Kvindernes rolle i industrien (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Ilda Figueiredo for Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling om kvindernes rolle i industrien.
Denne betænkning er meget vigtig og vil sandsynligvis få stor opmærksomhed i medierne.
Ilda Figueiredo
ordfører. - (PT) Hr. formand! Jeg vil gerne indledningsvis takke medlemmerne og medarbejderne i Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling og ordføreren for udtalelsen fra Udvalget om Industri, Forskning og Energi for deres støtte og værdifulde bidrag, navnlig gennem deres forslag til denne betænkning, der har sikret en enstemmig vedtagelse. Dette arbejde tog flere måneder og omfattede en offentlig høring, hvor medlemmerne af parlamentsudvalgene og eksterne deltagere, herunder navnlig sociale organisationer, kom med værdifulde bidrag.
Formålet med denne betænkning er at sætte fokus på kvindernes rolle i industrien. I gennemsnit er over 14 % af de beskæftigede kvinder i EU ansat i industrien. I nogle lande overstiger dette tal 25 %, f.eks. i Bulgarien og i Den Tjekkiske Republik, og i andre lande ligger tallet på omkring 20 %, f.eks. i Portugal, Grækenland og Ungarn.
Vi ved, at der i nogle industrisektorer er et overtal af kvinder, f.eks. i tekstil-, beklædnings-, broderi-, skotøjs-, næringsmiddel-, kork- og kabelindustrien og i industrien for elektrisk materiel og elektronik, hvorimod de er underrepræsenteret på det højteknologiske område. Vi er således nødt til at anvende forskellige strategier med den fælles målsætning at støtte de kvinder, der arbejder i disse sektorer, ved at sikre en ikkediskriminerende praksis med hensyn til adgang til beskæftigelse og kontraktvilkår, ligeløn, karrieremuligheder, faglig uddannelse, gode arbejdsforhold og højere lønninger, og ved at respektere, at barsels- og forældreorlov er grundlæggende værdier i samfundet.
Som følge af behovet for at sikre kvinderne i industrien rettigheder og for fortsat at give dem nemmere adgang til beskæftigelse i denne vigtige produktionssektor skal der også i højere grad fokuseres på situationen i forskellige industrisektorer i EU, på de udfordringer, de står over for, og på nødvendige passende foranstaltninger, herunder inden for international handel og i forbindelse med overvågning af importen af følsomme produkter såsom tekstilprodukter.
Der skal navnlig fokuseres på omstrukturering og udflytning af multinationale selskaber, der har stor betydning for kvindernes beskæftigelsessituation og øger arbejdsløsheden blandt kvinder, navnlig i regioner, hvor der ikke er nogen alternative beskæftigelsesmuligheder. I lyset af kampen mod løndiskrimination, der stadig er aktuel, og som berører kvindelige arbejdstagere, navnlig gennem indirekte diskrimination, er vi nødt til at fastlægge en analysemetode til nøjagtigt at fastslå, hvad der skal til for at garantere retten til ligeløn for mænd og kvinder og fuldt ud værdsætte den enkelte arbejdstager og de enkelte erhverv og samtidig gøre arbejdet til en strukturel faktor med det formål at øge virksomhedernes produktivitet, konkurrenceevne og kvalitet og forbedre forholdene for arbejdstagerne - både kvinder og mænd.
Vi er således nødt til at tilskynde til initiativer, som bidrager til udarbejdelsen af positive foranstaltninger og personalepolitikker i virksomhederne, der fremmer ligestillingen. Vi er også nødt til at fremme informations- og uddannelsesforanstaltninger, der gør det muligt at fremme, overføre og integrere vellykkede strategier. Jeg vil i denne forbindelse gerne henlede opmærksomheden på en række projekter, der er blevet udviklet med støtte fra Equalprogrammet, som jeg har set gennemført i Portugal. Kommissionen bør lægge stor vægt på dette program og sikre dets fortsættelse og udvidelse.
Som understreget i betænkningen spiller forhandlinger og overenskomstaftaler en vigtig rolle for bekæmpelse af forskelsbehandling af kvinder, særlig med hensyn til adgang til beskæftigelse, løn, sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, karrieremuligheder og faglig uddannelse. Medlemsstaterne og Kommissionen har imidlertid et særligt ansvar og spiller en vigtig rolle i forbindelse med fremme af ligestilling og bekæmpelse af alle former for forskelsbehandling ved at sikre arbejdstagernes rettigheder og bekæmpe usikre ansættelsesforhold, der navnlig berører kvinder.
Vi opfordrer derfor medlemsstaterne og Kommissionen til at gribe ind, enten gennem fastlæggelse af høje standarder for beskyttelse af sikkerheden og sundheden på arbejdspladsen, hvor der tages hensyn til kønsaspektet, navnlig beskyttelse af moderskabet, eller gennem en tilrettelæggelse af arbejdstiden og arbejdet, der er forenelig med familielivet, eller ved at indføre effektive kontrolmekanismer, der sikrer overholdelsen af arbejdstagernes rettigheder og fagforeningsfriheden, eller ved at sikre generel adgang til en god offentlig social sikringsordning og økonomisk overkommelige sociale serviceydelser, herunder navnlig vuggestuer og børnehaver, og ældrepleje.
Meglena Kuneva
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Kommissionen glæder sig meget over beslutningsforslaget om kvindernes rolle i industrien. Jeg lykønsker ordføreren, fru Figueiredo, der har taget fat på det komplicerede spørgsmål om kvindernes situation og rolle i industrien. Som det fremgår af betænkningen, er en af de mange årsager hertil, at de ligestillingsmæssige udfordringer i industrien er om end endnu større end i andre sektorer.
I industrien er problemerne med arbejdsforholdene, lønforskellen og foreningen af arbejds- og privatlivet ofte mere udtalte.
Det er også et kompliceret spørgsmål, da det rækker ud over ligestillingspolitikken og således også afspejler de generelle forhold i industrisektoren i Europa og spørgsmålet om, hvordan fællesskabspolitikkerne kan støtte industrien og arbejdstagerne - både mænd og kvinder - i en vanskelig globaliseringssammenhæng. Som bekendt bekræftede vedtagelsen af køreplanen for ligestilling i 2006, at EU er fast besluttet på at gøre sit yderste for at fremme en reel ligestilling mellem mænd og kvinder.
Køreplanens seks prioriterede indsatsområder sigter på at forbedre kvindernes situation på arbejdsmarkedet. Det første er kvinders økonomiske uafhængighed, det andet er forening af privatliv og arbejdsliv, det tredje er ligelig deltagelse af kvinder og mænd i beslutningsprocessen, og det fjerde er udryddelsen af fastlåste kønsrollemønstre. Kommissionen glæder sig over, at der netop er fokus på disse områder i Parlamentets beslutningsforslag. Selv om der uden tvivl er sket fremskridt på ligestillingsområdet, er der fortsat store udfordringer. Kommissionen er enig med ordføreren i, at vi er nødt til at fortsætte vores bestræbelser og bestyrke de opnåede resultater.
Der skal tages fat på to problemer i forbindelse med kvinders deltagelse i industrien. For det første er der stadig meget få kvinder i industrisektoren i forhold til servicesektoren. For det andet arbejder kvinderne i industrien ofte i typiske kvindefag, der er meget arbejdskraftintensive og karakteriseret ved dårlige arbejdsforhold og lave lønninger. Kommissionen følger forskellige strategier til imødegåelse af disse udfordringer. Bekæmpelsen af stereotyper inden for uddannelse vil på lang sigt sikre, at der kommer flere højtuddannede kvinder inden for tekniske og videnskabelige erhverv, og vil også medvirke til at opfylde bestemte industrisektorers behov for arbejdskraft eller kvindelig arbejdskraft. Det er også vigtigt at støtte kvindelige ingeniørers karrierer gennem netværkssamarbejde, mentorordninger og foranstaltninger, der sikrer en balance mellem arbejde og privatliv.
For at diversificere kvinders beskæftigelse i industrien er det af afgørende betydning at skabe optimale muligheder for uddannelse og efteruddannelse. Støttemidler fra Den Europæiske Socialfond er af afgørende betydning på dette område. Det er også meget vigtigt at forbedre de nuværende forhold for kvinder, der arbejder i industrisektoren. Der er f.eks. stadig en urimeligt stor lønforskel mellem kvinder og mænd. Denne lønforskel er hele 30 % i industrisektoren.
Dette var baggrunden for Kommissionens vedtagelse af en meddelelse om bekæmpelse af den kønsbestemte lønforskel i juli 2007. I meddelelsen behandles alle de ressourcer, der skal mobiliseres for at opfylde denne målsætning. Hvis der skal ske fremskridt med hensyn til ligestilling mellem mænd og kvinder på arbejdspladsen, lønforskellen mellem mænd og kvinder, efteruddannelse, balancen mellem arbejde og familieliv og karriereudvikling er det bl.a. vigtigt at inddrage virksomhederne. Ud over lovgivningen om ligebehandling, som alle virksomheder skal overholde, er det vigtigt at tilskynde dem til at træffe frivillige foranstaltninger til fremme af ligestillingen, navnlig inden for rammerne af virksomhedernes sociale ansvar.
Endelig vil Kommissionen inden for kort tid relancere en oplysningskampagne for virksomheder vedrørende kønsstereotyper. I betænkningen om kvinderne i industrien understreges det, at det er af afgørende betydning at skabe balance mellem arbejde og familieliv, hvis vi skal opnå reel ligestilling, og Kommissionen er enig i denne analyse. Dette aspekt blev også fremdraget i forbindelse med Parlamentets vedtagelse af Kauppi-betænkningen i september 2007.
Kommissionen vil aflægge rapport om fremskridt i bestræbelserne på at opfylde Barcelonamålene med hensyn til børnepasning i 2008. Den anden fase i høringen af arbejdsmarkedets parter om balancen mellem arbejde og familieliv blev afsluttet i juli. Kommissionen er af den opfattelse, at dette problem skal løses gennem en række forskellige instrumenter, herunder gennem en ændring af den nuværende fællesskabslovgivning, således at der i højere grad tages hensyn til nye udfordringer.
Som understreget afspejler kvindernes forhold i industrien også de generelle forhold i den europæiske industrisektor. Kommissionen vil fortsat gennemføre de politikker, der er nødvendige for at imødegå globaliseringen, sikre industriens fremtid i medlemsstaterne og hjælpe arbejdstagere af begge køn i forbindelse med omstrukturering af de virksomheder, som de arbejder for.
Den europæiske lovgivning om information og høring af ansatte, den sociale dialog og Den Europæiske Socialfond er alle instrumenter, der har til formål at opfylde disse målsætninger. Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen, der blev iværksat i 2007, kan udbetale op til 500 millioner euro om året, og i henhold til fondens bestemmelser skal der tages særligt hensyn til ligestilling mellem mænd og kvinder. Kommissionen reagerer således på alle de udfordringer, der påpeges i betænkningen om kvindernes rolle i industrien, ved at træffe forskellige foranstaltninger med henblik på at styrke ligestillingen, arbejdsforholdene og kvindernes rolle i industrien, bekæmpe stereotyper, skabe bedre betingelser for en balance mellem arbejde og familieliv og ved generelt at støtte virksomheder og arbejdstagere i industrisektorer, der befinder sig i en vanskelig situation.
Jeg vil også gerne fremsætte en personlig bemærkning. Jeg bakker fuldt ud op om denne tilgang til løsningen af problemerne på dette specifikke område.
Den Dover
ordfører for udtalelsen fra Udvalget om Industri, Forskning og Energi. - (EN) Hr. formand! De britiske konservative og PPE-DE-Gruppen støtter betænkningen. Hvis Europa skal spille en ledende rolle i en meget konkurrencepræget, stærkt konkurrencepræget, global verden, har vi brug for alle tilgængelige ressourcer på det højest mulige plan.
Selv om jeg ikke er enig i, at der bør indføres kvoter for, hvor mange kvinder der skal være på forskellige niveauer i virksomhederne - og jeg er navnlig imod ethvert obligatorisk krav på dette område - ser jeg gerne, at så mange kvinder som muligt kommer til tops på grund af deres evner. Det afhænger ofte af vores definition af begrebet "industri", og industrien er i forandring. Alt er således langt mere fleksibelt i dag, og jeg glæder mig over, at kvinder spiller en rolle i industrien i forskellige stillinger.
Jeg er ikke enig i, at kvinder nødvendigvis står svagere eller er underrepræsenteret inden for de nye teknologier, da kvinder i høj grad har det hoved, den intelligens og den viden, der skal til for at sætte sig igennem.
Jeg er først og fremmest enig i, at vi altid bør sikre ligeløn, når det er muligt. I forbindelse med denne betænkning glædede det mig meget, at ordføreren tog hensyn til de forskellige gruppers holdninger, og at vi nåede til enighed. Jeg så gerne, at der blev indført bedre pensionsmuligheder for kvinder - mulighed for overførsel af pensioner fra en arbejdsgiver til en anden for at sikre, at de får højere pensioner gennem arbejdslivet - og mere fleksible ordninger, således at kvinder får mulighed for skabe balance mellem deres familieliv og arbejdsliv.
Som sagt støtter jeg fuldt ud denne betænkning. Den er et fremskridt. Vi har brug for kvinder på alle niveauer, og jeg ønsker dem held og lykke. Jeg byder navnlig vores nye og meget dygtige kommissær velkommen.
Edit Bauer
for PPE-DE-Gruppen. - (SK) Hr. formand! Jeg vil gerne takke for fru Figueiredos indsats i forbindelse med udarbejdelsen af denne betænkning. I betænkningen beskrives en række af de problemer, som kvinder i de forskellige industrigrene står over for.
Nogle af disse problemer er tilsyneladende varige som f.eks. lønforskellene mellem mænd og kvinder, kvinders utilstrækkelige repræsentation i selskabsbestyrelser eller den utilstrækkelige forening af arbejds- og familielivet. Betænkningen behandler desuden spørgsmål, der ikke drøftes så ofte, såsom den utilstrækkelige fokus på særlige behov for beskyttelse af kvinder på arbejdspladsen eller de sociale problemer, der er forbundet med udflytning af produktionen til områder med lavere produktionsomkostninger.
Nogle af forslagene i betænkningen er i strid med subsidiaritetsprincippet eller indebærer krav, der trænger sig ind på arbejdsmarkedets parters kompetenceområder og de kollektive forhandlinger. PPE-DE-Gruppen kan ikke støtte disse forslag.
Selv om betænkningen i mere eller mindre grad er en opsummering af problemer, der allerede er rimelig velkendte, understreges det, at forholdene ændrer sig langsomt på disse områder, f.eks. hvad angår lønforskellen mellem mænd og kvinder. Det fremgår klart af undersøgelser, at vendepunktet indtræffer, når der kommer børn, idet mænds og kvinders karrierer herefter udvikler sig forskelligt. Det sværeste er at gøre op med de kritiske stereotyper, også selv om vi ikke længere identificerer os med dem verbalt. I betænkningen fokuseres der desuden på spørgsmålet om muligheden for overførsel af pensionsrettigheder og pensionsrettighedernes fleksibilitet, et spørgsmål, der bliver mere og mere aktuelt som følge af den gradvise integration af arbejdsmarkedet og de øgede krav til arbejdskraftens mobilitet. Jeg mener, at der bør rettes en passende opmærksomhed mod dette problem.
Christa Prets
for PSE-Gruppen. - (DE) Hr. formand, fru kommissær! Allerførst vil også jeg takke ordføreren for det gode samarbejde. Vi har fået mest muligt ud af mulighederne for at samarbejde på tværs af alle gruppegrænser. Tak for det!
Indledningsvis vil jeg gerne anføre, at vi allerede har forelagt rigtig mange betænkninger om dette emne. Kravet om lige løn for lige arbejde er over 30 år gammelt, og alligevel har vi endnu ikke kunnet gennemføre det. Vi tager ganske vist hele tiden små skridt i den rigtige retning, og vi producerer en mængde dokumenter, men resultaterne for kvinderne i industrien er stadig langt fra det mål, vi havde sat os.
Således er f.eks. i den forarbejdende industri 85 % af de beskæftigede kvinder, på ikt-området 15 %, mens der næsten ikke findes nogen kvinder inden for højteknologi. Det betyder imidlertid ikke, at kvinderne er dårligere uddannet, men at der især i landområder ganske enkelt ikke er mulighed for at vælge andre erhverv.
Kvinder arbejder også altid i lavtlønssegmentet, og selv på dette område er der stadig forskelle mellem mænd og kvinder. Uligheden og diskrimineringen, hvad angår lønningerne, men også arbejdsvilkårene, eksisterer fortsat. Vi opfordrer altså også fagforeningerne til at gøre en større indsats mod denne form for løndiskriminering, når der forhandles løn.
Støtten til erhvervsmæssige videreuddannelsestiltag mangler for en stor dels vedkommende eller er meget mangelfuld. Uddannelses- og videreuddannelsestiltag er nødvendige for at gøre det muligt for kvinder at gøre karriere også på mindre kvalificerede områder. Det er også nødvendigt, at virksomhederne fører en familie- og kvindevenlig personalepolitik, der er til fordel for alle. For hvis alle føler sig vel tilpas, går det også godt for erhvervslivet og helt særligt også for de kvinder, der arbejder der.
Anneli Jäätteenmäki
Hr. formand! Jeg vil gerne takke ordføreren for hendes udmærkede betænkning, for hendes samarbejde og især for at sætte fokus på, hvor forskelligt mænd og kvinder behandles, selv om det sjældent vækker genklang.
Kommissæren er uden tvivl personligt engageret i sagen, men da jeg lyttede til Deres officielle svar, hvor De sagde, at køreplanen for ligestilling var blevet godkendt, og at folk var engagerede i den, ville det have været naturligt med et referat af, hvad der rent faktisk skete. Desværre kan vi konstatere, at der næsten ingenting er sket inden for ligestilling i løbet af denne Kommissions periode. Det er beklageligt. Det er måske ikke en prestigesag, som kommissærer eller andre kan score point på, men ikke desto mindre vil jeg gerne opfordre os alle til at gøre mere, for vi er ansvarlige for kvindernes stilling i Europa.
Jeg vil give Dem et eksempel. I Finland fik kvinderne stemmeret, da landet var en del af det meget konservative Rusland i 1905. Det var et under. Når vi nu ser fremad, tror jeg ikke det er muligt for kvinderne i de forskellige medlemslande, nu hvor vi er en del af Europa, at få den samme løn og den samme behandling i EU, selv om man i EU taler om menneskerettigheder og er progressive. Jeg synes, man i EU skulle se på de beslutninger, der blev truffet i tsartiden, og træffe nogle modige beslutninger om ligeløn og lighed på arbejdspladsen. Tsaren havde mod til at give kvinderne valgret, men i EU har man ikke mod til at gøre noget for at skaffe ligeløn i medlemslandene.
Wiesław Stefan Kuc
Hr. formand! Jeg kan huske 1950'erne i Polen - enorme plakater med en smilende kvinde, der kører en traktor, piger fra organisationen Til Polens Tjeneste, der bærer spidshakker og skovle på skuldrene, mens de glade marcherer på arbejde, kvinder ved tekstilmaskiner og drejebænke. Men også i nyere tid - kvinder i designbureauer, ved computere, eller kvinder, der betjener moderne produktionsbånd med elektronisk udstyr, mobiltelefoner, fjernsyn, samt trætte kvinder, der efter mange timers hårdt arbejde skynder sig hjem for at udføre andre daglige arbejdsopgaver. Sådanne billeder viste sig for mine øjne, da jeg læste Ilda Figueiredos betænkning om kvindernes rolle i industrien.
Gennem de seneste år har man forsøgt at beskytte kvinder, mindske arbejdsbyrden og skabe ligebehandling af kvinder. Desværre findes der den dag i dag forskelle. Listen med forventninger er meget berettiget, men måske ikke fuldstændig. Kvinder og mænd behandles fortsat forskelligt på arbejdspladsen, både hvad angår løn, erhvervskarriere og bedømmelse af arbejde og kvalifikationer. Det værste er dog, at det ikke er lykkedes at realisere kvindernes bestræbelser og forventninger, som ville sikre dem udvikling og erhvervsmæssig stabilitet.
Raül Romeva i Rueda
Hr. formand! Kvindernes rolle i industrien er, som det er blevet nævnt, og hvilket jeg minder om igen, som i så mange andre tilfælde klart betinget af en række stereotyper, hvoraf nogle helt klart er skadelige.
For at kunne få bugt med dem mener jeg netop, at denne betænkning, Figueredo-betænkningen, er meget vigtig, og derfor får den også vores gruppes støtte.
Der er mange beviser på, at gennemførelsen af dette arbejde er helt berettiget, og betænkningen rejser nogle forslag, som vi håber, vil blive vel modtaget, ikke kun af fællesskabsinstitutionerne, men også af selve virksomhederne, der i sidste ende er dem, der skal føre dem ud i livet og implementere dem.
Et tydeligt bevis herpå er den kendsgerning, at gennemsnittet i EU for kvinder ansat i industrien kun er på 14 %. Men derudover skal man være opmærksom på, at heraf er 21 % af kvinderne deltidsansatte, og at kvinderne udgør 65 % af de personer, der arbejder på deltid i industrien. Dette er for mig et af de centrale og vigtige aspekter i denne forhandling.
Det andet er den kendsgerning, at det netop er kvinderne med de ustabile og atypiske deltidsjob, der rammes mest af løndiskrimination, eller når de ønsker at gå på barselsorlov, og samtidig er deres muligheder for løbende, erhvervsfaglig grunduddannelse generelt dårligere.
Derfor indeholder betænkningen bl.a. følgende forslag: Der skal træffes hasteforanstaltninger med henblik på en integreret og effektiv gennemførelse af direktiv 75/117/EØF om gennemførelse af princippet om lige løn til mænd og kvinder, hvilket vi har krævet opfyldt i lang tid, og som forhåbentligt snart bliver opfyldt.
Dernæst foreslås det, at der iværksættes initiativer, positive aktioner og HR-politikker, som fremmer ligestillingen, at medlemsstaterne og Kommissionen kontrollerer virksomhederne mere indgående med hensyn til overholdelse af adfærdskodekserne og kriterierne om social ansvarlighed i deres daglige arbejde, at der sikres bedre arbejdsforhold med fokus på arbejdstiderne, opfyldelsen af retten til barselsorlov for mænd og kvinder - ansvaret her tilkommer begge parter i forholdet eller familien - og at såvel de mandlige som de kvindelige arbejdstagere er sikret mulighed for at vende tilbage til deres arbejde efter barselsperioden, og endelig at det er muligt at forene arbejdslivet og familielivet. For at alt dette skal gå i opfyldelse, opfordrer betænkningen til, at disse rettigheder bliver fastsat i lovgivningen i hele EU.
Endelig er jeg nødt til at tage afstand fra hr. Dover med hensyn til spørgsmålet om kvoter. De er for nogle af os et nødvendigt instrument, og derfor mener vi, at det er nødvendigt fra EU's side at understrege, at vi skal følge det norske eksempel, der netop anvender foranstaltninger, der har til formål at øge antallet af kvinder i de offentlige virksomheders bestyrelser til mindst 40 %, og som via lovgivningen har fastsat, at der skal være 40 % kvinder i bestyrelserne i aktieselskaber.
Det er klart, at det ikke er løsningen, men jeg understreger, at det er en vej, et middel, som har vist sig at være nyttigt på andre områder, og som vi gerne så kopieret også i EU.
Věra Flasarová
, for GUE/NGL-Gruppen. - (CS) Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Min kollega i udvalget, Ilda Figueiredo, har som altid gjort en fremragende indsats. Hun har dokumenteret kendsgerninger, der efter min mening er af grundlæggende betydning, navnlig at de fleste arbejdstagere i fremstillingsindustrien er kvinder, og at de fleste job i denne industri er manuelle og dårligt lønnede job, der kræver færre kvalifikationer. Den stereotype opfattelse, at det er kvindens lod at varetage hjælpefunktioner, illustreres på bedste vis her. Jeg har haft lejlighed til at besøge en række produktionsvirksomheder i fødevareindustrien i forskellige lande. Disse virksomheder er meget ens på trods af deres geografiske spredning. Mændene har de ledende stillinger, og det ufaglærte arbejde ved produktionsbåndet varetages af kvinder. Deres lønninger er lave, de arbejder mekanisk i en bedøvende rytme uden motivation for faglig udvikling, og deres arbejdsvilkår er dårlige. Dette er naturligvis forkert.
Der skal stadig gøres en stor indsats for at sætte en stopper for uligheden mellem kønnene. Vi er nødt til at erkende, at der ikke er tilstrækkelige statistikker på dette område, og at kønsspørgsmålet er et relativ nyt statistisk fænomen. I den virkelige verden er de problemer, som kvinderne i industrien står over for sammenlignet med mænd, endnu mere mærkbare. Det er imidlertid nødvendigt at fokusere på de problemer, der efter ordførerens mening med rette bør prioriteres, nemlig de lavere lønninger for kvinder og den kendsgerning, at der er færre kvinder på tekniske områder, der sammenlignet med den store fremstillingsindustri, teknologisk set er mere krævende og bedre lønnede. Kvinder skal have adgang til videregående uddannelse, og faglige kvalifikationer er relevante i denne forbindelse. De bør også have mulighed for at vende tilbage til arbejdsmarkedet fra barselsorlov, men også for at læse videre. Mænd, der passer børn, skal naturligvis også have denne ret.
I nogle regioner i EU, navnlig i Østeuropa, er industristrukturerne ved at ændre sig. Denne udvikling medfører øgede krav til arbejdskraftens mobilitet og omskoling. Jeg har selv været vidne til denne udvikling, da jeg kommer fra et industriområde i Den Tjekkiske Republik, der er blevet industrialiseret, og jeg er klar over indvirkningen, navnlig på kvinder, der arbejder.
Et andet problem i denne forbindelse er udflytningen af fabrikker til lande uden for EU, hvor arbejdskraften er billigere. Kvindernes arbejdspladser trues desuden af importen af billige varer fra Asien, men også fra andre lande, der producerer store mængder forbrugsvarer til eksportmarkedet i stedet for at forsyne deres eget marked som følge af manglende købekraft. Alle disse faktorer har en mærkbar indflydelse på kvindernes beskæftigelse i industrien, og deres negative indvirkning bør gradvis afhjælpes.
Urszula Krupa
Hr. formand! Statistikken viser, at der arbejder flere mænd end kvinder i alle aldersgrupper i EU, hvilket kan skyldes et personligt valg eller en tradition, men ofte skyldes det forskelsbehandling på arbejdspladsen. I alle EU-stater tjener kvinder desuden gennemsnitligt mindre end mændene, og derfor er det vigtigt, også retsligt og lovgivningsmæssigt, at gøre virksomhederne og arbejdsgiverne opmærksomme på deres forpligtelse til at overholde princippet om ligestilling, og ikke kun hvad angår lønnen.
Den ulige repræsentation af kvinder i industrien skal dog betragtes rationelt, eftersom industriområderne opfattet som "kvindelige" kan være forbundet med en mindre fysisk og psykisk belastning, hvilket til gengæld er anbefalelsesværdigt for kvinderne, og dette behøver ikke nødvendigvis at medføre lav løn. Man kan ikke forvente, at flere mænd skal arbejde med broderi, eller flere kvinder på smelteværk. Hvis man f.eks. broderer, kan man desuden tjene flere penge på grund af det kunstneriske særpræg, end hvis man arbejder i f.eks. fødevareindustrien.
Man skal sikre lige løn for mænd og kvinder i de forskellige sektorer, og man skal bekæmpe udnyttelse på arbejdspladsen eller andre patologiske eller ureglementerede forhold. Man skal endvidere promovere muligheden for at arbejde på deltid, især for kvinder, og det samme gælder andre fleksible tiltag, der gør det muligt at erhverve nye kvalifikationer eller uddanne sig.
Jeg har mange gange i mine indlæg fremsat ændringsforslag til, hvordan man ikke blot kan garantere retten til at genindtræde i jobbet efter barsels- eller forældreorlov, men også til hvordan man kan medregne barsels- eller forældreorlov til arbejdstiden, evt. med en udbetalt ydelse. Dette vil først og fremmest være garant for en korrekt opdragelse og udvikling af de børn, der udgør fremtiden for enhver familie, nation og EU.
Lydia Schenardi
(FR) Hr. formand! Når man læser denne betænkning, fristes man til at sige "Intet nyt fra Vestfronten": Der er med andre ord intet nyt.
Det er altid det samme billede: fastholden af stereotyper i valget af uddannelses- og erhvervsmæssige retningslinjer, overrepræsentation af kvinder i visse sektorer såsom tekstilindustrien, lønforskellen, arbejdsforhold og karrieremuligheder. Anbefalingerne er imidlertid altid de samme: fremme af ligestilling mellem mænd og kvinder på arbejdspladsen, hvad angår løn, deres repræsentation i virksomhedernes bestyrelser eller udvikling af strukturer for børnepasning og fleksibilitet på arbejdspladen.
Dette er udmærket, men hvad så bagefter? Præcis hvad vil denne hundrede og syttende betænkning om kvinders rettigheder ændre inden for og uden for industrisektoren? På trods af tvangspolitikker baseret på positive foranstaltninger, som er en vildledende formulering, da det i virkeligheden betyder obligatoriske kvoter, har kønsbestemte mentaliteter svært ved at udvikle sig.
Det er ikke ved at pålægge strukturer, som af og til kan være unaturlige, på grundlag af principperne om lighed og ikkeforskelsbehandling, at kvinder på en mere naturlig måde kan finde deres plads i virksomheder, uanset hvilke virksomheder det drejer sig om. Kvinder har ikke så alvorligt et handicap, at de systematisk skal påtvinges at blive accepteret. Tilskyndelsesforanstaltninger må ikke være tvangsforanstaltninger.
Når vi endvidere anvender chartret om grundlæggende rettigheder, bør vi ikke glemme, at vi også skal give virksomhedsledere frihed til at ansætte dem, de vil, blot alle ansatte behandles på den samme måde uanset deres køn.
Zita Pleštinská
(SK) Hr. formand! I nogle europæiske regioner, f.eks. i Prešov-regionen i det nordøstlige Slovakiet, er der typisk en større koncentration af tekstil- og beklædningsindustrier, der er af afgørende betydning for kvindernes beskæftigelsessituation.
Hvis vi ønsker at sikre kvindernes beskæftigelsesmuligheder specifikt i disse ugunstigt stillede regioner, hvor tekstil- og beklædningsindustrierne har deres egne traditioner, er vi nødt til at støtte disse industrier som en produktiv industrisektor gennem passende foranstaltninger såsom udvikling af nye programmer, f.eks. med fokus på præsentation og markedsføring af nye produkter på fagmesser og internationale messer. En udbredelse af den strategiske forskningsdagsorden fra den europæiske teknologiplatform og indførelsen af innovative teknologier og nye forretningsmodeller er efter min mening et bidrag til tekstil- og beklædningsindustriens fremtid.
Vi er alle klar over, at selv om et stigende antal kvinder læser tekniske og videnskabelige fag, opgiver kvinder en videnskabelig karriere i industrien på grund af de barrierer, de møder på arbejdspladsen. Da det er vigtigt at fastholde et vist niveau på uddannelses- og videnområdet, skal det videnskabelige arbejde være kontinuerligt. I nogle videnskabelige institutioner har kvinder ikke mulighed for at arbejde hjemmefra en del af tiden, selv om det ikke er absolut nødvendigt, at de befinder sig på arbejdspladsen. Holdningen til overarbejde kan være en af de særlige barrierer. Dette er årsagerne til kvinders underrepræsentation i de højteknologiske sektorer.
Det er først og fremmest medlemsstaternes ansvar. Vi opfordrer derfor de relevante nationale institutioner til at udarbejde og gennemføre politikker, der er rettet mod at forene arbejds- og familielivet og sikre større arbejdstidsfleksibilitet og forbedre den generelle tilgang til børnepasningstjenester. Det er også vigtigt at tilskynde arbejdsgivere - navnlig i små og mellemstore virksomheder - til at sikre, at de gennemfører disse politikker og procedurer i praksis, gennem effektive tekniske foranstaltninger og i muligt omfang også gennem økonomisk støtte.
Jeg vil gerne afslutningsvis takke ordføreren, Ilda Figueiredo, for hendes indsats og vores skyggeordfører, Edit Bauer, der gav os mulighed for at forbedre betænkningen gennem vores udtalelser. Jeg værdsætter også i høj grad udtalelsen fra min kollega, hr. Dover, fra ITRE-udvalget.
Hr. formand, jeg vil gerne afslutningsvis rejse et teknisk spørgsmål. Det er meget koldt i Parlamentet under forhandlingerne, herunder i dag. Denne kulde skaber et dårligt arbejdsmiljø for Parlamentets medlemmer og har alvorlige konsekvenser for vores helbred. Jeg anmoder Dem om at sikre, at forholdene forbedres.
Zita Gurmai
(HU) Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Vores politikker for industriudvikling og fremstillingsindustrien kan medvirke til at sikre den europæiske økonomi en førerposition med hensyn til konkurrenceevne, viden og bæredygtighed i overensstemmelse med Lissabonmålene.
Lissabonmålene handler om beskæftigelsesvækst, en betydelig øget beskæftigelse blandt kvinder og omfattende støtte til fremme af lige muligheder - først og fremmest kvinders positive rolle i økonomien.
Lige muligheder skal understøttes på alle områder i industrien, dvs. på områder som beskæftigelse, løn, forfremmelse, adgang til erhvervsuddannelse og efteruddannelse, adgang til forskellige former for fleksibelt arbejde og overvågning heraf og forening af arbejds- og familielivet.
Kvinder i industrien skal generelt sikres anstændige arbejdsforhold og en passende repræsentation i de organisationer, der har til opgave at varetage deres interesser. Disse områder er også omfattet af kravene om at sikre ligestillingen mellem mænd og kvinder, og principperne om og praksis med hensyn til integration af ligestillingsaspektet skal også konsekvent overholdes på dette område.
Det er vigtigt, at vi har de rigtige oplysninger om de faktiske arbejdsforhold i de mange i bund og grund forskellige industrisektorer og om forskellene mellem sektorerne. Vi har brug for en lang række forskellige statistiske oplysninger til at udforme strategier og konkrete forslag. Utallige internationale ledelsesforskningsprojekter har vist, at kvinders særlige lederegenskaber i høj grad kan medvirke til at skabe resultater i virksomhederne. Europa må ikke gå glip af denne mulighed.
Lena Ek
(EN) Hr. formand! Jeg lykønsker ordførerne og alle, der har bidraget til denne betænkning, hvori der på fremragende vis redegøres for de aktuelle statistikker og de aktuelle forhold for kvinder i industrien i EU. Man kan alligevel ikke undgå at blive skuffet, da der er blevet udarbejdet dokumenter af denne art siden 1950'erne og alligevel kun er sket små forandringer med hensyn til forholdene for kvinder i industrien, kvinders sundhedstilstand og sundhedspleje for kvinder, karrieremuligheder, uddannelsesmuligheder og videreuddannelsesmuligheder for ikke at nævne problemet med at forene arbejds- og familielivet.
Jeg vil derfor gerne bruge halvdelen af min taletid til spørgsmål til Kommissionen. For det første er det skrækkeligt, at statistikkerne efter flere årtier stadig er så ringe. Kommissionen kan rent faktisk kræve en forbedring af de europæiske statistikker. Jeg mener, at dette primært er Kommissionens ansvar.
Da jeg underviste ved universitetet for 25 år siden, lærte jeg mine studerende om de regler om ligeløn, der blev vedtaget i Bruxelles og i EU-medlemsstaterne på daværende tidspunkt. Domstolssagerne (Danfoss I og II) blev afsluttet for over 25 år siden. Er det ikke på tide at stramme lovgivningen? Det er også Kommissionens ansvar.
Jeg ser også gerne, at der foretages en midtvejsevaluering og et sundhedstjek af køreplanen for ligestilling, der indeholder mange pæne ord, men indtil videre ingen tilsagn om reguleringstiltag.
For det fjerde vil Lissabonbeslutningen blive behandlet på forårsmødet. Disse spørgsmål bør drøftes i marts. For det femte bør Kommissionen - og Parlamentet - anvende de samme regler som i Norge for virksomhedsbestyrelser, dvs. en procentfordeling på 40/60, når de arrangerer seminarer med højtstående grupper.
Ewa Tomaszewska
(PL) Hr. formand! Kvindernes rolle i den økonomiske sektor vil blive større, i det mindste på grund af de demografiske problemer. Det er altså værd at fokusere på dette forhold.
Som polak, kvinde og fysiker af uddannelse kan jeg sige, at kvinders gennemsnitlige uddannelsesniveau er højere end mænds. Kvinders iværksætterlyst er også større i sektorer med små og mellemstore virksomheder. I uddannelsessystemet findes der efter min opfattelse ingen kønsdiskrimination. Kvinders løn er på trods af dette 15-20 % mindre end mænds, og kvinders repræsentation i virksomhedsbestyrelser er betydelig mindre. Der er også flere kvinder, der er midlertidigt ansatte. Selv om uddannelse og alle mulige former for forbedring af kvalifikationerne er vigtige, er det ikke nok til at begrænse forskelsbehandlingen.
Kvinders fattigdom skabes ikke blot på grund af de lave lønninger, men også på grund af indretningen af pensionssystemerne. Efter indførelsen af den polske pensionsreform betaler staten pensionsbidrag for personer, der er på barsels- eller forældreorlov. Herved straffes kvinder betydeligt mindre af pensionssystemerne for at blive mødre. I betænkningen er der også gjort opmærksom på nødvendigheden af at løse dette problem.
Jeg lægger også stor vægt på et kønsbetinget syn på overholdelse af sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, især hvad angår den store belastning af kvinder ved udførelse af arbejde, der fremkalder muskel- og skeletbesvær. Disse spørgsmål er også omhandlet i betænkningen.
Kathy Sinnott
(EN) Hr. formand! I 1996 lukkede en undertøjsfabrik sin fabrik i min valgkreds. 160 midaldrende arbejdere - næsten alle kvinder - med få eller ingen kvalifikationer, der kunne bruges uden for fabrikken, blev arbejdsløse. Det lykkedes kun 100 af disse kvinder at finde et andet arbejde. De kvinder, der fik et nyt arbejde, var nødt til at starte på mindsteløn efter 30 års anciennitet hos denne fabrik, da de ikke var blevet efteruddannet, og da deres tidligere erfaringer ikke blev anerkendt. Denne fabrik blev flyttet til et billigere område i EU og er efterfølgende blevet flyttet til Asien.
Virksomhederne vil fortsætte med at flytte derhen, hvor arbejdskraften er billigere, og vi er nødt til at beskytte kvinder - navnlig på områder som tekstilområdet - ved at sikre muligheder for videreuddannelse og efteruddannelse.
Jeg ønsker også kort at komme ind på lærlingeuddannelsen. I Irland tager blot 5 % af kvinderne en lærlingeuddannelse. Det er et dobbelt problem. Tilskyndes de til at blive blikkenslagere og tømrere? Er problemet ikke også, at praktikpladserne er forsvundet inden for de fleste fag?
Praktikpladser var en meget god måde at videregive oplysninger og færdigheder og blive anerkendt herfor, og med tabet af praktikpladser nægter vi mange mennesker - både mænd og kvinder - muligheden for at videregive færdigheder og blive anerkendt.
Anna Záborská
(SK) Hr. formand! Jeg vil gerne understrege tre centrale aspekter i forbindelse med dette spørgsmål.
Arbejdsgivere er nødt til at lære, at de ikke skal give kvinder upassende job eller job, hvor deres kompetencer ikke værdsættes i tilstrækkelig grad. EU-institutionerne bør overvåge de organer, der modtager støtte fra EU, for at sikre, at de overholder fællesskabsretten. Selv om der er forskellige holdninger, bør samfundet respektere, at mænd og kvinder er forskellige, men at de samtidig komplementerer hinanden. Det er det grundlæggende livsvilkår, og det bør også være det grundlæggende princip for ligestillingspolitikken.
Mangfoldighed og kompatibilitet på arbejdsmarkedet og i samfundet er af grundlæggende betydning. I fru Figueiredos betænkning understreges vores ansvar for gennemførelsen af Lissabonstrategien i Europas "demografiske vinter". I betænkningen fokuseres der med rette på sundhedsrisici og forskellige former for erhvervssygdomme, der kan være forskellige for mænd og kvinder.
Jeg støtter fuldt ud ordførerens opfordring til, at der foretages en detaljeret analyse af de eksisterende forhold og deres konsekvenser. En sådan analyse skal også omfatte moderskabets særlige indvirkning. Intet kan retfærdiggøre, at kvinder af hensyn til deres fremtidige karriere udsættes for sundhedsrisici, der kan være til skade for moderskabet. Det er ligeledes industrisektorens ansvar ikke at straffe kvinder, der ønsker børn, og sektoren bør give dem mulighed for at vende tilbage til deres tidligere stilling efter barselsorloven.
Edite Estrela
(PT) Hr. formand! Det fastslås i Beijinghandlingsplanen, at målene om lighed, udvikling og fred ikke kan opnås uden kvinders aktive deltagelse og integration af kvindeperspektivet på alle beslutningsniveauer. For at nå Lissabonstrategiens mål skal kvindernes deltagelse på arbejdsmarkedet øges. Da kvinder udgør 59 % af kandidaterne fra de videregående uddannelsesinstitutioner, er det vanskeligt at forstå, hvorfor de fleste stillinger for kvinder er deltidsstillinger, der til tider er usikre, dårligt lønnede og med få karrieremuligheder.
Jeg lykønsker fru Figueiredo med denne betænkning, der indeholder to forslag, som jeg gerne vil understrege. Det første forslag vedrører fremme af kvindelig iværksætterkultur. Da 61 % af kvinderne tager hensyn til familiesituationen i forbindelse med overvejelser om etablering af virksomhed sammenlignet med blot 49 % af mændene, er det nødvendigt at træffe foranstaltninger, der gør det nemmere at forene arbejds-, familie- og privatlivet.
Det andet forslag vedrører lang arbejdstid. Det er af afgørende betydning, at Kommissionen gennemfører en undersøgelse af de negative følger af lange arbejdsdage, dvs. af de familiemæssige, personlige og sociale følger som f.eks. børn, der overlades til sig selv i mange timer, hvilket ofte fører til problemer i skolen og kriminalitet. Medlemsstaterne bør også opfordres til at forbedre overvågningen af virksomheder, der tvinger deres ansatte til at arbejde ud over de lovfæstede arbejdstider, og til at pålægge større bøder.
Petya Stavreva
(BG) Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Kvinders og mænds lige deltagelse på arbejdsmarkedet er en forudsætning for bæredygtig økonomisk vækst og en harmonisk samfundsudvikling.
Igennem de seneste årtier er der sket betydelige fremskridt i Europa med hensyn til fremme af ligestilling mellem kønnene. I betænkningen om kvindernes rolle i industrien opsummeres nogle af disse resultater, samtidig med at der stilles krav om en strengere overholdelse af ligestillingsprincippet.
Det kan imidlertid desværre konstateres, at på trods af det nuværende relevante retsgrundlag er en række EU-direktiver og -beslutninger stadig ikke gennemført korrekt. Kvindernes rolle i industrien bør være baseret på principperne om lige løn og lige deltagelse i beslutningstagningen.
Arbejdsmarkedssituationen i medlemsstaterne viser, at kvinder er ulige repræsenteret i de forskellige sektorer. De tegner sig for en stor del af arbejdstagerne i tjenesteydelsessektorerne og er underrepræsenteret i f.eks. den højteknologiske sektor.
At fremme ordentlige job er en integrerende del af EU's værdier, og medlemsstaterne er nødt til at træffe effektive foranstaltninger for at sikre, at standarderne opfyldes, og at der er ordentlige job i de forskellige industrisektorer.
Jeg mener, at vi alle står over for en alvorlig udfordring, idet der skal indføres en række politikker med fokus på foreningen af fritid, familie- og arbejdslivet. Europæiske borgere, både kvinder og mænd, bør have lige muligheder og bør være ligestillet, ikke blot på papiret, men reelt.
Britta Thomsen
Hr. formand! Jeg vil meget gerne sige tak til ordføreren for en meget relevant betænkning, som sætter fokus på den voksende kønsulighed på arbejdsmarkedet i en tid, hvor vi ellers alle sammen lover hinanden at bekæmpe lønforskelle og arbejde for reel ligestilling. Kvinder besidder i dag de lavest lønnede ufaglærte job i industrien, og de risikerer, at deres vilkår forringes yderligere, hvis vi ikke straks sætter ind med målrettet efteruddannelse. Vi er nødt til at kræve kønsopdelte statistikker, både om lønniveau og om kønsfordeling i de enkelte brancher. Det er fuldstændigt uacceptabelt, at vi stadig har et så dårligt vidensniveau om disse områder. Hvordan skal vi kunne ændre på tingene, hvis vi ikke kan få et klart overblik over, hvordan situationen rent faktisk er?
Vi har også brug for at udvikle en industripolitik, som tager hensyn til kønsaspektet og de særlige udfordringer, som kvinder står over for i forhold til løn, barsel, usikre ansættelsesforhold og et ensformigt, gentaget arbejde. Det skal ske i samarbejde med arbejdsmarkedets parter, og de må også sikre, at kvinderne er tilstrækkeligt repræsenteret i deres organisationer.
Avril Doyle
(EN) Hr. formand! I dette forslag behandles et meget vigtigt spørgsmål, et spørgsmål, der fortsat giver anledning til debat verden over. Kvindernes rolle i industrien berører hele samfundet og har vidtrækkende følger for beskæftigelses- og velfærdspolitikken, familie- og børnepolitikken og ikke mindst for den økonomiske politik. Det er korrekt, at ligestillingslovgivningen sikrer, at kvinder får barselsorlov, men alle erfaringer viser, at de udsætter sig selv for karrieremæssig og økonomisk forskelsbehandling, om end dette sker indirekte (for at overholde loven), men ikke desto mindre på markant vis i en ufleksibel virksomhedskultur.
Der blev stor opstandelse i Irland for et par uger siden, da en medieanalytiker påpegede dette, og han blev sat grundigt på plads. Det er meningsløst at nægte en fuldstændig åbenlys kendsgerning. Måske burde denne betænknings undertitel være "Moderskab og misogyni", som det blev udskreget i en leder i Sunday Tribune i sidste uge.
Parlamentet bør vedtage nærværende forslag - som jeg i vidt omfang er enig i - da industrien på den ene side har brug for kvinder på alle niveauer, og da samfundet på den anden side har brug for børn. Vi er alle - herunder arbejdsgivere og industrivirksomheder - nødt til at respektere, at barsels- og forældreorlov er grundlæggende værdier i samfundet. Selv om jeg stadig er imod obligatoriske kvoter for kvinders deltagelse i politik såvel som i erhvervslivet, bliver min tro på præstationsprincippet sat på en hård prøve, jo ældre, og forhåbentlig klogere, jeg bliver.
Jeg vil gerne lykønske ordføreren. Jeg skal måske tænke over et eller to afsnit, men jeg agter at støtte hendes betænkning, og jeg mener, at alle Parlamentets medlemmer bør støtte en fremragende betænkning, der har krævet en stor arbejdsindsats.
Teresa Riera Madurell
(ES) Hr. formand! Jeg vil også gerne lykønske ordføreren med hendes indsats og åbne indstilling, som har gjort det muligt for os at omsætte det, som er virksomhedernes generelle pligt, nemlig at respektere princippet om ligestilling mellem mænd og kvinder på arbejdspladsen, i konkrete foranstaltninger.
Hendes betænkning medtager foranstaltninger til sikring af lige muligheder i forbindelse med adgang til beskæftigelse, uddannelse og forfremmelse, foranstaltninger til respekt af arbejdstagernes arbejdstagerrettigheder, herunder - og det er vigtigt at fremhæve det - beskyttelse mod seksuel chikane samt foranstaltninger til fremme af foreneligheden mellem privatlivet, familielivet og arbejdslivet.
Men måske er de mest nyskabende og interessante bidrag dem, der på den ene side går ud på at introducere foranstaltninger til deling af magten, der f.eks. kunne sikre en afbalanceret tilstedeværelse af mænd og kvinder i virksomhedsbestyrelserne og på alle beslutningsposter i tråd med den nye lov, der er blevet vedtaget i mit land, Spanien.
På den anden side anbefales det, at den enkelte virksomhed indfører sin egen forhandlede ligestillingsplan. Det er således en vigtig betænkning for en sektor, der er så strategisk for EU.
Roselyne Lefrançois
(FR) Hr. formand! Jeg glæder mig over, at Parlamentet har taget initiativ til at udarbejde denne betænkning, da kvinders arbejdsmæssige situation generelt er meget mere usikker end mænds situation, selv om kvinder spiller en afgørende rolle i industrien.
I betænkningen understreges en lang række situationer med forskelsbehandling af kvinder, som omgående skal tages op, særlig deres begrænsning til bestemte sektorer og visse typer dårligt betalte job og begrænsede karrieremuligheder, deres overrepræsentation blandt atypiske arbejdstagere, særlig arbejdstagere med deltidsbeskæftigelse, eller deres problemer med at komme tilbage på arbejdsmarkedet, efter at de har haft barselsorlov.
Jeg synes, at en af de nævnte foranstaltninger, der skal rette op på denne beklagelige omstændighed, idéen om en belønning til virksomheder, der gør det lettere at forene arbejdsliv og familieliv, er interessant, og man bør tilskynde til at forbedre kvinders karrieremuligheder ved at styrke livslang læring.
Jeg må imidlertid give udtryk for visse beklagelser vedrørende betænkningens form. Jeg synes, at teksten er for lang, og at den ikke er hensigtsmæssigt struktureret, og dette gør den sværere at læse og mindre effektiv.
Gabriela Creţu
(RO) Hr. formand! Betænkningen efterlader muligvis det indtryk, at kvinder er fraværende i industrien. Det er rent faktisk et af de spørgsmål, der rejses. Kvindernes tilstedeværelse i industrien understreges imidlertid i betænkningen. Kvinderne har lavtlønnede stillinger i lavtlønnede industrisektorer. De er i overtal på de områder, hvor der ikke er nogen fagforeninger og følgelig ingen garantier i henhold til kollektive aftaler. Kvinderne arbejder i sårbare industrisektorer, og de er de første til at blive fyret i tilfælde af masseafskedigelser. Kvinder er til stede på arbejdspladsen, men de er fraværende i ledelsen. De får kun lov til at arbejde og ikke til at træffe beslutninger.
I denne betænkning beskrives manglerne, men også de ting, som kvinder har. Kvinder har uddannelse, men har ingen kvalifikationer. De rammes af erhvervssygdomme, som ikke anerkendes som sådanne. De er villigere til at lære nyt efter 40-årsalderen, men de har ikke mulighed herfor. De er mødre, men der er ingen vuggestuer. Mænd bliver fædre, og de har heller ingen vuggestuer, men de har deres koner.
Hvad skal der gøres? Den nuværende lovgivning, vores betænkninger, Kommissionens køreplan for integrering af kønsaspektet viser alle, at vi ved, hvad der skal gøres. Europa-Parlamentet og Kommissionen skal huske på, og vi skal først og fremmest minde medlemsstaterne om, at borgerne, navnlig kvinder, ikke bedømmer vores effektivitet på grundlag af antallet af trufne beslutninger, men på grundlag af vores evne og vilje til at håndhæve dem. Vi har tilsyneladende ikke denne vilje.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
(PL) Fru formand! Blot 14-25 % af de beskæftigede kvinder i EU er ansat i industrien, og deres deltagelse i de forskellige industrisektorer er uregelmæssig på grund af de fortsat eksisterende stereotyper om valg af uddannelse og erhvervskarriere.
Kvinder er hovedsageligt beskæftiget i sådanne sektorer som tekstil-, tøj-, sko-, fødevare- og forarbejdningsindustrien, hvor lave lønninger er fremherskende. I sektorer med avanceret teknologi, hvor lønningerne er højere, er kvinder klart underrepræsenteret. Medlemsstaterne bør udvikle og økonomisk støtte uddannelses- og iværksætterprogrammer for kvinder samt skabe et incitament for beskæftigede kvinder i industrien til hele tiden at forbedre deres kvalifikationer.
Hver medlemsstat er forpligtet til at overholde princippet om lige løn, sikre værdige arbejdsvilkår og karrieremuligheder, og samtidig skal medlemsstaten respektere de samfundsmæssige værdier, som moderskabet og faderskabet udgør. Respekt for de samfundsmæssige normer som f.eks. retten til sikkerhed, social beskyttelse og foreningsfrihed, vil bidrage til at fjerne alle former for forskelsbehandling af kvinder og mænd på arbejdspladsen.
Sluttelig vil jeg gerne lykønske fru Figueiredo med betænkningen, som er meget godt udarbejdet.
Ljudmila Novak
(SL) Fru formand! De ting, vi siger om kvinder i industrien kunne ligeledes siges om kvinder i erhvervslivet og i sundhedssektoren. Mænd og kvinder har af natur forskellige fysiske egenskaber, og derfor er visse former for arbejde mere egnet for kvinder og visse former mere egnet for mænd. I situationer, hvor arbejdets kvalitet og effektiviteten ikke afhænger af fysisk styrke, er det ikke acceptabelt, at kvinder aflønnes ringere end deres mandlige kolleger. Det er desuden netop inden for kvindefag, at lønningerne pr. automatik er dårligere, selv om disse job på ingen måde er nemme og kræver en meget stor indsats.
Vores kollega påpegede, at vi vedtog lignende betænkninger om manglende ligestilling for kvinder for 30 år siden. Hvorfor er der ikke sket nogen forandring? Eller hvorfor ændrer forholdene sig kun meget langsomt? Er det virksomhedernes skyld? Jeg mener, at vi må identificere de skyldige og yde en ansvarlig og mere beslutsom indsats for at sikre, at situationen på dette område langt om længe udvikler sig i en mere positiv retning for kvinder.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Fru formand! Når vi taler om kvinder i industrien, bør vi også tale om uddannelse, forskning og iværksætterånd. I Udvalget om Kvinders Rettigheder har vi fået forelagt en redegørelse fra Udvalget om Industri, Forskning og Energi om kvindernes rolle i industrien. 15 % af alle med en højere uddannelse er kvinder. I 2006 udgjorde kvinder 33 % af det samlede antal europæiske forskere og kun 18 % af forskerne i den private sektor. Det skal imidlertid understreges, at blot 28 % af de kvindelige forskere har børn. Lønningerne i industrien er højere, navnlig i olie- og kemikalieindustrierne, på transport- og elområdet og i bilindustrien.
Der er imidlertid lønforskelle mellem kønnene i hele Europa (ca. 20 % inden for selskabsledelse og 19 % inden for ingeniørfagene og på det videnskabelige område). 34 % af kvinderne i industrien har børn, og vi bør understrege, at kun 20 % af de industrielle iværksættere er kvinder. Vi bør derfor fokusere mere på almen og erhvervsfaglig uddannelse af kvinder og navnlig på børnepasningsmuligheder.
Meglena Kuneva
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Jeg vil gerne takke medlemmerne for en meget interessant drøftelse og benytte lejligheden til at besvare nogle af deres spørgsmål.
Som svar på fru Figueiredos spørgsmål er det korrekt, at Equal-programmet afsluttes i 2008, men i forordningen for perioden 2007-2013 for Den Europæiske Socialfond er ligestilling mellem kønnene en horisontal prioritet.
Som svar på fru Bauers spørgsmål gennemførte vi førstebehandlingen af det vigtige lovgivningsspørgsmål, De nævnte - overførsel af pensionsrettigheder - i juni 2007, og Rådet (EPSCO) behandlede forslaget i december 2007. Vi håber at gøre hurtige fremskridt i 2008.
Som svar på fru Jäätteenmäkis spørgsmål - jeg ved godt, at hun ikke er til stede i mødesalen, men hendes spørgsmål var meget vigtigt, og jeg vil derfor gerne besvare det - vedtog Kommissionen i juli 2007 sin meddelelse om bekæmpelse af den kønsbestemte lønforskel. I denne meddelelse meddelte Kommissionen, at den i 2008 ville undersøge relevansen af de nuværende bestemmelser ud fra synsvinklen om, hvorvidt de juridiske instrumenter er relevante i forhold til årsagerne til lønforskellen og i givet fald foreslå en tilpasning til fællesskabslovgivningen Efter denne gennemgang kunne Kommissionen foreslå nødvendige ændringer af den nuværende lovgivning.
Som svar på fru Romeva i Ruedas spørgsmål forhindrer lovgivning om ikkeforskelsbehandling og ligestilling mellem kønnene ikke medlemsstaterne i at udvikle og gennemføre positive tiltag. Kommissionen går ind for en større inddragelse af kvinder i beslutningstagningen. Vi agter at skabe et netværk for kvinder på leder- og beslutningsniveau, sandsynligvis i 2008.
Som svar på fru Flasarovás spørgsmål kan vi ikke forhindre virksomhederne i at flytte, men vi har indført instrumenter, der afhjælper dette problem. I 2007 blev Den Europæiske Globaliseringsfond etableret på meget kort tid med dette formål.
Som svar på fru Eks spørgsmål vedrørende statistikker samarbejder Kommissionen fortsat med Eurostat om at udvikle specifikke ligestillingsstatistikker. Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene i Dublin medtager ligestillingsaspektet i sine jævnlige rapporter. Fra 2009 vil der blive udarbejdet en regelmæssigt udkommende publikation om forskningsstatistikker om kvinder.
Som svar på fru Doyles spørgsmål om barselsorlov planlægger Kommissionen at udarbejde en konsekvensanalyse af mulige lovgivningsforanstaltninger om indførelse af nye former for orlov - adoptionsorlov og orlov i forbindelse med pleje af andre familiemedlemmer end børn.
Ilda Figueiredo
ordfører. - (PT) Fru formand! Jeg vil først og fremmest gerne takke min kollega samt kommissæren for deres indlæg i dag og for deres bidrag, der har givet denne debat endnu større betydning.
Som andre allerede har gjort, bliver jeg naturligvis nødt til at opfordre til, at der træffes yderligere praktiske foranstaltninger. De forslag, som vi har stillet, skal kunne mærkes ude i virksomhederne og i de kvindelige arbejdstageres og familiernes liv, da det som påpeget af forskellige talere her i dag ikke er acceptabelt, at der stadig er en klar forskel på 30 % mellem gennemsnitslønnen for mænd og kvinder i industrien. Dette tal er dobbelt så stort som den gennemsnitlige lønforskel i EU.
Vi kan derfor ikke tillade, at denne situation fortsætter i yderligere 30 år, og jeg opfordrer derfor Kommissionen og medlemsstaterne til at træffe konkrete foranstaltninger, f.eks. lovgivningsforanstaltninger eller foranstaltninger, der sigter mod at forbedre kontrollen. Disse foranstaltninger skal sikre en øget fremme af lige rettigheder og muligheder og en øget fremme af dette mål, der skal føres ud i livet gennem almen og erhvervsfaglig uddannelse. Som understreget her i dag skal vi også bekæmpe stereotype opfattelser, og vi skal sikre, at tilrettelæggelsen af arbejdstiden og arbejdet i højere grad afspejler kvinders rettigheder.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i dag.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Gyula Hegyi 
Jeg glæder mig over denne vigtige betænkning og vil gerne understrege, at det især er kvinder, der rammes af erhvervssygdomme. Det fremgår af en ny undersøgelse, at i EU dør 140.000 mennesker, dvs. 3,5 %, hvert år af erhvervssygdomme, og en af hovedårsagerne er kemikalier. Kemikalier er involveret i 86 % af alle kræftrelaterede erhvervssygdomme.
Et vigtigt aspekt i denne forbindelse er, at kvinder, der normalt lever længere end mænd, som gruppe er mere følsomme over for kemikalier og mere sårbare, da kemikalier gradvis opbygges i deres fedtvæv, og da de kan overføres til deres ufødte børn. Vi har derfor brug for en velgennemtænkt europæisk strategi, der reducerer antallet af erhvervssygdomme og dødsfald og sikrer kvinder den bedst mulige beskyttelse.
Véronique Mathieu 
Selv om betænkningen om kvinders rolle i industrien med rette understreger kvinders store problemer på arbejdsmarkedet og i visse økonomiske sektorer, rejser forslagene i betænkningen to spørgsmål.
For det første ser man i betænkningen tilsyneladende bort fra grænserne for lovgiverens handlemuligheder. Det nuværende europæiske juridiske arsenal er et af de mest overdådige i verden, hvad angår kvinders rettigheder og ligestilling mellem kønnene. Derfor er det op til de valgte repræsentanter og borgerne at sikre, at kvinders rettigheder overholdes i EU. Derfor er nytten af en hundrede og syttende hensigtserklæring ret begrænset.
For det andet indeholder betænkningen ét forslag, som mildest talt er mærkeligt. At foreslå, at der ved lov skal fastsættes en kvote for kvinder repræsentation i bestyrelser i private virksomheder er et alvorligt angreb på den personlige frihed, og det er ikke til gavn for kvinder. At behandle kvinder på en måde, som har større lighed med velgørenhed end ligestilling, medfører, at de i endnu højere grad bliver udelukket fra visse samfundssektorer.
Borgerne forventer nu, at vi støtter dem ved at følge op på vores ord med handling.
Marianne Mikko 
skriftlig. - (EN) Lissabonmålene fra 2000 vil helt sikkert ikke blive opfyldt i 2010 som oprindeligt tiltænkt.
De nuværende kønsstrukturer og holdninger spiller en afgørende rolle i denne forbindelse. Europa udnytter ikke i tilstrækkelig grad halvdelen af befolkningens potentiale. Kvinder har ikke lige muligheder for at få succes i den vækstfokuserede industrisektor.
Kvinder er desuden ikke tilstrækkeligt repræsenteret i den sociale dialog. Hverken arbejdsgiverorganisationer, fagforeninger eller den offentlige sektor har tilstrækkeligt mange kvinder i højere stillinger.
Det er bemærkelsesværdigt og foruroligende, at fremtidens arbejde og samfundets fremtid afgøres af den halvdel af befolkningen, der ikke deltager på lige fod i opdragelsen af børnene og varetagelsen af husholdningen.
Asociale foranstaltninger som f.eks. et stigende antal overarbejdstimer, der ikke indberettes, og arbejdstagernes øgede fleksibilitet uden kompensation anvendes i stigende grad til at øge produktiviteten. Den pris, som vi betaler for denne illusoriske stigning, er for høj.
Medlemsstaterne bør lægge betydelig større vægt på ligestilling mellem kønnene i den sociale dialog. Mange medlemsstater bør samtidig styrke den sociale dialogs betydning for politikudformningen.
Det er først og fremmest kvinderne, der har potentiale til at fremskynde udviklingen af vores højteknologiindustri. Europa skal udnytte dette potentiale.
