelig er det afgørende vigtigt, at vi styrker vores forbrugerbeskyttelsespolitik, især i lyset af alle de kriser og fødevareskandaler, der sker i verden.
Fru Wallström! Jeg opfordrer Dem derfor til at sikre, at 2009 ikke bliver et spildt år.
Libor Rouček
(CS) Hr. formand, mine damer og herrer! I de senere år har Europa vænnet sig til relativt stærk økonomisk vækst og økonomisk fremgang. Jeg er bange for, at denne periode nu nærmer sig sin afslutning, i det mindste midlertidigt. Kommissionens, Parlamentets og Rådets hovedindsats næste år bør derfor være for at genoprette den økonomiske vækst og styrke social samhørighed. Der er behov for at forbedre systemet til regulering af finansmarkederne i EU. Det er afgørende vigtigt at stræbe efter mere effektiv økonomisk og finansiel koordinering, herunder koordinering af systemet med direkte skatter og klare foranstaltninger mod skattesvindel. Der er akut behov for at fremsætte et komplekst forslag til en ekstern energipolitik, herunder aktiv støtte til opførsel af energiinfrastruktur. I en økonomisk usikker periode er det også afgørende for Kommissionen at genbekræfte sit tilsagn om at støtte sociale rettigheder langt stærkere end tidligere, og jeg behøver ikke minde Dem om, at topprioriteten næste år også bør omfatte fuldførelse af ratificeringen af Lissabontraktaten samt naturligvis gennemførelse af den.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Hr. formand! Kommissær Wallström har netop talt om at nå ud til borgerne. Samhørighedspolitikken med tusinder af regionale og kommunale ordninger er jo Fællesskabets mest synlige form for handling. Med dem vil vi aktivt række ud efter borgerne i fremtiden. Jeg tænker f.eks. ikke kun på de regionale og kommunale åbne dage her i Bruxelles i de næste par uger, men også på mange forskellige aktiviteter i medlemsstaterne. Så langt, så godt.
Men der er også behov for forandringer, og jeg vil nævne to. For det første er det Parlamentets brændende ønske at gøre EU's Solidaritetsfond mere fleksibel. Borgerne ønsker hurtigt handling, når der sker naturkatastrofer og oversvømmelser. Det har vi en holdning til, og Det Europæiske Råd har allerede hindret den debat i et par år. Men lad os under alle omstændigheder sørge for, at der bliver åbnet for den.
For det andet må grønbogen om territorial samhørighed, der ventes til oktober, være grundlaget for samhørighedspolitikken efter 2013. Ikke renationalisering, men en langsigtet europæisk indsats, en fælles europæisk helhedspolitik. Vi kan se koncentration i flere regioner i Europa. Det er en konsekvens af globaliseringen, og det er nødvendigt. Men samtidig må vi have en holdning til, hvordan balanceret udvikling kan gøres mulig i Europa på alle områder med deres egne karakteristika inden for det brede spektrum af landbrugsudvikling, forskning og udvikling, økologi og så videre.
Det indre marked har ført mange fordele med sig, og det er næsten gennemført, men samhørighedspolitikken er nu på vej ind i en ny fase. Det vil grønbogen udgøre grundlaget for, hvorefter lovgivningsmæssige skridt kan følge i den nye fase.
Katerina Batzeli
(EL) Hr. formand! Lad mig begynde med at takke kommissær Wallström. Hendes deltagelse har virkelig gjort det muligt for os at finde fælles fodslag om en kommunikationspolitik og om prioritetsplanen for Kommissionen og Parlamentet inden for rammerne af en interinstitutionel aftale, som vi har konsolideret og skal fremlægge.
Fru kommissær! Som De ganske rigtigt har udtalt, ved vi alle, at spørgsmålet om socialpolitik under den første søjle skal være en prioritet for kommunikationspolitikken og være centralt for et EU, der ikke blot respekterer sine borgere, men ønsker at pålægge sine egne grundtræk, strukturer og orden i denne internationale sammenhæng, som globaliseringskrisen udgør.
Herom er der altså fuld enighed. Men tillad mig at påpege, at der i Deres forslag mangler visse individuelle anbefalinger, der fokuserer på bestemte markeder eller omhandler vigtige sager såsom beskyttelse af intellektuelle ejendomsrettigheder. Fra nu af er Kommissionen nødt til at nå frem til en beslutsom løsning på problemet, for i sin meddelelse for nylig undgik den at fremkomme med en specifik anbefaling og begrænser sig til teknokratiske emner i stedet for emner med reelt indhold.
Hvad angår uddannelses- og indvandringspolitik, mener jeg, at det er emner, som De bør fremhæve i Deres tekst.
Georg Jarzembowski
(DE) Hr. formand, fru næstformand i Kommissionen! Jeg vil gerne udvande den ros, kommissæren har modtaget fra Parlamentet, en lille smule, i det mindste i forhold til passagerrettigheder.
Vi opfordrer indtrængende Kommissionen til at fremlægge en omfattende pakke med forslag til passagerrettigheder i hele transportsektoren. Det er glædeligt, at vi allerede har passagerrettigheder i luftfartsindustrien, selv om der er alvorligt behov for at tage dem op til fornyet behandling, eftersom flere luftfartsselskaber ikke anvender den relevante forordning på den måde, vi ønsker. I år har vi desuden vedtaget en pakke med rettigheder for togpassagerer, der skal gennemføres næste år.
Men det blev bekendtgjort, at der skulle indføres rettigheder for passagerer på langtursbusser, og vi er allerede begyndt at diskutere passagerrettigheder for færger. Vi kan ikke finde nogle af disse foreslåede tiltag omtalt i arbejdsprogrammet. Der er brug for disse forslag, eftersom vi gerne vil have passagerrettigheder for hele transportsektoren, for vi er enige med Kommissionen om, at hvis vi ønsker at sætte borgeren først, så er en af de bedste måder at gøre det på ved at indføre passagerrettigheder, der gælder i hele transportsektoren.
Den anden ting, jeg gerne kort vil nævne, er følgende: Vi håber, at Kommissionen vil gennemføre de planlagte trafikreguleringssystemer som forventet. Det vil mere præcist sige SESAR for et fælles europæisk luftrum og ERTMS som det fælles europæiske system til regulering af jernbanetrafikken. Med disse systemer gør vi ikke kun transport sikrere og billigere, vi hjælper også med at beskytte miljøet. De har derfor vores fulde støtte til hurtig implementering af disse systemer.
Ingeborg Gräßle
(DE) Hr. formand, fru næstformand i Kommissionen, mine damer og herrer! Der er ingen nye debatemner på budgetkontrolområdet. Budgetkontrollen foregår løbende, og det ville have glædet os at se fremskridt i forbindelse med de emner, der allerede er på denne dagsorden.
Jeg har fem punkter, jeg gerne vil tage op. For det første opfordrer vi til at yde Rumænien og Bulgarien akut hjælp med at få indført retsstatsprincippet og få etableret retsvæsnet og finansiel kontrol. Vi ønsker ikke at befinde os i samme situation om to år, så det er et meget vigtigt punkt for os.
Andet punkt er revisionspåtegningen af det samlede budget efter den trinvise kontrolprocedure, der involverer de nationale revisionsretter. I Kommissionens tilbageværende halve år ville det være rart, hvis vi kunne opnå væsentlige fremskridt her eller i det mindste blive enige om en fælles vej frem. Som medlemmer af budgetkontroludvalget er vores forventninger ganske beskedne.
Det tredje punkt er forenkling. Vi burde yde større hjælp til de lavere administrative niveauer i medlemsstaterne i forhold til at gennemføre EU-lovgivning. Det er tydeligt, at de er fuldstændig overvældede af mange områder af EU-lovgivningen, hvilket er årsagen til den høje fejlprocent.
For det fjerde, ekstern bistand. Her vil jeg især gerne nævne Kosovo og spørgsmålet om samarbejde med FN. Budgetkontroludvalget har været i Kosovo, og på dette tidspunkt vil jeg gerne meddele, at Kosovo vil blive en større sag i forhold til decharge af budgettet. Efter min mening lever vi slet ikke op til de muligheder, der er til rådighed for EU, og vi har meget at indhente.
Det femte punkt er forbedret samarbejde mellem medlemsstaterne om at bekæmpe svindel. Her er der lektier til medlemmerne af især Rådet. I november skal Parlamentet stemme om den forordning, der sikrer retsgrundlaget for at bekæmpe svindel, og vi er nødt til at overveje, hvordan vi vil komme videre på dette område, hvis vi vil opnå bedre resultater. Det er i det mindste noget, vi altid har været enige om indtil nu.
Genowefa Grabowska
(PL) Hr. formand! Vi har hørt mange udtalelser om Kommissionens strategi her i Parlamentet. Det vigtigste formål med den er at bringe EU tættere på borgerne. Det gentager vi år efter år. Men der er ikke opnået noget på trods af kommissærens beslutsomme indsats, som jeg bestemt værdsætter, og trods de handlinger, som jeg er taknemmelig for. EU er ikke tættere på borgerne. Jeg mener stadig, at årsagen hertil skal findes i informationspolitikken. Jeg har nærlæst afsnittet om information om Europa. Der er én vigtig henvisning i den handling, Kommissionen fremlægger, nemlig lancering af en græsrodskampagne om den sociale dimension af chartret om grundlæggende rettigheder. Det er et godt punkt. Men resten handler om information om EU's arbejde og hensigter, ikke om EU's handlinger. Borgerne forventer at blive informeret om resultater, ikke om, hvad EU planlægger eller har til hensigt at gøre. Manden på gaden vil vide, hvad EU har udrettet, og hvordan det påvirker ham.
Sluttelig vil jeg gerne spørge Kommissionen, hvorfor hr. Ganleys kampagne i Irland affødte bedre resultater end den irske regerings og EU's kampagne om Lissabontraktaten? Var der mystiske kræfter på spil, eller havde hr. Ganleys midler noget med resultatet at gøre? Måske var det noget, Kommissionen skulle overveje.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
(ES) Hr. formand! I 2009 vil EU være nødt til at styrke ikke blot den interne dimension af det europæiske projekt, men også dets eksterne indflydelse gennem en udenrigspolitik, der skal være et konsekvent og effektivt svar på de udfordringer, som den globale dagsorden i øjeblikket udgør.
For at kunne det vil vi være nødt til at justere vores relationer med Rusland efter krisen i Kaukasus. Vi vil på en eller anden måde skulle tilpasse naboskabspolitikken, først på vores eget kontinent, ved hjælp af associerings- og stabiliseringsaftaler og derefter udvidelsespolitikken, samt uden for vores kontinent ved hjælp af Middelhavsunionen.
Jeg mener også, det er vigtigt at bevare vores tilstedeværelse i konflikterne i Centralasien, Irak, Iran, Afghanistan og nu også Pakistan for at styrke vores tilstedeværelse i Mellemøstenkonflikten og bevare vores relationer med de nye økonomiske magter Kina og Indien. Vi skal især udvikle associeringsaftalen med landene i Afrika, Vestindien og Stillehavet.
Efter min mening skal vi holde nøje øje med resultatet af valget i USA, og sidst, men ikke mindst skal vi prioritere indgåelse af associeringsaftaler med Mercosur, Det Andinske Fællesskab og Centralamerika højt.
Der er tale om en enorm opgave, som, jeg føler, ville være meget nemmere at tackle, hvis vi kunne bruge de instrumenter, som Lissabontraktaten giver os på det udenrigspolitiske område.
Fru næstformand i Kommissionen! Lad mig runde af med at sige, at De allerede ved, at De kan regne med Parlamentets støtte.
Szabolcs Fazakas
(HU) Hr. formand! Mod forventning er finanskrisen, der startede i Amerika for et år siden, langt fra ved at aftage. I stedet har den ramt hele verden igen og igen i stadig større bølger, herunder finansmarkederne og dermed også økonomierne i Europa.
Centralbanken er nødt til at pumpe enorme beløb ud på finansmarkederne for at sikre deres overlevelse. Men hvis de økonomiske og sociale virkninger af finanskrisen skal afhjælpes, skal Kommissionen opnå fremskridt på to områder.
For det første skal der oprettes en fælles europæisk finanstilsynsmyndighed hurtigst muligt, som skal have til opgave at undgå lignende spekulationsmæssige farer. Det vil også medføre, at Europa gradvist vil overtage den rolle, Amerikas sammenbrudte finans- og kapitalmarked har haft. For det andet skal den få den europæiske finanssektor til at koncentrere sig om at finansiere virkelige økonomier, som er blevet negligeret indtil nu, i stedet for spekulationsprægede transaktioner. For at gøre det vil det naturligvis også være nødvendigt for Den Europæiske Centralbank at betragte økonomisk vækst og jobskabelse som opgaver med høj prioritet ud over at bevare et godt greb om inflationen.
Gunnar Hökmark
(EN) Hr. formand! 2009 bliver mildest talt et afgørende år i forhold til at opfylde Lissabonprocessens mål. Der er fire forhold, jeg gerne vil tage op her i dag. Det første er behovet for at opnå reelle fremskridt med processen for bedre regulering, hvor vi alle er enige om, at vi skal reducere de administrative byrder med 25 % inden 2012, og jeg synes, det ville være passende, hvis Kommissionen år for år her i Parlamentet viser, at den rent faktisk opnår fremskridt i forhold til bedre regulering.
Den anden ting er forskning og innovation. Budgetrevisionen nærmer sig sin afslutning, og det er helt afgørende og strategisk vigtigt, at vi nu sørger for, at vi kan komme videre og få placeret Europa på forskningens og innovationens forkant ved at bidrage med passende finansiering.
Den tredje ting er arbejdstageres mobilitet. Det er et af EU's mere dynamiske aspekter, hvor vi har set enormt gode resultater, der ikke kun bidrager til en bedre økonomi for Europa, men også for enkeltpersoner over hele Europa. Det er ikke kun vigtigt, at vi ikke gør det vanskeligere - at vi forsvarer mulighederne - men også at vi gør det nemmere, også ved at diskutere og reformere uddannelse inden for rammerne af Bologna-processen og derved gøre mobilitet til en realitet for endnu flere mennesker.
Sluttelig bliver 2009 et vigtigt år i forhold til handling på det energipolitiske område, hvor flere stykker lovgivningsmæssigt arbejde i øjeblikket er undervejs. Der er lovgivning om energimarkederne (som stadig skal færdiggøres), om vedvarende energi, om byrdefordeling og om emissionshandel. Tiden er også inde til at påse, at vi kan få afsluttet processen og gennemføre den i praksis, så har et godt grundlag, ikke kun i 2010, men også længere ud i fremtiden, for at være verdens bedste videnøkonomi.
Jan Olbrycht
(PL) Hr. formand, fru kommissær! 2009 er et valgår. Men det betyder ikke, at Parlamentet og Kommissionen udelukkende skal koncentrere sig om valgprogrammet og lukke alt andet ude. Der er en tendens til at love en masse ting i sådan nogle programmer. Vi tillægger den fælles handling, der skal gennemføres indtil midt i 2009 og i anden halvdel af 2009, stor vigtighed. Borgerne forventer også klar og forståelig information.
Jeg vil gerne henvise til et af disse elementer, nemlig den grundlæggende ændring, som Kommissionen vil foreslå til oktober. Det indebærer en ændring i samhørighedspolitikken ved at indføre en geografisk egenskab, nemlig territorial samhørighed. Kommissionen har henvist til oktober, men på trods heraf kan vi ikke finde nogen omtale af sagen i 2009-programmet. Men vi ved allerede, at sagen vil vække stor interesse såvel som uenighed. I denne forbindelse vil jeg gerne fremhæve, at 2009 er særlig vigtigt, hvad angår sagen om samhørighedspolitikken, især territorial samhørighed og integreret handling. Jeg har tillid til, at der er yderligere information på vej.
DanutBudreikait
(LT) Hr. formand! Det er naturligvis en fornøjelse at diskutere et program, der burde være en fortsættelse af tidligere programmer fra foregående år. I den første søjle ser vi kampen mod den globale finanskrise. Det minder mig om brandslukning. Det er et år siden, krisen startede, og vi har ikke opdaget den. Der er ikke blevet gjort noget.
Jeg vil gerne henlede Deres opmærksomhed på energipolitikken. For tre år siden besluttede vi at indføre en fælles energipolitik. Det er en langvarig og indviklet proces, der kræver hårdt arbejde. Det er altafgørende, at vores handlinger stemmer overens. Men jeg er ikke klar over, at der er blevet nævnt nogen tiltag i forbindelse med emner vedrørende energi. De retsakter, vi har vedtaget, vil ikke skabe energipolitik, fælles energipolitik, af sig selv, og de vil heller ikke gennemføre den politik.
Der er ingen sammenhæng, der bliver ikke ledt efter alternative energiressourcer, og der gøres intet ved problemerne i Arktis, de potentielle ressourcer i Arktis. Faktisk findes der intet langsigtet energiperspektiv, og resultatet kan komme til at ligne situationen med finanskrisen. Vi vil blive overrasket, når der sker noget i forhold til energisituationen, og først da vil vi gøre noget. Jeg foreslår, at vi fortsætter det arbejde, vi har påbegyndt.
Monica Maria Iacob-Ridzi
(RO) Hr. formand! Jeg vil gerne understrege to vigtige områder, som Kommissionen bør tage med i betragtning næste år i forhold til social- og beskæftigelsespolitik.
For det første bør Kommissionen tilskynde til at ansætte unge. En europæisk undersøgelse viste for nylig, at færre og færre unge kommer ud på arbejdsmarkedet, fordi de mister modet pga. barrierer såsom manglende beskæftigelse på det område, de har valgt at uddanne sig inden for, manglende erfaring og manglende faglig kvalifikation. Det er absolut nødvendigt, at alle unge får adgang til de bedste uddannelser, og at de opnår kvalifikationer, som der er behov for på arbejdsmarkedet. Derfor mener jeg, at uddannelsessystemet skal koordineres med arbejdsmarkedet, og at overgangen fra teori til praksis skal ske jævnt ved hjælp af forskellige faglige uddannelsesprogrammer eller EU-praktikophold.
For det andet skal EU støtte, koordinere og forbedre de tiltag, medlemsstaterne iværksætter inden for sport, ved at fremme konkurrenceevnen og børn og unges tilknytning til sportsklubber samt en saglig og åben holdning til konkurrencer. Sport har også brug for økonomisk støtte, og jeg går ind for at oprette en ny budgetpost dedikeret til europæiske sportsprogrammer.
James Nicholson
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne fremføre et par bemærkninger om dette emne, og jeg takker for muligheden. Jeg vil gerne tale om situationen i forhold til Solidaritetsfonden. Jeg støtter fonden, fordi jeg mener, den har evnen til at bringe Europa og Bruxelles tættere på folket.
Europa består nu af 27 medlemsstater, så det betyder ikke så meget, om der er oversvømmelse i min region i Nordirland eller skovbrande i Grækenland eller Spanien eller Portugal. Der har været nogle forfærdelige tilfælde, hvor folk næsten er blevet udslettet. Så vi snakker ikke om at give dem en masse penge, men vi giver dem håb om at kunne starte forfra igen. Jeg vil bestemt gerne appellere til, at Solidaritetsfonden bevares og støttes, og prøv nu at undgå at gøre det alt for kompliceret. Gør det enkelt, så enten en national eller regional regering kan søge og gå tilbage til deres lokalområde og fortælle folk, at denne fond kommer fra Europa, og at Europa yder dem støtte.
Så lad os gøre det enkelt og bevare enkelheden, men lad os ikke nedlægge Solidaritetsfonden.
Margot Wallström
Hr. formand, mine damer og herrer! Tak for debatten. Jeg tror, den meget godt afspejler hele den række sager, som EU håndterer, fra sport - en budgetpost for sport - til, hvordan man mærker medicin, til det, vi laver i Kaukasus, eller hvordan vi prøver at hjælpe med situationen i Mellemøsten. Alt dette gør vi samtidig. Det udgør også den ultimative udfordring set ud fra en kommunikationssynsvinkel.
Vi har også hørt meget detaljerede forslag her i dag. Jeg vil gerne forsikre Dem om, at Kommissionens rolle er at sørge for, at vi kan afbalancere alle disse interesser, for det går ikke, at Kommissionen bliver opfattet, som om den kun repræsenterer én interesse eller én interessent eller kun én sag. Vi er nødt til at dække hele spektret af politiske udfordringer. Nogle gange kan vi vælge sagerne, andre vælges for os, og jeg tror, at selv om der er nogen, der siger, at de havde advaret om finanskrisen, var der ingen, der præcis vidste, hvornår den ville indtræffe, eller kendte de fulde konsekvenser af den. Så den er vi også nødt til at tage os af. Vi er nødt til at kunne reagere.
Måden, vi gør det på, er naturligvis, at vi er traktaternes vogtere, og det begrænser også nogle gange vores evne til at handle eller vores handlemuligheder. Vi kan ikke pludselig opfinde nye kompetencer eller gå ind på områder, hvor vi ved, at det faktisk nogle gange er medlemsstaterne, der har kompetencen, eller i det mindste er vi begrænset i forhold til, hvad vi kan foreslå, eller vi er nødt til at samarbejde med andre institutioner. Det er dét, der udgør rammen for alt, hvad vi gør.
Da vi mødtes sidst i et lille seminar - og det er det budskab, jeg også gerne vil give til Parlamentet - sagde vi først og fremmest, at vi vil holde os til sagen. Vi vil ikke ændre vores overordnede mål om fremgang, solidaritet og sikkerhed. De styrer stadig alt, hvad vi gør, og fremgang betyder at forsvare vækst og arbejdspladser i Europa. Ingen skal være i tvivl om vores beslutsomhed om fortsat at kæmpe for vækst og arbejdspladser i Europa. Den er blevet yderligere styrket af begivenheder for nylig og af finanskrisen. Det er så meget vigtigere, at vi har en meget stærk politik, og at vi er forsigtige med, hvad vi foretager os lige nu. Jeg tror ikke, at der er nogen, der ikke er klar over, at det her er en af vores topprioriteter, har været det lige fra begyndelsen og fortsat vil være en af vores vigtigste prioriteter.
Hvad angår solidaritet, handler det om energi og klimaforandringer og om, hvordan vi bruger solidaritetsfonden, for i dag betyder forsvar også forsvar mod naturkatastrofer og trusler, som ikke eksisterede eksempelvis for 10 eller 20 år siden. Nu har vi også brug for ordentligt samarbejde om og forsvar mod disse ting.
Jeg bryder mig ikke om den dommedagsatmosfære, der præger energi og klimaforandringer. Ved De hvad? Jeg tror, at vi har en kæmpe mulighed i Europa. Jeg tror, vi har den knowhow, vi har den teknologi, vi har ressourcerne, vi har folkene, vi har håbet for fremtiden, og selv om det alt sammen har sin pris, tror jeg, at vi kan gøre det, og at det faktisk vil få et meget positivt udfald for Europa. Det vil forøge livskvaliteten, og jeg tror også, det byder på nye muligheder for jobskabelse i Europa.
Jeg tror, at vi er nødt til at vende tingene om og ikke kun se det som en omkostning, en byrde, en indsats, men faktisk som en del af fremtiden. Det er en løsning for fremtiden, og det er Europa, der kan gå forrest, der kan skabe innovation, arbejdspladser, kreativitet i Europa. Det vil give os en bedre livskvalitet, især ved at føre fremtiden med ind i billedet for en gangs skyld og ved at føre resten af verden med ind i billedet.
Vi vil også fortsætte med at levere. Konkrete resultater er det vigtigste for denne Kommission. Vi vil ikke være en "forretningskommission". Vi vil fortsætte med at fremlægge forslag for Parlamentet og Rådet indtil periodens udløb.
Jeg takker Dem for alle Deres konkrete forslag, og jeg vil gerne svare på et par af dem, for jeg synes f.eks., at hele forbrugerbeskyttelsesområdet er et meget vigtigt område, og vi har et meget ambitiøst projekt. Vi vil fremlægge et forslag om at gennemføre en komplet fornyet gennemgang af den eksisterende lovgivning om forbrugerbeskyttelse, forenkle den og gøre den mere tilgængelig for alle. Vi håber, at Parlamentet vil kunne nå at behandle dette væsentlige forslag før valgene. Inden årets udgang vil vi også fremlægge et forslag om at udvide muligheden for handling i forhold til Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen, endnu en vigtig fond. Vi ønsker at være i stand til også at bruge den i forbindelse med globalisering og imødegå virkningerne af globalisering.
Eftersom Jan Andersson også nævnte hele det sociale spørgsmål - og igen er det Kommissionens rolle at sikre, at der er balance mellem alle de emner, hvori den sociale dagsorden indgår som et vigtigt element - kan det forum, som Kommissionen vil arrangere til november, forhåbentlig også se på spørgsmål om, hvordan direktivet om udstationering af arbejdstagere fungerer, og hjælpe os med at træffe beslutning om vejen frem. Vi vil ikke vige tilbage for også at se på disse sager. På nuværende tidspunkt er vi blevet klar over, hvor vigtige de er, og hvordan de endda påvirkede den irske folkeafstemning.
Fru Grabowska! Nu vi taler om emnet, så kender De også talemåden, at "løgnen allerede er nået halvvejs til Damaskus, mens sandheden stadig er ved at tage støvlerne på." Jeg ved ikke præcis, om det er den engelske måde at sige det på, men De ved, hvad jeg mener. Jeg tror, det er en del af det. Hvis man har masser af midler, hvis man også kan bruge og mobilisere frygten, er det tit langt mere effektivt end måske at skulle forklare en traktattekst, der ikke altid er så tydelig, eller som hjælper med at forenkle tingene. Men samtidig har De givet nogle af de bedste eksempler på, hvorfor vi har brug for en ny traktat, hvorfor det ville hjælpe os med at handle og tale med én stemme ude i verden og være mere effektive, når vi skal træffe beslutninger, og hvorfor det ville hjælpe borgerne.
Vi fortsætter f.eks. med at levere med forslaget fra i går om telekommunikationspakken, som vil medføre lavere priser for alle dem af os, der bruger mobiltelefoner, og sikre, at roamingafgifterne falder.
Sluttelig vil jeg også gerne sige om budgetrevisionen, at denne høringsproces om et indledende såkaldt oplæg fra slutningen af november kan hjælpe os med at foreslå en ny måde at bygge budgettet op på. Jeg tror, det bliver en lejlighed til at se på spørgsmålet om, hvad Europa er, og hvordan det skal handle i de kommende år. Det siger jeg bare for at kommentere på et par af de mere detaljerede ting, som De har nævnt.
Jeg tager alt dette med tilbage til Kommissionen, hvor det vil indgå i vores diskussioner om arbejdsprogrammet. Jeg har sat stor pris på det brede udvalg af emner, der er blevet omtalt, og vi vender tilbage om et par uger med et nyt forslag og fremlægger det for hele forsamlingen. Jeg vil også gerne understrege, hvor vigtigt det er, at vi har en rammeaftale, som vi også overholder og følger, og at vi kan blive enige om, hvordan institutionerne skal fungere sammen på en effektiv og demokratisk måde.
Formanden
Jeg har modtaget seks beslutningsforslag, jf. forretningsordenens artikel 103, stk. 2.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted onsdag.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Tunne Kelam  
2009 er et afgørende år, hvor valgene til Parlamentet, udpegelse af en ny Kommission og forhåbentlig også ratifikationen af Lissabontraktaten vil finde sted.
Det vigtigste politiske mål i første halvdel af 2009 vil fortsat være Lissabontraktatens ratifikationsproces. Sammenhold og bedre fungerende mekanismer er afgørende for fortsat at kunne være en stærk aktør på den globale arena.
Mere end nogensinde før har vi brug for sammenhæng i energipolitikken med henblik på at fremme energiuafhængigheden. Solidaritet mellem medlemsstaterne og søgen efter alternative energikilder skal prioriteres højt i EU.
Vi er nødt til at sætte fornyet skub i arbejdet med at nå Lissabontraktatens mål. Innovation, iværksætteri og støtte til en videnskabsbaseret økonomi er de centrale aspekter, vi ikke må glemme. Gennemførelsen af det indre marked skal afsluttes. Der skal stilles mere effektive værktøjer til rådighed for SMV'er for yderligere at støtte deres rolle som primære jobskabere.
Der skal iværksættes en ny fremgangsmåde til at bringe EU tættere på borgerne. Det skal være en fremgangsmåde, der går begge veje. Som politikere er vi ikke kun ledere, men først og fremmest tjenere og opmærksomme lyttere i forhold til vores borgere.
Magda Kósáné Kovács  
Det er ikke lykkedes for Kommissionen at gennemføre den vigtigste af de opgaver, der blev opstillet i 2004, nemlig at standse eller i betydeligt omfang reducere ligegyldighed over for og manglende tiltro til Europa som idé.
Næste års program afspejler heller ikke en opfattelse af, at dette Europa er anderledes end fortidens. Det økonomiske potentiale i EU-27 er langt større end det i EU-15, og det indtager en mere betydningsfuld rolle i den globale økonomi. Samtidig er de økonomiske og sociale problemer i EU-27 anderledes, og interne spændinger og frygt er også anderledes og stærkere.
Den frie bevægelighed for arbejdskraft og tjenesteydelser har fået voldsomme konflikter til at dukke op til overfladen. Det ses tydeligt af det franske nej, der afsporede udkastet til en forfatning, og den irske afstemning har vanskeliggjort Lissabontraktatens skæbne, til dels på grund af de spændinger, der omgiver den særlige missions medarbejdere.
Arbejdsplanen for 2009 nævner heller ikke, hvilke planer Kommissionen af hensyn til arbejdskraftens frie bevægelighed har for at overvåge medlemsstater, der ønsker at gøre brug af yderligere begrænsninger efter den 5-årige begrænsning.
I forbindelse med alt dette ansporer den stadig mere skræmmende tilstedeværelse af racisme og fremmedhad i Europa beklageligvis ikke Kommissionen til at handle.
Disse problemer er uundgåelige og vender tilbage som en boomerang. Det eneste spørgsmål er, om vi vil gøre noget ved dem, mens spændingerne stadig kan håndteres, eller når hadefulde neofascistiske grupper går amok i Europas byer. Jeg håber, vi vælger førstnævnte mulighed.
Marian-Jean Marinescu  
EU står over for betydelige vanskeligheder på grund af den internationale konteksts uventede svaghed.
Finansmarkedernes ustabilitet, brændstofprisernes udsving, terrorisme, den kolde krigs spøgelse, det akutte behov for energisikkerhed og de akkumulerende virkninger af klimaforandringerne er trusler, som EU kun kan overvinde ved hjælp af sammenhold og enighed.
Følgerne af krisen i Georgien og af den amerikanske finanskrise samt den voksende terrorisme burde udstikke klare linjer for handling i Kommissionens lovgivnings- og arbejdsprogram.
2009 er et afgærende år for den institutionelle stabilitet på grund af Lissabontraktaten, hvis ratifikation bør have førsteprioritet i næste periode. Programmet bør indeholde disse aspekter, som EU's fremtidige udvikling afhænger af: den fælles energipolitik, den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, en reform af naboskabspolitikken og styrkelse af engagementet i landene på Vestbalkan, Moldova og Ukraine, der har brug for EU, og som EU omvendt også har brug for.
2009 er også et år med valg til Europa-Parlamentet, og Eurobarometret ser ikke lovende ud. Kommissionens lovgivnings- og arbejdsprogram bør afspejle, at de europæiske institutioners vigtigste mål er at opfylde behovene og sikre Europas borgeres trivsel.
