
(1) 
Provan (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg har en bemærkning til forretningsordenen. Nogle af kollegerne vil huske, at jeg under gårsdagens afstemning om Herzog-betænkningen foreslog, at Præsidiet skulle tage forretningsordenens artikel 130a i anvendelse. Vi skulle stemme om en mængde ændringsforslag. Inden da havde vi stemt om ændringsforslag til en betænkning, der var udarbejdet for Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik. For at lette afstemningen var disse ændringsforslag imidlertid blevet samlet i blokke.
Af artikel 130a fremgår det helt klart, at det kompetente udvalg, hvis der er tale om mange ændringsforslag, skal forsøge at sortere i disse, inden de sættes under afstemning på plenarmødet.
Jeg vil opfordre Præsidiet til at se nærmere på artikel 130a og instruere Parlamentets tjenestegrene om at få udvalgene til at overholde denne artikel.
Formanden.
   - Formanden er allerede blevet opfordret til at overveje det spørgsmål, som De rejste, og jeg tror, at han i de rette fora vil gøre en indsats i den retning, som De foreslog. 
Harbour (PPE-DE ).
   - Hr. formand, i fortsættelse af min kollega hr. Provans bemærkning til forretningsordenen vil jeg gøre alle de tilstedeværende kolleger opmærksom på, at der er stillet 215 ændringsforslag til Zappalà-betænkningen, som er til forhandling om et øjeblik. For at følge op på hr. Provans pointe vil jeg sige, at vi alle har et medansvar for at forenkle afstemningsproceduren, inden afstemningen finder sted. Jeg er sikker på, at hr. Zappalà er enig heri. Vi skal lære af dette og sikre os, at vi har en meget forenklet afstemningsliste til afstemningen i februar.
Formanden.
   - De skal have tak for det, De sagde, hr. Harbour. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0470/2003) af Zappalà for Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer (KOM(2002) 119 - C5-0113/2002 - 2002/0061(COD)). 
Bolkestein,
    Hr. formand, der er tale om et meget omdiskuteret og vigtigt emne. Jeg vil starte med at takke ordføreren, hr. Zappalà, for betænkningen, der på nogle områder er et nyttigt supplement til Kommissionens tekst, og som giver udtryk for støtte til den foreslåede solide konsolidering.
Vi ved alle, at dette er et meget vidtfavnende forslag, der dækker mange forskellige spørgsmål af stor interesse for erhvervene samt i nogen grad for den brede offentlighed. Jeg vil takke Parlamentet for dets bestræbelser på at finde frem til brugbare kompromiser. Jeg vil også takke medlemmerne fra Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked og andre udvalg for deres aktive bidrag. Jeg glæder mig specielt over videreførelsen - med nogen ekstra fleksibilitet - af de eksisterende kvalifikationsniveauer, der allerede har spillet en central rolle for anerkendelsen af erhvervsmæssige kvalifikationer på EU-plan.
Jeg vil understrege, at der er et behov for at forbedre betingelserne for fagfolks frie bevægelighed i et udvidet EU gennem mere enkle og klare regler, mere enkle og effektive ledelsessystemer samt mere enkle og klare betingelser for grænseoverskridende tjenesteydelser.
Kommissionen er villig til at tage særligt hensyn til de ansatte i sundhedssektoren for at finde hensigtsmæssige løsninger i en bredere forenklingsmæssig sammenhæng.
Nu vil jeg glæde mig til at lytte til debatten om dette vigtige forslag. 
Zappalà (PPE-DE ),
    Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, som Europa-Parlamentets ordfører er det min pligt at takke Kommissionen og kommissær Bolkestein for at have stillet et så vigtigt lovgivningsmæssigt forslag.
Der er et par dusin millioner erhvervsudøvere i EU. I kraft af deres aktiviteter regulerer og styrer de alle borgeres dagligdag. Erhvervsudøverne er den vigtigste produktionskategori i samfundet. Deres aktiviteter er et udtryk for kultur, uddannelse, erfaring, medfødt kreativitet, ambitioner, dømmekraft og ansvarsfølelse. Det er den erhvervskategori, som har mest brug for opmærksomhed og beskyttelse, og som har det største behov for sikre regler, der skal overholdes.
De enkelte lande organiserer med deres egne legitime selvstændighed - og som en konsekvens af deres egne sociale og historiske traditioner - uddannelseskurserne og adgangen til udøvelsen af de forskellige erhverv. EU skal sikre den frie bevægelighed og den frie etableringsret, lige adgang til arbejdet, konkurrence, sikkerhed, sundhed og frihed med en fuldkommen gennemførelse af det indre marked, hvor der gives ens og sikre garantier til såvel erhvervsudøverne som forbrugerne.
I dagligdagen er der store forskelle i de nationale lovgivninger og tydelige uoverensstemmelser mellem de forskellige lande. Emnets komplekse karakter, de forskellige erhvervsaktiviteters betydning, egoistiske interesser og forkerte politiske vurderinger skaber overordnet forvirring og slagsmål blandt politikere og erhvervsudøvere. Erhvervsudøverne skal lære at forfølge et fælles mål, hvilket er i deres egen interesse og til gavn for forbrugerne, som er afhængige af dem til daglig.
Politikerne skal gå bort fra det overfladiske og ufuldstændige syn på spørgsmålet og se på sektoren i sin helhed. Nogle politikeres og repræsentanters holdning samt uvidenheden og arrogancen hos dem, der fuldstændigt blander egne og andres interesser sammen, er til skade for erhvervsudøverne og samfundet. Jeg vil bede Kommissionen - som jeg endnu en gang takker for forslagets udarbejdelse - om ikke at betragte Parlamentets ændringsforslag som en hindring, men derimod som lovgiverens brug af sine legitime beføjelser og pligter som et aktivt, demokratisk repræsentationsorgan, og derfor anmoder jeg om det størst mulige samarbejde i EU's interesse.
Erhvervsudøverne er atypiske tjenesteydere, fordi de producerer mere med intellektet end med specifikke midler. De yder tjenester, som ikke er ens, og som ofte ikke kan sammenlignes, ligesom det heller ikke er let at anvende konkurrenceprincippet på sektoren, og det er netop - når man ser bort fra prisen - fordi erhvervsudøvernes tjenester først og fremmest er et resultat af intellektuel kreativitet, der både har rod i den grundlæggende kultur og i hjernevirksomhed. Almindelige og intellektuelle erhvervsaktiviteter er ikke ens. De mere betydningsfulde erhverv som dem, der har indflydelse på sundheden, friheden og sikkerheden, svarer ikke til dem, der har at gøre med handels- og håndværksaktiviteter, industriaktiviteter eller økonomiske aktiviteter. Adgangen til at udøve visse erhverv er reguleret af landene i henhold til lokale traditioner og kultur, men også ved at udvise ansvarsfølelse og sikre forbrugerne nogle minimumsgarantier.
At harmonisere er ikke ensbetydende med at fotokopiere. Det engelske system bør ikke eksporteres, men harmoniseres med andre systemer for at opnå automatik og sikkerhed inden for EU. Ingen repræsenterer alle, og det er kun lovgiveren, som har et generelt ansvar. Det er vores pligt at lovgive i den almene interesse og ikke i en eller anden arrogant lobbyists interesse. At lytte til alle og træffe en selvstændig beslutning er den vigtigste pligt for dem, der arbejder for samfundet. De vigtigste punkter i forslaget er anerkendelsen af fem kvalifikationsniveauer, efter- og videreuddannelse, den frie bevægelighed for fagene og ikke for papirer, brancheforeningerne, de platforme, som de anerkendte organisationer har foreslået, respekten for de autoriserede nationale organer, hvad enten der er tale om erhvervskamre, kollegier eller sammenslutninger, den endelige formelle indmeldelse, lige rettigheder og pligter, lovgivningssikkerhed, fjernelse af bureaukratiske hindringer, gensidig anerkendelse af de erhverv, der udøves i de enkelte medlemsstater, om nødvendigt også på højere niveau end de tilsvarende kvalifikationer, samt respekten for forsikrings-, sociale sikrings- og fagforeningsbestemmelser.
Enhver anden holdning er et udtryk for subjektiv retorik og hindrer gennemførelsen af det indre marked og en så vigtig sektors fremgang. Enhver anden holdning risikerer at fremstå som imødekommenhed over for partiske lobbyer, der ikke handler i den fælles interesse. Når der ses bort fra det særskilte indhold, er direktivet vigtigt. Jeg opstiller ingen barrierer, for helheden er vigtigere end detaljerne. Jeg håber, at alle tilslutter sig den europæiske indfaldsvinkel og ikke lobbyisternes holdninger. 
Glase (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, det foreslåede direktiv skal erstatte 15 eksisterende direktiver om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer. Kommissionen har valgt en horisontal tilgang, som indebærer en risiko for, at alle erhvervsmæssige kvalifikationer skæres over én kam. Det bør imidlertid ikke ske. Alene på grund af forbrugerbeskyttelsen bør det sikres, at det ikke medfører kvalifikationsdumping. Der skal sikres et højt kvalitetsniveau i uddannelsen. Udvalget har også betænkeligheder, der går på, at leveringen af grænseoverskridende tjenesteydelser skal lettes ved at reducere kravene til tjenesteyderens kvalifikationsstandard. Enhver tjenesteyder, som har slået sig retmæssigt ned i en medlemsstat, skal ifølge Kommissionens forslag midlertidigt kunne levere tjenesteydelser i en anden medlemsstat i 16 uger pr. år uden at skulle have en tilladelse hertil eller være underlagt kontrol. Det kunne vi ikke tilslutte os.
Tjenesteydere skal opfylde deres pligt både over for tjenestemodtageren og også over for myndighederne i værtsmedlemsstaten. Kun på den måde virker kontrol- og beskyttelsesmekanismer. Især følsomme aktiviteter skal være underlagt kontrol. Hos læger eller skatterådgivere kan borgeren f.eks. ikke selv vurdere kvaliteten. Han stoler på, at de hidtil kendte og afprøvede uddannelses-, kvalifikations- og godkendelsessystemer eksisterer. Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender ønsker desuden at forhindre, at de personer, som har høje erhvervsmæssige kvalifikationer takket være nationale forskrifter, ikke diskrimineres i forhold til dem, som har lave erhvervsmæssige kvalifikationer, men den samme erhvervsbetegnelse. Det skal imidlertid ubetinget undgås, at der stilles spørgsmålstegn ved den frie bevægelighed ved formuleringen af lovgivningen. Det skal derfor hilses velkommen, at Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked via sin ordfører hr. Zappalà, som jeg gratulerer med en velovervejet betænkning, har fundet et kompromis mellem en horisontal og en sektoral tilgang og har sørget for, at de faglige organisationer kunne inddrage deres faglige viden i forbindelse med gennemførelsen af direktivet. 
Bowis (PPE-DE ),
   Hr. formand, i tirsdags begik en vis dr. Harold Shipman selvmord i Det Forenede Kongerige. Han var ikke blot et statistisk tilfælde. Han var en ansat i sundhedsvæsenet, der var idømt 15 gange livsvarigt fængsel for at have myrdet 215 patienter. Derfor, hr. kommissær, når vi taler om erhvervsmæssige kvalifikationer og undersøger muligheden for at fremme den faglige mobilitet, handler det ikke kun om beskæftigelsesmuligheder eller besættelse af ledige stillinger eller sågar individuel erhvervsfrihed. Vi skal også tale om beskyttelse af sårbare individer: enkle procedurer, ja; mere risikable procedurer, nej.
Hvis man i Storbritannien går ind i sin læges konsultationsværelse, forventer man, at den rare nye læge fra Italien eller Litauen eller et hvilket som helst andet land er velkvalificeret, og man går ud fra, at vedkommendes kvalifikationer og erfaringer er dokumenteret og kontrolleret, og at den pågældende ikke er sortlistet på grund af faglige pligtforsømmelser eller andre former for forsømmelser. Det samme gør sig gældende for tandlægen og apotekeren samt for andre erhverv som f.eks. den arkitekt, der har bygget ens hus. Vi er derfor forfærdede over at erfare, at enhver fagperson ifølge det oprindelige forslag kunne tage til ethvert andet EU-land og praktisere der i 16 uger uden autorisation, kontrol eller sikkerhedsundersøgelse.
Dr. Shipman kunne lige så godt have stået i Deres lokale konsultationsværelse. Efter at have talt med britiske og europæiske faglige organisationer rejste jeg sagen i Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik, der bad mig om at udarbejde en udtalelse. Den blev enstemmigt vedtaget. Bestemmelsen om de 16 uger blev fjernet, artikel 152 blev tilføjet som retsgrundlag for direktivet, og der blev opfordret til oprettelse af en europæisk database over erhvervsudøvere, der har fået frataget retten til at udøve deres erhverv i en medlemsstat, således at de ikke kan praktisere i en anden medlemsstat.
Jeg er glad for, at disse og de fleste af vores øvrige ændringsforslag er blevet accepteret af hr. Zappalà og Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked. Vi er dem taknemmelige herfor. Hvad vigtigere er, så vil patienter og vælgere i alle medlemsstater være taknemmelige, hvis disse forholdsregler bevares.
Sbarbati (ELDR ),
    Hr. formand, Europa-Kommissionen har flere gange haft lejlighed til at bekræfte, at det er nødvendigt at skabe et videnbaseret Europa til gavn for de europæiske borgeres marked, nemlig et Europa baseret på en dynamisk og mere konkurrencedygtig viden, men også på fremme af grundlæggende undervisning og uddannelse af høj kvalitet og frem for alt på sikkerheden for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser og erhvervsmæssige kvalifikationer som et konkret og håndgribeligt bevis på unionsborgerskabet. Dette kræver, at man fjerner enhver hindring for borgernes frie bevægelighed samt for arbejdskraftens og de liberale erhvervs bevægelighed i EU's indre marked. Her er der dog stadig nogle store vanskeligheder, som jeg vil remse op uden at nævne dem alle, nemlig manglen på en egentlig samarbejdsvilje, hjælp og forståelse, den komplekse eksisterende nationale lovgivning, de nationale myndigheders uvilje, tilbøjeligheden til at prioritere kriterier baseret på uddannelsespraktik frem for at undersøge, om der er tale om en tilsvarende uddannelse, der opfylder kravene til anerkendelse af eksamensbeviser, samt den manglende akademiske anerkendelse af eksamensbeviser og andre studiebeviser.
I hr. Zappalàs betænkning, som jeg bifalder, og som efter min mening er meget velafbalanceret, tager man på en konstruktiv og pragmatisk måde spørgsmålet op inden for rammerne af et stadig mere solidarisk og samlet EU, hvor de europæiske borgere spiller en vigtig rolle, og det gælder ikke mindst borgerne med erhvervskvalifikationer. Jeg vil dog gerne gentage, at der er nogle situationer og problemer, som stadig ikke er blevet løst, og efter Udvalget for Andragenders og min personlige opfattelse er det - hvis man ser bort fra en hvilken som helst principerklæring - faktisk nødvendigt at gøre det, som man f.eks. har gjort med høringerne her, nemlig at oprette egentlige instrumenter til kontrol og fremme med det formål at implementere de forskellige fællesskabsbestemmelser i medlemsstaternes lovgivninger, så man optimerer EU's system for anerkendelse af faglige kvalifikationer og eksamensbeviser for at gøre det mere gennemskueligt, hurtigere og mere tilgængeligt for de berørte personer. Herudover er det nødvendigt at lægge større vægt på de nye informationsteknologier for at blive klar over nødvendigheden af livslang læring. Udvalget for Andragender har modtaget utroligt mange andragender om dette spørgsmål, og det viser, at der er tale om en situation, som skal tages op med det samme, så Europa reelt bliver til et åbent område for kulturen, erhvervene og de europæiske borgere. 
Harbour (PPE-DE ).
   - Hr. formand, på vegne af PPE-DE-Gruppen og mine britiske kolleger vil jeg hilse hr. Zappalàs enorme indsats med en yderst kompliceret tekst meget velkommen. Det glæder mig, at kommissæren har accepteret mange af ændringsforslagene.
Det er vigtigt at understrege den store betydning, som denne forbedrede lov vil have for vores overordnede strategi for det indre marked. I denne uge var vi vidne til kommissærens søsætning af forslaget om det indre marked for tjenesteydelser. Leveringen af grænseoverskridende professionelle tjenesteydelser fra folk, hvis kvalifikationer er blevet gensidigt og uangribeligt anerkendt med behørig hensyntagen til de kvalitets- og forbrugerbeskyttelsesmæssige spørgsmål, som en række kolleger har rejst, er helt uundværlig for gennemførelsen af det indre marked. Vi skal være helt sikre på at se det ændrede forslag i denne sammenhæng.
I denne forbindelse skal der arbejdes mere med hr. Zappalàs betænkning. Jeg og en række kolleger fra denne side af mødesalen finder det vigtigt at bevare de fem forskellige faglige kvalifikationsniveauer samt definitionen på disse. Vi har stillet en række ændringsforslag, der præciserer den pakke af kvalifikationer, der vil sætte erhvervsudøverne i stand til at bevæge sig ind på de enkelte niveauer, der gensidigt skal anerkendes. Jeg håber, at alle kollegerne vil anerkende disse særlige kvalifikationer.
Det andet vigtige aspekt af dette forslag er det faktum, at vi skal opfordre flere erhvervsudøvere til at søge om gensidig anerkendelse og til at acceptere det fælles platformforslag om at samarbejde om udviklingen heraf. Det er noget, som mange erhvervsudøvere skal gøre.
På nuværende tidspunkt må jeg sige, at jeg har en personlig interesse som professionel ingeniør. Vi ønsker at udvikle en fælles platform for Europas ingeniører, men jeg er ikke enig med ordføreren i, at denne betænkning vil føre til en særskilt ordning for ingeniører af den simple årsag, at det er præmaturt. Europas ingeniører ønsker at arbejde for en platform for gensidig anerkendelse, men de ønsker ikke, at Parlamentet skal pålægge dem en sådan platform, der går i en bestemt retning. Mine kolleger og jeg vil derfor sammensætte en pakke med ændringsforslag, der giver ingeniører mulighed for at udvikle deres egen platform. Jeg håber, at det er noget, der kan få opbakning fra et stort flertal af parlamentsmedlemmerne.
Gebhardt (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, Parlamentet har fået forelagt et direktiv om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer, som skal hilses velkommen. Det er endda bydende nødvendigt for at skabe klarhed og retssikkerhed i hele EU. Den horisontale tilgang er god. Den fører til en standardiseret lovgivning og ikke til en mangfoldighed af løsninger.
Alligevel har arbejdet med denne tekst kostet meget tid, engagement og sved. Det har noget at gøre med mangfoldigheden af de erhvervsmæssige områder og - lad os bare sige det - også med den strøm af ønsker fra berørte og deres faglige organisationer, der præsenteres for os. Ordføreren har bestræbt sig meget og ved hjælp af engagerede kolleger i udvalget også opnået en betydelig delsucces. Men det er ikke noget Columbus-æg! Derfor står vi nu i plenarforsamlingen over for et enormt antal ændringsforslag. Alene jeg har på vegne af De Europæiske Socialdemokraters Gruppe indgivet 50 ændringsforslag for i sidste ende at få et godt direktiv ud af en god vilje.
Vi vil med vores forslag på den ene side støtte den frie bevægelighed for erhvervsudøvere og begunstige etableringsretten inden for Unionen. Samtidig ønsker vi i forbrugernes interesse at bidrage til, at der kan tilbydes tjenesteydelser af høj kvalitet overalt. Det kræver regler og betingelser, som vi på den anden side ønsker at begrænse til et nødvendigt minimum. Det er kun, hvis vi slet ikke lader en bureaukratisk jungle vokse, at vi skaber ægte bevægelsesfrihed og mobilitet. Med disse mål for øje og med ønsket om at nå frem til et godt resultat har jeg lyttet meget og opmærksomt i de seneste måneder. Vi har drøftet sagen blandt kolleger her i Parlamentet og søgt veje, som sikrer de berørte deres eksistens i dag og giver deres erhverv en god fremtid i Europa i morgen. Resultatet af drøftelserne er nedskrevet i form af ændringsforslag fra PSE-Gruppen. De, kære kolleger, behøver blot at godkende det, så får vi et godt direktiv om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer.
Jeg vil gerne henvende mig til hr. Harbour: Ingeniørerne har talt utroligt meget med os, jeg har også lyttet meget opmærksomt til dem og kan absolut forstå deres tilgang. Måske kan Deres gruppe godkende et ændringsforslag fra PSE-Gruppen, hvor vi har foreslået, at ingeniørerne går sammen om en platform, hvor der opnås konsensus i deres fagbranche, og at vi på et senere tidspunkt så kunne inddrage denne konsensus i de fortsatte drøftelser om det direktiv, vi taler om i dag. 
Manders (ELDR ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne takke ordføreren, mine kolleger og naturligvis kommissæren og hans stab, for det var vanskeligt at udarbejde denne betænkning.
Hensigten var at forenkle de 15 eksisterende direktiver, hvilket vil skabe større retssikkerhed, men især mere dynamik og arbejdskraftmobilitet. Jeg mener, at det er nødvendigt for at optimere det indre marked, der, når alt kommer til alt, er en af EU's hjørnesten. Det mangler stadigvæk, fordi der stadig er reelle hindringer for mobiliteten. Derfor er jeg tilfreds med dette direktiv, som sandsynligvis kunne bidrage til større arbejdskraftmobilitet. Jeg vil også takke hr. Zappalà for den konstruktive måde, hvorpå han har forsøgt lidt efter lidt at give de komplekse forslag, der var blevet stillet, en forbedret og forhåbentlig brugbar form ved hjælp af kompromisændringsforslag.
Sammen med Den Liberale Gruppe har jeg dog nogle få kritikpunkter. Det gælder f.eks. tidskriteriet. Efter vores opfattelse skulle der ikke lægges så stor vægt på uddannelsens varighed, som er af mindre betydning end dens kvalitet. Vi skulle derfor gerne ende med et pointsystem, der afspejler uddannelsens kvalitet, for jeg kan forestille mig, at uddannelser, der fører til en vis kvalifikation, varer fire år i nogle lande og 5-6 år i andre, men kvaliteten er den samme. I henhold til forslaget om tidskriteriet skulle der imidlertid tildeles forskellige niveauer. Det går jeg ikke ind for, og jeg håber, at ændringsforslag 12, som jeg stillede, og som ganske vist er inddraget i indledningen, i den sidste ende vil komme med i lovteksten, nok efter samråd med ordføreren.
Jeg mener også, at rettigheder og pligter for erhverv med et vist erstatningsansvar og ansvar inden for folkesundhed burde skærpes. Jeg tænker navnlig på de medicinske og samfundsmedicinske erhverv. Jeg mener, at indmeldelse skulle være obligatorisk for de erhverv. Jeg tænker især også på de krav, der er fastsat i den medlemsstat, som folk flytter til for at arbejde, f.eks. tvungen ansvarsforsikring. Jeg håber, at vi kan finde en løsning på dette.
Jeg vil nu gå over til et område, som efter min mening er vigtigt, nemlig adgang til arbejdsmarkedet. I henhold til Kommissionens forslag skal man have arbejdet i to ud af de sidste 10 år. I Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked er dette blevet ændret til to år i løbet af de sidste fem år. Jeg mener, at det diskriminerer en række grupper, herunder kvinder, der stifter familie og får børn og senere vender tilbage til arbejdsmarkedet. De ville være tvunget til at arbejde i en medlemsstat i to år, før de kan få adgang til Europa. Jeg vil opfordre Parlamentet til at holde fast ved Kommissionens forslag om to år ud af de sidste 10 år. Jeg vil også anmode om afstemning ved navneopråb om dette spørgsmål.
Selv om jeg går ind for, at der bliver oprettet rådgivende fora, vil jeg anmode om, at disse ikke udvides til nationale fora, for det ville blive for kompliceret, og ethvert forsøg på at nå frem til en henstilling ville blive kaotisk. Jeg mener, at vi bør fastholde Kommissionens forslag om at organisere det på europæisk plan. Endelig håber jeg, at dette direktiv vil få stort flertal, så vi kan gøre det indre marked endnu mere effektivt, end det allerede er.
Alyssandrakis (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, det er klart, at formålet med direktivet er at liberalisere arbejdsmarkedet yderligere til gavn for storkapitalen. Samtidig rammer det kernen i arbejdsrettighederne og de faglige rettigheder for de meget få grupper arbejdere, der stadig har den type rettigheder. Inden for disse rammer er det målet at maksimere virksomhedernes potentiale til at garantere en overflod af faguddannet arbejdskraft, så de kan vælge så meget arbejdskraft, de har brug for, og når de har brug for den, for på den måde at presse prisen på arbejdskraften ned, træde arbejdernes rettigheder og hævdvundne interesser under fode og generelt udnytte den videnskabelige arbejdskraft yderligere.
Samtidig er dette et indirekte, men tydeligt indgreb i medlemsstaternes uddannelsessystemer, til trods for at traktaten om Den Europæiske Union hjemler det modsatte. Sondringen mellem faglig og akademisk sidestilling er midlet til at pålægge en uddannelsesmodel, der begrænser de videregående uddannelsers bredde og dybde til virksomhedernes mindstekrav. Den er med andre ord langt under det akademisk acceptable niveau. Det er en uddannelsesmodel, der nedvurderer de videregående uddannelser som helhed og skaber specialiseret videnskabelig arbejdskraft uden dybere viden og dermed ingen krav.
Hvad angår direktivets indhold, vil vi påpege, at minimumsbetingelserne for adgang til videnskabelige erhverv, som er lovmæssigt beskyttede, under påskud af forenkling af anerkendelsesprocedurerne er meget lavere end dem, der allerede gælder i en lang række lande i EU og i Grækenland. Alle medlemsstater er forpligtet til at tillade enhver udenlandsk eller national statsborger at udøve sit erhverv, forudsat at denne har et eksamensbevis, der accepteres af en anden medlemsstat og giver ret til at udøve det pågældende erhverv, uanset eksamensbevisets standard. Med andre ord vil en maskinarbejder, der har gennemført en treårig uddannelse, automatisk få de samme erhvervsmæssige rettigheder som en, der har taget en uddannelse på fem år på en græsk polyteknisk læreanstalt. Desuden får alle uddannelsesbeviser efter folkeskolen i henhold til direktivet samme status, hvad enten de er fra en højere læreanstalt eller en fagskole. Selv erhvervserfaring eller praktiske øvelser kan i henhold til direktivet sidestilles med en uddannelse af 3-5 fem års varighed.
Især for Grækenland griber direktivet indirekte ind og skaber fait accompli for at afslutte udestående uddannelsesspørgsmål, som de interesserede parter er meget uenige om og diskuterer voldsomt. Med artikel 12 og 13 og visse ændringsforslag pålægges der f.eks. erhvervsmæssig sidestilling mellem uddannede fra centre for frie studier, som har indgået aftaler med udenlandske universiteter, og uddannede fra græske universiteter, selv om disse studier ikke anerkendes som højere studier i Grækenland. Med henblik på at gennemføre det, jeg har nævnt, og fjerne enhver hindring på nationalt plan er der i direktivet gjort bestræbelser på at tage højde for alle forhold og udelukke enhver mulighed for ophævelse. Der indføres endog et enkelt fagligt udvalg, som skal anerkende erhvervsuddannelsesmæssige kvalifikationer og kontrollere fremskridtene med hensyn til gennemførelse af operationen.
Af disse grunde forkaster vi kategorisk direktivet. Vi foreslår, at akademisk sidestilling skal være den grundlæggende betingelse for anerkendelse af faglig sidestilling, som bør tildeles ud fra værtslandets betingelser. Vi kræver ligeledes, at alle laboratorier og studiecentre, der indgår aftaler med udenlandske universiteter og markedsfører deres eksamensbeviser, lukkes, og at franchisingsystemet helt afskaffes inden for universitetsuddannelser.
MacCormick (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, med al respekt for hr. Alyssandrakis tillader jeg mig at være uenig med ham. Ligesom de fleste af de øvrige kolleger, der har talt under denne forhandling, synes jeg, at dette direktiv repræsenterer et skridt i den rigtige retning, og at vi alle bør medvirke til at få det vedtaget.
Vi er uenige på tre vigtige områder. Den udmærkede tanke om en forenkling, hvor 15 forskellige sektordirektiver samles i én overordnet ordning, er ekstraordinært vigtig, ikke blot af de grunde, som hr. Harbour og andre nævnte, på grund af det indre markeds gennemførelse, men også på grund af EU's ansvar for at give borgerne rimeligt fornuftige og forståelige love. Hvis vi kan samle al lovgivning vedrørende anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer i en enkelt sammenhængende pakke, er det i sig selv en god ting, for så vidt angår kvaliteten af de love, vi udarbejder i EU.
Det er vigtigt ikke at miste den særlige beskyttelse af de forskellige erhverv. Som hr. Bowis sagde, vil det være meget skidt, hvis man overforenkler i en sådan grad, at den væsentligste beskyttelse fjernes. F.eks. hvad angår sundhedspersonalets udveksling af tjenesteydelser inden for sundhedsfagene. Hvis vi tager udgangspunkt i hans eksempel, må vi alle indrømme, at selv om vi har glimrende erhvervsmæssige kvalifikationer og faglige disciplinærnævn, så kan personer som dr. Shipman alligevel slippe gennem nettet. Som hr. Zappalà pointerede, viser det os blot, at de erhvervsudøvendes forhold til andre samfundsborgere er mærkværdigt. En person, der søger råd hos en erhvervsudøver, giver sig i denne persons vold, fordi den erhvervsudøvende nødvendigvis ved mere om klientens eller patientens problem, end vedkommende selv gør. Ellers ville erhvervene ikke findes. Det er nødvendigt at lovregulere dette magtforhold mellem de erhvervsudøvende og borgerne, sådan som vi har talt om. Det kræver en hensigtsmæssig struktur - f.eks. de strukturer, der foreslås af udvalgene og underudvalgene, og som vil behandle de enkelte erhverv inden for de større overordnede rammer.
Hr. Alyssandrakis sagde, at vi er ved at bevæge os ned på et lavere niveau. Jeg er uenig heri. Som juraprofessor og livslang udbyder af en form for erhvervsmæssig uddannelse skal jeg være den sidste til at underkende betydningen af oplæring på jobbet samt af den type arbejde, som jeg har været meget engageret i - klasseundervisning, vejledning med videre.
Som hr. Harbour sagde, er det vigtigt at bevare de fem niveauer, der allerede findes. Der har været forslag fremme om en yderligere forfinelse af disse forslag. Det vil jeg være meget ked af. Jeg mener, at vi har et "anerkendt" sæt med fem niveauer, der bør bevares. De skal også tydeliggøres. Jeg har læst ændringsforslag 192-196 fra fru Kauppi, hr. Harbour og flere andre. Jeg finder ændringsforslagene ret så elegante, og under alle omstændigheder er det op til os fra i dag og frem til den endelige afstemning at forsøge at samle alle brikkerne, så vi, når dagen er omme, står med en klar, forståelig og brugbar pakke.
Ingeniørsagen er blevet nævnt. Det er et punkt, som vi alle deler. Med al respekt så er det endnu for tidligt at gå så vidt, som hr. Zappalà foreslår. Det er vigtigt, at vi sikrer en bedre gensidig forståelse hos ingeniørerne i de forskellige lande, og at vi skaber en bedre situation, så italienske ingeniører f.eks. er sammenlignelige med autoriserede britiske ingeniører og vice versa. Vi skal udvikle en fælles platform. I hele Parlamentet har der været tegn på, at vi bevæger os i retning af en aftale, hvilket er meget vigtigt.
Det er blevet sagt, at det er vigtigt på det indre marked at sikre arbejdskraftens frie bevægelighed for at udveksle tjenesteydelser. Siden jeg kom ind i Europa-Parlamentet, har jeg været involveret i sagen om de fremmedsprogede lektorer på italienske universiteter, der i løbet af 14 år har fået medhold i fire retssager, og som alligevel ikke er sikret de samme rettigheder med hensyn til adgang til beskæftigelse som italienske statsborgere. Det er blot ét eksempel på, hvor vigtigt vores arbejde er, hvis vi skal have lige adgang til arbejde og lige muligheder for udveksling af tjenesteydelser med tilstrækkelig beskyttelse af borgere og forbrugere i hele EU. Jeg støtter fuldt ud den retning, vi bevæger os i, og jeg håber, at det vil lykkes os at nå i havn under det næste plenarmøde.
Hatzidakis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, målet med Zappalà-betænkningen er meget vigtigt, fordi vi gennem mobilitet, der naturligvis afhænger af gensidig anerkendelse af kvalifikationer, giver arbejdstagerne flere muligheder inden for rammerne af det europæiske indre marked.
Betingelsen for, at en sådan bestræbelse kan blive en succes, er naturligvis anerkendelse af universiteternes eksamensbeviser. I Grækenland er der et særligt problem på dette område. Fordi der endnu ikke er blevet åbnet nogen private universiteter, har vi verdensrekord i studenterudvandring. Denne situation betyder, at europæiske universiteter samarbejder med såkaldte centre for frie studier i Grækenland. Disse eksamensbeviser anerkendes ikke af staten, og det fører til stigende sociale problemer for tusinder af mennesker. Vi har rejst dette spørgsmål over for Kommissionen tidligere, både jeg og de ærede medlemmer på venstrefløjen, dog ikke hr. Alyssandrakis, og Europa-Kommissionen havde en helt klar holdning til det. Den siger, at eksamensbeviserne skal anerkendes. EF-Domstolen sagde for nylig det samme i Neri-sagen, som drejede sig om et lignende forhold i Italien.
Men da det græske uddannelsessystems problemer trækker ud, stillede jeg et ændringsforslag, som blev vedtaget i udvalget, og som ville betyde, at europæiske eksamensbeviser kunne anerkendes hurtigst muligt uden unødige lovmæssige hindringer, uden at Grækenland bliver dømt ved EF-Domstolen, og således at agtværdige europæiske universiteter kunne åbne afdelinger i Grækenland under et system med retssikkerhed for at hæve uddannelsernes niveau gennem konkurrence og sætte en stopper for studenterudvandringen.
For at undgå enhver misforståelse omkring uddannelsernes niveau stillede vi sammen med hr. Trakatellis og hr. Zappalà et andet ændringsforslag, hvor det indlysende kommer til udtryk, nemlig at medlemsstaterne har ret til at underkaste de forskellige institutioner, der samarbejder med universiteter i andre medlemsstater, de kontrolmekanismer, som gælder for deres egne universiteter. I løbet af de sidste par dage har socialdemokratiets ledelse efter det ramaskrig, der lød, ændret holdning til privat videregående uddannelse. I lyset af den ændrede holdning er det rimeligt at vedtage vores ændringsforslag, og jeg håber, at det bliver klart under afstemningen, hr. formand.
Koukiadis (PSE ).
   - Hr. formand, vi må være opmærksomme på to retningslinjer, når vi skal beslutte, hvorvidt vi kan acceptere de stillede ændringsforslag. For det første at det vil blive meget nemmere for de liberale erhverv at flytte rundt, end det har været hidtil, navnlig for dem, der udøver lovregulerede erhverv. Målet er at udvikle det indre marked og tjenesteydelsessektoren, der er bagud.
Den anden retningslinje, vi må fastsætte, er kvalitetssikring af de grænseoverskridende tjenesteydelser. I den forbindelse må vi undersøge de grundlæggende nyskabelser i det foreslåede direktiv, f.eks. sondringen mellem grænseoverskridende udveksling af tjenesteydelser og grænseoverskridende etablering, de foreslåede niveauer osv. Især hvad angår grænseoverskridende udveksling af tjenesteydelser, mener jeg, at ændringsforslag, hvori der fastsættes vilkår og betingelser for at forhindre overtrædelser, bør accepteres.
Samtidig skal direktivets nyskabelse i form af begrebet fælles grundlag i særlig grad bifaldes, for det giver de liberaliserede institutioner mulighed for at tage aktiv del i styrkelsen af deres grænseoverskridende samarbejde. Nu er der en åbning i det civile samfund, men hvis vi skal beskytte forbrugernes interesser på grundlag af den tidligere nævnte anden retningslinje, vil det være fornuftigt af os at opfordre EU's lovgivende myndighed til ikke at gøre mobilitet til et påskud for at underminere uddannelsesniveauet for mobile erhverv. Derfor er det vigtigt, når eksamensbeviser, der attesterer en teoretisk uddannelse, udstedes til eksamensbevisindehavere, der studerer i flere lande, at vi ubetinget forlanger, at uddannelsen i de enkelte lande udbydes af anerkendte uddannelsesinstitutioner og ikke af virksomheder, som ikke hører ind under værtslandets officielle uddannelsessystem. Det er vi alle sammen nødt til at være enige om, hvis vi ikke ønsker at sidestille uddannelsesproduktet med et ukontrolleret industriprodukt.
Derfor er det én ting, at vi tilskynder til samarbejde mellem universiteter - eller endog mellem universiteter og andre uddannelsescentre, hvilket ingen kan være uenige i - noget andet er, at vi under dække af samarbejde indirekte tillader, at foretagender, der ikke er anerkendt som uddannelsesinstitutioner i henhold til lovgivningen, bliver anerkendt som sådan. Det er derfor, at hr. Hatzidakis ændringsforslag er meget farligt.
Thors (ELDR ).
   - Hr. formand, vi kan ofte være stolte over det arbejde, vi gør for at føre Lissabon-dagsordenen ud i livet, f.eks. sammenlignet med Rådet og medlemsstaterne. Denne gang kan vi dog ikke være specielt stolte over vores arbejde. Siden Kommissionen stillede sit forslag, har det taget os 22 måneder at komme frem til førstebehandlingen, og præcis som hr. Harbour tidligere anførte, er der brug for en tydeliggørelse for at forhindre, at vores kolleger i Parlamentet, som er mindre bekendte med vores fremgangsmåde, bliver forvirrede under afstemningen.
Jeg ønsker at støtte meget af det, som fru Gebhardt sagde i sin udtalelse. Samtidig vil jeg bruge lejligheden til at lykønske hende før hendes fødselsdag i næste uge. Vi kan måske ikke alle være sammen med dig, men jeg håber, at du får en dejlig dag, og at vi må høre alt om den.
Når man lytter til forhandlingen om disse spørgsmål, får man mange gange følelsen af, at hvert land har verdens bedste uddannelsessystem. En af de største fordele ved at være her i Europa-Parlamentet er måske, at man lærer sig en vis ydmyghed i denne henseende. Jeg har med vilje brugt meget tid i Udvalget for Andragender, som også tager sig af klager fra borgere, eftersom jeg er enig med hr. MacCormick i, at der er problemer for forskellige typer af lærere, hvilket også gælder kranførere fra forskellige lande. Selv har jeg f.eks. længe arbejdet med kranfører hr. Holmström fra det svensksprogede Åland. Det er ikke lykkes ham at få sin i Sverige aflagte kranførereksamen godkendt i Finland. Nylands arbejderbeskyttelsesdistrikt har hele tiden modsat sig dette, og jeg tror, at mange af jer er overraskede over, at der er sådanne problemer mellem Finland og Sverige, to lande, som trods alt har meget til fælles med hinanden. Det er et eksempel på, hvordan folk tror, at de selv har det allerbedste uddannelsessystem.
Samtidig med at jeg takker Kommissionen for dens forslag om et nyt direktiv inden for området for det indre marked og tjenesteydelser, vil jeg sige et par advarende ord. Vi skal ikke endnu en gang handle på en sådan måde, at det bliver enklere for virksomheder end for individer at flytte over grænserne. Alt for ofte resulterer vores handlinger i, at individer ikke får adgang til den frie bevægelighed og det indre marked på den ønskede måde. Som vi tidligere har hørt, vil vores gruppe støtte Kommissionens forslag i mange henseender. Vi ønsker også et fleksibelt direktiv, men til forskel fra nogen af de andre grupper ønsker vi ikke, at bilagene skal udgøre en del af teksten. Jeg er derimod glad for at se, at der indføres mere præcise bestemmelser om sprogkrav end dem, som Kommissionen har stillet. 
Oreja Arburúa (PPE-DE ).
   - Hr. formand, først vil jeg naturligvis lykønske Kommissionen og dets tjenestegrene, der har været tålmodige nok til at drøfte hvert eneste ændringsforslag med os, med forslaget. Det synes jeg er prisværdigt, for det sker ikke særlig tit, og jeg ville gerne nævne det her. Jeg vil også gerne lykønske hr. Zappalà med hans indsats, fordi han har været nødt til at døjes med det enormt store antal ændringsforslag, samt med hans indlæg i Parlamentet, som efter min mening har gjort tingene klarere.
Der kan ikke herske tvivl om, at det er et særdeles vigtigt direktiv med henblik på at fremme den frie bevægelighed, og jeg tilslutter mig fru Thors sidste ord om, at det ikke må være nemmere at etablere en virksomhed, end det er for privatpersoner at få mulighed for at udøve et erhverv.
Arbejdstagernes frie bevægelighed inden for EU er meget vigtig, og jeg glæder mig over, at vi desuden taler om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer inden for alle erhverv, og ikke kun nogle enkelte. Jeg synes, at de erhvervsudøvere, som vi nogle gange har kaldt intellektuelle, ingeniører eller de, der har et højt uddannelsesniveau, har den samme ret som dem, der har et lavere uddannelsesniveau.
Det er rigtigt, at der har været mange stridsspørgsmål. Jeg synes, at det var meget vanskeligt at retfærdiggøre opdelingen mellem den frie udveksling af tjenesteydelser og etableringsfriheden i henhold til et tidskriterium på 16 uger. Her synes jeg, at vi, som vi har gjort det i udvalget, burde fastsætte en regel for hvert enkelt erhverv, for det er ikke det samme, om det er en turistguide eller en ingeniør, der skal yde en tjenesteydelse i et par uger i et andet land.
Vi skal finde en balance mellem den frie bevægelighed, sikre servicekvaliteten og den loyale konkurrence mellem dem, der udøver et erhverv i den medlemsstat, de bor i, og dem, der kommer fra et andet land for at udøve det.
Der er også andre aspekter, som efter min mening er meget vigtige, f.eks. særlige betingelser for de enkelte erhverv og de særlige undtagelser, som vi har fastsat - her tænker jeg f.eks. på notarerne. Med hensyn til ingeniørerne vil jeg også gerne som ingeniør understrege, at de ændringsforslag, vi har stillet sammen med hr. Harbour - fra 192 til 196 - klart fastsætter sådanne faglige kvalifikationsniveauer - fra et til fem - og der er andre ændringsforslag, jeg vil støtte sammen med hr. Harbour, og som har til formål specifikt at definere ingeniørfaget. Jeg synes, at nogle af de aspekter, som hr. Zappalà har indført, er forhastede, som det også er blevet nævnt her i Parlamentet, og jeg beder om, at der fastsættes en fælles platform for ingeniører. 
McCarthy (PSE ).
   - Hr. formand, for ca. 15 år siden søgte og fik jeg som ung akademiker en stilling på Det Frie Universitet i Berlin. På grund af problemet med gensidig anerkendelse af kvalifikationer gik der mange måneder, før jeg kunne tiltræde min stilling.
Efter min mening skal dette direktiv sikre, at erhvervsudøvere ikke kommer til at stå med den samme usikkerhed og de samme forhindringer, som jeg stod med, da jeg udnyttede mine rettigheder som EU-borger for at arbejde på det indre marked. Hvis kommissærens nye plan om en gennemgribende liberalisering af markedet for grænseoverskridende tjenesteydelser skal gennemføres, er de kvalificerede erhvervsudøveres frie bevægelighed helt afgørende.
Det er nødvendigt med særlige forholdsregler i sundhedssektoren. Jeg stillede også ændringsforslag om afskaffelse af bestemmelsen om de 16 uger. Jeg takker ordføreren og udvalget for deres støtte til disse ændringsforslag. Det er sandt, at reglen sandsynligvis ville have gjort det muligt for fidusmagere og folk, der har fået frataget retten til at udøve deres erhverv, at arbejde inden for sundhedssektoren i en anden medlemsstat uden forudgående registrering hos værtslandets anerkendte tilsynsorgan.
Hr. Bowis nævnte sagen om dr. Shipman - en læge i min valgkreds, der kan have myrdet op til 200 patienter efter at have tvunget nogle af dem til at ændre deres testamenter til hans fordel. Dr. Shipman var imidlertid ikke blevet frataget retten til at udøve sit erhverv, og Det Forenede Kongeriges eget tilsynsorgan havde ikke registreret ham som et problem. Patienternes sundhed og sikkerhed skal gå forud for alt andet, men det er ikke en undskyldning for at blokere erhvervsudøvernes frie bevægelighed. Jeg ved, at kommissær Bolkestein er følsom over for dette emne. I Det Forenede Kongerige er der en akut mangel på læger efter den konservative regeringsperiode. Det giver ingen mening at have hindringer for den frie bevægelighed, men jeg håber, at der i det endelige direktiv vil være den rette balance mellem tilladelse og opfordring til fri bevægelighed for erhvervsudøvende i sundhedssektoren samt automatisk anerkendelse af rettigheder for mere end 50 kategorier af speciallæger - i særdeleshed de meget efterspurgte kræftspecialister - og en fortsat beskyttelse af patienternes sundhed og sikkerhed.
Doyle (PPE-DE ).
   - Hr. formand, i det nye direktiv opfordres der til en ensartet, gennemsigtig og fleksibel ordning for anerkendelse af faglige kvalifikationer for at fremme den frie bevægelighed af kvalificerede personer i det udvidede EU. Direktivet bygger på de eksisterende direktiver om generelle ordninger, og formålet med det er at konsolidere 15 direktiver i én effektiv og enkel lovgivning, der forhåbentlig vil afklare fortolkningsmæssige spørgsmål.
Som sådan er det et ambitiøst og vidtspændende direktiv, der er helt i overensstemmelse med dagsordenen i Kommissionens aktionsplan vedrørende kvalifikationer og mobilitet. Der er imidlertid en medfølgende sundhedsadvarsel. Liberaliseringen og mobiliteten skal ikke fremmes på bekostning af folkesundhed og forbrugerbeskyttelse. På dette punkt glæder jeg mig over den fortsatte klare adskillelse af de to eksisterende ordninger for anerkendelse af faglige kvalifikationer - sektorordningen, der omfatter syv lovregulerede erhverv, samt en generel ordning.
Det er vigtigt, at de strengere bestemmelser gælder for udveksling af tjenesteydelser til sektorordninger. Vi skal fremhæve de områder, hvor risikoen for offentligheden berettiger til kontrol med kvalifikationer forud for den første udveksling af tjenesteydelser. Vi skal også sikre os, at forslagets liste over specialer er tilstrækkeligt omfattende til at sikre en passende anerkendelse og lovbeskyttelse af nye fagområder som f.eks. medicinsk onkologi - hele området for forskning i og behandling af kræft.
Det er vigtigt, at de mobile erhvervsudøvere indser, at de skal have de nødvendige sprogkundskaber til at begå sig i værtslandet, da evnen til at kommunikere er en forudsætning for at udøve sit erhverv. Det er særligt vigtigt på det medicinske område, hvor der er alvorlige sundheds- og sikkerhedsmæssige risici, hvis ikke patienterne kan kommunikere med lægen på deres eget sprog.
Jeg støtter tanken om at medtage et nyt særligt afsnit til ingeniørerhvervet, hvilket blev introduceret af Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked. Hvad angår arkitekterhvervet, vil jeg imidlertid gøre opmærksom på Betragtning 21. Udvalget om Retlige Anliggender har vedtaget et ændringsforslag, der blev stillet af lord Inglewood, og som vil anerkende landmålere som bygningskonstruktører. Problemet ligger her i fortolkningen af landmålernes rolle i de forskellige medlemsstater. Uden for Det Forenede Kongerige og Irland udfører de ikke bygningskonstruktion. Denne dobbelttydighed i landmålernes rolle og ansvar i de forskellige medlemsstater skal fjernes for at sikre et harmoniseret system og lige konkurrencevilkår.
Mit oprindelige ændringsforslag til dette emne på udvalgsplan blev ikke vedtaget, men formuleringen kunne være en løsning på dette store problem. Det bevarer formuleringen fra arkitektdirektivet, der er en del af den gældende fællesskabsret, og det vil sikre en kontinuitet i fortolkningen af denne bestemmelse under det nye system. Ligesom det irske formandskab og flere andre er jeg også bange for, at den tidsplan, der er foreslået i direktivets artikel 5-9, ganske enkelt ikke kan overholdes.
Lehne (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, det oprindelige formål med dette direktiv var at skabe forenkling, det vil sige at sørge for også inden for rammerne af det såkaldte SLIM-program, at der ud af mange europæiske retstekster bliver så få som muligt, som er lettere at forstå for borgeren. Jeg er meget i tvivl om, hvorvidt det faktisk er lykkedes med dette forslag til direktiv. Der har - som vi alle ved - i årtier i EU været fungerende sektorale direktiver om en hel række erhverv, som er blevet specifikt udviklet for at skabe rimelige forudsætninger for disse erhverv ved anerkendelsen. Hvis man går frem efter princippet om at skære alt over én kam og at lave et direktiv, som både gælder for snedkermesteren og for speciallægen, for kirurgen, kan der efter min overbevisning ikke komme noget fornuftigt ud af det i sidste ende.
Derfor har der fra flertallet i min gruppe været et ønske om at bevare de sektorale direktiver. Desuden er det sådan, at flertallet af de indgåede klager ikke har handlet om de regulerede områder, men om områder, som ikke blev reguleret, altså områder, som ikke er omfattet af de sektorale direktiver. Vi har ikke kunnet komme igennem med denne idé i udvalget. Resultatet er nu - og det er soleklart - at der på grund af de mange ændringsforslag skal overføres flere og flere elementer fra de sektorale direktiver til det generelle direktiv. Resultatet kan ikke betegnes som noget, der har ført til en forenkling af lovgivningen i Europa, tværtimod, det er alt sammen blevet mere bureaukratisk, kompliceret, uforståeligt og ineffektivt, altså det modsatte af , ville jeg kalde direktivet, for at bruge det engelske begreb til formålet. For slet ikke at tale om, at det efter min mening naturligvis ikke er nogen god lovgivning at vedtage et speciallægedirektiv, som så ikke engang bliver gennemført i medlemsstaterne, men ophæves igen og til sidst integreres i dette direktiv.
For at sige det kort: Til sidst handlede det under drøftelserne om at forhindre det, der var værre, og ikke længere om at skabe noget godt. Med resultatet fra Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked er det, der var værre, blevet forhindret, men udvalget kunne ikke skabe noget godt. Vi vil på baggrund af, at der ikke kunne opnås andet, godkende resultatet. 
Gargani (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg taler uden at have lyttet til forhandlingen, eftersom jeg havde et ærinde i Præsidiet. Da jeg har stået i spidsen for udvalgets arbejde i lang tid, kan jeg sige, at emnet er blevet grundigt uddybet, og at det har gennemgået den nødvendige procedure for en så vigtig foranstaltning, der er en af de vigtigste foranstaltninger, som Parlamentet beskæftiger sig med i øjeblikket.
Vi begyndte med en høring, der varede en hel dag, og som gjorde os opmærksom på de problemer, som ordføreren og de andre udvalgsmedlemmer har uddybet - hr. Zappalà, hr. Lehne og andre, som jeg gerne vil takke - og ved hjælp af forskellige debatter og indlæg er vi nået frem til konklusionen i dag.
Vi har en stor ambition, nemlig at regulere de intellektuelle erhverv. Jeg tror, at vi konkret gør Europa åbent over for retten til borgerskab og kulturel tilrettelæggelse, for Europa skal skabes ved hjælp af den fælles valuta og alle de initiativer, som vi gennemfører, men Europa skal ikke mindst skabes ved at gøre borgerne bevidste om den sammenhæng, der netop gælder de intellektuelle erhverv, nemlig muligheden for udøvelse af de liberale erhverv på højeste plan i de forskellige medlemsstater og inden for de forskellige europæiske organisationer.
Jeg må sige, at hr. Zappalà i sit arbejde med dette direktiv har fundet en anden balance end den, som Kommissionen foreslår, nemlig en balance, der er tættere på erhvervsudøverne og borgerne, som navnlig lægger vægt på informationernes kvalitet. Vi skal sikre, at erhvervene kvalificeres efter de højeste standarder, så erhvervsudøverne i medlemsstaterne netop bliver godkendt på baggrund af de kvalifikationer, de besidder.
Ved at gøre dette tror jeg, at vi giver et stort bidrag til Europa og gør borgerne en tjeneste. Jeg tror ligeledes, at kommunikationen mellem de forskellige europæiske lande bliver fastlagt på dette plan, for historisk set har de intellektuelle erhverv - ikke bare i Italien, men også i alle andre lande - altid været et stærkt udgangspunkt, når et lands situation skal bedømmes.
Endelig tror jeg, at de frie erhverv - eftersom de nu bliver defineret på samme måde i hele Europa - kan give et bidrag, som måske kun bliver overgået af forfatningen, når først den er blevet ratificeret. Der er under alle omstændigheder tale om et vigtigt bidrag til forfatningen og til unionsborgerskabet. 
Karas (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, i forbindelse med målsætningen fra Lissabon om at blive den mest konkurrencedygtige, dynamiske og stærkeste videnbaserede økonomi inden 2010 handler det ikke kun om et økonomisk-politisk og industripolitisk spørgsmål, men især også om uddannelse og efteruddannelse.
Et andet område er arbejdsmarkedets funktion og de nødvendige ændringer her. I feltet mellem de to områder ligger bestræbelserne på at støtte uddannelse og videreuddannelse af høj kvalitet samt beskyttelsen af den gensidige grænseoverskridende anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer. Jeg hilser derfor Kommissionens forslag velkommen.
Jeg vil i mit indlæg i dag især komme ind på ét aspekt, nemlig det samme niveau og de samme forudsætninger for erhvervsmæssige kvalifikationer mellem tjenestetudbyderne og for etableringsretten. Kravene til aktiviteterne er ens, hvad enten det handler om en tjenesteydelse eller en etablering. Aktiviteterne adskiller sig ikke. Det er derfor uforståeligt for mig, at der er planlagt anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer i forbindelse med etablering, men ikke i forbindelse med levering af tjenesteydelser. Denne differentiering er efter min mening ikke rigtig. Den nuværende ordning er muligvis slet ikke i overensstemmelse med artikel 50 i EF-traktaten. Dette muliggør levering af tjenesteydelser i en medlemsstat under de forudsætninger, som denne stat foreskriver for sine egne borgere. Til disse betingelser hører også ækvivalensen i kvalifikationsbeviset, såfremt der er fastsat et sådant i værtsmedlemsstaten. For at eliminere dette problem anmoder jeg om tilslutning til Stefano Zappalàs og mit ændringsforslag 213 til artikel 5. 
Formanden.
   - Før jeg giver ordet til kommissæren igen, vil jeg gøre opmærksom på, at for at undgå, at han skal bruge hele sin taletid på at læse numre op, vil det fuldstændige forhandlingsreferat indeholde en liste over alle de ændringsforslag, som Kommissionen godkender fuldstændigt, godkender delvist med visse ændringer eller forkaster. Listen bliver vedføjet forhandlingsreferatet som bilag, så kommissæren ikke behøver at læse en lang række numre op. 
Bolkestein,
    Hr. formand, jeg vil kommentere nogle af de centrale punkter, der kan være af interesse for parlamentsmedlemmerne. Det gælder i særdeleshed ændringsforslagene fra Parlamentet.
Som en afslutning på denne forhandling vil jeg opsummere mit svar med fem punkter. For det første stilles der i nogle ændringsforslag spørgsmål ved den aktuelle lovgivning, hvorfor de ikke kan accepteres. Det handler specielt om begrænsningen i direktivets anvendelsesområde til liberale erhverv, den manglende anerkendelse af uddannelsesbeviser inden for håndværk og handel, begrænsningen af anerkendelsen til kvalifikationer på samme niveau samt de mange øvrige mere restriktive krav om anerkendelse.
Mit andet punkt gælder fremme af grænseoverskridende tjenesteydelser. En reel forenkling af den midlertidige og lejlighedsvise udveksling af tjenesteydelser indebærer færre formaliteter. Forbrugerne kan sikres tilstrækkelige garantier gennem omfattende oplysninger, og erklæringer til de kompetente myndigheder samt proformaregistrering kan accepteres for sundhedssektoren. Under alle omstændigheder er en formel kontrol af kvalifikationer fra værtsmedlemsstaten uforenelig med en reel lettelse af den grænseoverskridende udveksling af tjenesteydelser.
For det tredje er konsolidering ikke en passende ramme for indførelse af nye harmoniseringsbestemmelser. Noget sådant kræver grundige overvejelser hos alle interesserede parter og en særlig konsekvensanalyse.
For det fjerde retfærdiggør udvidelsen en forenkling af anerkendelsessystemerne. Fællesskabsprocedurerne skal begrænses til EU-dækkende foranstaltninger, og det retfærdiggør fuldt ud den nye strategi for anerkendelse af læge- og tandlægespecialer, der kun er fælles for nogle medlemsstater, og som vil øge sandsynligheden for deres fortsatte udvikling.
For det femte kræver en udvidelse også enklere forvaltningsmekanismer, specielt i form af ét enkelt komitologiudvalg. Kommissionen er villig til at bidrage til dette mål ved at nedsætte en ekspertgruppe og ved at indføre mere åbne og fleksible høringsmekanismer med de interesserede parter.
Kommissionens udtalelse om de enkelte ændringsforslag - som der jo som bekendt er mange af - foreligger på skrift og vil snart blive omdelt.(2)
Jeg er også overbevist om, at Europa-Parlamentets værdifulde indsats vil udgøre et godt grundlag for flere konstruktive diskussioner.
Endelig vil jeg også ønske fru Gebhardt tillykke med fødselsdagen i næste uge. 

 - Tak, hr. kommissær.Forhandlingen er afsluttet.Afstemningen finder sted den 29. januar 2004. 

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende betænkninger:
A5-0466/2003 af Kauppi for Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om ændring af direktiv 77/799/EØF om gensidig bistand mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder inden for området direkte og indirekte skatter (KOM(2003) 446 - C5-0370/2003 - 2003/0170(COD)) og
A5-0476/2003 af Purvis for Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål om fremtiden for "hedge funds" og derivater (2003/2082(INI)). 
Bolkestein,
    Fru formand, hvad angår disse to emner, vil jeg først tale om Kauppi-betænkningen og derefter om Purvis-betænkningen.
Hvad angår Kauppi-betænkningen om gensidig bistand, udarbejdede Kommissionen dette forslag som et svar på rapporten fra Rådets ad hoc-gruppe om skattesvig. Gruppen havde indikeret, at grunddirektivet fra 1977 trængte til en modernisering i betragtning af den stigende tendens til, at virksomheder etablerer sig i adskillige medlemsstater, og at enkeltpersoner udnytter deres traktatsikrede rettigheder med hensyn til fri bevægelighed. Ikke desto mindre skal enhver skatteforpligtelse som følge af disse rettigheder kunne håndhæves af myndighederne i de pågældende medlemsstater. Skatteunddragelser og skattetænkning på tværs af landegrænserne krænker princippet om skattemæssig retfærdighed og vil sandsynligvis resultere i fordrejninger af kapitalbevægelserne med deraf følgende negativ indvirkning på konkurrenceforholdene samt påvirkning af det indre markeds tilfredsstillende funktion.
Dette forslag supplerer skattemyndighedernes eksisterende værktøjer. Det fremskynder procedurerne for indhentning af oplysninger fra skattemyndighederne i andre medlemsstater. Det gør det muligt at udføre samtidige skattekontroller i en række lande, som en multinational virksomhed opererer i, og det gør det muligt at informere om beslutninger og instrumenter uden for det land, hvor der skyldes skat, så der kan træffes fuldbyrdelsesforanstaltninger. Jeg er sikker på, at Parlamentet vil støtte denne foranstaltning til bekæmpelse af skattesvig og skatteunddragelse.
Det var mine indledende bemærkninger til Kauppi-betænkningen. Jeg vil gerne sige følgende om Purvis-betænkningen.
Kommissionen glæder sig over Europa-Parlamentets beslutning om at udarbejde en betænkning om fremtiden for "hedge funds" og derivater. Jeg ønsker ordføreren tillykke med dette initiativ, der er meget betimeligt. Som vi alle ved, er disse emner utroligt vigtige.
Jeg vil først tage fat på spørgsmålet om "hedge funds". Som nævnt i hr. Purvis' betænkning kan private investorer allerede vælge mellem forskellige "hedge funds"-produkter - enten direkte via fondsbørsnoteringer eller indirekte via "structured notes". Adskillige medlemsstater har allerede indført et reguleringssystem for "hedge funds" for at tilskynde sådanne foretagender til at etablere sig inden for deres jurisdiktion. Men som hr. Purvis ganske rigtigt nævner i sin betænkning, findes der i øjeblikket ikke noget EU-reguleringssystem, der er skræddersyet til de særlige forhold, der gælder for "hedge funds".
Der er mindst to centrale spørgsmål. For det første er der spørgsmålet om, hvordan man tiltrækker onshoreinvesteringer, der nu til dags mest er offshore. Parmalat har f.eks. vist os betydningen heraf. For det andet er der spørgsmålet om, hvilket beskyttelsesniveau investorerne har brug for til denne særlige type finansielle produkt. På denne baggrund kunne det synes hensigtsmæssigt at diskutere de potentielle fordele ved EU-regler for "hedge funds".
Jeg mener også, at det andet emne, derivater, er et vigtigt spørgsmål af mindst tre årsager.
For det første udvikler denne kategori af finansielle instrumenter sig i stigende hast og med stadig nye produkter til følge. For det andet handles de fleste af dem på de uofficielle markeder, der i sagens natur er mindre overvågede af kontrollerende myndigheder og banktilsyn end regulerede markeder. For det tredje er der potentielt store risici forbundet med sådanne instrumenter på grund af deres gearingseffekter. Sammenlignet med "hedge funds", der i øjeblikket ikke er omfattet af fællesskabslovgivningen, behandles derivater imidlertid allerede i en række tekster i forskellige sammenhænge som f.eks. regnskab, investering, markedsmisbrug, investeringstjenester eller banklovgivning. Det er således hverken nødvendigt eller ønskeligt at indføre en særlig lov for derivater, da det er et tværgående spørgsmål. Det bedste ville være at overveje en opdatering af de aktuelt forskellige EU-retsakter fra sag til sag. Man skal imidlertid sikre fuld sammenhæng i skattesystemet.
Med hensyn til både "hedge funds" og derivater er hr. Purvis' betænkning en nyttig vejledning for Europa-Kommissionen. I Oviedo i april 2002 forpligtede Kommissionen sig til specifikt at undersøge spørgsmålet om derivater og "hedge funds" efter Enron-skandalen. Denne forpligtelse vil blive respekteret, og der vil blive taget behørigt hensyn til hr. Purvis' betænkning.
Europa-Kommissionen vil også skulle tage hensyn til konklusionerne fra de professionelle ekspertgrupper, vi nedsatte sidst i oktober 2003 for at overveje prioriteter for tiden efter gennemførelsen af handlingsplanen for finansielle tjenesteydelser. Disse ekspertgrupper kan bl.a. rejse disse to spørgsmål efter den første rapport, der er planlagt til april 2004. 
Det er for tidligt for Europa-Kommissionen at tage endelig stilling til en eventuel yderligere lovgivning vedrørende enten "hedge funds" eller derivater.
Vi skal analysere, om Parmalat-affæren giver genklang i disse to emner, og vi skal være opmærksomme på de igangværende diskussioner i USA om registrering af "hedge funds" for at sikre os, at der ikke bliver tale om konkurrencefordrejning.
Karas (PPE-DE ),
   Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, De kan se, at jeg ikke er Piia-Noora Kauppi, men hun er ordfører, jeg er ikke ordfører. Hun har bedt mig om at fremlægge sin betænkning kort i dag på hendes vegne, fordi hun er blevet mor for en uge siden. Jeg vil på vegne af Parlamentet og også helt personligt gratulere hende. Hun er blevet mor til en velskabt dreng, begge har det godt, og hun vil så hurtigt som muligt forene arbejdsliv og familieliv og genoptage sit arbejde i Europa-Parlamentet. Hjertelig tillykke, Piia, og held og lykke!
Jeg kan sige, at der ikke gives nogen kritik af Kommissionen i hendes betænkning om Kommissionens forslag, den giver heller ikke anledning til bekymring angående Kommissionens fremgangsmåde, snarere angående Rådets fremgangsmåde. Formålet med Kommissionens forslag er hovedsageligt at opnå det samme på området direkte skatter, som allerede er blevet foreslået andetsteds på området indirekte skatter. Den vigtigste fornyelse er, at der indføres en mulighed for, at to eller flere medlemsstater kan foretage samtidig kontrol i de tilfælde, hvor en skattepligtig person er aktiv i mere end en medlemsstat, det vil sige, at det er et spørgsmål om fornuft og en korrekt udformning af det indre marked. 
Formålet med et andet punkt er at forenkle proceduren og med et tredje at fjerne nogle uklarheder i den nuværende tekst, der, som vi hører, allerede er 25 år gammel, og holder man øjne og ører åbne, ved man, at der er sket og ændret meget i den periode.
Det vigtigste punkt er imidlertid et procedurespørgsmål. Kommissionen har i overensstemmelse med gældende praksis baseret sit forslag på traktatens artikel 95, hvilket betyder, at proceduren med fælles beslutningstagning anvendes. Dette valg af retsgrundlag er konsekvent blevet støttet af Parlamentet, som mener, at administrativt samarbejde ikke berører den materielle skattelovgivning, men snarere har til formål at sikre, at det indre marked fungerer effektivt. Derfor hilser vi Kommissionens retsopfattelse velkommen. Men vi gør også opmærksom på, at Rådet allerede flere gange unden overbevisende grunde ensidigt har besluttet at ændre retsgrundlaget enten i artikel 93 eller artikel 94 i traktaten, hvilket betyder, at Europa-Parlamentets medbestemmelsesret tilsidesættes, og at betydningen for det indre marked kommer for lidt til udtryk.
Det seneste tilfælde vedrører to forslag fra Kommissionen om administrativt samarbejde inden for området indirekte skatter (moms) og en ændring af direktiv 77/799/EØF, hvor Rådet for nylig hørte Parlamentet på ny om en ændring af retsgrundlaget. Europa-Parlamentet forkastede denne ændring den 2. september 2003. Da vi forventer, at Rådet vil ændre retsgrundlaget for dette forslag under alle omstændigheder, ser ordføreren på nuværende tidspunkt ikke nogen grund til at tage Parlamentets holdning op til revurdering og foreslår derfor, at Kommissionens forslag vedtages i den foreliggende form med artikel 95 som retsgrundlag. Dermed viser vi med et bredt flertal, at vi er parate og villige til samt besluttede på at være medbestemmende i dette spørgsmål, fordi det handler om det indre marked.
Purvis (PPE-DE ),
   Fru formand, jeg vil takke kommissæren for hans velovervejede synspunkter. Forhåbentlig vil han - selv om han overlader det til sine ekspertpaneler - tage hensyn til det faktum, at dette område højst sandsynligt fortjener en lovgivning fremover. Jeg vil løbe igennem de vigtigste grunde til vores synspunkter.
Den første "hedge fund" blev etableret i 1949, og de forvaltede aktiver skønnes nu globalt set at beløbe sig til omkring 600 milliarder amerikanske dollars. Heraf forvaltes kun 15 % eller omkring 90 milliarder euro fra Europa. Selv om de europæiske kapitalforvaltere forvalter disse midler, har de fleste af midlerne fortsat hjemsted i offshoreskattely med lempelig lovgivning. Der har været en enormt stigende interesse for denne type investeringer i de seneste år - specielt i USA, hvor de er blevet opdaget af meget såvel som moderat velhavende investorer. Mange institutionelle investorer finder det nu acceptabelt at investere på denne måde.
Denne interesse har nu spredt sig til Europa - særligt fordi mange af disse fonde på grund af deres tilbøjelighed til baissespekulation og gearing generelt har klaret sig godt målt i absolutte tal i de seneste tre år, hvor der har været en negativ udvikling på børsmarkederne. Det er kommet frem i medierne, og sådanne præstationer nævnes på fremtrædende pladser i avisernes personlige finanssektioner. Som følge heraf er der nogen bekymring om, at mindre sofistikerede investorer i stigende omfang vil lade sig friste til at betro deres opsparinger til risikable offshore-"hedge funds" på den ene eller den anden måde. Selv om flertallet af disse fonde er helt respektable og forvaltes godt, er der kun en meget grundlæggende tilsynskontrol. EU-myndighederne bekymrer sig om risiciene, mens investeringsindustrien tiltrækkes af de kommercielle muligheder ved at følge denne trend. Vi mener, at tiden er inde til at indføre en tilpas lempelig ordning i EU, der vil tiltrække de fonde, der oprettes inden for EU's jurisdiktioner. Dette synspunkt styrkes yderligere af initiativer fra visse medlemsstater, der har indført eller overvejer at indføre sådanne fremmende ordninger på lokalt plan. Det har man gjort i f.eks. Irland, Tyskland og Luxembourg.
En anden ting, der giver anledning til bekymring i forbindelse med vores forsøg på at skabe et fælles europæisk kapital- og investeringsmarked, er det faktum, at nogle medlemsstater indfører skatte- eller lovgivningsmæssige forhold, der diskriminerer investeringer i sådanne fonde i andre medlemsstater. Vi foreslår derfor, at der oprettes en særlig lempelig ordning, der passer til de særlige karakteristika for "hedge funds" - samt for øvrigt også til andre alternative investeringsformer, der i øjeblikket mangler en passende juridisk basis på EU-plan. Vi ønsker en ordning, hvor disse investeringsformer forsynes med et EU-pas på baggrund af gensidig anerkendelse. Disse fonde investerer i områder, som f.eks. ejendomme, valutaer eller varer. Disse investeringer er helt klart ikke hensigtsmæssige for alle - i det mindste ikke, medmindre de er helt klar over og accepterer de medfølgende risici. Derfor understreger vi den tvingende nødvendighed af uddannelse samt klar og ligefrem oplysning af og stram lovgivningsmæssig kontrol med de personer, der sælger og distribuerer sådanne produkter. Der er ingen grund til at nægte EU-borgerne adgang til disse interessante investeringsmuligheder, men vi føler, at deres interesser bedre kan beskyttes, hvis de er tilgængelige inden for EU's jurisdiktioner og underlagt passende bestemmelser. Det vil også give de europæiske investeringsarbejdere en mulighed for at forbedre deres færdigheder og opbygge værdifulde virksomheder og stillinger. Der vil også blive trukket kapital til vores europæiske virksomheder og industrier i stedet for til USA og andre dele af verden.
Et særligt afsnit i min betænkning er helliget derivater. De er meget udbredte i både det almindelige erhvervsliv og i investeringsbranchen. Selv om de ofte beskyldes for at være risikofyldte spekuleringsinstrumenter, kan de lige så godt anvendes til at begrænse og formindske risikoen. Vi har identificeret to væsentlige punkter - hr. Bolkestein havde tre - der fortjener opmærksomhed. Der vil sikkert forekomme systemiske risici for det internationale finansielle system, fordi vi kun i beskedent omfang kan kvantificere risikoens fulde omfang. Det gælder især for specialiserede unoterede derivater, der typisk er mindre likvide end de mere konventionelle derivater. Det gælder også for kreditderivater, der har haft en eksplosiv fremgang, fordi banker af kapitaldækningsgrunde overfører deres aktiver til ikke-banker - herunder for øvrigt også "hedge funds".
Vi opfordrer derfor Kommissionen og de forskellige internationale institutioner til at udvikle passende midler til at vurdere, overvåge og kontrollere sådanne udeståender.
Doyle (PPE-DE ).
   - Fru formand, jeg vil starte med Kauppi-betænkningen, og jeg vil også ønske fru Kauppi tillykke med den søn, hun fødte tidligere på ugen. Som tidligere nævnt er titlen på dette direktivforslag, der vil revidere det nuværende direktiv om gensidig bistand, en smule vildledende, da det faktisk kun vil gælde for direkte skatter og forsikringer, idet indirekte skatter i form af moms og punkafgifter behandles i særlige instrumenter. Det bør præciseres.
Hovedsigtet med dette forslag er at forhindre skatteunddragere i at gemme sig i andre medlemsstater ved på frivillig basis at indføre bestemmelser om samarbejde og gensidige aftaler om udførelse af skattekontrol. Det vil være et kærkomment fremskridt. Ændring af retsgrundlaget fra et, der bygger på vedtagelse med kvalificeret flertal - artikel 95 - til et, der kræver enstemmighed i Rådet - traktatens artikel 93 og 94 - er i høj grad i overensstemmelse med fortilfældene samt heldigvis med min egen regerings holdning til skattelovgivningen. Det er ikke muligt at adskille det administrative element af kompetencer på skatteområdet, herunder bestemmelserne om gensidig bistand, fra retten til at hæve skatterne, hvilket fortsat bør være under forbehold af enstemmighed.
Nu vil jeg gå videre til hr. Purvis' betænkning. Jeg lykønsker ham med en meget afbalanceret og informativ betænkning på trods af den lidt mærkelige beslutning om at sammenkæde disse to emner - "hedge funds" og derivater - i en enkelt betænkning, da handel med derivater fortsat er langt mere reguleret i EU end området med "hedge funds". Som det nævnes i betænkningen, har Irland været ekstremt engageret og succesrig i bestræbelserne på at gøre "hedge funds" mere bredt tilgængelige. Der er imidlertid behov for klare lovgivningsmæssige rammer for at skaffe investorerne en minimumsbeskyttelse, samtidig med at Europas ynkelige andel på 15 % af de samlede globale aktiver i "hedge funds" udvides. I de seneste fem år har AAI - "avancerede alternative investeringsformer" eller "hedge funds", som de normalt kaldes - og derivater nydt godt af nedgangen på aktiemarkedet på samme måde, som de nød godt af udvidelse af kredsen af investorer på aktiemarkedet under konjunkturopgangen i 1990'erne, hvor investeringsområder, der tidligere primært havde været forbeholdt de erfarne og kvalificerede økonomiske eksperter eller kapitalforvaltere, blev gjort mere demokratiske i og med, at enkeltpersoner og mindre grupper, der var nye på markedet, begyndte at investere i aktier. Jeg er enig i, at der er behov for en passende reguleringsordning for "hedge funds" for hele EU, så investorerne tilskyndes til at anbringe deres midler i EU-baserede fonde i stedet for i offshoreinvesteringsformer. En koordinering af de nationale myndigheder vil skabe mere fleksibilitet på det indre marked, hvilket er velkomment.
Hvad angår derivater, støtter jeg den rettidige opfordring til Kommissionen om at forelægge en rapport om derivaternes nuværende rolle på kapitalmarkederne.
Goebbels (PSE ).
   - Fru formand, begrebet "avancerede alternative investeringsformer" er så avanceret, at jeg vil bruge udtrykket "hedge funds" i stedet for.
Den Socialdemokratiske Gruppe mener ikke, at "hedge funds" i særdeleshed og derivater i almindelighed er særligt dejlige. Disse instrumenter kan til en vis grad bruges til at dække visse investeringsrisici eller risici forbundet med international handel. Men da alle disse finansielle instrumenter er yderst spekulationsorienterede - med en meget begrænset gearing kan der sandelig blive rejst svimlende beløb - må man ganske enkelt være meget forsigtig. Min gruppe støtter Kommissionens forsigtige tilgang på dette område, og vi er enige i det argument, som kommissær Bolkestein netop har fremført. Enron, Parmalat og andre skandaler har mindet os om, at avancerede produkter ofte dækker over meget avancerede finansielle lovbrud.
Da Long Term Capital Management-fonden var på sammenbruddets rand, blev man klar over omfanget af de dermed forbundne risici. I begyndelsen af 1998 havde LTCM 4,8 milliarder amerikanske dollars i egne midler til at klare forpligtelser til en værdi af 120 milliarder amerikanske dollars med, med andre ord en gearing på 25. Den 23. september 1998 var LTCM's nettoaktiver faldet til 600 millioner amerikanske dollars med forpligtelser på ca. 100 milliarder amerikanske dollars eller en gearing på 167. Redningen af LTCM, som hverken førte til straf eller følger for fondens bestyrere, forhindrede en kædereaktion, men hvem kan garantere, at lignende hændelser ikke vil ske igen og denne gang i et omfang, som vil umuliggøre enhver redning?
Den kapital, som LTCM startede med, kom hovedsageligt fra banker, der teoretisk set blev overvåget. Vi må derfor skærpe tilsynskravene for banker, når de garanterer for spekulationsfonde. Fordi mange af disse fonde har hjemsted i offshorecentre, der ikke er regulerede eller er sparsomt regulerede, vil det være lettest at imødegå "hedge funds", som ønsker at forblive uigennemsigtige, ved at gøre det vanskeligere og dyrere for dem at opnå refinansiering fra banker, der opererer i lande omfattet af Basel-aftalerne. Banklånene kunne begrænses præcist ud fra den sikkerhed, som fonde med hjemsted i offshorecentre stiller. Forummet for Finansiel Stabilitet, Den Internationale Børstilsynsorganisation og Basel-komitéen for Banktilsyn har alle fremkommet med vigtige henstillinger og forslag om dette, navnlig i Brok- og Mayer-betænkningen fra januar 2000. Indtil videre er ingen af disse forslag blevet ført ud i livet.
Hr. Purvis' betænkning er et forsøg på at give "hedge funds" et comeback i Europa og gradvist tilbyde deres produkter til "moderat velstående investorer". Personligt er jeg ikke helt sikker på, hvad en moderat velstående investor er, men min gruppe er ikke afvisende over for sådan et skridt, forudsat at der er meget mere gennemsigtighed, hvad angår "hedge funds", og at nationale og i fremtiden også europæiske tilsynsmyndigheder godkender og overvåger denne proces. Vi må ikke glemme, at store fortjenester på dette dunkle område nødvendigvis må medføre betydelige risici.
Jeg vil slutte, fru formand, med at takke hr. Purvis for denne betænkning, der i det store og hele er yderst konstruktiv. Jeg takker ham for hans åbenhed og for at have accepteret nogle kompromiser, som betyder, at min gruppe kan stemme for betænkningen. Jeg vil også til sidst på mine egne og min gruppes vegne lykønske fru Kauppi med hendes betænkning, men især med den glædelige begivenhed, der netop er blevet bekendtgjort.
Seppänen (GUE/NGL ).
   - Fru formand, jeg kender ordføreren, hr. Purvis. Han tror på markedet. Hvis man tror på det, er den bedste løsning en let regulering, og den letteste regulering er naturligvis selvregulering. Hr. Purvis retfærdiggør eksistensen af derivatmarkeder med reference til olivenproduktionen. I gamle dage blev olivenpriserne stabiliseret gennem aftaler, der blev truffet på forhånd. Oliven i EU er imidlertid et godt eksempel på, hvordan markedet fungerer, hvis ikke der er nogen kontrol, men kun selvregulering. Ifølge en rapport fra Revisionsdomstolen forfalsker producenter produktionstallene fra deres presser, tilsætter nøddeolie til olivenolien eller sender den samme olie til EU til betaling både på baggrund af antal træer og mængde af olie.
Markedet fungerer på de grådiges vilkår, ligesom investerings- og derivatmarkedet gør. De nye instrumenter virker på samme måde, som olie presses fra oliven. Børsmarkederne er oliepresserne for de nye markedsinstrumenter, hvor der presses nye penge ud af de gamle. Derivaterne er den nye smørelse, der smører hjulene i maskineriet på spekulanternes marked.
Finansmarkedet overvåges i dag på samme måde som atomsikkerheden, som blev diskuteret i Parlamentet i denne uge - kun på nationalt plan. De ansvarlige for kontrollen på atomkraftværkerne er tekniske specialister på topplan, mens de, der er ansvarlige for den nationale kontrol med investeringsfonde og derivatmarkeder, ikke er det. Følgelig er der ikke nogen sikkerhedsfaktor på børsmarkedet. Der burde være en sikkerhedsmyndighed på børsmarkedet, ligesom der er en atomsikkerhedsmyndighed eller f.eks. et agentur for søfartssikkerhed.
Jeg ville ønske, at betænkningen nøjere havde undersøgt Den Europæiske Centralbanks rolle som et muligt kontrolorgan. Et let reguleret system og selvregulering baserer sig på spekulanters moral, og som vi ved, har spekulanter ingen moral. Deres drivkraft er kun pengetørst. Som et resultat heraf er pensionerne til de ansatte i virksomhederne i mange lande i stor fare, som de er det i f.eks. hr. Purvis' hjemland. 
Van Dam (EDD ).
   - Fru formand, til forskel fra den foregående taler vil jeg hovedsageligt fokusere på det direktiv, som fru Kauppi er ordfører for. Skatteunddragelse og skattesnyderi praktiseres i vid udstrækning, og det har en stærk grænseoverskridende dimension. Cigaretsmugling, momskarruseller og uopgivede bankkonti er blot nogle få eksempler fra det repertoire, der benyttes af dem, som ikke ønsker at give kejseren, hvad kejserens er. I EU, men også i f.eks. Schweiz og Balkanlandene må vi gøre en fælles indsats for at iværksætte effektiv overvågning, navnlig hvad angår skatteydere, der er aktive i flere medlemsstater. 
De muligheder for fælles overvågning foretaget af to eller flere medlemsstater, som fremgår af dette direktiv, er derfor af stor betydning. Vi tænker derfor især på forbedret samarbejde mellem de enkelte staters skattemyndigheder. Det er helt i overensstemmelse med de nationale beføjelser til at lovgive om og opkræve skat. Skattelovgivning er et nationalt ansvar, og det bør det vedblive med at være, fordi skat er tættere forbundet med social struktur og kultur i de enkelte medlemsstater. På den baggrund er det højst mærkværdigt, at diskussionen ikke skulle dreje sig om en effektiv tilgang til skattesvig, men om spørgsmålet om, hvilket retsgrundlag dette direktiv skal have. Parlamentet har med rette accepteret artikel 95 som retsgrundlag i lignende tilfælde, for at proceduren med fælles beslutningstagning kunne finde anvendelse. Det drejer sig ikke om skattelovgivningens indhold, men om en gennemførelsesbestemmelse med hensyn til administrativt samarbejde, hvilket er nødvendigt i det indre marked.
Det, som fru Kauppi forudsagde i betænkningens begrundelse, er er mellemtiden sket: Rådet har for nylig formelt stillet forslag om at ændre retsgrundlaget. Jeg ville kalde det en rygmarvsreaktion. Rådet har endnu en gang forkastet proceduren med fælles beslutningstagning uden nogen overbevisende argumenter. Eftersom Parlamentets holdning blev bekræftet den 2. september, risikerer dette forslag også at ende ved Domstolen. Det ville føre til unødvendige anstrengelser og udgifter og især lange udsigter for det forbedrede samarbejde mellem skattemyndighederne, som der er så stort behov for. Jeg opfordrer Rådet til at springe over sin egen skygge. Tilbage til udgangspunktet: mere effektiv kontrol af skatteydere, der er aktive på tværs af grænserne. Skatteunddragere flytter sig fra en base til en anden meget hurtigt. Den traditionelle informationsudveksling kan på ingen måde holde trit. Hvis et fælles hold af kontrolembedsmænd fra de relevante lande kan fastslå, at skattelovgivningen er blevet brugt forkert eller misbrugt, kan der anvendes en "noget for noget"-strategi. Tiltrædelsen af 10 nye medlemsstater vil utvivlsomt øge behovet for transnationale kontrolhold. De åbne grænser til lande med et administrativt system, der stadig er sårbart, vil desværre tiltrække lykkejægere, som har lige så få skrupler i skattespørgsmål som i alt andet. Jo hurtigere skattemyndighederne kan bekæmpe dette i fællesskab, desto bedre.
Ilgenfritz (NI ).
   - Fru formand, selvfølgelig skal vi arbejde for, at der gribes ind i fællesskab over for skattesvig i Europa. EU bliver dog stadig narret af skattebedragere, fordi vores systemer er alt for komplekse. Vi åbner ligefrem dørene på vid gab for disse bedragere og fremmer dermed også indirekte skattesvig. For at kunne gøre noget effektivt mod det er det ikke kun nødvendigt med mere effektiv kontrol og et godt samarbejde, men også med forståelige skattetekster. Vi har f.eks. i høj grad brug for en reform af vores momssystem. Det duale og meget komplekse momssystem, hvor national omsætning behandles anderledes end EU-omsætning, bidrager i høj grad til, at man relativt let kan undlade at betale milliardbeløb årligt i Europa. Derfor er det nødvendigt med et enklere og mere forståeligt momssystem, hvor al omsætning i Europa behandles ens og ikke forskelligt, således at skattesvig reelt også kan bekæmpes effektivt. Forslagene om dette emne kender vi allerede, vi skal blot gennemføre dem. Jeg foreslår derfor, at vi i forbindelse med momssystemet endelig indfører det såkaldte og ikke behandler omsætning forskelligt, men ens for at nå de mål, vi har sat os, idet vi reelt begrænser skattesvig. 
Santos (PSE ).
   - Fru formand, kære kolleger, den overordnede konklusion i Piia-Noora Kauppis betænkning består i den utvetydige konstatering, at bestemmelserne om gensidig bistand i skattesager bør omfattes af det retsgrundlag, der fremgår af traktatens artikel 95.
På den måde respekteres den institutionelle balance, der er fastsat i traktaten, og ikke mindst Parlamentets egne beføjelser. Administrativt samarbejde berører således ikke den materielle skattelovgivning, hvilket betyder, at det ikke skal omfattes af retsgrundlaget i artikel 93 og 94. Afgørende er imidlertid bekæmpelsen af skatteunddragelse, og det er derfor en nødvendig forudsætning for, at det indre marked skal fungere effektivt, hvilket henfører det til nævnte artikel 95. Jeg støtter derfor Kommissionens forslag.
Hvad angår Purvis-betænkningen, der behandler udformningen af fællesskabsbestemmelser om privat investering i en lang række finansielle produkter, forekommer det vitterlig stærkt påkrævet, at det aktuelle lovgivningstomrum udfyldes. Fravær af klare regler for denne type finansielle anbringelser har ført til, at de har fået hjemsted i udlandet, til åbenbar skade for EU som helhed og med store risici for de mest sårbare investorer. Hertil skal nævnes, at flere medlemsstater er gået i gang med at udarbejde egen lovgivning, så de kan huse sådanne anbringelser, hvorfor det er absolut nødvendigt så hurtigt som muligt at tilstræbe en harmonisering og samordning af disse ordninger ud fra en overordnet europæisk interesse.
Det skal erindres, at der er tale om innovative investeringsprodukter, der tilbyder meget tiltrækkende fordele, hvilket betyder, at markedet vil tage godt imod dem og opmuntre dem yderligere. Europa-Parlamentet har allerede behandlet problematikken omkring finansielle afledte instrumenter og har betonet den vigtige rolle, de i øjeblikket spiller på kapitalmarkederne, men har især klargjort deres fordele og risici. Ordføreren må derfor have fuldstændig ret, når han finder det helt uomgængeligt, at der indføres lovgivning, der kan virke ansporende på investorerne, hvad angår "hedge funds", og når han fremhæver, at den juridiske usikkerhed gør brugen af derivater meget vanskelig i visse medlemsstater.
Ordføreren fremhæver ligeledes, at den manglende lovgivning om visse typer derivater (unoterede derivater) udgør en alvorlig trussel for markederne og især for de finansieringsselskaber, der i stigende omfang benytter denne type anbringelser. De ændringsforslag, som De Europæiske Socialdemokraters Gruppe har stillet, og som indgår i disse bestræbelser, medfører dog en betydelig forbedring af den foreslåede tekst, idet de sikrer en større dækning af den risiko, som disse finansielle anbringelser indebærer, især gennem kravet om, at der skal gives investorerne flere og bedre oplysninger. Af alle disse grunde bør Parlamentet vedtage Kauppi- og Purvis-betænkningerne, som vi i dag har til behandling, ligesom de nævnte ændringsforslag fra De Europæiske Socialdemokraters Gruppe. 
Bolkestein,
    Fru formand, jeg har et par korte bemærkninger - først til Kauppi-betænkningen. Inden jeg starter, vil jeg imidlertid ligesom parlamentsmedlemmerne ønske fru Kauppi tillykke med hendes søn.
Retsgrundlaget er et vigtigt punkt. Kommissionen har baseret sit forslag på traktatens artikel 95, fordi den er af den faste overbevisning, at denne foranstaltning bør vedtages under anvendelse af den fælles beslutningsprocedure. Som fru Kauppi forudså, har Rådet imidlertid ændret retsgrundlaget til artikel 93 og 94. Det er yderst beklageligt. Det er ikke første gang, at Rådet har handlet på denne måde. Det gjorde det også i forbindelse med direktiv 2001/44/EF om gensidig bistand ved inddrivelse af fiskale fordringer. Kommissionen og Parlamentet har indbragt dette for Domstolen, ligesom de har gjort i andre lignende tilfælde. Generaladvokatens forslag til afgørelse støttede imidlertid Rådet. Kommissionen står ikke desto mindre fast på princippet, skønt vi skal se på Domstolens endelige afgørelse i skatteinddrivelsessagen for vejledning om vores konkrete indsats i det forslag, vi diskuterer i dag.
Nu vil jeg kommentere den lige så vigtige Purvis-betænkning. Udviklingen af offshorefonde - i særdeleshed, men ikke udelukkende "hedge funds" - giver anledning til bekymring på grund af den totale mangel på informationer til europæiske markeder og finansielle myndigheder. Så vi deler den bekymring, som hr. Purvis og andre parlamentsmedlemmer giver udtryk for. Vi skal finde en løsning på dette problem. Som hr. Purvis sagde, vil det på kort sigt være hensigtsmæssigt at finde incitamenter for overførsel af offshoreinvesteringer til EU's område. Men det henstår i det uvisse, om det er nødvendigt på længere sigt. Jeg er meget ulykkelig over, at disse enorme offshorefonde ikke er underlagt vores tilsyn og kontrol.
Mens det på den ene side er vigtigt at have et finansielt marked med stor likviditet, så prisen på penge ikke er højere end nødvendigt, skal vi på den anden side ikke lade denne situation fortsætte ukontrolleret ret meget længere.
Når det så er sagt, er det ikke helt indlysende, hvordan vi skal håndtere problemet. Hvis medlemmerne - hr. Goebbels, hr. Purvis eller andre - har andre idéer til, hvordan man kan regulere disse offshorefonde, hører jeg meget gerne fra Dem, og jeg vil også gerne vende tilbage til Parlamentet på et senere tidspunkt for at diskutere sådanne forslag.
Formanden.
   - Tak, hr. kommissær.
Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 12.00.


Moraes (PSE ),
   Hr. formand, ifølge det mundtlige ændringsforslag skal de første ord i punkt 1 - "glæder sig" erstattes med "noterer sig", ligesom følgende skal tilføjes sidst i ændringsforslag 11: "gør opmærksom på, at bekæmpelsen af ulovlig indvandring og menneskesmugling ikke må resultere i en repressiv politik rettet mod de indvandrere, der befinder sig på den forkerte side af loven, men i stedet mod de menneskesmuglere og arbejdsgivere, der udnytter denne situation".


Purvis (PPE-DE ),
   Hr. formand, med hensyn til punkt 3 er jeg blevet enig med PSE-Gruppen og ELDR-Gruppen om et kompromisændringsforslag, hvor følgende skal tilføjes efter ordene "private investorer": "når de forskellige kontrollerende myndigheder på europæisk plan finder det passende".

Purvis (PPE-DE ),
   Hvad angår punkt 27, er jeg enig med Den Socialdemokratiske Gruppe og Den Liberale Gruppe i, at vi skal erstatte ordene "høj egenkapitaldækning" med "passende egenkapitaldækning", samt at vi skal slette de sidste ord: "sådan som det har været tilfældet ved forskellige kriser, bl.a. også i LTCM-sagen."


(1) om EU-støtte til Iran efter jordskælvet

Bordes, Cauquil og Laguiller (GUE/NGL ),
   Vi går ind for, at momsen afskaffes, fordi det er en afgift, der er specielt uretfærdig, og vi går ind for, at den bliver erstattet med en meget progressiv indkomstskat og høj skat på udbytter.
Selv om vi er imod beskatning, ønsker vi ikke at forhindre udbredelsen af nedsat momssats for visse sektorer, til trods for at valget af sektorer, der kan drage fordel af denne foranstaltning, er vilkårligt og restriktivt.
Af denne ene grund stemte vi for denne betænkning, men denne stemme betyder på ingen måde, at vi støtter det indirekte skattesystem i almindelighed eller momsen i særdeleshed.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Den 23. juli 2003 offentliggjorde Kommissionen et forslag til en samlet reform af ordningen med nedsatte momssatser med henblik på en forenkling heraf og som led i overgangen til en definitiv ordning, der ville afbryde forsøget med at anvende nedsatte momssatser for visse arbejdskraftintensive tjenesteydelser (direktiv 1999/85). Dette forslag blev forkastet af Europa-Parlamentet i december 2003, og det kunne heller ikke opnå enstemmig tilslutning i Rådet, hvilket tvinger Kommissionen til at fremsætte forslag om at forlænge den nuværende forsøgsordning med to år, indtil udgangen af 2005, hvilket vi i denne sammenhæng støtter.
På den måde kan der sikres medlemsstaterne en vis fleksibilitet på afgiftsområdet, så de bevarer valgmulighed ved gennemførelsen af deres social- og kulturpolitik, og så de kan anvende nedsatte momssatser på bestemte aktivitetsområder.
Harmonisering af skatter og afgifter er i sammenhæng med det indre marked forkert, da det har konsekvenser for, hvordan staterne kan finansiere deres budget, ikke mindst for et land som Portugal, hvor 22 % af statens indtægter i 1998 stammede fra moms, og de nedsatte momssatser udgjorde 37 % af momsindtægterne i de berørte sektorer. Det er nu vigtigt ved udgangen af perioden at gennemføre en evaluering af det foreliggende direktiv. 
Montfort (PPE-DE ),
    Jeg stemte for Parlamentets forslag til lovgivningsmæssig beslutning om forlængelse af muligheden for at bemyndige medlemsstaterne til at anvende en nedsat momssats for visse arbejdskraftintensive tjenesteydelser, navnlig inden for byggesektoren.
Denne tekst er langt fra tilfredsstillende. Den er snarere en nødløsning sammenlignet med den holdning, som Parlamentet fremsatte den 4. december 2003, hvori der blev opfordret til, at anvendelsen af nedsatte afgifter skulle gøres permanent og udvides til at omfatte restaurationsbranchen og kulturprodukter.
Den vil dog i det mindste give de pågældende medlemsstater mulighed for at forlænge et forsøg, der havde positiv indvirkning på beskæftigelsen og på styrken af de små og mellemstore virksomheder og selvstændige erhvervsdrivende, der var mål for disse foranstaltninger. Til trods for nationale undersøgelser er Kommissionen ikke overbevist af de første tre års forsøg. Denne forlængelse skulle gerne overbevise dem.
Vi kan imidlertid ikke være tilfredse med at lukke huller i lovgivningen på ad hoc-basis. Jeg håber, at Rådet vil være opmærksomt på den virkning, som disse foranstaltninger har på økonomien og planlægningen af arealanvendelsen, vil vedtage det direktiv, som Parlamentet ændrede den 4. december 2003, og give medlemsstaterne mulighed for at vælge, om de vil anvende en nedsat momssats for restaurationsbranchen.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg støtter denne betænkning, der går ind for vedtagelse af et forslag fra Kommissionen om reform af ordningen med nedsatte momssatser, mere specifikt om forsøgsordningen med nedsatte momssatser for visse arbejdskraftintensive tjenesteydelser.
Kommissionen har ændret sit forslag i overensstemmelse med de ændringer, som Europa-Parlamentet foreslog den 4. december 2003.
Som Parlamentet dengang pointerede, var det vigtigt, at forsøgsperioden på tre år blev forlænget med yderligere to år. På den måde kunne de medlemsstater, der normalt anvender nedsatte momssatser foretage en grundig evaluering heraf og undgå betragtelige prisstigninger for de givne tjenesteydelser.
Jeg er enig med ordføreren, når hun mener, at dette direktiv vil være til gavn for såvel brugere som udøvere af arbejdskraftintensive tjenesteydelser i Europa.
Jeg har stemt for. 

Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg støtter denne betænkning om Kommissionens forslag, der ændrer direktiv 77/799/EØF, der, som det fremhæves i betænkningen, ikke i sit indhold giver anledning til indvendinger, hvorfor det foreslås, at Kommissionens forslag vedtages uden ændringer.
Kommissionens forslag har til formål at forenkle procedurerne og fjerne nogle uklarheder i en tekst fra 1977. Den vigtigste fornyelse er, at der indføres en mulighed for, at to eller flere medlemsstater kan foretage samtidig kontrol i tilfælde, hvor en skattepligtig person er aktiv i mere end en medlemsstat, så det undgås, at en skatteunddrager gemmer sig i en anden medlemsstat.
Jeg er enig med ordføreren, når hun mener, at Rådet vil anmode om en ændring af retsgrundlaget på dette område, og at der ikke er grund til, at Parlamentet igen giver sin mening til kende. I forbindelse med Kommissionens to forslag om direktiv 77/799/EØF har Parlamentet i sit svar til Rådet om ændring af retsgrundlaget givet udtryk for, at denne type administrativt samarbejde ikke berører den materielle skattelovgivning, men snarere har til formål at sikre, at det indre marked fungerer effektivt, og at der følgelig ikke er behov for den nævnte ændring af retsgrundlaget.
Jeg har stemt for. 

Alyssandrakis (GUE/NGL ),
    Tjenesteydelsessektoren er specielt vigtig for storkapitalen i EU, fordi industriaktiviteterne i stigende grad flytter til andre dele af verden. Kratsa-betænkningen følger den linje, der kræves som følge af de vilkår, som storkapitalen har påtvunget denne sektor, og betænkningens indhold viser, hvordan EU's nyliberalistiske politik tackler problemerne.
Interessen er rettet mod bedre konkurrenceevne, harmonisering af tjenesteydelsessektoren med konkurrencepolitik og grænseoverskridende levering af tjenesteydelser, mens iværksætterkultur forgudes som løsningen på alle problemer med arbejdsløshed og underbeskæftigelse. Den såkaldte åbne koordinationsmetode for nationale politikker fremmes også, og den er intet mindre end en mekanisme til at påtvinge EU-politik uden tilsyneladende at involvere EU's institutioner.
Desuden prises de nye arbejdsformer, deltidsbeskæftigelse og midlertidig beskæftigelse, i betænkningen, mens der hyklerisk tales om at forbedre kvaliteten af dem. Der argumenteres for, at pensionsalderen skal hæves og opfordres til at lægge mærke til de "gavnlige" virkninger af at privatisere forsyningspligtydelser. Det er overflødigt at nævne, at standardfrasen om at forbedre kvindernes og de handicappedes vilkår og bruge ny teknologi heller ikke mangler.
Af disse grunde stemte Grækenlands Kommunistiske Partis medlemmer af Europa-Parlamentet imod betænkningen.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Denne betænkning, der handler om jobskabelse i tjenesteydelsessektoren, indeholder enkelte positive elementer som f.eks. anerkendelsen af det værdifulde bidrag, som en udviklet og dynamisk kooperativ tjenesteydelsessektor kan yde til tjenesteydelsesproduktionen, og opfordringen til at fremme politikker for understøttelse af de konkrete brancher inden for tjenesteydelser, idet de tager hensyn til de enkelte regioners fordele og behov. Den ender derefter med at gå ind på de komplekse felter, der angår Rådet (konkurrenceevne), som den opfordrer til at prioritere skabelsen af et indre marked for tjenesteydelser meget højere, men uden at sondre mellem offentlige tjenesteydelser og andre tjenesteydelser.
Betænkningen indeholder dog også nogle vigtige pointer om arbejdsforholdene på visse områder, hvor der er lave lønninger, et ringe kvalifikationsniveau og forskelsbehandling navnlig af kvinder, og om pres på de offentlige tjenester på grund af nedskæringer på de sociale områder. Derefter stiller den dog ikke noget dermed sammenhængende forslag for at ændre på disse forhold, og dens zigzagkurs umuliggør en klar holdning, der effektivt kan sikre, at der skabes mere beskæftigelse på de forskellige tjenesteydelsesområder, og den indtager en lige så uklar holdning, hvad angår offentlige tjenesteydelser af høj kvalitet. Jeg har derfor undladt at stemme. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg har stemt for, idet jeg støtter dette initiativ fra Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender og Kratsa-Tsagaropoulous-betænkningen. Blot ved at betragte statistikken kan man let overbevise sig om tjenesteydelsessektorens nøglerolle, hvad angår jobskabelse. I EU repræsenterede tjenesteydelserne i 2000 68,8 % af den samlede beskæftigelse, mens dette tal i 1991 kun lå på 62,7 %. Disse oplysninger får dog en anden dimension, når der sammenlignes med den amerikanske økonomi, hvor tjenesteydelsessektoren tegner sig for 80 % af de økonomiske aktiviteter og beskæftiger 80 % af den erhvervsaktive befolkning.
Tjenesteydelsessektoren virker som en katalysator for den fremtidige vækst, og de muligheder, der tilbydes, må udnyttes til det yderste.
Jeg er derfor enig med ordføreren, når hun anmoder Kommissionen om snarest muligt at forelægge en hvidbog om udvikling af et effektivt indre marked for tjenesteydelser, hvor der lægges særlig vægt på investeringer i forskning og udvikling, både offentlig og privat, og hvor der sker en helt seriøs satsning på SMV'erne som drivkraft.
Jeg tilslutter mig i særlig grad den opfattelse, at det i dag er vigtigst at investere i mennesker, i mænd og kvinder, hvorfor undervisning og uddannelse - sideløbende med udbredelse af de nye teknologier - er de væsentligste elementer i en effektiv politik til fornyelse af tjenesteydelsessektoren og til den ønskede jobskabelse. 

Pérez Álvarez (PPE-DE ).
   - Hr. formand, vi har stemt imod ordførerens, hr. Moraes', betænkning om indvandring, integration og beskæftigelse, selv om han har gjort en fremragende indsats. Det skyldes den uforsonlighed, som nogle af medlemmerne af De Europæiske Socialdemokraters Gruppe har lagt for dagen, og som efter min mening bekymrer sig mindre om indvandrernes levevilkår og arbejdsforhold end om den politiske anvendelse af indvandrerne og måske også om den partipolitiske rentabilitet i denne forbindelse.
Det korresponderende udvalg, Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender, mente ikke, bl.a. på grund af indholdet i meddelelsen om indvandring, integration og beskæftigelse, at det var det rette tidspunkt til at gøre den eventuelle mulighed for at stemme til lokale valg og til Europa-Parlamentet til et kardinalspørgsmål, ud over at valget til Europa-Parlamentet er reguleret af traktaten. På den anden side er det den enkelte medlemsstat, der regulerer dette spørgsmål. I Spanien står det i forfatningens artikel 13, stk. 2, og princippet om gensidighed er omhandlet i venskabs- og samarbejdsaftalerne med Chile, Venezuela, Argentina og Uruguay.
Vi kan heller ikke acceptere den automatiske regulering, som Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe foreslår i ændringsforslag 13, for alle de indvandrere, der ikke har opholdstilladelse. Det ville, hr. formand, være det samme som at opfordre til ulovlig indvandring, og det ville i løbet af kort tid skabe en situation i modtagelseslandene, som ligner den, som de indvandrere, der kommer til Europa, forsøger at slippe væk fra.
Hvis bare vi kunne modtage alle dem, der ønsker at komme. Men da det ikke er muligt, modtager vi dem, vi kan, i overensstemmelse med ånden i EU's charter om grundlæggende rettigheder, hvor der står, at "Den menneskelige værdighed er ukrænkelig. Den skal respekteres og beskyttes".
Gruppen for Det Europæiske Folkeparti ville gerne have stemt for hr. Moraes betænkning, for vi bekymrer os for indvandrernes arbejds- og levevilkår i EU, det vil sige deres løn, deres sundhed på arbejdspladsen, deres arbejde. For vi ønsker, at de bliver integreret, at deres familier og børn bliver integreret, for vi bekymrer os om indvandrerkvindernes situation, for vi går ind for, at de forskellige kulturer skal leve og arbejde sammen i forstæderne, i byerne og på arbejdspladserne. Det er en skam, at medlemmerne af De Europæiske Socialdemokraters Gruppes er så uforsonlige, og deres ønske om partipolitisk rentabilitet har gjort, at hr. Moraes' fremragende betænkning ikke har fået de stemmer, den har fortjent på grund af kvaliteten. 
Andersson, Färm, Hedkvist Petersen, Karlsson, Sandberg-Fries og Theorin (PSE ),
    Vi har stemt ja til denne betænkning, eftersom den har et godt indhold. Vi accepterer imidlertid ikke indholdet i et af ændringsforslagene til betænkningen. I ændringsforslaget opfordres medlemsstaterne til automatisk at legalisere situationen for indvandrere, som arbejder uden opholdstilladelse. Vi betragter det som en direkte opfordring til mennesker uden for EU til at forsøge at indvandre illegalt til EU, og vi ser også de risici for social dumpning, en sådan situation kunne indebære. 
Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman og Stenmarck (PPE-DE ),
    Vi mener, at EU skal have en fælles asyl- og indvandringspolitik. Vi beklager, at betænkningen ikke foretager en skelnen mellem, hvilke områder af indvandring der behandles på europæisk niveau, og hvilke der behandles på nationalt niveau.
Vi mener endvidere, at begrebet medborgerskab ikke tilfører noget af værdi, men snarere bidrager til begrebsforvirring. Det er uacceptabelt, når begrebet får den betydning, som det får i betænkningen, eftersom det indebærer, at enkelte landes ret til selv at bestemme sine valglove ikke respekteres. Hvert land har ret til selv at afgøre, hvilke tredjelandsborgere der må deltage i det respektive lands valg, uanset om det er lokale valg eller valg til Europa-Parlamentet. 
Berthu (NI ),
   Jeg stemte imod Moraes-betænkningen, hvori de urealistiske retningslinjer i Kommissionens meddelelse om indvandring, integration og beskæftigelse gentages.
Hele dette dokument er drejet i retning af en mere omfattende indvandring - en kilde til kulturel og social berigelse - som ville bidrage til iværksætterånden, til mangfoldighed og innovation og have en positiv økonomisk virkning på beskæftigelse og vækst (side 10).
Hvis alt går så godt, undrer vi os over, hvorfor ordføreren, ligesom Kommissionen, er bekymret over "anden- og tredjegenerationsindvandrere, som stadig udsættes for social, økonomisk eller politisk udstødelse" (Betragtning E), og hvorfor det er nødvendigt at træffe så mange frivillige integrationsforanstaltninger (hvoraf mange blot vil forøge antallet af indvandrere).
Sandheden er, at det indvandringsniveau, som vi accepterer, ikke svarer til vores økonomis behov og vores samfunds modtagekapacitet. Der er enorme udgifter forbundet med at integrere indvandrere, hvilket ingen - og slet ikke Kommissionen i sin meddelelse - tør nævne for borgerne. Ingen er under nogen omstændigheder rede til at påtage sig disse udgifter, og det betyder, at indvandringen som følge af løgne og manglende bevidsthed er ved at blive en ren katastrofe for os og for oprindelseslandene.
Lulling (PPE-DE ),
    I denne betænkning er der nogle gode forslag til løsning af de centrale problemer, som medlemsstaterne og tredjelandsstatsborgere, der ønsker at leve og arbejde i Europa, har.
Dette forslag til beslutning indeholder imidlertid overdrivelser og ukorrektheder.
Jeg mener, at lovlige indvandrere kan give et værdifuldt bidrag til arbejdsmarkedet, men arbejdsmarkedssituationen i medlemsstaterne, som har ansvaret for at træffe beslutning om tredjelandsstatsborgeres indvandring som arbejdstagere, skal tages i betragtning.
Da vi i begyndelsen af 1990'erne gav medlemsstaternes borgere ret til at stemme ved lokale valg og valg til Europa-Parlamentet, forudsat at de opholder sig i det pågældende land, var denne praksis baseret på gensidighed: En portugiser kan stemme i Luxembourg, og jeg kan stemme i Portugal på de samme betingelser.
At anmode om nøjagtigt den samme behandling af tredjelandsstatsborgere er det samme som at ignorere denne gensidighed. Hvorfor skulle en algerier kunne stemme her, når jeg ikke ville kunne stemme i Algeriet på de samme betingelser?
Subsidiaritetsprincippet gælder. At anklage de medlemsstater, der ikke giver den slags rettigheder til indvandrere fra disse lande, er at gå over stregen, for de bliver indirekte behandlet som racister.
Manders (ELDR ),
    Delegationen fra Folkepartiet for Frihed og Demokrati, som lægger vægt på den europæiske indsats inden for indvandring og beskæftigelsesmuligheder, vil stemme for Moraes-betænkningen. Den vil imidlertid ikke stemme for alle de ændringsforslag, der er blevet stillet, hvoraf nogle krænker subsidiaritetsprincippet. Et eksempel på dette er den europæiske indblanding i lokale valg.
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Lad os ikke nære illusioner, thi sammen med den nye proaktive holdning i familiepolitikken er forvaltning af migrationsstrømmene et af svarene på problemet med den aldrende befolkning og den stadig mindre arbejdsstyrke i EU. Som Kommissionen konkluderer, er forvaltning af migrationsstrømmene af afgørende betydning, hvis vi skal undgå, at den økonomiske vækst går i stå, og livskvaliteten falder. Det er derfor positivt, at Kommissionen har kunnet udpege de områder, hvor der kan være potentielle fordele ved en fælles EU-indsats, idet der dog må tages hensyn til landenes forskellige realiteter og værdier, nemlig integration på arbejdsmarkedet, anerkendelse af indvandreres kvalifikationer, uddannelse og sprogfærdigheder, boliger og byområder, sundheds- og socialtjenester samt social og kulturel integration.
Jeg bifalder også, at begrebet "medborgerskab" er introduceret, fordi det giver de lovlige indvandrere en værdig status, der kan befæste deres tilhørsforhold. Integration er en afgørende faktor for den sociale samhørighed og afhænger af faktorer som uddannelse, sprogfærdigheder og deltagelse i samfundslivet.
Jeg glæder mig endelig over den udtrykkelige anerkendelse af, at "indvandringen ikke kun skal betragtes ud fra en økonomisk synsvinkel", hvilket lægger op til en politik præget af en dybt menneskelig indstilling og social realisme. Det Portugisiske Folkeparti, CDS/PP, siger strenghed ved adgangen, generøsitet og menneskelighed i modtagelse og integration.
Patakis (GUE/NGL ),
    De debatterede tekster vedrører de få indvandrere, som klarer at slippe igennem den kontrol, der foretages af grænsevagter og elektroniske journaler med nye biometriske data, ikke indvandrere, der ankommer med europæiske charterfly, så de kan stille op i køen for at blive "lovlige" indvandrere.
Selv for disse indvandrere er betingelserne for at opnå en opholdstilladelse, i hvert fald i Grækenland, uoverkommelige. Med andre ord vil mennesker, der har været i Grækenland i 10, 20 eller 30 år, stadig være ulovlige indvandrere. Den herskende klasse ønsker, at de skal være ulovlige, så den kan holde dem fysisk og psykisk som gidsler.
I teksten indrømmes det kynisk, at indvandrere er nyttige til løsning af EU's demografiske problemer, til opfyldelse af behovet for hovedsageligt ufaglært arbejdskraft og til gennemførelse af Lissabon-målsætningerne. I beslutningen advares der om, at "forvaltning af indvandringen ikke er ensbetydende med, at der ikke tages fat på de reformer af EU's arbejdsmarkeder ..., der er nødvendige for at øge evnen til integration på arbejdsmarkedet og den generelle evne til at tilpasse sig økonomiske forandringer".
Målet er at overudnytte indvandrerne, så fleksible beskæftigelsesformer og sænkning af lønomkostningerne til fordel for de samlede monopoler kan glide lettere ind i EU's arbejdsgang, og tvangsforanstaltningerne lettere accepteres af folk under påskud af, at det drejer sig om at bekæmpe ulovlig indvandring.
Af disse grunde støttede Grækenlands Kommunistiske Parti ikke beslutningen.
Queiró (UEN ),
    Denne betænkning behandler det følsomme spørgsmål om indvandring, integration og beskæftigelse. Teksten henleder opmærksomheden på meget vigtige forhold omkring migrationsstrømmene, forbedret integration af indvandrerne og behovet for samarbejde med oprindelseslandene. Det er af afgørende betydning for arbejdsmarkederne og den økonomiske vækst i alle EU's medlemsstater.
Det er således en betænkning, som vi kunne have støttet, hvis det ikke havde været for vedtagelsen af en lang række ændringsforslag fra GUE/NGL-Gruppen, der kun har tilført betænkningen ganske lidt af nytte, men som har gjort den til et venstrefløjsdokument og ikke et kompromis, som hele Parlamentet kunne tilslutte sig. Derfor har jeg stemt imod. 
Roure (PSE ),
    Integrationen af indvandrere, hvad enten det drejer sig om økonomiske migranter eller flygtninge, der søger asyl, er en stor udfordring for vores samfund. Der er ingen tvivl om, at vores indvandringspolitikkers succes vil afhænge af vores integrationspolitikkers succes. Vi må lave en værdikontrakt mellem vores samfund og de etniske samfund, som de forstår. Dette er et problem, der berører os alle sammen.
Vi skal byde indvandrerne velkommen og respektere deres kulturers, religioners og traditioners mangfoldighed. Samtidig skal indvandrerne acceptere vores traditionelle værdier, som de fremgår af EU's charter om grundlæggende rettigheder: respekt for demokrati, frihed, menneskerettigheder, ligestilling mellem mænd og kvinder og religionsfrihed. Der må under ingen omstændigheder sættes spørgsmålstegn ved disse værdier. Sloganet er "forenet i mangfoldighed".
Med henblik på at styrke integrationspolitikkerne skal der være debatter om det medborgerskabsbegreb, som kunne udvikles for tredjelandsstatsborgere. Dette ville omfatte en række rettigheder og forpligtelser, f.eks. økonomisk, social og politisk ligebehandling på områder som arbejdsforhold og stemmeret ved lokale valg og valg til Europa-Parlamentet.

Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman og Stenmarck (PPE-DE ),
    Den moderate delegation mener, at et EU uden indre grænser kræver en effektiv og samordnet forvaltning af EU's ydre grænser for bl.a. at bekæmpe illegal indvandring, menneske- og narkotikahandel og anden kriminalitet samt håndtere migrationsstrømmene. De medlemsstater, som har brug for hjælp til grænseovervågning, skal kunne få dette efter henvendelse fra medlemsstatens ansvarlige myndighed. De nationale myndigheder skal fortsat have ansvaret for medlemsstaternes grænseforvaltning og -overvågning i EU.
Af ovenstående grunde har vi valgt at undlade at stemme. I øvrigt støtter vi betænkningens indhold. 
Berthu (NI ),
    I Pirker-betænkningen behandles Kommissionens meddelelse om ulovlig indvandring, som er et fornuftigt forsøg på at kombinere flere dokumenter om en række forskellige problemer som f.eks. bekæmpelse af ulovlig indvandring, menneskesmugling og -handel, kontrol af de ydre grænser og politik for tilbagesendelse af personer med ulovligt ophold. De problemer skulle for længst have været løst.
En lang række af de forslag, der blev stillet på dette område, burde vedtages. Særlig vigtigt er forslaget om at oprette et visuminformationssystem (VIS), der har til formål at bekæmpe svig, navnlig ved hjælp af biometriske identifikatorer. Det skulle også have været gjort for længst. En sådan information burde udvides, så det blev muligt at forvisse sig om, at besøgende i et land virkelig er rejst ud, når deres visa er udløbet.
Ligeledes foreslås der glimrende foranstaltninger med henblik på at indlede et samarbejde for at støtte de lande, hvis grænser er mest udsatte.
Betænkningen er imidlertid negativt påvirket af Kommissionens modvilje imod at oprette et integreret system til kontrol af de ydre grænser, som der forsøges at skabe retsgrundlag for i udkastet til forfatning (artikel III-166). Det må gentages, at selv om medlemsstaterne skal hjælpe hinanden, skal de enkelte stater bibeholde fuld kontrol med deres grænser.
Claeys (NI ),
    Selv om betænkningen indeholder positive og nødvendige elementer, er den utilstrækkelig på en række afgørende områder. F.eks. står der intet om nødvendigheden af, at medlemsstaterne aktivt indfører en politik til opsporing af ulovlige indvandrere. Virkningen af flere medlemsstaters tolerance- og naturaliseringspolitik (kollektiv eller ej) er, at den tiltrækker flere udlændinge, som bor der ulovligt. Det er udmærket at udsende oplysninger i oprindelseslandene for at bremse potentielle ulovlige indvandrere, men hvis et lands politikker fortsat er slappe (ved at de f.eks. tolererer ulovlige indvandreres besættelse af kirker for at få opmærksomhed i medierne), er det spild af tid og kræfter. De fleste ulovlige indvandrere er ikke "ofre for menneskehandel", de er kommet til Europa af egen fri vilje i forvisning om, at de i en række medlemsstater kan modtage visse sociale sikringsydelser og andre ydelser - selv om de bor der ulovligt. Som følge heraf er de ikke de "mennesker i fare", som de beskrives som. Det er også en illusion at tro, at åbning af grænserne for nye lovlige indvandrere i et begrænset antal arbejdsmarkedssektorer vil hindre ulovlig indvandring. Den dermed forbundne tiltrækning vil altid være større end forventet, og vi vil ende med nøjagtigt lige så mange ulovlige indvandrere som før.
Figueiredo (GUE/NGL ),
    Det er en betænkning med store modsigelser, med enkelte positive aspekter, men med flere meget negative. Den går således f.eks. ind for, at ofre for menneskehandel ikke skal betragtes som kriminelle, men som ofre for kriminalitet, hvilket er positivt, men den viser samtidig sin støtte til Rådets beslutning om, at medlemsstaterne offentliggør kvoter for lovlig indvandring, som vil kunne anvendes på EU-plan til en fælles forhandlingsposition ved forhandlingerne om tilbagetagelsesaftaler.
Den afviser etableringen af en selvstændig grænsekorpsinstans, men bekræfter sin støtte til etableringen af et fællesskabsfinansieret europæisk grænsekorps bestående af specialenheder, som efter behov og på anmodning fra medlemsstaterne vil kunne udsendes midlertidigt til risikoafsnit langs de ydre grænser til støtte for de nationale myndigheder. Vi er imod etableringen af et europæisk grænsekorps med funktioner, der falder helt inden for de nationale myndigheders beføjelser, og vi går ind for mere effektive nationale politistyrker og et passende samarbejde mellem dem.
Desværre er visse af vores forslag ikke blevet vedtaget, deriblandt afvisningen af at indføre nogen form for kvoteordning på indvandringsområdet, der blot skal imødekomme de europæiske virksomheders behov, og som betyder en plyndring af tredjelandenes produktivkræfter. Derfor har vi stemt, som vi gjorde. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg har stemt for denne betænkning, fordi jeg mener, at organiseret kriminalitet, ulovlig indvandring og menneske- og narkotikahandel udgør en fortsat trussel mod EU's indre sikkerhed og fordrer øget sikring af de ydre grænser.
Skønt det grundlæggende er en national opgave, som derfor bør høre under medlemsstaternes kompetencer, er der imidlertid et akut behov for lige høje standarder for sikkerhed ved alle EU's ydre grænser, hvilket kræver såvel en fordeling af udgifterne i forbindelse med forvaltningen af særligt udsatte grænseafsnit som øget effektivitet i form af fælles handling.
Visse opgaver vil derfor kunne varetages på EU-plan for på den måde at støtte, supplere eller koordinere indsatsen fra de nationale myndigheder.
Jeg er enig med ordføreren, hvad angår behovet for at styrke det operationelle samarbejde og udvekslingen af oplysninger om ulovlig indvandring, ligesom jeg ikke er afvisende over for Kommissionens forslag om at etablere et fællesskabsfinansieret europæisk grænsekorps bestående af specialenheder, som efter behov og på anmodning fra medlemsstaterne vil kunne udsendes midlertidigt til risikoafsnit langs de ydre grænser til støtte for de nationale myndigheder uden dog at gribe ind i medlemsstaternes kompetencer. 
Sacrédeus (PPE-DE ),
    Jeg har stemt imod punkt 4, som blev vedtaget med 277 stemmer for, 129 imod og 47 hverken for eller imod.
I punktet støttes oprettelsen af en europæisk grænseovervågningsstyrke bestående af specialenheder, som skal finansieres af fællesskabet. Når der er behov for det og på opfordring af medlemsstaterne, skal den midlertidigt bistå de nationale myndigheder med at sikre visse risikofyldte strækninger af de ydre grænser, dog uden at bemægtige sig beføjelser fra medlemsstaterne.
Jeg mener ikke, at EU skal oprette yderligere en militær myndighed, men at det også fremover skal være det respektive medlemslands ansvar. Bedre samordning mellem medlemsstaterne samt accept af det øgede ansvar for landenes regering er måske en bedre metode. 
Stirbois (NI ),
    Efter at have været døve og stumme i årevis - og det er ikke, fordi det har skortet på advarsler - er Parlamentet og Kommissionen vågnet op. Schengen-aftalen, som mindsker kontrollen af de indre grænser i Europa, vil vise sig at have haft nogle negative virkninger: større ulovlig indvandring, ulovligt arbejde, kriminalitet og alle mulige former for handel.
Det eneste problem er, at i stedet for at beskæftige sig med hovedårsagen til alle disse problemer, denne skandaløse Schengen-aftale, kaster vores ledere sig over virkningerne af dem!
I denne betænkning foreslås som den magiske løsning en fælles politik for indvandring, visa og grænsekontrol, navnlig ved, at der oprettes et europæisk grænsekorps, hvorved medlemsstaternes suverænitet over deres territorier begrænses.
Med henblik på at bekæmpe ulovlig indvandring foreslås det i betænkningen, at der indføres en "aktiv politik for lovlig indvandring". Sikke noget hykleri! Det kan man opsummere til at betyde, at hvis der er for mange ulovlige indvandrere, arrangerer vi det sådan, at de alle sammen bliver lovliggjort. Den franske regering er så sandelig en mester i denne type trick.
Sandheden er, at hele teksten er helt uden betydning, da holdningen til ulovlig indvandring blev fastsat på topmødet i Sevilla i juni 2002. Det må vi ikke glemme. Der blev, navnlig efter fransk pres fra præsident Chiracs side, taget en reel beslutning om ikke at træffe nogen tvangsforanstaltninger over for de ulovlige indvandreres oprindelseslande.

Figueiredo (GUE/NGL ),
    Dette direktiv, der er fra 1996, har til formål at fjerne de hindringer og usikkerheder, der kan skabe problemer i forbindelse med udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser. Direktivet bidrager til at øge retssikkerheden og gør det muligt at fastlægge arbejdsvilkårene for arbejdstagere, som midlertidigt arbejder i en anden medlemsstat end den, hvis lov regulerer arbejdsforholdet.
Selv om Kommissionen finder direktivets gennemførelse tilfredsstillende, er der stater, som har været langsomme med at gennemføre direktivet i deres retssystem, og der er virksomheder, som stadig fastholder, at der er vanskeligheder med at gennemføre det, så der fortsat er arbejdstagere, der udsættes for forskelsbehandling.
Kommissionen har imidlertid nedsat en gruppe af nationale eksperter for at finde løsninger på de opståede problemer. Der må nu stilles forslag om indførelse af metoder til opfølgning af manglende gennemførelse og overvågningsordninger samt foranstaltninger til bekæmpesle af korruption i de forskellige medlemsstater.
Der bør ligeledes oprettes et offentligt virksomhedsregister på europæisk plan med oplysninger om de virksomheder, der er blevet idømt bøder eller andre økonomiske sanktioner i henhold til dette direktiv, ligesom princippet om gensidig anerkendelse også må gælde de anvendte økonomiske sanktioner med henblik på en lettere anvendelse af dem over grænserne.
Det var ændringsforslag, som vi stillede, og som vi beklager ikke blev vedtaget. Derfor har vi undladt at stemme ved den endelige afstemning. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Arbejdskraftens frie bevægelighed har især i nogle medlemsstater ført til forskelsbehandling, der ofte også har været præget af misbrug. Navnlig spørgsmål om mindsteløn, betalt ferie og underentrepriser samt arbejdstagernes socialsikring bør være genstand for permanent overvågning inden for EU.
På denne baggrund koncentrerer Glase-betænkningen sig om at revidere de former, hvorpå direktivet gennemføres, hvad angår udstationering af arbejdstagere til andre af EU's medlemsstater i forbindelse med en tjenesteydelse, idet den korte periode, som direktivet har været gældende, dog endnu ikke muliggør et samlet og detaljeret billede af situationen hverken kvantitativt eller kvalitativt.
Jeg bifalder også, at Kommissionen har nedsat en ekspertgruppe, der skal finde løsninger på nogle af de problemer, der hidtil er blevet observeret, og som især vedrører information og kontrol af national lovgivning med hensyn til gennemførelse af direktivet og anvendelse af sanktioner.
Ligesom ordføreren opfordrer jeg til, at der sideløbende med denne overvågning fremlægges konkrete forslag til effektiv bekæmpelse af problemet med sort arbejde og andet misbrug. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
    "Hedge funds" og derivater er gode eksempler på, hvor meget økonomiens finansielle side er kommet i centrum, og hvordan pengestrømmene bestemmer over den reelle økonomi. De tjener først og fremmest finansspekulation, og i modsætning til deres angivelige "krisedæmpende formål" øges den finansielle sektors iboende risici, for på grund af de store pengemængder (det antages, at der alene findes "hedge funds" for ca. 500 milliarder dollar!) øges kapitalmarkedernes volatilitet. Det var "hedge funds", der lå bag den europæiske finanskrise i 1992 og den asiatiske i 1997-1998. Nylige undersøgelser fra Verdensbanken viser finanskrisernes betydning for nedgangen i verdens produktion. Mange af disse fonde er hjemmehørende i skatteparadiser og medvirker også til hvidvask af penge.
Denne betænkning, som vi forkaster, indgår som led i handlingsplanen for finansielle tjenesteydelser og har til formål at fremme og støtte disse instrumenter, i det man udnævner "hedge funds" til "avancerede alternative investeringsformer". Støtten betyder, at overdreven regulering reduceres, hvorved retsrammen for disse fonde liberaliseres yderligere, når det, der var behov for, netop var det modsatte, især at indføre en skat på kapitalbevægelser, der ikke blot kunne medføre indtægter til andre aktiviteter, men også ville bidrage til bekæmpelse af rent spekulative bevægelser og til bedre kontrol af disse instrumenter. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
    Jeg kan forstå ordførerens synspunkt om det fordelagtige i, at der bør være et – om end ganske lempeligt – reguleret system for "hedge funds" – et udtryk, der dækker en bred vifte af finansielle produkter, som vi kan kalde "avancerede alternative investeringsformer". De fonde, der skal omfattes af denne lovgivning, bør defineres sådan, eftersom de skal opfylde nogle særlige bestemmelser.
Sagen er imidlertid, at markedet for "hedge funds" i dag er fragmenteret på grund af de forskellige reguleringssystemer, manglen på konsekvente platforme og diskriminerende skattesystemer. Som ordføreren nævner, er skattesystemer og mangel på et fælles finansielt marked en hindring, idet mange medlemsstater pålægger investorerne skattebøder, hvis de investerer i "hedge funds" med hjemsted i udlandet. Det forholder sig dog også sådan, at der blandt både institutionelle og private investorer er konstateret en voksende interesse for sådanne investeringsmuligheder, men at de endnu mangler hensigtsmæssige midler inden for EU's jurisdiktioner. I øjeblikket er "hedge funds" også genstand for lovændringer i forskellige medlemsstater.
Jeg har stemt for, eftersom jeg mener, at "hedge funds" og deres derivater bidrager til de finansielle markeders effektivitet og selvregulering, og at det kan være gavnligt at indføre en mild regulering på et frit flydende globalt marked med regler...

Queiró (UEN ),
    Jeg har stemt for beslutningen om humanitær bistand til Iran efter det nylige jordskælv i Bam. Europa-Parlamentet har forstået, at denne humanitære katastrofe skulle følges op af en hurtig og effektiv bistand til katastrofens ofre. Det er værd at bemærke, at Portugal var et af de første lande, der sendte eftersøgnings- og redningshold til stedet, og som der udførte et fortjenstfuldt arbejde.
At jeg har stemt for, skyldes også, at jeg har ønsket at indfri dette humanitære mål på trods af de rådende politiske vilkår i Iran, der forhindrer fri udøvelse af demokratiet og lukker af for international kontrol af militære programmer til udvikling af kerneenergi.
Europa-Parlamentets politiske budskab har dog været tydeligt, og de iranske myndigheder bør modsvare denne gestus af god vilje, som ikke var bundet af forhåndsbetingelser, ved at genindføre demokratiske minimumsbetingelser for statens virke og tillade de nødvendige inspektioner af det nukleare program. 
Alyssandrakis (GUE/NGL ),
    Grækenlands Kommunistiske Partis medlemmer af Europa-Parlamentet stemte imod denne beslutning, ikke fordi vi er imod hjælp til Iran, men fordi teksten kombinerer hjælpen med politisk tvang på en utilsløret og vulgær måde.
Intet er EU's imperialister helligt. De har ingen medfølelse med menneskers lidelser og ulykke. Selv om vi ved det, kan vi ikke lade være med at blive vrede, når vi læser tekster som denne, navnlig når den er underskrevet af alle de politiske grupper.
Til gengæld for de 2,3 millioner euro, som EU giver (småting i sammenligning med de 31,3 millioner amerikanske dollars, der er behov for i de tre første måneder), forlanger det alt muligt af Iran: overholdelse af tillægsprotokollen til ikke-spredningstraktaten, en dialog om respekt for menneskerettighederne, hurtigere reformer osv. Vi henviser alle dem, der lyver for sig selv om EU's menneskelige ansigt, til beslutningens punkt 12, hvori der står, at den solidaritet, som det internationale samfund har lagt for dagen, også er et udtryk for støtte af de kræfter i Iran, der kæmper for at sikre, at landet fortsat bestræber sig på at øge demokratiseringen. I beslutningen undlades det heller ikke at reklamere for den amerikanske præsidents "generøsitet".
Vi er de sidste til at støtte det iranske styre. Men solidariteten skulle gå i den retning, som Irans befolkning ønsker, og ikke i den retning, som imperialisterne ønsker.
Fatuzzo (PPE-DE ).
   - Hr. formand, da jeg gik rundt i mørket derhjemme den anden nat, brækkede jeg desværre lilletåen på venstre fod, og jeg ved ikke hvorfor, men siden har jeg ikke været inspireret til at afgive stemmeforklaring. Det bekymrer mig meget. Gad vide, om jeg afgiver stemmeforklaring med fødderne?! 
Formanden.
   - Jeg tror, vi lader det blive ved det, og vi ønsker Dem god bedring. Det lader til, at det var Deres lilletå, der forhindrede os i at høre Deres dejlige stemme.
Stemmeforklaringerne er afsluttet.

(2)

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0478/2003) af Echerer for Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked om en fællesskabsramme for forvaltningsselskaber på ophavsretsområdet (2002/2274(INI)). 
Echerer (Verts/ALE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, på ophavsretsområdet har EU allerede vedtaget nogle direktiver. Det var godt, rigtigt og vigtigt. Efter min mening har man i harmoniseringsprocessen nok forsømt at fremme nødvendige reformer yderligere, for de udfordringer, som politikerne skal stille sig selv, er ikke kun udvidelsen, digitaliseringen. Så langt, så godt.
Ophavsretten er baseret på mindst tre søjler, men derudover også på retsgennemførelse og overholdelse af rettigheder. De to områder skal ledsage ophavsretten. De kan hverken indhente det forsømte eller regulere fejl. Vi skal stadig vente på direktivet. Det diskuteres meget aktivt i Parlamentet for øjeblikket, imidlertid også i en trilog.
Kommissionen har ikke hidtil vist nogen tydelige hensigter med henblik på at udføre sådanne aktiviterer i forbindelse med overholdelsen af rettigheder. Vi fik et løfte for knap to år siden, og det havde vi ventet længe på. Derefter besluttede Europa-Parlamentet imidlertid at være aktiv og ikke at vente, indtil dette løfte bliver opfyldt. I mellemtiden er der kommet en meddelelse, som efter sigende også bliver sendt til Parlamentet i de kommende uger. Jeg takker allerede nu for det. I juleferien kunne jeg læse i de tyske medier, at Kommissionen endda planlægger et direktiv på dette område. Herligt, det varer længe, men måske bliver det også et godt direktiv.
Men nu vil jeg som det allerførste takke mine kolleger i Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked, der lige fra begyndelsen har været med til at støtte mit initiativ, og vi har drøftet det meget længe og meget udførligt, og jeg vil også takke alle skyggeordførere og ordførerne for de to udtalelser. De var ikke bare hjælpsomme, men de har i høj grad også beriget hele projektet. Det var som sagt en lang proces. Vi har talt med mange forskellige netværk. Vi har været åbne over for alle de berørte parters bekymringer, problemer, spørgsmål og forslag og diskuteret dem indgående. Alle berørte parter vil også sige sektorerne indre marked, konkurrence og informationssamfund, for at ophavsretten er et uundværligt instrument for kunstnerne og rettighedshaverne, var fra begyndelsen hævet over enhver tvivl.
Jeg vil gerne sammenfatte de vigtigste udmeldinger i betænkningen meget kort her. Vi har i Retsudvalget været af den opfattelse, at det kræver egnede foranstaltninger, som jeg allerede sagde indledningsvis, ikke kun på grund af udvidelsen, men faktisk også for reelt at skabe et europæisk indre marked for de ophavsretligt beskyttede og ophavsretsbeslægtede produktioner. Vi var også enige om, at vi skulle blive ved med at være tro mod principperne om ophavsret i den forbindelse. Jeg vil kun tage fat i tre væsentlige faktorer her: en rimelig inddragelse af alle berørte parter inden for hele værditilvækstkæden, at der i overensstemmelse med gældende bestemmelser skal ydes et rimeligt vederlag for brug af rettigheder og sidst, men ikke mindst territorialprincippet i forbindelse med ophavsretten. Vi anmoder Generaldirektoratet for Konkurrence om fortsat at beskæftige sig med mediernes og produktionens vertikale koncentration inden for medierne og at gøre det med øget begejstring, sådan som det gjorde det i begyndelsen af denne lovgivningsperiode.
Vi anmoder også Generaldirektoratet for Konkurrence under Kommissionen om at beskæftige sig med markedsføringskanalerne, især i forbindelse med medierne, og enkelte industribranchers dominerende position på dette område og at undersøge tilfælde af misbrug, men ikke at kaste barnet ud med badevandet.
Desuden er - forkortelsen DRM kender vi alle - et meget vigtigt og godt skridt i den rigtige retning. DRM har vi alle sammen brug for i højere grad, men uden interoperabilitet vil det heller ikke kunne give det ønskede resultat. Imidlertid vil DRM heller ikke løse alle problemer, det skal man være opmærksom på.
Hvad angår forvaltningsselskaberne selv, forlanger vi sammenlignelige og kompatible vedtægter og fremgangsmåder. Vi forlanger, at de - såfremt de ikke allerede har gjort det - fastsætter deres aktiviteter som forvaltningsaktiviteter. Vi foreslår også, at deres aktiviteter legitimeres gennem demokratiske strukturer og især også gennem et ligeberettiget og afbalanceret forhold mellem de berørte grupper af rettighedshavere i et forvaltningsselskab. Vi synes desuden ikke, at kontrolmekanismerne - såfremt de eksisterer i forvaltningsselskaberne - over grænserne altid er kompatible og til dels heller ikke særligt effektive. Der er mønstereksempler i begge ekstremer, både i positiv og negativ retning. Vi kræver derfor uafhængige, effektive, gennemsigtige og saglige kontrolmekanismer med inddragelse af alle aspekter - de retlige, sociale, kulturelle og økonomiske aspekter - naturligvis ikke kun med henblik på konkurrence, men også med henblik på alle rettighedshavere og alle brugergrupper og alle forbrugere, større gennemsigtighed og en informationspligt, ikke kun fra forvaltningsselskabernes side, men også fra brugernes side.
Vi kræver ensartede standarder for værkkoder, som gør det lettere at kontrollere værkernes cirkulation, og som sikrer interoperabilitet på markedet. Forvaltningsselskaberne er selv kommet med mange reformforslag. Nogle af dem er virkelig fremragende. Jeg vil anmode Kommissionen om at inddrage disse råd, disse reformforslag i dens diskussionsproces nu, hvor den forbereder et direktiv, idet princippet om ophavsret eller principperne om ophavsret altid respekteres.
Sidst, men ikke mindst vil jeg gerne sige følgende: Det er vigtigt for os alle at gennemføre en lettere adgang for brugerne - både for erhvervsmæssige brugere og for forbrugerne - men altid idet princippet om ophavsret respekteres. Det er et -papir fra Europa-Parlamentet, og jeg mener, at hvis det bliver besluttet i dag ved afstemningen med samme lidenskab og tilslutning, som det var tilfældet i udvalget, har Parlamentet et basisdokument, som det kan bygge på, og som det næste Parlament også kan bygge på. Endnu en gang mange tak til alle, som har deltaget i arbejdet. Jeg vil blot sige til Dem, at jeg selv vil stille et mundtligt ændringsforslag ved afstemningen, som udelukkende vedrører sprogudgaverne. Da der ikke er nogen ændringsforslag, kan jeg bare gå ud fra, at der vil være stor tilslutning i eftermiddag.
Bolkestein,
    Hr. formand, jeg vil gerne starte med at takke Parlamentet og i særdeleshed ordføreren, fru Echerer, for initiativet til at behandle dette vigtige emne.
Det beslutningsforslag, der er stillet til Parlamentet i dag, er meget betimeligt og berører et centralt spørgsmål i forbindelse med ophavsrettigheder og ophavsretsbeslægtede rettigheder. Rettighedsforvaltning handler om den måde, hvorpå man administrerer ophavsrettigheder og ophavsretsbeslægtede rettigheder - med andre ord om deres markedsførelse. Kollektiv forvaltning af rettigheder håndteres sædvanligvis af forvaltningsselskaber, der optræder som administratorer, og de indtager normalt en særstilling på deres respektive markeder.
Skønt Fællesskabets lovgivende myndighed i stor grad har harmoniseret ophavsretten og ophavsretsbeslægtede rettigheder, og skønt et forslag til direktiv om overholdelse af intellektuelle ejendomsrettigheder i øjeblikket behandles under anvendelse af den fælles beslutningsprocedure, har Fællesskabets lovgivende myndighed kun perifert beskæftiget sig med rettighedsstyring. Ophavsrettighedsbaserede varer og tjenesteydelser yder et meget betydeligt økonomisk bidrag til Fællesskabets bruttonationalprodukt. En nyere undersøgelse viser, at sådanne varer og tjenesteydelser repræsenterer mere end 5 % af EU's samlede BNP. Følgelig kan det indre marked ikke endeligt gennemføres, hvis ikke man beskæftiger sig med ophavsret og ophavsretsbeslægtede rettigheder. Det er afgørende for investering, kreativitet, adgang til kultur, kulturel mangfoldighed, beskæftigelse og vækst.
Med hensyn til det konkrete spørgsmål om kollektiv forvaltning af rettigheder er resolutionsforslaget afbalanceret, og det afspejler alle involverede emner og forskellige interesser. Det vil jeg lykønske fru Echerer med, og det fremgår også af den enstemmige støtte, som hendes forslag fik i Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked.
I resolutionen understreges det, at beskyttelse og kollektiv forvaltning af intellektuelle ejendomsrettigheder er vigtige faktorer, når det drejer sig om at stimulere kulturel mangfoldighed og kreativitet, men samtidig anerkendes forvaltningsselskabernes betydningsfulde rolle som grænseflade mellem rettighedsindehavere og brugere, og derfor opfordres sådanne selskaber til at være mere effektive og gennemsigtige. I resolutionen tages der hensyn til de karakteristiske træk ved ophavsret - i særdeleshed dens territoriale karakter - samt til det nye miljø for forvaltning af rettigheder som f.eks. den nye digitale rettighedsforvaltning.
Endelig bemærkes det i resolutionen, at de nationale love om kollektiv forvaltning af rettigheder - hvor de findes - ofte varierer meget fra den ene medlemsstat til den anden. Kommissionen deler den holdning, der kommer til udtryk i resolutionen. I det omfang de rejste spørgsmål vedrører ophavsret, vil de også blive behandlet i den kommende meddelelse fra Kommissionen om forvaltningen af ophavsret og ophavsretsbeslægtede rettigheder på det indre marked. I denne meddelelse vil Kommissionen behandle alle spørgsmål, der er relevante for forvaltning af rettigheder, herunder kollektiv forvaltning af rettigheder, og Kommissionen konkluderer, at et lovgivningsinstrument for god styring af forvaltningsselskaber er ønskeligt på fællesskabsplan.
Jeg håber, at Kommissionen vil vedtage meddelelsen i løbet af indeværende måned, og det glæder mig, at vores to institutioner har den samme holdning. Jeg kan forsikre Dem om, at Kommissionen i de nærmeste måneder vil foretage den nødvendige opfølgning på denne analyse samt på anmodninger på dette område.
Karas (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, kære fru Echerer, jeg vil først takke Dem mange gange for det gode samarbejde og for den faglige kompetence, som kendetegner dette samarbejde. Denne betænkning er et nyt bevis på, at det ikke kun er mig, der vil blive ked af det, hvis De ikke længere kandiderer til Parlamentet. Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål har vedtaget min udtalelse enstemmigt, og det kan også give sin tilslutning til Echerer-betænkningen på grund af det gode samarbejde.
For mit vedkommende - og også for Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål - har det i forbindelse med denne udtalelse med henblik på den fremtidige diskussion, også med Kommissionen, især handlet om fem punkter: For det første skal det slås fast, at monopoler altid kun må være begrundede undtagelser fra konkurrenceretten. Vi ved, at forvaltningsselskaberne er organiseret forskelligt i de forskellige medlemsstater, og i mange har de monopolstilling i forbindelse med bestemte værkkategorier. En nøjere betragtning eller gennemgang - ikke en generel afvisning - af de territoriale monopolstrukturer er derfor med sikkerhed på sin plads.
For det andet handler det om gennemsigtighed i forvaltningsselskaberne, f.eks. ville en separat angivelse af forvaltnings- og licensudgifter efter vores mening være vigtig. Her er der noget at gøre.
For det tredje - og det hænger sammen med det andet punkt - er der i mange lande ikke noget tilsyn med forvaltningsselskaberne. Jeg bifalder derfor udtrykkeligt punkt 49 i Echerer-betænkningen, hvor der kræves effektive, uafhængige kontrolmekanismer i alle medlemsstater.
For det fjerde ville mit forslag om et elektronisk tilgængeligt offentligt register med alle rettighedshavere, som forvaltningsselskaberne repræsenterer, bidrage til større overskuelighed og større gennemsigtighed og helt sikkert også forenkle den grænseoverskridende virksomhed og styrke konkurrencen.
For det femte og endelig vil jeg nævne, at indførelsen af en -ordning for rettighedsbrugere og rettighedsforvaltere, hvor der på grund af opsplitning af rettigheder opstår store transaktionsudgifter, kunne være en mere effektiv og omkostningsbesparende vej.
Jeg anmoder Kommissionen om at tage indholdet i Echerer-betænkningen med i dens overvejelser. Jeg vil gerne endnu en gang gratulere med og anmode om støtte til denne betænkning. 
Harbour (PPE-DE ).
   - Hr. formand, denne eftermiddag taler jeg ikke kun på egne vegne, da jeg har arbejdet tæt sammen med ordføreren, fru Echerer, men også mere specifikt på vegne af vores skyggeordfører, fru Fourtou, der er ked af, at hun ikke kan være til stede og deltage i forhandlingen. På hendes vegne vil jeg først takke fru Echerer af en række forskellige årsager.
For det første vil jeg takke hende, fordi hun med rette gjorde Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked opmærksom på denne sag og efterfølgende tog initiativ til at udarbejde betænkningen. Det taler i høj grad til hendes ære, og i denne sag har hun været meget ivrig efter at dele sin indsigt og bekymring med os, ligesom hun har opfordret os til at bidrage til betænkningen. Den ånd, i hvilken hun har givet sig i kast med betænkningen, afspejles tydeligt i kvaliteten af hendes arbejde, og for at gentage kommissærens ord er det et meget afbalanceret dokument. Alle parter er retfærdigt repræsenteret, men ikke desto mindre indeholder betænkningen en række vigtige og præcise henstillinger. På baggrund af kommissærens udtalelser håber jeg, at han i sin meddelelse vil medtage nogle af fru Echerers punkter. Det er således en meget betimelig betænkning.
Betænkningen viser også fordelene ved at have en person med stor ekspertise og baggrundsviden inden for en særlig profession - i dette tilfælde skuespillerfaget - en skabende kunstner, der kender emnet, og som samtidig formår at involvere andre kolleger.
Spørgsmålet om balance og interesseafvejning er klart betænkningens kerne. Balancen mellem skabere af værker - producenterne - og de personer, der udnytter og bruger dem - jeg foretrækker at sige kunderne, for det er de - i hele ordningen er helt afgørende. Denne balance er nu på mange måder usikker, fordi vi i øjeblikket befinder os i et ustabilt overgangsområde, ikke kun med eksplosionen af digitalt indhold og digital distribution samt nye adgangsformer til kunderne, men også med nye kreative værker, der er tilgængelige for udnyttelse i den digitale medieverden. I forbindelse med mit arbejde kom jeg f.eks. for nylig i kontakt med folk, der producerer computerspil og interaktive computerspil, og i denne branche omsættes der på verdensplan for milliarder af dollars, hvilket giver enorme nye muligheder for skabende kræfter på alle områder, hvad enten der er tale om illustratorer, komponister eller manuskriptforfattere. Vi skal fremme denne udvikling, men vi skal sikre os, at vi stimulerer udviklingen af disse områder, og at folk får en ordentlig løn.
Mens den tredje generation af mobilteknologi gør sit indtog, er et af de største ønsker hos udbyderne af elektroniske kommunikationstjenester - og det har de fortalt os som medlemmer af Europa-Parlamentet, der arbejder med dette område - at de ønsker vores hjælp til at få skabt de rigtige rammer for indholdsdistribution samt til at sikre, at de kreative værker kommer ud på markedspladsen, så de kan stimulere deres elektroniske kommunikationstjenester.
Det her er ikke blot et abstrakt arbejde. Det handler om grundlæggende tænkning vedrørende det indre marked. Det står i direkte forbindelse med vores arbejde med Lissabon-processen og oprettelsen af den mest dynamiske og videnbaserede økonomi i verden ved hjælp af vores viden om også at sammenkæde kreative værker.
Et af de emner, jeg har diskuteret meget med fru Echerer - hr. Karas nævnte det, og meget af det, der kom fra Udvalget om Økonomi og Valutaspørgsmål og fra Udvalget om Kultur, Ungdom, Uddannelse, Medier og Sport var også medtaget i vores endelige afstemning - er spørgsmålet om driften af markedspladsen i forbindelse med kollektiv forvaltning af rettigheder.
Det glædede mig, at fru Echerer accepterede vores synspunkt om, at på det indre marked for tjenester - og i denne uge stillede kommissær Bolkestein et vidtfavnende nyt forslag herom - i dette nye forslag om det indre marked for tjenester skal disse elementer af forvaltningsselskabernes aktiviteter, der direkte udbyder tjenester til deres medlemmer, behandles som enhver anden tjenesteydelse og betragtes på baggrund af det grænseoverskridende marked for tjenesteydelser.
Det er helt rigtigt, for som hr. Karas sagde, vil fordelingen af rettigheder i stigende grad ikke længere være centreret omkring nationale monopoler. Kunderne - og jeg vender tilbage til dette ord - ønsker i stigende grad en . De ønsker adgang til rettigheder til frembragte produkter, der giver dem mulighed for digital distribution i ikke bare hele EU, men også til alle andre væsentlige markeder. Udfordringen med at internationalisere processen og se ud over de traditionelle grænser er noget, som forvaltningsselskaberne - som vi kender - er klar til at tage op, men vi skal give dem de rette rammer og den rette tilskyndelse.
Afslutningsvis vil jeg sige, at nøglen hertil er gennemsigtighed i deres aktiviteter, så alle kunderne kan se, præcist hvilken pakke af tjenester de får.
Endelig vil jeg gentage, hvad min kollega hr. Karas sagde, at jeg også med beklagelse har hørt nyheden om, at fru Echerer ikke vil genopstille til Parlamentet. Det kan således være min sidste chance for på plenarmødet offentligt at sige, at jeg har været meget glad for at samarbejde med hende. Denne betænkning er et godt eksempel på hendes åbne og progressive bidrag i samarbejdet med os. Når hun flytter sine aktiviteter til en ny scene - eller jeg skulle måske snarere sige tilbage til den scene, hvor hun startede sin karriere - er jeg sikker på, at alle parlamentsmedlemmerne ønsker hende held og lykke og takker hende mange gang for hendes arbejde, og vi kan tilkendegive vores støtte med en enstemmig vedtagelse af betænkningen i forbindelse med afstemningen.
Medina Ortega (PSE ).
   - Hr. formand, indledningsvis vil jeg tilslutte mig lykønskningen af fru Echerer - det er ikke nødvendigt, at jeg nævner den igen, for den er blevet gentaget mange gange - men jeg vil også gerne give udtryk for min tilfredshed med kommissær Bolkesteins erklæringer, som anerkender den betydning, som forvaltningsselskaberne har for øjeblikket.
Den intellektuelle ejendomsret udvikles fortsat som følge af den teknologiske udvikling. Før bogtrykkeriet var der reelt ikke noget, der hed intellektuel ejendomsret. Nu lever vi i den anden teknologiske revolution, den såkaldte Marconi-galakse, med alle de nye informationsteknologier.
I takt med de teknologiske fremskridt kommer skaberen længere og længere væk fra forbrugerne. Min kollega, hr. Harbour, taler netop om kunden, men jeg foretrækker at bruge ordet forbruger og skelne mellem to typer kunder, nemlig slutbrugeren, det vil sige, den stakkels borger, der skal se tv- eller radioprogrammerne, og mellemmanden, som køber de intellektuelle ejendomsrettigheder, bruger dem og udnytter dem.
Dette fører os til den aktuelle situation med en mangedobling af medierne, der imidlertid bliver mere og mere indholdsløse. Det vil sige, at vi får flere og flere timer med tv og elektronik, flere ugeblade, flere bøger og flere produktionsmidler, der praktisk taget er indholdsløse. Det er en følge af den manglende opbakning til skaberen.
I det nuværende informationssamfund er skaberne ikke beskyttet. Vi har fået nogle andenrangsmedier, som bruger den intellektuelle ejendomsret helt ukritisk og ansvarsløst, og det bør skaberne beskyttes imod.
Det er forvaltningsselskabernes rolle. De er ikke et monopol, men et instrument, som skaberne kan bruge til at forsvare sig imod nogle enkelte gruppers kontrol med medierne, som støttes af stærke økonomiske kræfter, som tjener politiske eller økonomiske interesser. Det eneste instrument, som skaberne således har i dag, er disse forvaltningsselskaber, som bliver en slags fagforeninger over for arbejdsgiverorganisationerne, der har en enorm magt.
Jeg er enig i, at forvaltningsselskaberne bør tilpasse sig den nye situation, for de er opstået inden for en national ramme, og vi er ved at gå over til en transnational ramme, eller endda en verdensomspændende ramme. Men i EU burde vi styrke disse forvaltningsselskabers handlemuligheder, så de i det mindste er beskyttet inden for EU.
Endelig vil jeg gerne nævne udvidelsen. EU bliver beriget med 10 nye lande, der har en stor kulturel tradition, men hvor den intellektuelle ejendomsret indtil for ganske nylig på grund af deres politiske fortid ikke har været tilstrækkelig beskyttet.
Jeg synes, at det er meget vigtigt, at vi ved afslutningen af udvidelsesprocessen gør disse lande forståeligt, at de skal tilpasse sig den gældende fællesskabsret, herunder bl.a. om forvaltningsselskaber, på grund af den risiko for monopol, som de store kæder, der kontrollere medierne, indebærer. 
Manders (ELDR ).
   - Hr. formand, jeg tilslutter mig mine kollegers varme tak til fru Echerer. Det vil jeg også gøre med hensyn til vores samarbejde. Vi kunne - hvem ved? - komme til at optræde i hendes tv-programmer, naturligvis på betingelse af at de er ordentligt beskyttede, hvad angår intellektuel ejendomsret.
At alle er enige, vises tydeligt ved, at betænkningen blev vedtaget enstemmigt i Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked. Jeg tror desuden, at de opmuntrende ord, som kommissæren netop har udtalt, også vil føre til forbedret lovgivning, og på det punkt er det særligt vigtigt, at gennemsigtigheden og retssikkerheden og især den demokratiske kontrol bliver øget, for klarhed forhindrer misforståelser.
Vi taler i øjeblikket alle sammen om rettighedshaverne, men jeg mener også, at det er meget vigtigt at nævne rettighedsbrugerne. Jeg husker en begivenhed sidste år, da mange virksomheder i Nederlandene modtog et brev ud af det blå fra - reproduktionsrettighedsfonden - hvori der stod, at de skulle betale en stor regning for kopier, de havde taget, uden at der var nogen forklaring på formålet med dette skridt. Det udløste frygt og ængstelse. Jeg tror, at denne lovgivning kan sikre, at det bliver klarere, på hvilket grundlag visse beløb opkræves, hvorfor visse udgifter skal betales, og hvem pengene er tiltænkt.
Kommissæren har allerede sagt, at 5-7 % af bruttonationalproduktet - hvilket er meget - kan tilskrives varer og tjenesteydelser, der er begrænset, styret og beskyttet af ophavsrettigheder og ophavsretsbeslægtede rettigheder. Det betyder, at der er tale om en betydelig del af vores aktiviteter på det indre marked, hvor der er behov for klarhed og struktur. Som jeg allerede har påpeget, burde konkurrence og forvaltningsselskabernes dominerende stilling ikke være noget problem som sådan, så længe lovgivningen er klar og anvendes korrekt. Jeg mener, at dette problem kan løses med disse henstillinger, hvis de indarbejdes i lovgivningen.
Som hr. Medina Ortega allerede har sagt, er udvidelsen også et nøgleaspekt i denne sammenhæng. Som følge af de tiltrædende landes politiske historie har de aldrig givet ophavsrettighedshavere nogen speciel beskyttelse, og det er derfor, at jeg mener, at det er vigtigt at give støtte på stedet. Dette forhold understregede ordføreren igen i sit mundtlige ændringsforslag. Den Liberale Gruppe støtter hende ubetinget.
Til sidst vil jeg sige, at vi bifalder dette initiativ, og vi håber, at Kommissionen kan vedtage mit ændringsforslag om at forelægge en klar vurdering efter tre år for at undersøge, om lovgivningen faktisk fungerer, og der er beskyttelse. Jeg har holdt mig inden for de tre minutter og vil ikke sinke denne eftermiddags møde yderligere.
MacCormick (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, det er normalt, at en taler i min rolle forsikrer ordførerne om, at vi står bag dem, men i dette tilfælde ville det ikke være passende. I dette tilfælde er vognen på plads bag hesten, og hun fører os - samt alle medlemmerne af udvalget og Parlamentet - under sin kommando. Vi er fru Echerer meget taknemmelig for, at hun har påtaget sig denne førerrolle.
Som det blev sagt under forhandlingen, er der tale om en form for trefod i forbindelse med ophavsret og ophavsretsbeslægtede rettigheder. Det ene ben er lovgivningen om ophavsret, der allerede er vedtaget af Parlamentet. Det andet ben er de håndhævelsesbestemmelser, vi i øjeblikket diskuterer, og det tredje ben er spørgsmålet om forvaltningsselskaber og forvaltningen af ophavsret i rettighedsindehavernes interesse.
Som kommissær Bolkestein sagde, er der tale om monopoler, men det er i princippet godartede monopoler på grund af ophavsrettens territorialitet. Det kan godt være - og det vil hr. Harbour og hr. Karas måske en dag forklare mig - at forvaltningsselskaber kan arbejde i konkurrence med hinanden inden for et nærmere angivet område eller et nærmere angivet land, men jeg finder det vanskeligt at se, hvordan det kan fungere. Hvis jeg har ret, får den pointe, som kommissæren tidligere fremsatte, meget stor betydning, idet vi skal se nøje og kritisk på forvaltningen af disse selskaber, der kan "flå" folk ved at forlange urimeligt store gebyrer for at formidle tjenesteydelser til kunstnere, forfattere med flere.
Det glæder mig, at Kommissionen vil følge op på udvalgets initiativ ved at stille et forslag om et lovgivningsinstrument om god forvaltning af forvaltningsselskaber. Jeg venter med spænding på dette forslag.
Jeg vil gerne knytte en kommentar til hr. Harbours udtalelser, hvilket også giver mig lejlighed til at erklære en mindre interesse i emnet. Jeg er akademisk forfatter, og en meget beskeden del af min årsindkomst - som det fremgår af listen over erklæringer om medlemmernes økonomiske interesser - stammer fra forvaltningen af mine rettigheder som akademisk forfatter. Når man betragter det som forfatter af denne type, er tanken om læseren som en kunde ikke så betydende, som hr. Harbour sagde. Her opfatter man helt klart - og det gælder også for kunst - læseren eller kunden som publikum. Man ønsker at få sine idéer formidlet ud til folk og få dem engageret i en debat.
Ud fra dette synspunkt er betalingen helt ligegyldig for en forfatter. Snarere tværtimod. Jeg og andre forfattere som mig har ingen chance for at få vores idéer ud til den brede offentlighed, hvis ikke der findes effektive udgivelsessystemer - det vil sige forlæggere, som bliver betalt for deres aktiviteter. I denne forstand er kollektive rettigheder for os mere et middel til at nå et mål end selve målet. Vi skal ikke blot se på dette som et spørgsmål om kunder, men som en vigtig del af det indre marked. Vi glæder os over Kommissionens forslag, og som alle andre er jeg også glad for at have samarbejdet med fru Echerer om dette emne.
Ribeiro e Castro (UEN ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, informationssamfundets hurtige og mangfoldige vækst og udviklingen af stadig mere varierede kommunikationsressourcer, -instrumenter og -support, der er let tilgængelige i diverse former, lægger et nyt og stadigt pres på ophavsretten og ophavsretsbeslægtede rettigheder, især på de retsbestemmelser, der beskytter dem, og de midler, der skal sikre, at de gælder i praksis, uden samtidig at krænke andre grundlæggende friheder og rettigheder.
Vi befinder os her tydeligvis i selve globaliseringens epicenter, på særlig jomfrueligt land inden for den globale landsby, hvor regulerings- og beskyttelsesinstrumenter følgelig må blive stadig mere internationale, under forbehold af staternes ansvar. En af de nyheder, som de seneste årtiers udvikling har påtvunget, og som har spillet en stadig større rolle i de senere år, er netop disse forvaltningsselskaber på ophavsretsområdet. De er en uomgængelig realitet i dag, og en regulering af dem har derfor fået stigende betydning.
Vores gruppe anerkender disse selskabers vigtige rolle som frivillige sammenslutninger af ophavsmænd, fortolkere og andre rettighedsindehavere til varetagelse af deres idemæssige og økonomiske interesser i deres intellektuelle ejendom hhv. deres frembringelser i ind- og udland. Vi mener desuden, at disse forvaltningsselskaber ud over den kollektive beskyttelse af skabere, kunstnere og andre ved at virke som forvaltningsorganer af deres ophavsretsbeslægtede rettigheder også samtidig har en kulturel funktion af allerstørste betydning, der afspejler sig i samfundet som helhed og i en stadig mere åben og mangfoldig verden.
På denne baggrund takker vi ordføreren for hendes aldeles fremragende arbejde, der tydeligt angiver de retningslinjer, som vi bør følge, hvis vi virkelig ønsker – og det gør vi – at lovgivningen om rettighedsforvaltning i EU, der endog vokser inden længe, målbevidst skal bevæge sig mod den forenkling, der er så tiltrængt, med reformer og sammenlignelige standarder. Vi kan nemlig ikke fortsætte med alt for forskelligartede og ofte gensidigt uforenelige statutter og procedurer inden for EU. Disse uhyrlige forskelle svækker os alle, efterlader vores skabere, kunstnere og andre aktører på dette for fremtiden så vigtige område uden beskyttelse og gør os især svage og ubeskyttede, når det gælder om at møde den globale konkurrence, der bliver stadig mere aggressiv på internationalt plan og undertiden ligefrem vild og piratagtig, som vi ved.
Vi støtter derfor alt i alt ordføreren i de retningslinjer, som hun udstikker, hvad angår forvaltningsselskabernes organisationsformer, godkendelsesvilkår, arbejdsområder, intern struktur, gensidighedsaftaler, kulturelle og sociale opgaver samt opgaver af fælles interesse, tilsyn og kontrol med forvaltningsselskaberne og deres virksomhed og gennemsigtighed, der er et afgørende krav fra alle berørte parters side, såvel internt som eksternt.
Et sidste ord for også at takke for det arbejde, som Udvalget om Kultur, Ungdom, Uddannelse, Medier og Sport har udført, og særlig for de forslag, som er stillet til Kommissionen med hensyn til de fremtidige retningslinjer for fjernsyn, radio, kommunikation, transmission og telekommunikation inden for den digitale sektor, som i tide kunne indgå i denne betænkning, og som fremgår af punkt 29 i den beslutning, som vi vil stemme for. Det er afgørende, at disse direktiver også selv direkte kommer til at befæste ophavsretten og dens beskyttelse, herunder specifikke bestemmelser desangående. Det er ligeledes afgørende, at EU på passende vis hævder europæisk kunst og kultur og på den ene side styrker tilliden hos alle skabere og andre aktører i vores lande inden for alle kulturlivets områder ved at hæge om dem og opmuntre dem til at skabe nye værker i tiltro til, at der er en effektiv beskyttelse mod pirateri, og på den anden side sikrer deres moralske rettigheder og berettigede økonomiske incitamenter. Vi har derfor stemt for og tilslutter os den tak, der rettes til ordføreren. 
Cappato (NI ).
   - Hr. formand, hr. Medina Ortega sagde, at forvaltningsselskaber ikke er monopoler, men fagforeninger, som har til formål at beskytte den svage part mod den stærke part. Det er ikke altid rigtigt, og jeg tror, at man bør huske - sådan som ordføreren gør i sin betænkning - at en fagforening er en fagforening, mens en fagforening med monopolstilling, som lovbestemmelser om rettigheder og pligter tvinger folk til at være medlem af, er et monopol. Efter min mening er retlige eller faktiske monopolsituationer hos forvaltningsselskaber ikke hensigtsmæssige, eftersom de f.eks. udsætter amatørkunstnere for betydelige misbrugsrisici.
Jeg ved ikke, hvordan situationen er i resten af Europa, men jeg ved, at det beløb, som amatørkunstnere skal betale til forvaltningsselskaber på ophavsretområdet i Italien, er en egentlig afgift, som er uforholdsmæssigt stor, og som kommer de store etablerede kunstnere til gode. En fagforening med monopolstilling er således ikke en god fagforening. Jeg mener nemlig, at en god fagforening så vidt muligt bør være fri. Derfor er det - sådan som ordføreren siger - nødvendigt med passende kontroller, så man undgår, at retlige eller faktiske monopolstillinger giver sig udslag i - hvilket ofte er tilfældet i Italien og sikkert også i resten af EU - misbrug og unødige afgifter for amatørkunstnere. Hvis man hertil føjer, at handicappedes fritagelse for ophavsret f.eks. kun kommer handicapforeninger og ikke enkeltpersoner til gode, risikerer man, at ophavsretten bliver underlagt foreningsinteresser, og at sådanne situationer ikke kommer slutbrugerne til gode.
Jeg vil naturligvis lykønske ordføreren med det arbejde, hun har udført. 
Korhola (PPE-DE ).
   - Hr. formand, beskyttelsen og den fælles administration af den intellektuelle ejendomsret er vigtige faktorer i fremstødet for den kulturelle kreativitet og målet at gøre det muligt for kunstnere at arbejde. Der må tages hensyn til såvel finansielle som moralske rettigheder - med sidstnævnte menes forfatternes ret til at kontrollere ændringer af deres værker.
Fællesskabet må være i stand til at styrke kunstnernes tiltro til, at deres værker er ordentligt beskyttet. På den anden side er det vigtigt at sikre, at værkerne udbredes mest muligt, fordi der ikke eksisterer kunst uden et publikum. Fællesskabet har været aktivt på området, og ud over nationale og internationale love findes der også allerede adskillige fællesskabsdirektiver.
Det er dog stadig en ulempe, at reglerne for organisationer, der er ansvarlige for den fælles administration af den intellektuelle ejendomsret, varierer fra det ene EU-medlemsland til det andet. Ofte har disse fælles administrative organisationer direkte monopolstatus, hvilket kan være retfærdiggjort af praktiske årsager, men medfører samtidig risikoen for misbrug eller forfejler dets eget mål med et fald i organisationens effektivitet eller øgede omkostninger. Under alle omstændigheder behøver en berettiget monopolstruktur ikke at forhindres gennem lovgivning, men folk bør være opmærksomme på de medfølgende risici. Disse risici må imødegås med klare regler, der gælder for hele Fællesskabet. Sådanne regler skal være baserede på kravet om fuld gennemsigtighed.
De nødvendige lovændringer i EF-lovgivningen, som beskrevet i betænkningen, vil også have en massiv, befordrende effekt på den økonomiske vækst. Betænkningen anslår, at mellem 5 % og 7 % af EU's bruttonationalprodukt udgøres af varer og tjenesteydelser, der er beskyttet af ophavsret og lignende rettigheder. Det er på ingen måde en lille del af den europæiske økonomi, og den er uden tvivl stadig i stand til vækst. Især tekniske fremskridt byder på enorme muligheder for udviklingen af nye arbejdsformer. Samtidig vil administrationen af ophavsret for disse nye former for arbejder blive mere udfordrende end nogensinde. 
Junker (PSE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, men først og fremmest kære Mercedes Echerer, hjertelig tillykke med dette sisyfosarbejde, som denne betænkning sikkert har været. Det kan slet ikke være anderledes ved et emne med så mange facetter. Men resultatet giver Dem ret. Der er så stor overensstemmelse, hvilket ikke altid er tilfældet i Parlamentet. Men det viser netop også, at bevidstheden om problemet er vokset i mellemtiden. Jeg vil tydeliggøre dette med nogle tal. Når det handler om børnepornografi på internettet, er medierne fulde med store overskrifter og forsideartikler. Men når det handler om økonomisk kriminalitet, er opmærksomheden pludselig ikke så stor. Når kunstnernes rettigheder ikke respekteres, og de nægtes det, der tilkommer dem som rimelig indtægt, er det også en bestanddel af den økonomiske kriminalitet.
Der er blevet talt om en samfundsøkonomisk skade her, der beløber sig til 5 % af bruttonationalproduktet. Hvis man dykker ned og betragter det på enkelte områder, ser det sådan ud: I den audiovisuelle industri kan 25 % tilskrives forfalskninger, ved lydmedier er det endda 40 %. Det er blevet et lukrativt marked for den organiserede kriminalitet. Det er ikke bare overtrædelser mod den enkelte, som gør sig gældende her. Men det skyldes også - som det også med rette er blevet beskrevet udførligt her - for slappe og i hvert fald meget forskellige love i de enkelte medlemsstater, som også begunstiger piratkopiering og anvendelse af forfalskninger.
Konsekvensen er et enormt stort økonomisk tab. Et tab af skatteindtægter, et tab af arbejdspladser, et tab af investeringsvilje - det kan man netop konstatere i musikindustrien - men også et tab af rettigheder for folk som dig og mig, nemlig et tab af forbrugerbeskyttelse, et tab af beskyttelse af unge og lign., og i sidste ende er det alt i alt en trussel mod den kulturelle mangfoldighed.
Et standardiseret retsgrundlag til beskyttelse af intellektuelle ejendomsrettigheder burde derfor have været udarbejdet for længe siden. Og her spiller de ofte omtalte forvaltningsselskaber en særlig rolle, netop med henblik på de ændrede markedsbetingelser, som der er tale om i informationssamfundet.
Hvordan det kan og skal ske, er beskrevet udførligt i betænkningen, og der er også de relevante udtalelser fra de andre udvalg. Som medlem af Kulturudvalget er det særligt vigtigt for mig at understrege, at forvaltningsselskaberne ikke kun udgør en slags beskyttelsesfællesskab, men at de også uafhængigt af deres organisationsform altid har en kulturel funktion. Beskyttelsen og også den kollektive forvaltning af intellektuelle ejendomsrettigheder er vigtige faktorer, når det drejer sig om at stimulere kulturel aktivitet og øve indflydelse på udviklingen af kulturel mangfoldighed. Og Kulturudvalget opfordrer derfor med rette i sin udtalelse Kommissionen til at gå særligt ind på dette aspekt.
Bolkestein,
    Hr. formand, efter denne meget interessante forhandling er der meget lidt at føje til det, som jeg tidligere har sagt. Der er ikke stillet spørgsmål til Kommissionen, og Kommissionen er heller ikke blevet gjort opmærksom på ændringsforslag - skønt hr. Manders nævnte et. Der er således intet, som jeg skal udtale mig om.
Afslutningsvis vil jeg sige, at Kommissionen i sin kommende meddelelse om forvaltningen af ophavsrettigheder og ophavsretsbeslægtede rettigheder på det indre marked vil tage behørigt hensyn til eftermiddagens bemærkninger fra hr. Karas, hr. Harbour med flere.
Formanden.
   - Mange tak, hr. kommissær.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i eftermiddag lige efter forhandlingerne. 

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende beslutningsforslag:
- B5-0016/2004 af Glenys Kinnock og van den Berg for PSE-Gruppen om situationen i Zimbabwe;
- B5-0020/2004 af Maes, Rod og Isler Béguin for Verts/ALE-Gruppen om Zimbabwe;
- B5-0022/2004 af Andrews, Ribeiro e Castro og Muscardini for UEN-Gruppen om situationen i Zimbabwe;
- B5-0023/2004 af Mulder for ELDR-Gruppen om den politiske situation i Zimbabwe;
- B5-0026/2004 af Marset Campos for GUE/NGL-Gruppen om situationen i Zimbabwe;
- B5-0030/2004 af Van Orden, Corrie, Deva, Foster, Parish, Tannock, Banotti, Gahler, Korhola, Lehne, Posselt og Sacrédeus for PPE-DE-Gruppen om Zimbabwe;
- B5-0033/2004 af Belder for EDD-Gruppen om Zimbabwe. 
Ford (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne på vegne af PSE-Gruppen sige, at vi støtter den fælles beslutning om Zimbabwe. ZANU-PF-regimet er et rystende eksempel på undertrykkelsen af et forarmet og sultende folk. Morgan Tsvangirai - lederen af oppositionspartiet Movement for Democratic Change - er stillet for en domstol på grund af falske anklager om forræderi.
Den økonomiske situation i landet er blevet markant værre, idet BNP er faldet med 40 % i de seneste fire år, mens inflationen allerede har nået 600 % og forventes at komme op på 1.000 % inden udgangen af 2004. Der er mere end 70 % arbejdsløshed, og over 6 millioner mennesker har brug for fødevarehjælp. Der er allerede blevet rapporteret om børn, der er døde på grund af underernæring - specielt i Bulawayo-området. Der har været et katastrofalt jordreformprogram - som ingen henvisning til kolonialismen på nogen måde kan retfærdiggøre - hvor man har nedlagt det kommercielle landbrug uden at erstatte det med nogen anden metode til effektiv fødevarefremstilling.
 - Zimbabwes eneste uafhængige avis - er fortsat lukket, skønt domstolene beordrer den genåbnet, og nu er nyhedsredaktøren og den ledende reporter hos blevet arresteret i henhold til loven om adgang til informationer og privatlivets fred.
Vi ønsker en fornyelse af EU-sanktionerne mod Zimbabwe, der udløber den 20. februar 2004. Vi ønsker også en udvidelse og styrkelse af sanktionerne imod regimet samt indførelse af yderligere foranstaltninger for at gøre de internationale aktioner mod regimet mere effektive - i særdeleshed en omhyggelig håndhævelse af visumforbuddet. Der afholdes et møde i udenrigsministertrojkaen for EU og Den Afrikanske Union den 1 april, og vi håber, at EU vil sætte det højt på dagsordenen. Vi glæder os over ærkebiskop Desmond Tutus mellemkomst efter mødet mellem Commonwealth-regeringscheferne i Nigeria, men vi vil også opfordre andre afrikanske ledere til at intervenere og lægge pres på Mugabe for at gribe ind. 
Der er brug for, at donorsamfundet sender fødevarehjælp, der kan distribueres via ikke-statslige kanaler. Og vi vil have EU's medlemsstater til i FN's Sikkerhedsråd at få det internationale samfund til at yde en koordineret og effektiv indsats imod dette utålelige regime.
Ribeiro e Castro (UEN ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, blot nogle enkelte ord for endnu en gang at give udtryk for, hvor meget vi beklager, hvor meget vi fordømmer den situation, som Mugabe-regimet har påtvunget sit folk og sit land, Zimbabwe, og som har gjort et af de mest velstående lande i det sydlige Afrika til et af de elendigste og mindst udviklede. Nogle enkelte ord også for at forklare, hvorfor vi tilslutter os denne kompromisbeslutning, der endnu en gang, ligesom mange andre, som vi har forfattet i løbet af denne lovgivningsperiode, fordømmer regimet, og hvor vi appellerer til, at sanktionerne fornys, og at det diplomatiske pres på Mugabe-regimet udvides, så der kan ske en demokratisk forandring i landet.
Jeg vil også gerne benytte denne anledning til at anmode Kommissionen om at yde mere konkret støtte til repræsentanterne for civilsamfundet. Jeg har for nylig stillet et spørgsmål til Kommissionen i denne sag, og svaret glæder mig, for kommissær Poul Nielson svarede, at Kommissionen agter at fortsætte sin støtte til repræsentanterne for civilsamfundet med henblik på at støtte projekter og/eller aktiviteter inden for menneskerettigheder og demokratisering og bistå dem med at styrke deres evne til at fremme den interne dialog, en linje, som vi tilslutter os, og som i øvrigt også fremgår såvel af vores eget forslag til beslutning som af kompromisteksten. Vi vil dog gerne have, at han udtrykker sig mere præcist og redegør for, hvilke konkrete aktioner der er i gang, med hvem, med hvilke midler og med hvilken styrke. Jeg tror, at et tættere samarbejde mellem Kommissionen og Parlamentet kan øge det politiske pres og måske afstedkomme mere effektive resultater. For der skal virkelig opnås mere effektive resultater ikke kun på grund af den stadig mere dramatiske situation i Zimbabwe, men også fordi landet kan blive et centrum for ustabilitet og et dårligt eksempel, der spreder sig. For nylig blev vi bekymret over lignende nyheder, eller snarere over forlydender om, at der planlægges lignende aktioner også i Namibia, selv om det ikke er regeringens officielle politik. Der er også kommet meldinger – som i øvrigt foranledigede nogle medlemmer til et skriftligt forslag til beslutning – om et unormalt antal drab på landmænd i boerområdet i Sydafrika. Det er én side af den forfølgelse, der sker mod landmændene i Zimbabwe, og som bør bekymre os, fordi det kan sprede sig i det sydlige Afrika. 
Malmström (ELDR ).
   - Hr. formand, hr. kommissær Vitorino, vi har ved mange lejligheder diskuteret Zimbabwe i Parlamentet, og det er meget tragisk at se, hvordan dette velstående land med et så stort potentiale er gået lige mod afgrunden. Zimbabwe har i lang tid været et fuldstændigt lovløst land, økonomisk forarmet og hårdt ramt af aids. Det har en diktatorisk, gammel, gal hersker, som fuldstændig har mistet kontakten med virkeligheden og med sit eget folk. Præcis når man tror, at det ikke kan blive værre, kommer der nye rapporter om den stadigt forværrede situation i landet. De menneskelige lidelser og hungersnøden bliver værre og værre, og der er et akut behov for humanitær hjælp.
Hr. Mugabe skal gå af. Det er den eneste chance for Zimbabwes folk. Nu skal omverden sætte hårdt mod hårdt. Alt er indtil nu mislykkedes, men sanktionerne skal intensiveres. Hele det internationale samfund skal være krystalklart i dets fordømmelse af Mugabes regime og fortælle ham, at det er slut med tålmodigheden. Ingen kontakter, intet udbytte og ingen sportsbegivenheder samt en fornyelse og en skærpning af sanktionerne er det, vi kræver. Vi skal søge efter en bred koalition, som inkluderer SADC-landerne, for at vedtage foranstaltninger og lægge pres på regimet. Sydafrikas såkaldte stille diplomati har vist sig at være helt virkningsløst, men Sydafrika skal ikke desto mindre overtales til at bruge dets kontakter for at lægge pres på Mugabe.
Samtidig skal EU støtte oppositionen. Der er et fåtal utroligt modige mennesker, som - med fare for eget liv, og som indimellem også mister livet - forsøger at kæmpe for demokrati og menneskelig værdighed i dette land. Jeg håber, at Kommissionen kan garantere, at EU fortsætter med at støtte disse modige mennesker.
Nicholson (PPE-DE ).
   - Hr. formand, afrikanske lande har ved mange lejligheder højtideligt forpligtet sig til at indføre demokrati og beskytte menneskerettigheder - f.eks. under NEPAD-aftalen og Cotonou-aftalen mellem AVS og EU for blot at nævne to. Kaosset og Mugabe-regimets undertrykkelse i Zimbabwe har ikke affødt en tilfredsstillende reaktion fra Zimbabwes naboer, der synes at have vendt det døve øre til rædselsskrigene fra dette land. Ikke alene har lande i det sydlige Afrika været uvillige til at lægge pres på hr. Mugabe, men de har også ladet ham diktere betingelserne for Afrikas forhold til Europa, og det er værre endnu.
EU's forhold til både Den Afrikanske Union og Southern African Development Community har lidt skade på grund af afrikanske staters insisteren på, at bandlyste zimbabwere skulle deltage i møder i Europa. Den Blandede Parlamentariske Forsamling AVS-EU lider også under et alvorligt sammenbrud. Det underminerer ikke blot NEPAD's grundlæggende principper og forholdet mellem AVS og EU, men betyder også, at nogle af Afrikas store problemer - udlandsgæld, aids, fødevaresikkerhed, konfliktforebyggelse, god regeringsførelse og menneskerettigheder - ikke kan løses ordentligt.
Forholdene i Zimbabwe er nu ved at bevæge sig ud af kontrol. Der er frygtelige mangler, og undertrykkelsen bliver mere udbredt og brutal. Et tidligere velstående land er ruineret og ødelagt. Afrikanske staters vægring ved at tage et initiativ over for Zimbabwe betyder, at det er så meget desto vigtigere, at EU's sanktioner over for ZANU-PF-regimet styrkes. Parlamentet har allerede ved seks forskellige lejligheder krævet, at de skulle udvides. Hidtil har Rådet siddet disse opfordringer overhørig. EU's rejseforbud mod Mugabe-regimet er regelmæssigt blevet brudt i sit første år, og efterfølgende er det blevet svækket for at lette de bandlyste zimbabweres indrejse til Europa.
I den aktuelle resolution opfordres der til en fornyelse af EU's foranstaltninger, når de udløber den 20. februar, samt til indførelse af skrappe nye sanktioner. Der opfordres til, at man ophæver opholdsretten i Europa for dem, der har rejseforbud, at deres familier hindres adgang til beskæftigelse og uddannelsesinstitutioner i EU, at de højtprofilerede økonomiske forbindelser til Zimbabwe, der har givet regimet international prestige, afkortes, samt at man identificerer dem, der yder økonomisk støtte til ZANU-PF-regimet, og iværksætter foranstaltninger over for dem. Europa-Parlamentet opfordrer endnu en gang Rådet til at reagere på dets klare ønske om en øjeblikkelig iværksættelse af reelle og effektive foranstaltninger over for ZANU-PF-regimet i Zimbabwe.
Belder (EDD ).
   - Hr. formand, mandag den 5. januar 2004 var der i et skarpt essay med titlen "Tåregas til Haiti" af den tyske forfatter Hans Christoph Buch. Hvad har det at gøre med den tragiske situation i Zimbabwe under landets præsident, Robert Mugabe, som er emnet for denne debat?
Jo, hr. Buchs essay er et åbent brev til Sydafrikas siddende præsident, Thabo Mbeki, en gammel bekendt af forfatteren. Hr. Buch håner hr. Mbekis holdning til præsident Aristides styre i Haiti og præsident Mugabes i Zimbabwe. Jeg citerer: "Hvorfor talte De ikke for, at menneskerettighederne skulle respekteres i Haiti, og hvorfor er Deres protester imod den vedvarende krænkelse af menneskerettighederne i Zimbabwe så svage?"
Ligesom i hr. Buchs essay er der i denne beslutning en direkte henvisning til Sydafrikas holdning til den stadigt værre situation i Zimbabwe. Råd og Kommission, lad jeres stemmer blive hørt! Hr. Buch spørger hr. Mbeki ligeud: "Eller vil De give Sydafrika mulighed for at slå ind på den vej, som hr. Mugabe allerede har slået ind på - det hvide mindretal som syndebuk for Deres egne fejl?" Det er dette klare standpunkt, som jeg forlanger af EU under det kommende møde med Den Afrikanske Union.
Maes (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, vi har faktisk ikke underskrevet denne beslutning, og jeg vil fortælle Dem hvorfor. Vi bestrider på ingen måde beskrivelsen af elendigheden i Zimbabwe, og vi støtter den hårde fordømmelse af Mugabe-styret, men vi har problemer med at pege fingre ad de omkringliggende lande og sige, at det er dem, der skal fjerne hr. Mugabe fra magten. Vi ser meget gerne, at hr. Mugabe træder tilbage. Vi ved, at der er en velorganiseret og modig opposition, men vi forlanger noget af landene i det sydlige Afrika, som vi ikke selv er i stand til at gøre. Hvad opnår vi egentlig med vores egne sanktioner? Indtil videre ingenting - og jeg må sige til Dem, at de omkringliggende lande er særligt ømfindtlige over for pres.
Sagen er, at volden truer med at spredes til Sydafrika. Det er rigtigt, at der tales om jordreform, og at mennesker, som ikke har andet end våben, nu marcherer på hvides landejendomme for at tage loven i egen hånd - ikke bare i Zimbabwe, men også i Sydafrika. Jordreformen i Zimbabwe er en skandale. Den har på ingen måde bidraget til at gøre en ende på folks elendighed, tværtimod har den gjort nogle få rige mennesker endnu rigere. Det er vi fuldstændig klar over, men i stedet for kun at give en side skylden, må vi forsøge at finde frem til effektive foranstaltninger. Selv elefanterne flygter fra Zimbabwe i bevidstheden om, at nationalparkerne bliver plyndret, at de vilde dyr i dem er berøvet enhver beskyttelse og bliver slagtet, ikke bare af krybskyttere, men også af mennesker, der jager disse dyr i desperation. Efterhånden som folk flygter fra Zimbabwe, kommer de ind i nabolandene. Jeg opfordrer derfor på det kraftigste til, at vi genoptager dialogen energisk og undersøger måder, hvorpå vi kan hjælpe de velmenende styrer i det sydlige Afrika.

Korhola (PPE-DE ).
   - Hr. formand, i 1990'erne arbejdede jeg som instruktør og rådgiver for en stor finsk udviklingssamarbejdsorganisation. Zimbabwe var vores store stolthed, vores foretrukne eksempel på, hvad man opnår med udviklingssamarbejde og ægte partnerskab. Det var bevis på, at Afrika blomstrede.
Hvad ødelagde Zimbabwe? Jeg vil ikke her gentage den sørgelige og tilsyneladende endeløse liste over faktorer, som nævnes i beslutningsforslaget. Det ville være for meget. Ødelæggelse har gennemsyret hele Zimbabwes sociale struktur, fra sundhedspleje og uddannelse til fagbevægelse og landbrug. Afrikas tidligere produktive mønsterland er i en tilstand af kaos, og dets økonomiske strukturer hænger i laser. Ved at opfordre folk til ulovligt at besætte land, i stedet for at gennemføre kontrollerede jordreformer inden for en rimelig tidsramme, har Mugabe ladet hånt om landets love og dermed ødelagt den fungerende kerne i samfundet. Det er, hvad det her handler om. Når grundlaget for et lovligt system ødelægges, bryder strukturerne sammen en for en.
Det, at præsident Mugabe, tidligere selvstændighedsforkæmper og nationalhelt, degenererede til en diktator, der måtte vogte over sit eget land, er en af vor tids tragedier. Jeg var med i Parlamentets delegation af valgobservatører i Zimbabwe for nogle år siden, og vi var simpelthen chokerede, da der under valget var nogle, der var frække nok til at erklære, at regeringen ville blive ved magten, uanset hvad resultatet blev.
På trods af trusler stemte folk. I Zimbabwe kunne det betyde ikke alene at løbe risici, men også at gå mange kilometer til et valgsted og stå i kø i timevis. Det var et syn, der gjorde indtryk for nogen, der var vant til et system, hvor det at let at stemme.
Jeg ville ønske, at alle, der er hånlige over for det at stemme og over for repræsentativt demokrati, kunne se sådanne køer bare en enkelt gang. Lad os i EU give vores entydige støtte til dem, der på trods af undertrykkelse har mod til at kæmpe for lov og orden. 
Gahler (PPE-DE ).
   - Hr. formand, lidelserne for befolkningen i Zimbabwe udvikler sig desværre til en endeløs historie. Der kan ikke noteres nogen positiv udvikling i selve landet, og der kan kun berettes lidt positivt udefra. Det eneste positive aspekt, som falder mig ind i øjeblikket, er, at Det Britiske Statssamfund i det mindste har stået fast ved sin holdning over for Zimbabwe.
Men også Rådet forholdt sig i begyndelsen, da situationen tilspidsedes til for tre, fire år siden, meget ambivalent meget længe. Jeg ville ønske - fordi den vigtigste del af kritikken i forbindelse med uopsættelighed ofte også udøves over for Rådet - at Rådets repræsentanter ved sådanne lejligheder ikke bare er til stede, men at de også ytrer sig om de bebrejdelser, som rettes mod Rådet.
Rådet gemmer sig i forbindelse med rejsejurisdiktionen altid bag angivelige forpligtelser ifølge internationale diplomatiske aftaler, når man alligevel som regel lader ministrene fra Zimbabwe rejse ind igen. Der står ingen steder, at man skal give et forbryderregime al diplomatisk ære. Naturligvis kan man iværksætte diplomatiske repressalier mod dem, som ikke holder sig til nogen menneskerettighedskonventioner. Naturligvis kan man også beslaglægge disse menneskers konti og indefryse pengene, indtil andre omstændigheder er indtrådt.
Men Rådet har efter min opfattelse heller ikke virkelig understreget over for Sydafrika den alvor, der ligger bag vores insisteren på, at også Sydafrika udøver dette nødvendige pres. Jeg mener egentlig ikke, at dette problem kan løses. Man kan naturligvis forsøge at kigge væk, men uopsætteligheden bliver større og større. Det er allerede blevet nævnt af andre kolleger, hvordan situationen er for folk dér, hvordan mange millioner allerede befinder sig illegalt i Sydafrika, og jeg mener, vi skal udøve det nødvendige pres fra alle sider i den forbindelse. Netop vores regeringer har ingen anledning til at se væk ved denne lejlighed. 
Vitorino,
    Hr. formand, Kommissionen følger nøje begivenhederne i Zimbabwe, og den er dybt bekymret over forringelsen af den humanitære situation og menneskerettighedssituationen i landet. I lyset af den dystre politiske situation i landet og de manglende tegn på et tilsagn fra Zimbabwes regering om at træffe håndgribelige foranstaltninger for at afhjælpe situationen kan man ikke retfærdiggøre en ophævelse eller lettelse af EU's foranstaltninger over for Zimbabwe. Kommissionen vil derfor overveje at forlænge varigheden af disse foranstaltninger med endnu et år.
Kommissionen er fortsat indstillet på at yde og tilmed optrappe sin direkte bistand til befolkningen i Zimbabwe i form af fødevarehjælp for at dække livsvigtige behov. I denne måned blev der bevilget yderligere 20 millioner euro til fødevarehjælp på grund af beviser på fortsatte betydelige behov og manglen på andre donorer i den kritiske periode frem til høsten i maj. Det bringer vores samlede støtte til fødevarehjælp og humanitær bistand op på 85 millioner euro for den aktuelle sæson.
Vi er fortsat meget aktive med hensyn til at yde støtte til projekter i sociale sektorer samt inden for demokratisering og respekten for menneskerettighederne og retsstaten. Denne form for støtte blev udtrykkeligt undtaget fra foranstaltningerne imod Zimbabwe for at støtte befolkningen og fremme en udvikling.
For at være mere specifik og som svar til hr. Ribeiro e Castro vil jeg minde Parlamentet om, at Zimbabwe er et målområde inden for rammerne af det europæiske initiativ for demokrati og beskyttelse af menneskerettighederne 2002-2004. Dette initiativ skal ses som en katalysator for at skabe betydningsfulde resultater inden for beskyttelse af det civile samfund og med hensyn til at sikre, at kritikere fortsat kan komme til orde i samfundet.
Kommissionen yder fortsat støtte til kapacitetsopbygning af ikke-statslige organisationer for menneskerettigheder og demokrati, der udfører grundlæggende arbejde med menneskerettigheder, samt til aktører i det civile samfund ved at forbedre deres kapacitet til at fremme en intern dialog. I de seneste to år - 2002-2003 - er der bevilget næsten 2 millioner euro til særlige projekter under EIDHR.
Endelig undersøger Kommissionen fortsat alle muligheder for at påvirke Zimbabwes regering, og den stræber efter en øget dialog med nabolandene og i særdeleshed Southern African Development Community og regeringen i Sydafrika. Kommissionen vil støtte enhver form for gruppepres, som det internationale samfund og i særdeleshed afrikanske statsoverhoveder kan lægge på regeringen i Zimbabwe for at forbedre den politiske, økonomiske og humanitære situation i landet.
Formanden.
   - Mange tak, hr. kommissær.
Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted lige efter forhandlingerne.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende beslutningsforslag:
- B5-0014/2004 af van den Berg og Pérez del Arco for PSE-Gruppen om Burundi;
- B5-0017/2004 af Corrie m.fl. for PPE-DE-Gruppen om Burundi;
- B5-0021/2004 af Maes, McKenna og Rod for Verts/ALE-Gruppen om Burundi;
- B5-0024/2004 af Van Hecke, Malmström og Flesch for ELDR-Gruppen om situationen i Burundi;
- B5-0027/2004 af Marset Campos for GUE/NGL-Gruppen om mordet på den apostolske nuntius i Burundi;
- B5-0029/2004 af Collins m.fl. for UEN-Gruppen om Burundi. 
Ford (PSE ).
   - Hr. formand, på vegne af PSE-Gruppen kan jeg sige, at vi vil støtte denne kompromistekst om situationen i Burundi.
Vi blev alle chokeret over det brutale mord på ærkebiskop Michael Courtney - den apostolske nuntius og en mand, der havde spillet en central rolle i fredsprocessen i Burundi - under et bagholdsangreb den 29. december 2003. Alt tyder på, at han blev myrdet af Agathon Rwasas oprørske FLN-styrker. Trods mordet glæder vi os over det faktum, at FLN nu for første gang har udtrykt vilje til at mødes med republikkens præsident med henblik på at indlede fredsforhandlinger.
I november blev der sat gang i fredsprocessen med underskrivelsen af en fredsaftale mellem Burundis overgangsregering og bevægelsen "Forsvar for Demokratiet". Alligevel er der fortsat kampe i adskillige provinser og i særdeleshed i Bujumburas yderdistrikter. De Forenede Nationers Generalsekretær har med rette påpeget, at burundierne skal have forbedrede levevilkår, hvis ikke fredsprocessen skal bringes i fare. 
Menneskerettighedssituationen bliver fortsat værre, og vi opfordrer derfor Den Afrikanske Union og dens medlemsstater til at lægge størst muligt pres på FLN med henblik på at få dem til forhandlingsbordet for at finde en fredelig politisk løsning. Vi opfordrer FN's Sikkerhedsråd til at overveje en hurtig oprettelse og etablering af en FN-baseret fredsbevarende aktion for at støtte fredsprocessen på dette afgørende tidspunkt samt for at styrke og supplere Den Afrikanske Unions fredsbevarende mission, der allerede er etableret. Vi opfordrer også alle de stater, der deltager i donorkonferencen for Burundi, til at sørge for, at de fornødne midler til at fremme og beskytte menneskerettighederne findes.
Cushnahan (PPE-DE ).
   - Hr. formand, Burundi har gennem mange år været plaget af vold og spændinger mellem minoriteten tutsi og majoriteten hutu. Der blev afholdt demokratiske valg i 1993, hvilket gav et vist håb om en løsning på denne blodige konflikt. Der var imidlertid tale om et kortvarigt fremskridt, idet det nyvalgte statsoverhoved blev myrdet, hvilket udløste endnu en massakre. Siden denne periode er Burundi gået fra krise til krise med mange tusinde ofre til følge.
Nelson Mandela formidlede en våbenhvile i 2002, men den brød senere sammen. En anden magtdelingsaftale blev underskrevet i 2003, hvor tre af de vigtigste oprørsgrupper endelig kom med i regeringen. Der finder desværre fortsat kampe og menneskerettighedskrænkelser sted i flere områder. Kun National Liberation Forces forkastede denne aftale, og denne gruppe har været kædet sammen med mordet på den irske ærkebiskop, Michael Courtney, der var Vatikanets udsending til Burundi.
Ærkebiskop Courtney var dybt involveret i fredsprocessen og spillede en vigtig rolle for den seneste udvikling. Han betalte desværre en høj pris for sit ædle og uselviske engagement i Burundi-konflikten, da han blev myrdet af oprørsgrupper den 29. december 2003. Det var en meningsløs og frygtelig tragedie for hans familie, venner og kolleger fra kirken.
Som hr. Ford også pointerede, ydede Michael Courtney et værdifuldt bidrag til den aktuelle fredsproces i Burundi, og jeg håber, at der bliver en omfattende undersøgelse af hans død, så de ansvarlige kan blive draget til ansvar. Måske vil hans tragiske død øge det regionale og internationale pres på FLN ("den nationale frihedsbevægelse") for at underskrive fredsaftalen efter dens længe ventede forhandlinger med regeringen, så der ikke er flere liv, der skal gå til spilde, og så freden endelig kan genoprettes i Burundi.
Maes (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, ingen kender det nøjagtige antal dødsofre i forbindelse med det snigende folkedrab i Burundi. Der er blevet nævnt et tal på 300.000 - et enormt tal for et lille land - men sandheden er, at vi ikke ved det. Drabet af den apostolske nuntius er et af de seneste eksempler på meningsløs vold. Underskrivelsen af fredsaftalerne har mindsket volden, men situationen er meget ustabil.
FLN-bevægelsen, som stadig nægter at indgå nogen aftaler, bliver styrket af oprørske elementer fra de tidligere oprørsbevægelser, der, trods en tidligere aftale, fortsætter modstanden. Bevæbnede militser vender tilbage fra Congo, mange andre bevæbnede bander strejfer om, og i befolkningen er der masser af håndvåben, som regeringen selv har uddelt angiveligt med henblik på selvforsvar.
Der er naturligvis modstand imod at acceptere den sidste gruppe oprørere, hvilket vi opfordrer til, for hvilken god grund er der til at acceptere dem? De, der accepterer fredsaftalerne, må give afkald på deres sæde i regeringen, og så vil hutuerne i endnu større udstrækning blive et mindretal i forhold til tutsierne. Jeg er klar over, at dette er meget følsomme spørgsmål i Burundi, men det er velkendt, at de grupper, der går ind for fred, selv må sørge for nye underskrivere af fredsaftalerne på bekostning af deres egne sæder. De forstår nok, at dette er en meget vanskelig ting at gøre i Afrika.
Der skal indføres en ægte menneskerettighedsdagsorden i Burundi, for den vedvarende krænkelse af menneskerettighederne er en skandale. Endelig er den fredsbevarende styrke fra FN, som vi støtter, nok mere påkrævet end nogensinde, da de afrikanske fredsbevarende styrker har for få ressourcer og ikke kan operere tilstrækkeligt effektivt. Vi kan muligvis forbedre tingene i mellemtiden, for dette er en meget presserende sag. Måske vil der så være mindre behov for en fredsbevarende styrke udefra.
Malmström (ELDR ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, Den Liberale Gruppe fordømmer naturligvis kraftigt mordet på den irske ærkebiskop Courtney og kræver, at myndighederne med det samme gennemfører en omfattende undersøgelse for at finde ud af, hvem der myrdede ham. De ansvarlige skal stilles til ansvar og straffes. Det vigtige arbejde, som ærkebiskop Courtney gjorde for freden, må naturligvis ikke dø med ham, men skal leve videre. Vi overbringer også vores kondolence til hans familie og slægtninge og til det irske folk. Måske kan det skete føre til, at det irske formandskab intensiverer arbejdet med at støtte fredsprocessen i Burundi.
Det er uklart, hvem der myrdede ærkebiskop Courtney. Oprørsbevægelsen FLN har nægtet al indblanding, men støtter heller ikke fredsprocessen. Vi vil imidlertid opfordre dem til at nedlægge deres våben og støtte fredsprocessen, og vi vil også udtrykke vores glæde over, at de faktisk er gået med til at mødes med Burundis præsident og have en samtale med ham. Måske fører dette så med tiden til støtte af fredsprocessen og forhandlinger. Burundi er et tragisk land på alle måder, med en udbredt humanitær og social elendighed, meget vold, specielt mod kvinder, samt meget grusomhed, som tilsidesætter menneskerettighederne. Fredsprocessen er meget skrøbelig. Mange mennesker er skyldige i meget alvorlige krigsforbrydelser. Vi vender os kraftigt mod alle tendenser til at bevillige en slags almen straffrihed for disse personer. Burundi bør i stedet implementere det, som blev besluttet i Arusha-overenskomsten, og ratificere chartret til Den Internationale Straffedomstol.
Sårene i Burundi efter 300.000 eller flere myrdede mennesker vil aldrig heles, hvis retfærdigheden ikke sker fyldest, og morderne ikke stilles til ansvar. Mennesker skal have mulighed for at komme videre, og den nationale forsoningsproces skal fortsætte. Vi støtter oprettelsen af en fredsbevarende operation i FN-regi og håber, at EU kan være behjælpelig på alle måder med at støtte fredsprocessen. Vi har store forventninger til donorkonferencen senere i år. 
Collins (UEN ).
   - Hr. formand, på vegne af min politiske gruppe vil jeg i høj grad bifalde det fælles beslutningsforslag til en løsning på situationen i Burundi, og jeg vil i særdeleshed takke for den tværpolitiske støtte til fordømmelsen af det brutale mord på ærkebiskop Courtney den 29. december 2003. Jeg er overbevist om, at ærkebiskop Courtneys familie og mange venner vil sætte pris på Europa-Parlamentets støtte på dette tidspunkt.
Michael Courtney var kendt af mange af os her i Strasbourg i perioden, hvor han havde observatørstatus i Parlamentet. Vi kom til at beundre ham som en mand, der var dybt engageret i sit kald, sit arbejde og fred. Han rejste til Burundi som apostolsk nuntius, og det var her, han blev myrdet på vej hjem fra et pastoralbesøg. Vi har mistet en sand ven. Jeg vil gerne fortælle parlamentsmedlemmerne, at han, da han hørte om sin udnævnelse, sagde, at han havde en forudanelse med hensyn til at rejse derned, men det fejede han til side og begav sig af sted for at opfylde sin mission.
Vi har mistet en tapper og dybt respekteret ven, og jeg vil gerne takke det irske formandskab for den anerkendelse af ærkebiskop Courtneys liv og arbejde, som An Taoiseach Bertie Ahern gav udtryk for under sit svar på gårsdagens forhandling.
Det er typisk for denne mand, at han døde i forsøget på at udføre sin fredsmission. Det glæder mig særligt meget, at Parlamentet i sin beslutning anerkender og værdsætter den stille og effektive måde, hvorpå ærkebiskop Courtney havde bidraget til fredsprocessen og været med til at lindre lidelserne for Burundis befolkning. Han havde medvirket til at overtale nogle af oprørsgrupperne til at opgive deres væbnede kamp, og han havde bidraget til frigivelsen af gidslerne i juni sidste år. Jeg ønsker oprigtigt, at han i sit eftermæle vil blive anerkendt som en fredens mand, der arbejdede utrætteligt for alle nødlidende mennesker.
Den militære løsning i Burundi skal skrinlægges én gang for alle. Den nyligt indgåede fredsaftale skal hurtigt gennemføres. Der skal sættes en stopper for de igangværende fjendtligheder og menneskerettighedskrænkelser. Initiativer fra det internationale samfund med henblik på en politisk løsning skal sikre, at menneskerettighedsspørgsmålene tages op ved hver fase af freds- og demokratiseringsprocessen.
Posselt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, vi er chokerede over mordet på ærkebiskop Courtney, som har stået mange af os meget nær som diplomat, som sjælesørger og også som personlig ven i de fem år, han var her i Strasbourg. Og ærkebiskop Courtney - det er jeg nødt til at sige - var en af de helt store kirkelige personligheder ifølge den tradition, som de store irske kirkemænd i middelalderen fulgte, og han kæmpede altid for fred og for menneskelighed. Og det var ham, der fik gennemført, at vi en gang om måneden kunne afholde gudstjeneste sammen her i Strasbourg. Det tog han i sin tid initiativ til sammen med nogle af os her i Europa-Parlamentet.
Og ærkebiskop Courtney - jeg husker, som var det i dag, hvordan han tog afsked med stedet her dengang - tog til Burundi for at deltage aktivt i fredsprocessen dér. Efter at hans fly var landet, blev han beskudt, han blev hilst velkommen med raketter. Han medvirkede dernæst meget engageret og med livet som indsats i fem år i denne fredsproces, med sin store erfaring, som han havde erhvervet ved indsatser i kriseområder på fire kontinenter. Han skulle have været rejst til Cuba i denne uge for at tiltræde embedet som pavelig nuntius, for at bidrage til et gennembrud for menneskerettighederne og religionsfriheden dér. Det blev ikke til noget på grund af det mystiske, brutale og målrettede mord på ham. Vi bør alle ære hans minde.
Men det ville absolut ikke være i hans ånd, hvis vi kun så på Burundi på grund af mordet på ham og så glemte de daglige myrderier i dette afrikanske land. I de seneste år er mere end 200.000 mennesker blevet myrdet dér, og det er ikke kun på grund af såkaldte etniske konflikter, men fordi der har været en målrettet folkemordspolitik dér. Og at det var endnu værre i nabolandet Rwanda, at det er lige så slemt i Uganda og i Congo, bør ikke få os til at glemme, at vi har en særlig forpligtelse over for denne plagede region med dets grænseoverskridende etnocentrisme. Her har Europa en forpligtelse, og vores respekt for ærkebiskop Courtney og hans arv kræver, at vi handler på en passende måde her. 
Vitorino,
    Hr. formand, Kommissionen tilslutter sig den stærke fordømmelse af det brutale mord på ærkebiskop Michael Courtney, og den udtrykker sin dybeste medfølelse med hans familie og pavestolen. Kommissionen opfordrer Burundis regering til at retsforfølge de ansvarlige for den grufulde forbrydelse.
Kommissionen noterer sig med nogen optimisme nyheden om, at den væbnede bevægelse FLN er villig til at forhandle med Burundis overgangsregering. Vi håber meget, at disse forhandlinger endelig vil føre til en våbenhvileaftale og en integrering af denne gruppe i overgangsregeringen.
Det seneste års begivenheder har vist, at det er muligt at konsolidere fredsprocessen. Kommissionen har nøje fulgt og på det kraftigste støttet fredsprocessen i Burundi og brugt de tilgængelige instrumenter til at lette konflikten og fremme forsoningen. Vi ydede f.eks. fødevarehjælp til de kæmpende for at støtte våbenhvilen i december 2002, og vi benyttede den hurtige reaktionsmekanisme til at støtte indsættelsen af observatører fra Den Afrikanske Union i april 2003.
Kommissionen afventede ikke indførelsen af en fredsstøttefacilitet, inden vi gik i gang med at forberede et nødhjælpsprogram til støtte for Den Afrikanske Unions fredsbevarende indsats i Burundi og stillede 25 millioner euro til rådighed for den afrikanske mission i Burundi, der bevarede freden i marken. Finansieringsaftalen for dette program, der skal fungere som et betimeligt bidrag til freden, blev underskrevet i Bruxelles her til morgen, hvor Burundis præsident var på besøg. Kommissionen bidrager også til den økonomiske og sociale genopbygning. Vores rehabiliteringsprogram beløber sig til 48 millioner euro og koncentreres om den økonomiske og sociale infrastruktur, der blev ødelagt under borgerkrigen.
I august sidste år underskrev Kommissionen og Burundi det nationale indikativprogram for Den Niende Europæiske Udviklingsfond. Med 172 millioner euro vil dette program yde hårdt tiltrængt budgetstøtte og fremme udviklingen af landdistrikter og god forvaltning, herunder støtte til overgangsinstitutioner.
Som Kommissionen bekræftede på denne uges donorkonference om Burundi, kommer dette nye program oveni de igangværende programmer, der beløber sig til omkring 200 millioner euro. Den humanitær bistand gennem ECHO vil fortsætte i 2004, og det er der afsat 15 millioner euro til. Det skulle således være klart, at Kommissionen har midlerne og viljen til at yde et væsentligt bidrag til fredsprocessen og genopbygningen af Burundi.
Formanden.
   - Mange tak, hr. kommissær.
Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted efter forhandlingen. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende beslutningsforslag:
- B5-0015/2004 af van den Berg, Junker og Carlotti for PSE-Gruppen om situationen i Haiti;
- B5-0018/2004 af Khanbhai, Gawronski og Posselt for PPE-DE-Gruppen om situationen i Haiti;
- B5-0019/2004 af Schörling m.fl. for Verts/ALE-Gruppen om Haiti;
- B5-0025/2004 af Flesch for ELDR-Gruppen om situationen i Haiti;
- B5-0028/2004 af Marset Campos for GUE/NGL-Gruppen om situationen i Haiti;
- B5-0031/2004 af Andrews for UEN-Gruppen om situationen i Haiti;
- B5-0032/2004 af Sandbæk for EDD-Gruppen om Haiti. 
Junker (PSE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, vi er nu nået frem til et andet overordentligt sørgeligt emne. Haiti udgjorde engang et svagt håb for de afrikanske slaver, som var blevet bragt til Amerika, og som havde fundet sammen i det afrikanske område som medlemmer af en fri republik.
I dag, 200 år efter denne uafhængighed, må vi konstatere, at Haiti er så fattigt og så ødelagt og så hærget af vold som aldrig før, og man kan kun være pessimistisk, når man har betragtet landet tæt på.
Jeg har haft to møder med den nuværende præsident Aristide. Det ene var for adskillige år siden, da han stadig var en lysende skikkelse for en eventuel demokratisering i Haiti. Han blev dengang valgt med stort flertal og en stor deltagelse fra befolkningens side, der troede, at de, efter at være blevet befriet fra Papa og Baby Docs diktatur, nu kunne føre et nyt og godt liv fremover. Det var desværre en stor fejltagelse, og han blev jaget bort igen fra sit embede. Vi hentede ham dengang, da han var i eksil, ad hemmelige veje til AVS-forsamlingen i Santo Domingo, fordi vi også troede, at Haiti kunne få en god fremtid med Aristide.
Det andet møde havde jeg efter AVS-forsamlingen i Nassau, da vi gennemførte en mission i Udviklingsudvalget til Haiti, og jeg havde den ære at lede delegationen. Med dette møde blev det tydeligt, at vi har at gøre med en mand, som overhovedet ikke længere ved, hvor han kommer fra, men det vil jeg ikke engang betragte som det værste. Vi har at gøre med en mand, som har fascistoide holdninger - man kan ikke kalde det andet - og en fuldstændig mangel på respekt for alle demokratiske institutioner. Og således har Haiti nu igen været uden parlament i tre dage, parlamentsmedlemmernes mandat udløb den 12. januar, og der er ikke noget nyt valg i sigte! En håndfuld senatorer fra andetkammeret sidder ganske vist stadig i deres embede, men heller ikke det skaber længere legimitation for noget som helst. Det drejer sig om undladelse af at afholde valg, forfalskning af valg, intimidering af vælgerne, hvor kun 5 % går til valg, hvilket den seneste måling har vist, fordi de hellere vil blive hjemme for at kunne føle sig sikre. Det er den politiske dagligdag i Haiti.
Den politiske og kriminelle vold kan ikke altid holdes ude fra hinanden. Dødspatruljer sætter upopulære oppositionelle ud af spillet, journalister, der forsøger at rapportere så uafhængigt som muligt, forfølges til døde. Jeg kunne fortsætte i en uendelighed. Det gælder om at støtte de kræfter, som bekæmper disse misforhold. Der er en sammenslutning under navnet "Håbets karavane". Vi bør støtte disse kræfter i håb om, at forholdene i Haiti også kan vende sig til noget positivt.
Gahler (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru Junker har netop sagt det: Landet har været uafhængigt i 200 år, og da det for mere end 10 år siden endelig lagde dette skrækkelige dynasti med Papa og Baby Doc bag sig, tænkte vi, at nu kunne det egentlig kun gå fremad. Det var jo heller ikke så dårligt i begyndelsen. Hr. Aristide var håbefuld, men vi ser alle, hvordan det har udviklet sig i mellemtiden.
Ikke kun vi europæere - især også amerikanerne, som ligger tættere på geografisk - skal spørge os selv, hvad vi egentlig har gjort forkert med vores politik gennem mange årtier ved at gøre noget eller undlade at gøre noget. Hvorfor har den vestlige halvdel af den store ø Hispaniola udviklet sig sådan? På den ene side, i Den Dominikanske Republik, er alt naturligvis heller ikke ideelt. Men at millioner af europæere og amerikaner imidlertid tager dertil som turister og dermed i det mindste lægger nogle penge i landet, er trods alt en indikator for, at det ikke kan være så skrækkeligt. Det er dog ingen idealtilstand, men en indikator for, at man åbenlyst kan opholde sig halvvejs sikkert dér.
Her skal vi helt sikkert finde svar hos os selv på, hvad vi har gjort forkert. Europa-Parlamentets krav til Haiti er allerede meget konkrete. De politiske mord skal stoppes, det skal gennemtvinges, at medlemmerne af det regerende parti også holder sig til lov og ret, militserne, de bevæbnede bander og de såkaldte særbrigader i politiet skal opløses og afvæbnes, og en national dialog mellem regering og opposition skal påbegyndes, således at "Håbets karavane" også kan nå frem til målet. Det skal helst - det er vores krav - ske ved FN's formidling, ligesom der igen skal oprettes en FN-mission, som skal samarbejde med politiet dér.
Der skal skabes betingelser for, at suspenderingen af Cotonou-aftalen i henhold til artikel 96 kan ophæves igen, for vi skal især yde tiltrængt hjælp på uddannelses- og sundhedsområdet. 
Isler Béguin (Verts/ALE )
   Hr. formand, det ville have været godt, hvis vores dagsorden for en gangs skyld kunne have omfattet en henvisning til en lykkelig begivenhed vedrørende et AVS-land, nemlig 200-årsdagen for Haitis uafhængighed. Da landet blev uafhængigt, gjorde det en ende på slaveriet og udnyttelsen af et helt folk, som havde varet i årtier. Hvilke fejringer kan finde sted, hvilke lykønskninger kan vi sende til den haitianske regering i betragtning af undergangen i dette land, hvor al optimisme er blevet reduceret til det rene ingenting? En ond cirkel har knust forhåbningerne og udslettet det symbol, som Haiti var.
Præsident Aristide, der tidligere var en fakkelbærer for demokrati og blev genindsat ved amerikansk mellemkomst, har druknet Haiti i den tredje verdens sump. Landet er degenereret til en karikatur af det fattigste land på det amerikanske kontinent og i AVS. En fejlslået samfundsøkonomi kvæler befolkningen og afskrækker lokal og regional bistand, mens det sorte marked blomstrer i hænderne på styrets øverste lag. Miljøkatastrofer i form af skovrydning og oversvømmelser har væltet større elendighed ud over en desperat befolkning.
At give op over for sådan et kaos ville være det sidste søm i Haitis kiste. To århundreders haitiansk uafhængighed har afsløret opfindsomheden, viljen og idealerne i befolkningen, der repræsenterer spiren til demokratiets og velstandens genfødsel. En fordømmelse af det nuværende styre og den aktuelle situation kan imidlertid ikke skjule de vanskeligheder, der er, og det misbrug, som lande i regionen og i Vesten udøver i forbindelse med deres bistand.
Vi må huske på, at ikke engang UNDP's nødråb har fremkaldt en reaktion, der vil resultere i humanitær bistand. Det internationale samfunds uorden fører kun til manglende investering af ressourcer og opmærksomhed. EU's samarbejdsaftale må kunne tilpasses til den aktuelle situation i forbindelse med regionale og internationale organisationer. Vi må ikke lade os kue af Haiti. Vi skulle snarere se det som en udfordring og et overgangslaboratorium for EU i dets samarbejde med AVS-landene. Samtidig med at vi vedbliver med at være beslutsomme, må vi tilskynde til dialog med det civile samfund og anmode om, at en FN-mægler opnår en langsigtet politisk aftale for at hjælpe den haitianske befolkning tilbage på vejen til demokrati og bæredygtig udvikling.
Cauquil (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, den forfærdende situation i Haiti skyldes til dels vold begået af bevæbnede bander, som styret afhænger af, men hovedsageligt den ynkelige fattigdom, som størstedelen af befolkningen lever i. Præsident Aristide, landets statsoverhoved, fortjener bestemt ingen sympati, for han har svigtet de forhåbninger, som befolkningen nærede til ham. Man kan imidlertid ikke lade være med at føle afsky, når politikere fra de større magter, navnlig Frankrig og USA, der i allerhøjeste grad er impliceret i Haitis skæbne, begynder at præke og moralisere.
For 200 år siden var Haiti et af de rigeste lande i Caribien, men det er blevet et af verdens fattigste lande. Det er, fordi det bestandigt er blevet udplyndret, og fordi Frankrig, dets tidligere koloniherre, aldrig har tilgivet landet, at det opnåede uafhængighed gennem væbnet kamp og slaveoprør. I årtier efter uafhængigheden blev Haiti, med USA's og Det Forenede Kongeriges medvirken, udsat for blokade fra Frankrigs side for at tvinge Haiti til at betale erstatning til de tidligere slaveejere.
Det er uden tvivl for at opnå massepopularitet, at hr. Aristide i dag forlanger tilbagebetaling af dette enorme beløb, som Haiti blev tvunget til at betale indtil det 20. århundrede. Dette krav har imidlertid historisk berettigelse, og tilbagebetalingen af de stjålne penge ville give landet mulighed for at skabe en infrastruktur, et vejnet, et vandforsyningssystem og et sundhedssystem, som det næsten helt er foruden, og det ville kun være begyndelsen.
På et mere generelt plan ville det beløb, der kræves for at dæmpe fattigdommen i dette land, der ligger i kort afstand over havet fra det rige USA, være et ringe beløb for de større magter. I stedet for at hjælpe Haiti fortsætter disse større magter imidlertid med at plyndre landet ved, at de få franske og amerikanske virksomheder i landet betaler skandaløst lave lønninger og fører alt overskud opnået som følge af de haitianske arbejderes slid tilbage til USA i stedet for at investere det produktivt. Det er netop ved at vise solidaritet med Haitis befolkning, at vi kan distancere os fra de kyniske og hykleriske udtalelser fra mennesker, der påstår at forsvare deres frihedsrettigheder.
Sandbæk (EDD ).
    Hr. formand, det er overordentlig trist, at den måde, hvorpå vi her i Europa-Parlamentet fejrer 200-års dagen for Haitis opgør mod undertrykkelse og slaveri, er med en udtalelse om den dramatiske situation i landet.
Jeg skal ikke bruge min taletid til at gentage alt det, som mine kolleger med rette har sagt om Præsident Aristide. Historiske uretfærdigheder er svære at rette op på, og en genopbygning af et land kræver den rette leder. Men også de rette institutioner til at kontrollere ham.
En række ting er gået helt galt i Haiti. Hverken parlamentet, domstolen eller politiet fungerer, og dagligt rapporteres der om alvorlige brud på menneskerettighederne. Den mest fundamentale rettighed, retten til mad, krænkes i helt uhørt grad. Halvdelen af befolkningen sulter, og 23 % af alle haitiske børn under 5 år lider af kronisk fejlernæring. Hvilket er en direkte trussel mod Haitis fremtidige muligheder.
EU og det internationale samfund kan ikke og bør ikke se stiltiende til. Den humanitære hjælp skal svare til den haitiske befolknings reelle behov, og man bør iværksætte det stærkest mulige politiske pres for at få parterne til at indgå dialog og arbejde frem mod en politisk løsning. En politisk løsning er den eneste måde at genindføre et system med retssikkerhed og respekt for menneskerettighederne, og den eneste mulighed for at løse de strukturelle problemer, der har bragt Haiti på randen af hungersnød. 
Ford (PSE ).
   - Hr. formand, jeg taler til støtte for min kollega, fru Junker, der har talt på vegne af gruppen.
Haiti er det fattigste land i Nord-, Syd- og Centralamerika, og 80 % af befolkningen lever under fattigdomsgrænsen. Landet ligger i bunden med hensyn til forventet levetid, læse- og skrivefærdigheder og sundhedsindikatorer i en region, der som tidligere nævnt generelt set er temmelig fattig. De politiske, sociale og økonomiske kriser er alle blevet forværret i de seneste fire år. Halvdelen af befolkningen lider under dårlig ernæringstilstand, og der er vanskelig adgang til rent vand, og mens den traditionelle eksport er brudt sammen, blomstrer narkohandel og korruption.
Hvad værre er, så har den nyoprettede nationale politistyrke i Haiti været i stand til at håndhæve retsordenen, og den er allerede blevet voldsomt kritiseret af menneskerettighedsgrupper for sin egen mishandling af protesterende imod præsident Aristides styre samt for ikke at beskytte dem imod regeringsstøttende militstropper med macheter og skydevåben.
Vi fordømmer al vold og alle politiske mord. Vi opfordrer Haitis regering, opposition og civile samfund til at indlade sig på en konstruktiv dialog - om muligt inden for rammerne af en national konference for at bane vejen for frie og retfærdige parlamentsvalg. Vi opfordrer Rådet og Kommissionen til at bruge alle politiske og diplomatiske midler til at opfordre Haitis myndigheder, oppositionspartier og civile samfund til at fremme denne dialog.
I mellemtiden vil vi bede om en genindsættelse af den FN-mission, der arbejder med Haitis politi, om en opløsning af de såkaldte specialbrigader - som foreslået af FN's særlige udsending - samt om en afvæbning af militsstyrkerne. Det ville være et første skridt på en mulig vej mod en løsning.
Belder (EDD ).
   - Hr. formand, det glæder mig at kunne sige til Parlamentet, at den nederlandske platform om Haiti ønsker tillykke med dette fælles beslutningsforslag. Samtidig praktiserer jeg som kristen og medunderskriver af anmodningen det kloge bibelske ordsprog: "Lad en anden rose dig". Når jeg er i kontakt med mennesker, der arbejder på området, spørger jeg altid, hvilken praktisk hjælp EU kan give. Jeg tilslutter mig med glæde de forslag, som engagerede eksperter i Haiti har stillet Rådet og Kommissionen. For det første, at der skulle gives støtte til lokale fødevareproduktionsprogrammer og forbedring af sundhedssystemet. For det andet nøje overvågning af menneskerettighedssituationen på stedet udført af den europæiske delegation i Port-au-Prince med grundige rapporter om det sendt til Parlamentet. Og endelig en tilskyndelse til konstruktiv dialog mellem regering, opposition og det civile samfund i overensstemmelse med beslutningsforslagets punkt 3. Angrebene i denne uge på flere radiostationer i Haiti, som er landets befolknings kilde til information, understreger igen det akutte behov for europæisk aktion i Haiti.
Vitorino,
    Hr. formand, Europa-Kommissionen deler bekymringen over den politiske, økonomiske og sociale situation i Haiti samt i særdeleshed over den manglende enighed, der kunne bane vejen for en løsning på landets politiske krise.
Vi opfordrer alle partier i Haiti til at respektere resolution 822 fra Organisationen af Amerikanske Stater samt til at arbejde hen imod en hurtig politisk aftale. Det er nødvendigt for at kunne afholde frie og retfærdige valg i den nærmeste fremtid i et klima af sikkerhed og gensidig respekt.
Et centralt element for en løsning af krisen er dannelsen af et troværdigt valgråd. Trods udskrivningen af valg er dette centrale element fortsat ikke på plads.
Kommissionen minder om, at Haiti i de seneste tre år har været underlagt passende foranstaltninger, der blev vedtaget i henhold til Cotonou-aftalens artikel 96. I december sidste år besluttede Rådet at fortsætte disse foranstaltninger i endnu et år. Under disse foranstaltninger er noget af fællesskabsstøtten til Haiti blevet suspenderet. Fællesskabet yder imidlertid fortsat betydelig direkte støtte til Haitis befolkning. Der gennemføres således foranstaltninger til styrkelse af det civile samfund og den private sektor, til støtte af demokratiseringen og styrkelse af retsstatsprincipperne, til fattigdomsbekæmpelse samt til humanitær bistand og nødhjælp. EU agter fortsat at være til stede i Haiti og medvirke til at fremme en løsning på den politiske krise.
Respekten for menneskerettighederne, de demokratiske principper og retsstaten udgør vigtige elementer af Cotonou-aftalen. Disse elementer er ikke på plads i Haiti. En normalisering af EU's forhold til Haiti afhænger af, om regeringen lever op til betingelserne i OAS' resolution. I et brev fra starten af januar 2004 fra Kommissionen og Rådet til Haitis regering om udstrækningen af passende foranstaltninger opfordrer EU regeringen til hurtig at omsætte sit engagement i en overholdelse af kravene i OAS' resolution 822 til konkrete foranstaltninger, der vil føre til frie og retfærdige lokalvalg. Kommissionen er villig til at støtte valg i Haiti, hvis de finder sted i henhold til resolutionen.
I de seneste par år har ECHO reageret på naturkatastrofer - primært oversvømmelse - ved at finansiere hjælpeaktioner. Endvidere har Haiti været en prioritering i ECHO's programmer, der støtter aktiviteter til forbedring af sårbare befolkningsgruppers katastrofeberedskab. Den aktuelle finansiering til sådanne projekter i Haiti løber op i over 1 million euro. Kommissionens stigende bekymring over den stadigt dårligere situation i landet afspejles i det faktum, at Haiti er opført som en af de glemte kriser i ECHO's 2004-strategi.
Jeg kan forvisse Parlamentet om, at Kommissionen aktivt fremmer en løsning på den politiske krise i Haiti, og at den udnytter de tilgængelige midler til at tilgodese de presserende behov hos Haitis befolkning.
Formanden.
   - Mange tak, hr. Vitorino.
Forhandlingen under ét er afsluttet, og vi går nu over til afstemning. 

(1)
 - Jeg gør opmærksom på, at Formandskonferencen på sit møde her til morgen vedtog en ændring af titlen på denne betænkning, som således bliver "en fællesskabsramme for forvaltningsselskaber på ophavsretsområdet". Vores tjenestegrene vil sørge for, at den ændrede titel udleveres i alle sprogversioner.
Echerer (Verts/ALE ),
   Hr. formand, jeg vil gerne stille et mundtligt ændringsforslag. Bare rolig, jeg tager ikke fat på et nyt emne. Jeg har konstateret, at et af ændringsforslagene ikke er blevet oversat rigtigt og efter min mening ikke afspejler udvalgets mening rigtigt. I punkt 8 skal den rigtige tekst lyde som følger - De har også fået det tilsendt: "konstaterer, at det i forbindelse med den kollektive forvaltning af rettigheder, også betinget af udvidelsen af EU, kræver egnede foranstaltninger, og at der eventuelt kan være behov for handling". Mine kolleger kan roligt støtte mig her. 

Martin, Hans-Peter (PSE ).
   - Hr. formand, jeg er inhabil i denne sag og har derfor ikke deltaget i forhandlingen og vil heller ikke deltage i afstemningen. 


Formanden.
   - Parlamentet er nået til vejs ende med sin dagsorden.(1)
Idet jeg ønsker alle en behagelig hjemrejse, erklærer jeg Europa-Parlamentets session for afbrudt.


15 ændringsforslag kunne vedtages fuldt og helt:
29, 34, 52, 66, 67, 70, 94, 143, 146, 150, 152, 165, 192, 195 og 196.
67 ændringsforslag kunne accepteres delvist, indholdsmæssigt eller med justeringer:
5, 8, 9, 12, 24, 26, 31, 32, 39, 40, 46, 47, 48, 51, 53, 54, 55, 58, 62, 63, 65, 68, 71, 73, 80, 81, 86, 87, 88, 89, 90, 93, 95, 96, 97, 101, 102, 103, 106, 110, 114, 116, 136, 137, 138, 139, 141, 142, 144, 151, 154, 159, 160, 161, 162, 164, 181, 184, 185, 189, 190, 193, 194, 198, 199, 200 og 207.
110 ændringsforslag måtte forkastes:
2, 4, 6, 7, 10, 11, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 25, 27, 28, 30, 33, 35, 36, 37, 38, 41, 42, 43, 44, 45, 49, 50, 56, 57, 59, 60, 61, 64, 69, 72, 75, 77, 78, 79, 82, 83, 84, 85, 92, 98, 100, 104, 107, 108, 109, 112, 113, 115, 118, 119, 121, 122, 123, 124, 126, 127, 128, 131, 132, 133, 134, 135, 140, 145, 147, 148, 149, 153, 155, 156, 157, 158, 163, 166, 167, 168, 178, 179, 180, 182, 183, 186, 187, 188, 191, 197, 201, 202, 203, 205, 206, 208, 209, 210, 211, 212, 213, 214 og 215. 
