Fremskridtene med hensyn til genbosættelse af Guantánamo-indsatte og lukning af Guantánamo (forhandling) 
Formand
Næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen med hensyn til genbosættelse af Guantánamo-indsatte og lukning af Guantánamo.
Diego López Garrido
Fru formand! Som bekendt bifaldt EU præsident Obamas løfte om at lukke Guantánamo-detentionscentret. Han gav løftet under sin tiltrædelsestale, og det blev senere støttet af en fælleserklæring fra EU og dets medlemsstater samt USA den 15. juni sidste år.
Vi går ind for lovens anvendelse samt overholdelse af menneskerettighederne til enhver tid, og USA var naturligvis enig i denne erklæring. Det syntes derfor at være uforeneligt med en bevarelse af Guantánamo-detentionscentret, der var blevet et af de hyppigst anvendte påskud for al-Qaedas propaganda.
Det er sandt, at tidsplanen på ét år for den planlagte lukning nu er udløbet. Det er imidlertid også sandt, at der er problemer, og at f.eks. tidligere fanger i Yemen ikke straks kan vende tilbage. Dette emne er også yderst kontroversielt i USA, skønt vi glæder os over det faktum, at præsident Obama er vedholdende i sine intentioner om at lukke Guantánamo trods modstanden fra Kongressen - ikke kun blandt republikanerne, men også blandt demokraterne.
Under alle omstændigheder har nogle fanger nu forladt Guantánamo for at blive stillet for almindelige amerikanske domstole - hvilket f.eks. gælder for Khalid Sheikh Mohammed, der angiveligt er hjernen bag angrebene den 11. september - skønt det skaber bekymring i USA.
Vi har derfor hele tiden klart givet vores holdning til kende i forhold til USA, hvilket også var tilfældet under det nylige besøg i Bruxelles af USA's særlige udsending i dette spørgsmål, Daniel Fried, der tidligere var ansvarlig for forbindelserne mellem USA og EU, og som nu er ansvarlig for lukningen af Guantánamo. Under hans besøg i Bruxelles og i forbindelse med den menneskerettighedsdialog, som EU regelmæssigt har med USA, udtrykte EU bekymring over brugen af de såkaldte militærkommissioner samt lange varetægtsfængslinger uden retssager. Naturligvis udtrykte vi også vores modstand mod dødsstraf. Det er meget tydelige og faste holdninger, som EU har fastholdt, fastholder og fortsat vil fastholde i sine forbindelser med USA.
Jeg forestiller mig, at De i forbindelserne mellem parlamentsmedlemmerne - i den transatlantiske dialog mellem lovgivere - også har haft mulighed for at værne om de samme principper.
Efter min mening har EU levet op til sin aftale med USA - en aftale, der blev afstukket i førnævnte fælleserklæring. Nogle medlemsstater har allerede accepteret at modtage tidligere eller nuværende fanger fra Guantánamo, og i øjeblikket kan vi blandt de europæiske lande, der har sat tal på antallet af fanger, sammen med Schweiz, der er EU's partner i Schengenområdet, håndtere omkring 16 fanger.
Under alle omstændigheder ved De også, at det naturligvis er op til medlemsstaterne at beslutte, om de ønsker at modtage en fange fra Guantánamo eller ej. Den mekanisme, der blev vedtaget af EU-medlemsstaternes ministre for retlige og indre anliggender, var en realisering af dette ønske om at hjælpe USA. Vi har altid sagt, at vi gerne vil have Guantánamo-fængslet lukket, da det helt klart er i strid med de mest grundlæggende menneskerettigheder. EU er derfor nødt til at medvirke til en lukning, for så vidt som vi kan i henhold til de beslutninger, som - og jeg gentager - de enkelte medlemsstater individuelt og suverænt har truffet om muligheden for at modtage disse fanger. Vi kan sige, at der var 242 fanger i detentionscentret, da præsident Obama kom til magten, og at 44 af dem har forladt fængslet.
Detentionscentrets eksistens er selvfølgelig et alvorligt problem for de transatlantiske forbindelser. Fælleserklæringen om centrets lukning blev udarbejdet på betingelse af, at der ikke ville ske noget lignende i fremtiden. Det er selvfølgelig den amerikanske regerings hensigt, og EU's holdning har utvivlsomt bidraget til at ændre USA's holdning og dets fængselspolitik i forhold til Guantánamo.
Som vi har sagt, ønsker vi også - og det er også en del af fælleserklæringen fra EU og USA - at undersøge muligheden for at udarbejde og vedtage et sæt principper mellem EU og USA, der kan blive et fælles referencepunkt i vores bestræbelser på at bekæmpe terrorisme, hvilket også er en del af den fælles erklæring.
I EU har vi et stort ønske om en permanent lukning af Guantánamo-detentionscentret, og det glæder os, at præsident Obama fortsat ønsker at gøre det.
Paweł Samecki
Fru formand! EU, inklusive Kommissionen, har konsekvent krævet Guantánamo-detentionscentret lukket. Som ministeren allerede har sagt, oprettede EU totrinsrammer for at støtte lukningen af Guantánamo - for det første gennem konklusionerne fra Rådet (retlige og indre anliggender) den 4. juni 2009 og den vedhæftede informationsudvekslingsmekanisme og for det andet gennem den fælles erklæring fra EU's og USA's fælles erklæring om lukningen af Guantánamo-detentionscentret og et fremtidigt terrorbekæmpelsessamarbejde af 15. juni 2009.
Rådets konklusioner og den fælles erklæring præciserer, at afgørelsen om at tage imod tidligere fanger henhører under en modtagende medlemsstats eller et associeret Schengenlands kompetence. Tidligere indsatte, der modtages under denne ordning, kan få adgang til rehabiliteringsforanstaltninger i EU-medlemsstaterne i henhold til de gældende nationale love.
I forbindelse med ovennævnte erklæring om lukningen af Guantánamo skrev Rådets formand den 16. juni 2009 til medformanden for taskforcen for USA's detentionspolitik. I dette brev præsenterede EU et uofficielt dokument med folkeretlige principper vedrørende kampen mod terrorismen. Det omfatter utvetydige erklæringer om garantier for en retfærdig behandling som f.eks. adgang til domstolen for at gøre indsigelse mod arrestationer, tilbageholdelser og overførsler samt erklæringer om torturforbud. Disse erklæringer er drøftet indgående i dialogen om terrorbekæmpelse og international ret.
Kommissionen finder disse garantier vigtige for denne dialog, da de bidrager til en bedre forståelse af, hvordan kampen mod terrorismen skal respektere retsstatsprincipperne og den internationale ret inklusive den internationale menneskerettighedslov, den internationale flygtningelov og den internationale humanitære lov. Som tidligere nævnt er EU modstandere af dødsstraf, og det har interveneret i individuelle sager med tredjelande, inklusive USA, for at forhindre eksekveringer af dødsdomme. Kommissionen vil overveje passende foranstaltninger, hvis en tidligere Guantánamo-indsat idømmes dødsstraf af en amerikansk domstol eller militærkommission. Kommissionen påskønner præsident Obamas hidtidige tiltag for at lukke Guantánamo, og den håber at se yderligere fremskridt fremover.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
Fru formand, hr. López Garrido, hr. kommissær! Først vil jeg gerne pointere, at Europa-Parlamentet ved flere lejligheder har udtalt sig om situationen for fangerne i Guantánamo gennem forskellige beslutninger.
I sin tiltrædelsestale forpligtede præsident Obama sig til at lukke Guantánamo-detentionscentret inden for et år. Denne frist udløb den 22. januar, og det faktum at centret ikke er blevet lukket, er et bevis på, at det inden for politik ofte er lettere at give løfter end at holde dem.
Som repræsentanten for rådsformandskabet sagde, har præsident Obamas personlige repræsentant besøgt EU, mødtes med vores formand og besøgt adskillige medlemsstater og bedt om vores samarbejde, hvilket skal tilbydes på basis af en række præmisser, som kommissæren nævnte. En af disse præmisser er det faktum, at problemet er skabt af USA's forrige regering, og at EU skal samarbejde, men på basis af visse krav - specielt vedrørende vores medlemsstaters sikkerhed.
I denne henseende vil jeg gerne minde om den beslutning, der blev truffet af nogle medlemsstater inklusive den, der i øjeblikket har formandskabet for Rådet, nemlig mit hjemland. Jeg vil gerne spørge repræsentanten for det spanske formandskab, om han påtænker at træffe tillægsforanstaltninger for at afstemme medlemsstaternes svar efter de problemer, der er opstået i specielt Yemen, eller om han agter at overlade denne beslutning til de enkelte medlemsstater, sådan som ministrene for retlige og indre anliggender besluttede.
Så har jeg et sidste spørgsmål. Det er ganske rigtigt, at 100 ud af de ca. 190 tilbageværende fanger er blevet sendt til deres oprindelseslande eller til tredjelande, og at 40 skal underlægges de amerikanske domstoles kompetence. Der er imidlertid fortsat 50, der ikke bliver løsladt, fordi der ikke er tilstrækkelige beviser til at varetægtsfængsle dem, men den trussel, de udgør, har tvunget USA's regering til at beslutte, at de ikke skal løslades. Jeg vil gerne spørge Kommissionen og Rådet om deres syn på situationen for disse 50 mennesker, der ikke bliver underlagt de amerikanske domstoles kompetence.
Ana Gomes
Fru formand! Guantánamo er skabt af Bushregeringen, men det havde ikke været muligt at oprette det uden hjælp fra europæiske allierede og uden EU's tavshed. Følgelig påhviler det EU at handle i overensstemmelse med dets værdier og interesser og gøre alt, hvad det kan, for at lukke dette beskidte kapitel af vores historie.
Billedet af EU i verden, de transatlantiske forbindelser, kampen mod terrorismen og fri bevægelighed inden for Schengenområdet betyder alt sammen, at anmodningen om at modtage fanger fra Guantánamo fortjener et kollektivt og sammenhængende europæisk svar. Dette svar har imidlertid ladet vente på sig, og det er begrænset til bilaterale aftaler mellem USA og nogle af medlemsstaterne.
Det er chokerende, at store lande, der var Bushs medskyldige i de ekstraordinære overførsler, i de hemmelige fængsler og i Guantánamo - f.eks. Tyskland, Det Forenede Kongerige, Italien, Polen og Rumænien - forsøger at unddrage sig deres ansvar ved at ignorere Obamaregeringens appeller. Det er et emne for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, der skal håndteres af EU's udenrigsministre i henhold til Lissabontraktatens artikel 24 og på basis af gensidig politisk solidaritet blandt medlemsstaterne.
Det påhviler den højtstående repræsentant, der nu er udstyret med initiativretten i henhold til traktatens artikel 30, at foreslå og gennemføre en sand europæisk strategi for at medvirke til, at Guantánamo hurtigst muligt lukkes og at sikre den nødvendige støtte til individuel restitution og social reintegration af frigivne personer inklusive deres ret til familiesammenføring.
Jeg glæder mig over bidraget fra mit eget land, Portugal, der er det første land til at tilbyde denne assistance til Obamaregeringen, til at opfordre dets europæiske partnere til at gøre det samme og til allerede at modtage personer, der uretfærdigt har været i fangenskab i Guantánamo i årevis.
Sarah Ludford
for ALDE-Gruppen. - (EN) Fru formand! Nogle europæiske regeringer deltog aktivt i tortur samt ulovlige overførsler og tilbageholdelser. Andre gav baggrundsstøtte. Andre lod som om, de ikke så noget. Så det var ikke noget, der kun skete "over there". Det er en af grundene til, at vi har bevaret vores fortsatte interesser.
Medlemmerne af Europa-Parlamentet har selvfølgelig brugt mange år på at opfordre til en lukning af Guantánamo, så vi glæder os meget over bekendtgørelsen fra præsident Obama, og vi har forståelse for problemerne med at rydde op efter George Bush. Det er imidlertid meget frustrerende, at der fortsat er næsten 200 fanger tilbage i lejren. Vi glæder os også over de føderale retssager for folk som Khalid Sheikh Mohammed, men hvorfor fandt de ikke sted for otte år siden? Det bedste svar over for terroristerne er straffedomme.
Vi vil fortsat presse EU's regeringer til at modtage flere fanger til genhusning - både på grund af transatlantisk solidaritet og på grund af skyldfølelse ved meddelagtighed - og vi vil modstå kinesiske trusler vedrørende uighurerne. Det hjælper ikke, at USA ikke er i stand til at bosætte nogle af de 17 uighurer på amerikansk område.
Min egen vælger, Shaker Aamer, der har lovligt ophold i Det Forenede Kongerige, og hvis familie bestående af en britisk kone og fire britiske børn bor i Battersea i London, lades efter otte år fortsat i stikken i et juridisk limbo i Guantánamo. Han synes at være offer i et spil sorteper, hvor den amerikanske og den britiske regering har rottet sig sammen for at få ham sendt af sted til hjemlandet Saudi-Arabien. Han er direkte vidne til tortur begået mod ham selv og andre af ikke kun USA, men også af britiske hemmelige agenter. Det ville være meget bekvemt, hvis man forhindrede ham i at afgive vidneforklaring ved britiske domstole.
Vi glæder os over indsatsen for at lukke Guantánamo, men vi er modstandere af militærkommissioner og andre fortsatte krænkelser. Europa skal også gøre mere.
Heidi Hautala
Fru formand, hr. López Garrido! De højtstående repræsentanter for USA mødtes også med os medlemmer af Europa-Parlamentet under deres nylige besøg i Bruxelles.
Europa-Parlamentet befinder sig naturligvis i en nøgleposition til at opfordre medlemsstaterne til at forsøge at oprette en fælles politik vedrørende lukningen af Guantánamo. Det er helt indlysende, at Guantánamo fortsat er et himmelråbende symbol på uretfærdighed, og at det er i EU's interesse at få basen lukket.
Vi gav udtryk for den holdning, som Europa-Parlamentet også gav udtryk for i sin beslutning i februar sidste år. Vi fortalte dem også, at vi ikke kun ønskede at tale om, hvor man skal anbringe Guantánamo-fangerne, men at vi også ønskede at tale med USA om det faktum, at deres politik for håndtering af fanger samt deres straffelov skal gennemgå omfattende reformer for at leve op til retsstatsprincipperne.
Jeg håber, at hr. López Garrido og kommissæren vil tage dette alvorligt og drøfte disse anliggender med de amerikanske repræsentanter i de førnævnte dialoger.
Endelig vil jeg sige, hvor vigtigt det er for EU at tage hensyn til sit eget engagement i disse hemmelige arrestationer og detentionscentre. Jeg vil gerne nævne det vigtige arbejde, som min kollega hr. Coelho udførte i den forrige valgperiode. Vi skal fortsætte dette arbejde, for indtil videre har EU endnu ikke på nogen måde forklaret, hvilken rolle dets medlemsstater spillede i forbindelse med disse hemmelige arrestationer og detentionscentre på EU's område.
Ryszard Czarnecki
Fru formand! Med henvisning til udtalelsen fra den kollega, der talte før mig, vil jeg gerne understrege, at der ikke er solide beviser eller konkrete fakta vedrørende eksistensen af CIA- detentionscentre og -fængsler i europæiske lande - i hvert fald ikke i Polen. I de seneste par år har vi ofte talt om Guantánamo her i Europa-Parlamentet. Jeg vil gerne pointere, at vi også har talt om det, mens Barack Obama har været præsident, og problemet er således ikke noget, vi udelukkende kan tilskrive den frygtelige og onde George Bush-regering. Det viser sig, at tingene er mere komplicerede end som så. Jeg siger dette, fordi repræsentanten for Rådet og det spanske formandskab sagde, at amerikanerne stadigvæk ikke har gjort alt det, de lovede.
Endelig vil jeg blot tilføje, at det er udmærket, at EU tager bladet fra munden i sager vedrørende borgernes friheder. Lad os imidlertid også huske på ofrene - ofrene for terroristerne.
Formanden
Hr. Czarnecki! Vil de besvare et spørgsmål fra fru Hautala?
Ryszard Czarnecki
(PL) Fru formand! Jeg henviste til udtalelsen fra medlemmet af Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance, der talte før mig.
Heidi Hautala
(FI) Fru formand! Hr. Czarnecki ved måske ikke, at en europæisk regering den 22. december 2009 for første gang indrømmede, at den havde haft et hemmeligt detentionscenter på sit område. Det skete, da det litauiske parlamentariske udvalg erklærede, at CIA havde haft et sådant fængsel i Litauen i kampen mod terrorismen.
Jeg er glad for at bemærke, at den litauiske regering straks har handlet som svar på denne afsløring.
Ryszard Czarnecki
Fru formand! Jeg takker det ærede medlem for denne kommentar, men jeg vil gerne fortælle hende, at jeg repræsenterer Polen, ikke Litauen.
Helmut Scholz
Fru formand, mine damer og herrer! Det glæder mig meget, at Europa-Parlamentet endnu en gang drøfter en øjeblikkelig lukning af torturfængslet i Guantánamo Bay, og jeg kan tilslutte mig bemærkningerne og synspunkterne fra alle de kolleger, der har krævet en beslutsom indsats fra EU og medlemsstaterne.
I virkeligheden er det et transatlantisk problem. Næsten 800 mennesker fra over 40 lande har været tilbageholdt i strid med Genèvekonventionen - uden anklage, uden advokat og uden retssag. Der er adskillige beretninger om mord, krænkelser og ydmygelser af de indsatte. Det faktum, at de fleste af EU's medlemsstater hidtil ikke har erklæret sig villige til som tredjelande at modtage indsatte fra Guantánamo Bay, er efter min mening en skændsel og yderst beklageligt, og jeg opfordrer Kommissionen til straks atter at indbringe sagen for Rådet inklusive spørgsmålet om de europæiske landes rolle i den illegale tilbageholdelse af fanger.
Jeg vil måske slutte med en sidste tanke. Brugen af Guantánamo som torturfængsel er en klar overtrædelse af den oprindelige lejeaftale, og Baroness Ashton og de øvrige medlemmer af Kommissionen med et udenrigspolitisk ansvar burde måske støtte mig i min opfordring til den amerikanske regering om at trække en symbolsk linje i dette skammelige kapitel og give Guantánamo tilbage til Cuba.
Mike Nattrass
Fru formand! Jeg kommer fra West Midlands, der er hjemsted for den såkaldte Tipton Taliban-gruppe, der blev holdt fanget i Guantánamo. Som UKIP-medlem af Europa-Parlamentet er jeg enig i, at pågribelsen af folk i ét land med henblik på at udlevere dem til retsforfølgning i et andet land uden juridisk kontrol ikke er holdbart. Det er en hån mod frihed, demokrati, ansvarlighed og naturlige menneskerettigheder.
Jeg kan præsentere en liste over britiske statsborgere, der på denne måde er tvunget ind i usle og uegnede fængsler - ikke i hænderne på CIA og dets udleveringsprogram, men i hænderne på EU's medlemsstater under den europæisk arrestordre, som Europa-Parlamentet skabte. Den blev udarbejdet i EU. Så inden De fordømmer USA, bør De kigge i spejlet og se Deres eget hykleri.
Franz Obermayr
(DE) Fru formand! Lukningen af Guantánamo er bestemt et tegn på, at USA er nødt til at indrømme, at det har krænket menneskerettighederne - bl.a. for at bekæmpe terrorismen - og at det ønsker at ophøre hermed. Jeg glæder mig derfor over dette skridt. Slovakiet, Italien og andre medlemsstater har erklæret sig villige til at modtage fanger. Efter min mening skal det drøftes på europæisk plan, da tidligere fanger kan ende i enhver medlemsstat som følge af Schengenaftalen. Vi er imidlertid nødt til først at få afklaret tre punkter.
For det første, og dette er hverken skandaløst eller beklageligt, skal sikkerhedsrisikoen for værtslandet afklares. Man skal undersøge enhver specifik forbindelse mellem fangen og det pågældende medlemsland. Endelig og helt grundlæggende skal man først afklare, hvorfor de pågældende fanger ikke også kan huses i USA.
Carlos Coelho
(PT) Fru formand, hr. López Garrido, hr. kommissær! Guantánamo var en af Bushregeringens største fejltagelser. Den krænkede internationale konventioner som f.eks. konventionen om tortur og anden grusom, umenneskelig eller nedværdigende behandling eller straf og konventionen mod tvungen forsvinding, og den tillod arbitrær behandling, manglende respekt for menneskerettigheder, fængsling af uskyldige mennesker samt tortur.
Præsident Obama handlede helt korrekt, da han erklærede det helt afgørende at lukke Guantánamo for at give USA de moralske beføjelser tilbage, som det mistede med brugen af udenretslige instrumenter i kampen mod terrorismen. På den første arbejdsdag i det hvide hus besluttede præsident Obama at indstille retssagerne ved militærdomstolene og lukke Guantánamo-basen. Det har ikke været nogen let opgave for ham - specielt ikke i lyset af den amerikanske kongres' manglende samarbejdsvilje.
Her i Europa-Parlamentet har vi altid været delt i spørgsmålet om den transatlantiske strategi, men der var bred enighed om modstanden mod skammens fængsel. I Rådet, der var dybt splittet i spørgsmålet om krigen i Irak, var alle udenrigsministrene enige om at kræve Guantánamo lukket. Som hr. Salafranca Sánchez-Neyra allerede har sagt, har adskillige medlemsstater accepteret at modtage tidligere fanger på deres områder: Frankrig, Portugal, Irland, Belgien, Det Forenede Kongerige, Italien og Ungarn. Det er helt op til de enkelte medlemsstater selv at afgøre, hvorvidt de ønsker at modtage fanger fra Guantánamo, men beslutningerne bør træffes på basis af en koordineret europæisk indsats. I et Europa uden grænser og med fri bevægelighed skal man dele informationer blandt medlemsstaterne.
Jeg er bekymret over forsinkelsen af situationen i USA, og jeg vil gerne spørge hr. López Garrido og kommissæren, hvad EU efter deres mening kan gøre for at hjælpe til? Hvad er det, vi ikke gør, men som vi fortsat kan gøre? Og hvad forhindrer eller besværliggør en sådan hjælp fra EU's side?
María Muñiz De Urquiza
(ES) Fru formand! Guantánamo var en juridisk og humanitær vildfarelse og måske det mest synlige eksempel på Bushregeringens ensidige opfattelse af det internationale samfund og internationale forbindelser med en fuldstændig foragt for folkeretten. Der var meget, der skulle repareres efter Bush-katastrofen, og præsident Obama er i gang med opgaven.
Han kom godt i gang for et år siden, da han som en af sine første handlinger besluttede at lukke Guantánamo. Det var en modig beslutning for at genskabe USA's legitimitet i verden, og det var også en gestus over for det muslimske samfund. Han har imidlertid overskredet den tidsfrist på den 22. januar for lukningen af Guantánamo, som han pålagde sig selv, og der findes fortsat 192 fanger i lejren.
Hvis EU's regeringer virkelig ønsker at etablere ægte strategiske forbindelser, skal de støtte præsident Obamas beslutning, og det gøres bedst ved at acceptere fanger eller indsatte fra Guantánamo. Spanien og andre EU-lande gør dette på baggrund af den tidligere nævnte fælles erklæring fra 15. juni, der opstillede fælles rammer for modtagelse af fanger.
Skønt der teknisk set er tale om ensidige og suveræne beslutninger, der skal træffes af de enkelte medlemsstater, kræves der en fælles aktion fra EU for at vise dets støtte til den fælles beslutning fra EU, som Parlamentet har krævet ved adskillige lejligheder - i særdeleshed Gruppen for Det Progressive Forbund af Socialdemokrater i Europa-Parlamentet.
Det vedrører de 50 fanger, de er egnede til løsladelse. Det er et tal, der skulle være til at håndtere for de 27 EU-lande. Ud over de eksisterende mekanismer til udveksling af informationer mellem medlemsstaterne og de lande, der er medlemmer af Schengenområdet, og som er med til at modtage fanger, har vi brug for at udveksle informationer og erfaringer om en hensigtsmæssig praksis for en social integration af de tidligere indsatte.
Ivo Vajgl
(SL) Fru formand! Først og fremmest vil jeg gerne takke repræsentanterne for både Rådet og Kommissionen for deres proaktive holdning til Guantánamo. Guantánamo har været en anomali og en skændsel lige fra den dag, lejren blev åbnet. Det var måske lettere at forstå åbningen i kølvandet på de chokerende angreb den 11. september, men der er gået år siden da. Ikke desto mindre fortsætter Guantánamo-skændslen, og alle vi, der tror på den vestlige civilisations værdier - eksempelvis respekten for menneskerettighederne og retsstatsprincipperne - skammer os fortsat over den.
I formiddags faldt jeg over en hjemmeside fra en regeringsorganisation ved navn Joint Task Force Guantánamo. Det ville være til at grine af, hvis ikke organisationens beskrivelse af situationen i Guantánamo var så trist. Stedet beskrives som et femstjernet hotel med alle nødvendige bekvemmeligheder. Det er på høje tid, at vi beder hr. Obama om at lukke denne skændsel og spare os dette skændige hykleri.
Hélène Flautre
(FR) Fru formand! Jeg håber også, at man på fællesskabsniveau gør alt, hvad man kan, for at tilskynde medlemsstaterne til at påtage sig et ansvar og huse de Guantánamo-indsatte, der har vist sig at være uskyldige. De er ofre, og de skal huses sikkert på europæisk jord.
Alle ved imidlertid, at lukningen af Guantánamo ikke vil standse spørgsmålene om menneskerettigheder og terrorbekæmpelse i hverken USA eller Europa. Som De sagde, tillader den amerikanske antiterrorlovgivning fortsat ubegrænsede varetægtsfængslinger samt retssager ved militærdomstole. I Europa, nå ja, Guantánamo-fangerne faldt ikke bare ned fra himlen. Jeg tror virkelig, at man ikke har formået at kaste lys over dette emne.
Fru Hautala talte med rette om den parlamentariske undersøgelse, som Litauen afsluttede den 22. december. Den skal roses til skyerne. Den er eksemplarisk og bør tjene som et eksempel. Der blev ikke draget konklusioner af disse ulovlige foranstaltninger på europæisk jord, og efter min mening er det Kommissionens opgave; det er Rådets opgave.
Vi skal drage alle mulige konklusioner af de ulovlige foranstaltninger, der fandt sted, og som førte til åbningen af Guantánamo - en beslutning som medlemsstaterne fuldt ud var medskyldige i.
Rachida Dati
(FR) Fru formand! Først og fremmest hørte vi for ganske nylig, at Guantánamo-detentionscentret ikke som planlagt vil lukke i 2010, men først i 2013 - eller med andre ord ved udløbet af præsident Obamas embedsperiode. Skønt lukningen tager længere tid end planlagt, kan vi fortsat glæde os over, at den er undervejs, da den også kunne være blevet standset. Det er en reaktion på et ønske fra Europas side. Vi kan ikke på den ene side i årevis kritisere USA for Guantánamo-centret og så på den anden side ikke udvise den store vilje til at medvirke til en løsning af problemet.
For kort tid siden mødte jeg USA's justitsminister Eric Holder, der forklarede mig opgavens omfang, men som også gjorde mig opmærksom på USA's ønske om at nyde godt af EU-medlemsstaternes støtte. En sådan støtte vil gøre det lettere at lukke detentionscentret ved hjælp af en genhusning af nogle af fangerne i Europa. Vi skal derfor som en del af en samordnet indsats hjælpe USA med at lukke en institution, som vi europæere har været modstandere af i årevis.
Katarína Neveďalová
(SK) Fru formand! Hvorfor skal EU stå model til konsekvenserne af USA's politikker? Det ville være lettere at bede USA og dets præsident, der indfrier sit valgløfte - som mange ledende politikere i øvrigt offentligt støtter ham i - om selv at løse dette store og ildesete problem. EU har imidlertid meget til fælles hermed. Terrorister har også truet og angrebet EU og truer fortsat hele verden, som EU er en væsentlig del af. Har vi allerede glemt Londons undergrundsbane, Tyskland, Holland, Spanien og de snesevis af forpurrede terrorforsøg? Vi er derfor sammen med USA i dette. Det påvirker os alle.
På nuværende tidspunkt bør vi snarere koncentrere os om at forebygge og eliminere de negative effekter for disse folk og gøre vores yderste for at hjælpe dem med deres sociale reintegration, så de kan vende tilbage til et normalt liv og føre et anstændigt civilt liv med deres familier.
Raül Romeva i Rueda
(ES) Fru formand! Jeg vil gerne fremhæve et punkt, som fru Flautre tog op for nylig. Det er meget vigtigt, at vi hjælper præsident Obama med at lukke Guantánamo. Vi har bedt om dette i lang tid, og det er meget vigtigt, at vi i EU også har den nødvendige støtte til at modtage alle de folk, som Obamaregeringen i øjeblikket beder os om at modtage.
Det bør imidlertid ikke få os til at glemme, at dette fængsel også i høj grad eksisterede på opfordring af Europa. Vi har derfor et historisk ansvar, som vi ikke under nogen omstændigheder kan fortie. Vi skal hjælpe med at lukke Guantánamo, fordi det også er helt afgørende, at vi påtager os et ansvar som europæere, da det er et europæisk ansvar.
Europa har i lang tid lukket øjnene for f.eks. luftfartøjer. Da den nuværende kommissionsformand var Portugals præsident, tillod han overflyvninger af portugisisk luftrum for luftfartøjer på vej til Guantánamo. Vi kan under ingen omstændigheder tillade dette historiske ansvar.
Georgios Papanikolaou
(EL) Fru formand! Vi er ganske rigtigt enige om at yde praktisk støtte til USA's beslutning om at lukke Guantánamo-detentionscentret, og vi opfordrer selvfølgelig EU's medlemsstater til at tage imod de indsatte.
Det er en udbredt opfattelse, at Guantánamo var en fejl fra USA's side i deres bestræbelser på at bekæmpe terrorismen. Vi må imidlertid sørge for, at lignende fejl ikke gentages i fremtiden og specielt ikke i Europa. Den betænkning, der skal forelægges kort før FN-Menneskerettighedsrådets møde i marts 2010, retter imidlertid en alvorlig mistanke mod den hemmelige tilbageholdelse af mistænkte i EU-medlemsstater som f.eks. Storbritannien, Rumænien og Polen.
Vi kan ikke på den ene side fordømme en sådan opførsel og sige, at det er rigtigt at lukke Guantánamo, mens vi på den anden side tolererer en lignende opførsel, som vi måske ikke betragter som et alvorligt problem. Vi skal alle leve op til vores ansvar.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Fru formand! Jeg vil gerne starte med den tidligere taler hr. Papanikolaous' kategoriske udtalelser om, at der findes illegale fængsler i Europa, inklusive Polen og Rumænien. Som polak vil jeg gerne gøre det klart, at det ikke er endegyldigt bevist, at der fandtes sådanne fængsler i Polen. Det er min første kommentar. Her følger min næste kommentar: Jeg tror ikke, at medlemmerne af Europa-Parlamentet er uenige i, at Guantánamo skal lukkes. Det er imidlertid let at se, at en lukning af Guantánamo bliver en meget vanskelig proces, og at ingen ønsker at hjælpe med det. Vi er nødt til at spørge, hvad der kan gøres. Jeg vil gerne stille følgende spørgsmål: Er der blevet ændret på de teknikker, der bruges til at huse og forhøre fanger? For der er brugt mange metoder - fra at holde fangernes hoveder under vand til at nægte dem søvn i mange nætter. Er vi sikre på, at disse umenneskelige teknikker ikke længere anvendes?
Krisztina Morvai
(HU) Fru formand! Det glæder mig, at mine kolleger harmes over de håndfaste menneskerettighedskrænkelser i Guantánamo i terrorbekæmpelsens navn. Jeg kan imidlertid kun tage denne harme alvorligt, hvis man omsider - som jeg har krævet i adskillige erklæringer - forpligter sig til at undersøge den Guantánamo-sag, der eksisterer lige midt i EU, i Ungarn. Jeg gentager for hundrede og syttende gang, at man i Ungarn har varetægtsfængslet 12 individer fra den politiske opposition i næsten et år på grund af anklager om terrorisme, at deres proceduremæssige rettigheder i straffesager krænkes i lige så høj grad som hos fangerne i Guantánamo, og at de holdes fanget under lignende forhold. Jeg vil gerne bede mine kolleger om ved en håndsoprækning at markere, om De er villige til at tage denne sag alvorligt og medvirke til en grundig undersøgelse. Jeg venter på en håndsoprækning fra formanden og mine kolleger.
Diego López Garrido
Fru formand! Jeg vil gerne drøfte nogle meget konkrete sager, som hr. Salafranca og hr. Scholz nævnte.
Den første sag vedrører Yemen. Jeg kender ikke til, at der er truffet eller planlægges konkrete beslutninger, der forbinder Yemen med fanger, der kommer derfra, og som nu befinder sig i Guantánamo. Situationen i Yemen var genstand for konklusionerne fra det første møde i Rådet (eksterne forbindelser) i EU's historie. Der har kun været ét ordinært møde i Rådet (eksterne forbindelser) den 25. januar, og i konklusionerne herfra opfordrede man Yemen til at gennemføre et program med væsentlige politiske reformer, men der var ingen omtale af Guantánamo-spørgsmålet. Vi støtter selvfølgelig disse konklusioner samt konferencen, der blev afholdt i London den 27. januar.
Med hensyn til en hentydning fra hr. Scholz til situationen i Guantánamo-fængslet og muligheden for at ændre dets territoriale status, er det et spørgsmål, der henhører under den internationale traktat af 1903 mellem USA og Cuba. Det er derfor udelukkende et bilateralt anliggende mellem Cuba og USA.
Der er vist generel enighed om, at der i forbindelse med Guantánamo-fængslet er begået en række alvorlige menneskerettighedskrænkelser og juridiske fejl, der ikke kan tolereres, som vi ikke ønsker gentaget, og som EU har kritiseret i alvorlige vendinger. Det er netop grunden til, at vi ønsker at samarbejde med USA's præsident, der besluttede at lukke Guantánamo-fængslet. Han besluttede endvidere, at der skulle være en reform af USA's fængselspolitik.
Der er derfor vægtige grunde til hr. Vajgls bemærkninger om det iboende behov for at lukke dette fængsel på grund af omfattende menneskerettighedskrænkelser og andre ting, som jeg tidligere har nævnt. Efter min mening er det faktum, at menneskerettighedskrænkelser finder sted i andre lande i verden eller i Europa, ikke ensbetydende med, at situationen ikke skal kritiseres, eller at vi ikke skal arbejde for at sikre, at det ikke sker igen. Det siger jeg i forhold til indlægget fra hr. Nattrass, fordi jeg selvfølgelig er sikker på, at han er enig i, at der heller ikke findes noget, der svarer til Guantánamo-fængslet i Europa.
EU og USA har arbejdet meget grundigt med dette emne. Jeg har nævnt erklæringen af 15. juni i fjor, hvori USA og EU forpligtede sig til at arbejde for en konsolidering af menneskerettighederne samt til at bekæmpe terrorismen. Det vedrører menneskerettighedskrænkelserne i Guantánamo-fængslet, men også behovet for at bekæmpe terrorismen med fuld respekt for friheder, grundlæggende rettigheder og lovlighed. Det er vigtigt for os at handle i overensstemmelse hermed. Jeg er derfor helt enig i det, som hr. Coelho sagde om vigtigheden af, at EU bidrager til dette.
Vi taler imidlertid ikke kun om USA's beslutning om at lukke Guantánamo med alle de tilhørende problemer, hvilket jeg nævnte i mit første indlæg. Man må også erkende, at præsident Obama virkelig bryder med fortiden. Det betyder, at han starter på en frisk, ikke kun med Guantánamo-fængslet, men med alle de foranstaltninger, der har omgivet det. Efter min mening fremgår det meget klart, når vi ser på de foranstaltninger, som præsident Obama har vedtaget.
Han har standset CIA's hemmelige fængslinger, og han har beordret, at alle amerikanske fanger fremover skal registreres hos Den Internationale Røde Kors Komité. Han har også standset CIA's "udvidede" afhøringsteknikker. Det betyder, at amerikanske undersøgere ikke længere kan bruge juridiske udtalelser om tortur og forhørsteknikker, der opstod efter den 11. september, som begrundelse, hvilket naturligvis er ensbetydende med en ny start. Man har også foretaget en fornyet undersøgelse af overførselspolitikken for at sikre, at den er i overensstemmelse med den internationale ret.
Det er noget, vi hilser velkommen, og det sagde vi i den fælles erklæring. Vi glæder os over det faktum, at der har været en grundig revision af USA's politik om tilbageholdelse, overførsel, retssager, forhør og kampen mod terrorismen. Vi sagde derfor udtrykkeligt i denne erklæring, at vi noterede os USA's forpligtelse til at genoverveje alle sikkerhedsspørgsmål samt til at foretage en omfattende revidering af de gennemførte politikker takket være den erklæring, som præsident Obama underskrev den 22. januar 2009.
Efter min mening er det nødvendigt at pointere dette. For at gennemføre det, skal vi naturligvis samarbejde, og fru Muñiz de Urquiza havde en udtrykkelig reference hertil: at samarbejde med USA. Europa har kritiseret fængslet ved mange lejligheder, og Europa skal så vidt muligt samarbejde, skønt der findes to begrænsninger. Der er en, der påvirker USA, nemlig at det i sidste instans er amerikansk lovgivning og amerikansk suverænitet, der anvendes. Den anden begrænsning handler om, at EU's medlemsstater også suverænt bestemmer, om de ønsker at modtage fanger fra Guantánamo.
Selvfølgelig går formanden for Rådet ind for at samarbejde og for at fremme et samarbejde med respekt for de enkelte landes og de enkelte borgeres ret til sikkerhed, hvilket derfor er et andet princip, der skal tages hensyn til. Derfor skal vi, som fru Gomes sagde, fremme samarbejdet mellem USA og EU såvel som mellem EU's medlemsstater.
Vi er nødt til at samarbejde internt om dette, vi skal have en intern dialog, og en del af denne dialog skal gå endnu videre end det konkrete emne Guantánamo. Emnet er blevet nævnt i nogle af indlæggene - f.eks. af fru Hautala og hr. Czarnecki - og handler om ofrene. Jeg synes, at det er et af de dialogområder, som vi skal gennemføre i vores forbindelser med USA. Efter min mening er denne dialog vedrørende ofrene for nogle af terrorforbrydelserne en sag, der skal behandles i fremtiden, men under alle omstændigheder er der en indgående igangværende dialog med USA om dette emne.
Afslutningsvis vil jeg gerne sige, at EU har en meget klar holdning til Guantánamo-spørgsmålet om, at fængslet skal lukkes. EU har en meget klar holdning om, at menneskerettigheder og grundlæggende friheder ikke skal krænkes af nogen som helst grund, ligesom EU selvfølgelig går ind for at bekæmpe terrorisme og samarbejde med USA. Det er en troværdig holdning under forudsætning af, at der unægtelig har været en radikal ændring - en indlysende radikal ændring i forhold til tidligere - med hensyn til USA's og præsident Obamas terrorbekæmpelsespolitik og i en hel række politikker vedrørende tilbageholdelse, overførsel og afhøring. Det er den holdning vi vil styrke og konsolidere. Rådet går derfor ind for et klart samarbejde med USA for at opnå det, vi alle ønsker, nemlig en permanent lukning af Guantánamo-fængslet.
Paweł Samecki
Fru formand! Først og fremmest vil jeg gerne gentage, at det er i alle EU-borgernes interesse at lukke Guantánamo-detentionscentret, og som jeg tidligere har sagt, forventer Kommissionen, at den amerikanske regering gør yderligere fremskridt med lukningen af Guantánamo i den nærmeste fremtid.
Som kommentar til hr. Scholz' indlæg vil jeg gerne atter understrege, at hovedansvaret for Guantánamo efter vores mening ligger hos USA. Kommissionen mener imidlertid, at EU bør være så behjælpelig som muligt med at løse problemet, og Obamaregeringen har allerede taget nogle vigtige skridt, hvilket ministeren nævnte.
Som svar på hr. Zemkes spørgsmål bør vi bestemt nævne, at Obama standsede brugen af udvidede afhøringsforanstaltninger og -teknikker, og vi glæder os over dette skridt.
Som svar på hr. Salafranca Sánchez-Neyras spørgsmål om de 50 fanger, hvis skæbne endnu ikke er afgjort, tror vi, at den amerikanske regering vil fortsætte med disse 50 sager, og at de vil finde en tilstand eller en løsning, der ligner de tidligere.
Kommissionen har endnu ikke modtaget taskforcens rapport, så vi kan ikke komme med en konkret afklaring, men generelt set ønsker vi en retfærdig behandling af alle.
Endelig mener vi, at vi fortsat bør støtte en koordineret EU-tilgang til situationen, og vi ser meget gerne, at Parlamentet kommer med input og yder en indsats i denne henseende.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
