Recentul seism din Haiti (dezbatere) 
Preşedinte
Următorul punct pe ordinea de zi este declaraţia privind cutremurul din Haiti a Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe şi politica de securitate şi vicepreşedintă a Comisiei, Baroneasa Ashton.
Îl vom asculta, de asemenea, şi pe dl comisar De Gucht, însă prima care va lua cuvântul va fi Baroneasa Ashton. Îmi face o deosebită plăcere să o invit să ia cuvântul, deoarece am lucrat foarte mult cu dumneaei în alt context şi îi doresc mult succes în noua sa funcţie.
Catherine Ashton
-Înalt Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe şi politica de securitate/vicepreşedintă a Comisiei. - Dle preşedinte, vă mulţumesc foarte mult pentru cuvintele dvs frumoase. Onorabili deputaţi, am solicitat această dezbatere pentru a putea informa Parlamentul cu privire la actuala situaţia din Haiti, în urma teribilului cutremur din 12 ianuarie. Pierderile sunt devastatoare, iar daunele sunt enorme. Aproximativ trei milioane de oameni au fost afectaţi de tragedie, iar numărul deceselor continuă să crească.
Este un dezastru umanitar şi politic major. Scopul nostru imediat este să colaborăm cu Naţiunile Unite şi cu liderii haitieni pentru a uşura suferinţa acestui popor. Angajamentul nostru pentru reconstrucţia Haiti este pe termen lung. Mulţi cetăţeni europeni şi-au pierdut de asemenea viaţa, şi aproximativ 1 000 nu au fost încă găsiţi.
UE a reacţionat rapid, nu din dorinţa de a apărea pe prima pagină a ziarelor, ci numai pentru a oferi ajutor oamenilor care aveau nevoie. La sfatul Naţiunilor Unite, am rezistat impulsului de a merge în Haiti imediat. Nu am fi făcut decât să deviem atenţia şi resursele limitate de la efortul de ajutorare. Bineînţeles că vom merge în Haiti de îndată ce va fi necesar şi am stabilit cu dl comisar De Gucht, că ne vom deplasa acolo în această săptămână pentru a exprima condoleanţele UE şi pentru a sublinia angajamentul nostru faţă de oameni. De asemenea, dumnealui va profita de ocazie pentru a evalua eforturile noastre de ajutorare de până acum şi pentru a discuta cu Naţiunile Unite şi cu oamenii noştri de pe teren despre nevoile cele mai urgente din săptămânile şi lunile următoare.
Între timp, continuăm să lucrăm din greu pe toate planurile: umanitar, politic şi de securitate. În ultimele zile, am fost în contact permanent cu Secretarul de Stat Clinton, cu conducerea ONU, cu miniştrii afacerilor externe ai UE şi cu Canada, care conduce grupul "Prieteni ai Haiti": toate acestea cu scopul de a asigura un răspuns internaţional eficient şi coordonat. În această săptămână voi călători în Statele Unite pentru a monitoriza această acţiune şi alte probleme cu administraţia Statelor Unite şi cu Secretarul General al ONU, precum şi cu alţi actori la New York.
ONU a solicitat un ajutor financiar urgent - 575 milioane USD - precum şi asistenţă logistică pentru transportul ajutorului umanitar. Ieri, Secretarul General al ONU a cerut, de asemenea, întărirea forţelor poliţieneşti şi militare ale misiunii ONU de menţinere a păcii.
Pentru a ajuta la mobilizarea şi coordonarea răspunsului nostru, am cerut preşedinţiei spaniole a UE să solicite o reuniune extraordinară a Consiliului Afacerilor Externe ieri. Pentru prima dată de la intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, reunim eforturile Comisiei, Secretariatului Consiliului şi statelor membre într-o abordare exhaustivă sub coordonarea mea generală. Este o premieră.
Ieri am avut o reuniune productivă a Consiliului. Toată lumea a fost de acord cu nevoia unui răspuns rapid şi a unei strânse coordonări cu ONU. În termeni de asistenţă financiară, Consiliul a ajuns la următoarele concluzii. A salutat angajamentul preliminar al Comisiei pentru o asistenţă umanitară imediată în valoare de 30 milioane de euro, care se adaugă la cele 92 de milioane de euro din angajamentele preliminare ale statelor membre.
A salutat angajamentul preliminar al Comisiei pentru o primă asistenţă nonumanitară de 100 de milioane de euro, de exemplu, pentru reabilitare şi reconstrucţie, şi a luat notă de observaţia preliminară a Comisiei, conform căreia 200 milioane de euro vor fi disponibili pentru răspunsuri pe termen mai lung.
A solicitat o conferinţă internaţională privind Haiti, la momentul potrivit şi după o evaluare completă a nevoilor care se impun după ieşirea din situaţia critică.
Per total, este un răspuns important într-un timp scurt. Asistenţa va fi destinată, de asemenea, şi Republicii Dominicane. Pentru moment, găsirea unor sume de bani suficiente nu va fi o problemă atât de mare precum distribuirea acestora la oamenii care au nevoie. Trebuie să ne asigurăm că banii sunt direcţionaţi în mod adecvat către reconstrucţia politică şi fizică durabilă. Ca urmare a solicitării Secretarului General al ONU de a ajuta cu transportul ajutorului umanitar şi pentru suplimentarea unităţilor de poliţie, Consiliul m-a invitat să identific contribuţiile statelor membre UE şi să fac propuneri în sensul acestei mobilizări. Acum lucrez la aceasta.
Am convenit asupra unei reuniuni a Comitetului politic şi de securitate imediat după reuniunea Consiliului pentru monitorizare. Deja sunt disponibile primele date referitoare la contribuţiile statelor membre, inclusiv posibilele contribuţii prin Forţa de Jandarmerie Europeană. Activitatea va continua în zilele următoare în cadrul grupurilor de pregătire ale Consiliului, în scopul unui răspuns rapid şi orientat.
Consiliul afacerilor externe se va reuni din nou lunea viitoare. Vom urmări situaţia din Haiti şi vom avea în vedere acţiuni ulterioare.
Este un test major pentru politica externă a UE în noua realitate creată de Tratatul de la Lisabona. Populaţia din Haiti - şi populaţia noastră - aşteaptă un răspuns rapid, efectiv şi coordonat. Şi credem că este ceea ce oferim.
Aştept cu nerăbdare să lucrez cu Parlamentul în acest sens şi mă bucur să mă aflu azi aici ca să vă ofer această informaţie şi să vă ascult opiniile.
Karel De Gucht
membru al Comisiei. - Dle preşedinte, permiteţi-mi să încep prin a sublinia natura fără precedent a acestui dezastru - în termeni de impact umanitar, dar şi în termeni de impact asupra întregii ţări.
Haiti este una dintre cele mai sărace ţări din lume. Este o ţară aflată într-o situaţie de o fragilitate cronică, ale cărei funcţii şi capacităţi de bază existente au fost foarte grav perturbate. De asemenea, comunitatea internaţională a fost grav afectată. Angajaţi ai ONU şi ai ONG-urilor şi personalul propriei Comisii sunt încă daţi dispăruţi, fapt care explică, de asemenea, dificultăţile de a organiza ajutorul la faţa locului. Oamenii trebuie să înţeleagă că nu este vorba despre o lipsă de competenţă, ci despre faptul că însăşi comunitatea responsabilă pentru ajutor a fost lovită. Operaţiunile de ajutor nu se succed pe cât de repede ne-am dori, deşi se poate observa că fiecare oră aduce mai multă eficienţă.
Cu alte cuvinte, nu este vorba numai despre salvarea de vieţi omeneşti. Trebuie, de fapt, să salvăm întreaga ţară. De aceea, Înaltul Reprezentant, Cathy Ashton, a solicitat această reuniune extraordinară a Consiliului, care a fost un instrument foarte util în abordarea problemei. Permiteţi-mi să mă axez pe scurt pe patru provocări majore.
În primul rând, trebuie bineînţeles să abordăm nevoile umanitare. Acestea sunt enorme şi se referă îndeosebi la îngrijirile medicale de urgenţă pentru cei răniţi, apă şi salubritate - deoarece există riscul de holeră, de exemplu - mâncare şi adăpost. Lucrurile cele mai de trebuinţă sunt sălile de operaţii, asistenţa medicală primară şi medicamentele, echipamentele de tratare a apei, asistenţă alimentară, adăposturi de urgenţă şi suport logistic. Capacitatea de căutare şi salvare este suficientă.
Priorităţile efortului organizaţional de coordonare sunt să finalizeze evaluarea nevoilor, să aibă o imagine mai bună a nevoilor detaliate şi să organizeze logistica de transport. Acest aspect va fi abordat şi în cadrul instituţiilor UE.
În cele din urmă, trebuie să organizăm coordonarea eforturilor internaţionale de ajutorare. Acest lucru este întotdeauna dificil în astfel de circumstanţe. Permiteţi-mi să accentuez că, la doar câteva ore după cutremur, ECHO şi echipele MIC au fost desfăşurate la faţa locului. Încă de atunci lucrează acolo pentru a contribui la evaluarea nevoilor şi la coordonarea ajutorului. Lucrăm cu echipe ale OCHA, o organizaţie a Naţiunilor Unite, şi suntem într-un contact permanent cu John Holmes, coordonatorul pentru ajutor de urgenţă al ONU.
Al doilea punct este să construim, sau să reconstruim, capacitatea de bază a statului. Acest lucru este foarte important. Această ţară trebuie să funcţioneze din nou, nu doar fizic - majoritatea clădirilor fiind distruse - ci este vorba de mulţi înalţi oficiali dispăruţi şi de structuri ale statului care au fost grav compromise.
Consiliul salută faptul că vom trimite urgent o echipă de experţi europeni cu sarcina specifică de a evalua nevoile cele mai critice ale statului Haitian şi ale administraţiei civile, pentru a asigura asistenţă tehnică. Personalul nostru diplomatic şi de cooperare de la faţa locului este, bineînţeles, cel mai bine plasat pentru a face acest lucru, însă capacitatea sa este suprasolicitată. Acest aspect va deveni tot mai important în zilele următoare. Uniunea Europeană şi Comisia Europeană, împreună cu Consiliul, ar putea juca rolul de lider în reconstrucţia fizică a instituţiilor statului, dar şi în ceea ce priveşte oamenii.
În al treilea rând, bineînţeles, avem planul de reconstrucţie a ţării, care nu se limitează la faza imediată a ajutorului. În câteva săptămâni, multe dintre echipele şi instrumentele de ajutorare desfăşurate în prezent vor fi plecat şi există riscul, foarte tipic pentru acest gen de dezastre, unui al doilea val de dezastre dacă nu ne menţinem asistenţa şi sprijinul.
Trebuie să stabilim imediat planuri masive şi coordonate, pe termen mediu şi lung, pentru un răspuns comun al UE în faţa crizei. Serviciile noastre lucrează în acest sens. Acestea ar trebui concepute pentru a asigura o divizare adecvată a sarcinilor între instituţiile UE şi statele membre şi pentru a asigura o coerenţă între ajutorul pentru reabilitare şi abordarea pentru dezvoltare, cu o tranziţie durabilă şi unitară între ajutorul imediat şi răspunsul după ieşirea din situaţia de urgenţă.
Am solicitat tuturor statelor membre să se implice total în aceste eforturi şi să transforme în acţiuni toate angajamentele noastre de coordonare şi eficienţă în ajutorare. Este un moment în care forţa angajamentelor noastre va fi testată şi, dacă dorim să reuşim, trebuie să dovedim este puternică.
În sfârşit, răspunsul financiar. După cum a subliniat deja Înaltul Reprezentant, Comisia Europeană va avea o contribuţie majoră, în primul rând în termeni de ajutor umanitar - 30 de milioane de euro, din care cea mai mare parte - 22 milioane de euro ca să fiu exact - este o sumă de bani complet nouă care se adaugă la angajamentele umanitare existente deja pe care le avem faţă de Haiti. Asistenţa iniţială pentru redresare - care nu reprezintă o asistenţă umanitară, iar ceea ce tocmai am spus despre instituţiile statului se încadrează bineînţeles în acest context - în valoare de 100 de milioane de euro, cu un echilibru de 50/50 între suma de bani redirecţionată şi noua sumă de bani, şi asistenţa pentru reconstrucţia pe termen lung, unde există acum o sumă iniţială de 200 de milioane de euro.
Pe urmă va trebui să analizăm situaţia. Acum, se vehiculează o cifră în jurul a 10 miliarde USD. Pentru mine e o sumă foarte mare, şi în orice caz, nu se poate încadra în bugetul Comisiei. Va trebui să ne consultăm în cadrul conferinţei donatorilor şi cu statele membre pentru a stabili modul prin care vom participa eventual cu sume mai mari. Deocamdată vorbim de pachetul comunitar al UE care nu cuprinde contribuţiile realizate deja sau care vor fi realizate de statele membre.
Aşa cum a spus Înaltul Reprezentant, voi pleca în regiune - în Haiti şi, de asemenea, în Republica Dominicană - mâine dimineaţă, pentru a purta discuţii cu autorităţile, inclusiv în ceea ce priveşte eforturile de a încerca să reconstruim instituţiile statului. Preşedintele şi cele mai importante ONG-uri sunt la faţa locului. Voi merge şi în Republica Dominicană. Este important să ne întâlnim şi cu autorităţile de aici, deoarece ei sunt vecinii. Puteţi observa deja că situaţia ar putea crea eventual unele suprasolicitări la graniţă, prin urmare mă voi întâlni şi cu autorităţile dominicane.
E tot ce am de spus pentru moment. La întoarcere, luni după-amiază, voi face un raport pentru Comisia pentru dezvoltare.
Gay Mitchell
în numele grupului PPE. - Dle preşedinte, sunt convins că Parlamentul doreşte să-şi îndrepte gândurile către personalul ONU şi UE dispărut şi către toţi aceia care şi-au pierdut viaţa sau suferă în Haiti în prezent.
De asemenea, mă bucur că dl comisar De Gucht, pleacă acolo şi că luni, la întoarcerea sa, va face un raport pentru Comisia pentru dezvoltare. Este o evoluţie binevenită. Ca să folosesc cuvintele sale, natura impactului este fără precedent şi consider că acesta este un pas corect care trebuie făcut într-o astfel de ţară, de aceea - şi menţionez acest lucru doar în trecere - cred într-adevăr că Uniunea Europeană trebuie să fie mai vizibilă.
Avem un Înalt Reprezentant care este şi unul dintre vicepreşedinţii Comisiei, şi cred că acea persoană trebuie să fie mai vizibilă în probleme de acest fel.
Uniunea Europeană este cel mai mare donator de ajutor din lume, acoperind 60% din ajutor, şi suntem probabil şi cel mai mare donator de ajutor umanitar. Însă, în timp ce acolo vedem nave-spital ale SUA, din partea UE nu vedem decât statele membre care merg în zonă din Belgia şi din Irlanda şi din Marea Britanie sau de oriunde. Ar trebui să existe o prezenţă vizibilă a UE. De ce nu grupuri de luptă? De ce nu nişte grupuri permanente, pe bază de rotaţie, care ar fi pregătite să intervină în zonă atunci când se întâmplă asemenea evenimente?
Ultimul lucru pe care doresc să îl spun este că ceea ce s-a întâmplat în Haiti are la bază sărăcia, şi că nu trebuie să uităm Haiti în momentul în care această tragedie teribilă va înceta şi nu va mai apărea pe ecrane. A sosit momentul să abordăm o dată pentru totdeauna situaţia care stă la baza sărăciei din Haiti.
Linda McAvan
în numele grupului S&D. - Dle preşedinte, astăzi gândurile noastre sunt alături de poporul din Haiti şi tragedia lui şi sunt sigură că toţi deputaţii vor dori să transmită condoleanţe acestui popor. Este o tragedie însă, aşa cum a spus Gay Mitchell, este o tragedie într-o ţară în care 75% din populaţie trăieşte deja sub limita sărăciei. Uitându-ne spre viitor, este un lucru pe care chiar trebuie să îl avem în vedere.
Publicul a răspuns minunat la provocarea de a ajuta Haiti. Numai în Marea Britanie s-au strâns 30 de milioane GBP în numai câteva zile - de la oameni, pe timp de criză financiară - astfel că ştim că opinia publică ne susţine în eforturile de a strânge fonduri pentru Haiti.
Doresc să vă mulţumesc dnă Înalt Reprezentant pentru eforturile de face posibil un răspuns rapid al UE în această privinţă. Am învăţat cu ocazia tsunamiului că, de fapt, o bună coordonare este la fel de importantă ca şi fondurile reale pe care le oferim pe teren. Nu contează sub ce steag se desfăşoară ajutorul, este vorba ca ajutorul să ajungă unde trebuie şi să lucrăm cu Naţiunile Unite pentru ca acesta să fie distribuit.
Privind pe termen mai lung, sunt bucuroasă că va exista o conferinţă internaţională privind Haiti. Cred că trebuie să ne uităm la întreaga problemă a statului Haiti, la datoria sa neachitată, şi sper că problemele legate de această datorie se vor afla pe ordinea de zi a conferinţei internaţionale. Haiti datorează 890 de milioane USD creditorilor internaţionali, iar o mare parte dintre aceştia sunt către FMI. FMI a acordat Haiti un împrumut de 100 de milioane USD. Am putea transforma banii aceştia într-o donaţie? Nu există niciun sens să sărăcim acest stat pentru încă 100 de ani. Aşa că sper că veţi include acest punct pe ordinea de zi a reuniunii FMI.
Sper, de asemenea, că vom aborda şi alte aspecte şi cred că aveţi dreptate să consideraţi că problema graniţei cu Republica Dominicană este la fel de importantă. Prin urmare, vă mulţumesc încă o dată pentru eforturile dvs. şi sper că întreg Parlamentul va lucra din greu să realizeze un efort bine coordonat.
Liam Aylward
în numele grupului ALDE. - Dle preşedinte, aş dori să încep prin a-i succes Înaltului Reprezentant, Baroneasa Ashton, în numeroasele provocări cu care se va confrunta pe durata mandatului. După cum dumneaei bine ştie şi după cum au declarat Naţiunile Unite, situaţia din Haiti este cel mai mare dezastru umanitar din ultimele decenii, numărul persoanelor dispărute, decedate şi al victimelor continuând să crească.
Costul uman al acestei tragedii este incomensurabil. Ajutoarele încep să sosească, însă suntem cu toţii conştienţi de problemele semnificative cu care se confruntă voluntarii organizaţiilor umanitare în încercarea de a obţine asistenţă pentru cei ce au cea mai mare nevoie.
ONG-urile de la faţa locului au identificat creşterea securităţii, probleme legate de logistică şi birocraţie printre factorii care împiedică ajutorul şi care agravează o situaţie deja dezastruoasă. Acestea sunt problemele care înclină balanţa între viaţă şi moarte pentru haitieni.
În toată munca depusă pentru a reduce suferinţa şi haosul, este nevoie de o conducere fermă şi de o asistenţă coordonată. ONG-uri, organisme guvernamentale, organizaţii internaţionale şi autorităţi locale trebuie să lucreze împreună pentru a asigura asistenţă de urgenţă în diferite sectoare pentru cei ce au nevoie.
Este evident că ţara are nevoie imediat de sprijin internaţional masiv. Răspunsul cetăţenilor europeni şi generozitatea şi solidaritatea lor au fost imense. Anunţul de ieri a peste 420 de milioane de euro pentru ajutor umanitar din partea Uniunii Europene pentru Haiti este o dovadă de spirit de conducere şi de angajament, însă distribuirea acestor bani trebuie să fie coordonată şi eficientă.
Obiectivul declarat al Uniunii Europene este de a consolida şi de a întări efortul global de ajutorare. Sper ca dvs., dnă Ashton şi dle comisar De Gucht, să lucraţi cu determinare pentru realizarea acestui obiectiv în cadrul vizitelor respective în Statele Unite, Haiti sau oriunde altundeva în această săptămână.
Dezvoltarea pe termen lung a celei mai sărace naţiuni din emisfera vestică trebuie să devină o prioritate. Alocarea de către Uniunea Europeană a 200 de milioane de euro pentru ajutor pentru reconstrucţia pe termen lung a Haiti este un început pozitiv, însă după plecarea camerelor de luat vederi şi când atenţia lumii se va îndrepta altundeva, Uniunea Europeană, ca lider global, trebuie să acţioneze şi să fie la înălţimea responsabilităţii sale.
Eva Joly
Dle preşedinte, dnă Înalt Reprezentant, dle comisar, doamnelor şi domnilor, această nouă criză umanitară prin care trece Haiti este poate mai gravă decât toate cele precedente, încât mă îndoiesc că este posibil să găsim cuvintele potrivite ca să vorbim despre victime, să ne adresăm supravieţuitorilor şi să ajungem la familii pentru a le spune în ce măsură le împărtăşim durerea şi că suntem conştienţi de responsabilitatea noastră.
Oricât de violent a fost cutremurul, el singur nu explică proporţia pagubelor. Acestea sunt, de asemenea, legate de sărăcia cronică prin care trece Haiti de mulţi ani. Până acum, comunitatea internaţională nu a reuşit să schimbe nimic în acest stat. Mai grav, prin faptul că i-a impus politici care ştim că nu au funcţionat, instituţiile internaţionale, Europa şi partenerii săi au accentuat fragilitatea sistemului social, a economiei şi a instituţiilor sale.
În anii 70, Haiti putea să îşi asigure aproape singur resursele de hrană. Producea 90% din nevoile agricole. Azi, importă mai mult de jumătate. Cu siguranţă acest lucru a avut un efect nociv asupra producţiei locale. Înaintea acestui cutremur, Haiti era o ţară fără resurse deoarece a fost lipsită de resursele la care avea dreptul.
De aceea trebuie în primul rând să oferim Haiti cât mai mult sprijin posibil pentru a putea face faţă urgenţelor. Din acest punct de vedere, nu putem decât să regretăm faptul că ajutorul internaţional a fost foarte greu de distribuit. În viitor, trebuie să ne îmbunătăţim procedurile. Totuşi, trebuie, mai presus de orice, să fim conştienţi că ajutorul pentru dezvoltarea pe termen lung nu va fi eficient dacă impunem priorităţile pe care noi le considerăm necesare, în timp ce toată lumea de la faţa locului ne spune că greşim. Trebuie să începem prin a pune sub semnul întrebării propriile noastre metode, iar acest lucru nu va funcţiona decât dacă mărim fondurile rezervate pentru politicile de dezvoltare pe termen lung. Uniunea Europeană a anunţat suma pe care o va debloca pentru ajutorarea Haiti, iar statele membre au procedat la fel. Vorbim despre 130 de milioane de euro pe termen scurt, şi de 200 de milioane de euro pentru nevoi pe termen lung.
Aş dori să compar aceste cifre cu altele, cu cei 155 miliarde USD pe care băncile din City şi Wall Street sunt gata să îi plătească pentru câteva mii de oameni care lucrează în domeniul bancar. Ceea ce ne obligă să ridicăm problema modelului de dezvoltare pe care dorim să îl promovăm la nivel global.
Ajutorul umanitar urgent este necesar, însă nu şi suficient. El nu trebuie, în niciun caz, să înlocuiască ajutorul pentru dezvoltare, care la rândul său nu trebuie resimţit ca un adevărat dictat de către ţările care ar trebui să beneficieze de el. Prima modalitate de asistenţă pentru ţările care se află într-o mare dificultate este ca acestea să fie respectate în continuare şi să li se permită să beneficieze de propriile resurse. Trebuie să anulăm datoria Haiti şi să ne achităm de datoria noastră faţă de această ţară.
Dle preşedinte, dnă Înalt Reprezentant, dle comisar, doamnelor şi domnilor, este datoria noastră faţă de victimele din Haiti să le ajutăm să reconstruiască o ţară devastată deja, înainte ca un dezastru natural să o bulverseze total.
(Aplauze)
Nirj Deva
în numele Grupului ECR. - Dle preşedinte, în acest moment de suferinţă, inimile şi gândurile noastre se îndreaptă spre oamenii din Haiti. Îi felicit pe Baroneasa Ashton şi pe Karel De Gucht pentru ceea ce au spus că s-a realizat deja. Fără nicio îndoială că vor veni şi alte fonduri. Am fost prezent la tsunamiul care a lovit Sri Lanka, iar apoi Indonezia. Am fost martorul unor cutremuri în Turcia. Am urmărit ce s-a întâmplat în China. De fiecare dată când au loc aceste lucruri, suntem luaţi pe nepregătite, nu în ceea ce priveşte dispozitivele de purificare a apei sau corturile sau apa curată, ci în ceea ce priveşte infrastructura. Constatăm că, vai, infrastructura este distrusă. Bineînţeles că este distrusă. Trebuie să putem asigura foarte rapid o infrastructură de urgenţă.
Cum putem face asta? Ce-aţi zice de un portavion? Are electricitate, putere nucleară, generatoare pentru purificarea apei şi are elicoptere. Am putea realiza o operaţiune de salvare la nivel global, pregătită în orice clipă, care poate asigura adăposturi improvizate şi temporare şi toată infrastructura care a fost distrusă? Trebuie să reconsiderăm cum să salvăm vieţi imediat după.
Patrick Le Hyaric
Dle preşedinte, dnă vicepreşedintă şi Înalt Reprezentant, dle comisar, aş dori să spun, încă o dată, că am fost profund afectaţi de suferinţele poporului şi copiilor din Haiti.
De şapte zile trăiesc, supravieţuiesc într-un iad absolut. Ne bucură enorm creşterea solidarităţii globale, care însă trebuie să fie consolidată şi mai bine coordonată pentru unicul scop de a ajuta poporul haitian, căruia îi este sete, foame, a rămas fără adăpost şi este lipsit de cele mai elementare îngrijiri medicale. Salutăm toate persoanele care s-au implicat.
Uniunea Europeană a decis să deblocheze nişte fonduri iniţiale. Cu toate acestea, nu putem să ne limităm la atât. Ajutorul Uniunii Europene trebuie să crească în mod considerabil, iar sistemul bancar global trebuie să se implice. Surplusul alimentar european trebuie transportat de urgenţă la poporul haitian.
Să fim sinceri. Continentul nostru este profund dator faţă de Haiti şi are obligaţia de a se revanşa pentru atâţia ani de dominaţie şi jaf. Trebuie să tragem învăţăminte din modul în care această insulă, perla Caraibelor, a fost controlată de instituţiile financiare internaţionale care au sufocat-o cu datorii îngrozitoare şi cu interesul la fel de îngrozitor legat de această datorie.
Parlamentul nostru ar trebui să se declare în favoarea anulării imediate şi necondiţionate a întregii datorii. Grupul nostru ar dori ca în cadrul conferinţei care va avea loc curând la Montreal, să se pregătească eficient o conferinţă privind remedierea, reconstrucţia şi dezvoltarea durabilă a Haiti cu poporul din Haiti.
Această reconstrucţie trebuie plasată sub auspiciile Naţiunilor Unite, astfel încât poporul haitian să îşi poată redobândi suveranitatea economică şi politică. Haiti nu trebuie să fie premiul într-o bătălie pentru dominaţie între marile puteri. Prin urmare, chiar dacă lăudăm eforturile de susţinere ale Statelor Unite, trebuie să fim atenţi şi să nu permitem liderilor nord-americani să folosească acest teribil dezastru ca un pretext pentru a ocupa insula, pentru a o conduce şi a stabili baze militare acolo.
Europa trebuie să conducă prin puterea exemplului. Trebuie să aibă un singur obiectiv, o singură preocupare: poporul, copiii din Haiti.
Fiorello Provera
Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, aş dori să îmi exprim profunda solidaritate cu toţi cei care au fost afectaţi de acest dezastru natural.
În situaţii ca aceasta, cu distrugerea masivă a clădirilor şi a infrastructurii şi cu mii de morţi, este aproape imposibil să se acorde ajutor în mod eficient fără a exista condiţii minime de ordine şi siguranţă publică. Orice eforturi de ajutorare sunt dificile fără o coordonare strânsă a colectării de informaţii necesare şi fără o distribuire organizată a ajutorului. Este esenţial să înţelegem de ce este nevoie, de cine şi când.
O altă problemă pe care trebuie să o avem în vedere este că de prea multe ori, generozitatea donatorilor publici şi privaţi a fost trădată, sume enorme de bani neajungând la cei care aveau într-adevăr nevoie de ele. Prin urmare, este necesar să existe un sistem de control strict pentru a preveni ca banii să fie risipiţi sau furaţi, în special în ţările fragile cu un nivel ridicat de corupţie şi cu un nivel scăzut de guvernare. Europa trebuie să îşi demonstreze eficienţa. Sper că va reuşi.
Nick Griffin
Dle preşedinte, catastrofa din Haiti este şocantă. Este pur şi simplu uman să simţim compasiune pentru victimele nevinovate ale dezastrului natural de aici.
Toţi cei de aici suntem bine plătiţi şi ne permitem să dăm. Îmi voi da diurna pentru azi dacă fiecare deputat britanic va face la fel. Totuşi, având în vedere taxele la sunt obligaţi, alegătorii noştri nu îşi pot permite generozitatea dvs.
Globalizarea ne-a distrus industriile. Băncile ne-au ruinat economiile. Birocraţia UE ne sugrumă antreprenorii, iar escrocheria cu taxa de carbon cufundă milioane într-o lipsă devastatoare de combustibil.
Numărul deceselor din Haiti este şocant, însă în această iarnă, mai mult de 50 000 de pensionari numai din Marea Britanie vor muri prematur din cauza frigului şi a costului pentru încălzire.
În întreaga Europă, numărul deceselor va ajunge la sute de mii, dar, pentru că acest adevăr incomodează elita politică şi pentru că evidenţiază adevărul incomod al răcirii globale, acest scandal va fi îngropat la fel de silenţios precum sunt vârstnicii noştri moţi.
Sute de mii dintre cetăţenii noştri mor din cauza neglijenţei guvernului şi taxelor UE, şi totuşi insistaţi să le aruncaţi banii pentru un dezastru produs în cu totul altă parte. Nu este compasiune: este ipocrizie ordinară.
Ştiu că este greu de acceptat având în vedere moştenirea noastră creştină dar, ca întotdeauna, Biblia ne dezvăluie un adevăr etern, pe care cei mai mulţi dintre cei prezenţi aici ar prefera să îl ignore - epistola întâi către Timotei, 5:8: "dacă nu poartă cineva grijă de ai lui, şi mai ales de cei din casa lui, s-a lepădat de credinţă, şi este mai rău decât un necredincios.”
Michèle Striffler
(FR) Dle preşedinte, dnă Înalt Reprezentant, aşa cum s-a spus mai devreme, dezastrul a fost la o scară extremă din cauza violenţei cutremurului, fără îndoială unul dintre cele mai grave din istorie, şi prin urmare ne temem de o rată îngrozitoare a deceselor în rândul oamenilor.
Cu toate acestea, mă bucură reacţia rapidă a Comisiei Europene şi a statelor membre şi angajamentul pe care şi l-au luat de a aloca un pachet masiv de ajutor de 429 milioane de euro pentru ajutorul umanitar de urgenţă şi pentru reconstrucţia Haiti. Totuşi, este regretabil faptul că europenii au acţionat într-un mod necoordonat şi că acţiunile Uniunii Europene nu sunt suficient de vizibile, ceea ce contrastează puternic cu eficienţa maşinii de ajutor a SUA şi ne face să uităm că Uniunea Europeană este cel mai mare donator mondial de ajutor umanitar şi ajutor pentru dezvoltare.
Comisia Europeană a activat, de asemenea, mecanismul comunitar de protecţie civilă, care coordonează ofertele de asistenţă din partea statelor membre şi în prezent reprezintă esenţa sistemului nostru de răspuns la criză. Evenimentele recente confirmă nevoia de a îmbunătăţi răspunsul Uniunii Europene la crize. Este esenţial să dispunem de o adevărată organizaţie cu capacităţi de protecţie civilă şi, din acest motiv, v-aş reaminti propunerea dlui Barnier, care datează din 2006 şi care sugerează crearea unei forţe europene de protecţie civilă; este gata şi doar trebuie aplicată.
Mai mult, preşedintele Consiliului European, dl Van Rompuy, s-a exprimat azi în favoarea unei forţe de reacţie rapide. În doar câteva zile, Statele Unite şi-au asumat un rol dominant în ceea ce priveşte salvarea şi coordonarea. Este esenţial să amintim rolul de coordonare centrală şi globală jucat de OCHA, Biroul Organizaţiei Naţiunilor Unite pentru coordonarea afacerilor umanitare, care este cel mai în măsură pentru a realiza această coordonare.
Să nu facem confuzii, nu este vorba despre a purta un război al steagurilor. Totuşi, o bună organizare înseamnă să economisim timp şi bani, şi consider că cetăţenii europeni au dreptul să ştie ce face Uniunea Europeană.
Patrice Tirolien
(FR) Dle preşedinte, este Haiti condamnat la nenorociri?
De la independenţa sa, dezastrele naturale au determinat catastrofe politice şi, iată că azi ne confruntăm cu o tragedie de proporţii istorice. Există morţi, răniţi, nenumărate clădiri distruse şi ruina structurilor politice naţionale şi a structurilor de cooperare.
Trebuie să învingem soarta. Uniunea Europeană trebuie să participe la această dublă urgenţă şi la eforturile de reconstrucţie. Datorăm acest lucru numeroaselor legături cu Haiti, legături care sunt, mai presus de toate, istorice: fostă colonie, Haiti era cea mai prosperă dintre toate; în al doilea rând, diplomatice: acordul Cotonou face ca insula să fie un partener privilegiat; şi, în sfârşit, geografice, dat fiind că Haiti este un vecin al Uniunii Europene datorită regiunilor ultraperiferice.
Mai mult, criza din Haiti reprezintă primul test pentru Serviciul european de acţiune externă, pe care îl prezidaţi, dnă Ashton. Acesta a fost concludent până acum. Dezastrul subliniază, de asemenea, provocările şi îmbunătăţirile pe care trebuie să le aducem acestei structuri, deoarece lăsând la o parte mişcarea de solidaritate a continentului nostru, reacţia SUA ridică întrebări despre capacitatea noastră de mobilizare.
Prin urmare, eforturile remarcabile în favoarea coordonării europene, contribuţiile statelor membre, nu trebuie să ascundă dificultatea discuţiilor referitoare la desfăşurarea Forţei de Jandarmerie Europene. Deşi este esenţial ca toate cheltuielile Uniunii Europene să fie coordonate de Naţiunile Unite, aceste dificultăţi duc la concluzia că Uniunea Europeană trebuie să se înzestreze cu o structură autonomă integrată cu scopul de a face faţă unor sarcini complexe, ca de exemplu urgenţele umanitare.
În final, faza de reconstrucţie reprezintă o provocare imensă. Există suficiente sarcini: politice, administrative, economice, sociale şi de mediu. Probabil ne aflăm în anul zero al unei noi ere pentru Haiti. Este o provocare politică majoră pentru o Europă care trebuie să se afirme ca un lider vizibil în acest proces.
Charles Goerens
(FR) Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, în fiecare seară, ştirile de la ora 8 ne amintesc de suferinţa îngrozitoare din Haiti.
Probabil că suferinţa nu a fost egalată decât de compasiunea la nivel aproape planetar, care o înconjoară. Această compasiune este cu siguranţă spontană şi sinceră, însă este de scurtă durată. Momentul adevărului va sosi peste două săptămâni, odată ce media se va concentra pe alte evenimente. Dacă nimeni nu preia ştafeta, haitienii vor risca să fie din nou singuri, lăsaţi în voia propriului destin.
Într-o ţară în care totul urmează să fie făcut, începând cu reabilitarea şi cu reconstrucţia, este important să se acţioneze astfel încât diferitele etape să ducă la o dezvoltare reală. Cât despre Uniunea Europeană, aceasta are o gamă largă de instrumente şi o experienţă solidă în acest domeniu. De aceea, provocările prin care a trecut societatea haitiană, care este incredibil de săracă, reprezintă, de asemenea, un moment de adevăr pentru Uniunea Europeană.
În următoarele zile şi luni va trebui să acţionăm într-un mod eficient şi determinat. Este aspectul cel mai important din punct de vedere al redresării, odată ce am restabilit condiţiile de securitate şi de ordine publică, care sunt esenţiale pentru orice acţiune coordonată într-o ţară în care totul a fost afectat de cutremur, inclusiv structurile instituţionale.
De aceea, cred că este înţelept să subliniez un aspect esenţial: haitienii înşişi trebuie să muncească la redresarea şi la reconstrucţia statului haitian. Este vorba despre dezvoltarea lor. Îi putem ajuta într-un spirit de parteneriat. Europa ar face bine să confirme acest lucru în cadrul conferinţelor internaţionale planificate pe această temă.
Da pentru parteneriat, nu pentru paternalism şi neocolonialism!
Edvard Kožušník
(CS) Cu toţii vom fi cu siguranţă de acord că vorbim despre unul dintre cele mai mari dezastre din acea regiune din ultimii 200 de ani. Vorbind în numele colegilor mei din fracţiunea conservatorilor europeni şi în numele concetăţenilor mei din Republica Cehă, aş dori să îmi exprim condoleanţele şi compasiunea pentru toate victimele şi pentru cei aflaţi în suferinţă. Totuşi, dincolo de această tragedie, există semne că şi după ratificarea Tratatului de la Lisabona, Uniunea Europeană continuă să fie necoordonată şi incapabilă de o acţiune promptă. Îmi aminteşte vag de un dragon cu patru capete. Avem un Preşedinte, un prim-ministru al ţării care deţine preşedinţia, un preşedinte al Comisiei, şi un comisar desemnat. Doamnelor şi domnilor, personal consider că în acest caz special, trebuie să recunoaştem că Uniunea Europeană a fost luată prin surprindere. Cei care nu au fost luaţi prin surprindere sunt cetăţenii din statele membre individuale, care au furnizat zilnic materiale şi ajutor financiar.
Ilda Figueiredo
(PT) Dle preşedinte, ne alăturăm întregii lumi pentru a ne exprima compasiunea şi regretul faţă de tragedia care s-a abătut asupra populaţiei din Haiti, şi dorim să le arătăm solidaritatea totală, însă trebuie să subliniem anumite aspecte pe care le considerăm esenţiale.
Ar trebui să începem prin a denunţa pe oricine sau orice ţară care încearcă să profite de pe urma acestei catastrofe prin întoarcerea la neocolonialism. O asemenea atitudine pare că se află în spatele desfăşurării a mii de trupe armate nord-americane, în ciuda faptului că majoritatea populaţiei trăieşte în sărăcie şi este în continuare victimă a exploatării companiilor multinaţionale şi a intervenţiei organismelor externe, în special a Statelor Unite.
Este momentul să oferim întregul ajutor umanitar, de cooperare şi sprijin pentru reconstrucţie pe îl merită populaţia din Haiti, datorită demnităţii şi curajului său. Ar trebui să ne amintim că Haiti a fost locul în care 400 000 de africani, înrobiţi şi traficaţi de europeni, s-au revoltat împotriva sclaviei şi au înfăptuit prima mare revoluţie socială de pe continentul american.
Ajutorul coordonat ar trebui să fie trimis în regim de urgenţă, fără a ceda unor tentaţii neocolonialiste.
Roberta Angelilli
(IT) Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, în Haiti are loc o imensă tragedie, cauzată de natură, însă şi de lipsa unui stat vrednic de acest nume, incapabil să gestioneze măcar la un nivel minim dezastrul şi urgenţele umanitare, incapabil să gestioneze ajutorul pentru populaţia civilă care a căzut acum pradă oamenilor fără scrupule.
Crucea Roşie a lansat un semnal de alarmă. La conferinţa de la Montreal care va avea loc la 25 ianuarie, UE trebuie să vorbească cu o singură voce şi să solicite o gestionare unică şi coordonată a acţiunii umanitare; altfel, riscăm un haos imens şi să se risipească ajutorul, inclusiv acele sume enorme şi valoroase menţionate azi de Comisie, precum şi ajutorul de la statele membre.
Dnă baroneasă Ashton, ar trebui făcut un efort excepţional pentru copii, mai ales pentru orfani, care merită să aibă parte de o asistenţă prioritară, inclusiv în ceea ce priveşte sprijinul psihologic; altfel, vor fi condamnaţi la sărăcie şi exploatare. Ar trebui să ne asigurăm, de asemenea, că comunitatea internaţională nu se limitează doar la simplificarea procedurilor de adopţie. Un astfel de demers ar conduce doar la o formă de deportare legală a copiilor, lucru de care Haiti nu are nevoie.
Dl Frattini, ministrul italian pentru afaceri externe, are dreptate să propună construirea de clădiri şi de locuinţe sociale pentru ca aceştia să poată creşte cu demnitate în propria ţară, precum şi facilitarea excursiilor temporare în străinătate pentru a-şi petrece vacanţele şi, mai ales, în scopuri educaţionale. Voi încheia printr-o întrebare: suntem pregătiţi, la nivel internaţional, să reducem sau să anulăm datoria Haiti?
Corina Creţu
Într-adevăr, întreaga lume îşi manifestă în aceste zile solidaritatea şi compasiunea faţă de victimele cutremurului catastrofal din Haiti, evidenţiindu-se din nou necesitatea de a acţiona în timp util şi în mod coordonat în astfel de situaţii. Limitarea pierderilor depinde acum de eficienţa intervenţiei şi, aşa cum s-a spus aici, a fost exemplar modul în care au acţionat organismele şi organizaţiile internaţionale, departamentul pentru ajutor umanitar al UE, dar şi gesturile individuale ale statelor membre.
Cred că se impune crearea unei forţe operaţionale a Uniunii Europene pentru intervenţie rapidă, pentru că situaţia din Haiti ne arată că, pe lângă asistenţa necesară supravieţuitorilor, se impune menţinerea ordinii publice şi asigurarea securităţii populaţiei. Sigur, suntem astăzi în situaţia în care multe voci protestează şi acuză aşa-zisa intenţie a unei ocupaţii militare sub paravanul asistenţei umanitare, dar, în situaţia în care forţele ONU nu sunt suficiente sau sunt depăşite de situaţie, Uniunea Europeană ar trebui să se implice mai mult, mai ales că se bucură de o credibilitate mare în zonă.
Eu cred că noi, ca Uniune Europeană, trebuie să ne aflăm în fruntea unui amplu proces de reconstrucţie în Haiti, în paralel cu impulsionarea stabilizării structurilor statului şi, bineînţeles, compasiunea pentru locuitorii greu încercaţi este foarte importantă, inclusiv prin găsirea unor soluţii concrete de uşurare a procedurilor de adopţie a copiilor rămaşi orfani în urma acestei catastrofe şi de ajutorare concretă a populaţiei atât de greu încercate
Paweł Robert Kowal
(PL) Dle preşedinte, dnă Ashton, ascultăm păreri din diferite părţi ale Parlamentului, însă acestea au un singur aspect, o singură temă în comun: reacţia Uniunii Europene, reacţia politică, nu a fost suficientă şi nu a fost bine coordonată. Consider că ar trebui să mulţumim organizaţiilor de caritate care, în mod atât de spontan şi, ca întotdeauna, fără a da greş, şi-au luat responsabilitatea pentru această situaţie.
În plus, ar trebui să ne gândim ce s-ar putea face mai bine. De fapt, am o singură întrebare pentru dna Ashton: este prima situaţie de acest fel cu care vă confruntaţi în noua poziţie. Care este principala dvs concluzie în urma acestui eveniment, şi a greşelilor despre care vorbim cu toţii aici? Mai important, ce se poate schimba în viitor? Consider că este cel mai important lucru la care ar trebui să ne gândim şi, într-o mare măsură, este rolul nostru să procedăm astfel.
Philippe Juvin
(FR) Dle preşedinte, dnă Ashton, este de ajuns! Este de ajuns. Asistăm mereu la aceeaşi poveste, francezii trimit un avion şi asistenţă, belgienii, italienii, nemţii, toţi fac acelaşi lucru, şi de fiecare dată acţionează singuri; se întâmplă la fel de fiecare dată. Pe teren, rezultatul este întotdeauna acelaşi: nu există coordonare, oportunităţi ratate pentru victime şi lipsa organizării.
Când se va sfârşi? Când va acţiona în sfârşit Comisia? Nu veniţi să ne spuneţi că este complicat, deoarece proiectele sunt gata. Trebuie doar să le folosim. În 2006, dl Barnier a propus crearea unei forţe europene de protecţie civilă, la care statele membre să contribuie în mod voluntar, fără a trebui să aştepte unanimitatea ipotetică a celor 27, prin coordonarea unităţilor naţionale de protecţie civilă existente, prin antrenarea în comun a acestora cu tehnici comune de salvare, cu metode comune de comunicare şi cu sedii centrale comune.
Este uşor, dnă Ashton: colaboraţi cu cei care îşi doresc! Cât despre ceilalţi, ni se vor alătura când vor realiza că acesta este viitorul. S-au luat angajamente după tsunami şi până în ziua de azi nu s-a realizat nimic.
Nu mi-e uşor să spun acest lucru; lipsa de acţiune a Comisiei este criminală. Dnă Ashton, de ce este condamnată Europa să îşi repete greşelile? Dnă Ashton, nimeni nu pune la îndoială bunele dvs. intenţii, însă anunţaţi aici, azi, crearea acestei forţe europene de coordonare. Parlamentul vă va susţine. Dacă aveţi nevoie de sprijin, suntem aici să vă ajutăm. Dar, vă rog, încetaţi să ne mai vorbiţi despre coordonare; faceţi posibilă această coordonare! Nu aşteptaţi următorul dezastru!
Michael Cashman
Dle preşedinte, trebuie să spun că există oameni care acţionează, şi există oameni care vorbesc. Prin urmare, doresc să felicit Consiliul, Comisia şi Înaltul Reprezentant pentru acţiunea pe care au întreprins-o. Nimic din acestea nu era previzibil. Privim ceva ce nu ne-am fi putut imagina.
Am stat aici şi am ascultat păreri politice ieftine formulate împotriva Înaltului Reprezentant, împotriva statelor membre şi a Comisiei folosindu-se de noţiunea că, oarecum, deoarece o mână americană scoate pe cineva dintre dărâmături şi salvează o viaţă ar trebui să daţi la o parte acea mână şi să spuneţi "fără neocolonialism” şi că, oarecum, dacă atacaţi Haiti însuşi, faceţi mai bune vieţile oamenilor care suferă acolo. Să vă fie ruşine.
Haideţi să ne asigurăm că realizăm o coordonare. Lăsaţi coordonarea în seama americanilor; dacă astfel se salvează vieţi, nimic altceva nu contează. Abandonaţi retorica politică.
Felicitări pentru angajamentul de a contribui cu această sumă de bani. Felicitări, dnă baroneasă Ashton, pentru că nu jucaţi pentru audienţă şi că nu folosiţi spaţiul aerian pentru a ajunge în Haiti numai ca să fiţi acolo şi să arătaţi că sunteţi acolo. La ce foloseşte aceasta? La absolut nimic. Prin urmare, supăraţi în numele acelor oameni care doresc salvarea, haideţi să coordonăm împreună cu americanii. Haideţi să dăm un şut Naţiunilor Unite ca să furnizeze ajutor şi haideţi să nu mai formulăm păreri politice ieftine.
(Aplauze)
Róża, Gräfin von Thun Und Hohenstein
(PL) Dle preşedinte, aş dori să mă alătur dlui Juvin; ajutorul umanitar este slab coordonat. Nu doresc să vorbesc numai despre ajutorul umanitar, ci despre ceea ce numim ajutor tehnic, structural sau pentru dezvoltare. Catastrofa nu a fost previzibilă, însă eram conştienţi de starea cumplită în care se afla Haiti, şi, de parcă nu ar fi fost suficient, a fost lovit de această nenorocire. Cunoaştem de mult timp situaţia precară în care se află Haiti şi cât de prost funcţionează structurile sale. Ştim, de asemenea, că dacă ar fi funcţionat mai bine şi că dacă, înainte de cutremur, am fi organizat o acţiune de ajutor şi cooperare cu Haiti într-un mod mai bun, aceste structuri ar fi funcţionat mai bine şi, ca rezultat, ar fi permis o mai bună utilizare a ajutorului nostru acum şi ar fi salvat multe mii de oameni; însă nu s-a întâmplat aşa.
Intenţionează dna Ashton, ca Înalt Reprezentant şi membru al Consiliului, să ia măsuri specifice, cu date specifice, să coordoneze cooperarea tehnică a diferitelor ţări europene, astfel încât ţările terţe cărora le oferim ajutor să folosească într-adevăr acest ajutor într-un mod eficient? Vom folosi modelul schimbului de cele mai bune practici între ţările care au multă experienţă, în care cooperarea tehnică funcţionează foarte bine, şi ţările care abia încep să folosească acea cooperare tehnică? Se va crea o bună politică europeană comună şi solidă, de care ţările terţe să beneficieze într-adevăr, astfel încât să nu oferim ajutor umanitar la întâmplare şi în grabă atunci când, subit, sute de mii de oameni se vor afla într-o situaţie tragică?
David-Maria Sassoli
(IT) Dle preşedinte, dnă Înalt Reprezentant, doamnelor şi domnilor, tragedia enormă care a lovit Haiti necesită un răspuns imediat şi statele membre individuale desfăşoară în prezent multe acţiuni de ajutorare şi de salvare, în ciuda concurenţei care există între ţările europene.
Noua Europă cu noul său Înalt Reprezentant trebuie să poată furniza propriul ajutor oamenilor care sunt în suferinţă. Mai mult, cutremurul a lovit cea mai săracă ţară din emisfera vestică, unde 80% din populaţie trăieşte sub pragul sărăciei, iar 54% trăieşte într-o sărăcie absolută.
Însă, în cadrul acestei urgenţe, mai există una: este vorba de copii, cea mai vulnerabilă categorie a populaţiei, care au fost lăsaţi fără familii, fără protecţie şi fără stat. Prin urmare, aş dori să solicit Înaltului Reprezentant pentru afaceri externe să analizeze măsurile prin care copiii haitieni de până la 10 ani pot fi luaţi şi îngrijiţi de ţările europene.
Doamnă Ashton, Europa îi poate lua şi le poate oferi condiţii adecvate de viaţă; mă refer la o perioadă limitată, până când condiţiile din ţara lor le vor permite să se întoarcă. Totul poate fi organizat fără a presupune un efort foarte mare din partea ţărilor europene, şi ar fi o modalitate bună de a răspunde la nevoia de solidaritate, dar şi pentru a evita acţiuni speculative şi ilegale întreprinse în defavoarea copiilor. Vorbim despre copii, cea mai preţioasă resursă pe care ar trebui să o apărăm în Haiti.
Laima Liucija Andrikien
Dle preşedinte, în ultimele zile, au existat o serie de plângeri referitoare la ineficacitatea şi la lentoarea răspunsului faţă de criza haitiană.
Mulţi au indicat insecuritatea crescândă, disperarea tot mai mare a acelora care au supravieţuit cutremurului şi înfricoşătoarea lipsă de hrană şi îmbrăcăminte.
Este adevărat că aceste probleme există şi trebuie să le rezolvăm cât mai curând posibil. Totuşi, ar trebui să aplaudăm angajamentul mai multor actori internaţionali, de la guverne la organizaţii ale societăţii civile şi la persoane fizice din toată lumea.
Uniunea Europeană se numără, cu siguranţă, printre aceia care şi-au exprimat din toată inima solidaritatea faţă de populaţia haitiană. Din nou, mulţi au criticat presupusa reacţie lentă a UE la criză chiar şi azi, însă UE nu înseamnă numai decizii luate la Bruxelles. Guvernele naţionale au trimis deja mii de persoane pentru a ajuta haitienii şi au alocat milioane de euro ca ajutor.
Rolul UE ar trebui concentrat mai mult pe ajutorul pe termen mediu şi lung şi îndreptat spre reconstrucţia oraşelor şi satelor haitiene, a infrastructurii, a şcolilor şi spitalelor.
Ajutorul pe termen mediu şi lung al Europei poate fi distribuit şi coordonat, desigur, sub auspiciile şi în cadrul UE.
Recenta promisiune făcută de Comisie şi de statele membre de a distribui aproape 500 de milioane de euro este cu siguranţă un pas mare şi semnificativ în această direcţie, pe care ar trebui să îl susţinem cu toţii.
Enrique Guerrero Salom
(ES) În primul rând, aş dori să îmi exprim condoleanţele şi solidaritatea pentru populaţia din Haiti, care a fost atât de dur afectată de această catastrofă.
Noi, membri Uniunii Europene, nu suntem o putere militară, şi nici nu ne dorim să devenim una. Cu toate acestea, suntem o forţă la nivel mondial datorită modelului nostru social. De asemenea, suntem o putere apreciată pentru cooperarea pentru dezvoltare şi asistenţa umanitară, şi suntem mândri de acest lucru.
Azi, Haiti, sau măcar catastrofa care a lovit această ţară, este o provocare pentru noile instituţii create prin Tratatul de la Lisabona. Acum este momentul pentru ajutor umanitar, însă foarte curând va trebui să reconstruim, să promovăm dezvoltarea şi să oferim asistenţă pentru guvernare şi instituţii. Şi trebuie să răspundem aşteptărilor oamenilor din Haiti cu o singură voce. Trebuie să răspundem prin îmbinarea funcţiilor Înaltului Reprezentant cu funcţiile Comisarului pentru Dezvoltare şi Ajutor Umanitar.
De ce? De ce ar trebui să acţionăm împreună? Pentru a coordona mai eficient ajutorul primit de la ţări, pentru a ne asigura că ajutorul nostru este mai eficient, pentru a vorbi cu o voce europeană care să fie recunoscută în lume şi pentru a ne ridica la înălţimea aşteptărilor pe care lumea le are din partea noastră în astfel de momente: pentru a susţine această criză umanitară şi pentru a promova dezvoltarea. Ceea ce se întâmplă azi în Haiti ar putea fi o altă catastrofă mâine şi ar putea afecta fiecare parte a lumii poimâine.
Jim Higgins
Dle preşedinte, una dintre cele mai sărace ţări din lume a fost devastată în doar 15 secunde, victima unei rele guvernări, victima dictaturii şi a corupţiei. Cincizeci de mii de oameni morţi, mii care încă sunt daţi dispăruţi şi trei milioane rămaşi fără adăpost.
Răspunsul Statelor Unite a fost lăudabil, mai puţin cel al Naţiunilor Unite, însă trebuie să fiu de acord cu tot ceea ce s-a spus. Aici nu e vorba de politică, dle Cashman: răspunsul nostru nu a fost adecvat. Am fost lăsaţi în urma Statelor Unite.
Dificultăţile logistice vor fi depăşite - apă curată, medicaţie, hrană şi adăposturi - toate acestea se vor întâmpla în timp util. Însă, pentru a ieşi din acest dezastru, Haiti are nevoie de o democraţie complet funcţională şi de o economie care îşi poate susţine populaţia. Redresarea sa trebuie evaluată pe parcursul anilor şi nu doar în săptămânile sau în lunile de după această criză.
După cum s-a tot spus, ea va dispărea de pe ecranele televizoarelor. De la subiectul principal va deveni, în următoarele două sau trei săptămâni, doar un subiect printre altele, iar apoi va dispărea. Aceasta este, însă, adevărata provocare, deoarece în 2008 Haiti a fost lovit de două uragane devastatoare. În urma lor au lăsat sărăcie şi dezolare. Liderii mondiali din acel moment au promis 600 milioane de euro. Numai 40 de milioane de euro au fost efectiv distribuiţi.
Avem nevoie de renaştere, de revenire, de reapariţie şi de redezvoltarea Haiti. Acest lucru trebuie condus şi gestionat într-o manieră corespunzătoare însă, în primul rând, trebuie să se stabilească o strategie clară şi accesibilă pentru ca Haiti să devină o naţiunea mândră, independentă şi democratică, care ar trebui să fie dar care nu s-a manifestat până acum, ajungându-se astfel la catastrofa din prezent.
Roberto Gualtieri
(IT) Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, dezastrul umanitar fără precedent din Haiti ne afectează profund, iar Uniunea Europeană are datoria de a contribui cât mai bine posibil la eforturile comunităţii internaţionale, folosindu-se de toate instrumentele pe care le are la dispoziţie.
În ceea ce priveşte resursele financiare, au fost înregistrate progrese semnificative în ultimele zile şi ore. O atenţie deosebită trebuie acordată celorlalte aspecte ale răspunsului Europei la criză, însă trebuie să ne concentrăm pe substanţă, şi nu să fim preocupaţi de imaginea noastră, aşa cum pe bună dreptate a spus Înaltul Reprezentant.
Rolul principal al misiunii MINUSTAH s-a evidenţiat clar acum, atât în termeni de protecţie civilă cât şi de securitate, excluzând o misiune PESC autonomă, însă rolul de coordonare al UE în susţinerea misiunilor ONU rămâne esenţial.
La acest punct, aş dori să îi reamintesc dlui Juvin că există coordonare şi că Centrul de Monitorizare şi de Informare o realizează în domeniul protecţiei civile, iar Centrul de criză acţionează în domeniul de securitate, şi ne aşteptăm ca această activitate să se concretizeze în desfăşurarea Forţei de Jandarmerie Europeană, aşa cum s-a solicitat în mod explicit de Naţiunile Unite.
Ceea ce trebuie să înţelegem de la Înaltul Reprezentant şi de la Comisie este felul în care MIC şi Centrul de criză răspund, în practică, în faţa unor asemenea sarcini şi teste oneroase, cum funcţionează coordonarea acestora şi dacă instrumentele şi resursele lor sunt adecvate.
Acest lucru va fi util la o dată ulterioară, când va trebui să analizăm caracterul adecvat al acestor instrumente şi capacitatea protecţiei consulare, însă acum nu este momentul pentru aceste dezbateri. Acum este momentul pentru acţiune şi angajament, şi susţinem pe deplin măsurile luate de Înaltul Reprezentant.
Milan Zver
(SL) Şi eu aş dori să-mi exprim compasiunea pentru evenimentele din Haiti şi să felicit Comisia Europeană şi instituţiile europene pentru răspunsul lor relativ adecvat.
Cu toate acestea, la fel ca unii dintre colegii mei, mă întreb dacă răspunsul nostru a fost suficient de rapid. Probabil că ar fi fost o idee bună dacă dna Ashton, vicepreşedinta Comisiei, ar fi vizitat personal scena tragicului eveniment, fapt care s-ar fi dovedit important din mai multe motive.
Nu sunt de acord cu cei dintre dvs. care susţin că prezenţa soldaţilor şi a altor forţe de aplicare a legii ar putea anunţa începutul unei abordări coloniale din partea noastră faţă de Haiti. După părerea mea, o astfel de discuţie nu este nici corectă şi nici adecvată.
Totuşi, important este ca la următoarea conferinţă internaţională pentru Haiti, să adoptăm măsuri pe termen lung pentru reconstrucţia instituţiilor statului, care să le permită să funcţioneze din nou. Aici mă refer, în special, la politicile privind sănătatea şi educaţia. Doar politicile de acest tip şi doar dezvoltarea în aceste domenii şi instituţii pot face din Haiti o ţară mai stabilă decât a fost până acum.
María Muñiz De Urquiza
(ES) Dle preşedinte, aş dori să subliniez cât este de important ca Uniunea Europeană să joace un rol de lider: nu doar ajutor umanitar de urgenţă, ci şi cooperare pe termen lung pentru reconstruirea ţării. Trebuie să colaborăm cu autorităţile locale şi cu guvernul din Haiti, deoarece ţara este deja destul de fragilă, fără să agravăm situaţia înlocuind autorităţile locale cu organizaţiile internaţionale. De asemenea, trebuie să lucrăm alături de organizaţiile non-guvernamentale locale.
Aş dori să mulţumesc preşedinţiei spaniole pentru reacţia rapidă, atât în ceea ce priveşte coordonarea ajutorului, cât şi pentru punerea la dispoziţia Uniunii Europene a resurselor pentru ajutor pe care Spania le avea deja în ţară şi în regiune, deoarece este principalul donator european, nu doar în America Latină, dar mai ales în Haiti.
Marielle De Sarnez
(FR) Dle preşedinte, dnă Ashton, politica înseamnă, în primul rând şi mai ales, simboluri şi de aceea cred că nu ar trebui să fiţi aici, ci în Haiti; de aceea cred că nu ar trebui să călătoriţi în Statele Unite, ci în Haiti.
Cred - şi spun acest lucru cu foarte multă tristeţe - că nu vă daţi seama de anvergura evenimentului, a acestei tragedii teribile şi, în realitate, când luăm în considerare toate acestea, Europa nu a fost niciodată mai absentă. Suntem cei mai mari donatori şi cu toate acestea nu existăm.
În al doilea rând, am sentimentul că pe măsură ce facem mai multe numiri, cu cât creăm mai multe funcţii şi titluri, cu atât mai puţin existăm şi acest lucru ar trebui să ne determine să ne punem câteva întrebări. Câte dezastre trebuie să mai aibă loc pentru ca liderii Uniunii Europene să se ridice la înălţimea responsabilităţilor? Raportul dlui Barnier a fost propus încă din 2006. Ce mai aşteptăm pentru a-l adopta? Ce mai aşteptăm pentru a-l aplica?
James Nicholson
Dle preşedinte, cred că ne-am exprimat toate gândurile care trebuie să se îndrepte către cei care şi-au pierdut viaţa: personalul ONU, cetăţenii haitieni şi persoanele care suferă deşi sunt încă în viaţă.
Avem nevoie de un efort coordonat puternic, competent şi nimic - dar nimic - nu ar trebui să împiedice acest lucru. Aş dori să salut angajamentul asumat de Europa pentru cetăţenii din Haiti. Sper să ducem acest lucru la bun sfârşit, deoarece am fost emoţionat - şi este foarte adevărat - ce se va întâmpla peste două săptămâni, când nu îi vom mai vedea în mass-media şi la ştiri? Ce vor face aceşti oameni atunci?
Haiti trebuie reconstruit, atât pe termen scurt, cât şi pe termen lung, este foarte adevărat, dar acum cel mai important este să distribuim ajutoarele persoanelor suferinde din zonă, oamenilor îndureraţi. Trebuie să spun că sunt complet de acord cu observaţiile dlui Cashman de mai devreme. Este un lucru prea important pentru a mai face calcule politice ieftine.
Luis Yáñez-Barnuevo García
(ES) Vă rog să-mi permiteţi să încep prin a-i felicita pe Înaltul Reprezentant, Consiliul, Comisia şi preşedinţia prin rotaţie a Uniunii Europene pentru rapiditatea, coordonarea şi efortul de care au dat dovadă de la început.
Poate că nu s-au bucurat de atenţia mediatică uriaşă determinată de cei 10.000 de puşcaşi marini ai SUA care au sosit pe insulă, dar, după părerea mea, totul s-a desfăşurat foarte rapid şi eficient şi am multă experienţă. Aş dori să menţionez un aspect, care nu a fost amintit pe parcursul dezbaterii: 50 % dintre supravieţuitorii scoşi de sub dărâmături în primele 78 de ore au fost salvaţi de echipe din Europa şi din statele membre.
Frédérique Ries
(FR) Dle preşedinte, după cum a precizat deja dna Joly, există momente în care cuvintele şi cifrele îşi pierd orice semnificaţie şi devin absurde: două milioane de refugiaţi - după cum am auzit - poate mai mulţi, peste 200.000 de decese, o ţară devastată, o capitală care a fost ştearsă aproape complet de pe hartă.
Acum urgenţa este să-i scoatem de sub ruine pe ultimii supravieţuitori - dacă mai există - să îngropăm morţii, să-i hrănim pe cei în viaţă, să distribuim apă, să tratăm, să operăm şi să reconstruim. Fiecare ţară a reacţionat rapid, foarte rapid, cu resursele, echipamentele, câinii, oamenii şi generozitatea de care dispune. Este un efort imens, magnific dar este un efort naţional.
Fără îndoială, Europa trebuie să-şi unească forţele şi să pună în practică această idee pe care unii, mulţi dintre noi, au susţinut-o aici în Parlamentul European şi în alte părţi timp de câţiva ani, şi anume implementarea unui organism european de intervenţie civilă, căştile verzi sau căştile albe - culoarea nu are importanţă - oameni, resurse şi strategii comune.
EU-FAST, iniţiativa lansată de dl Verhofstadt în 2003 sau EuropeAid, lansată de dl Barnier în 2006 - până la urmă, paternitatea nu contează - ideea este să acţionăm rapid, să fim pregătiţi împreună.
Liisa Jaakonsaari
(FI) Dle preşedinte, mi se pare ciudat că unele persoane de aici au vorbit despre vizibilitate şi au pus la îndoială motivele Statelor Unite ale Americii, deoarece în momentul de faţă este nevoie de ajutor imediat. Cred ca este foarte tragic că în acest moment, printre ruine, există oameni care ar mai putea fi salvaţi. Trebuie făcut tot posibilul pentru a îmbunătăţi situaţia.
Când, cu puţin timp în urmă, au fost înfiinţate forţele de gestionare a crizelor pentru a susţine politica externă şi de securitate europeană, inclusiv politica sa de apărare, motivul care mi-a fost prezentat, cel puţin în Finlanda, a fost că aceste forţe sunt prezente şi în caz de dezastre naturale şi că ar putea interveni atunci când astfel de catastrofe afectează orice parte a lumii, inclusiv, bineînţeles, Europa. Însă, deocamdată, forţele de gestionare a crizei nu au, de fapt, nimic de făcut în diferitele părţi ale Europei în care sunt instalate. Nu au nimic de făcut. Din fericire, nu există crize în Europa, astfel că nu au nimic de făcut. Ce anume împiedică aceste forţe de gestionare a crizei să intervină în crize ca cea pe care o discutăm azi, dacă le este solicitat ajutorul?
Zigmantas Balčytis
(LT) Astăzi, după intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, ne confruntăm probabil cu cea mai mare tragedie din toate timpurile şi trebuie să înţelegem poziţia Înaltului Reprezentant care, la începutul mandatului, trebuie să rezolve o problemă destul de complicată, cu care probabil nu s-a mai confruntat vreodată. Da, este adevărat, astăzi observăm unele neajunsuri şi, în viitor, avem nevoie de forţe comune ale Uniunii Europene mai bine pregătite, care să poată lua parte la operaţiunile de salvare. În momentul de faţă cred că esenţial ar fi ca banii la care s-a făcut referire azi să fie trimişi Republicii Haiti, pentru a fi utilizaţi cât mai curând posibil şi cheltuiţi pentru reconstruirea infrastructurii, după cum a menţionat preşedintele haitian şi poate pentru îndepărtarea unora dintre casele prăbuşite pe străzi în prezent.
Catherine Ashton
Înalt Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe şi politica de securitate/vicepreşedintă a Comisiei. - Dle preşedinte, după cum am spus la început, am dorit să vin în Parlament pentru a vă asculta punctele de vedere. Accept şi înţeleg frustrarea onorabililor deputaţi, că există probleme care ar putea fi rezolvate mai bine.
Deputaţii au adresat întrebări referitoare la vizibilitate şi coordonare. Fără îndoială că, America fiind mai aproape, şi având capacitatea de a se mobiliza atât de rapid, este prezentă şi în imaginile pe care le vedeţi la televizor. Faptul că am colaborat atât de strâns cu Statele Unite este, de asemenea, o parte importantă a acţiunii noastre prezente şi viitoare.
De asemenea, nimeni nu poate contesta faptul că, imediat ce am fost trezită în timpul nopţii pentru a mi se comunica că a avut loc seismul, am mobilizat oamenii cât de repede posibil. 21 de state membre au fost mobilizate pentru a răspunde. Ne-am făcut treaba, Consiliul şi Comisia reunindu-se cu această ocazie pentru prima dată, şi dacă pot să spun, sunt doar opt zile de când m-am prezentat în faţa dvs. pentru a fi audiată.
21 de state membre cu 11 echipe de căutare şi salvare, cinci spitale de campanie, şase posturi medicale avansate, 40 de echipe medicale, şase unităţi de purificare a apei; am desfăşurat aceste forţe cât mai rapid posibil şi aduc un omagiu statelor membre pentru munca pe care au depus-o. De asemenea, aduc un omagiu oficialităţilor care au lucrat şi continuă să lucreze zi şi noapte pentru a realiza acest efort împreună.
M-am consultat de la bun început cu personalul ONU aflat la faţa locului şi cu Secretarul General Ban Ki-moon, unde ar putea fi utilizate cel mai bine eforturile mele. Fără îndoială că nu puteam fi de folos la faţa locului, nu aş fi făcut decât să ocup spaţiu preţios, când avioanele se roteau în jurul aeroportului nereuşind să aterizeze din cauza stării actuale a aeroportului. Nu sunt medic. Nu sunt pompier. Rolul meu este să integrez coordonarea, să discut cu grupul Prieteni pentru Haiti, să realizez coordonarea cu Statele Unite pentru a ne asigura că depunem toate eforturile la faţa locului.
Aduc un omagiu, de asemenea, după cum au făcut onorabilii deputaţi, ONG-urilor şi persoanelor de la faţa locului. Dezastrul care a avut loc în zonă a avut un impact enorm asupra ONU, care a pierdut mulţi membri din personalul de conducere şi asupra ONG-urilor, care nu au reuşit să răspundă atât de rapid precum ar fi dorit, pur şi simplu pentru că unii dintre membri lor au murit.
Aceste probleme au agravat situaţia, şi aţi văzut şi am văzut oameni disperaţi, întrebându-se unde este ajutorul. Acordarea ajutorului în aceste circumstanţe a fost foarte dificilă şi sunt oameni care au lucrat neobosit pentru a-l furniza. Acum situaţia s-a ameliorat uşor, ajutorul este furnizat, dar nu subestimaţi niciun moment dificultatea condiţiilor de la faţa locului.
A funcţionat bine? Da. Sunt mulţumită? Nu. În prima săptămână de lucru în acest post, afirm foarte clar: Aud ce spuneţi. Aud frustrarea. O înţeleg. Aveţi dreptate să mă criticaţi pentru că se putea şi mai bine. Aveţi dreptate. Lucrurile ar trebui şi trebuie să se îmbunătăţească.
Ceea ce am de făcut este să trag învăţăminte din ceea ce s-a întâmplat acum pentru a mă asigura că în viitor vom face mai mult pentru cooperare, dar nu vreau să diminuez cu nimic munca extraordinară care a fost realizată oră de oră şi zi de zi.
Pe termen lung, stimaţi deputaţi, aveţi perfectă dreptate. Când camerele de televiziune dispar, noi trebuie să fim aici. Trebuie să fim prezenţi aici fizic, trebuie să fim aici pentru asistenţa pe care o putem oferi. Sunt de acord că problemele legate de datorie trebuie să se regăsească pe agenda discuţiilor. Sunt de acord că acţiunile trebuie să se desfăşoare în parteneriat cu poporul haitian, cu respectul cuvenit acestuia. Sunt de acord că este important să refacem infrastructura şi sunt de acord că trebuie să ne asigurăm că rolul ONU este recunoscut şi să ne asigurăm că aceasta este capabilă să-l îndeplinească cu succes.
De aceea nu merg doar în Statele Unite să mă întâlnesc cu secretarul de stat Clinton, ci şi la ONU, pentru a discuta cu Secretarul General şi cu persoanele cheie despre ceea ce putem face acum pentru a coopera în viitor deoarece acest lucru, după cum spuneţi, va avea o importanţă enormă.
Permiteţi-mi să închei prin a prezenta realitatea situaţiei. După cum au menţionat distinşii deputaţi, vorbim de o ţară în care peste 70 % dintre cetăţeni trăiau deja sub pragul sărăciei. Este foarte important, după cum au precizat stimaţii deputaţi, ca aceşti copii, în special copii orfani, să fie bine îngrijiţi iar pentru a ieşi din dezastru va fi nevoie de asistenţă în anii următori.
Permiteţi-mi să vă spun câteva lucruri despre infrastructura actuală. Spitalele, electricitatea, comunicaţiile, alimentarea cu apă, porturile şi aeroporturile au suferit daune foarte mari. Clădirile oficiale principale, palatul prezidenţial, parlamentul, ministerele de finanţe, justiţie, planificării, sănătăţii şi internelor sunt complet distruse. Mulţi dintre înalţii demnitari guvernamentali sunt daţi dispăruţi. Capacităţile guvernului haitian nu funcţionează. După cum aţi afirmat, este una dintre cele mai sărace ţări din lume şi deoarece trebuie să reconstruim infrastructura respectivă, împărtăşesc angajamentul dvs. de a ne asigura că realizăm acest lucru.
(Aplauze)
Karel De Gucht
Dle preşedinte, în primul rând, aş dori să-i comunic dlui Le Hyaric, care solicită trimiterea surplusurilor de alimente în Haiti, că nu aceasta este abordarea Uniunii Europene, pentru simplul motiv că Comisia preferă să achiziţioneze aceste produse din regiune. În primul rând trebuie să încercăm să le achiziţionăm din regiune, şi nu să transportăm surplusurile în Haiti.
membru al Comisiei. - În al doilea rând, privind aspectul general al coordonării şi protecţiei civile şi aşa mai departe, permiteţi-mi să fac trei precizări.
În primul rând, protecţia civilă este o competenţă a statelor membre şi toate iniţiativele de coordonare trebuie să fie construite pe această bază. Acest aspect a fost propus, de asemenea, de raportul Barnier dar, până acum, nu am ajuns la o concluzie. Este vorba de o competenţă a statelor membre şi nu a Comisiei ca atare.
În al doilea rând, în ceea ce priveşte protecţia civilă şi coordonarea acesteia, de la tsunamiul din 2004, coordonarea protecţiei civile a UE a devenit mai puternică şi mult mai eficientă. Exerciţiile virtuale nu pot, bineînţeles, să testeze eficienţa cooperării noastre la fel de bine cum o fac dezastrele naturale, din păcate. În această criză, ţările terţe apelează la MIC pentru a vedea cum pot contribui la efortul de ajutorare prin facilităţile Uniunii Europene.
În al treilea rând, să nu uităm că, în a doua Comisie Barroso, asistenţa umanitară şi protecţia civilă au fost reunite în portofoliul unui singur comisar, efort pe care îl consider foarte valoros. În plus, acum avem şi un Înalt Reprezentant, care va exercita două funcţii. Din experienţa trecutului putem constata că nu este vorba de o lipsă a coordonării în interiorul Comisiei, de exemplu - voi reveni la aceasta într-un minut - ci, uneori, de o absenţă a acesteia între instituţiile europene şi statele membre şi între Comisia Europeană şi Consiliu. Motivul care a justificat îmbinarea acestor două funcţii a fost tocmai o colaborare mai bună între Consiliu şi Comisie şi cred că gestionarea acestei criză a demonstrat că, într-adevăr, lucrurile au evoluat semnificativ.
În cele din urmă, aş dori să spun, de asemenea, că mă întristează unele dintre afirmaţiile antevorbitorilor mei. Bineînţeles, în calitate de comisar nu trebuie să mă întristez, ci doar să iau notă de ele, dar prin astfel de cuvinte nu putem exprima un omagiu suficient tuturor oamenilor care lucrează, la faţa locului şi în Bruxelles, din primul moment, zi şi noapte, în weekend, fără să se plângă, fără să solicite nicio compensaţie. Au muncit foarte mult şi în câteva ore aceştia au acţionat la faţa locului, deşi facilităţile lor au fost afectate, de asemenea, grav.
Astfel încât vă rog să consideraţi că acesta este tipul de calamitate care nu poate fi prevăzută, la care se poate răspunde doar când apare şi în cazul căreia trebuie să se demonstreze că se poate organiza un răspuns într-o perioadă de timp foarte scurtă. Cred că Comisia a demonstrat acest lucru. Cred că statele membre au sprijinit imediat şi în mod masiv acţiunea noastră şi cred că ar trebui, de asemenea, să criticăm mai puţin aceste servicii.
Preşedintele
Dezbaterea a fost închisă.
Votul va avea loc în sesiunea din februarie.
Declaraţii scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
Maria Da Graça Carvalho  
Aş dori să-mi exprim solidaritatea cu persoanele din Haiti afectate de seismul care a lovit ţara în 12 ianuarie şi salut angajamentele pentru asistenţă luate de UE. Uniunea Europeană este cel mai mare furnizor de asistenţă umanitară şi pentru dezvoltare din lume. La câteva ore după catastrofă, UE a furnizat un ajutor de 3 milioane de euro pentru operaţiile de asistenţă iniţiale. O sumă de 134 milioane de euro a fost deblocată pentru eforturile de reconstrucţie şi de reabilitare imediată. Au fost alocate 200 de milioane de euro pentru reabilitarea pe termen lung, adăugându-se la cele 92 de milioane de euro care au fost acordate de diferitele ţări ale UE. Aceste sume, totalizând 429 de milioane de euro, pot fi suplimentate, în funcţie de evaluarea necesităţilor. Aş dori să felicit Comisia Europeană pentru modul în care a coordonat ajutorul, dar sunt dezamăgită că Uniunea Europeană nu a fost suficient de vizibilă la faţa locului. Aceasta este în detrimentul imaginii UE în opinia publică internaţională şi este în contrast cu imaginea SUA, care a contribuit cu 91,6 de milioane de euro. În timpul acestei crize, a existat o nevoie clară de asistenţă medicală, prin urmare, propun creşterea cotei de medici şi personal medical, şi un suport logistic crescut.
Gaston Franco  
Sunt surprins de absenţa Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe şi politica de securitate de pe scena catastrofei naturale din Haiti. În ciuda intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona, Uniunea Europeană încă mai are dificultăţi să-şi facă cunoscută prezenţa pe scena internaţională, fapt deosebit de regretabil. Cred că sistemul european de răspuns împotriva crizei este prea fragmentat, prea complex şi nu este suficient de eficient. În legătură cu reabilitarea în Haiti (pentru care sunt alocate 100 de milioane de euro) şi reconstrucţia ţării (200 de milioane de euro), ce vor finanţa, mai exact, FED şi Instrumentul de stabilitate? În plus, pentru a răspunde solicitării ONU în legătură cu asistenţa logistică şi pentru securitate, Uniunea Europeană trebuie, în opinia mea, să fie capabilă să utilizeze toate instrumentele furnizate de Tratatul de la Lisabona, inclusiv răspunsul militar. Solicit instituirea rapidă a unei forţe europene de protecţie civilă, aşa cum a fost concepută de dl Barnier în 2006, cu scopul de a realiza un răspuns european planificat, coordonat în mod real şi eficient. Declaraţiile recente ale dlui Van Rompuy urmează o logică corectă. Acesta a susţinut crearea unei forţe umanitare de reacţie rapidă. Care va fi natura exactă a acestui proiect şi când se va materializa?
Filip Kaczmarek  
Doamnelor şi domnilor, rapoartele care ne parvin din Haiti sunt şocante. Este una dintre cele mai cumplite catastrofe din istorie. Totuşi, suntem deja în măsură să tragem anumite concluzii care pot fi utile pentru viitor. Se poate observa clar că mecanismele care coordonează ajutorul umanitar nu sunt cele mai bune. Ajutorul pentru cetăţenii haitieni ar fi fost mai eficient dacă donatorii ajutorului umanitar ar fi avut putut utiliza mijloace mai bune de coordonare a activităţii lor. Îmbunătăţirea cooperării nu este o problemă rezervată doar Uniunii Europene, deoarece progresul din acest domeniu necesită analiză constructivă şi acţiune din partea tuturor donatorilor importanţi. În situaţii precum cea actuală din Haiti, esenţiale sunt viteza, oportunitatea şi flexibilitatea. Astăzi nu este momentul potrivit să deliberăm, de exemplu, cine ar trebui să controleze aeroportul din capitala haitiană. Este, bineînţeles, un aspect important, dar deciziile privind utilizarea de soluţii specifice ar trebui luate în alt moment. Acum trebuie să facem tot ce este posibil pentru a ne concentra pe cel mai important obiectiv - salvarea vieţilor omeneşti.
Alan Kelly  
în scris. - Seismul recent din Haiti ne demonstrează tuturor cât de fragilă poate fi viaţa pe acest pământ. Cu toţii am fost emoţionaţi de imaginile şi de poveştile pe care le vedem în mass-media în ultimele zile. Răspunsul comunităţii globale la această calamitate naturală a fost uimitor şi omagiez pe toţi cei dintre dvs. care ajută la efortul de asistenţă sau care finanţează efortul de asistenţă de acasă. Vor trece generaţii până când poporul haitian îşi va reveni complet din ceea ce să sperăm că va fi un eveniment unic în viaţă. Este important ca Parlamentul să dea dovadă de solidaritate faţă de aceşti oameni. Sper că Uniunea Europeană va juca un rol major pentru a le oferi acestor oameni un viitor mai bun. Asistenţa de urgenţă pe termen scurt trebuie susţinută de asistenţă pe termen lung pentru a ajuta generaţiile următoare să-şi revină din această experienţă teribilă. Modul în care deputaţii din acest Parlament, din toate grupurile politice, au răspuns până acum a fost extrem de încurajator. Sunt nerăbdător să lucrez cu colegii mei pentru a face tot posibilul pentru cetăţenii haitieni. UE trebuie să-şi propună să fie un exemplu al celui bogat care este întotdeauna dispus să ofere o mână de ajutor celor mai puţin avantajaţi decât el.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska  
Dle preşedinte, informaţii tragice despre seismul catastrofal din Haiti ne parvin în fiecare zi. Din aceste ştiri, reiese clar că Haiti, aflat în haos total şi rămas fără sprijin, nu face faţă urmărilor acestei tragedii teribile. Întreaga comunitate internaţională, inclusiv Uniunea Europeană, este obligată să ofere ajutor umanitar victimelor acestui dezastru, care sunt complet lipsite de lucruri elementare. Prin urmare, aş dori să fac un apel hotărât pentru ca structurile adecvate ale Uniunii Europene să acţioneze imediat şi eficient pentru a trimite, cât mai curând posibil, ajutorul şi sprijinul esenţiale pentru combaterea urmărilor seismului din Haiti.
