Spørgetid (spørgsmål til Kommissionen) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er spørgetiden (B7-0223/2009).
Vi behandler en række spørgsmål til Kommissionen.

Om: Kommissionens indsats med henblik på at skabe et miljø, der ansporer private selskaber til at investere i forskning og tilskynder bankerne til at finansiere denne form for investering
2009 er det europæiske år for kreativitet og innovation. Målet for Lissabonstrategien, der blev vedtaget i 2000, er at gøre den europæiske økonomi til den mest konkurrencedygtige og dynamiske videnbaserede økonomi i verden inden 2010. Det mål har affødt to andre målsætninger, nemlig at øge beskæftigelsesfrekvensen til mindst 70 % af arbejdskraften og hæve niveauet for investeringer i forskning til mindst 3 % af BNP, heraf to tredjedele fra den private sektor. Desværre har 2009 være præget af en økonomisk og finansiel krise, der har ramt alle EU-medlemsstater og begrænset de private virksomheders adgang til finansieringsinstrumenter. De samlede forskningsinvesteringer udgør kun 1,85 % af BNP, og kun fem medlemsstater har investeret over 2 % af BNP i forskning. Medlemsstaternes økonomi vil kun kunne genoprettes, hvis det lykkes EU at forblive konkurrencedygtigt, og det forudsætter, at der investeres i forskning og uddannelse.
Hvilke foranstaltninger påtænker Kommissionen at gennemføre for at skabe et miljø, der ansporer private virksomheder til at investere i forskning, særlig anvendt forskning, og tilskynder bankerne til at finansiere investeringer i forskning og innovation?
Günter Verheugen
EU's forsknings- og innovationspolitik er hovedsagelig baseret på det syvende rammeprogram for forskning, som løber fra 2007 til 2013, programmet for konkurrenceevne og innovation, som løber i samme periode, og Samhørighedsfonden, som også løber i samme periode. Som forberedelse til disse tre store programmer fremlagde Kommissionen en langsigtet strategi og en handlingsplan i 2005 og 2006. Handlingsplanen blev fremlagt i 2005, og den bredt formulerede innovationsstrategi blev fremlagt i 2006. Resultaterne af disse forskellige programmer er blevet grundigt dokumenteret af Kommissionen og har ofte været drøftet her i Parlamentet. Jeg sender Dem gerne denne dokumentation igen. Det er ikke muligt at redegøre i detaljer for indholdet under spørgetiden, men jeg vil gerne forsøge at understrege de vigtigste punkter.
I forbindelse med det syvende rammeprogram for forskning steg EU's udgifter til forskning og udvikling meget markant, og der blev også udviklet en række nye instrumenter, navnlig de fælles teknologiinitiativer, og disse har vist sig at være ekstremt værdifulde.
Samhørighedsfonden er ny og bedre egnet til at fremme forskning og innovation, og det er virkelig bemærkelsesværdigt, hvis man ser på tallene - der er blevet afsat 86 mia. EUR til disse områder for den angivne periode under Samhørighedsfonden og strukturfondene, hvilket under alle omstændigheder udgør 25 % af alle strukturfondene og Samhørighedsfonden. Der er blevet udviklet et nyt instrument inden for rammerne af den europæiske strukturpolitik, Jeremieinitiativet, som først og fremmest har til formål at give små og mellemstore virksomheder lettere adgang til kapital. Dette sker i samarbejde med Den Europæiske Investeringsfond.
Programmet for innovation og konkurrenceevne, som jeg er ansvarlig for, er også i bund og grund et program, der tilvejebringer finansieringsinstrumenter. Den største andel af midlerne anvendes rent faktisk til at lette små og mellemstore virksomheders adgang til finansieringsinstrumenter, der har til formål at styrke deres innovationskapacitet.
Jeg er sikker på, at De ved, at EU's vækst- og beskæftigelsespolitik kun omfatter få kvantitative mål. Vi har fastsat et kvantitativt mål, der imidlertid ikke er blevet ændret siden 2000. Målet er at bruge 3 % af bruttonationalproduktet på forskning og udvikling. Vi kan allerede i dag sige, at dette mål ikke vil blive opfyldt. Det er imidlertid lidt misvisende kun at se på procentsatserne, idet de absolutte udgifter til forskning og udvikling i EU steg med 14,8 % fra 2000 til 2006. Det er en større stigning end i f.eks. USA. Vi er alligevel nødt til at sige, at resultaterne ikke er tilfredsstillende, og derfor vedtog Rådet allerede i december sidste år et dokument med titlen "Vision 2020" for det europæiske forskningsrum, hvor der blev fokuseret på, om vi kunne mobilisere flere midler til den europæiske forsknings- og udviklingspolitik.
Jeg ønsker ikke at lægge skjul på, at jeg er bekymret over, at den nuværende økonomiske afmatning udgør en trussel mod den langsigtede strategi til fremme af forskning og udvikling. Kommissionen reagerede meget hurtigt på denne trussel i november 2008. I den europæiske økonomiske genopretningsplan, som supplerer medlemsstaternes foranstaltninger til bekæmpelse af den økonomiske krise, og som har til formål at skabe fremdrift og imødegå den vanskelige situation i den finansielle sektor, er der kraftig fokus på investeringer i forskning og udvikling og fremme af investeringer. Jeg vil nævne tre eksempler, nemlig initiativet vedrørende fremtidens fabrikker, der vedrører moderniseringen af Europas industrielle base, og som har et budget på 1,2 mia. EUR, initiativet vedrørende energieffektive bygninger, der har fået tildelt et budget på 1 mia. EUR, og partnerskabet for fremstilling af grønne biler, der også har fået tildelt 1 mia. EUR til forskning, og der tilføres yderligere 4 mia. EUR gennem andre økonomiske foranstaltninger.
Kommissionen er allerede gået i gang med at forberede den næste vækst- og beskæftigelsesstrategi. Uden at røbe nogen hemmeligheder - kommissionsformand Barroso har allerede været inde på dette spørgsmål i sine retningslinjer - kan jeg også sige, at forskning, udvikling og innovation kommer til at spille en helt central rolle i den næste vækst- og beskæftigelsesstrategi.
Jeg har endnu en bemærkning vedrørende innovation. Europas forskningspolitik er rent faktisk temmelig stærk. Vi har gode, og på nogle områder, enestående forskningskapaciteter. Vi har også skabt gode resultater inden for teknologisk udvikling. Vi kan imidlertid bestemt gøre det bedre på innovationsområdet. Hvis innovation tolkes som den praktiske anvendelse af forskning og udvikling inden for produkter, tjenester, design og metoder - med andre ord alle områder, hvor en praktisk anvendelse er mulig - mener vi stadig, at der er et stort potentiale for at skabe yderligere vækst og beskæftigelse i Europa. Kommissionen meddelte derfor i år, at den vil fremsætte et forslag til en "innovationslov". En "lov" i denne forstand er et nyt politisk instrument, som vi udviklede for første gang i forbindelse med små og mellemstore virksomheder - De husker helt sikkert loven om små virksomheder - "Small Business Act" - og vi agter at fremsætte dette forslag til en innovationslov, der samler lovgivningsforanstaltninger, politiske initiativer og politisk bindende retningslinjer i et større pakke.
Jeg har forsøgt at lede dette arbejde på en sådan måde, at den nye Kommission selv kan beslutte, hvornår den ønsker at fremsætte dette forslag til innovationslov. Jeg er sikker på, at De forstår, at jeg ikke kan foregribe afgørelsen - det er den nye Kommissions afgørelse. Der er imidlertid allerede gjort gode fremskridt i forbindelse med det forberedende arbejde, og jeg tror, at jeg med sikkerhed kan sige, at Parlamentet vil få forelagt denne innovationslov i løbet af næste år.
Jeg vil gerne afslutningsvis sige, at der generelt er sket gode fremskridt over en bred front i løbet af de seneste år, selv om de har været meget uregelmæssige. Det er imidlertid nødvendigt at se objektivt på situationen. Vi kan f.eks. ikke forvente, at de nye medlemsstater fra dag ét anvender den samme andel af bruttonationalproduktet på forskning, udvikling og innovation som de gamle medlemsstater. Det glæder mig imidlertid, at de nye medlemsstater - især dem, der har størst behov for at komme op på samme niveau - også er hurtigst til at indhente forsinkelsen, og den generelle udvikling er således efter min opfattelse positiv.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Tak for oplysningerne og Deres svar. Jeg vil gerne spørge Kommissionen, om den agter at afholde drøftelser med de europæiske pengeinstitutter om muligheden for at yde garantier og lån til en præferencesats til støtte for virksomheder og projekter, der i øjeblikket anses for at indebære en stor risiko, på forsknings- og innovationsområdet. Europæiske forskningsprogrammer såsom det syvende rammeprogram, der medfinansierer projekter med op til 50 %, er desuden ikke særlig relevante for små og mellemstore virksomheder. Jeg vil gerne spørge Kommissionen, om den agter at ændre disse programmer for at øge små og mellemstore virksomheders deltagelse.
Günter Verheugen
Det er en meget relevant bemærkning, og det glæder mig at kunne fortælle Dem, at Kommissionen har præcis samme holdning, og at det er præcis det, den har gjort. Jeg vil gerne gentage, at det afgørende problem for vores små og mellemstore virksomheder er at få adgang til den nødvendige risikovillige kapital til finansiering af udgifterne til forskning og udvikling. Der er blevet udviklet to vigtige instrumenter på dette område, nemlig rammeprogrammet for konkurrenceevne og innovation og Jeremieprogrammet.
I begge tilfælde handler det om det samme, nemlig mulighederne for at mobilisere lån til en lavere rente via Den Europæiske Investeringsbank og Den Europæiske Investeringsfond baseret på risikovillig kapital - med andre ord direkte inddragelse af virksomhedskapital - og på garantier for at lette små og mellemstore virksomheders adgang til disse lån. Der er tale om store investeringsprogrammer, som flere hundrede tusinde europæiske virksomheder deltager i.
Jeg er sikker på, at De forstår, at Den Europæiske Investeringsbank og Den Europæiske Investeringsfond ikke kan forvalte de enkelte lånesager i detaljer. Dette er baggrunden for, at dette sker via mellemmænd, normalt banker i medlemsstaterne. Ifølge de seneste oplysninger, jeg ligger inde med, er det nationale banksystem i alle medlemsstaterne integreret i denne politik, og virksomheder, der søger adgang til midler fra EU's budget, kan få adgang til de pågældende midler via det nationale banksystem.
Paul Rübig
(DE) Mit spørgsmål vedrører Eurostars, som vi implementerede inden for rammerne af Eureka, og som navnlig fremmede en hurtig og effektiv tildeling af midler til små og mellemstore virksomheder. Mener De, at det pågældende program kan blive udvidet? Hvad er i øvrigt Deres holdning til udfordringen i forbindelse med det ottende rammeprogram for forskning, hvor man i øjeblikket drøfter forslaget om at afsætte 50 mia. EUR fremover til forskning i energieffektivitet, især til støtte for SMV'er?
Günter Verheugen
De kender naturligvis mit svar, men jeg glæder mig over Deres spørgsmål. Ja, jeg tror, at alle vores programmer til fremme af små og mellemstore virksomheders adgang til midler kan udvides. Erfaringerne med disse programmer er meget positive, og vi bør således udvide dem. De bedes have forståelse for, at jeg ikke ønsker at udtale mig om prioriteterne for det ottende rammeprogram for forskning. For det første er det som bekendt ikke mit ansvar, og for det andet ville det være forkert af mig at foregribe afgørelser, der skal træffes af den nye Kommission, som snart bliver indsat.
Med hensyn til det grundlæggende aspekt i Deres spørgsmål kan jeg kun sige, at den nuværende Kommissions holdning er, at der i vores forsknings-, udviklings- og innovationspolitik i de kommende 10 år skal være fokus på energieffektivitet, vedvarende energi og i bredere forstand på teknologier, der baner vejen for en bæredygtig livsstil og økonomi.
De kender mig godt nok til at vide, at jeg altid har påpeget, at en forøgelse af energieffektiviteten sandsynligvis er den billigste og mest effektive form for bæredygtighedsprogram, da det sætter os i stand til at gøre meget for forholdsvis få midler. Hvis den nye Kommission således forelægger konkrete forslag, der går i den retning, vil den i realiteten kunne tage udgangspunkt i det forberedende arbejde, der er blevet gjort af den nuværende Kommission, og i dens politikker.
Andreas Mölzer
(DE) Forskning og udvikling er naturligvis navnlig af afgørende betydning for medicinalindustrien, når vi taler om innovation og bekæmpelse af sygdomme til gavn for EU-borgerne. Hvilke foranstaltninger vil Kommissionen træffe over for medicinalvirksomheder, der forsøger at begrænse parallelhandel i medicinalsektoren? Vil den fastslå, at sådanne foranstaltninger er konkurrencebegrænsende?
Günter Verheugen
Dette spørgsmål kommer ganske enkelt ikke på tale, idet det blev indgående behandlet og afklaret i forbindelse med den lægemiddelpakke, som Kommissionen forelagde sidste år. Vi har en klar og entydig retspraksis på dette område fra EF-Domstolen, som omfatter parallelhandel med lægemidler på det frie indre marked, og der er derfor intet juridisk grundlag for at begrænse en sådan handel.
Den lægemiddelpakke, som Kommissionen forelagde sidste år, omfatter ikke specifikke regler, der på nogen måde påvirker parallelhandelen negativt. Der gælder nøjagtig de samme regler for lægemiddelproducenter og parallelimportører i de meget vigtige og vidtrækkende forslag vedrørende beskyttelse mod forfalskede lægemidler i den lovlige forsyningskæde. Der er ingen forskelsbehandling overhovedet. Jeg er ikke bekendt med, at der er nogen i Kommissionen, der agter at behandle dette spørgsmål.
Om: Information til forbrugerne om energipriserne
Kommissionen åbnede for nylig i London det andet borgerforum for energi. I sin erklæring understregede kommissæren for forbrugerbeskyttelse, hvor vigtigt det er for forbrugerne at kunne disponere over gas- eller elektricitetsregninger, som giver en så god indikation som muligt af energiforbruget, som er enkle og præcise, og som giver mulighed for sammenligninger mellem leverandørerne.
Kan Kommissionen ud over disse store årlige manifestationer konkret angive, hvordan den vil tvinge energiproducenter og -distributører til at nå dette mål, som er af væsentlig betydning for forbrugerne, når den har nægtet at vedtage det charter for energiforbrugerne, som Parlamentet har foreslået?
Meglena Kuneva
Som svar på det første spørgsmål fra hr. Tarabella om energipriserne kan jeg oplyse, at der med vedtagelsen af den tredje pakke om det indre energimarked er kommet langt mere fokus på borgerne i det indre energimarked. Formålet med de nye foranstaltninger er at forbedre detailenergimarkedets funktion og øge forbrugerbeskyttelsen. Borgerforummet for energi, der er oprettet med det formål at forbedre detailmarkedets funktion til gavn for den enkelte forbruger, drøfter og følger op på disse spørgsmål.
Forummet, der består af repræsentanter for forbrugere, erhvervslivet, nationale energiregulerende myndigheder og nationale forvaltningsorganer, søger at forbedre gennemførelsen af energilovgivningen og har mulighed for at udarbejde adfærdskodekser, hvori der tilskyndes til selvregulering, og som endog til en vis grad kan være bindende for industrien. I denne forbindelse blev der nedsat en arbejdsgruppe om fakturering på det første møde i forummet i 2008. Arbejdsgruppens anbefalinger er eksempler på god faktureringspraksis og blev fremlagt og godkendt på det andet møde i forummet i 2009. De energiregulerende myndigheder og industrien aflægger rapport om gennemførelsen af anbefalingerne om fakturering på det næste møde i forummet, der forventes afholdt i efteråret 2010.
Med den tredje pakke om det indre energimarked er der også blevet indført et nyt instrument, som har til formål at oplyse forbrugerne - tjeklisten for europæiske energiforbrugere. Tjeklisten er et værktøj, der vil bidrage til at oplyse forbrugerne i medlemsstaterne om deres rettigheder - især om fakturering - og understøtte gennemførelsen og håndhævelsen af energilovgivningen. Den har til formål at give forbrugerne forenklede, præcise og praktiske oplysninger om lokale energimarkeder. Harmoniseringen af de energiregulerende myndigheders beføjelser på forbrugerbeskyttelsesområdet, der indebærer en aktiv markedsovervågning, vil styrke forbrugerbeskyttelsen yderligere.
Marc Tarabella
(FR) I Deres svar taler De rent faktisk om udfaldet af en anden rapport i efteråret 2010, om en tredje energipakke, der vil blive tæt overvåget.
De er imidlertid fuldt ud klar over, at der er blevet indgivet tusindvis af klager til forbrugerorganisationer og nationale reguleringsmyndigheder over den fuldstændige mangel på gennemsigtighed i forbindelse med gas- og elektricitetsregninger, både hvad angår priser og faktisk forbrug. Det sker på et tidspunkt, hvor både Kommissionen og medlemsstaterne i deres energiplaner understreger behovet for at reducere forbruget og for at sammenligne priser med henblik på eventuelt at skifte leverandør. Dette var hovedformålet med liberaliseringen.
Jeg vil derfor gå direkte til sagen og spørge Dem, hvilke foranstaltninger - og jeg anvender flertalsformen her - Kommissionen agter at træffe på kort sigt for at løse disse problemer. Jeg vil også påpege, at Kommissionen har forkastet Parlamentets forslag om et charter for energiforbrugerne - det var fru De Vits' forslag - som De tidligere selv havde anbefalet.
Meglena Kuneva
De fokuserer i Deres spørgsmål kraftigt på, hvorfor chartret blev droppet. Den offentlige høring om meddelelsen "Vejen til et europæisk charter for energiforbrugernes rettigheder" blev lanceret i juli 2007. Resultaterne af høringen viste, at der var ringe kendskab til energiforbrugernes eksisterende rettigheder.
Forslaget om et charter, én enkelt lovgivningstekst om forbrugernes rettigheder, der i øjeblikket er omfattet af en række europæiske direktiver og en lang række nationale gennemførelsesinstrumenter, blev forkastet af juridiske grunde. Energiforbrugernes rettigheder i den eksisterende EU-lovgivning er allerede juridisk bindende.
De spørger, hvorfor der ikke kan udformes en standardfaktura for alle forbrugere. Vores arbejdsgruppe om fakturering, der blev nedsat af det første borgerforum for energi, bekræftede, at industrien forsat bør have ret til selvregulering og ret til at fremme innovation inden for fakturering. Det vil samtidig sikre større gennemsigtighed og sammenlignelighed mellem de tilbudte priser og tjenesteydelser til forbrugerne.
Korrekt fakturering hænger tæt sammen med målingshyppighed. Målingshyppigheden er ikke fastsat i EU-lovgivningen. Dette spørgsmål hænger imidlertid indirekte sammen med intelligent måling.
Jeg vil også gerne understrege, at vi i borgerforummet for energi godkendte anbefalingerne om god faktureringspraksis, der har til formål at give forbrugerne enkle og klare oplysninger om gas- og elektricitetsregninger.
Det fremgik af resultattavlen for forbrugermarkederne, hvor vi undersøgte forskellige forbrugermarkeder, at de fleste klager vedrørte elektricitetsmarkedet, De finansielle markeder kom ind på en andenplads og lokal transport på en tredjeplads.
Kommissionen har derfor iværksat en større undersøgelse af detailmarkedet for elektricitet og vil fremlægge resultaterne på mødet i forummet i 2010. Dette er anden fase i gennemførelsen af de konklusioner, der er draget af resultattavlen for forbrugermarkederne, og jeg tror, at dette instrument fremover fortsat vil være et af de stærkeste instrumenter til kortlægning af detailmarkedets funktion, især på dette område, der er af central og grundlæggende betydning og også i høj grad hænger sammen med tjenester.
Chris Davies
(EN) Jeg vil gerne følge op på spørgsmålet. Vi ved, at der er et enormt potentiale for energibesparelser i husholdningerne. Jeg undersøger altid med interesse min elregning, fordi jeg gerne vil foretage disse besparelser, og jeg synes ærlig talt, at den er forvirrende.
Hvis jeg synes, at den er forvirrende, går jeg ud fra, at mange af mine vælgere har det på samme måde. Selvregulering er ikke et tilstrækkeligt instrument. Kommissionen kunne gøre en reel forskel ved at skabe afklaring, og jeg tror, at et sådant tiltag vil blive hilst velkommen overalt, og at det i høj grad vil gøre det nemmere for os at reducere den globale opvarmning.
Jeg anmoder Dem om at genoverveje dette i Kommissionen.
Franz Obermayr
(DE) I første halvdel af året faldt gasleverandørernes oliepriser med op til 40 %. Denne udvikling havde imidlertid kun marginalt positive følger for forbrugerne, hvilket er særlig vigtigt i årets kolde måneder.
Hvilke foranstaltninger vil Kommissionen træffe for at sikre, at forbrugerne også kan få fordel af denne positive prisudvikling?
Meglena Kuneva
Vi er klar over, at Kommissionen ikke er prisfører. Det, som vi kan gøre, og det, som vi bestræber os på at gøre, er at gøre priserne gennemskuelige.
I et af de seneste direktiver - direktivet om forbrugerkredit fra 2007 - anmodede vi bankerne om at etablere en fælles metode til beregning af renter, som kunne danne udgangspunkt for forbrugernes sammenligning af priser med henblik på at finde den bedste løsning for dem. Vi har en lang række redskaber at arbejde med. Det handler om urimelig handelspraksis, og det er netop gennemsigtighed i priserne, der er kernen til direktivet.
Vi har også et andet horisontalt direktiv om urimelige handelsvilkår, herunder om urimelig og uberettiget berigelse. Jeg tror, at det var det, De hentydede til, da De stillede spørgsmålet om priser.
Dette henhører under os, og vi er også nødt til at gøre vores yderste for at sikre, at direktiverne håndhæves korrekt og på en harmoniseret måde i alle EU-medlemsstaterne, fordi indvirkningen af alle disse direktiver i høj grad afhænger af, hvordan de gennemføres. Derfor har jeg foreslået, at Kommissionen udarbejder en meddelelse om håndhævelse. Dette er banebrydende, fordi håndhævelse normalt henhører under medlemsstaterne, men vi er nødt til at sammenligne resultaterne og anvende benchmarking, og derfor bakker vi - apropos det tidligere spørgsmål om måling og afklaring - i øvrigt kraftigt op om projektet vedrørende intelligent måling. Dette er muligvis ikke et paneuropæisk initiativ, men lande som Sverige, som varetager formandskabet, er blandt pionererne på dette område. Jeg kan kun opfordre alle til at se på dette eksempel og bruge det bedst muligt. Dette kunne også føre til andre spørgsmål, såsom hvordan man beregner det CO2-fodaftryk, som vi alle afsætter gennem vores energiforbrug.
På andre områder har Kommissionen i den seneste tid truffet en lang række foranstaltninger vedrørende energimærkning og større prissammenligning og fremmet anvendelsen af forbrugerindekser, f.eks. i Italien og andre lande, fordi dette også er en meget fin internetservice, der gør det nemmere for forbrugerne at opnå bedre priser.
Det er imidlertid en forudsætning, at den grænseoverskridende handel og tilgængeligheden øges. Grænseoverskridende handel via internettet udgør i øjeblikket kun 9 % af handelen i EU, så vi er virkelig nødt til at gennemføre anden fase af det indre marked, dvs. detailmarkedet. Dette område er en af svaghederne i det indre marked, og jeg håber meget, at Parlamentet og Kommissionen vil fremskynde et af de vigtige direktiver, der foreslås i direktivet om forbrugerrettigheder, som har til formål at fastsætte en række regler, der skaber større sikkerhed og større tillid - hos forbrugerne og virksomhederne - med henblik på at forbedre den virkelig meget begrænsede grænseoverskridende handel i Europa.
Om: Fødevaremærkning for forbrugerne
Vil Kommissionen redegøre for, hvilke undersøgelser eller rapporter den har gennemført for så vidt angår fødevarer, som angives at have sundhedsfremmende egenskaber, og hvorvidt der er foretaget undersøgelser eller test af en række af disse fødevarer for af hensyn til forbrugerne at konstatere, om de rent faktisk har de angivne virkninger?
Androulla Vassiliou
Efter anmodning fra medlemsstaterne og de berørte parter forelagde Kommissionen et forslag til forordning om ernærings- og sundhedsanprisninger af fødevarer, som Parlamentet og Rådet vedtog i december 2006.
Formålet med forordningen er netop at sikre, at ernærings- og sundhedsanprisninger af fødevarer er sandfærdige, klare og baseret på almindeligt anerkendt videnskabelig evidens, således at forbrugerne er tilstrækkelig beskyttet. Kommissionen agter derfor at opstille lister over tilladte sundhedsanprisninger samt at opdatere tilladte ernæringsanprisninger. I forordningen fastsættes godkendelsesprocedurer med det formål at sikre, at der kun fremsættes videnskabeligt dokumenterede sundhedsanprisninger.
Disse procedurer involverer først og fremmest Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet, der vurderer om sundhedsanprisningerne er dokumenteret, for det andet Kommissionen, der udarbejder udkast til foranstaltninger om godkendelse eller afvisning af sundhedsanprisninger i overensstemmelse hermed, og for det tredje medlemsstaterne, der udtaler sig om foranstaltningerne i forskriftsudvalget.
Kommissionen har indtil videre vedtaget fire forordninger om tilladelse eller afvisning af sundhedsanprisninger. Der vil også fremover blive vedtaget lignende foranstaltninger på baggrund af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritets evaluering af sundhedsanprisninger, således at det sikres, at forbrugerne ikke vildledes.
Jim Higgins
(GA) Jeg vil gerne takke kommissæren for hendes svar. Jeg glæder mig over, at Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet er i gang med en undersøgelse af produktionen af fødevarer, da det nu er blevet dokumenteret, at kunderne gerne vil betale mere for fødevarer med sundhedsmæssige fordele.
I sidste ende er det vigtigste, at vi overholder de nye regler og lægger pres på virksomhederne for at få dem til at være helt ærlige omkring de oplysninger, de angiver, således at de ikke lyver over for de mennesker, der køber disse produkter.
Androulla Vassiliou
medlem af Kommissionen. - (EN) Jeg kan kun være enig. Dette er netop årsagen til, at vi forelagde dette forslag til forordning.
Jeg må sige, at vi var forbløffet over det modtagne antal ansøgninger. Vi havde forventet et par hundrede, og vi modtog 44 000 anprisninger. Vi samlede disse 44 000 anprisninger i en gruppe på 4 000, som vi forelagde Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) med henblik på en udtalelse. Dette er grunden til, at EFSA ikke kan færdigbehandle alle 4 000 anprisninger inden udløbet af fristen i december 2010.
Jeg mener imidlertid, at det er meget vigtigt for forbrugerne, at vi afslutter denne proces, og at de er helt klar over, at når de ser en anprisning, og når de ser en fødevare i supermarkedet med en anprisning, så kan de være helt sikre på, at denne er videnskabeligt dokumenteret, og at den ikke er vildledende.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Jeg vil gerne takke kommissæren for disse oplysninger - Deres tiltag er helt bestemt meget vigtige.
Mere end 40 000 virksomheder har ansøgt om at få bekræftet, at deres produkter opfylder de højeste krav og kriterier. Hvad vil der imidlertid ske, hvis de modtager denne bekræftelse, samtidig med at produkterne efter et stykke tid rent faktisk ikke længere opfylder alle de krav eller alle de parametre, der er angivet på etiketterne? Hvad vil der ske, navnlig hvis der er tale om store internationale koncerner? De har fået en godkendelse, og det anfører de på etiketten, men virkeligheden er en helt anden. Hvad vil der så ske?
Paul Rübig
(DE) Jeg vil gerne vide, hvordan De mener, at regionale produkter, der sælges lokalt, bør mærkes og markedsføres med samme friskhed og høje kvalitet fremover?
Androulla Vassiliou
Mit svar på det sidste spørgsmål er nej, idet det handler om noget helt andet. Det handler om produktets oprindelse. Vi taler om sundhedsanprisninger i dag. Når en producent angiver en anprisning om, at et produkt er godt for dit helbred af en eller anden grund, så skal det dokumenteres videnskabeligt, at dette virkelig er tilfældet.
Hvad angår det andet spørgsmål, undersøger EFSA naturligvis de angivne sundhedsanprisninger på tidspunktet for ansøgningen på grundlag af den fremlagte videnskabelige evidens på tidspunktet for ansøgningen.
Hvis der angives en anprisning på grundlag af visse videnskabelige beviser, og producenten derefter ændrer produktet, er der naturligvis helt klart tale om bedrageri, og der vil blive grebet ind over for den pågældende producent, da producenten både vildleder og bedrager offentligheden.
Om: Forskellige forbrugerrettigheder
Det sker ofte, at vælgere henvender sig til deres medlem af Europa-Parlamentet med problemer vedrørende deres forbrugerrettigheder i forbindelse med ophold eller rejse i en anden medlemsstat end deres oprindelsesland. Hvad gør Kommissionen for at fremme kendskabet til og forståelsen af forbrugerrettigheder, som er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat i Den Europæiske Union?
Meglena Kuneva
Spørgsmålet vedrører forskellige forbrugerrettigheder og er meget aktuelt. I alle medlemsstaterne er der blevet etableret institutioner og organisationer, der har til opgave at fremme borgernes kendskab til og forståelse af deres forbrugerrettigheder.
Der er onlineadgang til en oversigt over disse nationale institutioner og organisationer. Jeg kan naturligvis oplyse adressen, nemlig http://ec.europa.eu/consumers/empowerment/cons_networks_en.htm, og det er virkelig meget interessant at browse rundt.
Kommissionen fremmer kendskabet til forbrugerrettigheder gennem forskellige instrumenter. Vi støtter Det Europæiske Netværk af Forbrugercentre, der oplyser forbrugerne om deres rettigheder, når de handler på tværs af grænserne, og hjælper dem med at søge erstatning, når noget går galt. Centrene oplyser på deres websteder og i deres foldere og brochurer forbrugerne om deres rettigheder, f.eks. når de handler online, lejer en bil eller bestiller en rejse i en anden medlemsstat.
Kommissionen opfordrer derfor medlemmerne af Europa-Parlamentet til at henvise deres vælgere til det europæiske forbrugercenter i deres hjemland. Kommissionen gennemfører desuden oplysningskampagner i de nylig tiltrådte medlemsstater med henblik på at fremme kendskabet til forbrugerrettigheder og nationale organisationer og institutioner, som forbrugerne kan henvende sig til for at få yderligere hjælp og bistand.
Kommissionen fremmer også kendskabet til rettigheder gennem sine forbrugeruddannelsesinitiativer såsom "Europa Diary", der er rettet mod studerende i aldersgruppen 15-18 år, og Dolceta - et websted, der henvender sig til voksne og lærere.
Sidst, men ikke mindst, forelagde Kommissionen i oktober 2008 sit forslag til direktiv om forbrugerrettigheder, som i øjeblikket er genstand for forhandlinger i Parlamentet og Rådet.
Hvis direktivet vedtages, vil det mindske den nuværende fragmentering af den gældende forbrugerret og sikre, at alle forbrugere i EU omfattes af et samlet sæt enkle regler for forbrugerrettigheder, og det vil gøre det lettere at gennemføre paneuropæiske oplysningskampagner om forbrugerrettigheder.
Kommissionen er i øjeblikket ved at undersøge, hvilke oplysninger forbrugerne får på salgsstedet, og den agter at høre detailhandelseksperter, forbrugerorganisationer og andre berørte aktører, inden den foreslår konkrete foranstaltninger.
Jeg har også en nyhed, som vi lægger stor vægt på. Dolceta-webstedet er nu blevet udvidet med to moduler. Vi har tilføjet to yderlige områder, nemlig bæredygtigt forbrug og tjenester af almen interesse, og vi udvider således.
Gay Mitchell
(EN) Jeg takker kommissæren for hendes svar. Kan jeg spørge kommissæren, om hun er klar over, at folk, der, som hun var inde på, køber produkter på internettet, f.eks. loyalitetskort til hoteller, eller hvad det nu kan være, har meget svært ved at finde ud af, hvem de skal klage til? Der er muligvis angivet en eller anden form for postboks, men sjældent et telefonnummer eller en rigtig e-mail-adresse. Vil De stille krav om, at alle, der sælger produkter, skal anføre et direkte kontaktnummer, som folk, der har problemer, kan bruge, hvis de ønsker at komme i direkte kontakt med dem, der har solgt defekte varer eller tjenesteydelser?
Meglena Kuneva
Dette henhører i høj grad under de offentlige myndigheder i medlemsstaterne. Kommissionen kan anmode om at få oplyst, om de offentlige myndigheder tager sig af dette spørgsmål. Vi har oprettet et netværk af myndigheder på dette område. Vi indsamler oplysninger med jævne mellemrum, men vi fokuserer på subsidiaritet, på, hvad vi kan gøre på grænseoverskridende eller paneuropæisk plan. Situationen er generelt meget forskellig i de enkelte lande. Det handler om uddannelse, og uddannelse henhører som bekendt i høj grad under medlemsstaternes kompetence.
Med hensyn til klager samler jeg alle klagerne og undersøger klagernes omfang med udgangspunkt i resultattavlen for forbrugermarkederne, sammenholder dem med forbrugernes grad af tilfredshed og drager herefter de nødvendige konklusioner om behandlingen for forbrugerne. De har helt ret i, at vi er nødt til at sammenligne, hvor mange klager der kommer på forskellige områder. Derfor foreslår vi, at der indføres en fælles klageformular i Europa, som vi er i gang med at udarbejde, idet de oplysninger, som de offentlige myndigheder i land "X" modtager i øjeblikket, ikke registreres på samme måde som i land "Z". Hvis vi indfører denne fælles klageformular, betyder det ikke, at Kommissionen bliver en slags forbrugerombudsmand, men at vi kan udvikle en politik på grundlag af disse klager, der er mere relevant for borgerne. Det er efter min opfattelse virkelig et vigtigt fremtidsprojekt.
Vi har virkelig meget begrænsede beføjelser til at blande os i medlemsstaternes håndtering af nationale klager. Vi har udarbejdet en resultattavle, og vi kan fastsætte et benchmark, men vi kan ikke træde i stedet for en bestemt medlemsstat.
Jeg vil meget gerne i samarbejde med Parlamentet fortsætte arbejdet i Kommissionen med benchmarking og måling af, hvordan forbrugerne behandles, og hvor meget medlemsstaterne investerer i denne politik. Jeg tror, at det er en meget god investering, navnlig i dag i vanskelige økonomiske tider, at undersøge, hvorledes forbrugerne behandles, fordi vi således får en række relevante oplysninger om situationen på markedet.
Malcolm Harbour
(EN) Jeg ønskede især at være til stede her i aften, fordi jeg tror, at dette er fru Kunevas sidste mulighed for at tale til os som kommissær, og jeg ønskede at stille to spørgsmål.
Er De for det første enig med mig i, at antallet af forbrugeroplysninger og "sweeps" og Deres arbejdsbyrde er blevet drastisk forøget i løbet af Deres embedsperiode som den første kommissær med specifikt ansvar for forbrugeranliggender?
Er De for det andet også enig med mig i, at det er helt afgørende, at vi fortsat har en kommissær med ansvar for forbrugeranliggender i den nye Kommission? Vi har hørt foruroligende rygter om, at dette måske ikke vil være tilfældet i den nye Kommission, og jeg vil gerne give Dem mulighed for at udtale Dem herom her i aften.
Meglena Kuneva
Jeg har haft det privilegium at arbejde sammen med hr. Harbour, hvilket jeg var meget glad for, og jeg vil således gerne takke Dem specifikt og personligt for dette samarbejde gennem de sidste tre år. De kan være sikker på, at jeg fortsat vil arbejde hårdt som politiker for markedsøkonomien, idet markedet ikke er ukompliceret, men en slags laboratorium for borgerlige rettigheder. Det glæder mig meget, at vi er så enige om disse rettigheder, der er så vigtige for hele menneskeheden i dag, dvs. miljørettighederne.
Posten som kommissær for forbrugeranliggender er virkelig meget vigtig. Den handler om markedet og detailmarkedet, men også om noget andet, noget mere, nemlig rettigheder, håndhævelse, forbrugerklager og udformningen af en mere relevant politik.
Jeg er helt sikker på, at kommissionsformand Barroso vil finde den rette balance, idet han i sin tale sagde, at vi er nødt til at afdække svaghederne i det indre marked. Jeg tror, at en af disse svagheder er detailmarkedet. Jeg er helt sikker på, at kommissionsformanden vil være fuldt ud opmærksom på forbrugeranliggender på den ene eller anden måde, og jeg er overbevist om, at politikken fortsat vil være meget konsekvent. Jeg vil imidlertid helt sikkert viderebringe budskabet.
Om: Biludlejningsfirmaer
Accepterer Kommissionen biludlejningsfirmaers praksis med at kræve, at forbrugere betaler for en fuld brændstoftank, inden de lejer en bil, og ikke får nogen godtgørelse, uanset om forbrugeren afleverer bilen til biludlejningsfirmaet med f.eks. en halvfuld tank?
Er denne praksis i overensstemmelse med direktivet om pakkerejser (90/314/EØF)?
Meglena Kuneva
Kommissionen er udmærket klar over biludlejningsfirmaers praksis og har besvaret en række andre parlamentariske spørgsmål og forespørgsler og klager fra borgerne desangående. Jeg modtager personligt mange af disse.
Som jeg tidligere har sagt, er en sådan praksis uacceptabel, hvis den medfører, at forbrugerne skal betale for brændstof, de ikke har brugt, uden at de er klart informeret herom på forhånd. Direktivet om pakkerejser finder kun anvendelse, hvis biludlejningen er inkluderet i en pakkerejse. Dette særlige spørgsmål er imidlertid ikke reguleret i direktivet om pakkerejser. Denne praksis kan på den anden side være i strid med direktivet om urimelig handelspraksis og direktivet om urimelige kontraktvilkår.
I henhold til direktivet om urimelige kontraktvilkår må standardvilkår og -betingelser for det første ikke medføre en betydelig skævhed til skade for forbrugeren. Kontraktvilkårene skal desuden være formuleret på en klar og forståelig måde. Det kan fremføres, at en klausul, der indebærer, at forbrugerne i praksis betaler for noget, de ikke har brugt, er urimelig.
For det andet har erhvervsdrivende i henhold til direktivet om urimelig handelspraksis pligt til at overholde standarden for erhvervsmæssig diligenspligt. Erhvervsdrivende skal være åbne og ærlige omkring de væsentligste egenskaber ved den pågældende tjeneste. Biludlejningsfirmaer, der ikke informerer kunderne om, at udgiften til ubrugt brændstof ikke vil blive refunderet, handler muligvis i strid med dette direktiv. Denne praksis kan også anses for at være i strid med standarden for erhvervsmæssig diligenspligt, som de erhvervsdrivende skal overholde i henhold til det pågældende direktiv.
Det skal imidlertid påpeges, at det er op til de nationale håndhævelsesmyndigheder at afgøre, om en sådan praksis er urimelig, og at gribe ind over for de pågældende virksomheder. Kommissionen har ingen håndhævelsesbeføjelser. Forbrugere, der har købt grænseoverskridende tjenester, kan dog klage til det europæiske forbrugercenter i deres hjemland, som vil kunne hjælpe dem med at søge erstatning fra erhvervsdrivende i andre EU-lande.
Jeg mener imidlertid, at vi har gjort vores yderste for at sikre, at der ikke er nogen smuthuller i lovgivningen, og at forbrugerne ikke sidder tilbage med en følelse af uretfærdighed, håbløshed eller hjælpeløshed.
Pat the Cope Gallagher
(EN) Jeg vil gerne takke kommissæren for hendes svar og ønske hende held og lykke, uanset hvad hun beslutter sig for at gøre, når Kommissionens mandatperiode udløber.
Denne praksis er udbredt i hele Unionen. Forbrugere, der lejer en bil, føler, at de har indgået en rimelig handel - vi forstår spørgsmålet om forsikring, som er helt afgørende - men efterfølgende får de at vide, at de skal aflevere bilen igen med en tom tank.
Der må være nogle direktiver, som virksomhederne overtræder. Jeg mener ikke, at det er tilstrækkeligt, at Kommissionen siger, at dette problem kan løses ved at henvende sig til forbrugercentrene i de forskellige lande. Det er efter min opfattelse et stort problem. Vi bør sende et klart budskab om, at denne praksis er pengeafpresning. Folk, der rejser på ferie, bruger ofte kun bilen til bestemmelsesstedet og retur. Jeg ved, at mange af mine vælgere har brugt benzin for 15 EUR, men det koster dem 60 EUR. Der er således en difference på 45 EUR, eftersom det koster 60 EUR at fylde benzintanken i en almindelig bil.
Jeg mener, at vi er nødt til at se på dette problem, og jeg håber, at den nye Kommission og kommissær vil påtage sig et ansvar herfor og gribe ind med praktiske foranstaltninger.
Meglena Kuneva
Det er som nævnt op til de nationale myndigheder at håndhæve den pågældende lovgivning, og uanset hvor kritiske vi er over for vores europæiske institutioner, mener jeg, at vi også skal huske på, at vi er underlagt subsidiaritetsprincippet, og på visse områder kan Kommissionen ikke gribe direkte ind.
Jeg mener, at det ville være meget passende, hvis vi også understregede medlemsstaternes ansvar, ellers tror jeg, at dette vil blive påtalt af Parlamentet, idet Udvalget om det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse (IMCO) i øjeblikket arbejder på en initiativbetænkning om forbrugerbeskyttelse med Anna Hedh som ordfører. Som aftalt på det sidste udvalgsmøde i IMCO vil udvalget i denne initiativbetænkning behandle både resultattavlen for forbrugermarkederne og håndhævelsen af lovgivningen, som vi drøfter nu, og som Kommissionen udsendte en meddelelse om den 2. juli 2009.
Vi har fokus på håndhævelse, men det bliver meget vanskeligt at skabe resultater uden medlemsstaterne. Jeg anerkender imidlertid fuldt ud problemets alvor - tro mig, jeg deler Deres bekymring, idet jeg modtager en lang række klager, jeg har ingen praktiske retningslinjer og kan ikke løse problemet på medlemsstaternes vegne.
Seán Kelly
(EN) Jeg lejede en bil i Frankfurt i forbindelse med min første dag i Parlamentet. Tanken var blevet fyldt på selskabets regning. Jeg blev bedt om at aflevere den med fuld tank. Det er en enkelt bedste praksis. Kan Kommissionen sikre eller henstille, at denne praksis anvendes i hele EU? Den er rimelig, gennemsigtig og korrekt.
Malcolm Harbour
(EN) Jeg har personligt drøftet dette problem med biludlejningsfirmaerne. Der er også en række andre problemer, f.eks. uventet høje erstatningskrav og biler, der ikke synes. Jeg vil derfor gerne vide, om kommissæren er enig med mig i, at medlemsstaterne i henhold til bestemmelserne i servicedirektivet om grænseoverskridende tjenesteydelser udtrykkeligt opfordres til at fremme udarbejdelsen af behørige adfærdskodekser for grænseoverskridende tjenesteydelser. Jeg mener, at det netop er på sådanne områder, at vi skal opfordre medlemsstaterne til at få biludlejningsfirmaerne til at samarbejde om udarbejdelsen af en adfærdskodeks, som hæderlige operatører skal undertegne, og som kunne omfatte de spørgsmål, mine kolleger taler om, samt andre alvorlige forbrugeranliggender.
Meglena Kuneva
medlem af Kommissionen. - (EN) Det er efter min opfattelse et af de vigtigste forslag, som vi skal arbejde videre med fremover. Først og fremmest servicedirektivet, idet vores økonomi og vores tilværelse naturligvis i høj grad er baseret på tjenesteydelser, og vi kan ikke blot tillade, at selskaber med et dårligt rygte skader en hel branche.
Vi skal bekæmpe dårlig praksis, og vi skal altid beskytte forbrugerne. Men der er måde med alting, og vi er virkelig nødt til at få medlemsstaterne og Kommissionen til at påtage sig et ansvar.
Vi har kontakt til et netværk af offentlige myndigheder, gennem hvilke vi gennemfører "sweeps" i medlemsstaterne. Hvis der udarbejdes en adfærdskodeks, som hr. Harbour var inde på, eller hvis vi konstaterer, at lovgivningen om urimelig handelspraksis overtrædes, har vi mulighed for at anmode centrene og de forskellige offentlige myndigheder om at kontrollere alle biludlejningsfirmaerne i medlemsstaterne og skabe ordnede forhold på markedet.
Det gjorde vi i forbindelse med luftfartsselskaber, der tilbød flybilletter på deres websteder, det gjorde vi i forbindelse med ringetoner, og det gjorde vi i forbindelse med elektroniske artikler. Hvorfor ikke optrappe indsatsen og ligeledes gennemføre en eller anden form for håndhævelsesforanstaltning (sweep) i biludlejningsbranchen?
Om: Handlingsprogram for en nedbringelse af forvaltningsbyrden i EU
I januar 2007 iværksatte Kommissionen handlingsprogrammet for en nedbringelse af forvaltningsbyrden i EU med henblik på at evaluere de forvaltningsomkostninger, som er et resultat af fællesskabslovgivningen, og mindske de forvaltningsmæssige hindringer med 25 % inden 2010. Det bør anføres, at ovennævnte handlingsprogram finansieres over rammeprogrammet for konkurrenceevne og innovation (CIP).
Hvorledes vurderer Kommissionen den hidtidige gennemførelse af ovennævnte handlingsprogram og dets indvirkninger på de europæiske virksomheders konkurrenceevne?
Günter Verheugen
Dette spørgsmål giver mig mulighed for at fortælle en meget glædelig succeshistorie. Handlingsprogrammet for reduktion af administrative byrder i Den Europæiske Union er en af grundpillerne i programmet om bedre lovgivning. I foråret 2006 nævnte jeg første gang, at jeg agtede at reducere de europæiske virksomheders bureaukratiske omkostninger som følge af EU-lovgivningen med 25 % inden 2012, og at Kommissionen i denne forbindelse var nødt til at forelægge forslag herom senest inden udgangen af 2009.
Kommissionen har ikke blot forelagt de relevante forslag, men er gået videre. Det har den gjort på grundlag af en kvantificering, som vi har gennemført i hele Europa. Alle kan sige, at de reducerer omkostningerne med 25 %, når ingen ved, hvor høje de bureaukratiske omkostninger rent faktisk er i Europa. Derfor gennemførte vi den hidtil største kvantificering, idet vi ønskede at fastslå omfanget af de faktiske omkostninger i forbindelse med EU's retsakter og deres gennemførelse for europæiske virksomheder, for så vidt angår dokumentation, statistik, information og lignende.
Resultaterne blev stort set som forventet. Europæiske virksomheder bruger 124 mia. EUR om året på dette bureaukrati, hvilket er omkring halvdelen af de europæiske virksomheders samlede bureaukratiske omkostninger. Med andre ord skaber vi 50 % af disse omkostninger her i Strasbourg eller Bruxelles.
Af hensyn til den britiske presse og de britiske medlemmer af Parlamentet vil jeg gerne udtrykkeligt tilføje, at det ville være helt forkert at drage den konklusion, at det indre marked i sig selv medfører bureaukratiske omkostninger på 124 mia. EUR. Hvis vi ikke havde disse EU-regler, ville der være 27 forskellige nationale regelsæt på alle disse områder, og byrden for de europæiske virksomheder, der deltager i det indre marked, ville være meget større. Jeg vil gerne understrege dette klart og kraftigt, idet jeg er virkelig træt af at høre direkte bagtaleriske udtalelser i visse europæiske medier om omkostningerne forbundet med det indre marked. Vi mener ikke desto mindre, at 124 mia. EUR er for meget, og at vi gennem bedre lovgivning både kan nå målsætningerne i vores lovgivning og reducere de hermed forbundne omkostninger.
Kommissionen har derfor forelagt de relevante forslag, og resultatet er som følger - jeg vil blot nævne nogle tal. De foranstaltninger, som lovgiverne allerede har vedtaget - og som derfor allerede er i kraft - reducerer de europæiske virksomheders bureaukratiske omkostninger med 7 mia. EUR pr. år. De potentielle besparelser som følge af de foranstaltninger, som Kommissionen har foreslået, og som lovgiverne endnu ikke har vedtaget, beløber sig til 31 mia. EUR pr. år. Kommissionen arbejder i øjeblikket på yderligere forslag, der vil blive forelagt inden længe, og som indebærer en yderligere potentiel besparelse på 2 mia. EUR, og de samlede potentielle besparelser udgør således over 40 mia. EUR pr. år. Disse besparelser mere end opfylder målet om at reducere disse omkostninger med 25 %, forudsat at lovgiverne rent faktisk vedtager foranstaltningerne.
Jeg har en sidste bemærkning, nemlig at programmet suppleres af lignende nationale programmer i alle medlemsstaterne. Det glæder mig at kunne oplyse, at alle 27 medlemsstater nu har gennemført lignende programmer. De vil imidlertid ikke blive overrasket, når jeg siger, at det indtil videre ikke er lykkedes nogen af medlemsstaterne at opnå de meget store besparelser i forbindelse med EU-foranstaltningerne, som jeg har nævnt i dag.
Georgios Papastamkos
(EL) I Kommissionens handlingsprogram af 22. oktober henvises der bl.a. til undtagelsen af mikroenheder fra regnskabskrav. Der er efter min opfattelse andre mere vigtige hindringer af lovgivningsmæssig, administrativ og skattemæssig karakter. Kun få mikroenheder driver grænseoverskridende virksomhed. Der er langt flere mikroenheder, der har brug for den sikkerhed, som et revisorstempel giver, for at få adgang til bankfinansiering og sikre gennemsigtighed i deres transaktioner. Jeg beder Dem om at besvare dette særlige, men konkrete spørgsmål.
Günter Verheugen
De kender sikkert min personlige holdning, der endda i virkeligheden er lidt mere vidtgående end Deres egen. Jeg er personligt fast overbevist om, at vi overhovedet ikke skal beskæftige os med mikroenheder, der ikke opererer i det indre marked - hverken de europæiske lovgivere eller Kommissionen.
Som De ved, er vi to i mindretal på dette område. Hver gang Parlamentet afholder plenarmøde - og navnlig under spørgetiden - stilles der en række forslag om små virksomheders og mikrovirksomheders forretningsførelse. Der skal således en hel del overtalelse til.
Med indførelsen af den særlige SMV-test - med andre ord testen for små og mellemstore virksomheder - i forbindelse med konsekvensanalyser har Kommissionen sikret, at der tages helt specifikt hensyn til virkningerne for små og mellemstore virksomheder og mikrovirksomheder, og mikrovirksomheder omfattes i muligt omfang i princippet ikke af reglerne.
Jeg vil i denne forbindelse nævne et aktuelt eksempel. Kommissionen har foreslået, at mikrovirksomheder undtages EU's regnskabsregler. Denne foranstaltning vil reducere disse virksomheders omkostninger med 7 mia. EUR pr. år. Europa-Parlamentets kompetente udvalg har desværre forkastet Kommissionens forslag, og jeg beklager at måtte sige, at der er organiseret modstand mod dette forslag - jeg er sikker på, at De kan forestille Dem, hvem der organiserer denne modstand. Kommissionen fastholder alligevel sit forslag. Det er af helt afgørende betydning for vores politik for små og mellemstore virksomheder og for reduktionen af mikrovirksomhedernes bureaukratiske omkostninger.
Om: Turisme i henhold til Lissabontraktaten
Kan Kommissionen redegøre for, hvilke planer den har udviklet hvad angår forberedende foranstaltninger og andre initiativer til at forberede grundlaget for udarbejdelsen af turismekompetencen i henhold til Lissabontraktaten (EUF-traktatens artikel 195), under forudsætning af at Lissabontraktaten træder i kraft?
Kan Kommissionen kommentere muligheden for at udvikle synergier med turismepolitikken og den regionale udviklingspolitik, med særligt hensyn til geografisk og økonomisk marginaliserede regioner i EU?
Günter Verheugen
I strengt juridisk forstand indebærer Lissabontraktaten en ændring, idet turisme betragtes som en kompetence under Fællesskabets tredje søjle. Fællesskabet kan med andre ord træffe foranstaltninger med henblik på at supplere medlemsstaternes aktiviteter, men kan ikke forelægge harmoniseringslovgivning på området. I praksis ændrer Lissabontraktaten ikke status quo, da vi for et par år siden opnåede alt det, Lissabontraktaten nu sikrer et retligt grundlag for, gennem et frivilligt samarbejde med medlemsstaterne. Medlemsstaterne accepterede således for et par år siden, at Kommissionen øver indflydelse på turismepolitikken. Vi har rent faktisk truffet en lang række konkrete afgørelser sammen med medlemsstaterne.
Den omstændighed, at turisme nu indtager sin egen plads i EU-traktaterne, vil imidlertid betyde, at turismen vil få stadig større betydning i vores overordnede vækst- og beskæftigelsespolitik. Hvis jeg skulle efterlade én ting til den nye Kommission, ville det være det. Der er et meget stort potentiale for vækst på dette område, og det vil nemmere kunne frigøres gennem et smidigt og intelligent samarbejde mellem medlemsstaterne og Fællesskabets institutioner Det er helt klart, at Europa stadig er det mest attraktive turistmål i verden. Vi står imidlertid over for meget store strukturelle ændringer. Vi står over for en meget hård konkurrence, navnlig fra Asien. Vi er nødt til at gøre vores yderste for at sikre, at Europa fortsat er det førende turistmål i verden.
Hvis De spørger mig, hvad der efter min opfattelse er den vigtigste prioritet, vil jeg sige, at alle turismeudbydere - regionerne, medlemsstaterne og Fællesskabets institutioner - generelt skal gøre en større indsats for at udbrede kendskabet til Europa globalt som et turismebrand og et kvalitetsmærke. Vi har taget de første skridt i denne retning, og jeg mener, at vi kan gøre meget mere på dette område. Jeg håber, at Parlamentet, Rådet og Kommissionen i lyset af det klare politiske signal i Lissabontraktaten og inddragelsen af turismepolitikken i løbet af de kommende år i højere grad vil udnytte de eksisterende muligheder for at fremme europæisk turisme og øge dens synlighed. Jeg er helt overbevist om, at vi på dette område har store muligheder for at skabe større vækst, og at vi frem for alt kan skabe arbejdspladser i de regioner i Europa, hvor der ikke er nogen praktiske alternativer, hvor det kun er turismen, der kan sikre virkelig gode arbejdspladser.
Seán Kelly
(EN) Jeg var i første omgang lidt forbavset over kommissærens indledende bemærkninger, men han afklarede efterfølgende situationen. Det glæder mig, at han siger, at den nye Kommission kan se nærmere på spørgsmålet. Der er store muligheder for at udvikle turismen i hele EU, og jeg vil gerne samarbejde med Kommissionen og gøre alt, hvad vi kan, idet dette er en mulighed. Det er meget vigtigt at vise, at Lissabontraktaten er til for borgerne, og at den skaber arbejdspladser, især inden for turisme, og jeg er således meget tilfreds med svaret, og det er ikke nødvendigt at uddybe det.
Jörg Leichtfried
(DE) Hver gang vi drøfter turisme på europæisk plan - nu ved jeg, at der heller ikke fremover vil være nogen lovgivningsmuligheder på dette område - støder vi ind i et alvorligt problem, der berører turisme, transport og miljøbeskyttelse, nemlig ferieperioder i EU, der ikke er blevet harmoniseret, integreret eller tilpasset. Jeg vil nu gerne stille Dem et spørgsmål på baggrund af Deres mangeårige store erfaring som kommissær, og det er, om De tror, at der på et senere tidspunkt vil være mulighed for at koordinere ferieperioderne i EU - måske ikke gennem lovgivning i starten - at der gøres et indledende forsøg på at koordinere disse perioder, således at vi undgår det kaos, som vi oplever i dag, hvor ferien altid starter en lørdag og på samme tid alle vegne, og således at vi bliver mere fleksible på dette område, og således at der kan ske en vis overordnet samordning?
Nikolaos Chountis
- (EL) Mit tillægsspørgsmål vil give Dem mulighed for at svare mig, idet de spørgsmål, jeg ønsker at stille, også er blevet underbygget af Deres hidtidige svar. Den globale økonomiske krise har også haft en negativ indvirkning på turismen. I lyset af turismens betydning for Europa og for visse lande som f.eks. mit hjemland Grækenland vil jeg således gerne spørge Dem om følgende: Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen for det første at træffe for at styrke og bevare arbejdspladser i turistsektoren i EU? Hvilke initiativer agter Kommissionen for det andet at træffe for at styrke den interne turisme i Europa? Hvilke initiativer agter Kommissionen for det tredje at træffe for at tiltrække turister fra lande uden for EU?
Günter Verheugen
Med hensyn til det første spørgsmål vil jeg sige, at vi altid kan gøre et forsøg. Under det østrigske formandskab blev der gjort en række forsøg på at koordinere ferieperiodens start, selv om disse forsøg ikke blev vellykkede. Jeg mener, at der bør gøres et yderligere forsøg, men jeg advarer også imod for høje forventninger.
Det er illusorisk at tro - en udbredt holdning i visse turistområder - at det er muligt at koordinere ferieperioderne i Europa på en sådan måde, at disse turistområder kan fungere på fuld kapacitet hele året rundt, og jeg ville i øvrigt under alle omstændigheder ikke støtte en sådan holdning. Alle har ret til ferie på det tidspunkt på året, der passer dem bedst, og hvor afslapningseffekten er størst. De har imidlertid helt ret i, at nabolande bør træffe foranstaltninger for at sikre, at deres ferieperioder ikke altid starter den samme dag overalt. Jeg mener, at dette mål kan opfyldes, og problemet bør ikke kun løses af hensyn til turismepolitikken, idet det ganske enkelt også skal løses af hensyn til miljø- og transportpolitikken.
Med hensyn til hr. Chountis' spørgsmål har vi gennemført en række omfattende undersøgelser af den økonomiske krises indvirkning på turismen, og på baggrund af en høring af 50 000 berørte parter i hele Europa har vi konstateret, at folk stadig rejser på ferie - de dropper ikke deres ferierejser - men de rejser ikke så langt, bruger færre penge og er mere tilbøjelige til at holde ferie i deres eget land. De kræver imidlertid stadig samme standard, og vinderne i øjeblikket er således de udbydere, der kan tilbyde en særlig god pris/service.
Kommissionens foranstaltninger på dette område kan udelukkende supplere medlemsstaternes foranstaltninger. Vi har ikke nogen selvstændig europæisk turismepolitik, og det ville være for meget at opremse det store antal initiativer, der har til formål at udbrede kendskabet i hele verden samt i Europa til Europa som et attraktivt turistmål. Jeg vil blot nævne et nyligt meget vellykket eksempel. For tre år siden lancerede vi konkurrencen "fremtrædende europæiske rejsemål" (EDEN). Konkurrencen tilskyndede turistområderne i Europa til at vise deres bedrifter på visse områder, og efter tre år kan vi konstatere, at vi har fremragende turistprodukter på næsten alle områder i hele Europa. Det er rent faktisk også afgørende at udbrede kendskabet til disse turistprodukter. Derfor har vi skabt en webportal, hvor hele verden med et enkelt klik har adgang til alle turistrelevante oplysninger fra alle medlemsstaterne.
Om: Arbejdsmarkedets parters deltagelse i tilrettelæggelsen og udarbejdelsen af beskæftigelsespolitiske foranstaltninger på nationalt og europæisk plan
Det er et velkendt faktum, at intensiteten og omfanget af den økonomiske krise har givet anledning til yderligere alvorlige problemer med hensyn til den måde, hvorpå arbejdsmarkedet er opbygget og fungerer i EU's medlemsstater. De nationale regeringer er ikke selv i stand til at løse disse problemer. Et af de alvorligste problemer, som medlemsstaterne står over for, er nedgangen i beskæftigelsen og den tilsvarende øgede arbejdsløshed med tiltagende spændinger såvel som store vanskeligheder i forbindelse med oprettelsen af nye og stabile arbejdspladser af høj kvalitet. Hertil kommer endvidere, at de nationale arbejdsmarkeder undergår en omstrukturering, hvilket har negative følger for arbejdstagerne, idet aftalerne mellem arbejdsmarkedets parter i praksis sættes ud af kraft, og den manglende jobsikkerhed øges, medens arbejdsvilkårene forværres som følge af tendensen til fleksible arbejdsformer uden en tilsvarende konsolidering af begreberne sikkerhed og beskyttelse på arbejdspladsen.
Hvilken holdning indtager Kommissionen hertil, og overvejer den mere aktiv deltagelse og engagement fra arbejdsmarkedsparternes organisationer i forbindelse med udformningen af strategier for at sikre, at arbejdsmarkederne organiseres og fungerer gnidningsløst, at arbejdsløsheden bekæmpes, og at beskæftigelsen på nationalt og europæisk plan fremmes?
Vladimír Špidla
Som bekendt har medlemsstaterne hovedansvaret for udarbejdelsen og gennemførelsen af politiske foranstaltninger til bekæmpelse af krisen og mere specifikt dens indvirkning på beskæftigelsen. Kommissionen har på trods heraf, siden krisen brød ud sidste efterår, gennemført en række initiativer med henblik på at afbøde den finansielle og økonomiske krises virkninger på arbejdsmarkedet.
I den europæiske økonomiske genopretningsplan, som Kommissionen forelagde i november 2008, og som er blevet godkendt af Rådet, er der fokus på at løse presserende problemer og fremme investeringer, der skal bringe langsigtede fordele for EU. I genopretningsplanen understreges betydningen af at gennemføre integrerede flexicurity-politikker, der skal beskytte de europæiske borgere mod krisens værste virkninger. Der lægges i denne forbindelse vægt på en styrkelse af aktiveringsordninger, omskoling og opgradering af kvalifikationer og skabelse af en større sammenhæng mellem arbejdstagernes kvalifikationer og arbejdsmarkedets behov, og det understreges, at det er nødvendigt at støtte de mest sårbare grupper. Formålet er at beskytte beskæftigelsen, herunder navnlig den langsigtede beskæftigelse snarere end specifikke job. Erfaringen viser, at de grundlæggende mål med flexicurity - dvs. forandringsparathed og fremme af jobmobilitet - er yderst vigtige i økonomiske nedgangsperioder præget af stigende ustabilitet på arbejdsmarkedet.
Den integrerede tilgang skaber en fælles politisk ramme, der gør det muligt at samordne foranstaltninger til imødegåelse af krisens virkninger på beskæftigelsen og på det sociale område, og den kan bidrage til at skabe en balance mellem kortsigtede foranstaltninger til imødegåelse af kortsigtede behov, f.eks. midlertidige nedsættelser af arbejdstiden, og langsigtede reformer, f.eks. opgradering af kvalifikationer og gennemførelse af aktive arbejdsmarkedspolitikker.
Genopretningsplanen blev efterfulgt af beskæftigelsestopmødet i maj i år. Ved denne lejlighed viste de centrale deltagere en fælles vilje til at afbøde den økonomiske krises virkninger på beskæftigelsen i EU. I forbindelse med beskæftigelsestopmødet vedtog Kommissionen den 3. juni en meddelelse med titlen "Den fælles forpligtelse til at løfte beskæftigelsen", hvori der fastsættes tre centrale prioriteringer: opretholdelse af beskæftigelsen, jobskabelse og fremme af mobiliteten, opgradering af kvalifikationer og skabelse af en større sammenhæng mellem arbejdstagernes kvalifikationer og arbejdsmarkedets behov og øget adgang til arbejdsmarkedet. Disse tre prioriteringer blev vedtaget på Det Europæiske Råds møde i juni.
Kommissionen er overbevist om, at samarbejdet med arbejdsmarkedets parter og mellem arbejdsmarkedets parter er meget vigtigt, især i en krisetid præget af omstruktureringer. Arbejdsmarkedets parter spiller en afgørende rolle i udformningen og gennemførelsen af økonomiske genopretningsforanstaltninger. På nationalt plan er der tradition for at inddrage arbejdsmarkedets parter i udformningen og gennemførelsen af arbejdsmarkedspolitikker. På EU-plan drøftes de foreslåede politikker fortsat, navnlig inden for rammerne af det sociale trepartstopmøde. Samarbejdet med arbejdsmarkedets parter i EU blev intensiveret i år i forbindelse med forberedelserne til det førnævnte beskæftigelsestopmøde og meddelelsen af 3. juni.
Konstantinos Poupakis
(EL) Jeg glæder mig over, at De også - i hvert fald at dømme ud fra Deres indlæg - mener, at arbejdsmarkedets parters aktive deltagelse er yderst vigtig for den sociale dialogs demokratiske karakter og effektivitet, navnlig på dette kritiske tidspunkt præget af eskalerende økonomisk krise, nedgang i beskæftigelsen, arbejdsløshed, jobusikkerhed og en lang række andre problemer. Da deres deltagelse hidtil kun har været af formel karakter, vil vi imidlertid gerne vide, om Kommissionen agter at træffe særlige institutionelle foranstaltninger i form af specifikke retningslinjer fra EU for at sikre, at denne meget vigtige deltagelse bliver obligatorisk på såvel europæisk som nationalt plan.
Vladimír Špidla
Jeg vil gerne understrege, at arbejdsmarkedets parters rolle og inddragelse i forhandlinger om alle de vigtige sociale spørgsmål er klart fastsat i traktatens artikel 138. Kommissionen udnytter denne ramme fuldt ud, og der er derfor også blevet indgået aftaler mellem arbejdsmarkedets parter på visse områder, der er blevet gennemført, eller som er ved at blive gennemført i EU-direktiver.
For så vidt angår de institutionelle eller lovgivningsmæssige ændringer har Kommissionen som bekendt foreslået en ændring af direktivet om europæiske samarbejdsudvalg, som er blevet godkendt inden for rammerne af disse forhandlinger, og som styrker de europæiske arbejdsmarkedspartneres rolle, især i forhandlinger om omstruktureringer på transnationalt plan. De vil ligeledes være klar over, at Kommissionen støtter alle disse effektive indgreb på arbejdsmarkedet. Jeg vil også gerne understrege, at Kommissionen er meget aktiv i internationale organisationer, hvor den gør en stor indsats og støtter anvendelsen af de vigtigste ILO-traktater og -konventioner på globalt plan og naturligvis også på europæisk plan. Der er under alle omstændigheder sket fremskridt i samarbejdet med arbejdsmarkedets parter i denne Kommissions mandatperiode, og jeg er sikker på, at det også vil ske fremover, idet dialogen med arbejdsmarkedets parter som allerede nævnt er fastlagt i traktaten, og den er et særligt træk ved EU-lovgivningen, der efter min mening er et ubestrideligt fremskridt.
Georgios Toussas
(EL) Den europæiske beskæftigelsesstrategi er en ny kapitalistisk omstruktureringspakke, der skal beskytte og øge kapitalisternes profit gennem en øget udnyttelse af arbejdstagerne. Den skaber på den ene side frygt og håbløshed blandt arbejdsløse, kvinder og unge og øger på den anden side kapitalisternes profit. Hvad har De at sige til de arbejdsløse, til arbejdstagere i fleksible, midlertidige, usikre job, der i mere end fire eller fem år har været ansat i den offentlige og private sektor i højt besungne praktikpladser, og som allerede har fået en fyreseddel? Hvad har De at sige til kvinder, der under påskud af ligestilling mellem mænd og kvinder har fået at vide, at deres pensionsalder vil blive forhøjet med 5-17 år, som det sker i Grækenland?
Vladimír Špidla
Med hensyn til den europæiske beskæftigelsespolitik vil jeg gerne sige, at forud for krisen lå antallet af beskæftigede på det højeste niveau nogensinde i Europa. Dette viser til en vis grad, hvilken indflydelse den europæiske beskæftigelsespolitik har på arbejdsmarkedet. Med hensyn til Deres spørgsmål om socialsikringsordninger i henhold til traktaten henhører disse ordninger under medlemsstaternes kompetence.
Bernd Posselt
(DE) Jeg ønsker blot at benytte denne sidste lejlighed til at takke kommissæren for hans indsats. Jeg beklager, at han ikke vender tilbage, og jeg ønsker blot at sige dette, således at det kan blive ført til protokols. Vi har ofte været uenige, men han har været en god kommissær.
Formanden
Tak for Deres bemærkning. Jeg undlod at sige det samme til andre kommissærer i aften. Vi kan ikke være helt sikre, idet de meget vel vil vende tilbage i endnu et par uger!
Jeg undskylder over for de kolleger, der var så venlige at møde op, men hvis spørgsmål ikke blev besvaret.
Spørgsmål, der på grund af tidnød ikke var blevet besvaret, ville blive besvaret skriftligt (se bilag).
