Den foruroligende situation i flygtningecentrene, særligt på øerne Mayotte og Lampedusa (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen: Den foruroligende situation i flygtningecentrene, særligt på øerne Mayotte og Lampedusa.
Alexandr Vondra
formand for Rådet. - (EN) Hr. formand! Jeg er taknemmelig for muligheden for at tale til Dem om situationen i flygtningecentrene i EU, hvor De især har fokuseret på to, nemlig Mayotte og Lampedusa. Jeg er meget bevidst om Deres store interesse for disse centre, om de forskellige besøg, som nogle af Dem har foretaget, og om den bekymring, De har udtrykt over forholdene på nogle af centrene.
Først vil jeg gerne understrege to grundlæggende principper, som er centrale for dagens forhandling. Det første er behovet for fuldstændig overholdelse af de løfter, vi har afgivet, og som er knæsat i forskellige internationale instrumenter, vedrørende tredjelandsstatsborgere, der har behov for international beskyttelse. Det andet er, at vi fuldt ud respekterer indvandrernes og deres familiers menneskerettigheder og værdighed.
Vi er alle meget bevidste om det pres, der skyldes indvandrere, der kommer til EU, samt dem, der søger asyl her. Dette pres er særlig kraftigt langs Unionens sydlige og østlige grænser.
Vi har reageret ved i løbet af de forgangne 10 år at udvikle en effektiv asyl- og indvandringspolitik i EU. Den kraftige stigning i antallet af ankomne understreger imidlertid behovet for, at denne politik styrkes og videreudvikles.
Vi er nødt til at gøre dette internt for at indføre vores egne fælles standarder og regler på asyl- og indvandringsområdet, men vi skal også handle eksternt i partnerskab med oprindelses- og transitlandene for at forvalte migrationsstrømmene mere effektivt.
Alle parter står til at vinde ved en sådan fremgangsmåde. Udviklingen og udformningen af EU's asyl- og indvandringspolitik afhænger også af Deres input. Jeg er Parlamentet taknemmelig for dets positive bidrag, og jeg er sikker på, at vi kan arbejde konstruktivt om den videre udvikling af dette vigtige politikområde.
De har specifikt rejst spørgsmålet om situationen på øerne Mayotte og Lampedusa. Vi skal sørge for at skelne mellem de to typer af migrationsstrømme i disse to tilfælde. Migrationsstrømmene, der påvirker Lampedusa og Mayotte, kan beskrives som blandede: Nogle af de berørte tredjelandsstatsborgere har krævet international beskyttelse, mens andre bestemt falder inden for kategorien økonomiske indvandrere.
Med hensyn til den første kategori - dem, der kræver international beskyttelse - vil jeg gerne henlede Deres opmærksomhed på, at der findes minimumsstandarder for beskyttelse af asylansøgere i henhold til direktiv 2003/9/EF, der blev vedtaget i 2003. Dette direktiv er allerede blevet omsat i national lovgivning af medlemsstaterne, og det er op til Kommissionen at sikre, at direktivets bestemmelser anvendes korrekt og fuldt ud.
I december 2008 forelagde Kommissionen et forslag til ændring og ajourføring af dette direktiv for Europa-Parlamentet og Rådet. Eftersom den fælles beslutningsprocedure finder anvendelse her, vil Europa-Parlamentet blive inddraget fuldt ud i forhandlingerne om dette nye forslag. Rådet vil snart indlede behandlingen af dette nye forslag og ser frem til et tæt samarbejde med Dem.
Parlamentets medlemmer vil være klar over, at i det særlige tilfælde med det franske oversøiske område Mayotte finder fællesskabslovgivningen ikke anvendelse.
Med hensyn til den anden kategori - andre tredjelandsstatsborgere, der ulovligt er rejst ind på en medlemsstats område - har medlemsstaternes kompetente myndigheder ret til at tilbageholde personer, der hører til denne kategori, indtil der vedtages en tilbagesendelsesbeslutning og/eller med henblik på at lette dens håndhævelse. Internering kan være den eneste mulighed i sager, hvor det er nødvendigt at få identificeret tredjelandsstatsborgere uden rejsedokumenter.
Indtil videre har der været store forskelle i lovgivning og praksis vedrørende internering i medlemsstaterne. Det nyligt vedtagne direktiv fra Europa-Parlamentet og Rådet om fælles standarder og procedurer for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold betød indførelse af specifikke principper og regler om varetægtsfængsling og er dermed et skridt i retning af at indføre en fælles juridisk ramme på dette område.
Det hedder helt klart i dette direktiv, at varetægtsfængsling med henblik på udsendelse kun må anvendes, når mindre tvangsprægede foranstaltninger ikke kan anvendes i en given sag og kun med specifikke og meget begrænsede begrundelser. Det bestemmes desuden i direktivet, at varetægtsfængslingen skal være så kortvarig som mulig, kræver en skriftlig afgørelse med faktuelle og juridiske begrundelser og skal gøres til genstand for en regelmæssig juridisk revision. Det skal også understreges, at direktivet indeholder klare øvre grænser for varetægtsfængsling og begrundelser for, at en varetægtsfængsling - i begrænsede specifikke tilfælde - kan forlænges, men ikke ud over en maksimal periode.
Med hensyn til betingelserne for varetægtsfængsling gøres det klart i direktivet, at varetægtsfængslingen som en regel skal finde sted i særlige fængselsanlæg - eller under alle omstændigheder adskilt fra almindelige fanger - og at de indsattes rettigheder - navnlig sårbare indsatte, herunder mindreårige og familier - skal overholdes.
Med hensyn til tilbagesendelsen af illegale indvandrere er Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold allerede trådt i kraft. Direktivets bestemmelser skal nu omsættes af medlemsstaterne i national lovgivning inden for to år.
Denne overordnede juridiske ramme understreger vores stærke engagement i at sikre, at tredjelandsstatsborgere, der varetægtsfængsles med henblik på udsendelse, behandles humant og værdigt, og at deres grundlæggende rettigheder respekteres fuldt ud. Det fastsætter også gennem den nyeste lovgivning fælles standarder for tilbagesendelsespolitikken.
Denne ramme er ikke bare i overensstemmelse med de principper, jeg skitserede indledningsvis, men giver dem rent faktisk retskraft. Vores asyl- og indvandringspolitik er dermed rodfæstet i retsstatsprincippet. Den sikrer respekt for menneskerettighederne og for den enkeltes værdighed.
Jacques Barrot
næstformand for Kommissionen. - (FR) Hr. formand! Som hr. Vondra netop har påpeget, har vi nu en juridisk ramme, der begynder at gøre sig gældende. Den har gjort sig gældende først ved tilbagesendelsesdirektivet, som er det første horisontale dokument, der harmoniser tilbagesendelsesstandarderne i medlemsstaterne. Den gør de gældende bestemmelser i den europæiske menneskerettighedskonvention til fællesskabslovgivning, og gennemførelsen vil give Fællesskabets kontrolmekanismer mulighed for at kontrollere overholdelsen af EU's acquis.
Jeg er imidlertid klar over, at nogle af Dem finder direktivet utilstrækkeligt. For mig udgør det imidlertid en kontrolressource for Fællesskabet, der kan anvendes til at kontrollere overholdelsen af EU's acquis. Ved at overvåge gennemførelsen, og jeg skal erindre om, at fristen for omsætning er den 24. december 2010, vil Kommissionen sikre en nøje overholdelse af de grundlæggende principper for respekten for indvandreres rettigheder, og den vil navnlig vurdere virkningerne af bestemmelserne om varetægtsfængsling.
Jeg har selv sagt, at jeg vil overvåge omsætningen nøje for at sikre, at ingen medlemsstater benytter den som påskud til at udvide perioderne med varetægtsfængsling, som de anvender i øjeblikket. Andre med ubegrænsede varetægtsperioder forventes at overholde tidsfristerne i direktivet.
Den anden tekst, som vi vil bruge som grundlag for vores foranstaltninger, er den tekst, som kommissærerne vedtog den 3. december 2008 om indkvarteringsforhold for asylansøgere. Jeg håber, hr. Deprez, at Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender kan behandle denne tekst i den nærmeste fremtid, så vi kan gøre fremskridt med den nye asylpolitik.
Jeg vil gerne påpege, at denne tekst indeholder klare regler om varetægtsfængsling i fuld overensstemmelse med de grundlæggende rettigheder og begrænser varetægtsfængslingen til undtagelsestilfælde. Her taler vi naturligvis om asylansøgere. For det andet tages der større hensyn til sårbare asylansøgeres behov, og den vil gøre det lettere for dem at opnå adgang til arbejdsmarkedet. Derfor har vi nu en juridisk ramme, og den skal vi naturligvis anvende.
Nu vil jeg gå videre til det spørgsmål, som Parlamentet ønskede at tage op ved denne forhandling. Kommissionen er opmærksom på den vanskelige situation, som de italienske myndigheder står over for med den massive tilstrømning af ulovlige indvandrere og asylansøgere ved landets sydlige kyster, navnlig på Lampedusa. Indtil videre har Italien været i stand til at åbne for adgangen til sit område, hvilket har reddet mange indvandreres liv, og samtidig indføre en procedure, der kan benyttes til at undersøge asylansøgninger under hensigtsmæssige forhold. Kommissionen bemærker også, at Italien har anerkendt behovet for international beskyttelse i halvdelen af enkeltsagerne, hvilket viser, at der findes asylansøgere ved siden af de ulovlige indvandrere i disse strømme.
I adskillige år har Kommissionen fundet de økonomiske ressourcer til at støtte nogle medlemsstater, herunder Italien. Det er tilfældet med Presidium-projektet og nødforanstaltningerne inden for Den Europæisk Flygtningefond. Desuden godkendte Kommissionen for nogle få uger siden nødhjælp for 7 mio. EUR.
Hvis Italien finder det nødvendigt, er Kommissionen parat til at behandle en ny anmodning om nødhjælp fra 2009-budgettet for at forbedre modtagelsesstrukturerne på Lampedusa, på Sicilien og på fastlandet, således at de italienske myndigheder får bedre muligheder for at undersøge de enkelte sager med indvandrere på en hensigtsmæssig måde. Jeg skal snart til Lampedusa og til Malta for at undersøge situationen på stedet.
Jeg er også udmærket klar over, at en af nøglerne til løsningen er indførelsen af en solid ramme for samarbejdet med Libyen, det vigtigste transitland på udvandringsruterne fra Østafrika. Jeg stoler på, at fru Ferrero-Waldner kan opnå et hurtigt resultat ved de igangværende forhandlinger. Det er virkelig en af nøglerne, og medmindre disse forhandlinger krones med held, bliver det meget vanskeligt at løse alle de problemer, vi står over for.
Nu over til Mayotte. Selv om tilbagesendelsesdirektivet indeholder særlige regler om betingelserne for varetægtsfængsling med særligt fokus på mindreårige og familier, finder disse fællesskabsregler i øjeblikket ikke anvendelse på Mayotte. EU anerkender Mayotte som værende fransk, men øen har status som et oversøisk område eller territorium, ikke som en ultraperifer region. Derfor finder privatretten ikke anvendelse, selv om det er korrekt, at Frankrig skal tage hensyn til Europarådets bemærkninger og anmodninger, og jeg mener, at de franske myndigheder i øjeblikket undersøger mulighederne for andre modtagelsesforhold i Mayotte. Når det er sagt, er det korrekt, at EU-lovgivningen ikke finder anvendelse som sådan, idet fællesskabsretten ikke finder direkte anvendelse på et område, der ikke er en ultraperifer region.
Dette er mine bemærkninger til Dem. Igen vil jeg sige til Parlamentet, at betingelserne for at tage imod ulovlige indvandrere, navnlig asylansøgere, har min fulde opmærksomhed og virkelig er en prioritering for mig. Derfor vil jeg foretage disse besøg for at se, hvordan tingene fungerer i praksis.
Margie Sudre
for PPE-DE-Gruppen. - (FR) Hr. formand, hr. kommissær, hr. Vondra, mine damer og herrer! Parlamentet roser sig af sit konstante forsvar for respekten for menneskers værdighed under alle omstændigheder, herunder naturligvis de forhold, hvorunder ulovlige indvandrere interneres.
Jeg vil koncentrere mig om sagen om det administrative interneringscenter i Mayotte, hvis problemer jeg er meget fortrolig med. Forskellene i levestandard og økonomisk og social udvikling mellem øerne i dette ørige i Det Indiske Ocean får mange fra Comorerne til at krydse de 70 km, der adskiller dem fra Mayotte, som er et fransk departement, som De sagde, hr. Barrot, og som et oversøisk territorium er det ikke europæisk territorium.
Personer, der opholder sig ulovligt på øen Mayotte, udgør 30 % af befolkningen. Ja, De hørte rigtigt, jeg sagde 30 % af befolkningen. Det er heldigvis en procentandel, der er ukendt i vores europæiske lande. Dette har naturligvis stor indvirkning på samfundet på Mayotte og udgør en kilde til store problemer for de offentlige infrastrukturer og tjenester, kriminalitet og sort arbejde.
De franske myndigheder er udmærket klar over disse problemer. Arbejdet med at renovere det eksisterende interneringscenter er netop afsluttet og vil betyde en kraftig forbedring af de indsattes vilkår. Ud over disse midlertidige foranstaltninger har den franske regering også besluttet at opføre et nyt interneringscenter med en mere passende kapacitet, som er i overensstemmelse med de nationale standarder. Det skal efter planen åbne i juni 2011.
Europa har netop vedtaget fælles regler, så vi kan modtage vores del af den lovlige indvandring fra hele verden, men vi må ikke lægge skjul på, at nogle regioner står over for ekstreme situationer. En stigmatisering af interneringscentret i Mayotte vil ikke medføre en hurtigere eller mere effektiv løsning, da indvandringspresset udsætter øen for store spændinger.
Eftersom Mayotte står over for at skulle træffe historiske beslutninger om sin fremtid med henblik på at blive et fransk oversøisk departement og derefter komme med i Fællesskabets område ved at opnå status som ultraperifer region i Unionen, mener jeg, at Mayottes befolkning har større brug for vores bistand end for vores kritik.
Claudio Fava
Hr. formand, mine damer og herrer! "For at bremse den ulovlige indvandring er man nødt til at være uvenlig. Indvandrerne kommer her, fordi det er let at komme hertil, og fordi ingen sender dem væk, men netop af denne grund har vi besluttet af skifte melodi": Disse ord kommer fra den italienske indenrigsminister, hr. Maroni. Det virker som en parodi på politik, og alligevel er det den italienske regerings politik. For mig er det klart, at denne politik er baseret på en dyb foragt for det, vi diskuterer her, og for de regler, som EU giver os.
I dag har vi talt om lukningen af Guantánamo. Jeg mener, at vi hurtigst mulig skal tale om lukningen af Lampedusa: om centret for midlertidigt ophold og bistand på Lampedusa, som det er blevet afbilledet i de senere måneder, nemlig som et fængsel under åben himmel. Formandskabet har med rette erindret om den juridiske ramme, som hr. Barrot også henviste til - brug af tvang kun i undtagelsestilfælde, varetægtsfængsling kun af helt entydige grunde og i så kort et tidsrum som muligt - en juridisk ramme, der formelt overtrædes godt og grundigt hver eneste dag på Lampedusa.
De fleste, der opholder sig på Lampedusa, er asylansøgere. Rådet erindrede om de minimumsstandarder, der fastsættes i et direktiv om asylansøgere fra 2003; disse regler overtrædes formelt og i vid udstrækning. Vi ser ofte 180 dages varetægtsfængsling, også til mennesker, der flygter fra politisk forfølgelse eller krig. Alt dette udgør naturligvis barbariske retshandlinger, der imidlertid måles på det antal, som aviserne tilbyder os. 1 200 mennesker omkom i 2008 i forsøget på at krydse Middelhavet. Blandt dem, som det lykkedes at overleve, gennemgik mange trængslerne på Lampedusa.
Derfor, hr. næstformand, vil jeg gerne invitere Dem til Lampedusa, som De har lovet at besøge, og jeg håber, at De snart vil tage dertil, og hvis jeg må foreslå noget, skal De først i sidste øjeblik meddele, at De tager til Lampedusa. Ellers vil de pudse centret op, så det ligner et festlokale og få dem til at tro, at det er det samme interneringscenter, vi taler om her i aften.
Jeanine Hennis-Plasschaert
for ALDE-Gruppen. - (NL) Hr. formand! Rapporterne om de tragedier, der udspiller sig ved vores ydre grænser, er tilgængelig for alle. Det haster meget, og det har det gjort et stykke tid. Det er også, hvad Rådet har bemærket igen og igen - men kun på papiret. Med al respekt, hr. rådsformand, og vi er naturligvis taknemmelige for Deres bidrag, men vi har været her før. Det er alt sammen tomme ord uden handling bag. Man kan næsten anse det for ironisk, at vi også skal stemme om Roure-betænkningen i denne uge. Denne betænkning indeholder resultaterne af vores besøg i alle brændpunkterne, herunder Lampedusa. EU kommer til kort, i stor stil endda.
Det, vi gerne vil vide, hr. rådsformand, er, om De overhovedet har gjort Dem den ulejlighed at læse vores midtvejsrapporter. Tampere, Haagprogrammet, den franske pagt om immigration og asyl og snart Stockholmprogrammet: Alle disse fine ord står i grel kontrast til virkeligheden. Det er trods alt denne virkelighed, der viser os, at EU stadig er langt fra at leve op til sit ansvar. Manglen på solidaritet er chokerende. Ingen, ikke en eneste her i Parlamentet, påstår, at det er nogen enkel opgave. Naturligvis er det vanskeligt at klare de store bølger af indvandrere og asylansøgere korrekt, men det er ikke nyt.
Revisionen af de eksisterende instrumenter er nu kommet i gang, men jeg er allerede i tvivl om, hvorvidt dette vil få de ønskede resultater. Erfaringen har vist os, at Rådet normalt bakker ud i det afgørende øjeblik. Faktum er, at mens medlemsstaterne i teorien sigter mod en vidtgående harmonisering, træffer de i praksis beslutninger, der har den præcis modsatte virkning. Den største fællesnævner forekommer så pludselig at være minimal, eller det har været min erfaring gennem de seneste fem år. Og dertil kommer så håndhævelsen.
Som jeg allerede har sagt tidligere i dag under en anden forhandling, bør det være indlysende, at hverken Kommissionen eller Europa-Parlamentet har tryllestave til deres rådighed, for i sidste ende er det Rådet og medlemsstaterne, der skal skride til handling på dette område.
Cristiana Muscardini
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg er ked af, at hr. Fava som led i valgkampen har været nødsaget til at sige nogle ting, som er ukorrekte. Efter valgkampen vil jeg gøre ham opmærksom på dem. Imidlertid er han så interesseret i problemet med Lampedusa, at han allerede har forladt salen her i Parlamentet, et Parlament, der burde udtrykke taknemmelighed over den varme velkomst, som Lampedusas borgere har givet dem gennem de senere år.
Vi skal i stedet understrege, at EU er bagud med at løse de mange problemer, der skyldes ulovlig indvandring, og med at tildele støtte og bistand til risikolande med ydre grænser. Nogle lande har ikke udvist den samme gæstfrihed, som Italien har udvist over for de tusinder af desperate mennesker, der har risikeret at drukne i havet takket være menneskesmuglere og inertien hos mange ikkeeuropæiske regeringer, der ikke overholder og ikke har underskrevet aftalerne om bekæmpelse af ulovlig indvandring. Vi opfordrer til, at målrettet økonomisk støtte skal gives direkte til de mennesker, der bor i grænseområderne, og som af geografiske grunde er mere udsatte for ulovlig indvandring. Der kan også ydes bistand ved at oprette frizoner, der kan omfatte investering af ressourcer og skattelettelser, som der ikke tages hensyn til i aftalerne om stabilitetspagten.
Monica Frassoni
Hr. formand, mine damer og herrer! Hr. kommissær, det fremgår klart af Deres taler, at den internationale lovgivning og fællesskabslovgivningen overtrædes hver eneste dag på Lampedusa. Imidlertid er alle Deres erklæringer formelle og udtryk for ønsketænkning, som ikke vil blive fulgt op af handling. Jeg er bange for, at det især gælder for Deres erklæring, hr. Vondra.
Gad vide, om EU har midlerne til at bringe denne situation til ophør: Der findes ulovlig varetægtsfængsling, de vanvittige fængslingsforhold er indlysende, og der er risiko for, at asylretten stort set vil blive afskaffet. EU er den eneste organisation, og det ved hr. Barrot ganske udmærket, der kan få Italien og andre lande ud af denne situation.
Derfor, hr. kommissær, er jeg meget bekymret over, at man har meddelt, at man vil bevilge flere midler til Italien uden betingelser. Hvordan vil de blive brugt? Er kommissæren klar over, at den stærkt kritiserede overvågning - med andre ord katalogisering - af romaerne sidste år fik økonomisk støtte fra EU? Det er noget, der er med i Deres pressemeddelelser. Hvordan kan vi så have tillid til en foranstaltning af denne art?
Giusto Catania
Hr. formand, mine damer og herrer! I går meddelte hr. Maroni, at man skulle være uvenlig over for ulovlige indvandrere, men i dage og måneder har hr. Maroni været uvenlig over for indvandrere, der opholder sig ulovligt i landet.
Jeg siger dette, fordi nødsituationen på Lampedusa, den såkaldte nødsituation på Lampedusa, som nu har varet 10 år - og derfor virker det på mig som noget af en pleonasme at blive ved med at kalde det for en nødsituation - var ønsket og blev skabt af den italienske regering. Ved at vælge hr. Maroni besluttede regeringen ikke at lade flere indvandrere forlade Lampedusa. På centret for midlertidigt ophold er mindst 1 800 mennesker lukket inde, uden at regeringen sørger for, at nogen af dem overføres. De tilbageholdes under så umenneskelige og uværdige forhold, at centret er eksploderet i en virkelig demokratisk nødsituation.
Nu mener jeg, at dette er den sande nødsituation i Lampedusa, nemlig at man skal indføre en slags juridisk frizone, et sted, hvor indvandrerne kan komme til og blive deporteret fra, uden at de enkelte sager skal undersøges særskilt. Ifølge FN's Flygtningehøjkommissariat anmoder mindst 75 % af dem, der ankommer over havet til Italien og opnår ret til asyl, om asyl. Så hvis hr. Maronis praksis blev gennemført, vil indvandrerne sandsynligvis ikke få ret til asyl, da de ville blive deporteret direkte fra Lampedusa i henhold til den italienske regerings ønsker.
Det er derfor en ægte nødsituation, som skyldes den italienske regerings politik. Borgerne på Lampedusa er blevet klar over dette, fru Muscardini. De har rent faktisk gennemført en generalstrejke mod regeringen, imod dens indvandringspolitik, for at centret for øjeblikkelig udvisning fra dette sted - centret for identifikation og udvisning - ikke bør åbnes. De har også bedt den italienske regering om at ændre sin holdning til centret for midlertidigt ophold.
Det er fint, at kommissær Barrot rejser til Lampedusa om nogle dage, og det sætter jeg pris på. Jeg har udarbejdet en sagsmappe og sendt den til hr. Barrot. Inden for de næste par dage vil min gruppe også sammensætte en delegation, der skal besøge Lampedusa.
Johannes Blokland
for IND/DEM-Gruppen. - (NL) Hr. formand! Det er nu godt to eller tre år siden, i 2005 og 2006, at en delegation fra Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender besøgte forskellige flygtningecentre. Efter Lampedusa besøgte man også centre på De Kanariske Øer, i Nederlandene og Polen. Rapporter fra disse besøg medførte en ophedet diskussion, og Parlamentet opfordrede Rådet og Kommission til at gribe ind.
Her til formiddag drøftede vi forslaget om bekæmpelse af sort arbejde i Rådets fravær. Medlemsstaterne har to år til at omsætte disse direktiver til national lovgivning. Spørgsmålet om indvandring haster imidlertid, og to år er for lang tid. Vi har diskuteret Lampedusa i tre år nu, og hver gang diskuterer vi foranstaltninger til bekæmpelse af ulovlig indvandring. Efter hver foranstaltning viser det sig, at der sker et kortvarigt fald, og derefter stiger antallet af indvandrere. Det er chokerende, at modtagelsessituationen på Lampedusa skal diskuteres på denne måde igen. Parlamentets betænkninger vedrørende modtagelsessituationen er tilsyneladende fuldstændig ineffektive. Jeg vil derfor gerne opfordre Rådets formandskab til at gøre dette til en prioritering.
Jeg kan forstå, at der i 2007 ankom mere end 12 000 indvandrere til Lampedusa, og dette tal steg til over 30 000 i 2008. Interneringscentret er ikke bygget til at klare så stort et antal. Det har vi vidst i tre år. Den gamle NATO-base ombygges, så den kan huse flere indvandrere, men det er ikke nogen hensigtsmæssig løsning. Jeg vil gerne høre fra Rådet, hvad De vil gøre for at bakke op om de italienske initiativer for bedre modtagelsesfaciliteter. Er det måske noget, Frontex kan gøre, og er andre medlemsstater parat til at støtte Italien økonomisk og med udstyr?
I 20-nyhederne i går aftes var Nederlandene vidne til, hvordan situationen på Lampedusa ser ud, men døren er nu lukket igen for både journalister og ngo'er. Jeg vil gerne opfordre Italien til at være åben og gennemsigtig om behandlingen af indvandrere på Lampedusa.
Koenraad Dillen
(NL) Hr. formand! Alle har i flere år været klar over problemerne med Lampedusa. Kæntrede skibe med uheldige asylansøgere ud for de europæiske kyster har været et almindeligt syn i de senere år. Titusinder af mennesker forsøger at nå til Europa, lokket af skruppelløse menneskesmuglere, der er parat til at fragte økonomiske lykkejægere til Europa for kolossale beløb.
Jeg vil imidlertid ikke lægge skjul på, at Lampedusas problemer først og fremmest er resultatet af en fejlslagen europæisk immigrationspolitik og ikke bør tillægges de lokale italienske myndigheder eller indbyggerne på Lampedusa. Europa skal turde udsende klare budskaber, for desperate tider kræver desperate foranstaltninger. Vi skal slå hårdt ned på menneskesmuglere, og deres straf kan ikke være hård nok. Dette skal gå hånd i hånd med en stram asylpolitik, hvor vi viser resten af verden, at Europa mener det alvorligt med at ville beskytte sine grænser.
Europa burde efterfølge det schweiziske eksempel, hvor man for to år siden besluttede at stramme op på de juridiske betingelser for indvandring og asyl. Kun ved at sende et klart budskab til menneskesmuglere og økonomiske lykkejægere om, at Europa er parat til at beskytte sine grænser, kan vi undgå sociale katastrofer. Først da vil en forhandling som den, vi er i gang med i dag, vise sig at være unødvendig i fremtiden.
Stefano Zappalà
- (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Intet her i Parlamentet kan overraske mig mere. Men en person, som i juli sidste år i samme sag erklærede, at han skammede sig over at være italiener, har ikke andet valg end at fremsætte de påstande, som hr. Fava har gjort her. Jeg beklager, at han ikke er til stede her i salen. Det ville være interessant at vide, hvor mange stemmer han får i sin by, og hvor mange vælgere han repræsenterer.
Ikke desto mindre, hr. formand, er der blevet sagt nogle uvidende og dumme ting fra forskellig side ved denne lejlighed. Jeg håber og tror, at kommissær Barrot snart vil besøge Malta, Lampedusa osv. og se, hvor forkert det er, at Det Europæiske Fællesskab mangler en politik på dette område, for sandheden, hr. Barrot, hr. Vondra, er netop denne: Fællesskabet har ikke nogen politik. Hvad er konsekvensen af dette? At nogle dumme, uvidende mennesker kan få lov til at angribe noget, der rent faktisk er den tragiske virkelighed, som borgere, enkeltpersoner og især nationalregeringerne står over for.
Jeg mener, at det er vigtigt at give Dem nogle tal. I 2007 ankom omkring 11 000 indvandrere til Lampedusa. I 2008 ankom der tre gange så mange, omkring 31 000. Det er ikke korrekt, at antallet af asylansøgere svarede til det samlede antal; de udgjorde omkring en tiendedel af det samlede antal. 2 000 indvandrere ankom på kun tre dage fra den 26. til den 28. december, det vil sige på Skt. Stefans dag og lige efter jul. 76 ansøgninger blev behandlet på tre dage. Ud af disse 76 asylansøgninger blev 36 imødekommet, tre blev suspenderet og resten ... jeg er næsten færdig, hr. formand. Efter de påstande, der er blevet fremført, skal vi være tålmodige. Så vil fru Frassoni svare Dem, når De ønsker det, når De anser det for rigtigt og under alle omstændigheder; det er ikke noget problem.
Det, der tæller, er de sande forhold: Lampedusa og Malta m.fl. bærer på en forfærdelig byrde. Borgerne er ikke utilfredse med den italienske regering. De er utilfredse, fordi de ikke selv kan holde denne situation ud længere. Derfor burde Parlamentet snarere end at anklage retmæssige myndigheder, der gør, hvad de kan, i stedet forsøge at få EU til at opfylde sine forpligtelser.
Martine Roure
(FR) Hr. formand! Siden 2005 har vi været meget berørt af den katastrofale situation for indvandrere på øen Lampedusa, hvis antal langt overstiger øens reelle indkvarteringskapacitet.
Situationen er vanskelig for denne lille ø, som alene i 2008 skulle klare næsten 31 700 indvandreres ankomst. Denne massive tilstrømning er kommet under kontrol i de senere år, da disse indvandrere er blevet sendt til andre centre på det italienske fastland.
Disse overførsler blev afbrudt ved en beslutning fra indenrigsministeren, og vi kan iagttage en alvorlig forværring af situationen. Imidlertid er Presidium-projektet, som forvaltes i fællesskab af indenrigsministeriet, flygtningehøjkommissæren og italiensk Røde Kors og samfinansieres af Unionen, blevet et eksempel på god forvaltning af modtagelsen af indvandrere. Beslutningen om at indstille overførslerne til Italien skaber et reelt problem med at skaffe adgang til asylprocedurerne.
Med hensyn til Mayotte har vi siden 2007 vidst, at den nominelle kapacitet på Pamandzi-centret er overskredet. Det blev kendt, at 204 personer, især mindreårige, var indhuset her, mens den maksimale kapacitet er på 60 personer.
De nuværende forhold er katastrofale: Mændene sover på gulvet, der uddeles ikke sengetøj eller toiletartikler, og mænd, kvinder og børn er nødt til at bruge de samme toiletter. Interneringsforholdene er skammelige og en skændsel mod menneskers værdighed.
Indvandringspresset mærkes mere i disse områder, men den enkeltes værdighed skal sikres, og hver enkelt sag skal undersøges i overensstemmelse med lovgivningen. Det er allerede blevet sagt, at vi har et tvingende behov for en virkelig europæisk politik for asyl og indvandring og for solidaritet på Unionsplan.
Vi har fremsat denne anmodning til Europa-Parlamentet i adskillige år, og derfor fremsætter vi en ny appel over for Rådet.
Roberta Angelilli
- (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Hr. kommissær, De er en særdeles fornuftig person, og derfor vil jeg, sammen med de andre medlemmer, opfordre Dem til at rejse til Lampedusa, og jeg beder Dem komme uanmeldt, så De selv kan se, hvor vanskeligt det er at forvalte en nødsituation af denne art.
Det er situationen på en ø på bare nogle få kvadratkilometer, hvor tusinder og atter tusinder af mennesker igen og igen er kommet i land i mange år - og i denne periode er venstre- og højreregeringer kommet og gået. Nogle af disse mennesker dør under rejsen på grund af de umenneskelige forhold, som de udsættes for af skruppelløse menneskesmuglere. Hvad skal man så gøre: ignorere reglerne? For at man kan skride til en eventuel tilbagesendelse eller for at kontrollere, om de har status som politiske flygtning eller skal tildeles politisk asyl, skal disse mennesker identificeres, og det tager naturligvis tid. Ikke mere demagogi! Italien betaler prisen i form af et meget tungt ansvar, som er ude af sammenhæng med støtten, både økonomisk og juridisk, fra EU's side.
Nils Lundgren
- (SV) Hr. formand! Desværre har ingen lande ubegrænset indvandring i denne verden. Forskellene mellem de forskellige lande er for store, og derfor har vi de problemer, som vi diskuterer nu. De, der kommer, præsenterer sig normalt som asylansøgere. Når det sker, skal vi bevare retsstatsprincippet. Vi skal behandle disse mennesker som frie borgere og med respekt. Vi skal beskytte deres menneskerettigheder, mens man finder ud af, om de er asylansøgere eller ej. Der, vi taler om nu, virker meget underligt på mig.
Hvorfor skal de mennesker, der ankommer til øen Lampedusa, tvinges til at blive der for altid? Som den foregående taler sagde, forventer vi ikke, at hvis mennesker strømmer til en lille by i det sydlige Sverige f.eks., at de bliver der. De vil naturligvis blive placeret rundt om i landet, mens der pågår en juridisk behandling af deres sag. Det samme skal gøres i Italien.
Maddalena Calia
- (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Kampen mod ulovlig indvandring er på grund af sit omfang og konsekvenser et problem, der skal løses på Fællesskabsplan, for kun EU har den nødvendige politiske vægt til at identificere effektive løsninger og bekæmpe dette fænomen. Ingen enkeltlande, som handler alene, kan nå de ønskede resultater.
Mens vi venter på, at Europa gennemfører sine strategier, presser den italienske regering på med arbejdet vedrørende både den europæiske pagt om indvandring og asyl, som Det Europæiske Råd vedtog i oktober 2008, og tilbagesendelsesdirektivet fra december 2008. Dette arbejde er meget vigtigt både på indenlandsk og internationalt niveau.
På det hjemlige plan har der været rejst kraftig kritik, efter min mening uberettiget, af indenrigsminister Maronis forslag om et center for identifikation og udvisning på øen, som i særlige tilfælde skal gennemføre en politik med direkte tilbagesendelse. Denne mulighed kompromitterer ikke de grundlæggende rettigheder for ulovlige indvandrere, flygtninge og asylansøgere, som flere partier har hævdet. Som bevis for dette vil jeg blot nævne nogle få tal om Lampedusa, som allerede er blevet fremlagt: Der blev behandlet 76 ansøgninger i januar 2009, heraf blev de 36 imødekommet, tre blev udskudt og 37 blev afvist. Alle asylansøgere blev derimod overført fra øen til centrene i Trapani, Bari og Crotone. Det vil sige, at de personer, der opfylder betingelserne, bliver modtaget.
På internationalt plan ratificerer det italienske parlament i dag aftalen med Libyen, hvori det i artikel 19 udtrykkeligt hedder, at der skal indføres et mere effektivt kontrolsystem ved Libyens grænser for at forhindre ulovlig indvandring. Desuden mødtes ministrene Maroni og Frattini med de tunesiske myndigheder i sidste uge for at forsøge at indgå en aftale om tilbagesendelse til dette land, hvilket er en central forudsætning for en holdbar tilbagesendelse. Det princip, vi skal acceptere her i Parlamentet, som næstformand Barrot også sagde, er, at vi skal stå helt fast over for ulovlig indvandring, men samtidig være imødekommende og støtte dem, der bliver integreret og bidrager til den sociale og økonomiske udvikling i vores lande.
Wolfgang Kreissl-Dörfler
- (DE) Hr. formand! Hr. Barrot, jeg glæder mig over, at De ønsker at besøge Lampedusa, men jeg anbefaler, at De snart tager af sted og uden at sige det på forhånd, for ellers vil De kun blive mødt med ren staffage. Da vi aflagde besøg, var lejren blevet gjort ren og de internerede erstattet med dukker. De skal også tage af sted hurtigt, før hr. Berlusconi og hr. Maroni laver Lampedusa til Europas nye Alcatraz og fortsætte med at holde borgere der i fangenskab.
Naturligvis skal vi i EU vise solidaritet. Vi skal indføre kvoter for flygtninge, der fordeles på de forskellige medlemsstater, og som også omfatter flygtninge, der krydser den "grønne grænse". Disse udgør et betydeligt antal.
Det, der sker her - og vi har besøgt mange lejre - er forfærdende og fuldkommen umenneskeligt. Hr. Berlusconi siger, at de alle kan gå ud og få sig en øl, overalt hvor de ønsker det. Dette viser det intelligensniveau, som manden bevæger sig på, med andre ord et absolut nulpunkt. Det vil jeg gerne slå helt fast.
Det er mennesker som hr. Maroni, der siger, at man skal være barske og bruge lovgivningen med fuld kraft og derefter gå hen og knæle på trappen i Vatikanet om søndagen og hævde, at man er en god katolik. Dette dobbeltspil er ikke længere acceptabelt. Vi skal støtte de andre medlemsstater som Malta, Grækenland og Italien, men ikke disse hyklere. Dem bør vi ikke hjælpe.
Mario Borghezio
- (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Europa er nødt til at beslutte sig: Ønsker vi en reguleret indvandring eller en invasion og kriminel udnyttelse af illegale indvandrere? Den italienske regering har truffet det rette valg: at internere de illegale indvandrere på Lampedusa og samtidig genforhandle tilbagesendelsesaftaler med de lande, de kommer fra.
Imidlertid kræver dette tilstrækkelige midler, og Europa skal ikke bare diskutere, kritisere, betragte problemet på afstand. Europa skal helt sikkert tage til Lampedusa og hjælpe vores land og de andre lande, der fastholder Maroni-linjen vedrørende dette problem. I dag sendes 120 illegale indvandrere tilbage til Tunesien fra Lampedusa, noget, som de foregående regeringer ikke gjorde, fordi indvandrerne skulle tages tilbage - så man trækker tænderne ud på den kriminelle mafia, som udnytter dem, og som er årsagen til disse rejser og derfor udnytter dem til kriminel menneskehandel.
En professionel mafiabekæmper som hr. Fava burde kunne forstå det, det er ikke så svært, så han burde også kunne forstå det. Maroni-linjen accepteres af Malta, Grækenland og Cypern og af dem, der bor i nærheden af den sydlige grænse i vores land. Alle asylansøgere og alle mindreårige er allerede blevet overført til hensigtsmæssige centre. Det er forkert, hvad der er blevet sagt. Hvis fru Roure ønsker at tage til Lampedusa i morgen tidlig, vil hun ikke finde en eneste mindreårig, og hvis hun læser italienske aviser, vil hun se, at det var hr. Maroni, der afslørede organhandel: Børn forsvandt fra Lampedusa, da vi havde en venstrefløjsregering i vores land. Maroni afslørede dette. Så budskabet er klart: Mennesker skal kun komme lovligt ind i Europa, ikke på mafia-skibe og med hjælp fra kriminelle menneskesmuglere.
Paul Rübig
- (DE) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Vi skal prioritere en omsorgsfuld behandling af flygtninge. I Europa er vi alle fortrolige med princippet om skolepligt. Vi bør starte med at lade de mennesker, der er strandet her, få en ordentlig uddannelse. Der findes et tvingende behov for både sprogundervisning og erhvervsuddannelse sammen med en mulighed for at lære om europæisk kultur, så tiden i disse interneringslejre ikke spildes, men så vi i stedet kan hjælpe mennesker til at hjælpe sig selv. Det bør være vores vigtigste mål.
Måske kan vi medtage en forberedende foranstaltning på budgettet, så vi får mulighed for at tilbyde disse mennesker uddannelsesmuligheder. De er kommet til Europa i desperation, og vi skal kunne give dem et grundlag, så de får mulighed for at klare sig i deres hjemlande og spille en aktiv rolle for at fremme demokrati og frihed.
Simon Busuttil
- (MT) Hr. formand! Det glædede mig at høre kommissær Barrot sige, at han har planer om at besøge Malta, og jeg kan forsikre kommissæren om, at han ikke får svært ved at finde indvandrere på centrene i Malta af den simple grund, at Malta simpelthen ikke kan tage imod disse indvandrere og flytte og overføre dem til et andet sted, og det er til dels grunden til, at situationen i mit land er så vanskelig. Sidste søndag landede en båd med 260 indvandrere på vores kyst. For at gøre det mere forståeligt for kommissæren svarer det til, at der kom 39 000 indvandrere til Frankrig eller til Italien på én dag. For at gøre det tydeligere for minister Vondra svarer det til, at der ankom 7 000 indvandrere i Den Tjekkiske Republik på én dag. De 2 000, der ankom til Lampedusa i løbet af julen, er intet sammenlignet med dette! Det, der er brug for i en så følsom sag som denne, er ikke kritik af landets myndigheder, men solidaritet for at standse tilstrømningen og lette byrden.
Roberto Fiore
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne erindre Dem om, hvad Lampedusas befolkning ønsker. I øjeblikket protesterer Lampedusas indbyggere, og næsten alle demonstrerede i øens gader forleden dag, fordi de hverken ønsker centret for midlertidigt ophold eller centret for identifikation og udvisning, som er den seneste idé. Sidstnævnte blev oprettet på en ø, som jo er 11 km lang og tre km bred: et latterligt areal, når man står over for tusinder af indvandrere, der vil ankomme i løbet af det kommende par måneder.
Den anden dag, hvor 1 000 pludselig og uventet undslap fra centret for midlertidigt ophold, var jeg på øen og kunne iagttage bestyrtelsen og frygten hos de mennesker, der bor der, og som ikke længere ønsker at være vidner til sådanne hændelser. Det er en ø, der har levet af fiskeri og turisme, og som får sin økonomi spoleret af en blind indvandringspolitik.
Reinhard Rack
- (DE) Hr. formand! Jeg har lyttet meget nøje til denne forhandling og er blevet her fra start til slut, i modsætning af mange andre talsmænd for grupperne.
Jeg har bemærket noget, og det er, at næsten halvdelen af forhandlingen drejede sig om italiensk indenrigspolitik. Det er en legitim bekymring, men jeg vil sige, at den diskussion især bør foregå i Rom og ikke her i Europa-Parlamentet. Vi diskuterer et europæisk problem her, og vi bør medtage et yderligere punkt i diskussionen. Stort set ingen af talerne har henvist til, at dette spørgsmål ikke kun berører flygtninge, asylansøgere og økonomiske indvandrere i Europa, men det drejer sig også i høj grad om endelig at få sat en stopper for organiseret kriminalitet.
Ingen af de mennesker, der kommer til Lampedusa eller Malta, har selv sørget for en båd. De kommer, fordi de er blevet lokket af organiserede kriminelle organisationer og har betalt en masse penge.
Alexandr Vondra
formand for Rådet. - (EN) Hr. formand! Jeg vil gerne takke Dem for en meget konstruktiv og nyttig forhandling. Der er noget, som Rådet kan gøre; der er andre ting, som Rådet ikke er forpligtet til at gøre, ellers som ikke hører under dets kompetenceområde.
Lad mig begynde med det negative - begrænsningerne. Som det allerede er blevet sagt, hører det ikke til Rådets ansvarsområde at overvåge medlemsstaternes gennemførelse af fællesskabslovgivningen; det påhviler Kommissionen, og det talte min kollega, kommissær Barrot, om, og vi har bestemt et tæt samarbejde med Kommissionen om mange spørgsmål.
Det ligger heller ikke inden for Rådets kompetenceområde at gennemføre medlemsstaternes nationale bestemmelser. Der er blevet sagt meget ved denne forhandling om de lande, der er mest berørt: Italien og Frankrig. På den anden side har vi bestemt viljen og instrumenterne til at handle, og Rådet er indstillet på at handle fremover. Jeg tror, at vi alle er enige - jeg lyttede opmærksomt til Dem, fordi De talte om et yderligere behov for at forbedre EU's indsats inden for indvandrings- og asylpolitik - at der skete en masse sidste år, og jeg tror, at vi alle er det franske formandskab taknemmelige for initiativet med at fremme den europæisk pagt om indvandring og asyl, hvori man specifikt nævner en række solidaritetsinstrumenter. Nu er tiden inde til gradvis at gennemføre dette. Parlamentet vil sammen med Rådet og Kommissionen bestemt få mulighed for at arbejde med disse ting. Jeg kan blot love Dem, at vores formandskab og det kommende formandskab - fordi dette problem ikke vil blive løst inden for de kommende par uger - vil arbejde hårdt med dette.
Der findes strategiske spørgsmål. Der findes også spørgsmål, der kræver mere umiddelbar handling som at nedbringe risikoen for en humanitær krise og de negative virkninger. Jeg kommer fra Den Tjekkiske Republik, som ikke er i mediernes søgelys, men vi har også gjort os vore egne erfaringer: Efter delingen af Tjekkoslovakiet i 1992 strømmede masser - hundredtusinder - af romaer fra Slovakiet ind på tjekkisk område. Måske var situationen ikke som i Malta, hvor jeg kan forstå, at situation er særligt vanskelig, men jeg tror, at alle i EU har en vis erfaring med dette, og der findes uden tvivl et behov for, at vi samarbejder.
Jacques Barrot
næstformand for Kommissionen. - (FR) Hr. formand! Som hr. Vondra, vicepremierministeren, har sagt, skal Kommissionen sikre, at reglerne anvendes. Imidlertid, hr. Vondra, skal medlemsstaterne også samarbejde, og jeg tror, at med pagten om indvandring og asyl og dynamikken i Deres formandskab vil vi i fællesskab kunne lave et godt stykke arbejde.
Jeg har bemærket medlemmernes utålmodighed under denne forhandling, men det skal siges, at vi stadig befinder os i begyndelsen af gennemførelsen af pagten, og som jeg netop har sagt, begynder den juridiske ramme at tage form og kan bruges som støtte. Nu skal vi naturligvis benytte den til at nå frem til en fællesskabspolitik for asyl og en fællesskabspolitik for indvandring.
Europa skal udvise større solidaritet. Jeg har netop lyttet til hr. Busuttil, og det er korrekt, at på grund af tilstrømningen af indvandrere og asylansøgere står medlemsstater som Malta i en særdeles vanskelig situation. Europa skal beslutte, hvilken form for solidaritet der er behov for. Det er helt centralt.
Jeg vil også gerne sige, at vi forsøger at yde så meget hjælp, som vi kan, via Den Europæiske Flygtningefond. Jeg vil imidlertid sige til fru Frassoni, at der formentlig er tale om en fejl, da man under alle omstændigheder ikke kan anvende Den Europæiske Tilbagesendelsesfond til at registrere romaer. Det er ikke muligt. Det er ikke formålet med denne fond. Under alle omstændigheder vil jeg tage til Lampedusa og Malta, jeg vil se, hvordan den økonomiske bistand, vi yder til medlemsstaterne, anvendes.
Derfor vil jeg gerne sige til Dem, at vi nu vil være meget opmærksomme på det. Vi har endelig en solid juridisk ramme, der vil give os mulighed for at handle langt mere end tidligere i forbindelse med modtagelsesforholdene. Jeg håber også, at et mere forenet Europa vil give mulighed for en forbedring af situationen for disse indvandrere, navnlig asylansøgerne, som fortjener vores fulde opmærksomhed.
Jeg vil gerne svare fru Sudre, for hun kom med en virkelig god forklaring på den særdeles bekymringsvækkende situation på Mayotte. Hun har helt ret: De franske myndigheder har meddelt os, at et nyt center med 140 pladser åbner i 2010. De samme myndigheder forhandler frem for alt i øjeblikket med de comoranske myndigheder om en aftale om bevægelighed og indvandring, da vi er nødt til at sørge for varigt at lette indvandringspresset på denne ø.
Generelt vil jeg sige, at vi har brug for en partnerskabspolitik med oprindelseslandene. Hr. Vondra, det er den betingelse, vi skal opfylde, hvis vi skal nedbringe det meget kraftige indvandringspres på nogle af medlemsstaterne, og som giver nogle af dem problemer. Imidlertid mener jeg, at hvis EU kan stå samlet, kan vi finde et svar på behovet for koordineret forvaltning af indvandringsstrømmene. Dette vil naturligvis gavne disse mænd og kvinder, som vi aldrig må glemme, og som befinder sig i meget smertefulde situationer.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
