Edellisen istunnon pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
 Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Papayannakis
Arvoisa puhemies, haluaisin vain mainita, että nimeni ei ole läsnäololistassa. Olin läsnä eilen, mutta unohdin kirjoittaa nimeni.

Puhemies
Hyvä, merkitsemme teidät läsnä olleeksi.
Onko muuta huomautettavaa?
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Päätös kiireellisestä käsittelystä
Puhemies.
Muistutan teitä siitä, että parlamentti päätti viime syyskuun 16. päivän istunnossaan lykätä lopullista äänestystä tätä asiaa koskevasta, Packin laatimasta mietinnöstä.
Pack (PPE), esittelijä. -(DE)Arvoisa puhemies, haluaisin pyytää kiireellistä käsittelyä koskevan pyynnön hylkäämistä. Emme pitäneet kiireellistä käsittelyä tarpeellisena edellisellä istuntoviikolla siksi, että halusimme antaa neuvostolle ja komissiolle mahdollisuuden käydä tarkistuksemme vielä kerran kunnolla läpi sekä sen jälkeen arvioida ja ehkä jopa noudattaa niitä. Ei käy päinsä, että vastattuamme neuvoston kysymykseen kesälomalla kaikessa kiireessä mietinnön muodossa neuvosto ei edes ota huomioon tekemiämme muutosehdotuksia niiden noudattamisesta puhumattakaan. Odotamme, että neuvosto kertoo meille seuraavaan lokakuussa pidettävään istuntoon mennessä, mitkä tekemämme tarkistukset se hyväksyy ja mitkä ei. Edellisessä, Brysselissä pidetyssä istunnossa Chris Patten kertoi meille, että hän haluaa myös tarkastella näitä ehdotuksia huolellisesti ja tehdä sitten oman ehdotuksensa. Olen sitä mieltä, että jos parlamentti kannattaa ehdotuksissaan verovarojen tehokkaampaa käyttöä, neuvoston ei pidä toimia päinvastaisella tavalla. Jos rahoja nimittäin joskus sattuisi häviämään tai hautautuisi koneiston rattaisiin, syyllinen on aina komissio, ei koskaan neuvosto.
Me haluaisimme, että tämän viraston aloittaessa toimintansa kaikki on todellakin aivan selvää, ja että virastoa johdetaan pätevästi. Haluamme myös, että Thessalonikissa sijaitseva jälleenrakennusvirasto liittyy siellä kiinteästi vakaussopimuksen toimipaikkaan Thessalonikissa ja että jälleenrakennusviraston operationaalisena osana toimiva Kosovo-virasto sijaitsee Kosovossa. Viraston hallintorakenteiden on myös oltava niin selkeät, että on todellakin mahdollista nähdä selvästi, minkä prosessien kautta rahoja jaetaan.
Haluaisin esittää vastalauseeni kaikille niille, joiden mielestä Kosovon jälleenrakentaminen ei ole mahdollista, jos emme äänestä kiireellistä käsittelystä koskevasta pyynnöstä tänään täällä. Se on hölynpölyä! Komission työryhmä työskentelee jo paikan päällä. Se tekee näin, ja te, hyvät naiset ja herrat, tiedätte kaikki aivan varmasti, ettei komissio maksa koskaan kovin nopeasti. Emme voi siis sanoa, että komissio antaa tänään toimeksiannon ja maksaa siitä huomenna. Komissio voi antaa toimeksiannon tänään ja, jos sen rahallinen tarve on arvioitu lokakuussa, maksaa siitä sitten ehkä aikaisintaan marraskuussa tai joulukuussa - valitettavasti hyvin myöhään kuten aina.
Me emme ole niitä, jotka estävät Kosovon jälleenrakentamisen. Sen tekee neuvosto, jos se ei pian seuraa meitä tällä tiellä, jolle olemme täällä lähteneet.

Brok
ulkoasioiden valiokunnan puheenjohtaja. -(DE)Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, valiokunta yhtyy mietinnön esittelijän kommentteihin. Neuvoston päätöstä ei ole suunniteltu tehtäväksi vielä tälläkään viikolla, joten senkään osalta ei ole odotettavissa viivytyksiä. Niin valiokunta kuin parlamenttikaan ei ole muuten saanut toistaiseksi neuvoston virallista vastausta esityksiimme. Tästä syystä pyydän hylkäämään kiireellistä käsittelyä koskevan pyynnön.
(Pyyntö noudattaa kiireellistä käsittelyä hylättiin.)

Kansanterveys ja elintarviketurvallisuus
Puhemies
Esityslistalla on komission julkilausuma kansanterveydestä ja elintarviketurvallisuudesta.

Prodi
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, viime vuosina ja varsinkin viime kuukausina alituiset elintarvikeskandaalit ovat järkyttäneet Euroopan unionin kansalaisia, joiden edustajia te olette. On ollut hetkiä, kuten tänään, jolloin ihmiset eivät enää ole varmoja siitä, mitä ruoaksi laittavat, eivätkä enää usko hallitusten tai tiedemiestenkään voivan taata elintarvikkeiden todellista terveellisyyttä. Meidän tämänpäiväinen tehtävämme on tehdä kaikkemme, jottei tämä luottamuspula toistuisi. Tämä ongelma koskee henkilökohtaisesti teitä ja minua, kuten ketä tahansa muutakin eurooppalaista kuluttajaa: meillä on siis vastuu kansalaistemme terveyden suojelusta. Niinpä meidän ehdoton velvollisuutemme on ryhtyä nopeisiin ja päättäväisiin toimiin, joita kansalaisemme vaativat.
Elintarvikkeiden turvallisuus on olennainen tekijä kansanterveystyössä, ja kysymys on ratkaisevan tärkeä myös kulttuurin näkökulmasta, mitä meidän ei missään nimessä pidä väheksyä. Eurooppalaisille ruokakysymys on osa heidän elämäntapaansa ja identiteettiänsä. Edellä mainituista syistä uusi komissio on antanut elintarviketurvallisuudelle ensisijaisen aseman, ja olen iloinen, että tämä on toimikauteni ensimmäinen keskustelu tältä erikoisalalta.
Hygienia- ja turvallisuusasioissa meidän on urheilumetaforaa käyttäen pelattava ennakoivaa peliä: ei vain sammutettava tulipaloa, kuten olemme tehneet tähän asti, vaan tukahdutettava se heti alkuunsa ja estettävä sen syttyminen. Siksi meidän on luotava tehokas ja luotettava elintarviketurvallisuuden takaava järjestelmä. Kuluttajana minun on tiedettävä tarkalleen, mitä jokin elintarvike, paketti tai purkki sisältää, ja minulla on oikeus tietää se myös siksi, että tämä oikeus on mm. kirjattu Amsterdamin sopimukseen. Etiketeissä ei aina anneta ymmärrettävää tietoa, enkä useinkaan käsitä, mikä on valitsemani tuotteen ravinto-arvo ja terveellisyys. En useinkaan tajua valitsemieni tuotteiden ympäristövaikutuksia ja valmistusprosessiin liittyviä eettisiä kysymyksiä. Olettakaamme, että lehdissä puhutaan elintarvikeskandaalista: minä, kuluttajana, en pysty käsittämään, onko hätääntymiselle todellista perustetta vai onko kyse vain lehdistötempusta, ja jos etsin tietoa Internetistä, se on suureksi osaksi käsittämätöntä, eli en siis tiedä, ovatko tiedot luotettavia vai palvelevatko ne poliittisia ja taloudellisia tarkoitusperiä.
Nämä ovat vain osa sitä kuluttajansuojapolitiikkaa, jota meidän on pohdittava. Kansalaisille on kerrottava koko totuus siitä, mitä he syövät. Ensimmäinen askel voisi olla päästää kuluttajat sisään yhteisön laajuiseen pikahälytysjärjestelmään, jonka piiriin kuuluisivat sekä maataloustuotteet että eläinrehut. Näin valtaisi alaa myös sellainen järjestelmä, jolla estettäisiin sellaiset skandaalit, joilla on liian pahoja haittavaikutuksia, ja johon ei kuuluisi vain se, että huudetaan "ottakaa rosvot kiinni".
Kuitenkin liian monet viimeaikaisista skandaaleista ovat olleet perusteltuja, ja meidän on siis vahvistettava elintarvikevalvontaa. Koko tuotantoketjun, pelloilta ruokapöytään, on oltava tarkasti ja tiukasti valvottu joka vaiheessa ja jokaisessa jäsenvaltiossa. Yhtenäismarkkinoilla kaikilla kansalaisilla on oikeus samanlaiseen turvaan. Siksi meidän on saatettava ajan tasalle säännökset, jotka ohjaavat elintarvikkeiden valvontaa.
Vuonna 1997 komissio esitteli vihreän kirjan, jonka pitäisi johtaa asianmukaisiin toimenpiteisiin elintarvikelainsäännöstön keventämiseksi ja sen saattamiseksi ajan tasalle. Esimerkiksi elintarvikkeiden ja elintarvikejalosteiden osalta on nykyisin voimassa yli sata perusdirektiiviä. Meillä on oltava vain yksi säännöstökokonaisuus. Elintarvikesäännöstön on lisäksi katettava koko elintarvikeketju, maataloudesta kuluttajaan niin, että se sisältää eläinrehujen tuotannon, joka on ollut viime kuukausina eräs kiusallisimmista aiheista. Säännöstön on oltava joustava, jotta se on tieteen edistymisen sekä uusien tuotantotekniikoiden tasalla. Säännöstön on perustuttava kestävään ja ajanmukaiseen tieteelliseen tietoon sekä sen mukaisiin käsityksiin.
Tällä hetkellä komissio on kääntynyt alan johtavien tiedemiesten puoleen, joiden mielipiteet ovat avoimia ja joiden etunäkökohdat on julkisesti selvitetty. Mutta meidän on ehdottomasti palautettava yleisön luottamus elintarvikevalintoihimme, ja niinpä on tarpeen, että tieteelliset neuvonantajat ovat riippumattomia epäselvistä poliittisista kytköksistä. Eräs keino tämän saavuttamiseksi voisi olla riippumattoman eurooppalaisen elintarvikeviranomaisen perustaminen. Useat jäsenvaltiot ovat jo ryhtyneet tuumasta toimeen perustamalla riippumattomia elintarviketurvallisuudesta vastaavia viranomaistahoja. Eurooppalainen elintarvikeviranomainen voisi toimia esimerkiksi Euroopan lääkeaineviranomaisen (EMEA) tavoin. Tällä viranomaisella ei ole päätösvaltaa, mutta se harjoittaa pääasiassa teknisluonteista toimintaa huomattavan nopeasti ja tehokkaasti. Mikäli jonkin lääkkeen kanssa ilmenee ongelmia, tämä viranomainen pystyy selvittämään sen alkuperän parissa tunnissa. Mikäli kyse on sen sijaan elintarvikeskandaalista, tämä operaatio voi kestää viikkokausia.
Eräs toinen monista mahdollisista esikuvista voisi olla elintarvike- ja lääkeainevirasto, jolla on myös mittava aloitteenteko- ja päätösvalta. Tällainen elin mahdollistaisi nopean väliintulon elintarviketurvallisuuden takaamiseksi, ja se olisi politiikasta riippumaton. Ongelma on ilmiselvästi siinä, miten taata päätöksenteon demokraattisuus. Siksi on varsin tärkeää, että asiasta syntyy parlamentissa keskustelua. Siksi olemme täällä tänään, sillä on selvää, että olemme sellaisen valinnan edessä, jossa demokraattisuuskysymys on erittäin tärkeä. Lisäksi en ole varma siitä, että tämä viranomaistaho voitaisiin perustaa niin, että joidenkuiden vaatimat takeet perustamissopimuksen osalta täyttyisivät. Myös tässä suhteessa meidän on tarkasteltava kysymystä lähemmin. Minulla ei ole mitään helppoa ja valmista ratkaisua, ja tämä valinta meidän on tehtävä yhdessä. Muistakaamme kuitenkin, että kuluttajamme tarvitsevat selkeää, täsmällistä, mutta myös lujaa ratkaisua, eikä sellaista, joka luo epätietoisuutta, sillä viime vuosina epätietoisuutta on ollut liikaakin.
Lisäisin vielä sen, että turvallisuudella on kansainvälistä merkitystäkin, kuten Yhdysvaltojen ja muiden maiden kanssa syntyneet ristiriidat osoittavat. On kansainvälisen kauppajärjestön asia ratkaista nämä kiistat, ja siksi vuosituhannen vaihteen neuvottelukierroksen (Millennium Round) yhteydessä Euroopan unioni pyrkii uskottavien kansainvälisten elintarvikenormien määrittelyyn yhteistoimin kuluttajien edustajien kanssa.
Tämän lisäksi meidän on selvitettävä, miten varovaisuusperiaatetta on käytetty elintarviketurvallisuuden alalla. Tämä on toinen peruspilareista. Idea, johon varovaisuusperiaate nojaa, on hyvin yksinkertainen: turvatoimiin on ryhdyttävä ennaltaehkäisevästi silloin, kun tieteellinen tieto on epätäydellistä ja silloin kun on vielä turvallisuutta koskevia epäilyjä. Ongelmana on kuitenkin se, että tieteellinen tieto ei ole täydellistä, sillä tietämyksemme rajat siirtyvät jatkuvasti kauemmaksi. Meillä on siis kysymyksiä varovaisuusperiraatteesta: kuinka huolissaan terveysasioista on oltava? Kenen on varovaisuusperiaatteen mukaisesti annettava asiasta lausunto ennen kaupankäyntiä rajoittaviin toimiin ryhtymistä? Kuinka täydellistä tieteellisen tietämyksemme on oltava, jotta voidaan luopua näihin toimiin ryhtymisestä? Meidän olisi saatava selvyyttä näihin kohtiin, ja niistä olisi hyvä keskustella parlamentissa. Euroopan unionin aloittamien kauppaneuvottelujen osalta haluaisin tähdentää sitä, että kuluttajan terveyden suojelu on näissä kauppaneuvotteluissa asetettava etusijalle. Voimme sulkea ehdottomasti pois sen mahdollisuuden, että yhteisö allekirjoittaisi kansainvälisiä sopimuksia, jotka meidän käsityksemme mukaan vaarantaisivat Euroopan kansalaisten terveyden, vaikka tästä saattaa aiheutua voimakkaitakin ristiriitoja.
Haluaisin vielä tähdentää sitä, että elintarviketurvallisuuden on oltava unionin elintarvikepolitiikan päätavoitteena ja että elintarvikepolitiikan on hyödytettävä kuluttajia ja heidän terveyttään: eli terveys ennen kaikkea. Tämän sanottuani minun on lisättävä, että olen vakuuttunut siitä, että tiukka politiikka elintarviketurvallisuuden alalla on myös Euroopan maataloustuottajien ja elintarviketeollisuuden edun mukaista: maatalousyksiköiden ja elintarviketehtaiden olisi oltava ensimmäisinä valmistamassa korkeatasoisia elintarvikkeita. Ja tässä yleinen luottamus on olennaisen tärkeää. Mitä aloitteita komissio aikoo siis esittää? Haluamme välttää asiatonta reagointia, joka voi johtaa hallitsemattomiin toimiin. On meidän velvollisuutemme olla varovaisia, huolestuneita ja valmiita toimimaan päättäväisesti. Elintarviketurvallisuuden alalla on edettävä hyvin varovasti hätiköimättä, mutta silti riittävän nopeasti.
Ennen vuodenvaihdetta siis esittelemme neuvostolle ja Euroopan parlamentille valkoisen kirjan elintarviketurvallisuudesta sekä tiedonannon varovaisuusperiaatteesta, sillä se vaatii osakseen erityistä pohdintaa. Valkoiseen kirjaan sisältyy elintarviketurvallisuutta koskeva toimintasuunnitelma ja tulevan kolmivuotiskauden aloitteiden tarkka aikataulu, ja siinä käsitellään Euroopan elintarvikeviranomaisen perustamisvaihtoehtoa. Tavoitteenamme on uudistaa perinpohjaisesti elintarvikesäännöstö, ja sen tähden julkistamme kaikki komission ehdotukset vuoteen 2000 mennessä. Tältä pohjalta aiomme saada käyttöömme jäsennellyn ja ajanmukaisen säännöskokoelman vuoteen 2002 mennessä, sillä säännösten määrittelemiseen kuluu oma aikansa.
Viimeinen kohta vielä pohdittavaksi, eli se, että täysin riskitöntä elämää ei voida elää, eikä minkään elintarvikkeen vaarattomuutta voida täysin taata. Meidän olisi kuitenkin saatava kuluttajien edustajat osallistumaan aktiivisemmin tähän päätöksentekoprosessiin. Sen jälkeen on kuluttajien edustajien tehtävänä yrittää valistaa ja ohjata ihmisiä. Erittäin tärkeät kysymykset ovat pelissä, ja niihin voidaan reagoida myös tunteellisesti. On silti ilmeistä, että hedelmällistä keskustelua ei voida käydä ilmapiirissä, jossa tunteilla on ylivalta. Niinpä toivon vilpittömästi, että keskusteluamme eivät leimaa sen aiheuttamat jännitteet, vaan siinä saavutettu ajatusten selkeys. Meidän pitää olla varmoja ja valaa varmuutta kansalaisiimme.

Florenz
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, arvoisa komission jäsen Byrne, joskus saa sellaisen vaikutelman, että eurooppalainen elintarvikepolitiikka menee eteenpäin vain silloin, kun sattuu taas kerran uusi skandaali. BSE ja dioksiini olivat tästä hyviä esimerkkejä. Arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, kuultuani nyt teidän hyvin mielenkiintoisen analyysinne kaipaan kuitenkin juuri sitä, mistä puhuitte aivan puheenvuoronne lopussa, nimittäin lisää tunteenpaloa tähän asiaan. Politiikka koostuu kylläkin pääosin tosiasioista, mutta myös tunteista, ja ilman tunteita emme pystyisi luomaan mitään uutta.
Arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, kyse ei ole uskoakseni vain virastosta vaan myös siitä, saammeko me Euroopassa eurooppalaisen elintarvikepuitedirektiivin, jota olemme vaatineet komissiolta yli kymmenen vuoden ajan. Mutta valitettavasti sitä ei saada aikaan.
Meillä on mielestäni joukko hyviä yksittäisiä direktiivejä, jotka kuitenkin risteilevät pitkin Eurooppaa kuin satelliitit. Valitettavasti mikään niistä ei pysähdy paikoilleen. Erityisesti tänään käy taas kerran selvästi ilmi, miten päättäväisesti unionin jäsenvaltiot tarttuvat tähän aiheeseen. Sillä Euroopan yhteisöjen neuvosto ei näe edes tarpeelliseksi olla läsnä täällä ensimmäisessä keskustelussa, kuten aivan oikein totesitte.

Pidän sitä skandaalina, sillä dioksiinikeskustelu oli jäsenvaltioiden eikä komission ongelma. Mielestäni jäsenvaltiot olisivat osoittaneet hyviä tapoja, jos ne olisivat olleet läsnä täällä tänään korkea-arvoisten edustajien välityksellä. Sillä yhä edelleen meillä on elintarvikealalla se ongelma, että jäsenvaltiot eivät pane toimeen komission ja parlamentin oikeita päätöksiä.
(Suosionosoituksia)
Arvoisa komission jäsen, olen samaa mieltä kanssanne siitä, että elintarvikevirasto on oikea lähtökohta. Haluaisin kuitenkin varoittaa teitä luomasta siitä sellaista satelliittia, joita meillä Euroopassa on jo useita. Ne ovat kuin eräänlaisia rotary-kerhoja, jotka toimivat erittäin itsenäisesti ja joista parlamentilla on tuskin minkäänlaista otetta.
(Suosionosoituksia)
Olin vuosikausia talousarvion esittelijä ympäristöasioiden valiokunnassa. Siinä on ainoa todellinen mahdollisuus puuttua asioihin. Me tarvitsemme juuri päinvastaista! Parlamentilla on oltava sekä ote että mahdollisuus puuttua asioihin. Kun parlamentti tekee päätöksen, tuolien on huojuttava tällaisessa virastossa, jotta se työskentelisi tosiaankin Euroopan kansalaisten hyväksi. Juuri sitä me haluamme. Sitä vartenhan meille muuten maksetaan.
Arvoisa komission jäsen, sanoitte aivan oikein, että tarvitsemme varhaisen varoituksen järjestelmän. Tarvitsemme myös ennalta ehkäisevän järjestelmän. On olemassa käsite " yritysvastuu" . Me olemme kuitenkin, arvoisa komission jäsen, kokeneet viime vuosina päinvastaista. Sopimus varhaisesta varoittamisesta oli suoranaista pilkantekoa. Jäsenvaltiot ovat kääntäneet varhaista varoittamista koskevan sopimuksen lähes päälaelleen. Se on sanottava selvästi, jotta saamme lähtökohdan uudelle ympäristö- ja kuluttajapolitiikalle!
Arvoisa komission jäsen, sallikaa minun puhua lopuksi seuraavasta aiheesta. Meillä on olemassa eurooppalainen kasvinsuojeluaineiden hyväksymistä koskeva direktiivi. Se hyväksyttiin vuonna 1991 ja se tuli voimaan vuonna 1993. Löimme silloin yhdessä kättä päälle siitä, että laitamme noin 700 myynnissä olevaa vaikuttavaa ainetta eurooppalaiseen sallittujen aineiden luetteloon. Yli puolet tästä kokonaisajasta on nyt kulunut. Arvoisa komission jäsen, kuuden vuoden jälkeen tässä sallittujen aineiden luettelossa on yksi ainoa vaikuttava aine. Voin vain kysyä teiltä, missä ovat ne sadat viranomaiset, joiden vastuulla tämä tarkistaminen on? Uskoakseni on korkea aika, että ryhdymme aktiivisesti toimiin. Tämä on seuraava skandaali! Minä en halua olla siitä vastuussa. Siksi pyydän teitä ryhmäni nimissä tarttumaan ponnekkaasti näihin yksittäisiin asioihin. Saatte siinä meidän tukemme. Minun on sanottava vielä kerran, että minulle käy niin kuin pastorilleni kirkossa. Hänkin puhuu aina väärille henkilöille, nimittäin niille, jotka ovat kirkossa. Heille sitä ei tarvitse sanoa. Neuvosto ei ole taaskaan täällä. Se suututtaa minua kovasti!
(Suosionosoituksia)

Puhemies
 Parlamentin jäsen Florenz, voin vakuuttaa teille, että meidän huomisaamuisen kolmen osapuolen välillä käytävän vuoropuhelun aikana ilmoitan neuvoston tämänhetkiselle puheenjohtajalle, että Euroopan parlamentti toivoo lämpimästi neuvoston osallistuvan keskusteluihimme.

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, tiedän, etten ollut edellisessä istunnossa kovin myötätuntoinen teitä kohtaan. Siksi sanon nyt aivan avoimesti, että olen jo aiemmin toivonut sellaista puhetta, jonka piditte tänään täällä parlamentissa. Se oli erittäin hyvä. Jos myös todella tarkoitatte sitä, mitä nyt sanoitte täällä, teistä tulee ehkä kuitenkin vielä joskus minun sankarini. Sitä ette aiemmin ole ollut, mutta olisin valmis muuttamaan asian. Tähän asti olen halunnut asettaa tähän asemaan vain David Byrnen.
Mistä me sitten tänään puhumme, arvoisa komission puheenjohtaja Prodi? Te sanoitte sen selvästi. Puhumme kansalaisten turvallisuudesta, terveydestä ja kuluttajansuojasta Euroopan unionissa. Sallikaa minun siksi käsitellä kolmea asiaa, joita sivusitte osittain myös puheessanne. Ensinnäkin ennalta varautumisen periaate eli se, mistä käytämme myös nimitystä precautionary principle. Sen on oltava Euroopan unionin ja kaikkien sen toimielinten politiikan hallitseva tavoite. Kerron teille, arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, esimerkin, jonka ymmärrätte varmasti hyvin. Tämän periaatteen on oltava meille unionissa yhtä tärkeä ja samalla tavalla etusijalla kuin esimerkiksi hintojen vakautta koskeva kriteeri on Euroopan keskuspankin kannalta. Ymmärsittekö, mitä tarkoitan? Toivon niin, arvoisa puheenjohtaja Prodi. Jäsenvaltiot eivät ole tätä ymmärtäneet. Neuvostokaan ei ole sitä vielä ymmärtänyt. Myös teidän tehtävänne on välittää tätä sanomaa eteenpäin. Me teemme oman osamme, siitä voitte olla varma. Neuvosto ja jäsenvaltiot ovat tästä suhtautumisesta vielä valovuosien päässä. Toimikaa siksi yhdessä meidän kanssamme tämän hyväksi!
Toiseksi, mitä ennalta varautumisen periaate ylipäätään tarkoittaa? Se tarkoittaa yhä olemassa olevien lainsäädännön porsaanreikien tukkimista. Siksi käsittelitte puheessanne valkoista kirjaa, jonka David Byrne esitteli Euroopan parlamentin kuulemistilaisuudessa ja josta olimme hänelle hyvin kiitollisia. Mitä tämän valkoisen kirjan pitää sitten sisältää? Sen on oltava hyvin kunnianhimoinen, arvoisa puheenjohtaja Prodi. Annan teille tässä muutamia kotitehtäviä, jotka esittelen yksinkertaisesti vain suuntaa antavin sanoin ja joiden on oltava tämän valkoisen kirjan ehdoton sisältö ja perusta. Ensinnäkin sitä ovat elintarvikkeita koskevat suojalausekkeet. Euroopan komissio ei saa tällä hetkellä vielä määrätä mitään elintarvikkeita koskevia suojalausekkeita. Tämä oikeus sillä on vain eläinlääketieteen osalta, mikä on suuri epäkohta.
Tarkastellaan sitten valvontaa. Me emme saa esimerkiksi valvoa kolmansien maiden kasvi- ja hedelmätuotantoa. Tämä on suuri epäkohta! Tarkastellaan niin sanottua pikahälytysjärjestelmää, nopean ja varhaisen varoittamisen järjestelmää. Sitä on parannettava. Käsittelitte tätä puheenvuorossanne, mistä olen teille kiitollinen. Mutta haluan myös sanoa teille, miten sitä tulee parantaa. Siitä on tehtävä avoin. Tällä hetkellä jäsenvaltiot tiedottavat komissiolle luottamuksellisesti. Se tarkoittaa, että teillä, arvoisa puheenjohtaja Prodi, ja teillä, arvoisa komission jäsen Byrne, ei ole lainkaan oikeutta tiedottaa kansalaisille näistä vaaroista. Tämän on muututtava! Se ei ole mitään avoimuutta, jota te ja minä arvostamme, eikä mitään julkista tietoa.
Jäsenvaltioiden valvonnan valvomista on voitava tehostaa. Dublinin tarkastuslaitoksen on voitava suorittaa valvontaa jäsenmaissa jo epäilyttävissä tapauksissa, ja sillä on oltava myös tutkinnallisia toimivaltuuksia. Tarvitsemme myös rehuja koskevaa lainsäädäntöä. Mainitsitte sen puheessanne, ja minä sanon vielä kerran, että tarvitsemme sallittujen elintarvikkeiden luettelon sekä rehuja koskevaa valvontaa. Tätä kaikkea meillä ei ole. Tarvitsemme myös ilmoitusvelvollisuuden, jota kollegani Graefe zu Baringdorf, Böge ja minä olemme vaatineet BSE-skandaalista lähtien.
Kaikki tämä täytyy, arvoisa puheenjohtaja Prodi, saada aikaan komissiossa vuoden 1999 loppuun mennessä. Sen perusteella arvioin, haluatteko täyttää kunnianhimoiset tavoitteenne. Teillä on aikaa saada tämä valkoinen kirja valmiiksi tämän vuoden loppuun mennessä. Sen jälkeen meillä Euroopan parlamentissa on vuonna 2000 aikaa työstää sitä, mikä on meidän tehtävämme. Meidän on parannettava ja muutettava valvontajärjestelmää, koska olemme todenneet, ettei se toimi. Vaadin esimerkiksi edelleen dioksiinirekisterin perustamista. Sen olen tehnyt tässä parlamentissa jo kerran aikaisemmin. Tarvitsemme dioksiinirekisterin, joka kattaa myös muut dioksiinilähteet, kuten jätteenpolttolaitokset ja muut alat. Tässä kohdin näette läheisen yhteyden ympäristöpolitiikan ja kuluttajansuojan välillä ja vice versa. Niitä ei voida erottaa toisistaan. Ne ovat toinen toisilleen oleellisen tärkeitä. Miten on esimerkiksi mahdollista, arvoisa puheenjohtaja Prodi, että syötäväksi tarkoitetun kalan dioksiiniarvot saavat olla korkeammat kuin lihan? Tämä teidän on muutettava.
Niitä eri aineiden jäämiä koskevia kertomuksia, joita jäsenvaltiot ovat viime vuosina tehneet komissiolle useammin huonosti kuin oikein, on valvottava tiiviimmässä ajassa ja tehokkaammin. Miksi antibioottien osalta ei ole vielä tapahtunut enemmän, arvoisa puheenjohtaja Prodi? Jo kuukausien ajan olemme tienneet, että jotkut eläinrehun sisältämät antibiootit kehittävät vastustuskyvyn ihmisissä. Vaadin teitä siksi tekemään asialle jotakin - myös tämän vuoden loppuun mennessä. Parlamentin jäsen Florenz käsitteli puheenvuorossaan jo kasvinsuojeluaineita. Uusia tietoja vanhentuneiden ja tieteellisesti tarpeettomien kasvinsuojeluaineiden terveydelle ja ympäristölle aiheuttamista vaaroista saadaan jatkuvasti. Tarvitsemme niiden vaarattomuutta koskevaa sääntelyä.
Arvoisa puheenjohtaja Prodi, tulen nyt yhteiseen lempiaiheeseemme ja samalla asian loppuun. Tämä teidän " virastonne" on viimeinen kolmesta kohdastani. Puhun siitä lainausmerkeissä, miten tulkit ne sitten kääntävätkään. Mitä me sitten haluamme, arvoisa puheenjohtaja Prodi, mitä te ja minä haluamme? Me haluamme parasta tieteellistä asiantuntemusta, läpinäkyvyyttä, vaarattomuutta ja turvallisuutta Euroopan unionin kansalaisille. Onko meillä sitten tämä, arvoisa puheenjohtaja Prodi? Sanon teille, että kyllä, meillä on suuri osa tästä. Huolehdimme BSE-skandaalin aikana siitä, että Euroopan unionin tieteelliset valiokunnat järjestettiin uudelleen, tutkijoita nimitetään avoimen nimitysjärjestelmän kautta, heidän taustansa ja taloudelliset etunsa ovat tiedossa ja että esityslistat, pöytäkirjat ja myös vähemmistön mielipiteet julkaistaan Internetissä. Sitä minä haluan! Haluan korkean tason avoimuutta.
En halua kuitenkaan sitä - kuten pelkään -, mitä te haluatte. En halua, että teollisuus saa vaikutusvaltaa. Mainitsitte esimerkkinä lontoolaisen Medical Agency -viraston. Sen tehtävänä on ansaita omaa rahaa hyväksymällä bioteknisiä lääkkeitä. Jos velvoitatte viraston siihen, sillä on velvollisuuksia myös teollisuutta kohtaan. Tämä on väärä tie, arvoisa puheenjohtaja Prodi, ja toivon teidän ymmärtävän sen myös hyvin pian! Meidän on tehtävä teidän ehdotustenne osalta hyvin selväksi, että haluamme tieteellisiä asiantuntijalausuntoja, mutta myös valvontaa. Kun te, arvoisa puheenjohtaja Prodi, toteatte nyt komissiossa ongelman olevan kasvinsuojelussa, teidän on voitava vaatia tutkijoita hankkimaan nopeasti asiantuntijalausunnon, jota minä haluaisin pystyä valvomaan. Siksi sen - mitä nyt sitten perustetaankaan - on oltava virasto, alemman tason viranomainen. Minusta on samantekevää, sijoitetaanko se komissionne, arvoisa puheenjohtaja, tai yhteisen tutkimuskeskuksen alaisuuteen, jollainen meillä on unionissa, tai mihin tahansa muualle. Minulle tärkeää on valvonta ja avoimuus.
Lopuksi sanon vielä, arvoisa puheenjohtaja Prodi, yhden asian, jonka myötä saan puheeni tältä osin päätökseen. Jos haluamme varmistaa, että kansalaiset voittavat takaisin teidän mainitsemanne luottamuksen, meidän on oltava demokraattisia. Lähden siitä, arvoisa puheenjohtaja Prodi, että tämä virastoksi nimittämäänne elintä koskeva ehdotus esitetään parlamentille. Sanoitte, että ette ole vielä tehneet siitä päätöstä. Siihen voin vain sanoa, että siinä teillä on kuitenkin ollut onnea! Päätöksen siitä tekee parlamentti ettekä te komissiossa, ja siten saamme varmasti aikaan erittäin hyvän ratkaisun. Kiitän teitä tarkkaavaisuudestanne!

Ries
Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Prodi, arvoisa komission jäsen Byrne, hyvät kollegat, minäkin haluaisin, kuten parlamentin jäsen Roth-Behrendt äsken, puhua dioksiinikriisistä ja tietenkin Belgiasta puuttumatta kuitenkaan pelkästään Belgian sisäiseksi katsottavaan ongelmaan.
Äskettäinen unionin pysyvä eläinlääkintäkomitea teki noin kaksi viikkoa sitten päätöksen Belgian naudanlihan vientiä koskeneen vientikiellon poistamisesta. Se on myös tunnustanut Belgian uuden hallituksen tänään määräämien kokeiden luotettavuuden sekä normien tiukkuuden. Tänä päivänä Belgiassa tuotettu liha on todistettu laadultaan erinomaiseksi, ja se voi saada takaisin entisen asemansa markkinoilla. Lisäksi minusta vaikuttaisi siltä, että Euroopan unioni pyrkisi edistämään kaikissa jäsenvaltioissa PCB:n ja dioksiinin järjestelmällistä testausta, mikä ei suinkaan ole tilanne tällä hetkellä. En myöskään haluaisi olla kertomatta sitä, että Belgiaan on perustettu elintarviketurvallisuusvirasto, joka valvoo koko tuotantoketjua.
Belgian maataloustuottajat, jotka ovat joutuneet kriisiin ilman omaa syytään ja jonka seurauksia he eivät enää pysty hallitsemaan, odottavat lisäksi eurooppalaisen solidaarisuuden toteutumista ja sitä, että tämä dioksiinikriisi tunnustetaan eläinkulkutaudin tavoin samanlaiseksi kriisiksi kuin Ison Britannian hullun lehmän tauti. Yhteisön solidaarisuudella on käsittääkseni tällainen hinta.
Nyt kun tänään on kulunut neljä kuukautta kriisin puhkeamisesta, on aika päästä tunteiden yläpuolelle te, arvoisa puheenjohtaja Prodi, olette myös puhuneet siitä , sillä tunteet ovat usein hallinneet keskustelua tähän asti. Sanoin jo, että kyse ei ole vain Belgiaa koskettavasta tämänhetkisestä ongelmasta, vaan pikemminkin koko Euroopan laajuisesta kysymyksestä. Mitä me haluamme syödä? Millaista laatua haluamme kuluttajillemme? Kuinka taata tämä laatu? Siinä on kyse elämäntavastamme, niinhän te, arvoisa puhemies, sanoitte.
Niinpä sen vuoksi unionin on panostettava enemmän elintarvikeketjun turvallisuuteen, kuhunkin prosessin vaiheeseen ja päätettävä esimerkiksi tämän hyvin tuntemamme riippumattoman elintarvikkeiden turvallisuutta valvovan viraston josta on ollut puhetta perustamisen tarpeellisuudesta tai tarpeettomuudesta. Tälle virastollehan otettaisiin mallia Amerikasta tai jostain muualta. Olen pannut merkille erilaiset ehdotuksenne, arvoisa puheenjohtaja Prodi, nimenomaan sen, joka koski kansalaisten pääsyä pikahälytysjärjestelmään ja sen joka koski komission jäsen Byrnen valkoista kirjaa.
Eli kysymyksiä on: milloin niiden aika koittaa? Mikä on aikataulu näiden ehdotusten osalta? Ja sitten haluaisin esittää teille myös erään kysymyksen: missä määrin unioni käyttää, vai käyttääkö ollenkaan ja jos käyttää niin, käyttääkö se hyvin tai huonosti omia työvälineitään? Eli esimerkiksi Isprassa toimivaa terveyden ja ruokaturvallisuuden tutkimuskeskusta.
Meidän parlamentillamme on oltava tässä asiassa olennaisen tärkeä rooli, sillä parlamentinhan ovat valinneet ne kansalaiset, joita kaikki nämä ratkaisevan tärkeät kysymykset ensisijaisesti koskettavat. Äänestys seuraavasta talousarviosta, jossa on mukana joukko tarkistuksia, joilla pyritään käyttämään hyväksi tämän dioksiinikriisin ensimmäiset opetukset, kertoo, olemmeko päättäneet mennä eteenpäin vai emme.

Auroi
Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Prodi, hyvät kollegani, kuultuani puheenjohtaja Prodin ehdotukset olen erittäin hämmästynyt PPE:n ja PSE:n elintarviketurvallisuutta koskevasta kannasta. Ehkä he eivät koe olevansa valmiita tekemään konkreettisia ehdotuksia tänään, mutta me kyllä olemme. Siksi haluamme esittää päätöslauselmaa, sillä perättäisten skandaalien vuoksi kansalaiset ja kuluttajat eivät nykyään enää luota maataloustuottajiinsa missään päin Eurooppaa.
Sukkelan ajatuksen, joka muodostuu siitä, että ympäristöasioidenvaliokunta suunnittelee kuulemistilaisuutta eläinten ruokinnasta, ei pitäisi olla este keskustelulle. Tietenkin tässä asiassa voidaan kuunnella osin asiantuntijoita tässä asiassa, mutta se ei estä meitä parlamentin jäseniä panemasta aloitteita vireille. Juuri aloitteita, käsittääkseni, kansalaiset odottavat sekä parlamentilta että komissiolta.
Päätöslauselman hyväksyminen tänään olisi ollut vahva signaali asian merkityksestä. Lähimenneisyyden ja sen hillittömän tehokkuusajattelun vuoksi olemme joutuneet tilanteeseen, jossa maatalouden alalla kuten liian usein muuallakin politiikka on valjastettu maatalous- ja elintarvikealan suurten ryhmittymien ja jakeluketjujen palvelukseen. Lopputulos: hulluja lehmiä, dioksiinilla kyllästettyjä myrkyllisiä kanoja, ajoneuvoihin tarkoitettua öljyä ruokaöljyssä, puhdistamolietettä rehujauhoissa, no tämä saakoon riittää... Skandaalien lista on pitkä, ja se osoittaa, että maatalouden alalla Euroopan valtiot eivät ole olleet yhtään amerikkalaisia parempia, vaikka ne ovatkin kieltäneet hormonit. On oltava rohkeutta sanoa tämä. Eräiden hallitusten viimeaikaiset yritykset valvoa tätä elinkeinotoimintaa ovat riittämättömiä. Lisäksi monet unionin valtioista eivät ole ryhtyneet mihinkään toimiin.
Siksi tarvitaan sääntöjä, joissa Vihreiden jo kauan kannattamalla varovaisuusperiaatteella on ensisijainen asema. Lisäksi on vielä päästävä sopuun tämän periaatteen sisällöstä. Meistä se tarkoittaa ruokinnan laadukkuuden palauttamista, jolla taataan ihmisravinnoksi tarkoitettujen tuotteiden turvallisuus. Vaadimme ensiksi inventaariota kaikista myrkyllisistä aineista, jotka voivat pilata ravintomme ilman, veden ja maaperän saastumisen välityksellä. Vaadimme säännöllisiä testejä niillä aloilla, joilla on ilmennyt myrkkyongelmia sekä tarkastustoimia saastuttavien tuotantolaitosten läheisyydessä sijaitsevilla maatalousalueilla. Vaadimme jäljitettävyyttä kaikilla tasoilla, eikä ainoastaan niiden tuotteiden päällysmerkinnöissä, jotka löytyvät ruokakorista, vaan paljon laajemmin. Haluamme saada tarkan luettelon karjan rehuissa käytettävistä tuotteista. Lopuksi on varovaisuusperiaatteen mukaista ja ehdottoman tärkeää odottaa ennen kuin hyväksytään geenimuunnellut tuotteet, joiden pitkäaikaisia vaikutuksia luonnonvaraisten kasvien vastustuskykyyn ei vielä tunneta, samoin kuin ei tunneta haitallisten kasvien sopeutumista geenimuunneltuihin organismeihin.
Mikäli Euroopan unioni haluaa todella osoittaa kaikille niille, jotka ovat joutuneet kärsimään menneisyydessä tehdyistä laiminlyönneistä, että se haluaa yhdistää kaikki asianosaiset ja osoittaa, että ne voivat jälleen luottaa politiikkaan, niin sen on tehtävä välittömästi konkreettisia ehdotuksia elintarviketurvallisuudesta.

Fiebiger
Arvoisa puhemies, kun otetaan huomioon odotettua voimakkaampi mahdollisimman edullisia maataloustuotteita koskeva kiista, Euroopan yhteisön elintarviketuotannolle on aiheutunut vakavia haittoja. Monien aktiivisten maanviljelijöiden, jotka noudattivat hyvää maanviljelyskäytäntöä, oli luovuttava tuotannosta. Siitä aiheutuneita kustannuksia ei ole vielä lainkaan määritelty. Rehujen massiivinen teollinen saastuttaminen lisäaineilla, joita käytettiin piittaamatta hyväksyttävästä enimmäismäärästä, jättää kuluttajalle oikeutetun vaikutelman siitä, että karjanrehun tuotanto on ajautunut rehun hyväksikäyttämiseksi.
Jätelietteen poisto voi olla ongelma, mutta karjanrehun sisältämien lisäaineiden taatusta turvallisuudesta on huolehdittava poliittisesti aiempaa korkeammalla tasolla. Odotan komissiolta, että se määrittelee elintarvikeviraston perustamisen yhteydessä karjanrehun jäljitettävyyden ja muotoilee sellaiset säännökset, joilla rangaistaan rikollisista toimista ja palkitaan aktiivisia viljelijöitä. Tämän on kuitenkin tapahduttava nopeasti!

Muscardini
Puheenjohtaja Prodi, te sanoitte oikeutetusti, että tieteellinen tieto on aina epätäydellistä. Se on epätäydellistä siinä mielessä, että tieteellinen tieto kehittyy päivä päivältä, mutta on poliitikon velvollisuus huomata, että kokeita ei saa ryhtyä tekemään kansalaisten kustannuksella niin kauan, kuin tietyillä aloilla ei ole asioista varmuutta. Te olette puhunut elintarviketurvallisuutta käsittelevästä valkoisesta kirjasta: pidämme valintaanne mielenkiintoisena ja toivomme kaikki, että se ei ole Delorsin työttömyyttä käsitelleen valkoisen kirjan kaltainen, jolla toistaiseksi ei ole käsittääkseni synnytetty ainuttakaan työpaikkaa. Toivokaamme, että uusi valkoinen kirja edistää vähän enemmän kansalaisten terveyttä.
Vaadimme nyt heti sääntöjä ja haluamme vanhan latinalaisen sanonnan mukaan tietää, kuka on valvoja ja kuka on valvojien valvoja. Viime helmikuun jälkeiset viivästykset jo toukokuussa oltiin kriisissä, kun Belgian dioksiinikriisi tuli ilmi osoittavat, että elintarviketurvallisuuden valvonta on puutteellista ja että päivittäistä ruokavaliota koskevat tutkimukset, joissa selvitetään ruokien sisältämiä mahdollisia PCB-, dioksiini- tai muiden haitallisten aineiden jäämiä, ovat jääneet käytännössä tekemättä tai ne on tehty hyvin yksipuolisesti.
Eräästä toisesta ongelmasta puhuakseni vaikuttaa siltä ja on lukuisia tutkimuksia viime vuosilta, jotka osoittavat sen että suurmyymälöistä on monissa tapauksissa "kiva" käsitellä sulanutta lihaa haitallisilla aineilla ja tarjota sitä uudelleen ostettavaksi. Vielä vuonna 1990 sattui tapaus, josta vuonna 1992 syntyi lehdistössä skandaali, jonka yhteydessä annoimme ilmi kuuluisan verigelatiinilla käsitellyn pihvin, joka oli sekin peräisin Englannista ja joka järkytti syvästi kuluttajia.
Tiedämme kaikki, mistä dioksiini koostuu: kloorista, hiilestä, vedystä ja hapesta. Se ei liukene veteen, se on hyvin lämpöä kestävää ja säilyy satoja vuosia. Sen jokapäiväinen nauttiminen ei vaikuta minusta viisaalta ratkaisulta. Rehuissa on lihajauhoa eli teurasjätettä, johon on sekoittunut verta, höyheniä ja ruhon osia.
Vuonna 1995 Euroopan unionimme, komissio, hullun lehmän tautia koskeneen kohun jälkeen sääti, että märehtijöille ei saanut enää antaa lihajauhoa. Puhumme vain märehtijöistä, sillä lihajauho oli aivan sopivaa kaloille, kanoille, lampaille ja sioille. Tämän seurauksena ja järjestelmän pysyessä samana olemme päätyneet Belgian tämänpäiväiseen tilanteeseen. Kanat ovat saaneet edelleen syödä lihajauhoa. Kuinka hirveä pilaantuminen paljastui? Kun 1500 lisäpisteen kynnys oli ylittynyt eivätkä munan kuoretkaan enää avautuneet tipujen pääsemiseksi ulos, oli aika sanoa: Ehkä jokin on mennyt pieleen! Hei, missä on valvonta! Niinpä vuonna 1995 lihajauho korvattiin kalajauholla, mutta sitten, jos lähdemme vähän penkomaan asiaa ja vähänhän asiaa koskevia tutkimuksia on viime vuosina tehty , havaitsemme, että kalajauhoihin sisältyy prosentuaalisesti paljon lihajauhoa, joka syntyy teurastuksen yhteydessä ruhon osista ja höyhenistä. Minusta näyttää siltä, että tähän mennessä ainoastaan Ranska on ollut niin viisas, että se on sanonut: hetkinen, nyt saa riittää, siirrytään kasvisrehuihin, koska emme voi enää taata kuluttajien turvallisuutta. Ja nyt kuulemme sanottavan huhu on ollut liikkeellä elokuusta lähtien , että Euroopan unioni haluaa sallia rehuissa lihajauhojäämiä 0,15 %:iin asti valmiista rehusta laskettuna. Huomatkaa kuitenkin, jos teemme pienen pieniä laskutoimituksia, että 0,15 % 4 000 tonnista naudan rehua tekee 6 tonnia, mikä ei minusta vaikuta hyväksyttävältä prosenttimäärältä, jos vähääkään yritämme pysyä hengissä!
Mario Negrin tutkimuslaitos Milanossa on osoittanut, että italialaisten kohdalla maitotuotteet, liha ja kala ovat pahimmat PCB:n lähteet.
Keskustelussa meidän on otettava esiin myös ongelma, joka...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Esclopé
Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Prodi, on erittäin myönteistä, että keskustelemme tänään elintarviketurvallisuudesta, sillä kuluttajien huolestumiselle on monta syytä ja ne ovat oikeutettuja.
Neuvosto ja komissio haluaisivat ryhtyä tämän huolestumisen johdosta toimiin, mutta ne eivät nykyään näytä pystyvän löytämään muita ratkaisuja kuin pikkutarkkoja ja viileitä sääntelykeinoja, joiden kiertämistä ovelimmat ja häikäilemättömimmät jatkavat elintarviketurvallisuuden kustannuksella. Viimeaikaiset esimerkit osoittavat sen meille hyvin.
Näin ollen haluaisin käyttää hyväkseni tämän yleiskeskustelun painottaakseni kollegoilleni ja muille toimielimille, kuinka tarpeellista olisi palata takaisin muutamiin tervejärkisiin periaatteisiin, jotka pyyhkäistiin pois liian taloudellisten ja ei kovin inhimillisten suurten teorioiden tieltä.
Luottamusta ei synnytetä säännöksillä, vaan se ansaitaan. On totta, että se voi olla luontaista, ja näinhän on silloin, kun on kyse lähialueiden tuotteista, joissa noudatetaan joskus jopa ikiaikaisia laatuvaatimuksia. Näin ollen ottakaamme tästä oppia antaaksemme asiaankuuluvasti tunnustusta luottamuksemme arvoiselle tuotannolle ja edistääksemme sitä. Antakaamme ainakin niille, jotka tuntevat nämä tuotantotavat ja ovat niitä aina käyttäneet, varmuus siitä, että niillä on jatkossakin kuluttajat puolellaan aiheuttamatta vahinkoa huonosti soveltuvilla direktiiveillä, sillä liian usein todellisuus karkaa direktiivien laatijoilta.
Sanoisin teille, että yhteisön säännöksillä ei saisi koskaan aiheuttaa vahinkoa näille paikallisille tuotteille, varsinkaan silloin, kun on kyse niiden markkinoinnista paikallisina tuotteina, sillä niiden laatuhan on paras tae elintarviketurvallisuudesta. Mainitsen ainoana esimerkkinä meidän paikalliset torimme. Tietenkään hedelmät ja vihannekset eivät meillä päin ole eristetyissä laatikoissa, mutta tiedetään ainakin, mistä ne ovat peräisin. Jos ne eivät ole tuoreita, ne mätänevät. Niinpä siinä tapauksessa ei tarvitse välittää tuoreustiedoista.
Kun taas silloin, kun tätä tuotantopaikan läheisyyden mukanaan tuomaa etua ei ole, on toimittava niin, että luottamus syntyy, eikä sitä saa koskaan pettää. Mutta huolestun, kun huomaan, että kaikkein alkeellisimpiinkaan varotoimiin ei ryhdytä. Olipa se sitten huolimattomuutta tai tietoinen valinta, se on silti vakava virhe, josta kaikkien vastuussa olevien olisi tehtävä tiliä kuluttajille.
Eli taataksemme elintarviketurvallisuuden ennalta arvaamattomassa tulevaisuudessa, uskon, että pikemminkin kuin tieteellisten komiteoiden kautta, joita harrastetaan aivan liikaakin Yhdysvalloissa ja olen pahoillani, että näin on jopa myös meillä Euroopan unionissa ja jotka tekevät päätöksiä suljetuin ovin, olisi ennen kaikkea varmistettava kuluttajille todellinen ja täydellinen tiedonsaanti tuotannon lähteiltä alkaen. Tuotteiden avoimuus, niiden jäljitettävyys, johon sisältyy tiedot tuotanto- ja valmistusaineista sekä perusteelliset päällysmerkinnät mahdollistavat tiedonsaannin kaikille. Sitä paitsi on osoitettava selkeästi, mikäli on käytetty ei luonnollisia valmistusaineita, kuten geneettisesti muunneltuja organismeja tai hormoneja, vaikka toivoisimmekin, että ne kiellettäisiin.
Kuinkahan monta uutta skandaalia meillä on näköpiirissä ilman niistä koituvia sakkoja ennen kuin on pakko tunnustaa varovaisuusperiaate, joka on ihmisten terveyden alalla ainoa, jolla voidaan taata kuluttajille se turva, johon heillä on oikeus? Juuri tähän kysymykseen teidän on vastattava tänään, ja mikäli siihen vastataan, tätä keskustelua ei ole käyty turhaan.

Vanhecke
(NLArvoisa puhemies, jo se tosiasia, että tämä keskustelu on nyt tarpeen, vaatisi mielestäni tiettyä varovaisuutta kaikilta Euroopan tason päätöksentekijöiltä. Euroopalla ei nimittäin ole millään muulla alalla niin paljon toimivaltaa kuin maataloudessa, johon puolet talousarviostamme kuluu. Siitä huolimatta olemme viime vuosien aikana joutuneet eri jäsenvaltioissa tekemisiin hyvin pahojen elintarvikemyrkytysten kanssa, ja maatalousteollisuudessa käsitellään elintarvikeketjuissa kaikenlaista saastaa ja jätettä lähes ilman valvontaa.
Kotimaani kamppailee nyt pahamaineisen dioksiinikriisin seurausten kanssa. Kaikki kuitenkin tietävät, että maani tapahtumat ovat vain jäävuoren huippu ja että elintarvikeongelmat eivät rajoitu yhteen tai muutamaan maahan. Elintarvikkeista löydetään kaikkialla lääke- ja torjunta-ainejäämiä. Kaikkialla on ongelmia salmonellan ja dioksiinin ja muun sellaisen kanssa.
Meillä on toki runsaasti eurooppalaisia sääntöjä ja normeja, mutta ne ovat melko sirpalemaisia. Tulee sellainen vaikutelma, että kehys puuttuu. Ennen kaikkea ei ole olemassa riittävää valvontamekanismia, jotta kaikkien näiden sääntöjen noudattamista voitaisiin myös valvoa. Tällä hetkellä kotimaassani puhutaan aivan oikeutetusti yhä entistä enemmän siitä, onko normaalia, että me maksamme laskun tiukoista normeista ja ennen kaikkea tiukoista tarkastuksista, joita meillä suoritetaan, kun taas muut jäsenvaltiot ikävä kyllä pitävät näitä normeja ja tarkastuksia pilkkanaan. Tämä on mahdollista vain yhdellä tavalla. Jos markkinat ovat vapaat ja rajat avoimet ja jos tuonti on lähes rajoittamatonta - jopa kolmansista maista -, yhteisön turvallisuus- ja ympäristönormeja täytyy myös soveltaa tehokkaasti ja valvoa vakavasti Euroopan unionin sisällä mutta myös elintarviketuontimme alkuperämaissa.
Eurooppalainen maatalouspolitiikka nielee, kuten sanottu, puolet talousarviostamme. 80 % talousarviosta menee 20 %:lle maatalousyrityksistä, mikä tarkoittaa myös hyvin selvästi, että eurooppalaisessa maatalouspolitiikassa on jo vuosia sitten tehty sellainen valinta, että ollaan maatalousteollisuuden puolella eikä pienimuotoisen laadukkaan maatalouden puolella.
Uskon, että myös Euroopan tasolla on jossain määrin vastuu niistä ongelmista, jotka me tunnemme, ja että sillä tasolla täytyy antaa taloudellista tukea, kun monet pienviljelijät ja muut maatalousyrittäjät joutuvat kotimaassani sen uhriksi, mitä täytyy nimittää suurelta osin eurooppalaisen maatalouspolitiikan raiteilta suistamiseksi.

Grossetête
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, se, että PPE oli toivonut, että tätä keskustelua ei käytäisi tänään, ei johtunut siitä, että PPE ei pitäisi sitä tärkeänä, vaan siitä, että halusimme vain saada tietoa joistakin asioista, kuulla joitakuita asiantuntijoita ennen kuin ilmaisemme mielipiteemme. No, keskustelu käydään tänään, ja koska olemme paikalla ja koska olemme kuulleet puheenjohtaja Prodia, olemme voineet todella miettiä sitä, mitä hän meille kertoi riippumattoman EU:n viraston perustamisesta, tutkimuksesta ensisijaisesti elintarviketurvallisuuden alalla ja valvonnan tiukentamisesta jne.
Toivoisimme kuitenkin, että nämä ehdotukset eivät olisi vain hartaita toiveita. EU:n virasto voi toimia tehokkaasti, mutta se voi olla myös sellaisten virkamiesten käsissä, jotka yrittävät hoitaa ongelmia kaukana todellisuudesta, ja sitähän kuluttajat eivät toivo. Lukuisten kokemiemme elintarvikeskandaalien vuoksi ja koska kuluttajien huolestuminen lisääntyy, ja tätä huolestumista muuten poliittiset päättäjätkin ovat lisänneet, uskon, että edellytetään vahvasti avoimuuden, valvonnan ja jäljitettävyyden lisäämistä, ja uskon, että ennen kaikkea kussakin tuotantovaiheessa edellytetään paljon enemmän vastuullisuutta.
Arvoisa puheenjohtaja Prodi, ei ole mahdollista olla toteuttamatta todellista maatalousuudistusta. Uskon, että nämä viimeiset vuosikymmenet ovat osoittaneet, että olemme toimineet varomattomasti seurauksia tajuamatta. Tällä hetkellä meitä ovat nimittäin vastassa BSE:hen, dioksiiniin, antibiootteihin, torjunta-aineisiin sekä myös liialliseen lannoitteiden käyttöön liittyvät elintarvikeskandaalit. Mitä oikeastaan on tullutkaan tietoomme ja mitä skandaaleja saattaakaan tulla ilmi! Siksi te, arvoisa puheenjohtaja, olisitte erityisesti vastuussa, mikäli ette pystyisi ehdottamaan meille mitään todellista maatalouden uudistamista, ja tässä suhteessa, arvoisa puhemies, voimme pahoitella sitä, että neuvosto ei ole läsnä, sillä neuvostostahan maatalouspolitiikka pääasiassa riippuu. Ei siis jätetä sellaisia todellisia uudistuksia tekemättä, joiden nojalla huolehdittaisiin paremmin tuotteiden laadusta ja ympäristön suojelusta. Kaikella on tietenkin hintansa, eli tinkiminen laajaperäisestä tehomaataloudesta, mutta maatalousbudjettihan on suuri ja riittää, että on poliittista tahtoa muuttaa sen menojen jakoa.
Lopuksi arvoisa komission jäsen, arvoisa komission puheenjohtaja ja arvoisa puhemies, meidän on oltava hyvin solidaarisia niissä keskusteluissa, joita käymme Yhdysvaltojen kanssa ja jotka koskevat suhteitamme Maailman kauppajärjestössä.

Whitehead
Arvoisa puhemies, on erittäin soveliasta, että tämä kysymys, joka jälkeenpäin ajatellen vaikutti niin voimakkaasti kahden edellisen komission maineen tahrautumiseen, on tämän uuden komission avauskeskustelun aiheena. Olen iloinen siitä, mitä puheenjohtaja Prodi on tänään sanonut. Euroopan kansalaisilla on oikeus tietää, mitä he syövät, missä ruoka on tuotettu ja millä tavalla, ja nähdä nämä seikat selkeistä merkinnöistä ja tuoteselosteista. Tietenkin me kaikki ajattelemme, että tämä koskee muiden maiden tuotteita, mutta meidän on myös saatava tietää samat asiat oman maamme tuotteista.
Kun kysyin ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa toimivilta komission edustajilta pari kuukautta sitten ilmi tulleesta laittomasta jätelietteen kierrätyksestä eläinten ruokaan eräissä jäsenvaltioissa, kukaan ei osannut kertoa minulle, mitä jäteliete on, missä sitä käytetään ja miksi. Kaksi komission erillistä osastoa olivat paikalla silloiset PO XXIV ja PO VI. Kaikki katsoivat vain muita. Haluaisin kuulla komission jäsen Byrneltä tänään, esitettyäni tämän pienen esimerkin näin alkuun, onko hän päässyt selvyyteen tästä asiasta. Emme puhu nyt käytännöstä, jonka vaaroista kukaan ei tiennyt aiemmin. Tämä menettely on vastenmielinen. Meidän on saatava tietää, miksi ja miten tällaista on sallittu tapahtuvan. Toivon, että kun komission jäsen Byrne vastaa hänelle esitettyihin kysymyksiin, hän kykenee kertomaan meille syyn tuohon menettelyyn.
Meidän on kyettävä toimimaan nopeasti sellaisissa tilanteissa, joissa lakia ei noudateta. Esimerkiksi dioksiiniskandaalissa mielestäni ei ole niinkään välttämätöntä rynnätä kieltämään kokonaista tuotemäärää kuten palautusöljyjä ja muita vaan löytää mahdollisuus selvittää, ovatko nämä aineet uusia saasteita, vai yksinkertaisesti saastuneita tuotteita. Jos kykenemme selvittämään sen, olemme matkalla kohti näiden tuotteiden perusteellisempaa valvontaa.
Elintarvikevirasto, josta joillakin on epäilyksiä, on minusta yhtä luotettava ja tarpeellinen kuin ympäristövirastokin, josta niin ikään oli alussa epäilyksiä. Virasto tarjoaisi kiintopisteen kaikille jäsenvaltioille. Niille valtioille, joiden ennalta ehkäisevä lainsäädäntö on puutteellinen, virasto antaisi vauhtia ja tukea. Niille, jotka ovat nyt asettamassa korkeita vaatimustasoja, kuten uskon kotimaani tekevän, se tarjoaisi varmuuden siitä, että me olemme kaikki samassa veneessä ja rämmimme samassa suossa. Kauhistuttavinta on se, että niillä aloilla, joissa meillä on alkeellinen yhteinen politiikka, tiedekomiteoista uuteen eläinlääkintätoimistoon Dublinissa, jotkin jäsenvaltioista lipeävät edelleen ruodustaan.
Minun kotimaassani on ollut heltymätön tahti pyrittäessä saavuttamaan täydelliset turvallisuusmenetelmät lihantuotannossa, aivan oikeutetusti BSE:n jälkeen. Se johti lihan vientikiellon päättymiseen tämän vuoden elokuussa, mutta ei ilmeisesti Ranskassa. Haluaisin nyt kuulla komission jäsen Byrneltä, mitä hän aikoo ehdottaa yhteisön tekemien tieteellisiin neuvoihin perustuvien päätösten vahvistamiseksi kuten lihanvientikiellon kumoaminen vahvistettiin , kun yksi jäsenvaltioista uhmaa niitä.
Turvallisuuskysymysten ei voi antaa rappeutua raukkamaiseksi kansallisen politiikan harjoittamiseksi minkään jäsenvaltion tahdon mukaisesti. Haluaisin tietää, miten valkoinen kirja takaa johdonmukaiset turvallisuusvaatimukset, asianmukaiset tuoteselosteet ja ennalta ehkäisevät neuvot. Haluamme, että nämä asiat toteutetaan sillä kolmen vuoden aikavälillä, jollaista hän on kaavaillut. Olisi tuhoisaa, jos meidät jätettäisiin keskelle kostavaa ja syyttävää politiikkaa siinä, missä voisimme mennä kohti yhteisiä eurooppalaisia standardeja. Olisi täysin naurettavaa, jos meidän olisi tarkoitus mennä seuraavaan WTO:n neuvottelukierrokseen, ilman että kykenisimme asettamaan itsellemme selkeitä vaatimuksia, jotka muodostavat ennalta ehkäisevän periaatteen rungon. Jos teemme niin, me vain solvaamme toisiamme oman edun ja tietämättömyyden perusteella. Euroopan unioni kykenee varmasti parempaan.

Sterckx
(NLArvoisa puhemies ja arvoisa komission puheenjohtaja, on selvää, ja te olette myös oikeutetusti sanonut, että koko prosessia täytyy seurata alusta asti kuluttajaan saakka. Sen avulla on käynyt ilmi jo viime vuosien aikana, että karjanrehu on yksi ketjun heikoista lenkeistä. Muistan, että silloin kun dioksiinikriisi alkoi kotimaassani Belgiassa, sanottiin: kuinka me voisimme valvoa sitä? Kukaan ei ollut koskaan ajatellut, että sellaista voisi joutua karjanrehuun. Nyt ihmettelen, onko vieläkin joitakin aineita, joiden emme oleta voivan päästä ketjuun mutta jotka kuitenkin pääsevät siihen. Siksi olen sitä mieltä, että on aika alkaa toimia sallittujen aineiden luettelon parissa - kuten Florenz sanoi -, jotta voitaisiin huolehtia siitä, että tiedämme, mikä on sallittua ja mikä ei. Tämä on ensimmäinen tärkeä asiani.
Toinen tärkeä asia: kotimaani ja Euroopan komission välinen luottamus on palautettu kuukausia kestäneen kovan työn jälkeen. Näin ollen aletaan käyttää järjestelmää, joka on tiukka ja itse asiassa kallis, mutta tiukka valvonta ja tiukat normit ovat vaivan arvoisia. Naudoille tehdyistä kokeista käy ilmi, että on eräitä positiivisia tuloksia, jotka eivät aiheudu karjanrehusta vaan saasteista, teollisuuden ja jätteenpolttouunien dioksiinipäästöistä. Havaitsemme tämän Belgiassa, koska olemme tehneet siellä hyvin paljon kokeita, mutta mikä on tilanne muualla unionissa? Eikö sielläkin pitäisi suorittaa valvontaa ja vielä vähän muutakin? Eikö ole olemassa jätteidenpolttouuneja koskeva Euroopan parlamentin mietintö ja eikö sen pitäisi olla neuvostossa jossakin? Voisimmeko nyt lopultakin saada tietää, kuinka pitkällä olemme tässä asiassa? Olisin halunnut kysyä neuvostolta vielä jotakin, ja minusta on harmillista, että sen edustaja ei ole paikalla. Voimme todeta, että komissio haluaa olla tiukka, eikä pelkästään Belgiaa vaan myös muita kohtaan. Olen kuullut, että eräät maat eivät ole pitkään aikaan olleet niin innokkaita tässä asiassa ja ne jarruttavat. Haluaisin tietää, kuka tekee niin ja miksi. Pitääkö paikkansa, että tietyt jäsenvaltiot eivät enää halua mennä niin pitkälle kuin komission ehdotuksissa mennään?
Mielestäni meidän Euroopan parlamenttina täytyy tukea komissiota nopeasti ja selkeästi, jos komissio on tiukka. Komission valkoinen kirja ei varmasti saa olla hidaste.

Breyer
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, olemme yhtä mieltä siitä, ettei EU saa olla enää synonyymi elintarvikealan jäämille ja myrkyille. Elintarviketurvallisuusvirasto ei kuitenkaan takaa vielä minkäänlaista turvallisuutta, eikä valkoista kirjaa saa käyttää hyväksi siinä, että jo kauan sitten erääntyneet päätökset siirretään hamaan tulevaisuuteen! Tarvitsemme elintarvikepolitiikassa uuden suunnan. Komissio on toiminut aiemmin liiaksi teollisuuden äänitorvena ja halveksinut aivan liian usein ennalta varautumisen periaatetta. Puhuitte pellolta pöytään asti ulottuvasta tunnusmerkinnästä. Se on oikein, mutta missä viipyy rehun tunnusmerkintävelvollisuus? Entä geenimanipuloitujen lisäaineiden tunnusmerkintävelvollisuus? Olette tietoinen Novelfood-asetuksen sisältämistä porsaanrei' istä. Missä on Novelfeed-asetus, geeniteknologisesti valmistettuja rehuja koskeva asetus? Entä missä viipyy geenimanipuloimattomien elintarvikkeiden hyväksymisleima?
Emme tarvitse " valkoinen kirja" -tienviittaa vaan tarvitsemme nopean päätöksen. Komissio antoi meille lupauksen siitä jo kaksi vuotta sitten, joten oikeastaan tämän sääntelyn olisi pitänyt olla voimassa jo ajat sitten. Odotan teiltä tältä osin selkeää aikataulua ja selvää vakuutusta siitä, milloin nämä lainsäädännölliset päätökset tehdään. Myös PCB:n osalta tarvitaan lisää raja-arvoja. Yhdysvaltain ympäristöministeriö on kertonut muidenkin myrkyllisten PCB-aineiden olemassaolosta. Tarvitsemme myös selkeitä käskyjä ja kieltoja. Ei käy päinsä, että te vaaditte lisää turvallisuutta myös antibioottien osalta, kun komissio samaan aikaan hyväksyy antibioottien käytön lisäaineissa.
Myös kasvinsuojeluaineiden osalta, kuten on jo esitetty vaatimuksia, meidän on saatava vihdoinkin selvä sallittujen aineiden luettelo. Sallikaa minun sanoa vielä yksi asia. On täysin vastuutonta puhua teollisuuden omavastuusta ja siirtää vastuu ympäristöstä ja terveyden vaarantamisesta hamaan tulevaisuuteen. Meidän Euroopan parlamenttina, ja osoitan sanani suurille puolueryhmille, on...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies
Arvoisa parlamentin jäsen, minuutti 30 sekuntia tarkoittaa minuuttia 30:tä sekuntia eikä kahta minuuttia. Jos haluatte puhua kaksi minuuttia, teidän on taisteltava ryhmässänne siitä, että saatte kaksi minuuttia puheaikaa. Muuten ajaudumme täällä täydelliseen kaaokseen ja jäämme aikataulusta jälkeen. Pyydän tältä osin enemmän ymmärrystä.

Thomas-Mauro
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegani, olen kuunnellut hyvin tarkkaavaisesti julkilausuman, jonka komissio on meille antanut kansanterveydestä ja elintarviketurvallisuudesta.
Meidän ryhmämme ranskalaiset jäsenet ovat aivan ymmällään niistä ehdotuksista, joita olemme kuulleet, jos sijoitamme ne BSE:n eli ns. hullun lehmän tautia seuranneen kriisin yhteyteen, joka koetteli meitä muutama vuosi sitten. Kansallisen elintarviketurvallisuutta valvovan viraston antaman arvion johdosta Ranska tosiaankin päätti viime viikolla olla poistamatta Isosta-Britanniasta peräisin olevan naudanlihan vientikieltoa.
Olen ollut itse vientikiellon poistamisen kannalla Pohjois-Irlannin tapauksessa. BSE-tautiahan ei siellä ainakaan varsin todennäköisesti ilmennyt. Tuotteiden valvonta ja jäljitettävyys olivat siellä hyvällä tolalla. Isossa-Britanniassa asia on täysin toisin: tautia ei ole kitketty pois ja sairastuneiden eläinten määrä on siellä vieläkin liian korkealla tasolla, jotta voitaisiin välttää tartuntariskit ja jotta kuluttajille voitaisiin taata puhtaita tuotteita.
Minä olen kaikkien muiden kollegojeni tavoin pannut merkille komission pyrkimyksen perustaa eurooppalainen elintarviketurvallisuutta ja lääkkeitä valvova viranomainen. Olen ehdottomasti tätä aloitetta vastaan. Jäsenvaltioiden on itse voitava järjestää sellainen varovaisuuden ja elintarviketurvallisuuden taso, jotka he toivovat kansalaisilleen. Olemme nähneet, että komissio oli kokonaan vastuussa päätösprosessin hitaudesta hullun lehmän kriisin aikana. En siis luota komissioon kansalaisten riittävän terveydenhoidon tason takaajana. Komission ja unionin toimielinten roolin on täsmällisesti elintarviketurvallisuudesta puhuttaessa rajoituttava varovaisuusperiaatteesta neuvottelemiseen kansainvälisten sopimusten yhteydessä sekä jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin politiikkojen yhteensovittamiseen. Ei saa käydä niin, että pyhä yhtenäismarkkinoiden ja globalisoitumisen periaate hautaa alleen elintarviketurvallisuuden, jota kaikilla Euroopan unionin kansalaisilla on oikeus odottaa.

Fiori
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, dioksiini ja BSE ovat luonteeltaan erilaisia tapauksia, mutta niillä on ollut rajuja vaikutuksia maatalouteen ja sitä kautta suoraan kuluttajiin. Kansalaisille nämä ongelmat on esitetty poikkeuksellisia tapauksina, mutta jos otamme huomioon samankaltaisten tapausten yleisyyden Euroopan unionissa, mielestämme tarvitaan asianmukaisia ratkaisuja, eikä enää hätäratkaisuja.
Viimeisin räikeä todiste saatiin juuri dioksiinista. On etsittävä pysyviä ja kestäviä ratkaisuja. Ratkaisuilla on kolme selvästi rajautuvaa osa-aluetta: 1) kuluttaja, 2) uusi maatalous- ja ympäristöasioiden vallankumous ja 3) selvä poliittinen signaali, jonka on tultava nimenomaan yhteisön toimielinten taholta. Tässä kokonaisuudessa erittäin myönteistä kehitystä onkin nähtävissä tuottajien ja kuluttajien keskuudessa. Maatalousyrittäjät, jotka ovat olleet jo kauan aikaa ja lujasti sidottuja tiukkoihin tuotantosäännöksiin, takaavat, kuten historia ja nykyhetki osoittavat, kuluttajan kypsyyden ja tukevat sitä. Toisaalta toinen mahdollinen tapa ratkaista ongelma riippuu kuluttajasta itsestään, joka on nyttemmin hyvin perillä merkkejä ja tyypillisiä tuotteita koskevasta eurooppalaisesta politiikasta ja suosii paikallisia eurooppalaisia tuotteita ja joka on täysin kykenevä estämään sen, että massaelintarvikkeita suosiva kansainvälinen kilpailu jyrää kaiken yli. Mutta emme voi tietenkään tässä tilanteessa vaatia tuottajia uhraamaan itseään sellaiselle problematiikalle, joka liian usein pitää heitä alistettuina, murskattuina, hävinneinä markkinoiden edessä ilman heidän omaa syytään ja tuottajien, joiden on vastaisuudessa vuosikausia vain yritettävä saavuttaa takaisin työllä voitettu luottamus ja tehtävä se sellaisilla tuotantokustannuksilla, jotka ovat tässäkin suhteessa liian usein alakanttiin tai ainakaan niitä ei ole arvioitu täysimääräisinä.
Tuotantokustannukset ovat tosiaankin aihe, joka ei näy missään: kummassakaan maaseudun kehittämistä ja kuluttajansuojapolitiikkaa koskevassa säännöksessä ei ole siihen minkäänlaista viittausta. Dioksiinijupakan kaltaisten tapausten täytyisi opettaa meille, että mikäli on totta, että maataloustuottajan ansiot nousevat hänen soveltaessaan tiukempia ympäristönormeja, niin myös ruokinnan osalta näitä vaatimuksia olisi sovellettava ja vielä suuremmalla syyllä silloin, kun puhutaan elintarviketuotannosta. Eli mikäli tuottajien välinpitämättömyys onkin tullut osoitettua dioksiiniskandaalin tyyppisten tapausten yhteydessä, niin kannattaisi silloin pohtia sopivassa kohdassa myös laadun merkitystä.
Usein on keskusteltu ja keskustellaan laadun käsitteestä, ja minäkin nojaan täsmällisiin, vaikkakin monimutkaisiin, toisiinsa lomittuviin laadun osatekijöihin, joita ovat esim. hygienia, jäljitettävyys, turvallisuus, täsmälliset tuotannolliset piirteet myös ympäristön näkökulmasta ravintoarvo jne. Mutta laatu ei sellainen massalaatu, johon viittasin puhuessani maailmanmarkkinoista on tunnustettava sekä normaalitilanteissa että vieläkin suuremmalla syyllä sellaisissa tapauksissa, joissa tuottajan toimintaan sisältyy ympäristöriski, kuten nykyään lähes aina on. Agenda 2000:ssa ja 1257 asetuksessa tunnustetaan ja painotetaan seikkoja, jotka tähtäävät tähän suuntaan.

Van Lancker
Arvoisa puhemies ja arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, mielestäni tämänpäiväinen julkilausumanne osoittaa, että komissiolla on tosiaan halua antaa kuluttajille maksimaaliset takeet elintarvikkeiden turvallisuudesta ja terveydestä. Haluan ottaa tänään lyhyesti esille kolme asiaa, jotka vaikuttavat minusta oleellisilta, jotta nämä takeet tosiaan voitaisiin antaa kansalaisille.
Tarvitsemme ennen kaikkea hyvää lainsäädäntöä myös Euroopan tasolla. Itse asiassa viittasitte 800:aan perusdirektiiviin, mutta silti lainsäädännössä on kuitenkin aina valtavia aukkoja. Eihän ole johdonmukaista, että PCB-normit ja dioksiininormit koskisivat vain Belgiaa ja että muut Euroopan maat eivät tarvitsisi sellaisia. Minusta ei myöskään ole kovinkaan johdonmukaista, että emme miettisi, miten täytyy toimia torjunta-aineiden, antibioottien ja muiden elintarvikkeissa esiintyvien ei-toivottujen epäpuhtauksien tapauksessa. Mielestäni voin vain olla yhtä mieltä niiden kollegojen kanssa, jotka ovat puhuneet karjanrehua koskevan sallittujen aineiden luettelon puolesta, koska karjanrehun tapauksessa toimitaan uskomattoman usein väärin.
Toinen tärkeä asia on mielestäni tiukka valvonta. Voitte ehkä sanoa, että valvonta kuuluu oikeastaan pääasiassa jäsenvaltioiden vastuulle. Niinhän myös on. Kuitenkin Belgian tutkintakomitea on havainnut, että tässä asiassa tehdään pahoja virheitä. Mielestäni on hyvin tärkeää, että kaikissa jäsenvaltioissa valvotaan samalla tavalla, että meillä on takeet valvonnasta, että valvojia valvotaan ja että Dublinin toimisto saa lisää itsenäistä toimivaltaa suorittaakseen valvontaa omasta aloitteestaan.
Kolmas ja viimeinen asia, joka on mielestäni hyvin tärkeä mainittavaksi tänään tässä keskustelussa, on se, että tarvitsemme tosiaan kaikkien mukana olevien hallintoelinten koordinoitua toimintaa. Me kaikki tiedämme, että niitä on paljon. Jopa komission uudelleenjärjestelyn jälkeen mukana on vielä eri hallintoelimiä. Arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, Belgiassa on tätä varten perustettu elintarviketurvallisuudesta vastaava virasto. Mielestäni on myös tärkeää, että Euroopan tasolla saadaan perustettua valvontaelin ja että myös Euroopan tasolla tarvitaan kunnollista tieteellistä neuvontaa ja johdonmukaista politiikkaa. Olen iloinen avoimesta keskustelusta, jonka käynnistätte eurooppalaisesta virastosta.
Arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, jos tämän viraston täytyy olla jostakin riippumaton, silloin minusta on oleellista, että sen täytyy olla riippumaton teollisuuden etujen ajajista. Emme voi sallia sellaista elintarvikepolitiikkaa, jossa taloudellisia etuja pidetään tärkeämpinä kuin kuluttajien etuja. Meistä on oleellisen tärkeää, että tällainen virasto pysyy komission poliittisen vastuun alaisuudessa ja Euroopan parlamentin poliittisessa valvonnassa. Meistä on aivan yhtä tärkeää, että koko komission hallinnon kaikki pääosastot alkavat tehdä tehokasta yhteistyötä. Toivon, että komission jäsen Byrne tekee työnsä koordinaattorina tehokkaasti ja asianmukaisesti.

Pesälä
Arvoisa puhemies, eräässä aikaisemmassa puhevuorossa todettiin, että kuluttajat ja kansalaiset eivät luota tuottajiin. Meidän on kaikkien kohdaltamme kyllä oikaistava nopeasti tällainen perusvirhe: ei tässä ole niinkään tuottajista kysymys, nämä kriisit ovat elintarviketeollisuuden ja rehuteollisuuden kriisejä, joista sitten tahattomasti myös tuottaja joutuu ikään kuin vastuuseen.
Nostan esiin yhden asian, jota täällä ei ole mainittu, ja se on raskasmetallit yhdyskuntalietteessä. Yhdyskuntalietteessä on raskasmetalleja, muun muassa kadmiumia huomattavat määrät, ja senpä tähden kotimaassani ja yleisesti Pohjoismaissa tätä lietettä ei saa levittää pelloillekaan, koska kadmium kulkeutuu elintarvikeketjuun ja sitä kautta ihmisiin. Onkin käsittämätöntä, että yhdyskuntalietettä on voitu käyttää vuosia rehun valmistuksessa ja lannoituksessa, vaikka se on EU:ssa kielletty jo kymmenen vuotta sitten. Meidän eurooppalainen maatalousmallimme on saanut raskaan kolahduksen, ja sen tähden meidän tulisi tarttua näihin kysymyksiin nopeasti.
Puheenjohtaja Prodi sanoi, että tulisi tarttua myös taloudellisiin kysymyksiin. Senpä tähden tehtaat, jotka käyttävät kiellettyjä aineita, tulisi sulkea heti. Silloin puututtaisiin arkaan kohtaan, taloudellisiin seikkoihin, ja se tehoaisi hyvin nopeasti. Tämän tyyppisten valvontaa ja byrokratiaa lisäävien asioiden tulisi kuitenkin olla hyvin läpinäkyviä, jotta kaikki tietäisivät, mistä näissä asioissa on kysymys. Yhdyskuntalietettä ja -jätettä ei voida sallia käytettävän eläinten rehuksi.

Staes
(NLArvoisa puhemies, arvoisat kollegat ja arvoisa komission puheenjohtaja, haluan aluksi yhtyä kollega Florenzin ja PPE-ryhmän vastalauseeseen siitä, että neuvosto ei ole paikalla tässä täysistunnossa. Neuvostolla, parlamentilla ja komissiolla on kolmikantasuhde. Voin todeta, että neuvosto on täällä paikalla harvoin tai ei koskaan. Se on minusta häpeällistä.
Haluan myös mennä itseeni. Mielestäni tämä parlamentti käyttäytyi eilen kuin eunukki kieltäytyessään liittämästä päätöslauselmaa tähän keskusteluun elintarviketurvallisuudesta ja WTO:sta. Mielestäni tarvitaan laajaa yhteiskunnallista keskustelua kierrätysteollisuudesta. Tuen kollega Whiteheadin huomautuksia.
Meidän täytyy tosiaan saada selvä kuva siitä, mitä meidän elintarvikkeissamme on. Mikä on jätettä, sitä täytyy myös käsitellä jätteenä. Mikä sitten on kierrätettävää, se täytyy ottaa mukaan elintarvikeketjuun hyvin tiukoin ehdoin, ja sen täytyy olla varmasti jäljitettävissä.
Arvoisa komission puheenjohtaja, suhtaudun myönteisesti ehdotuksiinne. Vaadin dioksiinirekisteriä, aivan kuten kollega Roth-Behrendt. On selvää, että elintarvikkeemme sisältävät dioksiineja, jotka tulevat myös ulkopuolisista tekijöistä. Belgian tilanne osoittaa sen, ja siksi meidän täytyy toimia.

Puhemies
Arvoisa parlamentin jäsen, haluaisin huomauttaa teille, että parlamentti, jossa on näin paljon naispuolisia jäseniä, ei voi olla jo asian luonteenkaan vuoksi mikään eunukki!

Papayannakis
Arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, hyväksymme hyvät aikeenne ja julkilausumanne sitten, kun niistä syntyy ehdotuksia. Sitä ennen kehotamme teitä tekemään työnne paremmin.
Ensiksi teidän pitäisi itse metsästää rikkomuksia eikä vain odottaa kansalaisten valituksia. Viimeisimmässä skandaalissa, jonka harvat mainitsivat, eli säilykkeiden karsinogeeniset pinnoitteet, teidän taholtanne ei ole ollut havaittavissa minkäänlaisia aloitteita eikä päättäväisyyttä jatkosta.
Toiseksi me pyydämme teitä olemaan ankarampi ja toimimaan julkisemmin syyttäessänne hallituksia, jotka rikkovat nykyistä puutteellista lainsäädäntöä. Sanokaa, mitkä maat te olette haastaneet oikeuteen, mistä syystä, ja mitkä ovat ne yritykset, jotka ovat vastuussa näistä rikkomuksista.
Kolmanneksi se, mitä me teiltä pyydämme on, että olisitte myös vähän kaukokatseisempi. Me kaikki tiedämme, mikä on seuraava skandaali, se on vihannesten nitraattisaastuminen. Aiotteko tehdä sille jotain? Aiotteko sanoa kansalaisille jotain? Aiotteko valmistella joitakin toimia?
Mitä tulee etsimäänne järjestöön, älkää hakeko muita malleja. Paras malli on kenties Europol. Ja mitä tulee asian kansainväliseen ulottuvuuteen, älkää nyt herran tähden viekö asiaa Maailman kauppajärjestöön. Luoja paratkoon! Arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, onhan olemassa myös Maailman terveysjärjestö.

Thyssen
Arvoisa puhemies ja arvoisa komission puheenjohtaja, komission julkilausuma elintarviketurvallisuudesta ei tule yhtään liian aikaisin. Vihreään kirjaan sisältyvät ajatuksemme ovat jo puolitoista vuotta vanhoja. Itse vihreä kirja on jo yli kaksi ja puoli vuotta vanha, ja tässä välillä ei oikeastaan ole tapahtunut mitään enempää. BSE-kriisi ja myös viime kuukausien ajankohtaiset tapahtumat ovat osoittaneet, että elintarviketurvallisuus ansaitsee etusijan, mutta myös että tällainen etusija annetaan vain kriisien sattuessa. Me luotamme siihen, että tämä alkaa nyt muuttua. Arvoisa komission puheenjohtaja, se, että te itse piditte alustuksen tänään, antaa meille toivoa.
Julkilausuma on täynnä hyviä aikomuksia, mutta minä en ole kuitenkaan saanut selvää käsitystä konkreettisista toimista, joihin ollaan ryhtymässä. Siksi minulla on vielä muutama kysymys, joihin haluaisin saada vastauksen.
Ensiksi elintarviketurvallisuusvirastosta. Tällaisesta virastosta näyttää tulevan jonkinlainen pelastava enkeli (deus ex machina), mutta herää kuitenkin kysymys, mikä on tarkalleen sen tehtävä. Millainen on työnjako Dublinin toimiston kanssa? Saako tämä virasto välittömästi riittävästi henkilöstöä? Mikä on sen suhde kansallisiin toimistoihin ja virastoihin? Lopuksi vielä tärkeä asia. Kenelle tämän viraston pitää olla vastuussa?
Toinen kysymys koskee sisämarkkinoita. Kaikille täytyy nyt olla selvää, että kansanterveys täytyy asettaa talouden etujen ja sisämarkkinoiden edelle. Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että sisämarkkinat eivät olisi tosiasia. Kuinka komissio huolehtii siitä, että jäsenvaltiot eivät käytä kansanterveyttä tekosyynä protektionismiin? Oletuksia tästä on runsaasti. Viittaan myös kollega Whiteheadin puheenvuoroon.
Kolmas asiani koskee dioksiinikriisiä. Komissio on velvoittanut Belgian suorittamaan PCB-testejä, mutta eurooppalaisia PCB-normeja ei ole olemassa. On kaksi vaihtoehtoa, joko on olemassa kansanterveysongelma, tai sitten sitä ei ole. Jos sellainen on olemassa, se koskee koko Eurooppaa. Silloin toimenpiteisiin täytyy ryhtyä Euroopan laajuisesti ja rima täytyy asettaa kaikkialla samalle korkeudelle. Siksi haluankin kysyä, aikooko komissio määrätä eurooppalaisesta PCB-normista ja milloin? Olen esittänyt tästä asiasta kirjallisen kysymyksen, mutta en ole valitettavasti saanut siihen vielä vastausta.
Sitten minulla on vielä kysymys toimivallan jakamisesta. Laskujeni mukaan vähintään neljällä komission jäsenellä on toimivaltaa elintarviketurvallisuuden alalla. Kysymykseni kuuluu: kuinka näitä tehtäviä koordinoidaan? Onko yhteistyömekanismista sovittu? Kenellä on viimeinen sana komission sisällä?
Sitten on tietenkin vielä kansainvälinen ulottuvuus. Vihreä kirja on jo kaukana takanamme. Valkoinen kirja on edessämme. Meillä on hormonilihaa koskevia kieltoja ja geneettisesti muunneltuja organismeja koskeva oma sääntely, mutta herää kysymys, missä määrin voimme tehdä Euroopassa vielä itsenäisiä poliittisia valintoja ja miten pitkälle komissio menee vaatiessaan kansainvälistä riippumattomuutta, eurooppalaista sananvaltaa elintarviketurvallisuudessa ja poliittisia valintoja elintarvikepolitiikassa. Haluaisin mielelläni vastauksen näihin kysymyksiin. Yhdyn kollegojen huomautuksiin siitä, kuinka häpeällistä neuvoston poissaolo tästä keskustelusta on.

Bowe
Kiitos, arvoisa puhemies, olen kuunnellut kiinnostuneena tämänpäiväistä keskustelua. Olen kuunnellut kiinnostuneena puheenjohtaja Prodin aikaisemmin esille tuomia asioita siitä, miten me löydämme ratkaisun kriisiin, joka meillä oli Euroopassa elintarvikkeidemme turvallisuuden osalta. Minulle tulee välittömästi mieleen yksi päätelmä, jota en ole kuullut puheenjohtaja Prodin ottavan esille, eli nykyisen lainsäädännön toteuttaminen ja valvominen. Unohtakaa uusien virastojen perustaminen, unohtakaa uudet säännöt; miksi ette huolehdi vakavammin jo olemassa olevan lainsäädännön toteuttamisesta ja valvomisesta? Jos olisitte tehnyt sen, Belgiassa ei olisi syntynyt dioksiinikriisiä. Komission puheenjohtaja Prodin on todellakin ajateltava tätä ja kaiketi tehtävä ehdotuksia asiasta ennen joulua.
Hänen ratkaisujensa keskeinen seikka on se, että hän ehdottaa elintarvikevirastoa. Meidän on muistettava, arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, että kun parlamentti tarkasteli elintarvikevirastokysymystä aikaisemmin, me emme olleet aivan varmoja siitä, onko tämä oikea tapa edetä. Me olemme teidän laillanne kuitenkin valmiita kuuntelemaan ja harkitsemaan asiaa. Mutta minun on sanottava teille, että aiomme tehdä teille joitakin erittäin kiperiä kysymyksiä, ennen kuin voimme olla vakuuttuneita siitä, ette te olette kulkemassa oikeaan suuntaan.
Ensimmäinen kysymys kuuluu, ehdotatteko te elintarvike- ja lääkevirastoa vai elintarviketurvallisuusvirastoa? Toinen kysymys kuuluu, miten paljon valtaa te aiotte siirtää komissiolta tälle uudelle virastolle ja kaiketi joillekin jo olemassa oleville virastoille, jotta ne voivat tehdä työnsä paremmin ja auttaa elintarvikevirastoa Euroopan elintarvikkeisiin liittyvien ongelmien ratkaisemisessa? Miten aiotte taata näiden uusien virastojen vastuullisuuden? Voisitteko esimerkiksi harkita järjestävänne täällä Euroopan parlamentissa kuulemistilaisuuksia, joissa noille virastoille valitaan johtajat? On paljon asioita, joista me haluamme kuulla teiltä, arvoisa komission puheenjohtaja Prodi. Haluaisimme kuulla niistä teiltä tänään. Haluamme ehdottomasti nähdä nämä asiat teidän valkoisessa kirjassanne.
Lopuksi, arvoisa puheenjohtaja, tahtoisin sanoa, että parlamentin jäsenet ovat jo ennestään hämmentyneitä siitä, kuka komissiossa on vastuuhenkilö tässä asiassa. Komission jäsen Byrne on vastuussa eräistä asioista ja komission jäsen Wallström toisista, etenkin geneettisesti muunnetuista organismeista. Teidän on ratkaistava nuo ongelmat komission sisällä, ennen kuin ryhdytte luomaan elintarvikevirastoa.

De Clercq
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, käy yhä selvemmäksi, että kansanterveyden ja terveellisten elintarvikkeiden ongelma on todellinen eurooppalainen ongelma ja maailmanlaajuinen ongelma eikä pelkästään yhden jäsenvaltion ongelma. Siksi täytyy tukea myös tiettyjen jäsenvaltioiden ponnisteluja, kuten Belgian, joka näkee vaivaa minimoidakseen elintarvikkeiden saastumisen seuraukset ja taatakseen elintarvikkeiden turvallisuuden ja terveellisyyden. Sanoisin jopa: näiden ponnistelujen täytyy saada jatkoa Euroopan tasolla.
Kotimaani kokeman dioksiinikriisin perusteella näen seuraavat neljä prioriteettia. Yksi, Belgia on perustanut liittovaltion elintarvikeviraston, joka alkaa toimia tämän vuoden lopussa. Mielestäni tätä täytyy laajentaa Euroopan tasolle, mutta sitä varten ei tarvitse perustaa mitään uutta. Tämä voidaan sovittaa olemassa olevan Dublinin toimiston toimintaan.
Kaksi, huolimatta Euroopan eläinlääkintäkomitean päätöksestä, että belgialaista lihasta ei tarvitse enää testata PCB:tä, Belgia testaa edelleen vientiin menevän lihan. Siksi olen myös sitä mieltä, että näitä testejä täytyy tehdä kaikkialla Euroopan unionissa.
Kolme, valvonta täytyy suorittaa samojen laatunormien perusteella. Ei saa olla niin, että jäsenvaltiot käyttävät yhä erilaisia standardeja selvittääkseen elintarvikkeiden laadun. Se aiheuttaa kilpailun vääristymistä niin sanottujen hyvien oppilaiden vahingoksi, jos sallitte minun ilmaista sen näin. Eurooppalaisella lainsäädännöllä täytyy huolehtia laatumerkistä ja siitä, että testit ja laatunormit ovat samanlaiset kaikkialla Euroopassa.
Lopuksi, täytyy saada aikaan eurooppalainen rahoitusjärjestelmä. Ei saa olla niin, että yksi jäsenvaltio joutuu kantamaan kriisin, kuten dioksiinikriisin, kaikki taloudelliset seuraukset. Ensi vuoden budjettia varten on nyt esitetty joitakin tarkistuksia, joiden nojalla voidaan järjestää tarvittava rahoitus. Toivomme, että ne hyväksytään seuraavan istuntojakson aikana ja että te, arvoisa Prodi, ja teidän komissionne annatte sille oikean oikeudellisen perustan.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, perinteisten alojen maataloustuotannossa käytetään yhä enemmän kemiallisia aineita, lisäaineita, apuaineita, antibiootteja, hormoneja - voisin jatkaa luetteloa -, ja elintarvikkeiden jalostusteollisuutemme muistuttaa enemmänkin kemianteollisuuden laitoksia kuin elintarvikkeiden valmistukseen käytettäviä laitoksia. Tässä tilanteessa lopputarkastus ja enimmäispitoisuuksien määritteleminen eivät enää riitä. Kyse on siitä, että pääsemme valvomaan itse tuotantoprosessia. On mielenkiintoista, että biologista maanviljelyä koskevassa asetuksessa on määrätty prosessivalvonnasta. Yhdellä osa-alueella, jolla tuotetaan pikemminkin vaarattomasti, meillä on siis aivan oikeutetusti olemassa prosessivalvontaa, ja myös minä tuen sitä. Muilla aloilla sitä ei kuitenkaan ole. Tämäntyyppinen lopputarkastus houkuttelee lähes rikollisiin hankkeisiin, joissa nimittäin hyödynnetään mahdollisuuksia rehun laimentamiseen muilla aineilla. Tämä - niin meidän on oletettava - on johtanut järjestelmälliseen myrkyllisten aineiden sekoittamiseen rehun joukkoon. Tämän on muututtava!
Toinen asia, jota haluaisin käsitellä, on tarve tuoda tuottaja ja kuluttaja jälleen lähemmäs toisiaan. Anonyymiudesta on päästävä eroon. Jos minä uskaltaisin tehdä tilallani sen, mitä jotkut teollisuus- ja ravitsemusteollisuuslaitokset tekevät, ihmiset eivät tulisi takaisin tai ehkä he tulisivat vielä kerran, mutta tällä kertaa kepin kanssa antaakseen minulle kurinpalautusta! Silloin minä tuottajana olisin kaukana kuluttajista. Tämä tuottajan ja kuluttajan läheisyys sekä kuluttajien vastuu omista tekemisistään on luotava uudelleen.

Keppelhoff-Wiechert
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, kuluttajat elävät yhä vanhemmiksi ja he ovat yhä terveempiä yhä vanhempina. Siitä huolimatta elintarvikkeiden turvallisuus on aiheena aivan esityslistan alussa. Tuottajat ja kuluttavat ovat uskoakseni tässä asiassa samassa veneessä, sillä myös tuottajat ovat kuluttajia. Tämän me unohdamme joskus koko keskustelussa. Ne karja- ja lihatalouden myynnille aiheutuvat tappiot, jotka johtuvat jatkuvasta julkisesta keskustelusta, ovat kuitenkin pitkällä aikavälillä kestämättömiä.
Saksassa, jota pidetään teurastamojätteiden ja eläinten ruhojen moitteettomana hyödyntäjänä, eläinjauhosta käytävästä keskustelusta on tullut kalmanhajuinen mediaspektaakkeli. Ruokahalun vievät kuvat ja otsikot saastaisista tehtaista ja inhon kiertokulusta työntävät maatalouden eläintenkasvatuksen ja lihantuotannon yhä enemmän taka-alalle. Se tosiasia, että jätelietteet ilmoitetaan yhä edelleen joissakin maissa biomassaksi, jolla väkevöitetään eläinjauhotuotantoa, vie viimeisetkin asiakkaat lihatiskeiltä. Rehulainsäädäntö tekee hyvin huonon vaikutuksen. Vetoan teihin ja meihin kaikkiin, että pesemme tämän likapyykin. Tämän on oltava tunnuslauseemme! Pitääkö kuluttajan todellakin vakuuttua myös tulevaisuudessa siitä, että maatalouden hyötyeläimet alennetaan epäilyttävien rehujen välivarastoiksi? Pitääkö kuluttajan edelleen oivaltaa, että me EU:ssa kesannoimme maatalousalueita eli luovumme viljan viljelemisestä, mutta poltamme eläinten ruhoja ja syötämme rehuna eläinjauhoa? En voi kuvitella, että nykyään, tällä innovaation aikakaudella ei pystytä kehittämään uusia ja erilaisia puhtaanapitotapoja.
Viljelijämme eivät varmasti halua tällaista politiikkaa! Pitääkö kuluttajan sitten tukea tätä käytäntöä jatkossakin auliisti syömällä lihaa? Kuluttaja ei yksinkertaisesti tule tekemään sitä eettisistä, moraalisista ja tunteisiin perustuvista syistä. Eläinjauhoruokinnasta luopuminen hyödyttää sekä tuottajaa että kuluttajaa. Vapaaehtoinen luopuminen tekee siitä nykyään hyvin myönteisen asian lihan mainonnassa.
Sanon vielä yhden asian. Elintarvikkeet eivät ole minulle mikään joutavanpäiväinen asia. Elintarvikkeita myydään jo nykyään osittain alle tuotantokustannusten. Tämä rasittaa myös eurooppalaista maataloutta. Arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, ei voi käydä päinsä, että huijaamme kuluttajia edelleen kuten dioksiiniskandaalissa. Tarvitsemme hyvin selkeää tiedotuspolitiikkaa kaikissa jäsenvaltioissa. Peittelytaktiikalle on vihdoinkin tultava loppu! Tuen teitä täysin, kun sanotte, että tarvitsemme kattavan tunnusmerkintäjärjestelmän. Kaiken tulee perustua siihen, mikä kuluttajaa kiinnostaa. Tarvitsemme kuitenkin myös järkevät hinnat, jotta tuottajan ja kuluttajan edut ovat siltä osin sopusoinnussa.

Malliori
Arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, olemme erittäin huolestuneita siitä, että viime vuosina sellaisten menettelyjen ja mekanismien kautta, jotka eivät aina takaa tiedottamisen luotettavuutta ja uskottavuutta, ajankohtaiseksi on jatkuvasti tullut ihmisille elintärkeitä kysymyksiä, jotka liittyvät elintarvikkeiden laatuun ja turvallisuuteen sekä Euroopan kansalaisten terveyden suojelemiseen.
Olen erityisen ilahtunut siitä, että te itse olette tänään täällä antamassa meille tietoa tästä niin tärkeästä aiheesta, vaikkakin uskon, että uuden komission nimittämisestä on kulunut niin vähän aikaa, että ette te eivätkä asiasta vastaavat komission jäsenet ole päätyneet konkreettisiin ehdotuksiin.
On totta, että tarve luoda jatkuvan tieteellisen valvonnan järjestelmä, joka koskee sekä elintarvikkeiden turvallisuutta että laatua, on jo pakottava. Arvoisa puhemies, nyt kun vihreän kirjan elintarvikkeista käsittelystä on kulunut jo kaksi vuotta, odotamme, että saadaan aikaan valkoinen kirja, johon sisältyy toivottavasti konkreettisia aloitteita ja vastuunottoa eurooppalaisesta elintarvikepolitiikasta.
Haluaisin kuulla teiltä, mihin toimiin aiotte ryhtyä seuraavan puolen vuoden aikana, ja toivon, että selvitätte meille, kenen vastuualueeseen kuuluu elintarvikkeiden turvallisuus, koska uskon, että tähän asti vastuualue on ollut määritelty. Kun lainsäädäntöä uudistetaan, haluaisin tietää, kenen vastuulla on jakaa asiaan kuuluvaa tietoa ja tiedottaa kriiseistä niiden puhjetessa. Arvoisa puhemies, kun yhteistä maatalouspolitiikkaa uudistetaan, ihmettelen, eikö teidän kenties pitäisi tutkia pientuottajien tukemista, jotta voisimme taata tuotteiden paremman laadun. Valitettavasti tähän asti kansalaisille on kerrottu heitä koskevista jokapäiväisistä asioista usein vasta jälkikäteen, vaikka näin herkällä alueella toimien pitäisi olla ennalta ehkäiseviä, jotta ravintoketjussa todella turvattaisiin kuluttajan fyysinen ja psyykkinen hyvinvointi, eikä siitä tulisi taloudellisten etujen hyödyntämisen kohde.

Paulsen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, vaikuttaa siltä, että olemme unohtaneet biologian perustiedot. Esi-isämme ovat jo kymmenentuhannen vuoden ajan tienneet, että sekä eläinten että ihmisten ruumiit on poltettava tai haudattava. Niiden on palattava suureen kiertokulkuun ja muututtava jälleen uudeksi aineeksi. Nykyään näytämme luulevan, että kiertokulku tarkoittaa uudelleen käyttämistä, sitä että ruokimme eläimiä, jotka itse myöhemmin syömme, niiden kuolleilla lajitovereilla. Meidän on saatettava kokonaisuutta koskeva tietomme ennalleen ja tajuttava, että ne aineet, joita me käytämme pelloillamme, palautuvat meihin leivän ja etenkin juomaveden kautta, joka myös on tärkeä elintarvike. Se, mitä eläimille annamme, päätyy lautasillemme.
Tarvitsemme avoimuutta ja valvontaa koko elintarvikeketjuun, se on meidän paras laadunvalvojamme. Kuluttajaryhmien, ympäristöjärjestöjen ja tiedotusvälineiden on tietenkin päästävä vapaasti niin maatiloille, rehun valmistustehtaisiin kuin elintarviketehtaisiinkin.
Unioni tarvitsee selkeän ja tarkan elintarviketurvallisuutta koskevan säännöstön. Siitä ei aiheudu haittaa markkinoille, jos se on kaikille samanlainen. Siihen pitää kuulua peltoviljely, se, millaisissa järjestelmissä eläimiä kasvatamme, mitä rehuja niille annetaan, mitä lääkkeitä niille annetaan ja tietenkin, kuinka raaka-aineita sitten käsitellään. Säännöstön laatiminen on melko yksinkertaista, mutta sen noudattamista on erittäin, erittäin vaikea valvoa. Se vaatii nimittäin tiivistä yhteistyötä ja paikallisen ja kunnallisen tason verkostoa. Unionin on laadittava jonkinlainen valvontajärjestelmä, jonka avulla valvojia valvotaan.

Hudghton
Arvoisa puhemies, elintarvikkeiden turvallisuutta koskevat kysymykset ovat aivan oikeutetusti hallinneet meidän ja jäsenvaltioiden ajatuksia viime vuosien aikana. Olen tyytyväinen tämänpäiväiseen julkilausumaan ja keskusteluun jatkuvan toiminnan tarpeen tunnistamisena. On oikein, että poliittisilla elimillä ja poliitikoilla, toimivatpa he paikallisen tason viranomaisorganisaatioissa tai hallituksissa, on oma tehtävänsä elintarvikkeiden tuotannon ja jalostuksen valvonnassa. Euroopan komission ja myös meidän parlamentin jäsenten olisi tehtävä kaikkemme taataksemme sen, että kuluttajat koko Euroopassa voisivat olla luottavaisia ruokaostoksia tehdessään.
BSE:n aiheuttama ongelma muodostaa yhden tapauksen, jossa brittiläisen naudanlihan viennille asetettiin tiukat ehdot koko Euroopan laajuisesti. Nämä ehdot täytettiin, jonka seurauksena naudanlihan vientikielto äskettäin kumottiin, millä on ollut valtava vaikutus asianomaisen maan maatalouteen ja siihen liittyviin elinkeinoihin. Tämä oli kauan odotettu merkki, joka toi hieman helpotusta kovan paineen alaisena oleville maatalousyrittäjillemme.
Voiko siis olla hyväksyttävää, että kun Euroopan unionin vastuuhenkilöt katsoivat hetken olevan sopiva kiellon kumoamiseen, yksittäiset valtiot, ilman että ne esittävät ja julkistavat selkeää perustelua elintarviketurvallisuudesta, jatkavat edelleen naudanlihan tuontikieltoa? Tämä Ranskan hallituksen viimeviikkoinen päätös on erityisen kova lisävastoinkäyminen skotlantilaisille naudanlihantuottajille, joiden karja ruokitaan pääasiassa heinällä ja joilla ei alun perinkään ollut BSE-ongelmaa.

Alyssandrakis
Arvoisa komission puheenjohtaja, elintarvikkeiden saastumistapauksia on niin monta, että ilmiö ei voi missään tapauksessa olla pelkkää sattumaa eikä johtua vain inhimillisistä virheistä. Meidän mielestämme syy on pohjimmiltaan siinä, että yhteiskuntajärjestelmä asettaa taloudellisen edun jopa ihmisten terveyden edelle, ja ennen kaikkea silloin, kun kyseessä on suuryritysten taloudelliset edut ja työntekijöiden terveys.
Ongelmaa kärjistävät entisestään markkinoiden liberalisoiminen, mikä johtaa tuotteiden myyntiin ilman varsinaista valvontaa, hillitsemätön kilpailu, jota monopolit käyttävät tekosyynä etsiessään yhä epätavallisempia tapoja vähentää kustannuksiaan ja kasvattaa voittojaan, sekä käytännössä olematon laadunvalvonta, joka jätetään kuluttajien itsensä vastuulle.
Prodin julkilausuma ja tähänastinen keskustelu eivät ole kumpikaan koskettaneet asian ydintä. Ongelmana ei ole kansalaisten luottamus. Sitä ei voida ratkaista elintarvikkeiden tuoteselostuksilla, valkoisilla kirjoilla tai lisäämällä direktiivien määrää 100:sta 150:een. Ellei joka tasolla käydä kurittomien monopolien kimppuun, vaarat suurenevat entisestään.

Ayuso González
Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Prodi, kiitän teitä niistä tiedoista, jotka annoitte parlamentille tänä aamuna, mutta haluaisin korostaa, että nämä onnettomuudet - hullun lehmän tapaus ja dioksiinitapaus - eivät itse asiassa ole onnettomuuksia. Ne ovat mielestäni seurausta harjoitetuista politiikoista.
Meillä on tästä asiasta vihreä kirja, meillä on kohta valkoinen kirja ja 800 direktiiviä, mutta kysymyksen ydin on itse asiassa se, että tämä on seurausta harjoitetuista politiikoista ja Euroopassa tehdyistä talouspoliittisista päätöksistä sekä globaalistumisesta. Maataloustuotannossa määrä on asetettu laadun edelle, ja tämän takia tasapaino on järkkynyt. Olemme hylänneet eurooppalaiset perinteet, olemme tuhonneet laaja- ja puolilaajaperäisen karjanhoidon, ja kuten Ferdinando Riccardi meille muutama päivä sitten muistutti, jo Plutarkhos puhui eläimiä koskeneessa tutkielmassaan lehmistä, jotka olivat tulleet hulluksi, koska niistä oli tullut lihansyöjiä. Olemme tehneet lihansyöjiä - kuten kävi noille Plutarkhoksen eläimille - nauta- ja lammaskarjastamme, jotka ovat kasveja syöviä märehtijöitä. Emme ole ainoastaan tehneet niistä lihansyöjiä. Olemme sitoneet niitä, olemme estäneet niitä liikkumasta, hoidamme niitä turhilla antibiooteilla, kuohimme niitä, keinosiemennämme niitä, pidämme niitä eläimille erittäin - ilmaisu sallittakoon - epäinhimillisissä oloissa. Olemme siirtyneet maattomaan maanviljelyyn, olemme hylänneet eurooppalaiset perinteet. Tämä on varsinainen syy ongelmiimme.
Siirryn asiasta toiseen ja kysyn, mitä eläinten hyvinvointi oikeastaan on. Puhumme eläinten hyvinvoinnista, mutta niiden hyvinvointi alkaa ravinnosta.
Arvoisa puheenjohtaja Prodi, aiotteko te - ja johtamanne komissio - todellakin puuttua ongelman ytimeen vai aiotteko edelleenkin olla palomiehenä ja paikkailla jälkiä, kun jokin ongelma ilmenee? Pyytäisin teiltä enemmän tutkimuksia ja enemmän valvontaa sekä enemmän vastuullisuutta niiltä mailta, jotka eivät noudata sääntöjä.

Izquierdo Rojo
Arvoisa puhemies, puheenjohtaja Prodi, haluan puhua kahdesta perusedellytyksestä elintarviketurvallisuuden parantamiseksi. Ensiksikin on tarpeen, että yhteisön tarkastajat voivat tehdä tarkastuksia silloin, kun he katsovat ne tarpeellisiksi. Sellainen nykytilanne ei voi jatkua, että jokin jäsenvaltio voi petosasiassa sulkea ovensa yhteisön tarkastajilta. Lainsäädäntöä täytyy muuttaa.
Toiseksi meidän on taisteltava uupumatta petoksia vastaan, ja sen vuoksi on tarpeen, että joitakin aloja, jotka ovat epäoikeudenmukaisesti joutuneet maksamaan dioksiinikriisistä, hyvitetään markkinatoimenpitein. Sen vuoksi on tarpeen, ettemme palkitse petoksista millään tavalla, emme välittömästi emmekä välillisesti. Elintarvikealalla on tapahtunut petos, ja komission täytyy näin ollen jollakin tavalla välttää sellainen lopputulos, että Euroopan komissio palkitsee ensimmäistä kertaa petoksesta.
Lopuksi haluan todeta, että dioksiinikriisi on synnyttänyt varsinaista epälojaalisuutta jäsenvaltioiden keskuudessa. On tarpeen vaalia yhteisön lojaalisuutta tiedotuspolitiikassa. Ehkäpä epälojaalit tiedot johtuivat siitä, että elämme vaalien aikaa, mutta minun on todettava, että jotkut jäsenvaltiot ovat käyneet todellista syyttelysotaa toisia vastaan. Se on erittäin vakavaa, ja tarvitaan toimia, jotka turvaavat yhteisön lojaalisuuden eri jäsenvaltioiden välillä.

Lynne
Arvoisa puhemies, yritin eilen saada komissiolta julkilausumaa siitä, että Ranska kieltäytyy kumoamasta naudanlihan tuontikieltoa, mutta valitettavasti ehdotus esityslistan muuttamisesta hylättiin.
Meidän on pikaisesti saatava tietää, mihin toimenpiteisiin komissio aikoo ryhtyä ranskalaisia vastaan. Brittiläiset maatalousyrittäjät ovat tällä hetkellä suurissa vaikeuksissa. Yhdistynyt kuningaskunta on tästä syystä menettänyt 1,5 miljardia puntaa vientituloistaan. Komission tiedemiehet sanovat olevansa tyytyväisiä, joten miksi ranskalaiset uhkaavat sääntöjä? Heillä ei ole mitään uusia tieteellisiä todisteita.
BSE:n aiheuttama kriisi syntyi, koska edellinen hallitus reagoi ongelmaan liian myöhään. Se ummisti silmänsä siltä. Nautoja ei olisi koskaan pitänyt ruokkia toisten nautojen jäänteillä, mutta tämä ongelma ei koskenut ainoastaan Yhdistynyttä kuningaskuntaa. Britannia on nyt valppaana. Vuoden 1996 jälkeen kelvollisen ikäryhmän keskuudessa eli 6 kuukaudesta 30 kuukauteen ei ole tullut esiin yhtään BSE-tapausta. Eräät muut maat eivät voi sanoa samaa. Niiden ei tarvitse noudattaa samoja sääntöjä.
Meidän on aika pelata samoilla säännöillä. Hygieniastandardit Yhdistyneessä kuningaskunnassa ovat aivan yhtä hyvät kuin muuallakin, ja tuontikielto on kumottava koko Euroopan unionin alueella, Ranska mukaan lukien.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, komission puheenjohtaja Prodin läsnäolo osoittaa, että on tosiaan niin, että Euroopan kansalaisten täytyy voida luottaa elintarvikkeiden turvallisuuteen ja terveellisyyteen. Kysymys on elintarvikkeista, joita tuotetaan täällä, mutta myös elintarvikkeista, joita tuodaan Euroopan unioniin. Siksi samat turvallisuusvaatimukset ovat välttämättömät. Siksi tämä on myös tärkeä asia WTO-neuvottelukierroksella.
Vaikuttaa siltä, että on unohdettu elintarviketeollisuuden olevan myös erittäin tärkeä Euroopan talouden kannalta. Keskimäärin viidesosa käytettävissä olevista tuloista menee ruokaan ja juomiin. Tämä tarkoittaa, että skandaalit, kuten BSE- ja dioksiiniskandaalit, eivät vahingoita pelkästään kuluttajia tai maanviljelijöitä, jotka eivät useinkaan voi tehdä asialle mitään, vaan aivan varmasti myös kaikkia asianomaisen teollisuuden työntekijöitä. Tällä on runsaasti pahoja seurauksia.
Siksi olen myös sitä mieltä, että niitä, jotka saattavat elintarvikkeet vaaraan, täytyy rangaista ankarasti. Jos sitten tarkastelen hieman elintarvikkeita koskevaa vihreää kirjaa, havaitsen, että jo vuonna 1997 on pyydetty yhdenmukaistamaan kansalliset lainsäädännöt ja eurooppalaiset seuraamukset. Minulla on sellainen tunne, että tällä alalla ei ole vielä tapahtunut mitään ja että me toimimme aivan liian pehmeästi. Jos Yhdysvalloissa julkistetaan ympäristölakia rikkoneen yrityksen ja sen johtajan nimi, voisimme ehkä tehdä sellaista myös Alankomaissa.
Sanoin juuri, että vihreä kirja on valmis. Komissio haluaa nyt kuitenkin laatia valkoisen kirjan. Minusta tuntuu, että se saattaisi aiheuttaa jossain määrin viivästymistä. Tarvitaan pikemminkin vastausta kysymyksiin, jotka on aikoinaan esitetty vihreässä kirjassa. Kaikki täällä hyväksyvät kokonaisvaltaisen ketjunhallinnan, mutta mikä on oikeastaan nyt tilanne jäsenvaltioissa? Millaista valvontaa Eurooppa harjoittaa siellä, ja millaisia seuraamuksia se voi käyttää? Ongelmat aiheutuvat rehujauhosta. Mitä tapahtuu sillä alueella? Miksi rehu ei voi koostua ainoastaan kasviperäisistä aineksista? Silloin se on ainakin turvallista.
Sitten kolmas asia: valvonta. Tieteellinen neuvonta on nyt erinomaisesti säädeltyä. Meidän täytyy valvoa elintarviketurvallisuutta Euroopan tasolla. Loistavaa. En varmasti kannata amerikkalaista mallia. Viranomaisten täytyy olla vastuussa elintarviketurvallisuudesta koordinoivana elimenä. Mutta mitä tekee Euroopan komissio, kun esimerkiksi Alankomaissa elintarviketurvallisuuden valvonta, uusi virasto, jätetään syrjään? Ilmoitetaanko siitä Brysselissä? Onko teillä siitä mielipide? Kaikkia tällaisia asioita täytyy säädellä paremmin.

Goebbels
Arvoisa puhemies, yhteisenä tavoitteenamme on elintarviketurvallisuus sekä kuluttajien terveyden suojelu. Yhdyn kaikkeen siihen, mitä kollegani sosialistiryhmästä ovat sanoneet. Haluaisin kuitenkin kiinnittää parlamentin ja komission huomiota erääseen seikkaan, joka kaikkien näiden ongelmien kohdalla usein unohdetaan, eli kuluttajien terveydestä ja turvallisuudesta vastuussa olevien unionin ja varsinkin kansallisten virkamiesten eroamisiin.
Yleensä viranomaiset reagoivat hyvin hitaasti, eivätkä ne aina ryhdy välttämättömiin ennakkotarkastuksiin. Mutta silloin kun skandaali puhkeaa, julkiset viranomaiset menevät liiallisuuksiin ja kaivavat esiin kaikki mahdolliset keinot, joiden päätarkoituksena on suojella viranomaisia itseään. Tämä on juuri Garetta nimisen virkamiehen syndrooma, sillä juuri hän oli vastaava virkamies Ranskan saastuneen veren skandaalissa. Tämän jälkeen kansanterveydestä vastuussa olevat henkilöt eivät ole enää ottaneet minkäänlaisia riskejä. Tätä voidaan kutsua varovaisuusperiaatteeksi, joka on itsessään arvokas asia, mutta joka mahdollistaa kaikenlaiset vääristyneet toimet, mikäli sitä käyttävät ministerit tai virkamiehet, joiden ainoana tarkoituksena on vain suojata itseään kaikelta vastuunottamiselta.
Siksipä virkamiehiä erotetaan olan takaa välittämättä moitteettomasti toimineiden maataloustuottajien ja kauppiaiden ahdingosta. Minulla ei ole tarpeeksi aikaa käsitellä tätä aihetta, mutta haluaisin komission kiinnittävän huomiota siihen, että varotoimet eivät yksistään ole tarpeeksi, vaan yhtä lailla tarpeen on myös kaikkien virallisten valvojien ja kaikkien asiantuntijoiden saattaminen vastuullisiksi, jotta varovaisuusperiaatteesta ei tulisi vastuuttomuuden periaatetta niitä varten, joiden tehtävänä on valvoa elintarviketurvallisuutta ja kuluttajien terveyttä.

Klaß
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, hyvät naiset ja herrat, elintarvikekriisit ja viimeksi dioksiinikriisi ovat laukaisseet koko Euroopassa turvattomuuden ja jopa pelon aallon. Miten turvallisia elintarvikkeemme ovat? Kuka takaa sen meille? Kuka sitä valvoo? Sisämarkkinoiden myötä rajat ja rajavalvonta poistuivat, ja me olemme ylpeitä ja iloisia siitä. Vapaa kauppa - kansalaisten Eurooppa. Euroopan on nyt siis myös taattava elintarvikkeiden turvallisuus. Tämän sanovat meille ihmiset kotimaassamme, ja tähän me juuri pyrimme kuluttajansuojelussa. Muistelen muutamien kuukausien takaista tuotantovastuuta koskevaa direktiiviä, joka kiihdytti kovasti mieliä juuri tässä parlamentissa. Munien ja lihan sisältämää dioksiinia koskeva kriisi osoittaa, etteivät asetukset ja direktiivit yksin riitä. Kansan ääni sanoo jo meillä kotimaassa: luottamus on hyvä asia, mutta valvonta vielä parempi. Euroopan on oltava valmis kantamaan vastuunsa. Se tarkoittaa, että tarvitsemme varmaankin ensin selkeän määritelmän siitä, mikä on terveellistä, mikä epäterveellistä, mikä on vahingollista ja mikä ei ole vahingollista. Tarvitsemme Euroopan laajuisesti selvät, yhdenmukaiset normit, arvoisa komission puheenjohtaja. Jätelietteet ovat meille Saksassa jätettä, ja on samantekevää, miten ne sinne joutuvat, ne eivät kuulu rehun joukkoon!
Rehut ovat elintarvikeketjun alkupäässä, ja niiden on oltava yhtä turvallisia kuin itse elintarvikkeidenkin. Terveellisellä rehulla tuotetaan terveitä eläimiä, ja terveet eläimet tuottavat sitten loogisesti myös tervettä lihaa. Tämä on maanviljelijöiden pääoma. Viljelijöiden on voitava luottaa rehunvalmistajiin. Viljelijät itse eivät voi valvoa, mitä rehun sisältämät aineet ovat. Ennen kaikkea he eivät voi tietää, sisältävätkö rehut niitä aineita, joita rehut eivät saa sisältää, koska niitähän ei ole ilmoitettu missään. Rehunvalmistajat ovat tältä osin tuotevastuussa, ja heidän on myös vastattava siitä vahingosta, joka viljelijälle on syntynyt. Sitä, mitä tässä asiassa on tapahtunut, ei ole sallittu missään rehuasetuksessa, ja se on kuluttajien pettämistä!
Arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, me vähennämme Euroopan viljatuotantoa ylikapasiteetin välttämiseksi. Eläinrehuun sekoitetaan epäterveellisiä aineita, jotta sitä voidaan laimentaa edullisesti. Sitä ei voida perustella enää yhdellekään ihmiselle. Asian huono puoli on varmaankin halvoissa hinnoissa. Kun esimerkiksi viljelijöille maksetaan sianlihakilosta vain 1,25 euroa, jokainen kysyy itseltään, miten sillä voidaan kattaa tuotantokustannukset. Silloin rehun on oltava halpaa. Ympyrä sulkeutuu taas kuluttajan kohdalla kysymyksenä, olemmeko myös valmiita maksamaan elintarvikkeista enemmän. Elintarvikkeilla on oltava myös arvoa, ja meidän on oltava valmiita myös maksamaan siitä enemmän.
Valistaminen ja tiedottaminen voivat parantaa kansalaisten suhtautumista ja arvostusta elintarvikkeisiin. Ensin on kuitenkin otettava vastuu niiden turvallisuudesta, ja vasta sitten voi kansalaisten luottamus kasvaa.

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies, pyysin ryhmääni antamaan minulle tämän keskustelun päätteeksi vielä kerran mahdollisuuden valaista muutamia seikkoja tässä keskustelussa. Sallikaa minun korostaa vielä kerran, arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, että se, mitä te käsittelitte puheenvuorossanne ja mikä on myös osittain käynyt selväksi monista muista puheenvuoroista, on jotakin, joka teidän pitäisi viedä mukananne komissioon.
Tarvitsemme kolme eri asiaa. Ensinnäkin hyvän ja oikeanlaisen lainsäädännön, ja sen me tarvitsemme nopeasti. Sen eteen teidän on tehtävä yksi asia, arvoisa puheenjohtaja Prodi. Teidän on saatava myös oma komissionne järjestykseen. Ei voi käydä päinsä, että toimivaltuuksia on siroteltu eri pääosastoihin ja että tällä tavalla ei synny mitään tervettä ja järkevää lainsäädäntöä. Ei voi olla niin, että pääosasto III vastaa jalostetuista elintarvikkeista, lääkkeistä ja geeniteknologisesti muunnetuista organismeista, pääosasto XXIV oikeastaan myös jonkin verran näistä ja että rehuista ovat vastuussa myös vielä jonkin verran pääosastot VI ja XI. Tämä ei käy päinsä, ja pyydänkin teitä, arvoisa puheenjohtaja Prodi, säätelemään tätä asiaa järkevällä tavalla. Lainsäädännöllinen toimivalta kuuluu sille pääosastolle, jossa sen on oltava, nimittäin sille, joka vastaa kuluttajansuojasta ja terveyspolitiikasta.
Olemme todenneet lisäksi tämänpäiväisessä keskustelussa, että tarvitsemme hyvää tieteellistä neuvontaa. Moni parlamentin jäsen on viitannut tähän ja sanonut, että tarvitsemme riippumatonta ja erittäin pätevää neuvontaa. Sanon vielä kerran, että jäsenvaltiot tai teollisuuden edut eivät saa vaikuttaa tähän neuvontaan, arvoisa puheenjohtaja Prodi, eikä tällä neuvonnalla saa olla minkäänlaista sääntelytoimivaltaa. Sääntelytoimivaltaa on vain tällä Euroopan parlamentilla ja muutamissa poikkeustapauksissa komitologiamenettelyn yhteydessä myös komissiolla. Ei millään muulla elimellä! Tästä meidän on oltava samaa mieltä.
Sitten tulemme valvontaan, arvoisa puheenjohtaja Prodi. Kun meillä on kaikki tämä eli terve, hyvä, järkevä ja kokoava lainsäädäntö sekä hyvää tieteellistä neuvontaa, tarvitsemme valvontaa. Vaadin teitä tekemään jäsenvaltioille selväksi, ettei valvontaa ole saatavissa ilmaiseksi. Jäsenvaltiot ovat viime vuosina laiminlyöneet velvollisuuttaan valvoa lainsäädännön toteuttamista ja tuotantoa. Ne eivät ole koskaan todella kertoneet meille, kuinka monta tarkastajaa jäsenmaissa valvoo mitä, milloin ja miten. Tämä on kuitenkin niiden velvollisuus, ja teidän, arvoisa puheenjohtaja Prodi, on välitettävä jäsenmaille tämä ikävä uutinen. Kun jäsenvaltiot sitten tekevät tämän, mikä heidän olisi pitänyt tehdä jo kauan sitten, eli valvovat, että elintarvikkeet ovat elämisen välineitä, jotka eivät myrkytä meitä vaan antavat meidän elää, meillä on vielä yksi valvontaviranomainen komissiossa. Meillä on Control Office, elintarvike- ja eläinlääkintävirasto, joka on komission jäsen Byrnen osaston alaisuudessa ja jonka toimipaikka on Dublinissa. Olemme päättäneet juuri budjettivaliokunnassa, että tämän yksikön on määrä saada lisää virkoja, jotta se voi toteuttaa valvontatehtäviään. Olkaa hyvä, arvoisa puheenjohtaja Prodi, ja puhukaa sen puolesta, että tämä Dublinin yksikkö voidaan perustaa myös ilman tiedonantoa jäsenvaltioissa, sille annetaan tutkintavaltuudet ja että se voi toteuttaa valvontatehtäviään, nimittäin jäsenvaltioiden valvonnan valvomista.
Kun olemme saavuttaneet nämä kolme asiaa eli kun olemme muotoilleet lainsäädännön järkevästi, meillä on korkean tason tieteellistä neuvontaa ja kun toteutamme valvontaa asianmukaisesti, silloin olemme oikeastaan jo voiton puolella. Silloin meillä on järjestelmä, jolle ei löydy vertaista koko maailmasta. Silloin voimme myös mennä Seattlen WTO-neuvotteluihin ja sanoa seuraavasti. Kaikki on tässä pöydällä, emme harjoita mitään protektionismipolitiikkaa vaan annamme kansalaistemme elää terveinä ja toivomme sitä myös teille Yhdysvalloissa ja kehitysmaissa. Sen parissa haluamme tehdä yhteistyötä. Meidän tehtävämmehän on saada omat asiamme järjestykseen, mihin olemme jo kiitettävästi pyrkineetkin. Se ei ole ehkä vielä kaikilta osin täydellistä, mutta pääsemme siihen vielä. Meidän on tehtävä tämä selväksi myös neuvotteluissa, jotka alkavat vuosituhannen vaihteen neuvottelukierroksella, Euroopan unionin ulkopuolellakin. Sen jälkeen voimme uskoakseni sanoa kansalaisillemme seuraavasti. Elämästä ei ole tosin koskaan takuita, mutta me annamme teille kuitenkin parhaan mahdollisen turvallisuuden ja hyvinvoinnin ja terveyden, jonka voimme tarjota tällä hetkellä inhimillisen mittapuun mukaan ja tieteellisen neuvonnan perusteella. Jos teette tällaisen ohjelmanjulistuksen, arvoisa puheenjohtaja Prodi, teistä tulee menestyksekäs komission puheenjohtaja.

Nisticò
Arvoisa puhemies, ennen kaikkea haluaisin onnitella puheenjohtaja Prodia tieteellisestä tarkkuudesta, mutta myös suuresta avoimuudesta, joka oli hänen puheelleen tyypillistä. Olen ilman muuta yhtä mieltä komission syyskuun 23. päivänä 1999 annetun päätöksen n:o 640 premisseistä. Päätöksessä tuotiin selvästi esiin se, että WHO:n mukaan dioksiini on olemassa olevista aineista yksi niistä, jotka kaikkein eniten aiheuttavat syöpää. Siitä syystä WHO suositti päivittäisen sallitun annoksen rajojen säilyttämistä 1 - 4 pikogrammassa yhtä painokiloa kohti. Siksi en voi olla olematta hämmästynyt ja huolestumatta sekä tiedemiehenä että poliitikkona niistä johtopäätöksistä, joita päätöksessä tehtiin, eli siitä että PCBS:n ylärajaksi määrättiin 200 nanogrammaa rasvagrammaa kohden kanojen, lihan sekä sianlihajalosteiden osalta.
Ihmettelen sitä, arvoisa puheenjohtaja, kuka voi taata meille sen, että nämä dioksiinijäämät eivät ole myös edellä mainitut asiat PCB:stä huomioon ottaen ihmiselle vaarallisia? Pohjimmiltaan vaarallisuus ei riipu ainoastaan määristä, vaan myös näiden yhdisteiden tyypillisistä farmakokineettisista ominaisuuksista. Näiden yhdisteiden puoliintumisaika on noin 5,8 vuotta tai jopa 7 vuotta, mikä tarkoittaa sitä, että ne säilyvät elimistössä kymmeniä vuosia nauttimisen jälkeen. Näin ollen niiden jatkuva saanti johtaa tietenkin kertymiin, jotka voivat olla vaarallisia. Olen siksi sitä mieltä, että teidän johtamanne komission direktiiveihin pitäisi sisältyä jatkuva dioksiinitasojen valvonta sekä myös muiden haitallisten aineiden valvonta kaikkien nauttimiemme elintarvikkeiden osalta, kuten myös hengittämämme ilman tai juomaveden osalta. Jos kaikki tämä otetaan huomioon, pidän siis kansalaisten ja kuluttajien ensisijaisen edun mukaisena sitä, että direktiivit ovat selkeitä, jotta ihmisten altistus dioksiinille ja PCBS:lle jotka kuuluvat samaan dioksiinien luokkaan olisi mahdollisimman alhainen.
Lopuksi voin kertoa olevani yhtä mieltä arvoisan parlamentin jäsen Florenzin kanssa siitä, mitä hän sanoi eurooppalaisesta viranomaisesta: kyseessä on erittäin tärkeä asia, mutta viranomaisesta on vähän hyötyä, arvoisa puheenjohtaja, mikäli se ei ole paikallinen, mahdollisimman lähellä kansalaista, siten kuten olen ehdottanut Suomen sosiaali- ja terveysministerille. On siis tarpeen perustaa joka puolelle Eurooppaa erittäin päteviä laboratorioita, jotka ovat lähellä kansalaisia ja jotka osoittavat tieteellisesti päivittäin nauttimiemme tai hengittämiemme aineiden turvallisuuden. Kaikki tämä on tehtävissä, kuten aiemmin sanoin, pätevissä laboratorioissa, joita jo toimii yliopistojen yhteydessä.

Schierhuber
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät naiset ja herrat, syömisellä ja juomisella on eurooppalaisten elämäntyylissä suuri painoarvo. Kuluttajien trendi ja toive näkyy yksiselitteisesti korkealaatuisten elintarvikkeiden kysyntänä. Viljelijöidemme on tuotettava tuoreita ja luonnonmukaisia elintarvikkeita. Eurooppalaisten elintarvikkeiden on vastattava niitä vaatimuksia, joita kuluttajat niille aivan oikeutetusti yhä enemmän asettavat. Kuluttajat haluavat elintarvikkeita, jotka ovat terveellisiä ja turvallisia ja jotka on tuotettu ja jalostettu ympäristöystävällisesti ja myös eläinystävällisesti. Terveytemme on loppujen lopuksi meille kaikille tärkeä asia, hyvät naiset ja herrat. Haluaisin muistuttaa tässä yhteydessä siitä, että Itävalta on kulkenut viimeisten vuosien ja vuosikymmenien ajan maatalouspolitiikassa toisenlaista tietä. Voin sanoa, että se on osoittautunut oikeaksi. Yli 10 % itävaltalaisista viljelijöistä eli yhteensä yli 20 000 tilaa harjoittaa biologista viljelyä.
Kun otetaan huomioon kasvava kilpailu ja keskittymisen jatkuminen, elintarviketeollisuuden tulevaisuus on laadukkaiden tuotteiden ja palvelujen suunnitelmallisessa tukemisessa ja kehittämisessä. Tämä on yksi syy siihen, miksi meillä ei ole enää varaa emmekä saa joutua BSE:n ja dioksiinin tapaisiin skandaaleihin riippumatta siitä, laukaisiko ne epäsiisteys, rahanahneus tai mikä muu tahansa. Tällaiset skandaalit vahingoittavat meidän kaikkien, viljelijöiden ja tuottajien, imagoa, ja siitä on omat seurauksensa. Se ei johda vain eurooppalaisten kuluttajien turvattomuuteen, vaan vahingoittaa myös kauppaamme EU:n ulkopuolisten maiden kanssa. Euroopan ja eurooppalaisen maatalouden vahvuus on sen hyvässä maineessa. Vaadin siksi erittäin painokkaasti, että EU:ssa perehdytään enemmän tuote- ja laatumerkkeihin. Voimme oikeastaan vain voittaa käyttämällä vakaita tuotantomenetelmiämme.
Kannatan myös sitä, että Eurooppa ei ryhdy jakamaan tai jopa sulkemaan markkinoita, vaan harjoittaa suunnitelmallista maatalous- ja elintarvikepolitiikkaa, joka ottaa huomioon Euroopan olot ja tarpeet. Eurooppalaista maatalousmallia siinä muodossa, kuin siitä päätettiin eurooppalaisessa huippukokouksessa Berliinissä, on käsiteltävä WTO-neuvotteluissa ensisijaisesti. Vaadin myös, että määrätään viimein kaikkien rehujen tunnusmerkinnästä. Me viljelijät voimme tuottaa laadullisesti erittäin hyviä tuotteita vain, jos voimme olla myös varmoja siitä, että se rehu, jota joudumme ostamaan, on myös asianmukaista. Tunnusmerkinnällä siihen päästään. Se tarkoittaa kuitenkin kuluttajien kannalta sitä, että laadulla on hintansa ja että elintarvikkeita, kuten lihaa, ei käytetä enää supermarketeissa houkuttimina.

Cushnahan
Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Prodi, arvoisa komission jäsen Byrne, BSE ja dioksiinikriisi yhdistettynä meneillä olevaan kiistaan geenimanipuloiduista elintarvikkeista ovat vakavasti horjuttaneet kuluttajien luottamusta elintarvikkeiden turvallisuuteen. Tämän lisäksi kunkin maan hallituksen ja Euroopan unionin itsensä taitamaton tapa selvittää näitä ongelmia on vakavasti horjuttanut ihmisten luottamusta poliitikkojen kykyyn käsitellä ravintoketjuun liittyviä kriisejä.
Näistä syistä olen iloinen komission jäsen Byrnen sitoumuksesta tehdä elintarviketurvallisuudesta hänen ensisijainen tavoitteensa, samoin olen iloinen komission puheenjohtajan, Romano Prodin, parlamentille 23. heinäkuuta esittämästä julkilausumasta hänen sanoessaan, että yksi hänen ensimmäisistä tehtävistään on palauttaa kuluttajien luottamus elintarvikkeiden turvallisuuteen. Siitä syystä käymme nyt tätä keskustelua. Komission jäsen Byrneä, saanen lisätä, pitää kiittää hänen ripeästä toiminnastaan, kun hän suostui laatimaan EU:n elintarvikkeita koskevan valkoisen kirjan myöhemmin tänä vuonna sekä kiristämään EU:n pikahälytysjärjestelmää elintarvikekriisitilanteissa.
Haluaisin kuitenkin kehottaa komission jäsentä tekemään vielä enemmän: jos hän ja hänen kollegansa haluavat päättäväisesti palauttaa kuluttajien luottamuksen ja elintarviketeollisuuden luottamuksen EU:n elintarviketurvallisuusjärjestelmiin, hänen olisi siinä tapauksessa perustettava elintarvikevirasto, joka noudattaa samoja linjoja kuin Yhdysvalloissa toimiva elintarvike- ja lääkeainevirasto (US Food and Drug Administration). Senkaltainen elin voisi ottaa vastuulleen komission tämänhetkiset tarkastus- ja valvontatehtävät elintarvikehygienian sekä eläinlääkintä- ja kasvinsuojelulainsäädännön osalta. Se voisi myös ottaa vastuun itse pikahälytysjärjestelmästä. Sille annettaisiin tehtäväksi GMO:iden ja geenimanipuloitujen elintarvikkeiden valtuutusprosessi, samalla kun se myös ylläpitäisi kaikkialla EU:ssa geenimanipuloitujen elintarvikkeiden valvontaa. Myös ravitsemus- ja ruokavaliokampanjat, sekä kyky panna alulle tutkimukset ruoka-aineallergioista ja elintarvikkeiden aiheuttamista sairauksista voisivat kuulua sen toimialaan.
Väittäisin, että lista viraston mahdollisista tehtävistä ei ole mitenkään perusteellinen, ja myös viraston vastuullisuus voitaisiin varmistaa, jos sen olisi laadittava vuosittainen selonteko ja jos sen virkamiehet tulisivat säännöllisesti parlamentin ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan eteen.
Kehottaisin teitä, komission jäsen Byrne, pohtimaan tarkasti tällaisia linjoja noudattavan elintarvikeviraston perustamista. Mielestäni tällainen aloite ei ainoastaan palauttaisi kuluttajien luottamuksen elintarvikkeisiin, vaan myös yleisen luottamuksen itse Euroopan unioniin.

Böge
Arvoisa puhemies, joistakin puheenvuoroista saattoi saada sellaisen vaikutelman, että kaikki elintarvikkeet ovat huonoja ja vaarallisia. Tämä on tietenkin aivan yhtä väärin kuin jos väitettäisiin kaiken olevan kunnossa. Tämä näin alkajaisiksi. Tarvittiin todellakin dioksiinikriisi, jotta muutamat vielä olemassa olevat, BSE-kriisin aiheuttamat epäkohdat komission ja jäsenvaltioiden osalta voitiin viimeinkin korjata. Mainitsen sallittujen elintarvikkeiden luettelon, avoimen selvittämisen kysymyksen. Siihen kuuluu kuitenkin yhtä lailla kysymys siitä, miten meidän on jatkossa hoidettava eläinjauhoasiaa toimintakykyisen kierrätysjärjestelmän hengessä.
Tässä yhteydessä on todellakin merkillistä, että niin jäsenvaltioissa kuin myös komissiossa harkitaan tunnusmerkinnän yhteydessä sitä, että nautojen tunnistamista ja lihan tunnusmerkintää lykättäisiin 1. tammikuuta 2000 jälkeen. Sitä ette voi selittää kenellekään tämän salin ulkopuolella. On oltava selvää, miten asiassa on määrä edetä. Arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, elintarvikevirasto ei ole tietenkään mitään politiikan retoriikkaa, eikä voi käydä päinsä, että kärsimme virastojen inflaatiosta, sillä siinä tapauksessa emme tarvitse jossain vaiheessa enää koko komissiota!

Ette voi tietenkään perustaa virastoja sinne, missä kohtaatte mahdollisesti vaikeuksia, jotta vapaudutte osasta vastuuta, ja sanoa toisaalta siellä, missä valtaa voidaan harjoittaa kartellin tapaan, että tämän tekee komissio! Ne eivät sovi yhteen. Siksi tässä asiassa vaaditaan edelleenkin keskusteluja parlamentin kanssa. Uskon, että tarvitsemme varhaisen varoituksen järjestelmän ja että komissiolla on oltava oikeus voida puuttua jäsenvaltioiden toimiin aikaisempaa nopeammin. Tähän kuuluu myös elintarvikkeita koskeva puitedirektiivi, joka on tämän nimen arvoinen ja jonka on oltava selkeä, käytännöllinen ja valvottavissa ennalta ehkäisevän kuluttajansuojan hengessä.
(Suosionosoituksia)

Trakatellis
Arvoisa puhemies, viimeaikaiset toistuvat kriisit elintarviketurvallisuuden alalla ovat vakuuttavalla tavalla osoittaneet, että kansalaisten terveyden suojelemisen pitää kaikkiin muihin politiikkoihin verrattuna olla tärkeysjärjestyksessä ensimmäisellä sijalla. Kuitenkin tämän ensisijaisuuden toteuttaminen vaatii joukon toimenpiteitä, jotka kattavat Euroopan kansalaisten elintarvikkeiden turvallisuuden kokonaisuudessaan eikä vain osittain.
Yleisellä tasolla pitää saada aikaan seuraavaa: ensiksi lainsäädännön alueella pitää tarkastella uudestaan sitä yhteisön lainsäädäntöä, joka liittyy elintarvikkeisiin, rehuun, raaka-aineisiin, lisäaineisiin, säilöntäaineisiin, aineisiin, jotka saastuttavat niitä, kuten biosideihin, ja niiden rekisteröintiin. Tämä on ensimmäinen asia, johon meidän pitää paneutua lähitulevaisuudessa, jotta voisimme täyttää yhteismarkkinoilla nykyisin olevat lainsäädännön aukot.
Toiseksi hallinnon ja valvonnan aloilla pitää laatia toimenpiteitä, jotta komission osastot toimisivat tehokkaasti ja ilman peittelyä ja jotta tietäisimme kuka on vastuussa asiasta. Lisäksi lainsäädäntökehys pitää panna tehokkaasti täytäntöön, mikä tarkoittaa väistämättä yhteistyötä sekä yhteisön tasolla että kansallisella tasolla ja ennen kaikkea koordinoitua toimintaa.
Lopuksi kolmanneksi, tieteen alalla pitää laajentaa ja täydentää tietämystä ja tieteellisiä menetelmiä, joilla tuotetaan turvallisia elintarvikkeita ja rehua, havainnointimenetelmiä ja rajoja erilaisille aineille, jotka saastuttavat elintarvikkeita, sekä erilaisten eläin- tai kasviperäisistä jätteistä tai esimerkiksi kasviöljyjen kierrätyksestä saatavien ravintoaineiden soveltuvuutta.
Arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, toiminta on tässä kolmitahoista, eli lainsäädännön kehittämistä, herkeämätöntä valvontaa sekä jatkuvaa tieteellisen tiedon ja menetelmien tuottamista, jotta me voisimme olla aina askeleen edellä ongelmia sen sijaan, että ryntäilisimme paniikissa silloin, kun ongelmia syntyy, Euroopan kansalaisten luottamus horjuu ja kansanterveydelle aiheutuu vakavia haittoja.
Arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, toivon, että te toimitte pian, koska tämä kysymys ja turvallisten elintarvikkeiden takaaminen ovat edellytyksiä Euroopan kansalaisten terveyden turvaamiselle.

Gallagher
Arvoisa puhemies, tämän vuoden heinäkuussa parlamentti ilmaisi vakavan huolensa dioksiinin aiheuttamasta saastumisesta Belgiassa ja kehotti komissiota toimimaan pikaisesti käsitelläkseen koko elintarviketurvallisuuskysymystä. On sekä miellyttävää että rauhoittavaa havaita, että uusi komission jäsen Byrne on aivan alusta alkaen osoittanut yksiselitteisesti sitoutuvansa palauttamaan kuluttajien luottamuksen elintarviketeollisuuteen. Eläinten ruokintaa koskevan lainsäädännön tarkistus viimeaikaisten hysterioiden seurauksena on erittäin myönteistä, sillä se pureutuu esiin tulleiden ongelmien ytimeen.
Olen iloinen siitä, että tämän tarkistus kohdistuu parlamentin heinäkuussa esittämän päätöslauselman tärkeimpiin kiinnostuksen kohteisiin, kuten riittävään rehutuotantoketjun valvontaan, rekisteriin kaikista rehuntuottajista, eläinrehun ainesosien jäljitettävyyteen ja dioksiinirajojen asettamiseen.
Koska olen kotoisin alueelta, joka on vahvasti riippuvainen kalateollisuudesta, haluan viitata komission jäsen Byrnen ehdotuksiin dioksiinimääristä. On tärkeää, että tieteellisissä tutkimuksissa rehuseoksissa esiintyvä dioksiinin ja PCB:n määrä nähtäisiin lopputuotteena, eikä dioksiinin määrää nähdä vain yhtenä ainesosana, kuten kalaöljy. Tässä mielessä asianmukainen konsultointi kala- ja vesiviljelyteollisuuden kanssa ei ole ainoastaan toivottavaa vaan ehdottoman välttämätöntä ja olennaista, jotta voidaan välttää kaikki mahdolliset kalataloudelle haitalliset seuraukset, joita voi koitua tieteellisesti perustelemattomista määristä.
Dioksiinipelon aiheuttama vahinko on mittaamaton, sillä se on romuttanut kuluttajien luottamuksen ja myös tahrannut tärkeimpien teollisuuden alojen ja vientiyritysten maineen. Tuottajat, kauppiaat ja koko maatalous- ja elintarvikeala ovat saaneet tuntea sen seuraukset. Komission päättäväinen pyrkimys palauttaa kuluttajien luottamus kehittämällä tehokkaat valvontajärjestelmät on epäilemättä myönteinen ajatus. Kuluttajansuojalla tulee olla ehdoton etusija kaikissa toimenpiteissä, joita elintarviketurvallisuuden hyväksi tehdään.
Arvoisa puhemies, haluaisin pyytää parlamentilta anteeksi sitä, että en ollut läsnä, minua kutsuttiin nimeltä aikaisemmin, ja kiittää teitä minulle antamastanne mahdollisuudesta puhua. Voisinko sanoa puhemiehelle ja istuntopalvelujen yksikölle, että olisi hyödyllistä, jos kaikissa kokoushuoneissa olisi monitorit, jotka takaisivat sen, että me olisimme täysin perillä (au fait) siitä, mitä parlamentin istuntosalissa tapahtuu.

Prodi
Arvoisa puheenjohtaja, puhun lyhyesti, koska komission jäsen Byrne vastaa sen jälkeen analyyttisiin kysymyksiin. Luulen, että myös tässä komission on osoitettava osaavansa pelata joukkuepeliä.
Olette sanoneet, että valkoisen kirjan on oltava tavoitteellinen ja että sillä on oltava täsmällinen aikataulu, ja tähän komissio sitoutuu. Meidän on lisäksi selvennettävä varovaisuusperiaatetta, sillä se on periaatteellinen ydinkysymys. Ei voida ajatellakaan, että käsittelemättä tätä puolta asiassa voisimme antaa kaikkia kuluttajia tyydyttäviä normeja ja selkeyttää järjestelmää. Keskustelussa meidän on otettava huomioon tämä on tärkeää kaikki maatalouden ongelmat ja palkittava laadukkaasta maataloudesta sekä käsiteltävä laajasti parlamentin jäsen Roth-Behrendtin esille ottamaa ongelmaa, joka koskee teknisen ja demokraattisen valvonnan keskinäistä suhdetta. Tästä syystä olemme aloittaneet tämänpäiväisen keskustelumme. Se on äärimmäisen tärkeä kysymys, sillä meillä on oltava elin, kutsukaamme sitä tällä nimellä, joka on perillä näistä perusperiaatteista. Lopuksi sanottakoon, että tämän viranomaistahon ja järjestelmän ja tämän osoitan erityisesti parlamentin jäsen Nisticòlle on ehdottomasti oltava lähellä kansalaisia. Siksi on tarpeen, että valvontarakenteet on yhtenäistetty, mutta myös hajautettu paikallisesti: me emme saa rakentaa mitään keskitettyä byrokraattista järjestelmää.
Viimeisen ongelman, joka on mielestäni tulevan työmme kannalta valtavan tärkeä, ottivat esille sekä Roth-Behrendt että Thyssen, eli sen, että useat komission jäsenet ja useat pääosastot ovat asiassa parlamentin kanssa tekemisissä. Vastaan teille, että tämä on onneksi tai valitettavasti meidän tapamme toimia. Tämä on hyvin monitahoinen ongelma, joka ei koske vain terveysasioista vastaavaa komission jäsentä, vaan myös maataloudesta, tutkimuksesta sekä kauppapolitiikasta vastaavia komission jäseniä. Me emme silti voi ajatella yksinkertaistavamme monimutkaisia ongelmia: meidän on etsittävä koordinoija ja samalla tajuttava, että pelissä on pidettävä mukana koko komissio sekä useat pääosastot. Meidän ongelmamme on siinä, kuinka pystymme jatkuvasti koordinoimaan tätä prosessia ja olemaan ajattelematta niin, että ongelma voisi hoitua jättämällä useamman komission jäsenen ulkopuolelle.
Olemme käsitelleet syvemmin tätä aihetta valiokuntien puheenjohtajien kokouksessa ja yritämme parhaillaan saada aikaan parannuksia, sillä en usko, että ongelmia voitaisiin ratkaista kuvittelemalla, että eri tahojen toimialat ovat yksinkertaisia tai yhtenäisiä. Meidän on tiedostettava monitahoisuus ja otettava vastuu koordinoinnista, mutta myös tehtävä selväksi, että muilla komission jäsenillä on tässä niin arkaluonteisessa tehtävässä oma vastuunsa.
Pyydän nyt komission jäsen Byrneä vastaamaan analyyttisesti tämän keskustelun kysymyksiin, mikä on mielestäni erinomaisen rakentavaa.

Byrne
. -(EN)Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, saanen heti sanoa, miten iloinen olen mahdollisuudestani puhua teille tänä aamuna tästä tärkeästä kysymyksestä. Tämä on erittäin ajankohtainen keskustelu, ja olen iloinen siitä, että se tapahtuu aivan komission toimikauden alkuvaiheessa. Olen tietenkin erityisen iloinen siitä, että myös ystäväni ja kollegani, komission puheenjohtaja, on täällä keskustelemassa asiasta teidän kanssanne.
Me puhumme paljon kuluttajien luottamuksesta, mutta tahtoisin sanoa vielä kerran, että kuluttajien luottamus ei ole päämäärä sinänsä. Todellinen päämäärä on saavuttaa elintarvikkeiden turvallisuus yhtenä kansanterveyspolitiikan tukipylväistä. Minulle on esitetty jonkin verran mielipiteitä siitä, miten se voidaan saavuttaa, ja siksi olen ehdottanut, että meidän olisi esitettävä elintarviketurvallisuutta koskeva valkoinen kirja. Olen iloinen siitä, että te olette hyväksyneet sen tänä aamuna. Valkoinen kirja sisältäisi niiden tärkeiden kysymysten tarkastelun, joita te olette tuoneet esille, kuten ravintoketjun valvonnan, valvonnan lujittamisen, elintarvikkeiden merkitsemisen, ja varhaisen varoituksen järjestelmän parantamisen, jotta voitaisiin varmistaa täydellinen avoimuus pikahälytysjärjestelmässä ja varhaisen varoituksen järjestelmässä.
Useat teistä ovat tuoneet esille sen, että pikahälytysjärjestelmässä ei ole sellaista vastuullisuuden tai vilpittömyyden ja avoimuuden astetta, jollaisen me kaikki haluaisimme nähdä, ja minä aion käsitellä sitä valkoisessa kirjassa.
Meillä on ollut melkoisen paljon keskusteltavaa elintarvikevirastoa koskevasta kysymyksestä. Sen toimintamallia ei ole vielä täysin määritelty, eikä sen muotoa ole vielä suunniteltu loppuun, mutta olemme jo harkinneet tarkkaan näitä asioita. Mielestäni me voimme perustaa viraston, joka on itsenäinen ja antaa tieteellisiä neuvoja itsenäisesti ja joka kuitenkin kykenee samanaikaisesti saavuttamaan sellaisen vastuullisuuden asteen, jollaista te kaikki parlamentin jäsenet vaaditte ja jollaisen te ansaitsette. Uskon, että nämä kaksi ajatusta eivät sulje pois toisiaan. Ne molemmat voidaan saavuttaa, jos me suunnittelemme viraston muodon huolellisesti ja asianmukaisesti. Ja minä tietenkin odotan kovasti, että saan keskustella asiasta Euroopan parlamentin jäsenten kanssa sopivana ajankohtana, ja odotan innolla tapaamista, joka minulla on ympäristövaliokunnan kanssa myöhemmin tässä kuussa, jolloin tästä asiasta keskustellaan enemmän.
Entistä laajempi avoimuus kuluttajaa kohtaan on ehdottoman tärkeää. Aion myös käsitellä jäljitettävyyskysymystä. Monet teistä mainitsivat tämän kysymyksen, ja sillä on tietenkin valtava merkitys.
On paljon muitakin kysymyksiä, joita me haluaisimme käsitellä. Olen tietoinen siitä ajasta, joka minulla on käytettävissäni, ja haluaisin tähdentää, että aion keskustella kaikista näistä asioista teidän kanssanne yksityiskohtaisemmin ympäristövaliokunnan kokouksessa myöhemmin tässä kuussa.
Ensiksikin kiistakysymys, joka on syntynyt äskettäin brittiläisen naudanlihan vientikiellosta. Saanen sanoa heti aluksi, että minua on neuvottu alustavasti Ranskan viranomaisten esittämästä lausunnosta, ja tämä neuvo saa minut tekemään sellaisen johtopäätöksen, että tuossa lausunnossa ei ole sellaisia uusia todisteita, joita Euroopan unionin tieteellinen ohjauskomitea ei olisi jo tarkastellut. Kun tämä otetaan huomioon, olen yrittänyt järjestää kiireellisen kokouksen ranskalaisten ja komission virkamiesten välille, ja tämä kokous pidetään tällä viikolla.
Lähetin myös kirjeen eilen illalla Ranskan viranomaisille ja pyysin heitä vastaamaan kirjeeseeni pikaisesti, koska asia on kiireellinen, ja tuomaan esille kaikki ne taustatiedot, jotka johtivat heidät niihin johtopäätöksiin, jotka he näyttävät tehneen. Jos Ranskan viranomaisten antamassa vastauksessa tulee esiin yhtään uutta tietoa, minä ilman muuta välitän tuon tiedon omille tieteellisille neuvonantajilleni ja pyrin saamaan heiltä kiireellisen analyysin näistä seikoista. Saamani alustavan tiedonannon mukaan mitään uutta tietoa ei tähän mennessä ole saatavilla, mutta haluan nähdä, voimmeko ratkaista tämän parin viimeisen päivän aikana esille tulleen vaikean tilanteen diplomaattisesti ja sovinnollisesti. Tästä syystä kirjoitin asianomaisen kirjeen eilisiltana ja pyysin virkamiehiä tapaamaan toinen toisensa.
Tahtoisin viimeiseksi saattaa teidät ajan tasalle niistä tapaamisista, jotka minulla oli maatalousneuvoston kokouksessa Brysselissä viime viikolla. Tahtoisin sanoa, että se oli ensimmäinen tilaisuus, kun komission jäsen, joka on vastuussa elintarviketurvallisuudesta, osallistui maatalousneuvoston kokoukseen. Tapaamisen aikana keskityin kolmeen asiaan ja tahtoisin nopeasti käsitellä niitä teidän kanssanne tänä aamuna, sillä ne ovat kysymyksiä, joita monet teistä pitävät tärkeinä.
Ensimmäinen koskee dioksiinikysymystä ja Belgian viranomaisten osallisuutta siihen.
Kuten monet teistä ovat tietoisia, Belgiassa tehdyt testit ovat osoittaneet, että 1 %:ssa testatuista tuotteista oli pieni määrä dioksiinijätettä ja että se ei ollut peräisin rehusta josta testien avulla oli alun perin tarkoitus ottaa selvää vaan teollisesta saasteesta.
On järkevää tehdä se johtopäätös, kuten monet teistä ovat tehneet, että jos riski on Belgiassa, se saattaa olla myös muualla Euroopan unionin alueella, tai tosiaankin muualla maailmassa.
Kiinnitin maatalousneuvoston huomion huoleeni tässä asiassa ja ilmoitin neuvostolle, että aikomukseni on lisätä jäämiä koskevaan direktiiviin kaksi ainetta, jotka ovat mukana ainelistassa liitteessä I. Ne kaksi ainetta, jotka aion lisätä ovat dioksiini ja PCB. Tämän lisäksi ilmoitin ministereille, että haluaisin aloittaa muissa jäsenvaltioissa valvonnan, jonka avulla määritellään dioksiinin esiintyminen ja määrät jos niitä on taustalla olevien ympäristötekijöiden tuloksena. Olen iloinen voidessani kertoa teille, että ministerit olivat hyvin myötämielisiä näille ehdotuksille. Uskon, että tässä asiassa tapahtuu muutoksia lähitulevaisuudessa.
Toinen kysymys, josta kannoin huolta, ja johon pyysin ministereitä kiinnittämään huomiota, oli lietteen löytyminen ruoka-aineista. Jotkut teistä ovat puhuneet tänä aamuna rehun tärkeydestä. Monia näitä elintarvikekriisejä yhdistävä tekijä, olipa kyse sitten BSE:stä, dioksiinista tai lietteestä, on eläinrehu. Tästä syystä olen korostanut sitä, että tämä asia on tärkeä tutkimuksen ja parannuskeinojen kannalta.
Tähdensin ministereille, että esille näyttää tulleen eräs kiistanaihe siitä, että eläinrehun ja jätelietteen yhteyttä koskevassa lainsäädännössä on epäselvyyksiä. En ole tyytyväinen siihen, että tällaista epäselvyyttä esiintyy, ja olen sanonut niin. Oletan, että jäsenvaltiot eivät lisää jätettä eläinrehuun. Olen tähdentänyt niille, että uskon kuluttajien olevan järkyttyneitä tällaisesta tapahtumasta.

Ministerit ottivat mielipiteeni hyvin vastaan, ja he hyväksyivät minun heille esittämäni näkemykset. Odotan edistystä myös tällä rintamalla.
Tämän lieteongelman osalta, siinä tapauksessa, että tässä asiassa esiintyy jatkuvia vaikeuksia ja että tässä asiassa edelleen esitetään olevan epäselvyyttä, en epäröi esittää lainsäädäntöä, jonka avulla kaikki mahdolliset epäselvyydet voidaan ratkaista.
Viimeiseksi, kiinnitin ministereiden huomion kysymykseen geneettisesti muokatuista organismeista ja eläinrehusta. Ehdotan, että tämä asian osalta esitetään toinen rehudirektiivi. Se on paras tapa käsitellä asiaa, ja kerroin asiasta myös ministereille.
Viimeinen seikka, jonka haluan tuoda esille tänä aamuna, koskee kansainvälistä kauppaa ja suhteitamme Kansainväliseen kauppajärjestöön. Te kaikki tiedätte, että perustamissopimuksen 152 ja 153 artikla, kuten ne on lisätty Amsterdamin sopimukseen, antavat minun vastuualuesalkulleni huomattavia horisontaalisia oikeuksia kaikkien yhteisön menettelytapojen tutkimisen osalta. Uskon olevan erityisen tärkeää, että me keskitymme kuten puheenjohtaja Prodi sanoi terveyskysymyksiin ja elintarvikekysymyksiin siten, että niitä pidetään ensiarvoisen tärkeinä kansainvälistä kauppaa koskevia seikkoja pohtiessamme.
Odotan kovasti saavani keskustella kaikista näistä asioista teidän kanssanne tulevaisuudessa, kuten olen jo aiemmin sanonut, ympäristövaliokunnan tapaamisen yhteydessä myöhemmin tässä kuussa.
(Suosionosoituksia)

Puhemies
Kiitos komission jäsen Byrne.
Keskustelu on päättynyt.

Yhdestoista kansainvälinen AIDS-konferenssi Lusakassa
Puhemies
Esityslistalla on komission julkilausuma yhdennestätoista kansainvälisestä AIDS-konferenssista Lusakassa.

Nielson
. -(EN) Haluaisin aloittaa puheenvuoroni esittämällä kiitokseni Euroopan parlamentille siitä, että se on tuonut esille tärkeän kysymyksen AIDSista kehitysmaissa, ja keskustelemalla johtopäätöksistä, jotka tulivat esille Afrikan kansainvälisessä AIDS-konferenssissa, joka vastikään järjestettiin Lusakassa, Sambiassa.
Komissio on hyvin huolissaan AIDSin tuhoisista vaikutuksista kehitysmaissa, ja niiden ilmeisestä kyvyttömyydestä pysäyttää epidemia voimakkaalla tavalla ja tarjota asianmukaista hoitoa kaikille tartunnan saaneille. Tilastot ja tutkimukset osoittavat vakuuttavasti, että eivät kehitysmaat eikä kansainvälinen yhteisö voi olla ottamatta huomioon AIDS-epidemiaa. Kehitysmaissa, joissa tulee ilmi 90 % kaikista HIV-tapauksista, AIDS vie taaksepäin vaikeasti saavutettuja edistysaskeleita elämänlaadun parantamisessa. Monissa maissa, joita AIDS on vakavasti vahingoittanut, se on jo vähentänyt elinikää yli kymmenellä vuodella.
AIDS on myös juurtunut ja pahentaa köyhyyttä ja eriarvoisuutta. Sen vaikutukset ovat erityisen tuhoisia köyhille, joilla on vähiten keinoja siitä selviytymiseen.
Haluaisin tähdentää eräitä komission tekemiä ponnistuksia ja etenkin eräitä uusia tarkasteltuja aloitteita. Komissio on taistellut AIDSia vastaan jo vuodesta 1987 laajasti keskusteltujen AIDSia koskevien menettelytapojen, toimenpiteiden ja rahoitusten avulla, sekä viimeksi mutta ei vähiten maailmanlaajuisten ja kansallisten kumppanuuksien avulla. Vuoden 1997 loppuun mennessä EY oli myöntänyt 200 miljoonaa euroa HIV- ja AIDS-projekteihin suurimmassa osassa kehitysmaita. Palamme halusta tehdä enemmän sekä myöntämällä lisää rahaa että tekemällä työtä yhdessä näiden maiden, jäsenvaltioiden ja kansainvälisten kumppaneiden kanssa suunnitellaksemme tehokkaita strategioita, joiden avulla rajoitetaan HIV:n leviämistä, lievennetään sen vaikutusta terveydenhuoltosektoriin, ja järjestään hoitoa niille, jotka jo sairastavat AIDSia.
Me emme kuitenkaan kykene taistelemaan AIDSia vastaan myöntämättä ensin, että se uhkaa kaikkia maita ja että jokaisella maalla on olennainen vastuu ja mahdollisuus suojella kansalaisiaan poliittisen johtamistaidon, riittävien resurssien ja oikeudenmukaisten strategioiden avulla. Maa toisensa jälkeen on sivuuttanut AIDS-epidemian ja kieltänyt sen, että HIV:tä lisäävää käyttäytymistä ilmenee sen omien rajojen sisäpuolella; maa toisensa jälkeen on osoittanut olevansa väärässä.
On erityisen tärkeää, että näiden maiden viranomaiset ovat selväsanaisia vaatimuksissaan, jotka koskevat epidemian ennalta ehkäisemistä. Tosiasioiden salaamisesta ei ole mitään hyötyä. Kansalaisia on selkeästi informoitava heitä uhkaavasta vaarasta ja mahdollisista ennalta ehkäisevistä toimenpiteistä. Tällä tarkoitan etenkin nuorempaa sukupolvea.
Viimeisin kansainvälinen väestö- ja kehityskonferenssi Kairo +5:n jälkeinen kokous punnitsi seksuaalitottumuksia ja -oikeuksia koskevaa aihetta, etenkin nuorten osalta. On välttämätöntä keskittyä enemmän tähän herkkään väestönosaan, jos ennaltaehkäisytoimenpiteillä halutaan olevan kohentava vaikutus. Mutta poliittinen johtamiskyky ja AIDS-ongelman tunnistaminen ovat vasta ensimmäinen askel. Meidän yhteisen vastauksemme epidemiaan on myös oltava riittävän laaja ja oikeudenmukainen. Köyhät ihmiset ja köyhät maat ovat vastatusten monien uhkaavien ongelmien kanssa AIDSin lisäksi, ja hallitustason resurssit sekä kansainväliset resurssit ovat vähäiset ja jopa entisestään huonontuneet.
Tyypillisessä kehitysmaassa AIDS-potilaan vuoden hoito maksaa yhtä paljon kuin kymmenen peruskouluoppilaan vuoden mittainen koulutus. Näiden arvokkaiden päämäärien tasapainottaminen on vaikeaa, mutta olennaisen tärkeää. Siitä syystä kaikilla osapuolilla olisi oltava asianmukainen tehtävä ja sitä olisi toteutettava aidossa kumppanuudessa.
Tämä on ollut EU:n vastauksen henki menneisyydessä ja sellainen se on sisimmältään myös tulevaisuudessa.
Eri maat etsivät kannustimia osana ratkaisua, jolla pyritään alentamaan ihmisten tartuntariskiä ja -alttiutta kaikkein vaikeimmissakin tilanteissa. Maiden on tehtävä päätös kestävästä ja oikeudenmukaisesta rahoituksesta. Tämän lisäksi kansainvälinen yhteisö, EU mukaan lukien, voi avustaa esimerkiksi alentamalla kondomien hintaa ja toimittamalla puhtaita ruiskuja huumeiden käyttäjille. Tähän olisi sisällytettävä ne lääkkeet, joilla saattaa olla melkoisia vaikutuksia äideiltä lapsille siirtyvän HIV:n vähentämisessä, ja ne lääkkeet, jotka voivat tarjota perusterveydenhuoltoa kaikkein köyhimmille, taudin pahiten vahingoittamille ja suojattomimmille ihmisille.
Koska mainitsin kondomit, on sanottava, että niiden käyttö on yksi parhaista ja turvallisimmista keinoista estää epidemian leviäminen. Jotkut ihmiset ilmaisevat tiettyjä moraalisia epäilyksiä tämän kaltaisen ennaltaehkäisyn käytöstä ja edistämisestä.
Haluaisin kuitenkin korostaa sitä, että kun ottaa huomioon tämän kansanterveydellisen ongelman laajuuden, riskiryhmään kuuluvan väestön edut asetettava etusijalla, periaatteellisen dogmaattisen suhtautumisen sijasta. On äärimmäisen rohkaisevaa, että yhä lukuisammat kehitysmaat ovat jo asettaneet kansalaistensa edut etusijalle mutta paljon on vielä tehtävä.
AIDSin on oltava vieläkin enemmän kehitystä ja köyhyyden vähentämistä koskevien ponnistelujen keskipisteenä. Tiedämme, että suurempi epäoikeudenmukaisuus on yhteydessä korkeampaan HIV-tartuntojen määrään. Tämä koskee etenkin miesten ja naisten välistä tasa-arvoa. AIDS leviää laajemmin sellaisissa tilanteissa, joissa naiset ovat riippuvaisia miesten ansioista, ovat lukutaidottomia ja joissa heillä on rajoitetut juridiset oikeudet avioeroon, perintöön ja lasten huoltajuuteen.
EU, yhdessä kansainvälisten ja kansallisten yhteistyökumppaneittensa kanssa, on ollut jalomielinen vastauksessaan AIDS-pandemiaan useissa kehitysmaissa. Meidän tukemme ei ole kuitenkaan aina kohdistunut tehokkaimpiin interventioihin, eikä se ole vielä sellaista tasoa, jota tarvitaan vaadittavan vaikutuksen saavuttamiseksi. Tästä syystä meidän on jatkettava yhteistyötä kehitysmaiden kanssa varmistaaksemme sen, että saatavilla oleva tieto ja meidän rahastomme tuottavat parempaa tulosta tulevaisuudessa.
Kuitenkin vain yhteistyöllä voi saavuttaa tarvittavan tason, ja siitä syystä me ponnistelemme vielä enemmän, jotta voisimme organisoida ne kaikkien asianomaisten kanssa.
Lopuksi komissio on iloinen CDAA:n valtion päämiesten HIV/AIDS - julistuksesta, joka allekirjoitettiin Lusakassa. Me itse odotamme innolla, että voimme päättää mahdollisimman pian ylimääräisen raha-apupaketin allekirjoittamisesta alueelliselle AIDS- toimintaohjelmalle CDAA:n alueella (5 miljoonaa euroa), sekä koko AKT:n aluetta koskevan lisäaloitteen, joka on suuruudeltaan 20 miljoonaa euroa. Nämä lisäresurssit saattavat vaikuttaa vähäisiltä, kun ongelma otetaan huomioon; tämä olisi kuitenkin nähtävä vain lisäponnistuksena, joka tarjoaa lisäkatalysaattorin EU:lle ja maailmanlaajuisille sitoumuksille, joiden avulla tämä tuhoisa epidemia voidaan kohdata.
Meidän on kaikkien tehtävä yhdessä työtä näissä ponnisteluissa.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, kun ensimmäiset vakavat viestit AIDSista vyöryivät 80-luvun alussa Eurooppaan ja Yhdysvaltioihin, tehtiin hyvin vakavia ennusteita tämän sairauden laajuudesta ja sosiaalisista seurauksista. Nyt 20 vuotta myöhemmin AIDS on Euroopassa ja Yhdysvalloissa melko hyvin hallinnassa, vaikka tilanne on vieläkin hyvin huolestuttava joillakin alueilla ja joissakin väestöryhmissä. Mitä tulee Afrikkaan, tämän sairauden osalta kaikki vakavat ennustukset ovat toteutuneet ja ylittyneet.
Vaikka tilanne vaihtelee maittain, joissakin maissa 20 - 30 % aktiivisesta väestöstä on saanut tartunnan. On kysymys erityisesti nuorista aikuisista eli taloudellisesti aktiivisista ihmisistä, joilla on myös usein vastuu perheistään. He ovat sukupolvi, joka muodostaa useimmissa maissa yhteiskunnan selkärangan. Kun tässä ryhmässä on niin paljon pitkäaikaissairaita ja hyvin heikossa tilassa olevia ihmisiä ja kun niin monet ihmiset kuolevat, seuraukset ovat tuhoisat näille maille. Perhetasolla muodostuu suuri määrä lapsia ja perheitä, joilla ei ole kasvattajia eikä elättäjiä. Paikallisella ja alueellisella tasolla syntyy valtavasti sosiaalisia ongelmia, terveysongelmia sekä ongelmia opetuksessa.
Arvoisa puhemies, myös vanhempien sukupolvien, joista nämä ryhmät usein huolehtivat, ongelmat lisääntyvät. Kansallisella tasolla havaitsemme, että talous ja sosiaalinen perusta ovat murenemassa. Tämä on ollut nähtävissä Afrikassa 20:n viime vuoden aikana. Kaikki, mikä on rakennettu 25 vuodessa avun ja edistyksen varaan, uhkaa siten romahtaa. Herää kysymys, kuinka voimme auttaa Afrikan maita kääntämään tämän kehityksen suunnan. Mielestäni Euroopalla on velvollisuus antaa tietomme ja kokemuksemme tästä sairaudesta ja tukea taloudellisesti niitä Afrikan maita, jotka myös itse haluavat tehdä yhteistyötä, niiden taistelussa AIDSia ja sen seurauksia vastaan.
Afrikan maat ovat käsitelleet tilannetta perusteellisesti Lusakassa 11. AIDS-konferenssissa. Haluan ilmaista kunnioitukseni niille asiantuntijoille ja avustajille, myös Afrikan alueelta, jotka ovat antaneet panoksensa hyvin avoimesti ja asiantuntevasti. Mitä nyt täytyy tapahtua, jotta tätä sairautta vastaan voitaisiin taistella Afrikassa? Mitä me voimme tehdä auttaaksemme? Meidän ryhmämme mielestä seuraavat asiat ovat oleellisen tärkeitä. Jokaisessa Afrikan maassa täytyy tehdä mahdollisimman totuudenmukainen selvitys sairauden levinneisyydestä ja leviämisen vaarasta. Kaikki voimat täytyy keskittää mahdollisimman laajaan avoimuuteen ja ennaltaehkäisyyn. Mitä tulee avoimuuteen, Afrikan johtajilta täytyy vaatia vielä paljon, jotta he murtaisivat perinteisiä tabuja ja erityisesti puhuisivat suojaamattoman seksin vaaroista. Tässä ei ole kysymys pelkästään perinteisistä afrikkalaisista tabuista. Myös tiettyjen kirkkojen, myös eurooppalaisten kirkkojen, pitäisi mielestäni - kaikella kunnioituksella niiden oppeja kohtaan - puhua suojaamatonta seksiä vastaan, myös kun on kysymys kondomien käytöstä. Ennaltaehkäisy on mahdollista vain rehellisen avoimuuden pohjalta. Ennaltaehkäisy on elintärkeää, ja sitä täytyy edistää kaikissa Afrikan kansankerroksissa, erityisesti myös nuorten parissa.
Ihmisten täytyy oppia ymmärtämään, että suojaamaton seksi on hengenvaarallista ja että se on nykyisessä Afrikassa vielä vaarallisempaa kuin muualla. Tässä ei ole kysymys moralisoinnista vaan vaarojen esiin tuomisesta.
Arvoisa puhemies, siksi ennaltaehkäisyssä on luonnollisesti myös tarpeen välttää sitä, että AIDSiin sairastuneet odottavat äidit siirtävät sairauden syntymättömiin lapsiinsa. Sitä varten on olemassa lääkkeitä, ja niiden täytyy tulla myös saataville. Arvoisa puhemies, myös lapset, jotka jäävät ilman vanhempia, tarvitsevat apua. Heitä täytyy auttaa jatkamaan elämäänsä, seuraamaan opetusta ja aloittamaan alusta. Nämä ovat mielestämme tärkeimmät asiat, jotka täytyy tuoda esiin. Siksi onkin käsittämätöntä, että Euroopan komissio on leikannut AIDS-avustusohjelmia alkuperäisessä talousarviossaan erityisesti kolmansien maiden osalta. Olen iloinen kuullessani nyt komission jäseneltä, että käyttöön annetaan jälleen lisävaroja. Se on myönteistä. Toivon kuitenkin, että se myös näkyy mahdollisimman pian talousarviossa.
Do more and do it better (tehkää enemmän ja tehkää se paremmin). Tämä oli Lusakan konferenssin aiheena. Me haluamme kannustaa komissiota vahvistamaan Afrikkaa koskevia ohjelmiaan tämän asian osalta. Euroopassa ja Yhdysvalloissa taistellaan menestyksekkäästi AIDSia vastaan. Auttakaamme Afrikkaa pysäyttämään uhkaava katastrofi. Minun ryhmäni haluaa toimia sen hyväksi myös, kun on kysymys vaikutuksista talousarvioon. Afrikkalaiset ovat naapureitamme, emmekä me saa jättää heitä pulaan.

Junker
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, tähän ongelmaan ei voi todellakaan suhtautua tarpeeksi vakavasti. AIDSista uhkaa tulla ennennäkemätön terveyskatastrofi erityisesti Saharan eteläpuolisissa Afrikan maissa. Se koskettaa ennen kaikkea lapsia. UNAIDSin ja Maailman terveysjärjestön arvioiden mukaan tällä alueella elää seitsemän kymmenestä uudesta HIV-tartunnan saaneesta. Alle 15-vuotiaiden lasten kohdalla luku on jopa yhdeksän kymmenestä. Noin 83 % AIDS-kuolemista tapahtuu tuolla, ja vähintään 95 % kaikista AIDSin vuoksi orvoiksi jääneistä on afrikkalaisia lapsia tuolla alueella. Epidemian alkamisen jälkeen 34 miljoonasta tartunnan saaneesta on tässä Afrikan osassa kuollut jo 11,5 miljoonaa, joista neljäsosa on lapsia.
Siten tuhoutuvat myös kaikki tähänastiset odotetun eliniän nousemisen saavutukset, mihin jo aiemmin viitattiin. Joissakin maissa odotettu elinikä on jopa pudonnut takaisin 1960-luvun tasolle. Toisin sanoen afrikkalaiseen maahan, jossa AIDS on hyvin yleinen, syntyvän lapsen keskimääräinen eliniän odote on vain 43 vuotta. Ilman AIDSia se voisi olla 60 vuotta.
Tilanne on erityisen dramaattinen Afrikan itä- ja eteläosissa. Botswanassa, Namibiassa, Swazimaassa ja Zimbabwessa viidesosa aikuisista on saanut tartunnan tai sairastunut AIDSiin. Tätä hirveää luetteloa voitaisiin jatkaa loputtomiin. AIDS ei ole kuitenkaan mikään vääjäämätön kohtalo. Muutamat maat, esimerkiksi Senegal, Tansania tai Uganda, ovat panostaneet varhaisessa vaiheessa menestyksekkäästi ennaltaehkäisyyn. Nyt on korkea aika vetää terveyspoliittisesta hätäjarrusta koko Saharan eteläpuolisessa Afrikassa ja myös muissa AIDSista kärsivissä maailman osissa. Siinä ei kaivata mitään yhteiskunnallisia, poliittisia tai uskonnollisia tabuja. Ne on saatava pois tieltä, samantekevää missä ja kenen toimesta.
Kun asiasta tehdään tabu ja sitä vähätellään, mennään vääjäämättä kohti katastrofia. Lusakan konferenssissa perustettu, AIDSin vastustamiseen Afrikassa pyrkivä AIDS-kumppanuus ansaitsee Euroopan unionin määrätietoista henkistä ja myös aineellista tukea. Hallitusten, kansainvälisten avustusjärjestöjen, erilaisten kansalaisjärjestöjen ja siviiliyhteiskunnan sekä myös yksityissektorin edustajat ovat liittyneet yhteen julistaakseen sodan epidemialle. He ovat ryhtyneet panemaan kaikissa Afrikan valtioissa kattavia AIDS-ohjelmia tai paremmin sanottuna AIDSin vastaisia ohjelmia alulle. Yksi kunnianhimoisista tavoitteista on vähentää uusien, 15 - 24 -vuotiaiden nuorten tartunnan saaneiden määrää vuoteen 2005 mennessä 25 %:lla AIDSista eniten kärsivissä maissa ja vuoteen 2010 mennessä kaikissa Afrikan maissa. Tätä Euroopan unioni voi ja sen pitää tukea ennen kaikkea voimakkaasti AKT-yhteistyön kautta.
Tähänkään asti Euroopan unioni ei ole ollut toimeton. Vuosina 1987 - 1997 se käytti lähes 200 miljoonaa ecua tai euroa HIV/AIDS-ohjelmiin yli 90 kehitysmaassa. Tämä on tunnustettava selkeästi. Sen lisäksi EU käyttää 45 miljoonaa erityisen maailman kehitysmaiden budjettikohdan kautta seuraavien kolmen vuoden aikana sekä 20 miljoonaa euroa AKT-maiden alueelliseen viisivuotisohjelmaan. Lisäksi EU antaa tavoiteohjelmien kautta muun muassa AKT-maille lisävaroja, joihin ei kuitenkaan kuulu esimerkiksi kansalaisjärjestöjen yhteisrahoitus ja tutkimusohjelma.
Ennen kaikkea nuoret tytöt ovat vaarassa suuremmassa määrin Afrikassa kuin esimerkiksi Euroopassa. Missään muualla maailmassa ei ole enempää teini-ikäisiä äitejä ja missään muualla he eivät saa enempää tartunnan saaneita lapsia.
Siksi on panostettava ennen kaikkea nuorison valistamiseen. Tämä tehtävä pitää hoitaa kouluissa. Valistuskampanjat ja kondomien mainostaminen Tansaniassa ja Ugandassa ovat osoittaneet sen onnistuvan. Tiedottamisen välineenä on käytettävä ennen kaikkea radiota, koska se kuuluu maan kaikissa osissa. Myös tältä osin tarvitaan ehdottomasti konkreettisia tukitoimia. Oikea tapa ovat kumppanuuden hengessä toteutetut yhteiset ponnistelut. Toimiakseen tehokkaasti ne tarvitsevat kuitenkin ei vähemmän vaan enemmän varoja. Tältä osin olen huolestunut komission ja myös tämän parlamentin finanssipolitiikasta. Parlamentin jäsen Maij-Weggen, toivon teidän ryhmänne myötävaikuttavan siihen, että budjettivaliokunnan päätökset, joista olen kuullut, kumotaan tai että niitä muutetaan täysistunnossa, jotta kehitysasioita käsittelevän valiokunnan ehdotuksiin kaavaillut leikkaukset peruutetaan. Meidän on huolehdittava yhdessä siitä, että voimme myös rahoittaa sen, mitä haluamme.

Maaten
Arvoisa puhemies, haluan ilmoittaa ryhmäni nimissä, että olemme iloisia siitä, että tämä keskustelu käydään, ja olen iloinen myös komission julkilausumasta, joka uhkuu päättäväisyyttä. Mitä tukee politiikkaan Afrikassa, numerot puhuvat puolestaan. AIDS on uhka pitkän aikavälin kehitykselle vähintään kymmenessä Afrikan maassa. Epidemia aiheuttaa siellä enemmän kuolonuhreja kuin mantereen aseelliset selkkaukset. AIDSiin liittyviin sairauksiin on kuollut kaksi miljoonaa ihmistä. Se on kymmenen kertaa enemmän kuin aseellisissa selkkauksissa kuolleiden määrä. AIDSin seurauksena Afrikassa on 13 miljoonaa orpoa vuonna 2001.
Samalla Afrikassa ei ole lainkaan rahaa, tai sitten rahaa on ainakin liian vähän, lääkkeiden maksamiseen. Tämä ei ole tietenkään ainoastaan Afrikan ongelma, minkä myös komissio on oikeutetusti sanonut. Sairaus ei tunne rajoja. Siksi meillä on myös velvollisuus tehdä tälle asialle jotakin, ja haluan yhtyä täysin siihen, mitä Maij-Weggen asiasta sanoi.
Haluaisin siksi selittää lyhyesti kahta ongelmaa. Ensiksi pakollisten lisenssien (compulsory licensing) ongelma, joka käsittääkseni tulee myös WTO:n asialistalle pian Seattlessa. Pakolliset lisenssit (compulsory licensing) eivät saa aiheuttaa sitä, että Afrikassa ei voida enää maksaa AIDS-lääkkeitä. Tämä on siellä todellakin suuri ongelma. AIDS-lääkkeitä voidaan tuottaa halvemmalla kuin nyt. Tämä asia tulee ottaa asialistalle.
Toinen asia on varat, joita me unionina annamme. Kuulen viestejä siitä, että kaikki varat eivät päädy sinne, minne pitäisi, ja että syynä siihen on muun muassa se, että tuki, tai ainakin osa siitä, annetaan kansallisten viranomaisten kautta. Jos niin on, olisi hyvä tarkastella, voidaanko asialle tehdä jotakin.
Lopuksi haluan vielä yhtyä komission vetoomukseen. Ajattelen erityisesti vetoamista uskonnollisiin auktoriteetteihin, jotta ne olisivat aktiivisesti mukana ennalta ehkäisevissä ohjelmissa ja ennen kaikkea kondomien levittämisessä.

Rod
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, AIDSin torjuntaa kehitysmaissa koskeva ongelma on ollut monta kertaa esillä Euroopan parlamentissa. Kuitenkin tilanne on vuoden 1996 jälkeen edelleen huonontunut: 89% AIDSiin sairastuneista asuu maissa, jotka kuuluvat niihin maihin, joiden osuus on 10 % kaikkein köyhimmistä maista. Tämä on hyvä osoitus sen politiikan epäonnistumisesta, jonka tarkoituksena on vain rajoittaa taudin aiheuttamia ongelmia välittämättä sen leviämisen taloudellisista ja sosiaalisista syistä.
Toisaalta Afrikan maiden talous on romahduksen partaalla Maailmanpankin ja Kansainvälisen valuuttarahaston ajamien pakollisten rakenteellisten muutosten vuoksi. Afrikan valtiot leikkaavat rajusti sosiaalialan budjettia, jonka seurauksena ne ovat kyvyttömiä takaamaan edes sairaanhoidon vähimmäistasoa. Euroopan unionin on autettava näitä maita takaamaan tämä vähimmäistaso ja vähän enemmänkin, mikäli mahdollista. Olemmekin hämmästykseksemme saaneet tietää, että kehitysyhteistyövaliokunnan kannan vastaisesti AIDSia koskeva budjetti on puolitettu, mikä on tilanteen kiireellisyyden huomioon ottaen oikea skandaali sekä ristiriidassa komission jäsen Nielsonin ehdotusten kanssa.
Useimmissa Afrikan maissa AIDS-testit ovat kansan ulottumattomissa, ja vaikka testaus olisikin mahdollista, on ymmärrettävää, että kukaan ei haluaisi saada tietoonsa omaa tilannettaan, jos AIDS-tartunnan toteaminen tarkoittaisi vain kuoleman odotusta. Hoito on siis lähes täysin olematonta suurimmassa osassa näitä maita. Lusakan konferenssissa ei tässäkään tilanteessa ole useinkaan peräänkuulutettu muuta kuin epäsopivasti pidättäytymistä, moraalista ryhtiä ja perinteistä lääketiedettä. AIDSia ei voida torjua sivuuttamalla lääkehoito.
Näin ollen niiden maiden, joita sairaus kaikkein eniten koettelee, olisi saatava oikeus saada pakkolisenssillä aikaan edullisemmin yleisiä HIV-hoitoja, joilla pystytään tehokkaasti torjumaan väistämättä kuolemaan johtavien elimistön puolustuskyvyn heikentymisestä johtuvien tautien puhkeaminen. Tällä hetkellä tätä oikeutta ei sovelleta patentin haltijoiden, maiden tai monikansallisten yritysten, painostuksesta. Terveysturvallisuuden periaatteen mukaisesti Euroopan unionin on siis puolustettava tämän oikeuden soveltamista pakkolisensseihin vuosituhannenvaihteen kierroksen yhteydessä.
Miljoonat kuolevat ja miljoonat lapset jäävät orvoiksi, emmekä me voi vain seistä kädet ristissä katsomassa. Siksi pyydän teitä Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän puolesta kannattamaan ehdotuksiamme, jotta todella antaisimme kehitysmaille keinon torjua AIDSin vitsausta.

Wurtz
Arvoisa puhemies, jokainen muistaa kuukausi sitten Lusakan 11. kansainvälisestä AIDS-konferenssista kaikuneen hätähuudon. HIV-viruksesta on tullut ensimmäinen kuolinsyy Afrikassa. Joissakin maissa virusta kantaa jopa neljännes väestöstä. Voidaan puhua humanitaarisen katastrofin vaarasta.
Kun siis pyysin keskustelun järjestämistä Euroopan parlamentissa, toivoin, että näyttäisimme, että tämä avunhuuto on Euroopassa kuultu. Sittemmin olen tavannut muutamia tärkeimmistä kansalaisjärjestöjen kenttätyöntekijöistä AIDSin vastaisessa työssä. Näiden tapaamisten perusteella minulla on kolme olennaisen tärkeää ehdotusta, jotka haluaisin nyt tuoda esiin.
Ensimmäinen koskee tietenkin niitä talousarvion varoja, jotka unioni käyttää AIDSin torjuntaan kehitysmaissa. Muistutan muiden tavoin siitä, että talousarvioesitykseen vuodelle 2000 sisältyy huimaava lasku avustustemme osalta, eli maksusitoumusmäärärahojen supistuminen kahdella kolmasosalla 16,5 miljoonasta eurosta 5,5 miljoonaan euroon samalla, kun lisääntynyt kansainvälinen mobilisaatio painostaa päinvastaiseen suuntaan. Meidän parlamentin jäsenten on siis tässä asiassa vähän kannettava vastuuta.
Toinen ala, jolla voisimme ja meidän täytyisikin parantaa toimiamme, koskee nähdäkseni prioriteettiemme valintaa kentällä. Komissio kannattaa ennaltaehkäisyä, joka on välttämätöntä, mutta komissio väheksyy suuresti hoitoon pääsyä, mikä on epäjohdonmukaista. Kuinka tosiaankaan taivutella ihmiset tulemaan AIDS-testeihin, jos he tietävät, että he eivät missään tapauksessa saa mitään hoitoja? Tällainen tilanne ruokkii fatalismia. Käsittääkseni ennaltaehkäisyä, hoitoon pääsyä ja tutkimusta on siis pidettävä toisistaan erottamattomina.
Kolmantena onkin lääkkeiden hintoja koskeva oleellisen tärkeä kysymys siitä, miten toimia, jotta kehitysmaiden väestöllä olisi lääkkeisiin varaa. Komission jäsen Nielson on ottanut tämän ongelman esille, ja omasta puolestani esitän kaksi ehdotusta. Toisaalta Euroopan unioni voisi ja sen olisikin aloitettava neuvottelut lääkelaboratorioiden kanssa, jotta päästäisiin erilaisiin hintoihin rikkaiden ja köyhien maiden osalta. Toisaalta unioni voisi todella ottaa ratkaisevan roolin Seattlen kansainvälistä kauppaa koskevissa neuvotteluissa. Maailman kauppajärjestössä allekirjoitetuissa tekijänoikeuksia koskevissa sopimuksissa sallitaan periaatteessa vain tämä: hätätilanteessa mutta siinähän me olemme valtiot voivat antaa luvan tuottaa edullisemmin ja jakaa paikallisesti sellaisia lääkkeitä, jotka muuten ovat patentilla suojattuja. Kyseessä on siis pakkolisenssi-kysymys, mistä on jo puhuttu. Todellisuudessa tämän lausekkeen soveltaminen asettaa asianomaiset maat vaaraan siltä osin, että niitä uhataan voimakkaimpien ryhmittymien ja valtioiden pakotteilla. Tämä on saatava loppumaan. Seattlessa olisi myös Euroopan unionille kunniaksi, mikäli unioni puolustaisi lujasti eräänlaista terveydenhoidollisilla syillä perusteltua poikkeamista, toisin sanoen vaatisi sitä, että kansainväliset kauppasopimukset eivät saa ohittaa kansanterveyden pakottavia vaatimuksia. Euroopan unioni voisi sitä paitsi auttaa köyhiä maita laatimaan lainsäädäntöään tässä hengessä ja ääriliberalistisia paineita vastustaen.
Arvoisa puhemies, mikäli unioni ottaisi nämä ehdotukset omikseen, se voisi vahvistaa omaa identiteettiään kansainvälisellä areenalla ja samalla olla mukana antamassa uutta toivoa miljoonille ihmisille.

Andrews
Arvoisa puhemies, yli 15 vuotta on kulunut siitä, kun tauti, jonka me kaikki tunnemme nimellä AIDS, tuli julkisuuteen. Vaikka HIV:stä kärsivien lukumäärä on tasaantunut viime vuosien aikana Euroopassa, AIDS-ongelma on edelleen hyvin konkreettinen, etenkin köyhimmillä ja vähäosaisimmilla kaupunkialueilla ja tietenkin Afrikan mantereella.
Tuore tutkimus, jonka laati vaalipiirissäni sijaitseva Cairdé-niminen organisaatio, osoittaa, että 80 % niistä, jotka saavat HIV-tartunnan Irlannissa, saa sosiaalitukea. Sosiaalinen syrjäytyminen ja riittämättömät tulot sekä vähäosaisilla ja köyhillä alueilla asuminen ovat kaikki tekijöitä, jotka selittävät, miksi HIV sairautena vahingoittaa pääasiassa köyhimpiä Irlannin kaupunkialueita. Omahyväisyydelle ei ole tilaa, kun puhutaan HIV:tä ja AIDSia vastaan kamppailemisesta. Toistan, Cáirden raportin mukaan Irlannissa on melkein 3 000 HIV-positiivista, ja lisäksi 3 000 ihmistä kärsii siitä, kun ottaa huomioon HIV-tartunnan saaneiden perheenjäsenet ja lapset. Lääketieteelliset hoidot toki paranevat; ne eivät kuitenkaan ole huokeita, ja HIV:n aiheuttamien sairauksien vuoden mittainen hoito maksaa noin 12 000 - 14 000 Irlannin puntaa. Julkisia tietokampanjoita on tuettava Irlannin ja Euroopan unionin sisällä, sillä ennaltaehkäisy on kaikkein paras hoito tällaisissa asioissa. Vaikka lääketieteelliset hoitokeinot paranevat ja vaikka huolenpito- ja hoitonormit sekä niiden kustannukset ovat ensiarvoisen tärkeitä huoliamme, jos näiden tautien leviäminen voidaan estää, silloin me voimme päästä pitkälle niistä kärsivien lukumäärän alentamisessa.
Uskon, että Euroopan komission, Euroopan parlamentin ja jäsenvaltioiden kansallisten hallitusten olisi kaksinkertaistettava ponnistuksensa voidakseen julkistaa kansanterveydellinen informaatiokampanja; se olisi tehtävä joko kunkin terveysministeriön kautta tai sellaisten vapaaehtoisryhmien kautta, joilla on erittäin tärkeä rooli sellaisten ihmisten auttamisessa, jotka kärsivät tuollaisista taudeista.
Euroopan parlamentin kehitysyhteistyövaliokunnan jäsenenä tunnustan, että AIDS on riistäytynyt käsistä, etenkin Afrikan mantereella. Terveys- ja koulutusohjelmia on kohdistettava Afrikan mantereelle, missä AIDS-vitsaus on hallitsematon.

Blokland
Arvoisa puhemies, Lusakassa järjestetyn 11. ICASA-konferenssin tavoitteena oli käynnistää niiden prioriteettien ja strategioiden kriittinen arviointi, jotka on tähän mennessä luotu torjuttaessa HIV/AIDS-epidemiaa. Kiitokset komission jäsenelle hänen selityksestään.
Tästä asiasta käymässämme keskustelussa meidän täytyy ennen kaikkea seurata ratkaisuja, joita afrikkalaiset asiantuntijat ovat itse saaneet aikaan. Hyvinvoivina länsimaina meidän ei pidä mennä ylhäältäpäin kertomaan, mitä lähestymistapaa pidämme parhaana, sillä on hyvin tuskallista ajatella, että juuri köyhä Afrikan väestö joutuu kantamaan tämän murheen.
Lusakan konferenssissa on tehty huomionarvoisia havaintoja siitä, kuinka AIDSin leviämistä voidaan tehokkaasti estää. Viittaan professori Nkando Luon, Sambian kansanterveysministerin, rohkeaan kannanottoon. Hän vetosi sen puolesta, että pidettäisiin kiinni korkeista moraalinormeista ja vastuullisesta seksuaalisesta käyttäytymisestä. Hän osui siinä ongelman ytimeen. Myös muut puhujat totesivat Lusakassa, että asiasta ei keskustella kaikessa avoimuudessa, vaikka kaikki tietävät, että HI-virus leviää ennen kaikkea nopeasti vaihtuvissa sukupuolisuhteissa.
Tämä ei tietenkään saa olla perusteena niiden ihmisten leimaamiseksi, jotka ovat saaneet AIDS-virustartunnan. Myötätunto ja armeliaisuus ovat avainsanoja lähestyessämme näitä sairaita lähimmäisiämme. Siksi tulee olla saatavilla halpoja lääkkeitä ja keinoja lievittää heidän kärsimyksiään. Sinne, missä niin ei ole, meidän kuuluu antaa osa hyvinvoinnistamme.
Tämä koskee kuitenkin parantavaa hoitoa. Vielä enemmän tarvitaan ennaltaehkäisyä. Tehokas torjunta alkaa itse asiassa ongelman alkulähteestä. Jos hylkäämme normin, jonka mukaan sukupuoliyhdyntä kuuluu suhteeseen, jossa vallitsee molemminpuolinen luottamus ja jossa mies ja nainen tuntevat toisensa perusteellisesti, on pelättävissä, että seuraukset ovat turmiollisia ja yhteiskuntaa murentavia. Vaihtuvissa sukupuolisuhteissa ei ole kysymys suhteesta, jossa vallitsee kunnioitus toista kohtaan ihmisenä. Silloin rikomme kaikkein kauneimman asian. Eteläafrikkalaisen Zindaka Sibekon ICASA-konferenssissa esittämä huomautus oli osuva. Hän sanoi: " Mielestäni halu avioliittoon nostaa nykyisin esiin kiusallisen pulman, koska onni ja ilo, joka kuuluu avioitumiseen, on varastettu meiltä kokonaan."
Afrikassa näkyvät Euroopan huonot puolet: itsekkään elämäntyylin, jossa puhtaasti henkilökohtaista seksuaalista nautintoa pidetään normaalina kunnioittamatta toista ja ilman vastuuta yhteiskunnalle, hinta on todella kova. Liian kova. Ehkä Lusakan konferenssista tarvitaan eurooppalainen versio, jolloin me eurooppalaisina pohdimme ensisijaista vastuutamme, sillä tähän mennessä esitetyissä päätöslauselmaluonnoksissa ei ole näkyvissä jälkeäkään vastuun välttämättömästä tarpeesta.

Dell' Alba
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, yli 2 miljoonaa ihmistä kuolee vuosittain ja neljä miljoonaa saa tartunnan Afrikan mantereella, lisäksi on varmaa, että 70 % uusista AIDS-tapauksista kirjataan Afrikassa. Siksi ei ole epäilystäkään siitä, ettemme olisi tekemisissä valtavan epidemian kanssa, joka on ensisijainen kuolinsyy Afrikan maiden kansalaisten keskuudessa. Tämä on ennennäkemättömän laaja-alainen sekä vakava tosiasia, jos tarkastellaan sitä, kuinka sairaus koettelee erityisesti sitä maanosaa, jonka kanssa Euroopan unionilla on erityiset suhteet ja johon sillä on erityiset siteet, vaikkakin minusta tuntuu siltä, että viime vuosina nämä yhteydet ovat täysin höltyneet ja niiden tavoitteet täysin hukattu. Viittaan tietenkin Lomén sopimukseen, tähän aika ainutlaatuiseen ja erikoiseen yhteistyösopimukseen, jonka olemme koko ajan sanoneet olevan Euroopan unionin vastaus entisille siirtomaille samalla kuin myös muille, mutta joka pääasiallisesti koskee juuri Afrikan mannerta. Kuten parlamentin jäsen Wurtz ja muut puhujat kertoivat, vastauksena on ollut byrokraattisesti supistaa nimenomaan niitä talousarvion menoja, jotka koskevat AIDSin alalla tehtäviä investointeja. On ilmeistä, että vastauksen olisi oltava poliittinen, mitä se sen sijaan ei ole ollut. On selvää, että käsittelemme tätä sairautta hieman eri tavoin riippuen siitä, olemmeko tällä vai toisella puolen pallonpuoliskoa.
Kun ensi viikolla kokoonnumme afrikkalaisten kumppaniemme kanssa AKT:n ja Euroopan unionin yhteiseen edustajakokoukseen, meidän on muistettava, että mikäli Lusakan kokous epäonnistui, se johtui osittain varmastikin siitä, että emme osoittaneet riittävästi huomiota tälle ongelmalle, kuten emme anna monelle muullekaan ongelmalle. Meidän olisi siis järjestettävä suuri AIDSia käsittelevä konferenssi, mutta se ei saisi jäädä vain niiden maiden tehtäväksi, joiden on sitten konkreettisesti yritettävä selviytyä näinkin dramaattisista seurauksista, vaan meidän olisi järjestettävä sellainen suuria epidemioita ja AIDSia käsittelevä konferenssi, kuten olemme esittäneet vuosia eli vuodesta 1993, joka olisi meidän vastuullamme ja tilanteen tasalla ja jossa lopultakin sovittaisiin toimista, jotka ovat kansainvälisen auktoriteetin mukaisia, sillä on nähty, että WHO on täysin kyvytön tarjoamaan asiaan konkreettisia ratkaisuja.
Tämä olisi minusta viisas ja järkevä toimi, johon emme toistaiseksi ole selvästikään ryhtyneet. Toivon, että se olisi ensi viikolla työskentelymme ensisijainen kohde AKT-kokousta ajatellen ja että komissio ja Euroopan unioni, arvoisa komission jäsen, tekisivät asiasta ehdotuksen, jotta viimeinkin ryhdyttäisiin hoitamaan tätä ongelmaa tosissaan.

Wijkman
Arvoisa puhemies, HIV-epidemiaa on tähän mennessä usein kuvattu pääasiassa terveyteen liittyvänä ongelmana. Terveydelliset seuraamukset ovat todellakin vakavia. Alle kahdessa vuosikymmenessä, mikä on lyhyt aika infektiosairauksien maailmassa, AIDSista on tullut johtava kuolemansyy Saharan etelänpuoleisessa Afrikassa. Mutta tämän epidemian seuraamukset ulottuvat paljon terveydenhuoltoalaa kauemmas. Parhaassa iässä olevien nuorten miesten ja naisten menettäminen on tuhoisaa taloudellisen kehityksen ja tuottavuuden kannalta sekä koulutuksen, maatalouden ja useiden sosioekonomisten alojen kannalta. Kehityksen kuluessa vaikeasti saavutettu edistyminen kuluu ja jopa kumoutuu tämän epidemian seurauksena. Tämän keskustelun aikana on jo tehty viitattu väestötieteellisiin seurauksiin. Maat, joiden asukasluku kasvoi 3 %:lla tai enemmän vain muutama vuosi sitten, joutuvat kokemaan negatiivista kehitystä. Jos vertailun esittäminen on sallittu, uskon, että se mitä useat Saharan etelänpuoleisista maista joutuvat nyt kestämään, muistuttaa jollain tavoin mustaa surmaa 1300-luvun Euroopassa.
Nielson on toistaiseksi antanut aiheeseen vastauksensa. Olen samaa mieltä siitä, että kansainvälisellä tasolla on tehty ponnisteluja, mutta aivan liian rajoittuneita. Otan ilolla vastaan Nielsonin ehdotukset siitä, että talousarvioita pitää kohentaa, mutta on tehtävä enemmän. Ensisijaisesti tarvitaan lisää rahaa ja tukea taloudellisen avun muodossa. Kansainvälinen yhteisö voi tässä asiassa tehdä paljon. Sen lisäksi meidän on saatava aikaan ja tämä on ensisijaisesti asianomaisten maiden vastuulla enemmän avoimuutta. Koko HIV:n ennaltaehkäisyä koskeva kysymys on ollut liian suuren hiljaisuuden ympäröimä. Siihen on jopa liitetty häpeää. Sellaisissa olosuhteissa ennaltaehkäisy opetuksen avulla on vaikeaa. Sellaisissa olosuhteissa ihmisiä estetään hankkiutumasta testeihin ja neuvontaan.
Toivokaamme, että äskettäinen konferenssi Lusakassa edustaa käännekohtaa. Tulevaisuudessa tarvitaan nimenomaan enemmän rahoitusta, enemmän yhteisiä ponnistuksia, laajempaa avoimuutta.
Minä itse olen seurannut hyvin tarkasti kansainvälisen yhteisön piirissä tehtyjä ponnistuksia parin viime vuoden aikana saadakseni aikaan tarmokkaamman taistelun HIV:tä ja AIDSia vastaan. Yhteisohjelma UNAIDS aloitettiin muutama vuosi sitten. Sen avulla on saatu aikaan joitakin hyviä asioita, mutta ohjelman piirissä tehtäviä ponnistuksia on heikennetty supistamalla talousarvioita YK:n järjestelmässä.
Olen ehdottoman vakuuttunut siitä, että Euroopan unionin on omaksuttava paljon voimakkaampi johtoasema kansainvälisellä tasolla tehtävissä ponnisteluissa AIDSin ja HIV:n ennalta ehkäisemiseksi. Meidän tukitalousarviomme on huomattavan suuri. Meidän olisi myönnettävä asteittain suureneva osuus tuosta talousarviosta HIV:n ennaltaehkäisyn tukemiseen. Jos haluamme vakavissamme kehitystä tässä asiassa, meidän on tehtävä näin. Muuten kaikki muut ponnistuksemme kehityksen piirissä ovat kovin hyödyttömiä.
Minulla on neljä selkeätä kysymystä esitettävänä uudelle komission jäsenelle. Ensiksikin, oletteko halukas tekemään lujasti töitä taataksenne sen, että pysyvä lisä unionin talousarviosta myönnetään HIV:n ennaltaehkäisyyn? Toiseksi, oletteko halukas varmistamaan sen, että mitä tahansa Euroopan unioni tekeekin tällä alalla, se on hyvin koordinoitu muiden lahjoittajien kanssa? Vain harvoilla aloilla koordinointi ja yhteistyö ovat niin tärkeitä kuin tällä alalla. Kolmanneksi, oletteko halukas varmistamaan sen, että ponnistukset ulottuvat laajemmalle kuin terveydenhoitoalaan ymmärtäen, että sosioekonomiset ja kehitykseen vaikuttavat seuraukset ovat niin vakavia? Lopuksi vielä eräs tärkeä kysymys, oletteko halukas etsimään kumppanuuksia lääketeollisuuden piiristä, jotta ensiksikin voitaisiin nopeuttaa työtä, jolla yritetään kehittää rokotetta, ja toiseksi, jotta maailman köyhät saisivat lääkkeitä helpommin?

Kinnock, Glenys
Arvoisa puhemies, suuret kiitokset komission jäsenelle hänen lausunnostaan. Vuonna 1998, arvoisa komission jäsen, 530 000 lasta sai AIDS-virustartunnan Saharan etelänpuoleisessa Afrikassa. Säpsähdyttävä vastakohta on se, että kaikkiaan 1 000 lasta sai virustartunnan koko läntisen Euroopan alueella ja Pohjois-Amerikassa saman vuoden aikana.
Meidän on siis esitettävä seuraava kysymys: miksi tuollaista poikkeavuutta on olemassa? Miksi on olemassa niin jyrkkiä eroja pelkän Afrikan väestön köyhyysmittakaavan osalta ja tietenkin tästä johtuva asianmukaisten terveydenhuoltopalvelujen, koulutuksen ja AIDS-hoidon puuttumisen osalta? Tietenkin, kuten muut ovat sanoneet, Afrikan laiminlyömisellä on hyvin vakavat taloudelliset seuraukset. Näihin kuuluvat niiden yhteiskuntien tuottavien jäsenten kärsimys ja kuolema, ja mikä on hyvin tärkeää, naisten ohjautuminen pois työelämästä kohti huolenpitäjien roolia sekä perheiden ja yhteisöjen varojen ohjautuminen säästöistä huolenpitoon, ja todellakin, olen varma, että olette tästä tietoisia, loputtomat hautajaiset, joita voi nähdä Zimbabwen kaltaisissa maissa, jos seisoo kadunkulmassa.
On tullut aika investoida ohjelmiin, jotka kohdistuvat tehokkaammin Afrikan väestön terveydellisiin tarpeisiin. On tietenkin ironista, kuten mainitsimme eilen kehitysvaliokunnassa, että budjettivaliokunta äänesti viime viikolla perhesuunnitteluun tarkoitetun talousarvion leikkaamisen puolesta, sekä HIV/AIDS-työn leikkaamista puolella 25 miljoonasta eurosta 12 miljoonaan ja että nyt me keskustelemme investointien tarpeesta tällä alalla. Rikkaissa maissa anti-retroviraaliset lääkitykset pidentävät huomattavan suuren ihmismäärän elämää varakkaissa yhteiskunnissa. Mutta minun on sanottava, että kymmenillä miljoonilla maailman köyhimmistä ihmisistä ei ole koskaan varaa tällaisiin ratkaisuihin, eivätkä ne ole heidän saatavilla.
Olen iloinen siitä seikasta, että Euroopan komissio korostaa sitä, miten tärkeää on myöntää varoja AIDS-rokotteen kehittämisen tukemiseen. Vain viikko sitten, kuten varmasti tiedätte, Britannian kehitysministeri ilmoitti hyvin suuren investoinnin toteuttamisesta rokotetutkimuksen hyväksi. Ensimmäiset kliiniset kokeet aloitetaan tammikuussa Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja sen jälkeen Nairobissa. Zimbabwen kaltaisissa maissa, arvoisa puhemies, missä 20 % väestöstä on HIV-positiivisia, rokotteet tuovat mielestäni ainoan toivon.
Sillä välin lyhyellä tähtäimellä naiset ovat kehityksen avain. Kasvuikäisillä tytöillä Saharan etelänpuoleisessa Afrikassa on kuusinkertainen todennäköisyys saada tartunta kuin samanikäisillä pojilla. Tuoreen tutkimuksen mukaan Keniassa 25 % 1519 -vuotiaista tytöistä oli HIV-positiivisia ja 4 % pojista. Naiset kirjaimellisesti vaiennetaan tietämättömyyden, pelon ja häpeän takia. Gugu Dlamini ilmoitti Johannesburgissa pidetyn joukkokokouksen aikana viime joulukuussa olevansa HIV-positiivinen. Viikkoa myöhemmin naapurit hakkasivat hänet kuoliaaksi, koska hän oli heidän mukaansa saattanut heidän yhteisönsä häpeään. Tuonkaltainen tilanne, arvoisa puhemies, häpäisee meidät kaikki.

Sylla
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Afrikan AIDS-epidemia saa aina vain dramaattisempia ulottuvuuksia. Äskettäinen Lusakan konferenssi on osoittanut sen selvästi. Vuosittain 2 miljoonaa ihmistä kuolee AIDSiin ja 4 miljoonaa saa tartunnan. Tällä hetkellä Afrikassa on kaiken kaikkiaan 25 miljoonaa AIDSiin sairastunutta, joita odottaa lähestulkoon varma kuolema. Noin kymmenessä Afrikan maassa, odotettavissa oleva elinikä ei vuonna 2010 ylläkään 60 tai 70 vuoteen, kuten voisi olettaa, vaan se putoaa 40 vuoteen, mikä on samaa luokkaa kuin Euroopassa keskiajalla.
Tämä endeeminen tauti ei ole ainoastaan humanitaarinen ja terveydellinen katastrofi: se uhkaa yhtä lailla Afrikan maiden sosiaalista ja taloudellista yhtenäisyyttä sekä demografista tasapainoa. Niinpä viime vuonna Keniassa kuolleista 50 verovirkailijasta 43 menehtyi AIDSiin. Zimbabwen maanviljelijöiden liiton mukaan maissin tuotanto on saattanut laskea 60 % ja karjanhoito 30 % viruksen vuoksi. Sambiassa, mikäli ennusteet toteutuvat, on vuonna 2010 miljoona lasta vähemmän kuin tällä hetkellä.
Kuinka voidaan hyväksyä, että tässä tilanteessa vähennetään kolmanneksella kehitysmaiden AIDSin torjuntaan vuodelle 2000 varattuja rahoja? Kuinka, arvoisa komission jäsen, voidaan hyväksyä, että lääkeyhtiöillä on tosiasiallinen valmistus- ja myyntimonopoli? Teollisia ja tekijäinoikeuksia koskevat sopimukset on neuvoteltava uudelleen. Ratkaisuja on olemassa. Lääketeollisuus ei saa enää laskeskella katteitaan vain länsimaisten markkinoiden tuottavuuden perusteella, vaan sen on heti annettava ja kustannushintaan kolmilääkehoitoa köyhille maille. Tällä hetkellä kehitysmaille on pakko antaa mahdollisuus tuottaa ja hankkia välttämättömiä lääkkeitä.
Parin viikon päästä Seattlessa pidettävistä Kansainvälisen kauppajärjestön seuraavista neuvotteluista voisi muodostua tärkeä etappi. Meidän on tehtävä kaikkemme ilmaisten ja anonyymien testausasemien perustamiseksi: siinä piilee tehokas keino pysäyttää taudin eteneminen kaikkialla maailmassa. Myös kondomin käyttöä on lisättävä, sillä sellaisissa maissa kuin Senegalissa kondomilla sanotaan olleen tärkeä osuus siinä, että tauti on saatu vähentymään. Mutta kuinka moni meistä suostuisi laittamaan puolet päiväpalkastaan kondomiin? Sillä Sahelin alueen maataloustyöntekijälle kondomi maksaa 150 CFA-frangia eli 1,5 frangia, mikä on puolet päiväpalkasta.
Kehotan teitä arvoisa puhemies, hyvät kollegani ja teitä myös arvoisa komission jäsen vaatimaan YK:lta, Yhdysvalloilta ja Euroopan unionilta maailmanlaajuisen hoitojen solidaarisuuteen erikoistuneen rahaston perustamista. Onko mitään sen kiireellisempää kuin pelastaa 25 miljoonaa ihmistä varmalta kuolemalta?

Paisley
Arvoisa puhemies, haluaisin tuoda esille myös erään asian, eli sen, miten huumeet liittyvät tähän ongelmaan. Me kohdistamme katseemme Afrikkaan, mutta meidän on myös katsottava ympärillemme, omiin paikallisiin yhteisöihimme. Pohjois-Irlanti on tämän unionin reuna-alueella, ja se on unionin syrjäinen alue, ja kuitenkin me näemme, että maassamme on alkamassa nopea viruksen leviäminen, joka pitkälti liittyy huumekauppaan.
Pitipä parlamentti tästä tai ei, kun lakeja rikotaan, silloin aina joidenkin surullisten olosuhteiden pakosta yritetään saavuttaa jotain. Raamatussa sanotaan, että mitä ihminen kylvää, sitä hän myös niittää; tämä on tosiasia, joka on kohdattava. Siitä huolimatta on osoitettava loputonta myötätuntoa niitä kohtaan, joihin virus on iskenyt. Olen iloinen siitä, että omalla kirkollani on sen suuntainen ohjelma, ja se tekee ohjelman hyväksi lujasti töitä. Myötätuntoa on osoitettava. Meidän on istuttava siellä, missä nämä ihmiset istuvat, meidän on tunnustettava ne olot, joissa he elävät, ja meidän on tehtävä kaikki mahdollinen pyrkiäksemme auttamaan heitä heidän äärimmäisessä ahdingossaan.
On traagista, että parlamentti kokoontuu tänään sen seikan varjostamana, että meidän budjettivaliokuntamme leikkaa avun määrää. Meidän olisi tehtävä parhaamme saadaksemme lisärahoitusta tämän ongelman käsittelemiseksi.

Marset Campos
Arvoisa puhemies, parlamentin jäsenet Wurtz ja Sylla ovat jo selvittäneet erittäin hyvin kantamme.
Haluan vain korostaa kolmea seikkaa. Ensimmäinen - sanon tämän muuten lääketieteen historioitsijana - koskee sitä, että Afrikan kaltaisella mantereella, jonka siirtomaavalta on tuhonnut, AIDS-epidemian puhkeaminen ei ole sattuma, vaan se on seurausta maanosan köyhtymisestä, ja sen vuoksi olemme entisenä siirtomaavaltana vastuussa Afrikan auttamisesta.
Toinen seikka on se, että kun otetaan huomioon AIDSin levinneisyys Afrikassa ja tiedetään, että tuhannet nuoret saapuvat Välimeren takaa Eurooppaan Espanjan ja muiden maiden kautta, ja kun otetaan huomioon myös taudin itämisaika, joka on kuudesta tai seitsemästä vuodesta kahteentoista vuoteen, voidaan arvioida, että kolmasosalla näistä nuorista on AIDS-tartunta ja he asuvat Euroopassa. Näin ollen tämä kysymys koskee suoraan myös meitä.
Kolmanneksi ja viimeiseksi haluan todeta, että paras väline, joka meillä on - YK osoitti sen WHO:n kautta isorokon vastaisessa taistelussa -, on WHO. On uskomatonta, että olemme hylänneet niinkin tärkeän kansainvälisen välineen kuin Maailman terveysjärjestön.

Nielson
. (DA)Sallikaa minun ensiksi kiittää tästä keskustelusta. Olen voinut erittäin tyytyväisenä todeta, että parlamentin kaikki eri ryhmät ovat olleet lausunnoissaan hyvin yksimielisiä. Tämän ongelman luonne vaatiikin mielestäni sitä, että teemme yhteistyötä meitä muutoin usein erottavien puoluerajojen yli. Voin mielelläni luvata, että komissio haluaa vahvistaa panostaan tässä asiassa, niin että se on yhteisymmärryksessä myös jokaisessa puheenvuorossa esiintyneen teeman ja linjan kanssa.
Minulla on joukko yksityiskohtaisempia kommentteja. Parlamentin jäsen Maij-Weggen otti erityisesti esille sen, että tämä on hyvin vakavaa nuoren sukupolven kannalta. Minäkin käsittelin samaa asiaa, ja muutkin ovat painottaneet sitä. Jos haluamme antaa toivoa Afrikkaan, meidän on tehtävä jotain juuri tässä asiassa. Useiden puhujien mainitsemat luvut puhuvat omaa selkeää kieltään. Tilanne on mielestäni erittäin vakava, ja olen samaa mieltä siitä, että tämä ei ole pelkästään terveysongelma, kuten keskustelun aikana onkin mainittu. Parlamentin jäsen Maij-Weggen totesi, että kyse on näitä yhteiskuntia uhkaavasta romahduksesta, ja että jo saavutettujen edistysaskeleiden kohdalla mennään taaksepäin. Uskon, että luvut ovat erittäin tärkeitä. Paremmat tilastot ja parempi tiedottaminen ulkomaailmalle siitä, kuinka huono tilanne oikeastaan on, voisivat olla eräs keino, jonka avulla voisimme saada kansamme paremmin ymmärtämään, miten tärkeää on lisätä Afrikkaan suunnattua panostusta - myös aivan yleisellä tasolla. Tämä ongelmahan liittyy Afrikan yleistilanteeseen.
Tilastot ovat myös ratkaisevia, jotta voisimme tukea niitä, jotka haluavat taistella ongelmaan liittyvää tabua vastaan. Olisi erittäin hyödyllistä, että Zimbabwessa laadittaisiin selkeä julkinen tilasto, ei vain siitä, miten vaarallista tämä on, ja kuinka monta sairastunutta ihmistä Zimbabwessa on, vaan myös siitä, millaisia tuloksia muutaman vuoden ajan on ollut mahdollista havaita naapurimaissa Tansaniassa, Ugandassa ja Senegalissa. Mitä avoimemmin viranomaiset suhtautuvat ongelmaan, sitä tehokkaampia tuloksia he voivat saavuttaa.
Olen myös pannut merkille, että olemme kondomin käyttöä koskevassa keskustelussa olleet hyvin yksimielisiä siitä, että ratkaisevan tärkeää on parantaa kondomien saatavuutta ja alentaa niiden hintaa sekä antaa kansalaisille tarkkaa ja rehellistä tietoa, kuten Tansaniassa, Ugandassa ja Senegalissa on tehty.
Haluan tässä yhteydessä mainita, mitä koin Bingan alueella Zimbabwessa. Siellä 25 % ensisynnyttäjistä on HIV-positiivisia, ja yli 30 % niistä naisista, jotka synnyttävät paikallisen sairaalan synnytysosastolla, ovat myös HIV-positiivisia. Tilanne on hirvittävä. Vierailimme muutamien AIDS-projektiin osallistuvien nunnien luona. Kysyin heiltä, kuuluuko heidän valistustyöhönsä kysymys kondomeista. He vastasivat, että he saattoivat hyväksyä kondomin käytön ja suositella sen käyttämistä ainoastaan prostituoitujen ja muiden vastaavien ryhmien keskuudessa. Muissa tapauksissa he toivoivat, että ihmiset käyttäisivät suojanaan moraalista voimaa. Mielestäni tämä oli kova linja, ja koska olemme tietoisia vallitsevasta tilanteesta, meidän velvollisuutenamme on jakaa tietomme sitä tarvitsevien ihmisten kanssa, ja sanoisinpa melkein, että heidät on pakotettava vastaanottamaan se.
Mielestäni kysymys tähän asiaan liittyvästä velvollisuudestamme ja moraalisesta näkökulmasta voi edistää tätä keskustelua, tai tätä keskustelua voidaan tarkastella myös ehdollisuus-käsitteen valossa, jonka käyttöä emme säästele, kun kyse on näistä hyvin köyhistä maista, jotka tarvitsevat kumppanuuttamme ja apuamme. Koska kyse on rakenteiden sopeuttamisesta ja maille maksettavasta makrotaloudellisesta tuesta, ehtojen muotoilun osalta on todettava, että meidän kannatti keskustella niistä ehdoista, jotka liittyvät maiden mahdollisuuksiin varmistaa kansojensa eloon jääminen. Emme tietenkään saa ottaa liian jyrkkää kantaa tähän asiaan, mutta tähän asiaan sisältyy joka tapauksessa moraalinen näkökanta, minkä vuoksi meidän on vaikea hyväksyä sitä, että tietyt maat sulkevat silmänsä ongelmalta. Ihmisoikeuksiin kuuluu oikeus elää. Koska kyse on laajasta nykyaikaisesta ihmisoikeuskäsitteestä, pitäisi ihmisoikeuksia koskevasta yhteistyöstä olla hyötyä Zimbabwessa vastasyntyneille HIV-tartunnan saaneille lapsille, eikä niille piireille, jotka tietoisesti sulkevat silmänsä eivätkä jaa kansalaisten kanssa tietojaan siitä, kuinka tätä kysymystä voidaan käsitellä ja erityisesti kuinka sitä voidaan ennaltaehkäistä.
Lähes kaikki keskusteluun osallistuneet ovat maininneet talousarvioon liittyvät ongelmat. Haluaisin sanoa, että käsiteltävänämme on muunnelma aivan tavallisesta ongelmasta, sillä kyse on siitä, käykö talousarvion enemmän tai vähemmän tarkoista kohdista ilmi, mitä komissio kokonaisuudessaan tekee tietyssä asiassa. Se ei käy niistä ilmi. Työskentelemme parhaillamme sellaisen operaation parissa, jossa kyse on useista muistakin budjettikohdista kuin vain siitä, josta olemme täällä keskustelleet. Operaation tavoitteena on talousarvion yksinkertaistaminen ja selkeyttäminen. Juuri nämä piirteethän ovat leimanneet tätä keskustelua. Pelkästään tätä budjettikohtaa tarkastelemalla ei talousarviosta käy ilmi, mitä teemme HIV:tä ja AIDSia koskevassa kysymyksessä. Tämän todettuani myönnän välittömästi, että talousarviostamme ei muutoinkaan - eikä juuri raportoinneistammekaan - oikein pysty saamaan selville, mitä me kaiken kaikkiaan tässä asiassa teemme. Se on merkittävä heikkous siinä, miten koko raportointi ja tiedotustyö on järjestetty. Se on muistutus meille siitä, että paljon on vielä tekemättä. Tavoitteena on, että pystymme raportoimaan tarkasti myös omille kansalaisillemme siitä, mitä me oikeastaan rahoillamme saamme aikaan.
Vastaukseni on siis kuitenkin se, että tämän erityisen budjettikohdan olemassaololla ei ole kovin paljon merkitystä. Kuten alustuspuheenvuorossani totesin, olemme myöntäneet tähän asiaan 25 miljoonan euron lisäpanoksen, joka on koottu monista eri varoista. Siitä käy ilmi, että pelkästään tämä erityinen budjettikohta ei kerro toimintamme laajuutta.
Parlamentin jäsen Wijkman mainitsi suhteet muihin organisaatioihin, ja eräs toinenkin puhuja on maininnut WHO:n. Aiomme tehdä EU:sta entistä avoimemman, jotta voisimme tehdä yhteistyötä ja koordinoida toimintaamme paremmin muidenkin toimijoiden, kuin ainoastaan 15 jäsenvaltiomme kanssa. Se on tärkeä osa laadun parantamista, erityisesti vastaanottajan näkökulmasta katsottuna. Sen vuoksi voin antaa kysymykseen myöntävän vastauksen, haluamme toisin sanoen panostaa tähän asiaan.
Tässä olivat kommenttini. Kiitän vielä kerran tästä keskustelusta. Haluan lopuksi mainita, että viikon kuluttua, kun keskustelemme Nassaussa pidettävässä AKT-maiden ja EU:n yhteisessä edustajakokouksessa, toivoisin - jos vastattavakseni annetut kysymykset sen sallivat - että voisimme sielläkin ottaa esiin muutamia näistä teemoista ja välittää edelleen muutamia tätä keskustelua leimanneista viesteistä.

Puhemies
Kiitän teitä, komission jäsen Nielson.
Ilmoitan vastaanottaneeni kuusi päätöslauselmaesitystä, jotka on jätetty työjärjestyksen 37 artiklan ja 2 kohdan mukaisesti.
Äänestys toimitetaan huomenna.

Makrotaloudellisen lisärahoitusavun myöntäminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
H.-P. Martinin laatima teollisuutta, ulkomaankauppaa, tutkimusta ja energia-asioita käsittelevän valiokunnan mietintö (A5-0017/1999) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi [KOM(1999)0403 C5-0098/1999 1999/0165(CNS)] makrotaloudellisen lisärahoitusavun myöntämisestä Bulgarialle;
H.-P. Martinin laatima teollisuutta, ulkomaankauppaa, tutkimusta ja energia-asioita käsittelevän valiokunnan mietintö (A5-0018/1999) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi [KOM(1999)0404 - C5-0099/99 - 99/0166(CNS)] täydentävän makrotaloudellisen rahoitusavun myöntämisestä entiselle Jugoslavian tasavallalle Makedonialle;
H.-P. Martinin laatima teollisuutta, ulkomaankauppaa, tutkimusta ja energia-asioita käsittelevän valiokunnan mietintö (A5-0019/1999) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi [KOM(1999)0405 - C5-0097/1999 - 1999/0167(CNS)] täydentävän makrotaloudellisen rahoitusavun myöntämisestä Romanialle.

Martin, Hans-Peter
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, kolme käsiteltävänä olevaa mietintöluonnosta, jotka koskevat Bulgarialle, Romanialle ja Makedonialle annettavaa lisärahoitusapua, ovat sisällöllisesti ja poliittisesti pitkälti samansuuntaisia, joten haluaisin esitellä niitä samalla kertaa. Mistä sitten on kyse? Komissio ehdottaa, että Kansainvälisen valuuttarahaston makrotaloudellisen vakautusohjelman yhteydessä lainaa myönnetään maksutaseen tasapainottamiseksi. Bulgarialle on kaavailtu myönnettäväksi 100 miljoonaa euroa ja Romanialle 200 miljoonaa euroa pitkäaikaislainoina. Makedonian tapauksessa ehdotetaan maan Kosovon kriisin vuoksi erityisen kuormittuneen taloustilanteen vuoksi 50 miljoonan eurolainan lisäksi lisäapua enintään 30 miljoonan euron edestä.
Rahoitusapua myönnetään kaikille maille kahdessa osassa. Toinen osa avusta annetaan vasta, jos taloudellista kehitystä ja uudistuksia jatketaan tyydyttävällä tavalla.
Eri valtioiden saamat mainitut summat on arvioitu ensinnäkin yksittäisten maiden maksutaseen arvioitujen vajeiden sekä toiseksi sen monenvälisesti sovitun panoksen perusteella, jolla EU:n on avustettava tätä makrotaloudellista rahoitusapua. Siltä osin kyseessä ovat suhteellisen vaatimattomat summat. Maailmanpankki ja Kansainvälinen valuuttarahasto arvioivat, että pelkästään kuuden Kosovon naapurimaan maksutaseen tukemiseen vaaditaan 1,5 miljardia dollaria.
Sallikaa minun käsitellä aivan lyhyesti yksitellen näitä kolmea maata, joista nyt puhumme. Makedonian osalta vuodeksi 1999 odotetaan 372 miljoonan Yhdysvaltain dollarin suuruista ulkoisen rahoituksen vajetta. Rahoitusapua tarvitaan siis kiireellisesti, kun otetaan huomioon ne elintärkeät intressit, joita Euroopalla on Balkanin vakaiden olojen osalta. Dramaattiset raportit ovat tosin nyt hävinneet televisioista, mutta Makedoniassa on edelleen tuhansia Kosovon pakolaisia.
Bulgariassa on saavutettu vuoden 1997 hallitusvaihdoksen jälkeen taloudellisessa kehityksessä muutamia merkittäviä edistysaskeleita. Talouskasvu on jälleen elpynyt ja inflaatioaste on laskenut. Vienti kasvoi ja ulkomaisia suoria investointeja voidaan luetella useita. Vuoden 1998 maksutase kehittyi kuitenkin kielteisesti. Siitä on kuitenkin vastuussa myös Venäjän kriisi.
Bulgarian vuoden 1999 maksutaseelle ennakoidaan arviolta 500 miljoonan Yhdysvaltain dollarin rahoitusvajetta. Ilman komission ehdottamaa, enintään 100 miljoonan euron maksutaselainaa Bulgarian uudistusohjelma voisi ajautua vaikeuksiin. EU:n antaman avun tulisi siis auttaa Bulgariaa edistymään ydinvoimaloiden turvallisuudessa, mikä on erityinen huolenaihe juuri minun kotimaalleni Itävallalle.
Romaniassa ulkotaloudellinen tilanne on Kosovon kriisi vuoksi huonontunut entisestään. Sitä uhkaa maksutaseen 190 miljoonan Yhdysvaltain dollarin lisävaje. Myös Romaniassa on jatkettava ja tuettava vaivalloista taloudellista uudistusprosessia.
Bulgaria, Romania ja Makedonia tarvitsevat meidän apuamme päästäkseen jatkossa eteenpäin. Suunniteltu rahoitusapu, joka on lähinnä pikemminkin tekninen prosessi, on myös poliittisesti merkittävä asia, kun otetaan huomioon laajentumisesta käytävä keskustelu sekä ennen kaikkea Kosovon kriisin Etelä-Euroopassa aiheuttama epävakaus. Kotimaallani Itävallalla on rajat neljän unioniin liittymistä haluavan maan kanssa. Siksi se on erityisen kiinnostunut Keski- ja Etelä-Euroopan taloudellisesta ja myös poliittisesta vakauttamisesta. Tätä vakautta ei saavuteta ilman unionin omaa panosta. Miten paljon poliittista ja taloudellista pääomaa maksaisikaan Keski- ja Itä-Euroopan epävarmuuden lisääntyminen? Miten kalliiksi meille loppujen lopuksi kävisi olla tekemättä mitään ja seurata tilannetta vain sivusta? Meidän on sitouduttava tilanteeseen ei vain taloudellisesti vaan myös poliittisesti.
Euroopan sosiaalidemokraattien ryhmä asettui viime viikolla Skopjessa kannattamaan Etelä-Euroopan vakaussopimusta ja otti huolekseen ennen kaikkea demokratian, ihmisoikeudet ja siviiliyhteiskunnan. Siviiliyhteiskunnan vahvistaminen on kiistatta tärkeä asia, mutta sitä ei voida ajatella ilman vakaita kansantaloudellisia reunaehtoja.
Suosittelen siksi, että parlamentti hyväksyy komission rahoitusapua koskevat ehdotukset yhdessä mietinnössä esitettyjen muutosehdotusten kanssa. Komission asiakirjaa koskevat muutosehdotukseni muistuttavat mieliin makrotaloudellisen vakauttamisen tarpeen. Asianomaisissa maissahan on toki oltava ennen kaikkea kyse siitä, että taataan työpaikat pitkällä aikavälillä ja parannetaan ihmisten elinoloja. Siinä yhteydessä Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) taloudellinen rakenteiden sopeuttamispolitiikka antaa usein aihetta tarpeelliseen ja voimakkaaseen kritiikkiin. Viime kädessä ohjelmat Etelä-Aasiassa ja ennen kaikkea Indonesiassa aiheuttivat vahinkoa köyhille väestön osille, kun peruselintarvikkeiden tukia leikattiin.
Siksi entisten sosialistivaltioiden tulevissa talousuudistuksissa on estettävä se, että muutosten taakka kohdistuisi jälleen niihin yhteiskunnan jäseniin, jotka voivat vähiten puolustautua. IMF on kyllä parantanut toimintaansa joillakin osa-alueilla, mutta tehtävää on vielä hyvin hyvin paljon. Mehän kannatamme myös sitä, että tänne parlamenttiin tai ainakin valiokuntiin tuodaan vastaavasti kuultavaksi ohjelmien edustajia.
Haluaisin muutoksillani kuitenkin myös korostaa voimakkaasti sitä, että komissiolla ja asianomaisilla valtioilla on velvollisuus noudattaa talousarvion valvonnan ja tehokkaan hallinnon sääntöjä. On oltava itsestään selvää, että Euroopan parlamentille kerrotaan ajoissa ja asianmukaisesti varojen maksamisesta ja niiden käyttämisestä. Lopuksi on taattava, että makrotaloudellista rahoitusapua käytetään tarkoituksenmukaisesti toisin kuin Venäjällä, minkä koimme dramaattisella tavalla.
Neuvosto on vaatinut käytettäväksi kiireellistä menettelyä näiden kolmen maan rahoitusavun myöntämisessä. Se tarkoittaa, että meidän on hyväksyttävä ne tällä viikolla täällä Strasbourgissa. Budjettivaliokunta on viitannut omassa lausunnossaan niihin periaatteellisiin toimielinten välisiin ja budjettipoliittisiin ongelmiin, jotka syntyvät, jos noudatamme neuvoston Makedonian rahoitusapua koskevaa kiireellisyyspyyntöä, koska tässä tapauksessa komission ehdotus sisältää lisäapuosan.
Jopa 30 miljoonan euron myöntäminen Makedonialle lisäapuna tuo esille budjettiteknisiä ongelmia. Talousarvion kohdassa IV " Ulkosuhteet " kaavaillut varat on käytetty jo loppuun EU:n talousarviota koskevaan ehdotukseen sisältyvien varojen vuoksi. Euroopan parlamentin on siksi vaadittava edellytyksenä lisäavun myöntämiselle talousarvion vastaavaa tarkistusta. Kaiken kaikkiaan joka tapauksessa tulisi kuitenkin vallita yksimielisyys siitä, että tarvitsemme pikaista Bulgarialle, Romanialle ja Makedonialle myönnettävää rahoitusapua.

Seppänen
. Arvoisa puhemies, puhun pääosin siitä aiheesta, mihin edellinen puhuja lopetti. Kyseessä on makrotaloudellinen rahoitustuki näille maille. Se merkitsee, että Euroopan unioni toimii vain rahojen välittäjänä. Rahat lainataan kansainvälisiltä markkinoilta ja ohjataan edelleen näiden maiden käyttöön. Euroopan unioni pystyy takaamaan sen, että rahan hinta on halvempi kuin se olisi, jos nämä maat ottaisivat rahat suoraan kansainvälisiltä markkinoilta.
Ongelmallisinta tässä rahojen välityksessä on Makedonialle annettava apu, koska siinä ei ole kysymys vain lainasta vaan myös suoranaisesta lahja-avusta, joka jakautuu kahden vuoden osalle. Neuvosto on tehnyt päätöksen tällaisesta rahoituksesta, mutta se on tehnyt päätöksen ilman, että sillä on ollut vastaavia rahoja käytettävissään, ja siihen budjettivaliokunta kiinnittää huomionsa. Jos rahoitusnäkymiä ei tarkisteta, joudutaan pääotsakkeen 4, ulkoisten taloustoimintojen, osalta tarkistamaan muita budjettikohtia ja Makedonian avun turvaamiseksi joudutaan leikkaamaan apua joiltakin muilta pois. Tällaisen rahoitusavun tarkoitus ei voi olla, että yksi maa saa ja toisilta mailta otetaan pois. Sen takia budjettivaliokunta on esittänyt teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnalle, että se vaatisi rahoitusnäkymien tarkistamista tältä osin, ja on saanut tähän mietintöön asiasta myönteisen maininnan.
Rahoitusnäkymien tarkistaminen on muutenkin merkittävä asia ja liittyy kokonaisuudessaan siihen, mistä rahoituksen perusteissa on kysymys, eli, että Kosovon sota on saanut aikaan tilanteen, joka on yllättävä ja uusi, ja johon rahoitusnäkymissä ei olla varauduttu. Tämä liittyy samaan rahoitusnäkymien tarkistamiseen, joka täytyy tehdä myös Kosovon avun, Turkin maanjäristysvahinkojen korjaamisen ja Marokon kalastussopimuksen takia, eikä se ole irrallaan siitä, että otsakkeen 4 alla ei tällä hetkellä ole riittävästi rahaa kaikkien niiden suunnitelmien toteuttamiseksi, jotka neuvosto ja komissio tällaisia ehdotuksia tekemällä haluavat toteuttaa. Parlamentin vastaus on budjettivaliokunnan esittämässä muodossa se, että tärkeää on tässä vaiheessa tarkistaa rahoitusnäkymiä ja sillä tavalla myös turvata tosiasiallisesti parlamentin ja Euroopan unionin yleisten avustusten perillemeno ja mahdollisuus viedä nämä asiat suotuisaan päätökseen.

Folias
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin onnitella esittelijä Martinia siitä, että hän on valmistellut kolme mietintöä, joita voidaan tarkastella yhdessä niiden yhteisen aihepiirin vuoksi, ja mielestäni hän on laatinut tasapainoisen ja asiantuntevan mietintöryppään. Tämä ei ole vain minun mielipiteeni, vaan samaa mieltä oli valiokuntamme, joka hyväksyi tekstin ja tarkistukset suurella ääntenenemmistöllä.
Tämä Euroopan unionin rahoitusponnistus koskee kolmea maata: entistä Jugoslavian tasavaltaa Makedoniaa, Bulgariaa ja Romaniaa. Täytyy jälleen kerran selventää, että tämä koskee makrotaloudellista rahoitusapua. Sillä siis tähdätään toisaalta näiden maiden maksutaseen terveyteen ja toisaalta helpottamaan niiden rakenteellisten uudistusten täytäntöönpanoa, jotka ovat välttämättömiä kaikille näistä maista, jos haluamme nähdä niiden kulkevan kohti parempaa tulevaisuutta. Erityisesti entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian osalta merkille pantavaa on se, että 50 miljoonan euron luoton lisäksi se saa noin 30 miljoonaa euroa sellaista taloudellista tukea, jota sen ei tarvitse maksaa takaisin, koska se on kärsinyt suuria vahinkoja ja ottanut vastaan monia pakolaisia Jugoslavian ja Kosovon vihollisuuksien seurauksena.
Mitä tulee Bulgariaan, lainan muodossa myönnetyt 100 miljoonaa euroa koskevat vain maksutaseen korjaamista sekä suunniteltujen rakenteellisten muutosten ja uudistusten helpottamista. Sama pätee myös Romaniaan, jolle ollaan myöntämässä noin 200 miljoonan euron laina.
Rahoja ei tietenkään anneta noin vain, vaan sitä valvoo komissio yhteistyössä talous- ja rahoituskomitean kanssa, ja se tietenkin koordinoidaan kansainvälisen valuuttarahaston kanssa. Minä itse, ja kaikki me, jotka kannatimme näitä mietintöjä, uskomme, että näillä rahoilla saadaan aikaan tuloksia, koska nämä maat ovat osoittaneet kulkevansa oikeaan suuntaan, ja meidän pitää tietysti tunnustaa ja tiedostaa sekä painaa kunnolla mieliimme se, että näillä mailla on aivan erilaiset lähtökohdat kuin meillä. Jos otamme huomioon, että näillä mailla on vähemmän kuin kymmenen vuoden kokemus markkinataloudesta ja vapaasta kilpailusta, kun taas me olemme syntyneet, kasvaneet ja toimineet vapaan talouden maissa, jokainen voi ymmärtää, mitä kaikkia ongelmia nämä maat kohtaavat. Tästä syystä olen vakuuttunut siitä, että annettavilla rahoilla saadaan aikaan tuloksia.
Samalla haluaisin sanoa, että mitä nopeammin nämä rahoitusmahdollisuudet annetaan käyttöön, sitä pikemmin alkaa kehittyä niiden arviointi ja hyödyntäminen parhaalla mahdollisella tavalla. Ajallisia rajoituksia ei ole olemassa. Nämä maat ovat tottelevaisia. Niistä tuli sellaisen sodan uhreja, jota ne itse eivät aiheuttaneet ja johon ne eivät ottaneet osaa muuten kuin kärsimällä sen kielteisistä seurauksista. Meillä on moraalinen velvollisuus ja käytännön kyky antaa niille tämä aineellinen tuki. Samalla kuitenkin budjetin osalta syntyy ongelmia, jotka on ratkaistava.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minulla on vetoomus. Kehotan kaikkia äänestämään näiden kolmen mietinnön puolesta. Ne ovat oikeansuuntaisia, niissä tuodaan esiin Euroopan unionin ja Euroopan parlamentin tunnot. Haluan myös pyytää kaikkia toimimaan niin, että vaikka budjettia joudutaankin muuttamaan, nämä varat löytyvät tiukan budjettikurin vallitessa, jotta voisimme paitsi osoittaa hyvät aikeemme myös toteuttaa ne parhaalla tavalla ja mahdollisimman tehokkaasti.

Baltas
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, apu, joka meidän pitäisi hyväksyä näille kolmelle eurooppalaiselle maalla painotan vielä, että kyseessä ovat eurooppalaiset maat, koska unohdamme, että apua tarvitaan myös Euroopassa eli siis FYROMille, Bulgarialle ja Romanialle, tulee kiireelliseen tarpeeseen.
Ensiksi apua tarvitaan siksi, että nämä maat yrittävät sopeutua uuteen talous- ja kauppasuhteiden ympäristöön, joka aiheuttaa niille ongelmia varsinkin maksutasapainon suhteen, joka puolestaan vaikuttaa markkinoiden yleiseen toimintaan sekä maiden talouskasvuun.
Toiseksi apua tarvitaan nopeasti, erittäin nopeasti, koska Jugoslavian pommitusten jälkeen koko alueen taloudellinen tasapaino on järkkynyt vaarallisella tavalla, mistä on äärimmäisen kielteiset seuraukset näille maille, jotka tahtomattaan joutuivat väliintulon uhreiksi. Tätä makrotaloudellista rahoitusapua tarvitaan siis kiireellisesti, ja sitä edistämällä parlamenttimme pitää osoittaa myötätuntoa näille Etelä-Euroopan maille.
Kolmas seikka, joka puhuu tämän neuvoston päätösehdotuksen puolesta, on avun suhteellisen alhainen rahallinen määrä, joka ei vaikuta komission taloussuunnitteluun. Ja mitä tulee mainittuun hankaluuteen, eli talousarvion otsakkeeseen 4 FYROMin osalta, on naurettavaa pysyä tässä tiukkana, samalla kun näitä 30:tä miljoonaa euroa ei tahdo löytyä.
Arvoisa puhemies, yhteenvetona voi sanoa, että meidän panoksemme on tarpeellinen, polttavan kiireellinen ja pieni näiden maiden yrityksessä sopeutua uuteen tilanteeseen, jota sota on pahentanut traagisella tavalla. Mielestäni tämä ansaitsee meidän yksimielisen tukemme.

Schroedter
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, makrotaloudellinen apu niille kolmelle maalle, jotka sijaitsevat sota-alueen ulkopuolella ja jotka ovat kuitenkin kärsineet valtavasti Kosovon sodasta, on järkevää ja erittäin tärkeää. Jokainen teistä ajattelee, onko siinä vielä jotain epäselvää? Näiden maiden kestävän ja menestyksekkään kehityksen tukeminen on toki pikaisesti tarpeen. Sanon vielä kerran selvästi ryhmäni nimissä, että haluamme tehdä kaikkemme sen hyväksi, ettei Bulgariaa ja Romaniaa suljeta Euroopan unionin liittymisprosessista. Nämä maat, mutta myös niiden naapurimaa Makedonia, tarvitsevat pikaisesti meidän poliittista ja taloudellista tukeamme. Tässä yhteydessä haluaisin muistuttaa vielä kerran siitä, että tämä parlamentti on päättänyt useita kertoja poistaa viimeinkin Romanian ja Bulgarian vastaisen viisumirajan ja lopettaa siten tämän ulkopuolelle sulkemisen. Neuvoston ja komission tulisi ottaa tähän asiaan pikaisesti kantaa Helsingin huippukokouksessa.
Taloudellisen tuen kysymyksessä komissio ja neuvosto ylistävät aina suurenmoisia tekojaan, joilla he viittaavat makrotaloudellisen avun valtaviin summiin. Oletteko kuitenkin jo kysyneet joskus itseltänne, miten tehokasta tämä makrotaloudellinen apu on näiden todella kriisien järkyttämien maiden taloudellisen ja yhteiskunnallisesti tasapainoisen kehityksen kannalta? Mihin tarkoitukseen rahat ylipäätään ovat ja kenen taskuihin ne oikeastaan menevät? Totuus on, että yksikään euro ei tule alueen ihmisten hyväksi, ei pienten ja keskisuurten yritysten eikä koulutus- tai terveysjärjestelmän hyväksi. Niillä ei myöskään luoda uusia työpaikkoja eikä se edesauteta paikallista ja alueellista infrastruktuuria, jonka kunnostaminen on tärkeä edellytys investoinneille. Ei, ne ovat yksinkertaisesti lahjuksia kansainvälisille pankkijärjestelmille. Niillä kompensoidaan niitä tappioita, joita Kansainvälinen valuuttarahasto (IMF) on näille maille aiheuttanut. Rahat virtaavat käytännössä suoraan kansainvälisten pankkien kassoihin ja edesauttavat siten niin sanottujen saajamaiden velkaantumisen jatkumista. Ne ovat myös vain lainaa, vaikka niiden ehdot ovatkin paremmat kuin Euroopan valuuttarahaston (EMF). Ehdot tarkoittavat kuitenkin säästöjä terveydenhuollossa sekä sosiaaliturva- ja eläkejärjestelmissä. Tuloksena on näiden maiden laajojen väestönosien köyhtymisen jatkuminen. Onko se vakautta siinä merkityksessä kuin me tarkoitamme? Voiko alueen vakaus perustua velkaantumisen ja köyhtymisen jatkumiseen? Käytännössä niin sanottu makrotaloudellinen apu edesauttaa vain sitä, että EMF:n budjettiehdot otetaan huomioon. Se on siis velkaantumisen velkaantumista. Tämä tarkoittaa, että rakenteeseen on tultava suunnanmuutos ja että politiikan on otettava tällä alalla jälleen etusija ja vastuu todella vakaasta taloudellisesta ja yhteiskunnallisesti tasapainoisesta kehityksestä.

Solbes Mira
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää parlamentin jäseniä ensiksikin siitä, miten he ovat analysoineet ongelmaa, ja toiseksi siitä, että he ovat suhtautuneet yleisesti ottaen myönteisesti tänään käsittelemäämme ehdotukseen.
Haluaisin myös ensimmäisessä puheenvuorossani tämän parlamentin edessä painottaa vielä kerran erästä asiaa, jota korostin jo komissiossa, ja kyseessä on tarve luoda mahdollisimman hyvät suhteet niiden tehtävien, joita minulla komissiossa on, ja niiden parlamentin jäsenten välillä, jotka vastaavat samoista asioista.
Olen ollut havaitsevinani eri puheenvuoroissa, ettei yksikään ryhmä periaatteessa vastusta apua, vaan pikemminkin ehdotuksiin suhtaudutaan selvästikin myönteisesti. Me kaikki olemme samaa mieltä siitä, että Kosovon kriisi, joka on aiheuttanut ongelman, edellyttää meiltä väistämättä lisäponnisteluja. Haluaisin kuitenkin selvittää joitakin ajatuksia, jotka voivat ehkä auttaa meitä ymmärtämään komission kantaa niihin eri tarkistuksiin, joita on esitetty.
Ensiksikin puhumme nyt maksutasetta koskevasta tuesta. Maksutasetta koskeva tuki on aivan eri asia kuin tavallisiin ohjelmiin osoitettavat varat. Maksutasetta koskevalla tuella vahvistetaan jonkin maan varantoja siten, että se voi selviytyä ulkoisista maksuongelmistaan ja että niille saadaan koko ajan vastinetta: aina maksetaan joko palvelun tarjoamisesta tai tavaran hankinnasta. Kyse ei siis ole näiden maiden talousarvioihin osoitettavista, konkreettisiin toimiin tarkoitetuista varoista. Selvästikään ne eivät tästä syystä ole sidottuja konkreettisiin hankkeisiin tai ohjelmiin. Kyse on rahoitusavusta, joka on tarkoitettu näiden vaikeuksien voittamiseen.
Toiseksi, Bulgarian ja Romanian tapauksessa, varat on sidottu Kansainvälisen valuuttarahaston kanssa tehtyihin sopimuksiin, joiden tavoite on sama. EJTM:n tapauksessa tilanne on hieman erilainen. Sopimus Kansainvälisen valuuttarahaston kanssa on neuvotteluvaiheessa. On mahdollista, että päästään jonkinlaiseen lopputulokseen, jolloin olemme mukana noissa sopimuksissa, mutta mikäli lopputulokseen ei päästä, tilanne edellyttää mielestämme joka tapauksessa Euroopan unionin apua. Näin ollen, saadaan sopimus Kansainvälisen valuuttarahaston kanssa aikaan tai sitten ei, EJTM:ää tuetaan, vaikkakin selvästi sillä yleisellä ehdolla, että siellä toteutetaan välttämätön uudistusohjelma, jotta näistä varoista olisi loppujen lopuksi konkreettista hyötyä.
Haluan muistuttaa, ettei tämä ole ensimmäinen kerta, kun näille maille myönnetään tämäntapaista apua. Niin on tapahtunut jo aiemmin. Ja se on aina toiminut tehokkaasti. Meillä ei ole koskaan ollut ongelmia velkojen takaisinmaksun kanssa, nämä maat eivät koskaan ole pidentäneet velkojen takaisinmaksua, ja näin ollen ne ovat meidän mielestämme ja rahataloudelliselta kannalta erittäin luotettavia kumppaneita.
Näiden alkukommenttien jälkeen haluaisin käsitellä niitä eri ehdotuksia, joita Martin on esittänyt mietinnössään. Luulen, että selvittämieni perusperiaatteiden mukaisesti kantamme voi ymmärtää varsin hyvin.
Ensimmäisen ehdotuksen osalta, mikäli oikein ymmärrän, siinä pyritään johonkin sellaiseen, josta olen täysin samaa mieltä Martinin kanssa, nimittäin siihen, että talouskasvun ja talousuudistusten avulla voitaisiin lopulta parantaa työllisyyttä ja elintasoa. Olemme näistä kahdesta asiasta täysin samaa mieltä.
Näin ollen hyväksyisimme sellaisen sanamuodon, jossa hänen laatimansa sanamuodon sijaan sanottaisiin with a view to increase employment and living standards, (työllisyyden ja elintason parantamiseksi). Tämä sanamuoto olisi komission mielestä täysin hyväksyttävä.
Menkäämme toiseen kohtaan, joka on toinen tarkistus ja jossa kyseisiin varoihin pyritään soveltamaan yhteisön talousarvion valvontaa. Koska nämä varat ovat luonteeltaan toisenlaisia kuin tavalliset hankkeet, joihin myönnetään määrärahoja, pelkäänpä, että talousarvion valvonnan ajatusta, jonka me kaikki hyväksymme ja jota me kaikki puolustamme, ei tässä tapauksessa juuri voi soveltaa. Tässä tapauksessa valvonta täytyy toteuttaa muilla tavoin. On valvottava sitä, käyttääkö maa varoja yleisesti ottaen asianmukaisesti. Olemme kylläkin siis samaa mieltä eräästä ajatuksesta, joka on mielestämme keskeinen, nimittäin siitä, että komissio valvoo niitä uudistuksia, joita näissä maissa on toteutettava, jotta tukea voitaisiin käyttää asianmukaisesti.
Emme kuitenkaan ole sitä mieltä, että tämä kohta pitäisi sisällyttää päätöstekstiin. Sitoudumme kylläkin siihen, että komissio suorittaa valvontaa ja että tuota valvontaa toteutettaisiin ilman muuta makrotaloudellisen kehityksen perusteella. Olemme sitä mieltä, että tuollainen valvonta on riittävää. Kuten sanoin, emme kuitenkaan ole sitä mieltä, että tekstiin pitäisi sisällyttää tarkistus, jossa se mainitaan.
Tarkistuksen 3 osalta keskeinen ajatus on se pyrkimys, kuten on sanottu, että osa näistä varoista osoitettaisiin kansalaisten perustavanlaatuisten sosiaalisten tarpeiden täyttämiseen. Törmäämme tässä uudestaan aiemmin mainitsemaani ongelmaan, joka koskee avun luonnetta. Jos kyse olisi talousarviotuesta, minulla ei olisi mitään vaikeuksia hyväksyä parlamentin jäsenen ehdotusta. Asia on niin, että kyse on varantoihin annettavasta rahoitusavusta tiettyjen maksujen suorittamiseksi. Emme voi puhua tässä kansalaisten perustavanlaatuisten tarpeiden tukemisesta tai tukematta jättämisestä. Rauhoittaakseni teitä sanon kuitenkin, että tapaukset, joista puhumme, ovat aivan erilaisia kuin mainitsemanne Indonesian tapaus.
Mitä itse Kansainvälisen valuuttarahaston hankkeeseen tulee, näiden maiden talousarvioiden ja menojen määrittelyä koskevassa rahaston kokonaishankkeessa sanotaan jo selvästi, että tietty prosenttiosuus kuluista täytyy osoittaa sosiaalimenoihin.
Esimerkiksi Romanian konkreettisessa tapauksessa - luvut ovat edessäni - BKT:stä 8,3 % käytettiin vuonna 1997 sosiaalimenoihin. Rahasto on kuitenkin asettanut ohjelmassaan sellaisen ehdon, että sosiaalimenojen osuus BKT:stä nousisi 10,5 %:iin vuonna 1999. Näin ollen parlamentin jäsenten huoleen näistä Kansainvälisen valuuttarahaston asioista on vastattu asiaankuuluvasti. En kuitenkaan usko, että on komission tehtävä määritellä sisäisesti kansallisissa talousarvioissa, miten kokonaistalousarvio laaditaan, sillä, kuten aiemmin sanoin, näillä varoilla ei ole sinänsä minkäänlaista konkreettista määränpäätä.
Voisimme selvästikin sanoa samaa tarkistuksesta 4, jonka perustelut ovat samantapaisia ja johon liittyy samantapaisia ongelmia.
Haluaisin kuitenkin mainita vielä yhden seikan tarkistuksesta 3. Unionilla on kyllä erityisiä ohjelmia, joiden tavoitteena on parantaa hallintoa ja täyttää perustavanlaatuisia sosiaalisia tarpeita. Muistakaa esimerkiksi, että Phare-ohjelmassa 30 % varoista on osoitettu rakenteiden vahvistamiseen, mikä liittyy selvästikin juuri hallinnon toiminnan parantamiseen, jonka ansiosta ongelmat voidaan ratkaista. Tästä syystä emme voi hyväksyä tarkistuksia 3 ja 4.
Olemme kylläkin täysin samaa mieltä tarkistuksesta 5. Ehdottaisimme tarkistukseen 5 ainoastaan yhtä pientä tyylillistä korjausta, nimittäin sitä, että sen sijaan, että lause alkaisi Kansainvälistä valuuttarahastoa koskevan viittauksen jälkeen, mielestämme sen pitäisi olla heti "komissio" -sanan jälkeen. Näin ollen lauseen sanamuodon pitäisi mielestämme olla "komissio tarkistaa vakaan ja tehokkaan hallinnon periaatteiden mukaisesti..." ja niin edelleen. Luulen, että hyväksyisimme ehdotuksenne täysin, kunhan sen sanamuoto korjattaisiin.
Tarkistuksessa 6 komissiota pyydetään ilmoittamaan parlamentille ennen toisen maksutasemäärärahaerän maksamista. Törmäämme tässä jälleen ongelmaan muodon ja käytännön välillä. Ongelma on seuraava: monesti tämäntapaiset päätökset perustuvat asioihin, joiden ei välttämättä tarvitse olla salaisia, mutta joita täytyy kylläkin käsitellä tietyssä mielessä luottamuksellisesti, ja näin ollen niiden selittäminen tai kommentoiminen ei mielestäni kuulu täysin julkisiin ja avoimiin istuntoihin. Ongelma piilee näin ollen siinä, miten löydämme sellaisen menettelyn, että parlamentti olisi tietoinen näistä asioista, ennen kuin ne tulevat esille, sen sijaan, että niistä keskusteltaisiin julkisessa istunnossa, mikä mielestäni saattaa jollakin tavalla vaikeuttaa niiden käsittelyä.
Ehdottaisin teille sellaista ratkaisutapaa, johon voin myös sitoutua, että ennen kuin tällaisia maksuja maksetaan, siitä ilmoitettaisiin esimerkiksi näistä asioista vastaavien valiokuntien puheenjohtajille, niin että parlamentti olisi niistä tietoinen, ilman että luottamuksellisuus, joka meidän täytyy joissakin asioissa säilyttää, aiheuttaisi meille ongelmia.
Olemme täysin samaa mieltä tarkistuksesta 7, joka koskee tiedon lähettämistä ennen tiettyä päivämäärää.
Ja lopuksi käsitteelliseltä kannalta ehkäpä kaikkein vaikein tarkistus, nimittäin 30 miljoonan lisälainaa koskeva tarkistus. Otatte esille talousarvioon liittyviä ongelmia, ja siltä osin kuin kyse talousarvioon liittyvästä määrärahasta, ne on ratkaistava. Ehdotatte ratkaisukeinoksi sitä, että sisällyttäisimme tekstiin rahoitusnäkymien tarkistamisen.
Haluaisin erottaa toisistaan kaksi ajanjaksoa. Ensiksi vuoden 1999 ja sitten vuoden 2000. Kyse on 30 miljoonasta eurosta - 15:stä täksi vuodeksi, 15:stä ensi vuodeksi. Mitä tulee tätä vuotta koskevaan 15 miljoonaan, voin jo todeta parlamentin jäsenille, että summat on yksilöity talousarviossa, eikä meillä näin ollen ole mitään vaikeuksia selviytyä näistä maksuista välittömästi. Meillä saattaisi olla ongelmia ensi vuonna, ja itse asiassa jos katsotte komission päätöksen sivulla 7 olevaan 4 kohtaan sisältyvää mainintaa, siinä sanotaan hyvin selvästi, että olemassa olevat talousarviorajoitukset voivat aiheuttaa ongelmia ja mukautuksen otsakkeessa 4.
Tämä ei siis selvästikään ole uusi asia, vaan se on jo havaittu, ja mielestäni on hyvä, että otatte sen nyt esille. Hankaluus piilee siinä, millaista ratkaisua meidän on etsittävä. Täytyykö meidän ottaa käyttöön yhdenmukainen erityisratkaisu tarkistaessamme neuvoston konkreettisen esityksen kautta rahoitusnäkymiä jotakin konkreettista kohtaa varten? Mielestämme se aiheuttaisi meille vaikeuksia budjettivallan käyttäjän osalta ja asioiden arvioimisessa erikseen, joten emme voi saada kokonaisnäkemystä mahdollisista vaikeuksista.
Pyytäisin näin ollen parlamentin jäseniltä, ettei tekstiin sisällytettäisi tätä rahoitusnäkymien tarkistamista koskevaa viittausta, mutta että huomioitaisiin kaksi asiaa: ensiksi se, että komissio aikoo joka tapauksessa esittää tulevaisuudessa rahoitusnäkymien tarkistamista, jossa otetaan huomioon paitsi tämä niin myös muut Kosovon kysymykseen liittyvät asiat. Toiseksi se, että on luonnollisestikin budjettivallan käyttäjän tehtävä, teidän tehtävänne parlamenttina, ehdotukset tekevän komission tehtävä ja päätökset tekevän neuvoston tehtävä, tehdä oikeiksi katsomansa päätökset vuodeksi 2000, ilman että arvioisimme nyt etukäteen, mikä on lopullinen ratkaisu.

Puhemies
Julistan yhteiskeskustelun päättyneeksi.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto keskeytettiin klo 13.20 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Monivuotinen ohjelma Altener (1998 - 2002)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0016/99) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen tekemiseksi monivuotisesta ohjelmasta uusiutuvien energialähteiden käytön edistämiseksi yhteisössä (Altener) (1998 - 2002) (7122/1/99 - C5-0032/99 - 97/0370(COD)) (Esittelijä: Langen).

Langen
Arvoisa puhemies, Altener-ohjelma on osa energia-alan toimia koskevaa monivuotista ohjelmaa vuosiksi 1998 - 2002. Altener-ohjelma käsittelee puiteohjelmassa vaihtoehtoisten uusiutuvien energialähteiden tärkeää osaa. Komissio teki asiaa koskevan ehdotuksensa marraskuussa 1997. Jo kuluvan vuoden maaliskuussa vanha parlamentti hyväksyi ensimmäisessä käsittelyssä oman lausuntonsa parlamentin aiemman jäsenen Carlos Robles Piquerin mietintöluonnoksen pohjalta.
Amsterdamin sopimuksen voimaantulon myötä ehdotuksen oikeusperusta muuttui. Nyt energia-alan monivuotinen ohjelma kuuluu yhteispäätösmenettelyn piiriin. Tämän muuttuneen oikeusperustan vuoksi Euroopan komissio muutti ja tarkisti ehdotustaan perusteellisesti välittömästi Amsterdamin sopimuksen tultua voimaan 21. toukokuuta 1999 parlamentin 11. maaliskuuta 1999 tekemien päätösten pohjalta. Neuvosto hyväksyi sitä koskevan yhteisen kannan 28. kesäkuuta.
Voimme parlamenttina todeta nyt, että sekä komissio että neuvosto ovat omaksuneet pitkälti ehdotuksemme, ja haluaisinkin siksi esittää niille tässä kohdin teollisuusasioita käsittelevän valiokunnan esittelijänä lämpimät kiitokset rakentavasta yhteistyöstä.
Toisessa käsittelyssä parlamentin on tarkistettava, tarvitseeko yhteistä kantaa vielä täydentää. Asiasta vastaava teollisuus- ja energiavaliokunta antoi siitä 22. syyskuuta yksimielisen suosituksen. Parlamentin ja komission yhteinen tavoite on nostaa vuoteen 2010 mennessä uusiutuvien energialähteiden osuus 12 %:iin yhteisön sisäisestä bruttoenergiankulutuksesta. Nykyiseen tasoon verrattuna se tarkoittaa, että uusiutuvien energialähteiden osuus suunnilleen kaksinkertaistuu. Tämä on kunnianhimoinen tavoite, joka vaatii huomattavia ponnisteluja. Nyt saavutetut kompromissit ovat vain yksi askel tähän suuntaan. Parlamentin käsityksen mukaan on välttämätöntä, että erityisesti jäsenvaltiot ryhtyvät voimakkaisiin ponnisteluihin asian hyväksi. Altener-ohjelman varat ovat tosiasiassa niin vaatimattomat, että pelkästään niiden avulla tätä kunnianhimoista tavoitetta ei voida saavuttaa.
Vaadimme tarkistuksissamme, joista esitettiin täällä yhteensä yhdeksän, että jäsenvaltiot sitoutuvat vapaaehtoisesti tukemaan uusiutuvia energialähteitä. Peruskirjan yhteydessä on määrä korjata se, ettei energiapolitiikalle ole omistettu perustamissopimuksessa omaa erityistä lukua. Sen lisäksi parlamentti haluaa toteuttaa ohjelman 1 artiklan 1 kohdassa jo vuoden 1997 valkoisessa kirjassa vaaditun uusiutuvien energiamuotojen läpimurtokampanjan. Lisäksi se haluaa luoda uusia välineitä ja mekanismeja kaikkien kestävien energiateknologioiden pääsemiseksi markkinoille nopeasti ja yhteensovitetusti. Lisäksi itä- ja keskieurooppalaisilla valtioilla ja, kuten liberaalien ryhmä oikeutetusti on vaatinut, myös Välimeren alueen valtioilla tulisi olla merkittävä rooli sen toteuttamisessa.
Parantaakseen Euroopan parlamentin osallistumismahdollisuuksia parlamentti haluaisi liittää Altener-ohjelman 5 artiklaan viittauksen uusiin, toimeenpanotoimivallan käyttämistä koskeviin menettelyihin.
Olemme sitä mieltä, hyvät naiset ja herrat, että energia-alan toimia koskevan monivuotisohjelman osa IV ei voi täyttää kaikkia toiveita. Muistutan tässä yhteydessä toisesta, tänään käsiteltävästä parlamentin jäsen Ahernin laatimasta energiatehokkuutta koskevasta mietinnöstä. Muistutan kuitenkin myös siitä, että vaihtoehtoisten energiamuotojen toteuttamiseen liittyy kaksi merkittävää aihetta. Ensinnäkin vesi- ja tuulienergia, joiden osuus on suhteessa jo niin suuri, että muita energiamuotoja, kuten aurinkoenergiaa, mutta myös biomassan käyttöä on edistettävä erittäin voimakkaasti. Olen hyvin kiitollinen ja iloinen siitä, että te, arvoisa komission jäsen, olette nyt vastuussa tästä tärkeästä aiheesta, sillä entisenä Espanjan maatalousministerinä te tiedätte, että on mahdollisesti paljon järkevämpää vähentää ylijäämiä eurooppalaisen maatalouspolitiikan yhteydessä antamalla käyttökelpoisia maa-alueita biomassan tuottaman energian hyödyntämiseen. Tiedän kuitenkin, että vastustus on tällä alalla suhteellisen suurta ja että tätä vastustetaan niin teollisuudessa kuin maatalouspolitiikassakin. Yhteisenä pyrkimyksenämme tulisi kuitenkin olla liittää maatalouspolitiikka ja energiapolitiikkaa toisiinsa uusiutuvien energiamuotojen kohdalla. Tässä mielessä haluaisin kiittää sydämellisesti hyvästä yhteistyöstä ja toivon, että mietintö saa taakseen parlamentin enemmistön.

Rothe
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää sydämellisesti mietinnön esittelijää, parlamentin jäsen Langenia erittäin hyvän mietinnön esittämisestä. Noudatimme valiokunnassa mahdollisimman yhtenäisesti, nimittäin yksimielisesti ehdotusta ottaa uudestaan esille tärkeitä, ensimmäisessä käsittelyssä tehtyjä muutostoivomuksia, joita neuvosto ei ottanut huomioon. Näin siitä huolimatta, että - ja sanon sen myös täällä, parlamentin jäsen Langen - olimme hyvin iloisia siitä, että neuvoston kanta vastasi kuitenkin pitkälti parlamentin toiveita.
Euroopan unionin julistama tavoite on kaksinkertaistaa uusiutuvien energialähteiden käytön osuus vuoteen 2010 mennessä. Parlamentti ja komissio olivat tästä samaa mieltä jo vihreästä ja valkoisesta kirjasta käytyjen keskustelujen yhteydessä. Myös neuvosto tuki tätä kantaa käsiteltävänä olevassa yhteisessä kannassa. Vaikka on selvää, että tuuli- ja aurinkovoimasta, biomassasta, vesivoimasta ja maalämmöstä saatavan energian käytettävissä oleva tekninen potentiaali mahdollistaisi huomattavasti suuremman osuuden energiankulutuksesta kuin 12 % vuoteen 2010 mennessä, tiedämme kuitenkin, että pelkästään näiden 12 %:n saavuttaminen vaatii suuria ponnistuksia, jos tarkastelemme aiempia kasvulukuja.
Tämä tarkoittaa, että jäsenvaltioiden on tehtävä kotiläksynsä, ja se tarkoittaa myös, että meidän on unionina päästävä eteenpäin aiempaa voimakkaammin. Se edellyttää ensinnäkin, että uusiutuvista energialähteistä saatavalle sähkölle mahdollistetaan tasapuolinen pääsy sähköverkkoihin. Arvoisa komission jäsen, parlamentti odottaa vastaavia ehdotuksia, joiden tulisi olla sellaisia, että ne edesauttavat näiden energiamuotojen todellista pääsyä markkinoille. Kiinteä yhteys sähköverkkoon pääsyn edellytysten ja uusiutuvien energialähteiden tuottaman sähkön osuuden kasvun välillä nähdään näiden energialähteiden tuottaman sähkön keskimääräistä suurempina kasvulukuina Tanskassa, Saksassa ja myös Espanjassa.
Tänään on kuitenkin kyse Altener-ohjelmasta. Se on ainoa EU-ohjelma, jonka tavoitteena on pelkästään uusiutuvien energiamuotojen edistäminen. Tämä ohjelma on myös uusiutuvia energiamuotoja koskevan yhteisöstrategian toteuttamisen ja siten myös uusiutuvia energiamuotoja koskevan läpimurtokampanjan pääväline. Tällä kampanjalla haluamme panna alulle unionin sisällä ja kehitysmaissa Fotovoltaik-järjestelmiä, jotka tuottavat huipputeholla miljoona kilowattia. Tarkoitus on asentaa muun muassa 15 miljoonaa neliömetriä aurinkopaneeleita, 10 000 megawattia on tarkoitus saada tuulivoimasta ja toiset 10 000 megawattia biomassasta. Tämä ohjelma on rahoitettava jäsenvaltioiden ja yksityisillä, mutta myös eurooppalaisilla varoilla.
Komissio on kaavaillut 81,1 miljoonan euron summaa Altener-ohjelman nelivuotiskaudelle 1998 2002. Pelkästään läpimurtokampanja vaatii komission arvion mukaan vuoteen 2003 mennessä julkista rahoitusta noin 7 miljardin euron edestä. Siis 7 miljardia euroa, jotka pitäisi saada kokoon jäsenvaltioilta ja Euroopan unionilta. Tiedämme, että nämä 81,1 miljoonaa olisivat vain pisara valtameressä. Emme voi kuitenkaan missään tapauksessa hyväksyä sitä, että tätä summaa leikattaisiin vielä kerran 74 miljoonaan, kuten yhteisessä kannassa on kaavailtu.
Siksi pyydän hartaasti teitä, hyvät naiset ja herrat, yhtymään huomisessa äänestyksessä tähän valiokunnan yksimielisesti hyväksymään kantaan ja huolehtimaan myös siitä, että budjettia koskevissa äänestyksissä tehdään vastaavat päätökset.

Pohjamo
Arvoisa puhemies, uusiutuvien energialähteiden käytön edistäminen on erityisen tärkeää ympäristön kannalta. Unioni ei voi saavuttaa ympäristötavoitteitaan ellei uusiutuvien energialähteiden käyttöä aktiivisesti lisätä.
Altener-ohjelma on tärkeä osa hiilidioksidipäästöjen vähentämisstrategiaa. Uusiutuvat energialähteet vähentävät riippuvuutta tuontienergiasta, ja niiden käytön lisääntyminen parantaa myös kilpailukykyä. Euroopan on saavutettava johtoasema nopeasti kasvavassa uuteen teknologiaan perustuvassa uusiutuvien energialähteiden alan teollisuudessa. On myös muistettava, että uusiutuvien energialähteiden käyttö vaikuttaa myönteisesti alueelliseen kehitykseen ja työllisyyteen.
Altener-ohjelma on oikeansuuntainen. Langenin tekemät muutokset saivat myös valiokunnassa harvinaisen laajapohjaisen ja yksimielisen hyväksynnän. Tämä yksituumaisuus on hyvä lähtökohta uusiutuvien energialähteiden käytön edistämisessä. Niin kuin täällä on todettu, asia ei ole kuitenkaan tällä ohjelmalla selvä, vaan uusiutuvien energialähteiden kestävän käytön lisääminen edellyttää vielä paljon tutkimusta, pilottihankkeita, tutkimustulosten vaihtoa, lainsäädännön yhdenmukaistamista, asenteiden muokkaamista, tiedotuskampanjoita ja myös yksityisiä ja julkisia investointeja, jotka maksavat itsensä vasta tulevaisuudessa. Altener-ohjelman rahoittamiseen käytettävät määrärahat ovat asian laajuuteen nähden vähäiset. Jatkossa pitää tutkia, miten panostusta uusiutuvien energialähteiden käytön lisäämiseen voidaan kasvattaa.
Nyt uusiutuvien energialähteiden käytön lisääminen on pääasiassa jäsenmaiden harteilla. Toivottavasti tämä ohjelma herättää jäsenmaita toimimaan päättäväisesti uusiutuvien energialähteiden käytön lisäämiseksi. Uusiutuvien energialähteiden luettelossa ei vielä mainita turvetta. Se on kuitenkin ainakin Suomessa tärkeä, kestävästi käytetty, hitaasti uusiutuva energialähde. Toivon, että se voidaan jossain vaiheessa lisätä uusiutuvien energialähteiden luetteloon.

Turmes
Arvoisa puhemies, Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmän jäsenenä haluaisin kiittää mietinnön esittelijää. Parlamentissa vallitsee uskoakseni melko laaja konsensus tämän Altener-ohjelman osalta. Toivon esittelijälle myös, että hän saa neuvoston kanssa käytävissä neuvotteluissa vähintäänkin nämä 81,1 miljoonaa.
On kuitenkin tärkeää, että asetamme tänään tämän Altener-ohjelman myös laajempaan mittakaavaan. Erityisesti tänään, päivä ennen täällä parlamentissa käytävää, Kioton sopimuksen Bonnin seurantakokousta koskevaa keskustelua, mutta myös muutama päivä kaikkien aikojen toiseksi pahimman ydinonnettomuuden jälkeen, joka tapahtui tällä kertaa korkean teknologian maassa. Mehän harjoitamme energiapolitiikkaa yhtä taustaa vasten. Haluamme suojella ympäristöä, säästää hiilidioksidia ja siksi meidän on tarkistettava erityisesti, ettei eurooppalaisten sähkömarkkinoiden vapauttaminen siinä muodossa, kuin muutamat jäsenvaltiot sitä parhaillaan toteuttavat, ole kielteinen ilmiö. Avohakkuiden vapauttaminen sellaisena, kuin se toteutettiin Saksassa, ahdistaa jo nyt sekä biomassatuotantoa että aurinkoprojekteja. Yhteiskunnallisesti tämä vapauttaminen huolehtii tietysti myös siitä, että saamme pian monta pientä " matti meikäläistä" , koska työpaikkoja vähennetään rationalisoimalla työtä, jotta energiayritysten pörssikurssit nousevat.
Mielestäni nyt on aika analysoida vapauttamista sekä ekologisesti että yhteiskunnallisesti ja sitten tutkia, mitä hyviä lähtökohtia siihen sisältyy. Minua henkilökohtaisesti miellyttää erityisesti Tanskan malli. Siihen sisältyvät avoin pääsy sähköverkkoon, hintoja korjaava energiavero, selkeät uusiutuvien energiamuotojen tavoitteet sekä lähes suojellut markkinat. Me tarvitsemme myös näitä suojeltuja markkinoita uusiutuville energiamuodoille ja myös lämpövoimaloille. Mielestäni kansalliset korjaustoimet sekä kansalliset ekologiset ja yhteiskunnalliset " suojakaiteet" eivät riitä tässä vapauttamisessa. Meidän on harkittava myös Euroopan tasolla, miten voimme ottaa käyttöön korjaavia toimia. Toivomme tietysti erittäin pian tätä energian " syöttödirektiiviä" . Tarvitsemme mielestäni myös uusiutuvien energiamuotojen osalta samantapaisia mekanismeja, joita meillä on nykyään käytössä ydinenergiatuotannossa. Tarvitsisimme vientitakuun, koska kokonaisuuden kannalta uusiutuvat energiamuodothan tarkoittavat paljon enemmän työpaikkoja ja parempaa ympäristönsuojelua. Uusiutuvien energiamuotojen tulisi olla meille sen arvoisia.

Seppänen
Arvoisa puhemies, uusiutuvien energiavarojen osuus EU:n energian tuotannosta on alle kuusi prosenttia, ja siitäkin suurin osa on vesivoimaa. Osuuden kaksinkertaistamistavoitetta on mahdotonta saavuttaa nykyisellä ajattelutavalla, jonka mukaan öljyä ja kaasua riittää loputtomiin, ja jos ei riitä, niin kivihiili on joka tapauksessa halpaa. Altener-ohjelmaan panostetaan aivan liian vähän rahaa. Näin pienten rahamäärien käyttö hyvään tarkoitukseen on itsepetosta. Me petämme itseämme investoimalla näin vähän uuteen ajattelutapaan. Kyse on myös EU:n turvallisuudesta. Vuoteen 2020 mennessä tuontiöljyn osuus on 94 prosenttia, tuontikivihiilen 80 prosenttia ja tuontikaasun 75 prosenttia EU:n tarpeesta. Jos me jätämme näin turvattomaksi energiatulevaisuutemme, meillä ei ole mitään mahdollisuuksia tuottaa ihmisille turvallista tulevaisuutta.

Dupuis
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa kollegoilleni, että jälleen kerran pelkään, että parlamenttimme on turhan vaatimaton. Parlamentin jäsen Rothe sen sanoi ilmoittaessaan, että 12 % ei riitä. Jäsen Langen taas kertoi, että käytettävissä olevat keinot eivät riitä siihen, että 12 %:n taso saavutetaan tuotannon osalta, ja jälleen kerran hyväksymme tämän mietinnön näistä huomautuksista huolimatta.
Olen sitä mieltä, että on tärkeää tarkastella tätä kysymystä vähän laajemmin. Panostustamme uusiutuviin energialähteisiin kuvaavien lukujen katsominen ei pelkästään riitä, sillä luvuthan ovat täysin riittämättömiä, ehkäpä meidän olisi myös uhrattava vähän aikaa siihen, että tarkastelisimme rahallisesti sitä, missä määrin panostamme muihin energiamuotoihin, erityisesti ydinenergiaan. Kollega Vihreistä muistutti Japanissa tapahtuneesta murhenäytelmästä, ja siltikään Japani ei ole mikään ongelmamaa, eikä kehitysmaa. Eli voimme tänään todeta, että samalla vuosijaksolla laitamme 60 miljoonaa euroa fissioon, 15 miljoonaa euroa uusiutuviin energialähteisiin ja 200 miljoonaa euroa fuusioon, ja tästä saamme hyvän käsityksen Euroopan unionin harjoittamasta todellisesta politiikasta. Tätä on täysin mahdotonta hyväksyä.
Varsinkaan siksi, että jotkin jäsenvaltiot ovat päättäneet lopettaa ydinvoima- sekä ydinfissiopolitiikan, emme voi hyväksyä, että unioni sellaisenaan jatkaa ydinvoimapolitiikan rahoittamista nelinkertaisesti. Meidän on tiedostettava nämä erot. Meidän on vaadittava sitä, että panostaisimme uusiutuviin energialähteisiin ainakin enemmän kuin sellaiseen energialähteeseen, jota emme tunne lainkaan, eli ydinfuusioon, ja kumottava heti fission tutkimukseen myönnetyt varat ja siirrettävä ne kokonaisuudessaan ja suoraan uusiutuviin energialähteisiin. Mielestäni resursseja olisi käytettävä näin.
Tällä hetkellä suurten ydinvoimaa käyttävien valtioiden, kuten Saksan, kyseenalaistaessa ydinohjelmansa ja Ranskankin alkaessa keskustella siitä, me emme voi jatkaa sitä, että laitamme valtavia, toistan vielä, neljä kertaa suurempia summia tällaiseen energiapolitiikkaan sen sijaan, että panostaisimme uusiutuviin energialähteisiin. Tätä ei voida mitenkään hyväksyä. Kehotan siis kollegojani äänestämään tätä sopimusehdotusta vastaan, varsinkin kun neuvosto vielä kehtaa kiistellä muutamista miljoonista. Mutta tietenkään se ei ole varsinainen ongelma. Ongelmahan liittyy rahaan. Kuten jäsen Rothe sanoi, 12 % ei riitä. Meidän on asetettava tavoitteemme paljon korkeammalle, ja parlamentin on velvoitettava neuvosto ja komissio löytämään tämän politiikan edellyttämät keinot.

McNally
Arvoisa puhemies, onnitteluni myös Langenille, joka on osoittanut todellista kiinnostusta ja innostusta esittäessään mietintönsä ja tarkistuksensa seuraten Robles Piquerin jalanjälkiä. Olen iloinen nähdessäni uuden komission jäsen De Palacion. Odotamme kovasti työskentelyä hänen kanssaan, ja toivomme, että hän on pian yhtä innostunut, jos hän ei jo sitä ole, kuin me uusiutuvista energialähteistä.
Yhdessä Save-ohjelman kanssa Altener II -ohjelma antaa meille mahdollisuuden osoittaa eurooppalaisille, että on olemassa järkeviä tapoja kohdata ilmastonmuutosten tuomat haasteet: järkevä energiapolitiikka ja uusiutuvat energiamuodot. Me pyydämme jäsenvaltioita pitämään kiinni sitoumuksestaan edistää uusiutuvia energiamuotoja ja ne kaikki yksittäin sanovat sitoutuvansa tähän allekirjoittamalla uusiutuvia energiamuotoja käsittelevä peruskirja EURENEW. Tämä symboloisi sitä lisäarvoa, jonka tuo yhdessä työskenteleminen yhteiskunnan toiveiden ja tarpeiden hyväksi EU:ssa.
Uusiutuvien energiamuotojen edut ympäristön kannalta ovat tietenkin selvät. Mutta Langen muistuttaa meitä viisaasti niiden suomista valtavista mahdollisuuksista Euroopan teollisuudelle. Riittää, kun katsoo Tanskaa. Ja minä kannatan täysin hänen vaatimustaan vahvistaa "European Renewable Energies Export Council" -neuvostoa. Valitettavasti menetimme yhden liikkeellepanevista voimistamme, kun John Bonda äkillisesti kuoli aikaisemmin tänä vuonna, mutta muut jatkavat hänen työtään "Export Council" -neuvostossa. Minun on sanottava, että olen hyvin mielissäni Altener II:n ammatillisesta koulutustekijästä. Siihen pitää olla tyytyväinen. Määrärahat ovat selvästi riittämättömät, ja niitä on lisättävä, mikäli tämän ohjelman halutaan olevan todella tehokas. Toivon, että neuvosto voi ajoissa antaa merkin asianmukaisista muutoksista, jotka on tehtävä vuoden 2000 talousarvion ensimmäisen käsittelyn aikana. Tiedonannon levittämisen korostaminen Altener II -ohjelmassa on todellakin hyvin tärkeää, ja odotan kovasti, mikäli ne eivät ole jo käytössä, näkeväni Agores Centren omat kotisivut, joiden tarkoitus on tuoda esille kaikenlaista tietoa uusiutuvista energiamuodoista, jotta jokainen voi tutkia sitä ja pysyä ajan tasalla.
Altener-ohjelman ja uusiutuvien energiamuotojen tutkimisen ohella viidennessä puiteohjelmassa, jonka me toivomme olevan hyvin merkittävä, tarvitsemme pikaisia rinnakkaistoimenpiteitä, kuten "syöttödirektiivin" sähkömarkkinoille. Toivon, että kuulemme asiasta komissiolta pian lisää. Valkoinen kirja herätti odotuksia, ja me odotamme kovasti jännittävää kampanjaa, joka sisältää miljoona PV-aurinkoenergiajärjestelmää, suuren tuulifarmin, biomassan, ja mikä jännittävintä, 100 yhteisöä, joissa kaikki sähkö saadaan uusiutuvista energiamuodoista. Koko Euroopan alueella ei ole sellaista paikkaa, jossa uusiutuvat energiamuodot eivät olisi merkityksellisiä, olipa kyse sitten Lapista tai Kreikan saarista.
Altener II -ohjelma tulee toimimaan ja voi toimia jokaisessa jäsenvaltiossa ja tietenkin Euroopan unionin ulkopuolella esimerkiksi jäsenehdokasmaissa, samoin kuin Välimeren maissa, missä mahdollisuudet ovat valtavat. Uusiutuvista energiamuodoista olisi tultava tietoisen ja edistysmielisen Euroopan symboli. Tämä ohjelma auttaa meitä saavuttamaan tuon symbolin.

Markov
Arvoisa puhemies, haluaisin ilmaista kunnioitukseni jäsen Langenille tästä erinomaisesta mietinnöstä! Uusiutuvien energialähteiden käyttöön ottaminen on malliesimerkki uudenaikaisimpien teknologioiden, jotka samalla edesauttavat ympäristön säästämistä, kehittämisestä ja hyödyntämisestä. Asiassa on kuitenkin myös toinen puoli. Jos tarkastellaan Euroopassa niitä yrityksiä, jotka toimivat erityisesti tällä alalla, voidaan todeta, että ne ovat ensi sijassa pieniä ja keskisuuria yrityksiä. Tämä tarkoittaa tietysti myös sitä, että koska nämä pienet tai keskisuuret yritykset ovat edistäneet näiden uusien teknologioiden myötä merkittävästi työllisyyspolitiikkaa takaamalla työpaikkoja, niitä on tuettava jatkossakin.
Toisin kuin suuret energiakonsernit, joissa työvoimaa irtisanotaan, tämä tarkoittaa, että julkaisemalla tämän ohjelman ja tukemalla vaihtoehtoisia energialähteitä me eurooppalaisina edesautamme sitä, että työllisyyspolitiikka saa suuremman painoarvon.
Samalla on tietysti sanottava, että tällä ohjelmalla on myös erityinen ulottuvuus EU:n itälaajentumisen näkökulmasta. Kyse on tietenkin myös siitä, että näihin maihin tuodaan uusiutuvia ja ympäristöystävällisiä energiantuottamistapoja, jotta sekä edistetään ympäristönsuojelua että tietenkin myös - se on rehellisesti sanottava - luodaan uusia myyntimarkkinoita.
Tässä mielessä Altener-ohjelmaan varatut varat eivät ole missään tapauksessa riittäviä. Niitä on lisättävä, ja myös Euroopan unionin neuvosto on otettava vielä voimakkaammin mukaan uusiutuvien energialähteiden vientiin, jotta toimivaltaa voidaan yhdistää ja toteuttaa tehokkaasti nopeammin.

Kronberger
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen valmistellut puheen, joka sisältää pääasiassa myös sen, mitä edeltäjäni ovat sanoneet. Olen valitettavasti siinä ikävässä tilanteessa, että voin lukea teille uutistoimisto Reutersin ilmoituksen, joka osoittaa todeksi sen merkityksen, mistä täällä puhumme. Ilmoitus on annettu klo 15.07 eli vajaat puoli tuntia sitten. Siinä sanotaan: Soul, eteläkorealaisessa ydinvoimalaonnettomuudessa loukkaantunut 22. Tarkempi teksti kuuluu seuraavasti. Eteläkorealaisessa ydinvoimalassa tapahtuneessa onnettomuudessa loukkaantui 22 työntekijää. He altistuivat radioaktiiviselle säteilylle raskaan vedyn purkautuessa. Näin kertoo uutistoimisto Yonhap tänään.

Caudron
Arvoisa esittelijä, hyvät kollegat, minulla ranskalaisena oli jo viime maaliskuussa tilaisuus sanoa kannattaneeni pitkälti vapaaehtoisuuteen perustuvaa politiikkaa energiakysymyksissä, ja sitä kannatan edelleen. Meidän onkin tehtävä kaikki mahdollinen, jotta pääsisimme aikomusten kertomisen vaiheesta, sillä aikomuksiahan olemme niin usein viime vuosikymmenen aikana kuulleet, siihen vaiheeseen, että löytäisimme selviä ja konkreettisia sovelluksia, mikäli haluamme saavuttaa tämän loppujen lopuksi vaatimattoman 12 % tavoitteen. Vain tällä ehdolla Euroopan unioni voi päästä kestävään, tasapainoiseen ja luotettavaan energiapolitiikkaan. Euroopan komission kuuluu tietenkin toimia tämänsuuntaisesti.
Tätä tarkoitusta varten on laadittu kaksi strategiaa kahteen monivuotiseen ohjelmaan: Save II:een ja Altener II:een. Tänään olisi tietenkin toisessa käsittelyssä tarkoituksena paitsi jatkaa näitä kahta ohjelmaa, myös parantaa niitä Amsterdamin sopimuksen ja yhteispäätösmenettelyn suomien mahdollisuuksien pohjalta. Langenin mietinnön osalta, josta tarkemmin ottaen puhun, sekä uusiutuvien energialähteiden osalta kaikki tietävät, miten tärkeitä tällaiset energialähteet ovat saastumisen vähentämiseksi ja luonnonvarojen suojelemiseksi. Tiedetään myös ne vaikeudet, jotka haittaavat näiden energiamuotojen pääsyä vapaille markkinoille, joilla perinteisemmät energialähteet ovat kustannuksiltaan paljon edullisempia unohtamatta sitäkään, että ei ole myöskään ryhdytty toimiin, joilla pyrittäisiin vapaaehtoisuuden pohjalta edistämään uusia energiamuotoja.
Tämän vuoksi tietenkin hyväksyn parlamentin jäsen Langenin esittämät tarkistukset, joissa vaaditaan komissiolta aktiivisempaa osallistumista koordinoidun edistämisstrategian edistämiseksi jäsenvaltioissa ja jotta kehitettäisiin Euroopan mahdollisuuksia viedä uusiutuvia energialähteitä hyödyntävää tekniikkaa. Tietystikin tästä koituu lisäkustannuksia. Ne on maksettava, sillä kulut ovat hyvin vaatimattomia 7 miljoonan euron luokkaa oleviin menoihin verrattuna. Tietenkin myös vastaan myönteisesti vetoomukseen uusiutuvia energialähteitä koskevasta peruskirjasta.
Lopuksi sanoisin, että äänestys näistä kahdesta mietinnöstä on unionin kansalaisille takeena Euroopan unionin pyrkimyksistä suojella ympäristöä ja samalla vähentää energiariippuvuuttamme. Se on myös hillittömän markkinatalouden ja liberalismin ylivallan vastainen julistus ja teko. Asiaa vielä tarkentaen sanoisin, että seuraavan Bonnissa alkavan ilmastomuutoksia käsittelevän maailmanlaajuisen konferenssin kynnyksellä, tämä olisi positiivinen signaali, joka vahvistaisi Kiotossa antamaamme sitoumusta hiilidioksidipäästöjen vähentämiseen.

Ford
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää Langenia, mietinnön esittelijää, hänen mietinnöstään, joka koskee päätöstä hyväksyä monivuotinen ohjelma uusiutuvien energialähteiden edistämiseksi yhteisössä, Altener II. Monet ovat esittäneet kriittisiä kommentteja ydinvoimaohjelmasta yhteisössä. Lämpöydinfuusio on ehkä teknisesti uusiutuva energiamuoto, mutta emme kuitenkaan puhu siitä. Tämä on mietintö, joka sai alkunsa komission ehdotuksesta marraskuussa 1997 ja jonka edellinen parlamentti otti huomioon ensimmäisessä käsittelyssä, Robles Piquerin mietintöluonnoksessa helmikuussa.
Nyt Amsterdamin sopimuksen myötä me olemme siirtyneet yhteispäätökseen, ja meillä on toinen käsittely täällä tänään. Mietinnön suurin liikkeellepaneva voima on vaatimus uusiutuvien energialähteiden kaksinkertaistamisesta 12 %:iin vuoteen 2010 mennessä. Tämä on asia, jota me sosialistisessa ryhmässä selkeästi kannatamme, mutta minä en ole täysin varma siitä, liittyvätkö sitoumukseen joko poliittiset voimavarat mikä on yksi syy siihen, että me edellytämme, että kampanja kannusta ja edistää uusiutuvia energiamuotoja tai taloudelliset voimavarat. Osoitetut varat ovat aivan liian pieniä minun mielestäni, eivätkä ne täsmää tavoitteena olevan kaksinkertaistamisen kanssa. Osoitetut varat ovat suuruudeltaan 80 miljoonaa euroa: 30 miljoonaa euroa vuosiksi 1998-1999 ja 50 miljoonaa euroa vuosiksi 2000-2002. Minusta vaikuttaa ensiksikin siltä, että käytettävissä oleva summa on aivan liian pieni, ja toiseksi, jos me oletamme uusiutuvien energiamuotojen kaksinkertaistuvan, käytettävissä olevien varojen määrää pitäisi jyrkästi nostaa tietyksi ajanjaksoksi.
Itse asiassa on mahdollista, että edes näitä varoja ei voida osoittaa, kun ottaa huomioon, että tarkistuksen 5 1 artikla 3 kohta (uusi) mukaan todellakin tätä määrää tarkistetaan, jos se ei vastaa tämän ajanjakson rahoitusnäkymiä.
Olen iloinen tarkistuksen 6 2 artiklan e a alakohdasta (uusi), joka koskee uusiutuvien energialähdeteknologian viennin edistämistä Euroopan unionin alueelta ja "European Renewable Energies Export Council" -neuvoston vahvistamista.
Yhteenvetona muutama pieni näkökohta: uusiutuvia energiamuotoja ei voi mahduttaa tämänhetkiseen ajatteluun energiantoimittajista, jotka ovat oppineet näkemään energiantuotannon aina laajassa mittakaavassa ja jossa jokainen projekti maksaa satoja tai tuhansia miljoonia euroja. Monet tulevat olemaan pieniä ja yhteisöön perustuvia suunnitelmia, jotka ovat aina tiettyä paikkaa varten valittuja, käytetäänpä sitten tuulta, aaltoja, aurinkovoimaa, yhdistettyä lämpöä ja energiaa tai jopa biomassaa. Se merkitsee sitä, että mikäli haluamme edistää monia pieniä suunnitelmia, tarvitsemme vieläkin enemmän rahaa.
Toiseksi, jos olemme vakavissamme viennin suhteen, meidän olisi niin ikään otettava huomioon ne uusiutuvat energiamuodot, joiden tuotannossa Euroopan unionilla on teknologinen johtoasema, mistä tässä välttämättä ei ole kysymys. Yksi, mistä olen tietoinen, on valtameren veden lämmön muuntaminen, jossa käytetään lämpötilojen eroa kylmien trooppisten pohjavesien ja lämpimien pintavesien välillä. Olemme Euroopassa johtavassa asemassa tällä alalla, mutta emme edistä sitä. Jos haluamme viedä näitä teknologioita, meidän on varmistettava, että näitä lähteitä on saatavilla.

De Palacio
Arvoisa puhemies, ennen kuin menen asiaan ja puhun Euroopan parlamentin ja neuvoston Altener-ohjelman soveltamista yhteispäätösmenettelyn mukaisesti koskevan päätöksen tekemisestä Amsterdamin sopimuksen tultua voimaan, haluaisin ensiksi ilmaista tyytyväisyyteni ja kiitollisuuteni siitä tuesta, jota komissio on aina saanut Euroopan parlamentilta nimenomaan uusiutuvien energialähteiden alalla.
Haluan kiittää asiasta vastaavaa parlamentin jäsen Langenia, joka jatkaa edeltäjänsä, uusiutuvia energialähteitä merkittävällä tavalla edistäneen Robles Piquerin työtä. Sitä paitsi sekä Langen että Robles Piquer ovat jollakin tavalla osoitus siitä, että kyse ei ole ideologisesta ongelmasta ja että meidän ei tarvitse sotkea vapaamielisyyteen tai sen puuttumiseen liittyviä kysymyksiä siihen asiaan, jonka täytyy olla meidän kaikkien yhteisenä tavoitteenamme, nimittäin uusiutuvien energialähteiden käytön edistämiseen Euroopassa. Niiden käytön edistäminen on Euroopan kahden keskeisen energiapoliittisen tavoitteen mukaista.
Ensiksikin sellaisen energiapolitiikan, jossa otetaan huomioon ympäristö ja jossa panostetaan maapallomme tulevaisuuteen, täytyy sisältyä paitsi energiapolitiikkaan myös kaikkiin kyseisen nimen ansaitseviin politiikkoihin, kun olemme 2000-luvun kynnyksellä.
Toiseksi meidän täytyy tarkastella erästä Euroopan suurta huolenaihetta, toisin sanoen riippuvuuttamme kolmansien maiden energiatoimituksista. Sitä mukaa kun kykenemme saavuttamaan tavoitteen uusiutuvien energialähteidemme määrän kaksinkertaistamisesta nykyisestä 6 %:sta 12 %:iin, olemme vähemmän riippuvaisia kolmansista maista, joista joidenkin tilanteen voidaan tulevaisuudessa ennustaa olevan enemmän tai vähemmän hankala.
Minun on sanottava, arvoisa puhemies, että ensimmäinen Altener-ohjelma ja sen jälkeen uusiutuvia energialähteitä käsitellyt valkoinen kirja, jossa on kehitelty yhteisön strategiaa ja toimintasuunnitelmaa vuodeksi 2010, ovat olleet mahdollisia - toistan vielä kerran - toimielintemme - parlamentin ja komission - yhteistyön ansiosta, ja että uusiutuvia energialähteitä koskeva Euroopan unionin uusi politiikka on saatu aikaan nimenomaan hyvän yhteisymmärryksemme ansiosta.
Meidän täytyy nyt laajentaa tätä järjestyksessään toista Altener-ohjelmaa ja sisällyttää se energia-alan toimien monivuotiseen puiteohjelmaan. Kun olen nyt onnitellut parlamentin jäsen Langenia hänen suurenmoisesta työstään, sallikaa minun myös lausua kiitokseni kaikille tämän keskustelun muille puhujille.
Mitä tulee parlamentin jäsen Langeniin ja esitettyihin tarkistuksiin, joihin jotkut puhujat ovat sitä paitsi viitanneet, minulla on ilo ilmoittaa, että komissio voi hyväksyä käytännöllisesti katsoen kaikki tarkistukset, vaikka viittaankin erityisesti vain kolmeen viimeiseen. Osa tarkistuksista hyväksytään kokonaisuudessaan. Muiden osalta pyydän teiltä erilaista sanamuotoa, jotta komissio voisi hyväksyä ne.
Tarkistuksen 1 osalta komissio on aina ollut sitä mieltä, että uusiutuvia energialähteitä ja energiatehokkuutta koskevat politiikat ovat tiiviisti sidoksissa toisiinsa, kuten jotkut puhujat ovat jo sanoneet, ja että on välttämätöntä sovittaa yhteen nämä kaksi politiikkaa. Tarkistuksessa viitataan Eurenew-peruskirjaan, ja meidän on kysyttävä, eikö se kenties ole ennenaikaista, sillä meillä on vaillinainen käsitys jo hyväksytyistä strategioista ja toimintasuunnitelmista. Tarvitsisimme kenties hieman enemmän aikaa.
Komissio paitsi hyväksyy tarkistuksen 3 myös kiittää siitä ja suhtautuu siihen erittäin myönteisesti, varsinkin sitten, kun vauhdittamiskampanjaa koskeva komission yksiköiden työasiakirja, joka on toimitettu parlamentille ja neuvostolle, on hyväksytty.
Komissio hyväksyy periaatteessa tarkistuksen 4, vaikka se katsookin, ettei kyse ole ohjelman kolmannesta tavoitteesta vaan pikemminkin ensimmäisen tavoitteen täsmennyksestä.
Tarkistuksen 6 osalta haluaisin muistuttaa tässä, että komissio suhtautui myönteisesti parlamentin mietintöön, joka koski Euroopan unionin uusia mahdollisuuksia viedä uusiutuvan energian hyödyntämiseen tarkoitettua tekniikkaa ja palveluja ulkomaille, kun se esiteltiin täysistunnossa 15. tammikuuta. Pikemminkin kuin uudesta toiminnasta, kyse on kuitenkin siitä, eikö johdanto-osan 25 kappale enää heijasta tarvetta asettaa vientiä etusijalle, jotta voidaan parantaa joissakin uusiutuvissa energialähteissä johtavassa asemassa olevan Euroopan teollisuuden asemaa. Jotkut puhujat ovat viitanneet tähän, sillä on totta, että meillä on tässä asiassa erittäin selviä etuja muihin tuottajiin verrattuna. Tässä asiassa Euroopassa ja tällä alalla on ehkä edistytty kaikkein eniten viime vuosina.
Komissio tukee periaatteessa tarkistuksia 2 ja 7, kuten myös tarkistuksia 8 ja 9, jotka meille on esitetty tämän päivän aikana, vaikka niiden sanamuotoa onkin tarkistettava, niin että komissio voi ne hyväksyä.
Tarkistus 5 on komission alkuperäisen ehdotuksen mukainen. Näin ollen hyväksymme sen täysin. Tarkistuksen 10 osalta, kun puhutaan Välimeren assosioituneista maista ja Kyproksesta, haluaisin tietää, mistä me tarkalleen ottaen puhumme, ja näin ollen komission jäsen Patten puuttuukin tähän kysymykseen huomenna, kun äänestys toimitetaan. Muussa tapauksessa voisimme puhua asiasta seuraavissa keskusteluissamme, jotta voisimme luetella, mitä maita tarkoitamme. Se olisi mielestämme sopivin tapa sisällyttää mukaan tarkistuksessa esitetty huolenaihe.
Arvoisa puhemies, haluaisin uudestaan onnitella parlamentin jäsen Langenia hänen panoksestaan Altener-ohjelman jatkamisen ja vahvistamisen hyväksi, sillä ei saa unohtaa, että tämä ohjelma on pääasiallinen välineemme, joskaan ei rahoitusväline, uusiutuvia energialähteitä koskevan Euroopan unionin strategian toteuttamiseksi. Se on epäilemättä pääasiallinen väline kyseisen strategian yhteensovittamisessa, valvonnassa ja seurannassa. On varmaa, hyvät parlamentin jäsenet, että keskeisenä kysymyksenä tässä kaikessa tulee olemaan direktiivi uusiutuvan energian pääsystä sähköverkkoon. Se tulee epäilemättä olemaan keskeinen väline siinä, pystymmekö edistämään näiden energialähteiden käyttöä maissamme.
Kuten te kaikki tiedätte, hyvät parlamentin jäsenet, uusiutuvat energialähteet - paitsi vesivoima, josta on saatu muihin energialähteisiin verrattuna erittäin kilpailukykyisiä tuloksia - eivät tukijärjestelmissä pysty kilpailemaan perinteisten energialähteiden kanssa. Ei edes biomassa, joka on yksi niistä vaihtoehtoisista energialähteistä, jolla on selvä asema yhteisessä maatalouspolitiikassa.
Siitä ei ole epäilystäkään, että jos pääsy verkkoon toteutuu ja pystymme olemaan riittävän joustavia ehdotuksissamme, niin että niissä otettaisiin huomioon eri jäsenvaltioiden käyttämät erilaiset välineet, jotka eivät siis ole samanlaisia vaan erilaisia, pystymme takaamaan sen, että uusiutuvien energialähteiden käyttö ei ainoastaan pysy ennallaan, vaan se kaksinkertaistuu lähivuosina.
Haluaisin toistaa kiitokseni ja sanoa, että toivon, että voimme viimeisessä versiossa löytää lopullisen sanamuodon ja näin ollen edistää Altener-ohjelmaa, joka edistää selvästi uusiutuvien energialähteiden käyttöä Euroopassa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Monivuotinen ohjelma Save (1998 - 2002)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0015/99) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen tekemiseksi energiatehokkuutta edistävästä monivuotisesta ohjelmasta (Save) (1998 - 2002) (7123/1/99 - C5-0033/99 - 97/0371(COD)) (Esittelijä: Ahern).

Ahern
. -(EN) Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksikin toivottaa komission jäsen De Palacion tervetulleeksi tänään tänne parlamenttiin. Odotan innolla pääseväni tekemään yhteistyötä hänen kanssaan. En voi kuitenkaan sallia sitä, että juuri saamani tieto Etelä-Koreassa sattuneesta ydinvoimalaonnettomuudesta jätetään ottamatta huomioon. Olin hyvin surullinen ja järkyttynyt kuullessani 22 työntekijän kuolemasta, mikä ilmeisesti johtui raskasvesionnettomuudesta. Tämä korostaa sitä, mitä me yritämme saada täällä tänään aikaan ja muutosten tarvetta energiapolitiikassa ja energiapolitiikkaa koskevassa talousarviossa.
Save on ainoa yhteisön laajuinen ohjelma, jonka tarkoituksena on edistää energian järkevää käyttöä. Save II keskittyy ei-teknisiin elementteihin, ja se tukee energiatehokkuutta auttavien infrastruktuurien luomista, eikä se siitä syystä korvaa laitteistoinvestointeja. Tämän ohjelman tarkoituksena on pikemminkin luoda ympäristö, jossa sijoituksia ja energiatehokkuutta edistetään, ja jossa energiatehokkuus tunnustetaan markkinamahdollisuutena. Olemme kuulleet kilpailun ja uusiutuvien energiamuotojen tuomista vaikeuksista, mutta myös energiansäästö säästää rahaa, ja siitä syystä se on hyvä sijoitus kaiken kaikkiaan.
Save-ohjelma arvioitiin perusteellisesti vuonna 1994 ja todettiin hyväksi. Onnittelen komissiota tavasta, jolla se vietiin läpi: kunnia suodaan silloin, kun se on ansaittu. Parlamentti tönäisee komissiota silloin, kun se näkee, että ohjelmia on hoidettu huonosti. Kun ohjelma on hyvin hoidettu, ja se on sellaiseksi arvioitu, meidän on myös osoitettava luottamuksemme.
Arviossa korostettiin, että Save-ohjelma on arvokas toimintaperiaate, jonka avulla edistetään energiatehokkuutta, mutta siinä painotettiin, että pilottihankkeita varten tarvitaan selkeää ja johdonmukaista strategiaa ja että tulosten levittäminen on avain pitkän aikavälin onnistumiseen; ja pitkän aikavälin tehokkuus edellyttää parempaa jatkuvaa arviointia ja vaikutusanalyysiä. Arviosta ilmeni myös, että Save-ohjelman toimenpiteet johtavat myös epäsuorasti muuta kuin ydinenergiaa koskevan tutkimus- ja kehittämisohjelman tavoitteiden saavuttamiseen kehittämällä positiivisen ympäristön uusiutuvia energialähteitä koskevan uuden teknologian levittämiseen ja toteuttamiseen.
Tässä mietinnössä ehdotetut tarkistukset ovat arvion suora tulos. Energiatehokkuuden lisääminen merkitsee vähäisempää kulutusta, uusiutumattomien energialähteiden suojelua ja vähäisempää riippuvuutta energian tuonnista, mutta ennen kaikkea se merkitsee alhaisempia ympäristösaasteen määriä, jotka ovat peräisin sellaisista haitallisista aineista kuten CO2, joka on yksi kasvihuoneilmiön pääaiheuttajista.
Euroopan parlamentti on usein korostanut energia-alan toimien merkittävyyttä ja neuvostokin on korostanut energian säästämisen ja hiilidioksidin vähentämisen tarvetta useissa päätöslauselmissa. Sanoja seuranneet teot ovat kuitenkin olleet vähäisiä. Vahvistettuja energiansäästötavoitteita ei todennäköisesti kyetä täyttämään Save II -ohjelmassa ennakoiduilla toimilla.
Koska yhteisö ei ole kyennyt sopimaan todennäköisesti tehokkaimmasta kasvihuonekaasuja vähentävästä välineestä eli energiankulutuksen verottamisesta komissio ja neuvosto pitävät Save II -ohjelmaa tärkeänä ja tarpeellisena välineenä. Miksi sitten tehdä leikkauksia jo ennestään alhaiseen talousarvioon? Tästä syystä olen ottanut uudelleen esille talousarviossa esitetyt luvut, jotka komissio alun perin ehdotti ja täysimääräisesti perusteli.
Kun ottaa huomioon CO2-päästöjen odotettavissa olevan kasvamisen ja Save II -ohjelman alhaisen talousarvion, on aika epätodennäköistä, että tällä ohjelmalla kyettäisiin täyttämään kansainvälisesti sovitut päästöjen vähentämistä koskevat tavoitteet. Energia-alan puiteohjelmaan kuuluva Save II tarjoaa kuitenkin mahdollisuuden kääntää suuntaus päinvastaiseksi. Koska jäsenvaltioiden toiminta energiatehokkuuden lisäämiseksi polkee nyt paikallaan, vastuu tehokkuustavoitteiden toteuttamisesta ja päästöjen vähentämistä koskevien sitoumusten täyttämisestä on nyt yhteisöllä. Puheenjohtajavaltio Suomi on ilmoittanut tästä syystä esittävänsä energiatehokkuutta koskevan toimintasuunnitelman vuoden 1999 loppupuoliskolla.
Komissio kannattaa energiatehokkuutta koskevien yhteisön tavoitteiden vahvistamista. Loppukulutuksen energiatehokkuutta on onnistuttu lisäämään keskimäärin 1 % vuosittain. Niinpä komissio asettaa tavoitteekseen loppukulutuksen energiaintensiteetin pienentämisen vielä yhdellä prosenttiyksiköllä vuotta kohti. Kun ottaa huomioon sitoutumisemme, kuten aikaisemmin tähdennettiin, on käsittämätöntä, että komissio tyytyy asettamaan itselleen sellaisen tavoitteen. Lisäsäästöjen kehittämiseksi tavoitteeksi olisi asetettava ylimääräiset 1,5 prosenttiyksikköä. Kuten tiedätte, parlamentti on hyväksynyt tämän ensimmäisessä käsittelyssä.
Haluaisin vain lisätä kaksi teknistä näkökohtaa. Olemme oikeudellisten neuvojen perusteella parantaneet komitologiatarkistuksia. Siitä syystä olemme korvanneet tarkistuksen 5 uudella tarkistuksella 13 ja tarkistuksen 11 uudella tarkistuksella 12. Oikeudellinen neuvo oli parantaa alkuperäisiä tarkistuksia. Toivon, että se on kaikista hyväksyttävää.

Van Velzen
Arvoisa puhemies, arvoisa esittelijä ja arvoisa komission jäsen, haluan lausua kiitokseni esittelijä Ahernille siitä, kuinka tarmokkaasti hän on ottanut käsiteltäväkseen monivuotisen energiatehokkuutta edistävän vuosien 1998-2002 Save II -ohjelman edelliseltä esittelijältä, Bloch van Blottnitzilta, ja saanut asian valmiiksi tämän parlamentin toista käsittelyä varten. Lisäksi haluan kiittää Euroopan komissiota sen suorittamasta valmistelevasta työstä. Energiatehokkuutta ja energiansäästöä koskeva yhteisön Save-ohjelma on tärkeä ja välttämätön osa Euroopan yhteisöjen strategiaa tehokkaan energiankäytön edistämiseksi eli CO2-päästöjen vähentämiseksi.
Save-ohjelmaa politiikan välineenä täydennetään vielä viidennessä puiteohjelmassa, joka koskee tutkimusta, teknologista kehittämistä ja esittelyä, tietyllä erityisohjelmalla energian, ympäristön ja uusiutuvien energiateknologioiden alalla. Rio de Janeirossa ja Berliinissä on päätetty joistakin tavoitteista kasvihuonekaasupäästöjen osalta. Lisäksi EU on sitoutunut Kiotossa noudattamaan joitakin niitä koskevia tärkeitä julkilausumia.
Nyt on tullut aika muuttaa Kiotossa lausutut kauniit sanat teoiksi. EU voi ottaa uranuurtajan osan, eikä Kioton sopimus saa missään tapauksessa kutistua hyödyttömäksi paperinpalaksi. Siksi haluan vedota myös ryhmämme nimissä vahvasti uuteen komission jäseneen, että hän tekisi pitemmälle meneviä ehdotuksia Kioton tavoitteiden saavuttamiseksi. Komission jäsen Bolkestein voisi nyt lopultakin saada aikaan päätöksiä ympäristöverosta Euroopan tasolla.
Arvoisa puhemies, on paljon mahdollista, että EU ei saavuta tavoitteita CO2-päästöjen vähentämiseksi. Save-ohjelma voi toimia vastavoimana sellaiselle kehitykselle. Tämän ohjelman mahdollisuuksiin kohdistuvia odotuksia ei kuitenkaan saa jälleen yliarvioida. Lisäksi talousarvio on hyvin pieni, ja ryhmämme tukee myös vahvasti esittelijän ehdotusta siitä, että Save-ohjelman talousarviota korotettaisiin 4,4 miljoonalla eurolla 68,4 miljoonaan euroon.
Me emme kuitenkaan saa itse mennä asettamaan epärealistisia tavoitteita. Vuoteen 2000 mennessä voidaan välttää 180 - 200 miljoonan tonnin hiilidioksidipäästöt parantamalla loppukulutuksen energiaintensiteettiä 5 % verrattuna normaaleihin odotuksiin. Esittelijä ehdottaa, että loppukulutuksen energiaintensiteettiä parannettaisiin vielä 1,5 prosenttiyksiköllä vuodessa sen lisäksi, mikä olisi muuten saavutettu.
Arvoisa puhemies, meidän ryhmämme on sitä mieltä, että tämä pyrkimys on epärealistinen. On nimittäin käynyt ilmi, että jo yksi prosenttiyksikkö lisää vuodessa on hyvin vaikeasti saavutettavissa. Siksi äänestämme esittelijän ehdotusta vastaan ja valitsemme 1 %:n. Jos ajan myötä käy ilmi, että voidaan saavuttaa enemmän, silloin tietysti haluamme ensimmäisten joukossa korottaa rimaa. Meidän täytyy kuitenkin varoa, ettemme esitä kotitalouksille, energia-alan yrityksille ja muille tavoitteita, jotka kuulostavat käytännössä luonnollisesti hienoilta mutta jotka eivät yksinkertaisesti ole realistisia. Tämä on hyvin lannistavaa niiden kannalta, joiden täytyy huolehtia toteuttamisesta.
Jotkin esittelijän ehdotuksista ovat ryhmäni mielestä liian yksityiskohtaisia. Esittelijä on asettanut pääpainon lainsäädäntöön. Meidän mielestämme Euroopan unionin tasolla täytyy luoda ainoastaan puitteet. Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti täytyy huomattava osa toimenpiteistä energiatehokkuuden parantamiseksi suorittaa kansallisella, alueellisella tai paikallisella tasolla. Siksi PPE-ryhmä hylkää tarkistukset, joissa vaaditaan liian tiukkoja puitteita. Sen sijaan pidän paljon parempana sitä, että ryhdytään erilaisiin kannustaviin lisätoimenpiteisiin, niin että viranomaisia ja liike-elämää kannustetaan esimerkiksi solmimaan vapaaehtoisia tavoitesopimuksia.
Kotimaassani on käynyt ilmi, että vapaaehtoisilla tavoitesopimuksilla saavutetaan usein enemmän kuin lainsäädännöllä asetetuilla velvoitteilla. On parempi käyttää asianosaisten aloitteellisuutta kuin velvoittaa johonkin lainsäädännöllä. Arvoisa puhemies, on vielä yksi tärkeä ja samalla viimeinen asia, jonka haluan mainita. Haluan vielä kerran painottaa, kuinka tärkeä on ehdotus Save-ohjelman avaamisesta Keski- ja Itä-Euroopan assosioituneille maille. Keski- ja Itä-Euroopassa täytyy tapahtua vielä hyvin paljon. Asianomaisten maiden energiasektorit ovat energiatehokkuudessa kaukana jäljessä EU:n jäsenvaltioista.
Myös lainsäädännön alalla täytyy vielä saada aikaan hyvin paljon. Näissä maissa voi kuitenkin tapahtua hyvin paljon enemmän energiansäästössä samoin ponnisteluin kuin Euroopan unionin maissa, ja siksi tuotto on korkeampi. Siksi toivon, että erityisesti sellaiset EU:n jäsenvaltioiden energia-alan yritykset, joilla on paljon kokemusta hankkeista energiatehokkuuden alalla, voivat siirtää tietämystään näihin maihin, ja että, arvoisa komission jäsen, nämä energia-alan yritykset myös saavat todellisen mahdollisuuden, kun on kysymys hankkeista, eivätkä vain joudu amerikkalaisten yritysten sivuun työntämiksi.

McNally
Saanen onnitella Ahernia siitä, että hän tarttui niin innokkaalla tavalla työhön, jonka Bloch von Blottnitz aloitti. Energiatehokkuus on yksi ilmeisistä panoksista, joilla saavutetaan EU:lle Kiotossa asetetut päämäärät. Säästämällä energiaa me tuotamme vähemmän CO2-päästöjä ja muita saasteita. Myös liiketoiminnoistamme tulee kilpailukykyisempiä. Kykenemme luomaan tuhansia kovasti kaivattuja työpaikkoja ja mahdollistamaan sen, että kaasun ja energian toimittajat ansaitsevat enemmän rahaa järkevämmin myymällä palveluita, joita energia meille tarjoaa lämpimiä koteja, kylmiä jääkaappeja ja toimivia koneita mieluummin kuin myymällä kasvavan suuria määriä kaasua ja sähköä.
Tärkein alue, jonka hyväksi on tehtävä työtä, on itse asiassa kotitaloudet. Ne käyttävät enemmän energiaa kuin teollisuus ja ne käyttävät sitä tuhlaavaisesti. Tästä syystä monet Save II -ohjelman toimenpiteistä kohdistuvat kotitalouksiin paremmin suunniteltuja taloja, enemmän taloudellisia kodinkoneita ja tehokkaita opetusohjelmia.
Toisin kuin van Velzen, kannatan hyvin voimakkaasti mietinnön esittelijän tarkistusta, jolla nostetaan tavoitetta parantaa loppukulutuksen energiaintensiteettiä vielä 1,5 prosenttiyksiköllä sen lisäksi, mikä tapahtuisi muutenkin. Meidän tarvitsee vain katsoa joissakin jäsenvaltioissa tapahtunutta edistystä, Alankomaat mukaan lukien, huomatakaksemme, että tämä on täysin saavutettavissa oleva prosenttiyksikkö.
Olen vakuuttunut siitä, että alueellisten ja paikallisten verkostojen, kuten Federene, Energie Cities ja Islenet, käyttäminen on yksi tehokkaimmista keinoista saada aikaan muutoksia, ja toivon, että niitä suositaan erityisen paljon Save II:ssa niin kuin Save I:ssä tehtiin. On tietenkin tärkeää, että me valvomme Save II -ohjelmaa ja että sen tuottamat saavutukset ilmaistaan määrällisesti. Valiokuntamme kehittää pian järjestelmän, jonka avulla varmistetaan, että me valvomme hyvin tarkasti kaikkia rahankäyttöohjelmia. Save II voisi olla esimerkki siitä, millä tavoin rahastoja voidaan käyttää muissa EU-ohjelmissa, kuten rakennerahastoja ja kolmansiin maihin osoitettuja rahastoja.
Talousarvio on taas riittämätön, eikä tämä ohjelmakaan yksistään ole riittävä. Minä toivon, arvoisa komission jäsen, että te pidätte kiinni rationaalisen suunnitteludirektiivin taustalla olevasta ajattelutavasta. Olen iloinen siitä, että te olette tehnyt niin tähän asti, ja odotamme kovasti teidän seuraavia tiedonantojanne energiatehokkuudesta.
On erittäin positiivista aloittaa tämän uuden parlamentin työ ohjelmilla, jotka voivat tuoda muutoksia sekä ympäristön että tietenkin jäsenvaltioidemme kilpailukyvyn tarpeiden kannalta. Samoin kuin Altener, Save II on yksi tuollaisista ohjelmista.

Beysen
Arvoisa puhemies ja arvoisa komission jäsen, haluaisin aluksi kiittää esittelijää sydämellisesti hänen tehokkaasta työstään. ELDR-ryhmä pitää energiatehokkuuden parantamista oleellisena osana Euroopan unionin energiapolitiikkaa. Jos Euroopan unioni haluaa harjoittaa uskottavaa energiapolitiikkaa, silloin on oleellista, että komissio ja neuvosto tekevät lopultakin johtopäätöksiä edellisten Save-ohjelmien perusteella. Se on välttämätön edellytys, jotta kolmannella Save-ohjelmalla, joka tarjoaa runsaasti tulevaisuudennäkymiä, saavutettaisiin haluttu vaikutus.
Tällä hetkellä Euroopan energiamarkkinoiden vapauttaminen on täydessä vauhdissa, mistä seuraa huomattavia hinnanalennuksia. Normaalien taloudellisten periaatteiden mukaan energian tarjoaminen halvemmalla on täysin ristiriidassa energiankäytön vähentämisen kanssa. Tällaisessa tilanteessa energiaa säästävät toimenpiteet uhkaavat hiipua. Siksi meidän vastuullamme on hyväksyä Save-ohjelma, jotta energiamarkkinoiden vapauttaminen voi tapahtua rinnakkain energiatehokkuuden parantamisen kanssa Euroopan unionissa.
Save-ohjelman tehokkuus voidaan taata vain siinä tapauksessa, että aloitteelle annetaan riittävästi julkisuutta ja että Save III -ohjelman rahoitettavia hankkeita ja toimenpiteitä seurataan perusteellisesti. Tämä voi tapahtua parhaiten asettamalla konkreettiset tavoitteet. Siksi ELDR-ryhmä tukee myös täysin tarkistuksia 2 ja 5, joilla pyritään parantamaan loppukulutuksen energiaintensiteettiä vielä 1,5 prosenttiyksiköllä vuodessa. Jos haluamme saavuttaa jotakin, meidän täytyy tosiaan uskaltaa asettaa rima korkealle.
Arvoisat kollegat, viittaus uusiutuviin energianlähteisiin ei sen sijaan vaikuta minusta tarkoituksenmukaiselta. Se voi vain aiheuttaa sekaannusta Altener-ohjelman kanssa. Minusta tuntuu muuten siltä, että olisi parasta käydä valmisteleva ja perusteellinen keskustelu uusiutuvista energianlähteistä sähköverkkoon pääsyn yhteydessä.
Olen vakuuttunut siitä, että viranomaisten on tärkeää toimia esimerkkinä järkiperäisessä energiankäytössä. Tämä näkemys on pahasti ristiriidassa sen kanssa, että hallintorakennuksia voidaan kuitenkin pitää useimmiten malliesimerkkeinä energiantuhlauksesta. Kansalaisen, joka astuu sisään hallintorakennuksiin, pitäisi voida todeta, että energian säästäminen on viranomaisten ensisijainen huolenaihe. Siksi olisi hyvä nimittää " herra tai rouva Energia" , jonka erityistehtävänä on valvoa tiukasti energiankäyttöä hallintorakennuksissa. Olkaamme tässä itse esimerkkinä ja aloittakaamme nimittämällä Euroopan parlamenttiin Brysseliin ja Strasbourgiin " herra tai rouva Energia" . Yksinkertaisen toimet ovat useimmiten paljon tehokkaampia kuin työläät ohjelmat.

Sandbæk
Arvoisa puhemies, järkevän energiapolitiikan päämääränä on oltava menettelytapojen muuttaminen kaikissa vaiheissa. Sen vuoksi energiatehokkuuden lisäämisen pitää olla itsestään selvä osa myös jokaista energiapolitiikkaa. Jos Kioton tavoitteisiin suhtaudutaan vakavasti - ja niin toivottavasti teemme - niiden toteuttaminen vaatii myös joitakin välineitä ja varoja. Käsiteltävänä olevassa ohjelmassa sekä myönnetty määräraha että välineet ovat riittämättömiä, eikä niitä ole nostettu tarpeeksi etuoikeutettuun asemaan. Kunnianhimoisten tehokkuustavoitteiden asettaminen on ehdottoman välttämätöntä, kun otamme huomioon CO2-päästöjen vähentämistä koskevat sitoumuksemme. Sen vuoksi en ymmärrä sitä, että komissio haluaa parantaa loppukulutuksen energiaintensiteettiä ainoastaan yhdellä prosenttiyksiköllä vuodessa. Tavoitteena pitää välttämättä olla - kuten parlamentin jäsen Ahern huomautti - vähintään 1,5 prosenttiyksikköä, ja talousarvion on lisäksi oltava suurempi.
Toisin kuin edellinen puhuja, haluaisin yhdistää CO2-päästöjen vähentämisen Altenerin kaltaisiin uusiutuvien energialähteiden ohjelmiin. Yhdistäminen merkitsee nimittäin sitä, että pelkällä ydinvoimalla ei voida korvata olemassa olevia CO2-päästöjä aiheuttavia voimaloita, niin kuin jotkut haluaisivat. Usein esitetään, että ydinvoima on yksi puhtaimmista energianlähteistä, joka ei aiheuta kasvihuonekaasuja. Olen asiasta täysin eri mieltä. Viime vuosien tekninen edistys on parantanut uusiutuvien energianlähteiden tehokkuutta merkittävästi, ja sen asemesta, että Euroopan ydinvoimateollisuudelle annetaan niin paljon varoja kuin yhteisö tunnetusti tekee, meidän pitää vahvistaa uusiutuvien energianlähteiden edistämiseen tarkoitettua panosta.
Muutoin olen täysin samaa mieltä parlamentin jäsen van Velzenin kanssa siitä, että Itä- ja Keski- Euroopan maiden on saatava osallistua tähän ohjelmaan.

Brunetta
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, esitän kiitokset varsinkin esittelijälle, jäsen Ahernille, hänen tekemästään työstä ja korostan energiatehokkuuden edistämisen tärkeyttä. Suurempi energiatehokkuus merkitsee keskipitkällä aikavälillä vähäisempää kulutusta, siirtymistä uusiutuvien energialähteiden käyttöön, vähäisempää riippuvuutta energian tuonnista sekä ympäristön saastumisen vähentymistä.
Ehdotuksesta suositukseksi toiseen käsittelyyn haluaisin ottaa esille kaksi seikkaa ja muistuttaa samalla siitä, että Save-ohjelman tarkoituksena on pääasiassa mahdollistaa tutkimustoiminta ja taitotiedon vaihto sekä valvoa alalla saavutettuja tuloksia (2 artikla), vaikkakin ohjelman rahalliset resurssit ovat rajalliset.
Huomautukset: ensiksikin tänään käsiteltävässä ehdotuksessa ehdotetaan loppukulutuksen energiaintensiteetin parantamista 1,5 prosenttiyksiköllä vuodessa tarkistus, joka koskee johdanto-osan 15 kappaletta ja 1 artiklaa. Mielestäni tällainen tavoite on varmasti kunnianhimoinen, mutta ei kovinkaan realistinen ja lisäksi vahingollinen niiden käyttäjien kannalta, jotka ovat jo menestyksekkäästi, vaikkeivät ilman huomattavia ponnisteluja, saavuttaneet Save I -ohjelmassa (1991­1995) määritellyt tavoitteet.
Muistutan siitä, että tässä asiassa energiaintensiteetin lisääminen lyhyellä aikavälillä maksaa paljon sekä yrityksille että lopullisille kuluttajille. Tästä syystä on välttämätöntä arvioida huolellisesti loppukulutuksen energiaintensiteetin parantamista koskevia tavoitteita. Vaarana voisi olla tuotantojärjestelmämme kuormittaminen sellaisilla kustannuksilla, jotka vähentäisivät yritystemme kilpailukykyä niiden kansainvälisten kilpailijoiden rinnalla, joilla ei ole vastaavia velvoitteita.
Seuraavaan kohtaan siirtyessäni puhun edelleen siitä, kuinka tehdä tuotantojärjestelmästämme kilpailukykyinen ja tehokas maailmanlaajuisesti. Haluaisin muistuttaa siitä, että ei ole aina kannattavaa edistää energian tehokasta käyttöä lainsäädännöllisillä ja äärimmäisen sitovilla, ehkä kestämättömilläkin normeilla. Energian säästäminen on monimutkainen kypsymisprosessi, jonka päämääränä on saavuttaa sekä yritysten että käyttäjien tekninen ja taloudellinen ympäristötietoisuus pitkällä aikavälillä.
Tiedotuskampanjat, joiden tarkoituksena on lisätä tietoisuutta energiansäästämiseen liittyvissä asioissa, ovat siis paikallaan, mutta en ymmärrä, kuinka hyväksymällä lainsäädännöllisesti liian ohjailevia toimia voitaisiin tehokkaasti lisätä loppukysynnän energiaintensiteettiä. Tässä viittaan tarkistukseen 1, joka koskee johdanto-osan 11 kappaletta ja uutta johdanto-osan 15 a kappaletta sekä tarkistukseen 6, joka koskee 1 artiklaa.
Johtopäätökset: näiden huomautusten valossa haluaisin kiinnittää huomiota tarpeeseen teettää näin monimutkaisissa asioissa, joissa markkinat ja niiden säännöt sekoittuvat kollektiiviseen hyvinvointiin kustannus-hyötyselvityksiä, joiden ajallisena lähtökohtana olisi loppukysynnän energiaintensiteettiä vähentävien toimien käyttöönottoon kuluva pitkä aika. Tällaiset selvitykset ovat mahdollisia, mikäli markkinat ovat avoimet ja mikäli niillä yksittäinen toimija tai lopullinen käyttäjä yritys tai kuluttaja voi aina arvioida, missä määrin energiankäyttö on tehokasta sellaisen teknisen ja taloudellisen kypsymisprosessin ansiosta, jota asiantunteva tutkimus ja mahdollisimman täydelliset tiedot tukevat.

De Palacio
Arvoisa puhemies, haluan kiittää uudestaan parlamenttia ja aivan erityisesti parlamentin jäsen Ahernia tehdystä työstä ja komission politiikalle osoitetusta tuesta etenkin energian käytön parantamiseksi ja Save-ohjelman edistämän energiatehokkuuden lisäämiseksi.
Haluaisin myös komission puolesta kiittää parlamentin jäsen Ahernia ja parlamentin jäsen McNallya siitä, että he onnittelivat komissiota tällaisten toimien kehittämisestä, mistä myös komission virkamiehet ovat kiitollisia.
Sitten kun tämä ohjelma on hyväksytty, siitä tulee merkittävä osa energia-alan monivuotista puiteohjelmaa, ja se lisää avoimuutta ja parantaa energia-alan ohjelmiemme yhteensovittamista, minkä ansiosta parlamentti voi käyttää valvontaa koskevia toimivaltuuksiaan Euroopan kansalaisten hyväksi.
Mitä tulee mietintöönne ja esitettyihin tarkistuksiin, parlamentin jäsen Ahern, haluan sanoa, että valtaosa niistä voidaan periaatteessa hyväksyä. Tarkistuksen 4 osalta energiatehokkuuden ja uusiutuvien energialähteiden alalla on olemassa selvä täydentävien toimien tarve, kuten sanoimme hetki sitten puhuessamme Altener-ohjelmasta. Kyseessä on yksi energia-alan monivuotisen puiteohjelman perusperiaatteista, nimittäin tämän alan toimien täydentävyyden ja yhteensovittamisen parantaminen.
Mitä tulee tarkistuksiin 12 ja 13, joilla korvataan tarkistukset 11 ja 5, joihin olette jo viitanneet ja jotka koskevat komitologiaa, haluan todeta, että voimme periaatteessa hyväksyä ne, kunhan niiden sanamuotoa muutetaan. Voin sanoa samaa tarkistuksesta 10, jolla pyritään lisäämään talousarviomäärärahoja ottamalla uudestaan käyttöön komission alunperin ehdottamat määrät.
Mitä tulee niihin tarkistuksiin, joita komissio ei voi hyväksyä, haluan sanoa, että ensimmäinen koskee tämän ohjelman tavoitteen parantamista, niin että päästäisiin 1,5 %:n säästöön. Ymmärrän, ettei meidän pidä esittää populistisia lukuja vaan puhua todella saavutettavista ja kunnianhimoisista tavoitteista, sillä tavoitteena on jatkuva 1 %:n määrä, joka kasvaa vuosi vuodelta, ja lopulta puhumme hyvin huomattavista määristä. Sen vuoksi emme voi hyväksyä tarkistusta 2 emmekä tarkistusta 6 tämän asian osalta.
Mitä lainsäädäntöpuoleen tulee, Save-ohjelma ei ole lainsäädäntöohjelma. Sitä voidaan käyttää lainsäädäntötoimiin ja lainsäädäntöehdotuksiin, mutta se ei sinänsä ole lainsäädäntöohjelma. Sen vuoksi emme voi hyväksyä tarkistuksia 1 ja 3 emmekä osaa tarkistuksesta 6.
Hyvät parlamentin jäsenet, Save-ohjelman tehtävänä on luoda puitteet energiatehokkuuteen liittyville toimille. Mielestämme tämä ohjelma on aiemmin toiminut asianmukaisesti, eikä olisi suositeltavaa lisätä siihen turhia yksityiskohtia tai sääntöjä, jotka lopulta estävät ohjelman asianmukaisen kehittämisen, vaikka aikomus olisikin hyvä. Sen vuoksi tarvitsemme tietyn määrän joustavuutta, emmekä siksi voi hyväksyä tarkistuksia 8 ja 9.
Lopuksi ja nimenomaan kompromissin vuoksi voimme hyväksyä tarkistuksen 7 siitä huolimatta, että siihen liittyy pieni ongelma ja sen sanamuotoa pitää hieman tarkistaa.
Mitä tulee kahteen esille tulleeseen kysymykseen, ensiksikin pahoittelen syvästi Etelä-Korean ydinonnettomuutta, joka sattui muutama päivä Japanin ydinonnettomuuden jälkeen ja joka vaikutti useisiin työntekijöihin.
Toiseksi viittaan Kioton tavoitteeseen, jossa energiatehokkuudella on epäilemättä keskeinen merkitys. Komissio esittelee piakkoin - se sisältyy 2. joulukuuta pidettävän seuraavan neuvoston esityslistaan - energiatehokkuutta koskevan toimintasuunnitelman, jolloin meillä on tilaisuus keskustella perusteellisemmin näistä kysymyksistä.
Mitä tulee viimeiseen asiaan, joka oli päässyt unohtumaan minulta ja joka koskee joidenkin Keski- ja Itä-Euroopan maiden osallistumista, haluaisin sanoa, että tätä nykyä kymmenen maata saa tukea Save-ohjelmista energiatehokkuuden parantamiseksi. Kun verrataan energiatehokkuutta koskevia tietoja, erot ovat 1:5 ja 1:6 joihinkin Keski- ja Itä-Euroopan maihin verrattuna.
Arvoisa puhemies, päätän onnittelemalla vielä kerran parlamentin jäsen Ahernia, kiittämällä kaikkia parlamentin jäseniä myönteisestä panoksesta tähän asiaan ja parlamenttia sen komissiolle tässä asiassa antamasta tuesta ja yksinkertaisesti sanomalla, että kyse on eräästä hyvin tärkeästä asiasta, nimittäin luonnonvarojen ja energian järkevästä käytöstä.

Van Velzen
Arvoisa puhemies, kysyin komission jäseneltä, voisiko hän tämän alan tarjouskilpailuja järjestettäessä ottaa erityisesti huomioon eurooppalaiset yritykset, joilla on tällä alalla hyvin paljon kokemusta. Nyt kun hän myös sanoo, että hän haluaisi mielellään korottaa talousarviota, ja on myös oikeutetusti viitannut siihen, että suhde on 1:6, minusta vaikuttaa siltä, että on myös todellakin vaivan arvoista antaa eurooppalaisille yrityksille tärkeä rooli tässä asiassa. Haluaisin kysyä arvoisalta komission jäseneltä, haluaako hän vastata tähän.

De Palacio
Arvoisa puhemies, myönnämme todellakin joissakin tapauksissa ulkoista tukea näille Keski- ja Itä-Euroopan maille. Paitsi että tätä joidenkin maiden kahdenvälisesti myöntämää tukea käytetään - Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa tehdään nimittäin myös kahdenvälistä yhteistyötä -, täytyy ottaa huomioon myös se tuki, jota ne saavat Save-ohjelmasta ja muista yhteisön ohjelmista. Tällöin allekirjoitetaan sopimuksia yritysten kanssa - jotka antavat tällaista tukea, opetusta ja koulutusta ja jakavat hyviä tekniikoita -, ja näiden yritysten joukossa on ilman muuta myös Euroopan unionin yrityksiä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

EY:n ja Etelä-Afrikan tasavallan kauppa-, kehitys- ja yhteistyösopimus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Kinnockin laatima kehitysyhteistyövaliokunnan suositus (A5-0020/1999) ehdotuksesta neuvoston ja komission päätökseksi Euroopan yhteisön ja Etelä-Afrikan tasavallan kauppaa, kehitystä ja yhteistyötä koskevan sopimuksen tekemisestä (8731/1999 KOM(1999) 245 - C5-0154/1999 - 1999/0112(AVC)).

Kinnock, Glenys
. -(EN) Arvoisa puhemies, viime lauantaina minulla oli kunnia olla läsnä Rugby World Cupin avajaisissa Cardiffissa, Walesin pääkaupungissa, josta olen kotoisin ja Wales todellakin voitti! Kaikkialla rugbyalueella oli eteläafrikkalaisten hedelmäyritysten ja South African Airlinesin mainoksia. Meitä viihdyttivät eteläafrikkalaiset laulajat, ja ajattelin silloin, miten pitkälle olemme päässeet niistä apartheidin synkistä päivistä, kun monet meistä, minä ja ehkäpä pari komission jäsentä mukaan lukien, vaativat sanktioita ja boikotteja Etelä-Afrikassa harjoitettua apartheidia vastaan. Nyt institutionalisoitu rasismi ja laillistettu kiihkoilu ja ennakkoluulot on pyyhitty pois, ja tuon merkityksellisen saavutuksen tunnustaminen määrittää nyt Euroopan unionin suhteet Etelä-Afrikkaan.
Kuitenkin minun mielestäni meidän kaikkien on tunnustettava, arvoisa puhemies, että meillä on ollut viisi vuotta pitkällisiä ja monimutkaisia neuvotteluja kaikissa asioissa omenoista, päärynöistä ja parsasta leikkokukkiin, kalaan, viiniin ja sherryyn, mutta nyt meillä on vihdoin edessämme sopimus, jonka toivon mukaan maanantaina allekirjoitamme Etelä-Afrikassa. Haluaisin komissiolta vahvistuksen siitä, että näin todellakin tapahtuu.
Euroopan parlamentilla ja edustajakokouksella on ollut neuvotteluissa positiivinen rooli, ja ne ovat tarjonneet rohkaisua ja kriittistä analysointia, ja on erittäin soveliasta, että tämä parlamentti on ensimmäinen, joka hyväksyy tämän sopimuksen. Jotkin unionin jäsenvaltiot unohtivat pian Nelson Mandelalle Berliinissä 1994 lupaamansa sitoumukset. Toisinaan oli vaikea ymmärtää, miksi joidenkin jäsenvaltioiden vastauksesta puuttui jaloutta ja ymmärrystä. Etelä-Afrikan bruttokansantuote on puolet Belgian ja ainoastaan 0,6 % maailman bruttokansantuotteesta. Ja kuitenkin neuvottelut jatkuvasti lykkääntyivät, koska Euroopan unionin jäsenvaltiot sallivat eri sektoreita koskevien intressien ohittaa kaiken Etelä-Afrikan tarvitseman tuen. Kun Yhdistynyt kuningaskunta oli puheenjohtajavaltio, Philip Stevens, joka kirjoittaa kolumneja Financial Timesille, huomautti, että Euroopan osapuoli on johdonmukaisesti ollut vilpillinen, tuhoisa, ja ennen kaikkea häpeällisen protektionistinen. Alusta pitäen se on pyrkinyt pitämään Etelä-Afrikkaa omien tukia nauttivien maatalousyrittäjiensä kahlitsemana.
Sallikaa minun nyt esittää pääkohdat lyhyesti:
Kauppasopimuksen asymmetrinen luonne on ratkaiseva, ja se käsittää tulliesteiden ja muiden tullimaksujen järjestelmällisen poistamisen tai niiden vähentämisen minimiin. Eurooppa vapauttaa markkinansa 95 %:lle eteläafrikkalaisista vientituotteista 10 vuoden kuluessa. Etelä-Afrikka vapauttaa markkinansa 86 %:lle eurooppalaisista vientituotteista 12 vuoden kuluessa.
Tämä sopimus on ainutlaatuinen siinä, että se sisältää maataloussektorin, millä on tietenkin erittäin tärkeä merkitys Etelä-Afrikan taloudelle. Se tunnustaa myös mahdolliset haittavaikutukset, joita tuetut maataloustuotteet voivat aiheuttaa Etelä-Afrikan markkinoille, ja se itse asiassa antaa Etelä-Afrikalle mahdollisuuden asettaa erityinen suojalauseke sen oman kotimaisen maataloustuotannon ollessa uhattuna. Näen kuitenkin näiden sopimuksien läpi protektionismin, joka valitettavasti on vieläkin luonteenomaista unionin yleiselle maatalouspolitiikalle. Olen myös sitä mieltä, että tätä sopimusta ei pitäisi nähdä mallina, etenkään ei AKT-maille, jotka ovat tällä hetkellä uuden Lomén jälkeisen sopimuksen piirissä, ja haluaisin vahvistuksen siitä, että tämä ei ole komission kanta. Mutta tällaiseen projektiin liittyvistä puhtaista monimutkaisuuksista voi selkeästi oppia jotain, etenkin kun mahtava EU on vastapuolena hyvin vaikeissa ja kiistanalaisissa keskusteluissa. Tämä sopimus on nyt muutettava käytännöllisiksi eduiksi.
Sallinette minun viimeiseksi ottaa esille alueelliset seuraamukset. Tämä on mielestäni se sopimusten kohta, joka aiheuttaa eniten huolta. Ne tullimaksuista saadut tulot tietenkin vähenevät, joista Botswana, Lesotho, Namibia ja Swazimaa ovat tulleet riippuvaisiksi. Nämä tullit ovat joskus niinkin korkeita kuin 90 % Lesothon kohdalla, mikä tietenkin vaikuttaa näiden maiden kykyyn käyttää rahaa välttämättömiin terveydenhuolto- ja koulutustarpeisiin sekä muihin sosiaalisiin tarpeisiin. Käyttöön otetaan mukautuskustannusten korvauksia. On silti hyvin epäselvää, arvoisa komission edustaja, miten nämä kulut maksetaan, ja epäilemättä myös Lesothon kokous, jonka komissio on luvannut järjestää, vaikuttaa jokseenkin epäselvältä. Olen saanut BNLS-mailta esityksen, jossa kysyttiin tarkalleen ottaen, mikä on kanta tässä kokouksessa.
Minun oma kiinnostukseni Etelä-Afrikkaa kohtaan juontaa juurensa 30 vuoden takaa. Tuo kiinnostus jatkuu, koska vaakalaudalla olevat kysymykset eivät ole nyt yhtään vähemmän tärkeitä kuin ne silloin olivat. Presidentti Mbeki tietää, että eteläafrikkalaisten kärsivällisyys ei ole loputon, ja hän tietää myös, että musta, köyhtynyt Etelä-Afrikan alue odottaa kärsimättömänä muutosta. Kun presidentti Mbeki asetettiin virkaansa, hän sanoi, että meidän yömme eivät voi olla painajaisöitä, kun miljoonat ihmiset elävät alentavassa köyhyydessä. Yksikään yö ei voi olla rauhaisa, kun miljoonilla ihmisillä ei ole työtä, ja heidän on pakko kerjätä ja varastaa varmistaakseen, etteivät he eivätkä heidän omaisensa menehtyisi nälkään. Meidän maamme, Etelä-Afrikka, on aloittamassa pitkän matkan. Tämän parlamentin olisi annettava hyväksyntänsä tälle sopimukselle, jotta Euroopan unioni voisi suorittaa oman tehtävänsä tuossa merkityksellisessä matkassa.

Gahler
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, käytän tänään ensimmäisen kerran puheenvuoron tämän korkea-arvoisen parlamentin täysistunnossa. Siksi olen erityisen iloinen siitä, että voin puhua Etelä-Afrikasta, maasta, jonka kehitystä olen seurannut pelonsekaisin toivein ja jokin aika sitten myös luottavaisesti, vuodesta 1981 lähtien, jolloin vierailin siellä ensi kerran.
Voimme vihdoinkin luoda taloudellisesti ja poliittisesti etuoikeutetut suhteet siihen Afrikan maahan, jonka vakaa kehitys on sekä meidän omien että sen päiväntasaajan eteläpuolisten naapureiden etujen mukaista. Käsiteltävänä olevan sopimuksen on määrä palvella näitä molempia. Hoitamalla erityisiä suhteita Etelä-Afrikkaan tuemme sen taloudellista kehitystä ja vahvistamme samalla sen mahdollisuutta toimia myönteisenä kimmokkeena koko alueella.

Poliittisesti kunnioitamme siten myös sen uudistusprosessin tulosta, joka ei ole vuosien mittaan tapahtunut valitettavasti pelkästään rauhanomaisesti. Monet muistavat sekä kuvat poliisin ja armeijan mustiin kohdistuneesta että mustien keskinäisestä väkivallasta. Tämän demokratisoitumisprosessin ensimmäinen kohokohta olivat vuoden 1994 ensimmäiset kaikkien eteläafrikkalaisten demokraattiset vaalit. Ne olivat selvä vapautumisen ilmentymä ei vain siihen asti sorretulle kansan enemmistölle vaan uskoakseni tosi asiassa myös vanhan järjestelmän etuoikeutetuille henkilöille. He vapautuivat näin siitä omakohtaisesta pakosta puolustaa järjestelmää, josta he itse ainakin sisimmässään tiesivät, ettei sitä voi puolustaa, ja joka eristi heitä yhä enemmän myös niistä eurooppalaisista ja pohjoisamerikkalaisista, joihin he tunsivat kuuluvansa kulttuurisesti ja etnisesti.
Tämä henkispoliittinen eristyneisyys, talouspakotteet ja yhä kasvavat vanhan järjestyksen ylläpidon aiheuttamat aineelliset kustannukset johtivat lopulta taloudelliseen lamaan ja siihen poliittiseen oivallukseen, että niin ei voi jatkua.
Olen kuitenkin vakuuttunut myös siitä, että eräs eurooppalainen tapahtuma oli viimeinen sysäys vuoden 1989 lopussa virkaan astuneelle De Klerkin hallitukselle kerätä rohkeus perusteelliseen järjestelmän muutokseen ja oman itsensä lakkauttamiseen. Berliinin muurin murtuminen oli viimeinen näkyvä merkki sen järjestelmän päättymisestä, jonka nimissä myöskään Etelä-Afrikassa ei oltu juuri puolustettu vapautta ja demokratiaa. Se vei samalla valkoisilta eteläafrikkalaisilta sen omakohtaisen toivon, että demokraattisten, one man, one vote, once a vote -periaatteella toteutettujen vaalien jälkeen maassa vallitsisi edelleen yksipuoluejärjestelmä ja takavarikoimisen jälkeen valtiollistettu talous. Keskeinen perustelu tai näennäinen syy vapautusliikkeen vastustamiseen oli menetetty.
Tänä aikana Etelä-Afrikan talousministeri, joka on edelleen kommunistisen puolueen jäsen, on noudattanut markkinaliberaalia politiikkaa. Haluamme tukea tätä kaupan vapauttamisen ja talouden rakenteiden muuttamisen politiikkaa myös tällä sopimuksella.
Sen lisäksi keskeinen osa sopimusta on myös sopimusosapuolten sitoutuminen puolustamaan demokraattisia periaatteita, ihmisoikeuksia, oikeusvaltioperiaatetta ja vastuullista valtion johtoa. Edistääkseen tätä myös Euroopan parlamentin on käytettävä kaikkia sovittuun jäsennettyyn poliittiseen vuoropuheluun sisältyviä mahdollisuuksiaan ja tarjottava Etelä-Afrikalle siten mahdollisimman suuri tuki sen vakauspyrkimyksissä.
PPE-ryhmä on ajanut viime vuosina toistuvasti voimakasta yhteistyötä Etelä-Afrikan tasavallan kanssa. Pidän siksi ryhmäni nimissä tätä Euroopan unionin ja Etelä-Afrikan välistä sopimusta erittäin myönteisenä ja onnittelen samalla esittelijä Kinnockia erinomaisesta mietinnöstä, jota me tuemme.
Viisi vuotta kestäneissä neuvotteluissa Euroopan parlamentti ja aivan erityisesti myös minun ryhmäni on vaatinut tämän sopimuksen saattamista pikaisesti päätökseen ja voimaan. Myös Etelä-Afrikan parlamentissa muuten kannatetaan tätä sopimusta yksimielisesti.
Tässä muodossaan tämä sopimus toteuttaa mielestäni kokonaisuutena ottaen tasapuolisesti eri osapuolten etuja. Toisaalta yhteensä 24 kierroksen neuvottelut olivat varmasti osittain tarpeettomia ja pitkittyivät alakohtaisten tai kansallisten etujen vuoksi. Mietinnön esittelijä viittasikin jo tähän. Toisaalta tämä kuitenkin mahdollisti molempien osapuolten lähentymisen ja ymmärryksen toisiaan kohtaan juuri sellaisten vaikeiden kysymysten, kuten alkoholisopimuksen tai muutamien maataloustuotteiden kohdalla. Tämä epäsymmetrinen kauppasopimus sisältää muun muassa eurooppalaisten markkinoiden avaamisen 95 %:lle Etelä-Afrikan viennistä kymmenen vuoden sisällä.
Haluaisin nostaa erityisesti esille tässä yhteydessä sen, että Euroopan unioni on sisällyttänyt tämän vapaakauppasopimuksen myötä ensimmäisen kerran sopimukseen myös maataloussektorin. Mahdollisuuksien puitteissa eli kulloisenkin tukihallinnon logiikan mukaisesti on päästy merkittäviin saavutuksiin. Väkevien alkoholijuomien osalta eteläafrikkalaisten oli tunnetasolla varmasti pelkästään vaikea päästä yli siitä, että 12 vuoden jälkeen he eivät saa enää edes omassa maassaan nimittään omaa sherryään sherryksi ja omaa portviiniään portviiniksi. Yritin lohduttaa elokuussa keskustelukumppaneitani Etelä-Afrikassa muistuttamalla heitä siitä, että me saksalaisetkaan emme saa sanoa kuohuviiniämme samppanjaksi, mutta että se myy hyvin kuohuviinin nimellä myös ulkomailla, koska se on yksinkertaisesti hyvää!
Myrkkyä minulle on kuitenkin se tosiasia, että neuvosto ei saanut ajettua läpi sopimuksen hyväksymistä yhteisösopimuksena. Sen nykyinen muoto sekasopimuksena tarkoittaa, että se tulee voimaan vasta, kun kaikki jäsenvaltiot ovat sen ratifioineet.
Vaikka monia kaupan kannalta keskeisiä sopimuksia sovelletaan jo tilapäisesti vuoden 2000 alusta, toivon kuitenkin, että ratifiointiprosessista ei tule liian pitkää. Euroopan parlamenttina annamme hyväksymällä sopimuksen pikaisesti merkin viivyttelemättömästä toiminnasta. Sen on määrä toimia esikuvana kansallisille parlamenteille ja osoittaa samalla myötätuntoamme uutta Etelä-Afrikkaa kohtaan, joka ansaitsee kaiken tukemme vaikealla tiellään.

Martínez Martínez
Arvoisa puhemies, haluan todeta olevani samaa mieltä esittelijä Kinnockin kanssa. Haluan onnitella parlamentin jäsen Kinnockia ja tämän sopimuksen neuvottelijoita. Ja kaiken kaikkiaan haluan onnitella kaikkia, koska vihdoinkin saadaan aikaan erittäin pitkän käsittelyvaiheen jälkeen väline, jonka Euroopan unioni allekirjoittaa Etelä-Afrikan kanssa ja joka varmaankin antaa uuden ja ratkaisevan sysäyksen osapuolten välisille suhteille.
Matka on todellakin ollut pitkä. Välillä se näytti loputtomalta. On totta, että oli joitakin monimutkaisia asioita ja että osa niistä, kuten sherry ja portviinit, aiheuttavat vieläkin vaikeuksia, jotka toivottavasti voidaan ratkaista lähipäivinä. On kuitenkin aivan yhtä totta, että niin eurooppalaiset neuvottelijat kuin myös yksittäiset jäsenvaltiotkin havaitsivat toisinaan turhaa byrokratiaa, puolustusasennetta ja jopa kitsautta ja että meitä huolestutti välillä myös eteläafrikkalaisten kumppaneidemme taipumus palata taaksepäin ja ottaa uudestaan esille sellaisia kysymyksiä, joiden piti jo olla loppuun käsiteltyjä, jolloin prosessi pitkittyi entisestään.
Arvoisa puhemies, haluamme, että osapuolten välillä pyrittäisiin ratkaisemaan myönteisesti vielä ratkaisematta olevat seikat tai tulkinnat, ja olemme nyt edenneet parlamentin käsittelyyn, jossa hyväksyttävään kurinalaiseen tekstiin liittyy paljon odotuksia ja toiveita. Tässä sopimuksessa on otettu huomioon erilaisia etuja, joita on usein vaikea sovittaa yhteen, ja kuitenkin näyttää siltä, että se tarjoaa kaikille hyväksyttäviä vastauksia. Tämä sopimus todellakin turvaa Euroopan edut ja tarjoaa niille uusia mahdollisuuksia, ja se edistää ennen kaikkea Etelä-Afrikan vakautta ja talouskehitystä ja maan poliittista ja demokraattista lujittamista.
Arvoisa puhemies, Euroopan unioni menettelee johdonmukaisesti allekirjoittamalla tämän sopimuksen ja tukemalla sen myötä Etelä-Afrikan kehitystä. Johdonmukaisesti, koska sillä on velvollisuus puolustaa jäsenvaltioidensa etuja; johdonmukaisesti, koska puhumme oikeudenmukaisuuden ja sosiaalisen edistyksen arvojen puolesta; johdonmukaisesti, koska haluamme osaltamme olla mukana rakentamassa entistä tasapainoisempaa ja solidaarisempaa maailmaa; johdonmukaisesti myös, koska monet meistä ja monet maanmiehemme Euroopassa pyrkivät neljän vuosikymmenen ajan tekemään lopun apartheidista ja uneksivat siitä, että Etelä-Afrikkaan saataisiin kaikille eteläafrikkalaisille vapauteen ja ihmisarvoon perustuva hallinto. Siksi kun Etelä-Afrikassa puretaan tuota vastenmielistä hallintoa, kun eteläafrikkalaiset tekevät historiaa ja antavat esimerkkiä saamalla aikaan ihailtavan sovinnon ja käymällä onnistuneesti läpi aina vaikean siirtymävaiheen sisällissodasta ja diktatuurista vapautusliikkeen kautta moniarvoiseksi, demokraattiseksi oikeusvaltioksi, kun eteläafrikkalaiset eivät ole pettäneet luottamustamme, olisi ollut anteeksiantamatonta ja suorastaan häpeällistä, että me eurooppalaiset emme olisi osanneet olla tilanteen tasalla ja että olisimme pettäneet sen luottamuksen, jonka Etelä-Afrikka on meihin asettanut.
Arvoisa puhemies, ehkäpä kaikkein ilahduttavinta tässä sopimuksessa on se, että sen myötä siirrymme sanoista tekoihin, ja Euroopan parlamentin, joka on edistänyt ja seurannut tiiviisti neuvotteluprosessia antamalla sille sysäyksen ja kimmokkeita, pitäisi tänään vakuuttaa, että se seuraa yhtä aktiivisesti sopimuksen soveltamista ja sen tuloksia.

Van den Bos
Arvoisa puhemies, vaikka Eurooppa on ollut niin jalomielinen kauniine sanoineen apartheidia purettaessa, se on ollut kitsas taloudellisissa myönnytyksissä. Tämä kapea-alainen näkemys ei ole vallinnut komissiossa vaan lyhytnäköisten Euroopan hallitusten joukossa, jotka antoivat suuremman painon kansallisille eduilleen kuin Etelä-Afrikan väestön hyvinvoinnille.
UNCTADin tuoreimmasta kertomuksesta käy ilmi, että Etelä-Afrikan tuonti Euroopan unionista todennäköisesti kasvaa enemmän kuin sen vienti näille markkinoille. Sikäli kuin tilanne on tällainen, sopimusta täytyy varmasti tarkistaa. Siksi seuraamme tarkasti sopimuksen konkreettista valmistelua.
Etelä-Afrikan suhteet Eurooppaan eivät saa saattaa SADC-maita epäsuotuisaan asemaan. Myös tähän asiaan pätee: parempi hyvä naapuri kuin kaukainen ystävä. Etelä-Afrikan täytyy antaa sysäys koko alueen kehittymiselle. Sen aggressiivinen laajentuminen naapurimaihin ei edistä sitä. Kauppa rajanaapurimaiden kanssa on täysin epätasapainossa. Etelä-Afrikka vie seitsemän kertaa enemmän kuin tuo. Pretoria on itse saanut tullietuja Euroopan unionilta, ja nämä edut sen täytyisi voida myöntää myös naapurimailleen. Taloudellinen kehitys on tosiaan oleellista poliittisen vakauden ja rauhan kannalta koko alueella. Huolimatta Euroopan unionin asenteeseen kohdistamastamme arvostelusta pidämme hyvin tärkeänä sopimuksen perustavoitetta, Etelä-Afrikan taloudellista kehitystä ja sen integrointia maailmankauppaan. Siksi kannatamme Kinnockin suosituksia.
Arvoisa puhemies, hollannissa on sanonta : parempi pyy pivossa kuin kymmenen oksalla.

Wyn
Arvoisa puhemies, tuen mielihyvin tätä aloitetta Euroopan vapaa allianssi/Vihreät -ryhmän nimissä. Me kiitämme Kinnockia hänen ponnisteluistaan.
Valtioiden väliset ja vielä tuoreemmat alueiden väliset liittoutumat sekä Euroopan unionin että sen ulkopuolella olevien kumppaneiden kanssa on aloite, jonka innokkaasta kehittämisestä voimme ylpeillä. Sellaisten ohjelmien, kuten Interreg-ohjelman, Phare-ohjelman ja muiden perustaminen on tämän ideologian selkeä ilmentymä.
Tämän aloitteen ei voi olettaa ratkaisevan yhdessä yössä, kuten oletettiin, uuden Etelä-Afrikan taloudellisten puutteiden aiheuttamia ongelmia. Sen on keskityttävä asianomaisen maan vakaviin ongelmiin, joihin kuuluvat sosiaalinen integraatio, vaikeat ja huonot asunto-olosuhteet suurimmalla osalla väestöstä, valtava työttömyys, ja talous, joka tuottaa ainoastaan 0,46% maailman bruttokansantuotteesta.
Useimpien eteläafrikkalaisten huoli on se, että kestää niin kauan, ennen kuin meidän aloitteemme alkaa kantaa hedelmää. Meidän on varmistettava, että kaikkia tukisuunnitelmia voidaan vauhdittaa paljon nykyistä nopeammin. Sopimus, joka mahdollistaa sen, että EU vapauttaa markkinansa 95 %:lle eteläafrikkalaisista vientituotteista 10 vuoden kuluessa ja että tullit poistetaan 86 %:sta Etelä-Afrikan teollisuustuotteita, on hyvin pitkä aika odotettavaksi maalle, joka joutuu kohtaamaan niin vakavia taloudellisia ja sosiaalisia ongelmia.
Tullien rajoittaminen on hyvä asia, mutta pitää ottaa huomioon, että kun kolmannet maat vievät kehittyneisiin maihin, tullit ovat neljä kertaa niin ankarat, kuin me joudumme maksamaan viedessämme tavaraa niille.
Alueiden välisiä suhteita on vaalittava myös Etelä-Afrikan kanssa, joka on eri alueiden muodostama maa. Se tehtävä, joka EU:n alueilla ja EU:n historiallisilla kansoilla voi olla rakennettaessa taloudellisia ja kulttuurisia yhteyksiä Afrikan eri alueiden kanssa on elintärkeä, ja sen olisi oltava tärkeä elinehto Afrikan tulevaisuudennäkymille, kuten on myös sen velkojen eliminoiminen. Tämän vuoden Kölnin G7-ryhmän taloushuippukokouksessa syntynyt päätös mitätöidä 100 miljardia dollaria kolmansien maiden veloista oli tässä mielessä tärkeä, ja sen olisi toimittava katalysaattorina kaikille EU-maiden tekemille toimenpiteille eikä vain muutamille.
Rahoituskumppanuus ei ole yleislääke, jolla hoidetaan Etelä-Afrikan ongelmat kokonaisuutena. Useita kysymyksiä, jotka ovat ratkaisevia siinä tehtävässä, jossa varmistetaan, että Etelä-Afrikka kykenee maksimoimaan tämän sopimuksen suomat mahdollisuudet, pitää nyt tarkastella kokonaisvaltaisesti. EU:n pitäisi pyrkiä kehittämään strategioita ja koulutusohjelmia varmistaakseen, että Etelä-Afrikan talouden uudistuminen olisi pitkällä aikavälillä kestävä sekä taloudelliselta että ympäristöä koskevalta kannalta. Olen tyytyväinen tähän aloitteeseen.

Boudjenah
Arvoisa puhemies, kiitän parlamentin jäsen Kinnockia hänen mietinnöstään. Euroopan unionin ja Etelä-Afrikan välinen sopimus, josta tänään kerromme mielipiteemme, on merkitykseltään erittäin tärkeä. Kannatan sitä vielä enemmän siksi, että neuvosto keskeytti neuvottelut vuoden alussa ja antoi samalla pahaenteisen merkin eteläafrikkalaisille.
Parlamentti oli helmikuussa 1999 ilmaissut, ettei se ymmärtänyt tätä hylkäämistä, vaikkakin joidenkuiden eurooppalaisten maataloustuottajien edut olikin otettava huomioon. Mutta ne oli mahdollista ottaa huomioon asettamatta neuvotteluja kokonaisuudessaan kyseenalaisiksi. Parlamentin kiihkeä vetoomus siis kuultiin, sillä neuvosto vihdoin hyväksyi sopimuksen. Lisäksi iloitsen siitä, että Etelä-Afrikan painostuksesta sopimus ulotettiin koskemaan kehitysyhteistyötä.
Tällä hetkellä tarvitaan sitä, että erittäin huolellisesti seurataan tämän sopimuksen soveltamista, jotta sen myönteisimmät piirteet omalta osaltaan edistäisivät uuden Etelä-Afrikan kehittymistä. Tässä rikkaassa maassa, joka sijaitsee yhdessä kaikkein köyhimmistä maanosista, sosiaaliset suhteet ovat hyvin epätasa-arvoisia jopa siinä määrin, että Yhdistyneiden Kansakuntien kehitysohjelmassa maa asetetaan 93. sijalle inhimillisessä kehityksessä. Vuosittaisista tuloista 52 % menee 10 %:lle väestöstä ja työttömyys lienee noussut vuoden 1994 30 %:sta 37 %:in vuonna 1997. Nämä suuret erot kertovat rotujaosta, joka ei ole hävinnyt. Lyhyesti sanottakoon, ja niin eteläafrikkalaiset itsekin sanovat: apartheidin aika on poliittisesti ohi, mutta se on säilynyt vielä hyvin selvänä miljoonien ihmisten arkielämässä sekä taloudellisessa ja sosiaalisessa todellisuudessa. Oikeutettua kärsimättömyyttä asian suhteen voidaan havaita erityisesti mustan väestön keskuudessa.
Ensin annoimme tukemme kovaa apartheid-järjestelmää vastaan toimineelle vapautusliikkeelle, nyt olisi aika auttaa niissä ennennäkemättömissä ponnisteluissa, joita tehdään jälleenrakennus- ja kehitysohjelman puitteissa. Lasten kouluttamisessa, lähiterveydenhoidossa, juomaveden saannissa ja sähköverkon osalta on jo saatu aikaan tuntuvaa edistystä, mutta kovin paljon on vielä tekemättä.
Olen erityisen kiinnostunut tästä sopimuksesta nimenomaan siksi, että oltuani vuosien ajan näkyvästi Nelson Mandelan vapautusliikkeen puolella minulla oli kunnia päästä Etelä-Afrikkaan sitä seuraavana päivänä, kun hänet oli valittu presidentiksi.
Lopuksi meidän on ymmärrettävä niitä, jotka puhuvat vapaakaupan seurauksista. Etelä-Afrikan alussa saama ensisijaisuusasema perustui nimittäin sellaiseen sopimukseen, joka oli lähellä Lomén sopimuksen määräyksiä, ja nyt YK:n kauppa- ja kehityskonferenssi ennustaa vaikutusten kahdenväliseen kauppaan muodostuvan epätasaisiksi eteläafrikkalaisten tuotteiden vahingoksi. Lisäksi eteläisen Afrikan tulliliittoon kuuluvien maiden paikallisia huolia ja pelkoja ei ole otettu riittävässä määrin huomioon. Botswana, Lesotho, Namibia ja Swazimaa menettävät yhden merkittävän tulolähteensä, kun sopimuksen voimaantulon myötä näiden maiden eteläisen Afrikan tulliliiton ansiosta saamat nykyiset tullitulot laskevat rajusti. Ja EU:n yhteisellä maatalouspolitiikalla tuettujen tuotteiden pääseminen näille markkinoille merkitsee todellista vaaraa maiden maataloudelle.
Sopimus, josta keskustelemme on strategisesti tärkeä molemmille osapuolille. Se on sitä myös rauhan, vakauden ja eteläisen Afrikan kehityksen kannalta. Annan asialle hyväksyntäni, ja sen ohella haluaisin päättää puheeni ehdotukseen. Ehkä me voisimme kuulla parlamentissa eteläisen Afrikan maiden suurlähettiläitä, jotta voisimme saada heidät suoraan mukaan luomaan uudenlaisia suhteita, jotka syntyisivät Euroopan unionin ja tämän alueen välille, joka on avainasemassa koko Afrikan tulevaisuutta ajatellen.

Coûteaux
Arvoisa puhemies, maatalousmaa Ranskan edustajana ja lisäksi vielä sellaisen maan edustajana, joka on politiikassaan sitoutunut tietynlaiseen kehitysyhteistyöhön Afrikassa, emme voi kulkea parlamentin jäsen Kinnockin näyttämään suuntaan, emmekä sen vuoksi hyväksyä kauppa-, kehitys- ja yhteistyösopimukseksi sanottua sopimusta Etelä-Afrikan tasavallan kanssa, ei muoto- eikä sisältösyistä.
Lisäksi perusteena olevat syyt ovat ilmeisen selviä. Ensimmäinen johtuu tarkistettuja alkuperänimityksiä koskevan toimen luonteesta. Rahallisen korvauksen myöntäminen maalle siitä, että se lakkaa käyttämästä suojattuja nimityksiä, joihin sillä ei ole oikeutta, on erittäin vaarallinen ennakkotapaus. Tästä sherry on hyvä esimerkkitapaus. Sitä paitsi voitaisiin ajatella, että mikäli tämän sopimuksen ratifioisivat paikalliset parlamentit, joiden roolin ensiarvoisuus, sanon sen lainausmerkeissä, on jälleen kerran osoitettu, kaikki kolmannet maat voisivat päättää käyttää eurooppalaista tarkistettua alkuperänimitystä neuvotellakseen sen jälkeen rahoitustoimesta. Tämä on mieletöntä.
Toinen perussyy on meistä vielä asteen verran vakavampi. Se juontuu tähän sopimukseen sisältyvästä filosofiasta tai vielä oikeammin tähän sopimukseen sisäänrakennetusta ideologiasta. Se, että väitetään, että kaupan vapauttaminen edistää kehitystä suoralta kädeltä, on tietenkin osa kaikkialle kiirineitä globaalistumispuheita, mutta todellisuus on jatkuvasti osoittanut nämä väitteet vääriksi. Ensinnäkin on selvää, että köyhien maiden vaikeudet eivät lakkaa sitä mukaa, kun niiden rajat aukeavat ja niiden elintärkeitä palvelulaitoksia yksityistetään. Sitä paitsi tällä hetkellä hallitsevassa asemassa olevat maat ovat varmistaneet laajentumiskehityksensä suunnitellun protektionismin puitteissa, ja tätä protektionismia minä toivon. Sopimuksen takana piilee sellainen ideologia, jonka tarkoituksena on vain naamioituminen kauppasuurvallan, Yhdysvaltojen, vahingollisen politiikan kaapuun, ja siinä asiassa, kuten muuallakin, Eurooppa on harhateillä matkiessaan USA:n toimia.
Muotoseikkojen osalta muistutan teitä vain niistä. Tämä on jälleen kerran osoitus komission ja parlamentin yhteisistä puuhista, joiden tarkoituksena on viedä Eurooppa-neuvostolta valta ulkopoliittisissa asioissa, jotka mielestäni kuuluvat yksinomaisesti sille.
Näistä kaikista syistä emme voi hyväksyä tätä sopimusta.

Belder
Arvoisa puhemies, tunnustamme, että Euroopan yhteisön ja Etelä-Afrikan tasavallan kauppa-, kehitys- ja yhteistyösopimukseen sisältyy arvokkaita tekijöitä, mutta meillä on, kuten esittelijä Kinnockillakin, komissiolle ja neuvostolle joitakin kriittisiä kysymyksiä ja suosituksia.
Ensinnäkin Euroopan unionin ja Etelä-Afrikan kauppasuhteille on luonteenomaista vahva riippuvuus. Jälkimmäinen on sekä tuonnissaan (33 %) että viennissään (40 %) hyvin suuressa määrin edellisestä riippuvainen. Toisinpäin tämä ei päde lainkaan. Miksi sitten eteläafrikkalaisilla tuotteilla ei ole täyttä pääsyä Euroopan markkinoille? Sillä tavalla romutetaan Euroopan unionin jäsenvaltioiden hyvät aikomukset vuodelta 1994 kehitysmaa Etelä-Afrikan osalta!
Toiseksi, Lomén yleissopimuksen arviointi osoitti vuonna 1996, että epäsymmetrinen kaupan vapauttaminen ei tuo mukanaan pelkästään etuja kehitysmaille. Tämän epäsymmetrian vuoksi ne eivät itse asiassa opi kilpailemaan maailmanmarkkinahintoja vastaan. Missä määrin tämä ongelma koskee myös Etelä-Afrikasta tulevia tuotteita?
Kolmanneksi, me vaadimme, että Euroopan unionin ja Etelä-Afrikan välistä sopimusta ei tehdä Pretorian loistavien paikallisten kauppasuhteiden kustannuksella. Hyvien alkuperäsääntöjen myötä myös Etelä-Afrikan SADC- ja SACU-kumppanien tulee saada hyötyä kauppasopimuksesta.
Yhtyen esittelijä Kinnockin terävään kannanottoon, jonka mukaan " Euroopan unioni yrittää tehdä Etelä-Afrikasta omien tuettujen maanviljelijöidensä panttivangin" , haluan sanoa neljäntenä asiana, että viini- ja väkijuomasektorin jättäminen sopimuksen ulkopuolelle on selvä laiminlyönti. Mitä vahinkoa Euroopan markkinat muka kärsisivät?
Sitten viimeinen asia. Euroopan Etelä-Afrikkaan kohdistuva kehityspolitiikka tuottaa vain vähän hedelmiä niin kauan kuin Eurooppa ei ole valmis uhraamaan mitään. Viime aikoina kehitysyhteistyössä on painotettu yhä enemmän kehitystä maailmanmarkkinoihin integroitumisen myötä. Se on mielestämme oikein. Tämä kauppasopimus sisältää kuitenkin näkökohtia, jotka jarruttavat Etelä-Afrikan integroitumista maailmanmarkkinoihin. Euroopan oma etu vaikuttaa samalla taas tärkeämmältä.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, aluksi kiitokset esittelijälle hänen erinomaisesta mietinnöstään, joka alkaa seuraavalla lauseella: " Viisi vuotta kestäneiden keskustelujen, epäilyjen, välttelyjen, kuulemisten ja neuvottelujen jälkeen on lopultakin saatu aikaan sopimus Euroopan unionin ja Etelä-Afrikan välillä." Alankomaissa voimme sanoa sen, arvoisa komission jäsen Kinnock, vielä ytimekkäämmin. Me sanomme silloin, että viisi vuotta kestäneen valittamisen, jarruttamisen ja palturin puhumisen jälkeen kaikki on valmista. Täällä olevat alankomaalaiset ymmärtävät kyllä sanomani. Olen samaa mieltä van den Bosin kanssa siitä, että erityisesti jäsenvaltiot ovat huolehtineet tästä valittamisesta, jarruttamisesta ja palturin puhumisesta. Sitä ei ole tehnyt komissio eikä varmasti parlamentti.
Arvoisa puhemies, kuinka sitten sanommekin sen omalla kielellämme, neuvottelut tästä sopimuksesta jäivät pitkäksi ajaksi roikkumaan ennen kokemattomalla tavalla, ja se oli, kuten monissa tämän parlamentin päätöslauselmissa on todettu, huono esitys erityisesti sellaisen rohkean demokraattiseen hallintoon siirtymisen jälkeen, kuten Etelä-Afrikassa tapahtui. Se on hieno suoritus tässä maailmassa vuosisadalla, joka on ollut täynnä väkivaltaa. Siksi Etelä-Afrikka on esimerkki meille kaikille.
Euroopan unioni on Etelä-Afrikan tärkein kauppakumppani 33 % osuudella viennistä ja 40 %:n osuudella tuonnista. Siksi tämä sopimus on tärkeä meille mutta ennen kaikkea myös Etelä-Afrikalle. Se on nykyaikainen ja tähän aikaan sovellettu sopimus, johon sisältyy sellaisia näkökohtia kuin tullimaksuista vapauttaminen, vapaakauppa-alueen luominen, sopimuksia taloudellisesta ja kehitysyhteistyöstä, sopimuksia tieteestä ja teknologiasta sekä sopimuksia poliittisesta vuoropuhelusta. Lyhyesti sanottuna, sopimus on sellainen, että sen kanssa päästään kahdelta kannalta eteenpäin useita vuosia. Luonnollisesti se olisi voinut olla parempikin, mutta mielestäni on parempi olla toistaiseksi tyytyväinen.
Osa kauppasopimuksesta tarjoaa myös hyviä tulevaisuudennäkymiä, koska Eurooppa avaa 95 % markkinoistaan Etelä-Afrikalle ja Etelä-Afrikka tekee sen puolestaan 86 %:n osalta, ja siinä on mukana 75 % eteläafrikkalaisista maataloustuotteista. Myös suurinta osaa kauppatuotteista saa pian, joka tapauksessa kolmen vuoden kuluttua, tuoda melko vapaasti. Se, että portviini ja sherry ovat aiheuttaneet niin paljon myöhästymistä ja että niiden tapauksessa on määrätty 5-12 vuoden siirtymäkausi, ei tietenkään ole kovin uskottavaa. Se ei ole kuitenkaan niin tärkeää. Olen samaa mieltä parlamentin jäsen Gahlerin kanssa ja voin sanoa hänelle, että Alankomaissa juodaan enemmän kuohuviiniä kuin samppanjaa. Siten pitkällä aikavälillä laatu on hinnan ohella vähintään yhtä tärkeä asia kuin nimi.
Arvoisa puhemies, ei sen enempää tämän sopimuksen yksityiskohdista. Sopimusten poliittiset näkökohdat ovat luonnollisesti yhtä tärkeitä. Mitä niihin tulee, me toivomme sydämestämme, että tämä sopimus toimii myönteisenä kannustimena Etelä-Afrikan taloudelliseen kehitykseen ja poliittiseen vakautumiseen. Tässä asiassa on kuitenkin vielä runsaasti huolia, koska Etelä-Afrikan taloudellinen kehitys hidastuu, ja siten köyhyyden vastainen taistelu, jonka tavoitteena on poistaa vuosia kestäneen rotuerottelun seurauksena syntynyttä mustan ja värillisen väestön olosuhteiden jälkeenjääneisyys, etenee aivan liian hitaasti. Köyhyys näkyy yhä hyvin selvästi Etelä-Afrikassa, ja sen vuoksi osa nuoresta sukupolvesta turhautuu ja lähtee rikoksen tielle. Se ei ole vakavaa pelkästään kärsimään joutuvien ryhmien kannalta. Se valitettavasti myös pitää osan investoinneista poissa ja aiheuttaa sen, että taloudellinen kehitys hidastuu edelleen.
Siksi on tärkeää, että tämä kauppasopimus on nyt lopultakin saatu aikaan, jotta Euroopan liike-elämä tietää, mikä on Etelä-Afrikan tilanne, ja sama pätee myös Etelä-Afrikan liike-elämään. Alankomaat lähettää joka tapauksessa pian suuren kauppavaltuuskunnan Etelä-Afrikkaan, ja toivon, että muut 14 jäsenvaltiota tekevät samoin. Etelä-Afrikka tarvitsee uusia sysäyksiä talouskasvun edistämiseksi ja köyhyyden poistamiseksi nopeammin. Se koituu poliittisen vakauden hyväksi, ja sitä ennen kaikkea tarvitaan.
Arvoisa puhemies, Etelä-Afrikka siirtyy tulevien vaalien jälkeen uuteen aikakauteen. Silloin toivon ja edistyksen merkit on korvattava taloudellisella ja sosiaalisella vakaudella ja oikeudenmukaisuudella. Tällä kauppasopimuksella täytyy olla silloin myönteinen rooli. Minun ryhmäni hyväksyy sen, ja toivon sydämestäni, että sillä on myönteinen vaikutus.

Dybkjær
Arvoisa puhemies, sen jälkeen, kun Nelson Mandela jätti presidentin tehtävät ja Thabo Mbekin valittiin presidentiksi, Etelä-Afrikassa alkoi uusi poliittinen aikakausi. Tanskassa kasvanut nuori eteläafrikkalainen ilmaisi asian seuraavasti: Etelä-Afrikan kannalta on nyt hyvä, että Mandela jättää tehtävänsä. Demokratian kannalta ei nimittäin ole hyvä, että presidenttinä on Jumala, sillä sellainen Mandela oli ja on edelleenkin: jumalolento. Jumalia ei kuitenkaan vastusteta, ei ainakaan silloin, jos he ovat juuri raivanneet tien vapauteen. En kuitenkaan tarkoita, että Thabo Mbekilla ei olisi jumalallisia ominaisuuksia, mutta köyhät eivät tule suhtautumaan Thabo Mbekiin yhtä kärsivällisesti kuin Nelson Mandelaan. He vaativat välittömästi ruokaa, asuntoja, koulutusta, siis kaikkea sitä, mitä me länsimaissa pidämme täysin itsestään selvinä asioina. Aluksi heistä tulee vain rikollisia, myöhemmin he ryhtyvät kapinaan. Se asettaa Thabo Mbekin aivan toisenlaiseen asemaan kuin edeltäjänsä, mutta se asettaa myös meidät EU:ssa aivan toisenlaiseen asemaan. Se meidän on muistettava, ja meidän on muistettava myös Balkan ja se, mitä Kofi Annan sanoi puheessaan YK:n yleiskokouksen avajaisissa tänä vuonna: on käsittämätöntä, miten paljon uhraamme sotaan ja miten vähän uhraamme ennaltaehkäisyyn. Sen vuoksi on hyvä, että olemme saaneet aikaiseksi nykyisen Etelä-Afrikan ja EU:n välisen sopimuksen. Sopimus ei ole varmasti niin hyvä kuin sen pitäisi olla. Se ei ole tarpeeksi runsaskätinen, ja haluaisinkin kiittää esittelijä Kinnockia siitä, että hän on huomauttanut asiasta, mutta sopimus on olemassa, ja se yhdistää EU:n ja Etelä-Afrikan toisiinsa. Toivottavasti se merkitsee sitä, että Etelä-Afrikassakin koetaan, että EU:n ja Etelä-Afrikan välinen etäisyys ei ole enää fyysisesti eikä psyykkisesti yhtä suuri kuin ennen ja että sanoista tekoihin ei ole enää niin pitkä matka kuin vuosien 1994 -1999 välisenä aikakautena eteläafrikkalaisten mielestä varmasti oli.

Lucas
Arvoisa puhemies, tahdon ensimmäiseksi sanoa, miten iloinen olen tästä virstanpylväänä toimivan sopimuksen toivon mukaan onnistuneesta päätöksestä, ja onnittelen mietinnön esittelijää hänen sisukkaasta työstään, kun hän on pyrkinyt saavuttamaan parhaan mahdollisen tuloksen.
Tämä sopimus on yksi ensiksi kehitysmaan kanssa tehdyistä vapaakauppasopimuksista, joten se luo monia tärkeitä ennakkotapauksia. Niistä yksi tärkein on se, että se on laajentunut yksinomaan kauppaan keskittymisestä painottamaan laajempaa kehitysyhteistyötä. Olen siitä iloinen, mutta on myös muita ennakkotapauksia, joita sopimus saattaisi saada aikaan ja jotka saattaisivat olla vähemmän positiivisia, etenkin sopimuksen vaikutus muihin alueen maihin.
Eräs näiden eteläisen Afrikan tulliunioniin (SACU) kuuluvien maiden tärkeimmistä huolenaiheista on tullien tuomien tulojen menettäminen, kuten Kinnock sanoi. Tällä hetkellä nämä maat ovat voimakkaasti riippuvaisia tullimaksuista, jotka kerätään Euroopan tuontitavaroista ja jaetaan tulliunionin jäsenten kesken. Kyseessä on merkittävä summa rahaa. Swazimaa esimerkiksi on niistä jopa niin riippuvainen, että ne muodostavat 40 % kaikista hallituksen tuloista. Mutta vapaakauppasopimuksen myötä tuotteet, jotka saapuvat EU:sta Etelä-Afrikkaan tullivapaina, menevät myös muihin tulliliiton maihin tullivapaina , näiden maiden välillä ei ole tulliesteitä. SACU-maiden keskuudessa on siis hyvin konkreettinen huoli siitä, että näiden tuotteiden hinta alittaa paikallisten tuotteiden hinnan niiden omilla markkinoilla. Vaikka se saattaisi tehdä tuotteista edullisempia eteläisen Afrikan kuluttajille, vaikutukset paikallisiin teollisuudenaloihin voisivat olla äärimmäisen vakavia.
Tämän seurauksena on hyvin aito huoli siitä, että EU:sta tuotujen tavaroiden tullien poistaminen tapahtuu niin nopeasti ja laajasti, että se ylittää alueen teollisuudenhaarojen kyvyn parantaa tehokkuuttaan. Tämä johtaa siihen, että vapaakaupan järjestelyjen oikea ajoitus ja toteutus ovat hyvin tärkeitä, jotta voitaisiin välttää alueen muihin maihin kohdistuvat negatiiviset jälkiseuraukset.
Vaikka Etelä-Afrikan naapurimaille on luvattu korvata ne kulut, joita niille aiheutuu järjestelyistä Etelä-Afrikassa, ei ole läheskään selvää, miten tämä tulee käytännössä toimimaan. Olen varma, että Euroopan parlamentti jatkaa tämän tilanteen tarkkailemista arvioidakseen, minkälaisia vaikutuksia muut maat saattavat kokea, ja että se tekee kaikkensa varmistaakseen, että asianmukainen korvaus maksetaan, koska se on välttämätöntä.
Sopimuksella on myös laajempia vaikutuksia Lomén sopimuksen jälkeisille neuvotteluille, joissa komissio ja neuvosto kannattavat vahvasti alueellisia vapaakauppajärjestelyjä, joilla korvataan Lomén kaltaiset etusija-asettelut. Otan ilolla vastaan Kinnockin suosituksen, että me emme pitäisi tätä sopimusta mallina AKT-maille.
Puheenvuoroni päätöksenä, vaikka olen iloinen siitä, että Etelä-Afrikka on saavuttanut osuuden merkittävistä Euroopan markkinoista, toivon, että voimme myös ottaa oppia tästä sopimuksesta ja taata se, että tulevaisuudessa vapaakauppajärjestelyjen ajoitus, toteuttaminen ja laajuus heijastavat tarkemmin niihin osallistuvien maiden erilaisia tarpeita.

Laguiller
Arvoisa komission jäsen, hyvät naiset ja herrat, Etelä-Afrikan auttamisen alikehittyneisyydestä pääsemiseksi olisi oltava Euroopan perusvelvollisuus, sillä Euroopan johtavat luokat ovat menneisyydessä hyötyneet suuresti maan kaivosteollisuuden tarjoamista rikkauksista ryöstämällä niitä sekä käyttäneet hyväksi köyhiä väkijoukkoja. Mutta en tietenkään yhdy yhteisön toimielinten itsetyytyväisyyden ilmauksiin ja suorastaan omahyväisiin väitteisiin siitä, että ne osallistuivat merkittävästi apartheid-järjestelmän hävittämiseen Etelä-Afrikasta, sillä suurvalloilla, joihin unionikin kuuluu, on musertava vastuu häpeällisen järjestelmän jatkumisesta niinkin kauan. Mustien joukkotaistelu teki lopun institutionalisoituneesta erottelusta, mutta valitettavasti mustat eivät ole pystyneet lopettamaan sosiaalista erottelua, jonka vuoksi maan työläiset ja työttömät elävät edelleenkin kurjuudessa.
Jos katsotaan kaikkea sitä, mitä Euroopan toimielimet Etelä-Afrikalle yhteistyönä tarjoavat, nähdään, että kyseessä onkin huolellisesti neuvoteltu Euroopan kaupan ja teollisuuden etuja ajava kauppasopimus, joka ei Etelä-Afrikassa hyödytä kuin jalokivien ja maataloustuotteiden viejien häviävän pientä vähemmistöä, joka jo hyötyi apartheidista eniten. Toisaalta sopimuksen allekirjoittajat eivät edes peittele sitä, ja lainaankin heidän sanojaan siitä, että yhteistyötä koskevan luvun tavoitteena on helpottaa Etelä-Afrikan teollisuuden rakennemuutosta ja uudenaikaistamista kehittäen samalla sen kilpailukykyä. Niinpä niin, joka ikisen maan työntekijät lienevät heti tajunneet, että siinä on kyse irtisanomisista sekä työttömyyden pahentamisesta! Siksipä solidaarisuutemme on työläisten, Etelä-Afrikan riistettyjen puolella, eikä niiden puolella, jotka siellä Afrikassa tai täällä Euroopassa rikastuvat samalla kun pahentavat heidän kurjuuttaan.

Musumeci
Arvoisa puhemies, Etelä-Afrikan kanssa solmittu sopimus merkitsee poliittisesti Euroopan unionille kaiken kaikkiaan askelta eteenpäin, tästä ei ole epäilystäkään ja siinä mielessä siihen on suhtauduttava erityistä iloa ja tyydytystä tuntien. Samaa emme usko voivamme sanoa kaupallisessa mielessä. Sopimus herättää paljon hämmennystä sekä epäilyksiä ja siihen sisältyy epämääräisiä alueita. Sitä paitsi monet kolmannen maailman maiden kehittämisprosesseista tavallisesti kiinnostuneet tahot ovat näiden pitkien ja uuvuttavien viiden neuvotteluvuoden aikana ilmaisseet tyytymättömyytensä. Lisäksi myös parlamentin ja komission tulkinnat ja mielipiteet näyttävät olleen erilaisia. Euroopan parlamentti pyrki sopimukseen lähinnä Lomén sopimuksen ehdoin ja komissio on puhunut, sanoisinko, ehdollisen liittymisen puolesta.
Meidän mielestämme on kyse epäyhtenäisestä sopimuksesta. Olisi ollut tarpeen solmia erillisiä sopimuksia, jolloin olisi voitu toimia tasaveroisesti ja yhtäläisen vastuun pohjalta. Ne kohdat, joissa tätä tasapainoa ei voitukaan saavuttaa, olisi pitänyt lykätä seesteisempiin ja varmasti analyyttisempiin neuvotteluihin. Euroopan unioni tunnusti esimerkiksi Etelä-Afrikan maataloutta suojaavien turvalausekkeiden koskevan myös niitä aloja, joissa on kilpailua Euroopan ja Etelä-Afrikan kesken. Etelä-Afrikan maataloustuotteista 75 % nauttii helpotetusta pääsystä markkinoillemme, ja vastauksena Etelä-Afrikka on omaksunut katsomme voivamme sanoa sen täysin objektiivisesti sellaisia kantoja, jotka ovat selkeästi ja ehdottomasti kielteisiä ja jossain mielessä jopa käsittämättömiä. Viittaan erityisesti kalastukseen ja viinin tuotantoon. Huolimatta tariffimyönnytyksistä Etelä-Afrikan kalastusvientituotteille Euroopan maat ovat pyytäneet Etelä-Afrikan aluevesille pääsyn säätelemistä, minkä Etelä-Afrikka on torjunut. Etelä-Afrikka soveltaa omiin tuotteisiinsa eurooppalaisia nimityksiä meidän sekä kolmansien maiden markkinoilla vastineeksi meidän alallemme annetusta rahallisesta tuesta. Kaikki tämä on meistä liiallista ja epäloogista. Tästä syystä katsomme, että meidän on kerrottava Alleanza Nazionalen tavoin äänestävämme vastaan, vaikkakin tähdennämme sitä, että olemme ehdottoman valmiita tulevaisuudessa tukemaan pitkää ja vaikeaa Etelä-Afrikan kasvu- ja kehitysprosessia sellaiselta pohjalta, joka ei aiheuta epäoikeudenmukaisuutta ja vääryyksiä.

Smet
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa sanomalla, että minusta on ikävä todeta, että unioni kyllä taistelee ulkoisesti rotuerottelua vastaan eikä lainkaan tuloksetta, mutta vaatimus toisenlaiseen rotuerotteluun kasvaa sisäisesti, sillä samalla kun Etelä-Afrikka vapautuu rotujen perusteella jaetusta yhteiskunnasta, yhä useammat eurooppalaiset valitsevat etnisen suvaitsemattomuuden.
Samalla kun enemmistö Etelä-Afrikassa on äänestänyt Nelson Mandelaa, merkittävä osa eurooppalaisista äänestää Jörg Haideria ja kumppaneita. Tämä huolestuttaa minua, ja meidän kaikkien on syytä olla tästä huolissamme, sillä meidän uskottavuutemme taistelussa syrjintää vastaan ulkomailla riippuu sellaisen epäoikeudenmukaisuuden vastustamisesta omassa maassamme.
Tämän sanottuani olen iloinen sopimuksesta, jota käsitellään tänään. Kiitokset komission jäsen Kinnockille hänen mietinnöstään. Se koskee kauppasuhteita, kehitysapua ja myös poliittista yhteistyötä. Nämä kolme osa-aluetta ovat toisistaan riippuvaisia ja muodostavat osan Euroopan panoksesta Etelä-Afrikan demokratisointiin, ja tämä siinä toivossa, että koko eteläinen Afrikka seuraa mukana. Kuten Euroopan yhteisö tukee Keski- ja Itä-Euroopan maiden järjestelmien demokratisointia kaupan, kehittämisen ja yhteistyön avulla, siten pyritään käsiteltävänämme olevalla sopimuksella antamaan vauhtia Etelä-Afrikan demokratialle, sillä vaikka Etelä-Afrikka kuuluu maantieteellisesti Afrikan mantereeseen, me kaikki tiedämme, että se on mantereen taloudellinen veturi.
Etelä-Afrikka eroaa poliittisesti monista muista Afrikan valtakoneistoista. Rauha ulkomaiden kanssa, turvallisuus maan sisällä, oikeusvaltio, vaalit, ihmisoikeuksien kunnioittaminen ja kunnollinen hallinto ovat osa poliittisia prioriteetteja, vaikka käytännössä onkin paljon parannettavaa. Taloudessa kasvu ja kehitys luovat lisää hyvinvointia ja vähentävät köyhyyttä verrattuna muuhun Keski- ja eteläiseen Afrikkaan. BKT sekä asukasta kohti että pariteetein laskettuna eroaa paljon Afrikan keskiarvosta ja muistuttaa oikeastaan kovasti Keski- ja Itä-Euroopan maiden tilannetta.
Maailmanpankin mukaan Etelä-Afrikalla menee suunnilleen yhtä hyvin kuin Slovakialla ja paremmin kuin Puolalla tai Unkarilla. Vitsikkäästi voisi sanoa, että jos Etelä-Afrikka sijaitsisi Itä-Euroopassa, sen jäsenyyttä Euroopan unionissa voitaisiin ehkä ajatella. Etelä-Afrikan tasavallan väkiluku on sama kuin Espanjan ja pinta-ala sama kuin Ranskan, Saksan ja Britannian yhteensä, mikä antaa sille hyvät mahdollisuudet tiennäyttäjän rooliin tällä herkällä alueella. Väkivallattoman vallansiirron kokeilua täytyy kuitenkin seurata rauhanomaisen yhteiselon onnistuminen. Siksi täytyy myös onnistua estämään etniset tai rodulliset jännitteet talouskasvun, sosiaalisen edistyksen ja myös hyvinvoinnin leviämisen avulla. Tämä vaatii poliittista vakautta ja demokratian lujittumista, ja niinpä kaupalliset sitoumukset on tehty riippuvaisiksi näistä molemmista mittapuista.
Siksi sopimuksen mukaan täytyy olla olemassa valvova yhteistyöneuvosto. Parlamenttien välisistä suhteista vastaavan valtuuskunnan puheenjohtajana olen iloinen tämän sopimuksen solmimisesta mutta myös siitä, että tähän sopimukseen on otettu mukaan sekä institutionaalinen kehittäminen että poliittinen yhteistyö, sillä kaupalliset sopimukset täytyy kytkeä institutionaalisiin takuisiin. Eihän poliittinen tukikaan ole mahdollista ilman taloudellista apua.
Siksi olen myös pahoillani aikomuksesta - ja sanon tämän myös komissiolle ja neuvostolle - leikata Etelä-Afrikan jälleenrakentamista ja kehitystä koskevan Eurooppa-ohjelman budjettikohtaa. Kysynkin heti komissiolta, kuinka se aikoo käyttää nämä 125 miljoonaa euroa vuodessa. Tilintarkastustuomioistuin on esittänyt arvostelua. Tämän parlamentin kehitys- ja yhteistyövaliokunta on tehnyt suosituksia. Rahan käyttämisessä näyttää olevan ongelmia.
Sitten lopuksi, olen pahoillani niiden parin jäsenvaltion vuoksi, jotka oman edun ajamisen takia ovat huolehtineet siitä, että tämä sopimus on antanut odottaa itseään vuosien ajan.

Souchet
Arvoisa komission jäsen, vaikuttaa siltä, että viinien ja väkevien juomien osalta on edelleen sellaisia merkittäviä ongelmia, jotka haittaavat Euroopan unionin ja Etelä-Afrikan välisen sopimuksen saattamista hankaluuksitta voimaan.
Meidän on välttämätöntä tietää, onko Etelä-Afrikka ryhtynyt tarpeellisiin toimiin vai ei, jotta muutamia kaikkein tärkeimpiä nimityksiä, kuten portviinin ja sherryn nimityksiä, ei enää käytettäisi Etelä-Afrikan Euroopan yhteisöön viemien tuotteiden nimissä, ja että näiden nimitysten käyttö lopetettaisiin viiden vuoden sisällä kaikkien vientituotteiden nimissä.
Lisäksi emme pysty ymmärtämään, arvoisa komission jäsen, kuinka te voitte harkita eteläafrikkalaisten viinien nykyisen tuonnin nostamista 320 000 hehtolitraa, pankaa tämä merkille pitämättä kiinni edes vähimmäistulleista tai ilman sitä vaaraa, että koko eurooppalaiselle viinialalle aiheutetaan vakavaa vahinkoa.
Jotta tämä näkemysero voitaisiin korjata, uskon ymmärtäneeni, että sopimuspöytäkirjan 10 liitteen muuttaminen riittäisi, ja lisäksi minusta olisi kovin mieluisaa, jos te voisitte tässä asiassa luvata meille rauhoittavia seikkoja. Mutta joidenkin tietolähteiden mukaan näyttäisi siltä, että tätä liitettä olisi pakko muuttaa, mikäli liitettä ei vahvistettaisi 30. syyskuuta. Niinpä haluaisin tietää komission kannan siitä, onko tämä 10 liite tänä päivänä vielä voimassa, kuusi päivää alkuvaiheessa määrätyn määräpäivän jälkeen, vai onko komissio ehdottanut muutosta.
Arvoisa komission jäsen, meistä tuntuu siltä, että Pretoriassa sopimuksen sisältöä sekä varsinkin 10 liitettä, tulkitaan eri tavalla kuin komissiossa. Pyydämme teiltä joka tapauksessa sitä, että ette harkitse yleissopimuksen solmimista ilman, että ensin solmitaan viinien osalta oikeudenmukainen sopimus, joka ei ole vahingollinen kummankaan kannalta.

Van Hecke
Arvoisa puhemies, kuten suurin osa kollegoista täällä, minäkin olen iloinen siitä, että sopimus on saatu aikaan. Tämä on ilman muuta tärkeä sopimus, joka helpottaa Etelä-Afrikan kytkemistä maailmantalouteen, parantaa poliittista vakautta koko alueella ja vahvistaa joka tapauksessa kovasti kahdenvälisiä suhteitamme. Kauppasopimus poikkeaa perinteisistä sopimuksista, koska siinä otetaan huomioon Etelä-Afrikan erityspiirteet. Siksi maataloussektoria ei ole jätetty ulkopuolelle ja kehitysyhteistyötä painotetaan vahvasti, mikä on oikein. Tämä sopimus antaa tärkeän sysäyksen. Se ei saa kuitenkaan olla päätepiste. Välttämätöntä seurantaa ei saa unohtaa.
Lisäksi täytyy tehdä lisää sopimuksia, jatkaen syntyneen dynamiikan pohjalta, joillakin sektoreilla, kuten kalastussektorilla. Vaikka suhtaudunkin innokkaasti saavutettuun sopimukseen, en suhtaudu lainkaan niin innokkaasti siihen, miten se on saatu aikaan. Olen asunut ja työskennellyt kaksi edellistä vuotta Etelä-Afrikassa. Olen joutunut näkemään, kuinka Eurooppa on joutunut eteläafrikkalaisen lehdistön hampaisiin korporativististen ja protektionististen piirteiden vuoksi, jotka ovat olleet jyrkässä ristiriidassa sateenkaarivaltiolle annettujen kauniiden solidaaristen aiejulistusten kanssa.
Sen jälkeen, kun neuvosto hylkäsi komission jäsen Pinheiron saavuttaman sopimuksen, Etelä-Afrikassa kysyttiin jopa julkisesti, olisiko enää ylipäänsä järkevää solmia sellaista sopimusta. Eurooppa samastetaan Etelä-Afrikassa vielä pitkään portviiniin ja sherryyn. Siinä mielessä sopimuksen valmisteluaikana on menetetty tilaisuus poistaa Euroopan linnoituksen imago.
On oikein, että mietinnössä kiinnitetään paljon huomiota tämän sopimuksen alueellisiin seurauksiin. Esittelijä on maininnut, että jotkin SACU-maat menettävät huomattavan osan niille hyvin tärkeistä tullimaksutuloista. Sopimuksessa on pyritty ennakoimaan tämä erityisesti parlamentin painostuksesta, mutta valppautta tarvitaan. Tämän sopimuksen täytyy kannustaa Etelä-Afrikkaa edistämään alueellista yhteistyötä ja vaikuttaa siihen, että Etelä-Afrikan taloudesta tulee kehityksen veturi koko alueella.
Arvoisa puhemies, kuulun niihin, jotka pitävät Etelä-Afrikasta: maasta, kansasta ja sen johtajista. Tämä erityinen hengenheimolaisuus ei kuitenkaan voi eikä saa olla tekosyynä sille, että reunaehtoihin ei sovelleta samoja normeja kuin muiden AKT-maiden tapauksessa. Rehellisyyden nimessä meidän on tunnustettava, että Etelä-Afrikka kärsii viranomaisten väärinkäytöksistä, kuten lisääntyvästä korruptiosta ja rikollisuudesta. Ystävyys syntyy hyvistä sopimuksista.
Tämä sopimus ei tuo mukanaan meille pelkästään oikeutta vaan myös velvollisuuden vaatia edelleen hyvää hallintoa ja asianmukaista puuttumista rikollisuuteen. Samalla meidän kuitenkin täytyy tosiasiallisesti tukea Etelä-Afrikan hallitusta sen taistelussa kahtia jakautunutta yhteiskuntaa vastaan. Arvoisa puhemies, vain siinä tapauksessa, että onnistumme, voidaan puhua todellisesta kumppanuudesta Euroopan ja Etelä-Afrikan välillä.

Cunha
Arvoisa puhemies, saamieni tietojen mukaan Etelä-Afrikan ja Euroopan unionin välillä on yhä vieläkin eriäviä tulkintoja viinejä koskevasta erityissopimuksesta, erityisesti portviini- ja sherry-alkuperänimitysten käytöstä.
Sopimusosapuolten välillä syyskuun alussa pidetyssä kokouksessa Euroopan unioni ymmärsi sopimuksen tarkoittavan sitä, etteivät eteläafrikkalaiset käyttäisi portviini- ja sherry-nimityksiä 12 vuoden pituiseksi suunnitellun ajanjakson jälkeen, joten olisi siis tarpeellista ryhtyä jo tässä vaiheessa pohtimaan noiden eteläafrikkalaisten tuotteiden vaihtoehtoisia nimiä. Etelä-Afrikan tulkinta on sitä vastoin se, että keskustelut noiden nimitysten korvaamisesta uusilla nimillä, joita koskevan sopimuksen on silloin oltava jo olemassa, on aloitettava vasta noiden 12 vuoden kuluttua.
Jos tuota sopimusta ei ole tehty, Etelä-Afrikka voi mielestään jatkaa nykyisten nimitysten käyttämistä. Mikäli tällainen tilanne syntyy, on vältettävä ehdottomasti portviini- ja sherry-alkuperänimitysten epäselviä tulkintoja, sillä ne ovat todellakin Euroopan maantieteeseen liittyviä, suojattavia nimityksiä, eikä niiden kanssa rinnakkain voi esiintyä viinimerkkejä muilta, näitä nimityksiä rankaisematta käyttäviltä seuduilta. Ja ennen kaikkea - yleisten asioiden neuvoston tämän vuoden heinäkuussa tekemien päätelmien linjan mukaisesti - viinejä koskevan erityissopimuksen on oltava tehty ennen sopimuksen kauppaa koskevan osan ensi tammikuuksi suunniteltua voimaantuloa.
Mikäli näin ei käy, sopimuksen alkamisajankohtaa on lykättävä. Kyse ei ole siitä, etteikö meillä olisi poliittista tahtoa vakiinnuttaa kiinteä yhteistyö Etelä-Afrikan kanssa, joka on suuri maa Afrikassa ja jo tätä nykyä tärkeä Euroopan unionin kauppakumppani. Kyseessä on pitkän aikavälin toimeentuloomme olennaisesti liittyvän periaatteemme, eli alkuperäisten, suojattujen tuotteidemme alkuperänimityksien kunnioittaminen. Näitä nimityksiä suojaa muuten myös Maailman kauppajärjestö teollis- ja tekijänoikeuksiin liittyvien määräysten perusteella.
Mikäli Euroopan unioni ei kykene turvaamaan näitä periaatteita, se menettää täysin kasvonsa niissä neuvotteluissa, jotka alkavat piakkoin Maailman kauppajärjestössä vuosituhannen vaihteen neuvottelukierroksen puitteissa. Toistan, että kyse ei ole itse sopimuksesta, vaan siitä, miten yhdistää tuo yhteistyösopimus omien periaatteidemme kunnioituksen ja omien etujemme puolustuksen kanssa.

Nielson
. -(EN) Taitaa olla miltei ainutlaatuinen tapaus, kun parlamentti hyväksyy sopimuksen ennen kuin sitä on varsinaisesti allekirjoitettu. Tänään me näytämme valmistautuvan juuri siihen. Minulle on suuri kunnia ja etuoikeus, että tämän merkittävän tapahtuman aiheena on Etelä-Afrikan kanssa tehty sopimus, josta minä olen nyt vastuussa komissiossa.
Viikon kuluttua olen käynyt Etelä-Afrikassa kolme kertaa tänä vuonna. Ensimmäisen vierailuni tarkoituksena oli juhlia vuosien solidaarisuuden puolesta taistelemista. Puheen pitäminen vankien ruokasalissa Robben Islandilla oli miellyttävä kokemus. Toisella vierailukerralla edustin kotimaatani presidentti Mbekin virkaanastujaisissa. Nyt odotan innolla lähtöäni Pretoriaan ensi maanantaina tämän sopimuksen varsinaiseen allekirjoittamis- ja käynnistämistilaisuuteen.
Haluan kiittää parlamenttia, ja erityisesti kehitysyhteistyövaliokunnan esittelijää, Kinnockia, siitä ripeästä ja kitkattomasta tavasta, jolla se on valmistautunut siihen, että parlamentti hyväksyy Etelä-Afrikan kanssa käymiemme neuvottelujen tuloksen, ja siitä erittäin aktiivisesta ja sitoutuneesta tavasta, jolla se on avustanut tätä prosessia vuosien kuluessa.
Ensi viikolla me allekirjoitamme tämän sopimuksen Pretoriassa. Viime päivien aikana olemme kuulleet eräiden EU:n jäsenvaltioiden joidenkin henkilöiden vihjeitä siitä, että tämä iloinen tapahtuma saattaa mennä pilalle, koska rinnakkaiset neuvottelut Etelä-Afrikan kanssa EU:n ja Etelä-Afrikan välisen viini- ja väkijuomasopimuksen osalta ovat ajautuneet viime hetkellä vaikeuksiin. Menemättä periaatteessa epäasiallisuuksiin tuollaisista vihjeistä, haluaisin korostaa sitä, että molemmat osapuolet tekevät lujasti töitä löytääkseen nopean ja molempien osapuolten kannalta hyväksyttävän ratkaisun merkittäviin ongelmiin, joita viinejä ja väkijuomia käsittelevät asiakirjat sisältävät. Itse asiassa, torstaina molempien osapuolten neuvottelijat tapaavat jälleen Brysselissä päästäkseen sopimukseen viini- ja väkijuomakysymyksessä. Olen varma, että he onnistuvat siinä.
Souchet'n ja muiden esittämään kysymykseen, mitkä ovat seuraukset, jos viini- ja väkijuomasopimusta ei saada ajoissa, minulla on vastaukseksi seuraavat huomautukset.
Tästä keskusteltiin heinäkuussa, ja se selvitettiin komission tekemässä sisäisessä ilmoituksessa. Ei erityisen taloudellisen tuen 15 miljoonaa euroa Etelä-Afrikan viinisektorille eikä 32 hehtolitran verottoman viinikiintiön pidä astua voimaan niin kauan kuin viini- ja alkoholisopimus ei ole voimassa. Olemme kertoneet tämän eteläafrikkalaisille ja saattaa olla, että haluamme täsmentää sitä kirjelmissä, jotka allekirjoitetaan kauppasopimuksen väliaikaisen soveltamisen yhteydessä.
Kauppaa, kehitystä ja yhteistyötä koskeva sopimus, joka allekirjoitetaan 11. lokakuuta on mielestäni erittäin hyvä sopimus. Se on energinen symboli EU:n poliittisesta sitoutumisesta uuteen apartheidin jälkeiseen Etelä-Afrikkaan. Etelä-Afrikalle uskalias siirto kohti kauppaa, kehitystä ja yhteistyötä koskevaa sopimusta EU:n kanssa on symboli sen sitoutumisesta taloudelliseen rakennemuutokseen ja sen täyden aseman takaisin saamiseen kansainvälisessä yhteisössä.
Sopimus on yksi kunnianhimoisimmista kumppanuussopimuksista, jonka EU on koskaan tehnyt kolmannen maan kanssa. Se vahvistaa EU:n selkeää päättäväisyyttä tukea muutos- ja uudistusprosessia Etelä-Afrikassa ja heijastaa molempien osapuolten halua laajentaa entisestään niiden poliittisia, kaupallisia ja yhteistyökontakteja, joista hyötyy Etelä-Afrikka, ja todellakin koko eteläisen Afrikan alue kokonaisuutena.
Sopimus aukoo uusia uria EU:n ja Etelä-Afrikan väliseen yhteistyöhön monilla aloilla. Kun sopimusta tarkastelee erityisestä kehitystyötä koskevasta näkökulmasta, toivon vilpittömästi, että se myötävaikuttaa köyhyyden lopulliseen hävittämiseen ja hyvinvoinnin edistämiseen Etelä-Afrikassa kunnioittaen täydellisesti demokratian periaatteita ja perusihmisoikeuksia.
Kinnockin mietintö antaa erinomaisen ja pääosin tarkan kuvauksen sopimuksen mahdollisuuksista ja päämääristä. Kuitenkin jossakin kohdin ja suokaa anteeksi, että teen joitakin teknisiä huomautuksia toive näyttää olevan ajatuksen alkuunpanija. Esitän muutaman esimerkin.
Päinvastoin kuin mietinnössä väitetään sivulla 8, alueellinen suoja ei koske koko SADC-maiden aluetta, vaan ainoastaan BLNS-maita, jotka kuuluvat Etelä-Afrikan tulliunioniin. Koska nämä maat käytännössä käyttävät samoja ulkoisia tulleja kuin Etelä-Afrikkakin, oli järkeenkäypää tarjota niille samanlaisia suojalausekkeita, mutta tämä järjestelmä ei päde koko SADC-maiden alueeseen. Ei ole myöskään vielä päästy sopimukseen siitä, vapauttaako EU Etelä-Afrikan autojen varaosien tuonnin kolmen vuoden sisällä, kuten mietinnön sivulla 9 näytetään ilmoittavan. Tämä vaihtoehto riippuu Etelä-Afrikan omista ponnistuksista tällä alalla, ja sitä tarkastellaan uudelleen vuoden 2000 jälkimmäisellä puoliskolla. Jos Etelä-Afrikan osapuoli tarjoaa merkittäviä markkinamahdollisuuksia EU:lle, me kykenemme poistamaan täydellisesti omat tullimme vuoteen 2003 mennessä. Jos ei, EU:n autosektorin vapauttaminen vie kauemmin.
Vastakohtana sille, mitä mietinnön sivulla 10 ehdotetaan, hyvä hallinto ei tiukassa juridisessa mielessä ole sopimuksen olennainen osa. Neuvottelumandaattimme ei edellyttänyt tällaista. Sopimus ilmaisee kuitenkin, että molemmat osapuolet vakuuttavat, että ovat hyvän hallinnon periaatteiden kannalla ja asettavat tämän konseptin olennaiseksi osaksi sopimusta. Mutta lukuun ottamatta tämän kaltaisia epätarkkuuksia, mietintö on, kuten olen jo sanonut, erittäin tarkka ja erittäin hyvin kirjoitettu. Ja minä tietenkin yhdyn täysin siinä esitettyihin positiivisiin johtopäätöksiin.
Tästä tulee mieleeni edessä oleva haaste , miten toteuttaa tämä sopimus mahdollisimman pian ja mahdollisimman hyvin. Koska se on niin sanotusti sekaluonteinen, meidän on odotettava sopimuksen hyväksymistä jokaiselta 15:ltä kansalliselta parlamentilta. Toivon, että tämä loistava ennakkopäätös, jonka pitäisi muodostua täällä tällä viikolla, innostaa kansallisia kollegojanne ottamaan tämä sopimus esityslistalle. Kokemukset muista sopimuksista ovat kuitenkin opettaneet meitä, että saattaa hyvinkin mennä kaksi tai kolme vuotta, ennen kuin EU:n viimeinen jäsenvaltio ratifioi sopimuksen. Näissä olosuhteissa olemme tyytyväisiä siihen, että neuvosto on päättänyt tilapäisesti soveltaa sopimuksen joitakin osia, eritoten kauppaa ja kehitystä koskevia kappaleita, 1. tammikuuta 2000 lähtien. Aion muutamien seuraavien viikkojen ja kuukausien aikana seurata hyvin tarkoin valmisteluprosessia kohti tuota päivämäärää varmistaakseni, että elintärkeät EU:n kaupalliset myönnytykset Etelä-Afrikalle todellakin vaikuttavat tehokkaasti tuona sovittuna päivänä.
Mitä tulee yhteistyön muihin näkökohtiin, moni asia on jo juridisesta näkökulmasta kohdallaan kehitysyhteistyö, Lomé, tiede ja teknologia. Mutta mitä tulee moneen muuhun näkökohtaan ja teemaan, olen varma siitä, että sopimus voi välittömästi tarjota suunnan pyrkimyksillemme ja ponnisteluillemme, vaikka sopimus ei olisikaan juridisessa mielessä vielä täysin käyttövalmis. Odottaessani muodollista ratifiointiprosessia ja tämän sopimuksen sisältämän hyväksytyn tekstin osan ohjaamana henkilökohtainen sitoumukseni on varmistaa, että yhteistyön olemassa olevia ja tulevia alueita EU:n ja Etelä-Afrikan välillä vahvistetaan ja syvennetään nopeasti ja tehokkaasti.

Kinnock Glenys
Arvoisa puhemies, kiitän komissiota tuosta vastauksesta, mutta minä kyllä otin esille BLNS-maille kohdistettavan apupaketin elementtejä koskevan kysymyksen, jonka osalta luvattiin järjestää kokous Lesothossa. Nämä maat odottavat edelleen jonkinlaista vahvistusta tästä kokouksesta, ja komissiosta on kerrottu niille, että se pidetään ennen sopimuksen allekirjoittamista. Niin ei selvästikään tapahdu, mutta me todella tarvitsemme jonkinlaista vakuuttelua, sillä nyt näistä maista tuntuu siltä, että komissio jättää ne pulaan.

Nielson
. -(EN)Voin rauhoitella teitä tuon kysymyksen osalta. Lesothon kokous pidetään 13. 14. lokakuuta, ja olemme valmistautuneet keskustelemaan BLNS-maiden edustajien kanssa siitä, miten noihin maihin menevä apupaketti organisoidaan. Eli olemme tässäkin asiassa oikeilla urilla.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komission jäsen Nielson.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Komission puheenjohtajan ilmoitus
Puhemies
Esityslistalla on komission puheenjohtajan ilmoitus päätöksistä, jotka komissio on tehnyt tämänpäiväisessä kokouksessa.

Prodi
Arvoisa puhemies, siitä ei ole kulunut edes kolmea viikkoa, kun te ilmaisitte luottamuksenne komissiolle. Siinä tilaisuudessa sitouduin hoitamaan joukon tehtäviä, ja olen iloinen, että olen täällä teidän edessänne osoittamassa, että uusi yhteistyön aikakausi toimielintemme välillä on alkanut. Huomaan, että tilaisuus ei ole suuri yleisömenestys, mutta suuret tavoitteet eivät ole koskaan yksinkertaisia.
Uusi komissio on hiljattain päättänyt kolmannen kokouksensa, ja haluan esittää tuloksista yhteenvedon. Ensimmäinen tärkeä aihepiiri käsittelee A1-virkojen julkaisemista. Viikko sitten panimme täytäntöön komission ylimmällä hallinnollisella tasolla useita merkittäviä vaihdoksia, jotka perustuvat koko nimitysmenettelyjä koskevan kulttuurin selkeään muuttamiseen. Haluaisin painottaa erityisesti sitä, että olemme sopineet alempien johtajien ja heidän tehtäviensä lähentämisestä tasaisesti ja siitä, että virkansa jättävän viranhaltijan kansalaisuus ei vaikuta seuraajan valintaan.
Viime viikolla joukko pääjohtajia siirtyi muualle, ja tänään päätimme julkaista seuraavat virat avoimiksi: yritystoiminnan, maatalouden sekä koulutuksen ja kulttuurin osastojen pääjohtajat; seuraavien pääosastojen varapääjohtajat: koulutus ja kulttuuri, kilpailu sekä ulkosuhteet. Nämä virat täytetään uusien menettelyjen mukaisesti. Olen pitänyt kiinni siitä, että menettelyt ovat avoimia ja nimitykset ansioperusteisia tämä on tavattoman tärkeää ja että nimitykset tehdään karsinnan jälkeen, jossa otetaan huomioon myös ulkopuolisten asiantuntijoiden mielipiteet.
Toinen kohta: komissio on keskustellut vuoden 1999 talousarvion täytäntöönpanosta ja huomannut, että on aloja, joilla tarvitaan siirtoja, jotka on tehtävä vuoden loppuun mennessä. Konkreettiset ehdotukset sisältävät ainoastaan muutoksia, jotka koskevat sidottujen määrärahojen jakoa. Päätavoitteena on kehittää 16. syyskuuta hyväksyttyä korjaavaa ja täydentävää lisätalousarviota 4/99 ehdottamalla komission silloisen ehdotuksen mukaisesti määrärahojen korotuksia seuraaviin kohteisiin: Phare 98 miljoonaa euroa, Tacis 68 miljoonaa euroa, humanitaarinen apu Turkille 15 miljoonaa euroa, humanitaarinen apu Kosovolle 21 miljoonaa euroa, yhteistyö Etelä-Afrikan kanssa 20 miljoonaa euroa, tropiikki ja trooppiset sademetsät 10 miljoonaa euroa. Nämä korotukset rahoitetaan 155 miljoonan euron suuruisilla uudelleenjärjestelyillä 4 budjettikohdasta sekä 10 miljoonan suuruisella siirrolla 3 budjettikohdasta.

Kolmas kohta koskee tammikuun loppuun mennessä tehtävää komission työohjelmaa. Olemme painottaneet työskentelyssä hyvän suunnittelun tärkeyttä. Komissio on tälle tavoitteelle uskollisena käynyt läpi sen aineiston, jonka osalta edellytetään kollegion päätöstä tästä päivästä tammikuuhun 2000 mennessä. Näin voimme kertoa teille ja neuvostolle suunnitelmistamme, jotta voitte ottaa ne huomioon suunnitellessanne omia töitänne seuraavien kuukausien aikana. Esittelen parlamentille tammikuussa 2000 viisivuotissuunnitelman, kuten täällä sovimme, jonka jälkeen vuosittainen suunnittelumme palaa tuttuihin uomiin. Haluaisin lisätä, että olen kollegoilleni ankara heidän työpanoksensa suhteen. Komissio vaatii hyvin valmisteltuja ehdotuksia ja ymmärrettäviä tekstejä ja tämän haluaisin vielä toistaa ymmärrettäviä tekstejä. Komissio ei ole kenenkään erityisetuja ajava sihteeristö. Haluamme saada takaisin roolimme Euroopan liikkeellepanevana voimana ja niinpä haluamme puhaltaa yhteen hiileen. Ohjelmaamme olemme jo teille ehdottaneet, ja esittelemme sen analyyttisesti ja perinpohjaisesti.
Neljäs kohta: Euroopan elinkeinoelämän kilpailukykyä käsittelevä kertomus. Komissio on hyväksynyt elinkeinoelämän kilpailukykyä koskevan vuosittaisen kertomuksen, jonka teemana oli rakennemuutos. Lisäksi olemme käyneet läpi muutamia terästeollisuutta ja metsäteollisuutta koskevia kertomuksia. Minun on lisättävä, että sekä komission jäsen Liikanen että minä itse aiomme toimia sen eteen, että tulevaisuudessa komissio keskittyy yrityspolitiikassa horisontaalisempiin kysymyksiin, sillä nyt on parempi jättää alakohtaiset keskustelut toisille päättäjille.
Viides kohta: uusi sisämarkkinastrategia. Komission jäsen Bolkensteinin perusteellisen kertomuksen ansiosta olemme pohtineet sisämarkkinoiden prioriteetteja seuraavien viiden vuoden aikana. Toimintasuunnitelma valmistuu tämän vuoden lopussa. Tiedonannon tarkoituksena on määritellä sisämarkkinoita koskevat mahdolliset tavoitteet ja toimet seuraavaksi viisivuotiskaudeksi. Aiomme omaksua käyttöömme edellisen toimintasuunnitelman hienoimman osatekijän eli niin sanotun sisämarkkinoiden tulostaulun ja aiomme taata sen, että asianmukaiset menetelmät ovat olemassa tavoitteiden arviointia, valvontaa ja tarkentamista varten.
Komissio ottaa mielellään vastaan huomioita ja reaktioita ennen lopullisen päätöksen tekemistä marraskuun lopussa, sillä tämänpäiväinenhän oli lähinnä tiedonantomenettelyyn kuuluva esittely. Niinpä edessä on keskustelu parlamentin kanssa sekä useita kuulemistilaisuuksia, ja vasta marraskuussa pääsemme, sanoisinko, operatiiviseen ehdotukseen asti. Se on aivan oma lukunsa, jossa yhteistyö parlamentin kanssa on erinomaisen tärkeää. Lopuksi, eli aivan viime minuuteilla, komission jäsen Verheugen selittää, kuinka laajentumista koskevien ensi viikolla tehtävien päätösten valmistelussa edetään. Myös tämä on vain menettelyjä koskeva huomautus, mutta se käsittelee kaikkein tärkeintä ongelmaa, joka meillä on edessämme.
Ensi viikolla meidän on hyväksyttävä jäsenehdokasvaltioiden edistymistä kuvaavat kertomukset. Komission jäsen Verheugen on jo ottanut yhteyttä, jotta parlamentin ulkoasioiden valiokunnalle tiedotettaisiin tilanteesta välittömästi. Niinpä ensi viikolla käsittelemme aihetta, joka on yksi komission viisivuotiskauden tärkeimmistä: tästä alkaa konkreettinen toiminta laajentumisen eteen.
Näistä teemoista keskusteltiin tänään. Sen lisäksi jokaisessa komission kokouksessa käsitellään määrättömän monia menettelyjä koskevia seikkoja, joita ei kuitenkaan kannata parlamentille mainita.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi rauhoitella puheenjohtaja Prodia. Diktatuurin parlamentin ja demokraattisen parlamentin välinen ero on se, että diktatuurin parlamentti on aina täynnä ja siellä taputetaan ja että demokraattinen parlamentti ei ole kovin täynnä, koska ihmiset työskentelevät eri paikoissa.
Toiseksi haluan esittää huomautuksen komission pääjohtajien virkojen täyttämisestä uudelleen: suhtaudun myönteisesti komission poliittiseen rohkeuteen.
Lopuksi haluan esittää talousarviota koskevan kysymyksen: kun otetaan huomioon, että lähes kaikki määrärahojen siirrot keskittyvät menoluokkaan 4, toisin sanoen unionin ulkoisiin toimiin, ja että tämä seikka herättää paljon tyytymättömyyttä ryhmässäni ja yleensä budjettivaliokunnassa, eikö arvoisa puheenjohtaja ole sitä mieltä, että rahoitusnäkymiä pitäisi tarkistaa unionin ulkopolitiikan osalta?

Prodi
Hyvä parlamentin jäsen Baròn, ensimmäisen huomionne osalta yhdyn mielihyvin sanomaanne parlamentin luonteesta. Toisen seikan osalta totean, että olemme tänään rajoittaneet huomiomme erittäin kiireellisiin pohdintoihin ongelmista, jotka ovat ehdottoman ainutlaatuisia, kuten monet ovat varmaan huomanneet. Jos käymme läpi tarvittavien toimien luetteloa, löydämme sieltä Turkin, sekä kaikki kiireelliset tapaukset, joiden vuoksi oli välttämätöntä ja tarpeellista muuttaa talousarviota. Emme ole tehneet minkäänlaista talousarvion suurten menolukujen uudelleenarviointia. Jos otamme tällaisen asian käsittelyyn, niin minun on sanottava, parlamentin jäsen Baròn, että meidän ei ainoastaan täytyisi arvioida uudelleen koko ulkopolitiikkaa, vaan sanoisin, että meidän olisi järjesteltävä uudelleen kaikki talousarvion luvut. Rehellisesti sanoen talousarvion rakenteella on pikemminkin historialliset juuret kuin tulevien tarpeiden ohjaama rakenne, mutta tämä on yksi niistä kahdesta tai kolmesta haasteesta, johon meidän on yhdessä tartuttava. En siis vastaa yksittäisten lukujen osalta, koska se ei tunnu oikealta, mutta tartun tarjoamaanne tilaisuuteen, hyvä parlamentin jäsen, todetakseni, että itsekin alkaessani tutkia suuria meno-osuuksia huomaan, että kulkuamme ohjaa pikemminkin historia kuin tulevat tarpeet.

Thors
On selvää, että laajentuminen on lähitulevaisuuden tärkein kysymys. Ymmärtääksemme olette keskustelleet edistymiskertomuksista, jotka julkistetaan ensi viikolla. Osaa laajentumisestahan valvoo kuitenkin komission sijasta ministerineuvosto. Kyse on oikeus- ja sisäasioissa tapahtuvista edistysaskelista. Tiedämme, että neuvosto valvoo niitä, mutta käyvätkö tässä asiassa saavutetut edistysaskeleet ilmi kertomuksistanne? Vai käykö niin, kuten pelätä saattaa, että neuvosto jättää julkistamatta nämä edistysaskeleet? On erittäin huolestuttavaa, jos niin käy ja jos parlamentin jäsenet tai hakijamaat eivät pääse tiedoista osallisiksi.
Haluaisin esittää komission puheenjohtajalle pienen oheiskysymyksen: onko teillä jotakin sitä vastaan, että teidän pääministeri Lipposelle osoittamanne Tampereen huippukokousta käsittelevä kirje julkistettaisiin? Se on julkistettu Ruotsissa, ja luulen, että avoimen linjan kannattajana teillä ei ole mitään sitä vastaan, että se julkistettiin. Pääministeri Lipponen kieltäytyy kuitenkin julkistamasta sitä Suomessa. Mitä mieltä olette tästä asiasta?

Prodi
Hyvä parlamentin jäsen Thors, suhtaudun tähän kirjeeseen hyvin yksinkertaisesti. Minulla ei todellakaan ole mitään julkistamista vastaan, mutta kirjeen vastaanottajan täytyy julkistaa se, eikä lähettäjän. Niinpä tämä on todellakin sellainen päätös, joka kuuluu ministeri Lipposelle. Koska en ole kirjoittanut hänelle mitään salaista, sillä sellaisestahan ei ollut kyse, minulla ei ole tietenkään mitään julkistamista vastaan, mutta luulen kyllä, että olisi perusteltua vaatia, että julkistaminen olisi hänen henkilökohtainen päätöksensä.

Bigliardo
Puheenjohtaja Prodi, koska tunnen teidät siksi, että olette italialainen, sekä myös parlamentissa pidettyjen kuulemistilaisuuksien perusteella, tiedän, että teillä on vankkumaton tahto tehdä tästä parlamentista jotakin sellaista, joka ei ole vain symbolista. Kuitenkin minulla on sellainen tunne, että monissa jäsenvaltioissa yksittäisillä hallituksilla tätä tahtoa ei ole. Viittaan esimerkiksi siihen, miten niitä talousarvion varoja hoidetaan, jotka siirrämme jäsenvaltioihin. Oman maamme Italian tapauksessa rahat kulkevat esimerkiksi kauppa- ja teollisuusministeriön komiteoiden kautta, jotta rahoja yhä useammin siirrettäisiin jäsenvaltioille. Näihin rahoihin meidän on hyvin vaikea päästä käsiksi huolimatta valiokunnissa tekemästämme työstä.
Voitteko puuttua asiaan niin, että Euroopan parlamentin jäsenet voisivat jollain lailla seurata myös jäsenvaltioille annettujen rahojen kulkua hallinnollisissa elimissä?

Prodi
Jos asiaa tarkastellaan tiukasti valtakysymyksenä, se ei ole minun vallassani. Jos asiaa käsitellään kehotuksena, on ilman muuta selvää, että tällainen yhteistyö olisi toivottavaa, ja olen sitä mieltä, että olisi tehtävä kaikki sen toteutumisen eteen, myös siksi, että loppujen lopuksi näiden päätösten loppuunsaattamiseen tarvitaan kokonaisvaltaista tahtoa. Jos niillä osapuolilla, joiden on vietävä näitä päätöksiä eteenpäin, ei ole keskinäistä suhdetta, yrittäminen on tosiaan turhaa tai ainakin ajan hukkaa.
Ensimmäisen ongelman osalta, joka koskee näkemyksiä ja sitä, että parlamentista tulisi jotain hyvin tärkeätä, sanoisin, että tämä on molemminpuolinen sopeutumisprosessi. Ajattelen siis niin, että tuskinpa parlamentin nauttima voima on sille vain annettu, vaan se on aina hankittu ansioilla sekä avoimuuspyrkimyksillä.

Hautala
Arvoisa puhemies, komission puheenjohtaja Prodi mainosti, että hän on tekemässä eräänlaista kulttuurivallankumousta hallinnossa kierrättämällä korkeita virkoja. Minä haluaisin kysyä, mistä syystä yksikään uusista pääjohtajista ei ole nainen. Eikö teillä todellakaan ole ollut tarpeeksi päteviä hakijoita vai ettekö te osaa sellaisia hakea? Mistä syystä vain yksi komission jäsenten kabinettipäälliköistä on nainen? Minusta tuntuu, että meidän on tunnettava suurta huolta urakehityksestä komissiossa, niin että myös naiset pääsevät kohoamaan urallaan korkeammille paikoille. Haluaisinkin kysyä, millä tavalla te aiotte taata sen, että tämä niin sanottu lasikatto murretaan ja että naiset eivät pysähdy virkahierarkian alemmille tasoille?

Prodi
Teitte aivan oikein esittäessänne tämän kysymyksen, parlamentin jäsen Hautala. Muistutan vain siitä, että kulttuurivallankumoukseen vaaditaan pitempi aika, ja olemme vasta tehneet muutamia vaihdoksia, joiden tekeminen oli elintärkeää, sillä oli tarpeen näyttää esimerkkiä liikkuvuudesta maiden ja ihmisten osalta. Oli siis osoitettava, että virat eivät ole kenenkään pysyvä etuoikeus. Siksi teimme nämä kymmenen vaihdosta, jotka ovat kuitenkin olennaisen tärkeitä.
Olen itse pohtinut naiskysymystä aivan kuten tekin, ja on ollut äärimmäisen vaikea päästä nykytilanteessa tähänkään asti. Ongelma on kuitenkin vielä vaikeampi, hyvä parlamentin jäsen, sillä tilanne on hyvin vaikea vaihdosten yhteydessä: joko todella muutetaan rekrytointi- ja urapolitiikkaa tai sitten loppujen lopuksi ei pystytäkään tarttumaan ongelmaan. Tämä on juuri yksi niistä aiheista, joista meidän on kulttuurivallankumouksessa puhuttava ja josta on puhuttava myös hallinnon suhteen.
Sallinette vielä toisenkin huomion: hallinnon kulttuurivallankumous on paljon syvällisempi kysymys kuin ensin luulisi. Olen tullut tänne ulkopuolelta ja tehnyt hyvin uteliaana havaintoja hallinnollisen rakenteen luonteesta, ja minun on tosiaan sanottava, että olisi tarpeen keskustella tämän hallintolaitoksen perusfilosofiasta. Jokainen maailmaan syntynyt uusi poliittinen ja hallinnollinen todellisuus on aina ammentanut hallintomallistaan uutta voimaa, mutta täällä hallinto onkin kasvanut kerros kerrokselta tulevaisuuteen katsomatta. Kulttuurivallankumous piilee tässä, eikä vain siinä, että vaihdetaan kymmenen pääjohtajaa. Suurin haaste on paljon syvempi, ja sen on suunnattava meitä myös älyllisesti minullekin vielä tuntemattomaan suuntaan. Huomaan kuitenkin kaikkea tätä pohtiessani, että niitä ponnisteluja ei ole tehty, joilla hallinnosta olisi tehty sellainen, että se olisi komissiolta vaadittujen tehtävien tasalla.

Frahm
Puheenjohtaja Prodi, vaikka olettekin vasta aloittanut työnne, olette jo ehtinyt lyödä siihen oman melko vahvan leimanne, ja olen erityisesti seurannut lausuntojanne, jotka koskevat euron käyttöönoton jälkeistä talouspolitiikkaa. Haluaisin kysyä teiltä, onko teidän oman käsityksenne ja komission käsityksen mukaan olemassa sellaisia verotuksen muotoja, jotka eivät vaadi yhteistä politiikkaa eivätkä minkäänlaista yhdenmukaistamista euron käyttöönoton ja euron alkuun paneman yhdentymisen yhteydessä.

Prodi
Parlamentin jäsen Frahm, tämä kysymys todellakin edellyttäisi aiheesta vastauskonferenssia. Jos oikein ymmärrän, te vihjaatte verotuksen yhdenmukaistamiseen liittyviin ongelmiin. Juuri äsken päättyneessä komission kokouksessa komission jäsen Bolkenstein selvitti minulle tavalla, jota pidän ehdottoman oikeana ja täsmällisenä, miksi jotkut verotusta koskevat kohdat eivät tarvitse yhdenmukaistamista, vaan voivat aivan hyvin säilyä erilaisina, kuten esimerkiksi henkilöiden tuloverotus. Toisissa tapauksissa, kuten arvonlisäveron kohdalla, tarvitaan tietyssä määrin yhdenmukaistamista, sillä muuten aiheutuu kilpailuhäiriöitä. Sitten on vielä sellaisia tapauksia, kuten yritysten ja rahallisten tuottojen verotus, joiden tapauksessa on sen sijaan yhdenmukaistettava verotusta siltä osalta, miltä yhdenmukaistamatta jättäminen aiheuttaisi kilpailuvääristymiä. Tämä on yleisluonteinen kehys, ja on selvää, että sen sisältä on löydettävissä tuhansia erityistapauksia, sillä toisaalta jokainen näistä yleiskäsitteistä jakautuu moniin erityiskohtiin, joita ei mielestäni ole tarpeen pohtia nyt. Perusfilosofia on mielestäni kuitenkin tämä: on joitakin sellaisia kohtia, jotka häiritsevät kilpailua tai jotka ovat vapaan kilpailun vastaisia, jolloin ne on perusteellisesti yhdenmukaistettava, kun taas toisissa tapauksissa yhdenmukaistaminen olisi käsittääkseni vahingollista, eikä sitä olekaan tehty nykyisissä jäsenvaltioissa, joissa voidaan havaita jopa aluekohtaisia eroja.
Tämä on yksinkertainen, mutta myös hyvin selkeä opinkappale, sillä se on hajauttamisperiaatteen mukainen, ja pidämme sitä yleisesti omaksuttuna ja hyväksyttynä komission opinkappaleena.

Avilés Perea
Arvoisa komission puheenjohtaja, Espanjan lehdistössä on kerrottu valitettavasta tapauksesta, joka koskee lasten hyväksikäyttöä eräässä komission lastentarhassa. Tämä tapaus tuli tietoon vuonna 1997, eikä toistaiseksi ole tehty ilmeisesti mitään, jotta kyseisiä henkilöitä olisi rangaistu asianmukaisesti, eikä komissio ole käynnistänyt asiasta perusteellista tutkimusta eikä purkanut niiden henkilöiden sopimusta, joilla sellainen on ja jotka ovat vastuussa tapahtuneesta.
Sopimuksen myöntämiseen liittyy useita säännönvastaisuuksia, ja myös kyseisen lastentarhan toiminnassa on säännönvastaisuuksia. Komissio tiesi, mitä tapahtui, eikä se ole ratkaissut ongelmaa eikä edes yrittänyt ratkaista sitä, niin että lapsia, jotka ovat kaikkein tärkein asia, voitaisiin suojella riittävästi ja heidät voitaisiin siirtää sellaisten henkilöiden hoitoon, jotka pystyvät hoitamaan heitä ja huolehtimaan heistä asianmukaisesti.
Kyse on erittäin vakavasta asiasta, josta valitettavasti joudumme kuulemaan tiedotusvälineissä liian usein. Puheenjohtaja Prodi, mitä aiotte tehdä asialle?

Prodi
Arvoisa puhemies, kuulen ensimmäistä kertaa tästä ongelmasta. Jos otamme huomioon paikan ja syytöksen vakavuuden, uskon, että ainoa asia, johon voin ryhtyä, on tutkia asia perusteellisesti.

Blokland
Arvoisa puhemies, Euroopan komissio on päättänyt eilen antaa Paul Van Buitenenille virallisen nuhtelun. Oletteko te, puheenjohtaja Prodi, ja teidän kolleganne ottaneet huomioon Euroopan parlamentin ja monien äänestäjien näkemyksen, että tälle hälytyskellon soittajalle kuuluu juuri päinvastainen kohtelu kuin nuhtelu. Puheenjohtaja Prodi, teillä ei ole ollut tähän mennessä aikaa ottaa vastaan adressia, jossa vaaditaan Paul Van Buitenenin kunnian palauttamista. Nyt kun on melkein liian myöhäistä, haluan esittää teille nämä 6 253 nimikirjoitusta tällä tavalla. Minusta on ikävää, että tämä koko asia jää kuin myllynkiveksi Euroopan komission kaulaan.

Prodi
Arvoisa puhemies, tämä on ollut meidän kannaltamme hallinnollinen menettely, ja nyt jäämme odottamaan vetoomustanne, joka sitten tutkitaan perusteellisesti.
(Parlamentin jäsen Blokland esitti vetoomuksen puheenjohtaja Prodille.)
Hyvä, en usko, että tähän voisi muuta enää vastata.

Cox
Arvoisa puhemies, saanen ensiksikin kiittää puheenjohtaja Prodia hänen tämänpäiväisestä aloitteestaan. Vaikka tämänpäiväisten tiedonantojen sävy onkin melko hillitty, ne edustavat merkittävän institutionaalisen kynnyksen ylittämistä. Ne ovat merkki uudesta ajanjaksosta, josta te puhutte, ja haluaisin ryhmäni nimissä ottaa sen iloisena vastaan.
Saanko kysyä puheenjohtaja Prodilta, olisiko periaatteessa mahdollista, edellyttäen, että parlamentti ja komissio kykenevät virallistamaan asianmukaiset järjestelyt, tehdä näin säännöllisesti? Ensi viikolla, jos oikein ymmärrän, te olette myös valmis keskustelemaan laajentumiskysymyksistä, mutta periaatteessa se, mitä te olette aloittanut täällä tänään, on tärkeää, ja mikäli on mahdollista jatkaa tätä vuoropuhelua kahden toimielimen välillä asianmukaisin ja virallistetuin järjestelmin, joko henkilökohtaisesti teidän kauttanne tai muiden komission jäsenten kautta, sitä pidettäisiin tervetulleena ja asianmukaisena myös muilla istuntojaksoviikoilla, esityslistasta riippuen.

Prodi
Arvoisa puhemies, minun on sanottava, että toistaiseksi minulla ei ole laajentumiseen liittyvänä mitään sitoumuksia ensi viikoksi, sillä asiasta ei ole sovittu mitään. Luulisin, että komission jäsen Verheugen tulee, mutta minä olen varmasti paikalla.
On kyse hyvin vakavasta ja tärkeästä menettelytapakysymyksestä. Luulen, että mikäli sellaisen tiedotuksen, jota meidän on harjoitettava, täytyy toimia viisi vuotta täysipainoisesti, meidän on säädettävä selvästi, milloin puheenjohtaja on paikalla tai milloin yksittäiset komission jäsenet ovat paikalla tai milloin taas riittää kirjallinen tiedonanto, sillä muutoin tärkein hukkuu, ja suhteemme latistuvat. Uskon, että kaikkein vakuuttavinta olisi, mikäli me pienen komitean puitteissa määrittelisimme säännöt. Tietenkin puheenjohtaja on käytettävissä kaikissa niissä tapauksissa, joissa se on tärkeää ja välttämätöntä, sillä muutenhan sanotaan oikeutetusti, että keskustelun taso laskee. Tietystikin, mikäli asiat ovat vähemmän syvällisiä, täytyy taas perustellusti alentaa keskustelun tasoa asioiden mukaan.
Eli, mielestäni meillä on kolme tasoa: puheenjohtaja, erityisaloista vastaavat komission jäsenet ja rutiini, jonka täytyy sujua mahdollisimman nopeasti ja avoimesti Internetin tai kirjallisten tiedonantojen välityksellä , sillä keskustelu ei ole tarpeen. Meidän on varattava välitön kommunikointi sellaisiin tilanteisiin, joissa tarkoituksena on keskustelu. Näin ajattelen asiasta, ja tähän liittyvänä olen ilman muuta sekä mielihyvin parlamentin käytettävissä kaikissa sellaisissa tapauksissa, joissa ilmenee merkittäviä ongelmia.

Cashman
Kiitos, puheenjohtaja Prodi. Olen varma, että äänensävyni vuoksi kysymykseni ei yllätä teitä. Me Britanniassa olemme noudattaneet naudanlihan vientikieltoa. Naudanlihan vientikielto on kumottu, ja nyt yhden jäsenvaltion yksipuoliset toimet heikentävät aivan varmasti Britanniassa koko Euroopan unionin projektin henkeä. Minun kotiseuduillani, Ison-Britannian West Midlandsissa, asuu maatalousyrittäjiä, joilla on jäljellä hyvin vähän varoja elämiseen. Olisiko teidän mahdollista toimia pian, jotta ranskalaisia voitaisiin painostaa lopettamaan yksipuolinen naudanlihan tuontikielto?

Prodi
Arvoisa puhemies, juuri täällä tänä aamuna komission jäsen Byrne vastasi pyytäneensä kiireellisiä selvityksiä tästä asiasta. Mikäli kiireellisistä selvityksistä ei ilmene uusia tosiasioita, niin silloin hän pyytää tehtyjen toimien välitöntä kumoamista. Uskon, että kaikki tämä tapahtuu muutamassa tunnissa, ja niinpä komission jäsen Byrnen tämänaamuinen vakaa sitoumus konkretisoituu varmasti parin tunnin sisällä. Näin voidaan määrittää, oliko Ranskan hallituksen päätös tehty uusien tosiasioiden valossa, ja siinä tapauksessahan sillä on oma arvonsa, vai tehtiinkö päätös yleisten normien vastaisesti, jolloin on selvää, että se on jollakin lailla purettava lähituntien aikana.

Bonde
Haluaisin - mikä on minulle hyvin epätavallista - aloittaa kiittämällä komissiota siitä, että se on tänään paikalla niin runsaslukuisena. Mielestäni nyt aloitetaan hyvä tapa, että komissio kertoo tänään tiistaina pitämänsä kokouksen tapahtumista - tai siis edellisen päivän kokouksen tapahtumista, jos raportointi jää keskiviikkoon. Uskon, että se riittää, että se auttaa omalta osaltaan tekemään komission työstä avoimempaa. Sen vuoksi haluaisinkin kysyä, esittääkö komissio kokoustensa esityslistan ja tärkeimmät työasiakirjat ennen komission kokousta, niin että lehdet voivat julkaista joitakin asiakirjoja jo ennen kokouksen pitämistä ja niin että lehdistön mielenkiinto kokouksia kohtaan kasvaa.

Prodi
Hyvä parlamentin jäsen Bonde, ajan sallimissa rajoissa näin jo tapahtuukin siinä mielessä, että on olemassa esityslista, joka ei ole tietenkään salainen. Ongelma on siinä, että komissio tekee työtä todella tiukassa tahdissa, ja siksi emme voi mitenkään sanoa, mikä on tarkka esityslista kymmenen päivää ennen komission kokousta. Kuitenkin niiden suurten teemojen osalta, joista keskustellaan ja joita voidaan valmistella etukäteen, olemme jo lupautuneet toimittamaan tulevan työohjelmamme. Tähänhän puheessani jo sitouduin vähän aikaisemmin, eli siihen, että toimitamme tulevan työohjelmamme vuoden loppuun mennessä niin, että voimme siten yhdessä työstää suuria teemoja. Sen jälkeen esityslistaan tulee tietenkin muutoksia viime hetkellä, eikä tässä ole mitään salamyhkäistä, mutta on vaikea tiedottaa niistä silloin, kun kiireellisten tapausten yllättäessä saamme itsekin tietää niistä hieman ennen kokouksen alkua.

Helmer
Arvoisa puhemies, puheenjohtaja Prodi on maininnut Euroopan teollisuuden kilpailukyvyn alustussanojensa aikana. Hän sanoi, että tämä kysymys tulisi olemaan hänen esityslistansa merkittävimpiä seikkoja ja että Euroopan teollisuudessa tarvitaan rakenteellista muutosta. Esittäisin puheenjohtaja Prodille, että monien taloustieteilijöiden mielestä tärkeimmät tekijät teollisuuden kilpailukyvyn kannalta ovat ensiksikin yritys- ja työnantajamaksujen alentaminen ja toiseksi sen valtavan ja todellakin sietämättömän säännöskuorman keventäminen, joka asettaa Euroopan erittäin epäedulliseen asemaan verrattuna maailman muihin osiin. Meillä on työllistämisohjelma, joka perustuu neljään pilariin. Yksikään noista pilareista ei vaikuta merkittävästi työttömyysongelmaan lyhyellä aikavälillä. Ratkaisut työttömyyteen ovat täsmälleen samat kuin kilpailukykyyn, eli alennettu verotus työnantajille ja alennetut säännöstasot. Minkälaisen kannan komissio aikoo ottaa näissä asioissa?

Prodi
Parlamentin jäsen Helmer, minusta on erittäin mieluisaa, että minulle esitetään näitä kysymyksiä, sillä pohjimmiltaan kilpailun ja elinkeinoelämän tutkimus oli ammattini monien vuosien ajan. Olen täysin yhtä mieltä luettelemistanne kohdista: yritysverotuksen alentaminen ja sen yhdenmukaistaminen hyödyttävät paljon taloudellista kilpailua Euroopassa, kuten työn verotuksenkin alentaminen.
Mutta jos te kysytte minulta, mikä on ensimmäinen tekijä Euroopassa ja Euroopan elinkeinoelämän ongelmien taustalla, vastaan teille siekailematta: henkilöresurssit yrittäjyyden kannustimena ja siihen Euroopassa liittyvät ongelmat, ja samalla koko se ongelmakenttä, joka koskee taloudellisten rakenteiden mukauttamista uudenlaisen yrittäjyyden vaatimuksiin. Uskon siis, että henkilöresurssit ovat ensimmäisellä sijalla tuotannon kehittämistä koskevien ongelmiemme joukossa ja että verotuspuolikin on erinomaisen tärkeä. Voimme laittaa ne molemmat ensimmäiselle sijalle, jos te haluatte, mutta silti henkilöresurssit ovat mielestäni maanosallemme huomattavan paljon merkittävämpi ongelma, ja mikäli emme kiireellisesti ryhdy korjaamaan asiaa erittäin laajalla ohjelmalla, jolla vaikutetaan tämän alan toimintaan, en usko, että edes verojen alentaminen, jolla myös on oma suuri merkityksensä ja vaikutuksensa, riittäisi luomaan kehitystä Euroopan elinkeinoelämässä.

Napoletano
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää erittäin lyhyen huomautuksen. En uskaltaudu arvioimaan kollegojen esille ottamia kysymyksiä, mutta haluaisin sanoa, että tässä komission kanssa pidetyssä tilaisuudessa olisi ehkä keskityttävä keskustelemaan ja käsittelemään komission päätöksiä, sillä muutoin on vaarana eksyä toisen yhteydenpitovälineen, nimittäin kohta alkavan kyselytunnin puolelle. Luulen siis, että jos haluamme pitää kiinni tämän tilaisuuden merkityksestä, meidän on pidettävä se haluamissamme puitteissa.
Hyvin lyhyt kysymys puheenjohtaja Prodille organisaatioista. Toisessa asiantuntijakertomuksessa on kohta, joka käsittelee kansallisia etuja, jotka tulevat komissiossa jossain määrin esiin. Luulen, että komission kaltaiselle toimielimelle ei ole mitään pahempaa, petosten ohella, kuin kuvitella, että puolueettomuutta ja kansallisten etujen yläpuolelle asettumista ei ole olemassa. Tarkoittaahan aloittamanne politiikka pääjohtajien osalta myös sitä, että puolueettomuuden ja komission autonomian ongelma otetaan tarkasteluun sekä käsittelyyn ja että siihen tartutaan rohkeasti?

Prodi
Parlamentin jäsen Napoletano, jos katsomme reaktioita, sanoisin, että olemme olleet nimenomaan puolueettomia. Minuahan ovat arvostelleet kaikki Italian lehdistöstä alkaen, Espanjan lehdistöstä puhumattakaan, ja sama pätee myös Ranskan lehdistöön, ja saksalaisethan sanovat sen suoraan suullisesti. Eli olemme siis tehneet kaiken huonosti tai hyvin; enkä oikeastaan tiedä itsekään. Haluaisin kuitenkin painottaa yhtä erittäin tärkeää seikkaa: miksi olemme tehneet näin? Siksi, että ei voi olla olemassa todella eurooppalaista toimielintä, jos kolmenkymmenen vuoden ajan tietty virka oli varattu tietylle maalle tai kahdenkymmenen vuoden ajan tietylle henkilölle. Tässä on todella kyseessä Euroopan tulevaisuus, sellaisena kuin me sen näemme. Näissä tapauksissahan luultavasti tehdään virheitä, ehkä myös uhrataan erittäin kyvykkäitä ihmisiä, mutta tajuatteko, mikä on pelissä, tai tajuatteko, mikä meillä on edessämme? Edessämme on todellakin sen toimielimen tulevaisuus, jonka on oltava niin kansainvälinen kuin mahdollista.
Toiseksi näillä päätöksillä olen ottanut riskin, joka on hyvin suuri, ja myös tämä on merkki tulevaisuudesta. On varsin selvää, että tässä asiassa ylennysten täytyy perustua ansioihin, ja joskus se voi sotkea ja rikkoa tiettyä tasapainoa maiden välillä. Mutta tässä on kyseessä Euroopan tulevaisuus, ja sehän on jo valtavan tärkeä seuraamus. Olen huomannut sen reaktioissa. Tosiaankin pohdittuani asioita useiden maiden edustajien ja minulle vastaväitteitä esittäneiden ihmisten kanssa johtopäätös oli tämä: meidän on siis panostettava enemmän nuorten valmentamiseen, meidän on siis käytettävä enemmän energiaa lähettääksemme Brysseliin kyvykkäitä virkamiehiä. Tätä minä halusin! Panna alulle ketjureaktion, jolla tästä hallintomallista tulee maailman paras. On selvää, että se on haaste, sen ohella, mitä sanoin aiemmin vastauksena parlamentin jäsen Coxin kysymykseen: eli haaste sellaisen hallintomallin luomisesta, joka on niiden tavoitteiden mukainen, jotka haluamme saavuttaa, ja sen jälkeen haaste parhaiden henkilöiden valitsemisesta, vaikkakin ajoittain sen seurauksena maiden välinen tasapaino horjuisi selvästi. Uskon kuitenkin, että tämä on ponnistelujen arvoinen tulevaisuuden tavoite.

Kyselytunti (komissio)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komissiolle osoitetut kysymykset (B5-0030/1999).
Ensimmäinen osa

Puhemies


Alexandros Alavanos
Kysymys nro 28 (H-0465/99):
Aihe: Rakennusten staattisen kestävyyden tarkastaminen Kreikassa Kreikan Attikin aluetta vastikään ravistellut voimakas maanjäristys aiheutti valtavia tuhoja rakennuksille koko Attikin alueella sillä seurauksella, että kymmenet ihmiset saivat surmansa ja lukuisat ihmiset loukkaantuivat.
Kysyn komissiolta, mihin toimiin se voisi ryhtyä löytääkseen välittömästi varoja (esimerkiksi yhteisön tukikehyksen jäljellä olevista varoista tai muista yhteisön ohjelmista) julkisten tilojen, koulujen, sairaaloiden, sekä yhteisten työtilojen, kuten tehdasrakennusten, staattisen kestävyyden toteamiseksi välittömien ennaltaehkäisevien tarkastusten avulla koko Kreikan valtion alueella, jotta voitaisiin varmistaa näiden rakennusten sietokyky suurten maanjäristysten varalta?

Barnier
. -(FR) Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää parlamentin jäsen Alavanosia siitä, että hän antoi minulle tilaisuuden ilmaista ensimmäisen kerran komission tunteman huolen ja solidaarisuuden Kreikan tasavallan kansaa ja maan viranomaisia kohtaan. Pääministeri Simitis on esittänyt meille vetoomuksen, ja teidän kysymyksenne, hyvä parlamentin jäsen, välittää ja tukee tätä Euroopan unionille esitettyä apua ja solidaarisuutta koskevaa pyyntöä.
Komission jäsen Diamantopouloun kanssa olemme juuri tänään iltapäivällä kertoneet komissiolle rakennerahastosta rahoitettavista, mahdollisista toimista Kreikan tukemiseksi sekä auttamiseksi jälleenrakennus- ja korjaustöissä. Vakuutan Euroopan parlamentille, että rakennerahastoa koskevien säännösten ja tällä hetkellä käytettävissä olevien varojen puitteissa voimme tukea tuntuvasti onnettomuudesta kärsineitä kreikkalaisia, millä tarkoitetaan noin 20 000 taloutta, useista sadoista kuolonuhreista puhumattakaan. Olen valmis luettelemaan Euroopan parlamentille ne alat, joilla on nykyisten säännösten pohjalta mahdollista toimia. Myös Euroopan investointipankki aikoo ryhtyä toimiin. Siellä päätetään asiasta ensi joulukuun 7. päivänä pankin johtokunnan kokouksessa.
Eilen illalla keskustelin Tampereella Kreikan aluepolitiikasta vastaavan valtiosihteeri Partasin kanssa pyytääkseni häntä toimittamaan meille niin pian kuin mahdollista ja tiedän hyvin, että se on vaikeaa vahinkoarvion sekä mahdollisimman tarkkoja lukuja, jotta voimme sitoa käytettävissämme olevia määrärahoja. Tämä on se seikka, jonka halusin vastauksessani parlamentin jäsen Alavanosille kertoa.
Hyvät parlamentin jäsenet, pelkästään korjaustoimiin rajoittumatta parlamentin jäsen Alavanos esitti kysymyksen, joka on minusta aina ollut mielenkiintoinen ja muistan hyvin ne toimet, joihin ryhdyin omassa maassani ympäristöministerinä ollessani luonnon aiheuttamien onnettomuuksien osalta : tarvitaan ennaltaehkäisyä. Ennaltaehkäisy on aina halvempaa kuin korjaaminen. Vastaukseni on yleisluonteisesti myöntävä mitään tiettyä tahoa asiaan sitomatta, eli me voimme rahoittaa rakennerahastosta tutkimuksia maanjäristysten ennaltaehkäisyn alalta Kreikassa, kuten muissakin maissa, sillä ehdolla, että Kreikan hallitus sitä pyytää.
Lopuksi sanottakoon se, että koska olen puhunut siitä, mitä voimme tästä luonnonkatastrofista oppia, pitäisin tärkeänä myös sen ajatuksen korostamista, johon olen myös kiinnittänyt paljon huomiota ja olen sanonut sen kollegiossakin , eli ajatusta, jonka olen Euroopan parlamentillekin välittänyt, siitä, että eri jäsenmaissa omaksuttuja väestönsuojeluun liittyviä keinoja olisi koordinoitava paremmin. Itse kannatan ajatusta unionin väestönsuojeluun keskittyneestä elimestä, mitä pidän tärkeänä kansalaisten ja ilmenevien ongelmien kannalta, jotta voisimme toimia paremmin yhdessä, nopeammin sekä näkyvämmällä tavalla luonnonkatastrofien sattuessa joko unionin alueella tai sen ulkopuolella, sillä senhän vain Luoja tietää, sattuuko katastrofeja vastaisuudessakin niin paljon kuin nykytilanteen perusteella näyttää.

Alavanos
Kiitän arvoisaa komission jäsentä laajasta ja kiinnostavasta vastauksesta sekä herkkätunteisuudesta. Aluksi haluaisin tietysti kysyä häneltä, voisiko hän antaa seikkaperäisemmän vastauksen niiden ehdotusten osalta, joita hän itse ja komission jäsen Diamantopoulou ovat tehneet maanjäristyksen seurauksiin liittyvistä vaatimuksista. Toinen kysymys, joka liittyy kysymyksen varsinaiseen kohteeseen: vastaavasti kuin on olemassa Seveso-ohje, joka edellyttää työntekijöiden ja ympärillä asuvien kansalaisten suojelua teollisuusonnettomuuksilta, onko komissio sitä mieltä, että pitäisi ryhtyä joihinkin toimenpiteisiin erityisesti teollisuusyritysten suojelemiseksi luonnonkatastrofeilta, esimerkiksi maanjäristyksiltä? Kreikassa, Turkissa, aiemmin Napolissa, Taiwanissa, Meksikossa, joka paikassa on nähty, että teollisuuslaitokset ovat täysin ilman valvontaa. Kysynkin nyt, aikooko komissio tutkia tällaista mahdollisuutta?

Barnier
Hyvä parlamentin jäsen, luonnon aiheuttamien onnettomuuksien ennaltaehkäisy kuuluu jäsenvaltioille. Mutta juuri äsken kerroin teille, että mikäli jokin hallitus itse asiassa Kreikka ei ole ainoa maa, jota asia koskee: katastrofien tai voimakkuudeltaan erilaisten järistysten on nähty koettelevan muitakin maita kuin Kreikkaa, mutta ne eivät ole olleet niin vakavia , lyhyesti, mikäli jokin hallitus sitä pyytää, voimme tukea ja rahoittaa rakennerahastosta ennaltaehkäisyä koskevia tutkimuksia, joiden avulla voitaisiin kartoittaa onnettomuusriskiä asutuilla alueilla, minkä te mainitsitte kysymyksessänne, sekä myös tehtaisiin kohdistuvaa vaaraa, johon sisältyisivät myös teollisen katastrofin mukanaan tuomat lisäriskit.
Vastaan siis selvästi kysymykseenne: voimme ottaa asian hoitaaksemme sekä viedä pyynnön eteenpäin heti, kun jokin jäsenvaltio sellaisen meille esittää.

Puhemies


Madelin on ottanut nimiinsä Hervé Novellin
kysymyksen nro 29 (H-0470/99):
Aihe: Humanitaarisen katastrofin riski Afganistanissa Afganistanissa raivoava sisällissota on vaarassa aiheuttaa humanitaarisen katastrofin, etenkin koska talvi lähestyy.
100 000 -120 000 pakolaista on jo ajettu Panjsherin laaksoon ja maan koillisosaan, joka on komentaja Massodin hallussa. Nämä pakolaiset pakenevat talibanien brutaaleja hyökkäyksiä (kylien tuhoaminen, summittaiset teloitukset ja joukkohaudat, naisten sieppaaminen jne.).
Pakolaisten tilanne voi merkittävästi huonontua, jos talibanit saavat ajettua vielä 180 000 - 200 000 pakolaista Panjsherin laaksoon. Tämä laakso muuttuisi talven tullessa kuolemanlaaksoksi.
Eikö komissio ole sitä mieltä, että sen pitäisi kiireellisesti tutkia, olisiko ryhdyttävä humanitaarisiin toimiin tämän katastrofin estämiseksi Afganistanissa?

Nielson
ECHO valvoo tarkasti sitä, kuinka asuinseudultaan siirtymään joutuneiden henkilöiden tilanne on kehittynyt Afganistanissa keväällä tapahtuneiden sotatoimien jälkeen. Virasto on jatkuvassa yhteydessä Kansainväliseen Punaiseen Ristiin, YK:n järjestöihin, paikalla oleviin kansalaisjärjestöihin ja ECHOn omaan edustajaan. Hän on ollut suorittamassa tehtävää Kabulissa, jonka pohjoisosissa on havaittu pakolaisvirtoja. ECHOn edustaja on parhaillaan Panjsherin laaksossa arvioimassa tilannetta. Vaikea pääsy Panjsherin laaksoon, äärimmäisen räjähdysaltis tilanne ja alueella vallitsevan tilanteen huomattava poliittinen herkkyys vaativat interventiota, joka on tehtävä yhdessä eri humanitaaristen järjestöjen kanssa, jotta välttyisimme virhearvioinneilta emmekä tekisi huonoja päätöksiä. Kaikkien toimiemme on lisäksi oltava puolueettomia ECHOn saaman toimivallan luonteen mukaisesti.
ECHO suunnittelee myöntävänsä apua 1,5 miljoonaa euroa kaikille niille karkotetuille henkilöille, jotka oleskelevat eri rintamalinjojen lähellä, erityisesti Panjsherin laaksossa - kyse on viime huhtikuussa ja toukokuussa tapahtuneiden sotatoimien yhteydessä karkotetuista henkilöistä - ja Kabulissa. Tämä apu, joka on jo jätetty hyväksyttäväksi, ei sulje pois sitä, että saatamme joutua antamaan lisäapua ennen vuoden loppua. Uhka talven aiheuttamista vaikeuksista on todellakin muuttumassa todeksi.
Merkittävimpien humanitaaristen toimijoiden kanssa solmitun sopimuksen mukaisesti avun erityisenä tarkoituksena on vakauttaa alueen humanitaarisia rakenteita tukemalla karkotettuja henkilöitä siten, että heille annetaan lääkeapua, elintarvikeapua ja suojaa. Humanitaaristen toimien toteuttamiseen liittyvistä käytännön yksityiskohdista päätetään yhteistyössä kentällä olevien kumppaneidemme kanssa. Olemme valmiita jatkuvasti muuttamaan panostamme, erityisesti voimakkaasti vaihtelevan sotilaallisen tilanteen vuoksi.

Madelin
Tässä on kyseessä vastaus byrokraateille ja teknokraateille. Todellisuudessa Euroopassa ollaan hyvin hitaita, siellä tehdään liian vähän ja tämä puolueettomuus, josta puhuitte, on minusta skandaali.
Kysymykseni käsittelee humanitaarista apua Panjsherin laaksossa, eli sillä alueella, joka on Kabulin ja talibanien totalitaristista ja rikollista valtaa vastustavan vastarintaliikkeen hallussa. talibanien tapauksessahan on liiankin hyvin tunnettua, miten julman kohtalon he naisille ovat asettaneet.
On pakko valita. Siellä on yli 100 000 ihmistä, miehiä, naisia ja lapsia, jotka talven lähestyessä ajautuvat inhimilliseen katastrofiin, jolle ei Panjsherin laaksossa ole vertaista. Älkää siis puhuko puolueettomuudesta! Eurooppa ei ole tässä asiassa puolueeton. Euroopan on pakko valita. On pyöveleitä ja uhreja, on natseja ja juutalaisia, on rikollisia ja viattomia! Ja pyydänkin teitä vastaamaan selvästi siihen kysymykseen, mitä aiomme tehdä näiden naisten ja lasten hyväksi, jotka ovat saarroksissa Panjsherin laaksossa. Odotamme toista vastausta Euroopalta.

Nielson
Kyllä, mutta sitä te ette saa. Vastaukseni ei ollut byrokraattinen. On aivan yhtä humanitaarista keskittyä konfliktin uhreihin - konfliktin luonteesta riippumatta. Kun kyse on tällaisista uhreista ja tällaisesta uhrien määrästä kuin täällä on puhe, on selvää, että konfliktin molemmilla puolilla on aineksia, joita on luonnehdittava, niin kuin kysyjä juuri teki. Muutoin uhrien tilanne ei olisi nykyisen kaltainen. Ja ECHOn kenttätyötä varten saama toimivalta on pelkästään humanitaarista toimivaltaa. Pyydän, että sitä kunnioitetaan. Olen täysin tietoinen siitä, että uhreja autettaessa ei aina voi olla täysin puolueeton ja että jokin osapuoli voi aina käyttää saamaansa apua väärin hyväkseen. Ei ole kuitenkaan mitään hyötyä kärjistää asiaa kysyjän tekemällä tavalla. Humanitaarisen avun tarjoaminen on tarpeeksi vaikeaa jo muutenkin.

Dupuis
Uskon, että tässä ei todellakaan ole mitään keinotekoista. Parlamentin jäsen Madelin sanoi sen minua ennen: tilanne on dramaattinen; mahdollisuutena on toimia Keski-Aasian valtioiden kautta, enkä ymmärrä, miksi komissio pitää kiinni odottavasta kannastaan.
Tilanne on, kuten parlamentin jäsen Madelin sen sanoi, ehdottoman dramaattinen. Mielestäni talibanien valtaa on täysin mahdotonta puolustella ja siinä on yksi hyvä lisäsyy aloittaa toimet.

Nielson
. (DA) Oletin, että perusteluni olisi ymmärretty. Minähän en ole sanonut mitään myönteistä talibanien hallinnosta. Eikä mikään saa minua sellaista tekemäänkään. Olen ainoastaan pyrkinyt siihen, että pitäisimme ratkaisevana asiana huomion kiinnittämistä konfliktin uhreihin. En usko, että taistelun osapuolet, tai ainakaan talibanien hallinto, ovat sitä meiltä, että Eurooppa pyrkii toiminnallaan tukemaan niitä tässä konfliktissa. Meidän on vältettävä vastakkainasettelua aiheuttavaa retoriikkaa, ja siihen haluan jatkossakin pyrkiä, koska sen välttäminen on hyvin ratkaisevaa uskottavuuden kannalta ja sen kannalta, että ECHOlla olisi mahdollisuus päästä konfliktialueelle ja päästä tekemisiin niiden ihmisten kanssa, joita haluamme auttaa.

Puhemies


Bernd Posselt
Kysymys nro 30 (H-0489/99):
Aihe: Slovakian tukeminen Mihin toimiin komissio ryhtyy jatkaakseen ja vahvistaakseen Slovakian myönteistä demokraattista kehitystä?

Verheugen
 Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, haluaisin ensiksi antaa tukeni kysymyksenne perusolettamukselle siitä, että Slovakiassa on tapahtunut myönteistä demokraattista kehitystä ja että tätä myönteistä demokraattista kehitystä on tuettava ja vakiinnutettava.
Komissio perusti välittömästi Dzurindan hallituksen astuttua virkaan lokakuun lopussa 1998 edeltäjäni aloitteesta kahdenkeskisen korkea-arvoisen työryhmän vauhdittaakseen edelleen Slovakian liittymisvalmisteluja. Tätä ajateltiin erityiseksi merkiksi tuesta Slovakian uudelle demokraattiselle alulle. Voitte tunnistaa sen siitä, että sellaista välinettä ei ole toistaiseksi käytetty kenenkään muun maan kanssa. Viiden istunnon jälkeen tämä ryhmä päätti toimintansa syyskuussa myönteisin johtopäätöksin. Nämä myönteiset johtopäätökset kohdistuvat erityisesti poliittisiin Kööpenhaminan kriteereihin, ja tässä yhteydessä minun on kuitenkin lisättävä, että tämän ryhmän johtopäätökset eivät vaikuta hyvin pian edessä olevaan komission säännölliseen Slovakiaa koskevaan kertomukseen.
Komissio tulee arvostamaan tätä rohkaisevaa kehitystä asianmukaisesti laadittavassa säännöllisessä kertomuksessaan. Komissio hyväksyy tämän Slovakian kehitystä koskevan kertomuksen 13. lokakuuta eli jo ensi viikolla yhdessä muiden edistymiskertomusten kanssa.
Komissio tukee Slovakiassa erityisen voimakkaasti kansalaisjärjestöjä, jotka ovat välttämättömiä kehittyneen siviiliyhteiskunnan kehitykselle.
Slovakian vuoden 1999 kansallisessa Phare-ohjelmassa varattiin 2,5 miljoonaa euroa komission aloitteesta perustetulle slovakialaiselle säätiölle siviiliyhteiskunnan kehittämistä varten. Tämä rahasto jakaa varoja edelleen noin 100 kansalaisjärjestölle toimintoihin muun muassa ihmisoikeuksien, ympäristönsuojelun ja sosiaalihuollon aloilla. Hyvä parlamentin jäsen, haluaisin muuten viitata siihen, että Slovakian Phare-ohjelman varat olivat vuonna 1999 lähes 70 miljoonaa euroa, ja se on siten tähän asti suurin summa.
Olemme lisäksi perustaneet erityisrahaston projekteille, joiden on tarkoitus auttaa kansallisia vähemmistöjä, erityisesti romaneja. Tämän erityisrahaston varojen määrä on 2 miljoonaa euroa.

Posselt
Arvoisa komission jäsen, kiitän tästä erittäin hyvästä vastauksesta ja iloitsen siitä, että olette täällä nyt ensi kerran uudessa tehtävässänne. Haluaisin esittää kaksi kysymystä. Ensinnäkin tehdäänkö slovakialaisten yliopistojen kanssa myös keskitetysti yhteistyötä ennen kaikkea tutkijoiden ja opiskelijoiden vaihdon osalta? Kysehän on myös siitä, että ohjelmiamme laajennetaan koskemaan myös assosioituneita maita, mistä olemme laatineet lisäpöytäkirjan. Toiseksi haluaisin kysyä, pidättekö mahdollisena sitä, että Slovakia otetaan Helsingissä niiden maiden joukkoon, joiden kanssa käydään liittymisneuvotteluja?

Verheugen
Arvoisa parlamentin jäsen, toiseen kysymykseenne voin vastata helposti. En pidä sitä vain mahdollisena, vaan voin sanoa teille myös jo nyt, että tulen ehdottamaan sitä joka tapauksessa, ja luotan myös siihen, että komissio antaa tukensa vastaavalle ehdotukselle. Onhan kiistaton tosiasia, että Slovakia ei ole vielä mukana neuvotteluprosessissa vain siksi, että sillä oli poliittisia puutteita. Ne on nyt korjattu, eikä kukaan - ei Slovakian sisä- eikä ulkopuolella - ymmärtäisi, jos se ei saisi nyt Euroopan unionilta vastaavaa myönteistä vastausta.
Mitä tulee yliopistoja koskevaan kysymykseen, otan sen mukaani komissioon aloitteena. En voi sanoa teille suoralta kädeltä, miltä konkreettinen yhteistyö yliopistojen ja opiskelijavaihdon osalta näyttää. Jos sitä on olemassa, kerron siitä teille kirjallisesti, ja jos sitä ei ole, välitän kysymyksenne aloitteena edelleen asianomaisille viranomaisille.

Rübig
Arvoisa komission jäsen, haluaisin esittää taloudellista tilannetta koskevan kysymyksen. Säästöpaketti on aiheuttanut Slovakiassa joitakin ongelmia ja vastoinkäymisiä maan väestölle. Siksi on tärkeää vakauttaa maan taloudellinen tila. Me Euroopassa tiedämme, että taloudellisen vakauden kantavia voimia ovat pienet ja keskisuuret yritykset. Mitä suunnitelmia teillä on edistää Slovakian taloudellista vakautta sekä solmia suhteita ennen kaikkea myös sen naapurimaiden välillä, jotka sijaitsevat Euroopan unionin välittömässä läheisyydessä? Mitä ohjelmia on suunnitteilla, jotta yksityistäminen saadaan myös oikeille raiteilleen? Tiedätte, että yksityistämisen osalta Meæiarin hallituksen kanssa on ollut huomattavia ongelmia. Yksityistämisessä tarvitaan mielestäni laajoja saneeraustoimenpiteitä, ja uskon sen olevan Slovakialle äärimmäisen tärkeää. Haluaisin myös kiittää teitä lämpimästi siitä, että ehdotatte vastaavien neuvottelujen aloittamista Helsingissä. Uskon sen olevan tärkeä panos Euroopalta Slovakian kehityksessä.

Verheugen
Arvoisa parlamentin jäsen, voin olla kanssanne vain samaa mieltä kaikessa mitä sanoitte. On ehdottoman tärkeää, että Slovakiassa viime vuosina syntyneet epäkohdat korjataan nopeasti. Yksi näistä epäkohdista on raahustaen edistyvä yksityistämisprosessi, johon liittyy myös muita ongelmia, kuten hyvin tiedätte. Tästä seuraa tietenkin, että tilanne ei ole vielä tyydyttävä ennen kaikkea keskiluokan kehityskykyisen taloussegmentin osalta. Nyt käsiteltävänä ja Slovakian kanssa neuvoteltavana oleva liittymiskumppanuus sisältää vastaavia ohjelmia tähän liittyen.
Ne välineet, joita muuten kaavaillaan Slovakiaa varten, palvelevat, kuten tiedätte, infrastruktuurin tukemista, josta käytetään myös nimitystä institution building. Niitä voidaan kuitenkin käyttää myös välineinä talouden järjestämisessä ja kehittämisessä edelleen. Teemme tämän ohjelmien kautta. En voi sanoa tällä hetkellä vielä mitään yksityiskohtaista, koska ensin on tietysti luotava sille poliittiset reunaehdot. Haluan tietenkin tiedottaa parlamentille konkreettisista ohjelmista ei vain Slovakian vaan myös muiden valtioiden kanssa, joita varten liittymiskumppanuutta nyt kehitetään edelleen.

Puhemies


Pierre Schori
Kysymys nro 31 (H-0498/99):
Aihe: Serbian siviiliväestön tukeminen Serbian kansalla on edessään vaikea talvi, koska talous ja tuotanto ovat syöksykierteessä. Hallituksen tuomittava politiikka vahingoittaa vakavasti monia syyttömiä kansalaisia. Kansan tyytymättömyys kohdistuu sekä hallitusta että ulkomaailmaa vastaan, koska viimeksi mainitun katsotaan pahentaneen tilannetta kaiken kattavilla pakotteilla. EU:n on pidettävä huolta siitä, että edellä mainittu ei vastoin tarkoitusta johda Milosevicin aseman vahvistumiseen, ja annettava Serbialle suunnattua ja demokraattisesti valvottua humanitaarista apua. Onko komissio edellä mainitun perusteella valmis harkitsemaan toimia tärkeillä aloilla, tarkoituksena Serbian siviiliväestön auttaminen B tarkoitan tässä yhteydessä erityisesti kasvavia ympäristöriskejä, joita aiheuttavat tuhotut vedenpuhdistuslaitokset, öljynjalostamot ja kemialliset tehtaat esimerkiksi Novi Sadissa ja Pancevossa, sekä vapauttaa kiellosta ulkomaisten oppilaitosten ja kontaktien ulkopuolelle suljetut nuoret opiskelijat, koska tällä hetkellä heidän tilanteensa on toivoton ja aiheuttaa maalle vahingollista aivovuotoa? Mainituilla toimilla voitaisiin lievittää Serbian kansan hätää, vaikeutettaisiin Milosevicin kykyä demonisoida ulkomaailma, ja niillä voitaisiin tukea Serbian demokraattisia voimia.

Nielson
. (DA) Kosovon kriisin vuoksi komissio myöntää ECHOn välityksellä katastrofiapua Serbiaan kovimmassa hädässä oleville väestöryhmille. Apua on myönnetty tähän mennessä 45,1 miljoonaa euroa. Koska humanitaarisen avun määrä kasvaa talven lähestyessä, ECHO harkitsee vielä 10 miljoonan euron myöntämistä laajan humanitaarisen avustusohjelman toteuttamiseksi, johon kuuluvat seuraavat kuusi osaa:
Ensiksikin: elintarvike- ja terveydenhuoltoavun myöntäminen Serbiaan 770 000 avunsaajalle. Tämän luvun, joka käsittää 350 000 Kroatiasta sekä Bosniasta ja Hertsegovinasta tullutta pakolaista, 120 000 Kosovosta karkotettua serbiä ja romaania, sekä 300 000 yhteiskunnan syrjimää henkilöä, on laskenut maailman elintarvikeohjelman ja UNHCR:n yhteinen elintarvikeavun tarvetta arvioiva ryhmä, joka kävi Jugoslavian liittotasavallassa viime heinäkuussa. Karkotetuille henkilöille suunnattua apua toimitetaan Kansainvälisen Punaisen Ristin kautta, samalla kun Punaisen Ristin -liitto ja kansalliset Punaisen Ristin osastot ovat laajentamassa kansankeittiöitä koskevaa ohjelmaa, johon ECHO haluaa myöntää tukea.
Toiseksi: suojaa äskettäin karkotetuille ihmisille. ECHO myöntää tukea yksityisasuntojen kunnostamiseen ja muiden tuotteiden kuin elintarvikkeiden vientiin, jotta Kosovosta vastikään karkotetuille henkilöille voitaisiin antaa riittävää suojaa. UNHCR:lle antamansa tuen avulla ECHO myöntää tukea myös sellaisille perheille, jotka majoittavat Kosovosta karkotettuja henkilöitä.
Kolmanneksi: karkotetuille henkilöille annettua psyykkistä ja sosiaalista tukea. Niitä traumaattisia kokemuksia, joita monet karkotetut henkilöt, erityisesti lapset, ovat kokeneet, yritetään lievittää juuri tällaisten hankkeiden avulla.
Neljänneksi: vesi- ja saniteettirakenteiden välttämätön kunnostus. Vaikka mitään merkittävämpiä jälleenrakennushankkeita ei toimeenpantaisikaan, ECHO ryhtyy kuitenkin suorittamaan pienimuotoisia kunnostustöitä näissä laitoksissa terveysongelmien syntymisen estämiseksi.
Viidenneksi: sosiaalisille instituutioille suunnattu tuki. Serbian suojattomimmassa asemassa olevat ryhmät ovat näissä instituutioissa, ja ECHO haluaa myöntää tarvittavaa apua täydentävänä elintarvikeapuna - periaatteessa elintarvikeapua antaa maailman elintarvikeohjelma - ja myös täydentää apua muilla kuin elintarvikkeisiin ja lämmitykseen liittyvillä tarvikkeilla.
Kuudenneksi: terveydenhoito. Talven kuluessa on välttämätöntä, että suoritamme tietyillä alueilla muun muassa lämmitykseen liittyviä erityistoimia. WHO:n kanssa käydään parhaillaan neuvotteluja influenssarokotteesta ja tuberkuloosiin liittyvistä ongelmista.
Jugoslavian liittotasavallan opiskelijoita ei ole - kuten arvoisa jäsen olettaa - suljettu pois ulkomaisista yliopistoista, eikä pidä paikkaansa, että heillä ei olisi yhteyksiä ulkomaailmaan, sillä nämä asiat eivät kuulu pakotteiden piiriin. Pitää paikkansa, ettei Jugoslavian liittotasavallalle myönnetä mitään tukea Tempus-ohjelman puitteissa, mutta se johtuu siitä, että Jugoslavian liittotasavalta ei täytä niitä kriteereitä, jotka neuvosto on asettanut Phare-ohjelmalle, johon Tempus-ohjelmakin kuuluu. Demokratisointiin ja kansalaisyhteiskunnan edistämiseen on joka tapauksessa varattu avustusvaroja.
Kosovon konfliktista Serbialle aiheutuneiden ympäristövaikutusten osalta viittaan vastaukseen, joka annettiin kysymykseen H-1512/99.

Schori
Kiitos vastauksesta, joka todella ilahdutti minua. Kysymykseni lähtökohtana oli noin kolme viikkoa sitten Belgradiin tekemäni vierailu ja viime viikolla uudelleen avatut yhteydet demokraattisiin voimiin, kaikkiin oppositiossa oleviin poliittisiin puolueisiin, yksittäisiin järjestöihin, humanitaarisiin järjestöihin ynnä muihin, jotka pyysivät apua voidakseen torjua Miloeviæin harjoittaman ulkomaailman demonisoinnin. EU:ta ja ulkomaailmaa pidetään vihollisina, jotka ovat tuhonneet serbien elämän ja instituutiot ja jotka kaiken lisäksi määräävät heille pakotteita. On erittäin tärkeää rikkoa tämä väärä kuva. Olen sen vuoksi erittäin iloinen siitä, että Serbian demokraattiselle oppositiolle ja demokraattisille voimille annetaan nyt selkeä tieto siitä, että Euroopan unioni on valmis voimakkaasti tukemaan vaikeissa oloissa elävää siviiliväestöä.

Nielson
. (DA) Mielestäni juuri EU:n Serbialle myöntämän humanitaarisen avun suuruus on selkeä osoitus siitä, että haluamme antaa myönteisen, kansan etujen mukaisen panoksen, ja me olemme tähän mennessä pystyneet tunnistamaan selvät ja hyvin perustellut humanitaarisen avun tarpeet. Olemme pyrkineet siihen, että panoksemme vastaisi näitä tarpeita. Meidän on tietenkin työskenneltävä yhdessä muiden järjestöjen kanssa, ja sen vuoksi selvitin huolellisesti sen, mitä teemme yhdessä Punaisen Ristin, maailman elintarvikeohjelman, UNHCR:n ja muiden asianosaisten, kuten WHO:n kanssa, juuri sen vuoksi, että tulisi selväksi, että kyse on humanitaarisesta operaatiosta, mutta uskon myös, että on myönteistä, että Serbian kansa ja poliittinen ympäristö näkevät, että myös ulkomaailma on valmis antamaan tällaista apua.

Alyssandrakis
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, huomaan, että täällä vuodatetaan krokotiilinkyyneleitä Serbian kansan vuoksi. Yhtäällä Serbian akateemiset piirit suljetaan kansainvälisen tiedeyhteisön ulkopuolelle ja toisaalla ollaan huolissaan siitä, että serbialaisilla opiskelijoilla ei ole yhteyksiä ulkomaisiin oppilaitoksiin. Samaan aikaan kun Euroopan unioni yhdessä amerikkalaisten kanssa teurastaa Jugoslavian kansaa, me olemme huolissamme serbejä odottavasta ankarasta talvesta.
Minusta tässä on suuren tekopyhyyden tuntua. Mielestäni Euroopan unionin ainoa kunniallinen asenne Jugoslaviaa kohtaan olisi sotakorvausten maksaminen aiheutetuista tuhoista, ja ensimmäinen askel olisi kauppasaarron purkaminen. Tiedustelen, onko komissiolla tämänsuuntaisia ajatuksia edes itämässä, ja haluaisin kysyä, loppuuko vastenmielinen kiristys Miloeviæin karkottamiseksi jonakin päivänä, jotta Jugoslavialle voitaisiin antaa apua.

Nielson
. (DA)Olen käsitellyt humanitaarista apua, jota EU myöntää niille, jotka sitä Serbiassa tarvitsevat, eivätkä muut kysymykset itse asiassa liity humanitaarisesta avusta käytävään keskusteluun. Meidän on asetettava raja sille, missä laajuudessa humanitaarista apua oikeastaan pitäisi antaa, ja rajan on mielestäni kuljettava tällä hetkellä siinä, mitä teemme Serbiassa.

Dupuis
Arvoisa komission jäsen, lienette yhtä mieltä kanssani siitä, että Serbialle myöntämämme humanitaarinen apu ei tietenkään vaikeuta Miloeviæin asemaa, mutta humanitaarisen avun kriteerit ovat ne, mitkä ovat, ja siksi on normaalia ainakin teidän logiikkanne mukaan, että apua toimitetaan.
Toinenkin humanitaarinen kysymys on edelleen ratkaisematta, eli kysymys 3000 kosovolaisesta vangista, jotka ovat yhä Serbian vankiloissa. Tämä on humanitaarinen kysymys, ja siksi sekin kuuluu teille. Teillä on käytössänne tärkeä ase, eli Serbialle myönnetyt 50 miljoonaa euroa humanitaarista apua. Oletteko niin päättäväinen, että käytätte sitä lähipäivinä vankien vapauttamiseksi?

Nielson
. (DA) Olisi erittäin myönteistä, jos voisimme toimia niin kuin kysymyksessä ehdotettiin. Olemme jo käyttäneet mainitsemani rahat. Olemme tähän mennessä myöntäneet kyseiset 45 miljoonaa euroa. En pysty käyttämään niitä uudelleen, ja sitähän kysymyksessä haluttiin. Voimme auttaa vangittuja tukemalla sitä, että heidän kohtelunsa saa kansainvälistä huomiota. Meidän on käytettävä kaikkia mahdollisia kanavia ja yhteyksiä, jotta voisimme auttaa heitä heidän tilanteessaan, mutta en voi väittää - jos haluan olla vähänkin uskottava - että voisimme ohjata humanitaarisilla keinoilla sitä suurta peliä, jota Serbiassa käydään vallasta, demokratisoinnista ja niin edelleen.

Puhemies


Riis-Jørgensen on ottanut nimiinsä Niels Buskin
kysymyksen nro 32 (H-0514/99):
Aihe: Amerikkalaista hormonilihaa koskeva tuontikielto Komissiota pyydetään antamaan yhteenveto hormonilihaan liittyviä riskejä tutkineiden 17 tieteellisen komitean saamista tuloksista.
Mikäli saadut tulokset osoittavat, että hormonilihan syömiseen ei liity riskejä, komissiota pyydetään selvittämään, miten se aikoo muuttaa nykyistä politiikkaansa suhteessa USA:han ja WTO:n sopimuksiin.
Toinen osa
Byrne
. -(EN) Tahtoisin kiittää kysyjää siitä, että hän antoi minulle mahdollisuuden käsitellä tätä monimutkaista, vaikeaa ja arkaluonteista kysymystä.
Ensiksikin on tehtävä selkeä ero 17:n tieteellisen tutkimuksen ja yhden komission itsenäisen tieteellisen neuvoa-antavan tiedekomitean esittämän mielipiteen välillä. Helmikuussa 1998, WTO:n muutoksenhakuelimen esittämän arvostelun seurauksena komissio käynnisti 17 tutkimusta, joiden tarkoituksena oli tuoda lisätietoa riskeistä sellaisilla aloilla, kuten toksikologia, väärinkäyttö ja ympäristötekijät. Näitä tutkimuksia jatketaan suunnitelmien mukaisesti, ja odotetaan, että monia niiden esittämiä tuloksia saadaan vuoden loppuun mennessä. Monia tutkimuksista ei kuitenkaan, kuten oli ennakoitu, saada valmiiksi ennen vuoden 2000 kesää.
Avoimuusperiaatteen mukaisesti komissio aikoo julkistaa tutkimusten tulokset mahdollisimman pian niiden viimeistelyn jälkeen. Lihan ja lihatuotteiden jäännösanalyysiä koskevien tutkimusten tulokset on jo julkistettu, ja ne on saatavissa komission yksiköistä.
Komissio pyysi myös tiedekomiteassa, joka käsittelee kansanterveyttä koskevia eläinlääkintätoimenpiteitä esittämään mielipiteensä kuuden eläinten kasvua edistävän hormonin käytön mahdollisista epäsuotuisista vaikutuksista ihmisen terveydelle. Tänä vuonna 30. huhtikuuta kyseinen tiedekomitea omaksui yksimielisen näkemyksen hormonijäännöksiä sisältävien naudanlihan ja lihatuotteiden mahdollisista ihmisille aiheuttamista riskeistä. Tämä selonteko on julkaistu.
Tätä työtä on viety eteenpäin tieteellisen aineiston esittämien tuoreempien tietojen perusteella. Tämän tieteellisen neuvon pohjalta komission näkemys on se, että se ei voi ehdottaa kiellon kumoamista. Kaikki uusi tieto, joka tulee esille tutkimuksista tai muista lähteistä, otetaan täydellisesti huomioon.

Riis-Jørgensen
Kuuntelin kiinnostuneena aamupäivällä käytyä keskustelua elintarviketurvallisuudesta, ja haluan sen vuoksi esittää kysymyksen komission jäsenelle: aikooko komissio nyt kokeilla ennalta varautumisen periaatetta Yhdysvaltojen kanssa käytävässä hormonisodassa? En ole vakuuttunut siitä, että meillä olisi tieteellisiä todisteita, joiden perusteella voisimme pitää kiinni hormonilihan tuontikiellosta, enkä myöskään kuullut komission jäsenen tukevan mitään mahdollista tieteellistä todistetta. Kuulin vain, että komission jäsen ei halunnut ehdottaa kiellon kumoamista. Voimmeko olla varmoja siitä, että saamme tieteellisiä todisteita, jotka oikeuttavat hormonilihan tuontikiellon jatkamiseen? Se on ensimmäinen kysymykseni.
Toinen kysymykseni kuuluu: miten voimme varmistua siitä, että emme Seattlessa käytävissä WTO:n neuvotteluissa, ja ylipäänsä vapaakauppaa koskevissa neuvotteluissa, joudu ongelmiin Yhdysvaltojen kanssa, jos Eurooppa edelleenkin - ainakin käsitykseni mukaan - pitää kiinni epätieteellisestä hormonilihan tuontia koskevasta kiellosta.

Byrne
. -(EN) Vastauksena tuohon kysymykseen, ymmärrätte, että ennalta ehkäisevä periaate toimii olosuhteissa, joissa ei ole saatavilla tieteellisiä todisteita tai joissa saatavilla olevat todisteet ovat luonteeltaan epävarmoja.
Tilanne ei ole nyt sellainen. Kansanterveyttä koskevia eläinlääkintätoimenpiteitä käsittelevän tiedekomitean tämän vuoden huhtikuussa laatima kertomus, johon viittasin, nimenomaan todisti, että löytyi jäännöksiä yhdestä hormonista - kuudesta erityisesti etsitystä eli 17-beta-estradiolia. Tuota erityistä hormonia löydettiin 80 %:ssa tehdyistä kokeista. Tämä erityinen hormoni on kuten komitea esitti epäilemättä karsinogeeni.
Kun ottaa huomioon nämä olosuhteet, uskomme, että kiellon kumoaminen tässä vaiheessa olisi ennenaikaista. Niinpä, kun ottaa huomioon sen, mitä sanoin aikaisemmin ennalta varautumisen periaatteen käyttöönotosta, minusta vaikuttaa siltä, että olisi epäasiallista soveltaa tuota periaatetta, sillä meillä on käytettävissämme tämän tiedekomitean laatiman kertomuksen tarjoamat selkeät todisteet.
Mitä tulee neuvotteluihimme WTO:n kanssa, tämä kysymys on tuotava esille. Tutkimukset suorittaneessa komiteassa oli mukana edustajia Yhdysvalloista. Sitä seikkaa korostetaan Yhdysvaltojen neuvotteluosapuolille. Tämä on tärkeä kysymys. Se on kysymys, joka on ratkaistava Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin välillä. Olisi toivottavaa, että se käsitellään sovinnollisesti ja ilman vastakkainasetteluja. Toivottavasti näin tehdään WTO:n kauppaneuvottelukierroksen aikana.

Martin, David
Haluaisin ensimmäiseksi ilmaista tyytyväisyyteni komission jäsenen vastaukseen, mutta myös painostaa häntä hieman. Mitä tulee kysymykseen naudanlihasta, hän sanoi, että vapaakauppa on tärkeä mutta että kuluttajien terveyden pitää olla etusijalla ja vapaakaupan toisella sijalla. Vakuuttaako hän meidät myös siitä, että se on hänen kantansa Seattlessa? Kun tarkastelemme WTO:n neuvotteluja, usein käy ilmi, että kuluttajien ja muiden terveys alistetaan vapaakaupan näkökannan alaiseksi. Molemmat ovat tärkeitä seikkoja, mutta terveys on avainasemassa.

Byrne
Kuten te sanotte, molemmat kysymykset ovat tärkeitä. Tänä aamuna parlamentissa käyttämässään puheenvuorossa puheenjohtaja Prodi puhui kuitenkin siitä, että sekä terveys- että elintarviketurvallisuus ovat ensisijaisen tärkeitä seikkoja ja selvensi, että ne menevät tärkeysjärjestyksessä kaupan edelle. Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että kauppaa koskevat näkökohdat eivät olisi tärkeitä, sillä ne ovat. Tämä on Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin neuvottelijoiden edessä oleva haaste: ongelman ratkaiseminen. Se olisi ratkaistava tavalla, jonka avulla varmasti kyettäisiin, ja toivottavasti kyetäänkin, sovittamaan molemmat näkökohdat.
Redingille osoitetut kysymykset

Puhemies


Charlotte Cederschiöld
Kysymys nro 33 (H-0463/99):
Aihe: EY:n virallisen lehden saatavuus Kansalaiset eivät tunne oikeuksiaan kovin hyvin ja heillä pitäisi olla oikeus saada lainsäädäntöä koskevaa tietoa. Kansalaisethan rahoittavat lainsäädännön. EU:n lainsäädännöstä tiedottavan EY:n virallisen lehden (EYVL) painos on vain 20 000 kappaletta 380 miljoonaa ihmistä varten - ei mikään ihme, että tieto kulkee huonosti. Yhdenkin EYVL:n saaminen Internetiin lisäisi tuntuvasti tiedon määrää. Tämä vaatimus olisi johdonmukainen 2000-luvun vapaata tiedonkulkua koskevien periaatteiden (Free Information Act) kanssa.
Aikooko komissio seuraavien kahden vuoden kuluessa huolehtia siitä, että Internetissä voi vapaasti tutustua EY:n viralliseen lehteen kokonaisuudessaan?

Reding
Komissio yhtyy arvoisan parlamentin jäsenen ilmaisemaan huoleen, ja sen johdosta, parlamentin jäsen Cederschiöld, voin kertoa julkaisutoimiston huhtikuussa 1998 käynnistäneen Eurlex-järjestelmän, joka vastaa tarpeeseen jo tällä hetkellä. Tämän palvelun ominaispiirteitä ovat pääsyn maksuttomuus sekä se, että saatavilla ovat virallisen lehdet numerot 45 päivän ajalta. Tämän ajan jälkeen lainsäädännölliset tekstit on tallennettu Celex-nimiseen asiakirjatietokantaan, joka on yhtä lailla Internetissä, joskin sen käyttö on maksullista. Sieltä löytyvät myös sopimukset, voimassa oleva lainsäädäntö, valmistelevat asiakirjat sekä uusimmat tuomioistuimen oikeuskäytännöt. Huomaatte siis, että komissio on osoittanut asiassa aloitteellisuutta.

Cederschiöld
Kiitos vastauksesta, komission jäsen Reding. Olen iloinen vastauksen yhdestä osasta, nimittäin siitä, että avoimuuteen ja asiakirjoihin pääsyyn suhtaudutaan myönteisesti, mutta minua ei ilahduta se, että Internetissä ei voi vapaasti tutustua asiakirjoihin. Kansalaisethan osallistuvat tosiasiallisesti unionin rahoitukseen. Heillä on sen vuoksi oltava oikeus tietää, mitä päätöksiä unioni tekee. Mielestäni on täysin itsestään selvää, että koko EY:n viralliseen lehteen (EYVL) on voitava vapaasti tutustua Internetissä.
Minun on melko vaikea ymmärtää sitä, mikä kävi ilmi myös kuulemistilaisuudessa annetusta vastauksesta, nimittäin, että voisimme pitää syrjintänä sitä, että joillakin kansalaisilla ei ole mahdollisuutta käyttää Internetiä, ja että he eivät sen vuoksi pysty vapaasti tutustumaan EYVL:ään. Mehän elämme nykyaikaisessa yhteiskunnassa, jossa useimmilla on mahdollisuus käyttää Internetiä. Useimmat koululaiset ovat saamassa oman sähköpostiosoitteen tai heillä on jo sellainen, lähes kaikilla ansiotyössä käyvillä on jo sellainen, ja eläkeläisille järjestetään useita Internetiin liittyviä kursseja. Kaikilla kansalaisilla pitää olla oikeus saada tätä tietoa. Toivon, että komission jäsen ottaa asian hoitaakseen ja että se on ilmaista tulevaisuudessa.

Reding
Voin vain toistaa sen, minkä jo olen sanonut. Kaikki komission Internetin kautta yleisölle välittämä tieto on ehdottomasti maksutonta. Käyttäjälle ei aiheudu mitään kustannuksia. Tietystikin Internetin asentamisesta itsestään aiheutuu kuluja, mutta komissio ei voi maksaa jokaisen kansalaisen puolesta asennuskuluja, jotta he voisivat sitten päästä maksutta tietoihin käsiksi. Tärkeää ja merkityksellistä on se, että kaikki komission viralliset asiakirjat ovat maksutta saatavilla. Lisäksi meillä on myös Internet-osoite "Europa". Pääsy tähän Internet-osoitteeseen on myös maksutonta, ja sillä onkin kuukausittain miljoonia käyttäjiä.
Niinpä huomaatte, että olemme jo käytännössä tehneet mahdolliseksi käyttää nykyaikaisia tiedotusvälineitä. Sanon teille myös, hyvä parlamentin jäsen, että on aivan selvää, että komissio haluaa edistää kaikkien sosiaalisten väestöryhmien pääsyä Internetiin. Esimerkiksi koulutuksesta vastaavana komission jäsenenä olen jo pohtinut opetusalan ministereiden kanssa sitä, miten toimia, jotta mahdollisimman monilla nuorilla ja mahdollisimman monilla kouluilla olisi mahdollisuus päästä Internetiin. Tiedän, että pohjoisissa maissa pääsy on suhteellisen helppoa, mutta näinhän asia ei ole muissa unionin maissa. Meidän olisi myös päästävä siihen, että pääsy Internetiin olisi Euroopan unionissa tasapuolisempaa. Eli se, minkä minulle kerroitte, on oikein lähellä sydäntäni.

Puhemies


Jan Andersson
Kysymys nro 34 (H-0469/99):
Aihe: Huumeiden väärinkäytön vastustamiseen ja doping-aineiden käytön estämiseen urheilussa liittyvät komission aikomukset Urheilijoiden doping-ongelmat tulivat jälleen esille Sevillassa pidetyissä yleisurheilun MM-kisoissa. Doping-aineiden laaja käyttö on vakava ongelma sekä urheilun itsensä vuoksi että myös sen vuoksi, että eliittiurheilijat ovat monien nuorten esikuvia. Se, että eliittiurheilijat käyttävät doping-aineita, saattaa madaltaa doping-aineiden tai muiden huumeiden käyttökynnystä nuorison keskuudessa.
Aikooko komissio huumeiden vastaisten toimiensa yhteydessä tai muuten ryhtyä toimiin vähentääkseen urheilijoiden doping-aineiden käyttöä?

Reding
Arvoisa parlamentin jäsen kysyy, mitä komissio aikoo tehdä dopingin torjunnan alalla.
Puheenjohtaja Prodin Euroopan parlamentille antamien lausuntojen johdosta komissio ryhtyy selvittämään perusteellisesti sitä tilannetta, joka on syntynyt dopingtapausten moninkertaistumisen myötä urheilun alalla, ja komissio harkitsee konkreettisia toimia, joihin yhteisössä voitaisiin ryhtyä.
Tässä analyysissa otamme huomioon parlamentin päätöslauselman joulukuulta 1998, sekä neuvoston puheenjohtajan johtopäätökset, jotka on tehty urheilusta vastaavien ministerien kahden epävirallisen kokouksen jälkeen. Teemme asiassa myös läheistä yhteistyötä jäsenvaltioiden ja Eurooppa-neuvoston kanssa työryhmässä, joka on jo kokoontunut useita kertoja.
Mitä tulee maailmanlaajuisen dopingin vastaisen elimen perustamiseen, voin kertoa teille, arvoisa puhemies, että jo tänään komissio on tarkastellut tätä ongelmakenttää. Olemme jo aloittaneet ensimmäiset neuvottelut urheiluministereiden aloitteesta. Tapasin heistä muutamia eilen, ja he kertoivat minulle, että komission on toimittava erittäin nopeasti, jotta voisimme olla tämän maailmanlaajuisen elimen toiminnassa mukana Euroopan unionina. Komission on määrä ilmaista asiassa kantansa ensi viikolla. Voitte siis huomata, että edistymme asiassa pitkin harppauksin.
Sen ohella, että unioni voi mahdollisesti olla mukana kansainvälisessä dopingin vastaisessa elimessä, olemme taipuvaisia uskomaan, että tarvitsemme myös Euroopan laajuista suunnitelmaa, josta olisimme vastuussa ja jossa 15 maata kulkisivat samassa tahdissa doping-vitsauksen torjunnassa. Tästä aiheesta meillä on tällä hetkellä työn alla asiakirja, ja tarkoituksena on, että sen pohjalta puheenjohtaja Prodi Helsingin huippukokouksessa tiedottaisi valtioiden sekä hallitusten päämiehiä tällä alalla tarvittavista toimista. Voimme sen jälkeen eli ensi vuoden puolella ehdottaa teille konkreettisia toimia, jotka olisi pantava jäsenvaltioissa täytäntöön.

Andersson
Kiitos, arvoisa komission jäsen, olen kiitollinen vastauksesta, josta käy ilmi, että tämä kysymys on otettu komission esityslistalle, tai oikeammin sanottuna, että se on saanut esityslistalla tärkeämmän aseman. Huumeiden väärinkäytön vastustamisessa on tärkeä asema ennalta ehkäisevällä työllä, jonka ansiona on se, että nuoret eivät ala käyttää huumeita. Voimme todeta, että urheilu kiinnostaa nuoria. Urheilijatähdet ovat usein nuorten esikuvia. Sen vuoksi on tärkeää, että teemme tälläkin alueella aktiivisesti töitä huumeiden väärinkäytön vastustamiseksi.
Koska urheiluala on mielestäni vastuussa siitä, että urheilussa esiintyvä doping-aineiden käyttö estetään, haluaisinkin tietää, aiotaanko Euroopan urheilualan kanssa tehdä jonkinlaista yhteistyötä, jonka avulla voitaisiin selviytyä viime vuosien aikana syntyneestä yhä kasvavasta ongelmasta. Aikooko komissio tehdä yhteistyötä urheilualan kanssa?

Reding
Arvoisa parlamentin jäsen tuntee hyvin dopingin torjuntaan liittyvät ongelmat. Kiitän häntä puheenvuorosta, ja keskustelisin mielelläni hänen kanssaan tästä aiheesta, sillä vaikuttaa siltä, että hänellä on tietoja, joihin minäkin mielelläni tutustuisin.
Siirtykäämme varsinaiseen kysymykseen. Te tiedätte, hyvä parlamentin jäsen, että Amsterdamin sopimuksessa mainitaan selvästi asiasta vastaavan unionin tahon olemassaolo, mutta on otettava huomioon myös toissijaisuusperiaate sekä urheilualan autonomia. Niille toimille, jotka haluaisin esitellä kollegiolle ja parlamentille, on siis saatava jäsenvaltioiden hyväksyntä ja niiden toimien on taattava myös alan autonomia.
Olen myös vastuussa nuorisoa koskevista ohjelmista. Olen jo keskustellut aiheesta näitä asioita parlamentissa käsittelevien kollegojen kanssa. Suhtaudun hyvin myönteisesti ennaltaehkäisyyn nuorisotoiminnan kautta. Tutkimuksistamme on ilmennyt, että valtaosassa tapauksia nuoret arvostavat juuri urheilutoimintaa. Olen siis sitä mieltä, että nuorison, tällaisen toiminnan sekä urheilun avulla voimme viedä suuresti eteenpäin ihanteita yhteistyön ja reilun pelin puolesta sekä ihanteita, jotka koskevat rasismin ja ulkomaalaispelon kitkemistä. Siten seuraamalla näitä suuntaviivoja reilu peli, urheilu, terve nuoriso nuoriso-ohjelmat kulkevat arvoisan parlamentin jäsen toivomaan suuntaan.

Zabell Lucas
Parlamentin jäsen Anderssonin esittämä kysymys on mielestäni hyvin mielenkiintoinen, ja koska olen ollut ammattilaisurheilija 20 viime vuoden ajan, doping-aineiden käyttö on asia, joka kiinnostaa ja huolestuttaa minua suuresti.
Kuten äsken sanottiin, tämän vuoden helmikuussa pidettiin dopingia käsitellyt maailmankonferenssi, jossa päätettiin perustaa kansainvälinen dopingin vastainen elin. Kahdeksan kuukautta on kulunut eikä elintä ole vieläkään perustettu, koska eräs ilmeisesti hyvin tärkeä asia on vielä päättämättä, nimittäin se, minne elin sijoitetaan. Euroopan unioni ei halua, että elin sijoitettaisiin Lausanneen, jossa on Kansainvälisen olympiakomitean päämaja, vaan se haluaa, että elin sijoitettaisiin johonkin Euroopan unionin jäsenvaltioon. Mahdollisina päämajoina on väläytelty Madridia, Bonnia, Luxemburgia, Lilleä, Wieniä, Lissabonia tai Lontoota.
Haluaisin kysyä arvoisalta komission jäseneltä, eikö tavoitteemme saavuttamiseksi olisi parempi yhdistää kaikkia voimiamme ja esittää kaikkien jäsenvaltioiden tuella yhtä eurooppalaista ehdokasta kansainvälisen dopingin vastaisen elimen päämajaksi.

Reding
Teitä ei varmaankaan hämmästytä, jos sanon olevani täysin samaa mieltä arvoisan parlamentin jäsenen kanssa.
On tosiaankin kyse kansainvälisestä elimestä, emmekä me eurooppalaiset voi kulkea kukin eri tahtiin. En kuitenkaan ajattele niin, että olennaisin kysymys tässä vaiheessa olisi tämän elimen sijainti, sillä on päätetty, että se sijoitetaan väliaikaisesti kahdeksi vuodeksi Lausanneen lopullista päätöstä odotettaessa.
Tiedätte, että puheenjohtajavaltio Suomi, joka haluaisi mielellään, että elin perustettaisiin Helsinkiin, on nähnyt paljon vaivaa taivutellakseen urheiluministerit sopimaan yhdestä ainoasta sijaintipaikasta, jota eurooppalaiset sen jälkeen esittäisivät ehdolle.
Kannatan samansuuntaisia toimia, mutta en pidä tätä ensisijaisena kysymyksenä. Ensisijainen kysymys on pikemminkin olla mukana elimessä, jonka jälkeen autamme sen rakentamisessa ja pidämme kiinni myös siitä, että se sijaitsisi unionin jäsenvaltiossa.

Bautista Ojeda
Arvoisa komission jäsen, koska olen urheilulääketieteeseen erikoistunut lääkäri, olen erittäin huolestunut doping-asiasta.
Haluaisin kuitenkin kysyä teiltä yhtä asiaa: onko komissio tietoinen yhdistelmän "urheilu, tiedotusvälineet, suuret taloudelliset ja mainosintressit" edistävästä vaikutuksesta, joka houkuttelee eliittiurheilijoita käyttämään doping-aineita?
Onko komissio laatinut Kansainvälisen olympiakomitean kanssa doping-aineita koskevaa aikataulua?

Reding
Olen todella yllättynyt iloisesti yllättynyt siitä, että näin monet parlamentin jäsenet ovat varsin kiinnostuneita dopingin torjunnasta ja tuntevat sitä niinkin laajasti.
Ehdotan siis heille sitä, että keräämme yhteen kaikki nämä tiedot ja keskustelemme siitä, miten voimme kehittää dopingin torjuntaohjelmiamme.
Olen samaa mieltä arvoisan parlamentin jäsenen kanssa: urheilijatähdet, jotka eivät ole "puhtaita" ja jotka käyttävät voittaakseen epäurheilijamaisia keinoja, näyttävät huonoa esimerkkiä. Mielestäni on mahdollisimman nopeasti ryhdyttävä välttämättömiin toimiin.
Näihin toimiin ryhdymme yhdessä Kansainvälisen olympiakomitean kanssa maailmanlaajuisesti: teemme siis työtä tämän komitean kanssa kansainvälisessä dopingin torjuntaan erikoistuneessa elimessä, mikäli päätökset menevät toivottuun suuntaan, kuten toivon. Kuitenkin samalla on myös laadittava 15 maata käsittävä dopingin torjuntaohjelma, joka on saatava jäsenvaltioissa työn alle.
Mikäli sallitte, arvoisa puhemies, pyytäisin siis kaikkia tästä aiheesta kiinnostuneita parlamentin jäseniä kokoontumaan minun luokseni, jotta voimme yhdessä löytää parhaimman tavan kitkeä tämä vitsaus urheilusta.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen. Selvitämme, miten voimme pitää tuon mielenkiintoisen kokouksen. Siirtykäämme viimeiseen arvoisalle komission jäsenelle esitettyyn kysymykseen.

Puhemies


Ioannis Marinos
Kysymys nro 35 (H-0478/99):
Aihe : Tiedottaminen EU:sta Euroopan kansalaisille Euroopan unioni käyttää suuria rahasummia tuhansien toimintaansa koskevien tiedotuslehtisten painattamiseen, mistä seuraa muun muassa, että käytetään suunnaton määrä paperia, mikä tuskin on erityisen ympäristöystävällinen ratkaisu. Euroopan parlamentin viime vaaleissa äänestämättä jättäneiden suuri määrä osoitti joka tapauksessa, että kansalaiset eivät ole niin tietoisia Euroopan unionista ja sen päämääristä kuin pitäisi.
Tutkiiko komissio mahdollisuutta käyttää nykyaikaisia tiedotusmenetelmiä, esimerkiksi ostaa 3 - 5 päivittäistä mainosminuuttia pääuutislähetyksen uutis- ja urheiluosuuksien välistä kunkin maan eniten katsotulta televisiokanavalta EU:n saavutusten ja tavoitteiden tuomiseksi esiin kansantajuisella tavalla, erityisesti niille laajoille väestöjoukoille, jotka eivät lue ja joita tiedotteemme eivät tietenkään saavuta?

Reding
Tiedottamiseen osoitetut varat ovat hyvin pienet. Julkaisut ovat ainoastaan 0,005 % EY:n kokonaismenoarviosta, paljon vähemmän kuin yhden jäsenvaltion keskimääräiset menot ovat vastaavanlaisiin informaatiotuotteisiin. Komissio on tietoinen eri viestimien tavoitteista ja mahdollisuuksista, ja kahdesti vuodessa se kysyy yleisön mielipidettä kahdesta kysymyksestä: mitä kansalaiset tietävät EU:n toimista ja miten heille pitäisi tiedottaa asioista.
On mielenkiintoista huomata, että yli 90 % kansalaisista katselee TV:tä ja pitävät sitä parhaana tiedostusvälineenä, joten yhä parantuva ja kasvava audiovisuaalinen tiedottaminen on ollut etusijalla monta vuotta. Meidän oman tuotantomateriaalimme vapaa levittäminen Europe by Satellite -palvelun kautta ja Euronewsin kanssa tekemämme yhteistyö ovat tuottaneet tehokkaita toimenpiteitä, mutta me emme voi mennä tätä vapaata levittämistä pidemmälle. Riippuu tiedotusvälineistä, käytetäänkö tätä materiaalia vai ei.
Julkaisut ovat mediavalinnoista toisella sijalla. Yleistiedon osalta painettu teksti on edelleen hallitsevassa asemassa, kun Eurobarometri näyttää, että Internetiin pääsy ei ole vielä yleistä suurimmassa osassa jäsenvaltioita, ei etenkään laajalle yleisölle.
Mitä tulee yleisen ohjelma-ajan ostoon, jäsenvaltioiden keskuudessa esiintyy näkökantojen laaja kirjo. Joissakin niistä toimielimille tarjotaan ilmaista lähetysaikaa parhaaseen katseluaikaan. Tämä on hyvin positiivinen seikka, ja me voimme hyötyä siitä. Muissa valtioissa tällaista pidetään poliittisena sekaantumisena, jota ei voida hyväksyä. Huomaatte, että kulttuuristen arvojen ja mieltymysten kunnioitus edellyttää toissijaisuusperiaatteen täsmällistä soveltamista, joten meidän on myös kunnioitettava kulttuurieroja, jotka koskevat informaatiojärjestelmiä eri jäsenvaltioissa.

Marinos
Kiitän arvoisaa komission jäsentä ja toivotan hänet tervetulleeksi europarlamenttiin, jossa hän toimi europarlamentaarikkona ennen komission jäseneksi nimittämistään. Olen tietoinen niistä ponnistuksista, joita on tehty omalla alallanne, ja että budjetti on rajallinen. Lisäksi tiedän, että pidätte televisiota tehokkaimpana välineenä laajojen massojen saavuttamisessa. Kuitenkin tiedän myös erittäin hyvin, että tiedon puutteen ja tiedonvälityksen ongelma on suurempi laajojen kansankerrosten kohdalla, mikä ilmeni eurovaaleissa alhaisena osallistumisena. Äänestämättä jättäminen oli isku, joka kohdistui Euroopan unionin kyvyttömyyteen jakaa vakuuttavasti tietoa merkityksestään. Ongelmista ei olla perillä, ei tiedetä, mihin Euroopan unioni pyrkii, mikä se on, mitä se voi tai ei voi tehdä, miksi kansalaisten osallistumista tarvitaan. Minä otin esille tämän kaupallisten TV-asemien mainosajan käyttämisen, ja kysyin ennen kaikkea, onko komissio valmis valitsemaan varsinaisten uutisten ja urheilu-uutisten väliin jäävän ajan, koska silloin eurooppalaiset laajat kansankerrokset eivät harrasta kanavapujottelua. Valitettavasti minulla ei ole aikaa puheenvuoroa jatkaakseni, mutta olen arvoisan komission jäsenen käytettävissä ja voin kertoa hänelle näkemyksistäni henkilökohtaisesti.

Reding
Ymmärrän arvoisan parlamentin jäsenen kysymykset, sillä hän itse on oikea tiedotusalan ammattilainen, niinpä hän tietää, mikä toimii ja mikä ei toimi.
Mikäli haluamme toimia eri jäsenvaltioissa, meidän on kunnioitettava kansallisia valtaoikeuksia kirjaimellisesti sekä myös niiden henkeä. Olemme aiemmin vaalikampanjoiden yhteydessä komission ja parlamentin kesken yrittäneet tehdä vaalikampanjoita yhdessä. Komissio ei tietenkään voi esittää poliittisia näkökulmia, mutta se voi esittää näkemyksen kansalaisten tiedottamisesta. Olen sitä mieltä, että tulevaisuudessa saadaksemme tehokkaimmin yhteyden suureen yleisöön, olisi parempi, jos komissio ja parlamentti ponnistelisivat yhdessä yleisön tiedottamiseksi siitä, mitä Euroopassa tapahtuu.
En haluaisi, että tämä tiedottaminen olisi propagandatiedottamista, vaan pidän todellakin tärkeänä sitä, että tiedottaminen olisi tasapainoista ja että se vastaisi kansalaisten kysymyksiin. Tiedän, että se on todellakin paljon helpommin sanottu kuin tehty. Mutta näette vielä pääosastoni uuden organisaatiojärjestyksen myötä, että siellä palvellaan kansalaisia niin, että todellakin halutaan olla kansalaisten palveluksessa, vastata kaikkiin kysymyksiin ja ottaa kaikki kansalaisilta tulevat pyynnöt huomioon käyttämällä, kuten parlamentin jäsen Cederschiöld pyysi, uusia teknisiä välineitä, mutta myös käyttämällä välineenä paperia silloin, kun muut välineet eivät ole mahdollisia. Mikäli on mahdollista, että voimme yhteistyössä jäsenvaltioiden ja parlamentin kanssa hyödyntää televisiota, teemme niin varmasti, mutta emme voi tunkea sinne, missä läsnäoloamme ei pidetä toivottuna.

Taylor
Liitteessä II, 43 artiklassa tarkoitetun kyselytunnin järjestäminen, B-osan 3 kohdassa sanotaan, että 30 sekunnin enimmäisaikaa ei pitäisi ylittää. Olen joutunut kärsimään siitä, sillä kysymykseni oli numero 36, erittäin tärkeä kysymys, joka koskee ihmisiä minun vaalipiirissäni, ja minun mielestäni aikataulusta olisi pidettävä kiinni. Tämä on epäoikeudenmukaista! Tämä olisi ollut ensimmäinen kerta, kun puhun tässä parlamentissa, ja nyt olen menettänyt sen tilaisuuden.

Puhemies
Kiitän teitä tulkinnastanne, mutta se johtuu epäilemättä siitä, että puhutte tässä parlamentissa ensimmäistä kertaa. Olen toista kertaa parlamentin puhemiehenä, olen perillä asiasta, ja puhemiehistössä on olemassa käytäntöjä, joista David Martinin täytyy olla erittäin hyvin perillä, esimerkiksi puheajasta, jota on pidennetty minuuttiin.

Rübig
 Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Reding, kiitän teitä esityksestänne. Uskon, että on erityisen tärkeää saada Euroopan kansalaisista vastaanottavaisia seuraavia vaaleja ajatellen. Onko mahdollista, että teemme omia, ns. hauskaa oppimista (learning entertainment) koskevia ohjelmia? Juuri nuorisohan on hyvin innostunut Internetistä, ja jos voisimme yhdistää oppimisen hauskuuden erilaisiin mahdollisuuksiin, esimerkiksi kilpailuihin, Brysselin matkaan jne., ja innostaa koululaisia käyttämään ohjelmiamme Internetissä, eikö siinä olisi tavoitetta seuraavaksi viideksi vuodeksi?

Reding
 Arvoisa puhemies, parlamentin jäsen sanoi puheessaan juuri sen, mitä minä ajattelen. Monivuotisen Euroopan parlamentin jäsenyydestä saamani kokemuksen perusteella ei vain tällä korkealla tasolla, vaan jo hyvin nuorissa ihmisissä, lapsissa, jotka imevät tietoa kuin sienet ja käyttävät sitä koko elämänsä ajan, näen nimittäin, että informaatiopolitiikalla on merkitystä. Pyrin varmasti siihen, että kulttuuri- ja nuoriso-ohjelmia ei sovelleta vain lukioissa ja yliopistossa, vaan että koulujen välistä yhteistyötä tuetaan jo ala-asteella. Siihen ei tarvita todellakaan pitkiä matkoja, sillä ne ovat hyvin kalliita eikä niihin ole varaa. Mutta Internetin kautta eri koululuokat eri maissa voivat olla yhteydessä toisiinsa. Tämä on ajatus, joka on lähellä sydäntäni ja johon tartun hyvin mielelläni.

Perry
Kuulin, mitä komissiolla oli sanottava Europe by Satellite -palvelusta, mutta onko komission jäsen vakuuttunut siitä, että paikalliset ja alueelliset televisioasemat ympäri Eurooppaa ovat asianmukaisesti tietoisia niiden pääsyoikeuksista Europe by Satelliteen? Onko se niille teknisesti helppoa? Minusta asianlaita ei ole niin Etelä-Englannissa. Voiko komission jäsen luvata tekevänsä jotain varmistaakseen, että paikalliset televisioasemat pääsevät helposti Europe by Satelliten palvelimelle?

Reding
Arvoisa parlamentin jäsen on antanut minulle hyvin tärkeän vinkin. On totta, että eivät ainoastaan suuret kanavat ole tärkeitä. Pienet väylät paikalliset tv-asemat ja paikalliset sanomalehdet, paikalliset lehtimiehet ja -naiset ovat myös ensiarvoisen tärkeitä. En tiedä, onko se teknisesti mahdollista. Jos ei, siihen on ehdottomasti saatava ratkaisu. Tahtoisin kovin mielelläni, että te lähetätte tiedon yksikölleni tästä kommunikaation puuttumisesta, jotta kykenisimme löytämään ratkaisun mahdollisimman pian.

Puhemies
Paljon kiitoksia kaikista puheenvuoroistanne, komission jäsen Reding.
Kysymyksiin 36 - 39 vastataan kirjallisesti.
Pattenille osoitetut kysymykset

Puhemies


Olivier Dupuis
Kysymys nro 40 (H-0494/99):
Aihe: Ensimmäinen vuosittainen EU:n ja Intian välinen huippukokous Euroopan parlamentti kehotti mietinnössään A4-0066/99 komission 12. maaliskuuta 1999 päivätystä tiedonannosta EU:n ja Intian kumppanuuden laajentamisesta "neuvostoa ja komissiota ehdottamaan Intian hallitukselle Euroopan ja Intian välisen huippukokouksen järjestämistä vuosittain". Mietinnöstä äänestämistä edeltäneessä keskustelussa komissio ilmoitti jäsenensä Montin välityksellä hyväksyvänsä aloitteen.
Voiko komissio kertoa mihin toimenpiteisiin, myös neuvoston ja Intian hallituksen suuntaan, se on jo ryhtynyt, tai aikoo ryhtyä järjestääkseen mahdollisimman nopeasti ensimmäisen vuosittaisen Euroopan ja Intian välisen huippukokouksen? Eikö komission mielestä yleisemminkin - ajatellen lukuisia kriisejä ja sitä uhkaa, jota useat epädemokraattiset hallitukset tässä osassa maailmaa edustavat - EU:n ja väkirikkaimman demokratian Intian välisten strategisten, poliittisten, taloudellisten ja kulttuuristen suhteiden kehittämisellä voitaisi yhdistää selkeästi ja esimerkillisesti taloudelliset ja kaupalliset edut haluun luoda etuoikeutetut poliittiset ja taloudelliset suhteet sellaisiin maihin, joissa vallitsevat demokratian ja oikeusvaltion periaatteet ja säännöt?

Patten
Olen tietoinen Euroopan parlamentin mietinnöistä, joka käsittelee komission Intiaa koskevaa tiedonantoa, ja olen niin ikään tietoinen arvoisan parlamentin jäsenen tuohon maahan kohdistuvasta kiinnostuksesta, jonka jaan täysin.
Tavatessani Jaswant Singhin, Intian ulkoministerin, viime viikolla 30. syyskuuta, tähdensin hänelle sitä seikkaa, että aion saattaa EU:n ja Intian väliset suhteet hyvin tiiviiksi Intian strategisen ja taloudellisen merkityksen osalta. Tapaamisemme aikana Singh kutsui minut vierailemaan Intiassa, ja toivon voivani tehdä niin ensi vuonna. Aion ajaa tarmokkaasti eteenpäin sitä, että komission tiedonanto panee kokonaisuudessaan parlamentin suositukset täytäntöön. Olen mielissäni siitä, että lukuisat yhteistyöryhmät ovat jo tavanneet, tai tekevät niin pian, keskustellakseen niinkin erilaisista asioista kuin konsulaattia koskevista ja ympäristökysymyksistä. Lisäksi meillä on säännöllisiä ministereiden ja johtavien virkamiesten kokouksia.
Mitä tulee erityiseen ehdotukseen vuosittaisesta EU:n ja Intian välisestä huippukokouksesta, siitä tekee päätöksen neuvosto. Minä itse uskon, että meidän olisi mitattava EU:n ja Intian välisten suhteiden menestyminen todellisuuden eikä huippukokousten kautta, joita ja toivon, ettei tämä ole arvoisan parlamentin jäsenen mielestä minulta liian epädiplomaattinen ele yleisesti ottaen on mielestäni liikaa.

Dupuis
Kiitoksia oikein paljon vastauksestanne, arvoisa komission jäsen. Huomaan, että aiotte vahvistaa valtavasti unionin ja Intian välisiä suhteita. Ajattelen vähän eri tavalla kuin te vastauksenne loppuosasta, sillä olen sitä mieltä, että Euroopan unionin muissa Intian lähialueen maissa lähettämät merkittävät signaalit sellaisten tapahtumien, kuten huippukokousten, järjestämisen johdosta edellyttävät tasapainottamista toisaalla.
Eurooppalaiset yrittäjät, Euroopan poliittinen luokka, Euroopan poliittinen mielipide, kuten myös vastaavat voimat Intiassa tarvitsevat merkittävän signaalin, joka voi välittyä vain huippukokouksen kautta. Uskaltaudun siis kehottamaan teitä tutkimaan neuvoston jäsenien reaktioita, jotta nähtäisiin, eikö yksi tai useampi maa todellisuudessa olisikaan kiinnostunut järjestämään nopeasti tällaista huippukokousta.

Patten
Haluan heti korostaa, että olen kaiken kaikkiaan yhtä innostunut kuin arvoisa parlamentin jäsen suhteittemme kehittämisestä Intian kanssa. Kyse ei ole pelkästään siitä, että meillä on hyvin läheiset talous- ja kauppasuhteet Intian kanssa, eikä pelkästään siitä, että meidän suhteemme perustuvat historiallisiin siteisiin. Kyse on jostain paljon tärkeämmästä: meidän suhteestamme yhteisiin arvoihin. Viime päivien aikana Intiassa on järjestetty oikeudenmukaiset ja vapaat vaalit, jotka koskevat suurempaa äänestäjäkuntaa kuin Pohjois-Amerikan ja Euroopan unionin äänestäjäkunnat yhteensä. Intia on maailman suurin demokratia, ja se on selviytynyt eräistä hirveistä ongelmista juuri siksi, että se on vapaa yhteiskunta, jossa eletään oikeusvaltiossa ja täysin kehittyneessä siviiliyhteiskunnassa.
Hyväksyn sen, että meidän on kehitettävä tuota suhdetta. Meidän on edistettävä Intian suhteita muiden SAARC-maiden kanssa, sen alueellisen elimen kanssa. Aion varmasti keskustella parlamentin jäsenen ehdotuksesta intialaisen kollegani ja jäsenhallitusten kanssa. Mutta en hyväksy näkemystänne siitä, että ainoa tapa osoittaa suhteiden tärkeys on tehdä se huippukokouksen avulla. Joskus niistä on vaarana muodostua muodollisia tilaisuuksia. Me nimenomaan haluamme Intian kanssa paljon enemmän en aio sanoa naudan lihasvoimaa suhteisiimme ja paljon enemmän ainesta. Sen minä aion määrätietoisesti saavuttaa.

Martin, David
Jos me jatkamme hormonien lisäämistä naudanlihaan, saamme paljon enemmän lihaksia myös omaan lihaamme.
Asia, jonka haluan tehdä selväksi komission jäsenelle, on tämä. Samaan aikaan, kun olen tyytyväinen hänen esille ottamaansa kysymykseen ja hänen antamaansa vastaukseen olen hänen kanssaan samaa mieltä siitä, että huippukokousten liiallinen korostaminen ei ole välttämättä hyväksi , mietin, aikooko hän harkita Intian ja EU:n välisen vuoropuhelun laajentamista EU:n ja Intian niemimaan väliseksi vuoropuheluksi? Se on rooli, jonka EU voisi hyvin omaksua kutsumalla intialaiset, pakistanilaiset ja bangladeshilaiset jne. yhteen tuolla niemimaalla keskustelemaan heidän yhteisistä ongelmistaan ja ottamalla tavallaan ulkopuolisen, vilpittömän välittäjän roolin tuon niemimaan maiden välisissä kanssakäymisissä.

Patten
Minulla oli New Yorkissa noin kymmenen päivää sitten erinomainen tapaaminen, puheenjohtajavaltion ja Portugalin ulkoministerin kanssa sekä SAARC:n kanssa, jonka puheenjohtajana toimii suurenmoinen Sri Lankan ulkoministeri, joka on sattumalta käynyt samaa korkeakoulua kuin minä. Hän on tehnyt loistavaa työtä antamalla eloa tuolle organisaatiolle. Me olemme mukana sen tukemisessa, eikä vähiten hallinnollisessa mielessä, sen pyrkiessä kehittämään vapaakauppasopimuksia tuolla alueella.
Hyväksyn sen, mitä parlamentin jäsen sanoi. Meillä on tärkeä tehtävä auttaa ylläpitämään asianomaisia alueiden välisiä suhteita. Mehän voimme lopulta osoittaa tietynlaista kokemusta alueellisten järjestelyiden merkityksestä täällä Euroopassa.

Puhemies


Glenys Kinnock
Kysymys nro 41 (H-0496/99):
Aihe: Yhteisön ulkopuolisiin maihin suunnattua yhteisön apua hallinnoiva toimiala (SCR) Meillä ei ole nyt aikaa viihdyttää komissiota kaikilla niillä ongelmilla, joita eteläisten ja pohjoisten maiden kansalaisjärjestöillä on ollut edellisen PO VIII:n jo hyväksymien hankkeiden rahoituksen vastaanottamisessa. On selvää, että SCR:stä vastaavan uuden komission jäsenen perimä tehtävä ei ole mitenkään kadehdittava, ja olen varma, että hän pyrkii saamaan aikaan uudistuksia tällä alueella. Haluaisin kuitenkin tietää, mitä komissio aikoo tehdä tämänhetkiselle tilanteelle ja rahoituksen laiminlyönnin aiheuttamille todellisille murhenäytelmille?

Patten
Arvoisa parlamentin jäsen on ehdottomasti oikeassa korostaessaan tätä tärkeää kysymystä.
Kuten parlamentti tietää, yksi tärkeimmistä tavoitteistani on jatkaa viimeaikaisia parannuksia Euroopan unionin ulkopuolisten apuohjelmien hoitamisessa. Tässä yhteydessä minun on syytä mainita Philippe Soubestren, SCR:n pääjohtajan, merkittävä henkilökohtainen panos.
Meillä on valtava vastuu kehitysmaista, kun takaamme sen, että Euroopan unionin antama tukea käytetään tehokkaasti ja se ajoitetaan oikein. Tämä on elintärkeää politiikkamme uskottavuuden kannalta ja EU:sta luodun mielikuvan kannalta laajemmalla kansainvälisellä alueella. Arvoisa parlamentin jäsen tietänee, että komission yksiköt ovat äskettäin edistyneet huomattavasti karsiessaan myöhästyneiden maksujen kasaumat ulkopuolisista apusopimuksista. Suurin osa voimassa olevista laskuista maksetaan nyt normaalilla 6 000 päivän määräajalla pyydän anteeksi, 60 päivän. Tämä soveltuu etenkin noin 5 000:een tämänhetkiseen projektiin kansalaisjärjestöjen kanssa, jotka rahoitetaan joko talousarvion kautta tai EKR:n kautta.
Valitettava, mutta vääjäämätön seikka on se, että meillä ei ole koskaan niin paljon rahaa kuin haluaisimme. Tämä pätee eritoten kehitysapuun, jossa saatavilla olevat varat eivät ole koskaan riittävät. Tämä tarkoittaa esimerkiksi sitä, että meiltä on anottu ylimääräistä tukea jo olemassa oleviin yhteisrahoitusprojekteihin kansalaisjärjestöjen kanssa, määrältään kaksi kertaa suurempiin kuin vuoden 1999 käytettävissä oleva talousarvio.
Tämä saattaa luoda vaikutelman myöhästymisistä, mutta todellisuudessa se on vääjäämätön seuraus rajoittuneisiin varoihin kohdistuneista paineista.
Lopuksi, kiinnitän arvoisan parlamentin jäsenen huomion äskettäisiin muutoksiin, jotka koskevat kansalaisjärjestöille kohdistettuja vaatimuksia järjestää pankkitakuita, joiden pitäisi helpottaa ennakkomaksujen saamista miljoonaan euroon saakka.

Kinnock, Glenys
Voisin luetella joitakin kansalaisjärjestöjä ja muita, jotka ovat itse asiassa odottaneet 6 000 päivää, ja odottavat edelleen. Esimerkiksi maamiinojen raivausjärjestöt ja "Artikla 19" joiden komission jäsen tietänee toimivan Yhdistyneessä kuningaskunnassa , joilla on ollut ongelmia kadonneitten asiakirjojen takia ja monien täydellisten kaaosmaisten tilanteiden takia.
Onko komission jäsen tietoinen valtavista paineista, joita nyt esiintyy ulkoasioita käsittelevien PO:iden ja SCR:n välillä, koska tehtävät aiheuttavat sekaannuksia, koska PO VIII:lla on henkilöstöongelmia esimerkiksi sen takia, että niiden henkilöstöä on siirretty SCR:ään?
Taustalla on paineita, joihin vastauksessanne ei kiinnitetä huomiota. Vastauksessa suhtaudutaan jokseenkin omahyväisesti todelliseen kriisitilanteeseen SCR:ssä. Tämän lisäksi RELEX-yksiköt organisoidaan uudelleen. Tämä aiheuttaa vielä enemmän sekasortoa siinä hyvin tärkeässä työssä, johon olemme sitoutuneet Euroopan unionin ulkopuolella olevien maiden kanssa.

Patten
Mielestäni arvoisa parlamentin jäsen, joka tietää yhtä paljon, jollei enemmänkin kansalaisjärjestöistä kuin kuka tahansa, tunnustaa sen etusijan, jonka olemme antaneet SCR:n uudistamiselle ja tukemiselle. Mielestäni meidän pitäisi tunnustaa niin ikään se ongelma, jonka ne ovat perineet 19 miljardin sitoumuksen kasauma, 14 500 toteuttamattoman projektin kasauma. Minusta ne ovat edistyneet käsitellessään noita kysymyksiä ja minä haluan auttaa niitä siinä enkä halua entisestään vahingoittaa niiden tai PO:iden moraalia.
Siksi on tärkeää ymmärtää se ero, joka on tällä hetkellä niiden ongelmien välillä, jotka johtuvat sellaisista soveltamisista, joita ei voida toteuttaa talousarvioita koskevien näkökohtien takia, ja niiden sitoumusten käsittelyn välillä, missä tilanne on alkuvuoden vaikeuksista huolimatta parantunut; ja kannattaa muistaa, että joillakin alkuvuoden ongelmilla oli vähän tekemistä sen kanssa, että sitoumuslupaukset saatiin myöhään joulukuussa. Meidän kaikkien on tehtävä yhdessä työtä pyrkiäksemme takaamaan sen, että Euroopan unioni toimittaa lupaamansa avun niille, joille se on antanut nuo lupaukset, mahdollisimman pian ja mahdollisimman tehokkaasti.
Olen tietoinen retoriikan ja todellisuuden välisestä kuilusta. Haluan taata sen, että ne, jotka ovat vastuussa näiden varojen hoitamisesta, saavat ansaitsemansa tuen minulta ja muilta; ja tiedän varsin hyvin, että tämä on tavoite, josta myös arvoisa parlamentin jäsen on samaa mieltä.
Joten tulkitsen kysymyksen niin, että sen tarkoitus on painostaa minua tekemään enemmän, mutta voin vakuuttaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että aion kulkea samaan suuntaan kuin hän toivoo.

Puhemies


Richard Howitt
Kysymys nro 42 (H-0516/99):
Aihe: Komission toiminta aseviennin rajoittamiseksi ja aseistariisunnan edistämiseksi Voiko ulkosuhteista vastaava komission jäsen - kun otetaan huomioon tuleva vuosiraportti asevientiä koskevien menettelysääntöjen toimivuudesta vuonna 1998 - ilmoittaa, aikooko hän kannattaa seuraavassa hallitustenvälisessä konferenssissa komission toimivallan laajentamista asevientiä koskeviin kysymyksiin? Mihin toimiin komissio on ryhtynyt tai aikoo ryhtyä pannakseen täytäntöön neuvoston hyväksymän käsiaseita koskevan yhteisen toiminnan ja päätöslauselman sekä kehitysasioita käsittelevän neuvoston myöhemmän päätöslauselman käsiaseista?

Patten
. -(EN) Jäsenvaltiot ovat tähän asti pitäneet asekauppaa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen soveltamisalan ulkopuolella 296 artiklan perusteella (entinen 223 artikla). Tällä alalla ei siis ole ollut mitään tavoitetta yhteisön toimenpiteitä varten. Asekauppaa käsitellään jatkuvasti yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan yhteydessä, ja komissio tietenkin tukee sitä täysipainoisesti. Uuden komission on pohdittava pyritäänkö seuraavassa hallitustenvälisessä konferenssissa muuttamaan 296 artiklaa, kun otetaan huomioon kokouksen esityslista, samoin kuin uudessa asevientipolitiikassa tapahtunut edistys.
Yhteisen toiminnan hyväksymistä noudattaen, komissio osallistui lukuisiin kolmen osapuolen välisiin toimiin tarkoituksenaan esittää yhteistä toimintaa kaikille hallituksille ja tärkeimmille paikallisille organisaatioille ja saada niiden tuki pyrkimysten saavuttamisessa. Lukuisia erityisiä projekteja on tällä hetkellä käynnissä. Euroopan unioni myöntää 500 000 euroa YK:n "Weapons in Exchange for Development" -kokeiluohjelmalle Albanian Gramshin alueella, jota voitaisiin, mikäli se onnistuu, laajentaa muillekin alueille. Tiedonkeruukomennus Kamputseaan on tuottanut lukuisia suosituksia käytännöllistä yhteistyötä varten yhteisen toiminnan perusteella. Neuvosto harkitsee tällä hetkellä lisäprojekteja.

Howitt
Kiitän komission jäsentä hänen vastauksestaan. Pidän hänen näkökantaansa positiivisena ja kannustan häntä viemään ajatusta eteenpäin. Tiedämme, että 2 miljardia laitetaan edelleen sota- ja asekauppaan 40 % siitä tulee Euroopasta. Kaikkien meidän on siitä syystä oltava tehokkaampia tämän kaupan hillitsemisessä. Onnittelen komissiota siitä, mitä se on tehnyt käsiaseita koskevan yhteisen toiminnan täytäntöönpanon osalta Albanian projekti. Kehotan komission jäsentä panemaan projektin täytäntöön Kamputseassa niin pian kuin mahdollista ja myös muut projektit, joita tiedän hänen ja hänen yksiköittensä harkitsevan entisessä Neuvostoliitossa ja eräässä eteläisen Afrikan maassa. Toivon, että tarkastellessamme selontekoa, jota parhaillaan valmistellaan neuvostossa, me kykenisimme myötävaikuttamaan asiaan sellaisella tavalla, joka hillitsisi asekauppaa, ja mahdollistamaan lisää rahaa kehitykselle.

Patten
Arvoisa parlamentin jäsen tietänee, mikä on ollut komission perinteinen näkemys asekaupasta. Hän on myös saattanut äskettäin lukea erittäin mielenkiintoisen Simon Jenkinsin Times-sanomalehteen asekaupasta kirjoittaman kolumnin, jossa tuotiin esiin eräitä äärimmäisen tärkeitä ja arvokkaita näkökohtia.
Kuten arvoisa parlamentin jäsen tietää, olemme käyneet keskusteluja Yhdysvaltojen ja Kanadan kanssa käsiaseista, ja toivon kovasti, että kykenemme edistymään erityisprojekteissa heidän ehdottamallaan tavalla.

Kinnock, Glenys
Ymmärrän komission jäsenen vastauksesta, että hän puoltaa asekaupan säännöstelemistä. Mikä on hänen vastauksensa vielä käynnissä olevaan aseiden välittämiseen? Äskettäin aseita vietiin Venäjältä Antwerpenin kautta Eritrean sotaa varten. Olisiko sääntöjen tiukentaminen hänen mielestään hyvä, mikä takaisi sen, että eräänlaista aseiden salakuljetusta ei voisi tapahtua?

Patten
Ehdottomasti! Ja kehitysministerinä ollessani minulla oli hyvin vahvoja näkemyksiä asevarusteluun käytetyistä varoista vastakohtana ihmisten koulutukseen ja heidän terveytensä parantamiseen käytetyistä varoista. Arvoisa parlamentin jäsen tietää minua paremmin, vaikka minullakin on asiasta jonkin verran kokemusta, Afrikan kärsimistä vahingoista, jotka ovat aiheutuneet laittomasta aseidenkuljetuksesta.

Puhemies
Seuraavia kysymyksiä käsitellään yhdessä, koska ne koskevat samaa aihetta:

David W. Martin
Kysymys nro 43 (H-0517/99):
Aihe: Itä-Timor Miten komissio aikoo osallistua Itä-Timorin jälleenrakentamistoimiin?
ja

Mário Soares
kysymys nro 44 (H-0543/99):
Aihe: Itä-Timor Haluaisin tietää, mitä komissio aikoo tehdä Itä-Timorin kysymyksessä Euroopan unionin nimissä?

Patten
Komissio pitää humanitaarista apua kaikkein tärkeimpänä tavoitteena Itä-Timorissa. Komission Echo-yksikkö käynnistää uudelleen sen väliaikaisesti pysähdyksissä olleen humanitaarisen apuprojektin, joka on arvoltaan 2 miljoonaa euroa. Sen lisäksi pian aloitetaan useita apuprojekteja, joiden arvo on 3 miljoonaa euroa. Mikäli on tarpeen, enemmän rahaa ja haluan korostaa tätä seikkaa voidaan varata humanitaarisiin tarkoituksiin.
Mitä tulee kohentamisohjelmiin, komissio on läheisessä yhteydessä Maailman pankin ja muiden johtavien lahjoittajien kanssa kehittääkseen johdonmukaisen suunnitelman välttääkseen siten lahjoitusten päällekkäisyyden. Välivaiheena aloitetaan YK:n johtama hallinto. Komissio aikoo tietenkin osallistua aktiivisesti tähän vaiheeseen. Eräällä menettelyllä on alettu avustaa UNAMET-ohjelmaa pyrkimyksenä auttaa vahvistamaan hallinnollisia rakenteita.

Soares
Arvoisa puhemies, tiedän, että arvoisa komission jäsen, jota samalla tervehdin, on ilmaissut jo moneen kertaan painokkain sanakääntein solidaarisuutensa Itä-Timorin kansaa kohtaan, mutta haluaisin tietää, onko Itä-Timorin jälleenrakennustyötä koskeva avustusohjelma jo varsinaisesti olemassa? Tuo ohjelma on mitä kiireellisin, ja haluaisinkin tietää, onko sitä varten varattu jotakin ja kuinka paljon komissio on suunnitellut siihen käyttävänsä?

Patten
Jos saan sanoa näin arvoisalle parlamentin jäsenelle, joka on ansioituneen uransa aikana saanut paljon enemmän kokemusta tässä asiassa kuin uskoakseni kukaan muu tässä istuntosalissa, mielestäni ohjelmamme on kolmivaiheinen.
Ensiksikin on välitön humanitaarinen apu, joka on erittäin tärkeä, varsinkin kun ottaa huomioon sen, että miliisit ovat järjestelmällisesti tuhonneet infrastruktuurit ja kulkuneuvot Itä-Timorissa.
Toiseksi - tämä on äärimmäisen tärkeää, ja keskustelin tästä YK:ssa pääsihteerin ja varapääsihteerin kanssa - on olemassa kysymys siviilihallinnon perustamisesta lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä. Itä-Timorissa ei ole ollut syntyperäisten ihmisten muodostamaa siviilihallintoa niin kauan kuin kukaan muistaa. Sen tähden mainitsin UNAMET-ohjelmalle myönnettävät lahjoitukset. Toivon, että kykenemme olemaan siellä avuksi, ja toivon, että jäsenvaltiot kykenevät olemaan avuksi Portugalin tavoin, joka on jo ilmoittanut tekevänsä niin.
Kolmantena on kysymys pitkän aikavälin kehitysavusta ja pitkän aikavälin jälleenrakentamisavusta. Keskustelemme siitä parhaillaan Maailmanpankin kanssa. 29. syyskuuta järjestettiin lahjoittajien tapaaminen, ja sitä seuraa tehtävä, jossa tarkastellaan, mikä on tarpeen. Haluan huolehtia siitä, että teemme sen, mikä on parasta Itä-Timorille, emmekä vain lausu tyhjiä sanoja.
Voin vakuuttaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että se ei ole tapa vapautua niistä velvoitteista, joita meillä on tuota maailmanosaa kohtaan, tuota pian itsenäistä maata kohtaan.
Vuosien ajan jokaisella Euroopan ja Pohjois-Amerikan ulkoministerillä, joka on vieraillut Indonesiassa, on ollut sanottavaa Itä-Timorista. Nyt meillä on velvollisuus antaa rahaa sinne, mistä olemme puhuneet paljon kaikkien näiden vuosien aikana. Minä toivon meidän toteuttavan sen tavalla, joka on järkevä ja tehokas, sekä keskittynyt ja kohdistunut todellisiin tarpeisiin.

Puhemies
Paljon kiitoksia selkeästä ja tehokkaasta puheenvuorostanne, josta me kaikki olemme kiitollisia, komission jäsen Patten.
Kysymyksiin 45 ja 46 vastataan kirjallisesti.
Fischlerille osoitetut kysymykset Puhemies. Kysymys nro 47 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.

Juan de Dios Izquierdo Collado
Kysymys nro 48 (H-0467/99):
Aihe: Pellavanviljely Pitääkö Euroopan komissio paheksuttavana sitä, että Espanjan maatalousministeriön korkeiden virkojen haltijat ovat kannustaneet pellavanviljelyyn tarkoitettujen tukien väärinkäyttöä edistämällä petollisia käytäntöjä hallinnollisesti ja saaneet niistä hyötyä itselleen ja suvulleen? Mitä tietoa komissio voi antaa Espanjan ja EU:n pellavanviljelyn kehityksestä, tukien saamisesta, petosten torjunnan valvonnasta, pellavan jalostuksesta myyntiä varten sekä epäilyttävän sopivilla hetkillä tapahtuneista tulipaloista tietyissä jalostuslaitoksissa? Mitä Euroopan komissio aikoo tehdä puolustaakseen maanviljelijöiden toimeentuloon tarkoitettuja yhteisen maatalouspolitiikan tukia petoksilta, jotka vahingoittavat alan julkista kuvaa ja tekevät tyhjiksi tukien vaikutukset?

Fischler
Arvoisa puhemies, mitä tulee pellavanviljelyyn ja siihen liittyviin ongelmiin Espanjassa, komissio ehdotti jo vuoden 1996 hintapaketin yhteydessä neuvostolle, että pellavanviljelylle määritetään taattu enimmäispinta-ala ja että pellavaa tuetaan lisäksi pienemmällä summalla perinteisesti kitkettyä pellavaa lukuun ottamatta.
Neuvoston olisi pitänyt ottaa kantaa tähän ehdotukseen vuoden 1996 loppuun mennessä. Neuvosto ei yhtynyt tähän ehdotukseen. Sen seurauksena komissio on yrittänyt toteuttaa muita toimia, jotta tähän liittyvä tukien metsästys - kuten sitä usein nimitetään - voidaan estää. Haluaisin korostaa erityisesti, että olemme ottaneet käyttöön pakollisia tuottajien ja alkujalostajien välisiä ostosopimuksia sekä periaatteen, jonka mukaan jokainen alkujalostaja tarvitsee toimintaansa luvan. Lopuksi olemme ottaneet käyttöön vielä korjatun pellavan jalostusvelvollisuuden ja vähimmäistuoton. Lisäksi kylvöaloja, valvontaa ja sanktioita koskevien selvitysten järjestelmää tiukennettiin.
Komission osastot ovat lisäksi leikanneet varainhoitovuosia 1994 ja 1995 koskevan Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tilinpäätöksen puitteissa Espanjan ilmoittamia menoja 10 %:lla valvontajärjestelmän puutteiden vuoksi.
Tällä hetkellä tarkistetaan vuosia 19961998, ja tätä tarkistusta ei ole vielä saatu loppuun. Sitten näemme, mitä summia voidaan lopulta maksaa. Lisäksi pyysimme espanjalaisia viranomaisia tämän vuoden helmikuussa valvomaan erityisen tarkasti viljely-, sato- ja jalostusoloja tukien kovan tavoittelun ehkäisemiseksi. Luin juuri tänään sanomalehdistä, että yksi alue Espanjassa on nyt myös toiminut vastaavasti ja ottanut tukea eri tuottajilta pois.
Me kaikki tiedämme, että Espanjan parlamentissa perustettiin tutkintakomitea, joka on myös tutkinut näitä asioita. Euroopan unionin taholta petostentorjuntavirasto OLAFille annettiin tehtäväksi kehottaa espanjalaisia oikeusviranomaisia tutkimaan, onko kuitupellavan yhteisötukia käytetty ja valvottu asianmukaisesti ja havaittiinko siinä yhteydessä mahdollisesti rikoksiksi arvioitavia tapauksia. Nämä tutkimukset ovat vielä käynnissä, ja OLAF seuraa niitä tarkasti.

Sen lisäksi haluaisin sanoa teille kuitenkin vielä lopuksi, että meistä tässä asiassa on edelleenkin perusteellinen saneeraustarve. Komissio tulee siksi esittämään vielä tämän vuoden loppuun mennessä ehdotuksen kuitupellavaa ja hamppua koskevan markkinajärjestelyn ja tukijärjestelmän kattavasta uudistamisesta.

Izquierdo Collado
Tarkastellaan tilannetta hieman laajemmin, koska myös teidän vastauksenne oli hyvin yleisluonteinen.
Arvoisa komission jäsen, tiedätte, että Espanjassa paitsi laajalevikkisimmät sanomalehdet myös käytännöllisesti katsoen kaikki Espanjan lehdet kertovat etusivuillaan vakavista säännönvastaisuuksista, joita havaittiin Kastilia-La Manchan autonomisen hallituksen maatalousministeriön tarkastuksessa pellavanjalostuslaitoksissa, jotka olivat oikeudenkäynnissä ja joita mainittu toimikunta on kuullut ja analysoinut.
Koska tiedätte asiasta, kysyn teiltä, mitä tietoja voitte antaa meille pellavaa ja siitä hyötyneitä henkilöitä koskevasta tutkimuksesta, jollaista oletettavasti olette toteuttamassa myös omassa pääosastossanne. Eikö teillä ole mitään tietoja asiasta? Panetteko merkille maatalousministeriön antamat tiedot, jotka luin teille? Mikäli maatalousministeriön tarkastuksessa saadaan näyttöä vakavista säännönvastaisuuksista pellavanjalostuslaitoksissa, täytyykö tuet maksaa vai täytyykö odottaa pääosastonne antamaa lausuntoa?
Arvoisa komission jäsen, on todella paha asia, jos tutkimus, joka koskee pellavaa, Espanjan hallituksen korkeiden virkojen haltijoiden osallisuutta tukia laittomasti hakevaan salaliittoon ja näihin jalostustukiin liittyvää petosta, pyritään päättämään ennenaikaisesti. On todella paha asia, jos ummistamme silmämme siltä.

Fischler
 Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen, haluaisin muistuttaa teille vielä kerran mieliin, että olen antanut hyvin konkreettisia vastauksia tähän ongelmaan ja myös siihen, mihin toimiin komissio on tältä osin ryhtynyt. Jos nyt lehdissä kerrotaan, että asiasta vastaavat viranomaiset ryhtyvät vihdoinkin toimiin yksittäisillä alueilla, se on vain ilahduttavaa ja toivottavaa ja vastaa oikeastaan sitä vaatimusta, jonka esitimme näille viranomaisille jo helmikuussa.
Sen lisäksi minun on kiinnitettävä huomionne siihen, että me voimme vain tehdä yhteistyötä espanjalaisten oikeusviranomaisten kanssa OLAFin pohjalta sikäli, kun kyse on epäilyistä, joihin saattaa liittyä rikos. Tässä asiassa on myös taattava ehdoton luottamuksellisuus, joten en voi komissiota koskevien oikeudellisten velvoitteiden vuoksi mainita mitään yksittäisiä nimiä tai muuta vastaavaa.
Sitten haluaisin kiinnittää huomionne vielä kerran siihen, että tällä hetkellä Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahasto (EMOTR) on tutkinut asiaa usean vuoden ajan. Jos näissä pistokoetutkimuksissa todetaan puutteita markkinajärjestelyn hallinnossa, Espanjan on varauduttava siihen, että jo maksettuja tukisummia pienennetään takautuvasti kerralla sen mukaan, miten raskauttavia nämä puutteet ovat.

Ayuso González
Arvoisa komission jäsen, tämä kysymys on osa Espanjan sosialistisen työväenpuolueen ääntenkalastelua, joka liittyy Euroopan parlamentin viime vaalien vaalikampanjaan ja jossa hyökätään kansanpuolueen tuolloista pääehdokasta Loyola De Palaciota vastaan. Arvoisa komission jäsen, kaikesta huolimatta se sai eniten ääniä.
Ensiksi he puhuivat salaisista tiedoista, mutta tuen myöntämistä koskevat tiedot julkistetaan Euroopan unionin, Espanjan ja alueellisten hallitusten kautta. Sitten he sanoivat, että näitä tukia haki järjestäytynyt salaliitto, mutta tukia saaneet maatalousministeriön korkeiden virkojen haltijat viljelivät pellavaa jo ennen kuin he pääsivät korkeisiin virkoihin, ennen kuin komission jäsen De Palaciosta tuli maatalousministeri ja jopa ennen kuin komission jäsen De Palacio tunsi heitä.
He yrittivät myös syyttää tuolloista maatalousministeriä tukien myöntämiseen liittyvästä oletetusta petoksesta, mutta asia on niin, että YMP-tukien valvonta ja maksaminen kuuluu Espanjan valtion toimivaltajaon mukaisesti alueellisten hallitusten toimivaltaan. Hyvänä osoituksena tästä ovat ne tarkastukset, joita tästä petoksesta epäillyn autonomisen yhteisön sosialistihallitus on toteuttanut jälkikäteen, a posteriori, vaalikampanjan päätyttyä.

Puhemies
Parlamentin jäsen Ayuso, muistutan teille, että olette käyttänyt minuutin ja 36 sekuntia, ettekä ole esittänyt yhtään kysymystä.
On pyydetty useita työjärjestyspuheenvuoroja. Arvelinkin niin, vaikka toiminkin puhemiehenä niin kuin olisin vaikkapa Suomesta, joka toimii unionin puheenjohtajavaltiona tällä puolivuotiskaudella. On luonnollista, etten voi puuttua aikomuksiin enkä sisältöihin, vaikka ne olisivatkin peräisin samasta vaalipiiristä kuin minut on valittu. Minun on kuitenkin muistutettava teille kaikille, että teidän on esitettävä kysymyksiä komissiolle ja että niiden täytyy liittyä käsiteltävänä olevaan asiaan.
On pyydetty useita työjärjestyspuheenvuoroja, ja myönnän puheenvuoron kysymyksen esittäjälle, parlamentin jäsen Izquierdo Colladolle. Pyydän, ettei työjärjestyspuheenvuoronne kestäisi yli minuuttia.

Izquierdo Collado
Arvoisa puhemies, haluan yksinkertaisesti todeta, että jälleen kerran parlamentin ryhmät ja jäsenet, tarkemmin sanottuna Espanjan kansanpuolueen jäsenet, käyttävät kyselytuntia ja komissiolle osoitettuja lisäkysymyksiä omiin tarkoituksiinsa.
On todellakin uskomatonta, että tällainen käytös toistuu ja että aina, kun joku jäsen, erityisesti sosialistijäsen, esittää kysymyksen, kansanpuolue käyttää kyselytuntia peittääkseen hallituksensa "sukuelimet" eikä esitä yhtään kysymystä asiasta vastaavalle komission jäsenelle.
Tästä pitää päästä eroon parlamentissa, ja pyydän puhemieheltä, että kun hän näkee kansanpuolueen jäsenten käyttäytyvän näin, hän ei odottaisi puheenvuoron loppuun asti.

Puhemies
Emme ole nyt Espanjan parlamentissa emmekä edes edellä mainitun alueen edustajainkokouksessa vaan Euroopan parlamentissa, enkä voi ratkaista enkä tietää ennalta mitään valintaperustetta, vaan kunnioitan parlamentin jäsenten puheoikeutta. Myönsin teille työjärjestyspuheenvuoron, jossa myös te olette eksynyt asiasta ja käyttänyt adjektiiveja.
Pyydän teitä ottamaan huomioon parlamentin arvokkuuden. Teitä kaikkia: tyyrolaisia ja troijalaisia; jos täällä sitten on tyyrolaisia ja troijalaisia, sillä mistä minä sen tiedän.

Mulder
Haluaisin vielä esittää täydentävän kysymyksen kysymyksestä nro 48. Komission jäsen sanoi jotakin kiinnostavaa. Hän aikoo tehdä vuoden lopussa uusia ehdotuksia pellavanviljelystä Euroopassa. Haluaisin kysyä, sisältyykö niihin sitten myös ehdotuksia muista kuitukasveista, joita viljellään Euroopassa, kuten hampusta ja muista.

Fischler
 Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, ensin haluaisin pitää kiinni siitä, että mielestäni ei ole olemassa mitään sosialistisia tai muita vastaavia kysymyksiä vaan pelkästään kysymyksiä, joihin minun on vastattava. Tähän liittyen parlamentin jäsen Mulder esitti selvästi kysymyksen. Ehkä se on aiemmin käännettäessä jäänyt pois. Viittasin jo ensimmäisessä puheenvuorossani siihen, että tämä ehdotus tullaan esittämään joka tapauksessa tämän vuoden loppuun mennessä, ja toiseksi siihen, että tämä ehdotus tulee koskemaan sekä pellavaa että hamppua.

Puhemies


Camilo Nogueira Román
Kysymys nro 49 (H-0479/99):
Aihe: Kalastuksen pääosaston mahdollinen lakkauttaminen Tiedotusvälineissä esiintyneiden tietojen mukaan Euroopan komissio on päättänyt lakkauttaa kalastuksen pääosaston (PO XIV), mikä on vastoin niitä lupauksia, joita kalastusasioista vastaava komission jäsen Franz Fischler antoi kuulemistilaisuudessaan kalatalousvaliokunnalle. Voivatko nämä tiedot pitää paikkansa? Tällainen toimenpide vahingoittaisi vakavasti kalastusasioihin liittyviä yhteisön ja erityisesti kalastuksesta riippuvaisten alueiden, kuten Galician, etuja.
Aikooko komissio tarkistaa kielteistä päätöstään näiden etujen mukaisesti?

Fischler
 Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, voin uskoakseni vastata tähän kysymykseen hyvin lyhyesti. Komissio päätti kokouksessaan 18. syyskuuta osastojensa uudelleenjärjestelyä koskevista direktiiveistä. Komission puheenjohtaja Prodi ilmoitti tästä jo aiemmin 9. heinäkuuta. Tämän direktiivin mukaisesti kalastuksen pääosasto on edelleen olemassa. Tämä päätös on siksi myös sopusoinnussa niiden selontekojen kanssa, jotka olen antanut kuulemistilaisuudessani Euroopan parlamentin kalatalousvaliokunnassa 30. lokakuuta. Sen lisäksi komissio hyväksyi 29. syyskuuta kalastuksen pääosaston organisaatiosuunnitelman. Tällä pääosastolla on siis myös olemassa voimassa oleva organisaatiokaavio. Lopuksi samassa kokouksessa päätettiin myös kalastuksen pääosaston uudesta pääjohtajasta, Smidistä, joka johtaa jatkossa kalastuksen pääosastoa. Täten on uskoakseni tehty selväksi, että kalastuksen pääosasto on todellakin olemassa.

Nogueira Román
Haluaisin onnitella teitä, arvoisa komission jäsen, päätöksestänne säilyttää kalastuksen pääosasto. Omasta puolestani käytän kysymysoikeuttani saadakseni tilaisuuden kuulla teidän vahvistavan kalatalousvaliokunnalle antamanne lupauksen tässä täysistunnossa. Toivon, kuten te, arvoisa komission jäsen, että tämä päätös on hyödyksi tämän taloudellisen ja yhteiskunnallisen alan kehityksen kannalta, alan, joka on äärimmäisen tärkeä niille eurooppalaisille, jotka saavat elantonsa kalastuksesta, ja yleisesti Euroopan kansalaisten ravitsemusta ajatellen.

Fischler
 Arvoisa puhemies, en huomannut valitettavasti arvoisan jäsenen toteamuksessa mitään kysymystä. Siksi en voi myöskään vastata siihen.

Puhemies
Seurasin kysymystä portugaliksi enkä espanjaksi, enkä minäkään saanut selville, oliko se todellakin kysymys. En halunnut tulkita parlamentin jäsen Nogueiran sanoja.
Parlamentin jäsen Knörr pyytää työjärjestyspuheenvuoroa, joka on oletettavasti viimeinen puheenvuoro niistä menettelyongelmista, joita tällä kyselytunnilla on ilmennyt.

Knörr Borràs
Olen uusi jäsen tässä parlamentissa ja olen pahoillani siitä, että ensimmäiseen kysymykseen, jonka vastauksen aioin kuunnella tässä parlamentissa, ei aikasyistä voida vastata suullisesti. Olen kuitenkin kaksin verroin pahoillani siitä, että siihen ovat syynä juuri sellaiset jäsenet, jotka esittävät parlamentissa kysymyksiä, jotka mielestäni eivät kuulu tähän parlamenttiin, ja joiden takia meillä ei ole tänään iloa kuulla komission jäsen Fischlerin puhuvan esimerkiksi kalastajiemme toimeentuloa koskevasta ongelmasta.

Puhemies
Olen kanssanne samaa mieltä, ja olemme loppujen lopuksi ottaneet mukaan kysymyksen, johon ei voitu vastata suullisesti edellisen kysymyksen venyttyä. Kyseessä oli parlamentin jäsen Nogueiran kysymys.
Kiitämme komission jäsen Fischleriä siitä, että hän vastasi kaikkiin kysymyksiin.
Kysymyksiin 50-86 vastataan kirjallisesti.
Komission kyselytunti on päättynyt.
SISÄLTÖ
ISTUNTO TIISTAINA 5. LOKAKUUTA 1999 1
Edellisen istunnon pöytäkirjan hyväksyminen 2
Päätös kiireellisestä käsittelystä 3
Kansanterveys ja elintarviketurvallisuus 3
Yhdestoista kansainvälinen AIDS-konferenssi Lusakassa 26
Makrotaloudellisen lisärahoitusavun myöntäminen 35
Monivuotinen ohjelma Altener (1998 - 2002) 40
Monivuotinen ohjelma Save (1998 - 2002) 47
EY:n ja Etelä-Afrikan tasavallan kauppa-, kehitys- ja yhteistyösopimus 52
Komission puheenjohtajan ilmoitus 63
Kyselytunti (komissio) 65

