Public service radio- og tv-virksomhed i den digitale tidsalder: fremtiden for det tosidede radio- og tv-system (kortfattet forelæggelse) 

Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Ivo Belet for Kultur- og Uddannelsesudvalget om public service radio- og tv-virksomhed i den digitale tidsalder: det tostrengede systems fremtid
Ivo Belet
Fru formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Det beslutningsforslag, som vi håber at kunne vedtage her på torsdag, sender efter min mening et meget vigtigt signal, et signal, som viser, at der her i Parlamentet er stor støtte til vores typiske europæiske mediemodel, som giver plads for både kommercielle programudbydere på den ene side og offentlige programudbydere, dvs. offentlige medieselskaber, på den anden side. Denne model er typisk europæisk, for man finder ikke, eller yderst sjældent, denne model i USA eller Japan, for slet ikke at tale om Kina. I de fleste EU-medlemsstater har denne tostrengede mediemodel vist sig at give den bedste garanti for mediepluralisme, redaktionel uafhængighed og pressefrihed generelt. Men desværre er denne model kommet under stærkt pres i EU. Dette pres kommer fra forskellige sider. Presset kommer fra store nedskæringer, som de kompetente myndigheder, nationale eller regionale, er udsat for, men der er også et stort pres på de offentlige udbydere fra de private medieselskabers side. De mener, at offentlige udbydere udgør en illoyal konkurrence, især på internettet. Som følge af alt dette kæmper en række offentlige udbydere i en række EU-medlemsstater for øjeblikket for at holde hovedet oven vande. Det sætter spørgsmålstegn ved den fine balance i det tostrengede system, som herved bringes i fare. Vi skal gøre alt, hvad vi kan, for at sikre, at den europæiske mediemodel forbliver intakt i disse urolige tider, og at den også får et solidt fundament for fremtiden. Med det formål for øje er det nødvendigt at foretage en række indgreb, og de er fremført i beslutningsforslaget. Det første jeg gerne vil sige, og jeg er ikke sikker på, at man er klar over det her, er, at alle EU's medlemsstater på et tidspunkt formelt har givet tilsagn om at garantere pressefriheden inden for rammerne af Europarådet. Det omfatter et klart defineret mandat og finansiering af public service-udbydere. Langsigtet finansiering er vigtig. Det er på tide, at vi i Parlamentet minder de 27 regeringer om, at de dengang afgav disse tilsagn, og at de skal overholde dem. Det andet, jeg gerne vil sige, er, at mediepluralisme og pressefrihed generelt er væsentlige bestanddele af vores demokrati. Derfor ønsker vi også at etablere et observatorium for mediepluralisme. Det er et redskab, som Kommissionen har taget initiativ til. Det er et meget nyttigt redskab, som kan tjene som ledetråd i en række medlemsstater, i en række regioner, hvor mediediversiteten og mediepluralismen risikerer at blive sat under pres. Sidst, men ikke mindst mener jeg, at den største udfordring for alle medier er at sikre sig en plads online, en digital plads på internettet. Det er foruroligende at se den stigende nervøsitet - eller vi kan endog tale om den stigende fjendtlighed - over for offentlige udbyderes initiativer på internettet. Nogle personer inden for politik, især national politik, og også i medierne synes at have glemt, at der sidste år blev indgået klare aftaler om offentlige udbyderes onlineaktiviteter, og at det er vigtigt, at de overholdes. I forlængelse heraf mener jeg også, at det er nødvendigt at udvikle modeller, som gør det muligt for søgemaskiner og internetserviceudbydere at spille deres rolle. Afslutningsvis vil jeg sige, at jeg ikke tror, at vi længere kan tillade os at forholde os passive, ellers vil vi en dag vågne op og se, at Google og YouTube og også Apple har overtaget vores medielandskab. Det ønsker vi naturligvis absolut ikke.
Miroslav Mikolášik
(SK) Fru formand! Det er nødvendigt i EU at tage skridt til at sikre balance og pluralitet i synspunkterne, og et vigtigt bidrag hertil er en markedsbalance mellem public service-medier og kommercielle medier. Når det drejer sig om at bevare den kulturelle diversitet, ytringsfrihed og en sund konkurrence, kan vi naturligvis ikke vedtage en udifferentieret løsningsmodel, og vi skal derfor respektere de enkelte medlemsstaters bestræbelser på at finde en løsning på spørgsmålet om at øge public service-mediernes andel nationalt.
At finde en balance mellem public service-medierne og de kommercielle medier på internettet bør efter min opfattelse være en prioritet for både de nationale strategier og for en europæisk mediepolitik i den nærmeste fremtid. Det er ligeledes nødvendigt at tilskynde de involverede parter til at samarbejde på det kreative område for at forbedre kvaliteten af den information, der gives på mediemarkedet, og for at frembringe fornyelser i denne sektor. Jeg vil gerne slutte med at sige, at mediepluralisme og mediefrihed er en hjørnesten i demokratiet.
Martin Ehrenhauser
(DE) Fru formand! Jeg mener også, at det tostrengede mediesystem kan være en succes i Europa, og at det er vigtigt, at vi på den ene side har offentlige radio- og tv-virksomheder og på den anden side private kanaler, som virker i fri konkurrence på et frit marked. Men desværre er virkeligheden lidt anderledes. Der er tegn på en meget stor tendens til monopolisering, især i den private sektor. Det skal vi tage skridt til at modvirke. Denne tendens er så meget desto farligere, fordi det sker på en baggrund af alvorlige økonomiske vanskeligheder.
Men på den anden side har vi offentlige radio- og tv-virksomheder, som ikke lever op til deres forpligtelser som offentlige tjenester, idet de tillader, at partiernes spindoktorer og repræsentanter bestemmer de redaktionelle emner og indhold. Det kan naturligvis ikke tillades. Lad mig f.eks. nævne ORF i Østrig, som optræder som en gren af den offentlige administration, men bestemt ikke når det gælder økonomisk rentabilitet. Der er ingen mediefrihed, mediepluralisme eller redaktionsfrihed for øjeblikket, eller i det mindste ikke i den nødvendige udstrækning. Hvad kan EU gøre ved det? Jeg er overbevist om, at det tidlige varslingssystem med henblik på at identificere monopoler, som allerede blev forelagt for Parlamentet for et stykke tid siden, er en god løsning på dette problem.
Zuzana Roithová
(CS) Fru formand! Jeg vil gerne komme med to kommentarer til denne forhandling. Det direktiv om audiovisuelle medietjenester, som tidligere er vedtaget, forbedrer samarbejdet mellem tilsynsinstanserne og giver et højere beskyttelsesniveau for børn, når det gælder uegnede udsendelser og reklamer. Men medlemsstaterne udviser ikke den nødvendige disciplin, hvad angår gennemførelsen af direktivet. I mit land trådte det f.eks. først i kraft i juni. Vi har ligeledes en utilstrækkelig harmonisering af lovgivningen om ophavsret. Det skal gøres lettere at opnå grænseoverskridende licenser for audiovisuelle værker fra kollektive ophavsmænd og frigive arkivet for audiovisuelle værker med usikker ophavsret i tilfældet med de såkaldte forældreløse værker. Jeg har fået bekræftet, at Kommissionen vil fremlægge en ny lovgivningstekst næste år, men man vil begrænse lovgivningen til musikværker og ikke medtage audiovisuelle værker. Jeg opfordrer derfor Kommissionen til at fortælle os, om man vil rette denne grundlæggende fejl, eller om det er os, der skal gøre det i udvalgsbehandlingen. Dette problem omhandles i betænkningens punkt 33.
Jaroslav Paška
(SK) Fru formand! Jeg vil gerne begynde med at udtrykke min støtte til ordførerens bestræbelser på at starte en forhandling i Parlamentet om mediemiljøet. Det er efter min mening et meget nyttigt emne, især i digitaliseringens tidsalder, som er en tidsalder, hvor der sker revolutionerende ændringer i dette miljø.
Der er tydelige forskelle i mediemiljøet mellem de forskellige lande. Der er lande, hvor mediemiljøet domineres af store kommercielle medier, hvor public service-medierne i det store og hele blot danner en slags baggrund. Nogle steder er de kommercielle medier svagere eller opsplittede og diffuse, og de skaber derfor ikke et koncentreret pres eller et koncentreret mediemiljø, og public service-medierne er så bedre i stand til at levere informationer og påvirke offentligheden i større udstrækning.
Men under alle omstændigheder ser vi, at politiske instanser især ofte blander sig i public service-mediernes arbejde, ligesom ejere blander sig i de kommercielle mediers arbejde, og det påvirker i betydelig udstrækning vores informationer og vores bevidsthed.
For at kunne opnå mediefrihed, ægte frihed, som er uafhængig af penge, det være sig private eller offentlige penge, skal der gøres en større indsats for, at journalister kan være frie og ikke underlagt en form for kontrol eller selvkontrol, som reelt ville forpligte dem til at være loyale over for deres arbejdsgivere. Det er efter min mening det største problem for medierne i vores tid, og det skal der ændres på i fremtiden.
Maria Damanaki
medlem af Kommissionen. -(EN) Fru formand! Kommissionen glæder sig over Parlamentets betænkning om public service radio- og tv-virksomhed i den digitale tidsalder: det tostrengede systems fremtid. Betænkningens tekst er velafbalanceret, idet den støtter det eksisterende tostrengede system, der er baseret på en sameksistens mellem public service radio- og tv-virksomheder og kommercielle radio- og tv-virksomheder i Europa. Som det hedder i en af betragtningerne til direktivet om audiovisuelle medietjenester, er denne sameksistens et træk, der kendertegner det europæiske audiovisuelle marked i forhold til andre lande, og det erkendes fult ud i betænkningen.
Protokollen vedrørende offentlig radio- og tv-virksomhed i medlemsstaterne, der er bilagt EU-traktaterne, anerkender medlemsstaternes frie ret til at fastlægge mandatet for de offentlige tjenester vedrørende tilrettelæggelsen af public service radio- og tv-virksomhed og finansieringen heraf, så længe en sådan finansiering ikke berører handelsvilkårene og konkurrencen i Fællesskabet. Medlemsstaterne fastlægger derfor formen og betingelserne for finansieringen af deres public service-medier, for så vidt EU's regler om statsstøtte overholdes.
Vi er enige i hovedlinjen i betænkningen, nemlig at offentlige radio- og tv-virksomheder skal kunne udnytte de muligheder, digitaliseringen og diversificeringen af distributionsplatforme giver i overensstemmelse med princippet om teknologisk neutralitet. Det erkendtes i Kommissionens reviderede meddelelse fra 2009 vedrørende anvendelsen at regler om statsstøtte på public service radio- og tv-virksomhed. Vi har nogle kommentarer til to elementer i betænkningen.
For det første består der, hvad angår kontrol med Europarådets standarder, intet EU-ansvar for public service-mediernes politiske uafhængighed. EU-medlemsstaterne kan desuden ikke give Det Europæiske Observationsorgan for det Audiovisuelle Område et mandat uden samtykke fra ikke-EU-medlemmer. Det kan Kommissionen heller ikke.
For det andet hedder det i betænkningen, at nogle medlemsstater ikke har gjort noget for at fremme europæiske værker inden for radio og tv. Det underbygges ikke af tal fra Kommissionens seneste beretning om gennemførelsen af direktivets bestemmelser. I henhold til den beretning gør radio- og tv-virksomheder i hele Europa overordnet et godt stykke arbejde med at fremme europæiske programmer.
Public service radio- og tv-virksomheder bør gå i spidsen for innovation og være drivkraften bag udvikling af nye formater og kvalitet, både hvad angår selve programmerne og den tekniske kvalitet, hvis de skal kunne følge med i de tendenser og udfordringer, der kommer andre steder fra. Det ser ud til, at vi er fuldstændig enige om dette, og jeg glæder mig til at samarbejde med Parlamentet om disse spørgsmål inden for traktaternes retlige rammer.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag den 25. november 2010.
Skriftlige erklæringer (forretningsordenens artikel 149)
Iosif Matula
På et tidspunkt, hvor vi går fra et analogt til et digitalt tv-system, og hvor de nye medier, herunder 3D-formatet, får stadig større betydning, er der en række faktorer, der skal tages med i betragtning i udarbejdelsen af vores politik. For det første mener jeg, at det er en god idé at træffe foranstaltninger til at lette overgangen til det digitale system, samtidig med at vi overvejer muligheden for at tilbyde værdibeviser eller andre foranstaltninger til at kompensere offentligheden. En anden vigtig foranstaltning kunne være at tilbyde journalister og ledere af public service radio- og tv-virksomheder uddannelseskurser i lyset af de beløb, som de private medier konstant sætter af til det formål. Jeg mener desuden, at det ville være en god idé at overveje at oprette en europæisk offentlig radiotjeneste i fremtiden. Samtidig mener jeg, at det ville være godt, hvis de offentlige tv-stationer i medlemsstaterne leverede programmer af europæisk interesse til EuroNews-kanalerne. Ikke blot på grund af 3D-produktionernes store udbredelse, men også i lyset af lægernes advarsler om konsekvenserne for seernes helbred, opfordrer jeg Kommissionen til hurtigt at lave en undersøgelse, som ser på de eventuelle risici, som 3D-tv kan udgøre for europæernes sundhed under de nuværende tekniske forhold.
Emil Stoyanov
Jeg vil gerne først gratulere Ivo Belet med hans fremragende betænkning om dette meget vigtige emne. Jeg vil også gerne takke ham for at have accepteret mine idéer og forslag. Jeg mener, at vi er nået frem til en velafbalanceret betænkning, som forsøger at sikre en fair konkurrence mellem offentlige og private medier.
På baggrund af en lang tradition betales offentlig tv-virksomhed over de nationale budgetter, dvs. af skatteborgerne, og det bygger på den antagelse, at offentlige tv-stationer beskytter offentlighedens interesser, mens private radio- og tv-virksomheder beskytter private, kommercielle interesser. Men praksis i Bulgarien og i resten af Europa har for længe siden vist, at det ikke er helt rigtigt, hverken når det gælder offentlige eller private medier.
Jeg kan trække på mange års erfaring i mediesektoren, og jeg stillede derfor nogle ændringsforslag til denne betænkning med det formål at sætte offentlige og private medier på lige fod, således at de kan levere information af bedre kvalitet, som er vigtig for offentligheden. Europæiske borgere har ret til at modtage den bedste information både om europæiske og nationale spørgsmål. Det kræver en indsats af både offentlige og private medier, mens de regulerende myndigheder skal sikre lige vilkår for alle.
