Tragične razmere v Burmi (razprava)
Predsednica
Naslednja točka so izjave Sveta in Komisije o tragičnih razmerah v Burmi.
Janez Lenarčič
predsedujoči Svetu. -.Vsi smo še vedno pretreseni zaradi človeškega trpljenja, ki ga je uničujoči ciklon Nargis povzročil revnemu in zatiranemu prebivalstvu Burme oziroma Mjanmara.
Globoko sočustvovanje Evropske unije smo izrazili v številnih izjavah, ki smo jih objavili po nesreči. Evropska unija je poleg tega nemudoma obljubila sredstva za nujno pomoč pri reševanju humanitarnih potreb. Zaveze Unije so doslej že presegle vsoto 60 milijonov eurov. Ob tem je treba poudariti, da bo obljubljena vsota dopolnila že obstoječo pomoč Unije, ki ni majhna.
Kljub temu pa dostop do prizadetih območij in hitra razdelitev pomoči ostajata ključnega pomena. Prejšnji torek je predsedstvo v tesnem sodelovanju s komisarjem Louisom Michelom sklicalo izredno zasedanje Sveta Evropske unije. Na njem so ministri za razvoj soglašali z ugotovitvijo, da obstaja nevarnost še večje tragedije, če burmanske oblasti ne bodo pripravljene bolje sodelovati.
Razmere so še zmeraj kritične, zato je Svet pozval burmanske oblasti, naj ljudem v hudi stiski z nujnimi ukrepi olajšajo dostop do pomoči. Svet pozdravlja prizadevanja komisarja Louisa Michela, da bi oblasti v Burmi in Mjanmaru prepričal o nujnosti in nevtralnosti humanitarne pomoči. Hkrati obžalujemo, da burmanske oblasti niso bile pripravljene izkoristiti vse pomoči, ki sta jo Unija in mednarodna skupnost pripravljena ponuditi.
Svet je izrazil tudi polno podporo generalnemu sekretarju Združenih narodov in vsem pobudam organov Združenih narodov, ki bi prispevale k reševanju humanitarnih potreb. Pozdravljamo tudi predviden jutrišnji obisk generalnega sekretarja Ban Ki Moona v Burmi.
Svet je vprašanje razmer v Burmi sprožil na vseh političnih srečanjih z azijskimi partnerji v zadnjih dneh. Azijske države smo pozvali, naj vplivajo na burmanske oblasti in jih prepričajo v nevtralno in nepristransko naravo mednarodne humanitarne pomoči.
Devetnajstega maja so se v Singapurju sestali zunanji ministri držav članic ASEAN, katerim je Evropska unija pred tem predala demaršo. V njej je pozvala države v regiji, naj vplivajo na burmanske oblasti, naj pozovejo k odprtju meja za dostavo humanitarne pomoči in za humanitarne delavce.
O humanitarnih razmerah v Burmi in o oviranem dostopu humanitarnih strokovnjakov in pomoči na prizadeto območje bo v ponedeljek šestindvajsetega maja potekala razprava tudi na Svetu za splošne zadeve in zunanje odnose.
Burma oziroma Mjanmar še naprej ostaja prednostna točka razprav v Svetu, tudi zaradi političnih razmer v državi. Dejstvo, da vojaška hunta kljub velikanskim razsežnostim humanitarne katastrofe ni odpovedala izvedbe nacionalnega referenduma, je zaskrbljujoče. Menimo, da bi to lahko vodilo do nepravilnosti v postopku sprejemanja nove ustave.
Zaskrbljeni smo tudi zaradi poročil o vse hujšem ustrahovanju v obdobju priprave referenduma. Naj poudarim, da je Evropska unija tudi razočarana, ker oblast ni upoštevala niti prizadevanj Združenih narodov za bolj vključujoč in verodostojen prehod v demokracijo. Naj zagotovim, da bo Evropska unija še naprej podpirala prizadevanja Združenih narodov.
Nazadnje bi vas rad še opozoril, da je Unija devetindvajsetega aprila obnovila skupno stališče, ki je bilo sprejeto že novembra 2007. To stališče, ki je bilo sprejeto kot odziv na nasilno zatiranje mirnih protestov, vključuje odslej strožje omejevalne ukrepe proti Burmi.
Louis Michel
komisar. - (FR) Gospa predsednica, gospe in gospodje, najprej in najbolj se vam zahvaljujem, ker ste uvrstili Burmo na dnevni red tega zasedanja.
Glede na razsežnost katastrofe, ki jo je povzročil ciklon Nargis 2. maja, smo predsedstvu predlagali, da skliče izredno zasedanje Sveta zunanjih ministrov EU. Slovensko predsedstvo, ki se mu želim zahvaliti, je takoj, ko je bilo mogoče, sklicalo zasedanje Sveta, ki je potekalo 12. maja.
Na zasedanju je EU pozvala k večjemu sodelovanju burmanskih organov za omogočanje dostopa in razdeljevanja mednarodne humanitarne pomoči. Odločil sem za neposredni poziv z obiskom Burme 15. in 16. maja. Med svojo misijo, za katero sem jasno povedal, da je humanitarna in nepolitična, sem se sestal z burmanskimi organi in predstavniki humanitarnih organizacij v Burmi, pri čemer sem na terenu obiskal prizadeta območja okoli Jangona. Imel sem dve in pol urna precej intenzivna srečanja in razprave z ministrom za načrtovanje, ki je bil očitno najbolj pristojen ter zagotovo najbolj avtoritativen od vseh treh, ministrom za socialne zadeve ter ministrom za zdravje.
Na moji misiji je postalo zelo jasno, da burmanski organi še vedno nasprotujejo vzpostavljanju operativnih pogojev, običajno potrebnih za zagotavljanje mednarodnega humanitarnega odziva na lokalne potrebe. Menim, da je jasno tudi, da je pristop, s katerim bi ob upoštevanju sedanjih sredstev mednarodno humanitarno pomoč burmanskim oblastem vsilili, obsojen na propad in lahko doseže celo nasprotni učinek. Vse humanitarne organizacije v Burmi so mi povedale in potrdile, da ni težava pomanjkanje organizacij na terenu ali pomanjkanju sredstev, ker pomanjkanje sredstev zagotovo vpliva tudi na dostopnost mednarodnih strokovnjakov in izvedencev, ampak pomanjkanje dostopa.
Moja misija je zagotovo skromno prispevala k omogočanju, da se postopoma ustvari minimalni humanitarni prostor za mednarodno humanitarno pomoč. Burmanske oblasti so zagotovile delni odziv na različne posebne zahteve: na primer vizume za strokovnjake, ki delajo za Komisijo, so podaljšali za dva tedna. Izdali so jim tridnevne vizume, ki so jih podaljšali za dva tedna. Mi smo prosili za en mesec.
Prav tako smo razjasnili razmere, ki so se zdele resnično resne. Na nekaterih krajih so lokalni organi zahtevali dovolilnice in s tem pisno odobritev tudi za lokalne delavce, tj. ljudi, zaposlene pri naših agencijah, Združenih narodih ali nevladnih organizacijah, pri čemer je bilo to v večini primerov dejansko nemogoče. To se je razjasnilo, pri čemer odobritev za lokalne delavce dejansko ni potrebna. Odobritev prav tako ni več potrebna za vstop na območja nesreče zlasti letališče Pathein. Prosil sem tudi, da odprejo še drugo letališče oziroma letališče Pathein, ki je vojaško, za letala, ki dostavljajo opremo. Seznanili so me, da to ni mogoče, ker so tehnični standardi, ki jih uporablja kontrolni stolp, drugačni od mednarodnih standardov, pri čemer to v nobenem primeru ne bi olajšalo dela, ker so ceste med Rangunom in delto, tj. območjem, ki je najbolj prizadeto, v boljšem stanju in preprostejše za uporabo. Žal nisem dobil odobritve, da bi to informacijo preveril sam.
Menim, da je pomembno, da se mednarodni pritisk sosednjih držav in celotne mednarodne skupnosti ohrani. Povedati moram, da sem v svojih razpravah z organi predložil tudi določeno zahtevo (dejansko sem predložil pet določenih zahtev, o katerih bom razpravljal kmalu), tj. da so zdravniki in zdravstveno osebje iz sosednjih držav nameščeni na najbolj prizadeta območja, pri čemer so jim to odobrili na dan mojega odhoda. To pomeni, da je bilo odposlanih 140 zdravnikov ter zdravstveno osebje iz Laosa, Kambodže, Indije, Bangladeša in Tajske. Zato so lahko obiskali najbolj prizadeta območja. Vloga sosednjih držav je ključna, pri čemer sem med čakanjem na odhod svojega letala v Bangkok imel dolgo razpravo z generalnim sekretarjem Ban Ki-moonom. Posredoval sem mu vse te informacije, izrazil svoje mnenje o tem vprašanju in opisal potek misije.
Generalni sekretar Združenih narodov se je s to analizo strinjal, vendar je imel sam dva predloga: poslati skupnega koordinatorja Združenih narodov in Združenja držav jugovzhodne Azije (ASEAN) za humanitarno pomoč ter čim prej organizirati donatorsko konferenco s skupnim predsedovanjem Združenih narodov in združenja ASEAN 24. in 25. maja v Bangkoku. Po nedavnem obisku koordinatorja Združenih narodov za humanitarno pomoč Johna Holmesa, bo generalni sekretar Ban Ki-moon jutri obiskal Burmo, da bo razpravljal o tem, kako dostaviti mednarodno pomoč.
Glede potreb ljudi humanitarne razmere v Burmi ostajajo dramatične. Obstaja nevarnost, da se lahko razmere po prvi katastrofi, ki jo je povzročil ciklon, poslabšajo zaradi humanitarne katastrofe: nevarnost lakote, ker se je pridelek uničil, ter tudi epidemij med preživelimi, ki živijo v obžalovanja vrednih razmerah. Obstaja nevarnost epidemij. Med našim obiskom Svetovna zdravstvena organizacija ni ugotovila nevarnosti kolere, vendar je veliko otrok trpelo zaradi diareje in tako dalje. To je pomenilo, da obstaja nevarnost epidemij, ki jih povzroča onesnaženje vode. Obstaja tudi nevarnost lakote. Regija kopiči velike zaloge riža, vendar je bila vsa skladiščena hrana uničena.
Pojavila se je praktična težava: v zemljo je treba kaj posaditi, da se zagotovi žetev oktobra. Časovni rok je zato največ tri ali štiri tedne. Veliko ljudi v začasnih kampih, kot jim pravijo, se ne želi vrniti na svoja območja iz različnih razlogov, medtem ko se drugi želijo vrniti, vendar potrebujejo posebne vrste semen, ker je bila vsa zemlja zasoljena, zato potrebujejo veliko močnejše rastline in tudi gnojila. Zato sem v zvezi s to zadevo poskusil s konstruktivnim in praktičnim dialogom sodelovati z organi. Menili smo, da se kot finančni mehanizem lahko uporabi mikrokreditna shema programa Združenih narodov za razvoj. O tem še vedno razpravljamo. Povedati moram, da to ni hiter proces.
Komisija je 5. maja zagotovila hiter odziv s sprejetjem odločitve v zvezi z nujno pomočjo dveh milijonov eurov. Kot veste, sem pooblaščen, da lahko takoj sprostim tri milijone eurov brez uradnih postopkov. Ker dejansko nismo imeli natančnejše določitve, smo najprej sprostili dva milijona. Kasneje smo se odločili za pomoč v hrani v višini pet milijonov eurov ter tudi dodatnih deset milijon nujne pomoči. Dejansko smo pripravljeni storiti več na podlagi ocene potreb ter zagotovil v smislu spremljanja pomoči.
Ko sem po dveh urah in pol razprav z organi odšel, sem jim poslal posebno pisno sporočilo svojih različnih zahtev. Moja prva zahteva je zadevala podaljšanje vizumom za tiste, ki začasno delajo v misiji, tj. osebje Komisije. Dobili smo dvotedensko podaljšanje.
Prav tako sem zaprosil za končno pojasnitev ter da obvestijo naše lokalne organe, da burmanski delavci v naših agencijah in drugih izvajalcih ne potrebujejo več uradne odobritve ali dovoljenja za potovanje. Očitno je ta zadeva bila pojasnjena.
Zaprosil sem za šestmesečne vizume za večkratni vstop, da lahko nevladne organizacije, financirane od EU, ki tam delujejo, potrojijo mednarodno osebje. Ko sem odhajal iz Burme je bilo sto nerešenih vlog za izdajo vizumov za agencije Združenih narodov ter nekaj čez sto vlog nevladnih organizacij. Pozval sem, da me redno obveščajo. Od takrat je bilo izdanih nekaj vizumov, vendar daleč od tistega, kar je bilo zahtevano.
Prav tako sem zahteval vizume in dovoljenja za potovanje za obisk delte, da bi zagotovil dovolj osebja. Kot sem povedal, sem pozval k hitri odobritvi dovoljenj za zdravnike na tem območju in lokalno zdravstveno osebje. Zdi se, da so to popolnoma razumeli.
V zvezi z letališčem Pathein, ki bi lahko bilo neke vrste središče za razdeljevanje proizvodov, ki jih z letali pošilja mednarodna skupnost, je bil odgovor odločno nikalen. Kot trdijo, je razlog, da nadzorna oprema in sredstva niso v skladu z mednarodnimi standardi ter da je preprosteje delovati preko Ranguna. V to dvomim, ker je bil Rangun ob mojem obisku že precej uničen, pri čemer se je pojavilo več težav, ki so bile kasneje do neke mere urejene. Nisem prepričan, ali so se uredile z mojo pomočjo. Preprosto niso uspeli najti niti načina za delovanje letališča v Rangunu. Menim, da so delovali na takšen način zaradi razlogov, povezanih z institucionalno lagodnostjo.
Verjemite, da je bila misija zelo težavna. Zdi se mi, da mednarodni skupnosti sploh ne zaupajo. V državi vlada globoko zakoreninjen dvom. Občasno dobiš jasen občutek, da nihče nikogar ne posluša. Zelo težko je z osebe, s katero govoriš, vzpostaviti stik ali razumeti razmišljanje. Pogovori so potekali dobro, ker smo dve uri in pol odkrito razpravljali z vljudnostjo, ampak tudi odločnostjo, vendar eno težavno vprašanje ostaja, tj. zakaj zavrniti mednarodno osebje, ki je tako potrebno za pomoč pri nalogah.
Prav tako sem predvsem v tem smislu omenil odgovornost v zvezi z zaščito, vendar je tudi to težavno zaradi načel. V tej točki, mi je bilo rečeno, da nekatera vprašanja ne zahtevajo odgovorov. Takšen je bil potek misije. Dejansko sem bil razočaran, ker nisem zagotovil nič določnejšega, vendar se ne morem pretvarjati, da sem v Evropo nisem vrnil zadovoljen.
Hartmut Nassauer
v imenu skupine PPE-DE. - (DE) Gospa predsednica, gospe in gospodje, Komisar nam je prepričljivo in nazorno prikazal način, kako vladajoča vojaška vlada v Burmi cinično in brutalno izdaja svoje lastne ljudi.
Besede namenjam Združenju držav jugovzhodne Azije in državam članicam združenja ASEAN. Več let je Evropski parlament ohranjal prijateljski odnos s poslanci držav združenja ASEAN. Pred kratkim so naveden države podpisale novo listino združenja ASEAN, v kateri odločno potrdijo svojo zavezanost načelom spoštovanja in varovanja človekovih pravic. Nedvomno je združenje ASEAN delno odgovorno za Burmo, ki je ena od njegovih držav članic, pri čemer bo globalni ugled držav združenja ASEAN vprašljiv, če bodo burmanski vojaški hunti dovoljevale sedanji način vedenja.
Pozivam države članice združenja ASEAN, naj zaradi zaščite svojih interesov ter dobrih in prijateljskih odnosov z Evropsko unijo, stori kar lahko, da burmansko vojaško hunto prepriča, da dovoli, da zunanji svet pomaga prebivalstvu njihove države. Kot sem navedel, so za to pristojne in odgovorne države združenja ASEAN. Za svoje izvajanje odgovornosti bodo morale odgovarjati, pri čemer bo obseg delovanja, ki ga izvajajo v zvezi s to zadevo, vplival na naš odnos z združenjem ASEAN. Ni treba, da ukrepajo z javnimi pozivi, saj so še drugi načini, vendar Evropska unija pričakuje, da bodo zlasti sosednje države Burme storile vse, kar lahko, da spremenijo odnos njenega vladajočega režima.
Jan Marinus Wiersma
v imenu skupine PSE. - (NL) Začenjam s pohvalo gospoda komisarja v imenu svoje skupine. Danes je zatrdil, da v teh zelo težkih razmerah stori vse, kar lahko. Sam je omenil neuspešen dialog, v katerem se ne posluša. Vedeti moramo, da se razmere v Burmi odvijajo na presenetljive načine. Minili so skoraj trije tedni, odkar je ciklon prizadel državo, vendar vlada še vedno ne dovoli skoraj nobene zunanje pomoči. Zdi se, da sami organi ostajajo zelo nedejavni. Država je zaprta za humanitarne delavce, strokovnjake in medije že več tednov. Skoraj kafkovsko je, da je hunta pred tednom in pol izpeljala referendum, namenjen krepitvi svojega položaja.
Več virov poroča, da je uradna število smrtnih žrtev približno osemdeset tisoč. Več deset tisoč je še vedno pogrešanih, pri čemer je razseljenih več kot dva milijona ljudi. To postopno dosega razsežnosti Pol Pota, ali vsaj tako menimo, ker iz države dobivamo tako malo informacij, kot se pošilja pomoči v državo. Nekdanji koordinator Združenih narodov Jan Egeland je na začetku tega tedna dejal, da je zavračanje pomoči umor. Burmanska vlada spreminja svojo odgovornost za zaščito v farso. Nasprotje s Kitajsko, ki jo prejšnji teden tragično prizadel silovit potres, je izjemno. Splošno uničenje se ni prikrivalo in se je kazalo po vseh televizijah, vključno v sami Kitajski, pri čemer je kitajska vlada pozvala k mednarodni pomoči.
Podobi burmanske vlade ni mogoče še bolj škodovati. Bolj ali manj je dosegla najnižjo možno raven. Kitajska je v položaju, da lahko stori veliko več v zvezi s pozivom burmanske vlade, da sprejme pomoč. Enako velja za Rusijo in Indijo, ki morata na hunto izvajati pritisk v Združenih narodih ali združenju ASEAN. Strinjam se s pripombo gospoda Nassauerja v zvezi z navedeno točko.
V združenju ASEAN se je prejšnji ponedeljek sprejel sporazum o mednarodni pomoči za Burmo. Združenje ASEAN bo koordinator vse pomoči. To je napredek, vendar je neposredna pomoč od zahoda še vedno izključena. Donatorska konferenca bo potekala naslednji teden. Evropo pozivam, da radodarno in iskreno prispeva, vendar samo, če se zagotovi, da bo naš prispevek dejansko pravilno usmerjen, ter da bo novinarjem dovoljeno obiskati državo, zato da se o tamkajšnjih razmerah ustrezno prepričamo.
Jules Maaten
v imenu skupine ALDE. - (NL) Kolikokrat prej smo v tem parlamentu že razpravljali o Burmi? O tem razpravljamo večkrat na leto, pri čemer je primer še vedno brezupen.
Vendar so razmere še slabše kot zadnjič, ko smo o tem govorili. Ena cela štiri milijone žrtev še vedno ni prejelo pomoči. Trideset tisoč otrok še vedno trpi zaradi akutne podhranjenosti. Več sto tisoč ljudi je brez domov in jih ogroža kolera, pljučnica ter nalezljive bolezni. Znano mi je, da so danes zjutraj osmim tujim zdravnikom iz organizacije Zdravniki brez meja dovolili dostop do območja nesreče.
V vsakem primeru podpiram poziv gospoda Nassauerja v zvezi z združenjem ASEAN. Končno mora pokazati odločenost, ker je jasno, da hunto bolj kot preživetje svojih ljudi skrbi potrditev svojega lastnega režima na referendumu, ki ni vreden tega imena, kar gospod Wiersma označuje kot kafkovsko. Generali menijo, da bi prihod tujcev v državo ogrozil ohranitev vojaškega režima.
Dejansko je jasno, da organizacija Zdravniki brez meja, Oxfam, Britanci, Francozi ter ladje Združenih držav dostavljajo blagovno pomoč, pri čemer ne spreminjajo režima ne glede na to, kako bi si to želel. Vendar zgleda, da hunte o tem ne moremo prepričati, zato moramo iskati nadomestne rešitve. Menim, da je najboljša nadomestna rešitev Varnostni svet. Evropa in Združene države morajo vztrajati, da se razmere Burme uvrstijo na dnevni red. Vse države članice Združenih narodov so se uradno strinjale z navedenima načeloma: sprejemanje odgovornosti glede zaščite državljanov, pri čemer ima mednarodna skupnost pravico posredovati pri nesrečah, če država ne more ali noče sprejeti te odgovornosti.
Združeni narodi morajo ukrepati. Razumem težave in ponosen sem na komisarja Michela, ki je namesto dogovarjanja in prepričevanja delovnih skupin sam poskrbel za zadeve z motom "dejanja, ne besede". To je name naredilo vtis. Prav tako menim, da je podpora, ki jo je Evropska unija obljubila, vzorna. Menim, da ima francoski minister gospod Kouchner prav, ko pravi, da je hunta kriva za zločin proti človeštvu. Sprašujem se, zakaj mi, ostalih 26 držav članic EU, ne poslušamo dovolj.
Gospa predsednica, pomoč mora prispeti do burmanskih ljudi s soglasjem hunte ali brez njega. Odrekanje osnovne podpore je zločin proti človeštvu. Želim, da Evropska unija prevzame pobudo, da Združeni narodi in Varnostni svet predložijo to zadevo tožilcu Mednarodnega kazenskega sodišča v Haagu. Kar je preveč je preveč, potrpljenja je zmanjkalo. Trdim, da je treba hunto postaviti pred Mednarodno kazensko sodišče. To si želimo. Glede na razmerami, ki vladajo zdaj, so oni tisti, ki spadajo v zapor, in ne burmanski odpadniki.
Daniel Cohn-Bendit
Gospa predsednica, menim, da moramo biti pri razpravljanju o tem vprašanju nekoliko bolj natančni; na primer v zvezi s pojmom nevtralnosti. Nismo nevtralni. Če podpiramo ljudi v Burmi, nasprotujemo vojaški hunti. Ker vojaška hunta ne namerava pomagati ljudem v Burmi, ji nasprotujemo. Ne smemo je podpreti in natančno tako nas dojemajo.
Razprave Louisa Michela so trajale dve uri in pol. Celotna zgodba ima nadrealistični pridih: rekel je, da je odšel tja, da se je pogovarjal z njimi dve uri in pol, pri čemer so mu povedali, da zadevnega letališča ni mogoče pripraviti v 24 urah, medtem ko so bile v tem času zagotovljene tehnične zmogljivosti za odprtje letališča v Sarajevu. To v resnici ni težava.
Zato je jasno, da smo v zelo posebnem položaju, in se strinjam, da odgovornost za zaščito pomeni, da je vojaška hunta odgovorna za zločin zoper človeštvo, zoper svoje prebivalstvo. To je dejstvo. Videli bomo, kaj se bo razvilo iz tega med prihodnjimi javnimi razpravami. Vendar je res, da mora to očitno zadevo obravnavati Meddržavno sodišče. Še bolj zanimivo je, da se pri tem obračamo na Varnostni svet, pri čemer zaščitniki Burme, tj. Kitajska, govorijo precej nerazumljiv jezik.
Lahko bi rekli, da je Kitajska naredila prav, ko je odprla svoje meje, vendar pa hkrati še naprej ščiti Burmo in vlado, ki je odgovorna za pokol svojega ljudstva.
Zato menim, da je v tem položaju jasno, da nihče ne more vsiliti hrane. Kljub temu moramo izvajati čim večji pritisk. Celo mogoča rešitev, ki bi vključevala vojaško pomoč, bi nam in državam v Aziji zagotovila možnost pritiskanja na Burmo. Menim, da je bil današnji govor Louisa Michela zelo jasen: lahko se pogovarjate z mano, poslušam vas, vendar mi je popolnoma vseeno. To nam je povedal na diplomatski način, zaradi česar ga zelo spoštujem.
Vendar so zdaj organi v Burmi gluhi. Ne bodo prisluhnili in ne zanima jih ustavni referendum, kot je bilo izpostavljeno. Smejijo se nam vsem. Zato je treba zdaj čim bolj povečati pritisk, pri čemer moramo zahtevati, da bosta posledice obravnavala Varnostni svet in Mednarodno kazensko sodišče v Haagu.
Brian Crowley
Gospa predsednica, od ciklona Nargis v Burmi, ki je uničil pristanišča in delto reke Iravadi, so minili skoraj trije tedni. Uničil je hiše in mesta ter zahteval več tisoč življenj, več tisoč ljudi pa je ostalo brez strehe nad glavo.
V preteklosti smo se naučili, da se trpljenje ljudi, če se ne odzovemo takoj nanj, večkratno poveča, in sicer veliko bolj, kot si lahko predstavljamo.
Neuspeh burmanskega režima na več načinov kaže na to, kar zadnjih nekaj let govorimo v tem parlamentu o vojaški hunti, ki zdaj vlada v Burmi. Vendar kljub našemu nasprotovanju vojaški hunti moramo poiskati mehanizme - ne glede na to, kako bi prišli do njih - da bomo zagotovili neposredno pomoč ljudem. Podpiram dejstvo - nisem mislil, da bom danes to povedal - da je vojaška hunta zdaj dovolila razdeljevanje hrane s helikopterji Združenih narodov kljub dejstvu, da francoske in ameriške vojaške ladje čakajo v zalivu, da bi razdelile hrano in zagotovile zdravniško pomoč ljudem.
Vsi si moramo čim bolj prizadevati, da zagotovimo pomoč ljudem, kadar trpijo. Kar zadeva velike zagovornike Burme, tj. Kitajsko, bi se lahko Burma nekaj naučila iz načina, na katerega se je Kitajska odzvala na nedavno naravno nesrečo, ko je Japonsko in druge države zaprosila za mednarodno pomoč. Upamo, da bomo lahko s temi različnimi zavezniki ustvarili pogoje, v katerih bo mogoče zagotoviti pomoč.
Vprašanje v zvezi z Mednarodnim kazenskim sodiščem bomo obravnavali drugič. Louis Michel je že povedal, da sta naš najpomembnejši cilj in naloga zagotovitev vzpostavitve mehanizmov za zagotavljanje pomoči, obnova infrastrukture in domov ter preprečevanje nadaljnjega trpljenja burmanskega ljudstva.
Jim Allister
Gospa predsednica, režim, ki neusmiljeno dopušča, da državljani brez potrebe trpijo zaradi ksenofobične paranoje, je nemoralen in škodljiv, vendar žal taka hunta vlada v Burmi. Ker je ni ganila stiska lastnega ljudstva, nanjo verjetno ne bodo vplivale naše besede v Evropskem parlamentu, vendar moramo spregovoriti v imenu človeštva.
Ne želimo nadzirati Burme, ampak poskušamo pomagati ljudem, čeprav se brez spremembe režima položaj Burmancev dolgoročno ne bo veliko izboljšal. Strinjam se, da moramo čim bolj povečati humanitarno pomoč ter razmisliti o zagotavljanju pošiljk hrane in zalog iz zraka kot potrebni taktiki; vendar bo na koncu obnova demokracije edini način, na katerega bo ta nekdaj uspešna država ponovno pridobila svoj položaj in dala prednost potrebam ljudi pred ohranitvijo hunte.
Urszula Gacek
Gospa predsednica, naprej izražam iskreno sožalje vsem Burmancem, ki so v ciklonu Nargis izgubili svojce ali so bili ranjeni. Veliko Evropejcev misli na prebivalce Burme in moli zanje. Vendar naše sožalje ni dovolj. Govoriti moramo o političnih ukrepih in ugotoviti, kako jih lahko izvajamo, da bomo zmanjšali trpljenje preživelih.
Veliko držav in mednarodnih organizacij je pripravljenih zagotoviti takojšnjo humanitarno pomoč in jo tudi lahko zagotovijo; na to so pripravljene že več tednov. Žal vladajoči vojaški organi menijo, da je najpomembnejša ohranitev oblasti; trpljenje lastnega ljudstva se jim ne zdi pomembno. Bojijo se vsakega zunanjega posredovanja v Burmi, tudi s strani humanitarnih delavcev. Komisarjeva osebna pripoved o razpravah z burmanskimi vojaškimi organi je zelo resna in ni veliko upanja, da bodo burmanski organi spremenili svoje stališče. Medtem ko se pogovarjamo in vijemo roke v obupu, ker burmanskih organov ne moremo prepričati, da bi sprejeli pomoč, in ker je združenje ASEAN nemočno, več sto tisoč ljudi trpi.
Varnostni svet ZN se lahko sklicuje na svoje načelo odgovornosti za zaščito in zagotovitev pomoči brez soglasja burmanskih organov, kar bi tudi moral narediti. Odločno pozivam vlado Združenega kraljestva, ki zdaj predseduje Varnostnemu svetu, da takoj zagotovi pomoč iz zraka. Burmanski organi so odgovorni za zločin zoper človeštvo, vendar ne moremo biti pasivni in jim dovoliti, da nadaljujejo s tem zločinom. Čeprav se strinjam, da pomoč iz zraka ni najboljši način zagotavljanja pomoči v državo - bolje bi bilo, da bi pomoč razdeljevali usposobljeni humanitarni delavci - je to boljše kot nič, zato vas prosim, da zagotovimo pomoč in to takoj.
Libor Rouček
(CS) Gospe in gospodje, pridružujem se vsem, ki ste izrazili iskreno sožalje družinam več deset tisoč žrtev smrtonosnega ciklona Nargis v Burmi (Mjanmaru). Prav tako sočustvujem z več sto tisoč ljudmi, ki so zaradi naravne nesreče ostali brez možnosti za preživetje in brez strehe nad glavo. Podpiram hitro zagotovitev humanitarne pomoči Evropske komisije in cenim hitro ukrepanje komisarja Michela. Žal ne odobravam vedenja burmanske vlade in burmanskih organov. Nehumano in kruto je, da so preprečili svojemu ljudstvu, žrtvam te grozovite nesreče, da bi prejelo humanitarno pomoč. Zato pozivam burmansko vlado in burmanske visoke uradnike, da v celoti odprejo meje in sprejmejo zunanjo pomoč ter dovolijo vstop blaga in delavcev tujih humanitarnih organizacij v državo. Prav tako pozivam Kitajsko, Indijo, Singapur in druge države v regiji, vključno z državami članicami združenja ASEAN, da uporabijo svoj vpliv in prepričajo Burmo, da bo odprla svoje meje in sprejela zunanjo pomoč. Nobena država na svetu ne more sama obvladati tako obsežne naravne nesreče.
Marios Matsakis
Gospa predsednica, razmere v Burmi po nedavnem katastrofalnem ciklonu so žalostne in se vsak dan poslabšujejo. Civiliste, ki so preživeli ciklon, zdaj ogrožajo bolezni in lakota ter pomanjkanje zatočišč in ustrezne zdravstvene oskrbe. Vendar vojaški diktatorji, ki vladajo v Burmi, ostajajo brezbrižni do nujne potrebe po omogočanju zagotavljanja ustrezne pomoči žrtvam.
Te brezsrčne vojaške generale veliko bolj skrbi ohranitev oblasti kot usoda preživelih v nesreči. Način, na katerega je ukrepal in še ukrepa burmanski režim, je nesprejemljiv in kazniv. Mednarodna skupnost, in zlasti EU prek komisarja Michela, je naredila vse, kar je lahko, da bi prepričala hunto v Burmi, da bi ravnala razumno, vendar žal ni dosegla želenega uspeha.
Menim, da nam zdaj ne preostane nič drugega, kot da začnemo zagotavljati nekakšno prisilno pomoč prizadeti regiji. Tako ukrepanje je mogoče z nujno privolitvijo ZN in potrebno logistiko, ki se zagotovi z ustreznimi vojaškimi sistemi oskrbe v tesnem sodelovanju z drugimi državami, kot so Združene države.
To je resnično zadnja možnost in izjemen ukrep, vendar menim, da je to nujno za rešitev več tisoč nedolžnih življenj. Ne moremo biti še naprej nedejavni ter opazovati nadaljnje trpljenje in propadanje burmanskega ljudstva.
Frithjof Schmidt
(DE) Gospa predsednica, obseg krize v Burmi je grozljiv: 100 000 mrtvih, 200 000 pogrešanih in več kot dva milijona ljudi brez strehe nad glavo v državi s 54 milijoni prebivalcev. Delta reke Iravadi je največja regija, ki prideluje riž v Burmi, in ima ključno vlogo pri proizvodnji hrane. Morski val je opustošil 22 milj zemlje v notranjosti, poplavil polja in jih močno nasolil. To pomeni, da bo k sedanji humanitarni katastrofi srednjeročno prispevala še kriza s proizvodnjo hrane v delti reke Iravadi.
Prebivalci Burme potrebujejo takojšnjo in dolgoročno pomoč mednarodne skupnosti. To pomoč je žal treba vsiliti kljub nasprotovanju generalov, ne glede na posledice. Vladno oviranje zagotavljanja nujne pomoči je škandal brez primere v zgodovini mednarodnih odnosov. Žrtve ciklona so izpostavljene nevarnosti zaradi paranoične in morilske tolpe vojakov, ki vladajo v Burmi že več desetletij.
Septembra lani je bilo nasilno zatrto priljubljeno gibanje za demokracijo, ki so ga vodili budistični menihi. Več tisoč ljudi je bilo ubitih ali nasilno odpeljanih, zdaj pa več deset tisoč ljudi umira, ker vlada ne dovoli zagotavljanja pomoči. Ljudje umirajo, ker vlada ne želi sprejeti pomoči zanje. Ta morilski režim spada v sam vrh črnega seznama Združenih narodov, člane hunte pa je treba privesti na zatožno klop pred Mednarodno kazensko sodišče.
Hanna Foltyn-Kubicka
(PL) Človeštvo se še ni naučilo, kako bi se preprečile tragične posledice naravnih nesreč. Te posledice so še večje, če državam vladajo diktatorji. Trpljenje Burmanskega naroda je sodoben primer za to. Ljudje v Burmi trpijo zaradi ciklona in vedenja tamkajšnjega vladajočega vojaškega režima. Brezsrčnost vladajočih burmanskih generalov je postala očitna, ko so zavrnili mednarodno pomoč za rešitev Burmancev, čeprav je generali sami niso mogli zagotoviti. Ta odločitev pomeni premišljen zločin zoper celoten narod. Kljub vsesplošnemu mednarodnemu obsojanju burmanski generali nadaljujejo s svojimi kriminalnimi dejanji. Kaže, da humanitarna pomoč konča v rokah vojske in njihovih družin ali se preprodaja. Hkrati je zaradi vedno večje lakote in bolezni pomoč še bolj nujna.
Posebno pozornost je treba prav tako nameniti položaju sirot v Burmi. Vedno več znakov je, da trgovci z ljudmi iščejo te sirote za spolne sužnje ali javne hiše po vsem svetu.
Spoštovanje človekovih pravic ne pomeni le, da nacionalni organi ne smejo biti odgovorni za mučenje, umore in aretacije. Zavračanje zagotavljanja pomoči žrtvam nesreče ali namerno oviranje pomoči je enako genocidu.
Colm Burke
Gospa predsednica, zahvaljujem se komisarju za njegovo dosedanje delo na tem področju. Zdaj je jasno, da je več kot 125 000 ljudi umrlo zaradi ciklona, ki je 2. in 3. maja prizadel severne regije Burme. Združeni narodi ocenjujejo, da je ta tragedija neposredno prizadela več kot 2,4 milijona ljudi. Veliko jih je resno ranjenih in verjetno bodo izbruhnile bolezni zaradi pomanjkanja hrane in čiste vode. To se je morda že zgodilo na tem območju.
Politika vojaške hunte v zvezi s preprečevanjem, da bi delavci humanitarnih organizacij prišli na prizadeta območja, je nezaslišana. Ti humanitarni delavci in agencije, za katere delajo, imajo strokovno znanje za vzpostavitev celovitih dejavnosti pomoči, s katerimi bi se v kratkem času zagotovila pomoč ljudem. Ali bo moralo umreti še enkrat toliko ljudi, preden bo vojaški režim dovolil vstop humanitarnim organizacijam?
S skupnim prizadevanjem EU, Kitajske, Indije ter vseh jugovzhodnih azijskih narodov in ZN bomo lahko burmanske organe prisilili, da bodo odpravili omejitve. Skupaj lahko spremenimo način razmišljanja te podkupljive vlade. Zlasti se nam morata Kitajska in Indija pridružiti pri zahtevanju sprememb.
Zdaj je 18 dni odkar je ciklon prizadel regijo. Mednarodna skupnost si mora še naprej prizadevati, da bodo vsi ljudje, ki jih je prizadela nesreča, dobili hrano, čisto vodo, potrebno zdravstveno oskrbo in zatočišče. Še naprej moramo pritiskati na vodstvo Burme in ga prisiliti, da bo dovolilo mednarodnim humanitarnim agencijam, da bodo opravile svoje delo. Vse države v EU in EU sama morajo še naprej izvajati diplomatski pritisk. Pri tem je potrebno takojšnje ukrepanje. Ne smemo dovoliti, da mine še 18 dni, preden bomo ukrepali. Zdaj je čas za odpravo omejitev.
Thijs Berman
(NL) Dva tedna po nesreči je del burmanskega ljudstva končno prejel riž, fižol in zdravila, vendar pomoč še vedno ni dosegla četrtine žrtev in zaradi hunte prihaja nezaslišano pozno. S Svetovnim programom za hrano ZN sta se po navedbah njegovih predstavnikov zagotovila riž in fižol za 212 000 od 750 000 najhuje prizadetih ljudi. Zato je treba vzpostaviti poseben sklad pomoči ZN, kar so prav tako zahtevali socialdemokrati. Hvaležen sem Komisiji za njeno pomembno prizadevanje v Burmi in tudi iz Bruslja.
Vendar je več milijonov ljudi prepuščenih lakoti, žeji in boleznim. To je oblika mučenja, to so umori in popolnoma neuspešno izpolnjevanje dolžnosti zaščite. To so dejanja, ki mejijo na genocid. Zato je vojska odgovorna za zločine zoper človeštvo. To je za našo skupino in jutri za ta parlament zadeva Mednarodnega kazenskega sodišča. Varnostni svet mora začeti s preiskavo zločinov tega režima. Kakšno je stališče Komisije v zvezi s tem?
Kot poročevalec za Burmo se sprašujem, kdaj se doseže meja spoštovanja suverenosti neke države. Ta meja je bila navsezadnje nekoliko nižja v primeru Iraka. Kdaj postane spoštovanje temeljnih človekovih pravic nedotakljivo za neko mednarodno skupnost? Zdaj je verodostojnost človekovih pravic očrnjena po vsem svetu z zavrnitvijo, zlasti v sosednjih državah, sodelovanja z burmansko vlado in nepripravljenostjo zagotavljanja pomoči ljudem brez soglasja generalov. Suverenost ne daje pravice do zatiranja lastnega ljudstva.
Zato Svet Evropske unije in zlasti Združeno kraljestvo v vlogi predsednika Varnostnega sveta zahtevata, da se položaj v Burmi ponovno obravnava v Varnostnem svetu. Kitajska in Rusija morata razumeti, da je položaj zdaj še bolj kriminalen in resen kot takoj po ciklonu.
Thomas Mann
(DE) Gospa predsednica, 130 000 mrtvih in več kot dva milijona ljudi brez doma: to je kruta realnost v Burmi. Poleg tega ljudi ogroža vsesplošna lakota. Zaradi poplav se patogeni, ki povzročajo diarejo, kot je salmonela, širijo kot ogenj. Tveganje za nastanek bolezni, kot so tifus, kolera, malarija in vročica dengue, je veliko. Zlasti so ogroženi otroci, ki imajo šibek imunski sistem in katerih telesa se hitreje dehidrirajo. Preživeli v nesreči potrebujejo čisto pitno vodo, ki je ni mogoče trajnostno zagotoviti brez dobrih čistilnih naprav. Nenazadnje potrebujejo zasilna stanovanja, da bi se preprečilo širjenje bolezni dihal.
Vojaška hunta še vedno ne želi sprejeti zahodnih humanitarnih delavcev, kar je pravkar potrdil komisar Michel v svojem ganljivem govoru. S tem je ogroženo preživetje več deset tisoč ljudi. Kakšen je odgovoren pristop? Izvajanje pritiska z vložitvijo tožbe pri kazenskem sodišču v Haagu? Zagotovo. Vendar ali je prav tako treba spremeniti mednarodno zakonodajo, da se omeji nacionalna suverenost v primeru humanitarne krize? To bi bilo težko doseči in Kitajska bi zagotovo vložila veto v Varnostnem svetu ZN.
Kitajska je ena od maloštevilnih zaveznic burmanskih diktatorjev. Vendar si mora čim bolj prizadevati - in tudi države članice združenja ASEAN, kot je povedal Hartmut Nassauer - da bo zagotovila, da bodo lahko mednarodne skupine strokovnjakov in materialna pomoč, ki so pripravljene že nekaj časa, prišle v državo. Eden od razlogov, zaradi katerih Mjanmar ovira številne operacije pomoči mednarodne skupnosti, je očitno želja po vplivanju na konferenco donatorjev, da bi dobili večmilijonske vsote in jih uporabili po svoji volji.
Tako kot prezirljivo in nasilno zatiranje mirnih demonstracij med uporom budističnih menihov septembra 2007 in poznejša uvedba embarga na novice, ki je trajala več mesecev, je tudi to totalitarno dejanje, ki je v nasprotju z interesi prebivalstva. To domnevno uveljavljanje nacionalne suverenosti je v celoti nedržavniško in popolnoma nehumano.
Ana Maria Gomes
(PT) Več kot 63 000 mrtvih in pogrešanih ter pol milijona ljudi brez doma so zdaj skupne posledice ciklona in krutosti hunte, ki slabo upravlja in zatira Burmo ter je preprečila, da bi mednarodna pomoč dosegla ljudi v stiski. To je popolno nasprotje z odprtostjo in pripravljenostjo Kitajske, da bi pomagala preživelim v Sečuanu.
Varnostni svet ZN si zdaj ne more več privoščiti, da ne bi burmanski vojaški hunti pripisal odgovornosti za zaščito njenega ljudstva z omogočanjem, da mednarodne humanitarne nevladne organizacije in agencije pridejo v državo, da bodo pomagale zapuščenemu prebivalstvu v delti reke Iravadi. Prav tako je treba pri Mednarodnem kazenskem sodišču vložiti tožbo zoper burmansko vojaško hunto zaradi zločinov zoper človeštvo.
Ta parlament upa, da bodo evropske vlade neposredno pritisnile na Varnostni svet ZN. Čas je, da vse članice Sveta, vključno s Kitajsko, ki je podprla burmansko diktatorstvo, prevzamejo svojo odgovornost za žrtve v Burmi.
Laima Liucija Andrikien
(LT) Danes govorimo o tragičnih razmerah v Burmi po ciklonu, ki je opustošil deželo na začetku tega meseca. Katastrofalne posledice tragedije so več sto tisoč mrtvih, ranjenih, bolnih ali pogrešanih in veliko ljudi brez doma, ki potrebujejo hrano in vodo. Vsak dan lahko po televiziji gledamo grozljive prizore iz države, ki jo je uničil ta ciklon, pri čemer ne moremo ostati brezbrižni.
Res je, da je človeštvo še vedno nemočno v boju proti naravnim nesrečam, zlasti če se zgodijo brez opozorila. Vendar so nedavne razmere v Burmi drugačne, ker se zavedamo dejstva, da je indijska vlada opozorila voditelje Burme na neizbežen ciklon dva dni preden je ta dosegel državo, torej so bili voditelji o tem obveščeni.
Kljub temu je ciklon z vso silo prizadel prebivalce države, ker generali, ki vodijo državo, niso opozorili svojega prebivalstva na neizbežno nesrečo. Tako vlado je treba obsoditi, ker njena zadnja dejanja kažejo na popolno neučinkovitost in brezbrižnost do državljanov, kar pomeni jasno kršitev človekovih pravic. Vodilni generali so odgovorni, ker so dovolili, da se je ta naravna nesreča razvila v tako obsežno katastrofo.
Seznam kaznivih dejanj burmanskih voditeljev, ki jih ne bomo nikoli pozabili, vključuje preprečevanje vstopa mednarodnih humanitarnih delavcev v državo, zavračanje zagotavljanja pomoči ljudem v stiski in popolno nespoštovanje prizadevanja mednarodne skupnosti za zagotavljanje pomoči prizadetim. Sramotni poskusi generalov, da bi v takih okoliščinah organizirali referendum o ustavi, je še eno dejanje na tem seznamu.
Resnično menim, da mora Evropska unija izkoristiti vse možne načine - ponavljam: vse možne načine - za sodelovanje z vladami Indije, Kitajske in drugih azijskih držav ter se obrniti na vse institucije mreže Združenih narodov za zagotovitev, da bodo ljudje v Burmi prejeli čim več pomoči.
Józef Pinior
Gospa predsednica, v današnji razpravi izpostavljam tri stvari. Prvič, težava v zvezi z novo ustavo. Mjanmarska hunta je objavila, da je dobila provojaška ustava večinsko podporo na referendumu, ki je potekal kljub splošni kritiki in potrebam zaradi nacionalne tragedije. Skupine, ki zagovarjajo človekove pravice, menijo, da je tako glasovanje sramotno. Verodostojnost referenduma, ki je izpeljan v takih pogojih, je zagotovo dvomljiva. Najverjetneje bo 24. maja nemogoče izpeljati drugi krog glasovanja na večini območij v delti reke Iravadi.
Drugič, splošnejša težava je povezana s sankcijami, zlasti sankcijami EU. Ali resnično delujejo? Najbolj je bilo prizadeto splošno prebivalstvo. Nekateri opazovalci - izkušeni novinarji, diplomati, nekdanji veleposlaniki EU v jugovzhodni Aziji - menijo, da taka osamitev Burme ne bo pomagala.
Tretjič in ne zadnjič, čas je za ukrepanje v Varnostnem svetu ZN. Varnostni svet Združenih narodov mora vztrajati pri tem, da imajo pošiljke pomoči in humanitarni delavci neoviran dostop v Burmo. Države EU, ki zagotavljajo pomoč, morajo vztrajati pri spremljanju te pomoči, da se bo zagotovilo, da bo dosegla žrtve ciklona, ki so v največji stiski.
Alessandro Battilocchio
(IT) Gospa predsednica, gospe in gospodje, v nekaj sekundah, ki jih imam na voljo, bi rad opozoril Parlament na opozorila prostovoljcev, ki delajo za mednarodno organizacijo Save the Children in ki so nas obvestili, da obstaja neizbežno tveganje za tragedijo, ki bo dodatno poslabšala sedanjo tragedijo.
Reševalne ekipe so sporočile, da na močvirnatem območju delte reke Iravadi več kot 30 000 otrok umira zaradi pomanjkanja; to so otroci, ki so preživeli ciklon Nargis, in v veliko primerih tudi njihovi starši, ki so zdaj žrtve lakote in žeje, bolehajo za grižo ter so izčrpani zaradi dežja in mraza.
Komisar, v teh okoliščinah je politika zavračanja pomoči, ki jo izvajajo general Tan Šve in njegovi vojaški pomočniki, nesmiselna. Ne smemo izgubljati časa. Zaradi slabe prehrane, ki je že prisotna, pomanjkanja pitne vode, različnih bolezni in odsotnosti pomoči ti otroci ne bodo dolgo preživeli: ali ukrepamo zdaj ali pa bomo upravičeno odgovorni, ker nismo naredili dovolj.
Neena Gill
Gospa predsednica, zahvaljujem se komisarju Michelu in mu čestitam za njegove ukrepe. Danes smo slišali, da je ciklon Nargis prizadel dva in pol milijona burmanskega prebivalstva in, kot je povedal komisar, so se razmere še poslabšale zaradi nepopustljivosti režima pri zavračanju tuje pomoči, zaradi česar je pomoč prejela le četrtina ljudi, ki to pomoč nujno potrebujejo. To pomeni nedojemljivo in žalostno kršenje najosnovnejših človekovih pravic burmanskega ljudstva. Vendar prav tako meji na kazensko malomarnost.
Pred kratkim smo izvedeli, da se je hunta pripravljena delno prilagoditi, vendar pozivam Komisijo in Svet, naj to popuščanje obravnavata previdno, ker je to režim, ki je surovo zatrl svoje prodemokratično gibanje. Poudarjam, da je ključno še naprej pritiskati na hunto, da bodo lahko agencije ZN, ki imajo izkušnje in logistično znanje v zvezi z obravnavo razmer, prišle v državo. Zlasti sem zaskrbljena, kot je poudaril komisar, zaradi otrok, ki najbolj trpijo. Prav tako je treba dovoliti vstop Unicefu, da se bo zmanjšalo tveganje za bolezni in nezadostno prehrano.
Končno, pozivam tiste, ki lahko vplivajo na Burmo, to so sosednje države in partnerice EU - Indija, Kitajska in države združenja ASEAN - naj spodbujajo hunto, da bo sprejela pomoč od drugih. Prav tako pozivam Komisijo in druge, da sprejmejo ukrepe za pojasnitev hunti, da sta demokracija in sodelovanje z zunanjim svetom edini mogoč način za rešitev te krize. Upam, da bo komisar Michel odgovoril, kaj bomo naredili zdaj in kakšni bodo naši naslednji ukrepi.
Mario Mauro
(IT) Gospa predsednica, gospe in gospodje, zaradi neuspešne misije, ki jo je opisal komisar Michel, kateremu se kljub temu zahvaljujem za njegovo veliko iskrenost, razumemo, da se je zdaj zelo primerno osredotočiti na doktrino humanitarnega posredovanja za krepitev odnosov z burmanskimi organi in tudi s kitajskimi organi, ki se zdaj drugače odzivajo na resne motnje in nesreče, ki so jih imeli tudi v svoji državi.
Osredotočanje na odnose s Kitajsko bo lahko pripomoglo k vzpostavitvi možnosti za humanitarno posredovanje, ki lahko vključuje preoblikovanje območja za neposredno zagotavljanje pomoči iz zraka, v katerem je prepovedan zračni promet, v pravi humanitarni koridor.
Tudi jaz imam vprašanje za Svet: Evropska unija je imenovala predstavnika za Burmo; čeprav se zahvaljujem komisarju Michelu za njegovo predanost in obisk tega prizadetega območja, kot ga je poimenoval sam, me zanima, kakšen je namen tega predstavnika? Kaj želi doseči?
Tunne Kelam
Gospa predsednica, imamo eno človeško prednostno nalogo: zagotavljanje mednarodne humanitarne pomoči več milijonom ljudi, ki so na robu smrti. Vojaška hunta je odgovorna, ker ni pravočasno opozorila svojega prebivalstva pred bližajočim se ciklonom in ker ni dovolila vstopa humanitarne pomoči v državo.
Menim, da je zdaj čas, da zoper to tolpo, ki je odgovorna za zločine zoper človeštvo, vložimo tožbo pri Mednarodnem kazenskem sodišču v Haagu, vendar je pri tem potrebno skupno mednarodno prizadevanje. Medtem je treba čim bolj pritisniti na voditelje v Burmi in njihove zaveznike, vključno s Kitajsko, da bodo najprej sodelovali pri zagotavljanju humanitarne pomoči, preden bodo začeli s samozvano obnovo.
Glyn Ford
Gospa predsednica, tragedijo v Burmi je še povečala vojaška hunta, ki je preprečila zagotavljanje pomoči. Zavrnili so več kot simbolično pomoč delovne skupine Združenih držav, ki ima oporišče v Okinavi in je bila naključno navzoča ob obali Tajske. Medtem ko je več sto tisoč ljudi umrlo v prvotni nesreči, se lahko število žrtev močno poveča, če se ne bo dovolilo zagotavljanje pomoči in se zato ne bo vzpostavil nadzor nad izbruhom bolezni. Oxfam je ocenil, da bi lahko bila v sedanjih okoliščinah ogrožena do dva milijona ljudi.
Vse - Kitajsko, Evropsko unijo in druge sosednje države - moramo pozvati, da od režima čim bolj zahtevajo, da bo ublažil svoje stališče ter odprl svoja vrata pomoči in humanitarnim delavcem, ki čakajo v Bangkoku in na Tajskem.
Janez Lenarčič
Predsedujoči Svetu. - Rad bi se zahvalil vsem udeležencem te razprave, iz katere ugotavljam, da obstaja v tem cenjenem Parlamentu široko soglasje glede nekaterih bistvenih elementov, elementov, ki so tudi bistvene sestavine pristopa Sveta do vprašanja položaja v Burmi.
Predvsem gre za zaskrbljenost, v prvi vrsti, globoko zaskrbljenost nad humanitarno situacijo v državi. Drugič, za odgovornost burmanskih oblasti za odpravljanje posledic katastrofalnega ciklona, in v tem sklopu njihovo odgovornost zagotoviti dostop humanitarne pomoči do tistih, ki so je potrebni.
Naj poudarim, da je Svet Evropske unije odločen nadaljevati svoja prizadevanja, da bo humanitarna pomoč prispela do tistih, ki jo potrebujejo. In zato bo uporabila vse poti, vse možne mehanizme, ki so na razpolago. V prvi vrsti svoje lastne, in tukaj bi rad ponovno poudaril priznanje v imenu Sveta in podporo naporom spoštovanega komisarja Michela.
Po drugi strani bo Evropska unija nadaljevala svoja prizadevanja v okviru Organizacije združenih narodov in v okviru regionalnih organizacij, kakršna je ASEAN. Naj ponovim, da je pred sestankom zunanjih ministrov držav ASEAN, ki je potekal predvčerajšnjim, Evropska unija opravila demaršo v državah ASEAN, kjer je poudarila svoja pričakovanja in svoje predloge glede položaja v Burmi. In, 19. maja je bila po srečanju ASEAN v Singapurju sprejeta izjava, ki vsebuje nekatere spodbudne elemente. Naj naštejem samo nekatere od njih.
Najprej, zunanji ministri ASEAN so se dogovorili, da bodo vzpostavili koordinacijski mehanizem pod okriljem ASEAN za humanitarno pomoč. Drugič, oblasti Burme oziroma Mjanmara so se strinjale, da sprejmejo takojšnjo pomoč v obliki zdravniških ekip iz drugih držav ASEAN-a. In tretjič, oblasti Burme oziroma Mjanmara so izrazile pripravljenost sprejeti strokovno pomoč mednarodnih in regionalnih agencij pri odpravljanju posledic te humanitarne katastrofe.
Omenil pa bi tudi odločitev, skupno odločitev držav ASEAN in Združenih narodov za sklic donatorske konference, ki bo v nedeljo 25. maja v Yangonu.
Naj končam ponovno z zahvalo za stališča, ki sem jih slišal v tej razpravi. Zagotavljam vam, da bodo zelo koristna v naših pripravah na razpravo, ki pričakujemo, da bo potekala na zasedanju Sveta za splošne zadeve in zunanje odnose ta ponedeljek.
Hvala lepa.
Louis Michel
komisar. - (FR) Gospa predsednica, gospe in gospodje, seveda razumem splošno mnenje, ki je bilo izraženo v Parlamentu - kritike in razočaranje - ter se v celoti strinjam z njim.
Skoraj vsi govorniki so omenili sodelovanje z Varnostnim svetom, pojem odgovornosti za zaščito, pravico do nekakšnega ukrepanja, meje nacionalne suverenosti in splošne sankcije. Ravno s tem se ukvarjamo. Vendar bom govoril o možnostih, ki jih ima mednarodna skupnost na voljo, da sprejme vse ukrepe, ki ste jih omenili, in zagotovi spoštovanje vseh teh načel. To vprašanje je nekoliko težje, ker je povezano z resno zadevo spoštovanja mednarodnega humanitarnega prava, tj. tema, glede katere sta se Evropska komisija in parlament že odločila, da jo bosta septembra obravnavala v zvezi s posameznimi zadevami. Zato je oblikovano splošno soglasje glede analize: vsi se strinjamo, da je to nesprejemljivo, vsi se strinjamo, da je nečloveško, in vsi se strinjamo, da je potreben boljši dostop in tako naprej.
Predlagam - to je moje osebno mnenje - da poskušamo takoj izkoristiti rezultate konference donatorjev, organizirane na pobudo generalnega sekretarja Ban Ki-moona, ali da vsaj poskušamo čim več pridobiti od njih, pri čemer so donatorji Evropska unija in države ASEAN, ter da v okviru te pobude ali predloga imenujemo skupnega koordinatorja za EU/države združenja ASEAN. To lahko naredimo takoj.
To bo očitno težka naloga. Če želi mednarodna skupnost zagotoviti neko stopnjo usklajenosti in če pobudi ne bosta prinesli rezultatov, bo težko ukrepati tako, kot da ne bi mogli storiti ničesar več, pri čemer se mora takrat mednarodna skupnost (ZN ali druge institucije) opreti na nekoliko drugačna sredstva.
Za konec izpostavljam, da to govorim, ker je očitno do neke mere najbolj skrb vzbujajoča stvar od vseh, zaradi katere se zmanjšuje verodostojnost ali v vsakem primeru ogrožata moralna dolžnost ukrepanja in sam pojem ali izvajanje pojma odgovornosti za zaščito, to, da imamo poleg načelnih izjav, ki jih dajemo, ker tako čutimo, ker je to naša kultura, naše dojemanje demokracije in človekovih pravic itn., na voljo druge možnosti oziroma možnosti, ki smo jih politično sposobni izvajati.
To je dejstvo. Zagotoviti je treba tak politični pogum. Preveč preprosto je reči: "nekaj moramo narediti, to moramo poslati, prisiliti jih moramo, narediti moramo to ali ono". Že prav, vendar kakšna sredstva imamo na voljo za to? Ali so naše države politično sposobne in pripravljene sprejeti končne posledice - uporabo sile, če bo to potrebno - in ali smo sposobni ukrepati na tak način? To je resnično vprašanje.
Strinjam se z vsem, kar ste povedali, vendar je treba oblikovati sklepe iz naših velikodušnih stališč. Rad bi pojasnil, zakaj menim, da ima ta razprava dve strani. Na eni strani je splošna razprava, s katero se vsi strinjamo, na drugi strani pa je neposredno vprašanje. Menim, da to vključuje zagotavljanje popolne podpore in vzpostavitev najboljših pogojev za generalnega sekretarja, da bo dialog smiseln, ter omogočanje, da bo mogoče čim več pridobiti iz teh dveh pobud. To je večinoma moj predlog.
Dvomim, da se bodo lahko s katerimi koli izjavami, grožnjami ali nepopustljivimi besedami tu in zdaj - čeprav je to potrebno - spremenile razmere. Žal menim, da se ne bodo. Zato menim, da se moramo strinjati s pobudama generalnega sekretarja Bana Ki-moona in ju v celoti podpreti.
Predsednica
Prejela sem šest predlogov resolucij, vloženih v skladu s členom 103(2) Poslovnika.
Ta razprava je končana.
Glasovanje bo potekalo v četrtek.
Pisna izjava (člen 142)
Zita Pleštinská
v pisni obliki. - (SK) Pretresena sem zaradi grozovite tragedije, ki je prizadela Burmance. Podlo je, da generale, ki imajo neomajno oblast v državi, ne prizadene veliko število žrtev uničujočega ciklona Nargis, katerih število se še povečuje zaradi pomanjkanja pitne vode, hrane in zdravniške pomoči. Ne razumem ljudi, ki ne storijo ničesar, ko njihovo ljudstvo prizadene nesreča, in ki so popolnoma osamili Burmo, čeprav je jasno, da država ne bo mogla sama rešiti položaja. Domišljavost organov oblasti očitno nima meja. V tako izjemno kriznih razmerah je vprašanje državne suverenosti popolnoma nečloveško.
Humanitarna organizacija Oxfam je opozorila, da bo lahko število žrtev doseglo 1,5 milijona ljudi, če pomoč ne bo hitro dosegla prizadetih ljudi. Združeni narodi menijo, da je nesreča prizadela do 2 milijona ljudi, ki potrebujejo pomoč. To so skrb vzbujajoča opozorila, zato moramo hitro sprejeti jasno stališče. Ne moremo še naprej čakati in nemočno opazovati, kako bo zaradi lakote umrlo še več ljudi.
Glasovala bom za resolucijo Evropskega parlamenta o tragičnih razmerah v Burmi. Prepričana sem, da EU ne sme biti brezbrižna. Izkoristiti mora vsa sredstva, ki jih ima na voljo, da bo pomagala Burmancem. EU mora glede na velik obseg katastrofe prav tako uporabiti izvršilne ukrepe, ker "nacionalni organi očitno ne ščitijo svojega prebivalstva pred genocidom, vojnimi zločini, etničnim čiščenjem in zločini zoper človeštvo".
