Forbrugeroplysning om fødevarer (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Renate Sommer for Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fødevareinformation til forbrugerne - C6-0052/2008 -.
Renate Sommer
Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg vil gerne forlænge de fire minutter, jeg har fået tildelt, til seks minutter, da denne sag er så omfattende, at det ellers ikke vil være muligt at beskrive den tilstrækkelig detaljeret.
Forbrugerne har ret til at vide, hvad fødevarerne indeholder. Kun hvis de har oplysninger om fødevarernes sammensætning og næringsværdi, kan de træffe informerede valg om indkøb. Selv om Fællesskabets lovgivning omfatter rigtig mange forordninger og direktiver om mærkning af fødevarer, har vi indtil nu ikke haft en omfattende, obligatorisk mærkningsordning. Det er efterhånden blevet vanskeligt for producenter og distributører af fødevarer at holde styr på de mange love på både EU-plan og nationalt plan. Der er juridisk usikkerhed, konkurrenceforvridning og handelsbarrierer på det indre marked. Det foreliggende forslag til forordning skal tage hånd om alle disse spørgsmål ved at sikre ensartet fødevaremærkning i hele EU. Målene er bedre oplysning af forbrugerne, bedre regulering, harmonisering og mindre bureaukrati.
Kommissionens udkast lever imidlertid ikke op til disse krav, da det dels er baseret på antagelser og formodninger vedrørende forbrugernes ønsker og behov, dels indebærer urealistiske mærkningskrav - såsom kravet om en skriftstørrelse på 3 mm, som ikke engang sikrer, at oplysningerne kan læses - og dels favoriserer de store selskaber på bekostning af SMV'erne, som faktisk udgør 80 % af fødevaresektoren. Herved er udkastet i strid med Small Business Act. Det strider også mod målet om harmonisering på det indre marked, da det udtrykkeligt er hensigten at tillade yderligere 27 nationale mærkningsordninger. Der er derfor behov for at foretage gennemgribende ændringer af Kommissionens udkast.
Det er, hvad vi har forsøgt at gøre. Oplysningerne skal kunne læses. Skriftstørrelsen er imidlertid blot én af mange faktorer i denne sammenhæng. Vi har behov for regler om skriftstørrelsen, linjetykkelse, kontrast osv. Vi må have bindende retningslinjer for læsbarhed. Oplysningerne skal være sammenlignelige, og derfor skal de altid angives pr. 100 gram eller 100 milliliter uden mulighed for kun at angive næringsværdien pr. portion. Når vi så går på indkøb, kan vi hurtigt se, hvilken yoghurt der er mest "light", uanset bægerets størrelse.
Oplysningerne skal være letforståelige. Det er på tide, at vi omsider slipper af med kilojoule-værdien, som ingen kan forholde sig til. Vi vil koncentrere os om kilokalorier igen. Det er dem, som forbrugerne er interesseret i og forstår. De angivne portionsstørrelser skal være realistiske, letforståelige for forbrugerne og så vidt muligt ensartede i hele EU. Oplysningerne må ikke vildlede forbrugerne med hensyn til produkternes indhold, oprindelse eller art. Fødevareefterligninger såsom osteanaloger og forarbejdet kød, der består af små stykker, der trykkes sammen, skal mærkes som sådan på forsiden af emballagen. Forbrugerne skal vide, hvad de køber.
Forbrugerne gider dog ikke læse oplysningerne, hvis vi overlæsser produkternes forside med yderligere oplysninger. Derfor foreslår jeg, at næringsværdien udelukkende angives i antal kilokalorier pr. 100 gram eller 100 milliliter. Så vil forbrugerne læse dem, da det er disse oplysninger, de er interesseret i. Og jeg mener, at dette er en realistisk løsning.
Jeg mener også, at vi skal fjerne ernæringsprofilerne. Disse profiler er overflødige, da den nye forordning i forvejen sikrer angivelse af næringsværdien. I ernæringsprofilerne diskriminerer man mod basale fødevarer, og grænseværdierne for salt, sukker og fedt er helt vilkårlige, da de er udtænkt af Kommissionens embedsmænd uden noget videnskabeligt grundlag.
Det egentlige sigte med forordningen om fødevarers næringsværdi og sundhedsmæssige egenskaber er at tilvejebringe sandfærdige oplysninger om sundhedsmæssige forhold, og i den forbindelse behøver vi ikke yderligere vurderinger af de enkelte fødevarer eller en klassificering af dem som gode og dårlige. I sidste ende er det den generelle kost og livsstil, der tæller. Vi bør spørge os selv om, hvorfor de store fødevarevirksomheder i øjeblikket udfører så stort et lobbyarbejde i forhold til ernæringsprofiler. Det bør vi virkelig være opmærksomme på.
Det såkaldte trafiklyssystem, som foreslås her, har de samme mangler som ernæringsprofilerne. Endnu engang tvinges vi til at klassificere produkter som gode eller dårlige. Grænseværdierne for farverne er vilkårlige, og de enkelte farvekategorier er for brede. Basale fødevarer diskrimineres, og fødevareefterligninger og produkter med kunstige ingredienser favoriseres. Med andre ord favoriseres produkter, der indeholder sødestoffer i stedet for sukker og smagsforstærkere i stedet for salt. Det kan virkelig ikke være i forbrugernes interesse.
GDA-modellen, som er branchens model for mærkning, har åbenlyse mangler. Den er uforståelig, da den indeholder for mange tal. Den er vildledende, fordi den kun angiver den daglige mængde for en 40-årig kvinde og slet ikke viser f.eks. et anbefalet dagligt sukkerindtag. Det er svært for SMV'er at implementere GDA-modellen, og endnu en gang vil de store selskaber få en konkurrencefordel. Det er endnu en god grund til, at GDA-mærkning ikke skal gøres obligatorisk.
Vi må også beskytte vores traditionelle fødevareproduktion. Ellers kan vi ikke fremtidssikre vores regionale specialiteter og fødevarediversiteten i EU, som vi er så glade for. Vi har derfor behov for omfattende undtagelser fra denne forordning, hvad angår færdigpakkede produkter, da traditionelle produkter netop er dem, der ikke er blevet standardiseret. Producenterne af disse kan stadig oplyse om f.eks. allergener, når de står over for kunden i butikken.
Nu et par ord om mærkning af oprindelsesland. Spørgsmålet er, om forbrugerne virkelig ønsker at vide, hvor alle ingredienserne i deres fødevarer kommer fra, eller om der i virkeligheden er protektionisme på spil her. Jeg vil for det første gerne vide, om denne mærkning er gennemførlig, og derfor efterlyser jeg en konsekvensanalyse.
Endelig skal det siges, at fødevaremærkning aldrig kan erstatte god vejledning i sund kost. Vi har behov for kampagner, hvor vi oplyser befolkningen i medlemsstaterne om varieret kost og sund livsstil.
Det er ikke lovgiverens opgave at være formynder for borgeren. Lovgiveren skal yde assistance, men borgeren er ansvarlig for sig selv, og dette ansvar kan vi ikke overtage. Til sidst vil jeg gerne takke alle bidragydere, skyggeordførerne, selv om de ikke altid var indstillet på at gå på kompromis, og alle, der har støttet mig, navnlig min...
(Formanden afbrød taleren)
John Dalli
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Som jeg tidligere har sagt, er det vores mål at sikre, at forbrugerne ved, hvad de køber og indtager, og således gøre det lettere for dem at vælge deres egen personlige kost. Forbrugerne har ret til relevante oplysninger. Jeg appellerer til Parlamentets medlemmer om at holde sig dette for øje ved denne forhandling.
Før jeg beskæftiger mig med forslagets indhold, vil jeg gerne takke ordføreren, fru Sommer, for at have udarbejdet betænkningen og også skyggeordførerne. Jeg er enig i de fleste af fru Sommers udsagn, men ikke dem alle. Jeg vil også gerne fremhæve bidragene fra de andre udvalg, nemlig IMCO og AGRI.
Lad mig kort belyse de vigtigste emner i ændringsforslagene.
Det meget vigtige spørgsmål om obligatorisk mærkning af oprindelsesland skal overvejes omhyggeligt. Der viser sig igen og igen et behov for obligatorisk angivelse af disse oplysninger, hvad angår nogle fødevarer. Kommissionen kunne til dels støtte ændringsforslaget om en udvidelse af anvendelsesområdet for obligatorisk mærkning af oprindelsesland. Mærkning af oprindelsesland på primære basisfødevarer, som ikke er forarbejdet i væsentlig grad og generelt betragtes som produkter med kun én ingrediens, kunne være en pragmatisk løsning. Men i betragtning af sagens kompleksitet skal brugen af obligatorisk mærkning forudsætte gennemførelse af uddelegerede foranstaltninger, ligesom den skal baseres på konsekvensvurderinger.
Læsbarheden er et stort problem og et af de primære klagepunkter hos forbrugerne. Her har vi mulighed for at vise, at vi har fokus på hensynet til forbrugerne i vores forhandling, og jeg håber, at de ærede medlemmer kan støtte idéen om et mindstekrav til skriftstørrelsen. Det er imidlertid beklageligt, at de fremlagte ændringsforslag ville underminere målet om at have målbare kriterier som grundlag for håndhævelse.
Jeg deler medlemmernes bekymring over fødevareefterligninger. Det glæder mig derfor at se Parlamentet fremlægge et ændringsforslag med en bestemmelse om udtrykkeligt at forbyde denne vildledende praksis. Det ville imidlertid skabe juridiske problemer at indføre en definition af sådanne produkter og en bestemt betegnelse for dem, og vi må derfor finde betegnelser, som giver forbrugeren korrekte og utvetydige oplysninger. Jeg har også med glæde bemærket den brede støtte til obligatorisk ernæringsdeklaration på emballagens forside og medlemsstaternes opbakning bag frivillige ordninger.
Det princip, at forbrugerne skal vide, hvad de indtager, bør ikke blot gælde for færdigpakkede fødevarer, men også fødevarer, som de køber hos producenten, eller når de spiser ude. Jeg går derfor ikke ind for ændringsforslag, som vil begrænse anvendelsesområdet for udkastet til forordning. Når det er sagt, er jeg åben med hensyn til at ændre teksten om ikke-færdigpakkede fødevarer, så kun oplysninger om allergener bliver obligatoriske, mens medlemsstaterne selv kan træffe afgørelse om yderligere obligatoriske krav til disse fødevarer.
Hvad angår forslaget om obligatorisk mærkning af nanoingredienser, kan jeg i princippet acceptere ændringsforslaget, men der skal være en passende definition.
Vedrørende spørgsmålet om ernæringsprofiler vil jeg gerne afslutningsvis sige, at ikke kan acceptere ændringsforslagene om at slette eller ændre artikel 4 som foreslået, da dette ville underminere den nuværende forordning om ernæringsanprisninger. Vi ved alle, at mange anprisninger vildleder forbrugerne. Nogle er ikke dokumenterede, mens andre ikke rummer hele sandheden om de pågældende fødevarer, men kun fremhæver deres positive egenskaber. Det skal også siges, at anprisninger kun anføres på producentens initiativ med det formål at sælge flere produkter. Vi pålægger ikke nogen at bruge ernæringsprofiler. Men vi insisterer på ernæringsprofiler, hvis producenterne vælger at markedsføre deres produkter gennem anprisninger, så forbrugerne kan få velafvejede fødevareoplysninger.
Brugen af ernæringsprofiler forbyder eller begrænser på ingen måde de fødevarer, som producenterne må fremstille. De må fortsat fremstille produkterne, som de vil. Men det er ikke fair over for forbrugerne at tillade anprisninger, som kan vildlede dem. For mig er det et spørgsmål om at give forbrugerne sande og fyldestgørende oplysninger om de produkter, som de indtager. Vi må ikke glemme, at forordningen om anprisninger blev vedtaget på baggrund af tilbundsgående drøftelser blandt institutionerne. De centrale principper i forordningen er stadig gældende og relevante. Når det er sagt, ser jeg på fastsættelsen af ernæringsprofiler med et åbent sind, og jeg er indstillet på at se positivt på visse undtagelser, da de vedrører traditionelle og basale produkter, som spiller en vigtig rolle i forhold til kosten.
På denne baggrund opfordrer jeg Dem til at støtte Kommissionens bestræbelser på at sikre, at vi får et fornuftigt grundlag for at beskytte forbrugerne og fremme innovationen i fødevaresektoren.
Tak for ordet. Jeg glæder mig til en interessant forhandling og til at høre Deres synspunkter.
Christel Schaldemose
ordfører for udtalelsen fra Udvalget om det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse. - (DA) Fru formand! Udvalget om det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse har lavet en udtalelse til fru Sommers betænkning om fødevaremærkning. I arbejdet i IMCO har det været afgørende for os at sikre, at forbrugerne fik ordentlige redskaber til at kunne træffe et sundt og rigtigt valg, når det gælder fødevarer. Så vi er i udvalget enige om, at vildledning af forbrugerne ved mærkning af fødevarer er fuldstændig uacceptabel. Vi er også enige om, at forbrugerne skal have ren og klar besked igennem en god mærkning. Vi er selvfølgelig også enige om, at reglerne skal gøre det muligt for det indre marked at fungere så godt som muligt. Grundprincipperne er vi altså enige om. Men når det så kommer til det konkrete - spørgsmålet om, hvordan det skal gøres - har vi ikke været særlig enige i IMCO, og vi har også kunnet se den samme uenighed i ENVI. Det viser, hvor vanskelig denne sag er. Derfor vil jeg i virkeligheden først og fremmest opfordre ordføreren til at huske, at denne fødevareinformation primært er tænkt som et redskab for forbrugeren og ikke som et markedsføringsredskab for virksomhederne.
Marc Tarabella
Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg er temmelig vred, idet jeg nu får ordet. Jeg agter nemlig at fokusere på ændringsforslag 101, som vedrører oprindelsesland eller -sted.
På vegne af min gruppe er der fremlagt et ændringsforslag med opdelt afstemning for at skelne klart mellem de to betegnelser, da de ikke betyder det samme. Kort sagt er oprindelseslandet det land, hvor fødevaren sidst blev forarbejdet, mens oprindelsesstedet tydeligvis er det sted, som den rå ingrediens stammer fra, navnlig når der er tale om frugt og grøntsager, og dette påpegede hr. Dalli også.
Det særlig alvorlige er, at Parlamentets tjenestegrene har afvist dette ændringsforslag med opdelt afstemning og ikke kan fortælle mig, hvilken bestemmelse i forretningsordenen der tillader dem at gøre dette. Jeg får endog at vide, at dette er kutyme. Dette er meget alvorligt, da denne beslutning, som efter min mening er helt vilkårlig, ganske åbenlyst vil have indvirkning på beslutningens indhold.
Fru formand! Jeg anmoder Dem om på mine vegne at tale med tjenestegrenene for at få omgjort denne vilkårlige beslutning og sikre, at tjenestegrenene inden for de næste 24 timer genovervejer sagen og accepterer dette fornuftige ændringsforslag.
Peter Liese
for PPE-Gruppen. - (DE) Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Først vil jeg gerne takke fru Sommer for hendes benhårde og engagerede arbejde. Hun er blevet udsat for en del uberettiget kritik, som hun ikke fortjener.
Kritikken overskygger den kendsgerning, at der er mange punkter, hvor vi er enige. Vi ønsker alle en bedre mærkning af fødevareefterligninger. En ost fremstilles af mælk, og hvis den indeholder andet, skal den mærkes som en efterligning på emballagens forside. Vi ønsker også alle obligatorisk ernæringsmærkning. Det har vi endnu ikke, men det er noget, som vi alle gerne vil have. Vi ønsker også alle, at der ved mærkningen anvendes en enhed, som forbrugerne forstår.
Jeg vil gerne fortælle en vittighed, som florerer i Tyskland og måske også i andre lande: "Hvad kalder man de små dyr, der syer dit tøj ind, mens du sover? Kalorier". Ingen her i Europa ville bruge ordet kilojoule, når de fortæller denne vittighed. Kilojoule er ikke slået igennem som enhed. Enheden forvirrer folk, og derfor behøver vi ikke at anføre den under de obligatoriske oplysninger. Kalorien er den enhed, som den oplyste forbruger bruger i sine beregninger. Vi er således enige om mange ting, men der er også meningsforskelle, f.eks. hvad angår ernæringsprofiler. Vores gruppe ønsker, at disse fjernes. Som minimum skal det afklares, at basale fødevarer undtages.
Der har været en ophedet debat om salt i brød, franske oste og lignende. Jeg vil gerne takke kommissær Dalli og kommissionsformand Barroso for at forsøge at skabe klarhed om disse spørgsmål. Kollegiets beslutning foreligger dog ikke, og derfor må vi have dette afklaret én gang for alle. Jeg anmoder Dem om at støtte de ændringsforslag, som Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) har fremlagt på dette område.
Glenis Willmott
Fru formand! Dette forslag er meget kontroversielt og særdeles komplekst. Som skyggeordfører for min gruppe har mine retningslinjer været at spørge om, hvilke oplysninger forbrugerne ønsker, når de køber fødevarer til deres familier, og hvordan vi bedst kan give dem disse oplysninger.
Europa står over for en fedmeepidemi i et omfang, som vi aldrig har set før. Vi spiser for meget fedt, sukker og salt, og dette fører til hjertesygdomme, diabetes, øget risiko for kræft, slagtilfælde, leversygdomme og endog depression. Der ligger naturligvis ingen magisk kur i blot at sikre, at forbrugerne nemt kan finde oplysninger om det næringsindholdet i deres fødevarer, men det vil gøre det muligt for forbrugerne at blive mere bevidste om de fødevarer, som de køber, sammenligne produkter, hurtigt udpege den sundeste løsning, og således tage kontrollen over, hvad de indtager.
Jeg foreslår, at vi bruger et farvekodningssystem til dette formål - ikke for at afsige dom over produktet som helhed, men for at oplyse forbrugerne om, hvorvidt det produkt, som de køber, har et lavt eller højt salt-, fedt- og sukkerindhold. Dette vil kun gælde komplekse forarbejdede fødevarer såsom færdigretter, morgenmadsprodukter og alle industrielt fremstillede, sammensatte fødevarer, hvis - ofte meget lave - ernæringsmæssige indhold forbrugerne typisk ikke kender til eller fejlinformeres om.
Jeg vil gerne understrege, at systemet hverken skal gælde smør, ost, æblejuice eller tysk brød, ja ikke engang alkohol. Jeg har sendt en e-mail med flere oplysninger til samtlige parlamentsmedlemmer, og før De træffer Deres beslutning, beder jeg Dem om at læse den, så De ved præcist, hvad der foreslås, i stedet for at lytte til misvisende lobbyrelaterede oplysninger fra industrien eller mangelfulde argumenter fra visse dele af denne forsamling.
Jeg vil også opfordre kollegerne til at støtte obligatorisk mærkning af oprindelsesland. Det står klart, at forbrugerne bliver stadig mere bevidste om, hvor deres fødevarer stammer fra, og at de ønsker retvisende fødevaremærkning. Dette vil naturligvis ikke altid være praktisk gennemførligt. Ikke desto mindre er det klart, at når det gælder landbrugsprodukter, skal deres oprindelse oplyses over for forbrugerne, og dette er muligt. Det er allerede tilfældet, hvad angår oksekød, fisk samt frisk frugt og friske grøntsager. Med hensyn til ingredienserne i forarbejdede produkter er det selvfølgelig mere kompliceret, og derfor foreslås det kun for kød, fjerkræ og fisk i forarbejdede fødevarer.
Her i forsamlingen taler vi meget om, hvor vigtigt det er at give forbrugerne valgmuligheder og sikre forebyggelse i forhold til folkesundheden. Nu har vi chancen for at vise, at vi mener det alvorligt. Handling vejer tungere end ord. Jeg beder Dem om at støtte mine forslag.
Gerben-Jan Gerbrandy
Fru formand! Jeg vil gerne takke kommissæren for hans indledende bemærkning og også fru Sommer for hendes arbejde som ordfører. Efter næsten et år i Parlamentet har jeg fået det indtryk, at vi mener, at vi uden videre kan ændre millioner af europæeres adfærd med en enkelt lovtekst.
Denne forordning præges af den samme overbevisning. Vi er imidlertid nødt til at indse, at intet er så svært som at ændre folks adfærd, navnlig når der er tale om 500 mio. mennesker. Således vil vores indflydelse i forhold til denne adfærd gennem mærkning i sidste ende være begrænset. Dette betyder absolut ikke, at jeg helt afviser denne forordning pga. forbehold, men vi må se realistisk på dette redskabs effekt.
Vi må indse, at forbrugerne har ret til oplysninger. Og uanset udfaldet af denne forhandling vil forbrugerne få mange flere oplysninger efter andenbehandlingen. Men på længere sigt må vi investere mere i uddannelse og oplyse folk fra alle samfundslag om, hvordan de lever sundt.
En anden sag er, at denne forhandling vedrører de grundlæggende mål for denne lovtekst. Skal vi tvinge folk til at spise sunde fødevarer eller give dem mulighed for selv at vælge, hvad de vil spise? I Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa mener vi, at borgerne skal oplyses, og at de er i stand til at træffe deres egne valg.
Endelig må vi sørge for at sikre en balance med hensyn til den mængde oplysninger, som vi giver folk, da hverken for få eller for mange oplysninger giver et godt resultat. Jeg mener som sådan, at vi er på rette vej. Lad os have tillid til, at borgere, som har ret til at stemme på os, også er i stand til at vælge de rette fødevarer i butikkerne, hvis de får den fornødne oplysning.
Carl Schlyter
Fru formand! Forbrugernes indflydelse bygger på, at de får information. Hvis vi ikke tvinger producenterne til at angive de korrekte oplysninger, vil forbrugerne ikke modtage dem, og så kollapser hele det indre marked. Vi kan ikke fra centralt hold afgøre, hvilke oplysninger der er vigtige for en bestemt forbruger. Folk har forskellige behov, og vi må forsøge at tilgodese så mange som muligt.
Vi risikerer at gå industriens ærinde, hvis vi tøver med at advare forbrugerne om højt kalorieindhold, salt, fedt osv. Det er ikke mere usædvanligt at have et farvekodningssystem for næringsindhold end at advare forbrugerne, når de køber en bil eller et køleskab, som sluger en masse energi.
Vi må ikke udskyde oprindelsesmærkningen, mens vi afventer resultater af undersøgelser. Vi må gennemføre den her og nu. Dyrene og de mennesker, som arbejder for dyrevelfærd, kan ikke vente på, at der findes information om, hvorvidt levende dyr er blevet transporteret til fjerntliggende slagterier.
Vi må heller ikke gå alkoholindustriens ærinde. Alkoholproducenterne kræver konstant at blive behandlet som almindelige fødevareproducenter, men nu, hvor vi skal regulere på området for fødevarer, vil de ikke være med længere. Det er uhæderligt. Mange forbrugere ved ikke, at alkohol har et højt kalorieindhold, og at f.eks. et glas hvidvin indeholder dobbelt så mange kalorier som et tilsvarende glas sodavand.
Når det handler om ernæringsprofiler, ser jeg helt anderledes på det end fru Sommer. De gør det sværere for producenterne at beskrive deres produkter som gavnlige, selv om de ikke er det. Dette system fastsætter rammer og begrænser muligheden for falsk markedsføring. Jeg er helt enig med Kommissionen på dette område.
Endelig vil jeg gerne kommentere et par mindre sager. Vi sagde hurtigt nej til thrombin. Men der findes andre lignende produkter på markedet, og fru Sommer og jeg har begge fremlagt ændringsforslag, som skal sikre en korrekt beskrivelse af disse produkter. Jeg håber, at de møder opbakning. I øjeblikket sælger man pølser, som indeholder store mængder bindevæv og fedt, men som ikke desto mindre kaldes kød. Vi har nu en chance for at rette op på dette. Hvad angår æggeprodukter og andre animalske produkter, kunne vi mærke dem ud fra et system som det, der allerede gælder for æg, altså et system, som viser, under hvilke forhold dyrene er opdrættet. Det ville være et fremskridt.
Struan Stevenson
Fru formand! Et af de mest omstridte emner ved denne forhandling har været mærkning af oprindelsesland. Jeg tror fuldt og fast på, at forbrugerne har ret til at vide, hvor de fødevarer, som de køber, stammer fra, og navnlig hvad angår kød, om det er produceret ud fra høje dyrevelfærdsstandarder uden transport over lange afstande før slagtning. Men det er meget komplekst at finde tilbage til råvarekilden i forarbejdede fødevarer, da ingredienserne udvælges ud fra pris, kvalitet og tilgængelighed, og da det enkelte forarbejdningsanlæg kan vælge nye oprindelseslande dag for dag eller time for time.
Konstant tilpasning af etiketter vil medføre højere omkostninger og øge mængden af emballageaffald. Disse ekstraomkostninger sendes videre til forbrugeren. Derfor mener jeg, at gennemførelsen af bestemmelser om obligatorisk mærkning først skal underkastes en konsekvensvurdering, og det glæder mig, at kommissær Dalli støtter dette.
Ved denne forhandling fokuserer vi på råvarer og ingredienser i fødevarer, men vi ser ikke på det endelige produkts oprindelse. Dette er særlig vigtigt i forhold til bestemte produkter såsom whisky. Det er stadig muligt for producenter af whisky af lav kvalitet fra lande som Indien, Kina og Japan at præsentere deres produkter som den ægte vare ved at sætte billeder og navne på etiketterne, som giver mindelser om de traditionelle whiskyproducerende lande i EU for at få en konkurrencemæssig fordel og vildlede forbrugeren. Vi må beskytte os mod dette, og derfor opfordrer jeg Dem til at støtte ændringsforslag 254.
Kartika Tamara Liotard
Fru formand! Endnu en gang handler det om, hvorvidt Europa vælger fødevareindustrien eller forbrugeren. I morgen skal vi bekende kulør. Vil vi støtte et tydeligt farvekodningssystem til fødevaredeklarationer, eller lægger vi vores tillid hos producenterne? I mine øjne er det et enkelt politisk valg. Hvis vi ønsker at beskytte kommercielle interesser, støtter vi fødevareindustriens idéer. Hvis vi ønsker en mærkning, som vi selv har været med til at vælge, til angivelse af sukker-, salt- og fedtindholdet, stemmer vi for et farvekodningssystem.
60 % af vores vælgere er overvægtige, og tallet er 25 % for vores børn. 25 % af befolkningen har problemer med at læse. Hvorfor synes alle, at farvekodning er naturlig på energimærker på f.eks. biler og elektronik, men formynderisk på fødevarer? Ernæringseksperter og forbrugerorganisationer anbefaler et simpelt farvekodningssystem for at sikre letforståelige fødevaredeklarationer og gøre det nemt for forbrugerne at træffe deres egne valg. Det støtter jeg også.
Giancarlo Scottà
Hr. formand, mine damer og herrer! Vi bliver bedt om at stemme om et udkast til en betænkning om forbrugeroplysning, man har vi i virkeligheden spurgt os selv om, hvad forbrugerne ønsker? Er vi nået til enighed om disse overvejelser bag lukkede døre her i Parlamentet, eller afspejler vores enighed forbrugernes interesser?
Den seneste undersøgelse fra Kommissionen afspejler måske ikke den øgede bevidsthed, som forbrugerne i de senere år har udviklet med hensyn til oplysning i forhold til deres valg af fødevarer. Ikke blot oprindelsen, men også ingredienserne og andre egenskaber bliver afgørende i forhold til disse valg. Vi skal være opmærksomme på, at de beslutninger, vi træffer i dag, vil få betydning for morgendagens indkøb. Det bør vel være forbrugerne, der bestemmer på markedet. Hvorfor ikke forsøge at forstå, hvad forbrugerne i virkeligheden ønsker, ved at foretage en ny undersøgelse eller føre løbende, direkte dialog med forbrugerne?
Vi må repræsentere forbrugerne så godt, som vi kan. Det er derfor, at vi er her, og ved de møder, som jeg har deltaget i, har jeg fundet ud af, at forbrugerne i højere grad ønsker at blive inddraget. De forventer ikke, at deres indkøb gøres mere komplicerede af, at der angives meningsløse oplysninger på etiketter. Men de forventer heller ikke meget forenklet og vildledende oplysning i form af f.eks. trafiklyssystemet, som risikerer at give dem irrelevante oplysninger, der hverken er nødvendige for at træffe fornuftige valg eller opfylder deres behov. Vi må ikke være formynderiske, men åbne i forhold til dialog.
Csanád Szegedi
(HU) Hr. formand, mine damer og herrer! Jobbik mener, at det er afgørende at give forbrugerne relevante oplysninger. Vi støtter obligatorisk angivelse af oprindelsesstedet, og desuden mener vi, at det skal være muligt at drage ikke blot producenterne, men også distributørerne til ansvar, hvis de ikke overholder bestemmelserne. Ud over de numeriske data, som ofte er svære at tyde, mener vi, at det er nødvendigt at indføre ensartet farvekodning, som skiller sunde fødevarer ud i forhold til usunde. Det er imidlertid ikke tilstrækkeligt, at de sunde fødevarer vinder terræn. Det skal også siges, at de multinationale selskaber har ansvaret for at sprede dårlige produkter, som de kalder fødevarer, over hele Europa.
Selskaber som Cora, Tesco, Auchan og Metro bærer ansvaret for at oversvømme det ungarske marked med junkfood, som de kalder fødevarer. Hvorfor i himlens navn har vi behov for kinesiske hvidløg og ferskner, frosne brasilianske kyllinger og kræftfremkaldende slovakisk babymad på det ungarske marked? Jobbik går klart ind for at støtte små og økologiske landbrug, ikke multinationale selskaber. Herved vil vi få sunde fødevarer på markedet.
Pilar Ayuso
(ES) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Denne forordning har afgørende betydning for forbrugerne og landbrugsfødevareindustrien, for det er slet ikke nemt at sikre afbalanceret mærkning, som rummer alle vigtige oplysninger, uden at den bliver indviklet.
Dette er en fremragende betænkning, som ordføreren skal lykønskes for. Jeg er enig med hende i de store emner vedrørende ernæringsoplysninger og det kontroversielle spørgsmål om profiler, navnlig da Kommissionen ikke har opfyldt sin forpligtelse om at fastsætte disse profiler - og betingelserne for brugen af dem - før den 19. januar, som fastlagt i forordning (EF) nr. 1924/2006.
Et spørgsmål, der ligger mig på sinde, er muligheden for, at der samtidig vil være nationale mærkningsordninger. Dette strider mod formålet med lovgivningen, som går på at harmonisere og så vidt muligt fjerne hindringerne for, at et sandt indre marked kan fungere.
Hvad angår angivelse af oprindelsesland, skal disse oplysninger i henhold til gældende lovgivning anføres, hvis undladelse heraf kan vildlede forbrugeren. Lovgivningen åbner desuden mulighed for frivillig mærkning. Hvis vi går videre, kan det indebære økonomiske og administrative byrder for producenterne, uden at det gavner forbrugeren synderligt.
Med hensyn til brugen af forskellige sprog må jeg sige, at Kommissionens forslag matcher det nuværende direktiv, som har fungeret fint og ikke skabt problemer. Det kan vise sig farligt og unødvendigt at genåbne denne debat, og det kan skabe problemer i forhold til varernes frie bevægelighed.
Nessa Childers
(EN) Hr. formand! Mere end 60 % af den voksne irske befolkning er overvægtige eller decideret fede, og der findes lignende tal i resten af Europa. Denne forordning vil hjælpe os med at bekæmpe ikke blot fedmekrisen, men også andre sundhedsproblemer såsom diabetes, slagtilfælde og hjertesygdomme. Desværre er den nuværende GDA-mærkning, som branchen har udviklet, en kompliceret form for mærkning, som sikkert er vildledende og generelt misforstås.
Trafiklyssystemet til fødevaremærkning er et enkelt, letforståeligt og gennemskueligt system, som nyder opbakning hos sundheds- og forbrugerorganisationerne, og mange sundhedsbevidste fødevareproducenter har allerede indført det frivilligt. Jeg mener også, at alkoholproducenterne bør indføre en lignende ordning til mærkning af deres produkter, hvad angår kalorier og sukker. Ingen har kunnet give mig bare én god grund til, at alkohol ikke skal være omfattet.
Vi ved alle, at der har været et massivt pres fra industrien i forhold til denne lovgivning. Jeg opfordrer mine kolleger til at modstå dette pres og arbejde for sundheden ved at støtte trafiklyssystemet og mærkning af alkoholholdige produkter ved afstemningen i morgen.
Corinne Lepage
(FR) Hr. formand! Jeg vil fokusere på spørgsmålet om farvekodning. Vi får at vide, at systemet er indviklet. Det er ikke sandt. Tværtimod skaber det forenkling. Vi får også at vide, at der er tale om et forbud. Det er heller ikke sandt. Der er faktisk tale om en slags information. Endelig hører vi, at det behandler forbrugerne som børn. I så fald må vi også vide, hvorfor forbrugerorganisationerne faktisk kræver denne farvekodning.
Vi må skabe klarhed og holde op med dette hykleri. Vi skal her vælge mellem at beskytte folkesundheden og forbrugeren eller bøje os for krav fra lobbyer, som i øvrigt er meget kortsigtede, da de kun er relevante på meget kort sigt uden denne mærkning.
Jeg og min gruppe mener, at valget er indlysende. Vi bakker helt klart op om at give forbrugerne disse oplysninger, som socialsikrings- og sundhedsmyndighederne i Europa også efterlyser, fordi de udgør et middel til at bekæmpe fedme og en lang række sygdomme.
Så lad os ikke give efter! Lad os være bevidste om, hvorfor vi er blevet valgt ind i dette parlament. Vi er her for at forsvare vores medborgere.
Satu Hassi
(FI) Hr. formand, mine damer og herrer! Hvis vi bliver, hvad vi spiser, er vi støt og roligt ved at blive industriens produkter. Det bliver mere og mere almindeligt at være overvægtig, og følgerne heraf, såsom type 2-diabetes og hjerte-kar-sygdomme bliver også mere og mere udbredte.
Fødevareemballagen skal mærkes tydeligt med sande oplysninger om indholdet. Fødevarernes generelle sundhedsfremmende egenskaber angives mest tydeligt vha. trafiklyssystemet, som selv et barn umiddelbart kan forstå. Hvis vi ikke opnår enighed om dette på EU-plan, bør det i det mindste tillades på nationalt plan.
Jeg vil også gerne rette opmærksomheden mod spørgsmålet om transfedtsyrer. Udvalget var stemt for obligatorisk mærkning af industrielle transfedtsyrer, og jeg håber, at Parlamentet som helhed vil følge trop. Udvalget har fået udarbejdet en oversigt over undersøgelserne af transfedtsyrernes indvirkning på helbredet. Denne oversigt rummer så mange beviser på deres skadelige virkning, at det er indlysende at forbyde industrielle transfedtsyrer, lige som man har gjort det i Danmark. Som et absolut minimum skal de fremgå af emballagemærkningen, så vi ved, hvad vi indtager, når vi f.eks. køber småkager, chokolade, kartoffelchips eller is.
James Nicholson
(EN) Hr. formand! Først vil jeg gerne hilse betænkningen velkommen og lykønske ordføreren. Hun har arbejdet på den i et godt stykke tid og bestemt vist sig som en meget kyndig ordfører.
Lad mig slå en ting helt fast. Jeg går helhjertet ind for oprindelsesmærkning, men vi må også klart melde ud, hvad vi mener med oprindelsesmærkning. Vi må først og fremmest sikre, at forbrugeren ved, hvor produktet kommer fra. Men forbrugeren skal også kunne se helt tydeligt, hvordan fødevarerne er tilberedt, og hvordan de er nået frem til køledisken. Her er jeg enig med ordføreren, og jeg mener, at vi risikerer at gå for vidt for hurtigt.
Dette er en førstebehandling, en del af en længere proces. Lad os være helt ærlige omkring dette, da vi vil vende tilbage til dette emne igen og igen. Jeg mener, at vi skal gå frem med en vis forsigtighed og sikre et godt resultat. Jeg ønsker ikke, at vi i Europa overregulerer i en grad, så vi ikke ved, hvor vi kommer fra. Vi er i stor fare for at regulere os selv ud af markedet. Vi er nødt til at få styr på dette, og det går jeg helt ind for. Jeg mener, at vi skal bruge tiden mellem førstebehandlingen og den næste til at foretage en konsekvensvurdering for at se, hvilke omkostninger og hvilken effekt dette vil have, for det får vi behov for i det lange løb.
Diane Dodds
(EN) Hr. formand! Jeg tror, at vi alle her er enige om, at forbrugerne ønsker og behøver sikre, sporbare og sunde fødevarer, og ingen kan hævde, at der ikke er behov for præcis og troværdig mærkning af disse fødevarer. Vi må imidlertid sørge for ikke at overlæsse en eventuel mærkningsordning med information. For mange uforståelige oplysninger vil få forbrugerne til at overse de vigtige og bemærke andre, som ikke har reel værdi. Derfor bør enkelhed og værdifulde oplysninger være nøglekriterierne i en mærkningsordning.
Ligesom mine kolleger støtter jeg mærkning af oprindelsesland. Jeg mener, at det er vigtigt, at vi ved, hvor vores fødevarer kommer fra. De landbrugs- og fiskerisamfund og -producenter, som er repræsenteret i denne forsamling, producerer fødevarer under overholdelse af meget strenge bestemmelser. Samtidig importerer vi i EU 60 % af de fisk, som vi spiser, og i de fleste tilfælde opdrættes disse fisk ikke under overholdelse af lignende strenge miljø- og lovgivningsmæssige bestemmelser. Vi må sikre, at vi i vores systemer skaber lige konkurrencevilkår for vores lokalsamfund og producenter.
I Nordirland har landbrugsfødevareindustrien enormt stor betydning, og jeg vil igen appellere til, at vi ikke straffer industrien med unødvendigt bureaukrati.
Françoise Grossetête
(FR) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg vil gerne fremhæve to særlige punkter. Det første vedrører ernæringsprofiler. Jeg er imod, at de fjernes, og jeg vil minde Dem om, at de blev udarbejdet med det ene formål at fastslå, om en bestemt slags fødevarer må bære en sundhedsanprisning. Målet er faktisk at undgå, at forbrugerne vildledes af sundhedsanprisninger, som af og til vises på fødevarer, der ofte har et højt fedt-, salt- og sukkerindhold. Jeg anbefaler derfor, at vi afviser ændringsforslaget om at fjerne ernæringsprofilerne, som i parentes bemærket blev vedtaget i 2006.
Jeg vil også gerne rette opmærksomheden mod den risiko, der ligger i ændringsforslag 205 om mærkning af kød fra dyr, der er blevet schæchtet. Der er en risiko for, at det vil stigmatisere visse religiøse grupperinger, da en mærkning af denne art kunne skabe uberettiget mistillid blandt visse forbrugere. Lad mig minde om, at en del kød, som er helt velegnet til indtagelse, sælges på det brede marked, da det af religiøse årsager ikke må spises af troende. I øvrigt kommer kødet fra certificerede slagterier, som opfylder sundhedskriterierne fuldt ud.
De økonomiske konsekvenser ville således være betragtelige, en række slagterier, der udfører schæchtning, ville blive truet, og dette ville bringe små lokale landmænds eksistensgrundlag i fare. Jeg tror, at der er behov for en stor dosis sund fornuft i forhold til mærkning, så forbrugerne får den rette information. Men hvad vigtigere er, mener jeg, at farvekodning også vil stigmatisere produkterne. Jeg mener ikke, at det er den rette løsning endnu.
Andres Perello Rodriguez
(ES) Hr. formand! De utallige ændringsforslag fra udvalget, som vi behandler i Parlamentet, er det bedste bevis på vores velvilje. Men ud over denne velvilje skal vi også have en vis praktisk sans, når det gælder mærkning af fødevarer, så vi ikke får den modsatte effekt i forhold til den, vi sigter efter. Med andre ord må vi ikke forvirre forbrugerne i vores forsøg på at oplyse dem.
Det handler om at advare, ikke forklare. Det handler om at oplyse forbrugerne om, hvad de kan spise og i hvilke mængder. Nogle vil nok spørge, om det er nødvendigt med mærkning vedrørende fedt, sukker og transfedtsyrer. Det er det helt bestemt. Og det er også nødvendigt med mærkning om indhold, som påvirker kolesterolniveauet, og alle stoffer, der har indvirkning på fedme og folkesundheden generelt. Men selv om det kunne være meget informativt at medtage andre slags oplysninger, ville vi herved risikere at forvirre forbrugerne i forhold til visse fødevarer, f.eks. hvad angår oprindelsesstedet eller, når det handler om kød, hvor dyret blev født, har opholdt sig og er blevet opdrættet, og hvor det blev slagtet.
Vi skal være praktiske og sørge for, at vi harmoniserer og informerer forbrugerne med denne forordning. Ellers vil den skabe øget forvirring i stedet for at sikre befolkningen bedre sundhed.
Derfor foreslår jeg, at vi for visse fødevarers vedkommende vælger en anbefalet daglig mængde i stedet for trafiklyssystemet, fordi det på denne måde står meget klart, at hvis man indtager en vis mængde eller det dobbelte af et bestemt produkt, bliver man fed, og derfor skal man udvise mådehold. Nogle af os foreslår en maksimal daglig mængde i stedet for andre rettesnore for ikke at forvirre forbrugerne yderligere.
Chris Davies
(EN) Hr. formand! Det burde være den enkleste sag i verden at fastlægge regler for formidling af information til forbrugerne. Men forskellige fortolkninger og former for praksis i de enkelte lande har sammen med konkurrerende kommercielle interesser ført til megen kompleksitet.
Personligt vil jeg stemme for trafiklyssystemet, mærkning af oprindelsesland og flere oplysninger om alkoholholdige drikke, men erfaringen viser, at der stadig er rige muligheder for forvirring. Kommissæren refererede i sine indledende bemærkninger til lovgivningen om sundhedsanprisninger på fødevarer. I svaret på en forespørgsel fra Parlamentet, som han netop har afgivet, siger han, at der er indsendt 44 000 ansøgninger om sundhedsanprisninger fra forskellige selskaber. Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet er ved at drukne i ansøgninger, og Kommissionen har endnu ikke fremlagt en eneste holdning som svar på disse ansøgninger.
Kommissionen bryder nu selv europæisk lovgivning, så det er ét stort rod. Måske vil kommissæren benytte sine afsluttende bemærkninger til at fortælle os, hvordan vi får ryddet op i det hele.
Emma McClarkin
(EN) Hr. formand! Princippet om at give forbrugerne flere og bedre ernæringsoplysninger er et centralt element i denne betænkning, og det er et prisværdigt mål. Men under behandlingen af betænkningen her i Parlamentet har jeg deltaget i meget informative drøftelser om skriftstørrelsen på en pakke tyggegummi, hvorvidt kyllingekød faktisk er kød, og om en Twix-bar skal klassificeres som en eller to portioner. Vi har glemt, hvad der er vigtigt og afgørende for forbrugeren.
Trafiklyssystemet forenkler ernæringsprofilerne for meget, så selv de mest basale oplysninger bliver vage og abstrakte. Dette påvirker forbrugernes valgmuligheder direkte og har en uforholdsmæssig negativ indvirkning på basale fødevarer. Ligesom visse medlemmer har været hurtige til at afsige deres dom, giver trafiklyssystemet en for dømmesyg vurdering af fødevarerne og deres komplekse ernæringsmæssige sammensætning. De enkelte fødevarers rolle i den samlede kost kan ikke reduceres til en enkelt farve.
Forbrugerne ønsker viden om, hvor deres fødevarer kommer fra, og information om, hvad der er i dem - navnlig oplysninger om allergener - så de kan vælge de bedste fødevarer. Det mener jeg, at de er intelligente nok til at finde ud af. De vil ikke have dikteret, hvilke fødevarer de må og ikke må spise.
Bogusław Sonik
(PL) Hr. formand! Spørgsmålet om harmonisering af principperne for mærkning og gensidig anerkendelse af fødevarer har stor betydning for det fælles indre marked. Supplerende national lovgivning og eksisterende EU-lovgivning om fødevarer, som fortolkes forskelligt i de forskellige medlemsstater, skaber i dag problemer for samhandelen og varestrømmene og i forhold til konkurrencen.
Jeg er bekymret over bestemmelserne om forpligtelsen til at anføre oplysninger om oprindelseslandet for produkter i bestemte kategorier. Efter min mening er dette et udtryk for medlemsstaternes protektionistiske holdning, og det stemmer ikke overens med idéen om et fælles marked, hvor hindringerne for varernes bevægelighed fjernes. Med tanke på forbrugernes bedste mener jeg derfor, at produkternes oprindelsesland skal oplyses ud fra frivillighedsprincippet og i de tilfælde, hvor mangel på disse oplysninger kan vildlede forbrugerne, hvad angår produktets sande oprindelse. Jeg mener, at en sådan indgangsvinkel vil være afbalanceret, både i forhold til forbrugernes bedste og fødevareproducenternes interesser.
Under denne forhandling om Kommissionens forordning og fru Sommers betænkning har man flere gange rejst spørgsmålet om ernæringsrigtig kost og EU-borgernes spisevaner. Efter min mening er fødevaremærkning kun et blandt mange aspekter ved forbrugeroplysning om sund kost. Mærkningen kan øge borgernes viden om sund livsstil, f.eks. gennem kampagner og undervisning, men den kan ikke erstatte denne viden. Derfor er jeg imod indførelsen af farvekodning af fødevarer, som kan få varige konsekvenser for spisevanerne.
Når alt kommer til alt, må vi ikke vedtage lovgivning, som fritager borgerne fra ansvaret for deres egen adfærd og de valg, som de træffer.
Karin Kadenbach
(DE) Hr. formand, hr. kommissær! Parlamentets opgave og formålet med den førte politik må være at øge EU-borgernes livskvalitet. Dette gælder både et sundt miljø og sund kost. Hvis jeg som forbruger skal spise sundt, har jeg behov for disse oplysninger.
Vi har hårdt brug for praktisk gennemførlig, obligatorisk mærkning af oprindelsesland, så forbrugerne kan træffe informerede beslutninger om, hvilke fødevarer de køber fra hvilket område. På den anden side har vi dog også stadig behov for ernæringsprofiler, da kun disse profiler kan sikre, at forbrugerne ikke vildledes med hensyn til, om bestemte fødevarer er sunde, og om ingredienserne virkelig gør kosten bedre og fremmer sundheden.
Vi har imidlertid også et udtalt behov for afklaring og uddannelse på ernæringsområdet. Her tænker jeg bl.a. på sund mad fra et sundt miljø og tilpas megen motion.
Jacek Olgierd Kurski
(PL) Hr. formand! Det er ikke hver dag, at vi forhandler om lovgivning, som skaber så megen interesse blandt vores vælgere. Der er bred enighed om, at en tydelig etiket på et fødevareprodukt påvirker forbrugernes valg og i øvrigt tilskynder producenterne til at sælge sunde fødevarer.
Et af de spørgsmål, der har meldt sig under lovgivningsprocessen og vores forhandling, vedrører oplysninger om fødevarers oprindelse. Etiketterne skal angive det land, hvor fødevarerne er produceret, også når det gælder forarbejdede fødevarer. I sidstnævnte tilfælde vil det bestemt være mere vanskeligt, men i mine øjne vil det være fornuftigt at oplyse om, hvor den primære ingrediens i et forarbejdet fødevareprodukt kommer fra.
Oplysninger om indholdet i alkoholholdige drikke er lige så vigtige. Jeg deler det synspunkt, at oplysninger om alkoholholdige drikkes næringsværdier og ingredienserne i dem skal angives på emballagen. Forbrugeren skal vide, om den vodka, som vedkommende køber, er fremstillet af korn, kartofler eller måske bananer. Ingen i denne forsamling betvivler behovet for ændringer og indførelse af mere omfattende lovgivning. Jeg håber, at vi også alle er enige om, at vi her skal bevæge os i retning af at opfylde de europæiske forbrugeres forventninger og samtidig tage hensyn til, hvad de små og mellemstore virksomheder i fødevaresektoren kan formå.
Paolo Bartolozzi
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Parlamentet anmodes om at vedtage en endelig udtalelse om fødevareinformation til forbrugerne.
Først vil jeg gerne sige, at dette har været en meget vanskelig, langvarig og kontroversiel lovgivningsproces, som ikke kunne afkortes. Målet er at harmonisere den europæiske fødevarelovgivning gennem regler, som skal gøre oplysningerne til forbrugerne gennemskuelige og således sikre, at de træffer informerede valg og ikke vælger fødevarer, som kan skade deres sundhed.
Fru Sommer, som skal have tak for bestræbelserne på at sammenfatte en lang række krav, har således udarbejdet en betænkning, som skal føre til en løsning på kontroverserne og forskellene blandt de forbrugerinformationssystemer, der anvendes i medlemsstaterne. Det er ikke tilfældigt, at der stadig er forskel på de nationale bestemmelser med hensyn til, hvordan man beskriver de udbudte fødevarer, og at man fra land til land indfører forskellige systemer og giver næring til unfair konkurrence til skade for forbrugerne. På baggrund af Europa-Kommissionens forslag gør vi derfor et forsøg på at ændre den nuværende lovgivning, idet vi inddrager både fødevareindustrien og forbrugerne. Samtidig forpligter betænkningen den europæiske fødevareindustri til at skabe klarhed i den obligatoriske mærkning og mærkningen og angivelsen af næringsværdien i fødevarer.
I en globaliseret verden kan EU ikke undgå at skulle tilpasse og omlægge lovgivningen om fødevarer for bl.a. at beskytte fødevarebranchen og sikre den mod stadig mere påtrængende og ukontrolleret international konkurrence. Det er ikke noget nyt, at vi hører mere og mere om farerne ved fødevarer med svært læselige betegnelser og angivelser, der ofte ikke overholder de ernæringsmæssige mindstekrav, men som ikke desto mindre udgiver sig for at være sunde.
José Manuel Fernandes
(PT) Hr. formand! Mærkning af fødevarer er afgørende for fødevaresikkerheden. Jeg går ind for at give forbrugerne klare oplysninger, men samtidig ønsker jeg mindre bureaukrati, forenkling af reglerne, øget retssikkerhed og øget konkurrenceevne i fødevareindustrien, idet vi ikke må glemme de mindre virksomheder.
Gårdsalg hos landmænd kan ikke underkastes bestemmelserne i denne forordning, og det samme gælder salg af lokale produkter, herunder f.eks. kunsthåndværk. Disse produkter sikrer vores mangfoldighed og vores dybeste rødder. Vi skal oplyse forbrugerne uden at begrænse deres valgmuligheder eller brændemærke vores lokale produkter.
Kommissionens forslag er overdrevent formynderisk, da man forsøger at skubbe forbrugerne i en bestemt retning i stedet for at oplyse dem. Nogle vil bestemme, hvad vi skal have på menuen. Andre vil fortælle os, hvilke retter vi må og ikke må spise. Jeg kan forsikre Dem om, at portugiserne, navnlig dem fra Minho-regionen, aldrig holder op med at spise pica no chão eller arroz de cabidela. Og de giver aldrig afkald på deres caldo verde og cozido à portugesa ledsaget af gode lokale desserter og et glas vinho verde tinto.
Jeg glæder mig derfor over ændringsforslagene, tilpasningerne og ordførerens fine arbejde. Jeg bifalder dennes synspunkter og betænkning, og jeg går ind for, at forbrugerne skal være bevidste og velinformerede, men at de selv skal have ansvaret for, hvad de spiser.
Mairead McGuinness
(EN) Hr. formand! Vi taler her om fødevareinformation til forbrugerne. Som medlemmer af denne forsamling får vi oplysninger om mange ting, og det er ikke så meget oplysningerne, der er afgørende, men derimod hvad vi bruger dem til.
Jeg vil gerne berøre to specifikke punkter i denne betænkning. Det ene er oprindelseslandet. Vi bruger i dag mærkning af oprindelsesland, når det gælder oksekød. Måske ville vi ikke have valgt det, men vi blev tvunget af en krise. Ordningen synes at have virket meget fint og effektivt. Jeg er enig i, at der er behov for at give forbrugerne oplysninger om oprindelsesland, så de ved, hvor deres fødevarer kommer fra, navnlig når det gælder kødprodukter.
Det andet punkt, som jeg gerne vil tale om, er et område, hvor jeg giver gult lys. Jeg har læst om trafiklys og GDA - tak i øvrigt til dem, der gav mig de oplysninger - og jeg har forsøgt at analysere oplysningerne meget omhyggeligt. Der er flere ting, som jeg gerne vil fremhæve. Vi har sundhedsadvarsler på cigaretpakkerne. Jeg synes som ikke-ryger, at advarslerne er glimrende, og jeg agter ikke at begynde at ryge. Men rygerne bliver ved med at ryge på trods af alle de skræmmende advarsler på etiketterne. Jeg vil gerne understrege, at etiketter ikke afhjælper befolkningens fedmeproblemer. Vi har behov for en langt mere tilbundsgående debat om dette problem. Vi bør forbyde elevatorer og biler, så vi får mere motion, men jeg tvivler dog på, at vi vælger den løsning.
Jeg er glad for, at dette er en førstebehandling. Jeg mener, at spørgsmålene er for komplekse til, at vi kan finde svarene på nuværende tidspunkt. Vi må have en mere indgående debat og nå frem til et resultat, som tjener betænkningens titel: "Forbrugeroplysning om fødevarer".
Herbert Dorfmann
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne takke ordføreren. Effektiv fødevaremærkning er særdeles vigtig. Forbrugerne har behov for at vide, hvad de spiser, og det skal de finde ud af under deres korte indkøbstur i supermarkedet. Men oplysningerne skal angives så tydeligt, at man ikke behøver at være ernæringsekspert for at forstå dem. Målgruppen for oplysningerne er jo en helt anden, nemlig de forbrugere, der ikke allerede ved en masse om, hvor sunde forskellige fødevarer er.
Der er et område, som i mine øjne er særlig vigtigt, og det er traditionelt producerede fødevarer, navnlig dem der forarbejdes og markedsføres af landmanden selv. Indholdet i disse produkter er ofte ikke standardiseret - her tænker jeg f.eks. på marmelade og frugtsaft - og det er ganske enkelt umuligt at angive oplysninger såsom det præcise sukkerindhold eller præcise kalorieværdier.
I de senere år har vi gjort et stort arbejde for at bringe landmanden og forbrugeren tætter på hinanden, og i dag er ting som livet på gården, gårdsalg og markeder osv. meget vigtige for landmændenes og landbrugets image. Vi har også brugt EU-midler på at fremme disse ting som led i vores program for udvikling af landdistrikterne. Ved f.eks. gårdsalg er der i øvrigt ofte direkte kontakt mellem landmanden og kunden, og det er ofte vigtigere end oplysninger på etiketter. Derfor opfordrer jeg mine kolleger til at støtte de ændringsforslag, der sigter mod at finde en fornuftig løsning i forhold til denne slags salg.
Richard Seeber
(DE) Hr. formand, hr. kommissær! Der er ingen tvivl om, at vi har sundhedsproblemer i EU, og at forbrugernes interesser må prioriteres. Der er heller ingen tvivl om, at fødevarer adskiller sig fra andre varer ved det, at vi indtager dem. Derfor er det indlysende, at vi må være særlig omhyggelige, når vi taler om fødevarer og mærkning af dem, og at forsigtighedsprincippet, som er forankret i traktaten, også må gælde her.
Det er imidlertid naivt at tro, at vi kan løse disse problemer gennem fødevaremærkning. Se blot på USA. Amerikanerne har den strengeste fødevaremærkningsordning, og alligevel er der mange overvægtige. Derfor må vi overveje særlig grundigt, hvordan vi skal gribe problemet an her i Europa.
Jeg mener således for det første ikke, at vi kan nå vores målsætning med et trafiklyssystem som det foreslåede, da den forvirring, som det skaber, overskygger de oplysninger, som det rummer. For det andet mener jeg dog også, at et GDA-system, som også er blevet foreslået, sandsynligvis vil formidle de oplysninger, som vil hjælpe videbegærlige forbrugere med at træffe de rigtige valg.
For det tredje mener jeg, at mærkning af oprindelsesland er vigtig, navnlig hvad angår fødevarer. De fleste forbrugere vil gerne vide, hvor deres fødevarer kommer fra og er produceret. For det fjerde mener jeg, at oplysninger om sundhedsmæssige forhold skal være baseret på videnskab, hvis de skal påvirke forbrugernes beslutninger.
Endelig har jeg en anmodning til kommissæren. Vi venter stadig på et forslag fra Kommissionen om finansieringen af EFSA. Dette er den eneste myndighed, som ikke opkræver gebyrer for sine aktiviteter. Kan kommissæren fortælle os lidt om, hvornår vi kan forvente dette forslag.
Anja Weisgerber
(DE) Hr. formand! Dagens gode nyhed er, at den nye lovgivning vil sikre ensartet, obligatorisk mærkning af næringsindholdet pr. 100 g, hvilket gør det lettere at sammenligne produkter. Angivelse af næringsværdi giver forbrugerne de oplysninger, der gør det muligt for dem at træffe en informeret købsbeslutning.
Den model, som jeg har i tankerne, bygger på den ansvarlige forbruger, der ved, hvad han køber. Efterligningsprodukter, som ikke er mærket tydeligt som sådan, vildleder forbrugerne med overlæg. Imiteret ost, kød med klister og vaniljeyoghurt uden vanilje er blot et par eksempler. Alle disse efterligningsprodukter skal mærkes som sådan. Det glæder mig, at vi i morgen sender et tydeligt signal til Rådet, og at alle her i forsamlingen er enige om, at vi har behov for bedre mærkning.
Efter min mening består opgaven i at tilvejebringe oplysninger, men vi skal overlade det forbrugerne selv at vælge. Derfor er jeg imod trafiklysmærkning. Der findes ikke usunde fødevarer - kun usund, uvarieret kost. Trafiklysene vildleder folk. Jeg går ind for fødevaremærkning efter GDA-modellen, og det glæder mig, at vi sandsynligvis stemmer i den retning i morgen.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Hr. formand! Forbrugerne skal vide, hvad de spiser. Derfor støtter de ungarske partier fuldt ud den kombinerede, farvekodede hybridmærkningsordning. Den nationale forbrugerbeskyttelsessammenslutning i Ungarn støtter også denne ordning helhjertet. Det kombinerede, farvekodede system er et fremragende, letforståeligt og utvetydigt system. Det gør det muligt at tilvejebringe troværdige oplysninger, og det vil hjælpe forbrugerne med at vælge sundere fødevarer. For at imødekomme bekymringerne vedrørende forbruget af traditionelle produkter, anbefaler vi kun brugen af denne mærkningsordning for visse produktkategorier. Det ligger helt fast. Vi støtter også angivelse af oprindelseslandet så vidt som muligt. Vi må bakke op om denne lovgivning, hvor man kræver angivelse af oprindelsesland for produkter med kun én ingrediens såsom frugt og grøntsager, kød, fisk og andre fødevarer.
Giovanni La Via
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Det har høj prioritet for Parlamentet at sikre, at forbrugerne får fødevarer, der er sikre og kommer fra en sporbar kilde, men det har lige så høj prioritet at fremme let adgang til oplysninger om fødevarerne gennem hensigtsmæssige mærkningsordninger. Indførelse af tydelig og letforståelig fødevaremærkning er et skridt i denne retning og kan faktisk påvirke forbrugernes valg ved at opmuntre dem til at købe sundere produkter fra en sikker kilde.
I denne forbindelse vil jeg bede denne forsamling om omhyggeligt at gennemgå et ændringsforslag, som er fremlagt og underskrevet af 40 medlemmer, nemlig ændringsforslag 351 om, at forbrugerne skal have oplysninger om ikke blot oprindelsen af de råvarer, der findes i visse ikke-forarbejdede landbrugsprodukter, som når frem til vores bord, men også oprindelsen af de råvarer, der bruges i forarbejdede produkter med kun én ingrediens - med andre ord dem, der indeholder et tilsætningsstof ud over selve landbrugsproduktet.
Frédérique Ries
(FR) Hr. formand! Jeg vil gerne fremdrage to aspekter ved denne forordning. Det er afgørende, at vi i morgen stemmer for obligatorisk mærkning af fødevarers oprindelsesland, som allerede gælder for en lang række produkter - ikke blot fisk, frugt og grøntsager, men også ikke-forarbejdet oksekød. Denne form for mærkning har været anvendt siden kogalskabsepidemien.
Vi må også sikre, at forordningen beskytter de mange SMV'ers investeringer, da disse virksomheder er nyskabende og sikrer beskæftigelse. Vi må derfor fjerne alle de foranstaltninger, f.eks. ernæringsprofilerne under artikel 14, som ikke blot er ineffektive, men som også uden tvivl vil være spild af tid og penge for iværksætterne.
Jeg vil ganske kort her til sidst stille et spørgsmål til kommissær Dalli. Jeg vil gerne høre kommissærens synspunkt vedrørende ændringsforslag 205, som fru Grossetête har brugt en del tid på, og som handler om at tilføje en mærkning for dyr, der er blevet schæchtet. Som allerede nævnt ville dette stigmatisere disse produkter uden formål og være meget ugunstigt for denne sektor. Jeg vil gerne høre, hvor Kommissionen står i forhold til dette meget vigtige emne.
Anna Rosbach
(DA) Hr. formand! Den europæiske forbruger er mig - og jeg vil vide, hvad jeg putter i munden. I mit land kan jeg helt naturligt læse, hvor salaten, kødet og osten kommer fra. Forbrugeren har krav på et gennemskueligt overblik over sammensætningen af de fødevarer, vi køber, uden at være uddannet kemiker eller klinisk diætist. Vi hilser velkommen, at 100-grams- og 100-milliliters-deklarationerne skal fremgå af emballagens forsider, da statistikken viser, at det er disse oplysninger, forbrugeren går efter. Vi skal ikke forvirre forbrugeren med alt for mange mærkningsordninger, ikke ødelægge den regionale mangfoldighed på fødevareområder ved at pålægge en detaljeret mærkning af ikke-indpakkede fødevarer. Og heller ikke lægge hindringer i vejen for de mange små og mellemstore virksomheder, som fødevarebranchen består af. Det vil koste tusindvis af arbejdspladser i hele Europa, og det har vi ikke råd til.
Anna Maria Corazza Bildt
(SV) Hr. formand! Min vision er, at vi skal øge forbrugernes magt gennem tydelig, enkel og forståelig information om fødevarerne uden at bebyrde de små producenter med mere bureaukrati. Jeg er derfor imod enhver form for vildledende mærkning og forfalskning. Jeg er imod trafiklysmærkningen, fordi den skræmmer folk og ikke respekterer, at vi alle har forskellige behov mht. sundhed og livsstil. Af samme årsager er jeg imod mærkning i forhold til obligatorisk dagligt indtag.
Jeg går ind for mærkning af oprindelsesland for kød. Kommissionen må fremlægge forslag til praktiske løsninger, som vi kan vurdere og tage stilling til.
Vi har to vidt forskellige alternativer: Enten dikterer politikerne, hvad vi skal spise, eller også får vi mere valgfrihed og ret til mere information. Jeg går ind for en fleksibel mærkningsordning med ernæringsprofiler, som baseres på forskning. Fødevareindustrien må tage ansvar, få styr på egne tropper og arbejde på at fjerne de elementer, der er skyld i dårligere fødevarer. Det er vigtigt at indse, at fødevarer er et sundhedsanliggende. Vi må arbejde sammen for at få bedre fødevarer.
Kriton Arsenis
(EL) Hr. formand! Jeg går også ind for farvekodet mærkning, men jeg vil gerne fremhæve et andet emne. Hver eneste time omdannes tropisk primærskov svarende til 300 fodboldbaner til palmeplantager. Formålet er, at vi kan få palmeolie, som bruges til at producere vores fødevarer. Denne viden holdes imidlertid skjult for vores medborgere.
Jeg opfordrer Parlamentet til at stemme for ændringsforslag 263, hvor det anføres, at det skal være obligatorisk at oplyse om palmeolie i fødevarer, som man finder på supermarkedets hylder, så forbrugeren ikke uforvarende støtter global afskovning, tab af biodiversitet og klimaændringer.
Når vi stemmer i morgen, skal vi beslutte, om borgerne får mulighed for at påtage sig det miljømæssige ansvar for de fødevarer, som de vælger, eller om de uforvarende kommer til at støtte selskaber, der ødelægger miljøet og vores fælles fremtid.
Franz Obermayr
(DE) Hr. formand! 3 mio. europæiske skolebørn er overvægtige, og tallet stiger med 85 000 hvert år. Overvægt forårsager naturligvis en række kroniske sygdomme, og derfor er det vigtigt, hvad vi spiser. Med andre ord: Vi er, hvad vi spiser. Det er i forbrugernes interesse, at vi har en tydelig og letforståelig fødevaremærkning, som angiver bestemte ingredienser. Jeg bifalder derfor idéen om, at den enkelte forbruger hurtigt kan se fedt-, sukker- og saltindholdet i et produkt. Men ansvaret for oprindelsen af ingredienserne i et produkt hører virkelig ikke hjemme i denne forordning. Det er derfor vigtigt, at nogen overtager ansvaret for, hvor de ingredienser, der bruges i færdigprodukter, kommer fra. I denne forbindelse - og i forhold til dette følsomme markedssegment - er det også meget vigtigt, at vi har sanktioner på plads. Det skal have konsekvenser for dem, der bevidst fører forbrugerne bag lyset og angiver falske oplysninger om produkterne og ingredienserne i dem.
Christa Klaß
(DE) Hr. formand! Vi taler her om information, og information kan distribueres over hele verden med et tryk på en knap. Det er ikke fordi, vi mangler mere information. Det, vi mangler, er kortfattet, tydelig og hensigtsmæssig information.
Én ting ligger fast: En fødevaredeklaration kan aldrig blive en håndbog i sunde kostvaner. Viden om kost skal formidles i familien, skolen og lokalsamfundet. Den enkelte borger skal have et grundlæggende kendskab til sund ernæring, hvis vedkommende skal kunne bruge oplysningerne på fødevaredeklarationerne og sammensætte sin egen sunde kost. GDA, ernæringsprofiler og sundhedsanprisninger er ikke nødvendige på etiketterne. Forbrugerne har ingen gavn af trafiklys, som både kan være røde og grønne på samme tid, da et højt sukkerindhold og et lavt fedtindhold ikke udelukker hinanden.
Mærkning af oprindelsesland er passé. Vores lokale mejeri modtager mælk fra Tyskland, Belgien og Luxembourg. Så hvorfra stammer den ost, som mejeriet producerer? Vi må naturligvis forhindre, at forbrugerne vildledes. Det skal utvetydigt fremgå af mærkningen, hvad der er i produktet. Ingredienser, der erstatter f.eks. ost, skal benævnes tydeligt og kunne genkendes. Sammenklistret kød og tilsætningsstoffer må ikke sælges som bøffer ved disken. Jeg beder Dem om at støtte ordførerens forslag.
Edite Estrela
(PT) Hr. formand! Effektiv fødevaremærkning er afgørende. Oplysninger om oprindelsesstedet er vigtige, og det samme gælder oplysninger om fedt-, sukker- og saltindhold. Derfor skal mærkningen være tydelig og lettilgængelig og kun omfatte de vigtigste oplysninger, hvis den skal være effektiv. Dette betyder dog ikke, at visse traditionelle produkter, som i mange tilfælde er et udtryk for kulturen i en bestemt region i Europa, ikke kan eller bør undtages.
Vin skal efter min mening også undtages af to årsager: For det første er det en specialitet, som allerede er omfattet af en bestemt forordning. Vin indeholder hverken fedt eller sukker, men derimod alkohol, som allerede er omfattet af den nuværende mærkning. Oven i købet anbefaler Verdenssundhedsorganisation rødvin. For det andet vil den nye form for mærkning kun skade en økonomisk sektor, som allerede har det meget svært.
Oreste Rossi
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Vi behøver ikke være bange for at angive oprindelsesstedet på det produkter, som vi, vores familier og vores medborgere indtager.
Forbrugerne, som skal garanteres ubegrænset valgfrihed, har ret til at vide, hvilke produkter de køber, hvad produkterne indeholder, og hvor de kommer fra. Det vil gøre det muligt for forbrugerne at træffe informerede valg mht. kost og ernæring, som er det første skridt i retning af en sund og varieret kost, der hjælper folk med at holde sig sunde.
Vi ved, at mange selskaber af økonomiske eller praktiske hensyn helst vil udelade mange af disse oplysninger fra deres etiketter, men det kan vi som lovgivere ikke tillade. Vi må udelukkende handle i den europæiske forbrugers interesse.
En effektiv mærkningsordning skal ikke fælde dom over gode eller dårlige fødevarer, men derimod give forbrugerne redskaber, som kan hjælpe dem med at træffe deres egne informerede valg.
Lega Nord har altid kæmpet for at beskytte og sikre kvalitetsprodukter, som helst skal være dyrket lokalt, fordi vi mener, at en god, sund kost er nøglen til bedre sundhed og øget livskvalitet.
Rareş-Lucian Niculescu
(RO) Hr. formand! Spørgsmålet om farvekodning synes at være det varmeste emne ved dagens forhandling. Idéen er måske nok tillokkende, men metoden er bestemt ikke effektiv, og den kan endog være farlig.
Der er absolut ingen tvivl om, at vi skal fokusere på at give forbrugerne korrekte oplysninger og vedtage foranstaltninger til bekæmpelse af fødevarerelaterede sygdomme. Men på den anden side må vi heller ikke dæmonisere bestemte fødevarer. Der findes ikke gode og dårlige fødevarer. Problemet er blot, at vi spiser for meget. Det kan ende med, at forbrugerne undgår mange traditionelle europæiske produkter, eller at producenterne ændrer dem, og det vil få alvorlige konsekvenser for vores fødevareindustri.
Til slut vil jeg gerne understrege, at jeg deler fru Grossetêtes synspunkt vedrørende kød, der stammer fra rituel slagtning, og hr. Dorfmanns syn på traditionelt producerede fødevarer, som også er en vigtig del af den europæiske identitet. Sidst, men ikke mindst, støtter jeg ændringsforslag 351, som Giovanni La Via nævnte tidligere.
Jaroslav Paška
(SK) Hr. formand! Først vil jeg gerne rose ordføreren, Renate Sommer, for hendes arbejde med at udarbejde betænkningen, hvor hun har fokuseret på at forbedre Kommissionens udkast. Efter min mening må vi lægge vægt på, at det skal give mening, når vi angiver fødevarers næringsværdi. De nødvendige oplysninger skal angives i sammenlignelige værdier, og forbrugeren må ikke fare vild i symboler og tegn.
Vi skal også fokusere på tydelighed. De vigtigste oplysninger skal angives på forsiden, så de umiddelbart kan ses. Derudover kan der angives supplerende oplysninger om ingredienser på produktets bagside.
Desuden skal vi fokusere på objektivitet. Producenterne skal bære ansvaret for, at der findes præcise oplysninger på produkterne, og de skal vide, at der kan blive tale om sanktioner. Vi må i øvrigt sørge for, at oplysningerne er læsbare. Den skriftstørrelse, der nævnes i Kommissionens forslag, er utilstrækkelig. Forbrugeren skal tydeligt kunne se de vigtigste oplysninger ved første øjekast.
Hvad angår mærkning af oprindelsesland, er der en række uafklarede spørgsmål. Slutproducenten køber ofte halvfabrikata ud fra prisen, idet han skifter mellem forskellige leverandører i forskellige lande, og disse råvarer blandes derefter i det endelige produkt. Her tænker jeg bl.a. på produkter som salami og pølser, og i disse tilfælde vil det tydeligvis være svært at angive oprindelseslandet.
Gilles Pargneaux
(FR) Hr. formand, hr. kommissær! Dette er et ekstremt vigtigt emne i forhold til forbrugerbeskyttelse. I en nylig meningsmåling siger EU-borgerne, at fødevaresikkerheden er blevet forringet i løbet af de seneste 10 år, og hver tredje forbruger har ikke tillid til produkternes kvalitet. Det er derfor bydende nødvendigt at ajourføre, forenkle og tydeliggøre fødevaremærkningen i EU og derved sikre bedre beskyttelse af forbrugerne.
Lad mig berøre to punkter. Vi går ind for farvekodning, forudsat at den kombineres med en angivelse af næringsværdierne i procent. Vi går derimod ikke ind for obligatorisk ernæringsmærkning af vin og spiritus. Vi så gerne, at der allerede senest om tre år udarbejdes en forordning om vin og spiritus og ikke inden for fem år som foreslået af Europa-Kommissionen. Det var det, jeg gerne ville sige.
Miroslav Mikolášik
(SK) Hr. formand! Jeg vil gerne takke min kollega Renate Sommer, der har lagt et krævende og grundigt arbejde i udarbejdelsen af betænkningen om dette forslag til forordning. Der er tale om en meget vigtig retsstandard, navnlig for europæernes sundhed, der er den vigtigste prioritet. Der er i dag ingen tvivl om, at mange sygdomme, herunder livsstilssygdomme, hænger sammen med dårlig ernæring, og vi skal derfor imødegå dette problem på et konceptuelt grundlag.
Jeg vil gerne understrege, at forbrugerne skal have klare og gennemsigtige oplysninger om næringsværdien af et produkt, men skal herefter træffe deres egne valg. Vores mål er at give forbrugerne faktuelle oplysninger, ikke at fortælle dem, hvordan det burde være. Jeg mener derfor, at trafiklysmærkning er et overfladisk og meget utilstrækkeligt system. Da næsten 80 % af fødevareproducenterne er små og mellemstore virksomheder, er det også nødvendigt at understrege, at de foranstaltninger, der træffes, ikke må være til for stor byrde for disse producenter.
John Dalli
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Jeg vil gerne takke Dem for denne livlige og interessante forhandling, hvor der blev givet udtryk for meget stærke holdninger til en lang række aspekter i forslaget. Kommissionen vil naturligvis tage disse holdninger op til nøje overvejelse.
Visse spørgsmål er efter vores opfattelse af afgørende betydning for forbrugerne, f.eks. oplysninger om allergener på alle fødevarer, næringsdeklaration foran på pakningen og medlemsstaternes supplerende mærkning, indførelse af målbare kriterier for læsbarhed og objektive oplysninger om forbrugersundhed. Jeg vil gerne på ny understrege, at jeg er kraftig tilhænger af princippet om ernæringsprofiler, at vi ikke agter at standse produktionen af nogen fødevarer, og at vi vil arbejde fordomsfrit videre med dette spørgsmål. Kommissionen kan ikke gå med til at lade denne bestemmelse udgå af forordningen om anprisninger.
Jeg vil gerne kommentere nogle af de spørgsmål, der blev rejst her i dag. Med hensyn til EFSA-finansieringen kan jeg oplyse, at vi i øjeblikket er ved at udarbejde en ikkelovgivningsmæssig rapport, der forventes at ligge klar efter sommerferien, hvori der vil blive redegjort for vores tilgang til dette spørgsmål fremover.
Med hensyn til innovation mener jeg ikke, at vores forslag går imod innovation. Jeg går - i lighed med Kommissionen - ind for innovation, men det skal være ansvarlig innovation. Vi ønsker innovation, der er til fordel for forbrugerne, og innovation, der fremmer forbrugernes sundhed.
Med hensyn til anprisninger og de godkendelser, som hr. Davies var inde på, vil jeg gerne understrege, at vi rent faktisk modtog omkring 44 000 anprisninger fra medlemsstaterne i henhold til artikel 13. Vi anmodede medlemsstaterne om at revidere disse anprisninger, og de blev herefter reduceret til 4 000. Det viser efter min opfattelse, at disse anprisninger bruges på en letsindig og overfladisk måde, og det er derfor vigtigt, at vi kontrollerer disse anprisninger, der som sagt anvendes i reklameøjemed for at sælge produkter. Denne proces er rent faktisk blevet en smule forsinket på grund af det store antal anprisninger, men vi er ved at gruppere dem. EFSA er færdig med den første gruppering, som Kommissionen er ved at gennemgå forud for offentliggørelsen, og EFSA er også kommet langt med den næste gruppering. Det er en løbende proces. Kommissionen har desuden allerede godkendt eller afslået 50 ansøgninger om godkendelse af anprisninger i henhold til artikel 14. Arbejdet skrider således frem - vi er blevet forsinket, men arbejdet fortsætter.
Jeg vil gerne føje en kommentar til spørgsmålet om konsekvensanalyser. Kommissionen har støttet dette forslag gennem en bred høring af berørte parter og en konsekvensanalyse, hvor der blev foretaget en afvejning af fordele og ulemper ved de forskellige løsningsmodeller. Der er ikke blevet gennemført en vurdering af indvirkningen af en række af de ændringsforslag om yderligere mærkningskrav, der er blevet stillet af medlemmerne i dag og tidligere. Jeg mener, at beslutningsprocessen til enhver tid bør understøttes af en konsekvensanalyse for at sikre, at princippet om bedre lovgivning respekteres.
Jeg vil gerne afslutningsvis takke Renate Sommer og alle medlemmerne for deres bidrag. Parlamentet vil som sædvanlig modtage en fuldstændig liste over Kommissionens holdning til de enkelte ændringsforslag.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted onsdag den 16. juni 2010.
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
Sergio Berlato  
Forhandlingen i dag er særlig vigtig.
Fællesskabslovgivningen omfatter en række forordninger og direktiver om fødevareingredienser og mærkning. Medlemsstaternes mærkningskrav er imidlertid ikke samordnet i øjeblikket. Det er tydeligt, at de mange generelle europæiske regler om fødevareinformation gør det vanskeligt for europæiske forbrugere at finde klare retningslinjer. I stedet for at lukke hullerne, hvilket er formålet, har de enkelte medlemsstaters supplerende lovgivning skabt handelshindringer på EU's indre marked.
Jeg mener derfor, at vi kun kan gøre os håb om at løse disse problemer, hvis der indføres en ensartet mærkningsordning på EU-plan. Den obligatoriske mærkning skal være forståelig, således at forbrugerne kan træffe velinformerede købsbeslutninger. Der skal fortsat tages særligt hensyn til forbrugerne i vores beslutningsproces, både for at beskytte deres helbred og sikre kvaliteten af de varer, de køber.
Jeg vil gerne understrege vigtigheden af at beskytte europæiske virksomheder mod alle former for piratkopiering og illoyal konkurrence og samtidig reducere bureaukratiet. Angivelse af producentens navn på fødevareemballagen er også en væsentlig oplysning, der fremmer den europæiske fødevareindustris konkurrenceevne.
António Fernando Correia de Campos  
Sommer-betænkningen er meget vigtig, ikke kun med henblik på at sikre forbrugerne klare oplysninger, men også for at undgå konkurrenceforvridning på markedet og fremme den europæiske økonomi gennem indførelse af gennemskuelige mekanismer og ensartet anvendelse af regler i EU. Det er derfor overraskende, at der igen i dag stilles ændringsforslag om at omfatte vin af denne mærkningsordning med oplysninger om energiværdier og sukkerniveauer.
Der er allerede en række krav vedrørende mærkning af vinetiketter, og hvis der blev stillet nye krav, ville informationsmængden blive for stor, og etiketterne ville blive vanskelige at læse og af ringe praktisk værdi. De særlige krav vedrørende mærkning af vin kan forklares historisk ved, at der er tale om et stærkt reguleret produkt med særlige kvaliteter. Vin bør derfor omfattes af den foreslåede undtagelsesperiode på fem år, hvilket vil gøre det muligt at foretage en nøje vurdering af, hvilke oplysninger etiketterne bør indeholde. I lyset af den nuværende finanskrise i Europa skal vi udvise forsigtighed, idet vinsektoren primært består af små og mellemstore virksomheder. Der er allerede store omkostninger forbundet med kvalitetsproduktion, og disse yderligere krav vil være af ringe praktisk værdi. Jeg mener derfor, at det er uhensigtsmæssigt og forkert at omfatte vin af mærkningskravene i nærværende forordning.
Robert Dušek  
Formålet med betænkningen om mærkning af fødevarer er at harmonisere syv eksisterende direktiver og en forordning og skabe klarhed over den nuværende lovgivning på EU-plan og på nationalt plan. De nuværende uoverensstemmelser skaber usikkerhed og forvirring omkring oplysningerne på fødevarer om ingredienser og næringsværdier. Indførelsen af ensartet mærkning af fødevarer på EU-plan vil derudover styrke de europæiske producenters konkurrenceevne og fremme sunde kostvaner blandt befolkningen generelt. Jeg er grundlæggende uenig med Kommissionens forslag om primært at overlade det til medlemsstaterne at træffe deres egne retlige foranstaltninger. Det ville føre til yderligere fragmentering og manglende samordning på det indre marked for fødevarer og være helt i strid med hovedformålet med forordningen, nemlig at sikre en ensartet og klar mærkning af fødevarer. Kommissionens forslag om en skriftstørrelse på 3 mm ville i mange tilfælde ikke fungere i praksis. Hvis dette krav skulle overholdes, ville det være nødvendigt at ændre de enkelte emballagestørrelser, hvilket naturligvis fordyrer produktionen af emballagen, transporten af produkter, der emballeres på denne måde, og oplagring af produkterne samt prisen på fødevaren og den miljørigtige bortskaffelse af emballagen. Kommissionen har helt set bort fra små landbrugere og direkte salg af uemballerede varer. Det er uacceptabelt, at Kommissionen forelægger sådanne uafbalancerede og ufuldstændige forslag, hvor der ikke tages hensyn til den seneste videnskabelige udvikling. Jeg støtter i princippet den ændrede version af betænkningen fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed, og jeg vil derfor stemme for denne nye version.
Elisabetta Gardini  
Vi stemmer i dag om en forordning, der har til formål at beskytte forbrugerne ved at sikre deres ret til information om de fødevarer, der sælges til dem, således at de kan træffe velinformerede købsbeslutninger.
Det er ikke vores opgave at bestemme, hvad de europæiske borgere skal spise. Vi kan derfor ikke acceptere modeller som trafiklysmærkning eller mærkning med ernæringsprofil, der giver grønt eller rødt lys for fødevarer på grundlag af såkaldte sundhedsprincipper, hvor der tilmed ikke tages hensyn til gastronomiske traditioner eller lokale specialiteter. Førende ernæringseksperter mener desuden, at der ikke findes gode eller dårlige fødevarer, men kun gode eller dårlige kostvaner, der afhænger af sammensætningen af de enkelte fødevarer i den enkeltes kost som helhed. Der tages ikke hensyn til, at den menneskelige krop også har brug for mættet fedt, sukker og salt for at fungere ordentligt, i hverken trafiklys- eller ernæringsprofilmodellen.
Jeg vil også gerne henlede opmærksomheden på nødvendigheden af at angive fødevarens oprindelse. Vi er klar over, at der i nogle lande kan blive anvendt sundhedsskadelige ingredienser, og at dårlige hygiejnestandarder i produktionssektoren kan blive accepteret. Vi må også beskytte de virksomheder, der satser på sunde produkter af høj kvalitet. Vi kan gøre store fremskridt i denne retning med vores afstemning.
Andreas Mölzer  
Vi har brugt omkring 90 mio. EUR på EU-kampagnen til fremme af sunde kostvaner blandt skolebørn i EU. Formålet er at opfordre børn til at spise sundt ved at tilbyde dem gratis frugt. Vi bruger således mange millioner på at banke ind i hovedet på børn, at de bør spise æbler og anden frugt. Så planlægger vi at indføre en mærkningsordning for fødevarer, hvor fødevarer med et lavt indhold af sukker, fedt og salt, mærkes med et grønt trafiklys på etiketten, og fødevarer med et højt indhold mærkes med et rødt trafiklys. Pludselig får alle de æbler, som vi har leveret, og som har kostet mange millioner euro, en rød mærkning på grund af deres sukkerindhold, og de vil således blive opfattet som usunde. Børnene vil i så fald sandsynligvis ikke have noget godt at sige om EU. Selv de mennesker, der ikke tænker over, hvad de spiser, har langt om længe forstået budskabet om, at det er usundt at konsumere for store mængder af færdigretter, kiks, slik og alkohol. For alle de mennesker, der ønsker at tage hensyn til deres sundhed, når de køber fødevarer, eller som er tvunget hertil på grund af sygdom, er en fuldstændig ingrediensliste meget vigtigere. Den vil f.eks. gøre det nemmere for diabetikere at beregne antallet af brødenheder i stedet for at skulle gætte, hvor meget insulin, de skal indsprøjte. For de omkring 10 %, der tilsyneladende læser næringsdeklarationen, er angivelse af kalorieværdien og kalorieindholdet en ideel løsning. Et forvirrende farvekodesystem tjener derimod i virkeligheden ikke noget formål.
Daciana Octavia Sârbu  
Mange europæiske borgere lider af kostrelaterede sygdomme som f.eks. diabetes, forhøjet blodtryk og hjernesygdomme. Forekomsten af disse sygdomme - der ofte kan forebygges - er desuden stigende. Forbrugerne træffer ikke altid sunde kostvalg, selv om de gerne vil, idet de i vid udstrækning køber forarbejdede fødevarer og færdigretter og ikke har adgang til oplysninger om deres indhold. Vi har ret til klare og nøjagtige oplysninger om vores fødevarer, og det bør være nemt at sammenligne forskellige produkter, navnlig med hensyn til deres indhold af fedt, sukker og salt. De fødevarestandarder, navnlig farvekoderne, som jeg agter at støtte i morgen, vil både gøre det nemmere for forbrugere med særlige kostbehov og forbrugere, der er bevidste om deres kost som helhed, at træffe de rigtige valg. Oplysning om kost og ernæring er ikke tilstrækkeligt i sig selv, idet forbrugerne også skal have let tilgængelige og pålidelige oplysninger, der er nemme at bruge. Det er afgørende at sikre, at forbrugerne kan træffe de rigtige kostvalg, og det er en af de bedste metoder til at tackle kostrelaterede sygdomme, der er meget udbredte i hele EU.
Róża Gräfin von Thun und Hohenstein  
Betænkningen om forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om fødevareinformation til forbrugerne, som vil blive sat under afstemning i dag på Europa-Parlamentets plenarmøde, er endnu et skridt hen imod at give forbrugerne adgang til de nødvendige oplysninger om et produkt, således at de kan træffe en købsbeslutning på et kvalificeret grundlag. Med hjemmel i denne lovgivning vil Unionen indføre en obligatorisk mærkningsordning for fødevarer i alle medlemsstaterne. Det er et eksempel på bedre lovgivning, der forenkler det nuværende system med syv direktiver og en forordning. Harmoniseringen af lovgivningen på EU-plan vil sikre, at det fælles marked fungerer effektivt, idet forbrugerne bliver i stand til at træffe deres valg på et kvalificeret grundlag, og producenterne vil samtidig blive retligt beskyttet. De mange forskellige mærkningsordninger for fødevarer skaber kun unødvendig tvivl blandt forbrugerne i købssituationen, og de tilgængelige oplysninger er ofte ulæselige eller ikke angivet korrekt på emballagen. Det er navnlig vigtigt i lyset af fedmeepidemien i Europa. Formålet med Sommer-betænkningen er at ændre denne situation, og jeg vil således stemme for vedtagelsen.
