Fattigdom blandt kvinder - Ligestilling mellem mænd og kvinder - 2010 (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er dagens emne, forhandling under ét om følgende betænkninger om kvinder i Den Europæiske Union:
betænkning af Nedelcheva for Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling om ligestilling mellem mænd og kvinder i Den Europæiske Union - 2010 (Α7-0029/2011) og
betænkning af Plumb for Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling om fattigdom blandt kvinder i Den Europæiske Union.
Mariya Nedelcheva
Fru formand, fru Reding, mine damer og herrer! Jeg er født i 1979, dengang de europæiske borgere for første gang skulle vælge deres repræsentant til Parlamentet direkte. Jeg er stolt over, at det i det samme år for første gang nogen sinde var en kvinde, Simone Veil, en ihærdig forkæmper for kvinders rettigheder, der overtog formandsposten i Parlamentet.
I dag er jeg en blandt de 35 % kvinder, der sidder her i Parlamentet. Aldrig før har dette tal været så højt. Hvem kan vi takke for det? Det kan vi takke alle de kvinder, som havde intelligens, styrke og mod nok til at stå sammen og kræve stemmeret, ret til arbejde og til at uddanne sig. Det kan vi takke de kvinder, der helt enkelt ønskede respekt for deres værdighed og deres rettigheder. Vi har nu i 100 år bekæmpet urimelig, grundløs diskrimination. Der er bestemt gjort store fremskridt, men bekæmpelse af ulighed mellem kønnene er noget, der skal ske hver dag, og vi har stadig lang vej igen.
EU er altid gået forrest, når det drejer sig om lighed mellem kønnene. Jeg synes, at Parlamentet skal sikre, at vi bliver ved med at gå forrest for denne bevægelse, også når det handler om de mest følsomme områder.
Den aktuelle økonomiske krise har konfronteret os med vores egen inkonsekvens. Som jeg understreger i min betænkning, rammes kvinder hårdere af krisens virkninger, og de rammes i længere tid end mænd. Men som jeg også påpeger, skal vi holde op med at have ondt af os selv, vi skal komme i gang og finde nogle løsninger! Vi skal udnytte denne mulighed til at ændre vores tankesæt og komme videre.
Nu er det vigtigt at understrege den rolle, som skolerne spiller i bekæmpelsen af kønsstereotyper. Ved at skabe bredere muligheder i undervisning, erhvervsuddannelse og beskæftigelse kan vi forbedre kvinders adgang til højere ansvarsniveauer. Tiden er også inde til at udligne den vedvarende lønforskel mellem mænd og kvinder, og jeg mener også, at vi skal komme op i gear, når vi ser på sammensætningen af bestyrelser i børsnoterede selskaber. Kun 3 % af medlemmerne af disse bestyrelser er kvinder. Det er uacceptabelt. Nu er tiden inde til at presse speederen i bund. Hvad sker der, hvis de store selskaber sætter foden på bremsen trods vores indsats? Jamen, så vil vi desværre være nødt til at indføre flere kvoter og bindende mål. Jeg taler kun modstræbende om kvoter, for i princippet er jeg ikke for kvoter. Men hvis guleroden ikke virker, tja, så er det eneste alternativ stokken. Det kan ikke benægtes, at kvinders tilstedeværelse på arbejdsmarkedet kun kan gavne den økonomiske vækst.
Den europæiske genopretningsplan få større chance for succes, hvis kønspolitikker bliver en integrerende del af den. Konkrete forslag til en bedre ligevægt mellem arbejde og familieliv skal vise, at vores ambitioner kan være mere end bare dømme, for det er det, der forventes af os. Det er alt sammen vældig godt at være styret af værdier og idealer, men vi skal også være pragmatiske og effektive i vores arbejde.
Endelig vil jeg gerne sige en sidste ting. Det glædede mig at høre, at Kommissionen til foråret vil fremsætte forslag til bekæmpelse af vold imod kvinder. Vold er en svøbe imod kvinder, som i alle dens former skal bekæmpes med alle kræfter. Tak til kommissæren for at være så proaktiv på dette område.
Jeg er ikke pessimist. Så jeg vil gerne slutte med lidt positive ord, hvis jeg må. I dag, hundredårsdagen for den internationale kvindedag, bør vi mindes det mod, den styrke og den overbevisning, som udvises af kvinder i Tunesien, Libyen, Egypten og utallige andre kvinder i deres forsvar for menneskerettigheder.
Frihedens vinde blæser over Nordafrika og bør bortvejre de sidste rester af autoritære holdninger, fattigdom og social udelukkelse, så kvinderne i disse lande bliver socialt, politisk og økonomisk sidestillet med mænd, samtidig med at deres kultur og traditioner respekteres. Det er også vores, Parlamentets, rolle at hædre disse kvinder, opmuntre dem og støtte dem i deres desperate kamp for demokrati og menneskerettigheder. Og læg venligst mærke til, at jeg her bruger ordet menneskerettigheder i dets fuldeste betydning!
Rovana Plumb
Fru formand! Først vil jeg lykønske alle kvinder med denne vigtige dato, den 8. marts, den dag, der markerer den internationale kvindedags hundredår, dvs. 100 års kamp for kvinders rettigheder.
Jeg vil gerne takke alle mine kolleger, skyggeordførerne og medlemmerne af sekretariatet for deres bidrag til denne betænkning.
Min betænkning handler om noget, der både er generelt og utrolig konkret, for så vidt angår følgerne af det, nemlig fattigdom blandt kvinder. 85 mio. europæere lever under fattigdomsgrænsen, og 17 % af alle kvinder i EU er klassificeret som fattige kvinder. Det er fakta. Den økonomiske, finansielle og sociale krise rammer os alle, men den rammer især kvinder på arbejdsmarkedet og i deres personlige liv, da flere kvinder end mænd har usikre job, i højere grad risikerer at blive fyret og ikke i så høj grad er omfattet af social sikkerhed.
Sådan ser situationen ud. Hvad kan vi gøre? Kvinder forventer af os, at vi stiller konkrete forslag, kommer med konkrete foranstaltninger. Det er den 8. marts, og jeg vil forsøge at opsummere min betænkning i otte punkter.
Først og fremmest opfordrer vi medlemsstaterne til at tage hensyn til kønsaspektet i deres genopretningsplaner ved at fremme og øge kvinders beskæftigelse og vedtage særforanstaltninger samt tilpasse budgetterne for at sikre adgang til den offentlige sektors midler for både at styrke produktionskapaciteten og opfylde kvinders sociale og miljømæssig behov.
For det andet opfordrer vi Kommissionen og medlemsstaterne til at træffe de relevante foranstaltninger for at fjerne kønsbestemt ulighed i beskæftigelsen som led i Europa 2020. Jeg tilskynder kraftigt til at fastlægge som målsætning at reducere de kønsbestemte lønforskelle med 1 % om året, så vi opnår en reduktion heraf på 10 % i 2020. Jeg understreger også behovet for positiv handling for at styrke kvinders repræsentation i beslutningstagende poster i politiske, økonomiske og erhvervsmæssige organer.
Det tredje emne vedrører balancen mellem privatliv og arbejdsliv. Jeg opfordrer Rådet og medlemsstaterne til at forny og opfylde deres forpligtelser vedrørende Barcelonamålene med henblik på tilgængelig, prisbillig børnepasning af høj kvalitet og at udvikle nye mål for pasning af omsorgskrævende personer.
For det fjerde opfordrer vi Kommissionen og medlemsstaterne til at tilpasse deres sundhedspolitikker og bekæmpe og forebygge praksis, der skader kvinders sundhed og skaber social udelukkelse og fattigdom.
For det femte opfordrer vi medlemsstaterne til at vedtage de nødvendige foranstaltninger for at skabe bedre muligheder for kvinder i uddannelsessystemet og samtidig bekæmpe stereotyper og fjerne traditionelle rollemodeller i skolernes læsestof.
Vores sjette punkt er, at der er en direkte forbindelse mellem familiers sociale forhold og børns vækst. Derfor opfordrer vi Kommissionen og Rådet til at udvikle og gennemføre en strategi for at halvere børns fattigdom inden 2012.
For det syvende må vi ikke glemme vold mod kvinder. Den har stigende betydning for risikoen for marginalisering, fattigdom og social udelukkelse. Jeg opfordrer Kommissionen til at indføre et europæisk år for bekæmpelse af vold mod kvinder.
For det ottende vil vi understrege betydningen af strukturfondene og især Den Europæiske Socialfond som nøgleværktøjer til at bistå medlemsstaterne med at bekæmpe fattigdom og social udelukkelse. Jeg er sikker på, at vi kan gøre det. Vi har magten. Vi har styrken og intelligensen til at håndtere dette vigtige emne på europæisk niveau og i alle medlemsstaterne.
Viviane Reding
Fru formand! Det er dejligt, at Parlamentet på denne hundredårsdag for den internationale kvindedag har en kvinde som formand. Det er meget symbolsk, og det er også meget symbolsk, at vi på denne dag kan drøfte disse meget vigtige spørgsmål takket være ordføreren Mariya Nedelcheva, der viser stor støtte til Kommissionens arbejde for lighed mellem kønnene og fokuserer på vigtige områder, som Kommissionen har fremhævet og fortsat vil fremhæve.
Et hundrede år med kamp, og vi kan stadig ikke se enden af tunnelen. Det er jeg ked af, for jeg håber altid, at vi kan indstille den årlige fejring af kvinders kamp, men så længe vi ikke har nået målet, kan vi ikke gøre det, og vi har endnu ikke nået målet. Parlamentets betænkning viser meget klart, hvor store forskellene er. Der er forskelle med hensyn til fattigdom. Vi har også drøftet den anden betænkning om dette spørgsmål. På fattigdomsområdet fører kvinder, så der er sådan set ikke tale om en kløft som sådan, men hvad gør vi - det vil min kollega Lászlo Andor svare på - for at få kvinder ud af fattigdomsfælden?
Det andet element er kvinder i arbejdsverdenen. Der er stadig problemer med balancen mellem familie- og arbejdsliv. Der er problemet med lønforskelle, hvor kvinder stadig tjener 17 % mindre gennemsnitligt end mænd - og De så måske, at vi den 5. marts afholdt den europæiske dag for lønforskelle mellem kønnene, hvor vi målte, hvor meget længere en kvinde skal arbejde for at nå op på samme lønniveau. Sagen er, at vi rent faktisk ikke ville blive betalt før den 5. marts. Vi var nødt til at arbejde til den dato uden at få penge for det. Først den 5. marts ville vi begynde at blive betalt. Jeg håber, at dagen for lønforskelle mellem kønnene en dag kan blive fejret den 1. januar, for det vil betyde, at der endelig er ligeløn.
Kommissionens politiske engagement er beskrevet i vores nye strategi. De temaer, der er nævnt i vores strategi for lighed mellem kønnene, er de samme, som ordføreren har nævnt: økonomisk uafhængighed for kvinder, lønforskelle på grund af køn, vold mod kvinder og fremme af lighed mellem kønnene i eksterne aktiviteter.
For at begynde med de eksterne aktiviteter så De måske Cathy Ashton og mig den 8. marts, hvor vi talte for kvinder uden for Europa og udtrykte beundring for alle disse kvinders mod - de kæmper for at overleve, de kæmper for at få indført demokrati. Vi skal gøre det klart, at vi står bag dem. Vi talte om alle disse omvæltninger, vi talte om krig og om folkedrab, som desværre stadig sker, De ved alle, at disse kvinder står forrest i kampen. Kvinder og børn er de mest sårbare i vores samfund, men også i samfundene uden for EU, og derfor arbejder Kommissionen for at strømline sine forskellige politiske initiativer om vold mod kvinder og skabe synergi mellem områder med fælles målsætninger.
Så det er dér, vi er i udviklingen af en sammenhængende politik for at håndtere dette enorme problem: konkrete handlinger på områder, hvor der er et klart retsgrundlag for at sikre effektivitet, og her vil jeg fremlægge en pakke for ofres rettigheder i maj i år, hvor jeg naturligvis sætter lovgivning, der skal hjælpe kvinder og børn, meget højt på dagsordenen.
Jeg skulle måske slutte med et emne, der har stået højt på dagsordenen i det sidste par dage. De ved, at jeg den 1. marts samlede CEO'er fra store europæiske børsnoterede selskaber omkring et bord for at fortælle dem, at vi ikke længere kan acceptere, at 90 % af alle bestyrelsesmedlemmer er mænd - for det er sådan, virkeligheden ser ud. Kun et ud af hver ti medlemmer er en kvinde, og det betyder i praksis en kvote for mænd på 90 %. Det er noget, der skal ændres på, især fordi al økonomisk dokumentation og forskning i økonomi meget klart viser, at selskaber med en afbalanceret beslutningsstruktur har større udbytte af investeringer og større overskud end selskaber, hvor der kun er mænd med i beslutningsstrukturerne.
Så kvinder kan betale sig. Det er i den økonomiske udviklings interesse, at kvinder får mere ansvar. Her har jeg offentligt udfordret børsnoterede selskaber i Europa til underskrive et løfte om at få kvinder med i bestyrelsen inden marts 2012. De skal love at udskifte afgående herrer fra bestyrelsen med kvalificerede kvinder. Og dem er der så mange af, at det ikke skulle blive svært at finde. Vi vil se på, iagttage, analysere og vurdere, hvad der sker fra nu og til 8. marts næste år, og hvis der ikke sker ændringer, er jeg parat til at gribe ind på EU-plan for at rette op på den kønsmæssige ubalance i selskabernes bestyrelser.
(Bifald)
Formanden
Tak, fru næstformand, det, De sagde, var meget symbolsk og indholdsrigt. Og for nu at sikre en afbalanceret repræsentation vil jeg give ordet til hr. kommissær Andor.
László Andor
Fru formand! Dette er en spændende dag at fejre, og det er et stort ansvar at deltage i denne diskussion.
Først vil jeg takke ordførerne fra hhv. Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling og Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender for deres betænkning. Betænkningen kommer på det rette tidspunkt, fordi dette emne længe har været på dagsordenen, men det er blevet mere presserende på grund af følgerne af den finansielle og økonomiske krise for sårbare grupper i samfundet.
Lad mig fremhæve nogle af de centrale elementer i min beskæftigelses- og socialpolitik, som efter min mening vil forbedre mulighederne og forholdene for kvinder. Der findes bestemt hasteforanstaltninger, som medlemsstaterne selv skal træffe på disse områder. De skal f.eks. begrænse opsplitningen på arbejdsmarkedet ved at skabe balance i lovgivningen om beskyttelse på arbejdsmarkedet mellem fastansatte og ansatte med tidsbegrænsede, usikre kontrakter, som ofte er kvinder.
De skal også skabe en bedre balance mellem arbejds- og privat- eller familieliv og fjerne andre demotiverende faktorer for den sekundære forsørger for at komme ud på arbejdsmarkedet - og det er igen oftest kvinder.
Det er vigtigt at øge beskæftigelsen i EU, og hovedudfordringen på dette område er at få alle arbejdstagere, både mænd og kvinder, ud på arbejdsmarkedet. Her mener jeg, at Den Europæiske Socialfond skal forbedres og bruges mere konsekvent i fremtiden til at støtte efterspørgselsorienterede politikker og dermed skabe nye muligheder for kvinder, især kvinder, der vender tilbage til arbejdsmarkedet efter barsel.
Det er en kilde til stor bekymring for Kommissionen, at over 80 mio. mennesker risikerer fattigdom i vore dages EU. Medlemsstaterne har hovedansvaret for at bekæmpe fattigdom, men EU har også en rolle at spille. Det er, hvad omkring tre fjerdedele - 74 % - af vores medborgere mener ifølge Eurobarometer-undersøgelserne.
Flagskibsinitiativet, den europæiske platform imod fattigdom og social udelukkelse, omfatter forslag til praktiske foranstaltninger for at nå det talsatte mål for reduktion af fattigdom. Platformens fokus er øget vægt på aktiv inddragelse af de personer, der er længst væk fra arbejdsmarkedet. Som jeg allerede har påpeget, er kvinder en vigtig komponent i denne kategori. I 2012 vil Kommissionen fremlægge en meddelelse med en dybtgående vurdering af gennemførelsen af strategier for aktiv inddragelse på nationalt niveau.
Jeg sagde, at over 80 mio. mennesker risikerer at leve i fattigdom i vore dages EU. Endnu mere bekymrende er det, at 20 mio. af dem er børn, og dette tal er ikke blevet bedre i tidens løb. At hjælpe med at få disse børn ud af fattigdommen er også ensbetydende med at hjælpe deres forældre ud af den og især enlige forældre, hvilket oftest er kvinder. Det kræver en multidimensionel tilgang, som omfatter beskæftigelsespolitikker, der skal hjælpe forældrene til at få arbejde, indførelse af skattelempelsessystemer og tilbud om centrale ydelser såsom bolig, børnepasningsmulighed, undervisning af god kvalitet og beskyttelse af børns rettigheder. Som det fremgår af platformen, agter Kommissionen at fremsætte en henstilling i 2012 om børn og fattigdom. Her beskriver vi fælles principper og værktøjer til sikring af effektiv overvågning for at bekæmpe og forebygge fattigdom tidligt i livet.
Tilbud om finansiering af disse udfordringer er også afgørende. Næsten en tredjedel af Den Europæiske Socialfonds tildeling på 21,7 mia. EUR til den nuværende programmeringsperiode går til foranstaltninger, som skal forbedre adgangen til beskæftigelse. Næsten 3 mia. EUR - 2,77 for at være nøjagtig - af denne tildeling går til støtte til selvstændig beskæftigelse og virksomhedsopstart, og modtagerne er meget ofte kvinder.
Desuden har vi for nylig oprettet den europæiske mikrofinansieringsfacilitet Progress for at støtte jobskabelse og selvbeskæftigelse. Under denne facilitet ydes der lån til personer, som har mistet arbejdet og ønsker at starte eller udvikle deres egne små virksomheder. Vægten ligger her især på kvinder og unge. Der er afsat et budget på 100 mio. EUR for fire år, men det kan hæves til over 500 mio. EUR i det fælles initiativ med de internationale finansielle institutioner.
I løbet af de sidste ti år har EU's samarbejde under den åbne koordinationsmetode for social inddragelse og social beskyttelse været med til at øge kendskabet og fremme kampen imod fattigdom og social udelukkelse. Den europæiske platform imod fattigdom og social udelukkelse fastlægger rammerne for at reducere fattigdom over en bred vifte af politiske områder. Lad os gøre vores yderste for at nå dette mål.
Nadja Hirsch
Fru formand! Som ordfører for udtalelsen om betænkningen om ligestilling har jeg koncentreret mig om arbejdsmarkedet. Desværre er lønforskellen stadig 17 %, og kvinder er stadig ikke altid repræsenteret i ledelse og bestyrelser. Her er der et presserende behov for indgreb.
Vi har ikke længere råd til at spilde kvinders potentiale i samfundet, uanset deres alder. Vi har et godt uddannelsesniveau, og staten investerer i disse unge kvinder og mødre. Vi er nødt til at gøre fremskridt her og kræve, at virksomhederne langt om længe får omsat deres fine ord til handling. Derfor glæder det mig, at selskaberne faktisk tager skridt til at indføre en frivillig kvoteordning.
På den anden side må man ikke i en betænkning om ligestilling glemme, at mænd også stilles ugunstigt i visse henseender. Drenge får f.eks. ikke altid mulighed for at udvikle sig i skolen. Der er underskud inden for husarbejde og børnepasning, og her kan mænd også blive mere aktive. Det er en opgave, vi alle skal være med til at løse. Vi skal alle uanset køn have mulighed for at finde vores niche og leve vores liv, som vi har lyst til.
Gabriele Zimmer
Fru formand! For hundrede år siden krævede kvinder stemmeret og ret til at opstille til valg, og i dag demonstrerer vi stadig for ligestilling for kvinder på mange områder, især med hensyn til karrieremuligheder, men også i relation til arbejdsløn og sociale rettigheder, navnlig i alderdommen. Dette eksemplificeres ikke kun af lønforskellen mellem mænd og kvinder.
Trods kvinders øgede deltagelse i arbejdsmarkedet, viser statistikken fra alle 27 EU-medlemsstater viser, at kvinder er i større risiko for at blive fattige end mænd. Der er mange grunde til, at fattigdom er et kvindespørgsmål. Jeg kan kun komme ind på et par af dem her på grund af tidnød. Det øgede antal usikre stillinger diskriminerer kvinder på mange måder. Over 30 % af alle kvinder har deltidsarbejde, mens det kun er 7,4 % af alle mænd. Undersøgelser viser, at selv i deltidsstillinger får kvinder stadig betydelig mindre end mænd for samme arbejdstid og samme arbejde. Det mindsker mulighederne for at komme ordentligt ind på arbejdsmarkedet og få en karriere. Pensionsrettighederne bliver dårligere, så fattigdom er forprogrammeret, især for dem, der vælger et liv som selvstændig og enlig. Men vi mener, at man kan skabe et liv uden fattigdom med politiske midler ved at udvikle socialsikringssystemer, der skal sikre pensioner og mindstelønsniveauer over fattigdomstærsklen og generelt sænke arbejdstiden.
Vi ønsker ikke at vente hundrede år mere på, at kvinder får en selvindlysende ret til at tilrettelægge deres liv uafhængigt af mænds beslutninger, og selv om de har børn.
Barbara Matera
Fru formand, mine damer og herrer! I dag fejrer vi hundredårsdagen for den internationale kvindedag, og vi stemmer om to betænkninger, der handler om områder, hvor kvinder marginaliseres og udelukkes fra samfundet.
Kvinder er traditionelt mere udsat for fattigdom, især enlige mødre og kvinder over 65. Blandt de fem målsætninger, som Kommissionen har foreslået i EU 2020-strategien, er kamp imod fattigdom, som gør fru Plumbs betænkning ekstremt relevant, især i henseende til kønspolitikker i kølvandet på den økonomiske og finansielle krise.
De enkelte kvinders sårbarhed udsætter dem for risiko for fattigdom, social udelukkelse og dermed isolation. Det påhviler den institution, vi repræsenterer, at udarbejde konkrete strategier og programmer. Jeg lykønsker også fru Nedelcheva med en god betænkning, der fremmer ligestilling mellem mænd og kvinder i Den Europæiske Union. Kvinders repræsentation i den offentlige og den private sektor er meget lav sammenlignet med mænds. I finanssektoren er antallet endnu mindre positivt: kvinder tegner sig kun for 10 % af bestyrelsesmedlemmerne i de største europæiske børsnoterede selskaber og 3 % af disse bestyrelsers formænd.
Jeg støtter derfor indførelsen af kvoter, der skal øge kvinders deltagelse i den offentlige og private sektor og især i uddannelserne. Dette skal vi støtte, fordi det spiller en vigtig rolle i at hindre, at lærere leder deres elever over i faglige sektorer efter kønsmæssige stereotyper.
Til sidst vil jeg komme med et citat af en af de første amerikanske kvindelige borgmestre, der sagde: "Uanset hvad kvinder gør, skal de gøre det dobbelt så godt som mænd for at blive betragtet som halvt så gode som dem". Tillad mig her til sidst at sige, at det heldigvis ikke er så svært for os kvinder.
Vilija Blinkevičiūtė
Fru formand! I dag, hvor vi her i Parlamentet fejrer hundredårsdagen for den internationale kvindedag, ligger vores fokus på ligestilling og bekæmpelse af fattigdom blandt kvinder. For over hundrede år siden kæmpede kvinder for retten til at arbejde, og nu skal de kæmpe for at få lige løn for lige arbejde. Vi gør fremskridt, men det sker kun langsomt på ligestillingsområdet. Diskriminationen trives stadig godt på arbejdspladserne, arbejdsmarkedet er dybt opsplittet efter køn, der er stadig lønforskelle, der er stadig mangel på kvinder i stillinger med beslutningsansvar og i politik og ikke støtte nok til barselsperioder og enlige mødre. I Parlamentets betænkning om ligestilling mellem mænd og kvinder slår vi fast, at det er vigtigt at styrke princippet om ligestilling i familie og samfund, stoppe vold imod kvinder og handel med kvinder, sikre barselsorlov, skabe gode muligheder for at anvende børnepasningsmuligheder, mindske antallet af fattige kvinder og vurdere kvinders bidrag til udviklingen af familie, samfund og økonomi. For at nå disse mål skal Parlamentet, Kommissionen og medlemsstaterne arbejde sammen, og på denne historiske dag vil jeg gerne sende en hilsen til alle kvinder og opfordre dem til at fortsætte kampen for deres rettigheder og lige muligheder.
Antonyia Parvanova
Fru formand! Først vil jeg lykønske mine kolleger med deres frugtbare arbejde i årenes løb, som jeg opsummerer i min betænkning om ligestilling mellem mænd og kvinder og om det vigtige emne for fru Plumbs betænkning, nemlig fattigdom blandt kvinder.
Her, hvor vi fejrer hundredårsdagen for den internationale kvindedag, er det vigtigt, at Parlamentet gør status over, hvor langt vi har igen for at sikre ligestilling i hele EU og indarbejde det i alle sektorer og områder.
Lad os begynde med beskæftigelsessektoren og lønforskellene mellem mænd og kvinder. Hvor længe skal vi sidde og se på statistikker, der viser uligheden, hvor kvinder får op til 34 % mindre end mænd i nogle EU-medlemsstater? Vi skal kræve foranstaltninger - lovgivning om nødvendigt - for at opnå konkrete resultater i praksis og ikke kun på papiret.
Kvinders placering på det europæiske arbejdsmarked og de mange hindringer, de støder på på grund af diskrimination, forstærker dette stigende fænomen, fattige kvinder. Alt for mange kvinder befinder sig i en situation med relativ økonomisk usikkerhed og afhængighed. De er ofte koncentrerede i deltidsjob og vikarjob, som er mindre godt betalt, eller i lavere stillinger.
Fattigdom skaber handel med kvinder, skaber vold og mere generelt udnyttelse af enhver art. Vi ved også, at kvinder, der er ofre for vold, på grund af fattigdom foretrækker ikke at gøre noget for at beskytte sig selv, fordi de mangler finansiel sikkerhed.
På denne symbolske dag, fru Reding, ser vi frem til EU's strategi for bekæmpelse af vold imod kvinder, som De jo allerede har lovet os.
Marije Cornelissen
Fru formand! Den 8. marts 201 er hundredårsdagen for den internationale kvindedag. Så nu skal vi fejre alt det, vi har opnået, såsom stemmeret for kvinder, retten til ligestilling og reproduktionsrettigheder, i det mindste i de mere civiliserede lande. Men det er også en dag, hvor vi er triste over, at det hele ikke er, som det burde være. I EU er kvinder stadig alvorligt underrepræsenterede i beslutningsprocessen, pasningsansvaret påhviler næsten udelukkende kvinder, og der er stadig store lønforskelle mellem mænd og kvinder, også uden for EU, hvor kvinder i nogle lande ikke engang har stemmeret endnu.
Hundredårsdagen for den internationale kvindedag kræver også en historisk sammenligning. Det første virkelig vigtige skridt for kvinder på arbejdsmarkedet blev taget under de to verdenskrige, især under Anden Verdenskrig. Der var simpelthen for få mænd til at arbejde i fabrikker og på kontorer. Arbejdsgiverne havde ikke længere noget valg, og kvinderne kom i store mængder ud på arbejdsmarkedet. Nu lever vi igen i sådan en tid. Denne gang heldigvis ikke på grund af krig, men på grund af en aldrende befolkning. Om 5-10 år er der simpelthen for få mænd til at udfylde de ledige stillinger på forskellige niveauer. Arbejdsgiverne er nødt til at tiltrække og holde på kvinder. Den aldrende befolkning kan være en ideel mulighed for at skabe ligestilling.
Det er op til os som europæiske politikere, og det er op til vores kolleger i de nationale parlamenter at tilskynde til denne udvikling ved at tilbyde barselsorlov af god kvalitet til mødre og forældreorlov af god kvalitet til fædre, ved at tilbyde nok og prismæssigt overkommelige børnepasningsmuligheder, ved at give ret til fleksible arbejdstider og deltidsarbejde med gode sociale rettigheder, ved at indføre kvoter for kvinders inddragelse i virksomhedernes bestyrelser og i politik eller fremsætte troværdige trusler om det. Sammen kan vi sikre, at der ikke går hundrede år mere, før mænd og kvinder har samme rettigheder og samme muligheder på alle områder.
Andrea Češková
Fru formand! Jeg er skyggeordfører for betænkningen om fattigdom blandt kvinder i Europa, så jeg vil fokusere på denne betænkning. Betænkningen behandler en lang række områder og giver en god beskrivelse af kvinders situation i EU. Det glæder mig, at det mange steder i betænkningen understreges, at der er behov for fleksible arbejdsformer, og her tænker jeg både på fast arbejde og deltidsarbejde, for efter min mening skal især enlige mødre og generelt familier med små børn have adgang til den brede vifte af muligheder, der findes på arbejdsmarkedet, så de kan kombinere arbejdsliv og familieliv. Samtidig glæder jeg mig naturligvis over og støtter den opmærksomhed, der nu rettes mod den stadig store lønforskel mellem kvinder og mænd. Og nu kort lidt om, at der i betænkningen også behandles nogle spørgsmål, som vi har svært ved at støtte. Det er f.eks. opfordringen til et europæisk charter om kvinders rettigheder og henvisningen i betænkningen til barselsorlov, der, som vi ved, ikke er accepteret af medlemsstaterne. I den ånd har vi støttet nogle af ændringsforslagene. Jeg vil gerne takke ordføreren, da dette er en virkelig god og omfattende betænkning.
Eva-Britt Svensson
Fru formand! Hundrede års kamp for ligestilling - jeg synes, at det er vigtigt i dag også at tænke på pionererne, som startede kampen for ligestilling for hundrede år siden, og som banede vejen for de fremskridt, som jo trods alt er gjort. Jeg vil gene takke alle mine kolleger, alle ngo'erne - alle, der fortsætter kampen for lighed. Vi skal drøfte situationen for kvinder i EU, men jeg synes, det er vigtigt, at vi i dag også viser vores solidaritet med de kvinder, der lige nu, i gader og stræder, viser enormt mod ved at deltage i kampen for demokrati og retfærdighed i andre lande. Jeg synes, at vi også bør ære disse kvinder i dag.
De betænkninger, vi drøfter, synliggør uligheden på arbejdsmarkedet, hvor kvinder har usikre job og lider under en lønforskel på gennemsnitligt 17 %. Kun 6 ud af 10 kvinder i Europa deltager i arbejdsmarkedet, og når de har et job, er det ofte et usikkert deltidsjob, der ikke giver dem en anstændig løn. Det er der ikke noget mærkeligt i, for der er store kræfter på spil imod øget børnepasning og andre forudsætninger for, at kvinder kan arbejde.
Lige muligheder på arbejdsmarkedet betyder, at vi skal have vedtaget direktivet om barselsorlov, som forhåbentlig også kommer til at omfatte forældreorlov. Jeg håber, at vi snart kan diskutere forældreforsikring, hvor mænd og kvinder påtager sig samme ansvar for at forsørge familien, men også for at passe børnene. Hvis kvinder i EU arbejdede lige så meget som mænd, ville velfærden stige med over en fjerdedel. Vi har ikke råd til at klare os uden kvinder på arbejdsmarkedet.
Vi skal have kvoter. Jeg tror, at kvoter er et nødvendigt instrument i et samfund, hvor kun 3 % af de store selskaber ledes af kvinder. Jeg kan sammenligne kvoter med antibiotika. Jeg kan ikke lide overdreven brug af antibiotika, men når jeg er syg, er jeg meget glad for, at det findes. Det er bestemt et tegn på et sygt samfund, hvis kun 3 % af de ledende stillinger i store virksomheder besættes af kvinder. Kvoter er derfor et nødvendigt instrument for at få rettet op på det, der er galt i vores samfund.
Godfrey Bloom
Fru formand! Der er mange, som lykønsker hinanden og sig selv her i EU på den internationale kvindedag. Som jeg ser det, har De virkelig ikke klaret det særlig godt. De taler om barselsorlov. Det eneste, der sker med en alenlang barselsorlov, kan jeg fortælle Dem, er, at færre og færre unge kvinder i mit land får arbejde, for man skal da være fuldstændig sindssyg, hvis man ansætter en ung kvinde, hvis man har en lille virksomhed. Så dem har De bestemt gjort en bjørnetjeneste.
Vi har lige muligheder for bilforsikring på grund af endnu en sindssyg dom fra EU-domstolen, som betyder, at unge kvinder, selv om de får et job, ikke har råd til at køre, fordi deres bilforsikring er blevet dobbelt så dyr. Og nu taler De om kvoter. Hvad er nu det for noget tosseri? Kvinder, der har arbejdet hele livet for at få en stilling med ansvar i en virksomhed - professionelle kvinder - bliver nu umyndiggjort med kvoter. Så de kvinder, der har klaret sig godt, kommer med i bestyrelsen, og folk ser så rundt i bestyrelseslokalet og spørger, om den pågældende kun er der på grund af en kvote, eller fordi hun er god til sit arbejde. Det hele er fuldstændig sindssygt, og det er en tragedie, at ingen af Dem har haft job i den virkelige verden, for så ville De forstå det.
(Taleren accepterede at tage et spørgsmål, jf. proceduren med blåt kort, i henhold til art. 149, stk. 8)
Eva-Britt Svensson
(SV) Fru formand! At ønske forældreforsikring og at mene, at det er godt, hr. Bloom, betyder ikke, at man er fuldstændig sindssyg. De behøver bare se på de medlemsstater, der har et veludviklet system for forældreforsikring. Disse lande - de nordiske lande, Sverige, f.eks. - har også den største beskæftigelsesfrekvens for kvinder. Det beviser, at god forældreforsikring betyder, at vi også får højere beskæftigelse for kvinder, og naturligvis også for mænd. Forældreforsikring er godt for ligestillingen på arbejdsmarkedet. Kvinder kan også bidrage til velstanden i EU.
(Bifald)
Godfrey Bloom
(EN) Fru formand! Det er simpelthen ikke sandt, og det underbygges ikke af statistikken fra mit land. Tal med enhver lille erhvervsmand i mit land, hvis De har lyst. Jeg er ikke interesseret i det ærede medlems land eller andre personers lande, jeg er interesseret i mit land og min økonomi, og jeg kan fortælle Dem, at alle erhvervsmænd og -kvinder vil sige, at de ikke vil ansætte unge kvinder på grund af den uhyrlige barselslovgivning. Jeg ville ønske, jeg ønsker desperat, at De kunne komme ud i den virkelig verden. Ræk hånden i vejret, hvis De nogensinde har haft et rigtigt job!
(Taleren accepterede at tage et spørgsmål, jf. proceduren med blåt kort, i henhold til art. 149, stk. 8)
Siiri Oviir
(ET) Hr. Bloom, De ved naturligvis, at kvinder i Europa er meget bedre uddannede end mænd, også i Deres eget land. Hvis der indføres kvoter for virksomhederne, hvorfor tror De så, at en tredjedel kun kommer til at bestå af de analfabetiske kvinder, der også findes i vores samfund?
Godfrey Bloom
(EN) Fru formand! Som svar til fru Oviir vil jeg bare råde hende til at lade virksomhederne klare sig selv. Jo mindre man regulerer, jo mindre man betaler i skat, jo hurtigere kommer vores økonomi ovenpå igen. Det er det, det handler om, og det er noget, som det ærede medlem ikke forstår.
(Taleren accepterede at tage et spørgsmål, jf. proceduren med blåt kort, i henhold til art. 149, stk. 8)
Edite Estrela
(PT) Fru formand! Hr. Bloom, ved De, hvad Det Forenede Kongeriges problem er? Det er, at der er 52 ugers dårligt betalt barselsorlov. Det er kun de første seks uger, at man får 60 %, mens man i 33 uger kun får udbetalt en symbolsk sum, og i 13 uger får man slet ikke noget. Det er kun for rige familier, hvor kvinderne kan blive hjemme og tillade sig at sænke familiens budget. Det er det, der er problemet for Det Forenede Kongerige, ikke vores forslag om barselsorlov.
Godfrey Bloom
(EN) Fru formand! Som svar til fru Estrela kan jeg forsikre hende om, at problemet med mit land er, at vi har opgivet selvregulering, og vi er medlem af EU. Det er det, der er mit lands problem.
(Taleren accepterede at tage et spørgsmål, jf. proceduren med blåt kort, i henhold til art. 149, stk. 8)
Anneli Jäätteenmäki
(FI) Fru formand! Jeg vil faktisk gerne takke hr. Bloom for disse udtalelser, for der er mange, der mener det samme. Hvis det ikke var tilfældet, ville vi have gjort meget større fremskridt. Der er bare en masse mennesker, som ikke siger noget. Jeg vil gerne spørge Dem, hr. Bloom, om De mener, at børn kun er kvinders ansvar, og at fædrene ikke har noget ansvar og ikke behøver forældreorlov eller passe deres familie ud over at gå på arbejde.
(Bifald)
Godfrey Bloom
(EN) Fru formand! Til fru Jäätteenmäki vil jeg sige, at jeg mener, at børn er forældrenes ansvar og ikke andres. Jeg kan ikke acceptere, at nogle påtager sig ansvaret for naboens børn. Det er forældrene, der har ansvar for deres børn, og sådan skal det også være. Jo mere selv-ansvar vi har i Europa - ja, i hele verden - jo bedre ville det hele være efter min mening.
Angelika Werthmann
(DE) Fru formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Det er et af tegnene på vores helt forarmede samfund, at vi stadig skal diskutere ligestilling mellem mænd og kvinder. Kvinder diskrimineres, ikke kun på arbejdspladsen, men også i samfundet som sådant. Listen er uendelig, og derfor vil jeg begrænse mig til et par stikord: lønniveau, arbejds- og ansættelsesvilkår, usikre arbejdskontrakter, pensionsrettigheder, børnepasning, socialsikring og forskellige former for vold mod kvinder.
Der er masser af kvinder, som er bedre kvalificerede end mænd, og alligevel diskuterer vi lige løn for lige arbejde - utroligt. Noget, der er lige så utroligt, er, at kvinder er mere udsat for fattigdom end mænd. Ældre kvinder og enlige forældre er navnlig udsat. Lad mig minde Dem om, at 2010 var året for bekæmpelse af fattigdom. Fattigdom er et kvindeproblem. Det har alvorlige konsekvenser for samfundet, fordi fattigdom fører til sygdom og efterfølgende muligvis også til arbejdsløshed.
Edit Bauer
(HU) Fru formand! I dag har vi to forhandlinger i Parlamentet, der er baseret på mine kollegers betænkninger, og jeg vil gerne lykønske dem. Det er meget svært at sige noget nyt om disse emner, da situationen næsten ikke har ændret sig og i visse sammenhænge endog er blevet værre i de seneste år. I forhandlingen om mænds og kvinders løn har vi f.eks. sagt år efter år, at der stadig er en betydelig forskel, selv om princippet om lige løn for lige arbejde blev knæsat så langt tilbage som i Romtraktaten fra 1957. Og siden 1975 har vi også haft sekundær lovgivning på dette område, selv om det er rigtigt, at hvis vi lavede en liste over love, der er trådt i kraft, men ikke fungerer, så ville denne her have en rigtig god chance for at komme øverst. Som allerede nævnt viser de nyeste statistikker, at forskellen nu er 17,5 %, men nogle af os kan stadig huske for et par år siden, hvor denne procent var helt nede på 15 % med ekstremt store forskelle. Og det handler ikke kun om små og store virksomheder og ikke kun om kvinder - det handler om social retfærdighed. Vi kan ikke sige for tit, at lønforskellen som påpeget af mine kolleger på mere eller mindre samme måde er en straf for kvinder for at blive mødre, og den opstår, når de unge kvinder vender tilbage til arbejdsmarkedet. Og her ligger der et virkelig stort problem. De små virksomheder kommer nemlig aldrig til at løse samfundets problemer. Det, Parlamentet har anmodet om i den henseende, er at sikre en gennemsigtig fordeling af løn mellem kønnene og sikre, at de, der bliver ved med at overtræde dette princip, i det mindste ikke får støtte fra europæiske midler - det kan ikke være for meget at kræve. Det er rigtigt, at der ér sket fremskridt. F.eks. er indførelsen af den såkaldte ligelønsdag en vis form for fremskridt, men et rigtigt fremskridt ville være, hvis den dag var den 1. eller 2. januar og ikke den 5. marts.
Edite Estrela
(PT) Fru formand! Kvinder er i flertal på universiteterne og er bedre kvalificerede, men deres adgang til stillinger med beslutningsansvar bliver stoppet af et glasloft. Derfor skal vi have kvoter. Det er en skam, at hr. Bloom allerede er gået. I politik og økonomi skal det bemærkes, at der kun er én kvinde, der er direktør for en nationalbank. Kvinder var ikke ansvarlige for finanskrisen, men de kunne have været med til at forebygge den.
Hvordan kan det være, at der, når vi taler om kvoter, altid er nogle, der taler om kompetence? Er det kun kvinders kompetence, der sættes spørgsmålstegn ved? Er det, fordi mænd ikke har nogen kompetence? Kvoten er en nødvendig, midlertidig foranstaltning for at fremme en harmonisk repræsentation af mænd og kvinder i beslutningsprocessen, og derfor vil jeg lykønske Kommissionen med dens bestræbelser på at sikre, at vi får fælles beslutningsmyndighed også på det økonomiske område.
Siiri Oviir
(ET) Fru formand! Jeg ønsker alle en god international kvindedag! Når vi taler om ligestilling, handler det ikke kun om forskelle og social retfærdighed. Ligestilling er en forudsætning for bæredygtig økonomisk vækst, beskæftigelse, konkurrenceevne og social samhørighed. Investeringer i foranstaltninger til fremme af ligestilling giver et godt udbytte i henseende til øget beskæftigelse for kvinder, øget bidrag fra kvinder til BNP, højere skatteindtægter og bæredygtige fertilitetsprocenter. Vores opfattelse af ligestilling befinder sig for mange stadig på et middelalderligt stadium, eller det er i det mindste, hvad vi har hørt i nogle indlæg.
Men der er en bussemand i denne sammenhæng, og det er kvoter. Folk glemmer, eller måske ønsker de ikke at se, at der ikke bliver påtvunget en kvote for stillinger med beslutningsansvar, og at der ikke kommer en kvote for at indsætte inkompetente kvinder på magtfulde poster. I Europa er kvinder bedre uddannede, de er i stand til at påtage sig et ansvar, og de er i stand til at arbejde godt og få en ordentlig betaling for deres arbejde. De lande, der anvender kvoter, hvor de allerede blev indført for 20 år siden, og her tænker jeg på de nordeuropæiske lande, har vist, at vores målsætninger kan nås gennem denne foranstaltning, og nu evalueres de så, og de er ikke så nødvendige nu, som de var tidligere. Det betragtes som normen, at kvinder deltager i alle dele af samfundet. Jeg ville naturligvis også gerne sige meget om fattigdom og enlige mødre, men det tillader tiden mig desværre ikke. Tak til alle for Deres indlæg - jeg er sikker på, at vi vinder en dag trods alt!
Franziska Katharina Brantner
(DE) Fru formand! Hundredårsdagen for den internationale kvindedag giver os god grund til at fejre, takke og kæmpe videre.
Vi drøfter en betænkning om kvinder og fattigdom. En af hovedårsagerne til dette problem er lønforskellene mellem kvinder og mænd. Som vi allerede har hørt, har ligeløn været knæsat i Romtraktaten siden 1957, men lønforskellen er stadig 17,5 % i Europa og helt oppe på 23 % i Tyskland. I 2008 vedtog Parlamentet en betænkning om lønforskelle takket være fru Bauers fremragende arbejde. I denne betænkning blev Kommissionen opfordret til at fremsætte lovforslag for at bekæmpe lønforskelle. Men der er ikke sket noget. Det eneste, De, fru kommissær Reding, har gjort, er at udpege den 5. marts til at være ligelønsdag, hvilket De meddelte fredag den 4. marts. Heldigt, at De huskede at gøre det, før selve dagen var ovre.
Vi har ikke tid til meningsløse pressemeddelelser. Vi ønsker ikke at høre pæne ord fra Dem. Vi ønsker, at De langt om længe gør noget, så hundredårsdagen for Romtraktaten ikke bare bliver endnu en dag, hvor lønforskellen mellem mænds og kvinders løn er over 0 %. Vi ønsker ligeløn nu.
Og nu til spørgsmålet om kvindekvoter og min kollega fra England. Jeg vil gerne vide, om han mener, at der kun er 3 % af alle kvinder i England og Europa, der "er gode til deres arbejde". Det forklarer måske, hvorfor der så få kvinder i bestyrelserne? Jeg tror ikke, det forholder sig sådan. Vi skal have en kvote.
De sagde, fru Reding, at virksomhederne skal forpligte sig til at udnævne kvinder inden næste år. Er det Deres ønske, at vi skal have disse forpligtelser næste år, eller at der skal udpeges kvinder inden næste år? Jeg hører det, som at De ønsker den anden målsætning, jeg nævnte.
Tadeusz Cymański
(PL) Fru formand! Problemet med fattigdom blandt kvinder, et problem af største vigtighed, er blevet rejst i den beslutning, vi drøfter. Det er værd at minde os selv om, at det er kvinder, der bærer den tungeste byrde af den finansielle krise. Det er primært kvinder, som har følt konsekvenserne af denne krise i henseende til faldende beskæftigelsesfrekvens, lavere løn og omstruktureringsforanstaltninger. Og det er kvinder, som tager ansvaret for børn og plejekrævende personer, samtidig med at de deltager på et meget vanskeligt arbejdsmarked i konstant forandring.
Kvinders situation i EU's medlemsstater er meget forskellig, og derfor er det utrolig vigtigt at udvise solidaritet med og forståelse for kvinder i regioner, hvor fattigdommen er særlig akut. Spørgsmålet om ulige løn bør tvinge os til at stoppe op og tænke, da der også er lønforskelle i virksomheder, som ledes og ejes af kvinder. Det er foruroligende, og det kræver, at vi tænker over, om grundene ligger dybere, og om administrative regler og regulativer - eller hård lovgivning - er tilstrækkeligt i denne sag, eller om det er nødvendigt at ændre folks holdning og kultur generelt. Intet kan erstatte respekt og social kultur, og lovgivning er heller ikke nok.
Ilda Figueiredo
(PT) Fru formand! Det er særlig interessant, at vi i år på den internationale kvindedag drøfter disse betænkninger, hvis mål er at henlede opmærksomheden på den stadig eksisterende ulighed og diskrimination. I nogle lande er det endog gået tilbage.
Når vi fremhæver en historisk dato knyttet til kvinders kamp for anerkendelse og ret til at udøve deres rettigheder, understreger vi den øgede arbejdsløshed og de ustabile job, lave lønninger og diskrimination med hensyn til løn og på grundlag af barsel, alt sammen noget, der rammer kvindelige arbejdstagere. Disse fænomener antager særligt chokerende former og er helt uacceptable for de unge generationer.
Flere og flere lider under indtægtstab, og kvinderne bliver fattigere. Situationen for handicappede, indvandrere og kvinder med små pensioner og lavt betalte kvindelige arbejdstagere er særlig kritisk.
Kvinders problemer i landdistrikter og familiebrug bliver mere udtalte, og det er det samme for kvinder, der leder mikrovirksomheder og små virksomheder. Følgerne af kriseforanstaltningerne i nogle lande som Portugal, Grækenland og Irland rammer kvinderne som arbejdstagere, borgere og mødre.
Det handler om bevidste lønnedskæringer, fastfrysning af kursusafgifter til universiteterne og blokering af overenskomstforhandlinger. Og om nedskæringer i sundhedsvæsenet, uddannelserne, socialsikringen og mange forskellige former for sociale støtteydelser.
At forhindre, at der træffes foranstaltninger under påskud af krisen, som truer kvinders ret til lighed og den nødvendige økonomiske og sociale samhørighed, er derfor meget vigtigt. Fine ord og hensigtserklæringer er ikke nok. Tiden er inde til at bryde med de neoliberale politikker i stabilitets- og vækstpagten, med liberaliseringer og privatiseringer og med fri konkurrence, som altid er til fordel for økonomiske og finansielle interessegrupper. Tiden er inde til at prioritere kvinder og deres rettigheder, lighed og økonomisk og social samhørighed, så vi kan få et bedre samfund, så vi kan respektere menneskerettigheder og konsolidere det fremskridt, som kvinder har været med til at skabe for vores civilisation.
Teresa Jiménez-Becerril Barrio
(ES) Fru formand! I dag er en meget vigtig dag til at tale om lighed mellem mænd og kvinder, fordi vi fejrer den internationale kvindedag og mindes de kvinder, der kæmpede for kvinders arbejdsmæssige og økonomiske rettigheder og stemmeret for 100 år siden.
Vi har gjort mange fremskridt i disse 100 år, men der mangler stadig meget. Reel lighed er stadig en drøm, og diskrimination imod kvinder er et faktum.
Jeg tror, at vi alle, mænd som kvinder, kan gøre meget mere for at skabe reel kvindefrigørelse. Der er mange kvinder rundt om i verden, hvis ret til livet trues, hvis værdighed bliver trådt under fode, og hvis frihed de berøves.
Tillad mig på den internationale kvindedag at udtrykke min støtte til og mit håb for alle kvinder, der kæmper for deres demokratiske rettigheder i revolutionen i Nordafrika. Kvinder kan ikke være halvt så meget værd som mænd i de arabiske lande eller nogetsteds i verden. Vi er det samme værd og fortjener det samme. Jeg vil fortsat kæmpe for lighed, og den internationale kvindedag vil vi fortsat have, indtil det er nået.
Selv om der er mange, som ikke ønsker at se det, er virkeligheden, at der er kvinder, som tjener halvdelen af det, mænd tjener, og at vold i hjemmet især rammer kvinder og børn. Jeg vil gentage, at disse fakta stadig skal nævnes i Parlamentet, og jeg lover naturligvis at blive ved med at arbejde for ligestilling.
Marc Tarabella
(FR) Fru formand! Jeg vil begynde med at rose mine kolleger, fru Nedelcheva og fru Plumb, for deres arbejde.
På denne symbolske dag, der markerer hundredårsdagen for den internationale kvindedag, kan jeg næsten gentage ord til andet, hvad der blev sagt sidste år, for kampen pågår stadig.
De er rigtigt, at kvinder er mere modstandsdygtige over for den aktuelle krise med hensyn til at miste arbejdet. Med hensyn til at bekæmpe vold imod kvinder forventer vi, at Kommissionen fortæller om sine planer, tilslutter sig vores opfordring til at indføre et europæisk år om dette emne og fremsætter en strategi. Jeg hører, at dette snart vil ske, og det glæder mig.
Desværre er ligeløn endnu ikke en realitet trods en stor indsats i nogle medlemsstater og især Kommissionen. Nogle medlemsstater har desværre også afvist forældreorlov trods Parlamentets indsats, og retten til abort er stadig ikke anerkendt i fire af EU's medlemsstater og bekæmpes i andre.
Jeg glæder mig over den nye belgiske lov om kvoter for kvinders repræsentation i virksomheder og virksomhedsbestyrelser samt den utrolig proaktive tilgang til denne sag, som udvises af fru Reding og hr. Buzek, og som er kommet til udtryk selv i pressen på den anden side af Atlanterhavet.
Men vi bør dog fejre, at vi efter 100 år er nået halvvejs imod ligestilling takket være europæiske og nationale love. Lad os blive på sporet, så der ikke går 100 år mere, før vi har reel ligestilling.
Emma McClarkin
(EN) Fru formand! Som mange medlemmer har påpeget, er der sket stadige fremskridt med kvinders rettigheder i en række år. I de 30 år fra det første valg til Parlamentet til 2009, da jeg blev valgt, er kvinders repræsentation blevet mere end fordoblet. Vi ser nu kvinder i vigtige funktioner i politik, erhvervsliv, industri og medierne. Det vigtigste er dog måske, at vi som samfund nu erkender nødvendigheden af kvinders rolle og anerkender deres bidrag, hvilket skaber ligestilling langs hen ad vejen.
Vi skal dog være forsigtige med, hvor langt vi går med vores krav om mere lighed og på hvilke områder. Vi bør fokusere på det, der stadig ikke er i orden i dag. I Det Forenede Kongerige udgør kvinder stadig kun under 20 % af medlemmerne af det britiske parlament, næsten halvdelen af selskaberne i FTSE 250 har ingen kvinder i bestyrelsen, og kun en femtedel af alle ingeniører, forskere og it-kandidater er kvinder. På baggrund af forskellene i vores samfund er det klart noget, som medlemsstaterne skal se på - uden vilkårligt fastsatte kvoter og mål fra EU.
Men ud over repræsentation findes der tusindvis af kvinder i EU og resten af verden, som udsættes for vold, udnyttelse og udelukkelse. De har ingen stemme og bliver ikke hørt. Det er disse kvinder - som lider under diskrimination, bevidst holdes fra et aktivt liv eller er ofre for undertrykkelse - som klart fortjener vores fulde opmærksomhed.
Astrid Lulling
(DE) Fru formand! Først vil jeg byde velkommen til de meget få mænd, der er her sammen med de meget få kvinder i salen i aften. Jeg er naturligvis for lige behandling og lige muligheder for kvinder og mænd. Det har jeg med held været fortaler for på nationalt og europæisk niveau i over 50 år.
Desværre indeholder betænkningen om ligestilling mellem kvinder og mænd i Den Europæiske Union 2010 atter en gang overdrevne krav, der giver bagslag for kvinder i den endelige analyse. Jeg har ikke tid til at forklare dem alle her. Det er ikke ordførerens skyld, at der er stillet en lang række ændringsforslag, som har gjort betænkningen temmelig svær at sluge.
I relation til det kontroversielle spørgsmål om, hvorvidt EU skal indføre en kvindekvote for børsnoterede selskaber, vil jeg advare imod at rose Norge som et strålende eksempel på en sådan foranstaltning. De vil måske gerne vide hvorfor. Siden indførelsen af en kvindekvote er antallet af børsnoterede selskaber faldet fra 554 til 362 mellem 2003 og 2009. Hvert tredje selskab angav, at det var indførelsen af kvindekvoten, der var grunden til, at de gik ud af aktiemarkedet. I Norge sidder 70 kvinder, kendt som de gyldne skørter, nu på 300 bestyrelsespladser. Det er forkvaklet, men meget interessant. For mit eget vedkommende kunne jeg måske nok tænke mig en karriere som "et gyldent skørt", da jeg endnu ikke har prøvet at være medlem af en bestyrelse. Kommissionen skal tænke sig meget om og overveje konsekvenserne, før de reagerer for hurtigt på dette problem.
Jeg beklager også, at man i betænkningen i samme åndedrag anbefaler, at kvinder skal have let adgang til prævention og abort. Der sættes med andre ord lighedstegn mellem prævention og abort som en enkel metode til at undgå graviditet. Der er en fornærmelse imod kvinder. Det kan jeg ikke tilslutte mig, helt bortset fra at EU ikke har nogen beføjelser på dette område - subsidiaritet forpligter! Jeg beklager, at nogle kvindelige medlemmer konsekvent blander disse to ting sammen. Det er ikke nødvendigt.
(Taleren accepterede at tage et spørgsmål, jf. proceduren med blåt kort, i henhold til art. 149, stk. 8)
Licia Ronzulli
(IT) Fru formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne stille et meget enkelt spørgsmål til fru Lulling: Mener hun ikke, at vejen til ligestilling mellem mænd og kvinder, selv her i 2011, netop bliver blokeret på grund af synspunkter som hendes, der derfor er en kvindes synspunkter, og som hun er så ivrig efter at dele med os, selv i dag?
Astrid Lulling
(FR) Fru formand! Det ved jeg ikke, jeg har ikke sagt noget før 2011, hvorfor skulle situationen være blevet værre? Den bliver ikke værre, hvis vi er realistiske, men det bliver den, hvis vi følger en utopisk, urealistisk tilgang.
(Bifald)
(Taleren accepterede at tage et spørgsmål, jf. proceduren med blåt kort, i henhold til art. 149, stk. 8)
Marc Tarabella
(FR) Fru formand! Fru Lulling, jeg kan naturligvis være meget stolt over, at De takkede de få mænd, der er til stede under denne forhandling, for jeg er en af de ganske få mandlige medlemmer af Udvalgt om Kvinders Rettigheder og Ligestilling, men jeg bliver endog særdeles vred, når De sætter mig bås med hr. Bloom. Jeg vil gerne vide, om De kan se forskel mellem hr. Bloom og mig, eller om jeg med beklagelse skal se, at De slår os sammen i samme kamp, for vi har helt klart diametralt forskellige holdninger.
Astrid Lulling
(FR) Fru formand! Hr. Tarabella, jeg her slet ikke nævnt hr. Bloom! De har gjort hr. Bloom en stor tjeneste, for det var Dem, der stillede ham spørgsmålet og gav ham lejlighed til at stå her og udbrede sig. Men også tak, fordi De stiller mig disse spørgsmål, for så får jeg taletid, hvilket jeg gerne vil have.
Jeg kan dog sige til Dem, hr. Tarabella, at De er et fortræffeligt medlem af Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling. Jeg kan altid stole på, at De taler med fornuftens stemme, og jeg beklager, at De og jeg ikke blev hørt om nogle af punkterne i disse betænkninger.
Zita Gurmai
(EN) Fru formand! På årsdagen for den internationale kvindedag, hvor vi drøfter Plumb-betænkningen om fattigdom blandt kvinder og Nedelcheva-betænkningen om ligestilling mellem kvinder og mænd i Den Europæiske Union, og hvor institutionerne fokuserer på kvoter for kvinder i bestyrelser, så fokuserer Socialdemokraternes kvindegruppe sin 2011-kampagne på pensionssystemer og fattigdom blandt kvinder. Alle europæiske samfund står over for en aldrende befolkning, og pensionssystemerne i hele Europa er ved at blive ændret. Derfor skal EU sende et signal om, at almindelige kvinders liv er noget, der ligger os på sinde.
Vedrørende det grundlæggende spørgsmål om pensioner bør Kommissionen føre an og få fjernet de strukturelle forskelle mellem kvinder og mænd. Kvinder bør ikke stilles ringere af grunde, der ligger uden for deres kontrol, såsom lønforskelle, som min kollega nævnte, at de tager sig af familiemedlemmer og ikke har et ordentligt arbejde. Vores primære opgave er at øge kvinders bevidsthed. Vi skal understrege, at den kvindelige faktor kun meget sjældent er blevet drøftet i de løbende diskussioner om pensioner. Politikerne skal kende følgerne heraf og sørge for, at der udarbejdes nøjagtige data om kvinder og pensioner.
Kommissionen skal forske i kønsfaktoren i pensionsreformerne i Europa, og det er jeg sikker på, at Viviane Reding vil gøre. Vi skal se på bedste praksis på nationalt plan og undersøge en tilgang på europæisk plan. Tiden er inde til at se på, hvad vi har opnået i de sidste 100 år. Vi skal have en klar fremtid for vores børn.
Det er også vigtigt at huske på det, Clara Zetkin gjorde for hundrede år siden, for det med at slå bro over kønskløften var hendes ide. Det er også meget vigtigt, at vi ændrer ved den stil, der karakteriserede Ginger Rogers og Fred Astaire - vi skal huske på, at Ginger Rogers skulle gøre det hele "baglæns og med høje hæle".
Lena Kolarska-Bobińska
(PL) Fru formand! Betænkningerne om ligestilling mellem kvinder og mænd i Den Europæiske Union indeholder mange forslag til, hvad der bør gøres, og hvilke skridt der bør tages for at mindske disse uligheder. Jeg vil udtrykke min dybtfølte tak til kommissær Reding for de foranstaltninger, hun tager på europæisk niveau for at mindske forskellene mellem kvinder og mænd. De fleste af disse foranstaltninger skal dog træffes på nationalt plan eller medlemsstatsniveau. Det er her, vi ofte støder på arg modstand fra politikere, institutioner og den offentlige opinion. Kvindeorganisationer beder derfor ofte Kommissionen om hjælp. Men græsrodsaktioner er af stor betydning, som det var tilfældet i Polen, hvor det blev muligt at nedkæmpe modstanden takket være en kvindes sociale bevægelse, som kaldes kvindekongressen. Vi indsamlede over 100 000 underskrifter for et socialt og retligt initiativ, og som følge af den brede debat, der mobiliserede den offentlige opinion, vedtog det polske parlament en lov om 35 % kvinder på alle valglister, også til valget til Parlamentet. Jeg er meget stolt over, at Polen nu er blandt de lande, hvor paritet er et retligt krav, og at det er den første af de nye medlemsstater, der har indført denne vigtige ændring. Vi vil nu nøje se på, hvordan dette påvirker kvinders politiske deltagelse. Jeg vil gerne sige helt klart, at vi skal sætte nye mål med det samme, og disse mål skal være lige løn for de forskellige grupper af kvinder samt paritet i andre beslutningstagende organer.
Silvia Costa
(IT) Fru formand, kære kommissærer, mine damer og herrer! Tak til ordførerne. Også jeg vil dedikere denne 8. marts til kvinderne i Nordafrika og Mellemøsten, f.eks. de mange kvinder, der lige nu demonstrerer i Cairo og Iran og kæmper for demokrati og frihed i deres lande. Jeg håber, at der vil blive truffet faste foranstaltninger, også i Kommissionens aktiviteter udadtil, for at skabe forbindelse til disse kvinder.
Selv i Europa er der en voksende bevidsthed om kvinders deltagelse, startende med krav om respekt for kvinders værdighed i medierne og i mænds adfærd i institutioner, som det blev sagt på byernes pladser og torve den 13. februar af 1 mio. italienske kvinder og mange mænd.
Vedrørende de betænkninger, vi drøfter, bemærker jeg, at der er en tæt forbindelse mellem stigende usikkerhed i unge kvinders arbejds- og familieliv, også selv om de er bedre uddannede og mere kvalificerede, utilstrækkelig beskyttelse af atypiske kvindelige arbejdstagere - for det er de fleste unge kvinder - under barsel og forældreorlov, mangler i de nugældende politikker for sikring af balance og den lavere beskæftigelsesfrekvens for kvinder, den større fattigdomsfrekvens blandt kvinder og børn og det lavere pensionsniveau og deraf følgende udelukkelse fra beslutningstagningsprocesser.
Jeg tilslutter mig fru Redings initiativ vedrørende bestyrelsesmedlemmer, men er ikke så glad for initiativer om forsikring, der risikerer at straffe især kvinder. Uden alt dette bliver der ikke noget Europa 2020.
Elisabeth Morin-Chartier
(FR) Fru formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Først vil jeg sige, at kampen for lighed mellem mænd og kvinder for mig at se ikke har noget med venstre og højre at gøre. Det er ikke mænds kamp mod kvinder. Det er en kamp for samfundet som helhed.
Hvilket moderne samfund investerer i uddannelse af unge piger, som vi gør, for bare bagefter at berøve sig selv 50 % af den tilgængelige intelligens på arbejdspladsen? Sådan må de samfund, vi lever i, ikke være. Jeg opfordrer Kommissionen, Rådet og Parlamentet til at mobilisere kræfterne, så vi efterlader et mere ligeligt, retfærdigere samfund, der gør mere for at uddanne unge piger og udnytte deres intelligens.
Det andet, fru kommissær, vedrører lige adgang til positioner med ansvar. Som De ved, er jeg fransk, og jeg er imod kvoter. Men efter 10 år har jeg indset, at vi ikke opnår noget uden kvoter. Uden kvoter får vi aldrig så mange kvinder ind som mænd
(Bifald)
i positioner med ansvar. Jeg hørte Parlamentets formand støtte dette synspunkt i sidste uge.
Vi er virkelig nødt til at indføre kvoter nu. De ved, at jeg var imod kvoter, fordi jeg synes, at det er nedværdigende at være nødt til at beskytte kvinder, som burde kunne klare sig selv på baggrund af deres kvalifikationer. Men nu er vi nødt til at benytte os af den taktik.
Det tredje og sidste punkt er nødvendigheden af at kæmpe for ligeløn for mænd og kvinder. Tak for Deres bidrag.
(Bifald)
Antigoni Papadopoulou
(EL) Fru formand! I dag mindes vi kvinders kamp og deres resultater gennem årene. Vi konstaterer det vedvarende demokratiske underskud, som forværres af den økonomiske krise: fattigdom, menneskehandel, vold, arbejdsløshed, seksuel udnyttelse, lønforskelle, nedladende behandling i medierne, videreførelse af stereotypiske roller og underrepræsentation i magtcentre - der især rammer enlige mødre, kvindelige indvandrere og handicappede kvinder.
Vi skal have koordineret handling på europæisk og nationalt plan. Vi skal have mere effektive beskæftigelses- og socialbeskyttelsespolitikker for at bekæmpe fattigdom, flere foranstaltninger til at skabe balance mellem familieliv og arbejde for at støtte arbejdende kvinder og proaktive foranstaltninger og kvoter til at skabe en afbalanceret repræsentation i magtcentre. Vi skal have gode uddannelser og bevidstgørelse for at fjerne vold og stereotyper. Vejen er lang, men den er nødvendig, for kvinder fortjener bedre muligheder uden forskelsbehandling.
Joanna Senyszyn
(PL) Fru formand! Kvinder udsættes for forskelsbehandling på alle livets områder. De udsættes for vold, og de bliver voldtaget. Halvdelen af alle europæiske kvinder har været udsat for vold, og over en mio. udsættes dagligt for det. Der arbejdes stadig med direktivet om vold mod kvinder, men samtidig er der lande i EU, desværre Polen, som tillader lovligt sanktioneret vold imod kvinder inden for seksuel og reproduktiv sundhed.
Manglen på ordentlig seksualundervisning og led adgang til prævention betyder, at kvinder, der bliver gravide, også mindreårige piger, ved lov tvinges til at føde barnet. En gravid behandles som en inkubator og berøves retten til selv at beslutte og retten til sundhed og privatlivets fred, som alle men har ret til. Forbuddet imod abort mindsker ikke antallet af aborter. Antiabortlovgivningen bør fordømmes, da den er en form for statslig vold imod kvinder og institutionel diskrimination mod kvinder. Hvis det var mænd, der blev gravide, ville abort være et sakramente.
Iratxe García Pérez
(ES) Fru formand! Jeg vil gerne udtrykke min anerkendelse af og taknemmelighed over for alle de kvinder, mange kendte, som der er skrevet meget om, men mange andre er anonyme, som har arbejdet og kæmpet i disse sidste 100 år for at opnå den lighed, vi har nu.
Men der skal stadig gøres meget, og disse betænkninger handler om områder som balance mellem familie- og arbejdsliv, problemer med at få adgang til arbejdsmarkedet eller kamp imod kønsbaseret vold, som er en af de mange svøber, der findes i Europa og resten af verden. Lighed mellem mænd og kvinder er stadig ikke en realitet. Derfor skal vi nu begynde en ny fase, hvor løfter bliver til virkelighed.
De europæiske institutioner og resten af de europæiske samfund skal arbejde for at gøre fremskridt i retning af ægte lighed mellem mænd og kvinder. Denne lighed kan skabe mulighed for et mere retfærdigt og lige samfund, og ad denne vej er mænd vigtige. Der skal stadig gøres meget, og det skal vi gøre sammen.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
(PL) Fru formand! I dag er en mulighed for at minde os om menneskets ret til ligebehandling uanset køn. Trods de mange foranstaltninger, der er truffet for at sikre ligeret, er der stadig ikke opnået ligeløn mellem kvinder og mænd. Kvinders situation er stadig vanskeligere end mænds. Arbejdsgiverne vurderer ofte kvinders egnethed til et job på grundlag af andet end deres kvalifikationer, på grundlag af, om de har børn eller ikke, eller, hvis de har børn, hvem der så kan passe dem, når de bliver syge. Ingen stiller mænd eller fædre den slags spørgsmål, når de bliver ansat. Derfor vil jeg understrege behovet for at ændre systemet og træffe foranstaltninger, der ændrer den måde, som samfundet opfatter dette problem på, og som sikrer, at kvinder frigør sig selv fra den indre overbevisning om, at de er eneansvarlige for at opdrage børn, for kun på den måde kan denne ulighed fjernes. Jeg kender fru Redings karisma og stålsathed og er derfor overbevist om, at det også vil lykkes.
Mitro Repo
(FI) Fru formand! På denne den internationale kvindedag er det værd at se på, hvordan ligheden rent faktisk gennemføres i Europa. Vi er fælles om en ny bekymring, og det er feminiseringen af fattigdom. Skønt kvinder arbejder mere end mænd, tjener mænd mere og få højere pensioner. Det er ikke i orden, at mænd bliver rigere og kvinder fattigere. Det gælder især for ældre kvinder, og derfor skal de hjælpes på alle mulige måder.
Aldring og det at blive gammel, især for kvinder, burde ikke være en byrde. Det bør ikke betragtes som en byrde, men som noget, der beriger samfundet og Europa og er en ressource. Verdens og Europas fremtid kommer især til at afhænge af kvinder og navnlig mødre. Det er naturligvis godt, at mødres sønner og ægtefæller, hr. Bloom og jeg selv, har andet meningsfuldt at gøre end at gå i krig. Tillykke!
(Bifald)
Ivo Vajgl
(SL) Fru formand! Wiens filharmoniske orkester, sandsynligvis verdens bedste orkester for klassisk musik, tillod først kvinder at komme med for et par år siden. Prøv at forestille Dem, hvordan vores orkester her, Parlamentet, ville se ud og lyde, hvis vi ikke havde vores kvindelige medlemmer til at sætte liv i det med deres karakter og kvalificerede debat.
Det er klart, at en dag som i dag, en dag, der minder os om forskelsbehandlingen af kvinder, er mere end nødvendig. På løndagen, den dag, hvor rollerne fordeles på arbejdspladsen, og på alle dage, hvor det drejer sig om at passe børn og familie, udsættes kvinder for forskelsbehandling. Vores ansvar i Parlamentet og vores kollegers ansvar i de nationale parlamenter er at lave ordentlige love, der skaber lighed. Men jeg mener også, at vi fremmer denne lighed ved at udvise omsorg og opmærksomhed over for kvinder i dagligdagen.
Anna Záborská
(SK) Fru formand! Det er vigtigt, at vi drøfter fattigdom blandt kvinder i dag. Samtidig er det en skam, at vi i vores søgen efter en løsning holder fast i en ensidig tankemåde.
At ophæve kvinders fattigdom kræver mere end blot tvungne indgreb i familiemiljøet. Den seneste OECD-forskning viser, at sådanne indgreb kun har begrænset succes. Kvinder bruger mere tid end mænd på husarbejde og børnepasning. Det gælder også, selv om manden er på forældreorlov. Det gør de ikke, fordi de skal, men fordi de ønsker det. De foretrækker deltidsbeskæftigelse.
Ifølge tal fra OECD fremgår 30-50 % af kvinders samlede økonomiske aktivitet ikke af de nuværende målinger af velstand, såsom BNP pr. indbygger. At afskaffe fattigdom for kvinder indebærer derfor også en erkendelse af, at kvinder arbejder inden for rammerne af solidaritet mellem generationerne. Hvis vi anerkender dette arbejde, tager vi et grundlæggende skridt hen imod at løse fattigdomsproblemet.
Sylvana Rapti
(EL) Fru formand! Jeg vil gerne sig noget andet. Jeg synes ikke, der er noget at fejre i dag. I dag mindes vi de kvinder, der døde under opstandene i Amerika, ikke for 100, men 157 år siden. Det må vi heller ikke glemme. Hvis vi skal gøre fremskridt, skal tre grundforudsætninger være opfyldt:
den første er støttestrukturer for kvinder i arbejde, dvs. vuggestuer og børnehaver
den anden, kommissær Andor, er finansiel støtte til kvinder, og
den tredje er at ændre holdningen i skolerne, og her foreslår jeg, kommissær Reding, at vi indfører kvoter, ikke kun i skolebestyrelserne, hvilket svarer til at forsøge at reparere et hus fra taget og nedad, men også for lærere i børnehaveklasser og skoler, så vi kan leve i lighed mellem kønnene.
Til sidst opfordrer jeg Dem, fru formand, i Deres egenskab af kvindelig formand, til at omgå reglerne og give ordet til de sidste ti talere i anerkendelse af denne særlige fejring af kvindedagen.
Ulrike Lunacek
(DE) Fru formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Både her i salen og på tilhørerpladserne har kampagnen for kvinders rettigheder på arbejdspladsen, i familien, i demokratiet, for økonomisk uafhængighed for kvinder og imod mænds vold mod kvinder, fattigdom blandt kvinder og diskrimination imod enlige mødre, lesbiske og kvindelige indvandrere allerede stået på alt for længe. I dag fejrer vi hundredårsdagen for den internationale kvindedag. Heldigvis skal vi også i fremtiden fejre det, der er blevet opnået, samtidig med at vi ikke glemmer det arbejde, der stadig mangler.
Fru Morin-Chartier sagde, at hun ikke ville have troet særlig meget på kvoter for ti år siden, men at hun har skiftet mening. Kvoter er vigtige. Tak for det. Kvoter er helt klart noget, kvinder har brug for, hvis de skal komme ud af stedet. Vi har mandekvoter i alle bestyrelser, i alle myndigheder, i politik og i erhvervslivet. Mandenetværk fungerer uden problemer. Mænd sidder ikke nødvendigvis i indflydelsesrige stillinger på grund af deres resultater - nogle gør, men det gælder bestemt ikke for alle - men simpelthen, fordi de er med i disse drengenetværk. Derfor skal vi have kvoter og ligeløn.
Nikolaos Salavrakos
(EL) Fru formand! I dag er en meget vigtig dag. Vi fejrer kvindedagen, dagen for de kvinder, vi elsker, de kvinder, vi respekterer, de kvinder, der er vores mødre, koner, søstre og døtre, kvinder i arbejde og hjemmegående kvinder. Jeg vil gerne sige tak til hele kvindekønnet og understrege, at jeg personligt støtter kvinders kamp for lighed i samfundet og på arbejdspladsen, for ligeløn og for kvoter i magtcentre, og jeg beklager alle former for vold imod og udnyttelse af kvinder.
Jeg stopper her, alt er allerede sagt. Tak til kvinderne, til Dem alle, både de tilstedeværende og dem, der ikke deltager i dette møde.
Licia Ronzulli
(IT) Fru formand, mine damer og herrer! I dag vil jeg især ære alle de kvinder, der hver dag kæmper for at opnå respekt for deres rettigheder i moderne samfund, alle de kvinder, der vælger at få et barn, velvidende at det vil gøre det vanskeligere at forene arbejdsliv med deres nye rolle som mor, alle de kvinder, der i erkendelse af deres talenter og evner beslutter at gå deres egen vej trods de mange hindringer.
Netop af den grund støtter jeg indførelsen af i det mindste i første omgang obligatoriske kvoter for kvinder som et middel til at bryde med en kultur, der kun hjælper mænd. Jeg er overbevist om, at det vil skabe den mulighed, som mange unge kvinder har ventet på, og at de væbnet med deres faglige kvalifikationer og uddannelse bestemt ikke vil lade den glide sig af hænde.
Jeg har en baby, der kun er et par måneder gammel, og jeg har en drøm: Jeg håber, at min datter, Vittoria, ikke kommer til at kæmpe som os for at bryde gennem disse glaslofter, og at kvinders talenter ikke længere bliver opfattet som en pligt, men snarere som en reel værditilvækst.
Andrew Henry William Brons
(EN) Fru formand! Det var trotskisterne, der ændrede den marxistiske klassekrig til en forurettet gruppekrigsførelse. Samfundet skulle inddeles i grupper, som måske eller måske ikke vidste, at de havde et problem, indtil de fik det forklaret af de hjælpsomme unge krigere. Grupperne kunne inddeles efter etnicitet, religion, køn, seksualitet, alder eller handicap. De blev alle opfordret til at indgå i kollektive kampe imod deres undertrykkere.
Trotskisterne blev, om ikke voksne, så dog ældre. I nogle tilfælde kom de ind i magtfulde og indflydelsesrige stillinger. Deres ideer spredte sig meget hurtigere og bredere end de selv. Ordet "diskrimination" blev, når det blev efterfulgt af mordet "mod", det ultimative onde. I mange tilfælde kan en gerningsmand ikke identificeres. Diskriminatøren er resten af samfundet. Vi er alle skyldige. Folk skal uanset deres reelle disfavør indse, hvornår de bliver manipuleret, og skal så fjerne sig fra denne manipulation.
Karin Kadenbach
(DE) Fru formand, kære kommissærer! Hundredårsdagen for den internationale kvindedag bør også være en lejlighed til at tænke og gøre status. I dag vil jeg gerne udtrykke min tak til de pionerkvinder, der banede vejen for os og gjorde det muligt for så mange kvinder at spille en rolle i det politiske liv og erhvervslivet.
Men denne dag bør også være en advarsel for os om ikke at skabe risici for det, der hidtil er opnået. Mange aspekter af programmerne i de forskellige medlemsstater, der nu gennemføres under dække af budgetkonsolidering, er specifikt rettet imod kvinder, imod kvinders uddannelsesmuligheder, imod kvinders muligheder for at få en ordentlig løn, de kan leve af, imod kvinders muligheder for at spille en rolle i den politiske udvikling. Jeg opfordrer især mænd, og jeg kan se, at der er mange til stedet blandt os nu, til sammen med os at arbejde for at sikre, at vores ambitiøse mål kan nås, så den internationale kvindedag virkelig bliver en dag, det er værd at fejre i fremtiden.
Viviane Reding
Fru formand! Jeg vil gerne takke medlemmerne for at have sendt mig et klart og tydeligt budskab i dag. Jeg kan opsummere det i en enkelt sætning. Flertallet af Dem vil ikke længere acceptere kvoten på 90 % mænd, der leder vores virksomheder, men mener, at dette skal ændres.
(Bifald)
Lad os samarbejde for at skabe denne ændring.
næstformand i Kommissionen. - (EN) Når jeg efter at have hørt Deres ordfører og alle indlæggene analyserer det, der er blevet sagt, tror jeg, at vi er enige om, at kvinder klarer sig rimelig godt i politik.
Der er stadig lang vej igen, men vi er på rette spor.
Desværre klarer vi os ikke rimelig godt i økonomien. Vi er ikke med i beslutningsprocesserne, og jeg har forstået Deres budskab om, at det skal vi have ændret. Vi er til stede i lavtlønsjob, selv om 60 % af alle universitetskandidater er kvinder. De falder af i svinget på vejen derhen, hvor vi har brug for dem i krisetider, hvis vi skal forbedre tingene økonomisk.
Vi har ikke noget valg. Hvordan når vi en beskæftigelsesfrekvens på 75 %, hvis vi ikke udnytter det uudnyttede potentiale i disse veluddannede kvinder? Vi skal omtænke den måde, vi håndterer beskæftigelsen på, ved at give kvinder en chance og udnytte det talent, vi har øvet og uddannet, og som er klar til beskæftigelse.
Jeg har noteret mig indlæggene om ofrene. Det er rigtigt, at ikke alle ofre er kvinder eller børn. Det kan også være mænd - men ofrene er hovedsagelig kvinder, herunder små piger. Det er derfor, jeg vil tage hensyn til dette forhold i den pakke for ofre, jeg fremlægger til maj.
Kort tid derefter fejrer et hundrede år med den internationale kvindedag. Vi må ikke glemme, at vi også mindes hundredåret for Marie Curies Nobelpris. Jeg vil gerne sige til alle kvinderne i denne sal, at vi bør være stolte over at være kvinder.
(Bifald)
László Andor
Fru formand! Jeg mener, at 100 års kamp og 100 års fremskridt skal respekteres, men vi skal også erkende, at nutidens Europa stadig er langt fra fuld lighed mellem mænd og kvinder. Mange af disse uligheder genspejles også i ubalancen på arbejdsmarkedet, og forhåndsindtagelsen imod kvinder i mange segmenter af og institutioner i arbejdsmarkedet.
Derfor mener jeg, at EU's politikker og finansielle instrumenter skal udnyttes til at forbedre situationen på dette område og til at forbedre beskæftigelsesmulighederne og -vilkårene for kvinder, hvis vi skal gøre fremskridt. Der kan tages mange konkrete initiativer. Med hensyn til europæiske midler vil det være meget vigtigt at stille et krav om lige muligheder, og det ønsker vi at se nærmere på.
Men direkte jobskabelse er også vigtigt. En af hovedfaktorerne i jobskabelse i de kommende ti år bliver de såkaldte hvide job, dvs. arbejdspladser i sundhedsvæsen og pleje. Her fokuserer vi på at skabe muligheder, fordi meget af dette arbejde under alle omstændigheder udføres af kvinder, men uden ordentlig løn og uden mulighed for at akkumulere rettigheder, heller ikke pensionsrettigheder til alderdommen.
Vedrørende pensioner vil vi i hvidbogen om pensioner, der offentliggøres i tredje kvartal i år, lægge mere vægt på kønsaspektet. En gruppe kommissærer arbejder med denne hvidbog om pensioner, og med fru Redings bidrag og deltagelse vil vi kunne behandle kønsaspektet i pensioner med større styrke end i den foregående grønbog.
Jeg er enig med fru Zimmer. Det handler også om at regulere arbejdstiden. Det er absolut grundlæggende. Vi skal have en EU-forordning om arbejdstid, der gør det muligt at skabe en bedre balance mellem arbejdskrav og familieansvar. En bedre balance mellem arbejde og familieliv er afgørende. Det er en del af vores dagsorden for et anstændigt arbejde. Jeg er enig med dem, der har fremhævet, at dette ikke kun vedrører landene i EU. Det er et internationalt ansvar, vi skal forfølge.
For at understrege endnu en forbindelse, nemlig mellem arbejdsmarked og uddannelse, skal vi grave dybere for at forbedre uddannelsernes kvalitet, øge bevidstheden, undervise i rettigheder, også kvinders, og især - og det er meget vigtigt - rettigheder for europæiske mindretal, uanset om de er indvandrere eller andre etniske mindretal.
Endelig havde jeg vedrørende spørgsmålet om kvoter i bestyrelser sidste uge mulighed for at drøfte dette med den nye chef for den britiske arbejdsgiverforening - jeg er sikker på, at hr. Bloom vil være interesseret i at høre det. Der er mange aspekter ved dette spørgsmål. Vi drøftede bl.a. stereotyper og de organisatoriske og kulturelle aspekter, men også behovet for at indrette familielivet anderledes på grund af de tidsmæssige krav til stillinger på det højeste ledelsesniveau. Derfor skal vi handle på mange fronter. Vi skal ikke få denne diskussion til kun at handle om arbejdsliv og offentligt liv. Hvis vi fortsætter diskussionen og Kommissionen viderefører sin indsats og tager ansvar, kan vi gøre fremskridt i fremtiden.
Mariya Nedelcheva
Fru formand, fru Reding, hr. kommissær! Jeg vil gerne takke alle mine kolleger for deres bidrag og indlæg.
Igen beviser denne forhandling, hvor meget spørgsmålet om lighed mellem kønnene optager os. Vi har alle fælles værdier og principper, nemlig respekt for menneskets værdighed, for dem, der bekæmper ulighed og diskrimination.
Jeg har stor respekt for de personlige og ofte nationale konnotationer, som vi alle tager med i disse værdier og principper. Deri ligger den rige europæiske vision for disse spørgsmål. Men disse forskellige konnotationer må ikke få os til at tabe de fælles mål af syne. Vi skal blive ved med at arbejde for at forbedre kvinders vilkår, både på arbejdspladsen og på det personlige og familiemæssige plan. Deres adgang til arbejdsmarkedet bør fremmes, især til ansvarspositioner, og nationale myndigheder, institutioner, politiske organer og virksomheder bør gøres ansvarlige herfor. Det påhviler os at vise, at disse målsætninger kan nås. Det er blevet sagt mange gange i dag, at bekæmpelse af ulighed mellem kønnene er en daglig kamp. Der er behov for stor politisk vilje, som skal følges op med konkret handling. Jeg bifalder alle de initiativer, Kommissionen har beskrevet, og takker også på forhånd alle mine kolleger for den støtte, vi giver dem.
En ting mere: Under forhandlingen blev jeg kritiseret for tekstens længde, den bliver åbenbart længere år for år. Det skyldes naturligvis, at de foregående henstillinger ikke er blevet fuldt gennemført. Vi skal sikre, at alle gennemfører dem. Jeg mener også, at det skyldes sagens komplekse art og den dynamiske udvikling. Jeg vil understrege, at det er op til os at følge med denne udvikling for at undgå at blive fastlåst i gammeldags ideer, så vi kan blive styrende for udviklingen.
Til sidst vil jeg sige, at jeg mener, at lighed er noget, der vedrører os alle. Frem for alt mener jeg, at vi hver især har vores frie vilje til at erkende dette og arbejde for, at lighed bliver en realitet. 2011 er det europæiske år for frivilligt arbejde, og vores største fælles initiativ i år burde være at opnå reelle fremskridt med at skabe lighed mellem kønnene.
Rovana Plumb
Fru formand! Jeg vil gerne takke kommissær Reding og kommissær Andor for deres entydige tilsagn på dette vigtige område. Også tak til alle mine kolleger for deres stærke budskab i denne vigtige forhandling i dag.
Først og fremmest vil jeg sige, at lighed mellem kønnene ikke kun drejer sig om social retfærdighed, det drejer sig også om fremskridt, og vi skal sammen opbygge et mere retfærdigt samfund for os alle. Derefter vil jeg sige, at jeg kraftigt støtter indførelsen af kvoter. Ja, vi har brug for kvinder i topjob, men vi må ikke glemme fattigdom. Vi skal håndtere, forebygge og reducere fattigdom, og vi har brug for konkrete foranstaltninger. Forebyggelse og reduktion af fattigdom er en vigtig komponent i social solidaritet, og jeg tror på kvinders solidaritet. Vi har brug for støtte fra alle borgere. Vi har brug for støtte fra hele samfundet, og jeg vil gerne takke ngo'erne, arbejdsmarkedets parter og alle kvinder og mænd i de forskellige samfund, der kæmper år efter år, dag efter dag, for at skabe lighed mellem kønnene.
Vi skal gøre lighed mellem kønnene til virkelighed. Vi kan sætte farten op i dag. Sammen skal vi få det til at ske. Og igen - held og lykke til alle kvinder.
Formanden
Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen om de to betænkninger finder sted kl. 12.00 i dag, den 8. marts.
Derefter fejres hundredårsdagen for den internationale kvindedag. Alle kvinder i salen, i Parlamentet, i Kommissionen og i Rådet anmodes venligt om at være med på et fælles foto efter ceremonien. Jeg håber, at denne meddelelse er blevet hørt af alle de damer og herrer i deres kontorer, og at de går direkte i plenarsalen.
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
Luís Paulo Alves
Efter festligholdelsen af hundredårsdagen for den internationale kvindedag ville det ikke være at gå for vidt at understrege den berigende rolle, som kvinder spiller i udviklingen af familien, af samfundet og af økonomien, om end den ofte undervurderes og underbetales, hvilket øger risikoen for fattigdom betydeligt.
Et af de største problemer ligger i den begrænsede adgang til arbejde, i arbejdsforhold eller endog i adgang til roller, der er forenelige med deres kvalifikationer. Den nuværende økonomiske krise i EU's medlemsstater har forværret kvindernes beskæftigelsessituation, fordi de ikke kan finde stabile job. Fremme af lighed omfatter også bekæmpelse af vold mod kvinder, uanset om den er fysisk, mental eller seksuel, som skal bekæmpes og fordømmes. Der skal derfor vedtages særprogrammer for at fremme en aktiv inddragelse eller genintegration af kvinder på arbejdsmarkedet, samtidig med at der skal skabes specifikke muligheder for livslang uddannelse med henblik på at give dem færdigheder og kvalifikationer, styrke deres selvtillid og udvikle de færdigheder, der er nødvendige i lyset af Europa 2020-strategien.
Elena Oana Antonescu
I dag, hvor vi fejrer den internationale kvindedag, støtter jeg principperne i betænkningen om ligestilling mellem kvinder og mænd - 2010. Jeg mener dog, at vi i den kommende periode skal gå videre fra retfærdige principper til at få vedtaget konkrete foranstaltninger, der kan mindske de aktuelle kønsbestemte uligheder. Rumænien, som jeg kommer fra, ligger i midten i det globale ligestillingsindeks for 2010, helt nøjagtig på 64.-pladsen, for så vidt angår diskrimination mellem kvinder og mænd. Generelt er rumænske kvinder bedre uddannede end rumænske mænd, og der er en stadig stigning i andelen af kvinder blandt det samlede antal kandidater. Nu er det sådan, at 60 % af alle kandidater er kvinder og kun 40 % mænd. Men kvinders indtægt er stadig lavere end mænds. De kønsbestemte risici, der indvirker på kvinders muligheder på arbejdsmarkedet, er stadig meget store; det gælder f.eks. større risiko for fattigdom, hvilket hindrer adgangen til høje stillinger. I håbet om, at arbejdsmarkedet vil behandle kvinder mere retfærdigt, vil jeg ønske, at også vi kan bidrage til at ændre på denne situation. Denne betænkning er et vigtigt skridt i den retning.
Zuzana Brzobohatá
Spørgsmålet om ligestilling fortjener stor opmærksomhed, især her på hundredårsdagen for den internationale kvindedag. Jeg personligt finder mange af de områder, der behandles i betænkningen, utrolig vigtige. Et af de områder, jeg gerne vil understrege, er forskellene i pension mellem mænd og kvinder. Denne kløft skyldes, at kvinder i arbejde afbryder deres karriere oftere end mænd for at passe børn og syge eller ældre familiemedlemmer, og at de på grund af deres familiemæssige forpligtelser er mere villige end mænd til at påtage sig deltidsarbejde eller tidsbestemte arbejdsforhold. Det er denne faktor, der fører til forskellene i pensioner. Det er ikke mindre vigtigt at rette opmærksomheden mod sårbare grupper af kvinder såsom handicappede eller ældre, indvandrere, lesbiske, biseksuelle og transseksuelle eller medlemmer af mindretal og kvinder med lavere eller ingen kvalifikationer, som passer plejekrævende personer. Sidst, men ikke mindst finder jeg det vigtigt at sikre adgang til støtteydelser, der skal forebygge kønsbaseret vold og beskytte kvinder imod denne vold uanset deres retsstatus, race, alder, seksuelle orientering, etniske oprindelse eller religion, hvilket betænkningen også indeholder en opfordring til Kommissionen og medlemsstaterne om.
Maria Da Graça Carvalho
Ligestilling er et grundlæggende princip i vore dage, men der er stadig ulighed mellem mænd og kvinder. Andelen af kvindelige forskere og ingeniører er faldet kraftigt. I EU udgør kvinder 59 % af alle kandidater og 41 % af alle med en doktorgrad. Men dette paradoksale tal fortjener at blive set nærmere på.
Kvinder er underrepræsenterede i ledende roller i forskning. Kun 19 % af alle universitetsprofessorer i EU er kvinder. Disse tal får en til at mene, at der er problemer med kvinders adgang til de øvre lag i den akademiske verden. Det er vigtigt at finde løsninger, der muliggør en vellykket videnskabelig karriere, som kan forenes med et stabilt familieliv. Her tænker jeg f.eks. på brug af ny teknologi, der gør det muligt for kvindelige forskere at arbejde hjemmefra. Kun sådan vil det lykkes os at skabe balance mellem mænd og kvinder inden for videnskab og forskning, da uligheden fortsat er en hindring for EU's mål om øget konkurrenceevne og maksimering af potentialet for innovation.
Monika Flašíková Beňová
Den nuværende økonomiske og sociale krise har en meget negativ indvirkning på mænds og kvinders levevilkår i EU. Det er en alvorlig trussel mod den kvindelige del af befolkningen, navnlig inden for ligestilling, arbejdsvilkår og adgang til beskæftigelse. For så vidt angår beskæftigelsesvilkår eller indtægtsniveauer, er kvinder blevet hårdt ramt, og medmindre der træffes hensigtsmæssig foranstaltninger her og nu, er der en risiko for, at situationen bliver endnu værre.
Det er også vigtigt at tage hensyn til kvinders stilling i forbindelse med kampen mod fattigdom. På globalt niveau - sammenlignet med den mandlige del af befolkningen - lever op imod 17 % af alle kvinder i fattigdom ifølge statistikken. Kvinders bidrag til familiens og samfundets udvikling er også undervurderet. Uligheden mellem mænd og kvinder, især vedrørende adgang til uddannelse eller deling af familieansvar, er faktorer, som forværrer kvinders fattigdom. Også lønforskellen eller det såkaldte glasloft mellem mænd og kvinder har alvorlige følger og hindrer kvinder i at få lederjob.
Fremme af ligestilling er med til at bekæmpe vold mod kvinder. Det er bydende nødvendigt at bekæmpe de forskellige former for vold, uanset alvoren af den fysiske, mentale eller seksuelle vold. Også på dette område er det vigtigt, at EU's medlemsstaters regeringer og de europæiske institutioner støtter mekanismer, der kan skabe ligestilling i de forskellige dele af det sociale, økonomiske og politiske liv.
Ville Itälä
skriftlig. - (FI) Det er naturligvis relevant, at vi drøfter ligestilling her på den internationale kvindedag, men det er ikke nok. Vigtigheden af dette område skal også understreges alle andre dage, når vi træffer beslutninger. En vigtig ingrediens i lighed er også alle menneskers ukrænkelige ret til egen krop. Det omfatter også ret til prævention, abort og et godt seksuelt helbred. Alt dette har været og vil naturligvis fortsat være synligt i den måde, Parlamentet stemmer. Alt for ofte afspejler skænderierne desværre holdninger, der forstærker undertrykkelsen af kvinder.
Filip Kaczmarek
Lighed er en af Europas grundlæggende værdier, og det er en entydigt positiv værdi. Det eneste problem er, at lighed fortolkes meget forskelligt, nogle gange er der tale om ekstreme fortolkninger, hvor der ikke tages hensyn til de reelle forskelle mellem mennesker. De forskellige fortolkninger har betydet, at der er opstået lighedsideologier i direkte forbindelse med denne term. Der har været tidspunkter, hvor der blev begået forbrydelser, ja, endog folkedrab, i lighedens navn, forstået i specifik og doktrinær betydning. Der er mindre risiko for dogmatik, når det handler om lighed mellem kvinder og mænd, men der findes stadig personer, der har en overdreven radikal holdning. Lighed mellem kvinder og mænd kan ikke begrænses til politiske erklæringer og juridiske regler. Det er meget vigtigt at indføre standarder baseret på ligestillingsprincippet, og det forudsætter mentalitetsændringer. Vi skal tilskynde til og støtte uddannelses- og informationsforanstaltninger og fremme god praksis. Vi skal sikre, at kendskab til ligestilling er reglen snarere end undtagelsen. Ægte ligestilling skal være noget, der findes i alle, i deres holdninger og i deres daglige, spontane adfærd. Ligestilling er heller ikke en isoleret værdi. Vi må ikke acceptere påstande om ligestilling, der er udformet på en sådan måde, at den udelukker andre centrale værdier såsom frihed, værdighed og retfærdighed.
Jan Kozłowski
Jeg vil gerne begynde med at lykønske ordførerne med deres betænkninger, der handler om det vigtige emne lige rettigheder. Som det afsløres i en af betænkningerne, har over 20 mio. europæere, især kvinder, begrænset adgang til arbejdsmarkedet, fordi de passer plejekrævende voksne. Vi ved også, at forældre har store problemer med at forene børn med et fagligt arbejde. Jeg mener, at det er af største vigtighed, at der træffes foranstaltninger for at forene karriere og familie, både for den sociale og den økonomiske udvikling i Europa. Vi skal træffe foranstaltninger for at fremme indførelsen af lokale støttesystemer for familier, der passer børn og plejekrævende voksne, og revidere lovgivningen samt gøre større brug af ny teknologi for at fjerne hindringerne for fleksible arbejdsformer. Jeg mener, at EU skal gøre alt for at sikre en fuldstændig adgang til det enorme potentiale, der ligger hos de kvindelige, veluddannede borgere.
Petru Constantin Luhan
Jeg vil gerne udtrykke min glæde over de mange forskellige spørgsmål, der rejses i denne betænkning, og som har gjort det muligt for os, uanset hvilket udvalg vi arbejder i, at finde en række indbyrdes sammenhænge, så vi kan yde et større bidrag til at nå målene i EU 2020. Som De har konstateret, opfordres der til at træffe foranstaltninger på nationalt og europæisk plan for at fremme iværksætterånd blandt kvinder ved at skabe strukturer for uddannelse, faglig og juridisk rådgivning og lette adgangen til offentlig og privat finansiering. Navnlig er jeg enig i, at der er behov for at udvikle iværksætterånd på lokalt og regionalt niveau som hovedkilde til jobskabelse og økonomisk udvikling. Kvinders potentiale i henseende til at drive virksomheder udnyttes kun i meget begrænset omfang. Derfor mener jeg, at både Den Europæiske Socialfond og Den Europæiske Fond for Regional Udvikling skal støtte initiativer, der styrker iværksætterånden blandt kvinder. Der er sikkert mange kulturelle, materielle og økonomiske forskelle, som hindrer os i at gøre det. Men det er faktorer, vi skal huske på, og vi skal skabe de nødvendige rammer for at håndtere dem.
Jiří Maštálka
Et hundrede år efter de første offentlige kvindedemonstrationer i kampen for deres rettigheder har vi stadig ikke opnået de ønskede resultater. Tværtimod. Den nuværende krise skubber historiens hjul et par meter tilbage med hensyn til at skabe ligestilling mellem kvinder og mænd. Nu demonstrerer verdens kvinder igen, lige som for 100 år siden. De går forrest i demonstrationer i Grækenland, Spanien, Den Tjekkiske Republik og Belgien og også i de nordafrikanske lande. EU har indtil for nylig pralet af at forbedre kvinders situation på arbejdsmarkedet, adgang til uddannelse, anstændige levestandarder, adgang til sundhedsydelser for kvinder og større repræsentation i forfatningsorganer, men den forværrede krise ser ud til at have henvist dette til udkanten af EU's interesseområde. Kriseforanstaltningerne er især rettet mod den mandlige befolkning. Kvinders behov opfattes som sekundære. De sidste 100 år har vist, hvad kvinder har bibragt verden og fremskridtet, og at mange af dem har ofret livet i kampen for fred, og de har også vist, hvor mange nye liv de har sat i verden. Det er ikke en ringe bedrift. Men verden har stadig en gæld til kvinder. Det handler ikke om at gøre dem en tjeneste, men om klart at indføre lige status i samfundet. Disse kvinder kæmper jo ikke for sig selv, men for en bedre og mere human verden.
Véronique Mathieu
Først vil jeg udtrykke min beundring for den måde, som min kollega, fru Nedelcheva, ordføreren for denne betænkning, har håndteret denne enorme, dristige opgave på. Kampen for ligestilling er en daglig kamp, som pågår i alle vores medlemsstater. Min generation var den første, hvor kvinder fik adgang til ledende poster med ansvar, især til folkevalgte poster. Derfor glæder det mig at se, at kvinder nu er til stede på så mange områder, der stadig var lukkede for dem for ikke så længe siden. Der er dog endnu ikke ligestilling og stadig mange kampe, der skal kæmpes, ikke mindst kampen imod den vedvarende lønforskel og kvinders manglende tilstedeværelse i store selskaber. Til sidst vil jeg understrege vigtigheden af at give alle kvinder adgang til reproduktive sundhedstjenester af høj kvalitet. Siden jeg indledte min politiske karriere, har jeg kæmpet for kvinders adgang til abort i sikre, lægelige omgivelser. De skal også have let adgang til prævention. Derfor ønsker jeg gratis prævention, især for mindreårige.
Franz Obermayr
skriftlig. - (DE) At forsøge at sælge kvoter for kvinder som en milepæl er ikke andet end populisme. Det, kvinder virkelig har brug for, er ægte valgfrihed i livet. De skal have sikkerhed for, at ingen af deres beslutninger bliver tillagt lavere værdi. Et vigtigt skridt i den retning er at indføre gunstig indkomstbeskatning for ægtefæller i alle medlemsstater, så det at skabe en familie ikke bliver en fattigdomsfælde. Støtte til kvindekvoter i bestyrelser kommer kun fra kvinder, der allerede tjener masser af penge, hvis der da overhovedet er nogen, der støtter det. Siden Norge indførte kvindekvotekrav i bestyrelserne i børsnoterede selskaber, er disse pladser bare blevet besat af et lille antal kvinder, som sidder i mange forskellige bestyrelser. I erhvervslivet bliver disse kvinder ofte nedladende kaldt gyldne skørter, noget, der ikke ligefrem er gunstigt for arbejdsatmosfæren. Vi skal begynde på områder, hvor kvinder virkelig er ugunstigt stillet. Vi skal se på ulønnede karrierer, deltidsarbejde og den vanskelige situation for de mange kvinder, der arbejder hårdt for at klare kravene fra familie og karriere.
Olga Sehnalová
Social solidaritet og den europæiske socialmodel er værdier, der adskiller Europa fra samfund i andre dele af verden. Der er sat spørgsmålstegn ved, i hvor stort omfang disse værdier er bæredygtige i forbindelse med kravet om global konkurrenceevne baseret på mindskede lønomkostninger, svækkelse af arbejdsmarkedslovgivning og af den sociale beskyttelse for arbejdstagerne samt statens svækkede rolle. Vi kommer sikkert ikke til grundlæggende at forbedre den globale konkurrenceevne på denne måde, det er meget mere sandsynligt, at vi gør ubodelig skade på den sociale samhørighed og skaber splittelse i samfundet. Tag endelig ikke fejl. Kvinder kommer grundlæggende i risikozonen med disse foranstaltninger. Lønforskel har stor betydning, lige som nedskæringerne i offentlige sektors budget. I det lys skal pensions- og sundhedsreformerne på nationalt plan være rimelige for begge køn. Det er ikke et tilfælde, at fattigdom i Europa oftere rammer ældre kvinder. Kampen mod ulighed er ikke virtual reality. Det handler om levende mennesker.
Jutta Steinruck
Vi diskuterer i dag betænkningen af fru Nedelcheva, på hundredårsdagen for den internationale kvindedag, så det er på høje tid, at vi endelig sætter handling bag ord. De europæiske kvinders ugunstige situation kan kun afhjælpes effektivt, hvis vi indfører bindende og ikke frivillige forpligtelser. Det omfatter bindende kvindekvoter for virksomhedsbestyrelser og på alle andre niveauer, konsekvent bekæmpelse af usikre arbejdsforhold, der rammer kvinder langt oftere end mænd, forbedrede karrieremuligheder for kvinder under uddannelse gennem en systematisk forøgelse af antallet af karrierer, der er åbne for kvinder, forbud med at stille kvinder ugunstigt rent beskatningsmæssigt, obligatoriske ligestillingsplaner i erhvervsliv og industri for at styrke kvinders position samt regelmæssig kontrol af og rapportering om eventuelle fremskridt i Europa.
Til sidst vil jeg sige følgende. Efter 100 år med den internationale kvindedag vil vi kvinder ikke længere stille os tilfredse med bare at snakke mændene efter munden. Vi ønsker bindende lovregler, og vi ønsker endelig anerkendelse af, at kvinders arbejde er et afgørende bidrag til vores velstand.
(Mødet udsat et par minutter)
