Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
Julistan perjantaina 19. marraskuuta keskeytyneen Euroopan parlamentin istunnon avatuksi.

Muistopuhe
Puhemies
Hyvät kollegat, monet teistä ovat uusia kollegoja. Mutta arvelen, että Carmen Diez de Rivera Icazan muisto on painunut kaikkien täällä olevien vanhojen kollegojen mieliin hyvin syvälle. Minun on tänään kerrottava teille, ja muistattekin sen varmaan, että hän erosi tehtävistään ja taisteli hyvin urhoollisesti sairauttaan vastaan, mutta hän menehtyi eilen. Tiedätte, että hän oli ihana kollega, hän vastusti myötäilyä ja hän taisteli kaikkien jalojen asioiden puolesta kiihkeästi ja säteilevän hymynsä voimalla, hymyn, jonka kaikki muistavat. Sallinette minun, jos vain sen minulle suotte, hyvät kollegat, pitää hiljainen hetki hänen muistolleen, jolloin voimme ajatella Carmenia oikein voimakkaasti.
(Parlamentti vietti seisten minuutin hiljaisuuden.)

Salafranca Sánchez-Neyra
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa, että edellisen toimikautemme alussa minun ja parlamentin jäsen Díez de Riveran välillä sattui julkinen välikohtaus, jonka syynä oli väärinkäsitys. En aio nyt selvittää hänen poliittista uraansa te teitte sen juuri erittäin onnistuneesti, arvoisa puhemies mutta haluaisin kuitenkin mainita julkisesti täällä parlamentissa hänen hyväntahtoisuutensa, hänen urheutensa, hänen arvokkuutensa, ja sen horjumattomuuden ja rohkeuden, jolla hän vei sairautensa loppuun saakka. Samoin miksei minun on painotettava sitä, arvoisa puhemies, miten hän ponnisteli selvitäkseen vaikeasta tilanteesta, joka lopulta johti sydämelliseen ja uskolliseen ystävyyteen, jonka seurauksena allekirjoitimme yhdessä aloitteita parlamentille. Arvoisa puhemies, nyt olen ylpeä siitä, että olen voinut kirjoittaa nimeni hänen allekirjoituksensa viereen näissä parlamentin hyväksymissä aloitteissa.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, ennen kaikkea haluan kiittää teitä Carmenille osoitetusta muistopuheesta. Jos syöpä ei olisi nujertanut häntä, olen vakuuttunut siitä, että hän istuisi nyt omalla paikallaan ryhmämme edustajana täällä parlamentissa. Kun minulla oli kaksi viikkoa sitten mahdollisuus vierailla hänen luonaan sairaalassa olen jo kertonut tämän puhemiehelle , hän pyysi minua välittämään jäähyväiset kaikille kollegoilleen. Haluan kiittää erityisesti kahta kollegaa, hänen sukulaistaan Íñigo Méndez De Vigoa ja Paca Sauquilloa, siitä, että he olivat Carmenin tukena koko sen pitkän ja raskaan prosessin ajan, jonka hän kävi läpi viimeisinä elinpäivinään.
Haluan sanoa myös, että Carmen Díez de Rivera, joka oli hurmaava nainen, oli myös merkittävä Euroopan parlamentin jäsen, ja, haluaisin sanoa myös tämän, hän oli henkilö, jolla oli erittäin keskeinen merkitys maani historiassa ja sen siirtymisessä demokratiaan. Toivon, että jonain päivänä historiankirjoituksessa tehdään hänelle tässä mielessä oikeutta.


Valdivielso De Cué
Arvoisa puhemies, haluan puhua terroristijärjestö ETAsta, joka, kuten kaikki tiedätte, on päättänyt käynnistää jälleen rikollisen toimintansa, jonka lopettamisesta määrättömäksi ajaksi se ilmoitti 14 kuukautta sitten. Baskina haluan kertoa Euroopan parlamentille nöyrästi ja vilpittömästi, mutta kuitenkin päättäväisesti, että se toivo rauhasta, jota Espanjan ja erityisesti Baskimaan yhteiskunta ovat vaalineet koko tämän ajan, tuntuu olevan menetetty.
On surullista todeta, että Euroopan unionissa on vielä kansalaisia, jotka eivät pysty puolustautumaan pienten ääriryhmien väkivaltaa vastaan ja jotka joutuvat maksamaan erittäin korkean hinnan siitä, että he eivät halua luopua vakaumuksistaan terroristien kiristyksestä huolimatta.
Tämän vuoksi pyydän parlamenttia ilmoittamaan kaikille Euroopan unionin kansalaisille, että se on solidaarinen baskikansaa kohtaan, joka puolustaa lakien kunnioittamista ja rauhanomaista yhteiseloa, jota me kaikki olemme kaivanneet jo pitkään uskoen siihen, että voimme saavuttaa rauhan olemalla suvaitsevaisia muita kohtaan ja rakastamalla elämää.
Lopuksi pyydän teiltä, hyvät parlamentin jäsenet, että panostaisitte henkilökohtaisesti sellaiseen yhteistyöhön, jonka avulla tämä kaikille espanjalaisille yhteinen rauhantahto lopulta voittaisi, jotta voisimme yhdessä rakentaa tätä toivon tietä.

Doyle
Arvoisa puhemies, tässä historiallisessa tilanteessa, jossa Pohjois-Irlannin hallitus on kokoontumassa, on tietyllä tavalla ironista, että minä otan puheenvuoron kertoakseni hyviä uutisia, samaan aikaan kun kollegallamme on tuollaisia vaikeuksia kerrottavanaan baskialueelta. Tämä on kuitenkin historiallinen hetki Pohjois-Irlannille.
On juuri kulunut kaksikymmentä vuotta siitä, kun kollegani Joe McCartin ensimmäistä kertaa otti esiin Pohjois-Irlannin ja konfliktimme täällä parlamentissa. Viimeksi kuluneiden 30 vuoden aikana tuhannet ovat saaneet surmansa, tuhannet loukkaantuneet ja tuhannet perheet hajonneet. Voinko pyytää teitä välittämään kaikille Pohjois-Irlannin poliittisille johtajille ja, kuten me Irlannissa sanomme, " lammikon toiselle puolelle" Ison-Britannian pääministerille ja kaikille hänen kollegoilleen ja tietenkin Irlannin pääministerille, Bertie Ahernille, ja heidän edeltäjilleen, edeltäjille kummallakin puolella vilpittömät kiitoksemme siitä, minkä saavuttamisessa hekin ovat auttaneet. Ennen kaikkea osoitamme kiitoksemme Pohjois-Irlannin poliittisille johtajille, kaikille niille, jotka nyt ovat osana uutta toimeenpanevaa elintämme Pohjois-Irlannissa, erityisesti varapääministeri Seamus Mallonille ja ehkäpä voin erityisesti mainita pääministeri David Trimblen. Hän on osoittanut rohkeutta ja johtajuutta eli sitä, mitä politiikka pohjimmiltaan on.

Olkoon heillä pohjoisessa edessään monia menestyksekkään demokraattisen politiikan vuosia ja vuosikymmeniä, ja voisitteko te välittää täällä olevan kollegamme Jim Nicholsonin kautta, jonka katson kuuluvan Pohjois-Irlannin johtoon, parlamentin parhaimmat toivotukset heille kaikille.

Puhemies
Parlamentin jäsen Doyle, kiitän teitä tästä puheenvuorosta, ja minun on sanottava, että olen ehtinyt vastata toivomukseenne ja olen jo Euroopan parlamentin nimissä kirjoittanut kaikille tärkeimmille pohjoisirlantilaisille osapuolten johtajille ja kertonut heille, että ihailemme heidän saavutuksiaan ja että haluamme esittää heille vilpittömimmän ja hartaimman toiveemme rauhanprosessin jatkumisesta onnellisissa merkeissä.

Gallagher
Arvoisa puhemies, koska olen kotoisin Donegalista, joka on rajakreivikunta Ulsterin historiallisessa maakunnassa, minä, kuten irlantilainen kollegani Doyle, arvostan erityisesti Pohjois-Irlannissa viime aikoina tapahtunutta edistystä, varsinkin viime päivien kehitystä. On muodostettu hallitus ja vallansiirto, ja hajauttaminen on vain tuntien päässä.
Pohjois-Irlannin poliittisten johtajien rohkeutta ja sitkeyttä sekä Irlannin pääministerin, hänen edeltäjiensä, Ison-Britannian pääministerin ja hänen edeltäjiensä panosta voidaan ainoastaan ylistää. Lisäksi on olemassa yksi henkilö, jonka rooli on ollut olennainen kaikessa tässä: senaattori George Mitchell, jonka myötävaikutus rauhanprosessiin on mittaamaton.
Haluaisin myös toivottaa David Trimblelle, pääministerille, ja hänen varapääministerilleen Seamus Mallonille, heidän hallitukselleen, kansalliskokouksen jäsenille ja Pohjois-Irlannin kansalle rauhaa ja menestystä seuraavalle vuosituhannelle. Uskon, että koko Irlannin saari voi ainoastaan hyötyä viime päivien kehityksestä.
Tämä parlamentti, ja kiitän teitä siitä, että lähetitte parhaat toivotuksenne johtajille, on ollut tärkeässä roolissa rauhan edistämisessä. Olemme kaikkina aikoina tukeneet rauhanprosessia selvällä ja käytännöllisellä tavalla taloudellisen tuen avulla. Päätöksemme tehtiin täällä yksimielisesti: tuki Irlannin kansainväliselle rahastolle, tuki rauhan ja sovinnon ohjelmalle ja tietenkin Interreg-sopimukselle. Samalla kun pidän parlamentin osuutta myönteisenä, haluan myös tunnustaa Euroopan komission vuosien saatossa antaman panoksen ja erityisesti aikaisempien puheenjohtajien panoksen, puheenjohtaja Delorsin, kollegamme ja aikaisemman puheenjohtajan Jacques Santerin ja nyt puheenjohtaja Prodin, joka eilen antamassaan lausunnossa sitoutui jatkamaan varojen myöntämistä eri ohjelmille Pohjois-Irlannissa. Työskennelkäämme kaikki yhdessä noiden ihmisten eduksi, ja toivottavasti myös tämän mantereen muut osat katsovat Pohjois-Irlantia ja pyrkivät ratkaisemaan omat ongelmansa samalla tavalla.

McCarthy
Arvoisa puhemies, paljon on jo sanottu, mutta koska kasvoin Belfastissa ja vietin kolmekymmentä vuotta kolmestakymmenestäyhdeksästä ikävuodestani kotimaani väkivaltaisessa konfliktitilanteessa, haluan itse juhlistaa tämänpäiväistä historiallista tilannetta. Tämä on historiallinen päivä. Istun varta vasten John Humen paikalla tänään, koska hän on tästä parlamentista tuleva Nobel-palkinnon voittaja, joka on omistanut koko elämänsä rauhanprosessin turvaamiseen, uskon, että on tärkeää, että osoitamme hänelle kunnioitustamme, koska hän on toipumassa kotonaan Pohjois-Irlannissa.
On tärkeää sanoa tänään, että kansan tahto on tapahtunut Pohjois-Irlannissa. 71 prosenttia kansasta äänesti rauhan puolesta, poliitikot kummallakin puolella ovat olleet tarpeeksi yleviä siirtääkseen kansan tahdon tuleville sukupolville. Minun on sanottava, että minun tapauksessani se tapahtui ehkä liian myöhään. Minä lähdin Pohjois-Irlannista, koska siellä ei ollut tulevaisuutta, ei työpaikkoja, ei mahdollisuuksia nuorille, mutta olen iloinen siitä, että tulevilla sukupolvilla on nykyään nämä tilaisuudet, ja Euroopan unionilla on ollut keskeinen rooli tuossa prosessissa.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, minäkin haluan sanoa sanani juhlistaakseni tätä historiallista sopimusta. Olette jo lähettänyt kirjeen, jossa välitetään parhaat toivotuksemme Pohjois-Irlannin viranomaisille. Voisitteko lähettää toisen kirjeen kutsuaksenne pohjoisirlantilaiset ystävämme, toimeenpanevan elimen, vierailemaan parlamentissa. Minusta meidän velvollisuutemme on mainita se osuus, joka eräällä kollegallamme, John Humella, on ollut tässä prosessissa. Hänen vointinsa on parempi neljän leikkauksen ja pitkän toipilasajan jälkeen, ja toivon, että hän tulee pian takaisin keskuuteemme.

Nicholson
Arvoisa puhemies, voinko sanoa, että olen erittäin iloinen vastaanottaessani kollegoilleni osoitetut ylistyssanat viikonloppuna saavutetun menestyksen vuoksi. Haluaisin painottaa sitä kunniaa, joka kuuluu puolueeni johtajalle David Trimblelle hänen rohkeutensa ja lujuutensa ansiosta. Harvoin näkee poliitikon pistävän kaiken peliin. Hän pisti peliin koko tulevaisuutensa, ja toivon, että hän onnistuu.
Vielä on paljon tehtävää. Älkää olko liian innokkaita, mutta olen varma, että hän on ilahtunut. Välitän hänelle parlamentin onnentoivotukset. Maanantaina kävi Belfastissa Euroopan kansan puolueen ryhmän valtuuskunta, joka voi omin silmin todeta tuon erityisen päivän historialliset tapahtumat. David Trimble ilmaisin toivomuksensa ja toiveensa tulla taas Eurooppaan, toivottavasti tammikuun puolivälissä, ja minä odotan innokkaana tuota tapahtumaa, kuten uskon teidänkin tekevän, arvoisa puhemies.

Efthymiou
Arvoisa puhemies, pyytäisin teitä ryhtymään toimenpiteisiin asiassa, joka on aivan yhtä tärkeä kuin edellä mainitut ja joka koskee omaa maatani, Kreikkaa. Kun eilen valmistelin puheenvuoroani Morillonin mietinnöistä, huomasin, että Euroopan parlamentin asiakirjassa, jonka on laatinut pääosasto IV:n kansainvälisten ja institutionaalisten asioiden jaostossa laajentumista käsittelevä työryhmä ja josta vastaa Martine Chariot, on Turkin ja Euroopan unionin suhteita koskevassa kertomuksessa 6 kohdassa seuraava yllättävä kohta, joka ei ole mitenkään hyväksyttävissä:
Otsikko on "Egeanmeren tilanne", ja asiakirjan laatija esittelee omassa Euroopan parlamentin asiakirjassamme Egeanmeren saaret, jotka kansainvälisten sopimusten mukaan kuuluvat Kreikalle, alueena, joiden omistus on kiistanalainen Kreikan ja Turkin välillä. Arvoisa puhemies Fontaine, asiaa voisi selventää teille, koska olette eurooppalainen ja ranskalainen, vertaamalla sitä siihen, että vastaavassa asiakirjassa sanottaisiin, että Alsace ja Lorraine ovat alueita, joiden omistus on kiistanalainen Ranskan ja Saksan välillä.
Pyydän hartaasti ei vain järjestyksen ja historiallisen totuuden perusteella vaan myös itse asian perusteella, koska ymmärrätte tämän kaltaisten asiakirjojen poliittisen merkityksen, että tämä erittäin vaarallinen ja tuomittava muotoilu korjataan välittömästi.

Puhemies
Parlamentin jäsen Efthymiou, voin luvata teille, että tutkimme asian hyvin tarkasti, ja jos on tarpeen, teemme kyllä tarvittavat korjaukset.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, mekin pidämme Pohjois-Irlannin rauhaa ja uuden hallituksen muodostamista myönteisenä asiana ja, kuten kollega Jaime Valdivielso, ilmaisemme huolestuneisuutemme ETAn uhkauksesta aloittaa ihmisten tappaminen uudelleen.
Olin kuitenkin jo pyytänyt puheenvuoroa yhtyäkseni jäsen Barón Crespon sanoihin ja ilmaistakseni osanottoni Carmen Díez de Riveran poismenon vuoksi. Sen sijasta, että korostaisin hänen merkitystään demokratiaan siirtymisessä Barón Crespo teki sen jo erittäin hyvin , haluaisin ennemmin puhua siitä inhimillisestä suhteesta, joka oli välillämme ympäristöasioiden valiokunnassa kuuden vuoden aikana. Tämä on meillekin suuri menetys. Hän taisteli voimakkaasti Espanjan ja Euroopan luonnonsuojelun puolesta, ja mielestämme on järkyttävää, että menetimme hänet niin varhaisessa iässä. Jäsen Barón Crespon lailla minäkin olen pahoillani tästä menetyksestä.

Nogueira Román
Arvoisa puhemies, luonnollisesti pidän myönteisenä sitä, että Pohjois-Irlannissa ja koko Irlannissa on käynnistynyt uskoakseni lopullinen rauhanprosessi. Mielestäni meidän on kiitettävä kaikkia siihen osallistuneita poliittisia johtajia heidän tekemästään työstä.
Kaikesta huolimatta haluan painottaa tässä ja nyt John Humen historiallista merkitystä. Hänen onnistui jo vuosia sitten saada Sinn Fein ja Gerry Adams etsimään yhdessä hänen kanssaan poliittista ratkaisua Irlannin historialliseen ongelmaan.
Arvoisa puhemies, tämän lisäksi haluan puhua myös meitä kaikkia piinaavasta huolesta, joka johtuu siitä, että ETA-järjestö rikkoi tulitaukosopimuksen. Tämän vuoksi haluan sanoa, että vastustan ehdottomasti väkivallan käyttöä tällä hetkellä, Euroopassa tai missä tahansa maailmankolkassa, poliittisten sopimusten aikaansaamiseksi. Haluan sanoa myös sen, että Baskimaassa tarvitaan ehdottomasti samanlaista poliittista ratkaisua kuin Irlannissakin. Näin ollen niistä Espanjan hallituksen esittämistä itsepäisistä ja minun mielestäni taantumuksellisista mielipiteistä ei ole hyötyä, hallituksen, joka ei suostu hyväksymään poliittista kompromissia baskien kansallisten puolueiden kanssa tässä rauhanprosessissa.
Näin ollen olen sitä mieltä, että Euroopan parlamentin pitäisi Euroopan korkeimpana toimielimenä omaksua tämänsuuntainen kanta ja edistää siten Baskimaan poliittiseen kompromissiin pyrkivää prosessia.

Ortuondo Larrea
Arvoisa puhemies, olen baski ja Baskimaan kansallisuuspuolueen (Partido Nacional Vasco) jäsen. Ensinnäkin haluan onnitella johtajia, poliittisia puolueita, rauhanvälittäjiä ja ennen kaikkea Britannian ja Irlannin kansoja siitä, että he kaikki ovat löytäneet tämän tien rauhaan joustamalla alkuperäisistä kannoistaan.
Haluaisin myös yhtyä täällä Euroopan foorumissa esiin tuotuun paheksuntaan ETA-järjestön tulitauon rikkomista kohtaan ja haluan todeta, että vastustan ehdottomasti väkivallan käyttöä poliittisten tavoitteiden saavuttamiseksi.
Minun on kuitenkin myös sanottava erittäin painokkaasti, että meillä on ongelma Baskimaassa: olemme konfliktissa Espanjan valtion kanssa. Haluaisin pyytää täältä eurooppalaisesta foorumista käsin Espanjan hallitukselta ja Espanjan poliittisilta puolueilta sitä samaa avarakatseisuutta kuin briteillä ja irlantilaisilla, jotta me kaikki voisimme löytää tien rauhaan ja ratkaisun Baskimaan konfliktiin, joka on samalla tavoin eurooppalainen kuin Pohjois-Irlanninkin konflikti.
Me baskit haluamme rauhaa ja haluamme löytää kestävän ja kaikkia sitovan ratkaisun. Sitä varten on kuitenkin tarpeen, että me kaikki ponnistelemme löytääksemme yhteisiä osapuolten kohtaamista, tulevaisuutta ja rauhaa koskevia ratkaisuja.

Puhemies
Kiitos, hyvä kollega. Emme tosiaankaan voi aloittaa keskustelua. Huomaattehan, että nämä työjärjestyspuheenvuorot muuttuvat nykyään keskusteluksi.

Díez González
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, minäkin olen baski; olen baskinainen; olen naissosialisti ja naisbaski; olen yksi niistä 92 prosentista Baskimaan kansalaisista, jotka ovat äänestäneet Baskimaassa itsehallintoa koskevan säädöksen puolesta ja jotka ovat äänestäneet demokratian puolesta.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Baskimaassa vallitsee demokratia. Baskimaassa järjestetään vaaleja. Siellä pidetään vapaita ja demokraattisia vaaleja. Meillä on itsenäisyyttä koskeva säädös, jonka puolesta baskien suuri enemmistö on äänestänyt. Baskimaan kansalaiset ja Baskimaan toimielimet ovat olleet tilanteen tasalla. Baskimaassa on kuitenkin terroristijärjestö, joka haluaa hallita elämäämme, joka haluaa taas kiristää meitä ja jolle baskit ja me kaikki demokraatit olemme sanoneet "ei". Tämän minä vain halusin sanoa.

Gorostiaga Atxalandabaso
Arvoisa puhemies, haluaisin vain sanoa, että demokratiassa ei voida pitää hyväksyttävänä sitä, että yhden poliittisen suunnan edustajat saavat puhua Baskimaasta, mutta kukaan toisen poliittisen suunnan edustaja ei saa puhua. Tätä ei voida hyväksyä missään parlamentissa. Kyseessä ei ole parlamentti, jos tällaista sattuu. Vastustan sitä siis erittäin voimakkaasti. Haluaisin kolme minuuttia, joka on vain murto-osa siitä kokonaisajasta, joka on käytetty keskusteluun tästä aiheesta, selittääkseni kantaani. Tiedän, että monet ihmiset täällä pitävät demokratiasta ja parlamentarismin toimintatavoista. Saisinko puhua, arvoisa puhemies?

Puhemies
Ette oikeastaan, sillä uskoakseni se ei olisi järkevää. Tämä ei ole asiaa koskeva keskustelu. Te olette jo puhunut minuutin. Me emme voi jatkaa, se ei ole mahdollista. Tätä keskustelua ei ole merkitty tämänpäiväiselle esityslistalle.

Poettering
Arvoisa puhemies, juuri tästä te äsken puhuitte. On varmasti hyvä asia kuulla nyt useita tätä tärkeää ongelmaa koskevia mielipiteitä. Samalla on kuitenkin myös jo havaittavissa, että sitten myös muut jäsenet pyytävät puheenvuoroa, ja siksi meidän tulisi nyt aloittaa tavanomainen työmme esityslistan mukaisesti. Komissio on läsnä täällä täysistunnossa, ja komission jäsen Reding antaa pian tiedonantonsa, joten meidän tulisi nyt siirtyä esityslistalla oleviin asioihin.

Puhemies
Olen kanssanne vieläkin enemmän samaa mieltä, parlamentin jäsen Poettering, ja sen lisäksi minulla on teille kaikille jonkin verran tiedotettavaa ja haluaisin toivottaa joitakin valtuuskuntiakin tervetulleiksi, ja tähän kaikkeen meiltä menee paljon aikaa.

Cohn-Bendit
Arvoisa puhemies, en ole parlamentin jäsenen kanssa samaa mieltä, mutta yhdessä seikassa hän on oikeassa. Jos kolmelle tai neljälle henkilölle annetaan puheenvuoro mielipiteen ilmaisemiseksi, demokratian vähimmäisvaatimus olisi, että annetaan puheenvuoro sillekin edustajalle, jolla on toinen mielipide, vaikkei asiasta ollakaan yhtä mieltä. Ei voi olla mahdollista, että suuren ryhmän edustajan sallitaan puhua kolme minuuttia antamatta puheenvuoroa pienen ryhmän edustajalle, vaikkei asiasta ollakaan yhtä mieltä ja vaikka se, mitä toinen sanoisi, ei olisikaan sopivaa.

Puhemies
Arvoisa parlamentin jäsen Cohn-Bendit, tämähän on juuri ongelmallista työjärjestyspuheenvuoroissa, kuten varsin hyvin tiedätte. Kun kollega pyytää työjärjestyspuheenvuoroa, joka ei aina sitä ole ja luulen, että näin on voinut teillekin sattua puhemiehen on vaikea arvata, mitä kollega aikoo sanoa. Enkä voi sallia keskustelun aloittamista. Siinä tapauksessahan kaikilla ryhmillä olisi oltava puheenvuoro, siis aivan kaikilla ryhmillä.

Perry
Arvoisa puhemies, minulla on työjärjestyspuheenvuoro 179 artiklasta, joka koskee suhteita oikeusasiamieheen. Tämän vuoden heinäkuun 29. päivänä oikeusasiamies lähetti parlamentille omasta aloitteestaan tehdyn tutkimuksen, jossa pyydetään hyvää hallintokäytäntöä koskevia sääntöjä ja vastausta 30. päivään marraskuuta mennessä. Hän ei ollut saanut vastausta eiliseen mennessä. Olette käsittääkseni tänään kirjoittanut oikeusasiamiehelle, mutta toivon saavani tietää, milloin parlamentin jäsenet saavat tilaisuuden vastata oikeusasiamiehen omasta aloitteestaan tekemässä selvityksessä olevaan kommenttipyyntöön.

Puhemies
Aivan varmasti, parlamentin jäsen Perry. Olen tosiaankin allekirjoittanut tämän kirjeen tänään. Tämän suuntainen hanke on laadittu ja sitä ollaan saattamassa loppuun. Olen sitä mieltä, että se saadaan jätettyä Euroopan parlamentin puhemiehistön hyväksyttäväksi joulukuussa. Voin siis tuottaa teille tässä asiassa täyden tyydytyksen.

Tervetulotoivotukset
Puhemies
Haluaisin toivottaa kahdentoista Euroopan unionin jäsenyyttä hakeneen maan parlamenttien puhemiehet tervetulleiksi viralliselle lehterille.

He ovat saapuneet osallistuakseen jäsenyyttä hakeneiden maiden kansallisten parlamenttien puhemiesten ja Euroopan parlamentin väliseen kahdeksanteen tapaamiseen. Edeltäjäni Klaus Hänsch ja José Maria Gil-Robles panivat nämä tapaamiset alulle. Eilen teimme oikein rivakasti töitä, ja hetken kuluttua nämä vieraamme poistuvat lehteriltä jatkaakseen työskentelyä, joka on äärimmäisen hedelmällistä yhteistä tavoitettamme ajatellen, eli suuren eurooppalaisen perheen yhdistämistä ajatellen. Tästä syystä halusin tervehtiä heitä erittäin lämpimästi.
Meillä on vieraana myös Viron parlamentin valtuuskunta puhemies Tunne Kelamin johdolla. Haluaisin painottaa yhteisparlamentaarisen valtuuskunnan roolia niissä neuvotteluissa, jotka ovat parhaillaan käynnissä ja joiden tarkoituksena myös on johtaa Viron liittymiseen Euroopan unioniin. Toivotan teidät oikein lämpimästi tervetulleiksi.
(Suosionosoituksia)

Puhemiehen tiedonanto
Puhemies
Hyvät kollegat, ilmoitan teille, että Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on 25. marraskuuta 1999 antanut asiassa Martinez/de Gaulle vastaan Euroopan parlamentti välitoimia koskevan päätöksen. Ilmoitan teille, että tässä päätöksessä tuomioistuimen presidentti määrää keskeyttämään Euroopan parlamentin 14. syyskuuta 1999 antaman säädöksen soveltamisen; parlamentti hyväksyi säädöksellä työjärjestyksensä 29 artiklaa koskevan tulkinnan perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan ehdotuksesta.
Tämän päätöksen johdosta riippumattomien jäsenten tekninen ryhmä (TDI) sekaryhmä katsotaan olemassa olevaksi ja muiden poliittisten ryhmien kanssa rinnastettavaksi kaikissa suhteissa: parlamentin toiminnan osalta TDI-ryhmällä on välittömästi kaikki asianmukaisesti muodostettujen poliittisten ryhmien työjärjestyksen mukaiset oikeudet, sekä hallinnon ja rahoituksen osalta ryhmällä on oikeus toimintansa edellyttämään henkilöstöön sekä käytössä olevien jakoperusteiden mukaisiin poliittisille ryhmille myönnettäviin määrärahoihin.
Minun kerrottava teille, että tänä aamuna pitämässään kokouksessa parlamentin puhemiehistö on toteuttanut tarvittavat toimet edellä mainitun päätöksen määräysten onnistuneen soveltamisen varmistamiseksi. On varsin selvää, ja haluankin täsmentää, että nämä määräykset ovat väliaikaisia, kunnes tuomioistuin tekee päätöksen pääasiassa.
Puhemiehistö katsoi lisäksi tarpeelliseksi antaa oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan päätettäväksi, onko aiheellista hakea yhteisön tuomioistuimelta muutosta asiaan.

Bonino
Arvoisa puhemies, kysehän on esityslistaa koskevasta työjärjestyspuheenvuorosta. Kerroitte tuloksen, ja kiitän teitä siitä, eli kerroitte tuloksen, joka merkitsee teknisen ryhmän perustamista uudelleen tuomioistuimen päätöksen takia. Lisäksi mielestäni on jo sinänsä melko hämmentävää, että demokraattisen toimielimen on opittava tuomioistuimelta, mitkä kansalaisten, parlamentin ja äänestäjien oikeudet ovat. Kiitän teitä tästä ilmoituksesta, arvoisa puhemies.
Halusin käyttää puheenvuoron, koska teknisen ryhmän ylhäältä käsin määrätyn hajottamisen vuoksi, kuten hyvin tiedätte, me radikaalit ilmoitimme, ettemme enää osallistu tämän parlamentin äänestyksiin. Meille antamanne ilmoituksen vuoksi radikaalijäsenetkin alkavat jälleen osallistua äänestyksiin. Mutta sallinette minun sanoa, arvoisa puhemies, että vaikka äänestämästä pidättäytyminen lakkaakin, asetuksen muuttamiseen tähtäävät ponnistelumme eivät lakkaa. Olemmehan jättäneet asetuksen muuttamisen puolesta 80 jäsenen allekirjoittaman ehdotuksen, jolla pyritään perustamaan todellinen riippumattomien jäsenten sekaryhmä. Kiitän niitä kollegoita, jotka ovat tukeneet tätä pyrkimystä, jolla tähdätään kaikkien parlamentin jäsenten yhdenvertaisuuteen ilman syrjintää.
Lisäksi haluaisin myös kiittää, ja sanon näin koko sydämestäni, puheenjohtaja Barón Crespoa, joka otti meidät mukaan ryhmäänsä sekä kollegaamme Cohn-Benditiä. Mutta tämähän ei ollut esittämämme ongelma varsinaisesti. Kiitän häntä, ja samalla haluan sanoa, että jatkamme ponnisteluja parlamentin jäseniin kohdistuvan syrjinnän poistamiseksi, ja toivon, että riippumattomien jäsenten sekaryhmällä on pian ja lopultakin tasaveroinen asema muiden ryhmien rinnalla ja ettei riippumattomiin jäseniin kohdistunut syrjintä koskaan enää toistu, kuten 20 vuoden ajan tapahtui. Riippumattomat edustajathan ovat parlamentissa todellinen paarialuokka.


Puhemies
Viimeinen ilmoitus vielä. Naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan puheenjohtaja Maj Britt Theorin on tehnyt aloitteen, jota pidän itse oikein mukavana, eli hän on lähettänyt kaikille miespuolisille jäsenille kirjeen, jossa hän kehottaa heitä kantamaan valkoista nauhaa merkkinä heidän julkisesta sitoutumisestaan siihen, etteivät he syyllisty väkivaltaan, puolustele väkivaltaa tai vaikene väkivallasta, joka kohdistuu naisiin.
Käsittääkseni voimme varsin lämpimästi tukea tätä aloitetta.

Käsittelyjärjestys
Puhemies
Minulle on ehdotettu useita muutoksia esityslistaan.
Keskiviikon osalta : Ensiksikin tilintarkastustuomioistuimen presidentti Karlssonin, joka esittelee meille tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen, on ehdottomasti lähdettävä parlamentista klo 19.00. Ehdotankin teille, hyvät kollegat, että tämä kohta siirretään esityslistalla aikaisemmaksi ja että se merkitään alkavaksi heti ihmisoikeuksia koskevan neuvoston julkilausuman jälkeen.
(Parlamentti hyväksyi tämän ehdotuksen.)
Di Pietron kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö on poistettava esityslistalta, koska sitä ei ole vielä hyväksytty valiokunnassa, sillä kaikki kieliversiot eivät ole käytettävissä.
Torstain osalta :Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta on pyytänyt, että huomisaamun esityslistalle otetaan Tulli 2000 -ohjelmaa koskeva suositus toiseen käsittelyyn. Esittelijä on Claude Moraes.
Mainitsen teille, että tämä suositus hyväksyttiin ja jätettiin eilen ja että se on tällä hetkellä merkitty keskiviikkona 14. joulukuuta Strasbourgissa pidettävän istunnon esityslistalle. Niinpä merkitsemme sen huomiseksi, ja Euroopan sosiaalidemokraattien sekä liberaalien ryhmä ehdottaa, että tämä suositus käsiteltäisiin ilman keskustelua ja että se merkittäisiin huomisten, eli torstain äänestysten kohdalle.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, haluan kannattaa tätä pyyntöä sosialistiryhmän puolesta. Kyseessä on ohjelma, jonka on tultava voimaan 5. tammikuuta. Tärkeimmät poliittiset ryhmät ovat päässeet tästä asiasta yhteisymmärrykseen ja myös neuvosto näyttäisi puoltavan parlamentin oikeusasioiden valiokunnan tarkistuksia, minkä vuoksi ne voitaisiin hyväksyä huomenna ilman vaikeuksia. Näin ollen ehdotan, että asia merkittäisiin huomisen esityslistalle.
(Parlamentti hyväksyi pyynnön.) Puhemies. Tämä kohta on siis merkitty huomisten eli torstain äänestysten yhteyteen.
Lopuksi, ilmoitan teille, että Fraga Estevezin kalatalousvaliokunnan kalastus- ja vesiviljelytuotealan YMJ:tä koskevan mietinnön myöhäisen käsiteltäväksi jättämisen vuoksi sitä koskevien tarkistusten jättämisen määräaikaa on pidennetty tänään klo 16.00 asti.

Yhteisö ja urheilu
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto nykyisten urheilurakenteiden säilyttämisestä ja urheilun sosiaalisen tehtävän ylläpitämisestä yhteisössä, urheilussa esiintyvän dopingin vastaisesta yhteisön tukisuunnitelmasta ja komission osallistumisesta maailman doping-viraston toimintaan.

Reding
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tämä on tärkeä hetki Euroopan urheilulle, sillä nyt on se hetki, jolloin urheilu on päässyt esityslistalle. Miksi urheilu on valittu esityslistalle? Yksinkertaisesti siksi, että se koskettaa kansalaisia. Unioni on vastuussa kansalaisille, ja niinpä sen on huolehdittava siitä, mikä on urheilun etu, suojeltava urheilua ja yritettävä ratkaista esiin tulevat ongelmat. Te ehkä muistatte, että ensimmäisessä tälle korkea-arvoiselle parlamentille pitämässään puheessa Prodi puhui siitä, että uusi komissio toivoo, että sillä olisi ensisijaiset suhteet kansalaisiin, ja tässä mielessä hän korosti doping-vitsauksen torjunnan tärkeyttä.
Eli tuumasta toimeen, arvoisa puhemies: tänään on laskettu sen pyrkimyksen peruskivi, jonka tarkoituksena on palauttaa urheiluun reilu peli. Dopingia torjutaan kahdessa vaiheessa. Ensiksikin, komissio on osallistunut maailman doping-viraston perustamiseen. Ei voida sanoa muuta kuin, että se ei ollut helppoa. Se oli suorastaan varsin hankalaa, mutta olemme ponnistelleet lujasti ja saimme aikaan tuloksia. Minulla oli komission puolesta valtuudet lähteä neuvottelemaan neuvoston ja kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtajan Samaranchin kanssa tämän uuden doping-viraston perustamisesta tasapainoisella tavalla.
Mitä tasapainolla tarkoitan? Ensiksikin sitä, että viraston on oltava avoin ja riippumaton. Toiseksi sen on oltava tasa-arvoinen, ja siinä on oltava edustettuna urheilumaailma ja toisaalta hallinnollinen maailma. Kolmanneksi kaikkien sen jäsenten on maailmanlaajuisesti ja kunkin omalla alallaan sitouduttava panemaan vankkumatta täytäntöön viraston tekemät päätökset. Sitten tämän viraston on tietenkin myös huolehdittava siitä, että kielletyistä aineista laaditaan luettelo, ja myös huolehdittava laboratorioiden valvonnasta, valvontajärjestelmien käynnistämisestä, kilpailujen ulkopuolella järjestettävistä pistokokeista sekä torjuntatoiminnasta, jonka tarkoituksena on ryhtyä toimiin kielletyillä aineilla kauppaa käyviä mafia-järjestöjä vastaan, mutta myös huolehdittava ennaltaehkäisystä, jonka tarkoituksena on nuorten irrottaminen psykologisesti ja aktiivisesti doping-vitsauksesta.
Arvoisa puhemies, voin kertoa, että kansainvälisessä olympiakomiteassa ymmärrettiin sekä neuvostoa että komissiota. Unionin vaatimukset on kirjattu sanatarkasti uuden viraston sääntöihin, ja säännöt voitiin allekirjoittaa viime marraskuun 10. päivänä. Tulevaisuudessa meillä on tämän viraston hallintoneuvostossa kaksi edustajaa. Samoin Eurooppa-neuvosto saa sinne kaksi edustajaa. Lisäksi Eurooppa-neuvosto oli pyytänyt meitä neuvottelemaan puolestaan. Emme ole siis neuvotelleet ainoastaan unionin, vaan myös Eurooppa-neuvoston puolesta.
On unionin toimien ansiota, että virasto syntyi. Nyt ei riipu enää meistä, onnistuuko se tehtävässään vai ei, arvoisa puhemies, sillä meitä on vain kaksi noin 30 - 40 muun kumppanin joukossa. Meidän on siis yhdessä taisteltava dopingia vastaan ja yhdessä luotava perusta dopingin torjunnalle. Olemme varmaankin tehneet parhaamme ensimmäisen sen suuntaisen askeleen ottamiseksi. Seuraavat askeleet meidän on otettava maailmanlaajuisesti yhdessä kumppaneidemme kanssa.
Koska tämän maailmanlaajuisen viraston onnistuminen ei ole täysin meidän käsissämme omasta puolestamme teemme tietenkin kaiken sen hyväksi, mutta muiden on tultava perässä , olemme päättäneet samanaikaisesti laatia unionin dopingin vastaisen toimintasuunnitelman, ja siinä asiassa velvoitteidemme täyttäminen on täysin omissa käsissämme. Komissio teki tästä toimintasuunnitelmasta tänä aamuna päätöksen useiden komission jäsenten välisellä yhteistyöllä niin, että kukin jäsen vastasi omasta alastaan. Tutkimuksesta vastaava komission jäsen aikoo edistää dopingin torjuntaa viidenteen puiteohjelmaan sisältyvien tutkimusohjelmien avulla ja muitakin mahdollisuuksia on oli kyse sitten perustutkimuksesta tai soveltavasta tutkimuksesta kaikkien näissä ponnisteluissa tarvittavien keinojen vahvistamiseksi. Koulutuksesta ja nuorisoasioista vastaava komission jäsen aikoo edistää Sokrates-, Leonardo- ja nuoriso- ohjelmien avulla nuorison keskuudessa tehtävää valistusta ja yhteistyötä, jonka tarkoituksena on saada Euroopan nuoriso dopingin torjunnan kannalle. Terveysasioista vastaava komission jäsen aikoo toimia niin, että nykyisiä direktiivejä, jotka koskevat esimerkiksi ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden päällysmerkintöjä, kehitetään myös dopingin torjunnan suuntaan. Ja samainen komission jäsen on luvannut jättää suosituksen, jossa käsitellään kaikkia kansanterveyttä, nuorten urheilijoiden terveyttä ja yleensä urheilijoiden terveyttä koskevia kysymyksiä ja jonka tarkoituksena on laaja, jäsenvaltioiden yhteistyöhön perustuva dopingin torjunta. Ja tietysti myös rikosten torjuntaan käytetyt keinot ovat olemassa, ja siinä mielessä kolmannen pilarin asioista, eli sisäisistä politiikoista, vastaava komission jäsen aikoo tehostaa sellaisten jo olemassa olevien suunnitelmien ja ohjelmien käyttöä tietoisuuden lisäämiseksi dopingin torjunnasta järjestysvallan ja oikeuden keskuudessa.
Arvoisa puhemies, ymmärrätte varmaan, että näillä kahdella tasolla, eli maailmanlaajuisella ja unionin laajuisella tasolla, aiomme tehdä ensi vuodesta alkaen dopingin torjunnasta urheilupolitiikkamme johtotähden.
Ja sitten on vielä toinenkin ulottuvuus. Wienin huippukokouksessa hallitukset pyysivät meitä esittelemään Helsingin huippukokouksessa urheilua koskevan asiakirjan, jossa urheilu käsitetään osaksi yhteiskuntaa ja sosiaaliseksi toiminnaksi. Ja parlamentti hyväksyi muistaakseni viime vuonna 17. joulukuuta samansuuntaisen päätöslauselman. Tällä hetkellä teemme sitä työtä, johon olemme saaneet valtuutuksen, arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, sillä komissio on päättänyt esitellä suunnitelman, joka koskee tiedonantoa nykyisten urheilurakenteiden säilyttämisestä ja urheilun sosiaalisen tehtävän ylläpitämisestä yhteisössä.
Tulkoon selväksi, että komissiolla ja unionilla ei ole oikeusperustaa, jonka pohjalta alkaa määrätä säännöksiä. Me emme tee sitä, sillä se ei ole meidän vallassamme. Mutta aiomme kaikilla niillä politiikan aloilla, joilla meillä on oikeusperusta, käyttää olemassa olevia keinoja toimiaksemme urheilun hyväksi. Annan teille hyvin konkreettisen esimerkin. Rakennerahastoissa merkittävä osa rahoista voidaan osoittaa urheilua edistäviin hankkeisiin.
Mutta asiassa on myös toinen puoli, eli uusi, kansalaislähtöinen lähestymistapa. Komissio ei katso olevansa norsunluutornissa kehittelemässä säännöksiä, joita se asettaa kunnon ihmisten pään menoksi. Näin ei ole missään tapauksessa. Katsomme, että meidän tehtävämme on löytää yksimielisyys jäsenvaltioiden poliittisten vastuunkantajien ja urheilumaailman pyörittämisestä vastaavien tahojen välille. Käymme kaikki samaan neuvottelupöytään keskustelemaan, kuuntelemaan, ottamaan selvää ongelmakohdista ja yhdessä ehdotamme ratkaisuja, joissa kunnioitetaan urheiluseurojen riippumattomuutta sekä 15 jäsenvaltiossa toteutettavaa läheisyysperiaatetta.
Sitä ennen otamme selvää, mikä yhteisön lainsäädännössä edistää urheilua ja mikä haittaa sitä.
Pysyäkseni havainnollisella tasolla otan esimerkiksi kilpailusäännöt: jotkin käytännöt eivät liity millään lailla kilpailusääntöihin. Esimerkiksi se, että jalkapallojoukkueessa on 11 pelaajaa, ei liity mitenkään kilpailuun. Sillä ei ole mitään tekemistä kilpailun kanssa. Toisaalta on sellaisiakin käytäntöjä, jotka periaatteessa ovat kilpailusääntöjen vastaisia. Annan teille vielä toisen havainnollisen esimerkin: jos maailmanmestaruuskilpailujen yhteydessä pääsylippuja myydään stadionilla ainoastaan oman maan kansalaisille ja jos kieltäydytään myymästä niille, jotka eivät ole oman maan kansalaisia, eli muille Euroopan kansalaisille, rikotaan kilpailusääntöjä, ja siitä on rangaistava.
Kuitenkin silloin, kun näyttää siltä, että jokin seikka on ristiriidassa kilpailusääntöjen kanssa, mutta urheiluseurat toimivat niin, että kerättyjä varoja käytetään kasvatukseen ja sosiaaliseen toimintaan urheilun saralla, siinä tapauksessa eräiden käytäntöjen kohdalla voidaan poiketa kilpailusäännöistä. Annan teille tästäkin tapauksesta erittäin havainnollisen esimerkin. Eräät urheiluseurat ovat tähän asti myyneet yhdessä audiovisuaalisia oikeuksia. Eli jos tämän monopolitoimen tarkoituksena on ainoastaan kaupankäynti, on selvää, että se kuuluu kauppaa ja liiketoimintaa koskevien sääntöjen piiriin. Mutta jos kerätyt varat jaetaan seurojen hyväksi kasvatusta ja nuorten opettamista varten, yhteisen edun mukainen toimi voidaan vapauttaa kilpailusääntöjen piiristä.
No niin, olen kertonut teille muutamalla sanalla, kuinka aiomme toimia tulevaisuudessa uuden urheilupolitiikan osalta, jota olemme panemassa alulle. Ensi vuodesta lähtien kaikkien seurojen, olivatpa ne sitten suuria tai pieniä, ja jäsenvaltioidemme poliittisten vastuuhenkilöiden kanssa ryhdytään sopimaan yhdessä ja laaja-alaisesti siitä, kuinka pitäisi "säännellä" kuitenkaan uusia sääntöjä laatimatta niin, että asetetaan rajoja ja pidäkkeitä tämän alan selkiyttämiseksi. Ja jotta tekisimme yhdessä työtä nuorisomme, reilun pelin mukaisen urheilun ja urheilun yhteiskunnallisen tehtävän, rasismin ja ulkomaalaisvihan kitkemisen hyväksi ja sen hyväksi, että urheilu olisi myönteinen, elämänläheinen asia, kuten me kaikki haluamme, mutta jota se nykyään valitettavan harvoin on.

Cohn-Bendit
Haluaisin esittää komission jäsenelle kysymyksen. Dopingin torjunnassa on eräs asia, johon meidän on Euroopan unionina puututtava, ja tarkoitan sillä sitä, että torjutaan urheilun äärimmäistä kaupallistamista, joka on kolminkertaistanut kilpailujen määrän. Dopingin syykin on selvä: Ranskan, kuten Italiankin, ympäriajo kestää kauan ja ammattilaisjalkapallojoukkueilla on kolme ottelua viikossa, ja tämän vuoksi dopingia tarvitaan. Jos emme hoida velvollisuuttamme ja laadi urheilijoita ja myös ammattiurheilijoita suojelevaa direktiiviä, emme onnistu kitkemään dopingin perussyitä ja aiheuttajia.

Reding
. (FR) Arvoisa parlamentin jäsen on aivan oikeassa. Olen keskustellut useiden ammattiurheilijoiden kanssa, ja merkittävin heidän esittämänsä syy siihen, että heidän on lähestulkoon pakko käyttää dopingia, on juuri se, minkä jäsen Cohn-Bendit mainitsi. Olisi kuitenkin tiedettävä, että ilman oikeusperustaa urheilua koskevan direktiivin laatimiseksi emme voi toimia siinä mielessä kuin arvoisa jäsen halusi. Voimme vain näissä seurojen kanssa käytävissä neuvotteluissa kehottaa niitä toimimaan lopultakin järkevästi ja niin, että jalo kilpa palaa urheiluun.
Koska urheilumaailman ja toisaalta hallintomaailman suhteet ovat tasa-arvoiset ja koska kaikki ne, jotka ovat mukana hallintoneuvostossa, siten myös kaikki seurat ja kaikki kansalliset olympiakomiteat, ovat sitoutuneet soveltamaan kukin omalla alallaan viraston tekemiä päätöksiä, maailman doping-virastolla on toivoa. Jos virastossa säädetään esimerkiksi sellainen direktiivi, jolla urheilutapahtumien määrä palautettaisiin sille tasolle, että ne olisivat urheilijoiden kannalta siedettävissä rajoissa, se olisi jo merkittävä askel eteenpäin, mutta en voi mennä yhtään pidemmälle kuin minun on lupa mennä. Viraston on toimittava tämän suuntaisesti. Voin kertoa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että unionin viranomaiset aikovat joka tapauksessa toimia tämän suuntaisesti.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, ennen kaikkea haluan sanoa pitäväni komission jäsen Redingin tiedonantoa myönteisenä. Ei pidä unohtaa, että eurooppalainen urheilu on syntynyt vanhimmasta tuntemastamme aselevosta: pyhästä aselevosta, josta olympiakisat saivat alkunsa. Tämä tarkoittaa sitä, että urheilulla on myös poliittista merkitystä rauhan kannalta.
On totta, että sadattuhannet nuoret, tytöt ja pojat, aloittavat ja suorittavat opintonsa urheilun parissa. Mitä komission jäsenen edelliseen puheenvuoroon tulee, haluaisin esittää hänelle kysymyksen. Sen lisäksi, että urheilu on nykyisin sosiaalista ja koulutukseen liittyvää toimintaa, se kuuluu myös suurten yritysten maailmaan ja on yksi tärkeimmistä yritystoiminnan osa-alueista. Kysymykseni on tämä: ymmärtääkö komissio, että sen politiikan, jota sen on harjoitettava urheilun osalta ja ennen kaikkea audiovisuaalisille viestintävälineille keskittyvän vallan osalta, on johdettava teidän, arvoisa komission jäsen, ja kilpailuasioista vastaavan komission jäsenen yhteiseen toimintaan? Tämä on nimittäin mielestäni yksi keskeisimmistä kysymyksistä Euroopan ja koko maailman kannalta.

Reding
. (FR) Tämä on erittäin monimutkainen kysymys, arvoisa puhemies, sillä vastausta ei voida antaa, ennen kuin asiasta on sovittu poliittisten ja urheilumaailman edustajien välillä. Huolenamme on se, kuinka saada kaikki kuntoon, kuinka palautetaan urheilun alalle jälleen tasapaino ja kuinka reilu peli ja todellinen kilpailu palautetaan jalon kilvan lähteille. Se ei ole helppoa, sillä se on valtava tehtävä, mutta arvelen, että parlamentin jäsenten tuella sekä suuren yleisön avulla ja painostuksella voimme onnistua siinä.
On myös hyvin selvää, että voimme toimia ainoastaan urheilun sosiaalisen ja kasvatuksellisen merkityksen pohjalta. Jos urheilu on pelkkää kauppaa, ei ole poikkeuksia. Silloin urheilua kohdellaan, kuten muutakin kaupallista toimintaa. Tämä on selvää ja ilmeistä. Vasta sitten, kun urheilulla on sosiaalisesti tärkeä tehtävä, voimme ojentaa sille auttavan kätemme, auttaa ja toimia järjestyksen palauttajana. Mutta kaupallinen urheilu rinnastetaan muuhun kauppaan ja kohdellaan sen mukaan, olipa se sitten minkälaista tahansa.

Pack
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Reding, haluaisin onnitella teitä dopingia koskevasta aloitteestanne. Me kaikki voimme vain toivoa teidän edistyvän niiden hallitusten kanssa, jotka toimivat koko ajan niin kuin ne jo puolustautuisivat dopingia vastaan. Olemme mielestäni oikealla puolella, ja toivon teille onnea tähän työhön.
Haluaisin kuitenkin mielelläni palata vielä siihen, mitä kollega Cohn-Bendit sanoi. Mehän emme voi muodostaa lainsäädäntöä, koska sillä, kuten sanoitte, ei ole sopimuksessa oikeusperustaa. Kuten tiedätte, vaadin mietinnössäni vuodelta 1996 tämän parlamentin nimissä, että myös urheilu sisällytetään vihdoinkin perustamissopimukseen. Me halusimme antaa urheilulle oman kohdan perustamissopimuksen kulttuuria käsittelevässä 128 artiklassa. Se ei kuitenkaan onnistunut. Sopimukseen on liitetty julkilausuman tapainen, joka ei kuitenkaan vielä riitä estämään sitä, että meidän on kysyttävä joka vuosi talousarviota koskevassa keskustelussa, saammeko käyttää rahaa urheiluun vai emme. Tarkoitan, että jos kaikessa siinä, mitä te sanoitte ja kaikessa siinä, mitä esitätte neuvostolle Helsingin kokouksessa, on todellakin mieltä, silloin täytyy siitä tehdä sellainen johtopäätös, että Euroopan yhteisö ei voi ottaa kantaa urheiluun pelkästään Bosman-tuomion ja kilpailukysymysten muodossa vaan että se antaa urheilulle myös arvoa mainitsemalla sen todellakin myös sopimuksessa. Vasta siinä tapauksessa voimme tehdä sen, mitä jäsen Cohn-Bendit sanoi, ja vasta silloin voimme tukea myös talousarviosta rajat ylittäviä urheilutapahtumia todellakin mielekkäästi.
Pyydän teitä hartaasti ja painokkaasti vakuuttamaan muut komission jäsenet siitä, että te otatte yhdessä neuvoston kanssa Helsingissä oikean askeleen eteenpäin, kun sisällytätte perustamissopimukseen urheilun alakohdan. Vain siinä tapauksessa pääsemme ylipäätään eteenpäin urheilun saralla!

Reding
 - (DE) Arvoisa puhemies, jäsen Packin puheenvuoro vastasi täysin omia ajatuksiani. Valitettavasti on nimittäin niin, että hän on oikeassa. Minulle olisi ollut huomattavasti yksinkertaisempaa, jos minulla olisi ollut mahdollisuus luoda urheilupolitiikkaa perustamissopimukseen sisältyvän artiklan pohjalta. Tätä mahdollisuutta minulla ei kuitenkaan valitettavasti ole. Sen pystyisi antamaan vain hallitustenvälinen kokous, jos jäsenvaltioiden hallitukset menisivät Helsinkiin ja sisällyttäisivät sopimukseen urheilua koskevan artiklan. Jos, jos ja niin edelleen. Mutta käykö niin? Toivon sitä ja haluaisin sitä ja haaveilen siitä. Kun otetaan kuitenkin huomioon tämänhetkinen tilanne, voin vain sanoa teille, että useimmat hallitukset toimivat urheilua koskevaa sopimusartiklaa vastaan. On myös hallituksia, jotka haluavat mennä tähän suuntaan. Toivoisin parlamentilta, että se laajentaa lobbaustoimintaansa tässä mielessä sekä vaikuttaa auttaen ja vakuuttaen eri hallituksiin, jotta urheilu saa sopimuksessa samanlaisen perustan - se olisi erittäin toivottavaa ja myös toissijaisuusperiaatteen mukaista - kuin kulttuuri. Se auttaisi meitä jo paljon eteenpäin. Tämä on kuitenkin toiveajattelua ja utopiaa.

Goebbels
Arvoisa puhemies, vaikka suhtaudunkin myönteisesti komission jäsenen tiedonantoon, katson, että siihen, mitä hän juuri sanoi, sisältyy eräänlainen ristiriita. Hän vastasi kollega Cohn-Benditin esittämään kysymykseen sanomalla, ettei hänellä ollut oikeusperustaa vastustaa urheilun äärimmäistä ammattilaistumista, ja puheenjohtajani Barón Crespon kysymykseen hän vastasi aikovansa toimia heti, kun on kyse kaupasta.
Käsittääkseni sopimus antaa tosiaankin komissiolle hyvin vähän keinoja, joiden pohjalta voisi ehdottaa meille direktiivejä, mutta on selvää, että sellaiset organisaatiot, kuten Ranskan tai Italian ympäriajo, tenniksen mestaruuskilpailut ja mitähän niitä vielä olisikaan ovat pelkkää kauppaa. Se on kaupallisesti tuottoisaa toimintaa, ja tästä näkökulmasta katsottuna uskon, että komissio voisi ainakin yrittää säännellä tätä alaa ja sen työehtoja hieman, sillä jos urheilijat käyttävät dopingia, se johtuu siitä, kuten kollegani Cohn-Bendit sen erittäin oikeutetusti sanoi, että kilpaileminen edellyttää sitä.

Reding
. (FR) Kyllähän minun on tarkennettava puheitani, arvoisa puhemies. En ole koskaan sanonut, etten aio toimia silloin, kun urheilu on kaupallista toimintaa. Aivan päinvastoin. Sanoin siis, että silloin, kun urheilu on pelkästään taloudellista toimintaa ja kun se on kaupallista, siihen sovelletaan täysin kilpailusääntöjä, jotka jarruttavat urheilun epäkohtia. Päinvastoin aikomukseni on toimia silloin, kun kilpailusääntöjen vuoksi urheilu sosiaalisena toimintana on vaarassa. Silloin komissio on valmis ryhtymään korjaaviin toimiin.
Tiedämme varsin hyvin, että kaupallinen puoli vie urheilua harhateille. Siksi meidän on tuettava urheilua sikäli kuin se on kaikkien Euroopan kansakuntien edun mukaista eikä ainoastaan viihteenä vaan kasvattavana kansojen, nuorten ja vanhempien ihmisten välisestä solidaarisuudesta kertovana toimintana sekä eri kansakuntien välisestä solidaarisuudesta kertovana toimintana. Silloin mekin voimme tehdä jotakin sen hyväksi. Silloin, kun urheilu on kaupallista toimintaa, se on rinnastettava muuhun Euroopassa käytävään kaupankäyntiin.

Zabell
Arvoisa komission jäsen, ensinnäkin haluaisin onnitella teitä siitä, että vauhditatte urheilua koskevien asioiden käsittelyä komissiossa. Kuten itse juuri sanoitte, urheilulla on tärkeä merkitys eurooppalaisten arkipäivässä, ja sen vuoksi sillä on oltava tärkeä merkitys myös Euroopan parlamentissa, kuten puheenjohtaja Prodi sanoi avauspuheenvuorossaan.
Arvoisa komission jäsen, onnittelen teitä siitä, mitä olette tehnyt maailman doping-viraston toiminnan käynnistämisen hyväksi, vaikka urheilijana pyydänkin myös sitä, että kun annamme urheilijoille tiukkoja dopingia koskevia sääntöjä mikä on mielestäni erittäin hyvä asia , meidän tulisi myös kuunnella heitä ja pitää heidän etujaan taloudellisia ja kaupallisia etuja tärkeämpinä, sillä tähän mennessä asia ei ole aina ollut näin.
Toisaalta neuvosto haluaa näköjään poistaa toisessa käsittelyssä urheilua varten varatun budjettikohdan. Urheilijana, Euroopan kansalaisena ja tämän parlamentin jäsenenä haluaisin toisaalta vastustaa erittäin voimakkaasti neuvoston ehdotusta, ja toisaalta kysyä teiltä, mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä, jotta urheilu sisällytettäisiin Euroopan unionin talousarvioon ja jotta voisimme siten työskennellä täällä parlamentissa eurooppalaisen urheilun hyväksi.

Reding
. (FR) Olen täällä Euroopan parlamentissa vedonnut kaikkiin urheilijoihin, jotka ovat samalla parlamentin edustajia, että he auttaisivat minua tekemään sellaista urheilupolitiikkaa, joka on uskottavaa, realistista ja sellaista, josta on hyötyä. Ja tietenkin, jos meillä on täällä maailmanmestareita, ja onhan meillä niitä, kiitän heitä jo etukäteen heidän minulle antamastaan avusta.
Ymmärrän varsin hyvin sen turhautumisen, joka syntyy kyvyttömyydestä tehdä enempää. Ja uskokaa pois, olen itse kaikkein turhautunein, sillä jos minulla olisi oikeusperusta, olisin voinut pyytää rahoitusta, olisin voinut edistää asiaa yhdessä teidän kanssanne, laatia nuorisoamme ja urheilijoitamme varten ohjelmia. Valitettavasti minulla ei ole oikeusperustaa. Ja koska minulla ei ole tätä oikeusperustaa, minä en saa budjettikohtaa. Niinpä minun on pakko kuvitella mielessäni, keksiä ja etsiä muita kuin suoria vaikuttamiskeinoja. Siksi meidän dopingin vastaisessa suunnitelmassamme aiotaan hyödyntää kaikkia politiikkoja, jotka enemmän tai vähemmän voivat auttaa meitä torjumaan tätä vitsausta. Olen puhunut tutkimuksesta, terveydestä, valistuksesta ja kolmannesta pilarista.
Haluaisin ainoastaan päästä pois tästä umpikujasta, ja jos parlamentti onnistuu hallitustenvälisessä kokouksessa vakuuttamaan 15 jäsenvaltion hallitukset sellaisen sopimusartiklan lisäämisestä, joka mahdollistaa sen, että voimme tehdä kunnollista urheilupolitiikkaa, olisin itse siitä ensimmäiseksi iloitsemassa ja ensimmäisenä osoittamassa sille suosiotani.

Puhemies
Voimme varmaankin kiittää arvoisaa komission jäsentä ja kollegoita.
Asian käsittely on päättynyt.

Helsingissä 10. ja 11. joulukuuta 1999 pidettävän Eurooppa-neuvoston kokouksen valmistelu
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat 10. ja 11. joulukuuta pidettävän Eurooppa-neuvoston kokouksen valmistelusta.
Pitemmittä puheitta annan puheenvuoron neuvoston puheenjohtaja Haloselle.

Halonen
. Arvoisa puhemies, hyvät Euroopan parlamentin jäsenet, Suomen puheenjohtajuuskauden viimeinen kuukausi on alkanut tänään. Menneiden viiden kuukauden aikana olen saanut useaan otteeseen esiintyä parlamentissa sekä tavata teitä eri yhteyksissä. Olen kokenut käymämme keskustelut antoisiksi ja ajatuksia herättäviksi.
Runsaan viikon kuluttua hallitustemme ja valtioidemme päämiehet saapuvat Helsinkiin kuluvan vuosituhannen viimeiseen Eurooppa-neuvoston kokoukseen. Sekä omasta että hallitukseni puolesta haluaisin toivottaa teidät, arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin edustajana tervetulleeksi joulukuiseen kotikaupunkiini. Odotan mielenkiinnolla alustustanne ja sen pohjalta käytävää keskustelua.
Tulevan Eurooppa-neuvoston tärkein asia on laajentuminen. Helsingissä unioni käynnistää todenteolla valmistautumisen aikaan, jolloin siitä tulee nimensä veroinen: Euroopan kattava, Euroopan vakauden turvaava ja tehokkaasti toimiva avoin unioni. Laajentumisen osalta puheenjohtajuuskaudellamme tähän mennessä käydyt neuvottelut ovat edenneet suunnitelmien mukaan. Olemme avanneet neuvotteluissa jo mukana olevien hakijamaiden kanssa seitsemän uutta neuvottelulukua, ja toivomme, että voimme tehdä samoin myös kahdeksannen, vaikeaksi osoittautuneen ympäristöluvun osalta. Tulos vastaa asettamiamme tavoitteita.
Mitä tulevaisuuteen tulee, jäsenvaltiot ovat yhtä mieltä siitä että Helsingissä voidaan päättää neuvottelujen avaamisesta Liettuan, Latvian, Slovakian, Bulgarian, Romanian ja Maltan kanssa. Vaikka poliittiset ja taloudelliset kehityserot näiden maiden välillä ovatkin suuret, niiden kutsuminen neuvottelupöytään on nyt perusteltua.
Laajentuminen on pitkälti sopeutumisen prosessi. Sekä hakijamaiden että unionin itsensä on sopeuduttava sellaiseen Eurooppaan, jonka keskeisenä muutosvoimana vaikuttaa kahdenkymmenenviiden, ehkä jopa kolmenkymmenen jäsenvaltion Euroopan unioni. Pääsy neuvottelupöytään antaa hakijamaille kaivattua tukea niiden matkalla kohti demokratiaa, oikeusvaltiota ja tervettä kansantaloutta. Neuvottelujen käyminen samanaikaisesti kahdentoista maan kanssa on vaikeaa. Erittäin tärkeää on pitää kiinni siitä, että Kööpenhaminan Eurooppa-neuvostossa yhdessä sovittuja jäsenyyden kriteerejä kunnioitetaan. Neuvottelut pitää toisaalta voida käydä tavalla, joka antaa kullekin hakijalle mahdollisuuden edetä omien valmiuksiensa mukaisesti.
Terveellä pohjalla etenevä laajentuminen edellyttää myös sitä, että meidän on uskallettava olla avoimia ja rehellisiä sekä toisillemme että myös hakijamaille ja niiden kansalaisille. Unioni ei voi vielä luvata yhdellekään jäsenyyttä hakevalle maalle päivämäärää, jolloin siitä tulee unionin jäsen. Jopa aikatavoitteiden asettaminen tässä yhteydessä on hyvin kunnianhimoista. Mutta se minkä unioni voi tehdä, on asettaa tavoitteita itselleen ja samalla viestittää selkeästi muille, millä ehdoin ja milloin se on valmis laajentumaan.
Eräs Helsingin kokouksen visaisimmista ja etukäteen eniten keskustelua aiheuttaneista kysymyksistä koskee Turkkia. Puheenjohtaja on vahvistanut unionin ja Turkin välisiä suhteita. Olen erityisen iloinen siitä, että Turkin ja Kreikan väliset suhteet ovat parantuneet ja että nämä molemmat maat tukevat YK:ssä Kyproksesta käytäviä neuvotteluja. Puheenjohtajavaltion edustajana toivon, että Eurooppa-neuvosto voisi tunnustaa Turkin aseman unionin jäsenkandidaattina. Kaikille on selvää, että Turkilla on vielä on edessään pitkä ja vaivalloinen tie ennen kuin se voi Kööpenhaminan kriteerit täyttää. Tämä on tietysti ensisijaisesti Turkin tehtävä. Mutta kysymys on myös siitä, miten unioni voisi parhaiten edesauttaa positiivista kehitystä ja vahvistaa demokratiaan pyrkiviä voimia kyseisessä maassa. Turkkilaisen vetoomustuomioistuimen päätös pitää voimassa kurdijohtaja Abdullah Öcalanin kuolemantuomio oli huolestuttava, joskin odotettavissa oleva tapahtuma. Ilmaisin puheenjohtajan kannan päätökseen heti sen tultua julki. Toistin kantamme, jonka mukaan unioni ei hyväksy kuolemantuomiota. Vetosin, ettei tuomiota pantaisi täytäntöön ja että turkkilaiset odottaisivat Strasbourgin ihmisoikeustuomioistuimen ratkaisua. Toisin sanoen edellytin, että Turkki pitäisi voimassa tähän asti omaksumansa kannan kuolemantuomion käytännön moratoriosta.
Viimeistelemme parhaillaan Eurooppa-neuvostolle toimitettavaa puheenjohtajan raporttia seuraavasta hallitustenvälisestä konferenssista. Raportti koostuu kahdesta osasta, joista ensimmäinen käsittää HVK:n asialistalle todennäköisimmin tulevat asiat. Kölnissä saamamme mandaatin mukaan valmistelussa on keskitytty komission kokoonpanoon, äänten uudelleenpainotukseen neuvostossa, määräenemmistöpäätösten lisäämiseen sekä eräisiin muihin näihin läheisesti liittyviin institutionaalisiin kysymyksin. Raportin toiseen osaan on koottu asioita, jotka yksi tai useammat jäsenvaltiot haluaisivat asialistalle lisätä.
Kolmeen pääkysymykseen liittyvät muut aiheet ovat olleet vilkkaan keskustelun kohteena. Eri yhteyksissä ovat esille nousseet muun muassa EY:n tuomioistuimen ja tilintarkastustuomioistuimen toiminnan kehittäminen, Euroopan parlamentin, talous- ja sosiaalikomitean ja alueiden komitean paikkojen jako, komission jäsenten vastuu ja taloudelliset ulkosuhteet. Nämä asiat liittyvät läheisesti instituutioiden toimintaan laajentuvassa unionissa ja puolustavat sen vuoksi paikkaansa seuraavassa HVK:ssa. Kölnin mandaatin ulkopuolisista asioista mainitsen muun muassa täällä parlamentissa paljon huomiota saaneet puolustukseen ja joustavuuteen liittyvät kysymykset.
Meillä Suomessa on vanha kansanviisaus; me sanomme, että hyvin mietitty on puoleksi tehty. Pyrimme omassa raportissamme valmistelemaan työtä siten, että Portugali voisi käynnistää HVK-prosessin mahdollisimman nopeasti, kenties jo helmikuussa 2000, ja että konferenssi saataisiin päätökseen saman vuoden lopussa. Hallitusten välinen konferenssi ei kuitenkaan ole ainoa tie unionin toiminnan tehostamiseen ja uudistamiseen. Haluaisin muistuttaa siitä, että uudistuksia voidaan tehdä myös perustamissopimuksia muuttamatta. Syksyn mittaan olemme jäsenvaltioiden kesken keskustelleet ja osittain panneet myös toimeen niin sanotun Trumpf-Piris-raportin suosituksia neuvoston toimintakyvyn kehittämiseksi.
Puheenjohtajavaltiona olemme pyrkineet myös konkreettisiin toimiin avoimuuden edistämiseksi. Olemme oma-aloitteisesti muun muassa julkistaneet neuvoston ja työryhmien kokousten esityslistoja ja aikatauluja internetissä. Olen iloinen voidessani kertoa teille tänään, että melko keskeinen osa näistä uudistuksista jää pysyviksi. Yleisten asioiden neuvoston on määrä hyväksyä aloitteestamme tehty, tähän liittyvä päätös. Sen mukaan neuvosto julkistaa jatkossa työryhmien, komiteoiden ja neuvostojen istuntojen asialistat asiakirjaviitteineen lainsäädäntöön liittyviltä osin. Odotamme myös mielenkiinnolla komission esitystä Amsterdamin sopimuksen avoimuussäännön eli 255 artiklan toimeenpanemiseksi. Suomi olisi mielellään aloittanut työn jo omalla puheenjohtajuuskaudellaan, mutta tärkeintä on tietenkin, että saamme ensi vuoden alussa hyvin valmistellun esityksen.
Kölnin Eurooppa-neuvosto rajasi yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan kehittämisen selkeästi kriisinhallintaan. Varsinaista yhteistä puolustusta ei siten käsitellä. Euroopan unionin kriisinhallintakyvyn kehittämiseksi Helsingissä keskitytään arvioimaan tavoitetasoa ja sen edellyttämiä voimavaroja kaikilla kriisinhallinnan alueilla. Valmistaudumme myös tekemään toimielimiä koskevia ehdotuksia Euroopan unionin kriisinhallintaan liittyvän päätöksenteon tehostamiseksi. Samoin meidän on pohdittava suhteitamme niihin Euroopan unionin ulkopuolisiin maihin, joilla on halua ja kykyä osallistua yhteisiin toimintoihin.
Euroopan unionin omana erityisenä vahvuutena sotilaallisiin organisaatioihin, kuten esimerkiksi Natoon tai WEU:hun verrattuna, on sen laaja-alaisuus ja kattavuus. Euroopan unionilla tulee olemaan käytettävissään kriisinhallinnan koko välineistö, poliittisten, taloudellisten ja humanitaaristen keinojen lisäksi jatkossa siis myös sotilaallinen kriisinhallinta. Tämän uskotaan lisäävän unionin mahdollisuuksia myös kriisien ennaltaehkäisyyn.
Helsingin Eurooppa-neuvostossa päätettäneen vahvistaa jäsenvaltioiden, unionin sekä kansalaisjärjestöjen siviilikriisinhallinnan voimavarojen yhteensopivuutta ja käyttöönsaannin nopeutta. Samalla tullaan korostamaan tarvetta välttää päällekkäisyyksiä. EU:n omaa panosta muiden järjestöjen kuten YK:n, ETYJ:n ja Euroopan neuvoston toiminnassa pyritään kehittämään. Yhteistyön sujuminen kentällä on varmistettava. Lisäksi tutkimme mahdollisuuksia perustaa yhteinen tietopankki ja koordinaatiojärjestelmä. Niin ikään vahvistetaan EU:n kykyä itsenäiseen toimintaan. Kiireellisenä tehtävänä pidetään siviilipoliisien saatavuuden parantamista kriisinhallintatehtäviin. Helsingin johtopäätösten toivotaan vauhdittavan EU:n siviilikriisinhallinnan kehittämistä samaan tapaan kuin Kölnin huippukokous antoi vauhtia sotilaallisen kriisinhallinnan kehittämiselle. Ennen kuin siirryn puhumaan sotilaallisesta kriisinhallinnasta, haluan erikseen painottaa sitä, että vaikka siviilikriisinhallinta- ja sotilaallinen kriisinhallinta ovat kaksi erillistä osaa, niiden on myös sovittava saumattomasti yhteen.
Voimavarojen kehittäminen noussee keskeiseksi myös sotilaallista kriisinhallintaa koskevissa Helsingin johtopäätöksissä. Jäsenmailla näyttäisi nyt olevan valmius hyväksyä yhteinen tavoitetaso. Neuvotteluja käydään vielä siitä, kuinka selkeästi ja mille tasolle tämä tavoite voitaisiin määrittää. Tavoitteena kuitenkin on kyetä toteuttamaan Petersbergin tehtävien koko kirjo. Euroopan unioni on siten järjestämässä uudelleen käytössään olevia sotilaallisen kriisinhallinnan voimavaroja ja rakenteita. Helsingin Eurooppa-neuvoston valmisteluissa on esillä sellaista vaativuus- ja suuruusluokkaa oleva tavoitetaso, joka käytännössä vastaisi tämänhetkisiä operaatioita Bosniassa ja Kosovossa. Näissä operaatioissa on noin 50 000 unionin jäsenmaiden sotilasta. On esitetty, että joukkojen tulisi olla käyttövalmiina 60 päivän kuluessa ja kyetä toimimaan kriisialueella yhtäjaksoisesti kaksi vuotta. Tavoitteen toteutumisajankohdaksi on esitetty vuosia 2002-2003. Varsinainen kehittämistyö kohdistuisi joukkojen toimintakykyyn koulutuksen kautta ja varustusta parantamalla. Missä on sitten puutteita? Puutteita on havaittu tiedustelun, johtamisjärjestelmien ja varsinkin ilmakuljetuskyvyn osalta. Eurooppa on tässä suhteessa kaukana omavaraisuudesta. Helsingin Eurooppa-neuvostossa on määrä tehdä päätökset myös tarvittavista uusista kriisinhallintaan liittyvistä toimielimistä, joihin kuuluvat poliittinen komitea, turvallisuuskomitea, sotilaallinen komitea, siviilikriisinhallintaa koordinoiva elin sekä analyysityötä tekevä sotilasesikunta.
Kölnissä tavoitteeksi asetettiin WEU:n korvaaminen EU:n omalla toiminnalla sekä EU:n ja Naton suoralla yhteistyöllä sotilaallisissa Petersbergin tehtävissä. Tässä tarkoituksessa päätettiin luoda järjestelyt, jotka tarjoaisivat mahdollisimman laajat osallistumismahdollisuudet kuudelle eurooppalaiselle EU:n ulkopuoliselle Nato-maalle. Samoin tulee luoda yhteistyöjärjestelyt muille EU:n eurooppalaisille kumppaneille. Helsingissä voitaneen sopia ainakin järjestelyjen yleisistä suuntalinjoista. Tarkoituksena on luoda yhteistyöjärjestely operaatiopäätöstä edeltävää yleisluontoista kriisinhallintaa koskevaa yhteydenpitoa varten. Haluan kuitenkin vielä varmuuden vuoksi muistuttaa, että valmisteluissa on pidetty selvänä, että päätöksen operaatioon ryhtymisestä EU kuitenkin tekisi aina itse. Tämä päätös edellyttää yksimielisyyttä. Sen lisäksi jäsenvaltioiden osallistuminen on tietysti niiden päätöksentekovallassa.
Olen tietoisesti käyttänyt vielä tulevaisuuteen viittaavia sanontoja näissä kuvauksissa, koska vielä tälläkin hetkellä jäsenvaltioiden edustajat neuvottelevat näistä asioista ja viimeinen yleisten asioiden neuvosto on ensi viikolla kuudentena päivänä joulukuuta. Mutta tältä tämä tilanne nyt tällä hetkellä näyttää.
Olen puheessani käsitellyt vain eräitä keskeisimpiä Eurooppa-neuvostossa keskusteltavia asioita. Niiden ohella Helsingissä käsitellään sekä talouspolitiikkaan että työllisyyteen liittyviä kysymyksiä. Kokouksessa hyväksyttävät työllisyyden suuntaviivat vuodelle 2000 edellyttävät jäsenvaltioita panostamaan tuntuvasti työllisyyttä parantavaan politiikkaan. Varsinaisten työllisyysaiheiden lisäksi Helsingissä käsitellään myös talouspolitiikan koordinaatiota sekä sisämarkkinoiden toimintaa ja tietoyhteiskuntaa. Mutta parlamentti lienee tästä tietoinen.
Tämä lyhyt katsaus - joka kesti kuitenkin liian kauan - keskittyi kokouksen pääaiheisiin, ja haluan tässä loppukappaleessa tuoda lyhyesti esille vain yhden asian. Kokouksen ensimmäisenä päivänä me Euroopan unionin puolelta haluamme kaikki yhdessä hyväksyä vuosituhannen julistuksen. Tässä lyhyessä ja selkeässä julistuksessa meidän tulisi kyetä perustelemaan, miksi unionia tarvitaan, mitä tähän mennessä olemme saavuttaneet, mitä haasteita meillä on edessämme ja miten näihin haasteisiin vastaamme. Ei siis mikään helppo tehtävä.

Prodi
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, muutaman päivän kuluttua Euroopan unioniin kuuluvien valtioiden ja hallitusten päämiehet kokoontuvat Helsinkiin käsittelemään erittäin merkittävää asialistaa. Haluaisin aivan ensimmäiseksi onnitella puheenjohtajavaltio Suomea siitä valtavasta työstä, jonka se on tehnyt ja siitä erittäin huolellisesta suunnittelusta, jolla se on valmistellut tätä Eurooppa-neuvostoa. Näiden ponnistelujen ansiosta minulla ei ole epäilystäkään siitä, etteikö huippukokous olisi varma menestys.
Yksi tärkeimmistä Helsingissä käsiteltävän asialistan aiheista on tietenkin laajentuminen. Yhteenvetoasiakirjassa, joka julkaistiin viime kuussa, komissio tuki tarmokkaasti sitä, että hakijavaltioiden on välttämätöntä säilyttää vauhti uudistusten aikaansaamisessa. Nämä valtiot ovat jo tehneet huomattavia ponnisteluja täyttääkseen ajan myötä niin sanotut Kööpenhaminan kriteerit. Meidän tehtävämme on nyt palkita suoritetusta tehtävästä ja kannustaa näitä valtioita ottamaan lisää edistysaskeleita, ja välttää se, että ne lankeavat houkutukseen luopua leikistä. Ilman meidän esittämäämme tunnustusta eräät niistä saattaisivat toden totta lannistua ja kääntää meille selkänsä: niiden taloudet alkaisivat etääntyä, edistysaskeleet kohti demokratiaa ja ihmisoikeuksien kunnioittamista olisivat vaarassa juuttua paikalleen, ja saattaisimme menettää ehkä lopullisesti suuren historiallisen tilaisuuden. Juuri tästä syystä liittymisprosessissa pitää olla nopea mutta horjumaton, ja omasta puolestani toivon, että Helsingin huippukokouksessa hyväksytään meidän lokakuussa suosittelemamme liittymisstrategia ja päätetään aloittaa ensi vuonna liittymisneuvottelut Bulgarian, Latvian, Liettuan, Maltan, Romanian ja Slovakian kanssa, kunhan ne ovat täyttäneet ennalta määrätyt ehdot.
Haluaisin juuri Helsingissä tulevan esille ehdottoman joustavan liittymisprosessin, jossa liittymisaikataulut ovat erilaisia ja jossa neuvottelut jokaisen 12 hakijavaltion kanssa etenevät samaan tahtiin niiden poliittisen ja taloudellisen kehityksen kanssa. Tämä järjestelemä jota joku on verrannut regattaan antaa jokaiselle valtiolle mahdollisuuden edetä omassa tahdissaan ja tulla arvioiduksi omien saavutusten mukaisesti ja liittyä unioniin sitten, kun se vihdoin kykenee omaksumaan kaikki liittymisen tuomat velvoitteet.
Toivon, että Eurooppa-neuvosto myöntää Turkille virallisesti hakijavaltion statuksen. Neuvotteluja ei tietenkään voida aloittaa niin kauan kuin Turkki ei ole täyttänyt Kööpenhaminan kriteerejä, joissa painotetaan erityisesti ihmisoikeuksia, vähemmistöjen kunnioittamista ja täydellistä uskonnonvapautta. Tämän asian osalta minäkin viittaan siihen, mitä Suomen ulkoministeri jo sanoi vakavasta Öcalanin tapauksesta. Myöntämällä Turkille hakijavaltion status kannustaisimme sitä kuitenkin voimakkaasti jatkamaan kohti oikeaa suuntaa.
Toinen Helsingin asialistan tärkeistä seikoista koskee tietenkin hallitustenvälistä konferenssia, jossa on tarkoitus hyväksyä ne toimielinuudistukset, joita tarvitaan valmistamaan Euroopan unionia laajentumaan. Toivon, että huippukokouksessa päätetään hallitustenvälisestä konferenssin mahdollisimman pikaisesta järjestämisestä, sillä laajentumisprosessi aloitetaan noin kolmen vuoden kuluttua, ja siitä lähtien se jatkuu tauotta pitkään. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että mikäli haluamme olla valmiita ajoissa, tarvittavien uudistusten pitää olla toimivia vuoden 2002 loppuun mennessä. Eli koska hyväksymisajat ovat hyvin pitkiä, aikataulumme on hyvin tiukka.
Mitkä ovat tarvittavat toimielinuudistukset? Suuret linjat on jo määritelty Kölnin huippukokouksen johtopäätöksissä, ja niiden ulottuvuutta koskevat keskustelut on jo aloitettu raportissa, jonka annoin Dehaenen, von Weiszäckerin ja lordi Simonin laadittavaksi. Parlamentti on antanut omat panoksensa ja samoin teki komissio asiakirjallaan, joka julkaistiin 10. marraskuuta. Puheenjohtajavaltio välittää johtopäätöksensä Eurooppa-neuvostolle. Uskon voivani sanoa, että meidän keskuudessamme osoitetaan yhä kasvavaa myötämielisyyttä tarvittavia uudistuksia kohtaan. Ensimmäisenä ovat Amsterdamissa erityistavalla mainitut kysymykset, eli komission jäsenten määrä, jäsenvaltioiden edustus neuvostossa sekä määräenemmistöpäätösten laajentaminen. Nämä kolme näkökohtaa ovat joka tapauksessa hyvin tiivisti yhteydessä toisiinsa.
Toisena ovat näitä seuraavat kysymykset, kuten esimerkiksi se, että laajentumisella on vaikutuksensa muihin toimielimiin ja kaikkiin muihin unionin elimiin, kuten tuomioistuimeen ja epäilemättä myös tähän parlamenttiin, jonka on valmistauduttava, sitä mukaa kuin uusia jäsenvaltioita tulee mukaan, vastaanottamaan jopa 700 jäsentä, eikä enempää kuin 700. Yhteispäätösmenettelyä pitää niin ikään laajentaa koskemaan lainsäädäntöä, jota määräenemmistöpäätös on jo ulotettu koskemaan.
Viimeisenä ovat näkökodat, joita varten on tehtävä valmistavia töitä hallitustenvälisen konferenssin ulkopuolella mutta jotka voitaisiin liittää perustamissopimukseen konferenssin päättymisen lähestyessä, tai ne voisivat vaikuttaa perustamissopimukseen tavalla tai toisella. Viittaan esimerkiksi eräisiin näkökohtiin, kuten ennen kaikkea turvallisuuteen ja puolustukseen liittyviin keskusteluihin: Eurooppa-neuvosto tekee tärkeitä turvallisuuteen ja puolustukseen liittyviä päätöksiä sekä kansainvälisiin kriiseihin liittyvien ei-sotilaallisten näkökohtien hallitsemiseen liittyviä päätöksiä. Komissio on ollut tiiviisti mukana päätöksentekoprosessissa, joka antaa mahdollisuuden luoda uusia toiminnallisia rakenteita, joiden avulla voidaan edetä yhdentymisen tiellä, josta jo neuvoteltiin Kölnissä.
Suhtaudun myönteisesti näihin tärkeisiin edistysaskeliin, ja sitoudun tekemään kaikkeni Helsingin huippukokouksessa tämän tuloksen saavuttamiseksi ja myös sen takaamiseksi, että nuo myönteiset kehitysnäkymät ovat yhdenmukaisia unionin yhteisen toimielinjärjestelmän kanssa. Komissio aikoo tehdä perusteellisen sitoumuksen pannakseen konkreettisesti täytäntöön ne päätökset, jotka valtioiden ja hallitusten päämiehet omaksuvat, ennen kaikkea ne päätökset, jotka koskevat avunantomenettelyjen toteuttamista kansainvälisissä kriisitilanteissa. Viittaan tällä sekä taloudelliseen sitoumukseen, joka pitää varmistaa, että tarpeeseen lähettää asiantuntijoita, jotka kykenevät toimimaan hätätilanteissa paikan päällä. Tämä vaatii yksiköiltämme suuria ponnisteluja toiminnalliselta ja hallinnolliselta kannalta, ja nämä ovat ongelmia, joita emme varmastikaan voi sivuuttaa. Yleisemmältä kannalta katsottuna haluan muistuttaa, että turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa varten tarvitaan eurooppalaisen sotatarviketeollisuuden alan luomista, alan, jonka avulla kyetään kilpailemaan tehokkaasti sekä teknologiselta että taloudelliselta kannalta. Komissio aikoo edistää tätä kehitystä hyödyntämällä kaikkia sen käytettävissä olevia välineitä sisämarkkinoiden sekä kaupallisen ja kilpailuun liittyvän politiikan osalta, ja minusta ne uudistukset, jotka nyt ovat käynnissä, ovat myönteisiä
Kun Tampereella aloitettiin työt perusoikeuskirjan laatimiseksi ja mahdollinen perussopimuksen uudistus perustekstien ja keskeisten tekstien erottamiseksi soveltamissäännöistä, niin sillä pyrittiin siihen, että keskeisistä teksteistä tulisi helppolukuisia ja vähemmän keskeisten tekstien tarkistus olisi joustavampaa. Aikomukseni ei tietenkään ole aliarvioida näihin toimiin liittyviä teknisiä ja poliittisia vaikeuksia: ensiksikin komissio pyytää asiantuntevia tutkijoita laatimaan yksityiskohtaisen toteutettavuusselvityksen tämän projektin osalta. Aion antaa Firenzen yliopistoinstituutin jossa on tämän alan asiantuntijoita kaikista Euroopan maista analysoida tätä ongelmaa. Kun tutkimus on tehty, meidän pitää huolellisesti arvioida, miten edetä tämän ajatuksen osalta.
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, jotta toimielimemme voisivat toimia tehokkaasti laajentuneessa Euroopan unionissa, meidän pitää ratkaista kaikki nämä ongelmat, mutta erityisen tärkeää on vähentää niiden päätösten määrää, joiden tekemiseksi vaaditaan edelleen yksimielisyyttä. Yksimielisyyden säilyttäminen merkitsee täysin lamaantuneeseen tilaan tuomituksi tulemista ja sitä, että kaikissa kysymyksissä on jäljellä vain yksi vähimmäisnimittäjä, eikä meillä ole sellaiseen varaa nykymaailmassa, jossa vaaditaan välittömiä toimia Euroopan unionin tulevaisuuden kannalta elintärkeillä aloilla.
Annan vielä viimeiseksi joitakin esimerkkejä. Kauppaneuvottelut ovat alkamassa Seattlessa ja Euroopan unionin pitää näyttää koko arvovaltansa asianomaisissa neuvotteluissa. Tampereen huippukokouksen vanavedessä valtioiden ja hallitusten päämiehet ovat sijoittaneet oikeudenmukaisuuden ja sisäpoliittiset asiat ensisijaisen tärkeisiin asioihin. Euroopan veropaketti on tällä hetkellä suurissa vaikeuksissa, mutta siitä huolimatta tuo paketti ei edusta ainoastaan merkittävää aloitetta vahingollista verokilpailua vastaan taistelemiseksi vaan myös olennaisen tärkeää seikkaa meidän työllisyysstrategiamme kannalta. Mikäli rasitamme edelleen työllisyyttämme veroilla, kuten olemme tähän asti tehneet, työllisyyspolitiikastamme muodostuu varmasti ristiriitainen. Näillä kolmella rintamalla Eurooppaa pidättelee vaatimus yksimielisyydestä: se on kuin sotilas, joka yrittää kävellä kahleet jaloissaan. Toivon, että aloittamalla uudistuskehitys Helsingissä osoitetaan selvästi, että meillä on poliittista kunnianhimoa ja tahtoa vapauttaa itsemme näistä kahleista ja kohdata muut ratkaisevan tärkeät kysymykset, jotka meidän pitää ratkaista.
Euroopan parlamentti osallistuu tietenkin aktiivisesti hallitustenväliseen konferenssiin. Euroopan unioni on olemassa kansalaisiaan varten, joita te edustatte; uudistusten, joita me suunnittelemme, pitää toteutua kansalaisten etujen mukaisesti. Toivon siis, että parlamentti hoitaa keskeistä roolia uudistusprosessissa ja tulevaisuuden laajentuneen Euroopan rakentamisessa.

Poettering
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja sekä hyvät kollegat, Eurooppa-neuvoston 10. ja 11. joulukuuta Helsingissä pidettävä huippukokous on erittäin merkittävä maanosallemme 2000-luvulla yleensä ja aivan erityisesti Euroopan unionille. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, pidämme erittäin myönteisenä sitä, että Helsingissä tehdään päätös neuvottelujen aloittamisesta myös Latvian ja Liettuan, Slovakian, Bulgarian, Romanian ja Maltan kanssa. Toivon myös, että neuvotellessamme erityisesti kaikkien kolmen Baltian maan kanssa käy selväksi, että niiden turvallisuus on hyvässä huomassa Euroopan unionissa.
Olen keskustellut viime päivien aikana näiden kolmen Baltian maan edustajien kanssa. He ovat hyvin huolestuneita Venäjän toimista Tsetseniassa. Sen vuoksi välitettäisiin oikea viesti, jos ei neuvoteltaisi vain Viron kanssa , jonka kanssa neuvottelut on jo aloitettu, vaan myös Latvian ja Liettuan kanssa, jotta nämä kolme Baltian maata tietävät, että ne kuuluvat yhteisöömme ja että niistä tulee pian Euroopan unionin jäseniä ja ne saavat sitä kautta tarvitsemaansa turvallisuutta.

Meille PPE-DE-ryhmänä, emmekä me vaikene siitä, Turkin kysymys ei ole kovinkaan helppo. Me olemme aina olleet ja olemme edelleenkin Turkin ystävä. Me muodostimme myös sen Euroopan parlamentin ryhmän, joka ajoi tulliliittoa erittäin ponnekkaasti ja ennen kaikkia muita ryhmiä. Ryhmässämme on kuitenkin myös voimakas vähemmistö, joka ei yhdy ryhmämme enemmistön näkemykseen. Ryhmän enemmistö sanoo: jos Turkista tulee Euroopan unionin jäsen - minkä on oltava meille selvä asia -, Euroopan unionista tulee poliittisesti, taloudellisesti ja kulttuurisesti toisenlainen. Tiedän, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, että juuri te toimitte aiemmin hyvin päättäväisesti kurdiongelman tarkastelussa ja keskustelussa. Te tiedätte siis erittäin hyvin, mistä minä puhun.
Kun PPE-ryhmä on mukana esittämässä tätä kompromissitekstiä, pyydän muita ryhmiä hyväksymään pyynnön siitä, että aloitamme vihdoinkin keskustelun Euroopan unionin maantieteellisestä laajentumisesta. Odotamme myös ministerineuvoston kertovan kerrankin selvästi, millaista Euroopan unionin maantieteellisen laajentumisen pitäisi olla. Siitä meidän on keskusteltava seuraavien viikkojen ja kuukausien aikana.
Sitten hallitustenväliseen konferenssiin: arvoisa neuvoston puheenjohtaja, luotan teihin täysin siinä, että Helsingissä onnistutaan tekemään selväksi, että me emme keskity vain niihin kolmeen asiaan, jotka jäivät ratkaisematta Amsterdamissa. Ratkaisevaa on tietysti määräenemmistöpäätöksen soveltamisalan laajentaminen. Erittäin tärkeää on kuitenkin myös se, että Euroopan parlamentti saa yhteispäätösoikeuden kaikissa niissä asioissa, joissa ministerineuvosto tekee enemmistöpäätöksen. Jos me haluamme olla edustettuina Euroopan unionina globalisoituvassa maailmantaloudessa ja yhä enemmän poliittisesti yhteenkietoutuvassa maailmassa, meidän on annettava Euroopan unionille viimeinkin myös oikeuskelpoisuus, jotta sen edustajat voivat myös toimia Euroopan unionin nimissä.
Tällä hetkellä Euroopan unioni on pelkkä nolla. Se ei voi edes ostaa taloa. Tämä on todellisuutta, ja tältä osin meidän on myös tartuttava näihin ongelmiin! Niiden lisäksi ratkaistavana on myös monia muita kysymyksiä. Sanon hyvin huolestuneena - olkaa ystävällisiä ja suhtautukaa tähän erittäin vakavasti ministerineuvostossa ja myös komissiossa -, että Euroopan unionin laajentuminen voi tapahtua vain tietyin edellytyksin. Olen laajentumisen intohimoinen kannattaja, koska Keski-Euroopan mailla on oikeus liittyä arvoyhteisöömme sen jälkeen, kun ne pääsivät eroon kommunismista. Sanon kuitenkin yhtä päättäväisesti seuraavaa: jos laajentumisessa piilee sellainen vaara, että se johtaa Euroopan unionin hajoamiseen tai vesittymiseen siinä mielessä, että olemme lopulta enää vain taloudellinen ja rahallinen yhteisö poliittisen unionin sijasta, jos laajentuminen toisi tällaisen vaaran, meidän olisi sanottava " ei" laajentumiselle! Me tarvitsemme siis uudistuksia jo etukäteen. Voin sanoa ministerineuvostolle vain, että ponnistelkaa sen puolesta, että hallitustenvälinen kokous saa kattavat valtuudet ja että Euroopan parlamentti osallistuu tähän kokoukseen kahden edustajansa kautta tasa-arvoisena!
Me keskustelemme puolustuspolitiikasta eli aiheesta, jonka puolesta olemme puhuneet vuosikymmeniä täällä parlamentissa. Meillä on oltava eurooppalainen puolustus. Kun puhumme eurooppalaisesta puolustuksesta, meidän on kuitenkin ryhdyttävä myös käytännön toimiin. Pidän esimerkiksi erittäin huolestuttavana sitä, että kotimaassani leikataan puolustusbudjettia, mikä merkitsee sitä, että mitä suullisesti halutaan saavuttaa, ei saavutettaisi lainkaan, ja se olisi oikeastaan pahin mahdollinen asia! On järjetöntä, jos puhumme eurooppalaisesta puolustuksesta ja kirjaamme sen myös sopimuksiin, mutta emme täytä asian ydintä. Siksi on tärkeää, että täytämme asian ytimen, hankimme tarvittavan kapasiteetin ja vältämme kaikenlaisia ristiriitoja amerikkalaisten kumppaneidemme ja USA:ssa olevien ystäviemme kanssa. Me emme halua mitään ristiriitoja Amerikan kanssa, vaan haluamme olla tasa-arvoisia ja toimia kumppaneina! Jos valitsemme tämän tien, se on hyvä asia myös koko läntiselle liitolle.
(Suosionosoituksia)

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, toivon, että neuvoston puheenjohtajalla on ennen huippukokousta aikaa lukea sitä koskeva päätöslauselmamme ja myös se hallitustenvälistä konferenssia koskeva mietintö, jonka hyväksyimme marraskuussa, sillä jäin vähän kaipaamaan hänen pohdintojaan joistakin aisoista, joita pidämme ehdottoman tärkeinä.
On totta, että kohtaamme nyt historiallisen haasteen: se koskee unionin kehittämistä ja lujittamista ja sen uudistamista siten, että voimme vastata laajentumisen haasteisiin. Kollegani Hänsch puhuu myöhemmin tarkemmin laajentumiseen liittyvistä asioista. Minä haluaisin vain kommentoida sitä todella tärkeää laajentumista, jota Turkin suhteemme meille merkitsevät. Tämän osalta voin sanoa, että sosialistiryhmä on yksimielinen. Uskomme, että on erittäin myönteistä omaksua myönteinen kanta Turkin osalta. Niin, olemme sitä mieltä, että ensinnäkin Turkissa on tapahduttava kehitystä. Turkki ei voi jäädä paikalleen odottamaan, ja sillä, mitä Turkki aikoo tehdä Öcalanin tapauksen osalta, on paljon merkitystä. Toiseksi on laadittava toimintasuunnitelma, jotta kehitystä voi tapahtua.
Palatakseni kuitenkin parlamentin kantaan joka on mielestäni hyvin tasapainoinen kanta hallitustenvälisestä konferenssista, haluaisin sanoa neuvostolle, ettei se valitsisi tässä kysymyksessä matalan profiilin lähestymistapaa. Laajentuminen on suuri poliittinen haaste ja meidän on pystyttävä vastaamaan siihen, eikä voida vain sanoa, että joitakin vielä keskeneräisiä osa-alueita on parannettava, tai että tämä kysymys täytyy ratkaista ajattelemalla vain kustannuksia. Mielestäni meidän on kyettävä antamaan tälle prosessille voimakas poliittinen sysäys.
Haluaisin myös tuoda painokkaasti esille erään asian, jota on tuskin lainkaan mainittu: laadimme perusoikeuskirjaa samanaikaisesti perustamissopimusten konstitutionalisoimisprosessin kanssa, ja samaan aikaan järjestämme hallitustenvälisen konferenssin.
Mielestäni meidän velvollisuutemme kansalaisiamme kohtaan puhun nyt sellaista pohjoista maata edustavalle neuvoston puheenjohtajalle, jossa aina korostetaan avoimuuden merkitystä on saada aikaan avoin prosessi, jossa ensinnäkin parlamentti on asianmukaisesti edustettuna, ja haluaisin, että neuvoston puheenjohtaja osoittaisi niiden mielipiteiden olevan vääriä, joiden mukaan hän vastustaa sitä, että parlamentilla olisi kaksi täysivaltaista edustajaa hallitustenvälisessä konferenssissa. Toiseksi meidän on tehtävä selväksi maidemme poliittisille voimille, kansallisille parlamenteille ja yhteiskunnille se, miksi hallitustenvälinen konferenssi järjestetään, miksi haluamme perusoikeuskirjan, miksi haluamme laajentumista ja miksi meidän velvollisuutemme on huolehtia siitä, että yhteisö toimii asianmukaisella tavalla.
Puolustuksen osalta toteaisin vain yhden asian, jonka olen pannut tyytyväisenä merkille: sen tavan, jolla puolueettomuuden perinnettä edustava neuvoston puheenjohtaja on muuttunut turvallisuus- ja puolustusasioiden asiantuntijaksi. Tätä on mielestäni pidettävä myönteisenä.
Lopuksi haluaisin mainita vielä asian, joka on meille ehdottoman tärkeä: kasvu, vakaus ja työllisyys, jonka osalta Luxemburgissa alulle pantu linja, jota jatkettiin Cardiffissa, Kölnissä ja Helsingissä, on tuotava konkreettiselle tasolle tulevassa Portugalin puheenjohtajakaudella pidettävässä huippukokouksessa, sillä jotta unionilla voisi olla vauras tulevaisuus, meidän on mielestämme kyettävä olemaan entistä kilpailukykyisempiä ja saatava aikaan voimakkaampaa talouskasvua, mutta korostaen kuitenkin työllisyyden ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden merkitystä, joka on ja jonka täytyy olla tärkein tavoitteemme. Nämä ovat ne haasteet, joihin ryhmämme mielestä Helsingin huippukokouksessa on vastattava myönteisellä tavalla.

Duff
Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtaja sanoo, että hän arvostaa aina matkoja, jotka hän tekee parlamenttiin, joten on aika erikoista, että hän ei vastannut puheessaan yhteenkään parlamentin HVK:ta koskevaan ehdotukseen. Tämä oikeastaan vahvistaa niitä huolestuttavia lehdistössä esiintyneitä tietoja, että Eurooppa-neuvosto on valinnut suppean asialistan HVK:lle ja ainoastaan vapaaehtoisen perusoikeuskirjan.
Jos näin on, se kertoo paljon siitä tavasta, jolla unioni hoitaa laajenemiseen liittyvää haastetta. HVK, jossa ei muutettaisi sitä tapaa, jolla perustamissopimuksia voidaan tarkistaa tulevaisuudessa ja politiikan eri aloilla niiden pehmentämiseksi, olisi HVK, joka uhkaisi halvaannuttaa unionin yrittäessään nykyaikaistaa itsensä uusien jäsenmaiden liittymisen jälkeen. HVK, jossa ei myönnettäisi kansalaiselle parempaa pääsyä Euroopan tuomioistuimeen, tarkoittaisi, että perusoikeuskirja olisi pikemminkin suhdetoimintaa kuin uusi vahva Euroopan kansalaisuuden määritelmä. Unioni, joka ei uskalla vahvistaa vapaamielistä ja parlamentaarista luonnettaan, ei näyttäisi houkuttelevalta liittyvien jäsenvaltioiden mielestä, ja se olisi epäluotettava näyttelijä maailman näyttämöllä. Kysymyksen, mihin Eurooppa loppuu, ei pitäisi olla maantieteellinen, vaan kysymys, joka koskee sellaisia liberaaleja arvoja ja demokraattisia käytänteitä, jotka ovat niin selvästi määriteltyjä ja kirkkaasti valaistuja, että ehdokasvaltiot tietävät, mihin Euroopan-matka heidät vie.

Hautala
Arvoisa puhemies, hyvä neuvoston puheenjohtaja, Helsingin huippukokouksesta odotetaan täällä jo mainittujen asioiden lisäksi - ja joku on jo viitannutkin siihen - että edistetään myös ympäristönsuojelua ja että ympäristönsuojelusta vihdoin tulee osa unionin kaikkea toimintaa. Tässä on otettava nyt aimo askel eteenpäin, koska me tiedämme, miten vaikeaa on ollut katkaista näitä ympäristön kannalta kielteisiä kehityskulkuja, ja siinä me odotamme teiltä päättäväisyyttä ja konkreettisia tuloksia liikenteen, teollisuuden ja maatalouden suhteen.
Mitä tulee yleisesti talouteen, tämänhetkinen taistelu välillisten verojen harmonisoinnista on varmasti kuvaava esimerkki siitä, miten tällä alalla ei tulla jatkossakaan pääsemään eteenpäin, jos pidetään kiinni yksimielisyysvaatimuksesta. Olen seurannut neuvoston puheenjohtajan kamppailua Lontoon Cityn pankkiirien kanssa, ja uskon, että tälle taistelulle ei ole päätepistettä ennen kuin verotuksesta pystytään päättämään määräenemmistöllä, joten tässä on tärkeä tehtävä tulevaan hallitustenväliseen konferenssiin. Muutenhan me jätämme verot markkinoiden päätettäväksi, ja sitä emme varmasti halua.
Se aihe, joka Helsingin huippukokouksesta varmasti jää parhaiten elämään jälkeenpäin, on kuitenkin konkreettiset päätökset yhteisestä turvallisuudesta. Haluan aivan erikseen kiittää neuvoston puheenjohtajaa siitä, että te olette pitänyt erittäin ansiokkaasti esillä sitä, että siviilikriisinhallinta ja sotilaallinen kriisinhallinta tukevat toisiaan ja että ne kuuluvat yhdessä päätettäviksi ja tarkasteltaviksi. Euroopan unionilla on todellakin tällainen etu, josta puhuitte, esimerkiksi Natoon verrattuna. Euroopan unioni on perimmiltään siviiliorganisaatio, ja jos se nyt kehittää sotilaallista kriisinhallintaa, niin voimme uskoa, että se ottaa myös huomioon sen viisauden, että kriisejä on aina parempi ennaltaehkäistä kuin lähteä asein taltuttamaan. Sitäkin voidaan tehdä, kun mikään muu ei auta.
Te mainitsitte, että siviilikriisinhallintaan tarvitaan muun muassa poliiseja; haluaisin lisätä, että muutkin tavalliset ammattinsa osaavat ihmisryhmät, kuten psykologit ja sosiaalityöntekijät, mikseivät myös putkimiehet ja rakennusmiehet, voivat olla tarpeen tällaisessa ei-sotilaallisessa kriisinhallinnassa. Ryhmämme oli hyvin tyytyväinen kuullessaan hiljattain, että ulkopolitiikan korkea edustaja Xavier Solana on alkanut selvittää parlamentin aloitetta siviilikriisinhallintajoukkojen perustamisesta.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, te mainitsitte tämän millenniumjulistuksen, siis neuvostokin on nyt saanut pureman millenniumkärpäsestä. Te olette puhunut avoimuuden puolesta, mutta tämä on varmaankin yksi tarkimmin vartioituja valtiosalaisuuksia, joten ehkäpä te voisitte hieman vihjata meille siitä, minkälaisen jäljen me jätämme vuosituhannen vaihteen juhliin.

Papayannakis
Arvoisa puhemies, täällä on puhuttu paljon uudesta laajentumisstrategiasta, jota on aiemmin ehdottanut myös puheenjohtaja Prodi. Sillä on hyvät ja houkuttelevat puolensa, mutta siihen liittyy myös vaaroja. Puheenjohtaja Prodi ei myöskään ollut lainkaan vakuuttava seuraavassa kysymyksessä: luodaanko uusi laajentumisstrategia poliittisen yhdentymisen kustannuksella? Tämä huolestuttaa meitä kovasti, samoin kuin se, että ollaan tavallaan menossa kohti kahden nopeuden Eurooppaa - viisitoista valtiota sekä muut -, ja toisaalta se, että monet yhdentymisen puolet jätetään sivuun.
Puhun seuraavaksi toisesta asiasta, joka tästä syystä huolestuttaa meitä. Hallitustenvälinen konferenssi: epäselvyyttä ja itsepäisyyttä, suppea asialista, pelkkiä menettelytapakysymyksiä. Arvoisa puhemies, missä ovat poliittiset kysymykset, esimerkiksi se, mitä nimittäisimme talous- ja rahaliiton taloudelliseksi hallinnoksi, eli missä on politiikan väliintulo? Entä toisaalta yhteinen työttömyys- tai työllisyyspolitiikka? Eivätkö nämä asiat koske yhdentymistä ja kansalaisia, joista sanomme unionin etääntyvän?
Kolmas asia: Turkki. Onko neuvostolla ja komissiolla tietoa siitä, mitä Turkki tarkkaan ottaen tahtoo? Monissa julkilausumissa annetaan uskoa, että tietyt tahot Turkissa kaipaavat pelkkää symbolista tunnustusta sisäisiä tarkoitusperiä varten. Tämä on vakavaa Turkin eurooppalaisen tien väheksyntää. Se ei ole hyväksi Euroopalle eikä Turkille. Arvoisa puhemies, jos emme halua leikkiä sanoilla ja huijata Turkkia, vaan olla selkeitä, tarvitaan viestiä, jossa sanotaan selkeästi "ei" Turkin syrjinnälle, tämä on tietenkin selvää, mutta ennen kaikkea tarvitaan selkeää viestiä siitä, mikä on Turkin eurooppalaisen tien todellinen sisältö nyt ja tulevaisuudessa. Turkin on tietenkin politiikallaan todistettava, että se haluaa lähteä tälle tielle, joka merkitsee tietenkin oikeusvaltion, hyvän naapuruuden ja rauhanomaisen rinnakkainelon tietä, luopumista sotilaallisista keinoista kaikkialla, ja erityisesti Kyproksessa, sekä tietenkin myös kurdikysymyksessä.

Collins
Arvoisa puhemies, kaikki Euroopan unionin jäsenet voivat lohduttautua sillä tosiseikalla, että Euroopan unionin talous toimii hyvin ja että meillä on vakiintuneet demokraattiset rakenteet toiminnassa kunkin maan lainkäytössä.
Tämä ei päde kaikkiin Euroopan maihin tällä hetkellä, ja siksi pidänkin myönteisenä Suomen hallituksen pyrkimyksiä päästä Länsi-Balkanin maita koskevan strategian hyväksymiseen tulevassa Helsingin huippukokouksessa. Alueen pysyvä vakauttaminen on koko Euroopan unionin etu. Euroopan unioni ja jäsenvaltiot ovat yhdessä alueen tärkein avustaja, ja humanitaarisen avun lisäksi alue on tänä vuonna saanut EU:lta tukea 2 100 miljoonan euron verran. Tuemme demokraattista muutosta Jugoslaviassa, ja Euroopan unioni on aivan oikein aloittanutkin Energiaa demokratialle -aloitteeseen perustuvien pilottihankkeiden toteuttamisen.
EU:n laajentuminen on toinen Helsingin huippukokouksen pääteemoista. Suomen puheenjohtajakauden aikana liittymisneuvotteluissa on avattu seitsemän uutta neuvottelulukua. Nämä koskevat EMUa, sosiaalipolitiikkaa ja työllisyyttä, pääoman vapaata liikkuvuutta, palvelujen vapaata liikkuvuutta, verotusta, energiaa, liikennettä, joista kaikki ovat erittäin vaativia yhteiskunnallisia ja taloudellisia sektoreita. Olen erityisen tyytyväinen siitä, että energiaa koskeva luku on nyt aloitettu. Sanon tämän siksi, että ydinvoimaloiden turvallisuus Keski- ja Itä-Euroopassa on viime vuosina antanut aihetta huoleen ja antaa jatkossakin. Unioni ei voi piiloutua siltä selvältä tosiseikalta, että EU:n itsensä on yhdessä Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin kanssa oltava avainasemassa taloudellisen osallistumisen ja teknisen tuen osalta, jotta kaikki nämä ydinreaktorit saataisiin turvallisiksi mieluummin ennemmin kuin myöhemmin.
Tiedämme kaikki, että laajentumisprosessia ei voi tapahtua, ellei EU:n päätöksentekomenettelyissä tapahdu jonkinlaista sisäistä muutosta. Puheenjohtajavaltio valmistelee itsenäisesti laajaa raporttia, joka koskee niitä kysymyksiä ja niitä eri ratkaisuvaihtoehtoja, joita aiotaan tarkastella HVK:ssa. Seuraavalle hallitustenväliselle konferenssille asetettu määräaika on todellakin erittäin kunnianhimoinen. Tuen työskentelyä sen puolesta, että sopimukseen päästäisiin ensi vuoden lopulla, mutta vastaavasti me emme saa eikä meidän pitäisi kiirehtiä mahdollisia perustavanlaatuisia uudistuksia olemassa oleviin EU:n perussopimuksiin ilman asianmukaista harkintaa ja arviointia.

Cappato
Arvoisa puhemies, pidän puheenvuoroni tietenkin ainoastaan italialaisten radikaalijäsenten nimissä.
Neuvosto valmistautuu jättämään näin me uskomme Euroopan parlamentin hävettävällä tavalla syrjään hallitustenvälisessä konferenssissa, ja ennen kaikkea se valmistautuu pitämään huolen siitä, että konferenssissa käsitellään ainoastaan kolmea toimielinten toiminnan parantamista koskevaa seikkaa ja siten se jättää koskemattomaksi sen käsittämättömän korttitalon, jonka unionin perustamissopimukset muodostavat.
Arvoisat neuvoston ja komission jäsenet, unioni on nykyään toimielin, jossa ei kunnioiteta demokratian ja oikeusvaltion vähimmäisnormeja, ja tästä syystä meidän radikaalien mielestä, eurooppalaisten federalistien, Euroopan yhdysvaltojen kannattajien mielestä, sellaisena kuin Altiero Spinelli sen esitti, on vaikeaa pitää todellisina edistysaskeleina niitä pieniä, todella pieniä uudistuksia, jotka ovat asialistalla. Me olemme tietysti haaveilijoita, ja te olette realisteja, niin realisteja, että Berliinin muuri kaatui kymmenen vuotta sitten, ja kymmenen vuotta sen jälkeenkään emme vieläkään kykene laajentumaan itään, kuten emme myöskään kykene toimimaan, jotta olisimme estäneet kansanmurhat ensin Bosniassa ja sitten Kosovossa. Tämä johtuu siitä, että Euroopan unionin voima merkitsee yhä enemmän byrokraattista valtaa, sellaisen tunkeutuvan byrokratian, jonka puitteissa halutaan hoitaa kaikki asiat sen ideologisen harhakuvitelman vallitessa, että parlamentaarinen oikeus ja menettely ovat este, joka turhaan hidastaa uudistuksia. Uskon, että parlamentin ei tarvitse tyytyä pyytämään saadakseen olla mukana konferenssiin liittyvissä tehtävissä, kuten perusoikeuskirjan laatimisessa, vaan sen pitää vaatia, että se saa toimia oikean parlamentin tavoin, ja sen lisäksi sille pitää palauttaa hallitustenvälisen konferenssin yhteydessä oikeus päättää itsenäisesti omasta kokoontumispaikastaan, eikä sen ole pakko työskennellä sihteeristöineen kolmessa eri toimipisteessä. Tämä saattaisi olla ensimmäinen konkreettinen askel, jolla annetaan tälle parlamentille mahdollisuus olla oikea parlamentti.

Krarup
Arvoisa puhemies, huippukokouksen asialistasta ei ole epäilystäkään. Kyse on hallitustenvälisen konferenssin suunnittelusta Euroopan unionin laajentumista silmällä pitäen. Asialistalla on unionin toimivaltuuksien voimakas laajentaminen. Kyse on ratkaisevista askelista kohti Euroopan yhdysvaltoja, varsinaista liittovaltiota. Haluan puheenvuorossani pysytellä yhdessä olennaisessa asiassa, nimittäin komission tiedonannossaan esittämässä kommentissa, jonka mukaan suunnitteilla oleva hallitustenvälinen konferenssi saadaan onnistuneesti päätökseen vuoden 2000 aikana, jos poliittista tahtoa on tarpeeksi. Herää kysymys: kenen poliittista tahtoa? Kuulin, miten eräs aikaisempi puhuja sanoi, että meidän on varottava menettämästä kansalaisten luottamusta. Aivan, mutta eikö asia ole aivan päinvastoin? Eikö kansalaisten pitäisi ohjata yhteiskuntaamme, vai kuuluuko sen ohjaaminen meille, jotka istumme parlamentissa ja edustamme demokratiaa. Mitä järjettömyyttä tämä on? Jos kysyisimme Euroopan kansalaisilta, kannattaisivatko he asialistan mukaista maailmanvallan rakentamista, saisimme hyvin erilaisia vastauksia. Olemme kysyneet asiaa esimerkiksi tanskalaisilta. Ne muutamat kerrat, jolloin kysyimme kansalaisten mielipidettä asiasta - kysyimme asiaa myös ranskalaisilta vuonna 1992 - saimme vastauksen, joka voidaan tulkita niin, että kansalaiset suhtautuvat tällaiseen kehitykseen hyvin epäillen. Kansalaisten mielipidettä ei kuitenkaan kysytä, ja siksi haluankin antaa tälle hallitustenväliselle konferenssille neuvon: ennen kuin alatte rakentaa tällaista maailmanvaltaa, kysykää Euroopan kansalaisilta, haluavatko he tällaista kehitystä. Itse olen varma vastauksesta. He eivät halua sitä. Olemme jo menettäneet kansalaisten tuen, minkä edellisten parlamenttivaalien tulokset ja äänestysprosentti selvästi osoittivat.

Kronberger
Arvoisa puhemies, me keskustelemme monista laajentumiseen liittyvistä kysymyksistä sekä taloudellisista, yhteiskunnallisista ja demokraattispoliittisista kysymyksistä. Olen vakuuttunut siitä, että kaikki nämä kysymykset voidaan ratkaista keskipitkällä tai pitkällä aikavälillä. Yksi ongelma vaatii kuitenkin pikaisen ratkaisun. Se koskee vaarallisten ydinreaktoreiden sulkemista. Onnettomuus tai pahin ajateltavissa oleva ydinvoimalaonnettomuus, joka tulee aina vain todennäköisemmäksi mitä kauemmin nämä reaktorit ovat toiminnassa, koskisi koko Eurooppaa. Siksi on ehdottoman välttämätöntä, että riskialttiista reaktoreista luopuminen ratkaistaan sitovasti ennen jäsenyysneuvottelujen aloittamista.
Seuraavaksi kerron vain yhden esimerkin erään hakijavaltion ydinpolitiikasta: Slovakia lupasi jo kommunistihallinnon sekä sen teknokraattien ja byrokraattien aikana kytkeä Bohunicen ydinvoimalan verkosta vuonna 2000. Kyseiseen voimalaan sisältyvä riski on siis ilmeisesti ymmärretty. Nyt kukaan ei kuitenkaan tiedä mitään tästä lupauksesta. Samalla tavalla kuin silloisia lupauksia ei pidetty, on olemassa vaara, että ne unohdetaan jälleen, ellei takeita voimalasta luopumisesta vaadita jo varhaisemmassa vaiheessa.

Suominen
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Halonen, komission puheenjohtaja Prodi, me suomalaiset tunnemme toisemme siitä, että me emme anna kiitosta silloinkaan, kun se on aiheellista, mutta moitimme hyvin nopeasti. Yllätänkin suomalaiset puheenjohtajavaltion edustajat sanomalla, että Suomen puheenjohtajuuskauden voi jo nyt sanoa olevan myönteisellä tavalla historiallisen. Tampereen huippukokouksessa otettiin yhteisöasioihin sisä- ja poliisiasiat pyrkimyksenä kansalaisturvallisuuden lisääminen. Taistelu järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan, ennen kaikkea huumeiden leviämistä vastaan, tehostuu päätösten toteutuessa. Tampereella päätettiin perusoikeusasiakirjan laadinnasta, johon Euroopan parlamentti myös täysipainoisesti osallistuu.
Helsingin kokouksessa tulee käsittelyyn yhteinen kriisinhallinta ja siihen allokoitavat voimavarat sekä aikataulu, jolla valmius yhteiseen toimintaan on olemassa. Tuoreen mielipidetiedustelun mukaan tämä nauttii kotimaassani kansalaisten selvän enemmistön tukea. Tiiviissä yhteistyössä Naton kanssa tämä askel kohti yhteistä ulko- ja puolustuspolitiikkaa on merkittävä sisältyen laajempaan kokonaisuuteen siviili-, talous- ja poliittista kriisinhallintaa. Hallitustenvälinen konferenssi, jossa ensi vuonna päätetään niistä yhteisön institutionaalisista muutoksista, jotka ehdottomasti tarvitaan laajenemisen ehtona, saa alkunsa ja agendansa Helsingissä. Helsingissä päätetään myös uusien hakijamaiden asemasta, joten itäisen Keski-Euroopan keinotekoinen jako parempiin ja huonompiin oppilaisiin päättyy.
Mutta onko oma nykyinen " talo" kunnossa, mitä mahtavat yhteisöön pyrkivien maiden kansalaiset ajatella selkeästä protektionismista, joka jäytää yhteisön perustehtäviä taloudellisella alalla? Mitä toimenpiteitä mahdetaankaan aikanaan kohdistaa heidän suhteellisesti vähätuloisiin kansalaisiinsa ja heidän yhteisössä kilpailukykyisiin yrityksiinsä? Esimerkkejä: Espanja panttaa edelleen yhtä välttämätöntä eurooppalaisen osakeyhtiön aikaansaamista, Yhdistynyt kuningaskunta turvaa Cityn työpaikkoja kieltäytymällä veroharmonisoinnista edes pääomaverotuksen osalta, Ranska menee mieluummin yhteisöoikeuteen kuin vapauttaa sähkömarkkinansa unionin lainsäädännön edellyttämällä tavalla, Saksan liittokansleri rikkoo kaikki markkinatalouden pelisäännöt ja pelastaa konkurssikypsän rakennusyhtiön niittääkseen poliittisia laakereita kotimaassaan, naudanlihasota Englantia vastaan jatkuu pitkälti yli sen, mikä terveydelliseltä kannalta on välttämätöntä. Miten voimme ajatella laajenemista, jos yhä edelleen EU:n nykyalueella taistellaan sisämarkkinoiden pelisääntöjen vastaisella tavalla? Eurooppalainen kilpailukyky ei ole nytkään vahva, yhteisön markkinat eivät toimi oikein ja jäsenmaiden välisten hintaerojen tasaantuminen hyödykehinnoissa on EMU-alueella pysähtynyt.
Esimerkkini eivät suinkaan halua sulkea pois sitä, että ehkä kotimaani osalta myös löytyy rikkeitä. Haluan vain sanoa: tulevaisuuden tavoitteet Helsingissä ovat hyvät, mutta oma nykyinen eurooppalainen " talo" on myös järjestettävä unionin sääntöjen edellyttämään kuntoon.

Hänsch
Arvoisa puhemies, koko parlamentti on kanssanne, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, samaa mieltä siitä, että Helsingin huippukokouksen on annettava uusi sysäys Euroopan unionin laajentumisprosessille. Näistä neuvotteluista, joita haluamme käydä nyt yksilöllisesti 12 hakijavaltion kanssa, ei saa tulla pelkästään teknisiä näkökohtia korostava prosessi. Tämän vuosituhannen viimeinen hallitustenvälinen kokous päättää myös eurooppalaisten sotien vuosituhannen, ja teidän on luotava perusta sille, ettei toista eurooppalaisten sotien vuosituhatta tule enää koskaan! Tämä on laajentumisen tavoite, jos haluamme yhdistää koko Euroopan yhdeksi Euroopan unioniksi.
Tuemme sitä, mitä te, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, sanoitte neuvotteluista ja siitä tavasta, jolla niitä on määrä käydä. Tuemme myös sitä, mitä komission puheenjohtaja Prodi on asiasta sanonut. Pidämme neuvottelustrategiaanne hyvänä ja oikeana. Meille ei kuitenkaan riitä se, mitä te olette sanonut liittymiseen valmistautumisesta ja niin sanotuista Amsterdamin sopimuksen ratkaisematta jääneistä kysymyksistä! Me haluamme Euroopan unionin kattavan uudistuksen. Jos haluamme ottaa tähän eurooppalaiseen taloon eli Euroopan unioniimme 12 uutta asukasta niiden 15 lisäksi, jotka jo asuvat siellä, pelkkä talon siivoaminen ei riitä, vaan meidän on rakennettava koko talo uudelleen. Siitä olen kuullut liian vähän, en pelkästään teiltä vaan myös muilta Euroopan unionin hallituksilta. Tiedän kyllä, mitä te ajattelette ja ehkä myös aiotte: tässä hallitustenvälisessä kokouksessa tulevat ensin pienet uudistukset, ja ensi vuoden hallitustenvälisen kokouksen jälkeen tulee uusi hallitustenvälinen kokous ja niin edelleen.
Sanon teille, että Euroopan unionin kansalaiset ovat kyllästyneitä siihen, että EU horjahtelee yhdestä hallitustenvälisestä kokouksesta toiseen eikä näe pelkkien pienten askelien takaa enää varsinaista suuntaa! Meidän on tehtävä heille viimeinkin selväksi, millainen kuva meillä on Euroopan unionista ja Euroopan tulevaisuudesta sen sijasta, että he näkisivät EU:n horjuvan aina vain kokouksesta toiseen.
Pidämme myönteisenä yhteistä puolustuspolitiikkaa koskevaa julkilausumaanne, jonka annoitte tänään, mutta siihen on tultava loppu, että eurooppalaiset huippukokoukset käyttävät kaikki voimavaransa julkilausumiin ja asiakirjoihin. Me haluamme, että te teette Helsingissä tarvittavat päätökset ja yhteisen puolustuspolitiikan sotilaallisia ja ei-sotilaallisia näkökohtia koskevia konkreettisia aloitteita. Haluamme teidän myös nimeävän siinä yhteydessä tarvittavat operationaaliset kapasiteetit sekä ne elimet, joissa päätökset on määrä tehdä.
Lopuksi totean vielä, että haluamme pystyä puhumaan Helsingin kokouksen jälkeisenä päivänä eli 12. päivänä joulukuuta todellisesta eurooppalaisesta huippukokouksesta, huippukokouksesta, josta käsin voimme todellakin katsoa kohti uutta vuosituhatta, eikä vain myyränkolosta, josta emme näe paljonkaan. Teillä on vastuu ja mahdollisuus tehdä Suomen neuvoston puheenjohtajakaudesta tämän vuosituhannen päättyessä merkittävä puheenjohtajakausi!

Väyrynen
Arvoisa puhemies, Helsingin huippukokouksessa on kaksi erityisen tärkeää asiakohtaa: unionin laajeneminen ja HVK:n käynnistäminen. Kun hyväksyimme jo edellisessä Strasbourgin istunnossa laajan HVK-päätöslauselman, olisi meidän tullut tällä kertaa keskittyä erityisesti unionin laajenemiseen. Valitettavasti ryhmien laatima yhteinen päätöslauselma sisältää vain muutamia laajentumista käsitteleviä kappaleita.
Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä on tehnyt tarkistuksia, jotka täydentäisivät ja parantaisivat yhteistä tekstiä. Toivomme muun muassa sitä, että komissio ja neuvosto laatisivat kokonaisstrategian, jossa unionin laajeneminen ja sen tulevat uudistukset kytkettäisiin laajempaan pan-eurooppalaiseen yhteyteen. Mielestämme olisi harkittava erilaisia eriytyvän yhdentymisen malleja ja pyrittävä siihen, että saataisiin aikaan jatkuvasti kehittyvä, samankeskinen unioni, jossa olisi liittovaltioydin ja vähemmän integroitunut ulompi kehä. Lisäksi ehdotamme, että unioni käyttäisi Euroopan neuvostoa ja ETY-järjestöä pan-eurooppalaisen yhteistyön foorumeina. Toivomme tukea ehdotuksellemme.

Schroedter
Arvoisa puhemies, pidän myönteisenä sitä, että komissio on ottanut laajentumisstrategian tarkistamisen myötä viimeinkin jo kauan kaivatun askeleen. Se ei saa kuitenkaan estää meitä näkemästä sitä, että laajentumisstrategiaa ei ole edelleenkään tarkistettu konkreettisten alojen, nimittäin tukien sekä avoimuuden ja yhdenvertaisuuden osalta. Meiltä puuttuu edelleenkin hakijavaltioissa käytävä avoin keskustelu, sosiaalinen vuoropuhelu sekä alueellisen ja paikallisen tason ottaminen mukaan päätöksentekoon. Nämä ovat meille itsestään selviä asioita, mutta niitä ei voi olla olemassa hakijavaltioissa, koska EU:n välineet eivät salli sitä.
Haluaisin lisäksi muistuttaa, miten tärkeää on, että neuvoston puheenjohtajavaltio herättää uuden Eurooppa-kokouksen myötä tämän foorumin uudelleen henkiin sekä ottaa ne valtiot, jotka ovat tulevia EU:n jäseniä, tasavertaisina mukaan Euroopan unionin uudelleenmuodostamiseen. Tämä koskee sekä toimielinuudistuksia että yhteistä tavoitettamme täyttää Kioton kriteerit yhdessä.

Berthu
Arvoisa puhemies, 10. ja 11. joulukuuta Eurooppa-neuvosto pitää Helsingissä hallitustenvälisen konferenssin, jonka tarkoituksena on tarkistaa perustamissopimusta laajentumista silmällä pitäen, mutta näyttää siltä, että asialista on laadittu varsin niukaksi, sillä siihen on merkitty lähes ainoastaan ne kolme kohtaa, jotka jäivät Amsterdamin sopimuksessa avoimiksi: komission kokoonpano, äänten uudelleenpainotus neuvostossa ja määräenemmistöpäätösten lisääminen.
Arvelemme, että tällaisella asialistalla ei voida alkuunkaan olla mukana ratkaisemassa laajentumassa olevan unionin ongelmia, ja vaarana onkin, että sitä käsitellään kaikkein huonoimmissa mahdollisissa olosuhteissa toimielinten näkökulmasta.
Tietenkin ymmärrämme, että neuvosto vastustaa komission viime kuukausien häpeämättömiä yrityksiä, joiden tarkoituksena on ollut Dehaenen raportin suuntaisesti ajaa väkisin läpi ajatus tärkeästä lisäharppauksesta kohti federalismia.
Mutta toisaalta neuvosto on aikeissa hyväksyä asialistalle samantapaisen ehdotuksen, nimittäin määräenemmistöpäätösten lisäämisen, jota ei ollut edes kirjattu Amsterdamin toimielimiä koskevaan pöytäkirjaan ja joka oli kirjattu ainoastaan liitteenä olevaan kolmen jäsenvaltion antamaan julistukseen. Eihän tällainen yhdenmukaistettuun ja yhdenmukaistavaan Eurooppa-käsitykseen perustuva ehdotus voi mitenkään olla sellainen ratkaisu, joka voisi toimia 27 tai vielä useamman jäsenvaltion muodostamassa Euroopassa.
Jos todella halutaan tehdä jotakin uutta, meidän mielestämme neuvoston olisi hylättävä kerralla komission ehdotukset ja ohitettava Amsterdamin sopimuksen ratkaisematta jääneet kysymykset. Neuvoston olisi asetettava neuvotteluihin vain yksi aihe, nimittäin päätöksenteko laajentuneessa Euroopassa. Yksistään tämän aiheen puitteissa voitaisiin käsitellä yhdessä toisistaan erottamatta kolmea loogisesti asiaan liittyvää seikkaa: määräenemmistöä tietyissä tapauksissa, Luxemburgin sovitteluratkaisun virallistamista kaikissa tapauksissa ja eriytyneiden yhteistyömuotojen vapauttamista.
Tämä vaatisi sitä, että pohdittaisiin, mikä todella yhdistää meitä, hyvät kollegat, pitämättä sokeasti kiinni yhteisön säännöstön koskemattomuudesta ja niin, että pohdittaisiin yhteisten toimielinten toimintaa eriytyneessä Euroopassa. Jos me emme yritä ponnistella tämän muutoksen hyväksi, jos yhä takerrumme jäykkiin ajatuskaavoihin, kuten osterit alustaansa, niin silloin, arvoisa puhemies, sekä laajentuminen menee meiltä ohi että unioni onnistutaan hävittämään vapaaehtoisesti.

Belder
Arvoisa puhemies, Helsingin huippukokous vaatii selkeyttä. Euroopan unionin täytyy huolehtia siitä, että laajentumisprosessi ei hidastu, koska unionin sisällä ei ole toteutettu toimielinuudistuksia. Euroopan komission selkeys jäsenehdokkaiden osalta ansaitsee jatkoa huippukokouksessa.
Miltä näyttää unioni, jossa on yli 25 jäsentä? Lisäksi Turkki tarvitsee jäsenyysstrategian osalta erityiskohtelua. Jää epäselväksi, mikä Turkin kannalta muuttuu, nyt kun tätä maata käsitellään jäsenehdokkaana, vaikka jäsenyys ei tule tällä hetkellä kysymykseenkään.
Vuoden 2000 HVK:n asialistan täytyy sisältää enemmän kuin kolme Amsterdamin ratkaisematta jäänyttä asiaa. Jäsenehdokasvaltioiden kansalaisten suhtautuminen jäsenyysprosessiin on huolestuttava. Selkeän tiedotusstrategian kehittäminen on välttämätöntä. Tämä pätee muuten yhtä paljon myös yleiseen mielipiteeseen EU:n jäsenvaltioissa. Muuten laajentuneen unionin arvo jää keskivertokansalaiselle hämäräksi.
Muutosten eurooppalaisten toimielinten kokoonpanossa täytyy tapahtua ajoissa. Toivottavasti huippukokouksessa laaditaan sitä varten aikataulu.

Oostlander
Arvoisa puhemies, laajentumisstrategian entisenä esittelijänä olen luonnollisesti erityisen tyytyväinen uusiin ehdotuksiin, joita komissio on tehnyt neuvostolle jäsenehdokasvaltioiden valitettavan kahtiajaon poistamiseksi.
Olen myös täysin samaa mieltä ilmoitetusta perustelusta. Meillä oli aikoinaan täsmälleen sama syy vaatia niin sanottua regattamallia, joka antoi paljon enemmän oikeutta niiden maiden omille ansioille ja ponnisteluille, jotka haluavat kuulua Euroopan unioniin, koska jos sanomme kehittyneimmille maille, että ne ovat oikeastaan jo sisällä, silloin ne jäävät lepäämään laakereillaan eivätkä työskentele enää niin tehokkaasti. Olemme nähneet, kuinka politiikka on taantunut Tsekin tasavallassa. Muut maat, jotka ovat vähemmän kehittyneitä, kuten Bulgaria ja Romania, lannistuisivat ja menettäisivät kansan tuen koville toimenpiteille. Onneksi myös tämä kummallinen jako kahteen ryhmään nyt taas poistetaan. Kunnioitan neuvostoa suuresti, ainakin etukäteen, siitä, että se sisällyttää nämä muutokset ja strategian parlamentin alkuperäiseen kantaan.
On hyvin tärkeää, että Euroopan parlamentti tekee myös omat läksynsä. Vuoden 2000 hallitustenvälisessä konferenssissa täytyy saavuttaa pikaisesti menestystä. Meidän täytyy itse aloittaa toimielintemme uudistaminen ja demokratisointi. Vaadimme sitä jäsenehdokasmailta: rakentakaa toimielimenne ja huolehtikaa siitä, että toimitte demokraattisesti. Kuvitelkaa, että meidän ei itse tarvitsisi tehdä sitä. Siksi olen hyvin hämmästynyt siitä, että kollegani van den Berg Alankomaiden työväenpuolueesta julkisti hiljattain kirjeen, jossa sanottiin suoraan, että unionin uudistamisen ei enää tarvitsisi olla laajentumisen edellytys. Voitteko uskoa tämän! Olen todella tyytyväinen siihen, että Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän johdolla ei ole täällä samaa näkemystä, koska vain silloin, jos ei halua hyvää Euroopan unionille, voi sanoa, että meidän ei tarvitse tehdä läksyjämme. Voimme tyynesti tarjota uusille jäsenvaltioille talon, joka raunioituu. Niillä on oikeus enempään. Niillä on oikeus demokraattisesti toimiviin toimielimiin Euroopan unionissa, johon ne haluavat jäseniksi ja jossa ne voivat tehdä tehokkaasti päätöksiä. Yhtään vähempää meidän ei tule näille maille tarjota.
Jos tällaisia ehdotuksia jatketaan, Euroopan unionista muodostuu pelkkä vapaakauppa-alue. On myös kummallista, että kirjeessä moititaan, että unioni oikeastaan säätelee liikaa kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla. Ainoastaan Thatcherin kovat kannattajat puhuvat tässä mielessä unionin politiikan hajauttamisesta. Ei ole todellakaan niin, että otamme kansallisilta, alueellisilta ja paikallisilta viranomaisilta tehtäviä, jotka kuuluvat niille. Päinvastoin, toissijaisuusperiaate on meille tärkeä. Jos joku sanoo muuta, hän pilkkaa työtämme karkeasti.
Mielestäni meidän täytyy kaikissa jäsenvaltioissa osallistua asianmukaisesti ja selkeästi julkiseen keskusteluun Euroopan unionista, ja voimme huolehtia siitä esimerkiksi siten, että emme ota puheeksi turhia asioita, joissa unohdetaan todelliset ongelmat, joita Euroopan unionin käsittelee, siis tällaisia koko valtuuskunnan asioita, joita van den Berg ottaa esille.
Olen hyvin tyytyväinen siihen, että olemme käynnistämässä eurooppalaista turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa heikentämättä transatlanttisia suhteita ja NATO-sidosta. Olen todella iloinen siitä, että me yhdessä, arvoisa Hänsch, onnistuimme pääsemään tässä asiassa myös selkeästi sopuun hyväksyen sen, että Euroopan unioni itse asiassa pitää ensisijaisena ei-sotilaallisia keinoja. Se on yksinkertaisesti tosiasia. Tiedämme kuitenkin myös, että ei-sotilaallisilla ja diplomaattisilla keinoilla on usein todellista vaikutusta vasta silloin, kun taustalla on uskottava sotilaallinen uhka. Uskoakseni olemme ottaneet opiksemme tässä asiassa. Euroopan unioni on ollut vaarallinen, koska se ei ole kyennyt jakamaan ylintä valtaa turvallisuus- ja puolustuspolitiikassa. Onneksi nyt alkaa tapahtua jotakin.
Arvoisa puhemies, siksi toivotan myös neuvostolle onnea niiden ehdotusten parissa, joita me teemme, ja toivon, että neuvosto kuulee myös Euroopan parlamenttia ajoissa myös muissa asioissa.

Myller
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Euroopassa on viimeiset kymmenen vuotta eletty muutoksen aikaa. Syksyn 1989 murroksesta käynnistynyt kehitys on Euroopan unionin määrätietoisen politiikan ansiosta saatu hallitun etenemisen vaiheeseen. Olemme asettaneet Euroopan kehitykselle selvät suuntaviivat, mutta työtä on jäljellä.
Hallitusten välinen konferenssi, yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan konkretisoiminen ja laajentumisen hallittu toteuttaminen ovat asioita, jotka vaativat perusteellista valmistautumista sekä hakijamaissa että Euroopan unionissa. Nämä asiakokonaisuudet ovat tärkeänä kokonaisuutena Helsingin Eurooppa-neuvoston asialistalla, ja kuten täällä on todettu, tämä kokonaisuus muodostaa sellaisen dynamiikan, että onnistuessaan Helsingin kokous jää historiaan. Näiden asioiden tärkeydestä johtuen on tärkeää, että myös parlamentti käy perusteellisen keskustelun. Mehän olemme nyt tilanteessa, jossa Amsterdamin sopimus on ensimmäistä kertaa täysipainoisesti otettava Eurooppa-neuvoston kokouksessa huomioon.
Neuvoston erinomaisessa puheenvuorossa käytiin perusteellisesti läpi unionin yhteiseen turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaan liittyviä kysymyksiä ja haasteita. On huomautettava vielä, että Helsingin huippukokouksessa tullaan tarkentamaan Euroopan unionin pohjoisen ulottuvuuden politiikkaa ja tätä kautta saattamaan vakauden ja turvallisuuden välineitä vahvemmin pohjoisen Euroopan osalle.
Puhuessamme Euroopan turvallisuudesta, rauhasta ja vakaudesta emme kuitenkaan saisi unohtaa yhteiskuntien sisäiseen turvallisuuteen vaikuttavia tekijöitä. Perusoikeuksien kunnioittaminen ja pyrkimys sosiaaliseen tasa-arvoon ovat parasta puolustuspolitiikkaa yhteiskunnallisen vakauden saavuttamiseksi. Eurooppalainen työllisyyspolitiikka ja sen osana Helsingin kokouksessa käsiteltävät työllisyyden suuntaviivat vuodelle 2000 kuuluvat edelleen unionin asialistan kärkeen. Demokratian puolustaminen ja ääriliikkeiden torjuminen lähtee sosiaalisen oikeudenmukaisuuden pohjalta, mikä tarkoittaa muun muassa työttömyyden nujertamista.
Haluan lopuksi lausua puheenjohtajavaltiolle vilpittömät onnitteluni siitä, että se on onnistunut ilman asetusten muuttamista, jota ei ole vielä onnistuttu tekemään, lisäämään selvästi avoimuutta Euroopan unionin ja erityisesti neuvoston päätöksenteossa. Toivottavasti tästä sitten tulevat puheenjohtajavaltiot jatkavat.

MacCormick
Arvoisa puhemies, huomautukseni koskevat tämän päivän keskustelun turvallisuusnäkökohtia. Parlamentin jäsenet eivät ehkä ole tietoisia NATOn pääsihteerin huonoa arvostelukykyä osoittavasta puuttumisesta kansalliseen politiikkaan. Lordi Robertson syytti aivan äsken Skotlannin kansallispuolueen (Scottish National Party, SNP) NATO-jäsenyyttä koskevaa politiikkaa eristäytyväksi. Tuo politiikka on itse asiassa täysin samanlaista kuin Itävallan, Suomen ja Ruotsin kanta ja myös Irlannin, vaikka lordi Robertsonin asiaan puuttuminen johtuikin Irlannin liittymisestä rauhankumppanuusohjelmaan. Toivon, että neuvoston puheenjohtaja pitäisi valitettavana, kuten minä, tätä NATOn pääsihteerin puoluepoliittista puuttumista, jonka looginen sisältö on Suomen ja muiden jäsenvaltioiden puolustuspolitiikkaan kohdistuva hyökkäys.
Haluaisin myös saada muistiin merkityksi ja tehdä selväksi sen, mikä on yhteistä kaikille kollegoillemme Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmässä, että me Skotlannin kansallispuolueessa olemme sitoutuneet Euroopan yhteisen turvallisuuspolitiikan ideaan ja pidämme myönteisenä sitä kehitystä, jolla neuvosto tähän pyrkii. Olemme kuitenkin täysin sitä vastaan, että ydinaseita säilytetään Skotlannin rannikkovesillä tai rannikkovesillä missään päin Eurooppaa tai Euroopan maa-alueilla. Tämä on meidän kannaltamme määräävin tekijä puolustuspolitiikassa, enkä kuvittele hetkeäkään, että Irlanti olisi kehittämässä politiikkaa, joka tähtäisi ydinaseiden toivottamiseen tervetulleeksi sen vesille. Itse asiassa jäsen Collins vakuutti minulle, ettei tällä asialla ole mitään tekemistä NATO-jäsenyyden kanssa.
Toivon, että kriisinhallintapolitiikkaamme kehittäessämme me Euroopassa harkitsemme huolellisesti, mihin siellä, jos mihinkään, ydinaseet kuuluvat. Mielestäni ne eivät kuulu sinne lainkaan.

Segni
Arvoisa puhemies, haluan tässä istuntosalissa ilmaista yhden voimakkaan huolenaiheen ja yhden kohtuullisen saanen sanoa pessimismin aiheen niiden kehitysnäkymien osalta, joita seuraavaa huippukokousta varten suunnitellaan.
Tämä parlamentti on ilmaissut erittäin selkeän kannanoton: se on toivonut, että ennen laajentumista tehdään ehdottomasti eräitä suuria uudistuksia, mikäli emme halua, että Euroopan unioni muuttuu suureksi vapaan kaupan alueeksi - mutta ei sen enempää -, jonka työjärjestys ja jo vanhentuneet sisäiset säännöt ovat alentaneet osoittamaan erittäin voimakasta päättämättömyyden kykyä; parlamentti on niin ikään esittänyt, että määräenemmistöpäätökseen ja komission kokoonpanoon liittyvät päätökset eivät riitä antamaan uutta pontta ja uutta voimaa Euroopan unionille, vaan että pitää omaksua eräitä muita suuntia, kuten esimerkiksi perusoikeuskirjan osalta ja eräiden muiden asioiden osalta, joiden oli tarkoitus yhdistää koko valtava Euroopan unionin liike: tämä tapahtuu kuitenkin kunnioittamalla aina kansakuntia, niiden tunteita ja niiden historiaa, joita minä pidän erittäin tärkeinä. Luulen kuitenkin ymmärtäväni koska emme ole sokeita , että uskallus ja rohkeus ovat seuraavassa huippukokouksessa vaarassa jäädä harkitsevaisuuden ja realismin jalkoihin. Mutta tämän kaltaisella historiallisella hetkellä, jolloin on joko rohkeutta ottaa suuri edistysaskel tai muuten on olemassa vaara tulla tuomituiksi pitkään kestävään kyvyttömyyteen, uskon, että uskalluksella ja rohkeudella on enemmän merkitystä kuin realismilla. Esitän siis kehotukseni kaikille niille, jotka uskovat näihin päämääriin ja näihin tavoitteisiin ja täällä meillä on edessämme puheenjohtaja Prodi, joka on useaan kertaan julistanut tämän asian, ja tiedän hänen uskovan siihen kehotuksen olla päättäväisempiä ja päämäärätietoisempia; kehotan Euroopan parlamenttia heti Helsingin kokouksen päätyttyä jos päätös merkitsee, kuten pelkään, kehitystä mutta liian rajoittunutta kehitystä kokoontumaan ja omaksumaan erittäin avoimesti ja hyvin rohkeasti kaikki päätöksensä sanomalla ja ajattelemalla tällä hetkellä, kuten muinakin hetkinä Euroopan historiassa, että parlamentilla on suuria mahdollisuuksia ja merkittävä tehtävä.

Dimitrakopoulos
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, minulla on vain kaksi huomiota Helsingin huippukokouksesta. Ensimmäinen koskee HVK:ta. Päättelen ministerin lausunnon perusteella, että HVK:n asialista ei jää vain Kölnin johtopäätösten kolmeen asiaan. Käsitykseni mukaan on hyvä keskustella asioista, jotka liittyvät yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan sekä lisäksi talouteen. Olisi virhe pysyä vain näissä viidessä asiassa, pitäisi ottaa mukaan myös kysymyksiä, jotka liittyvät Euroopan unionin tuleviin rakenteisiin, sen oikeudelliseen luonteeseen sekä sosiaalisiin ja kulttuurisiin kysymyksiin. Tässä kohtaa haluan korostaa, että perusoikeuskirjan laatiminen on hyvin tärkeä asia. Meidän on pidettävä huolta siitä, että se ei jää pelkäksi julistukseksi, vaan että siitä tulee asiakirja, joka on luonteeltaan sitova.
Toinen huomioni koskee Turkkia. Olen sitä mieltä, että meidän on Helsingin huippukokouksessa oltava hyvin tarkkoja tässä asiassa. Tähän on syynä se, että asiaan liittyy eräs toteamus, nimittäin se, että tähänastisessa politiikassaan Turkki ei ole osoittanut ymmärtävänsä, että läheisempien suhteiden saavuttaminen Euroopan kanssa vaatii esimerkiksi Euroopan unionin asiakirjoissa ja päätöksissä asetettujen konkreettisten ennakkoehtojen täyttämistä. Asiaan liittyy myös yksi kysymys. Kysymys koskee Euroopan rajojen levittäytymistä erityisesti laajentumisen näkökulmasta ja sitä, sisältyykö myös Turkki rajojen levittäytymiseen. Mielestäni nämä ovat tärkeitä asioita, jotka olisi hyvä pitää mielessä.

Seguro
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, myös minä haluan ilmaista iloni siitä yleisesti ottaen oikeasta ja johdonmukaisesta menettelytavasta, joka on omaksuttu laajentumisen osalta. Mutta olkoonkin, että tuo näkemys on kunnianhimoinen, niin kuin neuvoston ja komission näkemykset laajentumisen osalta ovat, samaa ei voi sanoa seuraavan HVK:n sisällöstä. Ja todellakin se, mitä on tällä hetkellä neuvottelupöydällä, on vain jatkoa sille, mitä ei ole pystytty saamaan aikaan Amsterdamissa. Sanoisin, että "niin paljon kunnianhimoa laajentumisen osalta, niin vähän kunnianhimoa unionista tehdyn sopimuksen tarkistamisen osalta". Ja huoli on vielä suurempi, kun sitä, mitä halutaan tarkistaa, eli kuuluisaa institutionaalista kolmiota, kannatetaan tehokkuuden perusteella, eikä suinkaan Eurooppa-hankkeen taustalla olevan yleisnäkemyksen perusteella. Luulen, ettei kukaan ole tyytyväinen, mikäli vuoden 2000 lopussa hallitustenvälisen konferenssin tulos on se, että neuvosto tai komissio tekevät kahdessa tunnissa päätöksiä, joita tehtiin ennen viidessä, kuudessa, tai seitsemässä tunnissa. Yhteisen Euroopan rakennushanke ei perustu tehokkuuden vaan koheesion periaatteeseen. Ja meidän kaikkien haaveenammehan on se, että Helsingissä laadittaisiin poliittinen, eikä tekninen ja monimutkaiset, poliittiset seuraukset mukanaan tuova työjärjestys.
Tältä osin haluaisin kiittää Portugalin valmiutta myöntää puheenjohtajakaudellaan tuon HVK:n Euroopan parlamentin jäsenille sama asema kuin komissiolle ulkoasiainministereiden henkilökohtaisten edustajien osalta. Tuntuu myös yhtä lailla tärkeältä käyttää hyväksi Portugalin valmiutta puheenjohtajavaltiona, jotta HVK voitaisiin aloittaa mahdollisuuksien mukaan jo tammikuussa, ei maaliskuussa.
Perusoikeuskirjan osalta on myös tärkeää, että siinä ei vain laajennettaisi oikeuksia, jotka jo nykyään määritellään peruskirjoissa ja sopimuksissa, vaan että siinä tunnustettaisiin oikeuksia talouden ja yhteiskunnan alueilla. Ennen kaikkea sen pitäisi voida olla kekseliäs ja luova sellaisten uusien oikeuksien alueella, jotka koskevat ympäristökysymyksiä ja kuluttajien oikeuksien turvaamista.
Käsittelen nyt kolmatta kohtaa, johon puheenjohtaja Barón Crespo jo viittasikin ja joka koskee työllisyyskysymyksiä: unioni ei voi pyrkiä käsittelemään työllisyyskysymyksiä vain silloin, kun elämme taloudellisen taantumisen aikaa. Politiikkamme on oltava aktiivista, ei taantumuksellista. Ja meidän on käytettävä hyväksemme tätä talouden kautta ja julistusta, joka annetaan Suomen puheenjohtajakauden perusteella vuosituhannesta ja uudesta tietoyhteiskunnasta, jotta voisimme luovalla tavalla saavuttaa kestävän kasvun, ja jottei täystyöllisyys olisi vain retoriikkaa vaan myös toteutuva päämäärä.
Lopuksi, arvoisa puhemies, kannatan teitä myös pyrkimyksessänne saada hyväksytyksi Tampereen Eurooppa-neuvoston määrittelemät toiminnalliset suuntaviivat, erityisesti huumausainekaupan vastaista taistelua koskevat, ja toivon, että Portugalin toimiessa seuraavan puolivuotiskauden puheenjohtajana, voidaan hyväksyä asiaa koskeva toimintasuunnitelma.

Boumediene-Thiery
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minusta on suuri vahinko, että hallitustenvälisessä konferenssissa ei otetakaan huomioon eräitä olennaisen tärkeitä seikkoja, jotka koskevat turvallisuuteen, vapauteen ja oikeudenmukaisuuteen perustuvaa aluetta, sillä yhtä näistä ei voida kehittää niin, että toista vahingoitetaan.
Minua harmittaa myös se, että yhteisessä päätöslauselmaehdotuksessa ei mainita Eurodaciin liittyviä ongelmia, vaikka neuvostokin on äsken ilmoittanut perussopimusten vastaisesti, että tämän elimen olisi säilytettävä puhtaasti hallitustenvälinen asemansa. Tämän vuoksi se on kaiken parlamentin ja tuomioistuimen valvonnan ulkopuolella. Samalla tiedostojärjestelmien (Europol, Eurodac) moninkertaistuessa Euroopan parlamentin olisi pitänyt toistaa vaatimuksensa siitä, että kehitetään riippumaton, informatiivinen ja vapautta painottava komitea, joka pystyisi huolehtimaan yksilöllisistä oikeuksistamme ja sen lisäksi demokraattisesta ja oikeudellisesta valvonnasta.
Tästä tekstistä puhuttaessa myös kansalaisuuteen liittyvät asiat loistavat täysin poissaolollaan. Kuitenkin on kyse on erittäin tärkeästä aiheesta, joka on avainasemassa neuvoteltaessa perusoikeuskirjasta ja toisaalta neuvoteltaessa unionin perustuslaillisen luonteen vahvistamisesta. Unionin laajentuessa juuri näiden kansalaisuuteen liittyvien asioiden olisi oltava Eurooppa-hankkeemme ydinasioita, jotta saataisiin käyntiin inhimillinen ja kestävä kehitys.
Lopuksi olen sitä mieltä, että meidän olisi tiedostettava se, että näin vaisu ja mitätön teksti ei voi tyydyttää unionin kansalaisten odotuksia. Meidän olisi varottava joutumasta liian kauas kansalaisten odotuksista, jos haluamme rakentaa oikeudenmukaisempaa, solidaarisempaa ja demokraattisempaa Eurooppaa.

Salafranca Sánchez-Neyra
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluaisin toivottaa neuvoston puheenjohtajalle menestystä Helsingin huippukokouksessa, sillä ymmärtääkseni siinä kulminoituu moni niistä merkittävistä töistä, joita hänen toimikaudellaan on pantu alulle.
Niistä aiheista, joita neuvoston puheenjohtaja on meille esitellyt, laajentumisen uutta vaihetta koskeva suunnitelma ei aiheuta ongelmia parlamentin, eikä komission ehdotuksen eikä myöskään ministerineuvoston kannalta.
Mitä hallitustenväliseen konferenssiin tulee, olen sitä mieltä, että maanne pääministerin tekemän kierroksen jälkeen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, ei tilanne voisi olla enää parempi; olisi harmillista menettää tämä tilaisuus vauhdittaa Euroopan yhdentymisprosessia ja tulisimme katumaan sitä, että emme olisi käyttäneet tätä tilaisuutta hyväksi asianmukaisella tavalla.
Olen täysin samaa mieltä kanssanne siitä, että on ehdottoman tärkeää vahvistaa uudelleen Euroopan unionin asemaa kansainvälisellä näyttämöllä, varsinkin turvallisuuden ja puolustuksen alueilla, joiden osalta puheenjohtajavaltio Suomi ja tästä voimme olla ansaitusti ylpeitä antoi päättäväisen sysäyksen historiallisessa ulko- ja puolustusministerien kokouksessa, joka järjestettiin ensimmäistä kertaa Euroopan unionin historiassa.
Toisaalta meidän on myös vauhditettava Tampereen huippukokouksen saavutusten joihin minua edeltänyt puhuja viittasi vahvistamista vapauteen, turvallisuuteen ja oikeudenmukaisuuteen perustuvaa aluetta koskevissa asioissa.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, pidän tärkeänä sitä ja te viittasitte tähän omassa puheenvuorossanne , että valmistelemme huolella Portugalin puheenjohtajakauden tehtäviä työllisyyttä koskevissa asioissa. Näinä päivinä euron arvo on ollut alimmillaan koko sen lyhyen historian aikana, ja mielestäni Helsingin Eurooppa-konferenssissa pitäisi antaa jonkin verran sijaa myös euroalueen ulkoista asemaa koskevalle keskustelulle.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, te totesitte puheenvuorossanne, että meidän on tarpeen edistää vilpittömämpää, demokraattisempaa ja avoimempaa yhdentymisprosessia. Olen hyvin iloinen komission puheenjohtajan kommentista, joka liittyy Euroopan parlamentin osallistumiseen hallitustenväliseen konferenssiin, mutta haluaisin, että myös neuvoston puheenjohtaja esittäisi tämän saman kommentin. Todellisuudessa Eurooppa ei tule olemaan vilpittömämpi, avoimempi eikä demokraattisempi, jos Euroopan parlamentti ei voi osallistua kokonaisvaltaisesti hallitustenvälisen konferenssin työskentelyyn.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, toivon hartaasti, että Helsingin Eurooppa-neuvoston myötävaikutuksella saamme poliittisemman, yhtenäisemmän ja todellakin paljon yhteisöllisemmän ja vähemmän hallitustenvälisen Euroopan.

Napolitano
Arvoisa puhemies, halusin pitää puheenvuoron ilmaistakseni hämmästykseni, jonka sai aikaan se, kun kuuntelin sitä, mitä neuvoston puheenjohtaja sanoi meille hallitustenvälisestä konferenssista: puheenjohtaja Halonen ei edes viitannut Euroopan parlamentin 18. marraskuuta tekemään päätöslauselmaan ja sen sisältämiin ehdotuksiin konferenssin asialistaa varten. Ne ovat vakavia ja perusteltuja päätöksiä, ei vastuunpakoilua, eikä haaveilijoiden hyviä aikeita. En usko, että on oikein käyttäytyä tuolla tavoin parlamentin tärkeän kannanoton edessä. Amsterdamin kolmesta käsittelemättä jääneestä asiasta tiedetään jo kaikki: on vain tehtävä valintoja, joita ei onnistuttu tekemään edellisen konferenssin aikana. Meidän olisi vuoden ajan keskityttävä ainoastaan näihin asioihin. Sallinette minun sanoa, että on naurettavaa kannattaa sellaista. Olkaa varovaisia: jos ei neuvosto eivätkä hallitukset Helsingissä osoita konferenssin asialistalle olennaisen tärkeitä ja jo kypsiä toimielinkysymyksiä, laajentumista käsittelevä keskustelu ei ole uskottava, ja osoitamme olevamme kykenemättömiä ilmaisemaan tarkkanäköistä näkymää unionin kehityksestä kaikissa sen ulottuvuuksissa.
Arvoisa puheenjohtaja Prodi, en ymmärtänyt, mitä niiden hallitustenvälisen konferenssin ulkopuolisten valmistavien töiden olisi tarkoitus olla, joista te puhuitte. Vaikutti siltä, että te uskotte tälle oudolle elimelle eräitä niistä aiheista, jotka komissio ehdotti täällä 10. marraskuuta. Toivon, että te pidätte kiinni kaikista niistä ehdotuksista, jotka komissio teki konferenssin asialistaa ja menetelmää varten ja edistätte siten Helsingin neuvoston myönteisen tuloksen saavuttamista.

Gawronski
Arvoisa puhemies, uskon, että puheenjohtaja Prodi toimi oikein pitämässään puheenvuorossa, josta voi olla täysin samaa mieltä, kun hän osoitti laajentumisen olevan tärkein ja olennaisin aihe Helsingin huippukokouksessa. Parlamenttimme oli jo pitkään korostanut komission ja neuvoston valitseman laajentumista koskevan lähestymistavan epätarkoituksenmukaisuutta. Kyseessä oli uskoakseni strateginen ja poliittinen virhe, jonka seuraukset olivat onneksi rajalliset komission katumuksen ansiosta, vaikka minun onkin sanottava, että on surullista ajatella, että ehkä ainoastaan sota, jonka olemme tunteneet aivan lähellämme, on saanut meidät kulkemaan kohti tätä uutta strategiaa. On oikein aloittaa neuvottelut kaikkien hakijavaltioiden kanssa, mutta ei ole epäilystäkään, etteikö olisi välttämätöntä toteuttaa näiden valtioiden välistä jaottelua, kun Euroopan unioniin mukautumisen tasot ovat äärimmäisen erilaiset kaikissa näissä valtioissa. Tietenkin liittymisajankohdista puhuminen tuntuu vaikealta, vaikka se olisikin hyödyllistä, hyvin hyödyllistä, jotta yleinen mielipide saataisiin innostumaan näissä valtioissa, koska eräs riski on yhä ilmeisempi: liian pitkät neuvottelut saattavat viilentää innostusta yhtä paljon jäsenvaltioissa kuin hakijavaltioissakin, kuten käy ilmi äskettäin Puolassa tehdyistä mielipidetutkimuksista, ja kuten olen itse voinut todeta tuossa maassa, josta palasin eilen. Menettäisimme siis historiallisen tilaisuuden vielä toistaakseni puheenjohtaja Prodin sanoja. Olen ehdottoman vakuuttunut siitä, että uuden jäsenvaltion liittymisen pitää olla poliittisten voimien välisen laajan yksimielisyyden tulosta, mutta ennen kaikkea suurimman osan puheena olevien maiden kansoista pitää hyväksyä liittyminen. On siis välttämätöntä tämä on kehotukseni parlamentille kiinnittää erityistä huomiota kampanjoihin, joissa säilytetään korkeana kannatus Euroopan unionia koskevasta valinnasta näissä valtioissa. Tämän asian osalta uskon, että Phare-ohjelma voisi edustaa oikeaa välinettä, ja siitä syystä uskon, että sitä pitää vahvistaa nimenomaan tässä mielessä.

Schröder, Jürgen
Arvoisa puhemies, sallikaa minun aloittaa asiasta, johon kollega Gawronski päätti puheenvuoronsa, nimittäin Euroopan unionin hyväksymisestä sen jäsenyyttä hakeneiden valtioiden väestön keskuudessa. Innostus Euroopan unionia kohtaan ei ole mitenkään ylenpalttista Puolassa eikä muissakaan hakijavaltioissa, ei myöskään Tsekin tasavallassa. Haluaisin huomauttaa, että komission Tsekin tasavaltaa käsittelevässä edistymiskertomuksessa mainittiin keskisuuri kaupunki, jonka yhdellä kadulla tsekit rajasivat oman alueensa romanien alueesta rakentamalla niiden välille aidan. Tämä ei ole mikään mukava tapaus. Kävin tällä paikkakunnalla kaksi kertaa, puhuin kaupungin ylipormestarin kanssa ja sanoin myös, että aita on purettava, mutta mitä onkaan tapahtunut. Tämä aita on leimattu Euroopan unionin sensaatiolehdistössä muuriksi, aivan kuin kyse ei olisi vain Berliinin muurista vaan ehkä jopa suuresta Kiinan muurista. Tätä asiaa on liioiteltu julkisuudessa siinä määrin, että tuon alueen ihmiset ovat tietenkin hyvin vihaisia, koska he olettavat, että Tsekkiä arvioidaan Euroopan unionissa eri mittapuun mukaan. Meillä on unionissa kriteerit itseämme varten emmekä ole siinä suhteessa tietenkään mitään pyhäkoululaisia. Meillä on myös kriteerit hakijavaltioita varten, ja me odotamme niiltä kaikkea sitä, mitä itse emme täytä.
Kun katsomme ympärillemme Euroopan unionissa, mitä etnisiä konflikteja ja mahdollisesti myös terroristi-iskuja sen alueella tapahtuu, olen sitä mieltä, että jos tilanne olisi päinvastainen ja esimerkiksi Tsekin tasavalta olisi jo unionin jäsen, sen taholta sanottaisiin tietylle jäsenvaltion edustajille seuraavasti: rakkaat ystävät, jos te ette saa ratkaistua konfliktianne, teidän on varmaankin odotettava vielä 20 vuotta, ennen kuin teistä tulee unionin jäseniä! Tarkoitan tällä vain sitä, että meidän tulisi varoa suututtamasta näiden valtioiden kansalaisia. Kyse ei ole siitä, että meillä on hyvä suhde hakijavaltioiden poliitikkoihin vaan niiden väestöön. Vain se on tärkeää!

Carlsson
Arvoisa puhemies, sallikaa minun onnitella aluksi puheenjohtajavaltio Suomea kaiken kaikkiaan hyvästä puolesta vuodesta. Haluan kiittää teitä, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, siitä, että olette tänään käynyt niin perusteellista keskustelua EU:n ulko- ja turvallisuuspolitiikasta sekä EU:n sotilaallisesta toimintakyvystä.
EU voi nyt Amsterdamin sopimuksen puitteissa lisätä uskottavuuttaan Euroopan vapauteen ja rauhaan liittyvissä toimissa. Helsingin huippukokous asettaa siten Euroopan nykyisen johtamistyön koetukselle. Onko meillä tahtoa ja rohkeutta yhdessä muotoilla ja syventää sellaista politiikkaa, joka saisi Euroopan kansalaiset huomaamaan, että halumme pyrkiä välttämään Kosovon kaltaiset humanitaariset katastrofit eivät jää pelkiksi sanoiksi, vaan olemme valmiita käyttämään myös voimakeinoja?
Yhtä tärkeä koetus johtamistyön osalta on varmistua siitä, että laajentuminen voidaan toteuttaa niin, että ensimmäiset uudet unionin jäsenvaltiot liittyvät unioniin tämän toimikauden aikana. Helsingin huippukokouksessa luodaan lähtökohdat sille hallitustenväliselle konferenssille, jonka tehtäväksi jää ratkaista jäljelle jäävät valtakysymykset. Unionillamme on oltava päätäntävoimaa. Tulevaisuuden toiveet eivät kuitenkaan saa olla tärkeämpiä kuin nykyinen historiallinen tehtävämme yhdistää ja hyödyntää tätä historiallista mahdollisuutta koko Euroopan yhdistämiseksi.
Puheenjohtajavaltio Suomen ja huippukokouksen on luovutettava Portugalille viestikapula yksiselitteisen päämäärän ohella. Hallitustenvälinen konferenssi on saatava päätökseen Pariisissa avoimen, solidaarisen ja yhteistyötä tekevän Euroopan aikaansaamiseksi, mikä asettaa kovia vaatimuksia johtajuudelle, muuntautumiskyvylle sekä kansallisten ja lyhyen aikavälin intressien puolustamisen vähentämiselle.

Rack
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti tiivistää tämän Helsingin kokousta koskevan keskustelun päätöslauselmassa. Siitä tulee kompromissi, kuten aina. Siinä ei ole mitään pahaa, se johtuu asian luonteesta. Tässä tapauksessa pelkään kuitenkin, että tämän päätöslauselman laatijat ovat olleet liiankin valmiita kompromisseihin. Tämä pelko ei liity niinkään siihen, mitä päätöslauselmassa sanotaan, vaikka minulla on myös sen osalta yksi jos toinenkin suurehko ongelma, esimerkiksi Turkin osalta. Tämä kritiikki koskee ennen kaikkea sitä, mitä tässä päätöslauselmassa ei sanota. Me laskemme siinä ennen kaikkea laajentumisen osalta liian paljon toivon periaatteen ja liian vähän kovien faktojen varaan.
Kertomuksissaan, joissa käsitellään hakijavaltioiden sopeutumista yhteisön säännöstöön, komissio viittaa toistuvasti siihen, että hakijavaltiot, sekä ensimmäisen että toisen aallon valtiot, menettelevät lukuisissa asioissa hyvin epäröivästi säännöstöön sopeutumisessa ja sen toteuttamisessa. Näin tapahtuu esimerkiksi sosiaalialalla mutta myös energian ja ympäristön kohdalla sekä silloin tällöin jopa ihmisoikeuksien ja olemassa olevan demokratian kohdalla. Tämä ei voi olla riittävää. Me emme saa tyytyä pelkästään toivomaan, että erästä kuolemantuomiota ei ehkä panna toimeen Turkissa. Emme saa myöskään tyytyä vain toivomaan, että ydinvoimaloiden turvallisuusasiassa suljetaan ehkä joskus ja jossain kiistattomasti turvattomia laitoksia. Meidän ei pitäisi myöskään toimia, aivan kuin erittäin pitkien siirtymäkausien soveltaminen olisi sisämarkkinoiden kannalta ongelmatonta, vaikka se ei aikanaan 1980-luvulla aiheuttanut vielä mitään todellisia ongelmia.
Miten aiomme sitten todellakin hyväksyä henkilöliikenteen ja palvelualan perusvapauksien osalta jopa 15 vuoden tai pitemmänkin siirtymäkauden ja pitää rajat silti avoimina? Me kannatamme laajentumista. Se on vastaus kysymykseen Euroopan tulevaisuudesta. Juuri siitä syystä meidän on puhuttava selvempää kieltä myös kompromissipäätöslauselmissa.

Harbour
Arvoisa puhemies, etuoikeuteni on keskustella uudestaan neuvoston puheenjohtaja Halosen kanssa. Itse asiassa kaikkein ensimmäinen puheeni tässä parlamentissa oli heinäkuussa, kun onnittelin puheenjohtajavaltio Suomea tietoyhteiskunnan ja sen työohjelman asettamisesta etusijalle. Nyt kun tuo puheenjohtajakausi on lähenemässä loppuaan, haluan onnitella puheenjohtajavaltio Suomea tämän asian parissa tehdystä työstä, mutta samalla haluan ilmaista olevani hieman pettynyt siihen, että se ei ole saanut tilaisuuksista enempää irti. Puheenjohtaja Halonen juuri ja juuri onnistui saamaan mukaan puheensa viimeiseen lauseeseen yhden maininnan tietoyhteiskunnasta -, ja kuitenkin erään asiakirjan mukaan, jonka sain viime viikolla komissiosta, Helsingin kokouksessa esitellään " e-Europe" -aloite, asiapaperi nimeltä " Tietoyhteiskunta kaikille" . Tähän mennessä emme ole nähneet sitä. " Kaikille" ei vielä selvästikään tarkoita Euroopan parlamentin jäseniä, joten monet ihmiset eivät tiedä siitä. Sehän todellakin ansaitsi ainoastaan maininnan puheessanne, mutta toivon, että neuvosto aikoo käyttää jonkin verran aikaa tähän keskeiseen aiheeseen.
Voisinko myös sanoa laajemman aiheen eli sisämarkkinoiden valmistumisen osalta, että Suomen puheenjohtajakauden aikana olemme saaneet joitakin erittäin tärkeitä strategia-asiakirjoja, ja ne todellakin vaativat paljon korkeamman sijan tärkeysjärjestyksessä, kuin niille on tällä hetkellä yhteisössä annettu. Itse asiassa tänä aamuna näkemäni päätöslauselmaehdotus ei sisältänyt mainintaakaan yhdestäkään sisämarkkina- tai tietoyhteiskunta-aloitteesta huolimatta kaikesta siitä työstä, jota on tehty puheenjohtajakautenne aikana. Jätin tänä aamuna ryhmäni nimissä lisäyksen sisällyttääkseni nuo asiat ja toivon erittäin paljon, että se saa tämän parlamentin tuen.
Lopuksi toivon, että puheenjohtajavaltio Suomi muistuttaisi jäsenvaltioiden hallituksia Helsingin huippukokouksessa siitä, että yhtenäismarkkinoiden luominen vaatii sitä, että rajat ylittävien valtausten ja avainteollisuuden alojen rakennemuutosten sallitaan edetä, ilman että jäsenvaltioiden hallitukset puuttuvat niihin poliittisesti. Olen varma, että tämän parlamentin jäsenet tietävät, että tietoliikennesektorilla on tällä hetkellä meneillään kriittinen valtaustaistelu. Minun on sanottava, että olen pettynyt nähdessäni joidenkin vanhempien politiikkojen ja jopa komission jäsenten kommentit, joissa vihjataan, että sisämarkkinoiden filosofiaa ei ole vielä kokonaisuudessaan hyväksytty.

Halonen
. Arvoisa puhemies, myönnän aluksi, että kun me yritimme täyttää sekä aikavaatimukset että asioiden tärkeysjärjestyksen, niin valitsimme eräitä niistä asioista, joiden tiedämme olevan Helsingissä tärkeimpiä, keskeisiksi puheen lähtökohdiksi. Tällöin eräät toiset asiat, joihin täällä aivan aiheellisesti on kiinnitetty huomiota, ovat jääneet minun puheessani vähemmälle huomiolle. Voin kuitenkin rauhoittaa, lohduttaa tai kannustaa Euroopan parlamentin jäseniä, että itse työstä nämä asiat eivät ole unohtuneet.
Ensinnäkin, mitä tulee työllisyysteemaan, me pidämme sitä erittäin tärkeänä ja olemme valmistelleet sitä, kuten sanoin puheessani, jotta Portugalin puheenjohtajuuskaudella historian ensimmäinen työllisyyshuippukokous onnistuisi todella hyvin. Suomen puheenjohtajuuskauden erityisteemana työllisyyskysymyksissä on ollut muun muassa ikääntyneiden asema, tästä oli epävirallinen työ- ja sosiaalineuvoston kokous, sekä meillä on ollut myös nimenomaan tasa-arvoa käsittelevä ministeritason konferenssi. Lisäksi me olemme ottaneet työllisyyssektorilla esille tietoyhteiskuntateeman. Asiasta on hyväksytty 29. marraskuuta neuvoston päätöslauselma: tietoyhteiskunnan työllisyys ja sosiaalinen ulottuvuus.
Vastaan hieman eri järjestyksessä kuin puhujat olivat, mutta kun jäsen Harbour näyttää olevan täällä vielä paikalla, niin sanon hänelle myös sen, että komissio esittelee laajan tietoyhteiskunta-aloitteensa Helsingin Eurooppa-neuvostolle. Asiakirja julkaistaan vasta 8. joulukuuta. Varsinainen asian käsittely on suunnattu Portugalin erityishuippukokoukseen. Helsingissä tietoyhteiskunta-asioiden painopiste on tietoyhteiskunnan ja kilpailukyvyn välisessä yhteydessä. Tämä näkökulma on ollut voimakkaasti esillä puheenjohtajuuskaudella ja tätä käsitellään nyt todennäköisesti talous-, työllisyys- ja kilpailukykyasioiden yhteydessä. Siten sähköisen kaupan säädösympäristön kehittämistä on tarkoitus vauhdittaa myös päätelmissä. Suomen puheenjohtajuuskaudella on saavutettu edistystä keskeisissä säädöshankkeissa, mutta viimeistely jää kyllä seuraavalle puheenjohtajuuskaudelle. Joten tulos on hieman parempi tai uskaltaisin jopa sanoa aika paljon parempi kuin mitä ehkä esittelypuheenvuorosta kävi ilmi.
Sitten vastaisin vielä yhteen erilliseen kysymykseen, joka liittyy kyllä laajentumiseen. Mitä tulee tähän romanikysymykseen, joka täällä oli esillä, haluaisin omasta puolestani sanoa sen, että minusta on aiheellista kiinnittää huomiota ihmisoikeuksiin yleensä ja erityisesti vähemmistöoikeuksiin sekä Euroopan unionissa mutta erityisesti myös jäsenyyttä hakeneissa maissa. Hakijamaista meillä on kokemuksia Suomen puheenjohtajuuskaudella nimenomaan romanien huonosta kohtelusta myös siinä muodossa, että niistä on lähtenyt turvapaikkaa hakemaan koko joukko romaneja. Suomessakin heitä on jo muistaakseni lähes tuhat. Puheenjohtajavaltion puolelta emme ole halunneet vetää sellaista johtopäätöstä, että syy olisi vain Slovakiassa, Romaniassa tai jossakin muussa yksittäisessä maassa. Tämä ongelma on yleinen, ja sen vuoksi me aiomme ottaa, emme laajentumisen yhteydessä vaan yleisessä osassa huippukokouksen asialistaa esille sen, että sekä jäsenvaltioiden että hakijamaiden pitää parantaa vähemmistöoikeuksien täytäntöönpanoa. Puheenjohtajavaltio tarjoaa myös omaa yhteistyöapuaan tässä yhteydessä.
Sitten menen näihin varsinaisiin isoihin asiaryhmiin. Ensinnäkin hallitustenvälisestä konferenssista sanon hyvin rehellisesti sen, että Amsterdamin sopimuksesta poisjääneistä asioista olemme yksimielisiä. Täällä on useammassakin puheenvuorossa pyritty tuomaan esille se, että kyseessä olisi vähäinen yritys, jos koetetaan ratkaista nämä asiat. Arvoisat parlamentin jäsenet, eivät ne jääneet Amsterdamin sopimuksesta pois sen vuoksi, että ne olisivat olleet erityisen vähäisiä ja pieniä asioita. Ne jäivät pois sopimuksesta sen vuoksi, että ne olivat erityisen vaikeita. Eivätkä ne ole tällä välin muuttuneet yhtään helpommiksi. Mutta tehtävän selkeä rajaus antaa meille mahdollisuuden nyt onnistua samoin kuin paine siitä, että asia pitää saada kuntoon.
Tämän lisäksi luettelin teille selkeästi asioita, jotka läheisesti liittyvät näihin aiheisiin ja jotka mahdollisesti voidaan liittää asialistalle. Kolmas ryhmä ovat ne asiat, jotka yksi tai useampi jäsenvaltio on tuonut esille. Uskallan sanoa, että vaikka Suomi on jäsenvaltiona vielä nuori, niin tällä hetkellä olen ulkoministereistä virkaiältäni eräs vanhimmista. Meitä ei ole jäljellä kuin pari ministeriä, jotka olemme olleet edellisessä hallitustenvälisessä konferenssissa. Me saimme tässä HVK-prosessissa aika monessa tapauksessa neljätoista, kolmetoista tai kaksitoista jäsenvaltiota tukemaan jotakin asiaa. Mutta me emme saaneet sitä täyttä viittätoista, joka olisi vaadittu esimerkiksi näiden enemmistöpäätösten aikaansaamiseksi. Tässä mielessä en ole suinkaan epäluuloinen, mutta olen realistinen sen suhteen, että tiettyjen asioiden kohdalla, halutessamme saada ne nopeasti läpi, pitää keskittyä niihin, joita on jonkun verran valmisteltu. Sitten on tämä toinen prosessi, jossa otetaan näitä suuria pitkäaikaisempia suunnitelmia esille. Siinä voidaan edetä ihan niin nopeasti kuin me löydämme yksimielisyyden, mutta ne eivät ole välttämättömiä laajentumista silmällä pitäen.
Euroopan parlamentin osallistumisesta minulla ei vielä ole mahdollisuutta sanoa mikä tulee olemaan ratkaisu Helsingin huippukokouksessa, mutta olen sanonut sen jo kerran aikaisemmin ja toistan vielä, että meillä oli myönteinen kokemus parlamentin edelliskertaisesta osallistumisesta. Tämä on siis puheenjohtajavaltion kanta.
Mitä tulee laajentumiseen, se tulee olemaan aiheena 6päivänä joulukuuta pidettävässä viimeisessä yleisten asioiden neuvostossa. Tässä neuvoston kokouksessa pyrin saamaan kokoon Turkin kohdalta ainakin ne elementit, joiden avulla voisimme katsoa voivamme edetä. Olen käynyt varsin ahkeraa keskustelua kollegoideni kanssa asiasta. En ole aivan varma siitä, voimmeko saavuttaa asian suhteen yksimielisyyttä vielä yleisten asioiden neuvostossa. Jos me löydämme riittävät elementit tälle yhteiselle päätöksenteolle, puheenjohtajavaltio voi käyttää vielä jäljellä olevat päivät ennen Helsingin huippukokousta asian lopulliseen viimeistelyyn. Yhteinen toivomus näyttää olevan, että asia olisi jollakin lailla yksimielisesti ratkaistu jo ennen Helsingin huippukokousta ja puheenjohtajavaltion edustajina me teemme tiukasti töitä, että ratkaisu olisi myönteinen.
Otan kaikki huomautukset, jotka koskevat laajentumisen vauhtia, Kööpenhaminan kriteerejä ja kaikkea muuta kiitollisena vastaan. Useimmat niistä olivat hyvin lähellä meidän mielipiteitämme näitä papereita ministerineuvoston puolella valmistellessamme. Ulko- ja turvallisuuspolitiikasta huomautuksia oli vähemmän, mutta ehkä yhtä kohtaa haluaisin kommentoida. Pohjoisesta ulottuvuudesta en maininnut täällä nyt mitään. Pohjoisesta ulottuvuudesta pidettiin ministeritason kokous Helsingissä kuten me lupasimme. Osanotto muiden Euroopan unionin jäsenvaltioiden ulkoministereiden puolelta ei ollut kovin korkea - olin ainoa siellä - mutta sen sijaan eräitä muita ministereitä oli paikalla ja myös kaikki ne ministerit, jotka ovat niin sanotusti pohjoisen ulottuvuuden piirissä. Vastaus oli hyvin kannustava. Komissio lupautui ottamaan jo seuraavan askeleen eli tekemään action planin, ja näin ollen me olemme saavuttaneet sen, mikä oli tavoitteena Portugalin puheenjohtajuuskautta silmällä pitäen. Olen samaa mieltä puhujien kanssa siitä, että vakautta lisätessään se omalla tavallaan lisää Euroopan turvallisuutta.
Mitä tulee vielä laajentumiseen, olemme koettaneet muistuttaa hakijamaita, aivan niin kuin täälläkin on sanottu, että me emme ota uusia hallituksia jäseniksi, me otamme uusia maita. On hyvin tärkeää tuoda esille hakijamaiden hallituksille, että heidän pitää saada myös oppositio mukaan ja heidän pitää saada näihin suunnitelmiinsa mukaan koko väestö, aivan niin kuin täällä vaadittiin. Olen sanonut, että Euroopan unioniin ei oteta vain nuoria, hyvinkoulutettuja, miespuolisia kaupungeissa asuvia henkilöitä, vaan siihen otetaan kaikki: myös vanhemmat, maaseudulla asuvat, vähemmän koulutetut naiset. Sen mukaisesti pitää sitten suunnitelmat myös tehdä. Toivottavasti me pystymme myös puhumaan heidän kanssaan sosiaalisesta koheesiosta, ydinvoimaloiden turvallisuudesta ja monesta muusta seikasta. Olen koettanut saada hakijamaita vakuuttuneiksi näistä asioista myös siten, että olen sanonut, että vaikka kaikki kohdat eivät suoraan ole neuvottelukysymyksiä, niin saattaa olla, että jäsenmaiden parlamenteissa nämä asiat saavat niin suurta huomiota, että varmistatte nopean hyväksynnän, kun ryhdytte ajoissa toimimaan näiden asioiden puolesta, jotka kuitenkin tulevat olemaan hyvin tärkeitä, kun teistä jäseniä aikanaan tulee.
Vihonviimeisenä asiana HVK: jos me saamme seuraavassa HVK:ssa Euroopan unionille oikeudellisen henkilöllisyyden, moni asia ratkeaisi. Juridinen henkilöllisyys, joka on tullut täällä useissa puheenvuoroissa esiin, oli yksi näistä kysymyksistä, joita kyllä enemmistö kannatti, mutta siitä ei valitettavasti ollut konsensusta; tämä vain yhtenä esimerkkinä.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, olen esittänyt neuvoston puheenjohtajalle täsmällisen kysymyksen, joka koskee hänen mielipidettään parlamentin kokonaisvaltaisesta osallistumisesta hallitustenväliseen konferenssiin. Tämä on tärkeä kysymys, sillä se sisältyy parlamentin hyväksymään mietintöön ja se on meille ratkaisevan tärkeä. Pyytäisin arvoisaa neuvoston puheenjohtajaa ystävällisesti vastaamaan tähän kysymykseen.

Prodi
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, olen kuullut tässä istuntosalissa eräitä jossain määrin pessimistisiä näkemyksiä tulevasta huippukokouksesta. Olen ehdottomasti eri mieltä: olemme valmistelleet nimenomaan erittäin tärkeää huippukokousta parlamentti, komissio ja neuvoston puheenjohtajavaltio hyvin tunnollisesti ja voimakkaasti, ja laajentumishaaste on historiallinen haaste, jonka merkitys on ratkaiseva. Helsingissä laajentuminen saa jalansijaa, lähtee liikkeelle ja muuttaa täydellisesti Euroopan ilmeen. Olen samaa mieltä siitä, mitä monet teistä ovat sanoneet, eli että meidän pitää edetä laajentumisessa tarmokkaasti ja pontevasti, laajentumisessa, jossa jokaista valtiota tarkastellaan, mutta samalla vältetään sitä, että ne menettävät luottamuksensa meihin. Teesimme tästä laajentumisesta ei siis missään nimessä ole minimalistinen. Teoria regatasta, mielikuva jokaisesta maasta, joka kiirehtii ja edistyy kehityksessään on teesi, jota olemme noudattaneet.
Tämän lisäksi on selvää, että meillä on ajatus voimakkaasta hallitustenvälisestä konferenssista. Näin ollen meidän mielestämme näin sanoi myös parlamentin jäsen Seguro vähän aikaa sitten valmistelut pitää aloittaa mahdollisimman pian. Uskon, että tammikuussa voidaan ja pitää aloittaa, sillä meillä on monta aihetta: Amsterdam, Amsterdamin seuraukset, yhteenkuuluvuus, yhteispäätösmenettely, turvallisuutta ja puolustusta koskeva ongelma, perusoikeuskirja sekä myös perustamissopimuksen uudistaminen. Se ei ole minimalistinen asialista. Arvoisa jäsen Napolitano, haluaisin rauhoittaa teitä myös ehdotuksesta tehdä valmistavia seuraavia töitä, ja haluan painottaa sanaa seuraavia: koska perussopimusten uudelleentarkastelua koskevaan ongelmaan liittyy teknisiä näkökohtia, jotka ovat erittäin yksityiskohtaisia ja erityisluonteisia, meitä ei voida syyttää siitä, että emme ole laatineet perusteellista näkemystä ja täydellistä analyysia näistä näkökohdista. Kyse ei ole asian lykkäämisestä: seuraava tarkoittaa sitä, että aloitamme työt omalla tahollamme ja meidän työtämme seuraa tekninen työ, joka on välttämätöntä, jotta tämä viivytys ei heikentäisi toimiemme tehokkuutta.
Lähdemme liikkeelle siitä, että kannatamme voimakkaasti aikaisemmin esitettyä asiakirjaa, teemme ponnekkaita ehdotuksia, ja meillä on myös tunne siitä, että tämän laajentumisen jälkeen tulee todellakin esille ongelma, miten määritellä huolellisesti ja tarkkaan sekä erittäin laajan keskustelun kautta se, mitkä tulevaisuudessa ovat Euroopan rajat ja luonne. Monet teistä ovat maininneet asian, olen kysynyt sitä parlamentilta jo moneen kertaan, ja toistan sen tänään: uskon, että sen ohella, että toteutetaan laajentuminen joka on eittämätön tosiasia, koska laajentuminen, josta toivon meidän päättävän Helsingissä, on sellainen, että sen osalta ei ole epäilyjä, ei ongelmia, eikä minkäänlaista epäröintiä meidän pitää aloittaa keskustelu Euroopan luonteesta ja olemuksesta, sillä juuri meidän pitää ohjata näitä rajoja, juuri meidän pitää päättää Euroopan luonteesta: emme voi pelkästään vastata pyyntöön vaikka se onkin oikeutettu , jonka esittävät ne valtiot, jotka haluavat liittyä Euroopan unioniin. Mihin tuo pyyntö sitten ulottuu? Miksi se ei voi koskea myös esimerkiksi Aasian valtioita? Meidänhän siitä pitäisi päättää. Voisin laatia kokonaisen luettelon niistä maista, jotka olisivat periaatteessa kiinnostuneita ja myös halukkaita liittymään Euroopan unioniin ja antamaan sille sellaisen luonteen, joka siltä puuttuu: Eurooppa ei ole tullisopimus, se ei ole vapaan kaupan alue; Eurooppa on valtioiden unioni ja niinpä me olemmekin antaneet sille nimeksi Euroopan unioni. On siis selvää, että meidän pitää yhdessä saada aikaan suuri toimielinuudistus, jotta voisimme tehdä myönteisiä päätöksiä, ja meidän pitää viedä eteenpäin tätä keskustelua Euroopan rajoista ja luonteesta.
Lopuksi haluaisin vain lisätä, että mitä tulee ydinvoimalaan ja Balkanin alueen puolesta tehtyihin ponnisteluihin sekä sosiaali- ja kulttuurikysymyksiin, jotka on täällä tuotu esille, olemme todellakin tutkineet ja käsitelleet ongelmaa laajemmin. On olemassa sopimuksia, jotka saattavat johtaa näiden voimaloiden sulkemisstrategiaan, joka toisi turvallisuutta ja joka samalla antaisi näille maille mahdollisuuden ratkaista ongelmansa realistisella ja yksimielisellä tavalla. Tämä on se, mitä me olemme tekemässä ja menemme kohti huippukokousta valtavan haasteen ja monimuotoisen asialistan.
Kiitän parlamenttia, sillä näiden kuukausien aikana komissio ja parlamentti ovat toimineet näiden aiheiden osalta ehdottoman yhdenmukaisella ja yhtäpitävällä tavalla. Se, mitä me sanoimme toisillemme ensimmäisenä tapaamispäivänämme, on edelleen voimassa, eli se, että haasteemme ei ole sellainen, joka ei tuottaisi hyötyä, vaan yhteistyötä tekemällä siitä hyötyy parlamentti ja siitä hyötyy komissio. Uskonkin, että meidän velvollisuutemme on edistää Euroopan kehityksen jatkuvuutta, Euroopan kehitystä pitkällä aikavälillä, ei ainoastaan kehitystä päivä kerrallaan. Tästä syystä uskon, että näiden aiheiden lisäksi meidän pitää ryhtyä keskusteluun tulevaisuuden Euroopasta, sen rajoista ja sen luonteesta, aiheista, joista olen muistuttanut moneen kertaan, sillä uskon, että meillä on edessämme suuri tehtävä, jota meidän on yhdessä hoidettava.

Halonen
. Arvoisa puhemies, toistan sen, että puheenjohtajavaltion mielipide on ollut se, että meidän kokemuksemme edellisestä hallitusten välisestä konferenssista Euroopan parlamentin osallistumisen suhteen oli myönteinen. Tämän jälkeen puheenjohtajavaltion pääministeri on kiertänyt ja kiertää edelleen jäsenmaita ennen Helsingin huippukokousta kysyäkseen mitä mieltä asiasta ollaan. Tämänhetkinen tilanne näyttäisi siltä, että on erilaisia kantoja. Osa näkee, että tämän kehityksen pitäisi jatkua pidemmälle ja osa pitäisi tilanteen suunnilleen ennallaan. Mutta mielestäni verrattaessa edelliseen HVK:hon parlamentin oikeudet säilyvät vähintään samanlaisina.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.

Puhemiehen tiedonanto
Puhemies
Karlssonin, tilintarkastustuomioistuimen presidentin, jonka oli määrä esitellä tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus, on lähdettävä Brysselistä kello 19.00. Jos etenemme tällä tavalla esityslistan käsittelyssä, ei ole mahdollista ottaa tätä asiaa käsittelyyn sitä ennen. Siksi sitä on siirrettävä toiseen istuntoon. Puhemieskonferenssi keskustelee asiasta myöhemmin, kun se vahvistaa lopullisen joulukuun esityslistaluonnoksen.

Ihmisoikeuksia koskeva vuosikertomus
Puhemies
Seuraavana esityslistalla on neuvoston lausunto ihmisoikeuksia koskevasta vuosikertomuksesta, jota seuraa keskustelu.

Halonen
. Arvoisa puhemies, arvoisat Euroopan parlamentin jäsenet, aluksi haluan lausua kiitokseni mahdollisuudesta esitellä teille Euroopan unionin ensimmäinen ihmisoikeuksia koskeva vuosikertomus. Tarkoitukseni ei ole toistaa sitä, mitä on kirjattu raporttiin, vaan katsoa myös tulevaisuuteen.
EU:n ihmisoikeuspolitiikan kehittäminen on laaja-alainen haaste, jonka toteuttamisessa tarvitaan rohkeutta yhdistettynä kärsivällisyyteen. Ollakseen tehokas EU:n pitää kyetä yhteistyöhön monella tasolla. Yhteistoimintaa tulee ensinnäkin tehostaa EU:n instituutioiden kesken. EU:n on myös oltava valmis nykyistä laajempaan yhteistyöhön kansalaisyhteiskunnan ja kansalaisjärjestöjen kanssa. EU tukee ihmisoikeusaktivistien (human rights defenders) työtä kaikkialla maailmassa. Tähän työhön tarvitaan kansalaisjärjestöjen panos.
EU:n tulee myös toimia yhteistyössä muiden kansainvälisten järjestöjen kuten Euroopan neuvoston, ETYJ:n ja YK:n kanssa. Tämä tavoite edellyttää valmiutta myös avoimuuteen. Toisaalta EU:n pyrkimys toimintansa näkyvyyteen ei saa johtaa siihen, että se tekee päällekkäistä työtä tai että sen yhteistyö muiden järjestöjen kanssa vaikeutuu.
Ihmisoikeuksia koskeva vuosikertomus on tämän edellä kuvaamani johdosta nähtävä osana prosessia, joka vahvistaa ihmisoikeuksien asemaa unionissa. Uskon meidän kaikkien haluavan kehittää unionia niin, että se pystyy aiempaa tehokkaammin toimimaan ihmisoikeuksien puolesta kaikkialla maailmassa. Euroopan parlamentissa puhuttaessa on tarpeetonta yksilöidä niitä syitä, jotka tekevät tämän toiminnan välttämättömäksi. Te tunnette tämän asian. Raportit ihmisoikeusloukkauksista ovat tiedonvälityksenne arkipäivää. Olen vakuuttunut siitä, että toiminnalla ihmisoikeusarvojen puolesta on myös Euroopan kansalaisten vankkumaton tuki.
Ihmisoikeuksia koskeva vuosikertomus korvaa neuvoston aiemmin parlamentille vuosittain antaman ihmisoikeusmemorandumin. Muutoksen tarkoitus on lisätä ja laajentaa tietoa neuvoston toiminnasta ja prioriteeteista. Näin pyritään luomaan alaa aiempaa syvemmälle ja analyyttisemmalle keskustelulle EU:n toiminnasta ihmisoikeuksien hyväksi.
Haluan tässä yhteydessä viitata myös aiemmin tänään päättyneeseen EU:n ensimmäiseen ihmisoikeusfoorumiin, johon myös monet meistä ovat osallistuneet. Foorumissa käytiin aktiivista ja tulevaisuuteen suuntautunutta keskustelua monista vuosikertomuksen teemoista. Foorumi oli tarkoitettu aloitukseksi aiempaa säännöllisemmälle ja laajemmalle dialogille EU:n ihmisoikeuspolitiikan prioriteeteista ja haasteista. Tämä lähestymistapa sai myös osanottajien tuen. Olenkin itse vakuuttunut siitä, että foorumi saa jatkoa. Palaute foorumin edelleen kehittämisestä ja tehostamisesta on tietysti tervetullutta.
Mutta miksi EU:n kannattaa julkaista ihmisoikeusraportti joka vuosi?
Ensinnäkin neuvosto arvioi, että näin voidaan vahvistaa EU:n ihmisoikeuspolitiikan avoimuutta. Avoimuuden edistäminen on Suomen puheenjohtajuuskauden painopistealueita, kuten tiedätte. Ihmisoikeuksista puhuttaessa avoimuus on erityisen tärkeää. On välttämätöntä vahvistaa dialogia ja yhteistyötä, koska meillä kaikilla on tässä oma roolimme. Vuosikertomus kattaa ajanjakson kesäkuun 1998 alusta kesäkuun 1999 loppuun. Aika valittiin siten, että EU:n kesäkuun huippukokoukset voitiin sisällyttää vuosikertomukseen. Tällainen jaksotus on tarkoitus kattaa myös tulevissa vuosikertomuksissa.
Toiseksi vuosikertomuksella pyritään lisäämään EU:n ihmisoikeuspolitiikan johdonmukaisuutta. Itse näen, että EU:n ihmisoikeuspolitiikan keskeinen haaste on juuri johdonmukainen ja uskottava toiminta eri foorumeilla. Vuosikertomus kokoaa ensimmäistä kertaa yhteen EU:n toiminnan eri kansainvälisissä järjestöissä sekä suhteemme kolmansiin maihin. Vuosikertomuksessa käsitellään toimintaa sekä ensimmäisen että toisen pilarin alueella. Vuosikertomusta laadittaessa huomasimme, ettei vastaavaa tietoa ollut aiemmin koottu järjestelmällisesti missään. Me opimme myös sen, että EU:n toiminnan johdonmukaisuutta pilarirajojen yli on todellakin syytä vahvistaa.
Vuosikertomus keskittyy tällä kertaa EU:n ulkosuhteisiin. Tähän ensimmäiseen vuosikertomukseen on kuitenkin otettu jakso, jossa jo käsitellään EU:n toimintaa rasismin ehkäisemiseksi EU:n omalla alueella. EU:n toiminnan uskottavuus edellyttää, että noudatamme itse niitä samoja ihmisoikeusperiaatteita, joita vaadimme muilta. Jatkossa onkin tarpeen tarkastella unionin sisäistä tilannetta yhä laajemmin, kuten vuosikertomusta valmisteltaessa todettiin. Tarvittavia valmiuksia tämän suhteen tulee kehittää. Esimerkiksi turvapaikka- ja pakolaiskysymykset saatetaan ottaa jatkossa huomioon laajemmin, sillä niihin sisältyy todellakin olennainen ihmisoikeusulottuvuus.
Vuosikertomuksen tarkoituksena on kuvata EU:n toimintaa ja temaattisia lähtökohtia valittuna ajanjaksona. Se ei siis pyri olemaan kaiken kattava kuvaus ihmisoikeustilanteista eri maissa. Voi olla, että tämäkin osoittautuu tarpeelliseksi myöhemmin. Voi olla aiheellista, että me tarkistelemme eri maiden tilanteita tarkemmin. Se kuitenkin edellyttäisi EU:lta nykyistä kehittyneempiä mekanismeja ja valmiuksia johdonmukaiseen monitorointiin ja analysointiin.
Vuosikertomuksen ensimmäisissä luvuissa kuvataan EU:n ihmisoikeuspolitiikan lähtökohtia. Niitä ovat muun muassa universaalisuus ja jakamattomuus. Tämän jälkeen olemme pyrkineet keskeisesti kuvaamaan toimijat sekä järjestelmät EU:n kentässä ja kansainvälisissä järjestöissä. Prioriteeteista ja temaattisista ihmisoikeuskysymyksistä on myös osansa kuten naisten, lasten ja vähemmistöjen oikeudet sekä kuolemanrangaistuksen ja rasismin vastustaminen. Myös taloudellisten, sosiaalisten ja sivistyksellisten oikeuksien merkitystä aiheellisesti painotetaan.
Olen varsin tietoinen siitä, että vuosikertomuksen sisältö ja muoto vaativat vielä kehittämistä. Mutta olemme pyrkineet jo nyt tekemään siitä tiiviin ja helposti luettavan. Siitä lähtien, kun vuosikertomus hyväksyttiin neuvostossa, se ollut myös saatavissa internetistä. Lisäksi se julkaistaan kaikilla EU-kielillä neuvoston julkaisusarjassa ja sitä ryhdytään levittämään laajasti. Tämä sen vuoksi, että mielestämme tärkeä osa ihmisoikeuksien edistämistä on se, että ihmiset tietävät, mistä oikeuksissa on kyse.
Amsterdamin sopimus ja äskettäin voimaan tulleet ihmisoikeusasetukset parantavat EU:n toimintamahdollisuuksia ihmisoikeuksien edistämiseksi. Näille kasvaneille toimintamahdollisuuksille tulee nyt antaa konkreettinen ja mielekäs sisältö. Tässä mielessä EU:n ihmisoikeuspolitiikka on dynaamisessa kehitysvaiheessa. Palaute myös parlamentista tämän ensimmäisen vuosikertomuksen ja sen ehdotusten suhteen on mitä tervetulleinta. Näin ollen me pääsisimme eteenpäin seuraavassa vuosikertomuksessa yhteisesti päättämällämme tiellä.
Haluaisin mainita yhden kohdan erikseen. Kuten jo aluksi totesin, syvempää ja analyyttisempaa yhteistyötä muiden eurooppalaisten organisaatioiden kuten Euroopan neuvoston ja ETYJin kanssa tarvitaan. Tämä ei ole vain pelkästään kohtelias toivomus, vaan erittäin tärkeä painopiste EU:n miettiessä toimintaansa tällä sektorilla. Kaksinkertaista työtä tulee välttää. Emme kannata kaksinkertaisten normien luomista, mikä olisi ongelmallista hakijamaiden mutta myös meidän itsemme kannalta. Ihmisoikeuksien monitorointi tarkoittaa käytännössä juuri näiden ihmisoikeusnormien soveltamisen valvontaa. Juuri näiden normien kehittäminen on alue, jossa Euroopan neuvoston kokemus on vahvin. Meidän unionissa tulisi siten hyödyntää muiden kokemusta.
Olen sitä mieltä, että perusoikeuskirjaa tekemään asetettu työryhmä on myös nyt erittäin tärkeässä asemassa. Sen kokoonpanossa on pyritty huomioimaan tämä erilainen asiantuntemus. Toivottavasti me saamme sieltä hyviä neuvoja siitä, miten me voimme lisätä Euroopan unionin työtä ihmisoikeuksien parantamiseksi, siten että me saamme todella jotakin lisäarvoa emmekä vain uudelleen nimikoi näitä asioita.
Visioni on, että ihmisoikeudet nousevat jatkossa entistä enemmän esiin hyvin erilaisissa asiayhteyksissä. Ihmisoikeuksiin liittyvä aktiivinen keskustelu alkavan WTO:n Seattlen kierroksen yhteydessä on tästä hyvä osoitus. Myös Tampereen kokouksen tulokset kannattaa mainita. EU:n on tulevaisuudessa entistä selkeämmin otettava huomioon kaiken toimintansa vaikutus ihmisoikeuksien toteutumiseen. Euroopan parlamentilla, teillä, on tässä merkittävä rooli. Arvostan sitä, että parlamentti seuraa tiiviisti ihmisoikeusasioita ja kommentoi, joskus voimakkaasti ja värikkäästikin, hallitusten toimia. Parlamentti täydentää näin merkittävästi hallitusten välistä yhteistyötä. Toivon, että ensimmäinen ihmisoikeuksia koskeva vuosikertomus osaltaan parantaa tämän tervetulleen kehityksen toteutumista.
Olen tietoisesti lyhentänyt hieman puheenvuoroani, koska olemme aikataulusta jäljessä, ja valitettavasti käyttämäni lentoyhtiö ei aio myöhentää lentokoneen lähtöä sen vuoksi, että minä olisin myöhässä.

Verheugen
 - (DE) Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, komissio pitää myönteisenä ihmisoikeustilannetta koskevan ensimmäisen vuosikertomuksen julkistamista. Tämä julkaisu vahvistaa uskoakseni huomattavasti Euroopan unionin näkyvyyttä ihmisoikeuksien alalla. Komissio on osallistunut aktiivisesti kertomuksen laatimiseen ja tehnyt tiivistä yhteistyötä sekä saksalaisen että suomalaisen puheenjohtajiston kanssa. Jotta Euroopan unionin tasolla saataisiin kattavampi yleiskuva ihmisoikeustilanteesta, kertomuksessa pitäisi komission mielestä vastedes pyrkiä voimakkaampaan tasapainoon Euroopan unionin kolmen pilarin välillä. Käsiteltävänä olevassa kertomuksessa keskitytään suurelta osin yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan kysymyksiin. Mahdollisuus suuremman tasapainon luomiseen jatkossa voisi sisältyä siihen, että valitaan voimakkaammin aihekeskeinen lähtökohta, jossa painopisteen muodostavat esimerkiksi erityisen suojelun tarpeessa olevat ryhmät, kuten naiset ja lapset, tai erityiskysymykset, esimerkiksi vaalitarkkailu. Komissio tukee tietysti jatkossakin neuvoston kulloistakin puheenjohtajaa näiden kertomusten laadinnassa.
Lopuksi haluaisin viitata siihen, että kollegani Chris Patten, joka ei voi olla tänään läsnä ulkopoliittisen velvoitteen vuoksi ja joka on siitä hyvin pahoillaan, laatii yhdessä Poul Nielsonin ja minun kanssani tiedonannon ihmisoikeuksien edistämisestä ja demokratisoinnista ulkosuhteissamme. Tämä tiedonanto, joka komission on määrä hyväksyä vuoden 2000 ensimmäisen puolivuotisjakson aikana, täydentää ihmisoikeustilannetta koskevaa neuvoston kertomusta. Tiedonannossa keskitytään nimittäin ennen kaikkea siihen, mitä yhteisö voi tehdä konkreettisesti edistääkseen ihmisoikeuksien noudattamista kolmansissa maissa, jotta julkilausumiimme tulee vakavasti tarkoitettujen ja konkreettisten aloitteiden sekä tuen myötä myös pontta.

Bethell
Arvoisa puhemies, on todella erittäin ilahduttavaa, että meillä on vihdoin ihmisoikeuksia koskeva neuvoston kertomus. Muistan tehneeni tämän pyynnön joulukuussa 1979, kun Venäjän joukot olivat kokoontumassa hyökätäkseen Afganistaniin. Jostakin syystä näiden kahdenkymmenen vuoden aikana ministerineuvosto tai poliittista yhteistyötä tekevät ministerit ovat olleet vastahakoisia laatimaan mitään asiakirjaa. Nyt meillä on asiakirja, vaikkakin minun on sanottava, että se on melko heppoinen. Se varovainen tasapaino, jonka komission jäsen mainitsi, on tehtävä erittäin varovaisesti, mutta tarvitsemme tosiasioita ja yksityiskohtaista tietoa siitä, kuinka ihmisoikeustilannetta kaikkialla maailmassa käsitellään. Uskon, että tämä ensimmäinen asiakirja on vain yksi edistysaskel, joka vie meitä eteenpäin ja auttaa meitä käsittelemään ihmisoikeuksia.
Tämä vuosi on joka tapauksessa ollut hirveä. Meillä on ollut sotaa, murhia, kansanmurhaa, rasismia, muukalaisvihaa, ja toivon, että jotakin vähän kouriintuntuvampaa olisi sisältynyt tähän asiakirjaan, joka, minun on sanottava, jaettiin erittäin nopeasti. Se löytyi lokerikoistamme aamulla ja se oli käytettävissä ihmisoikeusfoorumissa, johon puheenjohtaja viittasi.
Näihin asioihin puuttuminen vaatii nopeita toimia. Tämän aamuisessa ihmisoikeusfoorumissa puhuin yhden puheenjohtajan suomalaisen Suomen ulkoministeriöstä tulevan kollegan kanssa eräästä tietystä tapauksesta, joka mainittiin Euroopan parlamentissa vähän aikaa sitten, Aleksander Nikitinin tapauksesta. Nikitin on syytteessä valtionpetoksesta vain muutaman kilometrin päässä Helsingistä. Hän voi saada kuolemantuomion, koska hän kertoi Murmanskin alueen ydinsukellusveneiden aiheuttamasta ekologisesta katastrofista. Oletan, että tämä asia kiinnostaa Suomen hallitusta, mutta vaikka otinkin tämän asian puheeksi Suomen ulkoministeriön edustajan kanssa, ei meillä vieläkään ole mitään tietoa asiasta, ja mies on oikeuden edessä tänään ja huomenna. Kuvittelisin, että tämä on tuttu asia niille, jotka istuvat ministerineuvostossa. Toivon, että joku voi kertoa meille jotakin tästä asiasta.
Arvoisa puhemies, otaksun, että tämä parlamentti on se parlamentti Euroopassa, joka ottaa ihmisoikeudet kaikkein vakavimmin, ja meillä on hyviä mahdollisuuksia olla tekemisissä sellaisten maiden kanssa, jotka rikkovat ihmisoikeuksia. Uskon, että meidän on tarkasteltava tätä kysymystä paljon tarkemmin puuttuaksemme noiden maiden toimintaan, jotka käyttäytyvät häpeällisesti; niin sanotuille kynsiä kiskoville hallituksille on annettava kunnon läksytys, ja Euroopan parlamentin on otettava johtoasema sen varmistamisessa, että ihmisoikeudet ovat asialistan kärkipäässä.

Lalumière
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, haluaisin omasta puolestani ilmaista tyytyväisyyteni Euroopan unionin ensimmäiseen ihmisoikeuksia koskevaan vuosikertomukseen. Tietenkin komissio on aikaisemmin laatinut asiakirjoja, samoin Euroopan parlamenttikin on laatinut lukuisia mietintöjä, mutta tämä on ensimmäinen kerta, kun ministerineuvosto on toimittanut meille tällaisen tekstin. Se osoittaa osuvaa huolestumista avoimuudesta ja parantaa toivoakseni kansalaisyhteiskunnan tiedonsaantia niistä konkreettisista toimista, joita on tehty kesäkuun 1998 ja kesäkuun 1999 välillä, sekä niistä välineistä ja keinoista, joita unionilla on käytössään.
Ainoa moite, jonka aion esittää, koskee epäilemättä sitä, että kertomus on liian optimistinen. Siinä ei juurikaan puhuta riittämättömyyksistä ja puutteellisuuksista. Mutta tämän asiakirjan julkaiseminen johdattaa minut pohtimaan lähitulevaisuutta ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan laatimista. Tämä hanke, joka sisältyy niihin hallitustenvälisessä kokouksessa työstettäviin asioihin, jotka voitaisiin saada päätökseen vuoden 2000 loppuun mennessä, on erittäin merkityksellinen unionin ja kaikkien unionissa asuvien ihmisten sekä hakijavaltioiden kannalta.
Mutta tällä hetkellä meillä ei ole mitään takeita siitä, että teksti on tulevaisuudessakin odotusten mukainen. On nimittäin pelättävissä, että Eurooppa-neuvoston ja ministerineuvoston pyrkimykset ovat kovin niukat ja rajoittuvat vain pelkkään julkilausumaan, jolla ei ole oikeudellista voimaa eikä sitovuutta. Jos näin olisi, Euroopan unioni menettäisi kaiken uskottavuutensa omissa silmissään ja koko maailman silmissä.
Lisäksi on oltava huolissaan niistä vaaroista, joita liittyy siihen, että tämä tuleva perusoikeuskirja ja olemassa olevat tekstit, joilla on kiistattoman paljon voimaa takanaan, saattavat kilpailla tai olla ristiriidassa keskenään. On selvää, että puhun Euroopan neuvoston ihmisoikeuksia koskevasta yleissopimuksesta.
Toivonkin, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, että Helsingin huippukokouksessa meidät saadaan vakuuttumaan kaikista näistä kohdista. Te tunnette itse ihailtavan hyvin nämä kysymykset.

Malmström
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, liberaaliryhmä suhtautuu pääasiassa myönteisesti tähän ihmisoikeuksia koskevaan vuosikertomukseen. Parlamenttihan on jo pitkään kaivannut tällaista vuosikertomusta. Pidämme sen vuoksi ilahduttavana tätä perinnettä, jonka puheenjohtajavaltio Suomi on nyt pannut alulle. Tarvitaan konkretisointia, kehitystä ja huolellisemmin tehtyä analyysia. Parlamentti palaa tähän asiaan sen mietinnön yhteydessä, jonka esittelijänä minulla on kunnia toimia ja josta äänestetään ensi vuoden maaliskuussa.
Haluan kuitenkin ottaa esiin joitakin kysymyksiä. Yksi kysymys liittyy vähemmistöpolitiikkaan, josta vuosikertomuksessa ei mainita kovin monella sanalla. EU:n hakijavaltioiden vähemmistöpolitiikalle asettamat vaatimukset ovat oikeutetusti erittäin kovia. Olemme myös reagoineet erittäin voimakkaasti silloin, kun maailmalla on loukattu vähemmistöjen oikeuksia. Emme ole aina kuitenkaan yhtä hyviä korjaamaan omia virheitämme. EU:n olisi vahvistettava omaa vähemmistöpolitiikkaansa. Useat jäsenvaltiot, kotimaani Ruotsi mukaan lukien, eivät ole allekirjoittaneet kansainvälistä vähemmistöjen oikeuksia koskevaa julistusta. Tämä on esimerkki siitä, että unioni tarvitsee uskottavaa sisäpolitiikkaa voidakseen olla uskottava ulkomaailman silmissä.
ELDR-ryhmä pitää myönteisenä myös vuosikertomuksen strategista näkökulmaa ja siinä esitettyä pyrkimystä työskennellä ihmisoikeusasioihin liittyvän yhtenäisemmän politiikan puolesta. EU:llahan, etenkin Euroopan parlamentilla, on erittäin korkea profiili ja erittäin korkeat tavoitteet tällä alueella käytävässä taistelussa. Parlamentti on tuominnut selkeästi kuolemanrangaistuksen, syrjinnän, kidutuksen ja väkivallanteot. Tiedämme, että kansalaiset pitävät näitä kysymyksiä erittäin tärkeinä.
Ongelmana on se, että politiikkamme ei aina ole johdonmukaista ja yhtenäistä, minkä antaa oudon viestin. Tälle asialle on tehtävä jotakin, ja on pyrittävä huomattavasti kunnianhimoisempiin tavoitteisiin. Jotta ihmisoikeusnäkökulma olisi uskottava, sen on leimattava unionin kaikkia politiikkoja, toisin sanoen ulkopolitiikkaa, kauppapolitiikkaa, kehityspolitiikkaa ja niin edelleen. Sen vuoksi tavoitetasoa on nostettava. Ihmisoikeuksia ei saa pitää jonakin tilapäisenä asiana, vaan niiden lähtökohtana on oltava perusteellisesti harkittu, johdonmukainen, selkeä ja avoin politiikka. Sen vuoksi sisä- ja ulkopolitiikkaa on koordinoitava paremmin. Se edellyttää analyyseja, tiedonkeräystä, parempia tietoja ja jatkuvaa seurantaa. Se edellyttää EU:n eri toimielinten, EU:n ja sen jäsenvaltioiden, EU:n ja vapaaehtoisjärjestöjen sekä EU:n ja muiden maiden välistä yhteistyötä. On sekä traagista että hyvin kiusallista, jos emme onnistu saamaan aikaiseksi maailmanlaajuista kuolemanrangaistukseen liittyvää moratoriota.
Jos tästä voi muodostua tulevien vuosien yhteinen politiikka ja yhteinen suunta, uskon, että tämän tärkeän asian parissa tehtävä työ on jatkossakin hedelmällistä ja rakentavaa.

Wuori
Arvoisa puhemies, kyseessä oleva vuosikertomus on tervetullut ja tärkeä avaus, ja sen arvoa korostaa se, että puheenjohtajavaltion aloitteesta järjestetyssä juuri päättyneessä ihmisoikeusfoorumissa riippumattomat kansalaisjärjestöt, NGO:t, ovat olleet yhdenvertaisina keskustelukumppaneina mukana. Tämä on tärkeä perinne, jota on jatkettava.
Ihmisoikeuksissa on aina kysymys eri arvojen keskinäisestä punninnasta ja eri ihmisoikeuksien välillä vallitsee niin sanottuja horisontaalisia jännitteitä. Kylmän sodan jälkeen ne ilmenevät entistäkin dramaattisemmin yhtäältä klassisten vapausoikeuksien ja toisaalta kollektiivisten kuten taloudellisten, sosiaalisten ja sivistyksellisten oikeuksien välisissä painotuksissa. Kehitys on kovaa vauhtia vienyt suuntaan, joka heikentää kollektiivisia oikeuksia, jotka ovat olleet muun muassa hyvinvointivaltioille ominaisia.
Kaikista eri ihmisoikeuksista erityisasemassa on kuitenkin sananvapaus, koska ilman vapaata ja riippumatonta tiedonvälitystä muut ihmis- ja perusoikeudet eivät voi toteutua eikä vakaviakaan ihmisoikeusloukkauksia kuten rikoksia ihmisyyttä vastaan saada tehokkaasti paljastettua. Kuten arvoisa neuvoston puheenjohtaja sanoi, raportit ihmisoikeuksien loukkauksista ovat tiedonvälityksen arkipäivää. Vapaa ja riippumaton media on myös kansalaisyhteiskunnan välttämätön elinehto. Tämän vuoksi olisi suotavaa, että unionin ihmisoikeusseurannassa ja raportoinnissa sananvapauden toteutumiselle ja journalistien oikeuksien ja työskentelymahdollisuuksien turvaamiselle ja parantamiselle sekä niiden seurannalle annetaan keskeisempi painoarvo esimerkiksi omistamalla tälle alueelle erityinen oma luku tai jakso.
Kehitettäessä unionin omaa ihmisoikeusulottuvuutta meidän on, kuten ulkoministeri Halonen totesi, oltava johdonmukaisia. Mutta meidän on myös oltava tasapainoisia. Tasapainon on vallittava sekä eri ihmisoikeustyyppien välillä, komission jäsen Verheugenin mainitsemien pilarien välillä että instituutioiden välillä. Euroopan unioni ei voi itseriittoisesti muista piittaamatta kehittää omaa ihmisoikeuskulttuuriaan siten, että tämä tasapaino järkkyisi.

Krivine
Arvoisa puhemies, yleisellä tasolla kukaan täällä ei uskalla kyseenalaistaa ihmisoikeuksia. Siksipä ehdotankin, että siirrymme keskustelusta käytännön asioihin. Missä on oikeus työhön Euroopassa, jossa on 18 miljoonaa työtöntä ja 50 miljoonaa köyhää? Missä on oikeus asuntoon, terveyteen tai koulutukseen, kun miljoonilta ihmisiltä on tämä oikeus viety? Missä on oikeus turvapaikkaan ja vapaaseen liikkuvuuteen, kun Belgian kaltaiset maat karkottavat romaneja tai kun eilenkin karkotettiin viitisentoista nigerialaista? Sama koskee kotimaatani Ranskaa, joka kieltäytyy antamasta laillista asemaa useille kymmenille miljoonille luvatta Ranskassa oleskeleville ihmisille, jotka on usein asutettu säilöihin, ja joka karkottaa baskipakolaisia?
Missä on oikeus elämään, kun Euroopan armeija suostuu osallistumaan siviiliväestön pommituksiin Serbiassa tai Kosovossa? Mitä sanoa sellaisista jäsenvaltioista, joilta Amnesty international tiedustelee, ovatko ne syyllistyneet rankaisematta ihmisoikeuksien julistuksen kidutuksen ja huonon kohtelun tuomitsevaan 5 artiklaan kohdistuneisiin rikkomuksiin.
Ja lopuksi, missä ovat ihmisoikeudet silloin, kun sallitaan markkinoiden erottaa, sulkea ja saastuttaa, kuten tällä hetkellä tapahtuu, hyödyn ja tuottavuuden nimissä?

Gollnisch
Arvoisa puhemies, tämän ihmisoikeuksia koskevan mittavan kertomuksen esittelyn yhteydessä muistuttaisin teitä niistä jatkuvista ihmisoikeuksien loukkauksista, joihin syyllistytään stalinistisen lainsäädännön pohjalta ja jotka kohdistuvat niihin eri erikoisaloja edustaviin intellektuelleihin, jotka uskaltavat esittää kriittisiä mielipiteitä tai yksinkertaisesti vain itsenäisiä mielipiteitä toisen maailmansodan kulusta varsinkin, kun keskitysleiritragediaa käsitellään yhä useammin tiedotusvälineissä, lehdistössä ja kasvatusalalla, vaikka se palveleekin kaikkien muiden etuja, mutta ei kunnioita uhrien tuntoja.
Nykyään Euroopassa on tuhansia historioitsijoita, sosiologeja, tutkijoita, asiantuntijoita tai vain kansalaisia, joita painostetaan, vainotaan, häiritään ja tuomitaan vain siksi, että he ovat vapaasti kyseenalaistaneet alati vaihtuvat opinkappaleet, joskus jopa mielettömät opinkappaleet, joita palkkaa nauttivat ja virallisesti armoitetut asiantuntijat kuvittelevat voivansa heille syöttää.
Niinpä kotikaupungissani Lyonissa tuomittiin eräs nuori, varaton historioitsija Plantin, jota en itse tuntenut, ja hänen rikoksensa oli se, että hän oli maininnut editoimansa tieteellisen lehden bibliografiassa teoksia, joissa korjataan historiallisia virheitä, joiden todenperäisyyteen kukaan vakava historioitsija ei enää usko, oli hänen ideologiansa sitten mikä tahansa. Hänet pidätettiin, hänen tietokoneensa takavarikoitiin, jokainen häntä vastaan kanteen nostanut yhdistys nyhti huomattavia korvauksia. Hänen entisten opettajiensa yliopistoajoilta täytyi inhottavan raukkamaisesti pyydellä anteeksi sitä, että he olivat myöntäneet historioitsija Plantinille tutkintotodistuksen.
Hänen kirjanpainajansakin, maalla toimiva käsityöläinen, tuomittiin. Häntä vastaan sovellettiin milloin nuorisoa turmelevista julkaisuista annettua lakia jolle voitaisiin löytää muitakin sovellusalueita , milloin ranskalaisen kommunistin Gayssot'n lakia, jossa velvoitetaan esimerkiksi jatkamaan saksalaisten syyllistämistä tuhansien puolalaisten upseerien joukkomurhasta Katynissa, johon Neuvostoliitto on kuitenkin myöntänyt syyllistyneensä. Tällaisia tuomioita langettaneet Lyonin tuomarit osallistuivat näin ollen todelliseen noitaoikeudenkäyntiin.
Tässäpä sellainen aihe, johon parlamentin olisi puututtava, jos se pitää itseään sananvapauden ja kansalaisvapauksien takaajana.

Halonen
. Arvoisa puhemies, haluaisin vastata Nikitiniä koskevaan kysymykseen. Hänen oikeudenkäyntinsä on käynnissä Venäjällä, ja jo aikoinaan ennen kuin oikeudenkäynti lähti liikkeelle, on Euroopan unionin puolelta esitetty vetoomus sen suhteen, että asianomaisen henkilön pitää saada asianmukainen normit täyttävä oikeudenkäynti. Tätä oikeudenkäyntiä on seurattu nyt myös Suomen Pietarissa olevan edustuston kautta. Samoin on toistuvin keskusteluin Venäjän viranomaisten kanssa pyritty vaikuttamaan asiaan. Euroopan unionin käytäntö on tietysti se, että tuomioistuimen tekemiin toimenpiteisiin otetaan kantaa sen jälkeen, kun päätös on tullut. Haluan kiinnittää huomiota siihen, että olemme pyrkineet seuraamaan koko oikeudenkäyntiä. Tämä on yksi niistä esimerkeistä, joita voitaisiin tietysti tulevaisuudessa enemmänkin joko temaattisesti tai maakohtaisesti seurata.
Kiitän tähänastisesta keskustelusta, ja jätän arvoisat diplomaatit seuraamaan jatkokeskustelua, johon kovin mielelläni myös itse olisin ottanut osaa.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, halusin sanoa aluksi, että kuten muutkin puhujat, pidän tätä puheenjohtajavaltio Suomen aloitetta myönteisenä. Valitettavasti puheenjohtaja poistui paikalta kesken keskustelun. Minun on sanottava, ettei sellainen käytäntö toimielinten välillä ole sopivaa, että kun esitellään näinkin tärkeää asiakirjaa, niin joudumme käymään täällä keskustelua, jota ei voida sanoa keskusteluksi; tämä on jatkuvaa yksinpuhelua, johon toinen osapuoli ei vastaa. Näin ollen, arvoisa puhemies, minusta tuntuu, ettei sanoillani ole paljon merkitystä.
Haluaisin kuitenkin sanoa edellisissä puheenvuoroissa joiden sisällöstä en ole samaa mieltä käsiteltyjen asioiden osalta, että se, että Eurooppa ja erityisesti Euroopan unioni ottaa ihmisoikeudet tunnusmerkikseen, todellisuudessa ainoaksi tunnusmerkikseen, on merkittävä asia. Tämä ei tarkoita sitä, että kaikki olisi täydellistä ja että missään ei olisi mitään korjattavaa, ja näin tämä asia tuodaan esiin tässäkin kertomuksessa. Tekstiä voidaan parantaa hyvin monelta osin, esimerkiksi sisäisestä näkökulmasta: jotkut kappaleet, joissa kommentoidaan rasismia ja muukalaisvihaa koskevia kysymyksiä, selventävät erinomaisella tavalla tätä näkökohtaa. Tekstiä voidaan parantaa myös sisällyttämällä siihen Euroopan unionin osallistuminen ihmisoikeuksien puolustamiseen kansainvälisellä tasolla. Meillä on edessämme monia haasteita ja kaikki tämä mainitaan tässä asiakirjassa, jonka toistan olevan ja pahoittelen sitä, että neuvoston puheenjohtaja ei ole paikalla erinomainen aloite ja hakemistona suurenmoinen.
Voisimme kommentoida eri aloitteita, mutta nyt siihen ei ole aikaa. Mainitsen vain yhden, johon Euroopan unionin on mielestäni paneuduttava kunnolla: kansainvälisen rikostuomioistuimen perustaminen, jonka myötä, arvoisa puhemies, voitaisiin tehdä loppu nykyisestä tilanteesta, jossa kansainväliset yhteiskunnalliset vaatimukset ja käytettävissämme olevat oikeudelliset välineet eivät vastaa lainkaan toisiaan.

Veltroni
Ei ole epäilystäkään siitä, arvoisa puhemies, että myös tämän kertomuksen esittämisen myötä näyttää siltä, että yleisen mielipiteen tietoisuudessa on saavutettu edistysaskel siinä, että siviili- ja ihmisoikeudet ovat keskeisiä kysymyksiä. Näiden kuukausien aikana, näiden viimeisten vuosien aikana, olemme tarkastelleet Amsterdamin sopimuksen 6 artiklaa, sen merkityksen ja sen roolin vahvistamista, joka vapauden, demokratian, ihmisoikeuksien kunnioittamisen periaatteilla on Euroopan unionissa, ja edelleen kansainvälisen rikostuomioistuimen perustamista, ja edelleen meidän kaikkien tuntemaa tarvetta vahvistaa YK:n peruskirjan 7 artiklaa, jotta voitaisiin varmistaa ihmisoikeuksien kunnioittaminen siirtämällä mahdollisten humanitaaristen interventioiden hallinta pois sellaisilta tahoilta, jotka eivät ole puhtaasti ja yksinkertaisesti sidoksissa näiden oikeuksien kunnioittamiseen: kaikki tämä kertoo meille sen, että on edistytty paljon.
Kuitenkin 50 vuotta ihmisoikeuksien yleismaailmallisesta julistuksesta me tiedämme, että on oikeuksia, joita kaikkia ei ole saavutettu yhdellä kertaa ja lopullisesti: mielessäni on Tiibet, Burma, Timor ja Aasian maat, joissa harjoitetaan alaikäisten ja naisten työnteon epäoikeudenmukaista hyväksikäyttöä; mielessäni on Kosovo, Tsetsenia ja Afrikka, maanosa, jota pidetään liian usein kaukaisena ja unohdettuna, mielessäni ovat ne 790 miljoonaa ihmistä, jotka näkevät maailmassa nälkää, tai ne 300 miljoonaa lasta, jotka joutuvat olosuhteiden pakosta tekemään työtä; mielessäni ovat myös ne 1 625 viime vuonna suoritettua teloitusta 72 maassa, jotka pitävät kuolemantuomiota yllä järjestelmissään; lopuksi mielessäni on kurdijohtaja Öcalanin kohtalo, Öcalanin, jonka elämä pitää pelastaa mielestäni todellakin kaikkien meidän ponnistelujen avulla.
Juuri kuolemantuomion levinneisyys edustaa yhtä sietämättömimmistä ihmisarvon ja jokaisen elämänoikeuden loukkauksista: se on loukkaus, joka kolhaisee meitä syvältä ja jota vastaan haluamme taistella esimerkiksi muistuttamalla siitä, että unionin laajentumisprosessi ei ole ainoastaan osoitus rauhasta ja turvallisuudesta tässä maanosassa, vaan se edustaa myös tietä, jota pitkin hakijamaat ohjataan lopettamaan sellaiset raakuudet. Tiedämme, että se on pitkä ja vaikea tie; sen osoittaa YK:ssa käymättä jäänyt keskustelu Euroopan unionin päätöslauselmasta, joka koskee kuolemantuomioiden lakkauttamista. Se oli vakava ja tuskallinen välivaihe, ja juuri meidän, jotka kuulumme tähän parlamenttiin, ja komission tehtävänä on estää se, että tämä sitoumus jätetään tekemättä ja päinvastoin aloittaa sen hoitaminen uusin voimin.
Arvoisa puhemies, juuri näiden viikkojen aikana Yhdysvalloissa, Virginiassa erään italialaisamerikkalaisen nuoren elämä, nuoren, joka on tuomittu kuolemaan ja joka edelleen julistaa olevansa syytön, on vain yksi niistä monista ihmishengistä, jotka pitää pelastaa. Käytän tänään tilaisuutta hyväkseni ja pyydän teiltä, parlamentin puhemieheltä, neuvoston puheenjohtajalta ja komissiolta, pikaisia toimia, joilla vedotaan Yhdysvaltoihin, jotta se kumoaisi Derek Rocco Barnabein teloittamisen, sillä kuolemantuomiota vastaan käytävä taistelu on siviilitaistelu, jollainen pitää käydä joka kerta, kun se on välttämätöntä ja kaikin mahdollisin keinoin.

Van Hecke
Arvoisa puhemies, Amnesty Internationalin mukaan vieläkin 142 maata rikkoo ihmisoikeuksia käyttäen esimerkiksi liiallista poliisiväkivaltaa tai jopa kiduttamalla ja murhaamalla. Tällainen järkevä toteamus jättää mielestäni varjoon kiistattomasti myönteisen kehityksen joissakin maissa. Tämä asettaa ennen kaikkea oikeaan kontekstiinsa sen ilahduttavan seikan, että yhä useammat maat poistavat kuolemanrangaistuksen ja allekirjoittavat tärkeitä ihmisoikeussopimuksia.
Koskaan aikaisemmin ihmisoikeuksista ei ole annettu näin paljon tyhjiä lupauksia. Koskaan aikaisemmin ei ole käytetty näin paljon sanallista arvostelua, ilman että niitä kuitenkaan olisi jatkettu pakotteilla. Ihmisoikeuksien loukkaukset ovat tahra sivistyksessämme, ja rankaisemattomuus on sitä vielä enemmän. Voimme kuitenkin todeta - ajattelen tässä muun muassa Ruandaa -, että niitä, jotka ovat vastuussa inhimillisen loukkaamattomuuden kauheimmista rikkomisista, ei aseteta lainkaan syytteeseen, tai sitten heidät asetetaan syytteeseen vain hyvin hitaasti. Rankaisematta jättäminen aiheuttaa siten uusia loukkauksia. Totuus on, että ihmisoikeudet ovat vielä liian usein vähemmän tärkeitä kuin jäsenvaltioiden kaupalliset ja muut edut. Ikävä kyllä yhteisestä strategiasta ei ole vielä puhettakaan. Se selittää myös, miksi niin harvoin olemme ajan tasalla. Miksi Itä-Timorissa, Kosovossa ja Ruandassa täytyy ensin tapahtua pahaa, ennen kuin asiaan puututaan. Kansainvälinen yhteisö seuraa tilannetta usein voimattomana.
Ihmisoikeuspolitiikkamme täytyy olla uskottavaa. Politiikka ei saa olla puolueellista. Kiinan ja vähemmässä määrin Venäjän toimia katsotaan useammin sormien läpi kuin eräiden Afrikan maiden toimia. Jotkut saattavat kutsua tätä valikoivuudeksi. Minä pidän sitä pikemminkin opportunismina ja rohkeuden puutteena.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tämä edessämme oleva kertomus, joka on ensimmäinen laatuaan, ansaitsee mitä suurimman arvonannon, ja se on ensimmäinen askel kohti johdonmukaista ja yhtenäistä ihmisoikeuspolitiikkaa, jonka hyväksi neuvoston, komission ja parlamentin täytyy yhdessä tehdä parhaansa.

Swiebel
Arvoisa puhemies, tämä neuvoston kertomus ansaitsee arvostusta, ja on syytä onnitella puheenjohtajana toimivaa Suomea sen panostuksesta, vaikka minun täytyy sanoa, että olen hyvin pahoillani siitä, että puheenjohtajana toimivan Suomen valtuuskunta poistui juuri salista.
Suhtaudun myönteisesti tämän kertomuksen julkistamiseen ennen kaikkea kolmesta syystä. Ensinnäkin kertomus perustuu yhtenäiseen näkemykseen, jossa hylätään erityyppisten ihmisoikeuksien hierarkia ja painotetaan juuri keskinäistä riippuvuutta. Tämä kertomus on myös ensimmäinen yritys saada aikaan yhteys Euroopan unionin ulkoisen ja sisäisen ihmisoikeuspolitiikan välillä, ja erityisesti jälkimmäinen on todellinen uudistus. Täytyy sanoa, että neuvosto näyttää olevan tässä asiassa parlamenttia edellä.
Toiseksi kertomuksessa ei vajota siihen ansaan, että ihmisoikeudet esiteltäisiin eurooppalaisena saavutuksena, vaan siinä pidetään lähtökohtana yleismaailmallisuutta ja käytetään globaalia näkökulmaa, jossa kiinnitetään runsaasti huomiota EU:n toimintaan Yhdistyneiden Kansakuntien puitteissa.
Kolmanneksi kertomukseen on panostettu järjestelmällisellä vuoropuhelulla yhteiskunnallisten organisaatioiden kanssa, jotka toimivat ihmisoikeuksien parissa. Täällä Brysselissä kahden viime päivän aikana järjestetty foorumi ansaitsee jatkuvan paikan unionin neuvotteluverkostossa.
Kertomuksessa on myös kielteisiä puolia. Yritys sisällyttää kertomukseen EU:n omat ihmisoikeuskysymykset on luonteeltaan hyvin puolueellinen. Miksi rotuun tai etniseen taustaan perustuva syrjintä saa etusijan käsittelyssä, ja miksi esimerkiksi naisten ja homoseksuaalien syrjintää ei oteta lainkaan tai juuri ollenkaan esille? Onko tämä ehkä enne siitä, kuinka neuvosto aikoo käsitellä syrjinnän vastaisia toimia, jotka komissio esitteli viime viikolla? Miksi ei syvennytä muihin ihmisoikeusongelmiin, joita meillä unionissa on, kuten väärinkäytöksiin vankiloissa ja poliisiasemilla, aseistautuneiden poliittisten ryhmien tekemiin murhiin ja aseistakieltäytyjien tilanteeseen. Mainitsen tässä vain huomiota herättävimmät asiat.
Neuvoston tulee osoittaa poliittista rohkeutta kiinnittääkseen seuraavassa vuosikertomuksessa enemmän huomiota EU:n sisäiseen ihmisoikeustilanteeseen. Tässä yhteydessä asialistalla täytyy pitää myös ehdotus niin sanotusta seurantakeskuksesta. Kokemus nimittäin opettaa, että tiedon kerääminen ja analysointi on kiistämätön edellytys sille, että saadaan aikaan hyvä ihmisoikeuspolitiikka.

Sacrédeus
Arvoisa puhemies, kristillisdemokraattiset parlamentin jäsenet Andrej Klimov ja Vladimir Kudinov ovat kadonneet jäljettömiin Valko-Venäjällä. Mitä näille kollegoillemme on tapahtunut?
Yksi tulevaisuuteen vaikuttava tekijä vuosikertomuksessa on se, että siinä ei kiinnitetä huomiota vain poliittisiin päätöksiin vaan myös siihen, mikä merkitys kansalaisyhteiskunnalla on sellaisen ympäristön luomisessa, jossa ihmisoikeuksilla on pysyvä ja luja asema kansalaisten keskuudessa. Tätä näkemystä ei voi aliarvioida. Oikeus elämään ja elämän loukkaamattomuuden kunnioittaminen ovat perusihmisoikeuksia ja siten sekä demokratian ydin että sen päämäärä. Samanaikaisesti niistä käy ilmi kristillinen ihmiskäsitys, joka on 2000 vuoden ajan ollut korvaamaton osa Euroopan kulttuuri- ja henkistä perintöä ja joka uuden vuosituhannen kynnyksellä on Euroopan rikkaus, jonka varassa ihmisoikeuksien vastaista taistelua voidaan jatkaa.
Me ruotsalaiset kristillisdemokraatit pidämme erittäin myönteisenä sitä, että Euroopan unioni laatii tästä lähtien vuosikertomuksen siitä, kuinka ihmisoikeuksia kunnioitetaan EU:n jäsenvaltioissa ja niiden ulkopuolella. Oikeuden elämään on jatkossakin oltava EU:n perusajatuksena silloin, kun se ajaa johdonmukaista kuolemanrangaistusta vastustavaa linjaa, erityisesti Yhdistyneissä Kansakunnissa, ja uhmaa niitä maita, joiden mielestä valtion oikeus riistää elämä toiselta ihmiseltä on eettisesti ja moraalisesti puolustettavissa. EU:n itälaajentumiseen liittyvän tärkeän työn yhteydessä esitetyt vaatimukset moratoriosta ja kuolemanrangaistuksen poistamisesta tulevaisuudessa ovat vaikuttaneet eettiseen ajatteluun ja lainsäädäntöön niin, että se on lisännyt elämän arvostusta, jopa meidän omassa maanosassamme.
Tämä vuosikertomus valaisee sitä pelottavaa kehitystä, joka kohdistuu kaikkein pienimpiimme, omaan tulevaisuuteemme, kaikkein kalleimpaamme, mitä omistamme, nimittäin lapsiimme. Se, että maapallolla miljoona lasta toimii prostituution alalla, samalla kun hämärät tahot levittävät lapsipornografiaa, on erittäin hälyttävää ja herättää suurta närkästystä. Kun lähtökohtanamme on se, että lapsella on oltava oikeus isään ja äitiin ja turvallisiin kasvuoloihin perheympäristössä, yhteinen haasteemme uuden vuosituhannen kynnyksellä on se, että annamme lasten tarpeiden johtaa kaikkea yhteiskunnallista työtä.

Gahler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, pidän tietenkin monien edellisten puhujien tavoin myönteisenä sitä tosiasiaa, että neuvosto esittää nyt ensimmäisen ihmisoikeuksia koskevan vuosikertomuksen. Parlamentti on vaatinut sitä toistuvasti. Haluaisin nostaa esille yhden tärkeän asian, jota on toteutettu jo vuodesta 1995 lähtien useissa tapauksissa sopimusperusteisesti, nimittäin kolmansien maiden kanssa tehtyjen sopimusten sisältämät ihmisoikeuslausekkeet. Ne ovat olennainen osa näitä sopimuksia. Ihmiset ja heidän perusoikeutensa on siis viety myös sopimusperusteisesti toisen sopimusosapuolen määräysvallasta riippumatta siitä, että vaatimus ihmisoikeuksien kunnioittamisesta ei mielestämme tarkoita sekaantumista maan sisäisiin asioihin.
Käytännön toteuttamisessa on nyt kyse siitä, että EU:n komissiolla ja jäsenvaltioilla on poliittinen halu soveltaa myös konkreettisesti kuhunkin tapaukseen kaavailtuja oikeusseuraamuksia sen sijasta, että pelkästään todettaisiin ihmisoikeusloukkauksen tapahtuminen ja siten sopimuksen oleellisen osan rikkominen. Nämä oikeusseuraamukset alkavat tavallisesti konsultaatiolla ja voivat johtaa sopimuksen joidenkin osien pidättämiseen tai jopa koko sopimuksen jäädyttämiseen. Me kaikki tiedämme kuitenkin myös, millainen tilanne on käytännössä. Ihmisoikeuskysymykset työnnetään yhä uudelleen sivuun asiaankuulumattomien pohdintojen vuoksi tai niitä pidetään jopa häiritsevinä. Joko tuottoisa kauppa on vaarassa tai tarvitaan tämän tai tuon hallituksen hyväksyntää tai tukea, esimerkiksi jossakin tietyssä YK:n elimessä.
Tällaiseen väärään huomioon ottamiseen ihmisoikeuksien parissa toimivilla kansalaisjärjestöillä ei ole onneksi varaa. Haluaisin kiittää niitä tässä yhteydessä lämpimästi toiminnastaan. Myöskään meillä Euroopan parlamentin tai kansallisten parlamenttien jäsenillä ei pitäisi olla varaa tähän. Ihmisoikeusloukkausten tuomitseminen ei saa olla mikään päivänpoliittinen soveliaisuuskysymys. Yhä uudelleen voimme todeta: tällainen tuomitseminen on aina äärimmäisen kiusallista sen kohteille eli hallituksille, joita syytetään julkisesti ihmisoikeusloukkauksista, ja siksi ne yrittävät estää sen tapahtumisen.
Jos saisimme aikaan sen, että eivät hallitukset eivätkä yksittäiset yritykset luopuisi demokraattisen valtioiden yhteisön solidaarisuudesta sopimuksen tekemisen hintana, näillä hallituksilla ei olisi myöskään mahdollisuutta pelata toisiaan vastaan. Kiinan kaltainen valtio, yhden esimerkin mainitakseni, tarvitsee edelleenkin teknologiaamme. Meidän ei tulisi sivuuttaa tuhansien poliittisten vankien tai sorrettujen väestöryhmien, kuten tiibetiläisten, kohtaloa moottoritien rakentamisen tai valtiovierailun sopusointuisen edistymisen vuoksi.
Ihmisoikeuksien kohdalla olen siksi myös mielelläni valmis lisäämään tämän käsiteltävänä olevan kertomuksen ja monien muiden samaa asiaa käsittelevien kertomusten lisäksi vielä uuden kertomuksen. Toivon seuraavalta kertomukselta vielä enemmän maakohtaisia yksityiskohtia esimerkiksi myös siitä, missä yhteydessä neuvosto tai komissio keskusteli konkreettisesti kunkin hallituksen kanssa jostakin asiasta. Sellaisten keskustelujen yhteydessähän voitaisiin myös tarjota mahdollisuutta, että kyseinen maa jätetään mainitsematta, jos epäkohta on korjattu seuraavan kertomuksen julkistamiseen mennessä. Menettelytavoissa voidaan olla hyvinkin joustavia, mutta ei itse asiassa!

Korhola
Arvoisa puhemies, ihmisoikeuspolitiikassa olennaista on koordinaatio ja johdonmukaisuus. Nyt unionin tulisikin keskittyä sopimusten tehokkaaseen toimeenpanoon. Toimeenpanon tulisi käsittää kolme tärkeää osa-aluetta: ihmisoikeuksien seuranta, ihmisoikeuksien toteuttaminen ja ihmisoikeuspolitiikan rakenteet. EU:n tulee kehittää seurantamekanismit ihmisoikeustilanteen tarkkailuun sekä EU:n sisällä että kolmansissa maissa. Seurannan tulee johtaa kattavaan ihmisoikeustilanteen arviointiin. Siinä tulee analysoida ihmisoikeustilanne, päättää tilanteen parantamiseksi käytettävistä toimenpiteistä, seurata toimenpiteiden vaikutusta tilanteeseen ja arvioida niiden onnistumista sekä raportoida arvioinnista ja sen tuloksista julkisesti. On tärkeää, että EU:n sisäisistä ongelmista raportoidaan vähintään yhtä tehokkaasti ja avoimesti kuin kolmansien maiden ongelmista.
Viime vuosina EU:n sisällä on esiintynyt muun muassa poliisiväkivaltaa, joka on usein kohdistunut EU:n ulkopuolelta kotoisin oleviin henkilöihin, sellikuolemia ja seksuaalisten vähemmistöjen syrjintää. Pakolaisten suojelun puutteet ovat ehkä suurin ihmisoikeusongelma EU:n sisällä. Unionin samoin kuin sen jäsenvaltioiden pakolaispolitiikka jää jälkeen tasosta, jota voidaan odottaa taloudellisesti kehittyneiltä valtioilta. Pakolais- ja turvapaikkakysymykset ovat meille ensisijassa turvallisuus- ja kontrollikysymyksiä. Käytäntö sotii selvästi Geneven sopimusvelvoitteita vastaan.
EU:n yhteisessä Venäjä-strategiassa on korostettava ihmisoikeuksien merkitystä. Ihmisoikeuksien toteuttaminen on suurimpia haasteita, jos Venäjän hyvinvointia ja vakautta pyritään lisäämään. Nyt Venäjän ihmisoikeustilanne on hälyttävä. Pohjoiseen ulottuvuuteen liittyvät turvallisuus, vakaus ja kestävän kehityksen tavoitteet ovat toissijaisia, jos ihmisoikeudet unohdetaan.
On aika toteuttaa Euroopan parlamentin ajatus komissioon perustettavasta ihmisoikeuspolitiikan toteuttamista valvovasta elimestä, joka lisäisi ihmisoikeuspolitiikan tehokasta toteutumista ja raportoisi ihmisoikeuskysymyksistä. Ihmisoikeuksien kunnioittaminen ja vähemmistöjen oikeuksien suojelu ovat keskeisiä vaatimuksia unioniin liittymiselle. Ihmisoikeus- ja vähemmistökriteerien vakavasti ottaminen jäsenyysehtoina edellyttäisi, että ihmisoikeuskriteerit samoin kuin jäsenehdokkaiden velvoitteet vähemmistöjään kohtaan ovat jäsenyysneuvotteluissa yhtäläisessä asemassa muiden perustavanlaatuisten kriteerien kanssa.

Puhemies
Kiitoksia, arvoisa kollega!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Turkki
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä
Morillonin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0071/1999) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi (EY) Turkin taloudellisen ja yhteiskunnallisen kehityksen edistämiseksi toteutettavien toimien täytäntöönpanosta (KOM (1998)600 - C4 - 0670/1998 - 1998/0300(COD));
Morillonin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0070/1999) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Euroopan yhteisön ja Turkin tulliliiton syventämiseksi tarkoitettujen toimien täytäntöönpanosta (KOM (1998) 600 - C4 -0669/1998 -1998/0299 (CNS)).

Morillon
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, jatkona viime vuonna julkaistulle kollegojemme MacMillanin, Scottin ja Svobodan laatimalle Turkkia koskevalle mietinnölle sekä parlamentin 6. lokakuuta viime vuonna antamalle päätöslauselmalle, jossa todettiin, että on tärkeää syventää unionin Turkin strategiaa, parlamentilla olisi huomenna hyväksyttävänä kaksi ehdotusta sekä neuvoston että parlamentin ja neuvoston asetukseksi, jotka koskevat niiden toimien täytäntöönpanoa, joilla pyritään ensiksi Turkin taloudelliseen ja yhteiskunnallisen kehityksen edistämiseen ja toiseksi Euroopan yhteisön ja Turkin välisen tulliliiton syventämiseen.
Ensimmäisessä tapauksessa on kyse kolmelle seuraavalle vuodelle myönnettävästä rahoituksesta, jonka kokonaissumma on 135 miljoonaa euroa ja joka annetaan Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 130 artiklan nojalla ja joka edellyttää yhteispäätösmenettelyä, kun taas toisessa tapauksessa on kyse samalle ajanjaksolle myönnettävästä 15 miljoonan euron maksusitoumuksesta, joka voidaan viedä läpi pelkästään kuulemismenettelyllä.
Unioni valmistautuu näin ollen jatkamaan tulliliittoa koskevien sopimusten puitteissa maaliskuussa 1995 päätettyä taloudellista tukea, jonka osalta ajauduttiin sittemmin umpikujaan neuvoston erimielisyyden vuoksi.
En aio selvitellä laajemmin tämän umpikujan syitä, joista Egeanmeren kriisillä oli eniten merkitystä, mutta joiden taustalla painoi erittäin paljon myös unionin huoli ihmisoikeuksiin ja vähemmistön suojeluun liittyvien oleellisten kysymysten noudattamisesta. Tässä mielessä sillä foorumilla, jonka käynnistämistä Euroopan parlamentti on esittänyt, pitäisi olla merkittävä rooli; se voisi rakentua jo olemassa olevien, varsinkin Euroopan yhteisön talous- ja sosiaalikomitean, rakenteiden varaan.
Asetusehdotuksilla, jotka meidän olisi hyväksyttävä, hyvät kollegat, olisi näissä oloissa merkitystä sikäli, että ne kannustaisivat jatkamaan käynnissä olevaa poliittista kehitystä. Niihin sisältyy lauseke, joka valtuuttaa neuvoston ryhtymään asianmukaisiin toimiin, mikäli voidaan osoittaa, että Turkissa rikotaan kaikkein perustavanluonteisimpiakin oikeuksia. Lausekkeessa sanotaan, että parlamentti voisi silloin komission tavoin ehdottaa neuvostolle tuen keskeyttämistä.
Haluaisin korostaa, että mikäli pidämme kiinni omaksumamme ja viime kuukausien aikana hyväksymämme strategian johdonmukaisuudesta, meidän olisi vältettävä sitä, että tarkistuksiin sisällytettäisiin sellaisia toimia, jotka tarkoittaisivat aloitetun prosessin saattamista umpikujaan. Älkäämme kadottako näköpiiristä sitä, miten hyödyllistä olisi ylläpitää Turkin kanssa hedelmällistä vuoropuhelua, vaikka se ei johtuisikaan muusta kuin esimerkiksi ilmeisistä geopoliittisista syistä.
Lopuksi haluaisin muistuttaa, että vaikka koko suunniteltua tukea koskevat määräykset tarkoittavatkin 150 miljoonan euron suuruista rahoitusta kolmelle seuraavalle vuodelle, Euroopan unionin ja Turkin välinen kauppatase on ollut unionille voitollinen ja ylijäämä on kaksinkertaistunut verrattuna siihen, mitä se oli silloin, kun tulliliittosopimus 1. tammikuuta 1996 tuli voimaan ja neljässä vuodessa se on noussut 4 miljardista eurosta 8 miljardiin euroon.
Uskon vilpittömästi, että yhteisön on tällä hetkellä pidettävä kiinni silloin annetuista sitoumuksistaan, jottei lannistettaisi kaikkia niitä tahoja, jotka ovat Turkissa lähteneet päättäväisesti tulliliiton tielle ja jotka ovat siten päättäneet johdattaa maansa Euroopan talousalueen helmaan.

Jensen
Haluan budjettivaliokunnan puolesta suositella parlamentin jäsen Morillonin mietintöjen hyväksymistä. Budjettivaliokunnan tekemät tarkistukset on sisällytetty mietintöihin, ja enempää emme olisikaan voineet toivoa. Komission ehdotuksen sisältämää Turkin taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen edistämiseksi ja Euroopan yhteisön ja Turkin tulliliiton syventämiseksi tarkoitettua rahoitusta ehdotetaan ajanjaksoksi 2000 - 2002, koska vuosi on jo edennyt niin pitkälle, että on liian myöhäistä laatia uusia budjettikohtia vuodelle 1999. Tämän lisäksi budjettivaliokunta toivoo, että asetuksessa viitattaisiin tämän vuoden 6. toukokuuta tehtyyn toimielinten väliseen sopimukseen ja että siinä tuotaisiin esiin se, että ohjemäärä ajanjaksoksi 2000 - 2002 sisällytettäisiin osaksi Meda-ohjelman monivuotista rahoituskehystä, millä pyrittäisiin välttämään tähän ohjelmaan liittyvien uusien kustannusten lisääminen.
Sen jälkeen kun Eurooppa-neuvosto vuoden 1997 joulukuussa vahvisti, että Turkki voi hakea EU:n jäsenyyttä, olemme pyrkineet luomaan mahdollisuuksia antaa taloudellista tukea taloudellisen yhteistyön edistämiseksi sekä Turkin ja EU:n lähentämiseksi. Nämä asiat ovat lähtökohtana ehdotuksille kolmevuotisesta 15 miljoonan euron määrärahasta yhteisön säännöstön vaiheittaiseen omaksumiseen sekä Euroopan yhteisön ja Turkin tulliliiton syventämiseen ja 135 miljoonan euron määrärahasta Turkin taloudellisesti alikehittyneiden seutujen kehittämiseen. Näillä varoilla ei siis ole mitään tekemistä sen erityisen Turkin maanjäristyksiin liittyvän jälleenrakennustuen ja avun kanssa, jota vuoden 2000 talousarviossa on ehdotettu.
Vuosien 1998 ja 1999 aikana Turkki sai Meda-ohjelman perusteella sille tarkoitetut määrärahat, koska Euroopan parlamentti hyväksyi toimielinten välisen työryhmän välityksellä komission Turkille laatimat ohjelmat, ja budjettivaliokunta on päättänyt vuoden 2000 talousarviomenettelyn yhteydessä tämän työryhmän säilyttämisestä.
Haluan esittää yhden ainoan teknisen huomion, joka liittyy taloudellista yhteistyötä koskevan mietinnön tarkistukseen 15, jossa sanotaan, että neuvosto voi komission tai Euroopan parlamentin ehdotuksesta määräenemmistöllä päättää yhteistyön keskeyttämisestä. Kyse on yhteispäätöksen tekemisestä, joten neuvosto ei voi tehdä päätöstä kuulematta parlamenttia. Sanon tämän vain tarkentaakseni tämän tarkistuksen tulkintaa.
Haluan lopuksi sanoa, että tänä vuonna päätöksentekoprosessi on viivästynyt parlamentin vaalien ja komission eroon liittyvän erityistilanteen vuoksi. On hyvä, että voimme nyt päättää siitä, että siirrymme taloudellista tukea koskevissa asioissa eteenpäin ottamalla samalla huomioon määrärahoihin liittyvät poliittiset vaatimukset.

Salafranca Sánchez-Neyra
Arvoisa puhemies, mielestäni tässä tapauksessa on paikallaan onnitella parlamentin jäsen Morillonia näistä mietinnöistä, jotka hän on joutunut laatimaan erittäin vaikeissa oloissa ja kovassa kiireessä, ja mielestäni hän on ansainnut kaikkien kiitokset: ja näin hän on ansainnut myös ulkoasioiden valiokunnan kannatuksen.
Nämä mietinnöt vastaavat yksinkertaisesti ja selkeästi Euroopan unionin tekemiä sitoumuksia. Turkin tulliliittoa oli määrä tukea erityisellä talousarviotuella ja Euroopan investointipankin myöntämillä erityislainoilla sen lisäksi, että Turkkia tuettaisiin myös Meda-ohjelman ja sitä koskevan menettelyn mukaisten ohjelmien avulla.
Tämä tuki koostuu kahdenlaisista toimista. Toiset on tarkoitettu taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden vahvistamiseen ja maan alueellisen epätasapainon poistamiseen. Toisen asetuksen tarkoituksena on auttaa Turkkia pääsemään vaiheittain yhteisön markkinoille, omaksumaan yhteisön säännöstö ja syventämään vähitellen tulliliittoa. Tätä jälkimmäistä tavoitetta varten laaditaan kolmivuotinen 15 miljoonan euron rahoitusohje. Koska vuodelle 1999 varattuja summia ei sisällytetty talousarvioon, täytyisi ohjelman rahoituskehystä pidentää esittelijä viittasi tähän yhdellä vuodella, vuoteen 2002 saakka, ja vuoden 1999 määrärahat pitäisi sisällyttää korjaavaan ja täydentävään talousarvioon.
Arvoisa puhemies, mielestäni ei ole mahdollista pitää Morillonin mietintöä erillään yleisistä Turkin suhteista. Olemme keskustelleet tänään neuvoston puheenjohtajan ja komission puheenjohtajan kanssa esillä olevista ongelmista, Euroopan komission kertomuksessaan esittämistä ehdotuksista Helsingin huippukokousta ja myös ministerineuvoston oletetusti noudattamaa linjaa silmällä pitäen.
Me parlamentin jäsenet hyväksyimme lokakuussa päätöslauselman, jossa määritellään tarkasti se linja, jota Euroopan parlamentin pitäisi noudattaa, vaikka, kuten täällä on tuotu esille jäsen Poettering totesi tämän minun ryhmäni puolesta , ryhmämme sisällä onkin joitakin erimielisyyksiä Turkin jäsenehdokkuuden merkityksestä, luonteesta ja kattavuudesta.
Itse olen sitä mieltä ja minulla oli tilaisuus sanoa tämä lokakuussa käydyssä keskustelussamme , että ensimmäistä kertaa kaikki turkkilaisen palapelin palat ovat nyt kasassa: Egeanmeren saaria koskeva ongelma, Kyproksen ongelma sekä ihmisoikeuksia ja vähemmistöjä koskevat ongelmat. Näinä päivinä on vääjäämättä virinnyt voimakas keskustelu Öcalanin kuolemantuomion vahvistamisesta.
Olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että tässä tapauksessa näitä mietintöjä koskevaa äänestystä ei pitäisi poistaa esityslistalta. Tämä sen vuoksi, että vaikka parlamentti onkin ilmoittanut sitoutuvansa lujasti kannattamaan kuolemantuomion täytäntöönpanon lykkäämistä, kuten edellisessä istunnossa käydyssä keskustelussa tuotiin esiin luullakseni puhemies on jo kääntynyt Turkin viranomaisten puoleen tämän osalta , olen sitä mieltä, että Euroopan unionin on täytettävä sitoumuksensa ja että emme voi myöskään olla tunnustamatta sitä, että 15 viime vuoden aikana Turkissa ei ole pantu täytäntöön yhtään kuolemantuomiota.
Korostan sitä, että tämän tavoitteen ei pidä antaa meidän olla välittämättä siitä, että velvollisuutemme on puolustaa tämän maan ihmisoikeuksia, perusoikeuksia ja vähemmistöjä. Arvoisa puhemies, meidän on kuitenkin oltava selkeäsanaisia ja annettava Turkin viranomaisille yksiselitteinen viesti siitä, mitä he voivat meiltä odottaa ja mitä oikeuksia heillä täytyy olla. Mielestäni meidän on siis tehtävä tämä asia selväksi, meidän on sanottava heille painokkaasti, että heillä on oikeus olla jäsenehdokkaana, mutta että todellisuudessa ei ole meidän etujemme mukaista aloittaa liittymisneuvotteluja niin kauan kuin Kööpenhaminan kriteerejä ja aivan erityisesti poliittisia sitoumuksia ei täytetä.
Arvoisa puhemies, tämän vuoksi meidän velvollisuutemme, Euroopan parlamentin velvollisuus, on mielestäni kannattaa voimakkaasti näitä Morillonin hyvin ansiokkaasti esittelemiä mietintöjä.

Schori
Arvoisa puhemies, nämä kaksi mietintöä, joita sosiaalidemokraattinen ryhmä tukee - kiitämme parlamentin jäsen Morillonia työstä, jota hän on tehnyt niiden parissa - auttavat merkittävästi Turkin lähentämistä Eurooppaan. Olen kuitenkin samaa mieltä parlamentin jäsen Salafranca Sánchez-Neyran kanssa siitä, että nämä mietinnöt ovat osa suurempaa kuviota suhteessamme Turkkiin. Luulen, että tärkein unionin näinä päivinä antama viesti on se, että Turkki on oikeutettu hakemaan unionin jäsenyyttä. Voidaan varmaankin sanoa, että maalla on ollut tämä mahdollisuus melkein 35 vuotta, aina assosiaatiosopimuksesta lähtien. On kuitenkin tärkeää, että huomautamme asiasta näinä päivinä.
Euroopan yhteistyössä tarvitaan demokraattisesti vakaata, sosiaalisesti ja taloudellisesti kehittynyttä Turkkia. Se on tärkeää Euroopan turvallisuuden ja tulevaisuuden kannalta. Turkin demokraattien ja ihmisoikeusorganisaatioiden taistelijoiden mielipiteet ovat meille tietenkin tärkeitä, ja heistä lähes kaikki ovat sitä mieltä, että Turkkia on pidettävä hakijavaltiona. Silloin kurdien tilanteesta, Kyprokseen liittyvästä kysymyksestä, kidutuksesta ja ihmisoikeusrikkomuksista tulee vakavasti otettavia Euroopan asioita, joista tullaan käymään keskusteluja, joita tullaan tutkimaan ja käsittelemään unionin eri valvontalaitoksissa. Silloin päätöslauselmista ja sanasodista siirrytään todelliseen uudistustyöhön, jolla on selkeät ja sovitut tavoitteet. Pari viikkoa sitten Friedrich-Naumann-säätiön järjestämässä suuressa kansainvälisessä seminaarissa kaikki Turkin puolueet, mukaan lukien vanha hyvinvointipuolue, puhuivat Turkin kaltaisten hakijavaltioiden jäsenyyden puolesta.
Turkin osalta on nyt tosi kyseessä. Tavoitteista ja pyrkimyksistä on nyt siirryttävä Kööpenhaminan kriteerien mukaiseen päämäärätietoiseen uudistustyöhön. Haluamme omasta puolestamme kehottaa Turkin hallitusta ryhtymään sanoista tekoihin ja näyttämään, että se pyrkii tosissaan pääsemään mukaan eurooppalaiseen yhteistyöhön. Silloin mekin näytämme, että otamme heidän pyrkimisensä tosissaan.

Nicholson of Winterbourne
Arvoisa puhemies, on ilo ottaa vastaan nämä kaksi Morillonin esittelemää erinomaista mietintöä, ja puhun ensiksi hänen tulliliittoa koskevasta mietinnöstään, jotta voisin sanoa, kuinka myönteisenä me pidämme tuota mietintöä, jossa meidän täytyy muistuttaa Turkkia, että myös sen on hoidettava oma osuutensa. Euroopan unioni on ponnistellut monen vuoden ajan varmistaakseen tulliliiton onnistumisen, ja Turkin itsensä on nyt varmistettava, että se suorittaa sen tehtävän, joka sitä on kehotettu tekemään.
Tuen myös toista mietintöä, joka ehkä aiheuttaa enemmän kiistoja. Se on hyvin myönteinen mietintö Turkin taloudellisesta ja yhteiskunnallisesta kehityksestä, ja ulkoasioiden valiokunta on sitä tällä viikolla tukenut. Tässä asiassa yhteisen foorumin on oltava tärkeä, ja taas kummankin puolen on suoritettava tehtävänsä. Olemme tietysti varmoja siitä, että me suoritamme omamme. Olemme edelleen varmoja siitä, että myös Turkki suorittaa tehtävänsä.
Nyt Helsingin huippukokousta edeltävänä aikana on tärkeää, että tarkastelemme myös oikeusvaltiota, ihmisoikeuksia, vähemmistöjen kunnioittamista, niiden kulttuuri-identiteetin suojelua ja tunnustamista sekä tukea niille toimille, joilla pyritään kuolemanrangaistuksen poistamiseen, jota käsiteltiin yhdessä niistä Morillonin mietinnön tarkistuksista, joita tällä viikolla esiteltiin valiokunnallemme.
Meillä on tiedossamme se surullinen tosiasia, että tällä hetkellä Turkissa pidetään voimassa yhtä kuolemanrangaistusta. Uskon kuitenkin, että on olemassa yksi hyvä uutinen, johon voimme keskittyä jopa tässä traagisessa tilanteessa, jossa vetoomustuomioistuin pitää yllä sitä mahdollisuutta, että kansalainen menettää henkensä valtion käsissä. Saanko muistuttaa kollegoitani täällä siitä, että Turkki ei ole pannut kuolemantuomiota käytäntöön vuoden 1984 jälkeen. Sen jälkeen on ollut voimassa tehokas moratorio, jonka tuloksena 53:a ihmistä, joille määrättiin tuo meidän mielestämme julma ja epäinhimillinen rangaistus, koskevat oikeusjutut on saatu siirretyksi.
Tämänpäiväisessä Milliyet-päivälehden numerossa kerrotaan, että Eurooppa-neuvostoon ja ihmisoikeuksiin liittyviä asioita hoitava ministeri vastustaa jyrkästi kuolemanrangaistusta. Turkin parlamentin käsiteltäväksi on vuonna 2000 tulossa akateemisten oppineiden esittelemä uusi rikoslakiesitys, joka ensimmäistä kertaa ei sisällä kuolemanrangaistusta. Toivokaamme ja uskokaamme, että vuonna 2000 Turkin sitoutuminen millennium-vuoteen maailmanlaajuisesti merkitsisi kuolemanrangaistuksen poistamista lopullisesti ja parlamentaarisen prosessin kautta.

Ceyhun
Arvoisa puhemies, Euroopan unionilla on edessään suuri päätös, joka voi muuttaa perin pohjin sen suhdetta Turkkiin. Komissio on ehdottanut hakijavaltion statuksen antamista Turkille. Jos neuvosto hyväksyisi tämän ehdotuksen Helsingin kokouksessaan, Turkille olisi luotu perusta uudenlaiselle vuoropuhelulle Euroopan unionin kanssa, sillä Turkilla olisi silloin mahdollisuus EU:n tulevaan jäsenyyteen. Lisäksi se tarkoittaisi sitä, että unionin on pidettävä lupauksensa. Mietinnön esittelijän ehdotukset mahdollistavat vuonna 1995 tehdyn virheen korjaamisen, jolloin Euroopan unioni syvensi suhdettaan Turkkiin takaamatta sille tarvittavaa taloudellista apua. Turkille annettavaa taloudellista apua ei voida erottaa sen velvoitteista yhteiskunnallisen kehityksen ja demokratian, oikeusvaltion ensisijaisuuden sekä ihmis- ja vähemmistöjen oikeuksien kunnioittamisen aloilla.
Tämä on mainittu molemmissa mietinnöissä samalla tavalla, koska on tärkeää, että osallistuminen eurooppalaiseen talousjärjestelmään luo samalla demokraattista kehitystä. Toinen tärkeä asia on Euroopan parlamentin ottaminen mukaan. Parlamentin neuvottelut voivat lisätä avoimuutta sekä nostaa Euroopan unionin ja Turkin välisen suhteen poliittista ja demokraattista profiilia. Öcalanin tapaus - tarkoitan kuolemantuomiota - tuo mieleen kysymyksen, miten meidän tulisi toimia jatkossa samankaltaisissa tapauksissa. Siihen kaikki tämän parlamentin eri poliittiset suuntaukset voivat antaa vain yhden vastauksen, ja se on vaatimus kuolemantuomion kieltämisestä. Tässä asiassa ei ole kyse siitä, että Öcalanista tehtäisiin jonkinlainen rauhanenkeli. Haluamme pikemminkin osoittaa, että ihmisoikeuksien kunnioittamiseen kuuluu paljon enemmän kuin pelkkiä merkityksettömiä sanoja - tietysti myös mutta ei pelkästään Turkissa.
Parlamentin pitäisi vaatia Turkin hallitusta kunnioittamaan Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen päätöstä, koska se on ristiriidassa Öcalanin teloittamisen kanssa. Minähän osaan lukea turkin kieltä ja olen iloinen siitä, etten ole havainnut tähän päivään mennessä turkkilaisissa lehdissä tai muissa medioissa, että Ankaran hallitus olisi reagoinut tähän päätökseen kielteisesti. Tämä on asia, joka antaa minulle toivoa.
Kaikesta siitä huolimatta, mitä tänään sanottiin jo Turkin osalta, meille on nyt tärkeää jatkaa Euroopan unionin uutta Turkin politiikkaa. Tässä mielessä tuemme näitä kahta mietintöä apuna Turkin demokratisoitumiselle.

Brie
Arvoisa puhemies, mitä tulee molempien mietintöjen sisältöihin, minun olisi suhteellisen helppo hyväksyä ne yksittäisistä puutteista huolimatta. Mietinnöissä on onnistuttu esittämään huomattavan selkeästi ja johdonmukaisesti Turkin kanssa tehtävän yhteistyön asettamat poliittiset edellytykset, joita ovat erityisesti ihmisoikeuksien noudattamisen ja kehittämisen välttämättömyys ja siinä yhteydessä kurdiväestön oikeudet, vaatimus kuolemantuomion kieltämisestä, kansalaisyhteiskunnan vahvistaminen, kansalaisjärjestöjen vaikutusmahdollisuuksien parantaminen sekä yhteiskunnallisen syrjimisen ja alueellisen kehittymättömyyden tukahduttaminen.
Se, että nämä muutokset olivat tarpeellisia, puhuu komissiota vastaan. Se, että ne olivat mahdollisia, puhuu tämän parlamentin valiokunnan ja Morillonin työn puolesta. Päätöksen tekeminen tehdään minulle kuitenkin suunnattoman vaikeaksi. Komissio vakuuttaa ehdotuksessaan, että Turkissa olisi pantu alulle demokratisoimisen ja ihmisoikeuksien edistämisen prosessi, ja komission puheenjohtaja Prodi puhui tänään iltapäivällä hyvin samansuuntaisesti. Valiokunta taas puhuu selkeästi vain sellaisen tien välttämättömyydestä, ei jo oletettavasti tapahtuneesta myönteisestä kehityksestä. Valiokunnan käsitys asiasta ei vaikuta minusta vain huomattavasti realistisemmalta vaan vastaa myös sitä arviota, jonka komissio itse teki tiedonannossaan Kölnin huippukokoukselle, joka pidettiin tänä vuonna 3. ja 4. kesäkuuta. Komissio mainitsee tiedonannossaan peräti kahteen otteeseen, ettei se havaitse ainakaan kurdikysymyksessä mitään huomattavia parannuksia, komissiota siteeratakseni, ja pitää myös kurdikysymyksen ratkaisemisen mahdollisuuksia kyseenalaisina, kun otetaan huomioon äärikansallisen MHP-puolueen vahvistuminen - tämä on komission terminologiaa. Minulle on siksi täysin epäselvää, mihin meidän optimismimme tulisi oikein perustua ja miksi komissio esittää kaksi vastakkaista arviota.
Minun nähdäkseni on todettava yksiselitteisesti, ettei esille tuoduissa kysymyksissä ole tapahtunut mitään todellista myönteistä kehitystä. Vahvistaessaan Öcalanin kuolemantuomion Turkin varapääministeri - tämä mainitaan ehkä vain saksalaisissa lehdissä - Bahcelý MHP-puolueesta totesi, että Eurooppa ei saisi rohkaistua sekaantumaan vieläkin uskaliaammin Turkin sisäisiin asioihin. Presidentti Ecevit oli puolestaan sitä mieltä, että hänen ei ole pakko hyväksyä Strasbourgin tuomioistuimen mahdollista päätöstä. Tämä on kuitenkin yksiselitteisesti ristiriidassa niiden velvoitteiden kanssa, joihin Turkki on Euroopan neuvoston jäsenenä suostunut. Turkin viranomaiset halveksivat entiseen tapaan avoimesti ihmisoikeuskysymyksiä koskevia omia kansainvälisiä oikeudellisia velvoitteitaan.
Pidän Euroopan unionin vilpitöntä avaamista Turkin jäsenyydelle strategisesti oikeana ja tarpeellisena. Euroopan unionissa on oltava tilaa sille, että Turkki otetaan jäseneksi sekä siihen liittyville unionin omille intresseille, mikä unionin on tehtävä viimeinkin yksiselitteisen selväksi. Siinä yhteydessä ei voida kuitenkaan perääntyä vaatimuksista, jotka koskevat perustuslain ja poliittisen todellisuuden demokratisoimista, ihmisoikeuksien kunnioittamisen perusteellista parantamista, kurdikysymyksen poliittista ratkaisemista sekä Pohjois-Kyproksen miehityksen lopettamista. Tämä kaikki on vielä täysin saavuttamatta.
Meidän on määrä hyväksyä huomenna asetusehdotuksen 3 artikla 2 kohta joko komission tai valiokunnan versiona. Molemmissa versioissa on muotoiltu edellytykset yhteistyön keskeyttämiselle, jos ihmisoikeuksia loukataan olennaisesti. Minä havaitsen näitä loukkauksia ja pidän siksi näiden asiakirjojen hyväksymistä tällä hetkellä vääränä. Joutuisimme asiakirjoinemme ja uskottavuutemme kanssa mahdottomaan tilanteeseen. Ryhmäni kannattaa molempien mietintöjen hyväksymistä näissä olosuhteissa. Lähetimme kaksi viikkoa sitten samanlaisessa tilanteessa oikean viestin Venäjän hallitukselle. Meidän tulisi toimia samalla tavalla myös tässä asiassa.

Queiró
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ajankohtana, jolloin Euroopan parlamentti päättää uusista tavoista, joilla voidaan tukea Turkkia, haluamme tehdä selväksi, että olemme sitä mieltä, että Turkkia pitää ja kannattaa auttaa sen siirtymisessä täyteen demokratiaan. Kannatan myös sitä, että Euroopan unionin on edistettävä yhteistyötä jäsenvaltioidensa ja tämän maan välillä. Mutta mietinnöt, joista keskustelemme täällä, suovat meille tänään tilaisuuden pohtia jälleen kerran Turkin edistymistä ihmisoikeus- ja vähemmistöjensuojeluasioissa. Tässä yhteydessä toteamme hyvin huolestuneina Turkin korkeimman oikeuden vahvistaneen Öcalanin kuolemantuomion täytäntöönpanon.
Edustan Portugalia, maata, joka poisti kuolemanrangaistuksen jo 1800-luvulla. Olimme muuten ensimmäinen Euroopan unionin maa, joka sen teki. Henkilökohtaisesti torjun tämän rikosoikeudellisen seuraamuksen niin vakaumuksellisista syistä kuin siitä syystä, ettei sillä mielestäni saavuteta mitään niistä päämääristä, johon rangaistuksilla pyritään. Sen takia meistä on asianmukaista antaa tässä tilanteessa vielä kerran selvä merkki siitä, että ihmisoikeuksien turvaaminen ja vähemmistöjen suojelu Turkissa on yhä edelleen keskeinen ehto sille, että Euroopan parlamentti ilmaisee tälle maalle solidaarisuutensa yhteistyön ja tuen merkeissä.
Arvoisa puhemies, haluan tässä korostaa, että juuri eilen Strasbourgissa Euroopan ihmisoikeuksien tuomioistuin hyväksyi pyynnön lykätä Öcalanin kuolemantuomion täytäntöönpanoa sillä aikaa, kun se tutkii tapausta. Luin myös mielihyvää tuntien, että puhemies Fontaine reagoi nopeasti tämän tuomion vahvistamiseen, ja luin vielä, että hän pyytäisi Turkin kansanedustuslaitoksen puhemiestä vaikuttamaan siihen, ettei kyseinen toimielin vahvistaisi kuolemantuomion täytäntöönpanoa. En ole tietoinen siitä, saiko hän asiasta takeita vai ei. Sanon vain, että Euroopan parlamentin on suhtauduttava mitä varovaisimmin kehitykseen paitsi tässä asiassa myös Turkin ihmisoikeustilanteeseen ja vähemmistöjen suojeluun liittyvissä kysymyksissä, ja toimittava myös lujin ottein.
Tässä mielessä ehdotan huomenna, ilmeisesti vastoin muiden näkemystä, että äänestystä näistä kahdesta mietinnöstä lykätään myöhempään istuntoon. Pyydän myös Euroopan parlamentin puhemiestä esittämään edustamansa toimielimen nimissä Helsingin Eurooppa-neuvostolle pyynnön, että mikäli Turkin viranomaiset pysyvät päätöksessään, neuvosto ottaa erittäin lujan kannan Turkin Euroopan unionin jäsenehdokkuuteen. Mielestäni vain tällä tavoin Euroopan parlamentti siirtyy pelkästä periaatteiden ja arvojen julkituomisesta niiden selkeään ja tulokselliseen puolustamiseen.

Speroni
Arvoisa puhemies, olen useamman kerran osoittanut mieltäni Öcalanin puolesta, mutta minun täytyy sanoa, että ei koko Turkista käydyn keskustelun tarvitse kohdistua johtaja Öcalanin kuolemantuomioon, sillä koko Turkki toimii epädemokraattisesti; Turkissa ei kunnioiteta ihmisoikeuksia. Olen vieraillut Turkissa Euroopan neuvoston parlamentaarisen yleiskokouksen ihmisoikeuskomission jäsenenä, joten uskon puhuvani asiantuntevasti. Öcalanin tapaus ei ole ainoa, joka yllyttää minua sanomaan, että Turkki ei ole vielä kypsä jäsenehdokkaaksi: Öcalan sitä paitsi käytännöllisesti katsoen luovutettiin D' Aleman hallituksen toimesta tahra Italian maineelle mutta toisaalta Turkki lainasi juuri Italian rikoslaista sen oman rikoslakinsa 155 artiklan, jonka nojalla se saattoi tuomita Öcalanin Turkin rikoslain 155 artikla on kopioitu Italian rikoslain 241 artiklasta ja siten myöskään Italian hallituksen kanta tässä tapauksessa ei hämmästyttänyt minua lainkaan. Turkki kuitenkin säilyttää kuolemanrangaistuksen: siispä, jos poliisien ajattelutapaa tai vankiloiden tilannetta voi olla vaikea muuttaa, laki riittää ja parlamentin äänestys riittää poistamaan kuolemanrangaistuksen, kuten kaikki Euroopan unionin maat ovat tehneet. Vielä nykyäänkin minua hämmästyttää, miten on mahdollista säilyttää kuolemanrangaistus ja pyytää saada liittyä Euroopan unioniin, mutta vielä enemmän minua hämmästyttää se, että puhutaan mahdollisuudesta antaa tämä hakijavaltion status maalle, joka ei ole vielä lakkauttanut kuolemanrangaistusta. Myös tästä syystä kannatan äänestyksen lykkäystä.

Belder
Arvoisa puhemies, voimme kannattaa Morillonin mietintöjä, jotka koskevat Turkin taloudellisen ja yhteiskunnallisen kehityksen edistämistä sekä Euroopan unionin ja kyseisen maan tulliliiton syventämistä. Näin on erityisesti nyt, kun maassa on juuri tapahtunut kaksi maanjäristystä.
Juuri tämä tilanne itse asiassa uhkaa pilata Ecevitin hallituksen otollisen aikomuksen aloittaa toimet Turkin kaakkoisosien lohduttoman sosioekonomisen jälkeenjääneisyyden poistamiseksi. Esittelijä vaatii oikeutetusti, että EU:n rahoittamien hankkeiden ja ohjelmien tulee koitua erityisesti Turkin heikossa asemassa olevien väestöryhmien hyväksi.
Toisaalta emme halua peitellä sitä, että emme varmasti halua, että tämä Brysselin kädenojennus Ankaralle tulkitaan poliittiseksi signaaliksi Euroopan unionin jäsenehdokkuudesta. Mielestämme sovittu tulliliitto tarjoaa laajat mahdollisuudet antaa Turkille tilaisuuden kehittyä. Siten mielestämme on saavutettu Euroopan ja Turkin yhteistyön enimmäistaso.
On osuvaa, että esittelijän ja muiden tarkistusten esittäjien vetoomukset Turkille siitä, että lopultakin pitäisi päästä demokraattisen oikeusvaltion vaikeakulkuiselle tielle, sopivat yhteen niiden periaatteellisten vastalauseiden kanssa, joita meillä on Ankaran jäsenehdokkuudesta. Miksi Euroopan unioni ei puhu nyt avoimesti? Väärät toiveet molemmin puolin saavat joka tapauksessa meidät pelkäämään, että vanha " viileän ystävyyden" tilanne palautuu pian.

Van Orden
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella kenraali Morillonia hänen mietinnöstään ja antaa tunnustusta sille tärkeälle työlle, jonka hänen edeltäjänsä tässä työssä, Edward McMillan Scott, teki.
Antakaa minun ottaa hiukan erilainen kurssi kuin edelliset puhujat ottivat. Uskon todellakin, että meidän pitäisi puhua tällä hetkellä Turkille rohkaisevammin. Monet meistä toivovat näkevänsä myönteistä edistystä unionin Turkin-suhteiden kehittymisessä, ja siksi on erittäin tärkeää, että poistetaan mahdollisimman pian esteet EU:n taloudelliselta tuelta Turkille. Eikä ainoastaan tätä, vaan tunnustaaksemme Turkin ehdokasaseman, jota uskomme Helsingin Eurooppa-neuvoston pian vahvistavan ja edistävän, meidän on harkittava asiaa kunnianhimoisemman avustusohjelman kautta.
Loppujen lopuksi ehdotetuilla toimillahan tähdätään siihen, että Turkki ottaisi käyttöön tarvittavat rakenteelliset tarkistukset, jotka johtuvat tulliliitosta, joka tällä hetkellä toimii pitkälti Euroopan unionin eduksi. Puheenjohtaja Prodi ehdotti, kun hän oli puhumassa parlamentille 13. lokakuuta, että liittymiskumppanuus, joka olisi samanlainen kuin virallisten ehdokasvaltioiden kanssa perustetut kumppanuudet, auttaisi myös Turkkia edistymään vakaasti kohti jäsenyyskriteerien täyttämistä. On selvää, että liittymisneuvotteluja ei voida aloittaa, ennen kuin poliittiset kriteerit on täytetty, mutta meidän on annettava Turkille kaikki mahdollinen apu, jotta se pääsisi tälle tasolle.
Parlamentin 6. lokakuuta päivätyssä päätöslauselmassa päätimme työskennellä nopeasti sen teknisen ja taloudellisen avun parissa, jota tarvitaan tulliliiton toteuttamiseksi, ja pyysimme neuvostoa tukemaan tarvittavia toimia. Olemme nyt saavuttaneet tuon tason ja uskomme, että neuvosto tukee täysin ehdotuksiamme. Meidän on myös oltava valmiita aloittamaan sellaisten toimien harkitseminen, jotka auttavat saamaan Turkin lähemmäksi meidän arvojamme ja meidän taloudellisia näkökantojamme.

Efthymiou
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi onnitella Morillonia hyvin tehdystä mietinnöstä. Morillonin mietintö tarjoaa hyvän tilaisuuden käydä avointa keskustelua Euroopan Turkkia koskevasta strategiasta.
Luulen, että me kaikki olemme samaa mieltä siitä, että mikään kysymys ei ole luonut niin paljon jännitteitä, kysymysmerkkejä, varauksellisuutta ja vastakkainasetteluja kuin kysymys unionin ja Turkin suhteista. Tämä on ollut ainakin osaksi oikeutettua. Turkillahan ei ole yhteisiä piirteitä minkään muun laajentumisessa mukana olevan valtion kanssa. Nämä 12 valtiota eivät yhdessäkään aiheuta niin paljon ongelmia kuin Turkki yksinään. On taloudellisia ja sosiaalisia ongelmia, on ongelmia, jotka liittyvät ihmisoikeuksiin, demokratiaan ja vähemmistöjen kunnioittamiseen. Lopuksi on vielä ongelmia Kaakkois-Euroopan turvallisuuden ja vakauden osalta, koska Turkki tukee ulkopolitiikkaansa joko avoimella väkivallalla jatkaessaan Kyproksen pohjoisosan miehitystä tai väkivallan uhalla, koska Turkin parlamentti on julistanut virallisesti sodan syyksi sen, että Kreikka käyttää suvereeneja oikeuksiaan Egeanmeren aluevesien suhteen.
Mutta kysymys Euroopan Turkkia koskevasta strategiasta on yksinkertainen, sitä voi verrata Kolumbuksen munaan. Euroopan unioni ei muutu Turkin vuoksi, vaan Turkin on kamppailtava muuttuakseen eurooppalaiseksi maaksi. Eurooppa ei turkkilaistu, vaan Turkki eurooppalaistuu. Näin ollen Euroopan Turkkia koskevan strategian on tehtävä selväksi Turkin poliitikoille ja yhteiskunnalle, että Turkille ei ole luvassa mitään erityisjärjestelyjä, vaan sen on täytettävä kaikki Kööpenhaminan ja Luxemburgin kriteerit, jotta sen eurooppalainen tulevaisuudennäkymä toteutuisi.
Ennen Helsingin huippukokousta unionin pitää tehdä Turkille selväksi, että sen pitää kunnioittaa kansainvälistä oikeutta Kyproksessa. Unionin pitää tehdä selväksi, että Kyproksen tie kohti jäsenyyttä jatkuu minkäänlaisen Turkin harjoittaman kiristyksen sitä estämättä. Unionin pitää taata, että kaikki jäsenehdokasvaltiot ja luonnollisesti myös Turkki kunnioittavat kansainvälisiä sopimuksia ja kansainvälistä oikeutta sekä työskentelevät yhdessä naapurimaidensa kanssa rauhan edistämiseksi ja ratkaisevat mahdolliset erimielisyydet kansainvälisen oikeuden pohjalta kansainvälisten oikeuselinten kuten Haagin tuomioistuimen avulla. Turkki voi liittyä unioniin, mutta sen on jätettävä EU:n porttien ulkopuolelle väkivalta, kansainväliset laittomuudet ja autoritaarisuus. Turkki liittyköön rauhan ja demokratian myötä. Tätä tahtovat Turkin kansalaiset, ja tätä tahtoo myös Kreikka ystävä- ja naapurikansalleen.

Maes
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja arvoisat kollegat, aikaisemmin Euroopan vapaa allianssi -ryhmä ei hyväksynyt tulliliittoa. Tämän parlamentin enemmistö kuitenkin hyväksyi sen aikoinaan kovien keskustelujen jälkeen, koska se kannustaisi Turkin hallitusta saamaan aikaan hyväksyttävän ihmisoikeuspolitiikan, aidon demokratian ja poliittisen ratkaisun kurdiongelmaan.
Meidän täytyy todeta, että tulokset eivät ole vakuuttavia. Kurdijohtaja Öcalanin kuolemantuomio ja sen vahvistaminen saattavat meidät jälleen vastakkain niiden traagisten seurausten kanssa, joita ratkaisemattomalla kysymyksellä kurdikansan itsemääräämisoikeudesta ja sen kunnioittamisesta Turkissa on.
Eri osapuolet ja ryhmät harjoittavat Turkissa kovaa painostusta Öcalanin teloittamisen vaatimiseksi. Emme pääse pitkään aikaan kuolemanrangaistuksen poistamiseen Turkissa, vaikkakaan sitä ei siellä sovelleta. Turkin täytyy taata meille, että Öcalanin henki säästetään. Jos niin ei tehdä, toivo siitä, että Turkissa saataisiin aikaan ratkaisu kurdikysymyksessä, romuttuu jälleen. Kurdien epätoivon myötä vakaus ei varmasti parane myöskään meidän maissamme. Tiedämme, että keskuudessamme elää tuhansia kurdeja.
Haluan kuitenkin yhtyä esittelijälle annettuihin kiitoksiin, koska mietinnön teksti on monessa mielessä parannus komission ehdotukseen verrattuna. Voidaan toki sanoa, että rahoitustuen kuuluu olla seurausta siitä, mitä olemme päättäneet aikaisemmin. Arvoisat kollegat, teidän täytyy kuitenkin vielä harkita, sillä mietinnön mukaan, jos hyväksymme tekstin, rahoitusyhteistyötä voidaan lykätä, jos oikeusvaltion demokraattisia periaatteita, ihmisoikeuksia tai perusvapauksia loukataan. Eikö tämä tarkoita, että jos myönnämme nyt rahoituksellisia etuja, ihmisoikeuksia ja muuta koskevat vaatimukset on jo asetettu, ja että sitten ainoastaan huonontuminen verrattuna nykyiseen tilanteeseen voisi johtaa lykkäämiseen? Meidän mielestämme rima ei kuitenkaan ole nyt tarpeeksi korkealla. Toivomme, että Turkin tilanne paranee merkittävästi demokratisoinnin, ihmisoikeuksien ja kurdikysymyksen ratkaisemisen osalta, mutta toivomme, että se on mahdollista ilman, että sitä varten täytyy käyttää painostusta rahoitusasioissa.

Korakas
Arvoisa puhemies, Turkin kansaa kohtaan tuntemamme solidaarisuus ja veljeys saa meidät vastustamaan tämän maan liittymistä Euroopan unioniin, koska, kuten myös Kreikan kansan kokemus osoittaa, liittymisestä ei ole mitään hyvää luvassa Turkin kansalle. Sitä paitsi meidän pitäisi kuulemma hyväksyä tänään kaksi asetusta ja Turkille tarkoitettujen määrärahojen vapauttaminen siksi, että Turkin demokratisoitumisessa on tapahtunut jo edistystä, ja siksi, että rohkaisisimme Turkin johtoa jatkamaan etenemistä tähän suuntaan. Vastoin niitä neuvoston ja komission väitteitä Turkin demokratisoitumiskehityksestä, jotka osoittavat, että tämä kehitys menee monikansallisten yritysten bisneksien edelle, käytäntö todistaa mitä räikeimmällä tavalla, että tilanne on huonontunut.
Mitä nyt on todella tapahtumassa? Turkki pitää edelleen laittomasti miehitettynä ja vastoin kaikkea kansainvälistä oikeutta 38:aa prosenttia Kyproksen alueesta, se jatkaa provokaatioitaan Kreikkaa kohtaan, se jatkaa kurdeihin kohdistuvaa julmaa etnistä puhdistusta ja kansanmurhaa, eikä tingi kurdiongelman sotilaallisesta ratkaisusta, se jatkaa kurdien vastaisia sotilaallisia hankkeita Pohjois-Irakissa. Vankiloissa, joissa kidutukset ja murhat ovat osa jokapäiväistä käytäntöä, on yli 12 000 poliittista vankia. Vangittujen joukkoon kuuluu Saharov-palkinnon saaja Leyla Zana, kolme muuta kurdiparlamentaarikkoa, tunnettuja kirjailijoita ja toimittajia. Äskettäin murhattiin 12 poliittista vankia, jotka protestoivat epäinhimillisiä vankilaoloja vastaan.
On olemassa Öcalanin tapaus, sen lisäksi, että hänet siepattiin ja vangittiin epäinhimillisissä olosuhteissa, hänen tuomionsa teko-oikeudenkäynnissä oli kuolemanrangaistus, minkä Turkin korkein oikeus eilen vahvisti yksimielisesti. Tämä osoittaa meille, miten herkkiä Ankarassa ollaan vetoomuksille demokratisoitumisen puolesta. Toiseksi saamme kuulla, että asetusten hyväksyminen ja määrärahojen vapauttaminen edistävät demokratisoitumista. Samaa sanottiin kuitenkin jo silloin, kun tulliliitto allekirjoitettiin viisi vuotta sitten. Silti perustuslakia ja rikoslakia ei ole demokratisoitu, kuolemanrangaistusta ei ole poistettu, kurdikysymystä ei ole ratkaistu poliittisesti, samalla kun Turkin hallituspiirien julkilausumien mukaan Kyproksen kysymystä ei enää ole olemassa. Voitte siis uskoa olevan varmaa, että jos käsiteltävinä olevat kaksi asetusta kaikkine niiden hyvine puolineen hyväksytään, se rohkaisee Turkin vallanpitäjiä, jotka nykyistä politiikkaa koventaakseen julistavat Turkin olevan koko Euroopan edistynein demokratia. Meidän ei pidä lyödä niitä, jotka kamppailevat demokratian puolesta, vaan meidän on lähetettävä myötätunnon viesti vangituille ja painostettava Turkin hallintoa demokratisoitumaan, juuri tämä on se syy, miksi me kehotamme teitä äänestämään näitä kahta asetusta vastaan, tai ainakin lähettämään ne takaisin valiokuntaan siihen asti, kunnes Turkki antaa konkreettisia osoituksia demokratisoitumisesta ja kansainvälisen oikeuden kunnioittamisesta.

Musumeci
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, vielä pari viikkoa Turkin nuorison sisällyttämisestä Sokrates-ohjelmaan käydyn keskustelun jälkeen tämä parlamentti on aloittanut uudelleen sen ristiriitaisen kysymyksen käsittelyn, joka koskee Euroopan unionin ja Turkin välisiä suhteita. Tällä kertaa kulttuurin sijasta Euroopan toimien päämääräksi asetetaan Välimeren maan sosiaalisen ja taloudellisen kehityksen tukeminen, ja taas kerran kysymys, jonka jokainen meistä ajatuksissaan kysyy itseltään on edelleen se sama: voiko ja pitääkö Euroopan unionin kaikin tavoin tukea valtiota, joka on maantieteellisesti lähellä, jopa naapuri, jota ympäröi sama meri, joka huuhtelee eteläisen Euroopan rannikoita, vaikka tuo valtio vaikuttaa olevan meistä hyvin kaukana ihmisoikeuksien kunnioittamisen kannalta? Katkerina toteamme, että vuodesta 1996 lähtien, siitä vuodesta, kun Egeanmeren kriisi johti Euroopan yhteisön katkaisemaan tulliliiton Turkin kanssa, minkäänlaista edistysaskelta ei ole otettu siviilioikeuksien täysimääräiseksi kunnioittamiseksi ja vähemmistöjen suojelemiseksi. Joskin Turkin hallitus on tehnyt joitakin laimeita yrityksiä näiden vuosien aikana, äskettäinen kurdijohtaja Öcalania koskeva kuolemantuomion julistaminen on loitontanut Turkin kaikki mahdolliset poliittiset lähentymiset kohti Euroopan unionia. Mutta kuten olemme useaan otteeseen vahvistaneet tässä istuntosalissa, yhteisön demokraattisen kasvun kehitys tapahtuu myös sen taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen kautta. Komission ehdottaman taloudellisen avun kieltäminen seuraavaksi kolmivuotiskaudeksi ja tulliliiton vahvistamiseksi ennen kaikkea tänä dramaattisena hetkenä, jona Välimeren maa on polvillaan katastrofaalisen mullistuksen takia, aiheuttaisi sen, että Turkissa lisääntyisi asteittainen vahingollisten tapahtumien kierre, jonka seurauksia voi olla mahdoton kuvitella.
Yhteenvetona, Italian Alleanza Nazionalen jäsenten mielestä olisi järkevämpää omaksua tasapainoinen yhteistyö Turkin kanssa alistamalla sen hallitus konkreettisiin ja kouriintuntuviin toimiin, joilla se mukautuisi samaan linjaan Euroopan unionin länsimaisten demokratioiden kanssa. Demokratialla on hintansa, arvoisa puhemies: se, että Turkkia pyydetään maksamaan tuo hinta, ei ole heikkouden vaan suuren vastuuntunnon ele.

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin aluksi kiittää lämpimästi kollega Morillonia erittäin asiallisesta mietinnöstä ja siitä, että hän on pyrkinyt todellakin pysymään asiassa. Arvoisa komission jäsen, haluaisin oikeastaan - erityisesti siksi, että täällä on esitetty muutamia kriittisiä komissiota koskevia puheenvuoroja - onnitella teitä ja ennen kaikkea myös täällä läsnä olevia yhteistyökumppaneitanne, - hehän ovat täällä -, jotka käsittelevät tätä aihetta erittäin päättäväisesti, ja lisäksi heidän parlamentin kanssa käymänsä keskustelut ja viestintä ovat aina erittäin hyviä.
Asiaa arvioidaan tietysti joskus eri tavalla komission eri dokumenteissa ja asiakirjoissa. Mutta arvoisa kollega Brie, se johtuu ehkä myös Turkin harhailevasta politiikasta, jossa on ehkä joskus nähtävissä enemmän ja joskus taas vähemmän edistystä. Se, joka näkee asiat realistisesti, tietää kuitenkin, että viime kuukausien aikana on ollut havaittavissa pientä edistystä, ja sille meidän tulisi antaa täysi tunnustus. Meidän ei pitäisi tehdä tätä uutta strategiaa myöskään liian helpoksi, kuten muutamat edelliset puhujat tekivät ja sanoivat, että sillä vain tuetaan Turkin hallitusta! Kysyn silloin itseltäni, miten niin Akim Birdal, muut kurdien edustajat sekä koko Turkin hallituksen vastainen ja myös kansalaisyhteiskunnan muodostama oppositio ovat olemassa sitä varten, että me otamme käyttöön toisenlaisen strategian, jos se on pelkästään Turkin hallitukseen kohdistuva tukitoimi.
Haluaisin kuitenkin osoittaa erityiset kiitokseni myös Kreikan hallitukselle ja ulkoministeri Papandreoulle, sillä se oli rohkea askel, kun otetaan huomioon myös maan sisäpoliittinen tilanne. Se oli myös riskialtis askel, jonka taustalla oli varmaankin myös Kyproksen tilanne sekä yritys lähentää Kyprosta voimakkaammin Euroopan unioniin ja mahdollistaa myös poliittiset ratkaisut itse Kyproksessa.
Siksi me emme suhtaudu lainkaan kritiikittömästi Turkkiin! Sanon myös yhä uudelleen, että Turkki olisi jo paljon lähempänä Eurooppaa, jos se olisi jo aiemmin, oikea-aikaisesti ja perusteellisemmin ryhtynyt muihin toimiin ihmisoikeuksien ja vähemmistöjen, erityisesti kurdien, oikeuksien kunnioittamiseksi sekä Kreikan suhteiden demokratisoimiseksi ja Kyproksen ongelmien ratkaisemiseksi. Jos neuvosto päättää nyt seuraavien päivien aikana - korostan sanaa jos - tunnustaa Turkin myös virallisesti hakijavaltioksi, Turkin on tiedettävä, että pallo on nyt sillä. Siinä tapauksessa Turkkia vaaditaan ottamaan seuraavat askeleet. Siinä tapauksessa se on askel, jonka me olemme ottaneet osaksi vastauksena niihin pieniin tapahtuneisiin muutoksiin ja osaksi esimakuna siitä, mitä voisi, pitäisi ja täytyisi tapahtua. Mutta silloin pallo on Turkilla, ja nyt sen on otettava seuraavat askeleet, jos Euroopan ja Turkin lähentymisessä aiotaan edelleenkin edistyä. Me haluamme Turkin Euroopan unioniin, mutta se tietää erittäin hyvin, että vain sellaisesta Turkista, joka tunnustaa Kööpenhaminan kriteerit, voi tulla Euroopan unionin jäsen. Sen tietävät kaikki hakijavaltiot, ja myös Turkin on se tiedettävä. Toivonkin sen ryhtyvän pikaisesti toimiin näiden kriteerien täyttämiseksi. Se kestää varmasti muutamia vuosia, mutta mitä nopeammin Turkki toimii, sitä nopeammin siitä tulee Euroopan unionin jäsen.

Alavanos
Arvoisa puhemies, en tiedä, liittyykö siihen jotain symboliikkaa, että näiden asioiden esittelyn sai tehtäväkseen kollega, joka on kenraali. Tämä kollega on yrittänyt parantaa komission ehdotuksia. Meidän pitää kuitenkin lähettää molemmat tekstit takaisin. Me emme ole skitsofreeninen parlamentti, joka sanoo yhtä Tsetseniasta ja toista Turkista. Me emme voi olla poliittisesti kuollut parlamentti.
Helsingin huippukokous on muutaman päivän päästä. Mikä on meidän viestimme? Eikö mitään ole vialla? Hyväksymmekö asetukset? Eikö Öcalanin tapaus haittaa? Ei haittaa, tarkastelkaamme aluetta turismin kannalta! Kreikassa ja Turkissa, itäisen Välimeren alueella on tapana teurastaa kukko talon perustuksilla ja kastaa perustukset kukon verellä. Mitä se haittaa, jos Öcalan uhrataan tai jos hän on vaarassa joutua uhratuksi perustuksilla, kun liitytään Euroopan unioniin?
Tämä on meidän viestimme huippukokoukselle varsinkin kahden asetuksen osalta, joista toinen on lainvastainen, se on silmänkääntötemppu. Se liittyy Turkkiin, joka haluaa liittyä unioniin ollakseen samalla kehitysmaa, ja jotta Euroopan unionin neuvoston yksimielisyys voitaisiin kiertää. Mielestäni Euroopan parlamentin pitää esittää kantansa ja toimia niin, että Euroopan unioniin ei liity vain Turkki, vaan myös Turkin kansa, ja että tämä kansa saa ne oikeudet, jotka siltä on riistetty.

Napoletano
Arvoisa puhemies, esitän kiitokseni parlamentin jäsen Morillonille jo siitäkin syystä, että Turkkia koskeva asiakirja, sellaisena kuin se on esitetty, ei ole yksinkertainen asiakirja. Olemme keskustelleet siitä viime aikoina paljon; tänään keskustelemme kahdesta asetusehdotuksesta tulliliiton vahvistamiseksi ja sellaisten toimien kehittämiseksi, joiden tarkoituksena on edistää Turkin taloudellista ja sosiaalista kehitystä. Teemme tämän Helsingin Eurooppa-neuvoston kynnyksellä, neuvoston, jossa päätetään Turkin mahdollisesta Euroopan unionin jäsenehdokkuudesta, ja teemme tämän tilanteessa, jossa Turkin korkein oikeus on vahvistanut Abdullah Öcalanin kuolemantuomion, jota seurasi Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen kumoamispyyntö ja Turkin viranomaisten lausunto pääministeri Ecevitin esittämänä siitä, että olisi parempi toteuttaa juridinen kulku, puolustusasianajajien muutoksenhaku mukaan luettuna, ennen kuin hallituksen kanta tuodaan julki ja ennen kuin asia annetaan parlamentin käsiteltäväksi. Tapausta ei siis ole käsitelty loppuun saakka ja juuri meidän vastuullamme on jälleen kerran valita strategia.
Minusta vaikuttaa siltä, että parlamenttimme on päättänyt panostaa tuon maan demokraattiseen kehitykseen. Mutta meidän vaihtoehtomme ei ole sellaisen asenteen välillä, jossa jo tässä vaiheessa suljetaan ovet kokonaan, ja tapahtumien dogmaattisen hyväksymisen välillä. Muistutan kaikkia kollegoita parlamentin tarkistuksesta 11, jolla jälleen luovutetaan meidän haltuumme myös tämän yhteistyön kehitys. Jäljelle jää se tosiasia, että yhdessä yleisemmän kehyksen kanssa, kehyksen, josta monet kollegat ovat muistuttaneet ja juuri viimeiseksi kollega Swoboda, Abdullah Öcalanin kohtalo jää tällä hetkellä lopulliseksi kysymykseksi.

Morgantini
Tänään puheenjohtaja Prodi sanoi meille, että voidaksemme estää sen, ettei Turkki tulisi asenteeltaan katkeraksi, Helsingissä vahvistetaan sen jäsenehdokkuus unioniin. Se on merkittävä askel eteenpäin, mutta on valitettavaa, että Turkki ei ole ottanut vastaavanlaisia edistysaskeleita. Kaikki ovat tuohtuneita johtaja Öcalanin kuolemantuomion vahvistamisesta ja liittoutuneet pyytääkseen Turkin hallitukselta kuolemantuomion kumoamista, on mahdollista, että tuomio kumotaan huolimatta hallituksen vakavasta päätöksestä olla antamatta vastausta Strasbourgin tuomioistuimelle. Se ei tietenkään ole paljon, mutta voiko se riittää, jotta voidaan olla sitä mieltä, että Turkilla on kaikki edellytykset unioniin liittymiseksi? Ei. Joka päivä Turkissa loukataan ihmisoikeuksia: poliittisia vankeja on tuhansia, ammattiyhdistyksiin, mielipiteisiin, uskontoon ja vähemmistöihin liittyviä vapauksia tukahdutetaan. Huolimatta poikkeuksellisesta tapahtumasta ja sellaisista yksipuolisista rauhantoimenpiteistä, kuten KWP:n (Kurdistanin työväenpuolue) valinnasta hylätä aseellinen taistelu ja ryhtyä tulitaukoon, huolimatta KWP:n johtajien valinnasta antautua Turkin viranomaisille vahvistaakseen halunsa neuvotella rauhan puolesta, Turkin hallitus on antanut kielteisiä ja halveksuvia vastauksia. Eräät nuoret kurdipakolaiset, jotka vierailivat Euroopan parlamentissa, kysyivät meiltä aiommeko me auttaa heitä palaamaan kotikyliinsä. Ne on tuhottu, aiommeko me auttaa rakentamaan ne uudelleen? Vaikka arvostan suuresti ja kiitän parlamentin jäsen Morillonin mietinnön sisältöä, olen sitä mieltä, että tämän valinnan lykkäämisen pitää toimia voimakkaana merkkinä niin kauan kuin Turkin hallitus ei vahvista kuolemanrangaistuksen kumoamista ja aloita neuvotteluja kurdiongelman ratkaisemiseksi. Elämänoikeuden edessä ei voi toimia puolueellisesti.

Verheugen
 - (DE) Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, vaikka kummallakaan tänään keskusteltavana olevalla asetuksella ei ole oikeastaan mitään tekemistä sen keskustelun kanssa, jota käydään tulevana maanantaina neuvostossa yleensä ja muutamia päiviä myöhemmin Eurooppa-neuvoston Helsingin kokouksessa, minulle on tietysti selvää, ettei asian poliittista ja myös ajallista kontekstia saa sivuuttaa tässä yhteydessä. Meidän on luonnollisesti keskusteltava näiden molempien asetusten yhteydessä Euroopan unionin ja Turkin välisten suhteiden kokonaisongelmasta, ja sen useimmat puhujat ovat myös tänä iltana tehneet.
Olen hyvin kiitollinen täällä käydystä keskustelusta, koska se oli erittäin asiallinen. Tämän keskustelun kuluessa tuotiin esille erittäin arvokkaita ja tärkeitä huomioita, jotka kohdistettiin ennen kaikkea myös Turkin suuntaan, sillä Turkinhan on arvioitava, millainen poliittinen mieliala Euroopassa vallitsee sen Euroopan unionin jäsenyystoiveiden osalta. Ensiksi haluaisin kuitenkin kiittää lämpimästi ja erittäin vilpittömästi esittelijää, Morillonia, hänen esittämistään mietinnöistä ja antaa hänelle tunnustukseni sekä kiittää myös jäseniä McMillan-Scott ja Schwaiger heidän puheenvuoroistaan.
Uskon tämän mietinnön olevan niin tärkeä, koska Euroopan parlamentti yhtyy siinä käsitykseen, että eurooppalainen strategia on sopiva väline Euroopan unionin ja Turkin välisten suhteiden kehittämiseen ja että tämän strategian toteuttaminen edellyttää taloudellista tukea.
Sallikaa minun käyttää tilaisuutta hyväkseni ja sanoa vielä kerran, mistä Turkkia koskevan strategian muuttamisessa on kyse, enkä pidä sitä lainkaan syytöksenä, mitä jäsen Brie sanoi. Jos uudella komissiolla ei saa olla mahdollisuutta muuttaa edellisen komission näkökantoja, joita uusi komissio pitää väärinä, koko komissiota ei oikeastaan tarvita. Se voitaisiin siinä tapauksessa korvata roboteilla, jotka tekevät aina vain sitä, mitä niiden on kerran käsketty tehdä. Uskon juuri jäsen Brien ymmärtävän, että me emme halua joutua aina vastuuseen siitä, mitä edeltäjämme ovat tehneet. Me voisimme muuten käydä täällä mielenkiintoista keskustelua teidän omista edeltäjistänne, eikö niin?
Tähän asiaan haluaisin kuitenkin mielelläni selvyyden. Asiassa on kuitenkin kyse jostakin aivan muusta. Siinä on nimittäin kyse siitä, että meidän on tunnustettava, että tähänastiset Turkkia koskevat strategiat eivät ole saaneet aikaan ainakaan mitään näkyvää menestystä. Tämän epäonnistumisen syistä voidaan keskustella kauan, mutta se on tosiasia, sillä kaikki se, mitä täällä todettiin Turkin epätyydyttävästä edistymisestä, pitää myös paikkansa. Kysymys kuuluukin: voidaanko asian muuttamiseksi tehdä jotakin? Ehdotus, jonka komissio teki ja jonka Eurooppa-neuvoston Helsingin kokous toivottavasti hyväksyy, koskee rinnakkaisen prosessin käynnistämistä, jonka osat limittyvät tiukasti toisiinsa: toisaalta Turkin lähentäminen Euroopan unioniin käyttämällä juuri niitä välineitä, joita olemme käyttäneet myös muiden hakijavaltioiden lähentämisessä, ja toisaalta sen rinnalla perusteellinen muutos itse Turkissa. Korostan sanoja perusteellinen muutos. Voin kertoa teille viime päivinä Turkin pääministerin kanssa käymistäni keskusteluista ja useammasta tapaamisesta Turkin ulkoministerin kanssa, että Turkin hallitus on täysin tietoinen tämän perusteellisen muutoksen välttämättömyydestä poliittisella, taloudellisella, yhteiskunnallisella ja kulttuurisella alalla. Kyllä, se on enemmän kuin tietoinen - olen vakuuttunut siitä, että Turkin nykyinen hallitus ja sen takana oleva parlamentin enemmistö myös haluaa tätä perusteellista muutosta.
Meidän on nyt jossain vaiheessa rikottava tämä noidankehä. Ei ole mitään järkeä sanoa: vasta kun Turkki on jo tehnyt tietyt asiat, me annamme sille ehkä myönteisen vastauksen. Siinä tapauksessa saamme vain Turkin tavanomaisen vastauksen: koska Eurooppa ei pidä lupauksiaan, meillä ei ole mitään selkeää eurooppalaista tulevaisuutta emmekä voi siis lähteä tälle vaaralliselle uudistusten tielle.
Me voisimme jatkaa näin vielä monta vuotta, eikä mikään muuttuisi. Siksi nyt tehtävä yritys on järkevä ja menestystä lupaava, ja me voimme valvoa sitä koko ajan. Se on tärkeää, koska me emme tietenkään halua lähentää Euroopan unioniin maata, jonka kohdalla joutuisimme eräänä päivänä tunnustamaan, ettei se tule täyttämään poliittisia kriteerejä. Ei muuten pidä paikkaansa, että Turkissa ei olisi tapahtunut viime aikoina mitään mielenkiintoista kehitystä. Haluan mainita teille niistä vain kolme. Ulkopoliittisesti on kiistaton tosiasia, että todistamme Turkin ja Kreikan lähentymistä, jota pidettiin vielä puoli vuotta sitten mahdottomana. Tämä ei ole pelkästään Kreikan hallituksen, jota arvostan erittäin korkealle ja jolle haluaisin antaa erityisen tunnustukseni, ansiota vaan se on myös Turkin hallituksen ansiota. Haluan kuvailla teille tämän lähentymisen yhtä yksittäistä seurausta: kun kreikkalaiset ja turkkilaiset lehtimiehet tekevät nyt yhteistyötä estääkseen sen, että molempien maiden tärkeissä medioissa jatketaan sitä kiihotusta, jota olemme seuranneet vuosien ajan, ja että kansalaisille annetaan väärää tietoa naapurimaan tapahtumista, niin pidän tätä erittäin, erittäin suurena edistysaskeleena.
Toinen asia on se, että näemme luultavasti vielä ennen Eurooppa-neuvoston Helsingin kokousta Turkin hyväksyvän erittäin tärkeän ihmisoikeuksia koskevan lain. Ensimmäistä kertaa Turkin historiassa maassa on laki, joka mahdollistaa sen, että julkisten palvelujen jäseniä eli virkamiehiä voidaan asettaa syytteeseen, jos he ovat loukanneet ihmisoikeuksia. Esimerkiksi ne, joita pidetään vastuussa kidutuksesta, asetetaan syytteeseen. Tämä on itsestään selvä asia meidän maissamme, mutta Turkille se on jotakin, jota tähän asti ei juurikaan ole ollut.
Kolmas asia, johon haluaisin viitata, on se, että Turkin Euroopan yhdentymisen ja ihmisoikeuksien ministeri - hänellä on erittäin mielenkiintoisesti koottu toimialue, jonka osat sopivat kuitenkin hyvin yhteen - kertoi virallisesti vetoomustuomioistuimen vahvistettua Öcalanin kuolemantuomion, että tämän kuolemantuomion toimeenpaneminen ei ole Turkin tavoitteiden mukaista. Rikkomatta keskustelujen luottamuksellisuutta voin kuitenkin sanoa tässä yhteydessä niin paljon, että minun vaikutelmani asiasta on se, että Turkin hallitus ei tule tekemään päätöstä tuomion toimeenpanosta missään oloissa niin kauan kuin oikeudenkäynti Strasbourgissa on kesken. Tämän strategian tarkoituksena on pikemminkin käyttää hyväksi aikaa, jota on nyt voitettu Strasbourgin oikeudenkäynnin ansiosta, kuolemantuomion kieltämiseksi Turkissa.
Haluaisin vedota tässä yhteydessä vielä kerran erittäin painokkaasti Turkkiin, että se kieltäisi kuolemantuomion mahdollisimman pian. Se ei ole pelkkä symboli. Kuolemantuomio on jotakin niin lopullista, yksiselitteistä ja barbaarista, että me Euroopassa emme voi hyväksyä sitä missään tapauksessa. Turkki tietää aivan hyvin, että jo kuvailemani lähentymisen tien alkupäässä on oltava kuolemantuomion kieltäminen.
Olisin siis hyvin kiitollinen teille, jos te seuraisitte esittelijän mietintöä ja noudattaisitte sitä vanhaa velvoitetta, jonka Eurooppa on hyväksynyt Turkin osalta. Me itsekään emme ole aina erityisen uskottavassa asemassa myöskään Turkkiin nähden. Minusta on aina hyvin vaikeaa vaatia ja esittää vaatimuksia maalle, jolle olemme antaneet lupauksia, joita emme ole pitäneet. Näitä molempia asetuksia koskeva myönteinen päätös parantaa selvästi moraalista asemaamme Turkkiin nähden. Pidän sitä erityisen tärkeänä nykytilanteessa.
Ne aloitteet, joita Euroopan parlamentti on kehittänyt keskustelujen kuluessa tarkistusten muodossa, ovat suurimmaksi osaksi täysin sopusoinnussa komission näkemyksen kanssa, ja myös minä annan niille pääosin tukeni. Niissä on vain muutamia kohtia, joiden kohdalla en voi hyväksyä muutostoiveita sellaisenaan. Näin on aina silloin, kun on kyse toimielinten välisestä tasapainosta. Teidän pitää ja te tulette ymmärtämään, että komission on huolehdittava siitä, että toimielinten välistä roolijakoa ei muuteta, että niiden välinen tehtäväjako vastaa sopimuksia eikä eri toimielinten vastuualueita sekoiteta keskenään. Itse asiassa uskon kuitenkin havainneeni tällä välin asiassa suuren yksimielisyyden. Tarjoan Euroopan parlamentille myös nimenomaan kattavaa ja varhaista tietoa toteutettavista konkreettisista toimista myös niiden projektien osalta, joita kehitetään ja toteutetaan yhdessä Turkin kanssa rahoitusasetusten perusteella, joten Euroopan parlamentin osallistuminen Euroopan unionin Turkin suhteiden kehittämiseen on joka tapauksessa turvattu.
En tiedä tänä iltana, mikä päätös Helsingissä ensi viikolla tehdään. Olen kuitenkin hyvin vakuuttunut siitä, että Euroopan parlamentin näiden molempien asetusten yhteydessä tekemä päätös vaikuttaa vielä käynnissä olevien pohdintojen lopputulokseen sekä siihen päätökseen, jonka Eurooppa-neuvosto tekee ensi viikolla.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Ilmassa olevan bentseenin ja hiilimonoksidin raja-arvot
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Breyerin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0065/1999) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi ilmassa olevan bentseenin ja hiilimonoksidin raja-arvoista (KOM(1998) 591 - C4-0135/1999 - 1998/0333(COD)).

Breyer
 - (DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, käsiteltävänä oleva direktiivi on ilmanlaadun arviointia ja hallintaa koskevan direktiivin toinen johdannaisdirektiivi, ja tämä ehdotus on osa ilman epäpuhtauksien vastaista toimenpidekokonaisuutta. Olemme uskoakseni kaikki samaa mieltä siitä, että Euroopan kansalaisten tulisi hengittää terveellisempää ilmaa. Euroopan ympäristökeskuksen uusimmassa julkaisussa viitataan myös siihen, että useimmissa kaupungeissa ilma on niin saastunut, että se on terveydelle vaarallista, ja Euroopan 115 suurimmassa kaupungissa lähes 40 miljoonaa ihmistä altistuu sille, että ainakin yhden ilmansaasteen pitoisuudet ylittävät Maailman terveysjärjestö WHO:n hyväksymät yleisohjeet.
Huolimatta poliittisista aloitteista saastumisen vähentämiseksi ja ilmanlaadun parantamiseksi lähtökohtana on se, että henkilöliikenteen tarve kasvaa seuraavien kymmenen vuoden aikana vielä merkittävästi ja ajoneuvojen lukumäärä lisääntyy 25 prosentilla, mikä lisää ilman kuormitusta entisestään. Tämänvuotisessa kertomuksessaan WHO tulee myös siihen tulokseen, että liikenteen aiheuttama ilman saastuminen tappaa jopa enemmän ihmisiä kuin liikenneonnettomuudet ja myös siitä kansantalouksille aiheutuvat kustannukset ovat huomattavia. Näin ollen on siis tärkeää vähentää ilman saastumista ja juuri erityisen herkkiin väestöryhmiin kohdistuvia vaikutuksia sekä helpottaa terveydenhuoltojärjestelmien kuormitusta.
Olennaista tässä toisessa johdannaisdirektiivissä on se, että EU:ssa asetetaan ensimmäistä kertaa raja-arvo bentseenille ja hiilimonoksidille. Tämä on erittäin tärkeä askel sanoisin jopa, että on virstanpylväs ilmanlaatua koskevassa lainsäädännössä, kun ensimmäistä kertaa määritetään raja-arvo karsinogeenille, tässä tapauksessa bentseenille, joka voi aiheuttaa leukemiaa. Me tiedämme, että bentseenin lähteitä ovat bensiini ja öljy, ja Euroopan unionissa 80 - 85 prosenttia bentseeneistä syntyy bensiinin palaessa maantieliikenteessä.
Unionissa ei ole ollut tähän asti kynnysarvoa bentseenin aiheuttamille terveysvaikutuksille eikä siis vaaratonta altistustasoa. EY:n perustamissopimuksessa määritetty ennalta varautumisen periaate edellyttää kuitenkin raja-arvon asettamista erittäin alhaisen sairastumisriskin mukaisesti. Komissio on esittänyt bentseenin keskimääräiseksi vuosittaiseksi raja-arvoksi 5 mikrogrammaa per kuutiometri ilmaa, joka tulee saavuttaa vuoteen 2010 mennessä. Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta tukee tätä täysin. Ympäristöasioita käsittelevä valiokunta ei kuitenkaan tue komission aikomusta mahdollistaa eräänlaisen avoimen valtakirjan avulla rajattomat poikkeussäännökset, sillä komission ehdotuksen mukaisesti jäsenmaat voivat anoa niin sanottujen yhteiskuntataloudellisten ongelmien tapauksessa viiden vuoden siirtymäkautta, jota voidaan pidentää vielä uudelleen viidellä vuodella. Ympäristöasioita käsittelevä valiokunta odottaa direktiivin asianmukaista toimeenpanemista ja ehdottaa korkeintaan yhden kerran myönnettävää poikkeuksellista viisivuotista siirtymäkautta, jonka aikana on kuitenkin noudatettava kymmenen mikrogramman raja-arvoa.
Täysistunnossa on käsiteltävänä muitakin tarkistusehdotuksia, joissa tälle poikkeuskäytännölle asetetaan myös muita edellytyksiä, jotta estetään se, ja sen on tultava aivan selväksi, että näistä poikkeussäännöistä tulee takaovi direktiivin toimeenpanon laiminlyömiselle. Ympäristöasioita käsittelevä valiokunta tekee siis hyvin selväksi, ettei lähtökohtana saa olla se, että on määrä harjoittaa kaksiosaista ympäristöpolitiikkaa. Uskoakseni myös laajentumisen kannalta on aivan oleellista, että annamme tältä osin hyvän esimerkin emmekä lähetä hakijavaltioille vääränlaista viestiä. Ympäristöasioita käsittelevä valiokunta haluaisi tehdä selväksi ehdotuksellaan, joka on täsmällisempi ja poikkeussääntöjen osalta myös tiukempi, että tässä asiassa ei voi olla kyse kaksiosaisen ympäristöpolitiikan harjoittamisesta, vaan että siksi täytyy edetä niin, että saavutetaan korkea suojataso kaikille ihmisille EU:n alueella.
Tämän lisäksi valiokunta ehdottaa myös, että julkisuuteen tiedotetaan asioista jatkossa paremmin ja että ehdotettuja toimia laajennetaan vielä kerran muilla toimilla. Jos pääsemme siihen, että myös komissio voi toivottavasti yhtyä valiokunnan ehdotuksiin, olisimme uskoakseni saavuttaneet todellakin virstanpylvään tiellä kohti parempaa ilmanlaatua ja myös edistäneet merkittävästi sen selväksi tekemistä, että syöpää aiheuttavat aineet eivät ole kadonneet ympäristöstä. Me haluamme parantaa Euroopan ilmanlaatua ja antaa siten myös merkittävän panoksen terveyden suojeluun.

Schleicher
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja eurooppalaisten demokraattien ryhmän nimissä saan sanoa, että käsiteltävänä oleva direktiiviehdotus on eurooppalaisen ilmanpuhtauspolitiikan uusi kulmakivi. Ilmanlaatua koskevan kehysdirektiivin täydentämiseen kuuluu lukuisia eri ilman epäpuhtauksia koskevien johdannaisdirektiivien säätäminen. Tässä yhteydessä on säädetty toinen johdannaisdirektiivi, joka koskee bentseenin ja hiilimonoksidin ilman raja-arvoja sekä vastaavia valvonta- ja ilmoitusvelvollisuuksia.
Meidän tarkistusehdotuksissamme ei ole kyse vain tiukkojen vaatimusten asettamisesta ympäristön suojelulle vaan myös siitä, että nämä vaatimukset muotoillaan niin, että kaikki jäsenvaltiot voivat toteuttaa ja noudattaa niitä. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi on välttämätöntä tehdä tiettyjä kompromisseja erityisesti eteläisten jäsenvaltioidemme kohdalla. Näissä oloissa Euroopan komission kriteerit sekä ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan pitemmälle menevät tarkistusehdotukset ovat erittäin vaativia. Neuvoston puheenjohtajavaltio Suomi pyrkii vakavasti käyttämään Amsterdamin sopimuksen uusia oikeudellisia mahdollisuuksia ja saattamaan tämän ehdotuksen voimaan jo Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä tekemien tarkistusten jälkeen. Me kaikki tiedämme, miten kiireellinen ilman epäpuhtauksien vähentämisongelma on, kun otetaan huomioon myös ilmastonmuutokset.
Jäsen Breyer ilmoitti jo selvästi, että tämä direktiivi on oikeastaan todellinen johtopäätös kansalaistemme terveyden suojelun tehostamiseksi. Tästä syystä pidän neuvoston puheenjohtajavaltio Suomen aikeita erittäin myönteisinä. Se tarkoittaa kuitenkin myös, että meidän täällä Euroopan parlamentissa on luotava sille vastuuntuntoisesti tarvittavat edellytykset. Juuri tästä syystä en voi hyväksyä joitakin tarkistusehdotuksia, jotka ympäristöasioita käsittelevän valiokunnan enemmistö hyväksyi ja jotka ennen kaikkea myös jäsen Breyer ja hänen ryhmänsä esittivät. Jotkin näistä ehdotuksista ovat nimittäin turhia eivätkä paranna lakitekstiä mitenkään, ja toisilla taas ei ole mitään tekemistä tämän direktiiviehdotuksen kanssa, koska ne eivät koske sen soveltamisalaa. Me hylkäämme siksi useita tarkistusehdotuksia.
Asetusehdotuksen 3 artiklan 2 kohtaa koskeva tarkistusehdotukseni hyväksyttiin valiokunnan suurella enemmistöllä. Neuvonantajien, mietinnön esittelijän, Breyerin, sekä myös asiantuntijoiden kanssa käydyissä keskusteluissa täydensimme vielä kerran tätä tarkistusta, siis terävöitimme hieman sen sanamuotoa. Kyseessä on tarkistus 22, jolle pyydän teidän kaikkien tukea. Haluaisin kiittää jäsen Breyeriä. Hän näki vaivaa päästäkseen asiassa yhteisymmärrykseen, eikä se ollut yksinkertaista. Olen kuitenkin sitä mieltä, että jos keskitymme pelkästään komission ehdotuksen parantamisen kannalta olennaisiin tarkistuksiin - niitä ovat ennen kaikkea tarkistukset 1, 5, 7, 10, 11, 15, 16 ja 22 -, saattaisi olla mahdollista, että tämä tärkeä direktiivi saadaan myös nopeasti läpi. Voisin kuvitella ja toivon ja odotan sitä myös komission vastauksessa, että te tuette tätä direktiiviä, jolloin tie olisi oikeastaan auki sille, että tämä direktiivi pannaan täytäntöön todellakin mitä pikimmin.

Scheele
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin aloittaa kiittämällä ja myös onnittelemalla esittelijää hyvästä mietinnöstä. Erityisen hyvänä pidän erityisen herkkien väestöryhmien huomioon ottamista useissa mietinnön kohdissa, mutta myös mietintöön sisältyviä pitemmälle meneviä tiedottamisvelvollisuuksia. Toisen Euroopan ilmanlaadun parantamista koskevan johdannaisdirektiivin on tietysti täytettävä aiempien direktiivien tapaan seuraavat tavoitteet, nimittäin ilmanlaatua koskevien tavoitteiden määritteleminen ja määrittäminen eurooppalaisella tasolla sekä yhtenäisiin menetelmiin perustuvien ilmanlaadun arviointikriteerien luominen. Lisäksi on turvattava, että käytössä on tarkoituksenmukaista tietoa ilmanlaadusta, ja siitä on tiedotettava julkisuuteen. Kyse on myös - ja se on uskoakseni keskeinen tavoite - ilmanlaadun säilyttämisestä ja parantamisesta.
Toteuttamalla tämän direktiivin johdonmukaisesti ja nopeasti pääsemme uskoakseni todellakin askeleen lähemmäs tätä viimeistä tavoitetta. Molempien ilman epäpuhtauksien kohdalla mietinnössä on, kuten olette varmasti jo huomanneet, käsitelty vähemmän hiilimonoksidia. Sen osalta kaikki osapuolet hyväksyvät ehdotetun raja-arvon eli altistumisen 10 mikrogrammalle/m3 kahdeksan tunnin ajan, joka vastaa Maailman terveysjärjestö WHO:n hiilimonoksidin enimmäispitoisuuksia koskevia yleisohjeita. Bentseenin kohdalla tätä yksimielisyyttä ei enää olekaan, kuten kuulitte myös tähänastisista puheenvuoroista. On uskoakseni valtavan tärkeää, että ensimmäistä kertaa meillä on EU:n laajuinen karsinogeenia koskeva raja-arvo. Juuri korkeiden terveysvaarojen eli syöpäriskin vuoksi, mutta myös sen vaikutuksen vuoksi, joka tällä raja-arvolla on ennakkopäätöksenä muihin vielä sääntelemättömiin karsinogeeneihin, on tärkeää, että tässä direktiivissä määritetty raja-arvo toteutetaan käytännössä mahdollisimman pian.
Ryhmäni tukee siksi komission ehdotusta eli raja-arvoa, joka on 5 mikrogrammaa/m3 . Me tuemme myös sisällöllisesti sitä, että tätä raja-arvoa pyritään tulevaisuudessa laskemaan, mutta uskomme kuitenkin, että realistinen tavoitteenasettelu johtaa tällä hetkellä direktiivin nopeampaan toimeenpanemiseen. Todellinen poliittinen prioriteetti minulle on raja-arvojen noudattaminen kaikilla alueilla eli myös niin sanotuilla hot spot -alueilla, ja on estettävä se, että liian pitkälle menevillä poikkeusmääräyksillä avataan mahdollisuus bentseeniä koskevan raja-arvon toimeenpanemisen laiminlyönnille. Ratkaisun etsimiseen on otettava mukaan alueelliset ja paikalliset tasot, jotta ilmanlaadun paraneminen voidaan saavuttaa.

Davies
Arvoisa puhemies, kuten monet brittijäsenet, minäkin asun kahdessa maailmassa. Toinen on se paikka, josta luen kansallisista lehdistämme. Jotkin niistä syöttävät lukijoilleen valikoiman valheita ja puolitotuuksia saadakseen heidät vihaamaan kaikkea eurooppalaista. Toinen maailma taas on tämä; oikeasti olemassa oleva paikka, jossa teen työtä kollegoiden ja muiden kanssa ja yritän saada tämän mantereen paremmaksi paikaksi kansalaisilleen.
Tämä direktiiviehdotus kuuluu toiseen näistä kahdesta maailmasta. Sen yksinkertainen tavoite on vähentää saastumista ja parantaa hengittämäämme ilmaa, joka kiertää maasta toiseen kunnioittamatta valtioiden rajoja. Kuka voisi olla sitä vastaan?
Yleisölle annetuissa tiedoissa vakuuteltiin, että direktiiviehdotus on erittäin tärkeä ja antaa mahdollisuuden tukea lakiin liittyviä toimia, joihin kuuluu yleisön oikeus ilmoittaa niistä hallituksista ja moittia niitä hallituksia, jotka eivät ryhdy tarvittaviin toimiin tämän direktiivin noudattamiseksi. Jos emme pääse tavoitteeseemme bentseeni- ja hiilimonoksidipäästöjen vähentämisessä, se ei ole teollisuuden vika. Se on tehnyt osuutensa teknologisen muutoksen kautta. Se on sellaisten hallitusten vika, joilla ei ole poliittista rohkeutta hillitä autonkäyttöä kaupungeissa.
Euroopan liberaali- ja demokraattiryhmän edustajat pitävät tätä toimea myönteisenä. Otaksun, että tuemme kaikkia ehdotettuja tarkistuksia. Olemme mielissämme voidessamme lähettää sen vahvan ja käytännöllisen viestin euroskeptikoille kaikkialla, että me olemme Euroopassa tehdäksemme tämän mantereen paremmaksi paikaksi meille kaikille.

Isler Béguin
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan myös onnitella kollegaani, esittelijä Breyeria, hänen erinomaisesta työstään, jonka osalta toivomme, että komissio ottaa sen huomioon löytääkseen nopeasti kauaskantoisia toimia saastumisen torjumiseksi. Tiedämme, että bentseeni aiheuttaa leukemiaa. Tiedämme myös, että leukemia lisääntyy lasten keskuudessa. Tiedämme lisäksi, että tieliikenne aiheuttaa huomattavaa ilmansaastumista, ja varsinkin tiedämme sen, että tällainen liikenne on valitettavasti lisääntymässä eikä suinkaan vähenemässä. Siksi tätä direktiiviä on kaivattu, ja se on etusijalla muihin nähden.
Vaikka kannatammekin tätä mietintöä, olemme kuitenkin lisänneet siihen joitakin tarkistuksia, ja haluaisin puolustaa erityisesti kahta niistä. Ensiksi tarkistus 17, jolla vaadimme sitä, että poikkeamismahdollisuus poistetaan, sillä meidän mielestämme se vie pohjan tekstiltä ja se vain lykkää direktiivin soveltamista. Se on myös tämän direktiivin suurin heikkous. Toisaalta tarkistuksessa 20 ehdotamme komissiolle, että se asettaisi bentseenin kohdalla päästöjen raja-arvoksi 5 ìg/m3 komission ehdottaman raja-arvon 4. ìg/m3 sijasta. Tätä kynnysarvoa onkin joka tapauksessa alennettava bentseenin myrkyllisyyden vuoksi. Olemme tietenkin vielä kaukana, ja oikeastaan varsin kaukana, ennalta varautumisen periaatteesta, jonka pitäisi ohjata politiikkojamme, mutta myönnän kuitenkin, että tämäkin on edistymistä ja hyvä aloitus.

Blokland
Arvoisa puhemies, puhdas ilma on elämän perustarve. Siksi hyväksyn sen, että nyt saadaan aikaan hiilimonoksidia ja bentseeniä koskeva direktiivi. Koska bentseeni on hyvin myrkyllistä, kysymys on ilmanlaadun ja kansanterveyden suorasta suhteesta. Ehdotetut normit ovat kunnianhimoiset: 70 prosentin vähennys bentseenipäästöihin ja 30 prosentin vähennys CO-päästöihin. On toivottavaa, että nämä tavoitteet saavutetaan ja että myös ensimmäinen ilmanlaatua koskeva direktiivi saadaan aikaan. Tätä varten tarvitaan kuitenkin kovia ponnisteluja.
Sekä teollisuuden että liikenteen palamisprosessien täytyy olla täydellisiä, jotta hiilimonoksidipäästöjä voitaisiin vähentää. Sähkövoimaloiden, jätteenpolttolaitosten, sementtiuunien ja autojen hiilimonoksidipäästöjä on mahdollista vähentää. Jos kuitenkin puhumme metsäpaloista, silloin ei ole paljoakaan enempää tehtävissä. Metsäpalojen ja muiden hallitsemattomien palamisprosessien välttäminen voi siksi olla selkeästi osa politiikkaa toimeenpantaessa tätä direktiiviä.
Bentseenipäästöjen torjumiseksi on suhtauduttava varovaisesti muun muassa autojen polttoaineisiin. Siksi minua epäilyttää, saavutetaanko bensiiniasemia koskeva normi. Jos bensiiniasemilla ei suoriteta mittauksia, mihinkään toimiin ei ryhdytä. Jos mittauksia kuitenkin suoritetaan, on hyvin todennäköistä, että bentseeninormeja ei täytetä. Pyydän siksi Euroopan komissiota ja komission jäsentä, tarkastelemaan lähemmin tätä mittausten osa-aluetta. Tässä tapauksessa kattava mittaus on välttämätöntä, koska muuten ei ole vielä puhettakaan ilmanlaadun parantumisesta.

Goodwill
Arvoisa puhemies, ilman saasteiden, erityisesti bentseenin ja hiilimonoksidin, vähentäminen on Euroopan unionin perusteltu tavoite. Siksi tätä direktiiviä on yleisesti pidettävä myönteisenä.
Näytteiden otto ilmasta on järjestettävä, jotta saataisiin tarkka arvio vuosittaisista henkilökohtaisista altistumistasoista, ja olen huolissani siitä, että jotkin tarkistukset, joissa vaaditaan ajoradan reunalla olevia sisäänmenoaukkoja, antaisivat vääristyneen kuvan ongelmasta. Ihmiset eivät altistu jatkuvasti jalkakäytävän reunalla esiintyville pitoisuuksille. Tärkein seikka on rakennuslinja, ja se voi olla kauempana kuin viisi metriä jalkakäytävän reunasta.
Määrittelemätön bentseenirajojen alentaminen, johon jäsen Breyer viittasi, yhteiskunnallistaloudellisista syistä, näyttää ensiksi eriskummalliselta. Olisi luullut, että meidän huono-osaisilla alueillamme elävillä yhteisöillä olisi kaikkine siihen liittyvine terveysongelmineen suurin puhtaan ilman tarve. Jos kuitenkin tämä säädös johtaa teollisuuslaitosten sulkemiseen tuolla alueella, tulokset vaikuttaisivat kielteisesti ja pahentaisivat yhteiskunnallisia ja taloudellisia ongelmia.
Vaikka bensiinimoottorit ovatkin bentseenin ensisijainen lähde, myös metallurgisia koksitehtaita syytetään. Jos kaikkein tiukimmat näkökohdat otetaan käyttöön, tämä osa terästeollisuutta saatetaan ajaa ulkomaille, todennäköisesti Itä-Eurooppaan, mistä pääsenkin viimeiseen kohtaan.
Komission ehdotuksessa ei erityisesti käsitellä ilman saastumista hakijavaltioissa, ja minusta on vastuutonta huomattavan laajenemisen yhteydessä olla antamatta parlamentille tietoa saastetasoista sellaisissa maissa kuin Puola ja Tsekin tasavalta ja todennäköisestä kustannusten ja ajan tarpeesta, joka liittyy niiden saamiseen uusien vaativien standardien tasolle.
Voisinko ehdottaa, komission jäsen Wallström, että tulevaisuudessa, kun tämänkaltaista ympäristölainsäädäntöä harkitaan, otetaan huomioon ja tehdään julkisiksi kaikki mahdolliset hakijavaltioihin liittyvät seuraukset.

Patrie
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, toivoisin saavani puheenvuoron, jotta voin antaa tukeni esittelijä Breyerin mietinnölle, joka on mielestäni erinomainen monessakin suhteessa.
Aivan ensiksi haluaisin painottaa hänen ehdotustensa myönteistä merkitystä kansanterveyden kannalta. Euroopan komission tekemässä ehdotuksessa jota esittelijä Breyerin mietintö tukee, vaikka siinä mennäänkin vielä pidemmälle asetetaan periaate, joka koskee ilmanlaadun arviointia ja hallintaa kahden tärkeimmän saastelähteen osalta, jotka ovat bentseeni ja hiilimonoksidi ja joita molempia tieliikenne aiheuttaa. On oikeutetusti muistutettu, että bentseeni on leukemiaa aiheuttava karsinogeeninen aine ja että hiilimonoksidi saattaa aiheuttaa sydämen ja aivojen terveysvaurioita ja jopa kuoleman suurina pitoisuuksina.
Hyvät kollegani, ei ole kyse siitä, että lietsoisin pelkoa, mutta uskoakseni asiat on tiedostettava ja lisättävä tietoisuutta meitä uhkaavista vaaroista, jos emme nyt ryhdy realistisiin ja riittävän ankariin toimiin, joissa poikkeuksia sallitaan mahdollisimman vähän, jotta voimme arvioida, valvoa ja vähentää minimiin näiden kahden haitallisen kaasun saastepäästöt varsinkin, kun nämä kaasut ovat vaarallisia lapsille, iäkkäille henkilöille ja kaikille niille, joilla on sydän- tai keuhkosairauksia.
Toiseksi esittelijä Breyerin mietintö on varsin mielenkiintoinen kuluttajien eli meidän kaikkien kannalta. Jos alkutavoite olikin toimia niin, että yleisö pääsee helposti käsiksi uusimpaan tietoon, esittelijä menee vielä pidemmälle eikä tähdennä ainoastaan tiedottamisen lisäämistä, vaan myös sitä, että on lisättävä niiden tiedotusvälineiden määrää, jolla tätä tietoa levitetään, eikä se ole vähän.
Euroopan kansalaisilla on oikeus tuntea sen ympäristön laatu, jossa he elävät. Heidän on pystyttävä esittämään arvionsa toimivaltaisten kansallisten tai paikallisten viranomaisten omaksumista toimista voidakseen välittää tiedepiireihin sellaisia määrällisiä seikkoja, joilla voidaan edistää heidän hengittämänsä ilman laadun parantamista. Nämä toimet ovat voimakas poliittinen signaali, joka kertoo niistä poliittisista valinnoista, joita liikenneasioissa on omaksuttu.
Kehotankin teitä, hyvät kollegani, antamaan varauksettoman tukenne esittelijälle, jonka ehdotukset ovat sekä kunnianhimoisia että realistisia, ja näyttämään selvästi neuvostolle, kuinka vaativa Euroopan parlamentti voi osoittaa olevansa ympäristöä, kansanterveyttä ja kuluttajansuojaa koskevissa asioissa.

Wallström
. (EN) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin aloittaa kiittämällä ympäristövaliokuntaa ja erityisesti tietenkin esittelijää, jäsen Breyeriä, hänen arvokkaasta mietinnöstään. Kiitos teille myös teidän arvokkaasta panoksestanne tähän keskusteluun.
Käsiteltävänämme oleva ehdotus on toinen, jonka komissio esittelee ilman laadun arvioimista ja hallintaa koskevan puitedirektiivin 96/62 mukaisesti. Siinä asetetaan uudet raja-arvot. Nämä raja-arvot perustuvat Maailman terveysjärjestön viimeisimpiin tietoihin.
Komissio voi olla monilla alueilla samaa mieltä valiokunnan ehdottamien rakentavien tarkistusten kanssa. Hyväksymme tarkistukset, joilla tämä ehdotus saadaan vastaamaan ensimmäistä ilmanlaatua koskevaa johdannaisdirektiiviä 1999/30, joka hyväksyttiin tämän vuoden huhtikuussa. Siksi me voimme hyväksyä tarkistukset 1 ja 6.
Olen samaa mieltä kuin ympäristövaliokunta siitä, että kaikkein keskeisin keskustelualue on bentseenin raja-arvo ja aikataulut siihen pääsemiseksi. Bentseeni on vaikea, koska sen osalta ei ole mitään yksilöitäviä kynnysarvoja. Komissio voi periaatteessa hyväksyä tarkistuksen 2, jossa tämä tehdään selväksi. Ehdotamme pientä uudelleenmuotoilua, joka vastaisi standarditerminologiaa: koska bentseeni on ihmisessä syöpää aiheuttava genotoksiininen aine ja ei ole olemassa kynnysarvoa, jonka alittuessa ihmisten terveydelle ei aiheutuisi vaaraa.
Raja-arvon osalta komissio uskoo, että sen ehdotus vuosittaiseksi keskimääräiseksi pitoisuudeksi 5 ìg/m3, on hyvin tasapainossa. Se tarjoaa korkean suojaustason, mutta sen pitäisi myös olla yleisesti saavutettavissa kaikkialla unionissa seuraavan kymmenen vuoden aikana. Komissio ei sen vuoksi voi hyväksyä sitä osaa tarkistuksesta 20, jossa raja-arvoksi asetetaan 4 ìg/m3. On kuitenkin selvää, että syöpää aiheuttavien aineiden raja-arvoja on tarkistettava jatkuvasti.
Komissio raportoi bentseenistä osana uutta integroitua puhtaan ilman ohjelmaa vuonna 2004. Kuten ehdotuksesta käy selvästi ilmi, aiomme silloin harkita, ehdotammeko uuttaa raja-arvoa pitemmälle ajanjaksolle. Vaikka komissio katsookin, että sen ehdotuksen tavoitteet on yleisesti saavutettavissa vuoteen 2010 mennessä, on olemassa muutamia epävarmuustekijöitä. Tämä johtuu pitkälti siitä tosiseikasta, että tällä hetkellä ei ole olemassa mitään raja-arvoa bentseenille eikä jatkuvaa valvontaa kaikkialla unionissa. On kuitenkin selvää, että ongelmiin puuttumisen helppous riippuu jonkin verran ilmastosta. Komissio on siksi kysynyt parlamentilta ja neuvostolta 3 artiklan 2 kohdassa, pitäisikö tämä ottaa huomioon.
Kuunneltuaan keskustelua tähän asti komissio on sitä mieltä, että niiden jäsenvaltioiden olisi voitava pyytää pitempiä määräaikoja bentseenin raja-arvon saavuttamiseksi, joissa vuoden 2010 määräaika aiheuttaisi vakavia yhteiskunnallistaloudellisia ongelmia. Se ei siis siksi hyväksy tarkistusta 17 eikä tarkistuksen 20 loppuosaa. Olemme kuitenkin samaa mieltä siitä, että edellytykset poikkeusluvan saamiseen olisi tehtävä selvemmiksi ja tiukemmiksi. Tasapainon vuoksi komissio katsoo, että voitaisiin ajatella määräajan jatkamisen rajoittamista enintään 5 vuoteen. Se hyväksyy siis suurimman osan tarkistuksesta 22, jota pidämme parempana kuin tarkistusta 5. Se ei kuitenkaan katso voivansa tukea väliaikaista raja-arvoa 10 ìg/m3 ilman tietoa sen toteuttamismahdollisuuksista. Komissio ei voi hyväksyä tuota osaa tarkistuksesta 22. Tarkistus 11 liittyy osittain tarkistukseen 22, ja komissio hyväksyy sen osittain. Komissio ei hyväksy sitä osaa tarkistuksesta 11, jossa lisättäisiin sellainen vaatimus, että vuonna 2004 ehdotettaisiin tiukempaa bentseeniraja-arvoa. Ehdotus tekee jo selväksi sen, että selvityksen tarkoitus on katsoa viimeisimpiä todisteita ja tarvittaessa parantaa suojausta edelleen. Meidän pitää jättää sellaiset päätökset avoimiksi, kunnes meillä on kaikki todisteet käytössä.
Komissio voi hyväksyä tarkistuksen 10, jossa korostetaan sen tärkeyttä, että tutkitaan vaikutuksia erityisen herkkään väestöön. Komissio on ympäristövaliokunnan kanssa samaa mieltä siitä, että sisätilojen olosuhteilla on merkittävä vaikutuksia terveyteen, mutta emme usko, että tämä ehdotus on oikea väline miettiä tähän kysymykseen puuttumista. Aihe on paljon laajempi kuin bentseeni ja hiilimonoksidi, ja siksi sitä on katseltava laajemmasta kehyksestä ja tekniseltä kannalta. Direktiivissä 96/62 ympäröivä ilma määritellään ainoastaan " ulkoilmaksi" . Komissio ei voi siksi hyväksyä tarkistuksia 3 ja 12 eikä niihin osittain liittyvää tarkistusta 18. Sisäilma, josta tiedän parlamentin jäsen Breyerin olevan myös kiinnostunut, voidaan ottaa esille seuraavan ympäristöön liittyvän toimintaohjelman yhteydessä.
Asianmukaisen ajan tasalla olevan tiedon tarjoaminen yleisölle on avaintekijä uudessa kehyksessä ilmanlaadun parantamiseksi. Komissio voi hyväksyä sen osan tarkistuksesta 7, joka on lisäys luetteloon välineistä, joita jäsenvaltiot voivat käyttää tiedottaakseen yleisölle ilmanlaadusta. Se ei kuitenkaan hyväksy sitä osaa tarkistuksesta, jossa vaaditaan jäsenvaltioita tekemään luetteloita järjestöistä, joille on ilmoitettu, ja toimittamaan ne komissiolle. Siitä päätettiin ensimmäistä tytärdirektiiviä koskevissa keskusteluissa, että sellaiset luettelot olisivat liian byrokraattisia ja ne voisivat olla jopa harhaanjohtavia. Komissio hyväksyy parannuksena ehdotukseensa tarkistuksen 8, joka vaatii parempaa yleisölle tiedottamista hiilimonoksidista. Se voi myös olla osittain samaa mieltä tarkistuksesta 9. Liitteessä VI, osassa kaksi, käsitellään saastetasoja koskevia tietoja. Tämä pitäisi aktiivisesti saattaa yleisesti saataville Aarhusin yleissopimusta vastaavasti. Aineisto, johon viitataan liitteen IV osassa kolme, on kuitenkin erittäin teknistä ja mahdollisesti liian runsasta. Sen pitäisi olla saatavilla pyynnöstä, mutta sitä ei pitäisi aktiivisesti jakaa.
Komissio on samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, että jäsenvaltioiden on huolehdittava erityisesti siitä, että ne tarjoavat tietoa yleisölle kaikilla alueilla, joihin liittyy pidennetyt aikataulut bentseeniraja-arvon saavuttamiseksi. Voimme siis hyväksyä tarkistuksen 19 periaatteessa. Ehdottaisimme, että 6 artiklan 2 kohtaan lisätään: jäsenvaltioiden on kiinnitettävä erityistä huomiota pitoisuuksia, suunnitelmia ja ohjelmia koskevan tiedon saattamiseksi yleisesti saataville alueilla, joihin viitataan 3 artiklan 2 kohdassa. Komissio voi myös hyväksyä tarkistuksen 4 periaatteessa. Ehdotamme kuitenkin, että sana " pitoisuuksien mittaustuloksista" korvataan sanalla " pitoisuuksista" . Tämä osoittaa sen, että tietoa on lähetettävä eteenpäin, oli se sitten saatu mittaamalla tai muilla keinoin.
Sekä ilmanlaatua koskevan kehysdirektiivin että tämän ehdotuksen kolmas tavoite on varmistaa se, että jäsenvaltiot arvioivat ilmanlaatua johdonmukaisella ja verrattavalla tavalla. Komissio ei kuitenkaan hyväksy tarkistusta 13. Tähän tarkistukseen liittyy tällaisenaan teknisiä ongelmia, ja se on tarpeeton. Jäsenvaltioiden on tiedotettava komissiolle mittausmenetelmistä, määristä ja paikoista joka vuosi. Tämä on jo todettu direktiivin ja siihen liittyvän neuvoston ilmanlaatua koskevan tiedon vastavuoroista vaihtamista koskevan päätöksen 97/101 yleisissä raportointivaatimuksissa.
Komissio ei myöskään hyväksy tarkistusta 14. Se ei ole yhteensopiva ensimmäisen ilmanlaatua koskevan johdannaisdirektiivin kanssa. Yleinen tekninen ohje on se, että vuosittaisten keskimääräisten raja-arvojen mittaaminen rakennuslinjan läheisyydessä kuvastaa paremmin väestön altistumista. Komissio voi hyväksyä tarkistuksen 15 osittain. Siinä ajatellaan, että tämä ehdotus saataisiin vastaamaan direktiiviä 1999/30 lisäämällä sanat: kun on olemassa useampi kuin yksi mittauspaikka tietyillä alueilla ja tietyissä taajamissa, vähintään yhden näytteenottopaikan ja ainakin puolet paikoista tulee sijaita liikenteen lähellä ja vähintään yhden tulee olla kaupunkialueella. Siinä ajatellaan, että lisävaatimus siitä, että ainakin puolet paikoista pitäisi olla liikenteen lähellä, on liian määräävä.
Lopuksi, komissio on samaa mieltä tarkistusten 16 ja 21 tarkoituksen kanssa. Direktiivissä 96/62 sallitaan satunnaismittausten käyttö, jos niiden voidaan osoittaa olevan riittävän tarkkoja. Näissä tarkistuksissa pyritään määrittämään, mitä se tarkoittaa bentseenin osalta. Tarkistuksessa 16 seurataan tarkasti ensimmäistä johdannaisdirektiiviä. Komissio katsoo kuitenkin, että vuosittaisen keskimääräisen bentseeniraja-arvon osalta on mahdollista vaatia korkeampaa tarkkuusstandardia, joka on samanlainen kuin jatkuvalle seurannalle asetettu. Se voi siksi hyväksyä tarkistuksen 21 mieluummin kuin tarkistuksen 16.
Lopetan sanomalla, että on toivoakseni mahdollista päästä nopeaan sopimukseen tästä ehdotuksesta. Tällä hetkellä ei ole olemassa mitään yhteisön raja-arvoja bentseenille tai hiilimonoksidille. On olennaista saada tämä lainsäädäntö toteutettua, jotta kunnollinen seuranta voi alkaa ja jotta jäsenvaltiot voivat tunnistaa ongelma-alueet. Tämä on keskeinen tekijä sen varmistamisessa, että terveyttä suojellaan asianmukaisesti kaikkialla unionissa.
Vielä viimeinen huomautus parlamentin jäsen Goodwillille laajentumisesta, koska näkökohtanne oli todella tärkeä. Tällä hetkellä on vaikeaa saada kunnollista tietoa näistä asioista tai kunnollisia mittaustuloksia hakijavaltioista. Meidän on seurattava tätä erittäin tarkasti. Me teemme jo työtä yhdessä hakijavaltioiden kanssa ja olemme tehneet tarkastuskertomuksia, kuten jo tiedätte. Meidän on siis työskenneltävä yhdessä hakijavaltioiden kanssa, ja teidän näkökohtanne oli tärkeä. Tämä pitää lisätä tehtäväluetteloomme, jota meidän on tästä lähtien seurattava. Kiitos siis siitä, ja kiitos teille keskustelusta.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen, laajasta ja varmoin perustein esitetystä vastauksesta.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Uusien henkilöautojen hiilidioksidipäästöt
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana González Álvarezin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0064/1999) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen tekemiseksi uusien henkilöautojen keskimääräisen hiilidioksidipäästöjen (CO2-päästöjen seurantajärjestelmästä) (KOM(1998) 348 ­ C5­0041/1999 ­ 1998/0202(COD)).

González Álvarez
. (ES) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kuten puhemies sanoi, tämä on neuvoston toinen käsittely neuvoston yhteisestä kannasta, joka koskee uusien ajoneuvojen hiilidioksidipäästöjen vähentämistä. On muistettava, että tällä toisella käsittelyllä pyritään saavuttamaan ne Kiotossa asetetut ja sittemmin Bonnissa hyväksytyt tavoitteet kasvihuonepäästöjen vähentämiseksi, jotka ovat mielestämme edelleenkin vaatimattomia. Jos otamme huomioon ympäristöasioiden valiokunnan mietinnön, jonka mukaan päästöjä olisi pienennettävä 30 prosenttiin nykyisestä, meidän ehdottamamme tavoitteet ovat vaatimattomia. Joka tapauksessa pidämme myönteisenä tätä yhteistä kantaa, jolla kuitenkin pyritään välttämään sitä, että uudet henkilöautot kasvattavat hiilidioksidipäästöjä entisestään.
Ensimmäisessä käsittelyssä ympäristöasioiden valiokunnassa esitettiin 45 tarkistusta, jotka hyväksyttiin laajalla enemmistöllä. Näistä 45 tarkistuksesta 29 hyväksyttiin täysistunnossa, ja neuvostoa on kiitettävä siitä, että se valitsi yhteiseen kantaan valtaosan näistä 29 tarkistuksesta. Aiomme kuitenkin ehdottomasti esittää uudelleen 10 tarkistusta, sillä yli 40 jäsentä äänesti niiden puolesta ja vain yksi pidättäytyi äänestämästä, kun ne hyväksyttiin ympäristöasioiden valiokunnassa. Nämä tarkistukset sisältävät joitakin niistä kysymyksistä, joita valtaosa ympäristöasioiden valiokunnan jäsenistä piti tärkeinä. Joissakin niistä kyse on vain sanojen muuttamisesta, kuten tarkistuksessa 1, jonka mukaan kasvihuonepäästöjä, tässä tapauksessa hiilidioksidipäästöjä, ei pidä ainoastaan vakauttaa, vaan niitä täytyy myös vähentää.
Tarkistuksessa 3 esitämme valvontaa objektiiviselta pohjalta. Muutimme hieman komission ehdotusta.
Tarkistuksessa 3 puhumme myös oikeudellisesta kehyksestä, joka pitäisi laatia siltä varalta, että vapaaehtoiset sopimukset eivät toimi. Haluan muistuttaa, että yleensä parlamentissa ja varsinkaan ympäristöasioiden valiokunnassa ei juurikaan uskota siihen, että vapaaehtoiset sopimukset johtaisivat todellisiin tuloksiin. Tämän vuoksi esitämme oikeudellista kehystä.
Puhumme myös verohelpotuksista ja hyötyajoneuvojen sisällyttämisestä ehdotukseen, sillä niitä ei pitäisi jättää tämän ulkopuolelle, koska ne tuottavat suuria hiilidioksidipäästöjä.
Ehdotamme tiedonkeruujärjestelmän muuttamista siinä tapauksessa, että tuloksia ei saada määräaikaan mennessä. Neuvoston yhteisessä kannassa sanotaan, että tiedonkeruuta koskevissa ehdotuksissa on vaihtelua jäsenvaltioiden välillä.
Pyydämme myös, että tämän järjestelmän toiminnasta annetaan kertomus joulukuussa 2002. Tältä osin teimme myös pienen muutoksen komission ehdotukseen. Halusimme, että kertomus annettaisiin kesäkuussa 2002, mutta tekstissä annamme määräajaksi joulukuun, jotta kertomuksen laatimiseen jäisi enemmän aikaa.
Haluamme myös, että komission neuvostolle ja Euroopan parlamentille esittämässä kertomuksessa analysoitaisiin, onko hiilidioksidipäästöjen mahdollinen väheneminen riippuvaisempi teollisuuden teknisistä menetelmistä vai ihmisten kulutustottumuksista.
Tarkistus 10, jonka komissio ja neuvosto sanovat hyväksyvänsä, koskee autojen painoa ja kokoa.
Olemme tyytyväisiä siihen, että neuvosto ja komissio ovat hyväksyneet tietyt tarkistukset. Meidän täytyy mielestäni kuitenkin painottaa muutamia näistä 10:stä uudelleen esittämästämme tarkistuksesta, sillä ne hyväksyttiin ympäristöasioiden valiokunnassa todellakin käytännöllisesti katsoen yksimielisesti, vain yksi pidättäytyi äänestämästä. Komission ja neuvoston edustajat sanoivat, että joitakin näistä tarkistuksista tutkittiin vielä, esimerkiksi niitä, jotka koskevat verohelpotuksia ja hyötyajoneuvojen sisällyttämistä ehdotukseen.
Näin ollen olemme sitä mieltä, että joka tapauksessa näillä tarkistuksilla tuetaan vain tätä komission ja neuvoston verohelpotuksiin tai hyötyajoneuvoihin liittyvien asioiden tutkimista. Mielestämme komission ja neuvoston on helppo hyväksyä nämä tarkistukset. Olemme täysin tietoisia siitä, että neuvoston on vaikea saada 15 jäsenvaltiota vakuuttuneeksi tällaisesta ehdotuksesta. On kuitenkin sanottava, että kuultuamme lähes kaikkia ryhmiä ne vaativat meitä säilyttämään nämä tarkistukset, ja minä puolustan tätä ympäristöasioiden valiokunnan ehdotusta.

Schleicher
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, puhun PPE-ryhmän ja erityisesti jäsen Marlies Flemmingin nimissä, joka on WTO:n neuvotteluissa ympäristöasioiden valiokunnan edustajana eikä voi siksi valitettavasti käyttää tänään puheenvuoroa. Komission alkuperäisen ehdotuksen tavoitteena oli perustaa seurantajärjestelmä, jonka avulla voidaan saada tehokkaasti tietoja uusien henkilöautojen hiilidioksidipäästöistä. Ehdotus on osa Euroopan yhteisön strategiaa, jolla henkilöautojen CO2-päästöjä alennetaan ja polttoaineen kulutusta vähennetään. Muita tämän strategian elementtejä ovat autoteollisuuden kanssa tehty sopimus CO2-päästöjen vähentämisestä tiettyyn päivään mennessä ja polttoainetaloutta koskeva merkintäjärjestelmä, jolla helpotetaan kuluttajien valintaa uuden henkilöauton ostotilanteessa.
Tämä strategia on varmasti johdonmukainen, sillä me tiedämme, että liikenne aiheuttaa noin puolet kaikkien lähteiden CO2-päästöistä, mutta meidän on myös todettava, että Euroopan unionissa tuotetaan noin 12 prosenttia kaikkien lähteiden CO2-päästöistä, ja muualla maailmassa 88 prosenttia. Ministerineuvosto hyväksyi joitakin Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä tekemiä tarkistuksia, joilla vahvistettiin komission alkuperäistä ehdotusta. Tarkistukset koskevat esimerkiksi Kioton pöytäkirjaa sekä niiden tietojen tärkeyttä, joita kootaan autojen CO2-päästöjen vähentämistä vuoteen 2003 mennessä koskevan vapaaehtoisen sopimuksen asianmukaista seurantaa varten. Tarkistukset koskevat edelleen komission velvoitetta kertoa myös Euroopan parlamentille jäsenvaltioilta saatavista seurantatiedoista sekä lopuksi myös komissiolle toimitettavien tietojen täydentämistä. Pidämme siksi neuvoston yhteistä kantaa myönteisenä. Jotta tehokas seurantajärjestelmä voidaan luoda ilman suurempia viivytyksiä, olisi hyvä, jos tämä ehdotus hyväksyttäisiin mahdollisimman nopeasti. Päätös voisi silloin tulla voimaan vielä tämän vuoden puolella. Se tarkoittaisi, että vuosi 2000 olisi ensimmäinen vuosi, jolloin jäsenvaltioiden olisi koottava tarvittavat tiedot.

Lange
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tässä direktiivissä on mielestäni vielä kolme kiistanalaista kohtaa, ja niistä meidän tulisi myös keskustella. Jotta näin voidaan tehdä, pitäisi pohtia myös lyhyesti sitä, miksi tämä direktiivi on ylipäätään käsiteltävänä - ei suinkaan siksi, että on niin hienoa koota joitakin tietoja, sillä niitä kootaan jo tarpeeksi -, vaan siksi, että olemme sopineet vapaaehtoisesta sitoumuksesta autonvalmistajien kanssa. Tämä on ensimmäinen kerta Euroopan tasolla, kun olemme tehneet näin. Meillä on oltava tarvittavat välineet, jotta voimme myös tarkistaa tämän sitoumuksen noudattamista. Siksi tämä direktiivi on käsiteltävänämme ja siksi sen pitäisi olla myös sellainen, että se on sopiva väline, jota voidaan todellakin hyödyntää tämän sitoumuksen tarkistamisessa.
On siis kolme kohtaa, jotka kuuluvat mielestäni direktiiveihin, ja sikäli tuen mietinnön esittelijän hyvää työtä. Ensinnäkin: meidän on tehtävä selväksi, että jos tästä tarkistamisesta saatavat tiedot osoittavat, ettei vapaaehtoista sitoumusta ole noudatettu, turvaudutaan lakiperusteiseen ratkaisuun. Tältä osin direktiivissä on siis oltava yhteys tarkistamisen ja lakiperusteisen ratkaisun välillä, jos luvut todistavat yksiselitteisesti sitoumusten laiminlyönnistä. Tätä pitäisi täydentää.
Toiseksi: me tarvitsemme myös selkeitä näiden tietojen hyödyntämistä koskevia määräyksiä. Ei saa olla niin, että tietoja kootaan jossakin, ja sitten ne ovat kaapissa mapissa, vaan niiden on muodostettava vuonna 2002 perusta sitoumuksen tarkistamiselle. Me tarvitsemme riippumattomia tietoja sitoumuksen tarkistamista varten, ja tämä pitää mielestäni myös kirjata selvästi tähän direktiiviin.
Kolmanneksi: autoteollisuuden - sekä eurooppalaisen että myös korealaisen ja japanilaisen - sitoumus koskee teknisiä toimia CO2-päästöjen vähentämiseksi parempien moottorien, kevyen rakenteen jne. avulla. Tätä sitoumusta on myös tarkistettava. Jos CO2-kulutus nyt laskee ostokäyttäytymisen muuttumisen myötä, koska me haluamme kaikki yhtäkkiä ostaa kolmilitraisia autoja, silloin asia on toinen. Sikäli meidän on myös tehtävä selvä ero teknisten toimien ja kulutuskäyttäytymisen välille. Tämä sitoumus on myös integroitava direktiiviin, jotta tätä välinettä voidaan todellakin hyödyntää sillä aiotulla tavalla, jonka pohjalta tämä direktiivi on ylipäätään pantu alulle.
Sallikaa meidän siis täydentää tältä osin näitä direktiivin mainittua kolmea kohtaa, jotta meillä on sitten todellakin toimintakykyinen väline tarkistaa tämä sitoumus, joka on kokeilu Euroopan unionille.

Wallström
. (SV) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aluksi kiittää ympäristövaliokuntaa ja erityisesti sen esittelijää González Álvarezia kysymyksen nopeasta käsittelystä. Jotta autoteollisuuden kanssa solmimiemme ympäristösopimusten objektiivinen valvonta saataisiin käyntiin, on kaikkien osapuolten etujen mukaista, että emme enää viivyttele tämän päätöksen tekemisessä.
González Álvarez huomautti suosituksessaan, että yhteinen kanta sisältää useita niistä näkökohdista, joita Euroopan parlamentti esitti ensimmäisen käsittelynsä yhteydessä. Kuten Schleicher sanoi, Flemming on ilmoittanut voivansa hyväksyä yhteisen näkökannan ilman lisätarkistuksia.
On tärkeää, että olemme tietoisia siitä, että meidän on hyväksyttävä yhteinen kanta sen nykyisessä muodossa, jotta tämä päätös tulisi voimaan vuoden 1999 aikana. Muutoin menetämme kokonaisen kalenterivuoden tietojenkeruussamme.
Esitetyistä tarkistuksista voimme tukea täysin kolmea tarkistusta, jotka mahdollisesti parantavat yhteistä kantaa, nimittäin tarkistuksen 3 ensimmäistä osaa sekä tarkistuksia 7 ja 10. Voimme lisäksi periaatteessa tukea useita muitakin tarkistuksia. Kyse on tarkistuksesta 2 ja tarkistuksen 4 toisesta osasta sekä tarkistuksesta 9, vaikka niiden muotoa onkin mielestämme muutettava.
Haluan lyhyesti perustella komission näkökantaa. Ennen kaikkea haluan kommentoida tarkistusta 2, jonka mukaan päätöksen olisi koskettava myös muita moottoriajoneuvoja. Euroopan parlamentin ensimmäisen käsittelyn yhteydessä esittämän vaatimuksen seurauksena komissio ottaa nyt ensimmäisiä askeleita kevyiden hyötyajoneuvojen polttoaineen kulutuksen ja hiilidioksidipäästöjen liittämiseksi tyyppihyväksyntää koskevaan lainsäädäntöön; kyse on siis M1-luokan ajoneuvoista. Sen jälkeen komissio tutkii, onko tällaisten ajoneuvojen hiilidioksidipäästöjä mahdollista vähentää. Komissio on samaa mieltä siitä, että M1-luokkaan kuuluvat ajoneuvot ovat toimien tärkein kohderyhmä. Sen vuoksi tällä hetkellä ei ole minkäänlaisia suunnitelmia tutkia sitä, voidaanko siihen ottaa mukaan muitakin ajoneuvotyyppejä, erityisesti sellaisia, joiden polttoainetehokkuuden kuitenkin oletetaan olevan korkea, esimerkiksi kuorma-autoja tai sellaisia ajoneuvoja, joiden osuus paikallisissa hiilidioksidipäästöissä ei ole suuri, esimerkiksi kaksipyöräisiä ajoneuvoja. Komissio aikoo kiinnittää huomiota siihen ja muuttaa ehdotetun tekstin seuraavaksi: " Komissio tutkii mahdollisuutta esittää sopivia ehdotuksia ajoneuvojen erityisten CO2-päästöjen mittaamista koskevista yhdenmukaistetuista menettelyistä direktiivin 70/156 liitteen III määritelmän mukaisille ajoneuvoille."
Hiilidioksidipäästöjä ja ajoneuvoja koskevan strategian muita osia käsittelevän tarkistuksen 4 toisesta osasta olemme sitä mieltä, että yhteisen kannan johdanto-osan 6 kappale kattaa kyseisen tarkistuksen ensimmäisen osan lähes kokonaan. Emme voi hyväksyä tarkistuksen tätä osaa, koska viittaus 120 g/km yhteisötavoitteeseen olisi oltava siinä mukana. Euroopan parlamentin ehdotuksessa mainitaan kuitenkin se vuosi, jolloin tämän tavoitteen pitää olla saavutettu, nimittäin vuosi 2010. Ehdotetun johdanto-osan toisessa osassa viitataan hiilidioksidipäästöjä ja henkilöautoja koskevan strategian toiseen ja kolmanteen pilariin, nimittäin kuluttajille tiedottamiseen ja verohelpotusten käyttöön. Euroopan parlamentti hyväksyi kuluttajille tiedottamista koskevan direktiivin sen toisessa käsittelyssä, joka pidettiin 4. marraskuuta tänä vuonna, ja sen vuoksi direktiiviä voidaan pitää yhteisen kannan mukaisena; tämän asian uudelleenkäsittelyyn ei siis ole mitään syytä. Koska verohelpotukset ovat strategian tärkeä osa, niihin viittaaminen voi olla tärkeää. Koska komissio jo tutkii viitekehyksen mahdollisuutta, sen on käytävä ilmi johdanto-osasta. Komissio ehdottaa toista vaihtoehtoa, joka olisi muotoiltu seuraavasti: "Komissio tutkii mahdollisuutta ottaa käyttöön verohelpotuksia koskeva viitekehys, joka kannustaisi polttoainetta säästävien henkilöautojen käyttöön."
Vuosikertomuksen sisältöä koskevan tarkistuksen 9 osalta totean seuraavaa: esittelijä haluaa lisätä vuosikertomukseen uuden artiklan selkeyttääkseen sen sisältöä, siinä olisi muun muassa oltava analyysi siitä, johtuvatko vähennykset valmistajien toimista tai sellaisista tekijöistä, jotka liittyvät hiilidioksidipäästöjä ja henkilöautoja koskevaan strategiaan. Analyysi on tärkeä, jotta saisimme selville sen, suorittavatko valmistajat heille ympäristösopimuksen mukaan kuuluvat tehtävät. Kyse on esimerkiksi vuodelle 2003 asetetuista osatavoitteista ja tietenkin myös vuoden 2008 lopullisista tavoitteista. Analyysi vaatii kuitenkin suurta panostusta uusien menetelmien ja teknisten tutkimusten kehittämiseksi sekä tiivistä keskustelua valmistajien kanssa. Lisäksi voimme vasta parin vuoden kuluttua nähdä, onko mitään mainittavaa kehitystä tapahtunut. Sen vuoksi komissio ei todennäköisesti tee ensimmäistä arviointia, ennen kuin osatavoitteita ja lopullisia tavoitteita koskevat määräajat ovat umpeutuneet. Tämän on käytävä ilmi päätöksen tekstistä. Ehdotamme sen vuoksi seuraavaa muutosta. Se kuuluu näin: niissä kertomuksissa, jotka koskevat niitä vuosia, jolloin osatavoitteeseen ja lopulliseen tavoitteeseen on pitänyt päästä, on osoitettava, johtuvatko vähennykset valmistajien teknisistä toimista vai kuluttajien käyttäytymisen muuttumisen kaltaisista muista syistä.
Meidän on vaikea hyväksyä muita tarkistuksia, toisin sanoen tarkistusta 1, tarkistuksen 3 toista osaa, tarkistuksen 4 ensimmäistä osaa, sekä tarkistuksia 5, 6 ja 8, jotka eivät paranna eivätkä selkeytä tekstiä.
Lopuksi haluan sanoa muutaman sanan tarkistuksen 3 toisesta osasta. Siinä sanotaan, että komission on laadittava oikeudellinen kehys ympäristösopimukselle. Haluan korostaa, että pidän Euroopan parlamentin osallistumista ympäristösopimuksiin ratkaisevana. Kuten jo 3. marraskuuta pidetyssä täysistunnossa selvitin, en aio esittää mitään uusia ehdotuksia ympäristösopimukseksi ennen kuin Euroopan parlamentin asema on ratkaistu tämän asian osalta. Sen vuoksi laadimme nyt yleisen asiakirjan, joka koskee ympäristösopimuksia ja niiden oikeudellista kehystä sekä toimielinmenettelyjä. Solmittujen tai juuri solmittavien henkilöautojen CO2-päästöjen vähentämistä koskevien sopimusten osalta komissio on monissa yhteyksissä korostanut, että CO2-päästöihin liittyviä raja-arvoja koskevaa lainsäädäntöä tullaan harkitsemaan, jos autoteollisuus ei täytä sitoumuksiaan. Olisi kuitenkin sopimatonta aloittaa jo nyt sellaisen lainsäädännön tekninen valmistelu. Se antaisi teollisuudelle vääränlaisen viestin.
Yhteenvetona haluan sanoa, että olen erittäin tyytyväinen siihen, että yhteinen kanta on kokonaisuudessaan saanut esittelijältä ja ympäristövaliokunnalta niin myönteisen vastaanoton. Toivon nyt, että täysistunnossa voitaisiin antaa sille tukea, jotta päätös voitaisiin tehdä mahdollisimman pian. Silloin meillä on mahdollisuus seurata riittävän yksityiskohtaisesti autoteollisuuden kanssa solmittujen ympäristösopimusten toteuttamista. Jos täysistunnossa ollaan sitä mieltä, että useampien tarkistusten tekeminen on välttämätöntä, komissio on joissakin tapauksessa valmis tukemaan niitä joko kokonaan tai periaatteessa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen, esittelijälle ja tähän keskusteluun osallistuneille puhujille antamastanne yksityiskohtaisesta vastauksestanne.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Räjähdyskelpoisten ilmaseosten aiheuttamalle riskille alttiiksi joutuvien työntekijöiden turvallisuus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Pronkin laatima Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0074/1999) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi vähimmäisvaatimuksista räjähdyskelpoisten ilmaseosten aiheuttamalle riskille mahdollisesti alttiiksi joutuvien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelun parantamiseksi (viidestoista direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi) (C5-0221/1999 - 1995/0235(COD)).

Pronk
. (NL) Arvoisa puhemies, tämä direktiivi koskee turvallisuutta ja terveyttä. Näitä on laadittu jo useita. Tässä mietinnössä on kuitenkin erityistä se, että tämä on ensimmäinen mietintö, joka hyväksytään yhteispäätösmenettelyllä, jos huominen täysistunto tosiaan hyväksyy suosituksemme neuvoston kanssa tehtävän sopimuksen hyväksymiseksi. Uskon, että se on tämän mietinnön historiallinen puoli. Tämä on muuten myös ensimmäinen sosiaalialaa koskeva mietintö, joka hyväksytään yhteispäätösmenettelyllä. Parlamentti on aina ollut hyvin huolissaan siitä, että sosiaalinen ulottuvuus ei ole vielä ollut riittävästi esillä lainsäädäntökäytännössä.
Meillä ei ollut tämän mietinnön yhteydessä kovinkaan paljon ongelmia neuvoston kanssa. Näette sen myös niiden tarkistusten määrästä, joita parlamentti on esittänyt toisessa käsittelyssä. Meidän täytyy kuitenkin luonnollisesti todeta, että tämä kaikki on kestänyt kuitenkin melko kauan. Tässä erityisdirektiivissä on kysymys vuonna 1989 hyväksytyn puitedirektiivin kehittämisestä. Ensimmäinen käsittelymme oli vuonna 1996. Nyt on vuosi 1999. Direktiivi tulee voimaan vasta vuonna 2003. Tästä käy luonnollisesti ilmi, että tämä kaikki tosiaan kestää hieman kauemmin kuin olisi voinut olettaa. Kun yhä vielä näemme monien ihmisten kuolevan turvattomien työolojen vuoksi, nopeampi toiminta on tietysti toivottavaa.
Mikä sitten oli tärkein asia neuvoston kanssa käydyissä neuvotteluissa? Silloin kävi ilmi, että yhteispäätösmenettely on niin tärkeä. On erityisesti kysymys sen julkistamisesta, mitä olemme täällä sopineet. Me parlamenttina olemme alusta lähtien pyytäneet, että yrityksille tiedotettaisiin siitä, mitä eurooppalainen lainsäädäntö sisältää. Se sisältyy luonnollisesti myös kansalliseen lainsäädäntöön, mutta se on vaikeasti löydettävissä. Lisäksi myöskään kansallista lainsäädäntöä ei levitetä läheskään kaikkialle riittävästi. Neuvosto vastusti tätä alussa itsepintaisesti. Meidän täytyi neuvotella asiasta todella kovasti. On luonnollisesti hieman kummallista, että määräystä, joka saattaa olla tärkeä kaikkien yritysten kannalta, pidetään enemmän tai vähemmän salassa.
Tämä vie minut toisen huolenaiheeni pariin. Olemme nyt vähitellen saaneet todelliset puitteet vähimmäisdirektiiveille turvallisuuden ja terveyden alueella. Se on hyvin tärkeää. Jotkin maat eivät ole vielä panneet täytäntöön eräitä direktiivejä. Komissiota täytyy onnitella siitä, että se on viime vuosina haastanut muutaman näistä maista yhteisöjen tuomioistuimeen ja että se on myös johtanut muutoksiin. Kuitenkin tällä sektorilla ilmeisesti kestää vielä paljon kauemmin puuttua maiden tilanteeseen kuin muilla sektoreilla. Se on harmillista. Materiaalisessa testauksessa ollaan yhä jäljessä. Tämä materiaalinen testaus on kuitenkin niin tärkeää, koska on luonnollisesti kysymys siitä, että yrityksissä, sijaitsivatpa ne sitten Tanskassa tai Espanjassa, on voimassa suunnilleen samat vähimmäisvaatimukset. Se on hyvä kilpailusuhteiden kannalta, mutta se on ennen kaikkea hyvä niiden kannalta, jotka työskentelevät yrityksessä.
Jos muutosta ei tule ja jos materiaaliset normit eivät ole yhtäläiset, silloin on kyllä jotakin vialla. Meillä on vahvasti sellainen vaikutelma, että tätä asiaa ei ole säädelty vielä hyvin. Juuri siksi tämä "vademecum" (käsikirja), kuten sitä alun perin nimitimme, on tärkeä. On aika mielenkiintoista, että käsikirjasta on tullut nyt opas. Miksi sitten niin? Koska neuvosto jostain käsittämättömästä syystä ei hyväksynyt sanaa "vademecum". Sana "vademecum" ymmärretään ilman muuta suurimmassa osassa Euroopan maita ilman käännöstä, ja koko mutkikas ja pitkä prosessuaalinen otsikko on luonnollisesti vaikeammin ymmärrettävissä. Parlamentti kuitenkin teki tämän myönnytyksen. Emme ala nyt puhua siitä.
On kuitenkin yhä tärkeää, että kaikki saavat tietoa näistä direktiiveistä ja että niitä ennen kaikkea myös voidaan soveltaa. Monet yritykset eivät sovella direktiivejä hyvin, eikä siinä ole kysymys siitä, että ne eivät haluaisi tehdä niin, vaan se johtuu yksinkertaisesti siitä, että ne eivät ole riittävästi perillä mahdollisuuksista soveltaa niitä. Tällainen käsikirja voi auttaa siinä, ja tällä tavalla emme saavuta vapaaehtoisesti yhdenmukaistamista mutta kylläkin vähimmäisnormit. Uskoakseni lähennymme kuitenkin tällä tavalla toisiamme askel askeleelta.
Pyydän kuitenkin komissiota puuttumaan tähän materiaaliseen yhdenmukaistamiseen paljon tiukemmin kuin menneisyydessä on tehty. Meillä on uusi komission jäsen. Tiedän, että hänellä on paljon kokemusta tällä alueella ja että ehkä voimme odottaa vielä uutta vauhtia myös tässä asiassa.

Skinner
Arvoisa puhemies, uskon lujasti terveyteen ja turvallisuuteen, mutta uskon myös lujasti siihen, että emme voi muuttaa kaikkea lainsäädännöllä. Jos voisimme lainsäädännöllä poistaa sellaiset asiat kuin köyhyyden, onnettomuudet, sairauden ja kuoleman, meidän olisi pitänyt tehdä se eilen, mutta emme voi tehdä sitä.
Vaikka sanonkin näin, on kuitenkin asioita, joita voidaan tehdä Euroopan tasolla ja joihin kuuluu kulttuurin muuttaminen, sen kulttuurin, jossa me työskentelemme, ja sen kulttuurin, jossa me asumme. Tämä Pronkin mietintö on edistysaskel tähän suuntaan, ja hieno edistysaskel se onkin. Häntä pitäisi onnitella kaikesta tästä, koska hän on tehnyt loistavia johtopäätöksiä tähän mietintöön. Hän on tehnyt myös historiaa kaikella tällä, koska hänen mietintönsä oli ensimmäinen, joka meni läpi yhteispäätösmenettelyn aikana, ja ensimmäinen terveyttä ja turvallisuutta käsittelevä mietintö. Se ennustaa hyvin sen tulevaisuutta, mitä me voimme toivoa saavuttavamme käyttämällä yhteispäätöstä. Aina ei osoiteta nimenomaan parlamenttia, silloin kun puhutaan siitä, kuka on vastuussa ja perillä asioista, mutta juuri tällä alueella olemme paremmin perillä asioista, ja minusta jossain suhteessa myös enemmän vastuussa.
On edistytty vaikuttavasti pienten ja keskisuurten yritysten alueella, selvästi suuremmalla sektorilla kuin me koskaan voimme toivoa pystyvämme käsittelemään. Juuri siellä tapahtuu suurin osa työtapaturmista, ja kuitenkin minun ja muiden kollegoiden keskuudessa tunnetaan peittelemätöntä kauhua sitä seikkaa kohtaa, ettemme ota tätä paljoakaan huomioon. Henkilölle, joka on työssä pienessä ja keskisuuressa yrityksessä, sattuu työtapaturma 50 prosenttia todennäköisemmin kuin muille. Pienille yrityksille tarjottava tieto, joka oli tässä mietinnössä käsikirjan muodossa, ja josta heillä nyt on oikeus saada tietoa, edesauttaa pitkälti työpaikkakulttuurin muuttumista. Sitä pitäisi käyttää muissakin mietinnöissä muillakin aloilla, ja meidän olisi otettava siitä opiksemme.
Toisaalta osallistuessani sovittelumenettelyyn, olin mielissäni neuvoston hyvin todellisesta vastauksesta parlamentin tarkistuksiin ja panin merkille tulevaa käyttöä varten sen, kuinka me voimme saavuttaa toivomamme erilaiset tarkistukset ja kannat. Aikaisemman yhteistoimintamenettelyn aikana meillä oli tietenkin menestyksemme, ja komissio oli erittäin paljon osallisena niissä, ja meillä on edelleen tuo miellyttävä suhde. Turvallisuus on yksi niistä aloista, joilla voimme aina löytää keskitien ja saavuttaa sen, mitä me todella toivomme.
Nyt on aika hallitusten kuunnella koko ajan, mitä tällä parlamentilla on sanottavaa, ja on aika noiden hallitusten toimia. Parlamentti ei ole muita toimielimiä vastaan, vaan se on tasapaino ja se on jarru. Valitettavasti juuri siksi, että ministerit olivat liian läheisesti yhdessä, liian innokkaita saamaan mukavat suhteet kaukana Euroopan tason tarkastelusta, meillä on nyt tämä prosessi. Se tuo avoimuutta ja selkeyttä ja se voi olla ainoastaan hyvä asia Euroopan ihmisten luottamuksen kannalta.
Tämä mietintö ja sitä varten tehty työ vaikuttaa monen ihmisen elämään, monet yritykset ovat iloisesti yllättyneitä tasapainoisesta lopputuloksesta, ja jos tällaista työtä on enemmän, kenties Euroopastakin tulisi suositumpi sellaisissa paikoissa kuin Iso-Britannia.

Manders
Arvoisa puhemies, haluan kiittää kollega Pronkia siitä, kuinka rakentavasti hän on saanut tämän mietinnön aikaan. On tärkeää suojella työntekijöiden turvallisuutta koko Euroopassa mutta tietysti myös kaikkialla muualla maailmassa. On ikävää, että tulin mukaan tämän mietinnön käsittelyyn vasta myöhemmässä vaiheessa, koska minut valittiin parlamenttiin ensimmäisen kerran vasta heinäkuussa. Kuten Pronk jo sanoi, he ovat olleet mukana työssä vuodesta 1996 lähtien.
Miksi sitten sanoin tämän? Tämä on oikein hyvä mietintö, ja me kannatamme sitä sydämestämme. On harmi, että erityisesti varoitusmerkki on mielestäni joka tapauksessa vielä melko epäselvä. Se on kolmionmuotoinen merkki, jossa on punainen reuna ja mustat kirjaimet " EX" . Maallikolle, kuten minulle, joka on räjähdysalttiissa tiloissa, se voi tarkoittaa mitä tahansa. Onko se varoitus entisestä kumppanistani, joka voi olla melko " räjähtävää" tyyppiä. Onko kysymys räjähdysaineista vai mistä? Mielestäni olisi hyvä - olen ottanut tämän esille myös valiokunnassa ja olen jopa lähettänyt kirjeen, jossa kysytään, miksi ei voida käyttää samaa merkkiä -, että merkki voisi olla sama varoitusmerkki, siis kuvio, jota käytetään kansainvälisissä kuljetuksissa. Olen saanut tähän vastauksen. En ala käsitellä sitä nyt. Toivon kuitenkin, että pian varoitusmerkistä tehdään samanlainen kaikilla sektoreilla.

Bouwman
Arvoisa puhemies, minäkin olen uusi täällä. Minä nousen kyllä seisomaan, vaikka olenkin liian pitkä tähän laitteeseen.
Aluksi haluaisin kiittää esittelijää hänen tekemästään työstä, mutta olen huomannut myös uutena jäsenenä, että alkuperäisiä ehdotuksia on heikennetty huomattavasti ja että esittelijä on oikeastaan hyvin pahoillaan siitä huolimatta, mitä on saatu aikaan.
Tämäntyyppisten direktiivien välttämättömyyttä painotetaan valitettavasti jatkuvasti, ja erityisesti sitä, että tässä on kysymys vallitsevasta käytännöstä. Esimerkiksi Alankomaissa on tapahtunut useina vuosina räjähdyksiä samoissa tehtaissa pölyn vuoksi. Tietoa siitä, miten se on tarkalleen tapahtunut, ei ole.
Toinen seuraus on se, että korjaustöihin käytetään alihankkijayrityksiä, minkä vuoksi erityisesti väliaikaiset työntekijät eivät ole tietoisia yrityksen tilanteesta. Juuri siksi on tarpeen, että yrityksiä, työpaikkoja ja muuta luonnehditaan, luokitellaan, jaotellaan ja niin edelleen. Se on mukana tässä ehdotuksessa.
On kuitenkin tuskallista, että kysymys on yhtäältä vähimmäisdirektiiveistä ja toisaalta täällä keskusteltuun käsikirjaan liittyvien velvoitteiden vahvistamatta jättämisestä, puhumattakaan niistä asioista, jotka siinä mainitaan. Haluaisin siksi myös kysyä arvoisalta komission jäseneltä, kuinka uudet käytännöt halutaan luoda teknisesti ja kuinka väliaikaisen työvoiman vuokraamisen seurauksista halutaan huolehtia. Toisin sanoen laaditaan vallitseva käytäntö niin, että siihen kuuluvat asianmukaiset velvoitteet vähimmäisdirektiivejä varten.

Diamantopoulou
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, minäkin haluaisin vuorollani onnitella sovittelukomiteaa sekä parlamentin jäsen Pronkia ja niitä jäseniä, jotka ovat työskennelleet tämän sopimuksen hyväksi.
Mielestäni on erittäin tärkeää ja poliittisesti kiinnostavaa, että on saatu aikaan, kuten jäsen Pronk sanoi, Amsterdamin sopimuksen jälkeen ensimmäinen lainsäädäntötoimi sosiaalialalla ja erityisesti terveyden ja turvallisuuden alueella, kun tästä direktiivistä päätettiin yhteispäätöksellä. Direktiivi on erittäin tärkeä, ja se koskee työntekijöitä erityisen vaarallisissa tiloissa, työntekijöitä, jotka altistuvat räjähdyskelpoisille ilmaseoksille. Tiedätte, että komission, neuvoston ja Euroopan parlamentin välillä on ollut pitkällinen vuoropuhelu- ja neuvottelujakso.
Mielestäni on osoittautunut - huolimatta siitä, että tähän tulokseen päätyminen on kestänyt pitkään, huolimatta siitä, että siihen tarvittiin lähes neljä vuotta -, että Euroopan parlamentin pysyminen tiukasti tiettyjen tarkistusten takana on johtanut myönteiseen lopputulokseen. Näin ollen Pronkin esittelyyn viitaten minäkin haluaisin korostaa, että tarkistusten 4 ja 5 hyväksyminen osoitti myös sen, kuinka tärkeitä asioita ovat yhteispäätösmenettely ja parlamentin ja komission yhteistyö. Nämä tarkistukset koskevat yrityksille tiedottamista ja yhteistä käsikirjaa, joka minunkin mielestäni olisi voinut olla parempi ja sitovampi, mutta älkäämme unohtako, että toisessa käsittelyssä nämä tarkistukset hyväksyttiin.
Lisäksi haluaisin puhua direktiivin täytäntöönpanosta. Luonnollisestikaan tämän direktiivin täytäntöönpanon ongelma ei eroa muiden direktiivien täytäntöönpanosta. On hyväksyttävä se, että komission valvontakeinot eivät ole niin vahvoja, että voitaisiin valvoa kaikkia jäsenvaltioita ja kaikkia hyväksyttyjä direktiivejä. Olin kuitenkin ilmoittanut sitovasti myös komission puolesta, että ryhdymme mahdollisimman suuriin ponnistuksiin yhdessä jäsenvaltioiden sekä komission kaikkien osastojen ja mekanismien kanssa, jotta pääsisimme mahdollisimman hyvään lopputulokseen.
Mitä tulee kysymykseen, miten direktiivi pannaan täytäntöön itse yrityksissä ja syntyykö ongelmia alihankkijoiden tai osa-aikaisen työn osalta, haluaisin yhdistää vastaukseni muihin komission politiikkoihin ja toimenpiteisiin. Näin ollen siis se, kuinka yritykset sidotaan ja kuinka alihankkijajärjestelmä toimii, koskee tietysti jokaista jäsenvaltiota. Mutta työntekijöiden erityiskoulutus - sekä työntekijöille että työnantajille tarkoitetut terveyttä ja turvallisuutta koskevat erityisohjelmat - muodostuu ohjelmista, jotka sisältyvät työllisyysstrategiaa koskevan ohjelman suuntaviivoihin, niitä rahoitetaan Euroopan sosiaalirahastosta, ja valtioiden välillä on olemassa esikuva-analyysi-käytäntöjä, joilla koetetaan parantaa terveys- ja turvallisuusoloja niin hyvin kuin mahdollista.
Lopuksi, olen samaa mieltä jäsen Skinnerin kanssa siitä, että pelkkä lainsäädännön uudistus ei riitä hoitamaan tätä suurta terveys- ja turvallisuusongelmaa, vaan uskomme, että yhdessä politiikkojen, sosiaalirahastoista löytyvien varojen ja luonnollisesti jäsenvaltioiden politiikkojen kanssa tilannetta voidaan jatkuvasti parantaa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Helsingin yleissopimus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Sjöstedtin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0044/1999) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Itämeren alueen merellisen ympäristön suojelua koskevan yleissopimuksen (Helsingin yleissopimus) liitteisiin tehtyjen muutosten hyväksymisestä yhteisön puolesta (KOM(1999) 128 - C4-0218/1999 - 1999/0077(CNS)).

Sjöstedt
. (SV) Arvoisa puhemies, tässä mietinnössä käsitellään Itämeren alueen merelliseen ympäristöön liittyvän kansainvälisen yhteistyön kehittämistä ja parantamista. Vuonna 1974 Itämeren alueen valtiot kokoontuivat luodakseen niin kutsutun Helsingin yleissopimuksen merellisen ympäristön turvaamiseksi. Yleissopimusta kehitettiin vuonna 1992 laajojen poliittisten muutosten jälkeen. Euroopan unionin jäsenvaltioista siihen kuuluu nykyään Tanska, Suomi, Ruotsi ja Saksa. Lisäksi Euroopan unioni on itsekin yksi yleissopimuksen allekirjoittaneista. Työhön osallistuu lisäksi myös kolme Baltian valtiota Viro, Latvia ja Liettua sekä Venäjä ja Puola.
Itämeri on sisämeri, jolla on huomattavia ympäristöongelmia. Itämereen laskevien jokien alkulähteet ovat suuria, ja niitä on useissa eri maissa. Pohjanmereen ja Atlanttiin laskevat joet ovat pieniä ja maatalouden, teollisuuden ja kotitalouksien aiheuttamat päästöt ovat huomattavia. Itämeren suolapitoisuus on melko alhainen muihin meriin verrattuna. Lisäksi monin paikoin Itämerta on matalaan happipitoisuuteen liittyviä ongelmia. Se saa aikaan erityisympäristön, ja siitä seuraa myös monia ongelmia merelliselle elämälle. Yhtenä esimerkkinä tästä ovat erittäin suuret vuosittaiset kalakantojen vaihtelut.
Itämeren päästölähteiden puhdistamiseksi tehdään jo erittäin laaja-alaista työtä. Erityisesti puhdistuskapasiteettia parannetaan nykyään eri puolilla Itä-Eurooppaa. Rahoituksen hoitaa suurilta osin Euroopan unioni.
Tässä mietinnössä pyritään uudistamaan kahta Helsingin yleissopimuksen liitettä, nimittäin liitteitä III ja VI. Liitteessä III käsitellään maatalouden aiheuttamia päästöjä. Muutokset, jotka syntyvät tämän uudistuksen myötä, toteutetaan muun muassa typen, fosforin ja kasvinsuojeluaineiden aiheuttamien päästöjen vähentämiseksi. Sillä voi olla merkittäviä seurauksia erityisesti rehevöitymisen ja Itämeren hapenpuutteen osalta. Liitteen VI muutosten tarkoituksena on vähentää veneiden ja alusten päästöjä. Tässä osassa määritellään säännöt muun muassa jäteöljyn, jätteiden ja jätevesien keräyslaitteille. Molemmat näistä muutoksista ovat mielestämme erittäin myönteisiä, ja koska toimin esittelijänä, olen ilman muuta tukenut niitä ja kehottanut äänestämään niiden puolesta.
Alusten jätteidenkäsittelyn osalta voidaan todeta, että Euroopan unionissa laaditaan direktiiviehdotusta satamien vastaanottolaitteista. On kuitenkin tärkeää huomata, että liitteeseen VI liittyy melkoisesti ongelmia. Kyse on erityisesti mereen laskettavien päästöjen valvonnasta. Silloinkin kun valvonta toimii, esimerkiksi lentovalvonnan avulla, on ollut erittäin vaikea vaatia vastuussa olevia henkilöitä tilille ja rangaista heitä niistä ympäristörikkomuksista, joita Itämerellä todellakin tapahtuu.
Olen yrittänyt löytää jonkinlaisen maataloutta koskevan seurauskuvauksen siitä, miten asetetut vaatimukset vaikuttavat EU:n säännöstöön ja myös siihen laajentumiseen, joka koskee useita Itämeren alueen valtioita. En ole löytänyt mitään sellaista seurauskuvausta komission taholta, mutta luullakseni olisi ollut hyvä, jos olisin nähnyt sellaisen.
Näissä liitteissä esitetyt muutokset tulevat voimaan vuoden vaihteessa. Sen vuoksi on korkea aika tehdä tämä päätös. Olisi ollut hyvä, jos Euroopan parlamentti olisi voinut osallistua tähän työhön aikaisemmin.

Korhola
Arvoisa puhemies, Suomenlahden ulappa-alueella ja rannikon läheisyydessä ravinnepitoisuuksien on todettu yleisesti kasvavan kohti itää, mikä heijastelee Venäjältä peräisin olevan kuormituksen merkitystä Itämeren ravinnetilassa. Vastikään on kuitenkin kerätty laaja uudentyyppinen aineisto, joka käsittää kohteita aivan rantaviivan välittömästä läheisyydestä Itämeren matalista merenlahdekkeista. Tässä aineistossa vastaavaa kohti itää kasvavaa ravinnepitoisuuksien trendiä ei havaita, vaan korkean ravinteisuuden alueet heijastelevat selvästi paikallisia vaikutuksia: maanviljelyä, teollisuutta ja kesämökkiasutusta. Erityisen korkeita ravinnepitoisuuksia ilmenee mereen laskevien jokien läheisyydessä, mikä kertoo pelloilta ja maataloudesta peräisin olevien typpi- ja fosforiyhdisteiden laajamittaisesta kulkeutumisesta maalta merelle.
Ravinnekuormitus vaikuttaa rannikon varsin suljetuissa ekosysteemeissä huomattavasti voimakkaammin kuin avoimilla merialueilla. Tästä syystä monet rannan läheiset vesialueet kaipaavat kunnostusta. Juuri ranta-alueet ovat ihmisen toiminnan ja viihtyvyyden kannalta erityisen strategisia. Tämän vuoksi kaikki toimenpiteet, joilla maataloudesta, asutuksesta ja virkistyskäytöstä aiheutuvia paikallisia päästöjä voidaan merkittävästi vähentää, ovat ensiarvoisen tärkeitä.
Itämeren suojelutoimenpiteissä tarvitaan siten jatkuvaa hienosäätöä, pienemmän mittakaavan toimenpiteitä, joista myös nyt käsiteltävinä olevissa Helsingin yleissopimuksen liitteissä III ja IV on kysymys. Valmistetussa mietinnössä ehdotetaan lisäksi, että komissio laatisi analyysin siitä, mitä mahdollisia vaikutuksia muutoksilla on unionin voimassa olevaan lainsäädäntöön. Lisäksi olisi selvitettävä, voiko valmisteilla oleva lainsäädäntö, kuten Agenda 2000, vaikuttaa unionin toimiin Helsingin yleissopimuksen alaisuudessa.
Ympäristönäkökohtien, toimivan maatalouden, elinkeinopolitiikan, virkistyskäytön ja muun muassa laajentumisen yhteensovittaminen Itämeren kannalta kestävällä tavalla on luonnollisesti suuri haaste niin hallinnolle kuin politiikallekin. Tarvitaan tietoista pyrkimystä koherenssiin. Ehkä aloite pohjoisesta ulottuvuudesta voisi tarjota sellaisen kokonaisvaltaisen näkökulman Itämerenkin alueeseen, jolla kaikki nämä tärkeät politiikan sektorit voivat olla samanaikaisesti ja keskenään yhteensopivasti käsiteltävinä.
Haluan myös uskoa, että toimiessaan hyvin pohjoinen ulottuvuus tarjoaa foorumin, jolle EU:n on luontevaa kutsua myös muita esimerkiksi Itämeren kannalta keskeisiä toimijoita. Muun muassa Pohjoismaiden neuvostolla on jo erittäin pitkä kokemus ympäristöpolitiikan tekemisestä pohjoismaissa ja lähialueilla. Pohjoismaiden neuvosto osallistuu parlamentaarisen Itämeri-konferenssin järjestelyyn, jossa mukana ovat kaikki Itämeren maat. EU:n olisi luonnollista aloittaa läheisempi vuoropuhelu näiden maiden kanssa. Pohjoismaiden neuvosto onkin ollut aloitteellinen ja esittänyt toivomuksen tällaisen vuoropuhelun aloittamisesta EU:n kanssa. Toivon, että alueiden politiikan ekologisesti kestävään ja kokonaisvaltaiseen kehittämiseen saadaan hyvä ja toimiva malli pohjoisesta ulottuvuudesta myös unionin muita alueita varten.

Myller
Arvoisa puhemies, Itämeren alueen merellistä suojelua koskevan sopimuksen korvaaminen vuoden 1992 yleissopimuksella on tärkeä askel alueen ympäristöntilan parantamiseksi. Uusi sopimus kattaa koko Itämeren sitä ympäröivien valtioiden rantaviivaan saakka. Sen ohella, mikä on tärkeää, allekirjoittajavaltiot sitoutuvat sopimuksen mukaisiin toimiin koko valuma-alueella, mikä laajentaa huomattavasti sopimuksen tosiasiallista vaikutuspiiriä.
Helsingin yleissopimus on ollut tienraivaaja Itämeren valtioiden monenkeskiselle yhteistyölle. Tällä hetkellä alueella on lukuisia toimijoita, joiden yhteistyö ulottuu kaikille elämänaloille taloudesta kulttuuriin. Hansaliiton aikainen vilkkaan vuorovaikutuksen perinne on näin heräämässä henkiin ja ennen pitkää Itämerestä tulee unionin sisämeri.
Itämeren alueella tehtävä ympäristöyhteistyö on osa unionin pohjoisen ulottuvuuden politiikkaa. Kun meiltä usein kysytään, mitä tuo pohjoisen ulottuvuuden politiikka käytännössä tarkoittaa, se on esimerkiksi huolenpitoa pohjoisten alueiden herkästä ympäristöstä.
Sopimukseen sisältyvä sitoumus luonnon monimuotoisuuden suojelemiseksi on tarpeellinen täydennys Itämeren kalastussopimukseen. Tulevaisuutta ajatellen olisi syytä miettiä, miten Itämeren alueen ympäristönsuojelun rakenteiden toiminta voitaisiin järjestää tehokkaasti ja yksinkertaisesti. Itse uskon, että Helsinki-komissio voisi tarjota puitteet paitsi sen varsinaiselle päätehtävälle eli merellisen ympäristön suojelulle myös Itämeren Agenda 21 -ohjelman toteuttamiselle sekä mahdollisesti myös järkevän aluesuunnittelun koordinoinnille. Kaiken kaikkiaan pitkällä tähtäimellä tavoitteena voisi olla laajentaa Helsingin yleissopimusta kattamaan koko Itämeren alue tavoitteena noudattaa käytännön toimissa kestävän kehityksen periaatetta. Uudistettu sopimus voisi toimia mallina myös muille alueille.

Thors
Arvoisa puhemies, kaikki aikaisemmat puhujat ovat sanoneet tärkeitä asioita, jotka ovat totta, nimittäin että Itämeri on sairas meri ja että EU:lla on nyt siitä suuri vastuu. Tilanteen parantamiseksi tarvitaan sen vuoksi kaikkia välttämättömiä toimia. Mielestäni kollegani Myller esitti puheenvuorossaan useita kiinnostavia näkökantoja, jotka meidän on otettava huomioon. Uskoakseni meidän on tärkeää tietää, mitä mahdollisuuksia meillä on uudistaa Itämeren suojelukomission työtä vesistönsuunnitteludirektiivin yhteydessä, josta myös keskustelemme täällä. Olen muutaman kerran yrittänyt saada meille tällaisen toimivallan, toisin sanoen, olen yrittänyt pyrkiä siihen, että voisimme käsitellä näitä molempia asioita yhtä aikaa, ja sitä, kuinka Helsingin komissiota voitaisiin käyttää tehokkaasti tähän tarkoitukseen. Toivon, että ainakin ne, jotka ovat nyt paikalla, voisivat kokoontua tarkastelemaan asiaa.
Maataloutta koskeva liite III ei ehkä anna erityistä aihetta odottaa mitään uutta, esimerkiksi olemassa oleviin ympäristöstrategioihimme ja ympäristöohjelmiimme verrattuna. Toivon sitä vastoin, että voimme ensi viikolla Helsingissä hyväksyä kunnianhimoisen maataloutta ja ympäristöä koskevan tavoitteen, kuten on jo mainittu.
Kun ajattelemme työn uudistamista, on myös tärkeää, että Helsingin komission työ on julkista. Olimme sen vuoksi hyvin pettyneitä huomatessamme, että kiireellisiä toimenpiteitä vaativia alueita koskevan työn tuloksia ei julkistettu reilu vuosi sitten, koska Ruotsi vastusti näiden tulosten julkistamista. Se oli pieni häpeätahra tässä muutoin niin hyvässä työssä.
Haluan myös sanoa, että vastaanottolaitteiden perustamiseen liittyvä työ on erittäin tärkeää. Luulen, että meidän on pidettävä kieli keskellä suuta, ettemme vaaranna sitä, mitä tässä sopimuksessa jo on, ja että me emme yritä saavuttaa jotain, joka itse asiassa on " hyvän vihollinen" .

Schörling
Arvoisa puhemies, voin todeta, että parlamentissa on tänään kuitenkin pohjoinen ulottuvuus. Kuten esittelijä huomautti niin mietinnössään kuin täälläkin, Itämeren alueen merellisen ympäristön suojelua koskevan yleissopimuksen liitteisiin III ja VI tehdyt muutokset on jo hyväksytty ja ne tulevat voimaan kuukauden kuluttua. Euroopan parlamentin kuuleminen on sen vuoksi menettely, jonka avulla emme voi juurikaan vaikuttaa asioihin. Se on tietenkin hieman omituista, ja se tuntuu hieman ikävältä. Onneksi sopimukseen tehdyt muutokset ovat erittäin hyviä ympäristöä koskevan työn kannalta. Ne merkitsevät maataloudesta aiheutuvien typen, fosforin sekä erityisesti kasvinsuojeluaineiden päästöjen ja aluksien ja huviveneiden päästöjen vähenemistä. Tiedämme, että meidän on tehtävä erittäin päämäärätietoista ympäristöä koskevaa työtä ja päämäärätietoisia poliittisia päätöksiä Itämeren alueen ekologisen tasapainon palauttamiseksi.
Helsingin yleissopimukseen tehdyt muutokset sisältävät yleisiä määräyksiä, jotka vaikuttavat varmasti myös EU:n lainsäädäntöön, erityisesti maatalouspolitiikkaan. Olisi ollut kiinnostavaa, jos meillä olisi ollut mahdollisuus keskustella asiasta ja tuoda esiin siihen liittyviä mielipiteitämme.

Wallström
. (SV) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan ensiksikin tietenkin kiittää ympäristövaliokuntaa ja esittelijä Sjöstedtiä siitä työstä, jota hän on tehnyt tutkiessaan Helsingin yleissopimuksen liitteiden III ja VI tehtyjä muutoksia.
Kuten tiedätte ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta hyväksyi mietinnön 19. lokakuuta 1999. Mielestäni on hyvä, että olemme saaneet tilaisuuden keskustella tästä tänään täysistunnossa. Olen tietenkin tyytyväinen voidessani todeta, että esittelijä pitää myönteisenä yleissopimukseen ehdotettuja muutoksia. Ehdotuksessahan ehdotetaan, että Euroopan yhteisön on hyväksyttävä kahteen liitteeseen tehdyt muutokset.
Liite III koskee lähinnä maataloudesta aiheutuvia päästöjä, mistä on mainittu. Ehdotetut muutoksethan merkitsevät maataloudesta aiheutuvien typen, fosforin ja kasvinsuojeluaineiden päästöjen vähentämistä. Toisen liitteen päämääränä on vähentää alusten päästöjä.
Esittelijä Sjöstedt on turhaan huolestunut siitä, että komissio ei perehtyisi tarpeeksi välttämättömiin muutoksiin, jotka on tehtävä, ja niihin välttämättömiin vaikutuksiin, joita niillä on EU:n lainsäädäntöön. Kyse ei ole suurista ongelmista. Komissio on tietenkin tutkimuksissaan todennut, että voimme saada aikaan nämä muutokset ja että toteutamme ne. Jos komissio allekirjoittaa yleissopimuksen, meidän on myös huolehdittava siitä, että voimme täyttää tällaisen yleissopimuksen velvoitteet, minkä ei pidä olla mikään ongelma.
Kannatan myös täällä muodostunutta suomalaista rintamaa. Mielestäni se liittyy läheisesti pohjoiseen ulottuvuuteen, ja meidän on huolehdittava siitä, että voisimme mieluiten "liittää toisiinsa" Helsingin yleissopimuksen ja pohjoisen ulottuvuuden nimissä tehtävän työn. Sen vuoksi nämä huomiot ovat mielestäni oikeita. Komissiokin tekee töitä sensuuntaisesti, toisin sanoen huolehtii siitä, että voimme koordinoida ja hyötyä eri tahoilla tehtävästä työstä. Se voi vahvistaa Itämeren alueella tehtävää ympäristöä koskevaa työtä. Itämeren alueen kestävään kehitykseen liittyvän työn pitäisi lisäksi kuulua Helsingin yleissopimuksen piiriin. Tähän liittyvät keskustelut on aloitettu. Olemme siis komissiossa tietoisia siitä, että Itämeren alueella tarvitaan voimakasta ympäristöä koskevaa yhteistyötä. Olemme vakuuttuneita siitä, että yleissopimukseen tehdyt muutokset edistävät, vaikkakin vain vähän, tämän päämäärän saavuttamista.
Mietinnössä arvostellaan sitä, kuinka hyväksymismenettelyssä meneteltiin. Esittelijä korostaa, että muutokset hyväksyttiin jo 1. tammikuuta 1999 ja että Euroopan parlamentti teki sen vuoksi turhaa työtä. Pitää paikkansa, että yleissopimuksen toimeenpaneva elin, toisin sanoen HELCOM, hyväksyi muutokset 29. maaliskuuta 1998 ja että sopimuksen solmineita osapuolia kehotettiin tekemään muutokset ennen 1. tammikuuta 1999. Komissio vastusti kuitenkin asiaa väliaikaisesti, jotta sillä olisi ollut mahdollisuus neuvotella Euroopan parlamentin ja neuvoston kanssa. Komissio vastustaa asiaa edelleenkin. Komissio tulkitsee siis tilanteen niin, että muutokset eivät tule voimaan niin kauan kuin se satunnaisesti vastustaa asiaa. Kuulemismenettely on sen vuoksi voimassa, ja haluaisin kiittää teitä Euroopan parlamentin jäseniä osallistumisestanne.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Metsänviljelyaineiston pitäminen kaupan
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Pesälän laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A5-0072/1999) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi metsänviljelyaineiston pitämisestä kaupan (KOM(1999) 188 - C5-0128/1999 - 1999/0092(CNS)).

Pesälä
. Arvoisa puhemies, tämä direktiivi metsänviljelyaineiston pitämisestä kaupan lähtee oikeastaan siltä pohjalta, että aikaisemmat kaksi direktiiviä muovataan yhdeksi. Sen lisäksi kehitys ja tutkimus ovat menneet huomattavasti vuosikymmenten aikana eteenpäin, ja siitäkin syystä on luonnollisesti hyvä tarkistaa näitä asioita. Tämän lisäksi uudet jäsenvaltiot, Ruotsi, Itävalta ja Suomi, kerralla kaksinkertaistivat EU:n metsävarat. Näistä syistä johtuen on aivan hyvä, että näitä tarkistuksia ja tarkennuksia tehdään. Lisäksi on kyseessä harmonisointi OECD:n vastaavien järjestelmien kanssa. Se on myös hyvä asia ja mahdollistaa tulevaisuudessa kaupankäynnin tällä aineistolla myös yli EU:n rajojen, mikä on myös huomioitava.
Kyseinen aineisto on nyt luokiteltu neljään luokkaan, aikaisemmin ne olivat kahdessa luokassa. Tämä takaa nyt tietynlaisen sertifikaatin, takuun siitä, että saadaan oikea tarvike oikealle paikalle. Se turvaa ja takaa sen, ettei mitään virheitä - joista niistäkin suurilla pohjoisilla metsämailla on kokemuksia - pääse tapahtumaan. Alkuperä ja alkuperäalueet tulee määritellä myös kartalla. Kartat tulee toimittaa komissioon, ja näistä metsänviljelyyn liittyvistä tarvikkeista on myös pidettävä kattavaa luetteloa.
Valiokuntakäsittelyn yhteydessä maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta teki lukuisia tarkistuksia, ja ne kohdistuivat keskeisimmin muun muassa toimeenpanoaikaan. Komission esityksessä oli liian nopea aikataulu, ja sen tähden direktiivin voimaantuloa siirrettiin aina vuoteen 2003, jolloin jäsenmaat pystyvät saattamaan lainsäädännön tämän direktiivin edellyttämälle tasolle. Joidenkin maiden siirtymäaika oli myös otettava huomioon, ja niinpä siirtymäaikaa lisättiin parilla vuodella sellaisille maille, joiden siirtymäaika olisi muutoin loppunut. Joissakin maissa on varsin suuret siemenvarastot johtuen siitä, että hyviä siemenvuosia on ainoastaan kymmenen tai viidentoista vuoden välein ja näin ollen siemeniä tulee varastoida hyvinkin pitkälle ajalle, jotta ne eivät lopu kesken. Näiden varastojen loppuunkäyttö ja käyttömahdollisuus oli hyvin tärkeä asia, ja se tuli huomioitua myös tässä mietinnössä. Tämän lisäksi puhuttiin hyvin paljon geneettisistä resursseista; se on tällä hetkellä hyvin herkkä asia, ja luonnollisesti pyrimme siihen, että tämä esitys on linjassa EU:n käytännön kanssa. Samaten kasvien terveys ja terveyteen liittyvät muutokset tulivat tämän esityksen myötä myös huomioiduiksi.
Mietintöön on ymmärtääkseni huomenna tulossa äänestyksessä vielä kaksi tarkistusta; jospa aivan lyhyesti vielä kommentoisin niitä. Tarkistukseen 23 voin esittelijänä yhtyä mikäli johdanto-osaan, johon muutos tulee, lisätään kolme sanaa. Tarkistus kuuluu silloin seuraavasti: " tiettyjen alppialueiden tai Välimeren ja pohjoisten alueiden kaltaisten alueiden erityiset ilmasto-olosuhteet" . Jos tämä lisäys tehdään, niin voin esittelijänä yhtyä tarkistukseen. Mitä tulee tarkistukseen 24, joka on myös tehty huomiseksi, totean, että tämä tarkistus sisältyy jo nyt 4 artiklan 3 a kohtaan, joka on uusi kohta ja joka on varta vasten juuri tätä asiaa varten sinne lisätty.

Paulsen
Arvoisa puhemies, olen erittäin iloinen uudesta metsänviljelyaineistoa koskevasta ehdotuksesta, koska se antaa uusia mahdollisuuksia tai se antaa vanhoille mahdollisuuksille uuden tilaisuuden, ennen kaikkea siksi, että aineistoluokkia saa olla useampia. Ruotsinkielinen ilmaus av känd härkomst (siemenlähde tunnettu) antaa metsämaille ja paikallisille alueille mahdollisuuden säilyttää metsien geneettisen ja biologisen moninaisuuden. Metsämme tuottavat todellakin uusiutuvaa aineistoa, mutta metsämme ovat kuitenkin paljon enemmän kuin pelkkää raaka-ainetta. Metsät ovat myös biologisen moninaisuuden tyyssija, metsät ovat tärkeä hiilidioksidin sitoja, ja metsät ovat ehkä maapallon tärkein ilmaston ja vesien säätelijä.
Metsillä on myös henkinen ulottuvuus. Metsä merkitsee stressaantuneelle kaupunkilaiselle, ainakin jos tämä on syntynyt pohjoisen ulottuvuuden alueella, levollisuutta, hiljaisuutta ja rauhaa. Sen vuoksi on tärkeää, että metsiä käsitellään monimuotoisesti ja toimien moninaisuutena. Toistan sen vuoksi, että olen hyvin iloinen siitä, että ehdotuksen nykyinen muoto mahdollistaa metsien biologisen ja geneettisen monimuotoisuuden säilyttämisen.

Schierhuber
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa mietinnön esittelijä, haluaisin aluksi kiittää lämpimästi mietinnön esittelijää hyvästä yhteistyöstä tämän mietinnön laatimisessa. Voin sanoa oman ryhmäni puolesta, että annamme mietinnön esittelijälle täyden tukemme. Eurooppamme on hyvin metsäinen maanosa, ja metsän merkitys on erittäin suuri. Niinpä meidän kaikkien pitäisi oikeastaan olla tietoisia siitä, että metsänkäyttöön ei liity vain taloudellisia intressejä vaan ennen kaikkea myös meitä kaikkia koskevia ympäristöintressejä. Tällä haluaisin sanoa, että metsällä on monipuolinen rooli.
Haluaisin muistuttaa tänään vuosi sitten Galtürissa tapahtuneesta suuresta lumivyörykatastrofista, koska se osoittaa meille, miten tärkeää on, että ympäristön varovainen hyödyntäminen on meille kaikille tärkeä asia ja että juuri Alpit on erittäin herkkä alue, kuten ennen kaikkea sitä tuntevien on toistuvasti todistettava. Kuitenkaan eivät vain Alppien asukkaat vaan kaikki ihmiset, jotka tulevat mielellään joka vuosi lomallaan hiihtämään tai vaeltamaan Alpeille, arvostavat neitseellistä vuoristomaailmaa, jossa vaarat pidetään mahdollisimman pieninä. Juuri turvavyöhykkeiden metsittäminen on erityisen tärkeää. Lisääntymisaineisto, joka takaa sellaiset metsävarat, jotka voivat kestää nämä kovat ilmasto-olot, on siten ehdottoman välttämätöntä ja tärkeää Alppien turvallisuuden kannalta.
Pidän tässä yhteydessä ehdottoman välttämättömänä, että lisääntymisaineisto on peräisin juuri sellaiselta alueelta, joka todellakin vastaa näitä ilmasto-oloja, ja että puiden siemenet myös vastaavat näitä ilmasto-oloja. Jäsenvaltioilla on siksi oltava mahdollisuus määrittää joustavasti siementen valintakriteerit, sillä mikään ei ole tuhoisampaa kuin ne jälkiseuraukset, jotka vahingoittavat koko metsävaroja. Haluaisin muistuttaa myös erityisesti siitä, että tällaisia erityisvaatimuksia ei ole pelkästään Alpeilla vaan ennen kaikkea pohjoisilla alueilla eli niin sanotuilla napa-alueilla mutta myös eteläisillä alueilla, joilla on omat erityisvaatimuksensa.

Redondo Jiménez
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, meidän on pidettävä tätä ehdotusta direktiiviksi myönteisenä monesta syystä: muun muassa sen vuoksi, että siinä on laajennettu direktiivin soveltamisalaa. Nyt se ei rajoitu vain puuntuotantoon, vaan koskee myös muita metsänviljelyn osa-alueita, kuten korkintuotantoa ja geneettisen aineiston suojelua. Meidän on oltava tyytyväisiä myös sen vuoksi, että ehdotuksessa määritellään erilaisia luokkia, kannatetaan metsityksen käyttöä suojelutarkoituksessa, eikä ainoastaan puuntuotantotarkoituksessa. Aineistolta edellytetään mahdollisimman suurta geneettistä monimuotoisuutta, jolla voidaan taata aineiston sopeutuminen.
Ehdotuksessa otetaan enimmäkseen huomioon jäsenvaltioiden erilaiset tarpeet ja jätetään tilaa myös toissijaisuusperiaatteelle. Pohjoismaiden ja Välimeren maiden liittyminen Euroopan unioniin on ollut tärkein syy uudistaa tätä voimassa olevaa direktiiviä, joka sääntelee siementen ja kasvien kaupan pitämistä ja johon ei ole tehty oleellisia muutoksia vuoden 1975 jälkeen.
Direktiiviteksti on pääkohdiltaan tavoitteen, luokkien lukumäärän ja perusaineiston määritelmän ja muiden vastaavien kohtien osalta yhteneväinen toisen laajan kansainvälisen tason metsänviljelyaineiston kaupan pitämistä koskevan järjestelmän kanssa, joka on OECD:n alainen. Viime vuosien aikana on työskennelty tämän järjestelmän ajantasalle saattamiseksi ja on laadittu uudistettu teksti, joka odottaa neuvoston hyväksyntää. Näiden tekstien yhteneväisyys voi olla vain eduksi tämän aineiston kaupan pitämiselle.
Haluan ja minun myös täytyy onnitella Pesälää tästä mietinnöstä. Olen hänen kanssaan samaa mieltä siitä, että direktiivin voimaantulopäivä ei voi olla 1. tammikuuta 2000, vaan sitä on lykättävä ainakin kolmella vuodella, jotta jäsenvaltioilla olisi aikaa mukautua direktiivin määräyksiin.
Myös muiden parlamentin jäsenten, kuten Schierhuberin, esittämiä tarkistuksia on pidettävä myönteisinä, muun muassa sitä, jossa tähdennetään tavaravirtojen valvonnan vahvistamista virallisen alkuperätodistuksen avulla. On kuitenkin eräs tärkeä seikka, joka täytyy ottaa huomioon: perusteluosassa täsmennetään, että aineiston ulkoinen laatu on varmistettava; liitteen VII d kohdassa asiaa käsitellään kuitenkin hyvin yleisellä tasolla.
Tämä ei ole tyhjänpäiväinen asia. Kasvin laadulla on tärkeä merkitys Välimeren alueella, jossa metsitys tapahtuu hyvin vaikeissa oloissa. Kokemus on osoittanut sen, että tietyn kokoisilla kasveilla ei ole minkäänlaisia selviytymismahdollisuuksia äärimmäisen kuivuuden vaivaamilla alueilla, joita on Etelä-Euroopassa paljon. Kasvin juurtumisen helpottamiseksi on tarpeen käyttää ruukussa kasvatettuja taimia, joilla on hyvät juuristot, kun taas muissa maissa taimien istutus onnistuu ilman ruukkuakin.
Kasvin ulkoisella laadulla on suuri vaikutus sekä henkiin jäävien kasvien prosenttiosuuteen, joka voi vaihdella 85 prosentista 20 prosenttiin, että siihen, miten näiden kasvien istutus näissä äärimmäisen vaikeissa ilmasto-oloissa tulevaisuudessa kehittyy. Ulkoinen laatu on yksi niistä tekijöistä, jotka määrittelevät metsän laadun tulevaisuudessa. Näin ollen, jos kasvin ulkoista laatua ei säännellä, se voi johtaa erittäin vakaviin ongelmiin, sillä se mahdollistaa kaikenkokoisten kasvien ilmestymisen markkinoille.
On otettava huomioon, että joissakin jäsenvaltioissa on jo laillisia sääntelyvälineitä. On koko Euroopan ympäristölle etu, että istutukset tehdään hyvin ja että suurin osa niistä myös onnistuu. Istutettavien kasvien on oltava sopivia, sellaisia, jotka voivat sopeutua ympäristöön, sillä valitettavasti monissa Euroopan kolkissa ei voida istuttaa sitä, mitä halutaan, vaan sitä, mitä voidaan.
Jotta ehdotustekstiä voidaan muokata niin, että tämä selvittämättä oleva ongelma voitaisiin ratkaista tarkoituksenmukaisella tavalla, neuvostossa yritetään parhaillaan päästä sopimukseen siitä, että tekstiin lisätään uusi 7 kohta, jossa luetellaan ne ulkoiset ominaisuudet, joita edellytetään parhaiten yhteisön Välimeren alueen vaikeisiin maaperän ja ilmaston oloihin sopeutuvilta puulajeilta, jotta niitä voidaan pitää kaupan tällä alueella.
Haluaisin siis kiittää tästä ratkaisusta ja kannattaa sitä, ja toivon, että myös Euroopan komissio hyväksyy sen.

Keppelhoff-Wiechert
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tämän asian yhteydessä minulle tulee ensiksi mieleen sanonta, että jotkut eivät näe enää metsää puilta. On ymmärrettävää, että tämän direktiivin ajankohtaistaminen on tarpeen uusien jäsenvaltioiden jäsenyyden, sisämarkkinoiden kehityksen sekä metsätaloudellisen tutkimuksen myötä. On järkevää, että EU:n merkintöjen yhdenmukaistaminen helpottaa EU:n sisäistä sekä myös EU:n ja OECD:n välistä kauppaa. Tässä direktiivissä ei kuitenkaan oteta huomioon jäsenvaltioiden erilaisia tarpeita. Tämä direktiivi tulee saksalaisten asiantuntijoidemme ja saksalaisen metsätalouden mielestä vaikuttamaan kielteisesti metsätaimitarhatalouteen erittäin pysyvästi. Valvonnan pitäisi rajoittua koskemaan metsänviljely-yrityksiä eikä kaikkia yrityksiä, kuten direktiivissä on kaavailtu. Nämä vaatimukset koskisivat direktiiviehdotuksen mukaan myös yrityksiä, jotka eivät tuota metsänviljelyaineistoa.
Minun alueellani erityisesti tilanjatkajien halukkuus metsänhoitoon laskee erittäin voimakkaasti. Tähän lisääntyvään periaatteelliseen kantaan pakottavat erityisesti taloudelliset pohdinnat. Haluaisin yksinkertaisesti sanoa täällä parlamentissa kerran, että tiedän mistä puhun, sillä metsätaloudella on ollut jo kauan suuri merkitys omassa yrityksessämme. Tässä yhteydessä haluaisin mielelläni viitata saksalaisten metsätaimitarhojen toimeentuloa uhkaavaan tilanteeseen. Minun on todellakin kiinnitettävä huomiota tähän asiaan, kun otetaan huomioon maassani tapahtunut metsänhoidon muuttuminen luontaisen uudistumisen, kasvien tarpeen massiivisen alenemisen sekä myös puuttuvien julkisten varojen suuntaan. Valvontajärjestelmä on määrä konkretisoida vuoteen 2003 mennessä. Asiantuntijamme sanovat minulle, että tämä aika on heidän mielestään liian lyhyt. Tämä direktiivi ei ole sellaisenaan käyttökelpoinen, koska siinä ei oteta huomioon maantieteellisesti EU:n sisäisiä alueellisia eroja. Pohjoismaissa olemme tekemisissä valtavien metsäalueiden kanssa, joilla on yksi ainoa rekisterinumero, joten tämä uudelleenjärjestely ei aiheuta myöskään näille alueille mitään ongelmia.
Haluaisin mielelläni lopettaa jo näin puheajan puolivälissä, mutta meidän tulisi pohtia koko keskustelussa myös erästä seikkaa. Meidän tulisi ottaa tässä yhteydessä huomioon pohjoisen näkökannan sekä itävaltalaisten metsäintoilijoiden huolien lisäksi myös se, että me EU:n keskellä ja myös Saksassa panemme suurta arvoa turvalausekkeelle, jonka avulla direktiivin kokonaisuus pysyy myös todellakin käytännöllisenä.

Wallström
. Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin aloittaa kiittämällä maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokuntaa ja tietenkin sen esittelijää Pesälää erittäin myönteisestä komission ehdotusta koskevasta lähestymistavasta. Komissio arvostaa ehdotuksensa laajaa kannatusta.
Tämän ehdotuksen tavoitteena on saattaa ajantasalle voimassa oleva lainsäädäntö, joka koskee metsänviljelyaineiston pitämistä kaupan, niin että siinä otettaisiin huomioon uusien jäsenvaltioiden liittyminen vuodesta 1975, sisämarkkinat ja tieteen edistyminen. On ehdotettu 22 tarkistusta. Voin hyväksyä suurimman osan niistä sellaisenaan tai pienillä muutoksilla niiden laadintaan tai esitystapaan. Komissio voi hyväksyä Pesälän nyt ehdottaman tarkistuksen 23. Haluaisin kommentoida niitä neljää tavoitetta, joita komissio ei voi hyväksyä.
Haluaisin ensiksi kommentoida tarkistusta 4. Ehdotetun tarkistuksen mukaan selvä viittaus toissijaisuusperiaatteeseen olisi lisättävä johdanto-osan kappaleisiin. Komissio ei ole tällä kannalla. Ehdotus perustuu perustamissopimuksen 37 artiklaan ja kuuluu siten yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan. Komission ehdotuksessa on kuitenkin täysin tunnustettu tiettyjen jäsenvaltioiden tai niiden tiettyjen osien erityisolot, ja teksti kuvastaa selvästi tätä kantaa.
Sitten tulemme tarkistukseen 7. Komissio edellyttää 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan ensimmäisessä osassa, että menettelyjen, joilla varmistetaan ympäristövaarojen arvioinnit ja muut olennaiset tekijät, pitäisi vastata niitä, jotka on esitetty neuvoston direktiivissä 90/220. Ne sisällytetään tulevaan asetukseen. Ehdotetun tarkistuksen mukaan yleisluonteinen ilmaus " muut asiaa koskevat tekijät" korvattaisiin selvällä luettelolla näistä tekijöistä. Komissio on sitä mieltä, että tämä on epäasianmukaista, kun ottaa huomioon sen, että mikä tahansa tyhjentävä luettelo rajoittaisi tarpeettomasti varauksen sovellusalaa. Tarkistuksen toisen osan osalta voin suostua Euroopan parlamenttia koskevan viittauksen lisäämiseen.
Tarkistus 10: ehdotetun tarkistuksen mukaan virallinen alkuperätodistus olisi oltava metsänviljelyaineiston jokaisen toimituksen mukana markkinoinnin aikana. Komissio on samaa mieltä siitä tavoitteesta, että tavaravirtoja on valvottava, mutta tällaisen todistuksen käyttöönotto edustaisi tarpeetonta taakkaa kaupankäynnille. Komission mukaan olisi parempi ottaa käyttöön asianmukaisia tarkistuksia olemassa olevaan todistuksen alkuperäiskopioon.
Lopuksi tarkistus 17: ehdotetun tarkistuksen mukaan jäsenvaltioiden on säädettävä vaatimuksista, jotka tietyn lajin lisääntymisaineiston on täytettävä soveltuakseen erityisiin ilmasto-olosuhteisiin tai erityisen korkeille paikoille. Komission on perusteltujen poikkeuslupien kannalla, silloin kun ne ovat selvästi määriteltyjä sisältönsä osalta, esimerkiksi tietyn yhteisön alueen osalta, jolla on erityisiä ilmasto-olosuhteita tai noudatettavien menettelyjen osalta. Komissio on sitä mieltä, että ehdotettu tarkistus on liian laajapohjainen ja antaa jäsenvaltioille mahdollisuuden yksipuolisesti kieltää metsänviljelyaineiston pitämisen kaupan.
Nämä ovat kommenttini, ja haluaisin kiittää teitä huomiostanne ja kiittää kerran vielä maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokuntaa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Hedelmä- ja vihannesjalostealan YMJ
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Ayuso Gonzálezin laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A5-0068/1999) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi (EY) hedelmä- ja vihannesjalostealan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (EY) N:o 2201/96 muuttamisesta (KOM(1999) 376 - C5-0140/1999 - 1999/0161(CNS)).

Ayuso González
. (ES) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, asetuksessa (EY) N:o 2201/96 säädetään tomaattijalosteiden tuotantotuesta, jonka tarkoituksena on korvata teollisuudelle yhteisön markkinoiden ja maailmanmarkkinoiden välinen raaka-aineiden hintaero. Tuki myönnetään lähes 7 miljoonan tonnin Euroopan unionin kokonaiskiintiönä, joka jakautuu viisivuotisiin jaksoihin tuoteryhmittäin: kuoritut tomaatit, tomaattitiivisteet ja muut tuotteet. Tukea jaetaan vuosittain kussakin jäsenvaltiossa jakoa edeltävien kolmen markkinointivuoden aikana vähimmäishinnoilla tuotettujen määrien keskiarvoon perustuen.
Tähän asetukseen sisältyvään markkinointivuosien 1997 - 1998 ja 1998 - 1999 kiintiöiden jakoon tehtiin tuoteryhmittäin joitakin muutoksia vuonna 1997. Siitä lähtien jako seuraavaa markkinointivuotta varten on tehty edeltävien kolmen markkinointivuoden aikana vähimmäishinnoilla tuotettujen määrien perusteella, kuten tämän asetuksen 6 artiklan 4 kohdassa säädetään.
Sen lisäksi, että ehdotuksella muutetaan asetusta, siinä otetaan myös huomioon ministerineuvoston sopimus; tämä on todellakin asetukseen liittyvä poikkeus, sillä Portugali ei pystynyt täyttämään markkinointivuodelle 1997 - 1998 myönnettyä kiintiötä huonon sään vuoksi, kuten väitetään. Portugalille ehdotetaan laskennallisin perustein 83 468 tonnin lisämäärää markkinointivuosille 1999 - 2000 ja 2000 - 2001, joka on vuosina 1997 - 1998 tosiasiallisesti jalostetun määrän perusteella lasketun kiintiön ja sen kiintiön välillä, joka saadaan, kun tämä luku korvataan 884 592 tonnilla.
Tällä ei ole taloudellisia vaikutuksia muihin maihin, sillä komissio on jo tehnyt päätöksen ad hoc -budjetista, jolla tämä Portugalille myönnettävä lisämäärä rahoitetaan.
Kaikesta huolimatta tämä ministerineuvoston sopimus on aiheuttanut suurta levottomuutta muiden maiden, erityisesti Espanjan, Italian ja Kreikan tuottajien keskuudessa, jotka ovat todellakin erittäin kilpailukykyisiä tomaattijalosteiden ja tomaattien tuotannossa. Kuten tiedätte, arvoisa puhemies, Espanjan maatalousministeriön edessä on jopa järjestetty mielenosoituksia, sillä ajatellaan, että Portugali on saanut ilmaisen lahjoituksen.
Oikeudenmukaisempi, selkeämpi ja avoimempi tapa sopimusten ja jaon tekemiseksi olisi siirtyä kiintiöjärjestelmästä kynnysjärjestelmään. Tällä tavoin voisimme jokseenkin vastata näiden kilpailukykyisimpien maiden tuottajien tarpeisiin. Maatalouden valiokunta ja parlamentti eivät missään tapauksessa pyri epäämään Portugalilta tätä lisämäärää, jotta se pystyisi mukautumaan ja kasvattamaan kilpailukykyään tomaatintuotannossa, mutta nyt olisi kuitenkin tärkeä tilaisuus siirtyä kiintiöjärjestelmästä jäsenvaltiokohtaiseen kynnysjärjestelmään. Tämänsuuntaisia ovat ne tarkistukset, joita olen esittänyt tähän asetuksen muuttamista koskevaan ehdotukseen: kaksi näistä tarkistuksista koskee johdanto-osan kappaleita ja niissä todetaan, että jalosteiden tuotantoon myönnettävä tuki on todella tärkeä, että kiintiöt ovat riittämättömiä ja että ennen seuraavan markkinointivuoden alkua komissio tulee ehdottamaan siirtymistä kiintiöistä kynnysjärjestelmään. Toivottavasti komissio hyväksyy tämän.

Schierhuber
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin aluksi onnitella kollegaamme sydämellisesti hänen ensimmäisestä mietinnöstään. Haluaisin käsitellä tämänpäiväisessä puheenvuorossani paria ajatusta, jotka liittyvät siihen ja joissa ei ole uskoakseni kyse pelkästään teknisistä asioista. Ne tarjoavat myös periaatteellisen lähtökohdan, sillä meidän pitäisi mielestäni ajatella myös maatalouspolitiikassa paljon globaalimmin, myös sen lähtökohdan osalta.
Eurooppalainen maatalous, ja me kaikkihan kannatamme eurooppalaista maatalousmallia, on muodostettava niin, että viljelijöillämme kaikissa Euroopan osissa on selviytymismahdollisuus. Maatalouden sekä koko maaseudun on oltava elinkykyisiä, jotta myös vielä meidän jälkeemme tulevat sukupolvet löytävät koskemattoman elintilan. Se tarkoittaa, että maatalouden on oltava mahdollista sekä suotuisilla alueilla että myös epäsuotuisilla, ilmastollisesti vaikeilla alueilla ja syrjäseuduilla. Maataloutemme erottautuu maaseutua koskevalla monipuolisuudellaan, ja sen on oltava myös suuntautunut niin, että myös mitä erilaisimpien viljelytuotteiden viljelijät saavat toiminnalleen optimaaliset edellytykset.
Eurooppa erottautuu moninaisuudellaan, ja tällä en tarkoita pelkästään alueiden ja kulttuurien vaan myös niiden tuotteiden ja elintarvikkeiden moninaisuutta, jotka tekevät Euroopasta ainutkertaisen. Viljelijät vaikuttavat tällä tavalla merkittävästi maan tietyn alueen kulttuuri-identiteettiin, sillä se, mitä viljellään, siis myös jokainen alkutuotanto, ei anna sukupolvien ajan leimaansa pelkästään ruokakulttuurille vaan myös alueen väestön tavoille ja elämänfilosofialle.
Ihmisellä on erityinen yhteys myös kotimaahan. Ilman alueellisia juuria, joiden kautta ihminen kehittyy, ei ole olemassa perustaa tulevaisuudelle. Perinteinen keittiö, joka on kehittynyt alueellisesti viljeltyjen tuotteiden pohjalta, joiden pitäisi olla tietysti myös sopeutuneita paikalliseen ilmastoon, ei ole kulinaristinen nautinto pelkästään paikalliselle väestölle vaan kaikille, jotka perehtyvät muihinkin kuin omaan keittotaitoonsa. Juuri tämä paikallisten ja alueellisten ominaispiirteiden runsaus on ainutkertaista Euroopassa. Sitä on suojeltava, sillä se vastaa aarretta eikä sitä voida verrata mihinkään toiseen alueeseen maailmassa. Eurooppa, kuten jo sanoin, on, ja sen on säilyttävä myös jatkossa korvaamattomana, tunnettuna ja rakastettuna.
Kysynkin teiltä siksi: oletteko jo joskus todellakin ollut Euroopan etelässä ja maistaneet näitä tomaatteja, jotka viihtyvät täällä? Ne ovat korvaamattomia. Meidän tulisi mielestäni huolehtia eurooppalaisen maatalouspolitiikan yhteydessä myös siitä, että näitä tomaatteja voidaan viljellä, korjata ja jalostaa edelleenkin näillä alueilla. Lisäksi on luotava sopivat järjestelyt, jotta katovuosien varalta on olemassa myös järkevä ja joustava kiintiöjärjestely ja jotta asiaa voidaan käsitellä joustavasti. Samalla on kuitenkin oltava selvää, että kaikki nämä toimet on varustettava tiukoilla valvonta- ja seurantajärjestelmillä, ja se olisi uskoakseni monille aloille myönteinen lähtökohta tulevaisuutta varten.

Izquierdo Rojo
Arvoisa puhemies, mielestäni parlamentin jäsen Ayuso on tehnyt hyvää parlamentaarista työtä tämä mietinnön osalta, ja suhtaudun myönteisesti myös siihen, että tämä toimi hyödyttää minulle niin rakasta veljesvaltiota Portugalia. Kaikki tämä on minusta myönteistä. Sitä vastoin pidän kielteisenä ja jopa paheksun sitä tapaa, jolla neuvosto on hoitanut tämän asian. Emme voi hyväksyä sitä, että ministerineuvostot päätyvät tekemään näitä häpeällisiä lahjoituksiaan ja yrittävät sillä tavoin lieventää Agenda 2000:n vaikutuksia.
Arvoisa puhemies, en ihmettele, että neuvosto ei ole paikalla, ettei se näytä kasvojaan, että se on häpeissään tällaisesta juhlien päätöksestä, tästä lopuksi järjestetystä häpeällisestä lisäpalkkioiden jaosta. Tai ehkä voisimme puhua huippukokouksista, jotka päättyvät huipputason möhlintään. Tällä tavoin neuvosto on asiaa käsitellyt, kun otetaan huomioon sen toimintatapa, ajoitus ja motiivit. Sanoimme tämän jo aikaisemmin, 14. heinäkuuta. Tuolloin sanoimme puheenjohtaja Aznarille, että hän ei puolustanut Espanjan etuja ja että tällä tavoin toimimalla hän heikensi Espanjan asemaa. Tämän saman sanomme myös nyt.
Parlamentin kannalta nämä ovat neuvoston päätöksellä jo lukkoon lyötyjä asioita, ja me voimme vain tehdä selväksi sen, että tämä toimi on synnyttänyt suurta levottomuutta muiden jäsenvaltioiden tuottajien keskuudessa, voimme vain sanoa, että asetuksessa ei säädetä tällaisesta poikkeuksellisesta toimesta, ja todeta, että myös muut jäsenvaltiot joutuivat aikanaan kärsimään epäedullisista sääoloista, eivätkä ne silti ole saaneet sitä, mikä nyt lahjoitetaan Portugalille. Portugalin tomaattitiivisteen kiintiötä lisätään 83 468 tonnilla markkinointivuodelle 1999 - 2000, ja sen lisäksi sille myönnetään markkinointivuodelle 2000 - 2001 muita etuja, joihin kuuluu takautuvia kiintiön lisäyksiä 83 468 tonnin lisämääränä, esimerkiksi vuosien 1997 ja 1998 perusteella.
Arvoisa puhemies, tätä kaikkea varten laaditaan ad hoc -budjetti. Se merkitsee vuoden 2000 talousarviossa yli 500 miljoonaa pesetaa 532 miljoonaa pesetaa 3,2 miljoonaa euroa.
Kuten sanoin: onnittelut Portugalille, paheksuntani neuvostolle. Esittelijä oli hyvin selkeäsanainen, mutta on vaikea ymmärtää mistään mitään, sillä tämä on asetus, joka on täynnä tulkinnanvaraisuuksia ja poikkeuksia. Sen sijaan, että neuvosto olisi parantanut asetusta, se on huonontanut sitä.

Figueiredo
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kannatamme komission ehdotusta Portugalin tomaattikiintiön väliaikaisesta nostamisesta keinona, jolla hyvittää markkinointivuoden 1997 - 1998 ilmasto-oloista johtunut alhainen tuotanto. Ja on pantava merkille, että tämä lisämäärä ei korvaa edes koko mahdollisen tuotannon määrää tavallisissa ilmasto-oloissa: sen avulla kyetään ainoastaan lieventämään kyseistä pudotusta jaettaessa jäsenmaiden kiintiöitä.
Mietinnössä esitettyjen ehdotusten osalta me olemme myös sitä mieltä, että uudistus on tarpeellinen, sillä nykyisellä tilanteella on vinoutuneita seurauksia, kuten kokemus on osoittanut. On kuitenkin tarpeen ottaa huomioon, että mikä tahansa uudistus onkin, siinä on ajateltava nykyisen markkinointivuoden tuloksia ja Portugalin tuotantomahdollisuuksia tavallisissa ilmasto-oloissa.
Niinpä olemme sitä mieltä, että on parempi laajentaa ja parantaa nykyistä kiintiöiden laskutapaa, ja nostaa samalla tuotantotukien kokonaismäärää kuin siirtyä yleiseen kynnysjärjestelmään, josta voisi seurata sakot kaikille tuottajille, eikä vain niille, jotka ylittävät kiintiöt.

Verheugen
 - (DE) Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, kiitän mietinnön esittelijää erinomaisesta mietinnöstä. Esittelijä oli mietinnön toisessa osassa myös valmis tekemään ehdotuksia, ja hän on myös muotoillut aloitteita tulevaa politiikkaamme varten. Me puhumme nyt tomaattijalosteiden tuotantotuesta. Sen perustana ovat jalostuskiintiöt, jotka vastaavat tiettyä määrää tuoreita tomaatteja. Asetuksessa kaavaillaan, että kiintiöt jaetaan vuosittain uudelleen jäsenvaltioiden kesken. Tämän uudelleenjaon perustana on edeltävien vuosien tuotanto.
Portugalissa sääolot olivat markkinointivuonna 1997/98 poikkeuksellisen huonot. Siitä seurasi tomaattituotannon selkeä aleneminen, mikä puolestaan johti siihen, että jaettaessa kiintiöitä markkinointivuodelle 1999/2000 Portugalin tomaattitiivistekiintiötä leikattiin 83 468 tonnilla ja kolmen muun jäsenvaltion kiintiöitä vastaavasti nostettiin. Tilanne on samanlainen myös nyt, kun kiintiöitä jaetaan markkinointivuodelle 2000-2001.
Tämä ongelma on määrä ratkaista nyt käsiteltävänä olevalla asetusehdotuksella, mikä tarkoittaa, että Portugalin tomaattitiivistekiintiötä markkinointivuodelle 1999-2000 nostetaan 83 468 tonnilla ja kiintiöiden määrittämiselle tulevalle markkinointivuodelle 2000-2001 kaavaillaan erityismääräyksiä. Kyse on siis yksittäisestä ja ajallisesti rajallisesta kiintiöjaon muuttamisesta. Sillä on määrä ratkaista yhdessä jäsenvaltiossa ilmennyt erityisongelma. Tästä muutoksesta riippumatta komissio tulee tarkistamaan laajasti nykyistä järjestelyä. Tämän tarkistamisen tulokset komissio välittää neuvostolle vuoden 2000 kuluessa. Järjestelyn tarvittavia muutoksia voitaisiin sitten soveltaa markkinointivuodesta 2001-2002 alkaen.
Tämän kattavan tarkistamisen yhteydessä komissio käsittelee vielä perusteellisesti kolmen tarkistusehdotuksen sisältämiä suosituksia. Näissä tarkistusehdotuksissa on kyse erityisesti kiintiöiden korvaamisesta kynnysjärjestelmällä. Tämän kynnysjärjestelmän on määrä olla jäsenvaltiokohtainen, ja kyse on näiden määrien nostamisesta.
Komissio ei voi hyväksyä näitä tarkistusehdotuksia niin kauan kuin ei ole olemassa tuloksia ilmoittamastani kattavasta tarkistamisesta, jossa otetaan huomioon myös talousarvionäkökohdat. Sanon tämän siksi, että nämä tarkistusehdotukset menevät paljon pitemmälle kuin tämä tänään päätettävänä oleva, erittäin rajallinen erityisongelma. Haluaisin kuitenkin sanoa painokkaasti, että komissio tunnustaa näiden tarkistusehdotusten rakentavan luonteen.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
(Istunto päättyi klo 22.50.)

