Sikkerhedsforanstaltninger og forebyggende foranstaltninger på offshore olieboreplatforme i EU (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er redegørelse fra Kommissionen om sikkerhedsforanstaltninger og forebyggende foranstaltninger på offshoreolieboreplatforme i EU.
Günther Oettinger
Fru formand! Den 20. april var en sort dag for Den Mexicanske Golf, for USA, nej for hele verden. I præcis fire uger har industrien og myndighederne forsøgt alt - uden afgørende succes indtil videre - for at standse det enorme olieudslip og minimere miljøskaderne, navnlig på kysten.
Ulykken viser tydeligt de risici, der er forbundet med olie- og gasaktiviteter til havs. Den offentlige bevågenhed er med rette øget - ikke kun i USA, men også i Europa. EU producerer sammen med Norge mere end 200 mio. t råolie om året, og det meste kommer fra Nordsøen.
Selv om efterforskning og udnyttelse af olie og gas ikke finder sted under tilsvarende ekstreme forhold eller i samme dybde som i Den Mexicanske Golf, skal vi stadig planlægge med henblik på muligheden for en ulykke i EU og være forberedte på den. Vi har de kompetente organer og mekanismer, så vi kan reagere hurtigt i tilfælde af en potentiel ulykke.
Vi har Det Europæiske Søfartssikkerhedsagentur, vi har redningsbåde, vi har ordninger for civilbeskyttelse, og vi har god koordinering af hjælpeforanstaltninger. Det gav kommissær Georgieva mulighed for på et tidligt tidspunkt at tilbyde europæisk hjælp til de igangværende aktioner i Den Mexicanske Golf.
Vores mål skal være forebyggelse, så vi slet ikke bliver tvunget til at håndtere omfattende oprydning efter en katastrofe. Sammen med kommissær Potočnik har jeg derfor bedt vores tjenestegrene om at gennemgå den gældende EU-lovgivning. Den europæiske lovgivning repræsenterer rammen for sikkerheds- og miljøbeskyttelsesforanstaltningerne, både generelt og i tilfælde af en konkret ulykke.
Vores direktiver fastlægger minimumskrav til sikkerheden for udstyr, og de fastlægger detaljerede minimumskrav til arbejdstagernes sundhed og sikkerhed. Vi vil nu gennemgå alle disse retsakter med henblik på at kontrollere, at de sikrer et tilstrækkeligt og optimalt beredskab i tilfælde af en lignende katastrofe eller det værst tænkelige tilfælde. Det kræver tæt samarbejde med de nationale tilsynsmyndigheder, idet ansvaret for en betydelig del af sikkerhedsbestemmelserne vedrørende udnyttelse af olie og gas samt sundhedsbeskyttelse ligger hos medlemsstaterne og ikke hos os direkte.
Ingen bestemmelser og regler kan naturligvis give en garanti på 100 %. Meget afhænger af operatørnes tilgang og adfærd i industrien. Vi har derfor en god grund til at mødes. Politikerne og industrien skal samarbejde for at beskytte det europæiske miljø og den europæiske offentlighed så godt som muligt.
I vores samarbejde med berørte parter vil jeg fokusere på sikkerhed og bæredygtighed i forbindelse med transporten af olie og gas. Derfor var jeg i sidste uge vært for et møde mellem højtstående repræsentanter fra de største energiselskaber med aktiviteter i europæisk farvand. Kommissær Georgieva deltog også. På dette tekniske møde anmodede vi industrien om at sikre, at alt sættes ind på at forebygge tilsvarende ulykker i nærheden af Europas kyster.
Vi fremlagde et katalog af spørgsmål, som blev besvaret af selskaberne i løbet af de efterfølgende dage. Der var 12 spørgsmål, og de omhandlede specifikt alt, hvad der er afgørende for sikkerheden på olie- og gasboreplatforme, i havet, ved kysterne og i medlemsstaterne. Jeg betragter dette møde med industrien som indledningen til en proces, der vil styrke gennemsigtigheden af industriens operationer og fremme overensstemmelsen med forordningerne og anvendelsen af bedste praksis.
Vi planlægger et andet møde i de kommende måneder, når vi har fået et bedre overblik over årsagerne til ulykken, med det formål at evaluere situation og udnytte erfaringerne for Europa fra ulykken i Den Mexicanske Golf.
På nuværende tidspunkt, hvor årsagerne og omstændighederne endnu ikke er blevet analyseret, ville det være for tidligt, hvis vi udformede konklusioner eller opfordrede til nye lovgivningsinitiativer. Hvis det alligevel viser sig, at der er brug for en lovgivningsforanstaltning, kan jeg forsikre Dem, at Kommissionen ikke vil spilde tiden, inden den forelægger Parlamentet forslag til europæisk lovgivning.
Der arbejdes altså konstant i Europa for at undgå en tilsvarende tragedie her. Hvis en tilsvarende ulykke alligevel opstår, har vi en række foranstaltninger og mekanismer, som sikrer, at vi kan reagere effektivt og uden forsinkelse, og som kan minimere omfanget af en sådan ulykke for borgerne og miljøet i Europa.
Jeg vil med glæde aflægge rapport for Dem om de fremtidige planer efter vores næste møde.
Bogusław Sonik
Fru formand! Eksplosionen på platformen i Den Mexicanske Golf er den største miljøkatastrofe af denne type i historien. Hver dag strømmer 800 000 l råolie ud i havet, dvs. mere end 22 mio. l, siden katastrofen indtraf. Oliepølen dækker nu mere end 43 000 km2 - et areal, der er større end Nederlandene.
På nuværende tidspunkt skal vi give udtryk for vores solidaritet med USA og alle ofrene for tragedien og sikre, at vi hjælper så meget som muligt. I lyset af denne katastrofe er det efter min mening afgørende, at vi gennemfører en særlig vurdering - en detaljeret og tilbundsgående teknisk inspektion af boreplatforme i EU's territorialfarvand. Dette skal være det første skridt på overnationalt niveau med det formål at sikre sikkerheden i Europas have. Hvis en tilsvarende katastrofe indtræffer i Østersøen, hvilket jeg navnlig vil understrege, vil det forårsage permanent og uoprettelig ødelæggelse i hele regionen og i kystområderne.
Det er afgørende, at alle udviklingsprojekter, som gennemføres i EU's territorialfarvand, underkastes særlig overvågning, og at de overholder de højeste sikkerhedsstandarder og udstyres med de mest moderne sikkerhedssystemer. I den henseende er det afgørende, at vi udvikler en fælles grænseoverskridende procedure for beredskab og samarbejde, som straks sættes i drift i tilfælde af olieudslip.
Observatører i USA påpeger, at tilladelse til at opføre platforme i Den Mexicanske Golf i mange tilfælde er blevet givet under pres og under hensyntagen til industriens interesser på bekostning af miljøet. Det er i den forbindelse vanskeligt ikke at nævne beslutningen om at anlægge Nord Stream, den nordeuropæiske gasledning, som var en politisk beslutning, der ikke tog hensyn til de risici, som denne investering udgør for økosystemet i og omkring Østersøen.
I betragtning af katastrofen i Den Mexicanske Golf burde der aldrig blive givet tilladelse til boreplatforme til udvinding af råolie eller gas uden en 100 %-garanti for sikkerheden for de berørte have og oceaner. Beslutninger, der træffes under pres fra en industriel eller politisk lobby, bør ikke tillades.
Kriton Arsenis
Fru formand, hr. kommissær! Ofte er det ikke nok blot at øge de forebyggende foranstaltninger. Den nylige eksplosion i Den Mexicanske Golf omfattede en platform, der blev bygget så sent som i 2001, og da den efterfølgende sank, indtraf en af de største miljøkatastrofer til dato. Indtil videre - og der er gået 29 dage siden ulykken - har det ikke været muligt at standse udslippet, og som hr. Sonik sagde, strømmer der hver dag mere end 5 000 t olie ud i havet i Den Mexicanske Golf.
Denne massive forurening er opstået på et tidspunkt, hvor et stort antal arter, som i mange tilfælde er truede, er midt i deres gydesæson. Jeg tænker her på fem af de syv arter af havskildpadde, delfiner, adskillige hvaler og adskillige vigtige havpattedyr. Mennesket rammes uvægerligt også. Denne eksplosion, denne ulykke indtraf netop, som området var begyndt at blive genoprettet efter de katastrofale følger af orkanen Katrina, og den krævede 11 menneskeliv.
Der iværksættes dog foranstaltninger i USA. I 1981 stemte den amerikanske Kongres for et moratorium, som forbød offshoreboring efter olie i 85 % af de kystnære farvande omkring USA. Præsident Obamas regering bekræftede dette moratorium efter ulykken, selv om regeringen i begyndelsen sagde det modsatte. Samtidig sættes olieboreplatforme stadig i drift, primært i Nordsøen. Der er i øjeblikket flere hundrede offshoreplatforme, hvor der bores efter både olie og naturgas.
Den nylige ulykke i Den Mexicanske Golf bekræftede den fare for tilintetgørelse af havmiljøet, offshoreolieplatformene repræsenterer. Alligevel er boring efter olie i havbunden fritaget for anvendelsesområdet for Sevesodirektivet om kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer i henhold til den europæiske lovgivning.
Denne nylige katastrofe viser os, at ingen kan garantere, at en lignende katastrofe ikke kan indtræffe i EU, og nogle gange er det ikke nok blot at øge de forebyggende foranstaltninger. Obamaregeringen blev tvunget til indrømmelser som følge af katastrofens omfang. Måske tiden er inde til, at EU i tillæg til forebyggende foranstaltninger indfører et moratorium, der forbyder offshoreboring i EU's farvande med omgående virkning, svarende til det amerikanske moratorium? Vi skal handle omgående og ikke vente på, at en ulykke som den i Den Mexicanske Golf banker på døren.
Corinne Lepage
Fru formand! Sammenstyrtningen af platformen ud for Louisianas kyst den 22. april har skabt en oliepøl af et enormt omfang. Sidstnævnte rejser tre alvorlige spørgsmål. Det er vanskeligt at forstå, at der ikke på forhånd var installeret systemer, som kunne standse et udslip af denne art og størrelsesorden, ligesom det er vanskeligt at forstå manglen på effektiv kontrol fra de offentlige myndigheders side med de sikkerhedssystemer, som operatørerne skal have indført for at undgå risici for forurening og i sidste ende den specifikke risiko for kulbrinteforurening af særlig følsomme og/eller særlig beboede områder. For et øjeblik siden mindede vores kollega, hr. Sonik, os om, hvor katastrofal en sådan forurening ville være i f.eks. Østersøen.
Der har allerede været mindst to alvorlige ulykker på offshoreplatforme i Nordsøen, som er et af de områder i verden, der har den største koncentration af platforme. Under disse omstændigheder er det absolut afgørende, at vi gennemgår situationen for at sikre, at en tilsvarende ulykke ikke kan ske ud for vores kyster, og det glæder os, at Kommissionen har iværksat et sådant initiativ.
Hvilke initiativer agter Kommissionen så at iværksætte på kort sigt med henblik på at forbedre sikkerheden og forebyggelsen af ulykker på offshoreplatforme i vores territorialfarvand? Kommissæren talte om minimumskrav, men det er ikke nok.
Hvilke kontrolforanstaltninger har Kommissionen for det andet iværksat med henblik på at kontrollere, at sikkerhedskravene opfyldes? Det er ikke nok, at sikkerhedsreglerne er nedfældet på papir. De skal anvendes, og deres anvendelse skal overvåges. Hvad agter De at gøre for at sikre det?
Hvilke ressourcer kan vi for det tredje indsætte for at forhindre kystforurening i tilfælde af en ulykke? Det er meget godt med fartøjer og civile styrker, men hvad har vi til rådighed? Er det ikke på tide, at vi kræver, at operatører har relevant teknisk udstyr, der kan forenes? Eftersom miljøskader nu er omhandlet i EU-lovgivningen, skal vi så ikke indføre et tilstrækkeligt kompensationssystem med tilknyttede finansielle garantier?
Endelig opererer olieselskaberne i stadig dybere farvande, hvilket gør det vanskeligt at gribe ind i tilfælde af en ulykke og bringer havmiljøet i fare. Hvilke foranstaltninger planlægges der i forbindelse med offshoreolieboring i dybere farvande, navnlig i de nordligste regioner?
Til sidst vil jeg vende tilbage til det spørgsmål, som hr. Arsenis netop stillede: Er det ikke på tide, at vi overvejer et udvidet moratorium under de samme betingelser, som det USA ønsker at indføre? Vi vil og skal bevæge os væk fra dette oliebaserede samfund. Er det ikke på høje tid?
Isabelle Durant
Fru formand, hr. kommissær! Jeg mener også, at vi skal få industrien til at holde op med at spille Gud.
I dag tørster industrilandene mere end nogensinde før efter olie. De borer alt, hvad de kan, i stadig dybere farvande og øger dermed risikoen for ulykker. I de senere år har industrien fokuseret på efterforskning og udvinding på bekostning af sikkerheden og miljøet. Hver dag i næsten en måned er der strømmet 800 000 l råolie ud i Den Mexicanske Golf med katastrofale følger for både miljø og økonomi. Der er efter min mening en enorm kløft mellem de enorme summer, der bruges på udvinding i dybere og dybere farvand, og de fuldstændig utilstrækkelige ressourcer, der afsættes til forudgående forebyggelse og imødegåelse af risici.
Ligesom mine kolleger har jeg en række krav. Vi bør for det første gennemgå alle olieplatformene med henblik på at kontrollere deres tekniske tilstand, sikkerhedsniveau og overensstemmelse med de gældende krav. Vi skal naturligvis også gennemføre inspektioner af platformene, selv om medlemsstaterne er ansvarlige for disse inspektioner, og vi skal have Kommissionen til at gennemføre inspektioner af selve inspektionerne.
Jeg mener endvidere, at vi skal beskytte de skrøbeligste økosystemer én gang for alle. I den henseende og i forbindelse med Kommissionens initiativ, som jeg bifalder, og som har til formål at finde frem til, hvordan vi kan håndtere sådanne omstændigheder, hvis en tilsvarende ulykke indtraf ud for vores kyster, skal Europa iværksætte foranstaltninger, der én gang for alle vil beskytte de skrøbeligste økosystemer. Jeg tænker f.eks. på Alaska. Vi har brug for en international konvention, der er baseret på samme model som konventionen til beskyttelse af ressourcer i Antarktis, og Europa kunne gå i spidsen for en sådan indsats og konvention.
Hvis vi stadig har brug for flere begrundelser, er der stadig en meget god grund til at investere mere og hurtigere i vedvarende energi. Vulkanen - jeg vil ikke sige dens navn, for jeg kan ikke udtale det - var et tegn til os om problemet med luftfarten. På samme måde er denne frygtelige ulykke et andet tegn til os om problemet med olieudvinding. Det er på tide, at vi anerkender, at kapløbet for at udvinde olie hvor som helst og for enhver pris nu er passé.
Giles Chichester
Fru formand! Jeg glæder mig over kommissærens redegørelse. Verden har set på med forundring - både på den enorme udstrømning af gas og olie fra den ødelagte rørledning efter eksplosionen og katastrofen i Den Mexicanske Golf og på industriens og de amerikanske myndigheders manglende evne til at standse udstrømningen. Vi må håbe, at de seneste tiltag vil lykkes.
Vi har, som andre talere har nævnt, selv oplevet katastrofer på platforme i Nordsøen. Jeg tænker f.eks. på Piper Alpha, og jeg tror, vi har lært af det. Men vi skal huske, at der er en betydelig forskel mellem de havdybder, der opereres i i Den Mexicanske Golf, og havdybden i Nordsøen. Jeg vil på det kraftigste opfordre til, at vi er forsigtige og ikke forhastet gennemfører ny lovgivning. Vi skal være sikre på, hvad der er sket. Vi skal være sikre på, om vores eksisterende regler ville have forhindret en tilsvarende ulykke her, og vi skal være sikre på, at evt. nye regler vil forhindre, at det kan ske her.
Ulykker og naturkatastrofer sker, og vi kan ikke garantere, at vi kan forebygge dem. Der er en grænse for, hvad vi kan gøre for at forebygge dem. Jeg har til sidst en tanke, vi skal overveje, når vi overvejer spørgsmålet om relativ risiko, nemlig at ulykker som denne sætter den relative sikkerhed i forbindelse med atomenergi i et andet perspektiv.
Elie Hoarau
Fru formand! Olieudslippet i Den Mexicanske Golf er en sand katastrofe, både miljømæssigt og økonomisk. Der har tilsyneladende været tale om visse uregelmæssigheder i forbindelse med det amerikanske indenrigsministeriums udstedelse af boretilladelser. Dette vil være utilgivelig uansvarlighed, hvis konsekvenser er uforudsigelige og ikke kun rammer USA.
Vi ved, at lande i hele verden har udstedt hundredvis af offshoreboretilladelser, og hvis disse tilladelser er blevet udstedt på tilsvarende uansvarlig vis, vil det være et alvorligt problem for hele verden. Som medlem af Parlamentet fra en region i den yderste periferi og de oversøiske lande og territorier, som næsten udelukkende består af øer, næsten 130 i alt, som er spredt over tre kontinenter, må jeg udtrykke min dybe bekymring for vores øer, når vi taler om offshoreolieudvinding. Det er afgørende, at EU, som skal foregå med et godt eksempel, med allerstørste bevågenhed gennemgår sikkerheds- og forebyggelsesforanstaltningerne på sine egne offshoreolieplatforme.
Det anslås endvidere, at der hvert år i forbindelse med ulykker og operationer sker olieudslip, som ikke nødvendigvis forårsages af Europa, men som svarer til adskillige tusinde tons. Er det ikke på tide, at EU iværksætter initiativer, så offshoreplatforme i fremtiden hører under en uafhængig videnskabelig komité, der oprettes i form af en international myndighed?
Efter København og som forberedelse til Cancún bør EU gå forrest i indsatsen for at fremme reel styring, hvad angår efterforskning efter, beskyttelse af og udvinding af dybhavsressourcer.
Hans-Peter Martin
- (DE) Fru formand, hr. kommissær! Som nabo til "det schwabiske hav" vil jeg gerne opfordre Dem til at tage ulykken, katastrofen, i Den Mexicanske Golf lige så alvorligt som, hvis den var sket i vores egen Bodensøen. Så ville vi ikke længere have drikkevand, og i min hjemby ville der ikke længere være nogen festival med alle de dramatiske konsekvenser, det ville have - plus meget andet.
Hvad betyder det? Er De sikker på, at olietårne langt væk fra os - dvs. i Nordsøen og i Østersøen - virkelig kan modstå de mange storme, vi vil komme til at opleve som følge af klimaændring? Er De sikker på, at Det Europæiske Søfartssikkerhedsagentur virkelig har ressourcerne til at håndtere sådan noget? Kommissæren talte om god koordinering. Vi har allerede ofte oplevet svigt i radiokontakten mellem forskellige lande. Er dette blevet afprøvet, inden der opstår en nødsituation? Hvis der virkelig skete noget, hvordan er den juridiske situation så med hensyn til sagsanlæg mod olieselskaberne? Kunne en beredskabsfond f.eks. være nyttig i den forbindelse?
Kan De endelig se, at de amerikanske tilsynsmyndigheder havde alt for tætte forbindelser til olieindustrien? Kan De udelukke, at vi har samme problemer på europæisk plan? Det bør ikke anføres i aftalen, at "De kan gøre alt med undtagelse af ...".
Elena Oana Antonescu
- (RO) Fru formand! Jeg hilser også Kommissionens initiativ velkommen. Det er vigtigt, at vi drøfter dette emne, selv om ulykken ikke er sket i et område, der er under en EU-medlemsstats jurisdiktion.
Der er i øjeblikket et stort antal olieboreplatforme i medlemsstaternes territorialfarvande. Denne aktivitet forventes at stige, eftersom Det Internationale Energiagentur anslår, at vi kun har kortlagt 5 % af verdens oliereserver i havet. Det er vigtigt, at vi undersøger, hvilke erfaringer vi kan drage af katastrofen i Den Mexicanske Golf, og hvordan det aktuelt forholder sig i EU-farvande, hvor tilsvarende produktionsaktiviteter finder sted. Om nødvendigt skal vi endvidere iværksætte yderligere foranstaltninger med henblik på at forbedre arbejdstagernes sikkerhed på disse platforme og yderligere foranstaltninger med henblik på at forhindre ulykker med katastrofale følger for Europas mest udsatte regioner.
Deepwater Horizon-katastrofen og andre begivenheder viser os desuden, at vi meget omhyggeligt skal undersøge, hvordan boretilladelser udstedes, og hvilke fremgangsmåder der benyttes ved tildeling af kontrakter. Vi skal sikre, at selskaberne ikke kan krybe uden om deres ansvar. Et selskab, der indgår en aftale med en vis risiko, som skal håndteres med specifikke sikkerhedsforanstaltninger, og som kan skabe enorm indtjening, skal også være parat til at påtage sig konsekvenserne af en evt. ulykke.
Undersøgelsen af katastrofen i USA viser, at en lang kæde af kontraktlige forhold mellem flere selskaber betyder, at selskaberne kan lade sorteper gå videre til det næste selskab, mens olien stadig strømmer ud i havet. Vi kan ikke acceptere en lignende situation her. Derfor skal vi undersøge lovgivningen på området og iværksætte forbedringer af lovgivningsrammen, så vi kan reducere risiciene for en sådan hændelse.
Erfaringerne viser, at enorme menneskelige og miljømæssige tab følger i kølvandet på ulykker, og at procedurerne for at placere erstatningsansvaret kan trække ud i årevis. Kommissionen skal sikre, at bestemmelserne i lovgivningen vedrørende olieudvinding under sikre forhold ikke er for slappe, og vurdere, hvorvidt denne lovgivning skal ændres med henblik på at mindske mulighederne for at unddrage sig ansvaret.
Marek Józef Gróbarczyk
- (PL) Fru formand! Katastrofen i Den Mexicanske Golf tvinger os til nøje at overveje igangværende investeringsprojekter i EU. Jeg tænker på den nordeuropæiske gasledning, som anlægges trods Parlamentets henstillinger.
Gaskilden bliver det russiske felt Stockman i Barentshavet. I henhold til projektplanerne vil der årligt blive udvundet 24 mia. m3 gas i første fase, men dette vil efterfølgende stige til 68 mia. For at nå op på denne mængde gas anlægges der et stort antal borehuller i løbet af meget kort tid. Det vil ikke være muligt at standse strømmen af 148 000 t metan, fordi der ikke er nogen ventiler eller transitstationer. En beskadigelse af rørledningen vil ikke på nogen måde betyde, at den lukkes. Gas vil strømme ud, indtil fejlen er blevet repareret, fordi det ville ødelægge rørledningen, hvis vand trængte ind. Jeg opfordrer derfor Kommissionen til at gennemføre en grundig analyse af de risici, som udviklingsprojekter af denne art medfører.
Paul Rübig
- (DE) Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Denne forhandling er særdeles aktuel. Vi har endnu ikke løst problemerne i Den Mexicanske Golf, og vi ved heller ikke, hvor de næste problemer vil opstå.
Det er grunden til mit første spørgsmål til kommissæren, som er følgende: Hvor kan Europa på nuværende tidspunkt hjælpe med ekspertbistand via Det Fælles Forskningscenter eller via andre EU-organer, så vi sammen kan forsøge at finde en løsning på katastrofen i Den Mexicanske Golf så hurtigt og så effektivt som muligt? Ved at reducere CO2-udledningen med 20 % og kompensere for forskellen med vedvarende energi har EU valgt den rigtige vej, og vi kan opnå meget gennem øget effektivitet. Mener De, at vi f.eks. kan iværksætte nye initiativer sammen med Norge inden for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde?
Saïd El Khadraoui
- (NL) Fru formand! Ligesom de øvrige talere er jeg frygtelig chokeret over, at der har kunnet strømme hundrede tusinder liter råolie ud i havet i ugevis, uden at vi har kunnet standse det. Jeg er frygtelig chokeret over de enorme skader, dette forvolder, og af den kendsgerning, at det pågældende selskab, BP, hele tiden nedtoner situationen. Vi skal se kendsgerningerne i øjnene, og vi har end ikke kunnet vurdere alle de mere langsigtede konsekvenser.
Det er derfor afgørende, at vi iværksætter foranstaltninger på europæisk og ikke nationalt plan med henblik på at sikre, at sådanne begivenheder ikke kan indtræffe i fremtiden. I den forbindelse skal vi koncentrere os om de proceduremæssige og tekniske aspekter, idet vi skal indføre krav om de nødvendige sikkerhedssystemer. Det har naturligvis en pris, men prisen for ikke at gøre noget, vil være meget højere.
Tidligere førte vi an globalt ved at indføre krav om dobbelte skrog til olietankskibe. Vi bør også føre an her og foregå med et godt eksempel.
Karin Kadenbach
- (DE) Fru formand, kommissær Oettinger! Som medlem af Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed og som skyggeordfører for biodiversitet har jeg naturligvis været personligt berørt af denne katastrofe. Der er sket omfattende ødelæggelse af liv, der burde have været bevaret. Det er allerede blevet sagt i dag, men sandheden er, at ulykker sker - trods alle mulige forholdsregler, fordi der er grænser for forebyggelse.
Ulykker kan dog ikke kun ske på olieplatforme - atomkraftværker er heller ikke immune over for hændelser eller ulykker. I Østrig siger vi: "Skal der altid ske noget, inden der bliver gjort noget?". Skal der med andre ord altid ske en ulykke, inden vi tager ved lære? Oliekatastrofen bør få os alle til at overveje, om det ikke ville være godt for Europa at opgive atomkraft. Vi bør også koncentrere alle vores mentale kræfter og finansielle ressourcer på at investere i vedvarende energi.
Seán Kelly
- (GA) Fru formand! Det er godt, at vi drøfter dette vigtige emne, men i sidste ende ved jeg ikke, hvad der vil komme ud af vores forhandling, eller hvilken indflydelse vi har på de store selskaber - olieselskaberne, som ejer de oliekilder, der forårsagede denne skade og denne katastrofe.
Samtidig skal Kommissionen roses for dens initiativ til gennemførelse af foranstaltninger med henblik på at sikre, at det samme ikke kan ske i vores eget område. Hvis vi kan lære én ting af denne katastrofe, er det, at det er tvingende nødvendigt, at vi får adgang til andre energikilder i vores eget område, navnlig vedvarende energi, som f.eks. vind- og solenergi. Jo hurtigere det sker, jo bedre vil det være for alle. Hvis det ikke lykkes for os, vil olieselskaberne gå endnu længere ud i havet for at finde olie, og vi vil opleve skader og katastrofer som denne - ikke kun én gang, men igen og igen. Vi må ikke tillade, at det sker.
Silvia-Adriana Ţicău
- (RO) Fru formand! Vi støtter investeringerne i Europas energiinfrastruktur, såfremt de garanterer total sikkerhed for anlægs- og produktionsaktiviteterne. Jeg vil også benytte lejligheden til at opfordre til, at alle projekter, der involverer undersøisk udvinding eller transport af kulbrinter, kun må gennemføres efter en omfattende vurdering af indvirkningen på miljøet.
Jeg har ved mere end én lejlighed opfordret til oprettelsen af europæiske beredskabscentre for søfartsulykker i alle medlemsstater med adgang til havet. En ulykke af denne type hører også under denne kategori. Sidst, men ikke mindst, skal alle selskaber, der deltager i undersøisk udvinding og transport af kulbrinter, give garantier og have tegnet forsikringer, så de kan betale erstatning i tilfælde af en ulykke.
Zigmantas Balčytis
- (LT) Fru formand! Hele verden betragter angiveligt de begivenheder, der hver dag folder sig ud langs Den Mexicanske Golfs kyster. Ingen kunne have forudset, at et så stort land, verdens førende nation, USA, ikke kunne håndtere, hvad der ved første øjekast forekommer håndterligt. Vi, Europa, bidrager også med betydelige midler og menneskelige ressourcer til løsningen af problemerne med klimaændring. Men naturen stiller sine egne krav. Det er godt nok, at vi kan lære af andres fejl, men jeg vil igen minde Dem om problemet med den nordeuropæiske gasledning. Vi, Europa, bærer det politiske ansvar for udnyttelsen af denne gasrørledning, og jeg vil derfor også indtrængende opfordre kommissæren til at sikre, at vi igen reviderer betingelserne for udnyttelsen af dette gasprojekt. Jeg glæder mig også over muligheden for og viljen til at styrke Europas eget beredskab.
Günther Oettinger
Fru formand, mine damer og herrer! Ligesom Dem er jeg chokeret - ikke kun i min rolle som kommissær, men også som borger, når jeg ser, hvordan naturen i sådanne tilfælde forstyrres og ødelægges i mange år.
Selv om vi er chokerede, skal vi bevare roen og fornuften, da hektisk aktivitet og hysteri ville være malplaceret her. Den præcise årsag til ulykken i Den Mexicanske Golf er stadig ukendt. Var det teknologien, der svigtede? Var det en menneskelig fejl? Jeg har tillid til, at den amerikanske regering og offentlighed vil søge efter en forklaring med en grundighed, der modsvarer vores interesse i at forklare årsagerne her i Europa.
Jeg tror også, at befolkningen i USA med samme grad af chok og oprigtighed forventer, at man vil lære af ulykken. I den henseende har jeg tillid til USA som en industrination, til dets tekniske kapacitet og til dets demokrati.
For det andet skal vi bevæge os væk fra olie. Det er dog klart, at vi har fulgt olievejen i generationer, og det gælder navnlig industrilandene i Europa. Vores borgere har langt over 200 mio. biler - og De og jeg kører alle i dem. Jeg kører meget, og jeg flyver også meget i arbejdssammenhæng. I weekenden flyver tusindvis af mennesker igen sydpå for at holde pinseferie på Mallorca. Med hensyn til Grækenland og Spanien siges det, at kun turismen kan løse den økonomiske krise, og det betyder flere flyvninger til Athen, Palma, Marbella og mange andre destinationer. Vi forbruger olie. Det gør vi alle, De og jeg. Jeg tror heller ikke, at denne ærværdige bygning, Parlamentet, ligefrem er bygget efter miljøvenlige principper. Der er flere neonlamper end medlemmer af Parlamentet i aften. Det er på grund af alt dette, at vi er nødt til at indse, at vi vil have brug for olie i mange år fremover, men at vi alligevel skal være 100 % ambitiøse, når vi bevæger os væk fra olie: 20 % vedvarende energikilder om 10 år.
Vi er i gang med at udarbejde "Køreplan 2050", og vi vil forelægge Dem forskellige alternativer i løbet af året. I henhold til eksperter vil vi kunne dække 80 % af vores energibehov fra andre kilder end fossile brændstoffer og dermed andre energiformer end olie. Elektromobilitet er en mulighed her, men der vil gå mange år, inden de fleste køretøjer vil være eldrevne. I stedet vil de stadig blive drevet af olie i form af diesel og benzin.
Det er klart, at boringen efter olie i Nordsøen eller Den Mexicanske Golf er et forsøg på at mindske afhængigheden af en række lande. Uden disse aktiviteter, uden vores egne kilder, ville vores afhængighed af OPEC-landene og af lande, som ikke altid er kendetegnet ved demokrati, være endnu større, end den rent faktisk er.
Der er dog en afgørende forskel, idet boring i Nordsøen finder sted i en dybde på 150-200 m, mens der i Den Mexicanske Golf bores i dybder fra 3 000 m og helt ned til 4 000 m med langt ringere mulighed for at garantere sikkerheden. Dybder på 150-200 m kan nås med bemandede ubåde. I Den Mexicanske Golf befinder mennesker sig langt væk fra risikokilden, langt væk fra de tekniske sikkerhedsanordninger.
Jeg har også tillid til medlemsstaterne. Vi har alle grunde til at have tillid til vores nationale myndigheder og vores tekniske team i Det Forenede Kongerige, Tyskland, Norge og Danmark. I det partnerskab, der i øjeblikket er etableret mellem EU og vores myndighed (Det Europæiske Søfartssikkerhedsagentur - EMSA) og de nationale sikkerhedsteam, har vi endvidere et fremragende sikkerhedssamarbejde på højt niveau mellem EU og de medlemsstater, der er grænselande.
Med hensyn til Nord Stream har vi naturligvis også skullet undersøge sikkerheden. Dette involverede komplicerede sikkerheds- og godkendelsesprocesser, der alle blev gennemført, og jeg vil præcisere, at Nord Stream sandsynligvis bliver den mest moderne og sikre gasrørledning i verden. Også her er der én afgørende forskel. Hvis der nogensinde opstår et problem i gasrørledningen, kan gassen stoppes ved kilden eller ved kysten. Nord Stream kan ikke sammenlignes med det, der sker i Den Mexicanske Golf.
I sidste ende er vi nødt til at vælge en vej, der fører væk fra olien, men vi har brug for årtier til at gå ad denne vej. Alle i politik og i samfundet skal gå ad den vej. På vejen derhen og i mellemtiden skal vi sikre, at vores sikkerhedskrav, love, retningslinjer og sikkerhedsteam repræsenterer det højeste niveau. Vi har stillet de relevante spørgsmål. Når vi kender årsagerne, når vi har svarene, og når vi har grillet vores energiselskaber, vil vi i efteråret med glæde komme med flere oplysninger. Jeg tror også, at energiselskaberne har indset situationens alvor.
Jeg har en sidste bemærkning. Der er allerede grundlag for erstatningsansvar. Det er der ingen af parterne i USA, der bestrider. Når det er klart, hvem der bærer skylden, vil den pågældende blive draget til ansvar, og vi kan allerede se, at erstatningsansvaret vil beløbe sig til milliarder. I den europæiske miljølovgivning og i vores nationale miljøbestemmelser er spørgsmålet om erstatningsansvar klart. Det vil også styrke en forsigtig tilgang, når det gælder sikkerhed.
Om et par uger vil vi antagelig vide, om der i Europa er behov for juridiske eller tekniske foranstaltninger, og vi vil da med glæde aflægge beretning i Parlamentet igen. Deres ord viser også, hvor vigtigt det er for Dem på tværs af alle partiskel at handle på en fremsynet og forsigtig måde i denne forbindelse i stedet for at reagere bagefter, når en katastrofe allerede er indtruffet. Det er sådan, vi arbejder i Kommissionen.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
András Gyürk  
Vi bør også tage ved lære af katastrofen med dybhavsolieboringen ud for USA's kyst. Vi skal først og fremmest fastholde, at dybhavsboring ikke er uden risiko, selv om der benyttes den mest moderne industrielle teknologi. Vi skal også utvetydigt fastholde, at stigningen i de private investeringer i oliesektoren ikke må resultere i, at politikerne giver afkald på retten til at indføre strenge miljøbestemmelser. Oliekatastrofen i USA er en god anledning for EU til at gennemgå dets egne sikkerhedsbestemmelser. De er stadig alt for generelle. Vi behøver kun tænke på direktivet om miljøkonsekvensundersøgelser eller rammen for sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen. Denne gennemgang er også påkrævet, fordi de regler, der er mere specifikke, i højere grad fokuserer på foranstaltninger, der skal træffes, når en katastrofe er indtruffet. Overvejelser om forebyggelse kommer derfor i anden række. På baggrund af erfaringerne fra USA skal vi klart afgrænse ansvarsområderne for ejerne og operatørerne af oliekilderne og for tilsynsmyndighederne. Industriens egne bestemmelser og frivillige løfter fra selskabernes side er ikke en beroligende løsning. Det er tydeligt, at der er brug for retligt bindende sikkerhedsgarantier.
