Indrejse- og opholdsbetingelser for tredjelandsstatsborgere med henblik på beskæftigelse - Procedure for samlet ansøgning om opholds- og arbejdstilladelse
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om følgende betænkninger:
af Klamt for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om forslag til Rådets direktiv om indrejse- og opholdsbetingelser for tredjelandsstatsborgere med henblik på højt kvalificeret beskæftigelse - C6-0011/2008 -,
af Gaubert for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender om forslag til Rådets direktiv om en kombineret ansøgningsprocedure for en kombineret tilladelse til tredjelandsstatsborgere til at tage ophold og arbejde på en medlemsstats område og om et sæt fælles rettigheder for arbejdstagere fra tredjelande, der har lovligt ophold i en medlemsstat - C6-0470/2007 -.
Mødetjenesten har meddelt mig, at fru Klamts far er død, og at hun derfor ikke er til stede. Vi kondolerer naturligvis fru Klamt og takker hr. Weber, der påtager sig opgaven som ordfører i denne forhandling.
Manfred Weber
Hr. formand, hr. næstformand i Kommissionen! Det er allerede blevet meddelt, hvorfor jeg tager ordet i dag. Det skyldes et dødsfald i fru Klamts nærmeste familie. Vi vil gerne udtrykke vores kondolence.
Jeg vil gerne indledningsvis takke på vegne af ordføreren for det fremragende samarbejde om denne betænkning. Betænkningen er som bekendt blevet udarbejdet i tæt samarbejde mellem Europa-Parlamentets Udvalg om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender og Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender som led i strategien om øget samarbejde. Jeg vil i denne forbindelse gerne takke de kolleger, der har bidraget til betænkningen, og skyggeordførerne for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender. Ordføreren ønsker desuden navnlig at takke det franske formandskab, som hun har været i tæt kontakt med gennem de seneste måneder. Som medlem af Europa-Parlamentet ønsker jeg imidlertid på ny at understrege, at det ville have været mere hensigtsmæssigt, hvis aftalen på ambassadørniveau var blevet indgået efter Europa-Parlamentets forhandlinger. Det ville have været et positivt tegn på det tætte samarbejde.
For så vidt angår sagens kerne konkurrerer vi med lande i hele verden om højt kvalificerede arbejdstagere. Med en andel på 1,72 % af den samlede beskæftigelse er EU klart bagefter sine konkurrenter. Australien, Canada og USA og endog Schweiz har en højere andel af kvalificeret arbejdskraft i deres arbejdsstyrke. I konkurrencen om de bedste og klogeste hoveder er EU's udgangspunkt dårligt. Vi er alle klar over, at dette spørgsmål er af afgørende betydning for vores fremtid og for vores muligheder for at skabe nationaløkonomiske innovationer.
Det lykkedes Ewa Klamt at nå til enighed med de øvrige grupper i Parlamentet om de væsentlige krav på grundlag af otte kompromisændringsforslag. I Ewa Klamts betænkning, der blev vedtaget af Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender, fastlægges de vigtigste indrejsebetingelser for højtkvalificerede arbejdstagere fra tredjelande. Det første aspekt er definitionen af "højt kvalificerede arbejdstagere" og lønningsniveauet. Direktivets anvendelsesområde omfatter på den ene side personer, der har kvalifikationer fra en højere uddannelsesinstitution, og på den anden side personer, der har mindst fem års tilsvarende erhvervserfaring. Kommissionen havde oprindeligt foreslået tre års erhvervserfaring. Europa-Parlamentet er også gået et skridt videre med hensyn til lønkriteriet. Grænsen for minimumslønnen skal være mindst 1,7 gange den gennemsnitlige månedlige bruttoløn. Rådet har valgt en faktor 1,5. Jeg vil derfor gerne understrege, at Europa-Parlamentet stiller krav om en strammere definition af "højt kvalificerede arbejdstagere".
Det næste spørgsmål er spørgsmålet om hjerneflugt, der er et vigtigt aspekt. Hvordan skal vi imødegå denne udfordring? Vi bør ikke rekruttere højtkvalificerede arbejdstagere fra tredjelande, hvor der er desperat mangel på højtkvalificeret arbejdskraft. Det er muligt at afslå en ansøgning om et blåt kort, hvis hjerneflugt er et reelt problem. Vi er imidlertid også nødt til at være ærlige. Selv om vi tager hjerneflugtproblematikken alvorligt, konkurrerer vi på et globalt marked, og det er således nødvendigt at fastsætte en tidsfrist for afgørelsen om en ansøgning om det blå kort.
De administrative aspekter er naturligvis ikke de eneste aspekter, der har afgørende indflydelse på tiltrækningen af højt kvalificerede arbejdstagere. Kulturelle spørgsmål som f.eks. åbenhed over for immigration og tiltrækning af de bedste folk spiller også en vigtig rolle. Vi må imidlertid ikke se bort fra den merværdi, som det blå kort kan tilføre Europa. Det er for første gang lykkedes os at skabe et standardiseret indrejsesystem for hele Europa. Det er en reel merværdi.
Afstemningen i morgen er også vigtig for os, fordi vi har indgivet et særligt ændringsforslag, der understreger princippet om fællesskabspræference. Når europæiske arbejdstagere, der er kvalificerede til en bestemt stilling, er tilgængelige, skal de have fortrinsstilling i forhold til ansøgere om et blåt kort. Vi bør ligeledes understrege, at vi alle var enige, og vi bør alle sikre os, at de enkelte lande underrettes om, at selv om vi har standardiseret proceduren, ønsker vi ikke at fastsætte europæiske kvoter. Vi ønsker med andre ord ikke at fastsætte indvandringsniveauet. Det er og skal fortsat være et nationalt anliggende. På vegne af ordføreren vil jeg gerne på ny takke alle, der har bidraget til denne betænkning. Jeg håber, at resultatet af afstemningen i morgen vil være lige så positivt som det resultat, vi allerede har opnået i Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender.
Patrick Gaubert
Hr. formand, mine damer og herrer! Det glæder mig navnlig, at vores lovgivningsmæssige forhandling i dag vedrører lovlig indvandring, da det giver os mulighed for at deltage i en forhandling her, hvor der ikke er eller ikke længere er fokus på kriminalisering af ulovlig indvandring, men med rette på den lovlige indvandrings positive aspekter og betydelige bidrag til vores europæiske virksomheder.
I den nuværende demografiske situation er det vigtigt at gøre europæerne opmærksom på indvandringens betydelige bidrag til den økonomiske velstand og udvikling i EU. De seneste demografiske prognoser viser, at bæredygtigheden af vores pensions-, sundheds- og socialsikringsordninger er alvorlig truet.
I denne situation har EU truffet et klart valg, nemlig at fremme en fælles indvandringspolitik, der tilskynder til lovlig økonomisk indvandring, som forvaltes effektivt i overensstemmelse med nationale markedsbehov. Vi drøfter således i dag to vidtrækkende pragmatiske lovgivningsmæssige tekster, der er udformet med henblik på at opfylde EU-medlemsstaternes klart definerede behov.
Ved at vedtage disse to tekster samtidig, sender Europa-Parlamentet et klart budskab om åbenhed, og vi skal benytte denne lejlighed til at oplyse borgerne, vores medborgere, og tredjelande om de positive tiltag, som vi gør på indvandringsområdet. Vi behøver ikke at skamme os over vores valg på dette område, og vi behøver ikke at blive belært af ledere fra tredjelande, der ikke er i stand til at gennemføre hensigtsmæssige politikker, der forhindrer, at deres befolkninger sætter deres liv på spil i jagten på bedre forhold i Europa.
Med hensyn til direktivet om den kombinerede ansøgningsprocedure, som jeg er ordfører for, indføres der med forslaget for det første et "one-stop-shop"system for tredjelandsstatsborgere, der ønsker at tage ophold og arbejde på en medlemsstats område. Der stilles forslag om en kombineret ansøgningsprocedure, som er enklere, kortere og hurtigere for både arbejdsgiveren og indvandreren. Målsætningen er at indskrænke de bureaukratiske procedurer og forenkle de administrative formaliteter. Denne procedure og denne kombinerede tilladelse vil ligeledes forenkle forvaltningens og arbejdsgivernes kontrol med gyldigheden af tilladelser.
For det andet sikrer direktivforslaget ligebehandling af alle tredjelandsstatsborgere på en række områder. Migranter med lovligt ophold på EU's område - også migranter, der er ankommet for nylig - sikres således grundlæggende sociale rettigheder, hvilket fremmer integration og større social samhørighed.
Ligebehandling vedrører arbejdsvilkår, arbejdsmiljø, almen og faglig uddannelse, anerkendelse af kvalifikationer, social sikring, herunder sundhedspleje, overførsel af pensionsrettigheder til tredjelande, adgang til levering af varer og tjenesteydelser og skattefordele.
Vi påtænker at indføre realistiske restriktioner, men vi vil sikre, at de ikke er mere omfattende end dem, der påtænkes indført i forbindelse med det blå kort. Der skal tages hensyn til indvandrernes interesser, og deres rettigheder skal beskyttes. Tallene viser rent faktisk, at arbejdsløsheden blandt indvandrere er større end blandt EU-borgere, at deres ansættelsesforhold ofte er usikre, og at manglende beherskelse af værtslandets sprog fortsat er en stor barriere.
Jeg vil gerne benytte lejligheden til at rose disse to fornuftige forslag fra Kommissionen, der er i overensstemmelse med vores målsætninger for en indvandringspolitik, nemlig en rimelig konsekvent og human politik. Jeg vil også gerne takke Rådet og det franske formandskab, der har gjort en ekstraordinær og hurtig indsats for at bane vejen for den hurtige vedtagelse af disse to fuldstændig komplementære tekster.
Jean-Pierre Jouyet
Hr. formand, hr. Weber, hr. Gaubert, mine damer og herrer, hr. næstformand i Kommissionen! Jeg vil gerne bede hr. Weber om at viderebringe vores kondolence og medfølelse over for fru Klamt, der naturligvis ikke kan være til stede.
For næsten fire år siden, i januar 2005, bebudede Kommissionen en vigtig debat om muligheden for en proaktiv europæisk politik for økonomisk migration. Der var stadig stor modstand og mange forbehold, og det var fortsat nødvendigt at skabe konsensus omkring dette spørgsmål som påpeget af Patrick Gaubert. Han sagde endvidere, at det var slående at se, hvordan holdningen har ændret sig siden da. Økonomisk migration er blevet den første søjle af den fælles indvandringspolitik, som medlemsstaterne har vedtaget gennem vedtagelsen af den europæiske pagt om indvandring og asyl på Det Europæiske Råds møde den 16. oktober.
Europa-Parlamentet skal på plenarmødet i dag stemme om de første to fællesskabstekster om indførelse af fælles redskaber til forvaltning af økonomisk migration. Det første redskab, det blå kort, giver højtkvalificerede arbejdstagere adgang til alle EU-medlemsstaterne.
Det andet redskab, den kombinerede tilladelse, der er en kombination af en arbejds- og opholdstilladelse, vil i betydeligt omfang mindske de administrative problemer for alle personer, der indrejser på EU's område for at arbejde, og vil sikre dem en række rettigheder i hele Unionen.
Disse to tekster viser, at Unionen lægger stor vægt på at fremme lovlig migration som understreget af ordførerne, at EU ønsker at lette tilværelsen for tredjelandsstatsborgere med lovligt ophold på vores område, at EU kort sagt ikke er det "Fort Europa", som nogle ønsker.
Jeg vil også gerne rose ordførernes arbejde med disse to forslag. Deres tilgang har åbnet op for et meget aktivt samarbejde - og det glæder mig at understrege dette - mellem Rådet og Europa-Parlamentet hele vejen igennem.
Jeg vil først og fremmest gerne ind på spørgsmålet om det blå kort. Mindre end et år efter forelæggelsen af Kommissionens forslag lykkedes det Rådet at nå til enighed om en generel tilgang. Det var ikke en nem opgave henset til reglen om enstemmighed. Takket være vores strålende samarbejde med fru Klamt tog Rådet højde for Europa-Parlamentets drøftelser på en lang række områder som f.eks. definitionen af indehaverne af det blå kort, betingelser for udstedelse, fokus på etisk forsvarlig ansættelsespraksis og mulighederne for cirkulær migration samt afskaffelse af aldersdiskrimination og den nødvendige fleksibilitet med hensyn til kortets gyldighed.
Europa-Parlamentet og Rådet har meget forskellige holdninger til ét spørgsmål, nemlig lønkriteriet. Rådet accepterede en lavere indkomstgrænse med yderligere mulighed undtagelser for sektorer, hvor der er mangel på kvalificeret arbejdskraft, hvilket giver flere mulighed for at drage fordel af det blå kort. I lyset af de forelagte forslag håber jeg, at Europa-Parlamentet kan acceptere Rådets holdning og således udvide det blå korts anvendelsesområde.
Det tegner lovende, og vi vil således kunne sende et trefoldigt budskab til vores europæiske medborgere, et budskab om, at EU er fast besluttet på at sikre mulighederne for lovlig migration, navnlig af beskæftigelsesmæssige årsager. Det er i realiteten den første tekst inden for rammerne af dette specifikke mål. Det er også et budskab om den europæiske integrations evne til at tilpasse sig forandringerne, og det blå EU-kort vil blive et symbol, der sikrer reel mobilitet i Europa for højt kvalificerede tredjelandsstatsborgere og deres familiemedlemmer i overensstemmelse med de enkelte medlemsstaters beføjelser, idet medlemsstaterne naturligvis vil bevare kontrollen over deres arbejdsmarkeder. Det tredje budskab vedrører den betydning, som EU tillægger udnyttelsen af færdigheder og evner i en globaliseret verden i overensstemmelse med bestræbelserne på at fremme Europas konkurrenceevne inden for rammerne af Lissabonstrategien.
EU opfylder således på en og samme tid således sit ønske om at øge sin tiltrækningskraft og sine tilsagn om at fremme udviklingen i de fattigste lande. Rådet sikrede, at der blev indarbejdet en lang række forslag i direktivet med henblik på at undgå og begrænse hjerneflugt. Det vil jeg gerne understrege udtrykkeligt, og jeg vil naturligvis vende tilbage til dette spørgsmål, når jeg skal kommentere de forskellige indlæg, som De helt sikkert vil komme med, da jeg er klar over, at De helt berettiget lægger stor vægt på et effektivt og ligeværdigt samarbejde med oprindelseslandene, navnlig de afrikanske lande.
Nu vil jeg kommentere direktivet om indførelse af en kombineret tilladelse, der er en kombination af en arbejds- og opholdstilladelse. Det er også en vigtig tekst, der i væsentlig grad letter økonomisk migration inden for lovlige, gennemsigtige, fleksible og forudsigelige rammer og mindsker de administrative procedurer, der alt for ofte er til hinder for den migration, der er nødvendig for Unionens økonomiske og demografiske balance. Med denne tekst indføres frem for alt et sæt fælles rettigheder for arbejdstagere fra tredjelande, der lovligt opholder sig og arbejder i en medlemsstat.
De første reaktioner på direktivet gjorde det umuligt at tro på, at der ville ske mærkbare fremskridt i den nærmeste fremtid. Arbejdet med det blå kort har ikke desto mindre lidt efter lidt skabt grundlag for enighed om dette vanskelige spørgsmål. Formandskabet har sat alt ind på at komme så langt som muligt med færdiggørelsen af dette forslag og har naturligvis i videst mulig udstrækning taget hensyn til Europa-Parlamentets holdninger.
Arbejdet med denne tekst er blevet fremskyndet, og vi er overbevist om, at de vigtigste elementer vil blive fastlagt inden udgangen af december. Forslaget vil blive behandlet for første gang på mødet i Rådet (retlige og indre anliggender) den 27.-28. november. Et stærkt signal fra Europa-Parlamentet om tekstens hensigtsmæssighed og merværdi vil helt klart fremme den tilnærmelse, der er ved at ske, og som kan bane vejen for den endelige vedtagelse af dette direktiv, der helt klart vil lette migranternes tilværelse.
Jacques Barrot
Hr. formand! Jeg vil også gerne takke ordførerne, fru Klamt - og jeg vil i lighed med rådsformanden give udtryk for min medfølelse - og naturligvis hr. Gaubert. Deres betænkninger er af høj kvalitet, og jeg takker de to rådgivende ordførere fra Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender, fru Jeleva og hr. Masiel. Jeg vil også gerne takke hr. Weber, der afløste fru Klamt.
De to direktivforslag er de første i en række forslag bebudet af Kommissionen i 2005 i dens handlingsplan for lovlig migration. De er vigtige, ikke blot for migranterne, men også for vores medlemsstater og virksomheder. For at gentage Patrick Gauberts og rådsformandens ord viser de den egentlige betydning af denne pagt om indvandring og asyl, som det franske formandskab fik igennem, og de viser, at denne pagt rent faktisk er afbalanceret, samt at europæerne ønsker at åbne op for disse migrationsstrømme, der kan vise sig at være meget nyttige og til stor fordel for EU i fremtiden.
Disse to tekster giver os således mulighed for at vise et åbent EU, der tager godt imod tredjelandsstatsborgere, der således kan tage lovligt ophold og arbejde på deres kvalifikationsniveau, og det siger sig selv, at de kan udøve deres rettigheder fuldt ud. De viser også EU's evne til at nå til enighed om fælles instrumenter for økonomisk migration og således skabe en passende balance mellem samfundets forventninger, migranternes rettigheder og oprindelseslandenes behov.
Jeg vil begynde med det horisontale instrument, direktivet om den kombinerede tilladelse og migrerende arbejdstageres rettigheder. Jeg glæder mig over, at hovedlinjerne i Kommissionens oprindelige forslag er blevet bekræftet, navnlig med hensyn til den kombinerede ansøgningsprocedure, den kombinerede tilladelse til tredjelandsstatsborgere, der tager ophold for at arbejde, og det fælles sæt af rettigheder for alle, for alle migrerende arbejdstagere fra tredjelande, der har lovlig beskæftigelse, uanset den oprindelige grund til deres ophold.
Det er af helt afgørende betydning at sikre, at alle tredjelandsstatsborgere, der har lovlig beskæftigelse, er omfattet af de samme minimumsrettigheder i alle medlemsstater. Det er efter min opfattelse i overensstemmelse med alle de fornemme europæiske principper om grundlæggende rettigheder.
Hr. Gauberts betænkning omfatter en række forslag til nye eller supplerende bestemmelser, som Kommissionen støtter. Jeg vil gerne navnlig nævne tre ændringsforslag, nemlig ændringsforslaget om udstedelse af midlertidig opholdstilladelse, hvis forvaltningens behandling af en ansøgning om forlængelse er forsinket, ændringsforslaget om en styrkelse af de proceduremæssige rettigheder og endelig ændringsforslaget om at give en tredjelandsstatsborger, der allerede lovligt opholder sig i en medlemsstat, mulighed for at indgive en ansøgning om en kombineret tilladelse.
Kommissionen har forståelse for og deler også Europa-Parlamentets ønske om at fjerne enhver begrænsning i artiklen om ligebehandling, og jeg vil gerne understrege over for formandskabet, at jeg naturligvis håber, at Rådet i muligt omfang vil se positivt på alle disse ændringsforslag.
Nu kommer jeg til ændringsforslagene om "det blå EU-kort" i fru Klamts betænkning, som hr. Weber var inde på. Formålet med det blå kort er at øge EU's tiltrækningskraft, at øge EU's muligheder for at tiltrække højt kvalificerede arbejdstagere fra tredjelande, således at den lovlige indvandring kan bidrage til at forbedre den europæiske økonomis konkurrenceevne som et supplement til Lissabonstrategien.
I denne betænkning gives der udtryk for støtte til Kommissionen med hensyn til det presserende behov for at indføre dette fælles system i Europa. Kommissionen er således enig i betænkningens konklusioner, om end med visse forbehold. For det første støtter Kommissionen helt sikkert de ændringsforslag, der gør systemet mere attraktivt, f.eks. de forslag, der sigter på at fjerne enhver begrænsning med hensyn til ligebehandling og adgang til arbejdsmarkedet efter to år som indehaver af det blå kort. For det andet støtter Kommissionen inddragelsen af flygtninge i kategorien af personer med lovligt ophold, der er omfattet af dette system. Dette var ikke med i det oprindelige forslag, men det er efter vores opfattelse vigtigt ud fra et politisk, humanitært eller økonomisk synspunkt.
Endelig støtter Kommissionen fastholdelsen af kravet om erhvervserfaring i visse erhverv. Navnlig i sektoren for ny teknologi er en persons erhvervserfaring og færdigheder vigtigere end eksamensbeviser.
Kommissionen kan derimod ikke støtte ændringsforslaget om at begrænse adgangen til det blå kort til statsborgere i lande, med hvilke EU har indgået aftaler. Formålet med dette ændringsforslag er ganske rigtigt at mindske de negative følger for udviklingslandene, men det ville efter Kommissionens opfattelse i alt for høj grad begrænse anvendelsen af direktivet. Dette ville desuden medføre en risiko for forskelsbehandling af højt kvalificerede migranter, der således kunne anvende de nationale systemer, som Kommissionen og Europa-Parlamentet ikke har nogen indflydelse på.
På samme måde er jeg forbeholden over for at gøre undtagelsen i forbindelsen med retten til cirkulær migration til en valgmulighed. Jeg er ærlig talt nærmere uenig. Muligheden for at vende tilbage til oprindelseslandet i to år uden at miste sin status som fastboende udlænding er af afgørende betydning, hvis vi f.eks. ønsker at give mulighed for udveksling af personale mellem universiteter og hospitaler, og selv for at tilskynde diasporaer til at forpligte sig til at udvikle deres oprindelseslande. Dette forslag ville begrænse den cirkulære migration, som vi ønsker at fremme.
Endelig vil jeg gerne sige et par ord om det åbenlyse behov for at tage hensyn til situationen på arbejdsmarkedet. Som Manfred Weber var inde på, er de europæiske arbejdsmarkeder opdelte, og det er op til den enkelte medlemsstat at afgøre, hvor mange indvandrere, de kan modtage. Vi må naturligvis ikke glemme, at EU-medlemsstaterne har pligt til at give alle EU-borgere fra de øvrige medlemsstater adgang til deres arbejdsmarked.
Til slut vil jeg gerne sige til formandskabet, til Jean-Pierre Jouyet, at jeg håber, at ministrene forsamlet i Rådet i næste uge i videst muligt omfang vil tage højde for Europa-Parlamentets ændringsforslag, der helt sikkert tilfører merværdi, og jeg håber, at vi inden årets udgang kan vise, at EU på ingen måde ønsker at lukke sig om sig selv, men derimod ønsker at åbne op for disse migrationsstrømme og at arbejde hen imod en samordnet styring af migrationsstrømme med værtslandene.
(Bifald)
DanutBudreikaitė
ordfører for udtalelsen fra Udviklingsudvalget. - (LT)? Hr. formand! EU håber med sit forslag om det blå kort at tiltrække kvalificerede arbejdstagere på midlertidige vilkår, om end på langvarigt ophold. Det anføres i forslaget, at der ikke vil ske hjerneflugt, men snarere det modsatte - cirkulær migration. Det er næppe sandsynligt.
Hvorledes hænger forslaget sammen med udviklingssamarbejdspolitikkerne?
Med indførelsen af det blå kort vil udviklingslandene miste specialister, som EU også har været med til at uddanne, navnlig inden for de mest følsomme områder - uddannelse og sundhed. Manglen på disse specialister vil herefter muligvis skulle afhjælpes gennem udsendelse af frivillige fra vores lande.
Desuden deltager Det Forenede Kongerige, Irland og Danmark ikke i forhandlingerne om det blå kort, og vil således ikke skulle følge den etiske kodeks om ikke at rekruttere specialister fra følsomme sektorer i udviklingslandene. Initiativer til støtte for udviklingslandene forekommer således ikke at være oprigtige. Der tages tilsyneladende fortsat mest hensyn til erhvervslivets interesser.
Det blå kort kan i virkeligheden udpine udviklingslandenes intellektuelle ressourcer.
Jan Tadeusz Masiel
Hr. formand, hr. næstformand i Kommissionen, hr. minister! Direktivet om højt kvalificerede tredjelandsstatsborgeres adgang til EU er det første vigtige skridt hen imod en fælles indvandringspolitik i EU. Det er det første seriøse forsøg på at begrænse ulovlig indvandring og fremme lovlig indvandring til Europa.
Under udarbejdelsen af ordningen med det blå kort stod vi splittede. Vi frygtede på den ene side, at kortet ville blive misbrugt af tredjelandsstatsborgere, og på den anden side håbede vi, at de nye indvandrere ville opfylde behovene på vores arbejdsmarkeder og bidrage til udviklingen af vores økonomi. Det er hensigten, at det blå kort skal blive Europas visitkort, der gør Europa til et attraktivt sted at arbejde og bo for de højt kvalificerede arbejdstagere, som vores små og mellemstore virksomheder har brug for.
For Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender, som jeg repræsenterer i dag, var det vigtigt at sikre, at arbejdstagere fra tredjelande ikke behandles dårligere end vores egne statsborgere. Vi ønskede derfor at indføre bestemmelser om lige løn for lige arbejde, sikre, at familier kunne sammenføres, og sikre adgang til basale sociale ydelser for at sikre en hurtig og fuldstændig integration af de nye indvandrere. Jeg vil gerne afslutningsvis takke skyggeordførerne for deres bidrag og understrege over for det franske formandskab, at Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender arbejdede hurtigt for at bidrage til opfyldelsen af formandskabets mål inden mandatperiodens udløb.
Rumiana Jeleva
ordfører for udtalelsen fra Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender. - (BG) Hr. formand! Jeg vil gerne lykønske hr. Gaubert med hans betænkning om Rådets direktiv om en kombineret tilladelse til tredjelandsstatsborgere til at tage ophold og arbejde i EU. Jeg var ordfører for udtalelsen fra Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender for dette direktiv. Som medlem af Europa-Parlamentet for Bulgarien, en af de 10 medlemsstater, der har været underlagt overgangsperioder, er jeg stærkt imod begrænsninger i den frie adgang til arbejdsmarkedet for en betydelig del af den europæiske arbejdsstyrke. Jeg glæder mig derfor over EU-institutionernes bestræbelser på at sikre ligebehandling af alle, der lovligt opholder sig og arbejder i EU.
Dette direktiv skal betragtes som et horisontalt instrument, idet der allerede er blevet indført specifikke direktiver, og andre er på vej. Jeg tænker på direktiverne om sæsonarbejdere, tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding og "det blå EU-kort", som vi drøfter i dag. Mine udvalgskolleger bidrog til udarbejdelsen af vores holdning, og jeg mener, at vi med vores tekster sikrer en balance i rettighederne for arbejdstagere fra tredjelande. Jeg vil i denne forbindelse bl.a. gerne nævne retten til uddannelse, anerkendelsen af eksamensbeviser, arbejdsvilkår, adgang til socialsikring og skattefordele. Dette direktiv sikrer arbejdstagere fra tredjelande en række generelle mindsterettigheder i arbejdsmæssig henseende. Disse rettigheder bør således ikke være mere omfattende end de rettigheder, der er sikret i specifikke direktiver. Dette er baggrunden for, at der er fastlagt særlige betingelser for udøvelsen af disse rettigheder i Kommissionens forslag. Disse betingelser er imidlertid ikke fastlagt i den endelige tekst, der blev sat til afstemning af Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender. Der er således åbenlyse uoverensstemmelser, f.eks. mellem rettighederne i forslaget om "det blå EU-kort" og rettighederne sikret i andre specifikke direktiver, herunder direktivet om tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding i EU.
I en periode med finanskrise og økonomisk krise er vi nødt til at være realistiske. Som ordfører for Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender opfordrer jeg Dem på det kraftigste til at udvise ansvarlighed og stemme for et logisk sundt og sammenhængende dokument.
Kinga Gál
Hr. formand, hr. næstformand i Kommissionen, mine damer og herrer! Inden for rammerne af den nuværende direktivpakke om migration drøfter Parlamentet i dag to vigtige og vidtrækkende betænkninger, som vil blive vedtaget i morgen.
I øjeblikket er der 27 forskellige systemer i EU til regulering af tredjelandsstatsborgeres status. De to nye direktiver sikrer en enklere procedure for højt kvalificerede arbejdstagere samt en enklere procedure for indrejse og ophold. Det er vores opfattelse, at der med disse to direktiver vil blive indført et effektivt kompromissystem i stedet for den nuværende opsplittede lovgivning.
Ordførerne for Det europæiske Folkeparti har ydet et seriøst og vigtigt bidrag til denne betænkning. Betænkningen om beskæftigelse af højt kvalificerede arbejdstagere, den såkaldte betænkning om "det blå kort", er en god og afbalanceret betænkning. Ordføreren Ewa Klamt fortjener særlig ros. Vi lykønsker ligeledes hr. Gaubert med hans betænkning.
Det europæiske Folkeparti er samtidig fast besluttet på at sikre, at bestemmelsen om fortrinsstilling til EU-borgere fastholdes som en vigtig del af direktivet. Jeg ønsker derfor at understrege over for de kolleger, der gør indsigelse mod princippet om fortrinsstilling, og som stiller ændringsforslag med henblik på at fjerne indførelsen af dette princip i betænkningen, at jeg som ungarsk statsborger og på vegne af borgerne i alle de nye medlemsstater, mener, at det er uacceptabelt ikke at forankre princippet op, at arbejdstagere fra medlemsstaterne gives fortrinsstilling over arbejdstagere fra tredjelande.
Denne tilgang er navnlig uacceptabel og udtryk for hykleri, når vi som statsborgere i de nye medlemsstater fortsat i dag og gad vide hvor meget længere forskelsbehandles i en lang række gamle medlemsstater i forbindelse med adgang til arbejdsmarkedet. Det er forkasteligt, at EU fortsat behandler borgerne i de nye medlemsstater som andenklassesborgere på dette område.
Javier Moreno Sánchez
Hr. formand! Sluk venligst for den djævelske tidsmaskine under mine indledende bemærkninger, da jeg også gerne vil kondolere fru Klamt og navnlig lykønske ordførerne.
Nu starter mit indlæg. Jeg lykønsker ordførerne, idet vi med disse to forslag tager et kvalitativt spring fremad mod en fælles indvandringspolitik, og vi fremmer lovlig indvandring, der er et centralt element i vores samlede strategi.
Det fælles sæt rettigheder og den kombinerede arbejds- og opholdstilladelse for lovlige migranter skal udvides til at omfatte så mange arbejdstagere som muligt. Socialdemokraterne mener derfor ikke, at der er nogen grupper af arbejdstagere, der bør udelukkes.
"Det blå kort" giver migranter mulighed for at bosætte sig i vores lande med deres familier og arbejde. Det åbner én enkelt dør til 27 arbejdsmarkeder. Det kan imidlertid ikke udelukkende være højt kvalificerede arbejdstagere, der går gennem denne dør. Vi forventer derfor, at Kommissionen snart forelægger sine forslag om andre grupper af arbejdstagere.
Vi skal forhindre hjerneflugt. Det blå kort må ikke blive et pas, der tilskynder uundværlige menneskelige ressourcer til at forlade udviklingslandene. Efter PSE-Gruppens opfattelse bør vi for hver højt kvalificeret arbejdstager, der kommer til Europa, finansiere uddannelsen af en ny højt kvalificeret arbejdstager i oprindelseslandet.
Endelig skal Europa tiltrække ikke blot talenter fra tredjelande, men også vores egen talentmasse i EU. I 2007 rejste næsten 300 000 højt kvalificerede europæere til tredjelande for at arbejde. Vi må gøre vores yderste for at fastholde dem i Europa.
Jeanine Hennis-Plasschaert
for ALDE-Gruppen. - (EN) Hr. formand! De konservative og Socialdemokraterne står tilsyneladende i ledtog med hinanden omkring det blå kort, og min gruppe er ærlig talt meget forbløffet. EU har nu gennem længere tid forsøgt at udarbejde en samlet migrationspakke, herunder foranstaltninger til bekæmpelse af ulovlig migration samt foranstaltninger til fremme af Europas fremadrettede strategi om lovlig migration.
De husker måske den meget følelsesladede forhandling om direktivet om tilbagesendelse. ALDE-Gruppen påpegede på daværende tidspunkt, at det ikke var muligt at betragte tilbagesendelsespolitikken isoleret, idet den burde betragtes som en integreret del - en nødvendig del - af en samlet migrationspakke, hvilket stadig i høj grad gør sig gældende. I dag har vi endelig mulighed for at sende et stærkt budskab om nødvendigheden af bedre muligheder for lovlig migration, for at opfylde virksomhedernes presserende behov for kvalificerede arbejdstagere.
Desværre kunne vi ikke forvente for meget af PPE med hensyn til lovlig migration, men det var på sin vis til at forudse. At PSE i store træk er helt enig med PPE i ændringsforslagene til ordningen om det blå kort får derimod hårene til at rejse sig på mit hoved. Efter afstemningen i Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender er ordningen i høj grad blevet udvandet. Der er blevet indført alt for mange begrænsninger, der ikke på nogen måde bidrager til bestræbelserne på at gøre EU mere attraktivt for højt kvalificerede arbejdstagere.
Det skal være klart, at formålet med det blå kort er at øge den europæiske økonomis konkurrenceevne. Forslaget om det blå kort er ikke et letkøbt forsøg på at tage de bedste og droppe resten og således bidrage til en hjerneflugt fra udviklingslandene.
I øjeblikket emigrerer langt de fleste højt kvalificerede arbejdstagere til USA, Canada eller Australien i stedet for til EU. Hvis vi ønsker at vende denne udvikling, er vi nødt til at være ambitiøse. Parlamentet står over for at skulle vedtage en betænkning, der vil svække Kommissionens forslag, der i forvejen er meget moderat. Jeg vil gerne gøre det klart, at ALDE-Gruppen er stærk tilhænger af det blå kort. Vi mener imidlertid ikke, at det nuværende forslag skaber de meget tiltrængte forandringer på området for lovlig migration, men at det bekræfter medlemsstaternes protektionistiske praksis.
Vi ved alle, at de i Rådet har været dygtige til at fremsætte ambitiøse erklæringer, men vi ved også, at den effektive beslutningstagning alt for ofte er blevet hæmmet af medlemsstaternes manglende evne til at samarbejde reelt i deres fælles interesse, og at den effektive beslutningstagning på dette område undermineres af en meget følelsesladet og forplumret debat om lovlig migration på grund af manglende fokus.
Tampereprogrammet, Haagprogrammet, den franske pagt om indvandring, det kommende Stockholmprogram - i sidste ende handler det om at omsætte disse grundlæggende forpligtelser til konkrete og effektive foranstaltninger. Hvis vi ønsker, at EU skal drage fordel af den foreslåede ordning, er vi nødt til at være ambitiøse, og jeg håber derfor, at De vil stemme i overensstemmelse hermed i morgen.
Bogusław Rogalski
Hr. formand! Statistikkerne viser, at højt kvalificerede arbejdstagere fra tredjelande ofte beslutter sig til at emigrere til lande som USA, Canada og Australien i stedet for til EU. F.eks. kommer kun 5,5 % af de højt kvalificerede indvandrere fra Maghreblandene til EU, mens knap 54 % modtages af USA eller Canada. Dette skyldes de meget forskellige modtagelsessystemer for migranter i EU, der i høj grad er til hinder for mobilitet mellem landene. Kun seks medlemsstater har særlige beskæftigelsesprogrammer for højt kvalificerede migranter.
Det er derfor af afgørende betydning, at medlemsstaterne anvender en mere sammenhængende strategi for den europæiske migrationspolitik, hvor der tages hensyn til integrationsmæssige og politiske aspekter. Vi er nødt til at harmonisere lovgivningen, således at vi kan styre migrationsstrømmene både til og i Europa og således give højt kvalificerede migranter bedre muligheder.
Jean Lambert
Hr. formand! Jeg vil gerne takke ordførerne for deres positive tilgang til disse delvise - men længe ventede - mere positive foranstaltninger vedrørende migration og tredjelandes statsborgeres stilling i EU. Jeg glæder mig også over Kommissionens mere positive syn på nogle af Parlamentets ændringsforslag.
Udgangspunktet for min gruppe, De Grønne, har været at få indført rettigheder, der så vidt muligt svarer til EU-borgernes - et fælles sæt rettigheder - og at systemet skal være så åbent og imødekommende som muligt. Jeg er fuldstændig enig med de medlemmer, som har sagt, at det er en skandale, at EU-borgere ikke i øjeblikket behandles ens, men jeg vil indtrængende opfordre medlemmerne til ikke at tilslutte sig medlemsstaternes strategi med at indføre ligebehandling af vores egne borgere på bekostning af tredjelandes borgere.
Der er slet ingen tvivl om, at EU har behov for arbejdstagere med mange forskellige kvalifikationsniveauer. Vi ønsker personer, der ønsker at komme og bruge og udvikle deres kvalifikationer fra en lang række lande - Indien, New Zealand, Ghana, Kina, alle steder fra - og det er grunden til, at vi ikke vil støtte ændringsforslag 84 og heller ikke ændringsforslag 24, hvori der tales om udelukkende at udstede blå kort til de højt kvalificerede migranter fra lande, med hvilke vi tidligere har indgået partnerskaber. Jeg er ikke sikker på, hvad USA ville sige til det.
Det er rigtigt, at vi må være forsigtige, hvad angår visse sektorer i verdens fattigste lande, men vi må også passe på, at disse ikke er de eneste mennesker, som ikke kan udvikle deres kvalifikationer i EU. Vi må også sikre, at vi ikke bruger dette forslag til at udforme en generel udviklingspolitik. Dette er et globalt forslag. Det omfatter potentielt alle lande i verden. Ja, vi har også behov for at optimere kvalifikationerne i vores egne medlemsstater, og det er grunden til, at vi støtter det ændringsforslag, hvori der f.eks. mindes om antidiskriminationslovgivningen, som vi også håber vil være ambitiøs i den kommende fase.
Så vi vil støtte alle ændringsforslag, der beskytter de individuelle rettigheder, og vi vil stemme imod dem, der forsøger at ophæve disse rettigheder. Vi glæder os over bestræbelserne på at forenkle procedurerne, men vi beklager også, at Parlamentet ikke har været mere ambitiøst, særlig med hensyn til det blå kort, og at det rent faktisk har indført flere forhindringer. Det er således usandsynligt, at vi vil støtte forslaget, som det foreligger, selv om vi helt sikkert støtter tanken i princippet.
Giusto Catania
Hr. formand, mine damer og herrer! På vegne af min gruppe vil jeg også gerne kondolere fru Klamt.
Jeg vil gerne straks undersøge substansen i dagens forhandlinger, da EU fortsat vedtager en skizofren politik vedrørende indvandring. Der sker følgende i medlemsstaternes politikker: De har underskrevet pagten om indvandring og asyl, hvori det udtrykkeligt fastslås, at et fuldstændigt stop for indvandring er skadeligt og urealistisk for EU, men så opdager vi, at mit lands indenrigsminister slår til lyd for en lukning af grænserne i de kommende to år.
Fællesskabets indvandringspolitik er fortsat skizofren. Hr. Gaubert har ret, når han siger, at vi står over for en demografisk krise i Europa, og at vi har brug for mere indvandring. Kommissionen har forklaret det for os. Vi har behov for 50 mio. indvandrere inden 2060, men vi gør ikke noget for at tilskynde dem til at komme, og i stedet har vi prioriteret en harmonisering af hjemsendelsespolitikken.
I dag drøfter vi en enkelt opholds- og arbejdstilladelse udelukkende for dem, der allerede befinder sig på EU's territorium, og vi indfører det blå kort for højt kvalificerede arbejdstagere, hvilket kun vil påvirke indvandringssatsen i Europa med mellem 1,5 % og 3 % og dermed vil spille en minimal rolle sammenlignet med vores reelle behov for arbejdskraft i Europa.
I øjeblikket er der omkring 6 mio. illegale arbejdstagere i EU, som allerede er blevet optaget på arbejdsmarkedet, og som fastholdes i ulovlige stillinger, fordi en sådan situation helt klart er hensigtsmæssig, når det gælder om at holde arbejdskraftomkostningerne nede og skære ned på den sociale beskyttelse.
Vi mener, at vi bør starte med et normaliseringsprogram for disse arbejdstagere, der allerede er blevet optaget på arbejdsmarkedet. Vi mener, at det blå kort er en fejltagelse, da det indebærer, at udvælgelsen foretages inden indvandringen. Vi mener, at definitionen af højt kvalificerede arbejdstagere er for restriktiv, og vi mener, at fællesskabspræference er en form for direkte diskrimination.
Vi mener, at indvandringspolitikken bør ændre fuldstændig retning. Vi ved, at det blå kort skal ses som det første signal om åbning af lovlige immigrationskanaler, men det er ikke nok til at sikre, at vores gruppe vil stemme for.
Johannes Blokland
Hr. formand! Medlemsstaterne bør fortsat selv bestemme med hensyn til migranters indrejse til deres territorier, og så længe der er mennesker uden arbejde i vores medlemsstater, vil jeg fortsat stille mig tvivlende med hensyn til behovet for at fremme lovlig indvandring.
Kommissionens forslag bringer ikke, i modsætning til hvad der siges, en enkel procedure nærmere. Parallelt med Kommissionens forslag gælder der stadig nationale forskrifter for migranter med gode kvalifikationer, og yderligere krav er mulige. Hvilken merværdi har så en europæisk forordning? Dette besvarer ikke uddannelsesinstitutionernes og industriens spørgsmål. De ønsker et utvetydigt system for arbejdstagere og studerende fra tredjelande, og dette vil skabe mere bureaukrati, selv om der var lovet mindre. Jeg vil gerne opfordre til et system, hvor indvandringspolitikken overlades til medlemsstaterne. På den måde kan hver enkelt medlemsstat have sine egne klare procedurer. I EU-sammenhæng kan vi så aftale, om mennesker skal have lov til at rejse frit og flytte til andre lande.
Carl Lang
(FR) Hr. formand, hr. Jouyet, hr. kommissær! Hjertelig tak. Med Deres synspunkter har De netop givet mig argumenter vedrørende spørgsmålet om indvandring til mine kommende valgkampagner, da De selv taler om - og jeg citerer - "et åbent EU, åbning af migrationsstrømmene, fordelene ved at åbne det blå kort for så mange mennesker som muligt, tiltrække kvalifikationer, ikke hindre indvandring".
Ser intet, hører intet, ved intet - det kunne være de europæiske institutioners motto i indvandringsspørgsmål, mens mennesker i Europa i 20 år har lidt som følge af dette spørgsmål med alle de sociale og økonomiske følger i form af identitet, sikkerhed, jobsikkerhed, fattigdom og arbejdsløshed.
Jeg hører henvisninger til indvandrernes rettigheder, men hvem nævner arbejdstagernes sociale rettigheder? Hvem taler om de millioner og titusindvis af millioner, der i Europa befinder i en vanskelig social situation, som ikke får adgang til beskæftigelse på noget niveau eller til kvalifikationer?
Desuden er den integrationspolitik, der føres i Europa en reel national opløsningspolitik, som vi er blevet udsat for som følge af overdreven henlæggelse under Fællesskabets kompetence. Det blå kort, der foreslås, er blot en invitation til hele verden for at tiltrække millioner af nye indvandrere, mens det ikke er denne politik, der bør forfølges, men en politik for hjemsendelse af indvandrere til deres oprindelseslande, en politik for national præference og fællesskabspræference, en politik for national beskyttelse og fællesskabsbeskyttelse.
Ved at berøve udviklingslandene deres eliter, forhindrer De økonomisk udvikling i disse lande. Disse mennesker og disse lande har brug for kapital og kvalificerede arbejdstagere. De fratager dem begge dele.
Carlos Coelho
(PT) Hr. formand, hr. Jouyet, hr. Barrot, mine damer og herrer! I modsætning til den foregående taler er jeg helt klart imod Fort Europa, og jeg støtter derfor aktivt politikker, der gå ud på at tillade økonomiske migranter.
Den eneste måde, hvorpå vi kan få en afbalanceret indvandringspolitik, er ved konsekvent at bekæmpe ulovlig indvandring og modigt regulere lovlig migration. I denne forbindelse godkender vi direktivet om det blå kort.
Vi ønsker dog ikke at begrænse migration udelukkende til højt kvalificerede arbejdstagere, hvorved vi lukker døren for alle andre vandrende arbejdstagere med færre kvalifikationer. I de kommende få år vil begge kategorier få afgørende betydning for Europas økonomiske og sociale udvikling. I denne forbindelse taler vi om millioner af mennesker.
Derfor støtter jeg også dette forslag til direktiv, der sigter mod at etablere en enkelt ansøgningsprocedure om en enkelt opholds- og arbejdstilladelse. Ud over at medføre klare fordele i form af forenkling, nedskæring af bureaukrati og fremme af kontrol med deres status, muliggør dette anerkendelse af et enkelt sæt fælles rettigheder for vandrende arbejdstagere, der opholder sig lovligt på EU's territorium. Med undtagelse af sæsonarbejdere og højt kvalificerede arbejdstagere, der vil være omfattet af specifikke direktiver, vil alle migranter drage fordel af en række arbejdstagerrettigheder svarende til dem, borgere i værtsmedlemsstaten har.
Denne ligebehandling på hele Fællesskabets område skulle bidrage til at bekæmpe situationer med udnyttelse af arbejdskraften og forbedre integrationen af disse arbejdstagere, hvorved der opnås en bedre social samhørighed.
Jeg er enig med Ewa Klamt. Det er hensigtsmæssigt at indføre en fælles ordning for adgang for højt kvalificerede arbejdstagere i stedet for at have 27 forskellige ordninger. Jeg er enig i de forslag, som fru Klamt har fremsat med hensyn til opstramning af adgangsvilkårene, samtidig med at forhindring af hjerneflugt forbedres.
Jeg bifalder fru Klamts og hr. Gauberts indsats, men jeg vil gerne slutte med at beklage, at Parlamentets udtalelse endnu en gang ikke ser ud til at betyde særlig meget. Alt tyder på, at en politisk beslutning allerede er truffet i Rådet, uden at man har afventet afstemningen i Parlamentet, hvilket jeg beklager.
Wolfgang Kreissl-Dörfler
(DE) Hr. formand! Først og fremmest vil jeg gerne inderligt kondolere fru Klamt og lykønske hende med denne betænkning.
Vi har behov for kvalificerede arbejdstagere fra tredjelande på vores arbejdsmarkeder, til dels fordi vi har investeret for lidt i uddannelse og erhvervsuddannelse og har gjort for mange kvalificerede arbejdstagere arbejdsløse, som nu ikke længere står til rådighed for arbejdsmarkedet. Derfor må vi gøre en større indsats inden for uddannelse og erhvervsuddannelse på hjemmefronten, og vi må også åbne vores arbejdsmarkeder for højt kvalificerede indvandrere.
Det blå kort er det første skridt i den rigtige retning og repræsenterer en mulig win-win-win-situation. For det første kan virksomhederne på mellemlang sigt besætte nogle ledige stillinger med kvalificerede arbejdstagere og drage fordel af ny international ekspertise. For det andet kan højt kvalificerede arbejdstagere og medlemmer af deres nærmeste familie opnå et andet perspektiv, som de måske ikke havde fået i deres hjemland. For det tredje kan de, når de vender tilbage enten midlertidigt eller permanent, yde et væsentligt bidrag til den økonomiske vækst der.
Bekymringen for, at dette kan føre til en hjerneflugt, er velbegrundet. Derfor anbefaler vi ikke en aktiv reklame inden for uddannelses- og sundhedssektorerne, navnlig i de lande, der er ramt af udvandring og mangel på faglærte og ufaglærte arbejdstagere. Dette er dog et spørgsmål om udviklingspolitik, som vi ikke vil kunne løse her. Derudover må vi huske på, at landene ikke ejer de enkelte borgere. Nøjagtig ligesom vores borgere søger arbejde i andre lande eller forlader deres oprindelsesland uden at støde på større hindringer, bør det være muligt for mennesker fra andre lande at arbejde i EU.
Princippet om lige løn for lige arbejde er naturligvis vigtigt for os. Det er rigtigt, at tingene altid kan forbedres, og der er behov for forbedringer. Jeg mener dog, at dette er det første skridt i den rigtige retning.
Gérard Deprez
(FR) Hr. formand, mine damer og herrer! Først og fremmest vil jeg som så mange andre lykønske vores to ordførere, fru Klamt, som jeg kondolerer på min gruppes vegne, og Patrick Gaubert.
Hr. Jouyet, jeg vil dog også gerne inddrage det franske formandskab i dette, fordi det franske formandskab i det mindste i forbindelse med det blå kort har udvist et dybt engagement, som har muliggjort indgåelsen af en politisk aftale i Rådet. Jeg kan tilføje, at jeg ikke synes, der var den samme beslutsomhed i hr. Gauberts betænkning.
Som nogle af mine kolleger her i Parlamentet har påpeget, tager EU med disse to betænkninger et vigtigt skridt i dets migrationspolitik. Vi ved alle, og vi har ofte beklaget dette i de seneste få år, at det meste af vores tid og de fleste af vores ressourcer er blevet brugt på bekæmpelse af naturligvis ulovlig indvandring. Med disse to tekster anerkender EU dog i dag behovet for og betydningen af en aktiv politik for lovlig økonomisk indvandring. Vi ved alle, at lovlig økonomisk indvandring er en nødvendighed for det europæiske kontinent, og det er ikke nogle få fascisters åndsformørkelse, der vil ændre vores holdning.
Ved at indføre en forpligtelse for medlemsstaterne til at udstede en enkelt opholds- og arbejdstilladelse sigter Patrick Gauberts betænkning også mod at sikre indvandrernes ret til ligebehandling på så mange områder som muligt. Jeg vil gerne sende et budskab til Giusto Catania. Giusto, du har lavet en dum fejl. Den enkelte tilladelse gælder ikke blot arbejdstagere, der allerede opholder sig på EU's territorium. Lige rettigheder vedrører også alle dem, der vil komme, og ikke blot dem, der allerede er her. Når du kritiserer noget for at have argumenter for at afvise en betænkning, ja så må du undskylde, men så bør du læse det ordentligt.
Formålet med fru Klamts betænkning er at fastsætte indrejsevilkårene for højt kvalificerede statsborgere til europæisk territorium, og dette er noget, der er stort behov for. En sidste ting vedrørende dette spørgsmål, da mine kolleger i gruppen fokuserede herpå. Jeg er enig med dem i en række beklagelser. Ordningen - jeg taler ikke her om principper - ordningen er lidt overforsigtig, til tider protektionistisk, men grundlæggende repræsenterer den et nødvendigt skridt fremad, og derfor vil jeg personligt og som formand for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender stemme for de to betænkninger.
Mario Borghezio
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! I mange år har vi i forbindelse med indvandring hørt en række opfordringer ledsaget af tidsplaner, der fortæller os et vidunderligt eventyr om behov - som FN også har fastslået - for en fortsat ekspansion af den vestlige økonomi, og vi har navnlig hørt europæiske lande hævde, at der er behov for snesevis eller måske hundreder af millioner nye arbejdstagere i Europa.
Nu presser finanskrisen desværre alle i vores land og selv CGL, der er den største fagforening, siger i det mindste via nogle af dens ledere i Venetoregionen: "Helt ærligt, vores arbejdstagere risikerer at miste deres arbejde, og vi må snart tænke seriøst over deres arbejde". Kommissionen bør derfor tilbagevise alle disse tidligere tiders vidunderlige eventyr og arbejde på, at 3 % af indvandringen stadig kan være nyttig, hvor der kan være gode grunde til, at folk rejser ind i EU. Europa har stadig brug for kvalificerede indvandrere, og de kan være nyttige for os, men der ligger en enorm hindring i, at indvandrernes hjemlande har ret til ikke at blive frataget deres bedste hjerner.
Forslaget er i sig selv et godt forslag, men der mangler den endelige afpudsning, der ville være at tilskynde til og fremme disse specialiserede arbejdstageres hjemvenden til deres oprindelseslande for at beskytte dem mod virkningerne af globaliseringen.
Hélène Flautre
(FR) Hr. formand! Seks måneder efter den skamfulde afstemning om hjemsendelsesdirektivet, der har været genstand for så megen hån og kritik på internationalt plan, tvivler jeg meget på, at EU vil være i stand til ved at vedtage disse to tekster om det blå kort og den enkelte tilladelse at genrejse sig på den internationale scene. Hvorfor? Fordi det meget pompøst blev meddelt, at der ville blive indført en ægte europæisk politik for lovlig migration, og vi nu har vi fået en tredjerangsstatus for arbejdstagere, der ikke yder nogen form for social støtte, tab af opholdstilladelse, hvis de mister deres arbejde, begrænset adgang til fagforeninger og begrænset fri bevægelighed. Dette er ikke en stor ambitions varemærke, og EU ligger langt fra USA og Canada med dette blå kort, hvis det ellers antages, at dette i sig selv er et prisværdigt mål.
Er det virkelig for meget forlangt at yde ægte garantier for social beskyttelse og ligebehandling, det samme som for nationale arbejdstagere? Foretrækker vi at reducere disse arbejdstagere til en arbejdskraft, der risikerer at blive udsat for hoveriarbejde. Ville en ratificering af FN's konvention om beskyttelse af vandrende arbejdstagere og deres familiemedlemmer have sikret dem for mange rettigheder?
Endelig spørger jeg mig selv - og jeg spørger Dem - hvad er logikken bag et ønske om at tiltrække vandrende arbejdstagere til EU, mens vi nægter at normalisere de personer, der allerede arbejder på vores territorium, som arbejder lovligt, og som gør dette uden nogen opholdstilladelse? EU kaster sig ud i en politik for lovlig migration, men under protest, og det er den utilitaristiske logik og undtagelserne fra lige rettigheder, som de enkelte medlemsstater har truffet beslutning om, der efter al sandsynlighed vil være gældende. Hvornår vil vi forstå - og først og fremmest acceptere - at migration er en chance, en mulighed i form af menneskelig udvikling, i form af økonomisk og social udvikling, i form af udvikling selv i de sydlige lande og i form af interkulturel dialog, som vi har gjort så megen stads af i år?
Eva-Britt Svensson
(SV) Hr. formand! Via tiltag som Frontex afvises yderst sårbare mennesker fra EU, og EU bygger mure, som er svære for mange mennesker, der har stort behov for beskyttelse, at overvinde. Samtidig foreslås det nu via det blå kort at indrømme visse mennesker særlig adgang. Der skulle være særlig adgang for højt uddannede arbejdstagere med meget høje krav til personens uddannelsesniveau og erhvervserfaring og med en minimumsløn, der i Sverige f.eks. ville svare til mindst 43 000 SEK eller 4 300 EUR om måneden. Almindelige arbejdstagere eller mennesker, der har behov for beskyttelse, behøver ikke forsøge, mens højt uddannede mennesker - de selv samme mennesker, udviklingslandene har behov for, hvis de skal kunne forbedre deres situation internt - disse mennesker er velkomne. Jeg for min del hilser åbenhed og indvandring velkommen, men under den forudsætning, at der ikke diskrimineres mod nogen på grundlag af deres oprindelsesland eller uddannelsesniveau.
Gerard Batten
(EN) Hr. formand! EU foretrækker at importere endnu flere vandrende arbejdstagere frem for at forsøge at løse problemet med de europæere, der allerede er arbejdsløse i medlemsstaterne. Succesfulde ansøgere til det såkaldte blå kort arbejdstilladelse, som får lov til at rejse ind i en medlemsstat, vil efter 18 måneder få lov til at flytte til en anden medlemsstat. Dette gælder også deres familie og forsørgelsesberettigede. Dette er en del af EU's kommende fælles indvandringspolitik, hvor EU vil diktere, hvem der kan og ikke kan indvandre til medlemsstaterne, og på hvilke vilkår.
Storbritannien hævder, at landet har en undtagelse fra denne politik, men dronningen har givet sit kongelige tilsagn til Lissabontraktaten, og det ser ud til, at de øvrige medlemsstater vil ratificere den fuldt ud. Hvis og når Lissabontraktaten ratificeres fuldt ud, vil Storbritanniens undtagelse vise sig at være værdiløs, og det er næsten sikkert, at vi vil blive tvunget til at rette os efter dette direktiv.
Roberto Fiore
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg mener, at det er en strategisk fejl fra Europas side at mene, at vi bør indføre kvalificeret arbejdskraft fra andre lande og fra andre kontinenter, når det burde være vores institutioner, vores skoler og vores universiteter, der uddanner højt kvalificerede arbejdstagere i henhold til en ny strategi. Det, der mangler, er således en idé om, hvordan Europas fremtid vil se ud, og derfor tænker ingen over, hvem vi skal bede lede vores højtstående fabrikker eller faciliteter i de kommende 10 eller 15 år.
Vi bør også sige, at dette helt sikkert vil indebære en sænkning af velfærdsydelserne for dem, der udfører disse job i Italien og andre europæiske lande. Der vil ske en løndumping, og dette er typisk for visse indvandringspolitikker. På et tidspunkt med den dramatiske krise som følge af det finansielle sammenbrud er det desuden umuligt at forestille sig, at vi ud over vores egne arbejdsløse skal stå med problemet med arbejdsløse fra tredjelande, som tvunget af omstændighederne vil udgøre et problem for den civile retsorden og vores befolkningers sikkerhed.
Dumitru Oprea
(RO) Hr. formand! Hr. Jouyet sagde "vi er ikke et Fort Europa". Dette er reelt tilfældet, da de to betænkninger vi behandler her i eftermiddag, er bevis på Europas åbenhed, og for, at det accepterer og støtter globaliseringsprocessen. Jeg mener, at denne europæiske arbejdstilladelse vil løse en lang række problemer i tilknytning til den ulovlige indvandring, Europa står over for. USA har vist dette med den Green Card-ordning, der blev indført tidligere.
Europa må bevise, at det går ind for åbenhed, ikke mindst fordi det ifølge betænkningen kun er 5,5 % af indvandrerne, der rejser til EU, mens 50 % af de højt kvalificerede indvandrere rejser til USA eller Canada. Hvorfor er vi ikke en attraktiv destination? Hvorfor er der en stor forskel mellem lønningerne her og lønningerne i USA og Canada, hvorved den manglende attraktion bliver endnu mere iøjnefaldende?
I lyset af den aktuelle krise er det et udtryk for fair play, et normalt udtryk fra Europas side, som må opvejes med åbenhed over for tredjelandes arbejdstagere. Denne politik med europæiske kort skal dog gennemføres på en logisk måde, så den ikke forårsager alvorlige ubalancer eller udløser store problemer i de lande, hvor specialisterne oprindeligt kommer fra.
Claudio Fava
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Vores gruppe er rimelig tilfreds med disse to forslag. Den omstændighed, at vi er rimelig og ikke fuldstændig tilfredse, fremgår af en række ændringsforslag, hvormed vi har forsøgt at forbedre disse tekster. Vi er også kun rimelig tilfredse, fordi der har været en mangel på ambitioner. Vi mener, at der kunne have været gjort mere, og at det kunne være blevet gjort bedre.
Der er tegn på en åbning og på en civiliseret holdning, der hurtigt følges op, selv nogle gange under forhandlingerne her i Parlamentet, af tegn på manglende fleksibilitet, særlig fra Rådets side, og på betydelig protektionisme. Dette gælder også det blå kort. Der er modstand mod nogle centrale principper som f.eks. "lige løn for lige arbejde", der er et helligt, naturligt princip. Selv her er vi dog stødt på visse vanskeligheder.
Vi mener, at det er vigtigt at overvinde princippet om fællesskabspræference, at overvinde tanken om, at der findes et Europa i to hastigheder, hvilket er grunden til, at det er nødvendigt at gøre brug af princippet om fællesskabspræference. Vi mener, at en henvisning til arbejdsmarkedet er vigtig, men arbejdsmarkedet kan ikke være det eneste styrende princip. Der er andre inkluderende principper i tilknytning til politiske og sociale velfærdsholdninger, som bør udgøre en del af indvandringspolitikkerne. Lovlig indvandring betyder ligeværdighed og lige muligheder, ellers vender vi tilbage til selektiv, partiel og diskriminerende indvandring. Det vil vi gerne undgå.
Også af denne grund støtter jeg på vegne af min gruppe det forslag, hr. Moreno har fremsat for Kommissionen. Lad os forsøge at udforme et blåt kort, der ikke blot gælder for de 3 % højt kvalificerede indvandrere, men et kort, der søger at finde specifikke retsinstrumenter, hvormed vi kan åbne markedet for indvandring. Indvandring bør være inddragelse. Hvis det bliver udvælgelse, er det ikke længere en positiv politik.
Athanasios Pafilis
(EL) Hr. formand! Med forslagene til direktiv og de to betænkninger gennemføres EU's generelle indvandringspolitik, hvis formål er at sikre billig arbejdskraft til europæisk kapital for at øge profitten.
Direktivet om udstedelse af et blåt opholds- og arbejdskort i EU til højt kvalificerede arbejdstagere tillader, at hjernekapacitet stjæles fra fattigere lande, så europæiske monopoler kan opnå en bedre stilling i den globale konkurrence, særligt i forhold til USA. Det giver ikke indehaverne af kortet nogen særlige rettigheder eller fordele, fordi det kræves, at der allerede foreligger en ansættelseskontrakt. Deres løn vil også være institutionelt lavere.
Det andet direktiv om en standard opholds- og arbejdstilladelse går i samme retning. Kun dem, der har sikret sig beskæftigelse, vil kunne rejse ind i EU og opnå en tilladelse. Indvandrerne er således i arbejdsgivernes magt. Afskedigelse vil være det samme som udvisning. For ulovlige indvandrere findes der den europæiske pagt om indvandrings økse, der indebærer 18 måneders tilbageholdelse, udvisning og indrejseforbud i fem år.
EU's generelle politik legaliserer den brutale og grove udnyttelse af indvandrere og arbejdstagere som helhed i EU.
Vi støtter indvandrernes kamp for lige beskæftigelse og sociale rettigheder, kampen for at forsvare og udvide arbejdstagernes rettigheder i hele EU.
Hélène Goudin
(SV) Hr. formand! Et af de argumenter, der er fremsat for, at EU ikke er en attraktiv indvandrerdestination for kvalificerede arbejdstagere, er, at der findes forskellige indrejse- og opholdsregler i de enkelte medlemsstater. I begrundelsen til denne betænkning anføres det endvidere, at de forskellige regler i medlemsstaterne rent faktisk giver anledning til konkurrence mellem medlemsstaterne. Dette menes at være en dårlig ting. Jeg vil gerne sige, at det netop er dette forhold - den omstændighed, at systemet ikke er tvunget ind i en spændetrøje i one size, uden at de forskellige løsninger får lov til at konkurrere - der har gjort Europa til en succes.
Vi kan se, at nogle lande har været mere succesrige. Sverige er f.eks. et af dem. Sverige har investeret i bl.a. uddannelse og sprogundervisning, der har gjort Sverige til et af de mest konkurrencedygtige lande med virksomheder som Ericsson, Volvo og Ikea. Problemet med manglende konkurrenceevne i mange medlemsstater hænger snarere sammen med den omstændighed, at EU er gennemsyret af protektionisme og støtte til industrier, der langt fra er konkurrencedygtige. Vi er gået ind for opretholdelse af livet frem for at fokusere på strukturelle ændringer.
Luca Romagnoli
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Her er et andet absurd initiativ fra EU: Indførelse af et blåt kort, der vil fremme indrejse for indvandrende arbejdstagere, der fejlagtigt benævnes højt kvalificerede.
Ifølge ordføreren bidrager dette til at løse problemet med den faldende demografiske tendens. Hun siger følgende. "I Tyskland er der f.eks. behov for 95 000 ingeniører". Hvis de bliver betalt ordentligt, er jeg sikker på, at vi kunne sende flere tusinde fra Italien. Dette absurde initiativ hiver ikke blot kvalificeret personale op med rode i udviklingslandene, men ser også bort fra arbejdsløsheden blandt kvalificerede personer i Europa og den begrundede frygt blandt vores unge, der er i besiddelse af beviser og certifikater. I stedet for at fremme deres adgang til et erhverv, øge deres studie- og forskningskapacitet og sikre, at de har en fremtid, der indebærer arbejde og faglige kvalifikationer, indfører vi yderligere årsager til tvivl, konkurrence og utvivlsomt udnyttelse.
Grænsen mellem idioti og forbrydelse i menneskelige handlinger er ofte en gråzone, og det forekommer mig, at EU i dag giver os et nyt eksempel herpå.
Simon Busuttil
(MT) Jeg glæder mig over Ewa Klamts og Patrick Gauberts betænkninger om det blå kort og en enkelt ansøgningsprocedure. Det er første gang, vi åbner et vindue så at sige mod en lovlig migrationspolitik. Disse betænkninger er derfor meget relevante, fordi vi via dem kan opbygge fremtidige politikker om dette yderst vigtige spørgsmål. For første gang giver dette desuden indvandrerne lovlige midler, hvormed de kan rejse ind på EU's territorium og være i stand til at arbejde iblandt os.
Vi må dog placere dette inden for rammerne af vores klare politik. Som jeg forstår det, skal den indvandringspolitik, som vi må tilpasse os, være baseret på EU's medlemsstaters ret til at bevare den fulde kontrol med antallet af arbejdstagere, der gives adgang. Som tidligere nævnt må vi tilslutte os princippet om fællesskabspræference, hvormed EU's borgere gives præference over borgere fra tredjelande.
På dette grundlag mener jeg, at vi ikke blot kan udvikle en politik for lovlig migration, der vedrører udstedelse af det blå kort til højt kvalificerede arbejdstagere, men at vi hen ad vejen kan begynde arbejdet med andre forslag, som jeg ved Kommissionen vil fremsætte i de kommende måneder, og som vedrører muligheden for beskæftigelse af mindre kvalificerede arbejdstagere.
Vores forhandlinger her i dag skal også ses i lyset af vores politikker om ulovlig og ikke lovlig indvandring. Jeg siger dette, for hvis vi ikke har en troværdig indvandringspolitik, kan vi ikke forvente, at vores borgere tillader os at åbne markederne for lovlig migration. Jeg mener, de to går hånd i hånd og bør arbejde parallelt med hinanden, ellers vil vi ikke være i stand til at gøre fremskridt. Inden for politikken vedrørende ulovlig indvandring er der en række uløste spørgsmål, som vi stadig skal behandle, som f.eks. loven om sanktioner mod arbejdsgivere, som ulovligt beskæftiger borgere fra tredjelande, eller reelt ulovlige indvandrere. Vi må arbejde på denne lov, hvis vi ønsker at straffe disse arbejdsgivere ordentligt, da dette desuden vil virke afskrækkende på tilstrømningen af ulovlige indvandrere.
Europa-Kommissionen har allerede annonceret, at den vil fremsætte et andet forslag inden for de kommende uger. Dette vedrører revisionen af Dublinloven om det ansvar landene skal påtage sig, når de behandler asylansøgninger fra indvandrere, der allerede er rejst ind på deres territorium. Vi afventer i spænding fremlæggelsen af dette forslag.
Afslutningsvis skal det bemærkes, at retsgrundlaget for disse forslag ville have været et andet end det, vi har i dag, hvis Lissabontraktaten havde været gældende i dag. Lissabontraktaten ville have givet EU et skub fremad, så det kunne nå frem til en løsning på indvandrerområdet. Jeg mener ikke, at dem, der er imod Lissabontraktaten, har grund til at være tilfredse med, at den aktuelle europæiske indvandringspolitik ikke er så stærk, som den burde være.
Martine Roure
(FR) Hr. formand! Vi må udstyre os selv med effektive indvandringsredskaber på europæisk plan, og vores verden kræver beskyttelsesmetoder for at yde hjælp på et tidligt tidspunkt til dem, der lider.
Det internationale samfund i almindelighed og Europa i særdeleshed er desværre uforberedt til trods for, at vi lever i et århundrede, som med globaliseringen uundgåeligt vil blive et århundrede med befolkningsbevægelser. Vi må absolut tage hensyn til denne realitet i alle vores udsigter.
Hvad angår det blå kort må vi kunne hilse vandrende arbejdstagere velkommen og samtidig sikre, at vi ikke udplyndrer landene ved at holde fast i de aktører, der er nødvendige for, at de kan udvikle sig. Dette er grunden til, at vi ønsker at bidrage til uddannelsen af højt kvalificerede arbejdstagere i nøglesektorer, i deres oprindelseslande, og vi må fremme cirkulær migration.
Jeg vil gerne slutte mit korte indlæg med at minde om, at det er nødvendigt, at europæisk solidaritet udvides til at omfatte udviklingslandene. Hvis vi skal tale om gennemførlighed - evnen til at reagere på den aktuelle finanskrise vidner herom - hvis vi har politisk vilje, så har vi de materielle ressourcer.
Hubert Pirker
(DE) Hr. formand, hr. kommissær, repræsentanter for Rådet! Forhandlingerne mellem medlemmerne af Parlamentet er tydeligvis polariserede. Højrefløjen er bange for ulovlig indvandring i stor stil. Hr. Romagnoli er her ikke længere, så vi kan gennemføre yderligere drøftelser. Venstrefløjen er bange for, at ulovlige indvandrere ikke vil være i stand til at finde beskæftigelse. Vi ønsker ingen af disse ting, med andre ord hverken ulovlig indvandring i stor stil eller beskæftigelse af ulovlige indvandrere, som vil give dem en lovlig status. Det vi reelt ønsker at opnå med det blå kort, er et skridt fremad i retning af en kontrolleret indvandring af højt kvalificerede arbejdstagere til EU's enkelte medlemsstater.
Bestemmelserne om det blå kort og den standardiserede opholds- og arbejdstilladelse udgør netop det redskab, der vil sætte medlemsstaterne i stand til at reagere og bringe højt kvalificerede arbejdstagere ind i landet, når de har behov for dem. Vi indfører ligeledes standardiserede regler for udstedelse af det blå kort og for kontrol med det i hele Europa. Jeg er glad for, at Rådet har medtaget mit forslag i gennemførelsesbestemmelserne om at mærke det blå kort med symbolet på den medlemsstat, der har udstedt kortet, og som arbejds- og opholdstilladelsen gælder til. Dette betyder, at der for Østrigs vedkommende vil være et rødt, hvidt og rødt blåt kort, og andre lande vil have en tilsvarende løsning.
Jeg mener, at incitamentet, der tillader folk at begynde at arbejde i en anden medlemsstat efter tre år, forudsat at kravene er blevet opfyldt, og et behov er blevet påvist, er et positivt træk. En anden vigtig regel er, at det blå kort udløber, når der ikke er noget indlysende behov for arbejdstageren. Dette bliver tydeligt, når arbejdstageren har været arbejdsløs uafbrudt i mere end seks måneder. På dette tidspunkt er det indlysende, at der ikke længere er behov for arbejdstageren, og det blå kort bliver ugyldigt. Jeg vil gerne foreslå Rådet, at arbejdstagere skal registreres ved de nationale myndigheder, når de bliver arbejdsløse, ellers vil det ikke være muligt at kontrollere, om perioden på seks måneder er udløbet.
Endelig vil jeg gerne sige, at det blå kort er et redskab, som vil sætte medlemsstaterne i stand til at reagere på en fleksibel måde. Det er en mulighed for EU til at blive og forblive et attraktivt sted for virksomhederne. Det er et incitament for højt kvalificerede arbejdstagere til ikke at flytte til USA, Canada eller Australien, men i stedet vælge EU som det sted, hvor de vil leve og arbejde i det mindste i et stykke tid. Jeg mener, at det blå kort er et positivt skridt i retning af kontrolleret indvandring baseret på medlemsstaternes krav, muligheder og behov.
Stavros Lambrinidis
(EL) Hr. formand, hr. næstformand i Kommissionen! I over 10 år nu har der ikke været nogen indgående drøftelser om, hvordan medlemsstaterne kan samarbejde for at gøre Europa til en mere attraktiv destination for de lovlige indvandrere, som vores samfund har brug for, og til et mere humant sted for dem at leve iblandt os.
Det nyere "hjemsendelsesdirektiv", der, som vi ved, behandler mange fattige indvandrere som almindelige kriminelle, er et godt eksempel på den næsten monomane måde, hvorpå Europa fokuserer på en kontrolstrategi i forbindelse med indvandringspolitikken.
Den grundlæggende årsag hertil er følgende: De fleste af EU's medlemsstater har endnu ikke været i stand til for det første at gennemføre effektive programmer for integration af indvandrere og for det andet at overbevise en stor del af befolkningen om, at den uundgåelige stigning i de multikulturelle samfund er en ønskelig udvikling, der fremmer vores økonomiske og sociale vækst.
I denne henseende kan man kun hilse de lovgivningsinitiativer, vi behandler i dag, velkommen. Dette er måske de første seriøse bestræbelser på at skabe en fælles europæisk politik for lovlig indvandring til trods for nogle af forslagenes relative tilbageholdenhed og til trods for deres problemer, hvoraf vi har taget nogle op i ændringsforslag som f.eks. - som mange med rette har sagt - risikoen for at frarøve de fattige lande deres kvalificerede arbejdskraft.
Samtidig vedrører disse individuelle bestemmelser et minimumsantal af det, man kunne kalde privilegerede lovlige indvandrere. Vi har nu brug for modige lovgivningsinitiativer for at indføre europæiske bestemmelser for lovligt arbejde og for de millioner af andre mennesker, som vores økonomier og samfund har brug for.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Hr. formand, hr. næstformand, hr. formand for Rådet! EU opfattes stadig som et lidet attraktivt sted af højt kvalificerede arbejdstagere fra tredjelande, mens ufaglærte indvandrere ankommer i tusindtal. Den europæiske indvandringspolitik bør derfor være en bred og konsekvent generel strategi for fred og sikkerhed, europæisk udviklingspolitik samt integrations- og beskæftigelsespolitikker.
Lovgivningsforslaget er et forsøg på at fastsætte fælles kriterier for en hurtig indvandringsprocedure for højt kvalificerede indvandrere. Vi har brug for fælles, ens definitioner for adgang til 27 arbejdsmarkeder.
Alle anerkender den omstændighed, at EU har brug for muligheden for at benytte kvalificeret arbejdskraft fra tredjelande på længere sigt for at forbedre sin konkurrenceevne og sætte skub i den økonomiske vækst. Der må dog fastsættes forudsætninger. Som medlem af Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender mener jeg, at den første forudsætning må være anerkendelse af højt kvalificerede personers universitetsuddannelse eller tre års erfaring.
Udviklingspolitikken skal sikre tilgængelighed af arbejdskraft fra tredjelande. Ordføreren, som jeg vil udtrykke min dybeste medfølelse med, understreger, at indvandring med henblik på højt kvalificeret beskæftigelse ikke er en langsigtet løsning på økonomiske og demografiske problemer, da økonomisk indvandring generelt påvirker de nationale arbejdsmarkeder i medlemsstaterne.
Subsidiaritetsprincippet skal anvendes, indtil vi har ensartede sociale systemer og en ensartet arbejdsmarkedslovgivning. Europa-Parlamentet anbefaler derfor en nøje overholdelse af princippet om fællesskabspræference. Medlemsstaterne skal bestemme, hvor mange indvandrere fra tredjelande, der gives indrejse inden for rammerne af deres nationale suverænitetsbeføjelser og skal også have ret til at fastsætte en kvote på nul.
De blå kort skal, selv om forudsætningerne er opfyldt, kun udstedes efter hver enkelt medlemsstats skøn med europæisk merværdi i form af mobilitet efter to års lovligt ophold i en anden medlemsstat.
Karin Jöns
(DE) Hr. formand! For at bringe den ulovlige indvandring under kontrol, for at tage de udfordringer op, som de demografiske ændringer medfører, for at øge vores konkurrenceevne og samtidig sikre en høj grad af social harmoni har vi mere en nogensinde behov for en fælles indvandringspolitik. Parlamentet er enig herom. Derfor vil jeg gerne takke alle fire ordførere for deres tætte samarbejde.
Efter min gruppes mening skal en fælles indvandringspolitik dog omfatte alle migranter, ellers lever den ikke op til vores krav. Dette betyder, at princippet om ligebehandling skal gælde alle uden begrænsning, når det gælder arbejdstagerrettigheder, adgang til uddannelse og adgang til socialsikringsordningerne. Jeg vil derfor bede Dem stemme for min gruppes ændringsforslag i morgen. Rammedirektivet skal også finde anvendelse på sæsonarbejdere, flygtninge eller midlertidige asylansøgere.
Hvad angår det blå kort vil jeg gerne ændre udfaldet af afstemningen i det ansvarlige udvalg i morgen for at åbne det europæiske arbejdsmarked, ikke blot for migranter fra lande, med hvilke vi allerede har indgået partnerskabsaftaler. Der må ikke være nogen begrænsninger af denne art, og jeg er glad for at høre, at Kommissionen er enig med mig.
Endelig et ord til Rådet. Da lejligheden nu byder sig, opfordrer jeg Rådet til at vedtage begge direktiver samtidigt. Hvis vi er seriøse omkring ligebehandling, kan vi ikke vedtage principper for ligebehandling først og fremmest kun for højt kvalificerede arbejdstagere og så måske senere for andre migranter.
Inger Segelström
(SV) Hr. formand! Jeg vil gerne starte med at takke ordføreren, fru Klamt, og skyggeordførerne for en interessant betænkning. Som en nordisk socialdemokrat havde jeg håbet på Deres opbakning, så kollektive overenskomster også ville finde anvendelse på EU's blå kort. Jeg mener, at dette vil være nødvendigt, men jeg er ikke særlig alarmeret over, at det ikke vil blive gennemført. Parlamentet burde dog have ført an på dette område.
Det gode er, at det nu klart er fastslået, at det er en lovovertrædelse, hvis arbejdsgiverne bryder reglerne og ikke kontrollerer, om de beskæftiger ulovlig arbejdskraft, samtidig med at de måske kan blive pålagt at betale manglende løn og lignende med tilbagevirkende kraft. Det er også en god ting, at borgere fra tredjelande kan rejse hjem i den pågældende periode og så vende tilbage til EU. Det viser, at vi tager tredjelandenes bekymringer om hjerneflugt seriøst. Jeg er også tilfreds med og støtter beslutningen om, at medlemsstaterne skal tage hensyn til nationale og regionale arbejdsmarkeder. Dette viser, at dem, der allerede opholder sig i vores hjemlande, og som er arbejdsløse, vil komme først i betragtning til job. Dette er navnlig vigtigt i denne tid med voksende arbejdsløshed i kølvandet på kreditsammenbruddet, særlig når også fremmedhad udgør en trussel mod demokratiet i mange af vores medlemsstater.
Roselyne Lefrançois
(FR) Hr. formand! Jeg vil gerne starte med at takke ordføreren og skyggeordførerne for deres samarbejdsånd. Dette direktiv er den første vigtige tekst om lovlig indvandring. Formålet med den er at fremme ankomsten på EU's territorium af højt kvalificerede arbejdstagere fra tredjelande, hvoraf størstedelen i øjeblikket foretrækker at rejse til USA eller Canada. Takket være det blå kort vil disse arbejdstagere nu kunne nyde godt af talrige rettigheder for dem selv og deres familier.
Vi løber naturligvis risikoen for at blive anklaget for at støtte tanken om selektiv indvandring, men jeg vil gerne påpege, at det er Rådet, som systematisk er imod et horisontalt direktiv, der finder anvendelse på alle indvandrende arbejdstagere. Kommissionen havde derfor ikke noget andet valg, hvis den skulle håbe på at komme lidt længere på området lovlig indvandring, end at begynde med højt kvalificerede arbejdstagere, som den vidste, det ville være lettere at opnå medlemsstaternes godkendelse af. Jeg beklager naturligvis denne sektorbaserede fremgangsmåde, men vi i Den Socialdemokratiske Gruppe i Europa-Parlamentet har så længe fordømt den undertrykkende karakter af den europæiske politik vedrørende indvandring og opfordret til en politik for lovlig indvandring, der lever op til navnet, at jeg føler, det er vigtigt at godkende dette første skridt.
Lad os ikke glemme, at andre tekster allerede er ved at blive udarbejdet vedrørende f.eks. sæsonarbejdere og praktikanter.
Emine Bozkurt
(NL) Hr. formand! Et vigtigt skridt er endelig blevet taget. Europa er enigt, når det gælder vilkårene for en enkelt ordning for rekruttering af højtkvalificerede mennesker. Det er den merværdi, som dette kort indebærer. Dette skridt er nødvendigt, selv om det efter min mening blot er det første skridt. Når vi har indhøstet erfaringer med det blå kort, må vi se på de næste skridt i den kommende valgperiode.
Vi må ikke glemme, at vi lever i en turbulent tid. Der er måske kollektive afskedigelser på kort sigt som følge af finanskrisen. Det er grunden til, at det er vigtigt, at blå kort-ordningen som beskrevet i fru Klamts betænkning giver plads til de nationale medlemsstaters politikker. Medlemsstaterne skal kunne beslutte, hvor mange migranter med gode kvalifikationer, der er behov for og kan sættes i arbejde i deres lande uden at forårsage en hjerneflugt inden for følsomme sektorer som f.eks. sundhedssektoren i tredjelande. Vi bør dog også se fremad. Europa har desperat brug for migranter med gode kvalifikationer. Dette er grunden til, at den bedste løsning er den enklest mulige ordning for det blå kort, hvorved ægte talenter tiltrækkes. Jeg mener, denne løsning indgår i de foreliggende forslag til dels takket være ændringsforslag fremsat af Den Socialdemokratiske Gruppe i Parlamentet. Tilsvarende er det vigtigt for folk, som allerede opholder sig lovligt i EU, at de ikke behøver at vende tilbage til deres hjemlande først for at kunne ansøge om et blåt kort til en EU-medlemsstat, hvis de opfylder de øvrige betingelser.
Harald Ettl
(DE) Hr. formand! Inden for de kommende 20 år vil EU få brug for flere højt kvalificerede arbejdstagere fra tredjelande. Andre lande har i årevis gjort uforholdsmæssig stor brug af potentialet på dette område. De forordninger, EU har udarbejdet, er afbalancerede og har til formål at forhindre hjerneflugt fra tredjelande. Kravene vil på ethvert tidspunkt blive fastlagt af medlemsstaterne. Alt dette lyder meget fornuftigt, men på den anden side trues vi nu af recession på grund af den finansielle og økonomiske krise.
Arbejdsløsheden vil vokse i hele Europa, og nogle medlemsstater ønsker allerede at begrænse arbejdskraftens frie bevægelighed inden for EU endnu mere. Ville det ikke være mere hensigtsmæssigt i en situation, hvor vi tvinges til at ændre vores industripolitik på grund af miljøspørgsmål, at investere i flere og bedre uddannelsesprogrammer for højt kvalificerede arbejdstagere, som har et betydeligt potentiale for innovation? Vi må fokusere alle vores bestræbelser på dette spørgsmål i stedet for at stjæle højtstående arbejdstagere fra tredjelande. Det alene vil ikke være nok til at sikre fremtiden på lang sigt.
Genowefa Grabowska
(PL) Hr. formand! Vi husker alle de arbejdslejre, der åbnede i efteråret 2006 i adskillige af EU's medlemsstater. I disse lejre arbejdede ulovlige indvandrere under forfærdelige forhold side om side med borgere fra EU's medlemsstater.
Denne situation fremskyndede vores arbejde med immigrationspakken, hvoraf vi drøfter en del i dag. Det forekommer mig, at vi bevæger os i den rigtige retning. Med forslaget indføres mere civiliserede arbejdsvilkår, og reglerne for beskæftigelse af lovlige indvandrere og deres ophold forenkles. Som polsk kvinde vil jeg gerne understrege vores solidaritet med borgere fra tredjelande, der opholder sig lovligt i EU. Vi må ikke diskriminere mod dem.
Jeg mener heller ikke, at det blå kort vil true de nye medlemsstaters borgeres økonomiske interesser eller udgøre en konkurrence for dem. De fleste europæiske arbejdsmarkeder nu er åbne for os, og alle overgangsperioderne vil som bekendt slutte, inden det blå kort træder i kraft.
Laima Liucija Andrikien
(LT) Hr. formand, hr. minister, hr. kommissær, mine damer og herrer! Verden og ikke blot Europa bliver mere og mere åben. Moderne teknologier og globalisering gør det til et faktum, og at kæmpe imod denne realitet vil give bagslag.
Jeg vil gerne lykønske Frankrig, som under dets formandskab traf de vigtige initiativer, vi drøfter her i dag.
EU's interesse er klar: Vi mangler, vi har brug for arbejdstagere samt højt kvalificerede specialister, fordi vores borgere benytter sig af deres ret til at rejse, bo og arbejde andre steder, et sted, de foretrækker.
Lovlig indvandring til EU er en helt acceptabel løsning på problemet. Det er også vores reaktion på de udfordringer, som globaliseringen medfører, og EU's mål om at blive mere konkurrencedygtig.
Jeg er enig i, at forslagene skal koordineres med hinanden, koordineres med andre retsakter, men der er ingen tvivl om, at vi måtte løse disse problemer, og jeg vil gerne endnu en gang takke både ordførere og formandskabet.
Daciana Octavia Sârbu
(RO) Hr. formand! Beslutningsforslaget, der sigter mod at indføre et blåt kort for højt kvalificerede indvandrere, har til formål at tiltrække en højt kvalificeret professionel arbejdsstyrke fra lande uden for EU, idet disse indvandrere tilbydes en chance for at slå sig ned og arbejde lovligt i EU. Dette initiativ er gavnligt i en situation, hvor det forventes, at der i løbet af de kommende 20 år er risiko for, at 20 mio. job vil være ubesat.
Jeg vil dog gerne minde Dem om, at rumænske og bulgarske borgere stadig støder på store begrænsninger på arbejdsmarkedet og allerede frygter, at nogle lande vil forlænge overgangsperioden i yderligere tre år. Det er grunden til, at det på denne baggrund er vigtigt, at vi ikke øger diskriminationen mod europæiske borgere også.
Marek Aleksander Czarnecki
(PL) Hr. formand! Demografiske ændringer i EU og den aldrende befolkning er forhold, der giver anledning til efterspørgsel efter kvalificerede arbejdstagere fra lande uden for EU. Økonomisk migration er en udfordring, som EU må tage op i en hastigt globaliseret verden. Efter min mening skal medlemsstaterne udvikle en integreret og sammenhængende strategi for en europæisk migrationspolitik.
Ingeniørvidenskab og computerteknologi er områder, der bør tillægges særlig opmærksomhed i forbindelse med udvikling og beskæftigelse. Det er nødvendigt at vedtage fællesskabsforordninger, hvis vi skal begrænse den ulovlige indvandring. Jeg er enig med ordføreren og med konsulenten, hr. Masiel, og støtter indførelsen af en europæisk blå kort-ordning for kvalificerede arbejdstagere fra tredjelande.
Tomáš Zatloukal
(CS) Hr. formand! Mobilitet for personer fra tredjelande på EU-medlemsstaternes territorium udgør en stor udfordring for Europa i en globaliseret verden domineret af hård økonomisk konkurrence. Vi vedtager fælles europæiske regler, der gør det muligt at forvalte migrantstrømmene ind i Europa og at begrænse ulovlig indvandring. Det er rigtigt at hilse Kommissionens forslag om at fremskynde modtagelsesprocessen for arbejdstagere velkommen og at skabe bedre opholdsvilkår for dem for at øge EU's tiltrækningskraft på højt kvalificerede arbejdstagere fra tredjelande. Den afgørende faktor er ikke blot en hurtig modtagelsesproces for arbejdstagere uden bureaukratiske hindringer, men fælles og ensartede adgangsvilkår til alle de 27 forskellige arbejdsmarkeder. Når begge betænkninger drøftes, skal det nævnes, at der i EU stadig findes hindringer for beskæftigelse af borgere fra de nye medlemsstater.
Toomas Savi
(EN) Hr. formand! EU's blå kort er et initiativ, som udviklingslandene sætter stor pris på. Da EU's blå kort vil blive udstedt af medlemsstaterne, kunne man tænke sig, at en medlemsstat alt for ofte efter en undersøgelse af dens arbejdsmarked vil finde, at den ikke er i stand til at ansætte udenlandsk arbejdskraft, eller at en medlemsstats offentlige politik indebærer nogle hindringer for en fuldstændig gennemførelse af EU's politik for det blå kort. Jeg er bange for, at nogle medlemsstater måske vil underminere formålet med EU's blå kort.
EU's blå kort er ikke blot indført for at opfylde medlemsstaternes efterspørgsel efter arbejdskraft, men også for at indlede en "hjernecirkulation". På en måde er det en støtteforanstaltning til EU's udviklingssamarbejdspolitik, da arbejdstagere med det blå kort med tiden vender tilbage til deres oprindelseslande med erfaringer, der er af største betydning for deres fremskridt.
Nicolae Vlad Popa
(RO) Hr. formand! Jeg mener, at det er yderst vigtigt, at EU bliver mere attraktivt for højt kvalificerede arbejdstagere, særligt når man husker på, at størstedelen af migranterne i øjeblikket er uden kvalifikationer. Disse arbejdstagere skal nyde godt af gunstige vilkår, et harmoniseret system for regulering af emigration og bevægelse fra et land til et andet samt lønninger, der afspejler deres kvalifikationer.
Det europæiske blå kort skal også ses som en metode til at afskrække ulovlig indvandring, som en del af aftalen om immigration og asyl samt en del af løsningen på problemet med mangel på arbejdskraft, der vil ramme EU i de kommende tiår.
Jeg vil gerne fokusere på den opfattelse, at borgere fra de nye medlemsstater ikke må stilles ringere end borgere fra tredjelande. Det er uacceptabelt, at nogle medlemsstater holder deres arbejdsmarked lukket for borgere fra de nye medlemsstater, men på den anden side tilbyder job, der kræver høje kvalifikationer, til arbejdstagere fra lande, der ikke er EU-medlemsstater.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Hr. formand! Demografiske problemer og den europæiske befolknings aldring er ikke de eneste årsager til, at det blå kort bør indføres som et instrument kontrolleret af EU. Udvidelsen af EU blev fulgt af en enorm udstrømning af specialister fra de nye medlemsstater. Udstrømningen af kvalificeret arbejdskraft er i dag det største problem for arbejdsgivere, den holder investeringer tilbage og begrænser dermed den økonomiske udvikling.
Hvis vores virksomheder ikke kan finde kvalificerede arbejdstagere på hjemmemarkederne, vil de tabe i konkurrencen med Kina. Polske arbejdstagere ønsker en større åbning af arbejdsmarkedet. De er villige til at beskæftige arbejdstagere fra lande som Ukraine og Belarus. Samtidig bør vi huske på, at alle fordele skal være ens inden for EU. Vi må huske på, at nogle af dem, der vil komme til os under blå kort-ordningen, vil vende hjem og tage de erfaringer, de har høstet i EU, med hjem. Vi må arbejde sammen om at styrke uddannelses- og videreuddannelsesordninger for de specialister, der er behov for på arbejdsmarkederne i medlemsstaterne.
Janusz Onyszkiewicz
(PL) Hr. formand! Jeg vil gerne henlede opmærksomheden på to farer, der er blevet tydeligere under forhandlingen og i forslagene til forordninger.
For det første de overdrevne krav til de tredjelandsborgere, der søger beskæftigelse her. Kravet om, at mindst to af de seneste fem års erhvervserfaring skal have været i en lederstilling, forekommer mig at være alt for højt. Hvis der er tale om en sygeplejerske eller en it-specialist er dette ikke nødvendigt for, at de kan spille en nyttig rolle i vores virksomheder.
Den anden fare er et forsøg på at fastsætte en ensartet mindstesats for arbejdstagere. Denne forordning vil helt sikkert ødelægge grundprincippet, der helt klart bør gælde, nemlig lige løn for lige arbejde, da den kan resultere i, at en person, der kommer til EU for at arbejde, tjener mere end en person, der allerede arbejder her.
Jean-Pierre Jouyet
Hr. formand! Den rige debat viser kvaliteten af de udarbejdede betænkninger. Jeg vil gerne endnu en gang takke ordførerne og ordførerne for udtalelsen, hr. Masiel, fru Jeleva og fru Panayotopoulos, og sige, at vores forhandlinger rent faktisk har vist, at det er et stort fremskridt for aftalen om lovlig indvandring. For fire år siden ønskede ingen at høre om fællesskabsredskaber. Vi ved, at vi om nogle få år vil være i stand til at gå endnu videre.
Jeg vil også gerne lykønske Kommissionen via hr. Barrot, som var i stand til at lancere denne debat og sikre, at vores ambitioner på dette område voksede hurtigt. Godt klaret også af Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender. Hr. Deprez fandt de rette ord, balance og fornuft. Han støtter et åbent Europa, og det glæder jeg mig over. Med enkelte nuancer ønsker fru Roure også, at Europa skal være parat til århundredet for folkevandringer, hvilket er det, vi forsøger at opnå. Som fru Lefrançois påpegede, er disse to tekster en begyndelse og ikke et mål, og de giver plads til cirkulær migration.
Med hensyn til spørgsmålet om fællesskabspræference rejst af især fru Grabowska og fru Gál og af hr. Fava og hr. Catania vil jeg gerne påpege, at det blå kort ikke finder anvendelse før i 2011, hvor overgangsforanstaltningerne i tiltrædelsestraktaterne vil være udløbet, og at det medfører en status, der ikke svarer til en status som EU-borger. Desuden er vi parate til og ønsker at medtage princippet om fællesskabspræference, der er stadfæstet i tiltrædelsestraktaterne.
Med hensyn til de talrige bemærkninger om hjerneflugt - særlig fra hr. Kreissl-Dörfler og hr. Borghezio, fru Budreikaitė, hr. Moreno, fru Lambert og fru Roure - mener jeg, at Europa-Parlamentet har givet udtryk for sine legitime ønsker om, at der i det blå kort indføres sikkerhedsmekanismer, der kan ændre hjerneflugten til en hjernegevinst, og jeg mener, at der er tre måder, hvorpå dette kan lade sig gøre.
For det første har direktivet ikke på nogen måde forrang frem for de europæiske aftaler eller aftaler mellem nogle medlemsstater og oprindelseslandene, som indeholder lister over de erhverv, der skal udelukkes fra anvendelsesområdet for at sikre etnisk rekruttering inden for sektorer ramt af mangel på arbejdskraft. For det andet skal medlemsstaterne gives ansvar i forbindelse med behandling af de enkelte ansvar. De skal kunne afvise en ansøgning om et blåt kort for at sikre etnisk rekruttering. Endelig skal direktivet kunne fremme cirkulær migration af højt kvalificerede arbejdstagere, og naturligvis, som det allerede er blevet påpeget, understrege kravene til uddannelse i oprindelseslandet.
På den anden side forekommer det mig ikke nødvendigt systematisk at forhindre udstedelse af blå kort, hvis der ikke er indgået en aftale med oprindelseslandet. Som hr. Barrot påpegede, mener jeg, at dette ville medføre diskrimination og overførsel af ansøgninger til nationale systemer, og det er derfor at foretrække at forhandle fra sag til sag.
Hvad angår sondringen mellem højt kvalificerede arbejdstagere og ukvalificerede arbejdstagere, et emne, som især hr. Busuttil og fru Lefrançois samt fru Lambert nævnte, mener jeg, at vi bør gå frem skridt for skridt. For nuværende er der desværre ikke enighed om lovlig migration, så der kan skrides ind på fællesskabsplan på alle arbejdsmarkedssegmenter. Ikke desto mindre bevæger vi os fremad, da der findes en enkelt række rettigheder for alle arbejdstagere fra tredjelande i EU, og vi må begynde med de højt kvalificerede, sæsonarbejdstagere, udstationerede arbejdstagere og praktikanter. Stockholmprogrammet kan gøre det muligt for os at gøre fremskridt.
I modsætning til, hvad fru Flautre og andre talere sagde, omfatter de rettigheder, der garanteres med det blå kort, ikke nogen begrænsninger med hensyn til fri foreningsret eller de rettigheder, der er knyttet til beskæftigelse, tværtimod, og det blå kort vil være det eneste redskab, der tillader migranterne at udøve retten til mobilitet for at tage kvalificeret erhvervsarbejde i EU, hvilket ikke er muligt via de nationale systemer i dag. Dette er den store fordel ved denne tekst.
For at svare hr. Pirker med hensyn til den periode, der medgår, før disse fordele vil ophøre i tilfælde af arbejdsløshed - det er sandt, at der findes en tremåneders periode - så formandskabet for EU gerne, at denne periode er længere end foreslået, men der kunne ikke opnås enighed på dette område. Nogle medlemsstater ønskede endog, at der slet ikke var nogen periode, hvilket helt klart ikke var det ønske, formandskabet gav udtryk for.
Som svar til hr. Fava indeholder betragtning 16 i Rådets tekst princippet om ligebehandling med hensyn til løn af arbejdstagere fra tredjelande og fællesskabsborgere for samme arbejde Dette gennemføres med artikel 15, stk. 1, i samme tekst.
Jacques Barrot
Hr. formand! Jeg vil begrænse mig til at supplere hr. Joyets bemærkninger, som her i eftermiddag forekommer mig at være et godt udtryk for vores fælles interesse i Deres arbejde. Jeg vil gerne takke alle talerne og alle de ordførere, der har udført et godt stykke arbejde.
Jeg vil blot gerne endnu en gang fastslå, at udkastet til direktiv respekterer fællesskabspræference fuldt ud. Denne fællesskabspræference er endvidere stadfæstet i EU's tiltrædelsestraktater, og i traktaterne fastslås det, at en medlemsstat, såfremt den midlertidigt begrænser den frie bevægelighed for arbejdstagere, der er statsborgere i en anden medlemsstat, skal prioritere dem med hensyn til adgang til arbejdsmarkedet i forhold til arbejdstagere, som er statsborgere i tredjelande. Jeg siger dette til medlemmerne fra de nye medlemsstater, da det skal understreges.
Dernæst vil jeg også gerne svare dem, der har givet udtryk for risikoen for hjerneflugt. Jeg vil gerne minde om, at der i forslaget anbefales en klausul om etnisk rekruttering for at begrænse og endog forbyde aktiv reklame, som medlemsstaterne måtte gennemføre i udviklingslande, som allerede står over for en alvorlig hjerneflugt.
I dette forslag er der også mulighed for, at en medlemsstat kan afvise ansøgninger om blå kort ud fra betragtninger i tilknytning til etnisk rekruttering. Vi har foranstaltninger, der skal gøre cirkulær migration lettere, og vi har en forpligtelse for medlemsstaterne til at forsyne Kommissionen med årlige statistikker om anvendelse af direktivet for, at den kan overvåge, hvilke virkninger lovgivningen har.
Det er korrekt, at vi må undgå aktiv rekruttering i lande, der lider under akut mangel, særlig inden for sundhedssektoren i Afrika, og alt dette vil blive løst inden for rammerne af udviklingen af partnerskaber med oprindelseslandene.
For det tredje vil jeg gerne sige, at denne tekst naturligvis vil blive fulgt op af andre forslag fra Kommissionen. I marts næste år vil jeg fremlægge en tekst om lovlig migration for sæsonarbejdere, lønnede praktikanter og ansatte i flernationale og multinationale koncerner, som måske overflyttes. Også her er der, som fru Lefrançois sagde, tale om en begyndelse, og vi må fortsætte i retning af en komplet ramme for lovlig indvandring.
Jeg skal blot gentage, hvad hr. Jouyet så rigtigt sagde, nemlig at der er et meget udpræget ønske om at behandle alle disse indvandrere og nyankomne til EU med lige rettigheder, som endnu en gang også afspejler EU's ideal.
Under alle omstændigheder har jeg noteret mig de mange kommentarer og bemærkninger. I de kommende måneder vil vi gennemføre yderligere drøftelser af disse migrationsspørgsmål. Jeg føler, at vi må vænne os til at håndtere dem nøgternt, med stor objektivitet og med en stor retfærdighedsfølelse, samtidig med at vi erkender, at vi også har brug for indvandring, men en indvandring, der specifikt er omfattet af en lovramme, der er pålidelig og retfærdig for alle.
Manfred Weber
Hr. formand, hr. næstformand i Kommissionen, mine damer og herrer! Jeg vil først og fremmest gerne sige, hvor glad jeg er for at kunne viderebringe vores bedste ønsker og vores sympati til Ewa Klamt. Jeg vil også gerne takke for forhandlingen og understrege tre punkter.
For det første vil jeg gerne tilbagevise den nationalistiske retorik, vi har hørt i nogle tilfælde i dag. Dette er helt klart ikke holdningen blandt flertallet af Parlamentets medlemmer og bør afvises.
For det andet vil jeg naturligvis gerne henvise til spørgsmålet om lovlig indvandring, der er nødvendig for at sikre, at vores nationale økonomier bevarer deres innovative kapacitet og for at bekæmpe ulovlig indvandring, som er to sider af samme sag. Borgerne i Europa forventer, at vi både åbner op for en indvandring, der er nyttig og lovlig, og at vi bekæmper ulovlig indvandring.
For det tredje var dette forventeligt, da tanken om det blå kort opstod, men jeg vil også gerne sige, at det er et positivt skridt i retning af at vise et fælles image i hele verden. Derfor mener jeg, at vi bør tage dette skridt sammen, så vi kan komme et skridt videre på vejen. Lad os stemme for lovgivningen i morgen.
Patrick Gaubert
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg har hørt meget ... Jeg vil begynde med at tale om forhandlingen. Forhandlingen var ret interessant. Jeg skal ikke citere nogen, men jeg vil sige, at Gruppen for Det europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater ikke har behov for erfaringer, når det gælder respekt for menneskerettigheder. PPE-DE-Gruppen glæder sig over, at Europa kan nå frem til en aftale om fælles instrumenter til håndtering af migrationsstrømme, og den glæder sig ligeledes over, at Europa ikke lukker sig om sig selv.
Vi har en migrationspolitik, der er både human og fast. Human, fordi den forkaster de uværdige levevilkår, som ulovlige indvandrere i vores lande lever under - vi gør alt, hvad vi kan for at afholde mænd og kvinder fra at gå om bord i både og risikere deres liv - og fast, fordi den fordømmer smuglere og slyngelagtige chefer.
Med hensyn til en kombineret procedure for det blå kort og opholdstilladelsen vil jeg sige til vores ven hr. Catania, at vi har brug for eliten og andre i vores lande. Når vi er ved emnet vil de lovlige indvandrere få de samme rettigheder som fællesskabsborgere, hverken mere eller mindre.
Europa har ikke noget behov for at rehabilitere sig selv over for andre med hensyn til dets migrationspolitikker. Europa betragter ikke indvandrere som forbrydere eller kriminelle eller som en trussel mod vore sikkerhed eller vores arbejdsstyrke. Der er tale om mænd, kvinder og børn, kød og blod, der søger et bedre liv på vores territorium, fordi de ikke har noget derhjemme.
Vores fælles mål er at hjælpe og støtte dem, selv om dette betyder, at vi opfordrer dem til at blive i deres egne lande. Vores migrationspolitik er værdig, åben, måske sikkerhedsorienteret, men for dem og for os kan vi være stolte af denne politik - ligesom vi i morgen kan være stolte, når vi stemmer om disse to betænkninger om Europas migrationspolitik.
Formanden
Jeg vil gerne personligt kondolere fru Klamt med hendes pludselige tab af sin far i sidste uge. Jeg så hende kort efter, hun havde modtaget nyheden, så jeg vil gerne give udtryk for min dybeste medfølelse.
Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag den 20. november.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Cristian Silviu Buşoi  
For det første hilser jeg både Kommissionens initiativ og ordførerens holdning velkommen, da jeg føler, at der er gjort væsentlige fremskridt med hensyn til migration af højt kvalificerede arbejdstagere, hvilket er vigtigt for at nå Lissabonmålene.
Jeg mener dog, at EU skal være mere attraktivt ikke blot for højt kvalificerede arbejdstagere fra tredjelande, men også for unge europæere. Når man husker på, at det er EU's konkurrenceevne, der er i fare, ønsker vi heller ikke en hjerneflugt til USA eller Canada på EU's bekostning. Derfor skal det aktuelle initiativ konsolideres med en politik, der går ud på at opmuntre unge europæere.
Desuden bør vi gennemføre denne foranstaltning med særlig omhu og ansvarlighed under hensyntagen til situationen vedrørende menneskelige ressourcer inden for visse områder i de lande, hvor migranterne kommer fra, så vi ikke uddyber krisen i tilknytning til menneskelige ressourcer yderligere, særlig inden for uddannelses- og sundhedssektorerne.
Endelig støtter jeg fru Klamts holdning med hensyn til anvendelse af fællesskabspræference under ansættelsesprocessen og med hensyn til tanken om at prioritere borgere fra de nye medlemsstater, som stadig er underlagt begrænsninger med hensyn til adgang til arbejdsmarkedet. Hvis disse restriktioner skal opretholdes, forekommer prioritering mig at være en minimumsbetingelse for at sikre, at borgere fra disse lande ikke føler sig som andenklasses europæiske borgere.
Corina Creţu  
Jeg vil gerne henlede opmærksomheden på visse bestemmelser, der kan have en diskriminerende virkning, og derfor vil jeg bede Dem overveje at prioritere borgere fra EU's nye medlemsstater i forbindelse med adgang til EU's arbejdsmarked i forhold til indvandrere fra tredjelande.
Initiativet med det blå kort er gavnligt og vil til dels løse problemet med mangel på højt kvalificerede arbejdstagere og spille en vigtig rolle med hensyn til nedbringelse af ulovlig indvandring. Der findes dog også bestemmelser, som stiller borgere fra lande, der for nylig har tilsluttet sig EU, dårligere. I en situation, hvor adgang til arbejdsmarkedet i de fleste EU-lande fortsat er begrænset for rumænere enten helt eller inden for visse områder, føler jeg, at det er nødvendigt at forpligte medlemsstaterne til at afvise ansøgninger om det blå kort inden for de sektorer, hvor adgang for arbejdstagere fra de lande, der for nylig har tilsluttet sig EU, stadig er begrænset af de aktuelle overgangsbestemmelser. Indbyggere i EU-landene må, selv om landene først for nylig har tilsluttet sig, prioriteres i forhold til tredjelandsborgere.
Jeg må også advare om risikoen for hjerneflugt fra uudviklede lande, som vil påvirke nøglesektorer i disse lande som f.eks. sundhed, uddannelse og forskning, hvilket vil give anledning til en boomerangvirkning med komplekse følger på globalt plan.
Pedro Guerreiro  
Med hensyn til fastsættelsen af "indrejse- og opholdsbetingelser for tredjelandsstatsborgere med henblik på højt kvalificeret beskæftigelse" i EU (det blå kort) og indførelsen af en "kombineret ansøgningsprocedure for en enkelt opholds- og arbejdstilladelse" mener vi, at disse initiativer blandt mange andre foruroligende aspekter skal ses i sammenhæng med EU's generelle indvandringspolitik.
Med andre ord giver de kun mening, og deres fulde anvendelsesområde afsløres kun, hvis de integreres i denne politiks øvrige søjler, som det bekræftedes i "den europæiske pagt om indvandring og asyl": kriminalisering af indvandrere, tilbageholdelsescentre, "hjemsendelsesdirektivet", grænsekontrol, oprettelse af Frontex, tilbagetagelsesaftaler som en klausul i samarbejdsaftaler.
Ved at indføre diskrimination mellem indvandrere søger det blå kort at reagere på de neoliberale mål i Lissabonstrategien og på EU's behov for arbejdskraft (fastsat ved kvoter), hvorved indvandrere reduceres til "arbejdskraft", og plyndringen af menneskelige ressourcer fra tredjelande fremmes - særlig deres højst kvalificerede arbejdstagere - ligesom der indføres farlige centraliserede systemer i EU for opbevaring og indsamling af data om indvandrere.
Med andre ord udgør det blå kort og den kombinerede procedure en søjle i EU's inhumane indvandringspolitik, der kriminaliserer og udviser eller udnytter og kasserer indvandrere.
Magda Kósáné Kovács  
Indvandring er længe blevet betragtet som et af de vigtigste økonomiske og sociale spørgsmål i EU. I et aldrende Europa er alle enige i behovet for at styrke arbejdskraften, hvis vores konkurrenceevne skal opretholdes og forbedres.
Fremme af indvandring som en fælles reaktion kræver ikke blot regulering på EU-plan, men en retfærdig strategi, der i lige mål tager hensyn til bæredygtig udvikling og social ligevægt.
Fru Klamts betænkning om det europæiske blå kort bør roses, fordi der heri fastsættes acceptable vilkår for beskæftigelse af højt kvalificerede arbejdstagere fra tredjelande, idet der tages hensyn til deres familiemæssige omstændigheder og til deres eventuelle midlertidige hjemvenden. Jeg glæder mig dog navnlig over, at vi behandler dette spørgsmål sammen med Gaubert-betænkningen om den kombinerede opholds- og arbejdstilladelse, så vi kan undgå, at det endog ser ud til, at Europas døre kun åbnes for højt kvalificerede arbejdstagere.
Af hensyn til EU's interne sociale ligevægt må vi gennemtænke, i hvor høj grad en finansiel og økonomisk krise som den aktuelle påvirker Europas interesser. Stigende arbejdsløshed fører i sig selv til sociale spændinger, så vi må forhindre, at de eksisterende interne etniske og racemæssige spændinger øges gennem indvandring. Dette kan ikke blot give grobund for fremvækst af den yderste højrefløj, men kan på lang sigt være en kilde til fjendtlighed over for EU - til trods for, at EU blot spillede en stabiliserende rolle i krisen.
Marian-Jean Marinescu  
Indførelsen af det blå kort, som EU har behov for, fordi det står over for en mangel på højt kvalificerede arbejdstagere inden for visse sektorer, er et fremskridt for økonomisk migration for højt kvalificerede arbejdstagere fra tredjelande.
Det blå kort kan dog være et tilbageskridt, hvis medlemsstaterne ikke afviser ansøgninger om dispensation herfra for de sektorer af arbejdsmarkedet, hvor adgang er begrænset for arbejdstagere fra de nye medlemsstater baseret på overgangsforanstaltningerne i tiltrædelsestraktaterne.
Jeg føler, at det er nødvendigt at minde om, at Det Forenede Kongerige og Irland allerede har udtrykt ønske om at opretholde arbejdsmarkedsbegrænsningerne for Rumænien og Bulgarien i yderligere tre år.
Jeg vil gerne understrege, at anvendelse af politikken i direktivet om det blå kort vil stille europæiske borgere dårligere end borgere fra tredjelande. Selv om der i direktivet henvises til princippet om fællesskabspræference, er det indlysende, at dette ikke kan finde anvendelse på europæiske borgere, der er underlagt begrænsninger inden for visse sektorer af det europæiske arbejdsmarked.
Stem venligst for ændringsforslaget om denne tydeliggørelse, så vi ikke ender med en situation, hvor økonomisk migration fra tredjelande har forrang i forhold til fri bevægelighed mellem landene i EU. De nye medlemsstater ønsker logisk nok ikke at føle sig som andenklasses EU-medlemmer.
Marianne Mikko
skriftlig. - (ET) Det blå kort vil mindske adskillige arbejdskraft- og indvandringsproblemer. Det blå kort er en såkaldt "gulerod" i kampen mod ulovlig indvandring. Ved at fremme og lette lovlig indvandring vil Europa ikke blot bekæmpe manglen på specialister, men også handlen med mennesker og ulovlig indvandring.
Jeg støtter tanken om, at medlemsstaterne skal have ret til at beslutte, hvor mange kort de ønsker at udstede hvert år. Samtidig bør vi ikke blive protektionistiske på grund af den aktuelle økonomiske krise. Vi skal være parate til at modtage højt kvalificerede arbejdstagere fra tredjelande. Vi bør ikke lukke døren for talentfulde borgere fra tredjelande som følge af den aktuelle økonomiske recession.
Vi har brug for en ensartet strategi for at forblive konkurrencedygtige i international henseende. EU-systemet med 27 forskellige tilladelser udgør en hindring for, at "hjerner" kan komme til Europa og arbejde. Et ensartet system kan være den eneste løsning, der vil bidrage til at overvinde den aktuelle recession for ikke at nævne forbedringen af vores konkurrenceevne i dag og navnlig i fremtiden.
Sirpa Pietikäinen  
Europa har nu og i fremtiden behov for en både mere og mindre uddannet arbejdsstyrke fra tredjelande. For at EU skal kunne konkurrere med USA om uddannede indvandrere, må EU blive en mere attraktiv mulighed. Fremme af mobiliteten blandt arbejdstagere fra tredjelande er et skridt i den rigtige retning for EU, så jeg vil gerne takke fru Klamt for hendes prisværdige betænkning. Det blå kort vil øge mobiliteten blandt uddannede arbejdstagere fra tredjelande inden for EU.
At gøre EU til et mere tiltrækkende sted at arbejde bør dog ikke ske på bekostning af udviklingslandene. Desværre fjerner hjerneflugten ofte de færdigheder og den knowhow, der er nødvendig for udvikling, fra disse lande, og når EU indfører nye regler, bør det helt klart tage hensyn til dette problem. Højere uddannelse i Europa bør også aktivt udvikles løbende, selv om det er nemt at få uddannede personer andre steder fra.
De nye regler for indvandrere må ikke resultere i nogen væsentlige uligheder mellem borgere fra tredjelande og fra EU. Parlamentets stramme definitioner af en professionel arbejdsstyrke vil skabe et scenario med ulighed, hvis der stilles urimelige krav til dem, der kommer fra tredjelande med hensyn til deres uddannelses- og beskæftigelsesmæssige baggrund.
Mangelen på arbejdskraft truer EU som helhed og ikke blot sektorer med højt uddannet arbejdskraft. EU bør derfor udvide ordningen for at fremme bevægelighed af en arbejdsstyrke fra tredjelande til at omfatte hele spektret af arbejdstagere i stedet for at skumme fløden.
Mihaela Popa  
Det demografiske underskud og EU's befolknings aldring bringer arbejdsmarkedet, sundhedsvæsenet og pensionssystemerne i fare.
I denne situation vil det blå kort fungere som en modvægt til USA's Green Card-ordning, som har vist sig at være en reel succes, når man husker på, at omkring 50 % af de højt kvalificerede arbejdstagere vælger enten det amerikanske eller det canadiske marked.
Jeg mener, at det er afgørende for os, at vi har en ensartet indvandringsordning for alle 27 medlemsstater, så hvert enkelt land i EU kan drage fordel af den merværdi, som en højt kvalificeret arbejdsstyrke bidrager med.
Det forekommer mig lige så vigtigt, at EU giver disse fagfolk den anerkendelse, de har krav på, ved at tilbyde dem retfærdige og ikkediskriminerende lønninger.
Inden jeg slutter, vil jeg dog meget gerne nævne den omstændighed, at EU's arbejdsmarked endnu ikke er fuldstændig åbent for arbejdstagere fra de nye medlemsstater. Vi må derfor være meget omhyggelige med, at de foranstaltninger, vi vedtager, ikke diskriminerer mod de facto-borgere i EU.
Katrin Saks  
Efter min mening er der to problemer med det blå kort.
Ud fra et europæisk synspunkt er tilstrømning af hjerner fremragende. Sammenlignet med USA, Australien eller Canada er antallet af specialister, der kommer til Europa betydelig mindre. En sådan "tillokning" er dog i strid med vores andet princip, der handler om, at spørgsmålet om migration skal løses på globalt plan, og at tredjelandenes økonomiske udvikling skal støttes for at nedbringe migration, særlig ulovlig migration. Uanset om vi ønsker at indrømme det eller ej, er der behov for de "hjerner", vi drømmer om, i tredjelandene for at forbedre livet der.
Ud fra et europæisk synspunkt, hvor der er stærk konkurrence, ville det naturligvis være gunstigt at få nye specialister, især da forskning viser, at deres integration i et nyt samfund er en meget nemmere og hurtigere proces. Dette er ikke et sekundært spørgsmål.
Det andet problem, jeg ser, er, at den negative holdning til migranter vil blive endnu mere udpræget i forbindelse med økonomiske problemer og voksende arbejdsløshed. Jeg frygter også en intern indvandring inden for EU. Jeg håber dog, at dem, der støtter de politiske partier på den yderste højrefløj, ikke benytter sig af dette, og at de begrænsninger, der nu gælder for nogle medlemsstater, vil blive fjernet i nær fremtid. EU som helhed vil drage fordel heraf.
