Ulovligt fiskeri (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Marie-Hélène Aubert for Fiskeriudvalget om gennemførelsen af EF-handlingsplanen for bekæmpelse af ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri.
Marie-Hélène Aubert 
Hr. formand! Ulovligt fiskeri er et fænomen, som breder sig hurtigt dag, og som er til alvorlig skade for det europæiske fiskeri, lokale fiskerisamfund og fiskeriet i udviklingslandene, ikke mindst i de lande, med hvilke EU har indgået fiskeriaftaler.
Det er også en aktivitet, som jeg desværre må sige er meget indbringende. Jeg kan nævne eksemplet med almindelig tun, særlig i Middelhavet, som sælges til astronomiske priser. Vi befinder os derfor i en ond cirkel, som fører til en gradvis, men hurtig, udtynding af fiskeressourcerne.
Lovligt fiskeri, dvs. fiskeri, hvor man overholder bestemmelserne, bliver hårdt straffet af disse ulovlige aktiviteter, som rent faktisk kan defineres ret bredt. Det drejer sig om ulovligt, ureguleret og fiskeri, som ikke er indberettet. Det har derfor forbindelse med mange aktiviteter, f.eks. piratfiskeri, anvendelse af ulovligt udstyr, fangst af ulovlige arter, fiskeri uden tilladelse og praksis med at overføre last på havet fra et skib til et andet. De ulovlige aktiviteter har et meget bredt omfang.
Hvad er så formålet med denne initiativbetænkning? I 2002 lancerede FAO en international handlingsplan til bekæmpelse af ulovligt fiskeri, som senere blev erstattet af en EU-handlingsplan, der blev vedtaget af Rådet i 2002. Medlemsstaterne gennemførte desværre planen på mange forskellige måder og på forskellige niveauer.
I dette øjeblik er Kommissionen ved at vurdere medlemsstaternes handlingsplaner mod ulovligt fiskeri inden mødet i FAO - FAO's Fiskerikomité - som bliver holdt i den første uge af marts i Rom. Her bliver der lejlighed til at relancere den internationale handlingsplan mod ulovligt fiskeri.
EU har et kæmpestort ansvar på dette område. Hvorfor? For det første fordi EU er det område, der har den tredjestørste fiskeriaktivitet i verden efter Kina og Peru. Det har en af verdens største fiskerflåder. Endvidere anvender det i stor udstrækning bekvemmelighedsflag, hvilket forårsager en lang række problemer, ikke blot for fiskeriet, men også for den maritime transport maritime. Endelig er EU et af verdens største markeder for fisk.
Der er derfor mange, der har ansvaret. Kommissionens svar til os er, at alt dette er komplekst, der er mange aktører i spil, man kan ikke gøre noget alene, det er dyrt, man kan ikke anmode nogle medlemsstater til at overholde en række regler og ikke anmode de andre om at gøre det samme osv. Der er ingen ende på påskuddene og undskyldningerne for de magre resultater, og desværre er der ikke taget tilstrækkelige initiativer til at bekæmpe det ulovlige fiskeri effektivt, og det har endnu en gang udviklet sig meget hurtigt de seneste år.
Ansvaret ligger lige så meget hos havnestaterne, som de kaldes, som det ligger hos flagstaterne eller de stater, hvor fiskeriprodukter markedsføres. Der er faktisk mange niveauer: de regionale fiskeriorganisationer, medlemsstaterne og EU-niveauet. Det er på alle disse niveauer, der skal gøres en indsats på tværs med inddragelse af Generaldirektoratet for Fiskeri, Generaldirektoratet for Miljø, Generaldirektoratet for Udvikling og Generaldirektoratet for Handel. Det er derfor hårdt arbejde, der er brug for her, men kun en indsats fra alle disse administrationer og politisk ansvarlige vil være virkelig effektiv.
Hvad drejer de væsentlige foranstaltninger i min betænkning sig om, som for øvrigt er blevet enstemmigt vedtaget i Fiskeriudvalget, hvilket viser, at dette er en fælles bekymring, som alle medlemsstaterne har? De drejer sig om fiskeriprodukters sporbarhed og indførelse af sortlister, dvs. en liste over fartøjer, som ikke har tilladelse til at fiske, eller som allerede er blevet straffet for ulovligt fiskeri. Vi bør i dag beklage den manglende koordination og det manglende samarbejde mellem de forskellige informationskilder vedrørende disse fartøjer, som har eller ikke har tilladelse til at fiske.
Blandt de vigtige foranstaltninger vil jeg også nævne foranstaltninger til forebyggelse af, at ulovlige fiskeriprodukter bliver bragt i land og markedsført på det europæiske marked, og dernæst til sidst den indsats, der skal udføres vedrørende europæisk og international lovgivning. Der er i dag et retligt tomrum, som forhindrer, at besætningen på fartøjer, der fisker ulovligt, bliver konfronteret og straffet.
Til sidst vil jeg sige, at det er afgørende, at vi får en mere integreret europæisk politik, både hvad angår kontrol og overvågning samt sanktioner. Det er set ud fra dette globale perspektiv, at vi i betænkningen skitserer en række initiativer og foreslår foranstaltninger, som vi drøfter her, med henblik på FAO-mødet i marts. Det er i forbindelse med dette møde vigtigt at optræde langt mere proaktivt og dynamisk.
Joaquín Almunia
medlem af Kommissionen. - (ES) Hr. formand! Lad mig begynde mit indlæg med at takke fru Aubert og alle medlemmerne af Fiskeriudvalget for deres deltagelse i denne meget omfattende betænkning om ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri.
Parlamentets initiativ kommer på et tidspunkt, hvor Kommissionen er i gang med en offentlig høring om en revision og styrkelse af EF's nuværende politik til bekæmpelse af denne slags fiskeri. Jeg glæder mig særlig over at kunne konstatere Parlamentets forpligtelse i forbindelse med et spørgsmål, der er meget vigtigt for at opnå en bæredygtig forvaltning af fiskeriressourcerne i og uden for Fællesskabets farvande.
Jeg glæder mig især over, at betænkningen understreger, at bekæmpelsen af det ulovlige fiskeri skal begynde i vores egne farvande og også berører vores fartøjer. Fællesskabsfarvandene er reguleret, men det betyder ikke, at der ikke finder ulovligt fiskeri sted her.
Betænkningen anerkender også et andet vigtigt aspekt, nemlig hvordan vi skal undgå, at der kommer fiskerivarer fra tredjelande, der er fisket ulovligt, ind i Fællesskabet. Som det vigtigste marked og den vigtigste importør af fiskerivarer i hele verden har Fællesskabet et særligt ansvar for at sikre, at de produkter, der ender på de europæiske forbrugeres bord, ikke stammer fra ulovlige aktiviteter. Det indebærer, at vi skal gribe sagen an på en ny måde for at kunne kontrollere lovligheden af de fiskerivarer, der importeres til EF, ordentligt.
Et andet forhold, der skal understreges, er som nævnt i betænkningen behovet for at skabe synergier med henblik på en forbedret opfølgning, kontrol og overvågning af fiskeriaktiviteterne. De ulovlige aktører plejer at anvende hemmelige og internationale metoder for at sløre deres aktiviteter. Succesen med efterforskningen af disse aktiviteter afhænger af samarbejdet med de forskellige tjenester, der er involveret i fiskeriovervågningen på internationalt plan og i Fællesskabet.
Jeg kan ikke her nævne alle betænkningens punkter, men jeg vil f.eks. gerne fremhæve opfordringen til en større sammenhæng mellem de sanktioner, som medlemsstaterne pålægger på grund af alvorlige overtrædelser af fiskerilovene, eller behovet for at løse de vigtigste problemer som følge af fartøjer, der fører offentlige flag, hvilket viser, at Parlamentet og Kommissionen er på bølgelængde med hensyn til prioriteringen af de fremtidige aktioner.
Kommissionen har ikke siddet med hænderne i skødet i løbet af de seneste år. EF har opnået betydelige fremskridt siden vedtagelsen i 2002 af dens handlingsplan til bekæmpelse af det ulovlige, urapporterede og uregulerede fiskeri. Fremskridtene kan især ses i forbindelse med vores aktivitet på internationalt plan, hvor Fællesskabet har tilskyndet til foranstaltninger mod det ulovlige fiskeri i alle de organer, der er ansvarlige for fiskeri og havret. Ikke desto mindre er det sted, hvor der er sket størst fremskridt i forbindelse med bekæmpelsen af det ulovlige, urapporterede og uregulerede fiske, de regionale fiskeriforvaltningsorganisationer, der takket været Fællesskabets indsats allerede har vedtaget en række omfattende foranstaltninger til bekæmpelse af ulovligt fiskeri.
Fællesskabet har også forbedret politikken om bistand til udviklingskyststaterne, der er de vigtigste ofre for den type fiskeri, vi drøfter i dag. Styrkelsen af nævnte landes evne til at udøve en passende kontrol med fiskeriaktiviteterne i deres farvande er blevet finansieret af EU's budget takket være en associeringsaftale på fiskeriområdet, såvel på nationalt som på regionalt plan, på basis af skabelonen til det regionale fiskeriovervågningsprogram for den sydvestlige del af Det Indiske Ocean, der for nylig er blevet vedtaget.
På fællesskabsplan tilskyndede reformen af den fælles fiskeripolitik i 2002 også til politikken om bekæmpelse af ulovligt fiskeri ved vedtagelsen af bestemmelser til kontrol af overholdelse af fællesskabsreglerne og til oprettelsen af Fiskerikontrolagenturet. Nuvel, til trods for, at der er sket betydelige fremskridt i bekæmpelsen af det ulovlige fiskeri, er det dog langtfra blevet udryddet, og det er fortsat en af de alvorligste trusler i verden for en bæredygtig forvaltning af fiskeriressourcerne og den marine biodiversitet.
Derfor mener Kommissionen, næsten fem år efter vedtagelsen af handlingsplanen fra 2002, at tiden er inde til at udforme en ny strategi til bekæmpelse af denne type fiskeri. I denne forbindelse har Kommissionen besluttet, at det ulovlige, urapporterede og uregulerede fiskeri i år vil være en af de vigtigste prioriteringer i forbindelse med den fælles fiskeripolitik og maritime politik. Kommissionen vil udarbejde forslag herom, som den vil forelægge for medlemsstaterne og Parlamentet i andet halvår af 2007.
Den betænkning, vi drøfter i dag, er et særligt belejligt bidrag i forbindelse med de arbejder, som Kommissionen vil basere sine forslag på.
Mine damer og herrer, det ulovlige, urapporterede og uregulerede fiskeri har i de seneste år været genstand for mange forhandlinger og overvejelser, og nu er tiden inde til at handle på europæisk plan. Fru Auberts og Fiskeriudvalgets betænkning er et særdeles vigtigt og opmuntrende skridt i denne retning.
Carmen Fraga Estévez
Hr. formand! Jeg takker fru Aubert for hendes indsats, der minder os om, hvad sørøveriet på havene betyder, og om, hvor lidt der er blevet gjort for at bekæmpe det.
Jeg takker også for hendes opbakning til ændringsforslagene, der efter min mening har gjort hendes betænkning klarere, idet de fastsætter grænserne mellem det ulovlige, urapporterede og uregulerede fiskeri og overtrædelserne af den fælles fiskeripolitik i fællesskabsfarvandene, hvilket er et vigtigt aspekt, for selv om vi skal få bugt med dem begge, så er de våben, vi skal bruge, helt forskellige.
Et af de vigtigste våben er de regionale fiskeriorganisationers handling, som måske på nuværende tidspunkt er det eneste mulige forsvar mod det ulovlige fiskeri i rum sø i en kamp, der pr. definition er international og multilateral, og som har fået en større rolle efter de ændringsforslag, der er blevet stillet. På et tidspunkt, hvor der er bekymring for havmiljøets bæredygtighed, og hvor vi ser, at vores egne fiskere i stadig højere grad nægtes adgang til bestandene, er det særdeles bekymrende, at vi er vidner til, at nogle medlemsstater endog går baglæns, herunder nogle, jeg kender godt. Det er også nedtrykkende, at Generaldirektoratet for Fiskeris direktør for eksterne politikker sidste tirsdag indrømmede, at EU's forsøg på at bremse det ulovlige fiskeri havde slået fejl. Og det på nuværende tidspunkt.
I Galicien i sidste uge begyndte 18 medlemsstaters fiskerimyndigheder at drøfte den pakke med foranstaltninger til bekæmpelse af det ulovlige fiskeri, som det ser ud til, at de, som kommissæren har sagt, først vil forelægge for os i andet halvår i år. I forbindelse med dette spørgsmål er det mere end nogensinde før, Rådet der har bolden, for uden en reel politisk vilje fra medlemsstaternes side, uden deres håndfaste forpligtelse til at harmonisere aktionerne, til at gøre dem bindende og højt prioriterede, vil vi fortsætte på samme måde til næste år og næste år igen. Jeg håber ikke, at det går sådan, og at vi snart får en effektiv politik.
Mange tak, hr. formand, og lad mig endnu en gang beklage, at forhandlingen om fiskeriet finder sted sent om aftenen, og at en ny betænkning, der for nylig er blevet optaget på dagsordenen, bliver behandlet først. Tillad mig på min gruppes og egne vegne at fremføre en seriøs protest over den behandling, som fiskeriet er genstand for her i Parlamentet.
Formanden
Deres indsigelse vil blive ført til protokol.
Rosa Miguélez Ramos
Hr. formand! Mine damer og herrer, jeg vil også gerne lykønske fru Aubert med hendes indsats og takke hende for den behandling, hun har givet de mange ændringsforslag, som vi fra Den Socialdemokratiske Gruppe har stillet.
Det er korrekt, at FAO har beregnet, at op til 30 % af den landede fisk stammer fra denne type fiskeri - det ulovlige fiskeri - og at EU har undertegnet FAO's internationale handlingsplan, og at Kommissionen i 2003 forelagde en plan til gennemførelse heraf på europæisk plan.
Fiskeriudvalget udarbejdede denne initiativbetænkning såvel med henblik på det internationale møde om det ulovlige fiskeri, der skal afholdes i Rom i begyndelsen af marts, som for at Kommissionen i sin nye handlingsplan kan tage hensyn til Parlamentets opfattelse.
De mange ændringsforslag, som min gruppe har stillet, er blevet indarbejdet, og jeg synes, at vi takket være disse har fået en bedre definition på det ulovlige fiskeri, og at vi desuden har indarbejdet spørgsmål som en skærpet kontrol eller behovet for mere samarbejde på internationalt plan.
Og selv om det ikke så meget drejer sig om at iværksætte mere restriktive foranstaltninger som at anvende dem, vi allerede har, bedre, er det rigtigt, at vi skal understrege behovet for et effektivt kontrol- og inspektionssystem inden for en fælles lovramme i hele EU, og om muligt under Fællesskabsagenturet i Vigos auspicier.
Vi anmoder i vores ændringsforslag om, at fartøjer, der er involveret i ulovlige fiskeriaktiviteter, nægtes adgang til de europæiske havne. Vi anmoder desuden om, at medlemsstaterne ikke indregistrerer dem, og at de overtaler deres statsborgere til ikke at sejle under bekvemmelighedsflag. Importører, speditører og andre berørte sektorer opfordres til ikke at omlaste eller handle med fisk fanget af disse skibe.
Vi opfordrer desuden medlemsstaterne til at samarbejde for at styrke kontrollen med landingerne. Vi ved, at det er vanskeligt at skelne de lovlige fangster fra de ulovlige, især når det, der landes, ikke er friske fisk, men frosset eller forarbejdet fisk, og også i lyset af, at der er kommercielle netværk med tredjelande, og at fisken kommer til det europæiske marked fra tredjelande.
Derfor er der behov for en indsats for at identificere fiskens oprindelse, for der er millioner af mennesker i verden, der er afhængige af fiskebestandene, og vi skal også sikre, at der er bestande til de kommende generationer.
Elspeth Attwooll
Hr. formand! Jeg vil indlede med at rose Marie-Hélène Aubert for kvaliteten af hendes betænkning. Hendes begrundelse indeholder en glimrende analyse af problemet og af de fremskridt, der er sket med EF-handlingsplanen fra 2002. Betænkningen indeholder 10 meget klare henstillinger til en ny handlingsplan, som skal iværksættes i 2007. Fem af disse henstillinger indebærer interne foranstaltninger, og fem indebærer samarbejde med andre lande, både direkte og gennem regionale fiskeriorganisationer.
Det er centralt for bekæmpelse af UUU-fiskeri, at sporbarheden af både fartøjerne og de fisk, som de fanger eller transporterer, forbedres. Dette indebærer bl.a., at der insisteres på anvendelse af FAO's identifikationsstandarder for EU-fartøjer og fartøjer, der anløber EU's havne, og på udvikling af gode fangstdokumentationsordninger. Men det kræver også bedre udveksling af oplysninger de berørte parter imellem, så sorte lister over både fiskerfartøjer og fisketransportfartøjer kan offentliggøres, og muligheden for at komme på en hvid liste gennem skift af flag kan afskæres. Oprettelsen af sorte lister er imidlertid kun effektiv, hvis der er alvorlige konsekvenser for de pågældende fartøjer. Det er grunden til, at vi opfordrer Kommissionen til at tage henstillingen i beslutningens punkt 18 om, at det bør overvejes at udvide importkontrollerne forbundet med sundhed og hygiejne til også at omfatte UUU-fiskerivarer, meget alvorligt. Derfor er genetableringen af den tværtjenstlige høringsgruppe særligt velkommen.
Der bør naturligvis tages mange andre skridt, og det er grunden til, at vi anmoder om, at bekæmpelse af ulovligt fiskeri bliver en af prioriteterne i EF-Fiskerikontrolagenturets årlige arbejdsprogram. Også her må vi sørge for, at vi selv overholder bestemmelserne fuldt ud, og det er årsagen til, at vi gentager Parlamentets tidligere anmodninger om, at fælles minimumsbøder for alvorlige krænkelser skal gælde i alle medlemsstater. Ligebehandling er et vigtigt led i tilskyndelse til overholdelse.
Betydningen af at bistå udviklingslandene med at overvåge fiskeriaktiviteter i deres egne farvande skal også understreges. På dette punkt er der et yderligere ansvar, når vi har indgået fiskeripartnerskabsaftaler med dem. Inddragelsen af UUU-fiskeri i Kommissionens arbejdsprogram for i år er meget positiv, men vi må have en klar tidsplan på dette område. Det er glædeligt at høre, at Kommissionen vil forelægge noget for Parlamentet i andet halvår af 2007, men vi håber, at det sker hurtigst muligt, og at det vil omfatte mange aspekter.
Raül Romeva i Rueda
Fru formand! Jeg vil også gerne takke fru Aubert for hendes fremragende betænkning, som jeg støtter.
Det ulovlige, urapporterede og uregulerede fiskeri betyder ikke alene en risiko for biodiversiteten og for miljøet, med i mange tilfælde uoprettelige omkostninger, men er også - som det er blevet sagt - en vigtig omkostning for mange samfund, der i dag lever af fiskeriet, og som håber, at de næste generationer også kan blive ved med at gøre det.
I denne forbindelse mener jeg, at EU har et dobbelt ansvar. Det første og vigtigste er, at det skal foregå hele verden med et godt eksempel og med sine aktioner og vilje vise, at bekæmpelsen af det ulovlige fiskeri er en af dets prioriteringer. For det andet skal EU også på verdensplan tage førertrøjen på i forbindelsen med bekæmpelsen af det ulovlige fiskeri, hvilket indebærer, at EU skal anvende de eksisterende mekanismer - uanset om det sker via fiskeriaftalerne eller ved samarbejde med tredjelande - og de skal altid indeholde nogle klausuler, der gør det muligt at give dette spørgsmål en høj prioritering.
Men samtidig synes jeg, eftersom et af de grundlæggende problemer med at finde og bekæmpe det ulovlige fiskeri netop - som det også er blevet sagt - er spørgsmålet om sporbarhed og opfølgning på fiskeriet, idet det ofte ikke er muligt at vide, om en fangst er blevet fanget ulovligt eller ej, at det er meget vigtigt, at der fastsættes mekanismer, der forbedrer denne sporbarhed.
I denne forbindelse vil jeg også gerne minde om, at Parlamentet i december vedtog et beslutningsforslag om økologisk mærkning. Mange af forslagene i denne beslutning vil netop bidrage meget til at forbedre forfølgelsen af det ulovlige fiskeri ved hjælp af sporbarhedsmekanismer, som der er et stort behov for.
Derfor tilslutter jeg mig også anmodningerne i betænkningen om, at Kommissionen skal forelægge sit forslag om økologisk mærkning inden juni 2007.
Pedro Guerreiro
Fru formand! Også jeg vil gerne takke ordføreren for hendes arbejde. Det omfattende ulovlige, urapporterede og uregulerede fiskeri har en stor del af skylden for de vanskeligheder, som fiskeriet slås med. Det store ulovlige fiskeri er ikke kun til fare for havets økosystemer og fiskebestandene, men det betyder også færre indkomster for de fiskere, der fisker lovligt, og som overholder bestemmelserne om at bevare fiskebestandene.
Som det siges i betænkningen, undergraver det store ulovlige fiskeri indkomsterne for de fiskeriafhængige samfund i mange lande, hvor det går værst ud over dem, der har færreste midler til at kontrollere deres eksklusive økonomiske zoner. Det store ulovlige fiskeri medfører også ringere arbejdsforhold og hygiejne om bord på skibene og undergraver besætningernes faglige rettigheder. Her mener vi, at man ikke må blande det ulovlige fiskeri, der giver betydelige ulovlige profitter til store flåder og finansielle grupper med forbindelse til fiskeriet og til organiserede kriminelle netværk, sammen med de overtrædelser af den fælles fiskeripolitiks bestemmelser, som dele af det mindre, traditionelle kystfiskeri begår, oftest på grund af den økonomiske krise, som det befinder sig i.
Det vækker bekymring at det store ulovlige fiskeri trods FAO-planen fra 2002, der hurtigt er blevet overført til Fællesskabets lovværk og gennemført, bliver stadig mere omfattende på grund af huller i lovgivningen eller upræcise bestemmelser. Bekæmpelse af det store ulovlige fiskeri hæmmes af faktorer såsom anvendelse af bekvemmelighedsflag, manglende overvågning til havs, omladning på åbent hav, manglende havnekontrol og ringe samarbejde og samordning mellem de relevante myndigheder.
Da vi ved, at det ulovlige fiskeri har de største følger for de dele af fiskerflåden, der opererer på dybt hav eller på kontinentalsoklen, især i mindre udviklede lande, er det afgørende, at der er samarbejde mellem staterne og de internationale fiskeriorganisationer om at bekæmpe denne type fiskeri. Til det formål må de nødvendige midler tilvejebringes, også finansielle, så de nødvendige foranstaltninger kan gennemføres, f.eks. effektiv overvåning af fiskeaktiviteterne. Styrkede afskrækkende foranstaltninger må, som det allerede her er nævnt, ledsages af forbedret sporbarhed af fiskeprodukterne, hvor økomærkning også er relevant. Som det ligeledes hedder i betænkningen, er det desuden vigtigt at øge havnestaternes kontrol med losning og omladning af laster fra tredjelande. Vi mener, at de eksisterende foranstaltninger allerede dækker de vigtigste spørgsmål, men at der er behov for en mere grundig og rimelig gennemførelse og større internationale samordning. Det drejer sig derfor ikke så meget om at indføre flere foranstaltninger og mere restriktive foranstaltninger for fiskeriet, især ikke hvis de ved deres virkning og ensidige karakter får den perverse følge at blive til endnu større fordel for de fartøjer, der opererer illegalt.
Tredjelandsfartøjer, der opererer i medlemsstaternes eksklusive økonomiske zoner, bør være underlagt den fælles fiskeripolitiks bestemmelser og de eksisterende nationale krav. Det gældende bestemmelser kan selvfølgelig altid forbedres og suppleres, hvis der er huller eller mangler. Vi mener, at betænkningen på dette punkt yder et vigtigt bidrag, som vi støtter med enkelte forbehold. Vi finder det temmelig overilet at ville koble bekæmpelse af ulovligt fiskeri sammen med en fremtidig havpolitik for EU, som vi først nu tager fat på en diskussion af i forbindelse med den grønbog, som Kommissionen har fremlagt. Vi er enige i, at der skal være større samarbejde og samordning inden for EU, men vi bør undgå centraliseringstendenser og stå vagt om medlemsstaternes enebeføjelser, hvad angår overvågning, da det er dem, der bedst kender deres egne eksklusive økonomiske zoner.
Iles Braghetto
(IT) Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Vi skal beskytte alle de fiskere, der udøver deres erhverv inden for rammerne af en korrekt og optimal forvaltning af fiskeressourcerne og beskyttelsen af havmiljøet. For at bekæmpe ulovligheder er det af afgørende vigtighed med overvågnings- og kontrolforanstaltninger, som ledsages af sanktioner for alvorlige overtrædelser af fællesskabsbestemmelserne. Bekæmpelsen af ulovligt fiskeri må dog ikke kun bestå af sanktioner, men skal også omfatte en stærk forebyggende indsats med strukturinterventioner.
Til dette formål fastlægger man i den betænkning, vi nu skal stemme om - og som jeg gerne vil takke fru Aubert for - en række strategiske foranstaltninger, der strækker sig lige fra fremme af handelsreguleringsforanstaltninger, som gør det muligt at identificere fangstens oprindelse, til et forslag om miljømærkning, som forhindrer ulovligt fangede fisk i at blive markedsført på det europæiske marked, og en undersøgelse af tariffer og oprindelsesbestemmelser. Det er vigtige instrumenter, hvis vi skal begrænse eller fjerne ulovligt fiskeri fra EU-fiskerfartøjer i europæiske farvande, og hvis vi skal forhindre landing og markedsføring af fisk, der er fanget ulovligt uden for EU.
Lige så vigtig er anmodningen om en undersøgelse af overholdelsen af fællesskabsbestemmelserne om arbejde, sundhed og sikkerhed og af respekten for arbejdstagernes sociale rettigheder og deres arbejds- og leveforhold om bord. At forbedre fiskens fulde sporbarhed i hele opbevaringskæden fra hav til bord, at undgå en forringelse af fiskeressourcerne og miljøet og at støtte livs- og arbejdskvaliteten i de samfund, der er afhængige af fiskeriet for at overleve, er en form for forebyggelse og afskrækkelse, som ved hjælp af strukturelle midler gør det muligt at dæmme op for ulovligt fiskeri og gøre EU's fiskerisektor til verdens bedste.
Paulo Casaca
(PT) Fru formand, hr. kommissær, hr. formand for Fiskeriudvalget! Vi skal selvfølgelig alle tilslutte os den tak, der har lydt til ordføreren, som har udført et fremragende arbejde, og vi må også alle begynde med at konstatere, at den nuværende situation er fuldstændig uacceptabel.
Det er således helt uacceptabelt, at det for atlantisk tun, der er den i denne sammenhæng mest undersøgte fisk, gælder, at den ulovlige, urapporterede og uregulerede fangst er på mere end 50 % af den lovligt markedsførte. Det medfører voldsomt overfiskeri og nedbryder også værdien af den fisk, der sælges, altså fiskernes ruin. Det er en situation, som Fællesskabet ikke kan blive ved med at tolerere.
Blandt alle de foranstaltninger, der her foreslås til at løse problemet, vil jeg gerne fremhæve sporbarhed som den afgørende nøgle til succes. Det er den foranstaltning, som vi må sørge for at få vedtaget så hurtigt som muligt. Hvis den gennemføres konsekvent, er jeg sikker på, at vi får en helt anden situation inden længe.
James Nicholson
(EN) Fru formand! Jeg vil allerførst lykønske ordføreren med denne betænkning, som er en videreførelse af Parlamentets bestræbelser på at løse problemet med ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri.
I EF-handlingsplanen fra 2002 for bekæmpelse af ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri er der fire aktioner, som skal gennemføres på fællesskabsplan. En af disse er at fastlægge medlemsstaternes ansvar for at forhindre deres statsborgere i at udøve UUU-fiskeri. I Rådets dermed forbundne forordning fra 2002 forlanges det da også, at medlemsstaterne griber ind over for statsborgere, der overtræder den fælles fiskeripolitik.
Vi synes at være meget gode til at spore vores egne fiskere og gribe ind over for enhver overtrædelse af europæisk lovgivning, men samtidig synes vi at have været knap så gode til at løse det langt større problem med ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri. Problemet med overfiskning og ulovligt fiskeri er internationalt. Det rækker ud over EU's farvande, og alligevel kan de fiskere, som jeg repræsenterer, med nogen rimelighed klage over, at Kommissionen nogle gange ikke er i stand til at se ud over vores egne farvande.
Der skal tydeligvis stadig gøres meget for at løse dette problem, og jeg bifalder de praktiske forslag, f.eks. forslaget om, at fartøjer, der bringer fisk ind i EU, skal underkastes de samme krav om forelæggelse af dokumentation som fartøjer, der opererer i EU. Jeg bifalder ligeledes forslaget om, at Kommissionen bør bistå udviklingslandene med at bekæmpe UUU-fiskeri. Jeg mener, at et af midlerne til at opnå dette er de forskellige bilaterale fiskeriaftaler med udviklingslande.
Jeg vil imidlertid gerne være sikker på, at dette repræsenterer en koordineret tilgang til problemet, og at det ikke bare er en ad hoc-tilgang. Jeg bemærker, at nogle lande ikke har været samarbejdsvillige. Hvis vi indgår en bilateral fiskeriaftale med et land, kan vi naturligvis forlange, at det samarbejder mere. Ellers kunne kynikere antyde, at vi er mere interesserede i at få fisken end i at bringe ulovligt fiskeri til ophør.
David Casa
(EN) Fru formand! Mange af vores debatter om fiskeri har været centreret om bæredygtighed og betydningen af at finde den rette balance mellem beskyttelse af havmiljøet, beskyttelse af fiskebestandene og aktivitetens levedygtighed.
Der er blevet indført bestemmelser, og fiskerne er forpligtede til at overholde disse bestemmelser, så der opnås en optimal standard, der er til fordel for alle. Disse bestemmelser er baseret på specifikke statistiske oplysninger, der er indsamlet fra vores have, og standarderne er fastsat ud fra disse oplysninger. Jeg mener imidlertid, at medmindre vi bekæmper ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri benhårdt, vil vi gøre ærlige fiskere en bjørnetjeneste og begrænse deres aktivitet til fordel for andre, som begår ulovligheder.
Grænsen mellem lovligt og ulovligt fiskeri er nogle gange hårfin, og vi må have en utvetydig definition for at undgå misforståelser. Vi må have et effektivt kontrolsystem og et forvaltningsprogram, der er mere sammenhængende og målrettet, med henblik på at anvende de eksisterende bestemmelser med større præcision. Vi må også forsøge at forhandle med vores nabolande om at indføre de samme politikker, så vi har et system med én politik for hvert farvand, hvilket utvivlsomt ville være til fordel for alle. For at gøre dette må vi være villige til at dele vores teknologi med disse lande og tilskynde til nye partnerskabsaftaler.
Derudover skal samarbejdet mellem medlemsstaterne styrkes. Fangsters lovlige oprindelse skal kunne påvises, inden der gives tilladelse til losning i EU. Der skal forelægges dokumenter til godtgørelse af, at fiskene er fanget i overensstemmelse med den regionale fiskeriorganisations normer. Dette vil være et meget vigtigt skridt til at sikre, at vores fiskere får, hvad der tilkommer dem, og at vores farvande desuden er beskyttet mod overfiskning. Da bestandene var rigelige, så vi ofte gennem fingre med uregulerede aktiviteter. Nu mener jeg, at der skal handles, før det er for sent. Ingen bestemmelser og ingen lovgivning vil nogensinde være effektive eller have nogen mening, hvis vores have tømmes som følge af overfiskning.
Christofer Fjellner
(SV) Fru formand! I Miljøudvalget er jeg ansvarlig for en sag om torskefiskeriet i Østersøen. I mit arbejde med sagen har jeg kunnet konstatere, at dele af torskebestanden til trods for reducerede fiskekvoter er tæt på den biologisk kritiske grænse. Truslerne mod torsken er flere, men den største trussel er trods alt det ulovlige fiskeri.
Som grundlag for min betænkning har jeg forsøgt at få fat i Kommissionens vurdering af, hvor omfattende det ulovlige fiskeri omkring Østersøen er. Informationerne blev imidlertid hemmeligholdt. Det tog mig flere måneder at fremskaffe disse informationer. Ikke desto mindre fik jeg fat i rapporten i går, og nu forstår jeg pludselig alt hemmelighedskræmmeriet. Det ulovlige fiskeri i Østersøen var værre, end vi havde forestillet os. Jeg kan kun beklage, at Sverige er blandt de allerværste syndere i denne sammenhæng. Kommissionen slår imidlertid fast, at Polen er den største synder. Da inspektørerne kontrollerede fiskeriet i Polen, var de faktiske fangsttal 48 % højere end de rapporterede. Dette betyder, at op imod en tredjedel af det polske fiskeri viste sig at være ulovligt. Den næststørste synder var Sverige. De faktiske fangsttal viste sig her at være 21 % højere, da der blev gennemført kontroller heraf, hvilket er fuldstændig uforståeligt, idet de svenske fiskere ikke engang opbruger deres kvoter.
Den konklusion, som jeg kan drage af den rapport, som jeg læste, er, at vi skal finde en ny strategi. Vi kan ikke sætte vores lid til endeløse forhandlinger om reduktioner af fiskekvoter. Miljøstyrelsen burde opgive sit krav om et fiskestop. Alle vi, som værner om fiskebestandene i f.eks. Østersøen, burde i stedet forenes i kampen mod det ulovlige fiskeri. Derfor vil jeg godt kræve fire ting af Kommissionen. For det første skal De kaste lys over synderne i stedet for at hemmeligholde og beskytte dem, og det skal ske ved at offentliggøre navnene på de lande, som ikke sætter en stopper for det ulovlige fiskeri. For det andet skal De sørge for, at der snarest muligt kræves elektroniske logbøger af alle både, som fisker i Østersøen, og at dette gælder for alle både uanset størrelse. For det tredje skal De anlægge sag mod Polen ved domstolene for overtrædelse af fiskeribestemmelserne, og for det fjerde skal De omgående iværksætte en undersøgelse af mulighederne for at indføre individuelt overførbare fiskekvoter, som giver de enkelte erhvervsfiskere en egen interesse i at værne om fiskebestandene. Derfor vil jeg godt spørge her i dag, om Kommissionen er parat til at gøre dette.
Ioannis Gklavakis
(EL) Fru formand! Jeg lykønsker ordføreren, fru Aubert, med hendes betænkning om ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri. De spørgsmål, som vi drøfter her i dag, er af særlig interesse, hvis følgerne for både havmiljøet og lovligt fiskeri tages i betragtning.
Ulovligt fiskeri er en af de vigtigste årsager til mange fiskebestandes sammenbrud. I virkeligheden undergraver det alle vores bestræbelser på at udnytte fiskeressourcerne rationelt og på at beskytte havmiljøet.
Ud over miljøvirkningerne har det også negative økonomiske følger, fordi det fordrejer konkurrencen mellem fiskerne og har indflydelse på, om de, der overholder lovgivningen, kan overleve.
Jeg vil imidlertid også undersøge dette spørgsmål set ud fra et synspunkt om den menneskelige faktor: Ulovligt fiskeri har ofte følger for besætningers sikkerhed, fordi de kun har minimale garantier, hvad angår ansættelsesforhold og sikkerhed for menneskeliv på søen. Ulovligt fiskeri er ensbetydende med ulovligt og ukontrolleret arbejde.
Som bekendt er ulovligt fiskeri ikke noget nyt fænomen. Men den øgede efterspørgsel efter fiskerivarer kombineret med færre tilgængelige ressourcer har forårsaget en knopskydning af dette fænomen, navnlig i form af fartøjer, som fører bekvemmelighedsflag.
Fru Auberts betænkning omfatter de vigtigste aspekter af det problem, der skal undersøges, f.eks.:
for det første det ansvar, der påhviler flagstaten,
for det andet det ansvar, der påhviler den stat, hvor fisken landes,
for det tredje det ansvar, der påhviler de aktører, der er involveret i transport og markedsføring af fiskerivarer, indtil de når ud til forbrugeren.
Jeg mener, at der skal træffes flere foranstaltninger for at kontrollere og udrydde ulovligt fiskeri både på europæisk plan og på regionale fiskeriorganisationers plan. Vi må handle. Vi må beskytte miljøet, de lovlige fiskere, forbrugerne og retsordenen. Vi må være beslutsomme og strenge.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 12.00.
