Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Von Habsburg
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa jotain sanatarkoista istuntoselostuksista: joku kiinnitti huomioni niihin - tavallisesti en lue omia tekstejäni, mutta tämä luettiin minulle ääneen. Siellä on kaksi sanaa, jotka haluaisin mielelläni pyyhkiä pois, koska ne eivät kuuluneet puheeseeni, vaan oli osoitettu toiselle jäsenelle; sanat ovat: olisitteko hiljaa. Joku häiritsi minua, ja vaadin häntä melkoisen tarmokkaasti vaikenemaan. Hän myös todella häiritsi minua. Asia ei koskenut rouva Lalumièreä, ja sen vuoksi se on poistettava istuntoselostuksesta!

Puhemies
Kiitoksia, herra von Habsburg; ainakaan sitä ei ole pöytäkirjassa, mutta kylläkin sanatarkoissa istuntoselostuksissa. Ongelma ratkaistaan.

Ford
Arvoisa puhemies, tunnen jonkin verran myötätuntoa herra von Habsburgia kohtaan. Tästä huolimatta istuntoselostuksemme pitäisi kirjata sanatarkasti, ja tämä on selvästi sanatarkka osa selostuksia. Mielestäni hän oli aivan oikeassa, mutta katson, että tämän parlamentin kaikki värikkäät puheenvuorot tulisi kirjata sellaisinaan eikä mitään siivottuja versioita, jotka sopivat meille, jos haluamme näyttää hurskaammilta kuin itse asiassa olemme.

Kerr
Arvoisa puhemies, haluaisin kommentoida pöytäkirjaa ja Istuntoselostus-julkaisua, joihin on merkitty erinomainen puheenvuoroni, jossa hyökkäsin Ison-Britannian hallitusta vastaan, koska se ei liity yhtenäisvaluuttajärjestelmään ja uhraa siten 100 000 työpaikkaa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Valitettavasti siinä sanotaan, että olen Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän jäsen, ja olen varma, että puolueen jäsenet ovat tästä hieman vaivaantuneita. Ehkä me voimme korjata tämän ja tunnustaa, että olen työväenpuolueen riippumaton jäsen ja kuulun parlamentin vihreään ryhmään.

Lindholm
Arvoisa puhemies, päätimme eilen, että kävisimme keskustelua Schaffnerin mietinnöstä, mutta että emme vielä äänestäisi siitä. Lykkääminenhän johtuu siitä, että Veilin selonteko on saatavilla vain ranskaksi. Unohdin eilen huomauttaa eräästä asiasta, jonka kuitenkin toivon olevan itsestään selvää, nimittäin siitä, että myös tarkistusehdotuksien määräaika suhteutettaisiin siihen, milloin äänestäminen toimitetaan, toisin sanoen, että ryhmät voivat tehdä tarkistusehdotuksia vasta sitten, kun he ovat saaneet sellaisen tekstin, jonka jokainen voi lukea. Se on minun toiveeni.

Puhemies
Rouva Lindholm, ymmärtääkseni huomautuksenne on aiheellinen. Haluan sanoa teille, että keskustelu käydään, vaikka äänestystä ei toimitetakaan. On aivan ilmeistä ja järjenmukaista, että tarkistusten jättämisen määräaikaa on pidennettävä. Niin myös menetellään.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Työjärjestyksen muuttaminen (uusi 44 a artikla)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Crowleyn laatima työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0054/98) uuden 44 a artiklan lisäyksestä Euroopan parlamentin työjärjestykseen (muut kertomukset ja muiden toimielinten vuosikertomukset).
Koska esittelijä ei jonkin ylivoimaisen syyn takia ole vielä paikalla, sallitte varmaankin, että annan puheenvuoron herra Fordille. Aloitamme siis keskustelun herra Fordin puheenvuorolla.

Ford
Arvoisa puhemies, aioin ehdottaa, että ehkä meidän pitäisi käsitellä ensin herra Dell'Alban mietintöä, joka on hyvin lyhyt ja koskee myös työjärjestystä, mutta jos haluatte käsitellä aihetta päinvastaisessa järjestyksessä, olen valmis aloittamaan. Ehkäpä tämä antaa herra Crowleylle muutaman minuutin aikaa saapua, mikäli herra Dell'Alba on paikalla.

Puhemies
Herra Ford, ehdotuksenne on hyvin kiintoisa, olisin mahdollisesti ehdottanut sitä itsekin, jos jäsen Dell'Alba olisi jo paikalla. Mutta hänkään ei ole paikalla, joten pyytäisin teitä aloittamaan keskustelun. En voi siirtyä toiseen mietintöön, koska herra Dell'Alba ei ole täällä.

Ford
Arvoisa puhemies, erittäin paljon kiitoksia. Aioin pitää puheenvuoron onnitellakseni Crowleya tämän mietinnön johdosta. Onnittelen häntä hänen poissaolostaan huolimatta. Tässä mietinnössä itse asiassa selvennetään tilannetta parlamentin vuosikertomusten lisääntyvän määrän osalta. Meillä oli ensin vaikeuksia työjärjestystä käsittelevässä valiokunnassa, ja tätä mietintöä käsiteltiin siellä kauan, mutta lopulta se hyväksyttiin yksimielisesti. Me tässä parlamentissa, ainakin työjärjestystä käsittelevä valiokunta, olemme nyt päässeet yhteisymmärrykseen vuosikertomusten ylettömästä määrästä, ja tämä tarkoittaa, että meillä on selkeä menettelytapa, jota voimme tulevaisuudessa noudattaa, emmekä aio enää jatkuvasti keskustella siitä, mitä reittiä, mitä institutionaalista reittiä jonkin tietyn kertomuksen tulisi kulkea. Sosialistiryhmä tulee sen tähden kannattamaan mietintöä, ja onnittelen herra Crowleya sen johdosta.

Puhemies
Kiitoksia, herra Ford, puheenvuorostanne samoin kuin siitä, että helpotitte puhemiehistön tehtävää aloittaessamme työskentelymme.

Donnelly, Brendan
Arvoisa puhemies, joustavuus on pelin henki nykyisissä poliittisissa ja taloudellisissa järjestelmissä, ja mielestäni Crowleyn mietintöön pitäisi suhtautua myönteisesti, sillä se vaikuttaa osaltaan tähän joustavuuteen. Herra Ford on jo huomauttanut - ja olen varma, että herra Crowleykin olisi tehnyt niin, jos hän olisi ollut täällä - että meiltä puuttuu joustavuutta työmme yhden osa-alueen järjestämisessä; meidän reaktiossamme valiokuntien tai muiden toimielinten kertomuksiin. Crowleyn mietinnössä tätä joustavuutta herätetään henkiin parlamentissa, puhemieskonferenssissa ja asianomaisissa valiokunnissa, ja tämän vuoksi suhtaudun siihen myönteisesti.
Valiokunnassa oltiin jossain määrin sitä mieltä, että ehkä tämä mietintö ei muodollisesti muuttanut tilannetta, vaan siinä yksinkertaisesti kirjattiin se ja selkeytettiin sitä. Jos tilanne on tämä, suhtudun siihen myönteisesti, sillä mielestäni työjärjestyksen tehtävä ei ole ainoastaan tarjota vähimmäispuitteita, yksinkertaisesti pelkistettyä lähestymistapaa sääntöihin, vaan rohkaista oikeisiin ja järkeviin päätöksiin. Tulevina kuukausina ja vuosina istuntosalissa vietettyä aikaa pidetään erityisen tärkeänä, ja on epäilemättä oikein, että Crowleyn mietinnössä meille annetaan mahdollisuus olla joustavampia, järkevämpiä ja menestyksekkäämpiä.
Koska meillä on vaikeuksia saada herrat Crowley ja Dell'Alba paikalle, haluaisin tehdä yleisen huomautuksen työjärjestystä käsittelevän valiokunnan työstä. Tänään paikalla olevia henkilöitä lukuun ottamatta läsnäolo työjärjestystä käsittelevässä valiokunnassa ei valitettavasti ole aina paras mahdollinen, ja kuitenkin on erikoista, että jokaisella, sekä ryhmissä että täysistunnossa, on oma mielipiteensä työjärjestyksestä, aivan kuten koulutuksestakin. Haluaisin uskoa, että tulevaisuudessa työjärjestystä käsittelevässä valiokunnassa käsittelemämme kiinnostavat asiat tulevat saamaan ansaitsemansa huomion kaikilta kollegoiltamme.

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää herra Crowleya hänen erinomaisesta mietinnöstään ja huomauttaa sen täydellisestä irlantilaisuudesta, sillä sen lisäksi, että esittelijä ei ole paikalla, mietinnössä en esitetty olematon ratkaisu olemattomaan ongelmaan. Itse asiassa asiaa ei olisi voinut hoitaa paremmin. On aika silmäänpistävää, että seuraavan mietinnön esittelijä, herra Dell'Alba, ei myöskään ole paikalla. Kas, hän saapui juuri! Täydellistä. Mikä ajoitus!
Tosiasia on, että aiemmin me saimme vain yhden vuosikertomuksen komissiolta. Nyt meillä on melkoinen määrä eri toimielinten erilaisia vuotuisia kertomuksia. On kuitenkin käynyt ilmi, että on olemassa ero sellaisten toimielinten vuosikertomusten välillä, joiden laatiminen perustuu perustamissopimuksen määräyksiin, ja muiden vuosikertomusten välillä. Olisin toivonut, että Crowleyn mietinnössä olisi käsitelty, mitä olisimme voineet tehdä näille kertomuksille, mutta siitä ei ole mitään mainintaa. Me vain keskustelemme, tai sitten emme. Tämä ei ole mikään ratkaisu.

Wibe
Arvoisa puhemies, ehkäpä minäkin muiden puhujien tavoin aloitan kiittämällä erinomaisesta mietinnöstä esittelijää, joka ei ole läsnä. Tämän mietinnön tarkoitushan oikeastaan on yrittää yksinkertaistaa parlamentin suorittamaa kaikkien niiden vuosikertomusten käsittelyä, joiden kanssa olemme tekemisissä. Luulen, että esittelijä luettelee mietinnössään 25 erilaista vuosikertomusta, jotka saatetaan kiihkeän käsittelyn kohteeksi, mikä tarkoittaa sitä, että me jokaisen istunnon yhteydessä käsittelemme keskimäärin kahta, kolmea eri vuosikertomusta. Tämä kehitys näyttää myös lisääntyvän. Jos tämä jatkuu, luulen, että me muutaman vuoden kuluessa huomaamme, että suurin osa parlamentin työstä on tällaisten vuosikertomusten käsittelyä. En usko, että maailmassa on toista parlamenttia, joka tutkii näin perusteellisesti viranomaisten toimintaa menneen vuoden aikana ja antaa siitä lausuntoja.
Luulen lisäksi, että vuosikertomuksiin liittyvien mielipiteiden suuri määrä ja parlamentin pieni äänestysosallistuminen ovat selvästi yhteydessä toisiinsa. Laskin, että viime vuonna, toisin sanoen ennen kuin me liitimme taloudelliset kannustimet äänestysosallistumiseen, keskimääräinen äänestysprosentti täällä parlamentissa oli 50-60 %, jonka uskoisin olevan alhaisin missään tämän maailman demokraattisesti valitussa edustuslaitoksessa. Pitäessäni puheita, minulta kysytään usein, miksi parlamentin äänestysprosentti on niin alhainen. Yksinkertaisin vastaus on se, että suuri osa työstämme koostuu sellaisten mielipiteiden esittämisestä, joilla on erittäin vähän merkitystä.
Jos nyt Crowleyn mietinnön avulla voimme yksinkertaistaa tätä asiaa siten, että emme käyttäisi niin paljon aikaa muodostaaksemme mielipiteitä näistä kertomuksista, vaan keskittyisimme sen sijaan suuriin, tärkeisiin ja periaatteellisiin kysymyksiin, niin luulen, että tekisimme jotain, joka edistäisi huomattavasti tämän parlamentin työtä.
Näillä sanoilla kiitän nyt läsnä olevaa esittelijää ja kuuntelen keskittyneesti hänen omia näkökulmiaan.

Corbett
Arvoisa puhemies, ehdotus, että esittelijä päättäisi tämän keskustelun omalla osuudellaan, on erittäin mielenkiintoinen, ja miksipä ei!
Suhtaudun myönteisesti Crowleyn mietintöön. Tämä on hyödyllinen sovellus työjärjestyksestä. On aivan järjetöntä, että tämä parlamentti keskustelee jatkuvasti kertomuksia koskevista mietinnöistä, erityisesti esimerkiksi institutionaalisten asioiden valiokunnan vuosittaisesta mietinnöstä - jonka esittelijänä on useimmiten Valverde López - jossa parlamentti saa käsiteltäväkseen Eurooppa-neuvoston vuosikertomukset Euroopan unionista. Tämä kertomus koskee tietenkin edellistä vuotta. Me saamme sen yleensä seuraavan vuoden puolivälissä. Institutionaalisten asioiden valiokunta laatii sen jälkeen mietinnön tästä kertomuksesta, ja puolitoista vuotta myöhemmin keskustelemme puolentoista vuoden takaisista asioista kertomusta koskevan mietinnön pohjalta.
Tämä oli tietenkin järjetöntä, ja tästä järjettömyydestä on monia esimerkkejä. Työjärjestyksen muuttamisen ansiosta voimme päästä eroon tällaisesta järjettömyydestä, ja jos meillä ei ole mitään erityistä syytä laatia erityistä mietintöä jostain kertomuksesta, tai käydä erityistä keskustelua jostakin kertomuksesta, meidän ei enää tarvitse tehdä niin. Joten suhtaudun myönteisesti tähän työjärjestyksen muutokseen.

Crowley
Arvoisa puhemies, en tarvitse viittä minuuttia, sillä arvoisat kollegani ovat jo käsitelleet mietinnön tärkeimmät kohdat. Haluaisin esittää anteeksipyyntöni teille, herra puhemies, ja parlamentille. Pyörätuolini rengas rikkoutui tänä aamuna, ja olen sen takia myöhässä - minun oli korjautettava se.
Haluaisin vakuuttaa jäsenille, että en yritä saada tiettyjä asioita esityslistalta pois ja estää niitä koskevaa keskustelua parlamentissa tai estää valiokuntia laatimasta mietintöjä, joita pidetään poliittisesti tärkeinä näille valiokunnille. Tämä on pikemminkin yritys palauttaa kuri parlamentin varsinaiseen työskentelyyn, antaa enemmän aikaa tälle parlamentille ja tälle täysistunnolle, jotta se voisi reagoida nopeammin alati muuttuviin poliittisiin tapahtumiin.
Kollegani Corbett on jo maininnut, että tiettyjen kertomusten osalta keskustelemme kertomuksia koskevista mietinnöistä. Menisin jopa pitemmälle ja sanoisin, että muissa parlamentille esitetyissä vuosittaisissa mietinnöissä ei ainoastaan käsitellä kertomusta, joka voi olla kaksi vuotta vanha, vaan me myös toistamme ja käsittelemme uudestaan tietoa, joka esitettiin vuosikertomuksessa kolme tai neljä vuotta sitten, ja tästä huolimatta me katsomme, että se on esitettävä taas kerran, vuosi toisensa jälkeen. Tämä tuhlaa parlamentin aikaa; tämä asettaa yksiköille valtavat paineet kääntää 11 kielelle kasapäin asiakirjoja, joita kaikki jäsenet eivät lue, joihin kaikki jäsenet eivät kiinnitä huomiota ja, mikä tärkeintä, jotka kansalaiset ja tiedotusvälineet jättävät täysin huomiotta.
Syy siihen, miksi minulla oli alussa ongelmia tämän mietinnön kanssa, oli se, että jotkut jäsenet pelkäsivät - esimerkiksi herra Ford, joka laati vuosittaisen mietinnön rasismista Euroopan unionissa - että heille tärkeät asiat poistettaisiin esityslistalta. Toivon, että tarkistukseni, josta sovimme valiokunnassa, poistaa heidän huolenaiheensa. Puhemieskonferenssilta vaaditaan myös jonkin verran huolellisuutta sen varmistamiseksi, että he eivät käyttäisi asiattomasti hyväkseen sitä vähäistä pelivaraa, jonka me annoimme heille tässä mietinnössä.
Lopuksi haluaisin sanoa parlamentille ja jäsenille, että käytän kaikkia mahdollisia vakuuttavia perusteita ja suosittelen tätä mietintöä parlamentille koko sydämestäni. Haluaisin myös kertoa jäsenille, että Amsterdamin sopimuksen parlamentin toimintatapoja koskevien muutosten takia tulemme tässä parlamentissa käsittelemään enemmän työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevän valiokunnan mietintöjä, joissa muutetaan yhä monipuolisemmin ja innovatiivisemmin parlamentin toimintatapoja.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.

Työjärjestyksen 141 artiklan muuttaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Dell'Alban laatima työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevän valiokunnan mietintö (A4/0111/98) alivaliokuntia koskevan 141 artiklan muuttamisesta.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, olen pahoillani, että en voinut omalta osaltani vaikuttaa siihen, että nämä kaksi mietintöä olisi käsitelty toisessa järjestyksessä. Tämän huomautuksen jälkeen haluaisin ryhtyä esittelemään mietintöäni, josta minun on sanottava, että olen hyvin iloinen siitä, että se on lopulta saapunut parlamentin käsittelyyn, koska tällä kysymyksellä on tiettyä merkitystä ja sen avulla voidaan ennen kaikkea korjata tilanne, jonka me jo tunnemmekin ja jota olemme hyödyntäneet työssämme, mutta sitä oli mielestäni parannettava työjärjestyksen näkökulmasta.
Mistä siis on kyse? Siitä tosiasiasta, että työjärjestyksen nykyisen sanamuodon ja tulkinnan mukaan alivaliokunnat - meillähän on parlamentissa kolme alivaliokuntaa - voidaan muodostaa ainoastaan päävaliokuntien jäsenistä, varsinaisista jäsenistä tai varajäsenistä. Se aiheuttaa ja on todella käytännössä aiheuttanut soveltamisongelmia poliittisten ryhmien keskuudessa. Me tiedämme, että alivaliokunnat ovat luonteeltaan moniulotteisia: ajatelkaamme esimerkiksi ihmisoikeuksien alivaliokuntaa, joka käsittelee ihmisoikeuksia kaikkialla maailmassa ja siten muun muassa kolmannen maailman maissa, jotka kuuluvat esimerkiksi kehitysvaliokunnan toimivallan piiriin. Päävaliokunnan, joka on tässä tapauksessa ulkoasiain valiokunta, jäsenten lisäksi myös muiden valiokuntien jäsenten keskuudessa on siksi laajaa kiinnostusta osallistua ihmisoikeuksien alivaliokunnan työhön. Vastaavanlaista, joskin vähäisempää kiinnostusta olemme havainneet kahden muun alivaliokunnan työn suhteen, ja tämä sääntö ja tämä työjärjestyksen tulkinta ovat jääneet siinä määrin Euroopan parlamentin huomion ulkopuolelle, että se on poliittisten ryhmiensä välityksellä nimittänyt - tilastotiedot ovat mietintöni liitteenä - alivaliokuntiin sellaisia parlamenttimme jäseniä, jotka eivät ole kuulunut asianomaiseen päävaliokuntaan, ja rikkonut siten jos ei työjärjestystä niin ainakin sen tulkintaa.
Puhemies, joka sai asiaa koskevan vetoomuksen juuri joiltakin ihmisoikeuksien alivaliokunnan jäseniltä, toi sitten asian tietoomme, ja työjärjestysvaliokunta joutui hyvin hankalaan tilanteeseen: pitäisikö vahvistaa oikeus - oikeus, jota on tosiasiassa noudattamisen sijasta rikottu - vai, en nyt sanoisi mukautua vallitsevaan tilanteeseen, vaan tunnustaa se, että tilanne ei todellisuudessa ole ollut täysin ihanteiden mukainen.
Saatuani tehtäväkseni laatia tämä mietintö olen pyrkinyt kokoamaan ja tiivistämään eri tahojen näkemyksiä asiasta ja päätynyt ratkaisuun, joka voi vaikuttaa kompromissilta mutta joka on mielestämme itse asiassa paras keino taata samanaikaisesti kiinteä yhteys päävaliokunnan ja alivaliokunnan välillä ja joustava käytäntö, joka on mielestämme välttämätön edellytys varmistaaksemme, että kaikki kollegat voivat osallistua ja vaikuttaa enemmän alivaliokuntien tärkeään työhön, joka on - kuten hyvin tiedämme - hyvin usein pikemminkin asioiden pohdiskelua, keskustelua ja syventämistä kuin lainsäädäntöön tai toimintaan liittyvää työtä. Me emme siis halunneet vastustaa yleistä sääntöä työjärjestykseen ehdottamallamme tarkistuksella - josta me myöhemmin äänestämme - jossa sanotaan yksinkertaisesti, että kaikkien alivaliokuntaan kuuluvien jäsenten on oltava päävaliokunnan varsinaisia tai varajäseniä. Siten voimme säilyttää kiinteän yhteyden ja sen periaatteen, että alivaliokuntien puheenjohtajisto koostuu ehdottomasti päävaliokunnan jäsenistä - mutta koska emme esitä muita täsmennyksiä, mahdollistamme sen, että varajäseniksi voidaan nimittää myös sellaisia parlamentin jäseniä, jotka eivät ole päävaliokunnan jäseniä tai varajäseniä.
Tämä on mielestämme oivallinen tapa vahvistaa parlamentin omaksuma käytäntö, se että myös muiden valiokuntien jäsenten sallitaan osallistua alivaliokuntien työhön, ja taata kahden periaatteen säilyminen: toisaalta kiinteä yhteys ja toisaalta mahdollisuus laajempaan osallistumiseen. Tämä on teille tekemämme ehdotus, jonka me toivomme - minä toivon sitä kaikesta sydämestäni - saavan parlamentin hyväksynnän.

Ford
Arvoisa puhemies, onnittelen Dell'Albaa hänen alivaliokuntien jäseniä koskevasta mietinnöstään. Kuten hän kertoi meille, tällä hetkellä on olemassa kolme alivaliokuntaa: turvallisuusasiain, ihmisoikeuksien ja raha-asiain alivaliokunta. On ollut selvää jo jonkin aikaa, että muutkin kuin ulkoasioista vastaavat henkilöt - esim. kehityksen parissa työskentelevät - ovat erityisen kiinnostuneita ihmisoikeuksien alivaliokunnan jäsenyydestä. Myös valiokunta, johon parhaillaan kuulun, eli kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunta, on jossain määrin kiinnostunut jäsenyydestä, ja sen lisäksi, että se käsittelee ihmisoikeuksia Euroopan unionissa, se on erittäin kiinnostunut hakijamaiden ihmisoikeuksista, jotka tällä hetkellä kuuluvat teknisesti ihmisoikeuksien alivaliokunnalle, joka on ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan alivaliokunta.
Otamme tyytyväisenä vastaan Dell'Alban ehdotuksen selventää nykyistä tilannetta, jonka mukaan ainoastaan päävaliokunnan jäsenet voidaan valita alivaliokunnan varsinaisiksi jäseniksi; analogisesti tämä siis tarkoittaa, että alivaliokuntien varajäsenet voidaan valita myös muista valiokunnista.
Huomaan, että 163 artiklan 3 kohdassa sanotaan, että jollei äänestyksen yhteydessä toisin määrätä - ehkä suullisella tarkistuksella - nämä muutokset tulevat voimaan seuraavan istuntojakson ensimmäisenä päivänä. Seuraava istuntojakso alkaa 11. toukokuuta - joten keskeytys tulee olemaan, kuten herra Corbett juuri kertoi minulle, historiamme pisin, maaliskuusta toukokuuhun - ja tuolloin huomaamme, että raha-asiain alivaliokuntaan tämä ei vaikuta, mutta yhtäkkiä turvallisuusasiain ja aseidenriisunnan alivaliokunnan kaksi jäsentä sekä ihmisoikeuksien alivaliokunnan kolme jäsentä eivät enää kelpaakaan jäseniksi. Meidän on selvennettävä tätä. Sosialistiryhmä tulee varmaankin olemaan tyytyväinen siihen, että tämä uusi sääntö tulee voimaan, kun seuraava parlamentti on valittu. Tämän ehdotuksen tekeminen kuuluu kuitenkin herra Dell'Alballe, tai seuraukset ovat ne, jotka juuri mainitsin.
Lopuksi kiitän jälleen herra Dell'Albaa siitä, että hän on ratkaissut ongelman, jolla, päinvastoin kuin Wijsenbeekin väliintulolla viime kerralla, on todellinen poliittinen ulottuvuus ja jonka me haluamme ratkaista.

Donnelly, Brendan
Arvoisa puhemies, kuten Fordkin, haluaisin onnitella Dell'Albaa erinomaisen mietinnön johdosta. Esitellessään sitä hän näytti hieman epäröivän kutsua sitä kompromissiksi. Hänen italialaiselle radikaalille luonteelleen ajatus kompromissista on ehkä hieman kyseenalaisempi kuin käytännöllisille briteille. Päinvastoin, mielestäni mietinnön suuri etu ja hyöty on juuri se, että se on kahden tahdon, kahden näkemyksen välinen järkevä kompromissi; toisen mukaan alivaliokunnissa tulisi olla paljon erilaisia näkemyksiä ja asiantuntemuksen lajeja, toisen mukaan alivaliokuntien ja niiden päävaliokuntien välisen vastuunjaon olisi oltava selkeä.
Jos hyväksymme mietinnön sellaisenaan, en ole aivan varma, ovatko seuraukset sellaiset kuin Ford pelkää niiden olevan. Loppujen lopuksi emme ole huomioineet tulkintaa koskevia määräyksiä tähän mennessä. Olisi hieman yllättävää, jos soveltaminen muuttuisi ahdasmielisemmäksi ja julmemmaksi sen seurauksena, mitä tänään mahdollisesti hyväksymme.
Haluaisin esittää vielä viimeisen huomautuksen. Dell'Alba oli aivan oikeassa, kun hän ei korostanut väitettä, jonka mukaan todellisuudessa nykyistä tulkintaa ei noudateta. En haluisi sitoutua siihen näkemykseen, että jos jotain sääntöä ei noudateta, se olisi välttämättä muutettava. Jos se on huono sääntö, se olisi muutettava; jos se on hyvä artikla, sitä olisi sovellettava. Tätä sääntöä voitaisiin yleisesti soveltaa laajemminkin kuin pelkästään työjärjestykseen.

Evans
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella Dell'Albaa hänen mietintönsä johdosta. Se on lyhyt, mutta tärkeä mietintö. Se on ollut valiokunnassa pitkän aikaa, sillä on ollut pitkä hautomisaika, mutta vaikka Ford ehdottaa - ja katson hänen tekevän siinä oikein - että lykkäämme sen syntyä, se on silti erittäin tärkeä.
Päävaliokunnan velvollisuutena on aina varmistaa, että siellä tiedetään, mitä sen alivaliokunnissa tehdään. Alivaliokunnan velvollisuus on antaa selonteko päävaliokunnalle. Näin ollen päävaliokunnassa on oltava varma, että alivaliokunnissa tiedetään, mikä niiden tarkoitus on, että ne ovat johdonmukaisia työssään ja että alivaliokunnan ja päävaliokunnan välillä vallitsee jatkuvuus. Aikaisempaa artiklaa, joka oli varsin selkeä, ei noudatettu.
Yhdyn Donnellyn näkemykseen siitä, että vaikka jotakin sääntöä ei noudateta, sitä ei välttämättä pidä muuttaa. Aikaisemman säännön tulkintatavassa oli jotain epätavallista, sillä alivaliokunnan kokous voitiin pitää - vaikka näin ei ehkä koskaan tehty - vaikka kukaan alivaliokunnan jäsen ei todellisuudessa ollut päävaliokunnan jäsen. Nyt kun tätä sääntöä muutetaan, on aivan selvää, että varsinaisten jäsenten on oltava päävaliokunnan jäseniä.
Harkitsimme jäsenten enemmistöä, mutta lopuksi olemme tyytyneet varsinaisiin jäseniin. Tällä varmistetaan, että valiokunnat ovat riippumattomia ja että alivaliokunnan ja päävaliokunnan välillä vallitsee keskinäinen riippuvuus. Näistä syistä aion kannattaa mietintöä.

Wibe
Arvoisa puhemies, muiden puhujien tavoin haluan aloittaa kiittämällä Dell'Albaa erinomaisesta mietinnöstä. Mielestäni se täyttää kaksi vaatimusta. Ensiksi, ali- ja päävaliokunnan välistä yhteistyötä vahvistetaan määräämällä, että kaikkien varsinaisten jäsenten on kuuluttava myös päävaliokuntaan. Toiseksi, tiettyä joustavuutta kuitenkin sallitaan, joten varajäsenet saavat olla muista valiokunnista. Tämä voi olla tarpeen, koska, kuten Dell'Alba sanoo, asioita on koordinoitava useissa tilanteissa. Sen vuoksi pidän voimavarana sitä, että jonkin muun valiokunnan jäseniä voidaan ottaa mukaan tietyn asian käsittelyyn.
Tämä rakenne on aiheuttanut huolestumista, se nimittäin johtaisi siihen, että alivaliokuntaan kuuluva esittelijä voisi kuulua toiseen päävaliokuntaan, toisin sanoen hän voisi olla varajäsen alivaliokunnassa ja toimia näin päävaliokunnassa esiin otetun asian esittelijänä. Tämä merkitsisi siis sitä, että päävaliokuntaan kuulumaton jäsen voisi esitellä mietinnön tämän valiokunnan puolesta. Mielestäni vaara on vain teoreettinen, koska päävaliokunta kuitenkin valitsee yksittäisten asioiden esittelijät. Silloin joudutaan kaiketi luottamaan siihen, ettei päävaliokunta valitse esittelijöiksi muita kuin päävaliokunnan jäseniä.
Näillä sanoilla haluan vielä kerran kiittää Dell'Albaa erinomaisesta mietinnöstä, joka varmasti hyväksytään tänään suurella enemmistöllä.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, haluaisin hyväksyä Fordin ehdotuksen, koska se on mielestäni järkevä. Ehdottaisin siis yhteisymmärryksessä työjärjestystä käsittelevän valiokunnan puheenjohtajan kanssa, että pöytäkirjaan lisätään, että tämä sääntö vahvistetaan siinä vaiheessa, kun töitä jatketaan kesätauon jälkeen maanantaina, 14. syyskuuta, jotta tilanteeseen ehditään mukautua, kuten on ehdotettu.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.

Korkean tason työryhmän henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskeva selonteko
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Schaffnerin laatima kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietintö (A40108/98) Simone Veilin johtaman korkean tason työryhmän selonteosta henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta (C4-0181/97).

Schaffner
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, ennen kuin esitän tämän kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan laatiman ja komission tilaaman mietinnön rouva Veilin johtaman korkean tason työryhmän selonteosta, haluaisin tehdä seuraavan huomion. Valitan todellakin sitä, että tämä teksti on saatavilla vain ranskaksi ja ymmärrän erittäin hyvin kollegojeni vaikeuden arvioida täysipainoisesti sellaiseen selontekoon perustuvaa mietintöä, jonka käännöstä heillä ei ole. Hämmästelen joka tapauksessa tätä käännöksen puuttumista siinä suhteessa, että lausuntoa valmistelleet valiokunnat ovat työskennelleet tämän selonteon pohjalta, oli kyse sitten vetoomusvaliokunnan puolesta työskennelleestä herra Newmanista, joka on englantilainen, kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan puolesta työskennelleestä rouva Todinista, joka on italialainen, oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan puolesta työskennelleestä rouva Thorsista, joka on suomalainen tai työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan puolesta työskennelleestä rouva Glasesta, joka on saksalainen. Tämä on arvoitus, jota en pysty selittämään. Jotta kollegani voisivat mahdollisesti arvioida mietintöä sovimme eilen, että siitä äänestetään vasta myöhemmän istuntokauden aikana. Pelkään kuitenkin tämän tilanteen johtavan umpikujaan. Yritämme saada selonteosta käännöksen.Korkean tason työryhmän pääasiallinen johtopäätös on, että henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskeva lainsäädännöllinen kehys unionissamme on pääpiirteissään valmis. Itse asiassa vaikeudet ovat seurausta ennen kaikkea hallinnollisista toimeenpanoongelmista, jotka johtuvat joskus kansallisten viranomaisten tietämättömyydestä ja epäilemättä myös tietynasteisesta vastahakoisuudesta. Kaikkien tällaisten vaikeuksien tasoittamiseksi korkean tason työryhmä on antanut 80 suositusta, joita valiokuntani ja minä olemme tarkastelleet.
On selvää, että parlamentti tuntee hyvin nämä ongelmat sekä vetoomusvaliokunnan ansiosta että oikeusasiamiehen meille toimittaman säännöllisen kertomuksen ansiosta, tai yksinkertaisesti siksi, että meillä jokaisella on parlamentin jäsenenä henkilökohtaista kokemusta asiasta, koska näihin vaikeuksiin ensimmäiseksi törmäävät kansalaiset kääntyvät puoleemme.
Ei pidä myöskään unohtaa, että Veilin selontekoon ei ole voitu sisällyttää Amsterdamin sopimuksen säännöstöä, koska selonteko laadittiin aikaisemmin. Kansalaisvapauksien valiokuntamme on halunnut ottaa huomioon Amsterdamin sopimuksen määräämällä Schengenin säännöstön sisällyttämisestä yhteisön kehykseen ja enemmistöäänestyksen harkinnasta.
Olemme tunteneet tarvetta määritellä henkilöiden vapaan liikkuvuuden paljon laajemmin kuin jotkut voisivat etukäteen ajatella. Vapaa liikkuvuus sisältää luonnollisesti rajojen ylittämisen ilman valvontaa, vapaan sijoittautumisoikeuden, mutta myös etenkin opiskelijoiden ja eläkeläisten osallistumisen taloudelliseen toimintaan tai sen, etteivät he osallistu siihen. Ketään ei saa syrjiä kansallisuuden perusteella. Vapaan liikkuvuuden oikeus on ensisijainen oikeus, mutta myös kansallisuuteen liittyvä oikeus. Euroopan unionin kansalaisuus saavutetaan jäsenvaltion kansalaisuuden kautta yhdessä kansallisuuden kanssa ja menetetään myös jäsenvaltion kansallisuuden menettämisen kautta.
Toivomme siten oikeusapua, jotta kansalaiset voisivat harjoittaa tätä oikeutta, eli useampien oikeusaputoimistojen perustamista vähintään sataan unionin kaupunkiin ja yksinkertaisempaa lainsäädäntöä. Jäsenvaltioiden olisi luotava tarpeelliset välineet ja päästävä sopimukseen turvapaikkaa, maahanmuuttoa, viisumeita ja ulkorajoja koskevasta politiikasta. Jos tällaista sopimusta ei ole, vapaata liikkuvuutta vastustaisivat kansalaiset itse.
Kansalaisvapauksien valiokunta on korostanut näiden ongelmien ratkaisemisen olevan vaikeaa, jos sääntönä on yhä yksimielisyys. Se on tietoinen toissijaisuusperiaatteen kunnioittamisen välttämättömyydestä. Se korostaa myös tarvetta täydentää asetusta 1408/71 erottamalla toisistaan henkilön mukana maasta toiseen siirtyvän sosiaaliturvan ja kotipaikkaan sidotun sosiaaliavun, joka ei ole veronalaista tuloa eikä siirry siten henkilön mukana. Lupiin ja vakuutuksiin liittyvät käytännön vaikeudet olisi tasoitettava ja vero-ongelmia olisi käsiteltävä, koska verotus liittyy myös sosiaalipalveluihin. Kansalaisia ei saa rangaista vapaan liikkuvuuden oikeuden harjoittamisen takia. Sisävastoin kansalaisten ei pidä myöskään etenkään raja-alueilla hyödyntää tilanteiden erilaisuutta etuoikeuden saamiseksi. Jotta vapaa liikkuvuus olisi tehokasta, sen on helpotettava myös lapsien ja niin lapsistaan vastuussa olevien vanhempien kuin niiden vanhempien, jotka eivät ole vastuussa lapsistaan, oikeutta asua toistensa luona, vaikka olenkin sitä mieltä, että viimeksi mainitut voisivat nauttia omasta vapaan liikkuvuuden oikeudesta.
Kiitän kaikkia toisten valiokuntien kollegoitani, jotka ovat lausunnoillaan muotoilleet monia tätä mietintöä laajasti tukevia suosituksia.

Thors
Arvoisa puhemies, arvoisa rouva komissaari, arvoisa esittelijä, Veilin johtama työryhmä on tehnyt erinomaista työtä. Kuten Schaffner sanoi, kyseiset ongelmat on tunnettu täällä parlamentissa todellakin jo vuosikausia. Nyt on kuitenkin tehtävä merkittävää työtä, koska luulen, että liikkuvuuden on lisäännyttävä ja se lisääntyykin euron myötä. Tiedämme, että kolmen muun vapauden kohdalla on edistytty, mutta tässä asiassa ei näin ole käynyt, muun muassa oikeudellisten välineiden puutteen, mutta luullakseni myös poliittisen tahdon puutteen vuoksi. Olemme sen lisäksi laiminlyöneet aivan liikaa kolmansien maiden kansalaisten asemaa.
Pettyneenä yhteen kohtaan haluan huomauttaa, ettei edes Veilin johtama työryhmä ole ollut aivan yksimielinen siitä, miten verotuskysymykset olisi ratkaistava. Selonteko kuvastaa myös sitä tosiasiaa, etteivät kansalliset sääntökokoelmat enää vastaa ihmisten keskuudessa vallitsevaa todellisuutta. On monenlaista liikkuvuutta. Ihmiset muuttavat kokonaan jäsenvaltiosta toiseen, toimivat rajaseudulla niin, että asuinpaikka ja työpaikka ovat eri jäsenvaltioissa ja heillä on kiinteät yhteydet useaan jäsenvaltioon. Komissaarin ja minun kotimaassa tämä on tuttua. Olemme todenneet, että autoja on takavarikoitu, kun viranomaiset juuri näistä maista toisessa huomaavat, että kyseisen henkilön varsinainen kotipaikka onkin toisessa maassa.
Haluan sen vuoksi korostaa työryhmän ehdotusta siitä, että me verotukseen liittyen tarvitsemme yhteisen määritelmän siitä, mitä pidetään kotipaikkana. Haluan kysyä komissiolta, mihin toimiin se on ryhtynyt Veilin johtaman työryhmän ehdotuksen suhteen. Mielestäni myös perusteluja tehtäessä on tärkeää ottaa huomioon, että sopimuksella on oikeudellinen pohja, 100 artikla, joka toisten verotuskysymysten yhteydessä on antanut oikeuden koordinointitoimiin.
Olen lisäksi sitä mieltä, että meidän on pidettävä mielessämme ehdotus, jonka mukaan jäsenvaltioiden on voitava lukea muiden jäsenvaltioiden niin kutsuttuja älykortteja, kun kyseessä on oikeus sosiaaliturvaan. Ainoastaan asiantuntijat selviävät E 111 kaavakkeen ja vastaavien viidakossa. Juuri nyt on kiinnitettävä huomiota koordinointiin.
Haluan lopuksi sanoa, että ruotsinkielisessä versiossa on virhe, kun kyse on kansallisten oikeusasiamiesten tehtävistä, mutta se ei koske muita kieliversioita.

Schiedermeier
Arvoisa puhemies, ensinnäkin sydämellinen kiitos esittelijälle. Hänellä oli vaikea tehtävä hoidettavanaan. Minä esitän otteita tänään estyneenä olevan kollegani Anne Karin Glasen valmistelemasta työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan lausunnosta.
Ongelmien monikerroksisuus vaati, että valiokuntamme keskittyi aihealueisiin työelämään pääsy ja yhteiskunnallinen asema ja perhesuhteet. Vuonna 1994 käyttöön otetun EURES-verkon tavoitteena on avoimuuden tuominen eurooppalaisia avoimia työpaikkoja koskeville markkinoille. Tämän järjestelmän heikkoutena on kuitenkin edelleenkin se, että avoimia työpaikkoja koskevan tietopankin tarjonta on liian vähäistä. Sekä yritykset että työntekijät tuntevat EURESin liian huonosti, ja sen vuoksi sinne syötetään yhä liian vähän tietoa ja sitä käytetään liian vähän.
Yksityisellä sektorillahan ongelmana on kelpoisuutta koskevien asiakirjojen tunnustaminen. Mitä tulee säätelyn ulkopuolelle jääviin ammatteihin, eivät työnantajat eivätkä työntekijät valitettavasti tunnista tiedusteltavan tai tarjotun pätevyyden arvoa kulloisillakin erilaisilla työmarkkinoilla. Tähänastiset lähestymistavat tässä kysymyksessä ovat epäonnistuneet muun muassa nopeiden ammatillisten muutosten vuoksi ja siksi, että huomioon otetaan vain peruskoulutus ja siitä saadut todistukset mutta ei ammattikokemusta tai jatkokoulutusta.
Säädellyissä ammateissa on joitakin harvoja avoimiksi jääneitä kohtia lukuun ottamatta saatu aikaan todella tyydyttäviä tuloksia. Julkinen sektori on vapaan liikkuvuuden paljon heikomman kehityksen johdosta edelleen toisenlaisessa tilanteessa. Virkaan nimittäminen edellyttää usein kyseisen maan kansalaisuutta.
Vapaaseen liikkuvuuteen liittyvät unionin kansalaisten sosiaaliset oikeudet ja perhesuhteet. Asetuksiin 1408/71 ja 574/72 perustuvat määräykset ovat mahdollistaneet hyvin erilaisten sosiaaliturvamallien tehokkaan yhdenmukaistamisen. Tästä huolimatta joitakin kysymyksiä jää vielä avoimiksi.
Voidaan erottaa kaksi ongelmatyyppiä: ongelmat, jotka ovat ratkaistavissa nykyisillä määräyksillä, ja toiset, joiden osalta tämä ei ole vielä mahdollista erilaisten kansallisten lainsäädäntöjen vuoksi. Vapaan liikkuvuuden periaatteen täytäntöönpanoon kuuluu myös oikeus ottaa perheenjäsenensä mukaan toiseen maahan. Sosiaalietuudet koskevat tällöin usein vain oman maan asukkaita. Lisäongelmia syntyy, kun aviopuoliso on kolmannen maan kansalainen. Tämän osalta pitäisi perusteellisesti tutkia, mitä asetuksen 1408/71 määräyksiä tässä voitaisiin käyttää.
Avioerotapauksissa pitäisi tietyn aikaa säilyä vähimmäisturva, jotta tietynlainen riippuvuus ei aiheuttaisi paineita toiselle aviopuolisolle. En kuitenkaan ymmärrä sitä, että tietyt piirit Euroopan parlamentissa pyrkivät perhesuhteiden avulla mahdollistamaan tähän asti oikeutuksetta jääneitä maahanmuuttoja. Tämä kehityssuunta ilmenee esimerkiksi lausuntomme kohdissa 9 ja 11 - Euroopan kansanpuolueen ryhmän mielipiteen vastaisesti muuten.

Guinebertière
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi onnitella esittelijää hänen laadukkaasta työstään.
Rouva Schaffner esittää meille kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan puolesta laadukkaan mietinnön korkean tason työryhmän henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta tekemiä johtopäätöksistä. Tämän korkean tason työryhmän puheenjohtajana oli rouva Veil.
Näiden töiden merkityksellinen tulos on otettu myönteisesti vastaan ja se koskee niin työntekijöitä kuin Euroopan kansalaisiakin. Ryhmämme hyväksyy tosiaankin ajatuksen, jonka mukaan maasta muuttavaa Euroopan kansalaista on kohdeltava yhtä hyvin kuin kansalaista, joka ei muuta pois maastaan. Jokaisella kansalaisella on oikeus asettua toiseen Euroopan unionin valtioon, osallistua taloudelliseen toimintaan, saada suojelua kaikkea kansallisuuteen perustuvaa syrjintää vastaan ja nauttia sosiaali-, perhe- ja kulttuurieduista.
Haluaisin tämän jälkeen Euroopan parlamentin kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan ja tänään poissa olevan kollegamme Todinin puolesta painottaa pohdintojen jatkoksi joitakin mielestäni erityisen tärkeitä kohtia, koska unionin on pyrittävä luomaan todellinen eurooppalainen alue, jossa vapaa liikkuvuus toteutuu.
Kokonaisvaltaisesti voidaan todeta, että tiedonsaantia Euroopan unionissa liikkuvista henkilöistä ja heille suunnattua tiedotusta on huomattavasti tehostettava. Meidän on jatkettava esimerkiksi " Kansalaisena Euroopassa" -tiedotuskampanjaa. Työpaikan saantia toisessa jäsenvaltiossa on kaikin tavoin helpotettava, mikä ei aina ole asian laita. Eurooppalaisten kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen tunnustamista on vahvistettava ja täydennettävä vähintäänkin yhtä tärkeällä ammatillisella kokemuksella ja oppisopimuskoulutuksella. On pantava merkille, että julkiselle alalle pääsyä kannattaisi myös selvästi tehdä avoimemmaksi.
Minun ei varmaankaan tarvitse toistaa kielten oppimisen merkitystä vapaan liikkuvuuden ja kulttuurivaihtojen helpottamiseksi.
Korostaisin lopuksi yhteisön koulutuksen ja ammattikoulutuksen alan ohjelmia. On kiireellisesti helpotettava niiden käyttöä ilman verotuksellisia esteitä, samoin sitä, että nuorisomme, opettajamme ja etenkin tutkijamme, mutta myös muiden ammattien edustajat, saavat sosiaaliturvaa.
Henkilöiden vapaan liikkuvuuden lainsäädännöllistä kehystä voidaan soveltaa kokonaisuudessaan. Jäsenvaltioiden on vielä ratkaistava hallinnollisiin puutteisiin liittyviä avoimia kysymyksiä.
Kansalaisten Euroopan rakentaminen on vaikeaa. Paperilla kaikki on helppoa. Valitettavasti meidän on käytännössä kohdattava vielä monia hankalia tilanteita.

Schulz
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, kollega Schaffner teki Euroopan parlamentin esittelijänä uutteran työn rouva Veilin johtaman korkean tason työryhmän uutteran työn pohjalta. Vaikka minun täytyy sanoa suoraan, että olen lähes kaikista kohdista eri mieltä kuin rouva Schaffner - perustelen kohta, miksi - täytyy minun todella lausua hänelle kohteliaisuus. Hän on työskennellyt erittäin huolellisesti ja on tehnyt meille helpommaksi havaita, mihin tämän parlamentin konservatiivisen siiven tulkinta vapaasta liikkuvuudesta johtaa. Kiitän kollega Schaffneria siis siitä, että hän on esittänyt näkemyksensä mietinnössään suoraan. Kun puhutaan suoraan, on helpompi edetä. Se auttaa tekemään eroista näkyviä.
Rouva Veil tekee 80 ehdotusta ja suositusta siitä, kuinka voidaan poistaa Euroopan unionin kansalaisten kohtaamia, esittelijöiden kuvaamia vaikeuksia, joita kansalaiset kohtaavat yrittäessään käyttää hyväksi Maastrichtin sopimuksen tarjoamaa vapaata liikkuvuutta. Minulla on se käsitys, että rouva Schaffnerin mietinnössä pannaan tosin merkille, mitä rouva Veil sanoo, mutta kuvataan sitten, miten vaikeuksia, jotka rouva Veil haluaa poistaa, voitaisiin vielä hieman kärjistää. Pääasiassa kyse on siitä - ja olen kiitollinen herra Schiedermeierille siitä, että hän puhui niin yksityiskohtaisesti, vaikkakin rouva Glasen edustajana - että teemme erotteluja: ensinnäkin: kuka nauttii vapaasta liikkuvuudesta? Unionin kansalaiset, sanovat kaikki. Unionin kansalaisia, sanoo rouva Schaffner, ovat vain ne, jotka ovat jonkin Euroopan unionin maan kansalaisia. Sellaiset kansalaiset, jotka oleskelevat Euroopan unionissa laillisesti pysyvästi kaikkine siihen liittyvine lupineen, eivät ole unionin vaan kolmansien maiden kansalaisia, minkä vuoksi heitä on kohdeltava eri tavalla.
Miten on oikeastaan amerikkalaisen liikemiehen kanssa, joka työskentelee esimerkiksi Chase-Manhattan-pankissa Frankfurtissa ja elää siellä perheineen, ansaitsee ja kuluttaa rahaa siellä ja elää siellä elämäänsä? Hän voi tehdä sen vain Saksassa. Jos hänet siirretään johonkin toiseen maahan, hänellä alkaa Euroopan unionissa erittäin vaikea aika. Hänen on nimittäin selvittävä koko joukosta Euroopan unionin kolmansien maiden kansalaisille asettamia hyväksymisvarauksia. Mainitsen tietoisesti amerikkalaisen liikemiehen, koska en halua tehdä teille niin helpoksi puhua kolmansista maista tulevia kansalaisia koskevassa keskustelussa aina heistä, joita te todellisuudessa tarkoitatte. Sen vuoksi sanon: miten on tämän amerikkalaisen liikemiehen laita?
Pidän hyvänä asiana, että haluamme perustaa oikeusaputoimistoja, rouva kollega Schaffner, vaikka en pidäkään erityisen järkevänä sitä, että Euroopan unionin kansalaisia olisivat siellä neuvomassa opiskelijat. Olen sitä mieltä, että valmiiksi koulutettujen ihmisten tulisi antaa laadukasta oikeusapua, jolloin en halua laskea opiskelijoiden asemaa, hehän ovat tunnetusti usein viisaampia kuin parlamentin jäsenet tai asianajajat.
Vapaan liikkuvuuden käsitteellä Maastrichtin sopimuksessa on jotain tekemistä sen kanssa, että ihmisillä on pääoman, palvelujen ja tavaroiden rinnalla tasa-arvoinen oikeus olemassaoloon. Sen vuoksi on sanottu: pääoma, palvelut, tavarat ja ihmiset voivat liikkua vapaasti Euroopan unionissa. Takasimme sen 1.1.1993. Juuri teidän mietintönne jälkeen on todettava: tavarat, palvelut ja pääoman voitte toimittaa Euroopan unionissa minne haluatte mihin vuorokaudenaikaan tahansa. Ihmisten vapaa liikkuvuus ei ole kuitenkaan epäluulojen unionissa - jota te haluatte - vielä läheskään toteutunut.

Nassauer
Arvoisa puhemies, huomaan ilokseni, että sallitte kollega Schulzin puhua minuutin pitempään, ja olen aivan varma, että sallitte sen myös minulle. Aluksi haluaisin sanoa, että arvostan rehellisesti sanottuna kollega Schaffnerin mietintöä vielä hieman enemmän kuin sen pohjana olevaa Veilin selontekoa.
En halua kuitenkaan olla antamatta tunnustustani myöskään Veilin selonteolle ja haluan sanoa selvästi, että olemme erittäin iloisina ottaneet vastaan tiedon siitä, kuinka laajasti vapaa liikkuvuus on Euroopassa jo toteutunut oikeudellisesti ja todellisuudessa. Tämän mietinnön ensimmäinen ja tärkein toteamus on nimittäin se, että meillä on Euroopan unionissa huomattavan laaja, sen kaikkia kansalaisia hyödyttävä vapaa liikkuvuus.
Vapaan liikkuvuuden täydentämisessä ei ole nyt niinkään kyse uusien lainsäädännöllisten määräysten laatimisesta kuin olemassa olevien toteuttamisesta vapaan liikkuvuuden hengessä. Se on varsinkin kaikkien niiden kanssa tekemisissä olevien viranomaisten asia, jotka ajoittain toimivat vielä hieman pikkumaisesti ja tulkitsevat eurooppalaisen vapaan liikkuvuuden mieluummin ahtaasti kuin laaja-alaisesti ja vapaamielisesti. Veilin selonteon ansiona on tähän viittaaminen samoin kuin rouva Schaffnerin mietinnönkin, joka selvästi korostaa sitä.
Luonnollisesti on olemassa ongelmia. Ongelmia on esimerkiksi työntekijöiden työmarkkinoille pääsyssä. Se johtuu toisaalta siitä, ettei loppututkintoja ja tutkintotodistuksia tunnusteta vielä täydellisesti. Se johtuu kuitenkin myös siitä, että kieli voi olla Euroopassa yhdistävä tekijä, mutta työtä haettaessa luonnollisesti myös erottava tekijä. Minäkään en tiedä ratkaisua tähän ongelmaan. Muilla historian tuntemilla monikansallisilla yhteenliittymillä on ollut usein yhdistävä kieli. Tämä pätee muinaisen Rooman latinasta 1800-luvun Ranskassa puhuttuihin kieliin asti, ja luetteloa voisi jatkaa. En näe siinä esimerkkiä meidän ongelmamme ratkaisemiseksi, mutta huomautettakoon nyt lyhyesti, että ongelma on siinä, ettei meillä ole yhteistä identiteettiä alulle panevaa kieltä.
Herra Schulz viittasi kolmansien maiden kansalaisten oikeudelliseen tilanteeseen. Sopimuksen mukaan on todellakin ero kolmansien maiden kansalaisten ja unionin kansalaisten välillä. Ero perustuu sopimuksiin, ja se, etteivät kolmansien maiden kansalaiset voi vaatia unionin kansalaisten täysiä oikeuksia, johtuu ensi sijassa heistä itsestään. He voivat vapaasti anoa jäsenvaltion kansalaisuutta, mutta useimmat eivät halua sitä tehdä. On siis ensi sijassa heidän oma päätöksensä poistaa tällaiset esteet.
Tämä mietintö todistaa, että olemme saavuttaneet paljon vapaan liikkuvuuden osalta, ja tämän toteaminen päivänä, jolloin kaksi valtiota, nimittäin Itävalta ja Italia, ovat liittyneet, on otettu mukaan Schengenin vapaan liikkuvuuden alueeseen, on jotain sellaista, jonka voimme minun mielestäni panna ylpeinä merkille, ylpeinä siitä, mitä olemme saavuttaneet.

Puhemies
Kiitoksia, herra Nassauer. Puheaikaa koskevasta huomautuksestanne puheenvuoronne alussa tahtoisin todeta - pyytäisin teitä panemaan kuulokkeet korvillenne - että Newmanin ollessa poissa sosiaalidemokraattinen ryhmä vain jakoi sille kuuluvan puheajan kahden puhujan kesken: minuutti herra Schulzille ja minuutti, joka on vielä käyttämättä, rouva Zimmermannille.
Kyseessä on puolueryhmille kuuluva valinnainen oikeus, joka ei ole puhemiehistön päätettävissä, ja sen vuoksi Schulz sai yhden lisäminuutin. Mitä tulee puhemiehistön valtuuksiin antaa puhujille hieman lisäaikaa, kaikki puolueryhmät ovat hyötyneet tässä suhteessa varsin lempeästä käytännöstäni.

Kaklamanis
Arvoisa puhemies, rouva Schaffnerin mietintö käsittelee kysymyksiä, jotka aiheuttavat ongelmia ihmisille tai kansalaisille, jotka asuvat tai liikkuvat Euroopan unionin rajojen sisällä. Siis poliittisia, taloudellisia ja yhteiskunnallisia ongelmia. Tässä kohtaa haluaisin onnitella lämpimästi rouva Schaffneria, sillä hän yrittää antaa vastauksia ja ehdottaa ratkaisuja näihin ongelmiin. Tässä mielessä rouva Schaffnerin mietintö on hyvin edistyksellinen eikä ollenkaan konservatiivinen. Konservatiivista on nimittäin se, että ei ehdoteta ratkaisuja, että ongelmia ei kohdata. Edistyksellistä on havaita ongelmat ja ehdottaa niihin ratkaisuja. Ongelma ei kuitenkaan ole se, että onko yhteisöllä näitä asioita koskevaa lainsäädäntöä. Me kaikki tiedämme hyvin, että kaikki kolme lakiasäätävää toimielintä ovat painineet näiden kysymysten parissa. Ongelma on se, että Euroopan unionin muodostavissa jäsenvaltioissa ei ole tätä asiaa koskevaa kansallista lainsäädäntöä tai että lainsäädäntöä ei olla yhdenmukaistettu yhteisiin suuntaviivoihin, yhteiseen poliittiseen linjaan, joka helpottaisi näiden ongelmien ratkaisemista. Kolmas asia, jonka haluan mainita, on, että ryhmäni tietenkin äänestää rouva Schaffnerin mietinnön puolesta ja hyvin mielellään, mutta olemme eri mieltä tietyistä muodollisista ja sisällöllisistä syistä tarkistuksista 8 ja 9 ja tarkistuksen 11 toisesta osasta, sillä meidän velvollisuutemme on ensin ratkaista Euroopan kansalaisten ongelmat vahvistamalla Euroopan sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja vasta sitten paneutua kolmansista maista tulevien ongelmiin.

Wiebenga
Arvoisa puhemies, pian otetaan käyttöön uusi eurooppalainen valuutta, euro. Se merkitsee viimeistä vaihetta rahan ja tavaroiden vapaan liikkuvuuden suhteen. Edustaja Schulz oli luonnollisesti oikeassa siinä, että rahan ja tavaroiden vapaa liikkuvuus on saatettu loppuun euron voimaantulon myötä, mutta henkilöiden vapaa liikkuvuus on vielä puutteellista.
Veilin ryhmä on tehnyt hyvää työtä ja haluan sanoa tältä paikalta, että olen ylpeä siitä, että Veil on toiminut tämän parlamentin liberaaliryhmän puheenjohtajana ja myöhemmin parlamentin puhemiehenä. Tekstistä näkyy hänen liberaali lähestymistapansa.
Henkilöiden vapaata liikkuvuutta ei kuitenkaan ole järjestetty niin hyvin kuin joskus annetaan ymmärtää. Saanen muistuttaa siitä, että olemme keskustelleet täällä vähän aikaa sitten kolmesta direktiivistä komissaari Montin ehdotusten pohjalta ja myös hyväksyneet ne direktiivit, jotka nyt ovat neuvoston käsiteltävinä ja joista emme ole enää kuulleet mitään. Kyse on henkilöihin kohdistuvien tarkastusten poistamisesta yhteisön sisäisillä rajoilla. Kyse on muiden maiden kansalaisten, kolmansien maiden kansalaisten, oikeudesta matkustaa vapaasti yhteisön alueella ja työntekijöiden oleskeluun vaikuttavien rajoitusten kumoamisesta. On neuvoston vuoro tehdä siirto ja mielestäni parlamentin on käytettävä tätä keskustelua hyväkseen muistuttaakseen asiasta uudelleen.
On suoritettava järjestelytoimenpiteitä, varmasti, ja muitakin toimenpiteitä. Mainitsen näistä järjestelytoimenpiteistä yhden. Meidän mielestämme seuraavassa komissiossa pitää olla yksi komissaari, joka vastaa koko siitä alueesta, joka liittyy henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen.
Kantelutoimistot ovat lisäksi erittäin tärkeitä, mutta muuten on kyse siitä, että virkamiehet ja etenkin eurooppalaiset byrokraatit muuttuvat palvelualttiimmiksi, ystävällisemmiksi kansalaisia kohtaan.
Herra puhemies, päätän puheenvuoroni tähän loppulauseeseen. Veilin ryhmä on tehnyt hyvää työtä, kuten esittelijäkin. Puheenvuoro on nyt eurooppalaisilla politiikan tekijöillä ja virkamiehillä.

Mohamed Alí
Arvoisa puhemies, henkilöiden vapaan liikkuvuuden Euroopan unionissa on oltava yksi poliittisen Euroopan rakentamisen tärkeimmistä tavoitteista, kun otetaan huomioon se, että vapaa liikkuvuus ja sen tehokas täytäntöönpano nivoutuvat läheisesti unionin kansalaisuuden käsitteeseen.
On välttämätöntä parantaa monia asioita, jotta saataisiin aikaan henkilöiden todellinen liikkuvuus unionissa, ja rouva Simone Veilin johtaman korkean tason työryhmän selonteon päätelmissä ja suosituksissa se otetaan esille ja todetaan ennen kaikkea, että pääasiallinen ongelma tällä alueella on direktiivien ja asetusten soveltamiseen liittyvä ongelma, ei puuttuvaan lainsäädäntöön liittyvä ongelma.
Haluaisin painottaa, että sekä korkean tason työryhmän selonteossa että rouva Schaffnerin mietinnössä on korostettu Euroopan unionin kansalaisten vapaaseen liikkuvuuteen liittyviä ongelmia ja jätetty vähemmälle huomiolle kolmansien maiden kansalaisiin liittyvät ongelmat, joita ei suinkaan ole vähän.
Mikäli me haluamme rakentaa yhdentyneen mutta samalla kertaa solidaarisen ja muiden sivilisaatioiden yhteiskunnalliseen ja kulttuuriseen panokseen avoimesti suhtautuvan Euroopan, meidän on myös pyrittävä parantamaan kolmansien maiden kansalaisten oikeudellista asemaa ja tekemään siitä avoimempi.
Jotta saataisiin aikaan todellinen kansalaisuus, joka ottaisi huomioon kolmansien maiden kansalaiset, on parannettava viisumin myöntämisessä sovellettavia menettelyjä, näistä menettelyistä on tiedotettava paremmin ja niiden on oltava avoimempia ja on laajennettava ja lujitettava oikeutta perheen yhdistämiseen niin, että varmistetaan aina perusoikeuksien kunnioittaminen ja oikeus ihmisarvoiseen kohteluun samoin kuin yksityisyyteen. Tässä mielessä on myös välttämätöntä poistaa joidenkin kansallisten ulkomaalaislakien eriarvoinen kohtelu unionin kansalaisten ja muiden valtioiden kansalaisten välillä.
Henkilöiden vapaata liikkuvuutta on perustamissopimusten mukaan sovellettava myös niihin kolmansien maiden kansalaisiin, jotka oleskelevat pysyvästi unionissa, ja meidän on näin ollen vaadittava, että näitä kansalaisia kohdeltaisiin poliittisten, yhteiskunnallisten ja taloudellisten oikeuksiensa osalta samalla tavalla kuin ketä tahansa unionin kansalaista.
Lopuksi meidän on panostettava sellaiseen Eurooppaan, joka pitää muiden kulttuurien ja sivilisaatioiden kohtaamista yhteiskunnallisena ja kulttuurisena rikkautena eikä vaarana yleiselle järjestykselle ja sisäiselle turvallisuudelle. Me haluamme avoimen ja solidaarisen Euroopan, emme todelliseksi linnoitukseksi muuttunutta Eurooppaa.

Lindholm
Arvoisa puhemies, Schaffner suhtautuu myönteisesti Simone Veilin johtaman korkean tason työryhmän selontekoon henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta. On ehkä mahdollista, että Schaffner on ainakin osittain oikeassa. Mietinnön hyvästä ja perusteellisesta perusteluosasta huolimatta on kuitenkin mahdotonta suhteuttaa Schaffnerin mietintö korkean tason työryhmän selontekoon, koska se on saatavilla vain ranskaksi. Toivon hartaasti, että tämä tilanne, jota on mahdoton hyväksyä ja jossa välttämättömiä asiakirjoja ei ole saatavilla yhdellä tai useammalla kielellä, ratkaistaan nopeasti. Tilanne horjuttaa kansalaisten luottamusta ja uskoa niin parlamentinjäseniin kuin parlamenttiinkin.
Koska ranskan taitoni ei ole kovin hyvä, voin vain kommentoida Schaffnerin mietintöä itsessään. Mietinnön pääasiallinen johtopäätös on suurin piirtein se, että henkilöiden vapaa liikkuvuus on toteutettu. Uskon, että on paljon EU: n kansalaisia, jotka eivät ole samaa mieltä tästä asiasta ja jotka kerta toisensa jälkeen törmäävät omiin ongelmiinsa tai kohtaavat ihmisiä, joilla on ongelmia. Ongelmaa ei myöskään voida rajoittaa vain hallinnolliseksi ja byrokraattiseksi ongelmaksi, vaan se riippuu luonnollisesti neuvoston halusta toteuttaa se, mikä olisi pitänyt toteuttaa jo 1. tammikuuta 1993. Tätä määräaikaa on koko ajan siirretty ja kysymys onkin, milloin se päättyy.
Ruotsalaisena minua hämmästyttää erittäin suuresti se, ettei tässä tilanteessa käytetä hyödyksi niitä kokemuksia ja tietoja, joita 40-vuotisesta pohjoismaisesta passiunionista on saatu. Merkitys on toinen, mutta luulen, että siitä voisi olla paljon hyötyä.
Schaffner tekee selkeän eron EU: n kansalaisten ja kolmansien maiden kansalaisten välille. Hän jopa puoltaa sortamista. Kohdassa 23 sanotaan, että "kehottaa komissiota tekemään selväksi, ettei EU: n ulkopuolisista valtioista tulevia kansalaisia koske sama henkilöiden täysin vapaa liikkuvuus" unionissa. Tätä on meidän näkökulmastamme mahdotonta hyväksyä. Vapaan liikkuvuuden on koskettava kaikkia , jotka oleskelevat unionissa laillisesti. Vapaa liikkuvuus on totisesti muutakin kuin passin näyttämistä.
Schaffner suhtautuu myös myönteisesti kompensoiviin toimenpiteisiin. V-ryhmä on aina suhtautunut epäillen kompensoiviin toimiin ja niin teemme nytkin. Niiden avulla ei tule mitään vapaata liikkuvuutta. Joudumme valvonnan kannalta epämääräiseen tilanteeseen.
Suhtaudumme varauksellisesti myös siihen, että selonteossa oletetaan, että Schengenin yhteistyö ja Amsterdamin sopimus ovat jo valmiita ja ratifioituja. Kahdessa maassa suoritetaan kansanäänestys Amsterdamin sopimuksesta; emme vielä tiedä, miten asiassa käy. Emme saa edetä unionissa ja parlamentissa niin nopeasti, että demokratia joutuu häpeään.

Pradier
Arvoisa puhemies, Schaffnerin mietintö on hyvä mietintö ja tavanomaiset onnittelut on korvattava todellisella kiitoksella tämän työn laadusta. Siinä käsitellään korkean tason työryhmän komission tilaaman selonteon johtopäätöksiä ja painotetaan kiertelemättä henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen vielä liittyviä esteitä ja vastuksia, vaikkakin maltillisesti.
Sanoakseni asiat kuitenkin selvästi, tilanteemme on todella häpeällinen eikä sitä voida missään nimessä hyväksyä. Vastuu tästä kuuluu neuvostolle, jäsenvaltioille ja kansallisille hallintoelimille. Tilanne on häpeällinen, koska perustamissopimuksissa edellytettiin todellisen vapaan liikkuvuuden käyttöönottoa 31. joulukuuta 1992 alkaen ja lienee turhaa huomauttaa, että elämme nyt vuotta 1998. Tilanne on häpeällinen, koska perustamissopimusten noudattamisesta tiukasti kiinni pitävän tuomioistuimen antamista toistuvista tuomioista huolimatta tilanne ei käytännöllisesti katsoen ole parantunut. Tilanne on myös häpeällinen, koska jäsenvaltioiden hallitukset hidastelevat edelleen maanmiestemme mielestä tärkeimmän vapauden toteuttamisessa. Pääomien, palvelujen ja tavaroiden liikkuvuuden helpottamiseen tähtääviä järjestelyjä on itse asiassa hyvin tunnontarkasti moninkertaistettu. Pääomat ja tavarat ovatkin todella erittäin tärkeitä. Jäsenvaltiot ja hallitukset ovat kuitenkin estäneet henkilöiden liikkuvuutta kaikenlaisten lykkäävien toimien avulla parlamentin ja komission sellaisten aloitteiden hankaloittamiseksi, joiden tavoitteena on luoda todellinen Euroopan kansalaisten unioni, jossa liikkuminen on vapaata.
Neuvosto on tässä epäröinnissä avainasemassa oleva toimielin. Maidemme vastuuhenkilöitä jarruttavat ylivarovaisuus, rajoitukset ja huonosti peitellyt pyhät itsekkyydet. Vapaata liikkuvuutta sääteleviä direktiivejä pidätteleviä jäsenvaltioita on rankaistava neuvoston sittenkin varovaisten päätösten noudattamatta jättämisestä. Kansalliset hallintoelimet taas pysyvät uskollisina perinteiselle pysähtyneisyydelleen ja arkuudelleen ja kieltäytyvät soveltamasta direktiivejä. Kansalaiset ovatkin niiden takia osoittaneet Euroopan oikeusasiamiehelle huomattavan määrän vapaata liikkuvuutta koskevia vetoomuksia ja valituksia. Komissio on myös ollut hyvin pidättyväinen käyttämään oikeuttaan nostaa kanne rikkomuksia tehneitä jäsenvaltioita vastaan.
Tässä yhteydessä on kiiteltävä aloitetta koota vapaata liikkuvuutta koskevat määräykset yhteen ainoaan selkeään tekstiin, jotta kaikki nämä tekstit olisivat vihdoin kansalaisten ja eurooppalaisen oikeuden käyttäjien saatavilla. Ehdotus henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta vastaavasta yhdestä komissaarista on samansuuntainen ja sitä on tuettava voimakkaasti. Mietinnössä on kuitenkin edelleen varsin huolestuttava puute. Sen 23 kohdassa mainitaan, että EU: n ulkopuolisista valtioista tulevia kansalaisia ei koske sama henkilöiden vapaa liikkuvuus kuin unionin kansalaisia. He voivat oleskella tai työskennellä toisessa jäsenvaltiossa vain työnantajansa palvelujen tarjoamisvapauden puitteissa. Tätä ei voida missään nimessä hyväksyä. Meidän on päästävä tilanteeseen, jossa kenellä tahansa, joka asuu tai työskentelee laillisesti jonkun unionin maan alueella, on oikeus liikkua kaikissa unionin maissa. Työnantajalle myönnetty vapaus, joka korvaa inhimillisen henkilön vapauden, on tuomittava hyvin ankarasti.
Mielestäni tämä alkuperäinen teksti olisi korvattava rouva Zimmermannin esittämällä kahdella tarkistuksella 8 ja 9. Euroopan radikaaliallianssin ryhmän jäsenten kanta äänestyksessä riippuu siitä, hyväksyykö parlamentti tarkistukset.

Berthu
Arvoisa puhemies, korkean tason työryhmän selonteko henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta Euroopassa on ehkä ollut pettymys sen joillekin alkuunpanijoille, koska siinä ei ehdoteta olennaisia muutoksia nykyiseen lainsäädäntöön ja siksi parlamentin jäsenten on varmaan tänään niin vaikea saada käännös tästä tekstistä. Kukapa tietää?
Selonteossa arvioidaan siis lainsäädännöllisen kehyksen olevan jo valmis ja että on ensiksi pyrittävä soveltamaan moitteettomasti jo olemassa olevia tekstejä. Koska puhun ja luen ranskaa, olen voinut tutustua perustana käytettyyn selontekoon ja voin kertoa kollegoilleni, että tähän tekstiin ei sisälly kannanottoa, mikä erottaa selonteon miellyttävällä tavalla aihetta koskevasta tavanomaisesta kirjallisuudesta. Selonteossa ei esimerkiksi järjestelmällisesti vastusteta henkilötarkastuksia jäsenvaltioiden rajoilla ja siinä jopa todetaan, lainaan, että näitä tarkastuksia ei saa poistaa turvallisuuden kustannuksella.
Selonteossa pyritään myös huolellisesti siihen, ettei Euroopan kansalaisten ja kolmansien maiden kansalaisten liikkuvuutta sekoiteta toisiinsa. Tähän helppouteen sorrumme keskuudessamme valitettavasti liiankin usein. Selonteko menee vieläkin pidemmälle painottaessaan, että Euroopan kansalaisten vapaan liikkuvuuden oikeutta sellaisen kuin se on perustamissopimuksessa säädetty, ei välttämättä pidä käsittää oikeutena liikkua tai oleskella siten, että päästään kaikista erityisistä muodollisuuksista.
Työryhmä lievittää myös tilannetta esittäessään, että jäsenmaiden kansalaisten vapaa liikkuvuus ei tarkoita sitä, että he saavat välttämättä nauttia samoista oikeuksista kaikkialla. Päinvastoin, jokaisen valtion on voitava säilyttää tietty määrä omaa lainsäädäntöä. Niiden 5, 5 miljoonan oman maansa ulkopuolella asuvan henkilön, jotka ovat vapaasti tehneet tämän valintansa, elämän helpottamiseksi ei myöskään saisi vaikeuttaa niiden muiden 360 miljoonan kotimaassaan asuvan eurooppalaisen elämää, jotka eivät pyydä mitään. Haluaisimme, että tätä terveen järjen mukaista periaatetta sovellettaisiin kaikkiin eurooppalaisiin politiikkoihin ja erityisesti yhtenäisvaluuttaan.
Kun tämä järkevä kehys on valmis, on helpompi tarkastella esitettyjä epätasa-arvoisia, joskus jopa kiistanalaisia ehdotuksia, kuten julkisia virkoja koskevia ehdotuksia. Toiset ovat kuitenkin mielenkiintoisia, kuten tietyistä sosiaalisista oikeuksista saatavan hyödyn säilyttämisen sallivat määräykset jouduttaessa työskentelemään peräkkäin useassa jäsenvaltioissa.

Stirbois
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, haluan ensiksi onnitella rouva Schaffneria hänen mietinnöstään, jossa käsitellään maltillisesti vapaata liikkuvuutta. Mietintö sisältää paljon hyviä tarkoituksia. Lisäksi se sisältää halun tehostaa valvontaa ulkorajoilla, uusien muutoksenhakukeinojen perustamisen henkilöille, jotka ovat kohdanneet ongelmia harjoittaessaan oikeuksiaan, oikeuksien ajan tasalle saattamisen sosiaaliturvan alalla, kielten oppimisen ja kulttuurivaihdon, ja voimme olla tästä kaikesta ainoastaan tyytyväisiä.
Se ei kuitenkaan estä meitä puuttumasta joihinkin kohtiin, joita ei mielestämme voida hyväksyä. Rouva Schaffner ehdottaa tosiaan, että kansalaisille varatut julkiset virat olisi määriteltävä tarkemmin, mikä tuntuu minusta julkiseen virkaan pääsyn edellytyksien höllentämiseltä. Emme voi missään tapauksessa sallia, että julkisen viran käsitettä, jossa kansallinen suosituimmuusasema on vielä säilytetty, heikennettäisiin. Ranskassa ja lähes kaikissa Euroopan maissa julkiset virat on varattu maan kansalaisille ja sellaisena tilanteen on säilyttävä.
Mietinnössä ehdotetaan myös perheen yhdistämistä koskevien sääntöjen joustavampaa tulkitsemista. Omalta osaltani olen aina puolustanut perheen käsitettä, koska mielestäni se on kansakuntiemme eloonjäämisen tae. Perheen yhdistämisen käsitettä ei pidä kuitenkaan laajentaa määrättömästi, eikä sitä etenkään saa käyttää tekosyynä sellaisten uusien maahanmuuttajien valtavalle maahantulolle, joiden maahanpääsyn ainoana muodollisuutena on, että kaukainen sukulainen asuu jo vastaanottavassa maassa.
On myös ehdotettu jäsenvaltiossa oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten tilanteen parantamista. Mutta eikö tähän ole jo varauduttu heidän vastaanottamisekseen ja sijoittamisekseen vastaanottavaan maahan? Ranskassa alueelle laillisesti asettuneet ulkomaalaiset nauttivat samoja oikeuksia ja etuoikeuksia kuin kuka tahansa maassa syntynyt ranskalainen. Voivatko he tavoitella enempää? Sitä emme usko, koska se olisi syrjintää.
Lopuksi mietinnössä halutaan edistää Euroopan jäsenvaltioiden kansalaisten vapaata liikkuvuutta. Erittäin hyvä, mutta tässä ei nähdä metsää puilta. On todistettu, että Schengenin sopimusten tiukka soveltaminen ei ole nykyään toteutettavissa, ja että se on erittäin paha valtioiden turvallisuuden kannalta. Tarkastusten poistaminen sisäisiltä rajoilta ja niiden korvaaminen oletetuilla yhteisillä ulkorajoilla merkitsee huumeiden, niiden kaupan ja kulutuksen vapaata liikkuvuutta, jatkuvasti lisääntynyttä laitonta maahanmuuttoa, turvattomuutta ja kansainvälistä rikollisuutta. Tämä asia on tehtävä selväksi: kansallisen turvallisuuden, täystyöllisyyden ja sosiaalisen vakauden edellytykset eivät valitettavasti ole vielä koossa, jotta voitaisiin luoda eurooppalainen alue, jolla ei ole rajoja.
Niinpä kyllä, kuten Schaffnerin mietinnössä, ehdotamme rajatarkastusten tehostamista. Tämän on kuitenkin myös tapahduttava, hyvät kollegat, harjoittamalla johdonmukaista, ennalta ehkäisevää ja yhtenäistä maahanmuuttopolitiikkaa, kehittämällä poliisija oikeusasioiden alalla yhteistyötä, yhtenäistämällä tapoja saada kansallisuus, joiden on perustuttava sukulaisuuteen suoraan alenevassa polvessa, sekä harjoittamalla rajoittavaa perheiden yhdistämispolitiikkaa.

Zimmermann
Rouva komissaari, olen iloinen, että olette tänään paikalla. Hyvät kollegat, uskon, että jos olemme sitä mieltä, että vapaa henkilöliikenne Euroopassa on jo saavutettu, ajamme takaa harhakuvaa. Useat meistä ovat jo esittäneet esimerkkejä monista esteistä. Minä luulen kuitenkin, että juuri Simone Veilin johtaman korkean tason työryhmän selonteko osoittaa myös, miten muutoksia voidaan saada aikaan. 80 kohdasta, jotka esitettiin, näkee myös aivan selvästi, mitä ongelmia on olemassa. Niitä ongelmia, täytyy sanoa, jotka tunnen erittäin hyvin 27-28 vuoden ajalta. Olen vuodesta 1970 asunut hollantilaisena Saksassa. Nyt sanotaan, että mitä sitten? Unionin kansalaisella ei ole ongelmia. Voin mainita teille monia ongelmia, joita minulla on vieläkin. Minulla on nyt kylläkin saksalainen diplomaattipassi. Sen ansiosta asiat sujuvat helpommin, mutta sen lisäksi minulla on myös oleskelulupa. Järjetöntä, täytyy sanoa, mutta näin se on. Näin tapahtuu monille meistä, jos toteutamme sen, mitä Maastrichtin sopimuksessa myös todella lukee. Maastrichtin sopimuksessahan lukee myös, että täällä voisi minun lisäkseni olla useampiakin henkilöitä, joilla on jonkin muun maan kansalaisuus kuin sen, jota he edustavat. Mutta siinä lukee myös, että meillä on oikeus ottaa vastaan työtä yhdessä maassa ja asua toisessa, esimerkiksi niin kuin rajaseututyöntekijät, jotka asuvat jossain maassa ja jotka on vakuutettu toisessa maassa.
Kaikki nämä ongelmat - olen kotoisin rajaseudulta Aachenista - tiedän, minkälaisia vaikeuksia siellä on. Mutta mitä tapahtuu, jos nämä ihmiset rohkenevat vielä tehdä sen, mitä melkein joka kolmannessa avioliitossa tapahtuu, nimittäin erota? Silloin syntyy hyvin suuria ongelmia eläke-, sosiaaliturva- ja lapsilisävaatimusten ynnä muiden kanssa. Siihen olisi siis vielä paljonkin sanottavaa.
Olen iloinen siitä, että ratkomme tätä ongelmaa ja että Veilin selonteossa on käsitelty sitä. Olen nyt kuitenkin puhunut vasta niistä, joilla on unionin passi. Katsokaamme niitä, joilla ei ole unionin passia, jotka eivät myöskään ole - tietoisesti tai tiedostamattomista syistä, mahdollisesti samoista syistä kuin minä - vaihtaneet kansallisuuttaan mutta ovat asuneet luonamme jo 30 vuotta. Haimme heidät tänne tekemään työtä puolestamme. He ovat niin sanotusti tehneet velvollisuutensa, ja nyt he katsovat, minne jäävät. Näillä ihmisillä on harmillisen paljon vaikeuksia. Kun herra Schiedermeier sanoo, että nämä ihmiset haluavat ehkä tulla takaoven kautta, haluaisin sanoa hänelle, että se on ongelma, joka minullakin on nyt. Asiaan liittyvällä perheellä on Saksan kansalaisuus; kaksi lasta kävi koulua ulkomailla, mutta he eivät olleet 16-vuotiaana Saksassa, mikä merkitsee sitä, että heillä ei ole oleskelulupaa. Kuusi lasta asuu Saksassa, heillä on oleskelulupa isän ja äidin tapaan. Kahden muun on palattava takaisin. Minkälainen valtio lähettää nämä ihmiset takaisin antamatta heille mahdollisuutta jäädä meidän luoksemme?
Kun näemme, että julkiselle sektorille - minäkin palvelin julkisella sektorilla 30 vuotta - otetaan töihin vain saksalaisia ja että eisaksalaisiin sovelletaan puolestaan erittäin monia poikkeuksia, ei-jatkuvia työsuhteita ja niin edelleen, ajattelen, että meillä on vielä erittäin, erittäin paljon tekemistä.
Toivon, että tarkistuksemme hyväksytään, sillä se antaisi tilaisuuden osoittaa jäsenvaltioille, mihin haluamme edetä 2000-luvun alussa, nimittäin yhteiseen Eurooppaan, jossa kaikki kansalaiset, kansallisuudesta riippumatta, saavat samat oikeudet ja mahdollisuudet rakentaa tätä Eurooppaa yhdessä.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, ei ole kovin yleistä, että voin esittelijän tekemää työtä oikeudenmukaisesti kehuessani allekirjoittaa herra Schulzin sanat. Itse asiassa, herra puhemies, mielestäni on kuitenkin kaksi määrettä, jotka soveltuvat rouva Schaffnerin mietintöön: se on tasapainoinen ja sopusoinnussa nykyisen perustamissopimuksen kanssa. Herra Schulz sanoi, että mietintö on " maastrichtilainen" . No, jos asian haluaa niin ilmaista, se on " maastrichtilainen" . Se on sopusoinnussa nykyisen perustamissopimuksen tekstin kanssa ja siksi allekirjoitan sen.
Herra puhemies, tähän mennessä on sanottu monta asiaa, joista olen yhtä mieltä. Haluaisin näin ollen pohtia kahta yleisluonteisempaa kysymystä, jotka ovat mielestäni tärkeitä.
Ensinnäkin olemme todellakin raja-alueella, jonka ylle tähän asti saavutettu langettaa valoa ja varjoja. Luonnollisesti varjoja, herra Schulz, mutta myös valoa ja monia saavutuksia. Vastauksena herra Pradierin erinomaiseen puheenvuoroon, tässä on ensimmäinen pohdintani: herra Pradier, todellakin neljäs vapaus on vielä kehittämättä, mutta älkäämme unohtako sitä, että yksi Maastrichtin sopimuksen suurista saavutuksista on se, että siinä annetaan poliittisen peruskirjan luonne tuolle neljännelle vapaudelle 8 artiklassa, tuolle henkilöiden vapaalle liikkuvuudelle, ja jos niin on, sen on oltava myös johdettu oikeus.
Näin ollen tavaroiden ja pääomien vapaan liikkuvuuden lisäksi, palvelujen vapaan liikkuvuuden lisäksi - unohtamatta myöskään, herra Pradier, että palvelun takana, kuten te olette korostanut, on yleensä henkilö, jolla on oikeuksia, jotka jokainen sosiaalinen ja demokraattinen valtio tunnustaa - neljäs vapaus - henkilöiden vapaa liikkuvuus - muodostaa keskeisen poliittisen akselin, joka siirtää Euroopan unionin painopisteen kuluttaja-markkinat -binomista kansalainen-oikeus -binomiin. Se on suuri saavutus, ja meidän on siis korostettava sitä ja kaikkia sen seurauksia.
Tietystikin Amsterdamin sopimus asettaa meille tästä lähtien haasteen: yhteisön säännöstöön on sisällytettävä se, mikä nyt on - toistan sen - tuon kolmannen pilarin, erityisesti tuon henkilöiden vapaan liikkuvuuden raja-aluetta. Se on meidän haasteemme, ja ilman muuta tuohon haasteeseen liittyy monia ongelmia. Se on kuitenkin myös sisällytetty Amsterdamin sopimukseen, ja se on suuri saavutus, saavutus, jota on kehitettävä kaikin tarvittavin varokeinoin.
Toinen kysymys, joka on mielestäni tärkeä ja jota ei ole tuotu esille, on tarve varmistaa 8 a artiklan oikeudellinen vaikutus ja lujittaa sitä. Vaikka nimittäin onkin totta, että 8 ja 8 a artikla muodostavat vain täydentävän oikeudellisen pohjan johdetun oikeuden normien hyväksymiselle, unionin kansalaisten liikkumista ja oleskelua koskevat oikeudet perustuvat itse perustamissopimukseen eivätkä direktiiveihin. Se on muistettava. Näitä oikeuksia ei voida erottaa unionin kansalaisuudesta, mikä koskee myös muita 8 artiklan b, c ja d kohtiin sisältyviä oikeuksia.
Rouva Veilin johtaman ryhmän selonteossa puolustetaan tätä näkemystä oikeudellisesta vaikutuksesta ja vaaditaan, että jokainen unionin kansalainen voisi vedota siihen syrjimättömyyden periaatteen soveltamiseksi. Mainitkaamme, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuin ei ole vielä tehnyt ratkaisuaan, ja toivokaamme, että kun se piakkoin tekee ratkaisunsa, se lujittaisi tätä näkemystä.
Komission osalta on sanottava, että tuomioistuimessa parhaillaan toteutettavissa menettelyissä komissio on puolustanut tätä näkemystä oikeudellisesta vaikutuksesta. Kuitenkin toisessa kansalaisuutta käsittelevässä mietinnössä, josta parhaillaan keskustellaan tässä parlamentissa, komissio tyytyy toteamaan jotain hyvin hämärää: että olisi järkevää, että yhdistettyinä 8 ja 8 a artikla synnyttäisivät maahanmuuttoa ja oleskelua koskevia oikeuksia. Viime kädessä kuitenkin viitataan perustamissopimuksen 49, 54, 56 ja 6 artiklan oikeudelliseen pohjaan.
Ymmärrän, ja lopetan tähän, herra puhemies, että on lisäksi sanottava, että vapaalta liikkuvuudelta puuttuisi yksi ainoa oikeudellinen pohja. Nämä ovat minun nähdäkseni ne keskeiset haasteet, joita meidän on tästä lähtien ja Amsterdamin sopimus käsissämme kehitettävä.

Blokland
Arvoisa puhemies, niistä neljästä vapaudesta, jotka mainitaan yhtenäismarkkinoiden yhteydessä, henkilöiden vapaa liikkuvuus on yhä vaikea kohta. Se ei ole ihme. Ymmärsivätköhän perustamissopimuksen laatijat aikoinaan, kuinka laajasti tämä vapaus voidaan tulkita? Ja saattoivatkohan he kuvitella niitä pitkälle meneviä seurauksia, joita henkilöiden vapaalla liikkuvuudella on?
Niinpä sisäisten rajojen poistaminen on käytännössä voinut tapahtua vain sillä ehdolla, että on suoritettu korvaavia toimenpiteitä ja että ulkorajat ovat hyvin vahvat. Ovatko kansalaiset hyötyneet tästä juurikaan? Unionin linnoittaminen on ollut joka tapauksessa välttämätön seuraus avointen rajojen ihanteeseen pyrkimisestä.
Schaffnerin mietinnössä puututaan siihen panokseen, jonka korkean tason työryhmä on antanut henkilöiden vapaata liikkuuvuutta koskevaan keskusteluun. Mielestäni Schaffnerin mietintö menee liian pitkälle tulkitessaan esimerkiksi perustamissopimuksen säännöksiä ja ylistäessään niin sanottua Euroopan kansalaisuutta, joka on epätodellinen käsite ja kaukana kansalaisista, joille käsite pitää tehdä tunnetuksi mainoskampanjoiden avulla.
Vihreiden ja sosialistien tarkistuksia ei voida hyväksyä. Mitä tulee vihreisiin: on tarpeetonta viitata Amsterdamin sopimuksen syrjinnän torjumista koskevaan artiklaan henkilöiden vapaata liikkuvuutta käsittelevässä mietinnössä. Mutta mikäli tekstiä kuitenkin lainataan, se pitää tehdä perusteellisesti. Miksi on esitetty tarkistus, jossa mainitaan seksuaaliset mieltymykset ja ikä vammaisuuden lisäksi, mutta ei sukupuolta, rotua, uskontoa tai elämänkatsomusta?
Sosialistit näyttävät haluavan antaa tarkistuksellaan kolmansien maiden kansalaisille vielä enemmän oikeuksia kuin EY-maiden kansalaisille. En ymmärrä tällaista johdonmukaisuutta. Tilanne on nyt sellainen, että Ranskan kansalainen voi asettua asumaan vapaasti Alankomaihin, mikäli hän pystyy elättämään itsensä. Sillä asianosainen ei ole Alankomaiden kansalainen eikä Alankomaiden lainsäädäntöä sovelleta hänen kohdallaan. Tämä on siis rajoittava tekijä. Ja mielestäni välttämätön rajoitus: muuten eri jäsenvaltioissa syntyisi epäkohtia yhteiskunnallisella alueella. Kun on olemassa rajoituksia, jotka koskevat omia EYkansalaisiamme, miksi rajoitukset eivät saisi koskea kolmansien maiden kanslaisia? Miksi heidän pitäisi saada enemmän vapauksia kuin EY: n kansalaisten? Nämä tarkistukset eivät ole realistisia ja mikäli ne hyväksytään, äänestämme varmasti tätä mietintöä vastaan.

Cellai
Arvoisa puhemies, osoitan Alleanza Nazionale -ryhmän jäsenten puolesta suuren arvonantoni Schaffnerille ja korostan myös sitä, että korkean tason työryhmän selonteko on tärkeä osoitus henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen liittyvien laajojen ongelmien tiedostamisesta. Vaikka vuosien myötä on saatu aikaiseksi huomattavaa parannusta, selonteossa osoitetaan, että meidän on poistettava vääristymät, jotka viivästyttävät edelleen alan lainsäädännön täysipainoista soveltamista. Kun lukee Veilin selontekoa, huomaa, että henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen liittyvät pääasialliset ongelmat eivät johdu niinkään lainsäädännön puutteellisuudesta vaan siitä, että direktiivejä ja asetuksia, jotka ovat toisinaan mielettömän monimutkaisia, sovelletaan puutteellisesti. Yksi ongelma on myös yhteisön oikeuden sovittaminen kansalliseen lainsäädäntöön, koska monissa tapauksissa ensiksi mainittu on siirretty kansalliselle tasolle vain osittain eikä kiinteänä kokonaisuutena.
Tilanteen ratkaiseminen edellyttää siis järjestelyjä. Meidän on pyrittävä säätelemään käsiteltävänä olevan asian eri näkökulmia muutamalla direktiivillä ja asetuksella, jotta voimme välttää monimutkaisen ja käsittämättömän säännöstön aiheuttaman ongelman.
Tämän selkeyttämistyön myötä kansalaisten oikeudet tulevat samalla paremmin määritellyiksi. Kansalaisen, joka päättää asettua asumaan toiseen jäsenvaltioon, on saatava samanlainen kohtelu kuin niiden, jotka jäävät alkuperäiseen maahansa, eikä häntä saa rangaista hänen valintansa vuoksi. Peruskäsitteen on oltava sama ja sen on perustuttava tasavertaiseen kohteluun ja syrjinnän torjumiseen ihmisoikeuksia noudattaen.

Van Lancker
Arvoisa puhemies, rouva komissaari, hyvät kollegat, haluan aloittaa vetoamalla parlamenttiin ja kaikkiin parlamentin kollegoihin, tämä parlamentti on aina kannattanut henkilöiden vapaata liikkuvuutta perustavanlaatuisena vapautena. Toivon, että näin tulee olemaan käsiteltäessä kollega Schaffnerin mietintöä ja äänestettäessä siitä. Euroopan parlamentin on vastustettava monissa jäsenvaltioissa vallitsevaa taipumusta rakentaa institutionaalisia ja todellisia esteitä henkilöiden vapaalle liikkuvuudelle ja jopa syrjiä kansalaisia, todellakin, heidän kansallisuutensa pohjalta. Haluan puuttua puheenvuorossani erityiseen kohtaan, nimittäin kolmansien maiden asemaan henkilöiden vapaan liikkuvuuden yhteydessä.
Kotimaassani Belgiassa käydään tällä hetkellä keskustelua maassa vuosia asuneiden siirtolaisten oikeudesta äänestää kunnallisvaaleissa. Oma puolueeni, SP, kannattaa sitä, mutta keskustelu on hirveän vaivalloista, sen pitää suuntautua ihmisten pelkoja vastaaan, rasistisia heijastumia vastaan. On uskomatonta, kuinka paljon kyseisen syrjinnän lisäksi esiintyy muunlaista syrjintää sellaisia kolmansien maiden kansalaisia kohtaan, jotka asuvat pysyvästi Euroopassa. Syrjintää esiintyy oleskeluoikeuden suhteen, niiden mahdollisuuksien suhteen, joita ihmisillä on tehdä palkkatyötä tai toimia itsenäisinä ammatinharjoittajina ja jopa, kollega Schiedermeier, oikeus elää perheessä, joka on perustavanlaatinen ihmisoikeus, ja joka on vahvistettu kansainvälisissä sopimukisssa, ei ole näille ihmisille itsestään selvä oikeus ja te jopa taistelette sitä vastaan. Vaikka Veilin ryhmän toimivaltuudet olivat rajoitetut, se on tehnyt myös tässä asiassa hyviä ehdotuksia. Mielestäni meidän on parlamenttina tuettava niitä. Vai onko meidän mielestämme vielä normaalia, että Genkissä asuva turkkilainen siirtolainen ei voi etsiä työtä 35 kilometrin päässä olevasta Aachenista, vaikka hänen italialainen naapurinsa voi tehdä niin? Onko meistä vielä normaalia, että turkkilaisten nuorten pitää anoa viisumia, kun he menevät jalkapallojoukkueensa mukana Lontooseen, vaikka heidän espanjalaiset ystävänsä eivät tarvitse sitä? Onko meistä normaalia, että kolmansista maista peräisin olevat ihmiset eivät useinkaan voi antaa sairaiden perheenjäsentensä, sairaiden vanhempiensa, tulla tänne, vaikka he takaisivat näiden ylläpidon? Tai onko se inhimillistä, että nainen, jonka hänen miehensä on hylännyt, voidaan karkottaa maasta vain siksi, että hän ei ole Euroopan unionin kansalainen?
Oma ryhmäni, kollegat, kannattaa ainakin kaikenlaisten syrjimismuotojen poistamista jäsenvaltioiden kansalaisten väliltä ja unionin kansalaisten ja täällä pysyvästi asuvien kolmansien maiden kansalaisten väliltä. Tämä on esittämiemme tarkistusten tarkoitus. Olen muuten huomannut, että sekä Veilin korkean tason ryhmä että komission hiljattain tekemät ehdotukset ovat iso askel tähän suuntaan ja toivonkin, että kollegat tulevat tukemaan meidän ajattelutapaamme. Mutta tämän keskusteleun jälkeen minulla ei ole enää mitään harhakuvitelmia joidenkin parlamenttiryhmien asenteista. Kiitän etukäteen ARE: n ja vihreiden kollegoita ja kaikkia muita, jotka tulevat tukemaan tarkistuksiamme.

Cederschiöld
Arvoisa puhemies, vapaa liikkuvuus unionissa on kansalaisille ehkä Euroopan yhteistyön konkreettisin osoitus. Kansalaisilla on oltava mahdollisuus valita asuinpaikkansa ja työskennellä eri maissa sekä valita, mihin maahan he haluavat asettua pidemmäksi tai lyhyemmäksi aikaa. Ruotsissa pidetyssä EU-jäsenyyttä koskevassa kansanäänestyksessä juuri vapaa liikkuvuus oli ratkaiseva argumentti jäsenyyden puolesta. Useilla rajaseudulla toimivilla henkilöillä on kuitenkin edelleenkin ongelmia saada eläkkeensä ja lisäeläkkeensä ja heillä on ongelmia, kun he haluavat kirjoittautua muihin maihin.
Vapaa liikkuvuus on toteutumassa, mutta tietyt hallitukset jarruttavat sen toteutumista. Tässä on syytä näyttää esimerkkiä ja varoittaa. Haluan sen vuoksi ottaa esiin Thorsin teeman. Estämme EU: ssa muiden maiden kansalaisten syrjinnän, mutta onko sopimuksen mukaista syrjiä oman maan kansalaisia?
Ruotsissa monet tietoa ja osaamista painottavat yritykset painivat hyvin koulutetun henkilökunnan palkkaamiseen liittyvän ongelman kanssa. Tietoliikenneyritys Ericsson on uhannut siirtää koko kehitysosastonsa ja yritysjohtonsa toiseen maahan, mikäli yritys ei saa ulkomaista osaamisen ehdotonta eliittiä edustavia henkilöitä muuttamaan Ruotsiin. Sitä nämä henkilöt eivät kuitenkaan halua tehdä verojen takia. Korkeista veroista muodostuvan ongelman ratkaisemiseksi Ruotsin hallitus haluaa myöntää erityisiä verohelpotuksia kansalaisuuden perusteella. Tavalliset ruotsalaiset työntekijät saavat jatkossakin maksaa yli 50 % tuloveroa samalla kun hyvin koulutettu, helposti liikkuva työvoima vapautuu veroista - tämä tapahtuu tietojen mukaan komission tuella, joka siten tukee verojen polkemista yrityksen sijainnin ohjaamiseksi. Nämä korkeasti koulutetulle väestölle annetut poikkeukset tehdään korkean verotuksen politiikan säilyttämiseksi, mikä muuten olisi mahdotonta. Vapaa liikkuvuus johtaisi muuten matalampiin veroihin ja jäsenvaltioiden välisten ehtojen tasoittumiseen.
Vallitseva verokilpailu on osoittanut, että alhaisempi verorasite suosii yrityksiä. Jos maahan jääviä kuitenkin syrjitään tai jos maastamuuttajien on jatkossakin maksettava veroa kotimaahansa, luottamus EU: hun katoaa.
Elintasoperiaatteen perusta lasketaan maassamme nyt kansallisuuden mukaan, ja siinä vahvistetaan periaate saman työn erilaisesta korvauksesta. Pohjola on erittäin myönteinen esimerkki, mitä tulee passiunioniin, mutta se on yhtä huono esimerkki, mitä tulee verotukseen. Vapaan liikkuvuuden ja vapauden puolesta on vielä hyvin paljon tehtävää!

Elliott
Arvoisa puhemies, voinko sanoa heti alussa, että puhun sekä sosialistiryhmän että erityisesti brittiläisen työväenpuolueen jäsenten puolesta, jotka kannattavat voimakkaasti Simone Veilin johtaman korkean tason työryhmän selonteon ehdotuksia ja päämääriä. Me voimme tunnistaa monia ongelmia, jotka rajoittavat vapaata liikkuvuutta, erityisesti kielitaidon puutteen ja muissa jäsenvaltioissa hankitun pätevyyden tunnustamatta jättämisen; laadin tästä aiheesta lausunnon noin vuosi sitten kulttuuriasioita käsittelevälle valiokunnalle.
Tässä on myös kyse sosiaaliturvaetujen ja eläkkeiden yhteensovittamisesta. Kaikki nämä asiat ovat esteitä. Meille kerrotaan jatkuvasti, että vapaa liikkuvuus on välttämätöntä Euroopassa ja että vapaa markkinatalous toimii Yhdysvalloissa vapaan liikkuvuuden ansiosta. Aiemmin monet ryhmät, jotka liikkuivat ympäri Yhdysvaltoja, juutalaiset yhteisöt, mustat yhteisöt, päätyivät epäilemättä lopulta gettoihin, joissa niiden jäsenet elivät toisen luokan kansalaisen elämää. Tällaista emme halua tänne.
Kannatan täysin rouva Schaffnerin esittämiä tätä mietintöä koskevia tarkistuksia, joilla varmistetaan, että kaikkia niitä henkilöitä, jotka oleskelevat laillisesti ja pysyvästi jäsenvaltioissa, ei luokitella toisen luokan kansalaisiksi, vaan että he voivat nauttia yhtäläisistä liikkumis- ja osallistumisoikeuksista, kun kyse on mistä tahansa laillisesta toiminnasta, johon he haluavat osallistua jäsenvaltioiden kansalaisina.
Lopuksi haluan sanoa, että mietinnössä on kolme kohtaa, joita brittiläisen työväenpuolueen jäsenen on vaikea hyväksyä, nimittäin A, L ja 1 kohdat. Näissä mainitaan tarve varmistaa rajatarkastusten täydellinen poistaminen ja näyttää siltä, että niissä ei oteta huomioon tätä alaa koskevaa viiden vuoden määräaikaa, josta sovittiin Amsterdamin konferenssissa viime vuoden kesäkuussa. Mielestäni Amsterdamin sopimuksen vaikutukset on otettava huomioon tässä asiassa, ja meidän on äänestettävä näitä tiettyjä kohtia vastaan, vaikka toivon, että meidän ei tarvitse äänestää koko mietintöä vastaan.

De Esteban Martín
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, arvoisa rouva komissaari, minäkin haluan kiittää esittelijää ja rouva Veilin johtamaa korkean tason työryhmää heidän työstään.
Mielestäni yksi Euroopan unionin tärkeimmistä saavutuksista on yhtenäismarkkinat, joilla on paljon laajempi merkitys kuin puhtaasti taloudellinen. Nämä yhtenäismarkkinat merkitsevät myös uusia vapauksia ja mahdollisuuksia kansalaisille työntekijöinä, kuluttajina ja perheenjäseninä.
Nykyään yhteisön kansalaisena oleminen onkin saanut uuden ulottuvuuden. Meidän on kuitenkin tiedostettava se, että on vielä monia vaikeuksia, ennen kuin tämä vapaa liikkuvuus, jonka olisi pitänyt olla todellisuutta vuodesta 1993 lähtien, toteutuu täydellisesti.
Yleinen päätelmä on, että nykyinen lainsäädäntö on riittävä. Ongelma, joka siis on ratkaistava, koskee yhteisön määräysten tehokkaan soveltamisen valvomista, ja tämä - mielestäni - on suuri haaste.
Vetoomusvaliokunnan ja kulttuuriasioita käsittelevän valiokunnan jäsenenä voin vakuuttaa teille, että erityisesti ammatillisen pätevyyden tai korkeakoulututkintojen tunnustamiseen liittyvät ongelmat, oleskelulupiin tai niinkin arkipäiväisiin asioihin kuin moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvät ongelmat vaikuttavat suoraan kansalaisten ja heidän perheidensä yksityiselämään.Emme voi myöskään unohtaa sitä, että tiedon puute aiheuttaa kuitenkin yhä suurimman osan sekä vapaan liikkuvuuden esteistä että pettymyksistä, kun kansalaiset huomaavat, että yhteisön oikeus ei vastaa heidän odotuksiaan. Esimerkiksi hyvin monet henkilöt eivät ole tietoisia niistä toimenpiteistä, jotka on toteutettava, jotta heille maksetut sosiaaliturvaetuudet tunnustettaisiin toisessa valtiossa; tai, mainitakseni toisen esimerkin, varojen siirtämisestä ulkomaille aiheutuvat kulut ovat erittäin hankalia niille henkilöille, jotka - kuten eläkeläiset - asuvat pitkiä ajanjaksoja ulkomailla.
Mielestäni, ja olen tässä samaa mieltä mietinnön kanssa, tämänkaltainen tietämättömyys voidaan helposti paikata tehostamalla eurooppalaisten oikeuksia käsitteleviä tiedotuskampanjoita. Samoin on välttämätöntä tukea hallinnollista yhteistyötä kansallisten ja yhteisön yksiköiden ja toimielinten välillä avoimuuden ja yhteisön lainsäädännön ymmärtämisen saavuttamiseksi, jolloin kansalaisen on paljon helpompi tietää, mitkä ovat hänen oikeutensa ja velvollisuutensa.
Olisi myös erittäin hyödyllistä, jos voitaisiin järjestää jatkokoulutuskursseja hallintoelinten virkamiehille niistä kaikkein yleisimmistä ongelmista, joita he kohtaavat, jotta ne voitaisiin ratkaista tavalla, joka on lähempänä kansalaisia.
Lopuksi haluaisin korostaa niitä toimenpiteitä, joita esitetään koulutuksen alalle. Kielten oppiminen, kulttuurivaihto ja harjoittelijoiden ja oppisopimuskoulutuksessa olevien ongelmien huomioon ottaminen ovat myös ongelmia, joihin meidän on kiinnitettävä erityistä huomiota.
Hyvät jäsenet, yhdentyneen koulutusalueen luominen on minun mielestäni kaikkein tärkein osatekijä, jotta voimme saavuttaa perimmäisen tavoitteemme, joka on todellisen vapauden ja turvallisuuden alueen luominen Euroopan unionin sydämeen ja jonka hyväksi meidän kaikkien on ponnisteltava.

Gradin
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, pidän Schaffnerin mietintöä henkilöiden vapaata liikkuvuutta käsittelevästä Simone Veilin johtaman korkean tason työryhmän laatimasta selonteosta myönteisenä. Vapaa liikkuvuus ja oikeus asettua vapaasti asumaan unionissa on niistä neljästä perusvapaudesta se, jonka toteuttaminen tuntuu kestävän hyvin, hyvin kauan. Sen vuoksi komissio asetti tämän työryhmän. Tehtävänä oli osaksi selvittää, mitä konkreettisia esteitä henkilöiden vapaalle liikkuvuudelle unionissa on, osaksi ehdottaa sopivia ratkaisuja.
Työryhmän johtopäätös on, että henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskevat lait on jo muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta säädetty, mutta että useimmat havaitut ongelmat voidaan ratkaista ilman lainsäädännön muuttamista. Ryhmän mielestä suurin ongelma aiheutuu näiden oikeuksien soveltamisesta. Jotta yksilöiden olisi helpompi käyttää oikeuksiaan myös käytännössä, työryhmä on laatinut likimäärin 80 suositusta, jotka käsittelevät lähinnä parempaa tiedottamista, vapaaseen liikkuvuuteen kuuluvia oikeuksia, jäsenvaltioiden välisen yhteistyön kehittämistä, kansallisten virkamiesten parempaa koulutusta ja työnhaun helpottamista toisessa jäsenvaltiossa. Mielestäni päivän keskustelussa käsitellään juuri kaikkia näitä ongelmia.
Selonteossa käsitellään kolmansien maiden kansalaisia. Erityisesti otetaan esiin sosiaaliturvajärjestelmien koordinointi, joka on laajennettava koskemaan näitä kansalaisia joko kokonaan tai osittain. Ryhmä suosittelee edelleen lisääntyvää liikkuvuutta palveluyrityksissä työskenteleville kolmansien maiden kansalaisille. Selonteossa puhutaan myös kolmansien maiden kansalaisten perheenjäsenten liikkuvuuden puolesta. Olisin kuitenkin odottanut selonteolta periaatteellisempaa kannanottoa, mitä tulee kolmansien maiden kansalaisiin, jotka oleskelevat laillisesti 15 jäsenmaassamme. Luulen heidän odottavan sitä meiltä.
Esittelijä Schaffner kannattaa korkean tason työryhmän antamia lukuisia tärkeitä suosituksia. Osa näistä suosituksista on keskustelun aiheena täällä parlamentissa, esimerkiksi ehdotus unionin sisällä muuttavien työntekijöiden täydentävistä eläkeoikeuksista ja ehdotus laajentaa sosiaaliturvajärjestelmä kattamaan myös kolmansien maiden kansalaiset, jotka muuttavat yhteisön sisällä .
Olen Schaffnerin kanssa samaa mieltä siitä, että nyt tarvitsee panostaa kunnolla tiedottamiseen niin tavallisille kansalaisille kuin viranomaisillekin. Kuten parlamentti tietää, komissio onkin tehnyt joukon aloitteita tässä asiassa. Esimerkkinä tästä on Kansalaisten Eurooppa -hanke, joka aloitettiin 1996 sekä Karlow-ohjelma, joka edistää virkamiesten vaihtoa jäsenvaltioiden hallitusten välillä. Tavoite on se, että käytännössä kaikki virkamiehemme soveltavat lainsäädäntöä, joka koskee vapaata liikkuvuutta sisämarkkinoilla. Tarvitsemme toisin sanoen virkamiehiä, jotka palvelevat hyvin kaikkia kansalaisiamme.
Vastatakseni selonteon komissiolle tekemiin kehotuksiin haluan myös mainita kaksi muuta tärkeää toimenpidettä, jotka on otettu esiin ja jotka tukevat henkilöiden vapaan liikkuvuuden periaatteen toteutumista. Ensimmäinen aloite koskee sisämarkkinoiden toimintasuunnitelmaa. Eräs suunnitelman tavoitteista on luoda sellaiset sisämarkkinat, joista on hyötyä kaikille kansalaisille. Jotta siihen päästäisiin, työskennellään nyt rajoilla tapahtuvan henkilövalvonnan poistamiseksi, asumaan asettumista koskevien määräysten tarkistamiseksi, sosiaalisten oikeuksien turvaamiseksi ja ihmisten liikkumisen helpottamiseksi entisestään EU: n työmarkkinoilla. Toimenpiteisiin ryhdytään myös kansalaisten välisen vuoropuhelun parantamiseksi.
Toinen aloite, jonka haluaisin ottaa esiin, on suunnitelma henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta, jonka komissio hyväksyi marraskuussa 1997 ja joka koskee myös useita Veilin johtaman työryhmän esittämiä suosituksia.
Muut Veilin johtaman työryhmän tekemät ehdotukset löytyvät Amsterdamin sopimuksesta. Komissio työskentelee muuttaakseen nämä sopimusmuutokset käytännön politiikaksi niin pian kuin mahdollista. Pidän niin korkeantason työryhmän selontekoa kuin Schaffnerin mietintökin hyvänä perustana jatkossa käytäville keskusteluille siitä, mitä konkreettisia toimenpiteitä tarvitaan, jotta Euroopan kansalaiset saavuttavat todellisen vapaan liikkuvuuden.

Puhemies
Paljon kiitoksia, rouva Gradin.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestystä lykätään, kunnes tausta-asiakirja on saatavana kaikilla kielillä.

Laajeneminen ja yhteistyö oikeus- ja sisäasioissa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Posseltin laatima kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietintö (A4-0107/98) Euroopan unionin laajenemisen vaikutuksista yhteistyöhön oikeus- ja sisäasioissa.
Herra Schulzilla on puheenvuoro menettelyä koskevaa ehdotusta varten.

Schulz
Arvoisa puhemies, viittaan työjärjestyksen 96 artiklaan ja pyydän teitä olemaan nyt avaamatta keskustelua. Perustelen esitystäni seuraavasti: meille jää kuusi minuuttia aikaa ennen äänestysten alkamista. Jokainen, joka on tässä parlamentissa säännöllisesti, tietää, mitä alkaa tapahtua muutaman minuutin kuluttua, sisään nimittäin virtaa erittäin kuriton kaikista keskusteluista piittaamattomien jäsenten lauma, jäsenten, jotka ovat kiinnostuneita vain siitä, että äänestys alkaa, mutta jotka eivät ole kiinnostuneita keskustelusta. Pahoittelen sitä kollega Posseltin ja esittelijä Spaakin puolesta, samoin puhujien, joiden on puhuttava iltapäivällä. Olemme kuitenkin parlamentin arvolle velkaa sen, että käymme keskustelumme jotenkin hyväksyttävässä muodossa, ja se ei ole enää mahdollista.
Toiseksi: arvoisa puhemies, pyydän teitä esittämään parlamentin puhemiehistölle ainakin kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan sosiaalidemokraattisten jäsenten vastalauseen. Meidän suurena ilonamme on joka kerta päästä keskustelemaan mietinnöistämme tämänhetkisen ajankohdan mukaisina ajankohtina, ja pidän sitä aiheiden merkitykseen nähden kohtuuttomana. Ehkä se voidaan tulevaisuudessa ottaa huomioon aikatauluja laadittaessa.

Puhemies
Puhemiehen tehtävänä on päättää keskustelun lykkäämisestä. Suosionosoituksista päätellen asiasta ollaan yhtä mieltä, mutta annan puheenvuoron esittelijä herra Posseltille, jotta hän voi ilmaista kantansa.

Posselt
Arvoisa puhemies, pahoittelen olosuhteita, jotka pakottivat kollega Schulzin hänen oikeutettuun lausuntoonsa. Pidän lausuntoa kuitenkin täysin oikeutettuna, ja haluaisin aivan selvästi sanoa, että haluaisin ryhmäni puolesta, mutta myös esittelijänä esittää vastalauseeni siitä, että istunto käydään tällä tavalla. Minulla ei ole ehdottomasti mitään sitä vastaan, että mietinnöistä keskustellaan torstaina iltapäivällä tai perjantaina aamupäivällä. Olen joka tapauksessa paikalla, ja olen sitä mieltä, että jokainen istuntopäivä ja -aika on yhtä tärkeä ja arvokas.
Olen kuitenkin sitä mieltä, että on olemassa tiettyjä aiheita, jotka kiinnostavat laajaa yleisöä, ja niihin ei aivan varmasti kuulu erittäin tärkeä työjärjestysasia, jota puimme tänä aamuna, joka koskee meidän sisäistä toimintaamme mutta jolla ei ole mitään julkista vaikutusta. Haluaisin esittää vastalauseeni sitä järjettömyyttä vastaan, että keskustelemme omaa parlamenttiamme koskevista työjärjestysasioista varhain, tiedotusvälineiden ollessa runsaslukuisina paikalla, ja siirrämme lehdistöä ja suurta yleisöä kiinnostavat aiheet yöhön.

Puhemies
Sen mukaisesti, mitä on esitetty, ehdotan parlamentin keskustelun lykkäämistä klo 17.00 asti.
(Parlamentti hyväksyi ehdotuksen.)
(Istunto keskeytettiin klo 11.55 ja sitä jatkettiin klo 12.00.)

Tervetulotoivotukset
Puhemies
Arvoisat jäsenet, minulla on ilo toivottaa tänään tervetulleeksi lehterille saapunut puhemies Spiterin johtama Maltan parlamentin 12 hengen valtuuskunta.
Valtuuskunta on tullut Strasbourgiin parlamentaarisen sekavaliokunnan kymmenenteen kokoukseen. Se on pitänyt tänään kokouksia Euroopan parlamentin kollegojensa kanssa niin Agenda 2000: sta kuin Maltan ja Euroopan unionin välisistä suhteista ja sen tulevaisuudennäkymistä ja vaihtanut mielipiteitä kulttuurin, koulutuksen, tutkimuksen ja kehittämisen eri alueista, maahanmuuttoa ja terrorismin ja huumekaupan vastaista taistelua koskevasta poliittisesta yhteistyöstä ja unionin Välimerenpolitiikasta, erityisesti Euro-Välimeri -prosessista.
Toivottavasti viihdytte täällä ja keskustelu on erittäin hedelmällinen.
Herra Chichesterillä on puheenvuoro menettelyä koskevaa esitystä varten.

Chichester
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää teitä siitä, että piditte tauon aamun istunnon ja klo 12.00 pidettävien äänestysten välissä, jotta jäsenillä oli aikaa saapua paikoilleen. Olen pahoillani siitä, että jotkin kollegat ovat olleet hitaita niin tehdessään, mutta kiitän teitä joka tapauksessa.

Äänestys
Puhemies
Herra Dell'Alballa on puheenvuoro voimaantulopäivämäärää koskevaa täsmennystä varten.

Dell'Alba
. (IT) Arvoisa puhemies, haluaisin vain vahvistaa sen, mitä pyysin keskustelun yhteydessä, eli että tämän säädöksen voimaantuloa lykätään 14. syyskuuta asti, jotta asianomaiset alivaliokunnat pystyvät mukauttamaan toimintaansa siten, että se vastaa uutta asetusta.
(Parlamentti hyväksyi päätöksen.)

Dührkop Dührkop
Arvoisa puhemies, pyytäisin, että eri kieliversioiden käännökset tarkistettaisiin; ennen kaikkea saksankielinen versio, jossa olen havainnut, että muutamat käännökset voivat johtaa väärinkäsityksiin.
Ennen äänestystä 8 kohdasta

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, haluaisin käyttää puheenvuoron ennen kuin toimitatte äänestyksen kompromissitarkistuksesta 22, joka liittyy 8 kohtaan sen kokonaisuudessa. Jos tämä tarkistus hyväksytään, se korvaisi kaksi tarkistusta: GUE-ryhmän tarkistuksen 11 ja Kansakuntien Eurooppa -ryhmän jättämän tarkistuksen 19. Koska kyse on kompromissitarkistuksesta, siitä äänestetään luonnollisesti ensin.
Tarkistuksellamme 19, joka liittyy 8 kohdan 6 luetelmakohtaan, oli kuitenkin kaksi tavoitetta, toisaalta sanojen " tiukempi käyttö" lisääminen, toisaalta yhden osan poistaminen. Halusin sanoa, että olen täysin valmis poistamaan tarkistuksemme 19 lisäyksen, mutta olisiko mahdollista äänestää erikseen tarkistuksessa 19 poistettaviksi ehdotetuista sanoista eli 8 kohdan a alakohdan 6 luetelmakohtaan sisältyvistä sanoista " EKR: n mahdollinen liittäminen yhteisön talousarvioon" ?
Tämä on pyyntöni tarkoitus.

Puhemies
Kyllä, herra Fabre-Aubrespy. Kompromissitarkistus ei sulje pois tarkistuksia, joihin viittasitte. Niistä äänestetään myöhemmin.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Violan laatima budjettivaliokunnan mietintö (A4-0099/98) vuoden 1999 talousarviomenettelyn suuntaviivoista
Pääluokka I - Euroopan parlamentti - liite: oikeusasiamiesPääluokka II - neuvostoPääluokka IV - tuomioistuinPääluokka V - tilintarkastustuomioistuinPääluokka VI - talous- ja sosiaalikomitea ja alueiden komitea
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Samland
Arvoisa puhemies, olemme nyt äänestäneet tästä mietinnöstä. Oletan - ja olkoon tämä vihje ministerineuvostolle, ministerineuvoston herrat kuulkoot - että parlamentin myönteinen äänestys ei merkitse sitä, että varauksissa olevia määrärahoja siirretään automaattisesti tähän budjettikohtaan, vaan että odotamme, että myönteiset kannat, joita neuvoston puheenjohtaja täällä parlamentissa esitti, pitävät myös päätöstä neuvostossa täytäntöön pantaessa. Jos näin ei kävisi, varat jäisivät varatuiksi, jotta neuvostossa niistä päättäville on selvää, että kannanotto ei ole vain kannanotto Ö-mappia eli paperikoria varten vaan että kannanotto on otettava direktiiviin, kuten täällä sovimme.

Swoboda
Arvoisa puhemies, meille oli luonnollisesti selvää se, mitä kollega Samland talousarvion valvontavaliokunnasta sanoi. Ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnassa ollaan rajoituksetta samaa mieltä hänen kanssaan. Uskon, että neuvosto ja sen puheenjohtaja tietävät, että heidän on toimittava nyt avun antamiseksi Bosnialle ja Hertsegovinalle. Ulkoasiainvaliokunta tukee varmasti täysin sitä, mitä kollega Samland sanoi.

Schwaiger
Arvoisa puhemies, minulla oli eilen sellainen vaikutelma, kun herra Henderson vastasi pyyntöihini lausua kantansa eri kohtiin, että keskusteluvalmiutta on olemassa ja että tämä keskusteluvalmius säilyy myös seuraavien viikkojen ajan. Minä käsitän joka tapauksessa tehtäväni ulkoasiainvaliokunnan edustajana ja parlamentin jäsenenä tämän äänestyksen jälkeen niin, että käyn vielä herra Hendersonin kanssa keskustelua niistä kohdista, joihin hän ei voinut vielä yhtyä, jotta voisimme saada meidän käsityksemme läpi niin hyvin kuin mahdollista. Vielä on saatava toteutetuiksi tärkeitä kohtia, jotka koskevat komission toimintakykyä. Meidän on saatava ne läpi, ei pelkästään parlamentin vaan koko Euroopan unionin edun vuoksi, jotta apumme Bosniassa ja Hertsegovinassa olisi vihdoinkin tehokasta ja voimme päästä amerikkalaisten tasolle.

Spencer (PPE)
 Arvoisa puhemies, en halua keskustelua, mutta jotta ymmärtäisimme ulkoasiain valiokunnan suositusten ja kollegani, budjettivaliokunnan puheenjohtajan, puheenvuoron välisen yhteyden, voinko vahvistaa pöytäkirjaa varten, että olin vaikuttunut siitä, mitä herra Henderson neuvoston istuvana puheenjohtajana vastasi eilen meidän tarkistuksiimme puheenjohtajan istuimelta. Olen vakuuttunut, että meillä on nyt aikaa jatkaa keskusteluja ennen neuvoston lopullista päätöstä. En halua viivytellä, eikä myöskään ulkoasiain valiokunta halunnut missään vaiheessa viivytellä Bosniaan tarkoitetun avun toimittamista tai tätä määräystä.
Mielestäni on tärkeää, kun kyse on laajemmasta aiheesta, joka koskee parlamentin ja YUTP: stä sekä muista asioista vastaavan neuvoston välisiä suhteita, että parlamentin ryhmissä vallitsee täydellinen yksimielisyys, minkä takia en aiemmin kiirehtinyt asiaa, vaikka, kuten tiedätte, olisimme voineet niin tehdä. Olen tyytyväinen voidessani luottaa herra Hendersonin esittämiin vakuuksiin, ja olen nyt varma, että tämä itse asiassa johtaa edistykseen, ja istuudun nyt, ennen kuin iskette pöytää nuijalla.

Puhemies.
Paljon kiitoksia, herra Spencer. Puheenvuoronne olisi kuitenkin sopinut paremmin äänestysselitysten väliin. Jatkakaamme äänestyksiä.

Cabrol (UPE)
Arvoisa puhemies, äänestän tätä tarkistusta vastaan, jossa viitataan koodijärjestelmään ISBT-128. Äänestän sitä vastaan, koska ensinnäkään laatija ei ole pystynyt selvittämään minulle tätä järjestelmää ja muistutan kuitenkin, että kun tällaisia viitteitä sisältävä tarkistus esitetään, on vähintäänkin toimitettava siihen liittyvät asiakirjat.
Äänestän tarkistusta vastaan myös siksi, että olen vihdoin saanut selville, mistä on kysymys. Kyse on enemmän tai vähemmän amerikkalaisesta viivakoodijärjestelmästä, joka tulee kalliiksi, vaikka hyvin yksinkertainen koodijärjestelmä, eurokoodijärjestelmä, on jo olemassa, ja joka ei maksa juuri mitään. Luulen, että näissä oloissa epäilykselle ei ole sijaa: tämä tarkistus on hylättävä.
Liitteen II 8 kohdan tekstistä äänestyksen jälkeen

Bloch von Blottnitz
Arvoisa puhemies, olemme hirvittävän pahoillamme joutuessamme viittaamaan siihen, että äänestyskoneet eivät ole - todistettavasti - toimineet koko tässä takana sijaitsevassa istuinrivissä, ja me olisimme jokainen äänestäneet vastaan. Se ei onnistunut!

Puhemies
Te ette tiedä sitä, että olen pahoillani tästä. Merkitsemme tämän pöytäkirjaan ja virkamiehet tarkistavat asian.

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, täälläkin on koko rivi, kokonainen joukko äänestyslaitteita, jotka eivät toimi. Voitteko toimittaa äänestyksen vielä kerran? Sillä minusta tuntuu, että äänestyslaitteiden toimimattomuuden taustalla on jotakin hämärää.

Puhemies
Herra Wijsenbeek, koska te olette ollut työjärjestystä käsittelevän valiokunnan puheenjohtajana, te tiedätte, että kun äänestyksen tulos on julistettu, sitä ei voida toimittaa uudelleen.

Langen
Arvoisa puhemies, pyydän teitä toistamaan äänestyksen. Saksalaisessa käännöksessä on käännetty teidän sananne näin: pyydän nostamaan käden selvästi. Kukaan ei tajunnut, että kyseessä oli koneäänestys, ennen kuin te suljitte koneen. Toistaminen on sen vuoksi tarpeen.

Puhemies
Ilmeisesti sanani ovat voineet antaa aihetta väärinkäsitykseen. Luulen, että niin on käynyt.
(Puhemies toimitti äänestyksen uudelleen.)

De Vries
Arvoisa puhemies, en tiedä, mistä se johtuu, mutta parin viimeisen äänestyksen kohdalla on selvä ero niiden lukujen välillä, jotka te luitte ja niiden lukujen välillä, jotka ryhmälläni on äänestyslistassaan ja jotka myös vastaavat niitä lukuja, jotka joillakin muilla ryhmillä on. Tämä on syy siihen, miksi sekaannusta ilmenee siitä asiasta, mistä me nyt oikeastaan äänestämme. Voisitteko mainita numerot, herra puhemies? Sillä äänestettäessä esimerkiksi tarkistuksista 21 ja 25 ja joistakin alkuperäisistä tekstin osista ei ole täysin selvää, mistä on kyse. Mielestäni aihe on tärkeä ja haluan tietää tarkalleen sen, mistä äänestämme.

Puhemies
Herra de Vries, olemme juuri toimittaneet äänestyksen liitteen II 8 kohdan alkuperäisestä tekstistä.
Liitteestä 3 äänestyksen jälkeen

Falconer
Arvoisa puhemies, haluaisin kertoa teille, että olen läsnä istuntosalissa, että äänestän ja että koneeni äänestää.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Falconer. Asia on selvä.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Jackson
Arvoisa puhemies, työjärjestystä koskeva puheenvuoro. Voisitteko kertoa parlamentille, ennen kuin aloitamme Lalumièren mietinnön käsittelyn, onko tämän osalta pyydetty nimenhuutoäänestyksiä?

Puhemies
Luulen, ettei mitään nimenhuutoäänestystä ole, rouva Jackson. Ilmoitan teille sitä mukaa, kun teksteistä toimitetaan äänestyksiä.

Falconer
Arvoisa puhemies, eikö teidän juuri antamanne neuvo Jacksonille tee tyhjäksi koko menettelyn tarkoituksen? Jos me tiedämme, että nimenhuutoäänestyksiä ei ole pyydetty, voimme kaikki nyt poistua ja lähteä lounaalle!

Puhemies
Herra Falconer, olen vakuuttunut, että tämän parlamentin jäsenille ei tarvitse ilmoittaa etukäteen, onko nimenhuutoäänestyksiä vai ei, jotta he täyttäisivät velvollisuutensa.
Ennen äänestystä tarkistuksesta 5

Lenz PPE)
Arvoisa puhemies, koska PPE-ryhmän ja sosialistien tarkistusten tavoitteet ovat niin samanlaiset, puollamme myös sosialistiryhmän tarkistusta, jos sosialistiryhmä on samaa mieltä siitä, että sanan "Venäjä" eteen lisätään sana "demokraattisen" . Lause alkaa tällöin: "Katsoo, että Euroopan unionin tulee kehittää demokraattisen Venäjän kanssa..." .
(Parlamentti puolsi suullista tarkistusta.)
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Schleicher
Arvoisa puhemies, tämän salin ilma ei ole pelkästään erittäin kuuma vaan myös erittäin tukahduttava, ja se vaikuttaa tarkkaavaisuuteen. Sen vuoksi haluaisin pyytää, että asia korjattaisiin, jotta salin ilma olisi parempi klo 15.00.

Puhemies
Vien asian parlamentin yksiköille, jotta ne tarkastelevat pyyntöänne ja panevat sen täytäntöön.

Berthu
Euroopan parlamentin mietintö vuoden 1999 talousarvion tulevista suuntaviivoista on laadittu diplomaattisin sanakääntein ja se pyrkii peittelemään kahta suurta ratkaistavana olevaa ristiriitaa, rakennerahastojen ja yhtenäisvaluutan välistä ristiriitaa, laajenemiseen liittyvään kysymykseen puuttumatta, jota käsitellään myöhemmin.
Rakennerahastojen osalta vuosien 1993-1999 niiden rahoitusnäkymien soveltaminen, jotka hyväksyttiin Edinburghin huippukokouksessa 1992, nostaisi vuoden 1999 talousarvion, maksuviivästykset mukaan lukien, 1, 325 %: iin yhteisön BKT: sta maksusitoumusmäärärahoina ja 1, 235 %: iin maksumäärärahoina. Tämä on huomattavasti enemmän kuin 1, 10 %: n enimmäismäärä (joka on alempi kuin Edinburghissa määritetty 1, 27 %: n enimmäistaso), joka määriteltiin suuntaviivoja koskevassa keskustelussa tammikuussa. Tämä nousu herättää kysymyksen rakennerahastojen inflaatiosta ja niiden hyödyllisyydestä, johon ryhmäni puuttui jo äskettäisessä selvityksessä "Europe-providence, ou Europe des nations? " (Hyvinvointivaltio Eurooppa vai Kansakuntien Eurooppa?).
Nousu herättää myös kysymyksen toimielinten välisten sellaisten sopimusten, kuten Edinburghin sopimuksen, jotka pyrkivät liittämään parlamentin, neuvoston ja komission lopullisesti yhteen, oikeudellisesta luonteesta. On täysin selvää, ettei näillä sopimuksilla ole perustamissopimuksen arvoa, ja että etenkin neuvostolla on aina oikeus muuttaa mielipidettään olojen niin vaatiessa.
Toinen ongelma liittyy yhtenäisvaluutan käyttöönottoon. Voimme varmasti ennakoida, että siitä seuraa tarve lisätä yhteisön menoja alueiden välisen uuden tasapainon saavuttamiseksi. Tämä sysäys haittaa valtioiden halua jatkaa budjettivajeidensa vähentämistä seuraavina vuosina (koska 3 % on enimmäismäärä, mutta ei missään tapauksessa ihannetaso), ja laajemmin halua säilyttää yhteisön menot järkevissä rajoissa.
Tuntuuko menojen lisäämispaine jo ensi vuodesta alkaen, jos euro otetaan käyttöön 1. tammikuuta 1999 alkaen? Euroopan parlamentin päätöslauselmassa uskotellaan, ettei tällä ole vaikutusta ja niin voi ehkä ollakin, koska uusi järjestelmä ei paljasta heti kaikkia vaikutuksiaan. Parlamentti on kuitenkin varmuuden vuoksi järjestänyt itselleen takaportin muistuttamalla, että unionin talousarvion on aina oltava Euroopan unionin perustamissopimuksen F.3 artiklan mukainen, jonka mukaan " Unioni järjestää itselleen tavoitteidensa saavuttamiseksi ja politiikkansa toteuttamiseksi tarvittavat keinot."

Desplaces
Komissio on määritellyt alustavan talousarvioesityksen pääperiaatteet korostamalla kurinalaisen talousarvion hyväksymistä EMUun valmistautuvien jäsenvaltioiden ponnistelujen helpottamiseksi. Talousarviota pitäisi siten lisätä 3 %, kun jäsenvaltioiden rahanarvon heikkeneminen on keskimäärin 1, 8 %. Talousarvion todellisen nousun pitäisi siten olla 1, 2 %: n luokkaa.
Tilanne on kuitenkin hyvin kirjava, jos arvioidaan talousarvion pääasiallisia menoeriä: rakennerahastojen lisäys on + 8 %, KIEja Välimeren maille suunnattujen ohjelmien + 3 %, sisäpolitiikkojen + 3 % ja maatalouspolitiikan 0 %.
Voimme siis päätellä tästä, että komissio pitää maatalousbudjettia toissijaisena kohteena. On kuitenkin korostettava, että vuonna 1997 maanviljelijöiden tulot laskivat noin 3 %, ja että maatalousmenot ovat selvästi päälinjauksissa esitettyjä pienemmät (maatalouden budjettikohta).
Ryhmämme pyytää, että maatalousmenoja lisätään vuonna 1999 alustavassa talousarvioesityksessä sekä vuoden 1998 talousarvioesityksessä ehdotettua vastaavalla summalla. On tosiaan muistettava, että vuoden 1998 lopullista talousarviota vähennettiin 550 miljoonalla eculla.
Ryhmämme on tässä tarkoituksessa esittänyt kuusi tarkistusta rouva Dührkop Dührkopin mietinnön johtopäätöksiin. On tosiaan tarpeen muistuttaa, että on olennaista säilyttää tulotuki vuonna 1992 suoritetun YMP: n uudistuksen määräyksen mukaisesti, koska päinvastaisessa tapauksessa elinkelpoista maaseutua tavoitteenaan pitävän YMP: n uskottavuus saatetaan asettaa kyseenalaiseksi.
Kun analysoimme meille 18. marraskuuta esitettyjä Santerin paketin maatalousehdotuksia, on tunnustettava, että YMP: n tulevaisuuteen liittyy monia kysymyksiä. Jos tämä tukitulojen säilyttämisen periaate saatetaan naurunalaiseksi jo vuoden 1999 talousarviossa, pelkomme ovat siten täysin perusteltuja.
Komission ja Euroopan parlamentin mielialat huomioon ottaen olemme halunneet muistuttaa toisessa tarkistuksessa maatalousmenojen pakollisesta luonteesta, niin hintojen kuin tulotukienkin tasolla.
Lopuksi olen voinut ajanjakson 1998-1999 maataloushintojen esittelijänä jo analysoida yksityiskohtaisesti komission ehdotuksia. Kuten komissaari Fischler totesi, hintapaketti pysyy lähes kokonaisuudessaan vakaana. Tosiasiassa, kuten jo ilmoitinkin maatalousvaliokunnan kollegoilleni, maataloushinnat ja -tuet laskevat kaksinkertaisesti. Ensinnäkin rahanarvo heikkenee 1, 8 % edelliseen vuoteen verrattuna, mutta ne laskevat myös noin 3 % euroon osallistuvissa jäsenvaltioissa 1. Tammikuuta 1999 alkaen, vihreän ecun poistumisen vuoksi. Tässä alustavassa talousarvioesityksessä ei mainita sanallakaan tähän vihreään ecuun liittyvästä tulojen menetyksen mahdollisesta korvaamisesta.
Maanviljelijät saavat siten sellaisen kuvan, että he ovat yksin rahoittaneet euron käyttöönoton samalla kertaa siitä aiheutuvien budjettivelvoitteiden ja toisaalta vihreän ecun poistamisen kautta. Tätä ei voida suvaita!

Le Gallou
Vuoden 1999 talousarvio on Euroopan unionin viimeinen talousarvio ennen ministerineuvoston hyväksymiä uusia rahoitusnäkymiä: 2000-2006 ja euron tulevaisuudennäkymät.
Rouva Dührkop joutuu vastaamaan vaikeaan ongelmaan eli siihen, miten jäsenvaltioiden hyväksymä talousarvion kurinalaisuus voidaan säilyttää samalla kun Euroopan talousarvioon sisällytetään talous- ja rahaliiton kolmannen vaiheen, Amsterdamin sopimuksen, Agenda 2000: n sekä Keski- ja Itä-Euroopan maiden jäsenyysehdokkuuden rahoitusvaikutukset. Mietinnössä ei anneta tähän kysymykseen mitään vastausta.
Päinvastoin, rouva Dührkop pyrkii sovittamaan yhteen ristiriitaiset edut todellisia ensisijaisuuksia esittämättä ja tyydyttämään yhteisön mannasta hyötyviä monia asiakaspiirejä ja etujärjestöjä. Maataloutta lukuun ottamatta, jonka talousarviokehys on hyvin tiukka, talousarvion kurinalaisuutta ei käsitellä mietinnössä lainkaan. Työllisyys jää ristiriitaisesti Luxemburgin huippukokouksessa hyväksytyn 150 miljoonan ecun myötä Euroopan talousarviossa lapsipuolen asemaan.Tosiasiassa kyse on pelkistä kosmeettisista toimista.
Tämä tiukka talousarvioon liittyvien perinteiden noudattaminen luonnehtii hyvin Euroopan parlamentin vuoden 1999 talousarvion päälinjoja. Se ei pääse irti menneisyyden huonoista tavoistaan, jotka olemme useaan otteeseen tuominneet, ja joita ovat suosion tavoittelu, petokset, tuhlailu, politisointi ja YK: n kaltaiset poikkeamat.
Cabrolin mietintö (A4-0112/98)
Ahlqvist, Andersson, Hulthén ja Theorin
Äänestämme kollegamme Cabrolin hyvin tehdyn mietinnön puolesta. Haluamme kuitenkin korostaa, että mitä veren ja veriplasmanluovuttajien sopivuuteen ja luovutetun veren seulontaan tulee, on sovellettava kahta periaatetta:
kansalaisia on suojeltava tartuntariskeiltä verensiirron yhteydessä; -mitään ryhmää ei saa ennalta sulkea pois seksuaalisen taipumuksen tai ammatin vuoksi.Verenluovutus ei ole ihmisoikeus. Luovutetun veren vastaanottajan turvallisuus on asetettava etusijalle. Jos syrjintäperiaate kuitenkin hyväksytään kritiikittä, hyväksytään samalla epäsuorasti se, että verenluovutukseen tarkoitetun veren seulonta ja verenluovuttajien valvonta alistetaan vaadittavissa olevalle turvallisuusvalvonta-asteelle.

Caudron
Seuraan tässä parlamentissa aina hyvin tarkkaavaisesti kollegamme Cabrolin töitä, koska hän antaa meille erittäin arvokasta ammattiapua, johon liittyy myös suuri vastuuntunne kansanterveyden alalla.
Niinpä esittelijän ehdottamat tarkistukset lisäävät mielestäni selkeästi sekä luovuttajien että vastaanottajien turvallisuutta. Tässä mielessä ne voivat jälleen vahvistaa näiden kahden osapuolen luottamusta, mikä on nykyään erittäin tarpeellista.
Ei pidä tosiaankaan unohtaa veren ja sen johdannaistuotteiden puutteesta aiheutuvia ongelmia Euroopan unionissa. Komissio on onneksi ottanut huomioon laatuun ja turvallisuuteen liittyvät kriteerit, jotka voivat parantaa saastuneen veren kriisin ja CreutzfeldtJakobin taudin jälkeensä jättämät arvet Ranskassa ja Euroopassa.
Vaikka voimmekin ajatella Aids-riskin olevan nykyisin lähes olematon, on välttämätöntä toteuttaa kaikki nykyään tunnetut toimet BSE-taudin viruksen kaikkien tarttumisvaarojen poistamiseksi. Herra Cabrolin esittämät tarkistukset vastaavat tähän turvallisuusvaatimukseen.
Lopuksi, koska kyse on tuontiverestä, meidän on hinnalla millä hyvänsä vältettävä sortumasta uudelleen tiettyihin menneisyyden virheisiin, jotta verensiirtopotilaat luottavat jälleen täysin näihin menetelmiin. Tämä merkitsee kaksinkertaista avoimuuden ja valppauden velvoitetta.
Haluaisin lopuksi korostaa, että veren ja veriplasman luovuttaminen on ilmaista. Normeista poikkeamiset voidaan estää hintajärjestelmän puuttumisen avulla. Tämä asia oli vahvistettava uudelleen ja näin on tehty tämän mietinnön ansiosta. Monet meistä, olimmepa sitten verenluovuttajia, kuten minä, tai emme, puoltavat voimakkaasti näitä ehdotuksia.

Ephremidis
Välttämätön edellytys veren luovuttamiselle ja säilyttämiselle on virallinen ja luotettava laboratoriovalvonta. Tässä mielessä Cabrolin mietintöön sisältyvät ehdotukset ovat erityisen merkittäviä ja myönteinen askel kohti verenluovuttajien, veren säilyttämisen ja välityksen sekä verestä tuotettujen sivutuotteiden valvonnan takaamiseksi.
Arvioimme, että välttääksemme toistuvat puutteellisen valvonnan ilmiöt, jotka jatkuvasti moninkertaistuvat EU: n alueella, minkä seurauksena vakavien sairauksien leviäminen on aiheuttanut oikeutettua huolta kansalaisten parissa, vastuu veren keräämisestä ja varastoinnista ja verituotteista pitää antaa vain julkisille tahoille, joilla on vaadittava kokemus ja laitteisto, jolla taataan se, että tämä merkittävä hoitokeino, joka tarjoaa todellista apua akuutteja ja kroonisia sairauksia poteville tai välitöntä hoitoa tarvitseville, ei ole voitontekoväline vastuuttomalle monikansalliselle pääomalle.
Sitä paitsi verenluovutuksesta saatavaa tuotetta on joka tapauksessa tarjottava ilmaiseksi sitä tarvitseville, koska verenluovutuksen tulee olla vapaaehtoista, eikä sen tule tapahtua korvausta vastaan.
Väliaikaisen tai pitkäaikaisen verenpuutteen ongelma kansainvälisellä tasolla vaatii yhteisiä sääntöjä, joita kansalliset tahot soveltavat. Niiden täytyy laatia jatkuvan tiedonvaihdon järjestelmä verenluovutusjärjestelmästä, olemassa olevista varastoista, säilytystavoista ja kuljetusmenetelmistä, niin että riittävän nopea ja turvallinen veren saanti taataan koko Euroopassa.
Eettisyyttä ei voida saada aikaan lainsäädännön avulla. On kuitenkin turvattava kaikki edellytykset kaiken sen torjumiseksi, mikä ei ole vastoin henkilökohtaista ja yhteiskunnallista oikeutta terveyteen ja elämään. Kansalaisvalistus, korkeatasoisen tieteellisen tutkimuksen turvaaminen, kansallisten ja tieteellisten tahojen valvonta kansalaisten terveyden vaarantavien tuotteiden torjumiseksi, nämä ovat korvaamattoman tärkeitä varoventtiilejä, joilla torjutaan saastuneen veren ja verituotteiden levittäminen.
Ymmärrämme, kuinka tarpeellista verenluovutuksen valvominen on, ja vaadimme jatkuvaa tutkimusta ja valvontaa viruksien aiheuttamien sairastapauksien osalta pyrkiessämme kaikin tavoin poistamaan vaaran niiden leviämisestä. Meidän on kuitenkin pakko tuomita yritys uuden apartheidjärjestelmän luomiseksi eli ehdotukset verenluovutuksen kieltämisestä Afrikassa käyneiltä ihmisiltä, ja ennen kaikkea meidän on ilmaistava syvä huolemme yrityksistä terveyteen ja turvallisuuteen muka vedoten ottaa käyttöön Schengenin sopimukseen sisältyvä sietämätön puuttuminen kansalaisten yksityisyyteen kyselylomakkeella, jolla udellaan ihmisten seksuaalisesta käyttäytymisestä ja seksikumppaneista, millä ei ehkäistä mitään vaaroja, vaan sitä käytetään tekosyynä, jotta kansalaisten yksityisyyden ja ihmisarvon loukkaamista alettaisiin pitää yhteiskunnallisesti hyväksyttävänä ja itsestään selvänä.

Grossetête
Haluan kiittää ja onnitella professori Cabrolia hänen mietinnöstään neuvoston suosituksesta veren ja veriplasman luovuttajien soveltuvuudesta sekä luovutetun veren seulonnasta Euroopan yhteisössä.
Haluan vahvistaa uudelleen eettisistä syistä, mutta myös verituotteiden, luovuttajien ja vastaanottajien turvallisuuden takaamiseksi, että on ehdottoman välttämätöntä, että luovutukset ovat vapaaehtoisia ja korvauksettomia.
Tekstin avulla pitäisi saavuttaa mahdollisimman korkea turvallisuustaso. Tosiaan, koko yhteisön alueella sovellettavien luovuttajien hylkäämiskriteerien (liite 5) on, homoseksuaalisiin miehiin viittaavaa kriteeriä lukuun ottamatta, joka on mielestäni täysin syrjivä, edistettävä tätä turvallisuutta, joka on jokaisen kansalaisen oikeus.
Kaikille jäsenvaltioille yhteisen luovuttajien tunnistamis- ja rekisteröintijärjestelmän luominen on myös edistysaskel. Tällä tavoin keskitettyjä tietoja voi tarkastella paljon nopeammin ja tämä on ylimääräinen tae tuotteiden turvallisuudesta. Näiden tietojen on tietysti oltava ehdottoman luottamuksellisia ja kaikille jäsenvaltioille yhteinen luovuttajien tunnistamisjärjestelmä on eräs sen pääasiallisista takeista.

Hory
Saattaa vaikuttaa kummalliselta, että parlamentin jäsen äänestää sellaista mietintöä vastaan, jonka tavoitteista hän on samaa mieltä.
Kaikki ovat tosiaan samaa mieltä verensiirtojen turvallisuuden parantamisesta ja siten verenluovutukseen liittyvistä varotoimista, joiden tavoitteena on vastaanottajien terveyden takaaminen. Mutta tällä tavoin annetun takuun on oltava luonteeltaan tekninen eikä se saa kätkeä sisäänsä poliittisia, moraalisia tai uskonnollisia ennakkoluuloja.
Tältä osin minusta näyttää, että neuvoston ehdotus suositukseksi - jota on vain vähän paranneltu valiokuntamme ja sen esittelijän ehdotusten perusteella - etääntyy kansanterveyden huolista antaakseen erittäin syrjiville ennakkoluuloille normatiivisen oikeudellisen luonteen.
Ensinnäkin, kortiston laatiminen henkilöistä, joita ei voida hyväksyä verenluovuttajiksi, on seulontaan ja joidenkin sairauksien hoitoon, erityisesti AIDSiin, olennaisesti liittyvän luottamuksellisuuden periaatteen vastaista. Vaikka kortiston luottamuksellisuus pystyttäisiinkin takaamaan, muut kuin sairaat tai heitä hoitavat lääkärit saisivat kuitenkin henkilökohtaisia tietoja näistä taudeista, mikä on ristiriidassa useimmissa unionin jäsenvaltioissa annettujen sääntöjen kanssa.
Erityisesti perustelujen 5 kohdan johdanto-osan kappaleita 21 ja 25 sekä liitteen 2 suosituksen 5 osaa ei tällaisessa kokoonpanossa voida missään nimessä hyväksyä. Niistä käy tosiaankin ilmi, että neuvoston mielestä verenluovuttajiksi ei voida hyväksyä - ja heidät on ehkä arkistoitava tässä ominaisuudessaan - homoseksuaalisia miehiä, henkilöitä, jotka ovat olleet sukupuoliyhteydessä Afrikassa tai henkilöitä, jotka ovat olleet sukupuoliyhteydessä muussa maassa kuin Afrikassa (tarkennettava). Myös matkoista Länsi-Euroopan ja Pohjois-Amerikan ulkopuolelle on ilmoitettava.
Näistä ehdotuksista käy ilmi, että tekstin laatineiden niin sanottujen tiedemiesten mielestä henkilön vaarallisuutta ei voi päätellä hänen vaaroja aiheuttavan käyttäytymisensä perusteella (jonka kaikki voisivat ymmärtää ja hyväksyä), vaan se riippuu hänen seksuaalisesta suuntautumisestaan, asuinpaikastaan ja rodustaan.
Euroopan parlamentti tuottaisi itselleen kunniaa, jos se hylkäisi tällaiset ehdotukset huomattavasti painokkaammin kuin esittelijä.
Olemme jo nähneet muiden viimeaikaisten mietintöjen kohdalla, että tie helvettiin on kivetty hyvillä aikomuksilla. Verensiirtojen yhteydessä sattuneiden onnettomuuksien uhreja kohtaan osoitetun oikeutetun myötätunnon ei pitäisi häivyttää syrjimättömyyden periaatteita, joille Euroopan unioni perustuu, eikä sallia olennaisten julkisten vapauksien minkäänlaista heikentämistä.

Kirsten Jensen, Blak, Sindal ja Iversen
Tanskan sosiaalidemokraatit ovat äänestäneet Cabrolin mietinnön puolesta. Mietinnössä, joka on kehotus jäsenvaltioille, tuetaan Tanskan toiveita vapaaehtoisesta, korvauksettomasta verenluovutuksesta. Amsterdamin sopimuksen myötä 129 artiklassa otetaan yhteisön politiikassa käyttöön terveydensuojelun korkea taso ja siihen liittyen toimet korkean tason määrittämiseksi, mitä tulee ihmiselinten ja ihmisistä lähtöisin olevien aineiden, veren ja verituotteiden laatuun ja turvallisuuteen. Näin varmistetaan se, ettei verestä tai verituotteista tehdä yleistä kauppatavaraa.

Lienemann
Cabrolin mietinnössä käsitellään luonnollisesti tärkeää ongelmaa eli verenluovutuksen turvallisuutta Euroopassa.
Voidaan kuitenkin epäillä, onko aihetta koskevan luovuttajien hylkäämisrekisterin ja eurooppalaisten arkistojen luomisen periaate tehokas. Mutta erityisesti, luottamukseen liittyvistä viittauksista huolimatta, jo tällaisen kortiston laatimisen periaate aiheuttaa hankalia vapauksien ja henkilöiden suojaamisen ongelmia, varsinkin kun hylkäämiskriteerit ovat joskus luonteeltaan syrjiviä (homoseksuaalit, prostituoidut, ja niin edelleen).
Jos jokaiseen verenluovutuskeskukseen hyväksyttäisiinkin luovuttajien hylkäämisrekisteri, sen laajentamisella Euroopan kaikkien maiden tasolle on kuitenkin vaaransa.
Siksi on mielestäni toivottavaa, että neuvosto tarkistaa kantaansa, ja siksi äänestin tätä mietintöä vastaan.
Lindqvist (ELDR), Eriksson, Seppänen ja Sjöstedt (GUE/NGL), Gahrton, Holm, Lindholm ja Schörling (V), Krarup ja Sandbæk (I-EDN), kirjallinen. (DA) Allekirjoittaneet jäsenet ovat äänestäneet Cabrolin mietintöä vastaan, jossa käsitellään ehdotusta neuvoston suositukseksi veren ja veriplasman luovuttajien soveltuvuudesta sekä luovutetun veren seulonnasta Euroopan yhteisössä. Sen olemme tehneet useasta syystä.
Ensiksi olemme sitä mieltä, että on täysin turhaa perustaa keskustiedosto ja sen myötä luovutetun veren ja luovuttajien keskustiedosto. Rekisteröitäväksi toivottujen tietojen määrä ja tyyppi on sen lisäksi valtava. Olemme sitä mieltä, että tiedot voitaisiin tarpeen vaatiessa siirtää suoraan maasta toiseen huomattavasti paremmin.
Toiseksi, mietintö ja neuvoston kanta loukkaavat yksilön koskemattomuutta. Mielestämme ei ole mitään perustetta sille, että luovuttajan olisi annettava tiedot siitä, onko hän mahdollisesti ollut sukupuoliyhteydessä Afrikassa ja siitä, kenen kanssa hän mahdollisesti on ollut ja milloin.
Kolmanneksi haluaisimme, että Euroopan neuvosto, joka on toiminut tämän asian parissa jo vuosien ajan, tekee niin jatkossakin. Mielestämme ei ole perusteltua, että myös EU: n olisi toimittava tämän asian parissa.

Verwaerde
Onnittelen kollegaamme, professori Cabrolia, hänen mietinnöstään neuvoston suosituksesta veren ja veriplasman luovuttajien soveltuvuudesta sekä luovutetun veren seulonnasta Euroopan yhteisössä.
Tämän suosituksen tavoitteena on taata korkea turvallisuustaso ja siksi verenluovutuksen on oltava vapaaehtoista ja korvauksetonta. Luovuttajien on myös vastattava liitteessä 2 lueteltuihin kysymyksiin ja liitteessä 5 lueteltuihin tiettyihin kriteereihin, jotka eivät luonnollisesti saa olla syrjiviä.
Koko yhteisön alueelle yhteisen luovuttajien ja heidän tietojensa tunnistamis- ja rekisteröintijärjestelmän avulla tietojen saanti ja tarkastelu on paljon nopeampaa. Näiden tietojen luottamuksellisuus taataan sitä paitsi tunnistejärjestelmän avulla.
Posseltin mietintö (A4-0060/98)
Posselt
Arvoisa puhemies, pidättäydyin äänestämästä Lalumièren mietinnöstä, vaikka mietintö on todella erinomainen. Muutama tarkistus kuitenkin vesitti hieman sen luonnetta. Mietintö täyttää tehtävänsä, joka on kuvailla tarkasti yhtä Euroopan unionin tärkeimmistä kumppaneista, Venäjää, ja määrittää Euroopan unionin selvä toimintasuunnitelma sen kanssa tapahtuvaa yhteistyötä varten. Pahoittelen kuitenkin sitä, että Venäjän Euroopan unionin jäseneksi tuloa tai jäseneksi tulemattomuutta koskevan jahkailun vuoksi on syntynyt vaikutelma, että se olisi ollut keskustelun aiheena. Se ei ollut keskustelun aiheena eikä ole nytkään. Uskon, että tämän oikaisun jälkeen voimme olla tyytyväisiä mietintöön.

Ojala
Arvoisa puhemies, äänestin rouva Lalumièren mietinnön puolesta. Mietintö on tavattoman tärkeä. Kuitenkin haluan tässä yhteydessä tuoda esille sen, että mietinnössä ja varsinkin vielä äänestyksessä jotkut kohdat, jotka liittyvät ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan ja erityisesti EU/WEU/NATO- Venäjä -yhteistyöhön, eivät täysin vastaa omia näkemyksiäni, mutta pidän tavattoman tärkeänä sitä, että EU tukee kaikin tavoin myös NATOn ja Venäjän välisten suhteiden kehittymistä ja yhteistyötä. Eli tämä on tärkeä mietintö. Halusin äänestää sen puolesta, vaikka kaikilta osin en voikaan yhtyä täysistunnossa hyväksyttyihin johtopäätöksiin.

Ahlqvist, Andersson, Hulthén, Theorin, Waidelich ja Wibe
Mietintöehdotuksen kohdassa 54 sanotaan, että EU: n on kehitettävä Venäjän kanssa kumppanuus- ja yhteistyösopimusta pitemmälle menevä erityissuhde, mutta siinä korostetaan myös, ettei Venäjän liittyminen EU: hun näytä tarkoituksenmukaiselta, kun otetaan huomioon Venäjän mittasuhteet ja maan Eurooppaan ja Aasiaan suuntautuvat intressit sekä Euroopan unionin vahvasti yhdentynyt luonne.
On sopimatonta, että Euroopan parlamentti yksipuolisesti antaa lausunnon Venäjän mahdollisesta tulevasta jäsenyydestä, varsinkin kun otetaan huomioon se, ettei Venäjä itse asiassa ole anonut jäsenyyttä.
EU: n edun mukaista pitäisi pikemminkin olla vahvojen suhteiden luominen Venäjään, jotta voitaisiin kansainvälisesti kehittää läheisempää yhteistyötä rauhan ja turvallisuuden vahvistamiseksi ja turvaamiseksi.
Olisi suorastaan sopimatonta hyväksyä 54 kohta. Mikäli tällainen periaatteellinen perustelu hyväksyttäisiin Venäjän kohdalla, voitaisiin se hyvin esittää myös silloin, kun Valko-Venäjän ja Ukrainan mahdollisista jäsenyyksistä keskustellaan tulevaisuudessa.
46 kohdassa korostetaan sitä, että turvallisuussuhteet voidaan kehittää Venäjän kanssa vasta sitten, kun on päätetty LänsiEuroopan unionin (WEU) integroimisesta Euroopan unioniin. On muistettava, että NATOn laajeneminen, koko venäläisen valtarakennelman mukaan, merkitsee lisääntyvää turvallisuuspoliittista uhkaa Venäjälle. Euroopan unionilla on sen vuoksi erittäin tärkeä tehtävä lisäämisen sijaan pikemminkin auttaa vähentämään sitä pelkoa, jota NATOn laajeneminen merkitsee Venäjälle.

Caudron
Kollegamme Catherine Lalumièren esittämä mietintö on monestakin syystä tärkeä ja todistaa vaikeaksi mielletyn aiheen perusteellisesta käsittelystä. Emme voineet muuta odottaakaan mietinnön laatijalta ja haluan onnitella häntä hyvin lämpimästi.
Vaikka kaikki voivatkin olla tyytyväisiä demokraattiseen ja taloudelliseen siirtymäkauteen, joka jatkaa vääjäämätöntä kulkuaan, todellisia kysymyksiä ja huolenaiheita on vielä jäljellä.
Mielestäni on todella tarpeellista käynnistää todellinen yhteistyö järjestäytyneen rikollisuuden vastaisessa taistelussa, koska rikollisuus on nouseva uhka, ei vain Venäjän, vaan myös koko Euroopan tasolla. Tätä yhteistyötä ei voida luonnollisesti toteuttaa ilman Venäjän tukea siten, että se torjuu suoraan alueellaan jatkuvasti esiintyvää korruptiota.
Tämän ponnistelun avulla voitaisiin sitä paitsi laskea perustukset Euroopan unionin ja Venäjän välisille kestäville ja terveille taloussuhteille. Ilman tätä edellytystä ei voi olla todellista vapaakauppa-aluetta. Meidän on pystyttävä sanomaan tämä venäläisille virkaveljillemme. Pystyvätkö he kuulemaan tämän?
Neuvostoliiton ja sen satelliittivaltioiden hajoaminen herätti toivon rauhanomaisesta ja vakaasta Euroopan alueesta. On kuitenkin todettava, että olemme vielä kaukana tavoitteesta. Voimme luonnollisesti oikeutetusti ajatella, että suuremman konfliktin uhka on väistynyt, mutta Jugoslavia ja Kosovo muistuttavat meitä pienten konfliktien syntymisestä, jotka voivat puhjeta suuriksi kriiseiksi.
Lopuksi haluan toistaa tukevani tätä tekstiä ja korostaa myös olevani samaa mieltä Catherine Lalumièren kanssa siitä, ettei hetki ole oikea Venäjän liittymiselle Euroopan unioniin. Näyttää siltä, ettei se ole kummankaan osapuolen toive. On parempi, jos Euroopan unionin rinnalle järjestäytyy Venäjän ympärille idässä toinen demokraattinen kokonaisuus, joka neuvottelisi Euroopan unionin kanssa taloudellisista, kulttuurisista ja poliittisista sopimuksista.

Ephremidis
Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja Venäjän väliset suhteet eivät voi perustua mihinkään muuhun kuin tasavertaisuuteen ja molemminpuoliseen etuun. Monikansallisen suurpääoman etua ajavien järjestöjen sitkeät yritykset alistaa Venäjän kansa niiden moraalittomien etujen palvelukseen näkyvät valitettavasti myös NATOn valintoja seuraavan Euroopan unionin pyrkimyksissä muokata Venäjän kehitysmalli sellaiseksi, joka vastaisi sen omia etuja, piittaamatta tämän seurauksista Venäjän kansalle sekä epävakauden ja levottomuuksien vaaroista alueella.
Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen ja sen jälkeen, kun niin kutsuttua Venäjän mafiaa, joka hallitsee suurta osaa maan talouselämästä ja joka tämän seurauksena hallitsee myös yhteiskuntaelämää, on välillisesti tai välittömästi autettu ja tuettu, nyt ajetaan suunnitelmia niin kutsutusta demokratisointiprosessista tavoitteena Venäjän kansan täydellinen syrjäyttäminen ja sen alistaminen NATOn ja USA: n strategisiin valintoihin. NATOn ja EU: n laajenemisen tavoitteena on uuden rajaviivan vetäminen ja NATO-voimien ja NATOn etujen tuominen suoraan kosketukseen Venäjän kanssa. Kuvaavaa on, että rahoitusohjelmien ja erityisesti TACIS-ohjelman kautta toteutettavan Euroopan unionin Venäjään kohdistuvan strategian tavoite on Venäjän poliittisen rakenteen uudistaminen, joka menee niin pitkälle, että siinä korostetaan tarvetta luoda uusi keskiluokka vallitsevan järjestelmän tueksi.
Markkinoiden uusjaon puitteissa yritetään ajaa unionin suuria monopolistisia etuja tavoitteena niiden taloudellisten ja geopoliittisten etujen vakiinnuttaminen Venäjän markkinoilla tehostaen työvoiman hyväksikäyttöä.
Yhdymme esityksiin, joilla pyritään välittömiin kosketuksiin ja vuoropuheluun Venäjän ja Euroopan unionin sekä sen jäsenvaltioiden vastaavien toimielinten ja instituutioiden kesken, tavoitteena tutkia kokonaisvaltaisen yhteistyön kehittämisen mahdollisuuksia ja luoda sille edellytykset, mikä olisi vastaus tarpeisiin luoda Eurooppaan rauhan ja hyvinvoinnin alue ja välttää konfliktien ja ristiriitojen syntyminen osapuolten kesken. Olemme kuitenkin jyrkästi eri mieltä siitä sisällöstä, jonka Euroopan unioni nyt antaa yhteistyölle, kun se ajaa vuoropuhelua, jonka ainoa tavoite on lannistaa kaikki maassa esiintyvä vastarinta Yhdysvaltain johtavaa roolia kohtaan, jota Euroopan unioni seuraa Euroopassa ja maailmassa.
Tarvitaan välttämättä radikaali muutos Euroopan unionin asenteessa, sen tähän asti asettamissa tavoitteissa ja keinoissa, joilla se pyrkii niihin, on hyväksyttävä Venäjän tärkeä tehtävä eurooppalaisessa ja kansainvälisessä kehityksessä, on tunnustettava se, että tasa-arvoisten molemminpuoliseen etuun perustuvien suhteiden kautta voidaan taata alueen rauha ja vakaus, ja Venäjän kansan on annettava hoitaa Neuvostoliiton romahtamisen avaamat haavat valitsemallaan tavalla.

Lindqvist
Venäjä on demokraattisesti epävakaa maa. Sellaisen EU: n ja Euroopan yhteistyön rakentaminen, jota Venäjä pitää uhkana, on estettävä hinnalla millä hyvänsä. Se voidaan tehdä siten, että Venäjä otetaan mukaan Euroopan yhteistyöhön niin laajalti kuin mahdollista. Siihen kuuluu myös NATO, jota mietinnössä ei kuitenkaan käsitellä.
EU: n rakentaminen EU-valtioksi on huonoin tapa luoda hyvät suhteet Venäjään.

Souchet
Kansakuntien Eurooppa -ryhmän sitoutumattomat ovat äänestäneet Lalumièren valiokuntaaloitteisen mietinnön puolesta, jossa käsitellään tulevia Venäjän-suhteitamme.
Tekstin yleinen sävy on osunut oikeaan korostettaessa sitä, että Venäjän nykyinen heikentyminen edustaa maan historiassa muutosta, ja että Euroopan mantereen tasapaino määräytyy tulevaisuudessa pitkälti sen aseman perusteella, mikä Venäjällä siinä on. Oma kehityksemme on myös sidoksissa Venäjän kehitykseen: riittää, kun ajattelee Siperian kätköissä olevia valtavia luonnonja energiavaroja, ja että on olennaista, että Venäjä hyödyntää niitä aktiivisella tuellamme.
Esittelijä asettaa venäläisen yhteiskunnan vahvistamisen etusijalle, mikä on aivan oikein. Älkäämme sekoittako nykypäivän Venäjää kehitysmaahan, jonka taloudellisia vaikeuksia tuettaisiin perinteisellä rahoitusavulla. Venäjän nuori demokratia vaatii ensinnäkin, että otamme huomioon ne valtavat ponnistukset, jotka sen on tehtävä pystyäkseen vastaamaan niihin haasteisiin, jotka 80 kommunismin vuotta ovat jättäneet jälkeensä. Meidän on autettava Venäjää ylittämään nämä traumat, jotka 80 vuotta kestänyt suunnitelmatalous ja yhden ainoan puolueen harjoittama poliittisen ja sosiaalisen elämän takavarikointi ovat jättäneet jälkeensä ja joiden seurauksena nykyisin ei ole olemassa mitään nomenklatuuran ulkopuolella koulutettua valtaeliittiä, keskiluokkaa tai siviiliyhteiskunnan pitkää kehittymistä. Tällaisia puutteita ei korjata yhdessä päivässä! Kaikki on aloitettava alusta: Venäjän on hyvin pitkän ja kivuliaan välivaiheen jälkeen päästävä jälleen siihen dynaamisyyteen ja nousukauteen, jotka vallitsivat Venäjällä vuosisadan alussa ja jotka vuoden 1917 vallankumous katkaisi kertaheitolla.
Lalumièren mietinnön ansiona on, että siinä asetutaan tarkoituksellisesti nykypäivän Venäjää luonnehtivien kahden karikatyyrimaisen näkemyksen ulkopuolelle: tarinanomaisen kauhukuvan, jota useat tiedotusvälineistämme hyväntahtoisesti levittävät, ja uhkaavan näkemyksen, jota ylläpitävät ne henkilöt, jotka eivät vielä ole ymmärtäneet muutosten laajuutta ja jotka haluavat uskoa, että Jeltsinin Venäjä jatkaa vain suoraan Bre&#x017E;nevin Neuvostoliiton linjalla.
Ne henkilöt, jotka ovat kokeneet Bre&#x017E;nevin Neuvostoliiton ja Venäjän ensimmäiset demokraattiset presidentinvaalit, voivat kuitenkin mittailla näiden kahden aikakauden välistä kuilua.Venäläiset ovat selkeästi kääntäneet sivua ja hylänneet lopullisesti kommunistihallinnon vapaiden ja avointen vaalien ansiosta, jollaisia he eivät aiemmin ole kokeneet.
Meidän on tosiaan moninkertaistettava suhteita tämän uudelleen löydetyn Venäjän kanssa, jota Neuvostoliitto ympäröi ja vääristi, uudistettava entisiä suhteita ja moninkertaistettava uusia suhteita kaikilla tasoilla. Näistä tärkein on tietenkin hallitusten väliset suhteet, joita esittelijä käsittelee aivan liian varovaisesti. Ainakin aktiivista Venäjän-politiikkaa tahtovien valtioiden ja hallitusten päämiesten tehtävänä on todellakin päästä irti tähän mennessä liiankin laajalle levinneestä kaukaisesta tarkkailuasenteesta, määritellä tiiviin yhteistyön suuret linjat kunnianhimoisten ja rohkeiden tavoitteiden avulla sekä tukea päättäväisesti venäläisiä uudistajia. Tässä suhteessa voimme olla tyytyväisiä siihen luottamuksen ilmapiiriin, jossa Ranskan ja Venäjän presidenttien sekä Saksan valtakunnankanslerin välinen äskettäinen kolmenvälinen huippukokous sujui. Yhteisön yhteistyöohjelmien avulla voidaan hyödyllisesti edistää niiden tasolla laajan kumppanuuden kehittymistä kaikilla aloilla. On totta, kuten 31 artiklassa määrätään, että Venäjälle myönnettyjä varoja on valvottava tiukasti, mutta esittelijä olisi kuitenkin voinut samantapaiseen artiklaan perustuen painottaa komission tarvetta valvoa Venäjän maaperällä toimivia omia yksiköitään yhtä tiukasti. Ne eivät aina ole antaneet itsestään yhtenäistä ja vakavaa kuvaa, jota haluamme kaikki edistää.
Joka tapauksessa Euroopan unionin jäsenvaltioiden on varottava liian kokonaisvaltaiselle ja vivahteettomalle ajatustavalle perustuvaa toimintaa, jonka venäläiset ovat omalta osaltaan torjuneet, ja joka saattaisi johtaa nopeasti uuden täysin keinotekoisen muurin pystyttämiseen Euroopan maanosaan.
Kyllä, turvallisuus, meidän turvallisuutemme, on tästä lähtien yhteistyöalana Venäjän kanssa. Tässä suhteessa on valitettava erityisesti niitä oloja, joihin Washington on johdattanut suurimman osan NATOn eurooppalaisista jäsenvaltioista johtanut, järjestön laajenemiseen, joka pikemminkin lisää venäläisten johtajien ja yleisen mielipiteen epäilyjä kuin luottamusta. Eurooppalaisten on aika päästä irti kylmän sodan jälkeisistä vastahakoisuudesta, epäluuloista, piintyneistä ennakkoluuloista ja pysähtyneisyydestä uudistaakseen syvällisesti yhteisen puolustuksensa lähestymistapaa ja tapaa, jolla se on järjestettävä ja liittämällä Venäjän siihen tiiviisti.
(Istunto keskeytettiin klo 13.34 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Keskustelu ajankohtaisista ja kiireellisistä aiheista
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu ajankohtaisista ja kiireellisistä aiheista.

Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista päätöslauselmista:
B4-0391/98 Bertens ja Eisma ELDR-ryhmän puolesta metsäpaloista Brasiliassa; -B4-0396/98 Dell'Alba, Weber ja Dupuis ARE-ryhmän puolesta Pohjois-Brasiliaa tuhoavista metsäpaloista; -B4-0404/98 Azzolini, Pasty, Girão Pereira, Baldi ja Viceconte UPE-ryhmän puolesta sademetsäpaloista Etelä-Amerikassa ja Kaakkois-Aasiassa; -B4-0405/98 González Álvarez, Papayannakis, Ainardi, Sornosa Martínez, Sjöstedt, Seppänen, Gutiérrez Díaz, Miranda ja Theonas GUE/NGL-ryhmän puolesta metsäpaloista Brasiliassa; -B4-0410/98 Van Putten ja Newens PSE-ryhmän puolesta metsäpaloista Etelä-Amerikassa ja Kaakkois-Aasiassa; -B4-0415/98 Habsburg-Lothringen, Salafranca Sánchez-Neyra, Valdivielso de Cué ja Oomen-Ruijten PPE-ryhmän puolesta El Niño-ilmiöstä johtuvasta vakavasta tilanteesta erityisesti Perussa ja Ecuadorissa; -B4-0418/98 Telkämper, McKenna ja Holm V-ryhmän puolesta uusista metsäpaloista Kaakkois-Aasiassa; -B4-0421/98 Aelvoet, Kreissl-Dörfler ja Telkämper V-ryhmän puolesta metsäpaloista Brasiliassa.
Bertens
Arvoisa puhemies, arvoisa herra komissaari, maailman keuhkot Latinalaisessa Amerikassa, Brasiliassa ja Aasiassa palavat. Suuret tulipalot ovat raivonneet jo viikkojen ajan Kalimantanissa ja Brasiliassa. Brasilian hallitus kieltäytyy avusta ja näyttää antavan tällä tavalla tukensa suurmaanomistajille, sanokaamme tämä rehellisesti. On törkeää, että tällä lyhytnäköisellä toiminnalla pyritään taloudelliseen voittoon lyhyellä aikavälillä luonnon kauneimpien ja korvaamattomimpien alueiden kustannuksella. Eurooppa ei tietenkään saa katsoa toimettomana sivusta. On meidän etujemme mukaista, että nuo palot sammutetaan mahdollisimman nopeasti.
Meidän on painostettava maita, jotta ne hyväksyisivät kaiken mahdollisen kansainvälisen tuen ja Euroopaan unionin on yhdessä YK: n kanssa annettava myös teknistä apua näiden palojen sammuttamiseksi. Unionin talousarviota ei hyödynnetä tässä riittävästi. On luonnollisesti suoritettava myös rakenteellisia toimenpiteitä, jotta voidaan välttää tällaisten tuhojen toistuminen. KaakkoisAasian ja Latinalaisen Amerikan maiden on otettava käyttöön tehokas lainsäädäntö ja niiden on suoritettava toisenlaisia toimenpiteitä metsänhakkuun ja -polton vastustamiseksi tai niiden paremmaksi säätelemiseksi.
Komission on myös vauhditettava direktiivien laatimista trooppisen jalopuun tuonnista Euroopan unioniin. On tuettava enemmän kestävää viljelyä ja Mega-Rice-hanketta on tutkittava vähintäänkin kriittisesti. On estettävä eroosio ja metsien kuoleminen. Unioni voisi tehdä aloitteen kansainvälisen konferenssin järjestämiseksi tästä aiheesta. Toivon, että parlamentti tukeekin kohta asiasta esittämääni tarkistusta.
Lopuksi, herra puhemies, El Niño-ilmiötä syytetään kaikesta. Niiden maiden pitäisi ajatella, että El Niño, joka tarkoittaa pientä poikaa, on kohta aikuinen ja että asiat vain pahenevat entisestään. Nyt niillä on vielä tuo pieni poika vallassaan.

Girão Pereira
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komissaari, keskustellessamme nyt luonnonkatastrofeista tahtoisin esittää erään kysymyksen. Euroopan parlamentti on varsin säännöllisesti joka kuukausi joutunut käsittelemään tätä ilmiötä, katastrofien aiheuttamaa ongelmaa, ja parlamentti tekee päätöksiä ilman, että yleensä tiedetään, mitä noista päätöksistä seuraa. Tämä merkitsee sitä, että päätökset jäävät pelkiksi aiejulistuksiksi tai solidaarisuuden ilmauksiksi, eikä vähiten siksi, että kaikki mahdollisuudet tukeen ja taloudelliseen apuun tuhojen vaikutusten lieventämiseksi on otettu pois.
Sen tähden olimme erään täällä kolme tai neljä kuukautta sitten tekemämme ehdotuksen jälkeen sitä mieltä, että komission tulisi ottaa käyttöön erityinen yhteisön strategia, jossa ei määriteltäisi ainoastaan sitä, minkälaisiin toimiin on ryhdyttävä, vaan myöskin se, miten niiden aikaansaamia tuloksia säännöllisesti ja jatkuvasti seurataan.
Kysymys ei ole tässä tapauksessa luonnonkatastrofista Euroopassa, vaan erityisen haavoittuvalla ja tärkeällä alueella, Amazonilla, jota voi täydellä syyllä kutsua Euroopan keuhkoiksi. Ja tänne saapuvat uutiset ovat huolestuttavia. Erään juuri tänään Brasilian suurlähetystöstä saamani viestin mukaan tuoreimmat tiedot osoittavat, että vyöhykkeellä, joka on lähes 400 kilometriä pitkä, on 20 tulipalopesäkettä; lisäksi satelliittikuvat näyttävät, että Guyanassa riehuu yhtä voimakkaita tulipaloja ja Venezuelassa vieläkin voimakkaampia. Viestissä kerrotaan myös, että paikalla on lähes 1 000 lähinnä Argentiinasta tullutta sotilasta ja palomiestä ja että sinne odotetaan parhaillaan 500: aa Yhdistyneiden kansakuntien erikoisjoukkojen jäsentä ja asiantuntijaa.
On ilmeistä, että se, mitä tapahtuu Amazonin alueella tai suurissa sademetsissä - riippumatta siitä, sijaitsevatko ne Indonesiassa tai Afrikassa - kiinnostaa maailmaa. Tämä on sen vuoksi ongelma, jossa on kyse kansainvälisestä edusta ja vastuusta, ja siinä tarvitaan myös kansainvälisiä ponnistuksia, apua ja solidaarisuutta. Ymmärtääkseni ei riitä se, että näitä maita syytetään välinpitämättömyydestä tai piittaamattomuudesta. Meidän mielestämme Amazonin alueen suhteen olisi solmittava YK: n alaisuudessa kansainvälinen, kaikki Amazonin maat kattava sopimus, jossa määriteltäisiin selkeästi politiikka koko alueen suojelulle ja kestävälle kehitykselle.
Koko kansainvälisen yhteisön olisi osallistuttava tähän tekniseen ponnistukseen inhimillisen avun ja rahoitusavun aikaansaamiseksi. Euroopan unionilla olisi ymmärtääksemme tässäkin tärkeä tehtävä. Tuemme päätöslauselmassa esitettyä ehdotusta G8-kokouksesta, joka olisi mielestämme tarpeeksi korkea ja tehokas taso ratkaisun löytämiseksi tähän ongelmaan. Lopuksi tahtoisin kysyä, koska Euroopassa laaditaan selkeä yhteisön metsäpolitiikka. Näyttää siltä, että nykyiseltä politiikalta puuttuu puhtia tukea erityisesti etelän pahenevan aavikoitumisen uhkaamien alueiden uudelleenmetsitystä. Ei pidä vaatia metsänsuojelua vain muilta. On koko maailman etujen mukaista, että me eurooppalaisetkin hoidamme omat metsämme.

Van Putten (PSE)
 Arvoisa puhemies, puhun tällä kertaa englanniksi, ja luen teille ääneen alun New Scientist -lehdessä muutama viikko sitten julkaistusta kirjoituksesta. "Indonesian palava helvetti saa meidät kaikki hikoilemaan. Indonesian turvesuot, jotka ovat syttyneet palamaan maassa riehuvista metsäpaloista, voivat vapauttaa ilmakehään enemmän hiilidioksidia seuraavan kuuden kuukauden aikana kuin kaikki Länsi-Euroopan voimalat ja autojen moottorit aiheuttavat päästöjä yhden vuoden aikana. Tämä havainto tukee väitteitä, joiden mukaan tulipaloilla voi olla merkittävä vaikutus maailmanlaajuiseen ilmaston lämpenemiseen." Tällainen on herra Bertensin El Niño.
Lisäksi kirjoituksessa todetaan, että palavan turpeen ympäristövaikutukset eivät missään tapauksessa rajoitu pelkästään kasviaineksen vuosikasvun palamiseen. Se merkitsee maailmanlaajuista katastrofia. Ei ainoastaan Indonesia vaan me kaikki voimme joutua kärsimään näistä tapahtumista. Haluan pyytää teidän kaikkien huomiota, etenkin herra Pinheiron. Olen erittäin tyytyväinen siihen, että hän on täällä, sillä hän tuntee etelän tilanteen. Asia ei ehkä kuulu hänen vastuulleen, mutta olen varma, että hän tuo asian esille. Indonesiassa - keskityn nyt Indonesiaan, kollegani tarkastelee myöhemmin Amazonin ongelmaa - Indonesian palot ovat johtaneet tilanteeseen, jossa Mega-Rice-hankkeet ovat itse asiassa Indonesian lain vastaisia. Edes Indonesian laissa säädettyä tutkimusta ympäristövaikutuksista ei ole tehty. Muutamat Indonesian ministerit vastustavat jo nyt tätä Mega-Rice-hanketta, jossa näitä erityisten trooppisten alueiden metsiä poltetaan, ja turve palaa, mikä on, kuten kirjoituksessa todettiin, jopa vaarallisempaa.
Lisäksi Indonesiassa on järjestö, joka väittää, että 70 % näissä Mega-Rice-hankkeissa käytettävästä pinta-alasta ei sovellu tähän hankkeeseen, ja myös Suharton pojalla on osuutensa tässä asiassa, mikä ei ole yllättävää - hän on yksi niistä, jotka hyötyvät hankkeesta, eikä ole edes täysin selvää, tullaanko riisiä tuottamaan lainkaan. Jos riisiä tuotetaan, se viedään maasta, vaikka samaan aikaan yli miljoona paikallista on menettänyt tuotantonsa alalla. Suharton pojalla on näin ollen hallussaan rahaa, joka olisi voitu käyttää ensi vuosikymmenen lääkkeisiin ja ruokaan, joten pitkällä aikavälillä tämä vaikuttaa meihin kaikkiin. Tämän lisäksi käytetään valtavia määriä torjunta-aineita. Tilanne siellä on traaginen. Haluaisin tämän vuoksi pyytää Euroopan komissiota painostamaan Indonesian hallitusta lopettamaan tämän typerän hankkeen välittömästi ja kenties vaatimaan Maailmanpankkia asettamaan tämän ehdoksi neuvotteluissaan.

Weber
Arvoisa puhemies, ei ole epäilystäkään siitä, että Indonesian trooppiset metsäpalot ovat kaikki rikollista alkuperää, ja että Indonesian hallitus on varmasti sekaantunut asiaan. Tunnemme myönnytysjärjestelmän. Aina on joku alullepanija, joka sujauttaa paksun kirjekuoren hallituksen jäsenelle tai hänen perheensä jäsenelle ja trooppisten puiden hyödyntämisen jälkeen maat muutetaan viljelmiksi.
Mielestäni kansalaisjärjestöjen vaatimukset trooppisen puun kauppasaarrosta ovat täysin oikeutettuja, nyt enemmän kuin koskaan aiemmin. Meidän pitäisi löytää järjestelmä, joka takaa avoimuuden kuluttajille, erityisesti tukemalla FSC: n (Forest Stewardship Council) kaltaisia sertifiointijärjestelmiä.

Habsburg-Lothringen
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa aluksi, että olen toisaalta erittäin iloinen siitä, että käsittelemme tässä päätöslauselmassa Brasilian ja Indonesian metsäpaloja. Keskustelumme tärkeistä, ajankohtaisista ja kiireellisistä aiheista sisältää tosin tietyn kahtiajakoisuuden, koska sekoitamme toisiinsa kaksi asiaa, kotikutoiset - jos halutaan sanoa niin - tai ihmisten aiheuttamat ympäristökatastrofit ja metsäpalot ja El Niño -ilmiön, jonka vaikutus leviää huomattavasti laajemmalle kuin metsäpalojen. Molempia on käsiteltävä, molemmat ovat tärkeitä, ja sanoisin, että ne ovat kaksi katastrofia, jotka täydentävät toisiaan mutta eivät välttämättä liity toisiinsa.
Tänään puhumme Brasiliasta ja Indonesiasta. Jos lisäämme siihen nyt El Niño -ilmiön, puhumme huomenna huomattavasti useammasta maasta ja ylihuomenna jo ehkä meistä itsestämmekin. Sain tänä aamuna Perun lähetystöstä joitakin tietoja vahingoista, joita El Niño on tähän mennessä siellä aiheuttanut. Kuolleita on tähän mennessä noin 300, asunnottomia 70 000, tuhoutuneita taloja 15 000, tuhoutuneita siltoja 120, lumivyöryt tuhosivat Machu Picchún koko vesisähkövoimalan ja vahinkoja on syntynyt noin 1 200 miljoonan dollarin arvosta. Se vastaa suuruusluokaltaan noin 3, 5 % Perun bruttokansantuotteesta.
Jos katsomme mittasuhteita, jotka tuholla on ja jotka eivät koske pelkästään Perua vaan myös Ecuadoria ja voivat aivan yhtä hyvin koskea Brasiliaa tai Indonesiaa, se on minulle aivan selvä merkki siitä, että meidän on huomattavasti voimakkaammin osoitettava kansainvälistä solidaarisuutta, että meidän on huomattavasti enemmän keskusteltava siitä, miten voimme toisaalta vaimentaa tämän El Niño -ilmiön vaikutuksia niin paljon kuin mahdollista ja kuinka voimme toisaalta hallita mainittuja katastrofeja ja tietyllä tavalla painostaa vastaavia hallituksia.
Tässä yhteydessä haluaisin huomauttaa vielä, että on erittäin valitettavaa, että New Yorkissa vuonna 1997 pidetyssä ympäristöhuippukokouksessa hylättiin kansainvälinen metsien suojelua koskeva sopimus, jota Euroopan unionikin oli esittämässä. Koska puhumme niin paljon metsäpaloista, haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja pyytää komissiota ja toimivaltaisia ihmisiä esittämään tätä sopimusta uudelleen heti tilaisuuden tullen, koska sitä tarvitaan niin kiireellisesti kansainvälisesti.

McKenna
Arvoisa puhemies, 15. tammikuuta noin 40 000 alkuperäiskansaan kuuluvaa henkilöä ja pienmaanviljelijää menetti kylänsä, ruokavarastonsa ja peltonsa. Tähän mennessä neljännes Brasilian Roraiman osavaltiosta on tuhoutunut metsäpaloissa. Tämä vastaa yhteensä Belgian ja Alankomaiden kokoista aluetta.
Brasilian hallitus on kuitenkin ollut hyvin vastahakoinen antamaan apua ja vielä vastahakoisempi pyytämään kansainvälistä apua. Se pyysi apua ensimmäisen kerran vasta kaksi viikkoa sitten, ja tuolloin kansainvälinen lehdistö oli jo soittanut varoituskelloja, ja maan presidentin oli lopulta myönnettävä, että alueella vallitsee katastrofi. Tämä ei ole pelkästään katastrofi vaan myös ihmisten aiheuttama tragedia.
Hallitus ei tee mitään pysäyttääkseen tulipaloja, sillä tilanteeseen liittyy suuria rahallisia etuja. Brasilia on tehnyt suuria myönnytyksiä kansainvälisille kaivosyrityksille, mutta koska alueella on suuret mineraalivarat, intiaanireservaatit ovat aina olleet esteenä kaivosyritysten eduille. Yritykset suhtautuvat tämän alueen täydelliseen tuhoutumiseen myönteisesti, sillä se on helpoin tapa päästä eroon alkuperäiskansojen muodostamasta ongelmasta. Tiedemiesten mukaan kestää noin sata vuotta tai kauemmin, ennen kuin paikallisilla ihmisillä on metsiä ja normaali, luonnonmukainen elämä. Tämähän tarkoittaa sitä, että alueella ei ole sataan vuoteen intiaaneja, jotka haittaisivat kaivostoiminnan etuja. Intiaaneilla on oikeus hyödyntää maata, mutta heillä ei ole oikeutta siihen, mitä on maan alla. Toisin sanoen he eivät saa penniäkään kaivostoiminnasta. Tämän lisäksi edes brasilialaiset eivät tule hyötymään mineraalivaroista, jotka viedään maasta teollistuneisiin maihin.
Olen todella sitä mieltä, että alueen avustusohjelmia koskevat pyynnöt ovat hyvin symbolisia. Meidän on oikeastaan kysyttävä, voimmeko hyväksyä taloudellisen mallin, jolla riistetään luonnonvaroja ottamatta huomioon ihmisiä tai ekologiaa. Tämä on uusliberalismia, joka on hyvin lähellä uuskolonialismia, ja tämä tapahtuu Brasilian hallituksen avustuksella. Jos tämä on kansainvälisten kauppasopimustemme tulos, mielestäni meidän on todellakin alettava muuttaa tilannetta, ja meidän tulisi muuttaa sitä nopeasti.

Newens
Arvoisa puhemies, laajat tuhoisat tulipalot sekä Etelä-Amerikassa että Kaakkois-Aasiassa ovat aiheuttaneet ennennäkemätöntä vahinkoa maailman sademetsille viime vuoden aikana.
Brasilian Roraiman osavaltiossa on selontekojen mukaan tuhoutunut 700 000 hehtaaria laidunmaata ja metsää kolmessa kuukaudessa, ja vasta hiljattain tulirintama ulottui noin 400 kilometrin alueelle. Onneksi rankkasade on nyt saapunut niiden brasilialaisten, argentiinalaisten ja venezuelalaisten palomiesten avuksi, jotka ovat yrittäneet pysäyttää tämän tuhoisan tulipalon etenemisen, ja monet tulipaloista on sammutettu. On kuitenkin ensisijaisen tärkeää, että omaksumme uuden strategian, jos sademetsät halutaan säilyttää.
Amazon on uskomattoman rikkaiden kasvilajikkeiden, maapallon lajien ja useiden satojen Amerikan intiaanien kulttuurien koti. Sademetsillä on myös suunnaton merkitys ympäristö- ja ilmasto-oloille kaikkialla maailmassa. On erittäin huolestuttavaa, että näiden tulipalojen torjumiseksi ei myönnetty enemmän varoja jo aikaisemmassa vaiheessa.
On valmistauduttava siihen, että tulevaisuudessa voitaisiin toimia tehokkaammin ja varhaisemmassa vaiheessa. Euroopan unionin, sen jäsenvaltioiden ja Yhdistyneiden kansakuntien tulisi osallistua. Ehkä tälle aiheelle voidaan antaa etusija niin kutsuttujen G8maiden kokouksessa, joka järjestetään toukokuussa Birminghamissa Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
El Niño -ilmiö vaikutti osaltaan merkittävästi, mutta palot aiheutuivat valtaosin maatalouden kulotuksista, jotka riistäytyivät hallinnasta. Tämän vuoden tapahtumat voivat olla enne yhä pahemmista tulipaloista tulevaisuudessa. On ensisijaisen tärkeää, että ehkäiseviin toimenpiteisiin ryhdytään etukäteen. Maauudistus, jolla annetaan maattomille vaihtoehtoja metsien raivaamiselle, tehokas lainsäädäntö ja opastaminen ovat tarpeellisia piittaamattoman polttamisen estämiseksi. Samoin kuin Kaakkois-Aasiassa, metsänhakkuu tulisi lopettaa.
Metsien tuhoaminen tulisi pysäyttää. Vuonna 1995, tulipalot pois lukien, 29 000 neliökilometriä metsää raivattiin - mikä on kaikkien aikojen ennätys. Vaikka Brasilian hallitus rajoitti metsien raivausta 20 %: iin tilan pinta-alasta, alle 250 hehtaarin tiloille myönnettiin erivapaus. Kunnioitamme kehitysmaiden ihmisten riippumattomia oikeuksia, mutta sademetsän suojelu ja tulipalojen torjuminen on heidän etujensa mukaista jopa enemmän kuin koko muun maailman.
Kansainvälistä apua on annettu Maailmanpankin välityksellä, mutta Kaakkois-Aasiassa ja Etelä- Amerikassa viime vuonna saadut kokemukset korostavat tarvetta omaksua uusi strategia. Toivon syvästi, että komissio on valmis kertomaan meille jotain panoksestaan, jonka se on valmis antamaan tällaisen uuden strategian laatimiseksi ja toteuttamiseksi.

Amadeo
Arvoisa puhemies, Brasiliaa ja Kaakkois-Aasiaa kohdanneet ympäristötuhot ovat jälleen yksi todiste - jos niitä vielä tarvitaan - siitä, että markkinasäännöt eivät saa eivätkä voi olla kansallisten ja kansainvälisten yhteisöjen yksinomaisina suuntaviivoina. Monet viime vuosina sattuneet luonnon- ja muut katastrofit ja monet ympäristön saastumisen aiheuttamat sietämättömät tilanteet, joita esiintyy kaikissa maailman metropoleissa ja megalopoleissa, johtuvat nimenomaan itsehillinnän puutteesta häilyvissä markkinasäännöissä.
Markkinat edellyttävät esimerkiksi autojen tuotannon ja myynnin lisäämistä, mutta toisaalta markkinat vähät välittävät siitä, että meidän Euroopan kaupunkimme ovat nykyisin käsittämättömän täynnä näitä ajopelejä, meidän lapsillamme ei ole enää leikkitilaa, ilma on hengitettäväksi kelpaamatonta ja kaupunkien historialliset keskustat saavat kulttuuriperinnön kannalta korvaamattomia vaurioita.
Tämä kaikki esipuheena sille, että elämiseen liittyvien järjestelmien suunnittelun on perustuttava politiikkaan eli kansojen ja yhteisöjen ensisijaisiin tarpeisiin eikä markkinasääntöihin.
Siirrymme nyt käsiteltävänä olevaan aiheeseen, joka on tulipalot ja Amazonin ja Kaakkois-Aasian trooppisten metsien tuhoutuminen. On ilmeistä, että nämä tuhoisat tulipalot ovat seurausta kaupallisesta ahneudesta ja lyhytnäköisestä ajattelusta. Niiden, jotka eivät ajattele kaikkiin eli myös keinottelijoihin itseensä kohdistuvia kohtalokkaita seurauksia, on todellakin oltava sokeita ja tunteettomia: monien hehtaarien laajuiset tuhkaksi palaneet metsät johtavat ilmaston lämpenemiseen ja kasvihuoneilmiön ja El Niñon tapaisiin ilmiöihin, jotka aiheuttavat tulvia, hirmumyrskyjä ja epätavallisia ilmastonmuutoksia koko maapallolla.
Politiikka ei kuitenkaan kuole, se ei saa kuolla. Kansallisvaltioiden ja ylikansallisten yhteisöjen, joita Euroopan unioni osittain edustaa, on tehtävä kaikkensa, jotta ne pääsevät asiasta sopimukseen ja löytävät tarvittavat painostusvälineet, joilla kansainvälinen yhteisö saa palautettua järkevälle tielle ne valtiot ja keinottelijat, jotka eivät ota millään tavalla huomioon ihmisten terveyttä ja ympäristön tulevaisuutta.
Koska Mustameri on yksi maailman saastuneimmista meristä ja se virtaa Välimereen, rannikkovaltiot eivät voi olla puuttumatta tilanteeseen tuhoisan saastuttamisen lopettamiseksi. Sama pätee metsäpaloihin Aasian trooppisissa ja subtrooppisissa metsissä.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, haluaisin ilmaista tyytyväisyyteni komissaari Pinheiron läsnäolosta ja komission päätöksestä, joka on eräänlainen Salomonin tuomio, koska komissio on ajatellut, että Afrikan asioista vastaava komissaari voi esittää vastauksia myös Aasiaa ja Latinalaista Amerikkaa koskevista asioista, joita me nyt käsittelemme.
Me olemme ilman muuta hyvin huolestuneita tästä asiasta ja tyytyväisiä siitä, että se on voitu ottaa käsiteltäväksi aivan ensimmäisenä tämän istuntojakson kiireellisten asioiden joukosta. Me olemme täysin tietoisia siitä, että El Niñon vaikutusten ohella inhimillinen vastuu on hyvin suuri sekä Aasian mantereella että Brasilian viranomaisten kohdalla, jotka viivyttelevät edelleen Yhdistyneen kansakunnan erikoisjoukkojen vastaanottoa, kun joukot olisivat voineet toimia maassa jo useamman päivän. Minun on kuitenkin sanottava, että olemme hyvin huolestuneita, komissaari Pinheiro, myös Euroopan unionin budjettikohdan " Trooppiset metsät" - jota parlamenttimme on niin voimakkaasti kannattanut - toteutuksesta, sillä kuten te tiedätte, tämän budjettikohdan varojen käyttö on vakavasti viivästynyt. Me vaadimme lisää ponnisteluja ja siksi olemme esittäneet myös tämän päätöslauselman.

Pinheiro
Arvoisa puhemies, Euroopan komissio on seurannut hyvin tarkasti Kaakkois-Aasian ja etenkin Indonesian viimeaikaista kehitystä siitä alkaen, kun laajat metsäpalot puhkesivat vuonna 1997. Sumatralla ja Jaavalla on satanut, mutta muu osa maasta on kuiva ja voi pysyä kuivana vuoden 1998 toukokuuhun asti. Tulipesäkkeiden uusiutuminen havaittiin 19. tammikuuta, ja vallitsevat palot esiintyvät valtaosin Itä-Kalimantanin pohjoisilla alueilla, joilla ei ole satanut vuoden 1997 joulukuun jälkeen.
Kuten tiedätte, komissiolla ei ole lyhyellä aikavälillä muuta keinoa vastata tilanteeseen kuin antaa humanitaarista apua. Olen mielissäni voidessani sanoa, että kollegani Emma Bonino on kohdentanut Euroopan yhteisön humanitaarisen avun toimiston (ECHO) välityksellä yli 1, 5 miljoonaa ecua ruoan ja terveydenhuollon akuutin tarpeen lieventämiseksi Indonesiaan, etenkin palojen ja kuivuuden vaikeimmin koskettamille alueille. Varat on ohjattu Punaisen Ristin kansainvälisen komitean sekä Belgian Lääkärit ilman rajoja -järjestön kautta
ECHO lähettää Indonesiaan huhtikuussa valtuuskunnan, joka arvioi uhanalaisten alueiden, myös Kalimantanin, muita humanitaarisia tarpeita. Valtuuskunnan avulla komissio voi ohjelmoida apunsa vuonna 1998 alueille, joilla humanitaariset tarpeet ovat kaikkein pakottavimmat.
Lisäksi pidemmän aikavälin näkökulmasta komissio ja jäsenvaltiot perustivat 1997 Jakartassa yhteisen Euroopan unionin palontorjuntaryhmän (EUFREG), joka muodostuu komission ja jäsenvaltioiden useiden indonesialaisten hankkeiden metsäpalojen asiantuntijoista. Torjuntaryhmän tehtävänä on antaa hallitukselle tarvittaessa asiaankuuluvaa tietoa ja neuvoja, seurata ja arvioida tilannetta päivittäin ja arvioida esimerkiksi palontorjuntalaitteita koskevia mahdollisia tarpeita, jotta hallituksen toimenpiteiden tehokkuutta voitaisiin parantaa.
Samaan aikaan komissio tekee yhteistyötä Yhdistyneiden kansakuntien katastrofien arviointi- ja koordinointiryhmän (UNDAC) kanssa arvioidakseen El Niñon kaltaisten ilmiöiden alueellista vaikutusta lyhyellä ja pitkällä aikavälillä. Tulemme jatkamaan Etelä-Sumatran palontorjunta- ja valvontahankkeen rahoitusta ja toivomme, että se tulee olemaan koehanke, jota voitaisiin laajentaa muille alueille.
Olemme kuulleet tänään, että viime tuntien sateiden ansiosta karkeasti 90 % Brasilian tulipaloista on käytännöllisesti katsoen sammunut, ja tämä on hyvä uutinen. Ymmärtääksemme yli 34 000 neliökilometriä on tuhoutunut tässä palossa Roraimassa. Lyhyellä aikavälillä Euroopan yhteisön humanitaarisen avun toimisto - ECHO - suunnittelee varojen kohdentamista metsäpaloista kärsineille yhteisöille, toisin sanoen alkuperäiskansojen yhteisöille. Useat eurooppalaiset kansalaisjärjestöt ovat osoittaneet olevansa kiinnostuneita työskentelemään palon vaivaamilla alueilla. ECHO ryhtyy analysoimaan niiden rahoituspyyntöjä, ja tänään 2. huhtikuuta pidetään kokous Euroopan komission lähetystössä Brasiliassa. Tähän kokoukseen osallistuvat muun muassa Oxfam, Roraiman paikallisneuvosto ja jäsenvaltioiden suurlähetystöjen edustajat eurooppalaisen avun yhteensovittamiseksi.
Kuten useat arvoisat jäsenet ovat jo huomauttaneet, ongelma ei kuitenkaan ole vain lyhyen aikavälin ongelma: kyse on myös trooppisten metsien kestävän hoidon ja kestävän politiikan pitkän aikavälin suunnitelmista. Olen iloinen voidessani sanoa, että Euroopan unioni on rahoittanut muutamia tällaisia hankkeita. Yksi näistä hankkeista on PRODESQ, joka liittyy tulipalojen seurantaan ja metsänistutuksen valvontaan, ja toisella, joka tunnetaan nimellä ECOFORCA, pyritään kehittämään ja soveltamaan edullisia valvontatekniikoita tulipalojen havaitsemiseksi metsäalueilla.
Näiden kahden erityishankkeen lisäksi on olemassa suurempi hanke, jota kutsutaan akronyymillä PP-G7, ja se sisältää kestävän metsänhoidon edistämisen ja säilyttämisen lisäksi joitakin tutkimusohjelmia ja koehankkeita, jotka liittyvät joihinkin näihin yhteisöihin.
Olemme sitä mieltä, että kaikista näistä ponnisteluista huolimatta tätä aihetta käsittelevän kansainvälisen konferenssin järjestäminen on erinomainen ajatus, sillä tällaisten tulipalojen vaikutukset eivät vahingoita ainoastaan maita, joissa ne esiintyvät, vaan koko ihmiskuntaa.
Haluaisin sanoa, että vuosina 1992-1997 trooppisten metsien rahoitusvälineitä varten on kohdennettu yhteensä 300 miljoonaa ecua, jotka parlamentti on myöntänyt komissiolle. Valitettavasti näistä sitoumuksista huolimatta ainoastaan 130 miljoonaa ecua on käytetty tämän jakson aikana. Tämän vuoksi olemme päättäneet pyytää kaikkien hankkeidemme arviointia riippumattomalta ulkopuoliselta asiantuntijalta, sillä meidän on korjattava tämä sitoumusten ja käytettyjen varojen välinen ero.
Lopuksi haluaisin sanoa, että vaikka meillä ei ole erityisesti katastrofeja varten varattuja budjettikohtia, komissio suhtautuu päätöslauselmiin vakavasti. Jos arvoisat jäsenet haluavat seurata, mitä on tapahtunut, kyselytunnin jälkeen ovat vuorossa yleensä jatkotoimet (les suites données), jotka ovat varsin ikävystyttäviä, mutta voitte aina todeta, miten tässä parlamentissa tehdyt ehdotukset ovat edenneet. Toiseksi on hyvin vaikea todeta ennalta, mitä katastrofeja voi tapahtua, mutta kollegani Emma Bonino ja ECHO ansaitsevat myötätuntomme, sillä he onnistuvat aina vastaamaan nopeasti ja tehokkaasti kaikkien tapahtuneiden katastrofien helpottamiseksi, ainakin humanitaariselta kannalta.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Pinheiro. Pyydän, ettette te pitäisi huonoa portugalin kielen ääntämystäni loukkauksena tätä kaunista kieltä kohtaan, jota arvostan niin paljon.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 16.30.

Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista päätöslauselmista:
Dino Frisullon pidättäminen Turkissa- B4-0409/98 Vinci, Bertinotti, Pettinari, Manisco, Castellina, Alavanos ja Ephremidis GUE/NGL-ryhmän puolesta Italian kansalaisen Dino Frisullon pidättämisestä Diyarbakirissa (Turkissa);
B4-0411/98 Vecchi PSE-ryhmän puolesta Italian kansalaiset Dino Frisullon pidättämisestä ja vangitsemisesta Turkissa; -B4-0412/98 Graziani PPE-ryhmän puolesta ihmisoikeuksien kunnioittamisesta Turkissa; -B4-0420/98 Orlando, Tamino, Ripa di Meana, Aglietta ja Roth V-ryhmän puolesta Italian kansalaisen Dino Frisullon pidättämisestä Diyarbakirissa (Turkki); Kamerun- B4-0392/98 André-Léonard ja Fassa ELDR-ryhmän puolesta sananvapaudesta Kamerunissa;
B4-0401/98 Hory ja Scarbonchi ARE-ryhmän puolesta sananvapaudesta Kamerunissa; -B4-0403/98 Pasty ja Azzolini UPE-ryhmän puolesta sananvapaudesta Kamerunissa; -B4-0408/98 Pettinari GUE/NGL-ryhmän puolesta ihmisoikeuksista Kamerunissa; -B4-0417/98 Aelvoet ja Telkämper V-ryhmän puolesta sananvapaudesta Kamerunissa; Kuolemantuomio Yhdysvalloissa- B4-0407/98 Manisco, Wurtz, Marset Campos, Miranda, Eriksson, Sierra González, Pailler, Ojala, Ephremidis, Papayannakis ja Alavanos GUE/NGL-ryhmän puolesta Mumia Abu-Jamalin tapauksesta Yhdysvalloissa;
B4-0423/98 Orlando ja Roth V-ryhmän puolesta Mumia Abu-Jamalin tapauksesta Yhdysvalloissa.
Dino Frisullon pidättäminen Turkissa

Vinci
Arvoisa puhemies, me olemme varmasti kaikki katselleet näinä päivinä televisiosta Turkin poliisin väkivaltaista käyttäytymistä kurdiväestöä kohtaan Diyarbakirissa, jossa juhlittiin rauhallisesti kurdien uutta vuotta. Olemme nähneet, kuinka vanhoja kurdinaisia on potkittu päähän ja valokuvaajia ja toimittajia on hakattu. Näiden tapahtumien yhteydessä vangittiin kolme italialaista, ja yksi heistä, Dino Frisullo, on edelleen vangittuna. Tämä on ihmisoikeuksien, demokraattisten vapauksien ja kurdiväestön oikeuksien todellisuutta Turkissa. Tämä osoittaa, missä määrin Turkin johtava poliittinen ja sotilaallinen luokka kunnioittaa Euroopan unionin kanssa solmittuja sopimuksia.
Tänään olemme saaneet tietää myös sen, että jos Kypros liittyy Euroopan unioniin, Turkin hallituksen vastaveto on turkkilaisten joukkojen hallussa olevan saaren pohjoisosan liittäminen osaksi Turkkia. Euroopan unioni on pyrkinyt aikaisemmin menneinä vuosina rohkaisemaan Turkin demokratisointia ajavia niin kutsuttuja maallikkopiirejä ja suojelemaan Turkkia niin kutsutulta "islamin vaaralta" . Näistä syistä ja huolimatta kaikista varauksista solmimme Turkin kanssa tulliliiton. Turkin tragedia on kuitenkin nimenomaan maallikkojen johtava luokka. Johtavalla luokalla on verissä sotilaallisen vallan laajentaminen ja maan etninen puhdistaminen Turkin modernisoinnin nimissä. Maan johtava poliittinen ja sotilaallinen luokka ymmärtää ainoastaan voimakieltä.
Johtopäätöksenä tästä Euroopan unionin on peruutettava tulliliitto, unionin jäsenmaiden on lopetettava asevienti Turkkiin ja lopuksi Euroopan unionin maiden on virallisesti varoitettava Turkkia aikeista liittää valtaansa Kyproksen pohjoisosa tai muista vihamielisistä toimista tätä maata vastaan.

Graziani
Arvoisa puhemies, sanoisin, että on todella lohdutonta joutua toteamaan jälleen kerran, että Turkin hallitus ei pysty ymmärtämään, miksi neuvottelut sen liittymiseksi Euroopan unioniin on aloitettu; Turkki ei halua ymmärtää sitä, koska se on tukahduttanut kurdiväestön vapaan mielenosoituksen, johon osallistui eurooppalaisia rauhanajattelijoita ja heidän joukossaan yksi maanmieheni, joka vierailee nyt vastoin tahtoaan turkkilaisessa vankilassa; Turkki ei halua ymmärtää sitä, että jos se ei kunnioita ihmisoikeuksia, sen on mahdotonta päästä Euroopan unionin jäseneksi.
Kyseessä ei ole kristittyjen klubi - kuten on sanottu - johon ei haluta islamilaista maata; olen pikemminkin pitkälti samaa mieltä Vincin kanssa siitä, että juuri maallikkoluokkaan kuuluu perinnäisenä osana jonkinlaisia totalitaarisia ja diktatorisia piirteitä, koska tämän maan maallikkopiireillä on niin vahva armeijan tuki, että mistään muualta maailmasta ei varmaankaan löydy yhtä luonnotonta tilannetta.
Tästä syystä, herra puhemies, niille, jotka minun laillani kannattivat - ja vielä vakaumuksella - tulliliiton hyväksymistä, on harkittava uudelleen kantaansa Turkkiin ainakin siihen asti, kunnes kansalaisten ja erityisesti kurdien oikeuksia aletaan kunnioittaa.
Herra puhemies, muistutan, että kurdit saivat heti ensimmäisen maailmansodan jälkeen Sèvresin sopimuksen perusteella oikeuden perustaa itsenäinen valtio, jonka nimeksi tulisi Kurdistan. Sittemmin tämä sopimus, niin kuin monet muutkin kurdien tapaisia vähemmistöjä koskevat sopimukset, on muuttunut roskapaperiksi, eikä se ole jättänyt enää muita jälkiä historiamme lehdille.
Tämä keskustelu on avattava jälleen. Turkin hallitukselle, samoin kuin sen naapurimaille, joissa asuu kurdiväestöä, on tehtävä selväksi, että nyt on tullut aika antaa takaisin itsenäisyys ja luottamus kansalle, jolla ei ole tällä hetkellä tukenaan muuta luottamusta kuin se, minkä he ovat saaneet Turkin vankiloissa oleskelevilta, kuten siltä kollegalta, jolle me annoimme Saharovpalkinnon kaksi vuotta sitten.

Tamino
Arvoisa puhemies, kuten minua edeltäneet kollegat jo sanoivat, 21. maaliskuuta vietettiin kurdien uuden vuoden Newroz -juhlaa, ja sen yhteydessä järjestettiin kurdiväestön oikeuksien puolesta mielenosoituksia, joihin osallistui kansalaisjärjestöjen edustajia, rauhanajattelijoita ja kansanedustajia Euroopan eri maista. Mielenosoitukset johtivat mielivaltaiseen toimintaan, jossa poliisit kävivät monien osallistujien kimppuun ja hakkasivat heitä. Useampia henkilöitä pidätettiin, ja heidän joukossaan oli myös herra Dino Frisullo, joka on edelleen vankilassa.
Koska tunnen henkilökohtaisesti Dino Frisullon, voin vakuuttaa, että hän on henkilö, jonka asenne on aina ollut rauhanomainen ja joka kannattaa väkivallattomien keinojen käyttämistä osapuolten välisen vuoropuhelun edistämiseksi.
Turkin hallitus on kuitenkin valinnut aseekseen sorron sen sijaan, että olisi pyrkinyt vuoropuheluun kurdiväestön kanssa, ja estänyt kurdien, turkkilaisten ja eri Euroopan maiden kansalaisten lainmukaisen mielipiteiden ilmauksen.
Koska tämä maa, joka yhteistyösuhteiden ja tulliliiton lisäksi pyrkii myös tietystä näkökulmasta tarkasteltuna oikeutetusti Euroopan unionin jäseneksi, on jättänyt noudattamatta kansainvälisiä sopimuksia ja tukahduttanut mielivaltaisesti ihmisoikeuksien käytön, on välttämätöntä, että Euroopan unioni ja erityisesti Euroopan parlamentti antavat tukensa Italian hallitukselle, joka on vaatinut ponnekkaasti herra Dino Frisullon välitöntä vapauttamista.
Olen sitä mieltä, että meidän on saatava Turkin hallitus ymmärtämään, että Euroopan julkinen mielipide, samoin kuin Italian julkinen mielipide, ei voi suvaita sitä, että maa, jolla on edellä mainitut suhteet unioniin, polkee tällä tavalla ihmisoikeuksia.

Fassa
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, olen erittäin vilpittömästi sitä mieltä, että täällä ei puhuta Italian kansalaisen Dino Frisullon ongelmasta vaan pikemminkin Turkin hallituksesta ja siitä roolista, jota Turkki haluaa esittää suhteissaan Euroopan unioniin. Esille nousee kaksi peruskysymystä: ensimmäinen on ihmisoikeuksien kunnioittaminen Turkissa, toinen on tuki, jota Euroopan unioni on aina antanut kurdien ja yleisemmin ottaen kaikkialla olevien vähemmistöjen ongelman ratkaisemiseksi. Turkki on nyt tienhaarassa, sen on valittava, kumpaan suuntaan se lähtee. Kyseessä on historiallinen ja kulttuurinen valinta, jonka edessä tämä merkittävä maa on usein ollut; Turkin hallituksen on kuitenkin tajuttava, että jos se haluaa vakavamieliset suhteet Euroopan unioniin, se ei ole todellakaan valinnut oikeaa tietä.
Kamerun

André-Léonard
Arvoisa puhemies, Kamerun on allekirjoittanut Lomén yleissopimuksen, jossa määrätään kehitysavun edellytyksenä olevan ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamisen ja siten luonnollisesti myös sananvapauden kunnioittamisen.
Lehtimies Pius Njawén kahden vuoden ja lehtimies Michel Michaut Moussalan puolen vuoden vankeusrangaistuksia ei voida missään nimessä hyväksyä etenkään, koska sananvapaus taataan tavallisesti valtiosäännössä, tasavallan laeissa ja yhteiskunnallista viestintää säätelevässä laissa.
Tulkitaanko kamerunilaisessa oikeudessa lakia monella tavalla? Pelkään näin olevan, koska vapauksien rikkomiset ja niiden vastaiset hyökkäykset moninkertaistuvat vaarallisella tavalla ja heijastavat ihmisoikeuksien kunnioittamisen tilanteen huononemista. Sellaisessa valtiossa, joka sensuroi tiedotusvälineitä, ei ole olemassa demokratiaa. Lehdistönvapauden riistäminen ja tiedonvälityksen estäminen ovat vakavia perusoikeuksien vastaisia rikkomuksia.
Vetoan siis Kamerunin viranomaisiin, jotta he lopettaisivat nämä käytännöt ja jotta lehtimiehet vapautettaisiin ja oikeus löytäisi oman paikkansa itseään kunnioittavassa valtiossa.

Scarbonchi
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, Pius Njawé, joka on yksityisen Le Messager - sanomalehtiyhtymän toimitusjohtaja ja joka on ollut pidätettynä 26. joulukuuta 1997 alkaen, on tuomittu äskettäin ankaraan kahden vuoden ehdottomaan vankeusrangaistukseen. Hänen rikoksenaan on se, että hän on sallinut julkaista lehdessään artikkelin, jonka otsikkona oli: " Onko Biya sairas?" , jossa kerrotaan Kamerunin tasavallan presidentin sydämen toimintahäiriöistä.
Toinen lehtimies, Michel Michaut Moussala, on tuomittu puolen vuoden ehdottomaan vankeusrangaistukseen. Useaan otteeseen vangittua Pius Njawéa pidetään Afrikan maanosan lehdistönvapauden isänä ja jälleen kerran hän on saanut maksaa veron välttämättömässä taistelussa lehdistönvapauden puolesta maissa, joissa yksipuoluejärjestelmän perinne on vielä jäljellä ja jotka eivät suvaitse minkäänlaista oppositiota.
Lehdistönvapaus on pyhä. Se on yksi demokraattisen prosessin kulmakivistä, jota Euroopan unioni puoltaa ja tukee. Pyydämme siis näiden kahden lehtimiehen välitöntä vapauttamista sekä ihmisoikeuksien ja vapauksien kunnioittamista, joista sananvapaus on olennainen.

Von Habsburg
Arvoisa puhemies, jos tuntee Kamerunin - ja minä tunnen - tuntee myös myötätuntoa tätä maata kohtaan, jonka väestö on erityisen ystävällistä ja erityisen ymmärtäväistä ja joka lisäksi on yleensä, jos vertaa sitä sen naapurimaihin, suhteellisen hyvin hoidettu maa. Sen vuoksi on sitäkin valitettavampaa, että siellä tapahtuu asioita, jotka ovat ehdottomasti ristiriidassa meidän periaatteidemme kanssa.
Haluaisin kuitenkin viitata yhteen asiaan: meillä on Lomén sopimus näiden maiden kanssa, ja sen 5 artikla on yksiselitteinen ja selkeä. Mutta mitä artiklalle tapahtuu? Minun täytyy sanoa teille vilpittömästi, että minulla on yhä enemmän sellainen kuva, että tämä artikla on vain paperilla eikä sitä toteuteta. Jos emme tee johtopäätöksiä siitä, mitä vaadimme, emme saa olla hämmästyneitä, jos hallitukset ja kansat palaavat perinteeseen, joka ei ole ollenkaan niin vanha. Katsokaahan, nykyään elävät ihmiset ovat eläneet vielä aivan erilaisissa oloissa. Jos emme pidä kiinni siitä, että määräyksemme toteutetaan, tämä kaikki ei ole ollenkaan yllättävää vaan sen pitäisi johtaa siihen, että tutkiskelemme omaatuntoamme. Olemmeko uskottavia kohdissa, joita edustamme? Olemmeko uskottavia ihmisoikeuksia ja kansainvälisiä oikeuksia edustaessamme? Olemmeko todella uskottavia ja käytämmekö suuria mahdollisuuksia, jotka meillä on käytettävissämme, ei pelkästään moraaliin liittyvällä alueella vaan myös talouteen ja sosiaalisiin asioihin liittyvillä alueilla, toteuttaaksemme sen, mitä jatkuvasti suureen ääneen julistamme?Uskon, että meidän olisi puututtava nimenomaan näin myötätuntoa herättävän maan kuin Kamerunin tapaukseen, mutta ei Kamerunin vaan itsemme arvostelemiseksi, jotta lopultakin muuttuisimme uskottaviksi.

Fassa
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, Kamerunin kysymys liittyy yleisempään ongelmaan eli vapaaseen mielipiteen ilmaisuun, täsmällisemmin ilmaistuna painovapauteen tietyissä kehitysmaissa, ja minun on sanottava erityisesti tietyissä Afrikan maissa.
Euroopan parlamentin jäsenenä saamani kokemuksen mukaan tämä ei ole ensimmäinen kerta, kun vastaavanlainen asia tulee eteeni. Toimittaja on joutunut oikeuteen, ja hänet on tuomittu sen vuoksi, että hän on välittänyt, levittänyt vääriä ja tarkoitushakuisia uutisia. Se ei ole oikea tapa tulkita painovapautta: uutisten perättömyyttä tai paikkansa pitävyyttä ei voida sensuroida antamalla tuomioita, joiden ankaruus ylittää huimasti minkä tahansa siviiliväestön kohtuullisena pitämän rajan. Juuri tämä on ongelmamme.

Vanhecke
Arvoisa puhemies, olen lukenut hyvin kiinnostuneena esillä olevan kompromissipäätöslauselman sananvapaudesta Kamerunissa ja voin todellakin olla yhtä mieltä sen suosituksista. Etenkin siitä itsestään selvästä toteamuksesta, että sananvapaus on yksi keskeisistä jokaisen ihmisen perusoikeuksista. Sallinette minun kuitenkin muistuttaa parlamenttia siitä, että sananvapaus ei ole vaarassa ainoastaan Kamerunissa ja että esimerkiksi itse parlamentti on halunnut rajoittaa sananvapautta aikaisemmissa päätöslauselmissaan, etenkin ikävystymiseen saakka perinteisiksi tulleissa päätöslauselmissa, joissa rasismin ja muukalaisvihan vastustamisen nimissä vaaditaan itse asiassa kuonokoppalakeja sellaisia ihmisiä vastaan, jotka eivät pidä ilman muuta niin sanottua monikulttuurista yhteiskuntaa ihanteena, johon pitää pyrkiä.
Voin myös todeta, että omalla mantereellamme ja esimerkiksi Ranskassa, kommunistisen Gayssot'n lain seurauksena, ihmisiä tuomittiin vielä hiljattain erittäin ankariin rangaistuksiin ja jopa köyhyyten mielipiteen ilmaisemisen vuoksi.
Vain muutama hetki sitten, vain muutamia minuutteja sitten, kollegamme Jean-Marie Le Pen tuomittiin harmittoman vaalirettelöinnin takia menettämään kaikki poliittiset oikeutensa kahden vuoden ajaksi ja siis myös menettämään paikkansa parlamentissa. Mitähän Kamerunissa sanotaan tällaisista asioista ja laatiikohan Kamerunin parlamentti nyt päätöslauselman poliittisesta vapaudesta Ranskassa.
Totean myös - ties monesko esimerkki monien joukossa - että kotimaassani oikeusministeri on käynnistänyt rikosoikeuden uudistuksen, johon sisältyy se, että lehdistörikoksia, joista tänään puhumme, ei enää käsiteltäisi valamiesoikeudessa vaan poliittisesti nimitettyjen tuomareiden muodostamassa elimessä ja oikeusministeri on sanonut tässä yhteydessä nimenomaan, että tarkoituksena on estää oppositiopuolueen, minun puolueeni, vapaa mielipiteen ilmaiseminen.
Kun me siis tänään asetamme kyseenalaiseksi sananvapauden rajoittamisen Kamerunissa, meidän pitää ymmärtää, että raskaana ei voi olla vain vähän ja että ei voida vaatia sananvapautta vain Kamerunissa, vaan sitä on vaadittava myös omassa maassa ja omalla mantereella.

Posselt
Arvoisa puhemies, olen luonnollisesti painokkaasti herrojen Njawé ja Moussala vapauttamisen kannalla. Uskon myös, että meidän on todellakin voimakkaammin painotettava lehdistön vapautta juuri myös Lomé-maissa, jotka erityisesti liittyvät meihin.
Olen kuitenkin sitä mieltä, että ongelma on nähtävä laajemmassa yhteydessä. Olen erittäin iloinen siitä, että Lomén yleissopimuksen 5 artiklaa korostetaan päätöslauselmassa niin voimakkaasti. Uskon, että lehdistön vapaus on todella aika ajoin uhattuna enemmistössä Lomé-maista ja että pitää paikkansa, että Kamerun on yksisilmäinen sokeiden joukossa. Jos tarkastelee seutua ja esimerkiksi Nigeriaa tai Kongoa, havaitsee aivan erilaiset olosuhteet. Sen vuoksi olen sitä mieltä, että Kamerun on yksi niistä maista, jotka ovat suhteellisen vakaita, myös oikeusvaltion osalta. Tätä tapahtumaa ei siitä huolimatta luonnollisesti voi puolustella. Meidän olisi kuitenkin tehtävä siitä johtopäätöksiä koko politiikkaamme ajatellen.
Koska herra Pinheiro, yksi parhaista komissaareistamme, on tänään paikalla, haluaisin käyttää tätä tilaisuutta vedotakseni komissioon ja jäsenvaltioihin, että kehitysapuamme käytettäisiin entistä enemmän edistämään koulutusta ja ammattikoulutusta koskevia ohjelmia, jotka korostavat oikeusvaltiota. Tarvitaan nuorten poliittisten johtavien luokkien kouluttamista, virkailijoiden ja tuomarien sekä kaikkien, joilla on tekemistä tiedotusvälineiden kanssa, kouluttamista, mihin luetaan luonnollisesti myös lehtimiehet, sillä ilmaisuvapautta uhkaavat monet vaarat. Sen vuoksi uskon, että meillä on erityisen tärkeä tehtävä koulutuksen ja ammattikoulutuksen alalla nuorten johtavien luokkien muodostamisessa, jotka murtavat noidankehän ja huolehtivat siitä, että enemmistössä Lomé-maista toteutetaan todella politiikkaa, joka vastaa Lomén yleissopimuksen 5 artiklaa. Meillä on siinä tärkeä tehtävä, joka meidän on vihdoinkin annettava itsellemme.

Wolf
Arvoisa puhemies, uskon, että herra Posselt on sekä oikeassa että väärässä. Meillä on tässä todellakin tärkeä tehtävä. Meillä ei ole sitä kuitenkaan planeettojen oppimestarina vaan yhteisvastuullisina ihmisinä, joiden ei pidä opettaa afrikkalaisille, miten asiat hoidetaan. Sillä jos tarkastelemme 1900-luvun historiaa Euroopassa tai eurooppalaisten esiintymistä Afrikassa viimeksi kuluneiden 300 vuoden aikana, käy selväksi, että emme ole asemassa, jossa voimme antaa muille oppitunteja. Meillä on yhteinen tehtävä yhteisvastuullisuudesta alhaaltapäin. Sen vuoksi etualalla pitäisikin olla yhteistyö kansalaisjärjestöjen ja demokraattisesti valittujen hallitusten kanssa. Niiden kanssa meidän on löydettävä muotoja ja kehitettävä aloitteita, joiden ansiosta ihmis- ja kansalaisoikeusvetoomukset Afrikassa eivät tunnu enää tyhjältä sanahelinältä.
Kuolemanrangaistus Yhdysvalloissa

Manisco
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, jos onkin totta, että hiljaisuus tappaa, totta ei kuitenkaan ole se, että parlamenttimme sanat tai hartaatkaan vetoomukset riittäisivät pelastamaan yhden ihmisen hengen: oikeudenmukaisen, viattoman ihmisen, todellisen vapauden ja rotujen välisen tasa-arvon puolustajan, Mumia Abu-Jamalin, joka on monta pitkää vuotta odottanut oikeusmurhaansa Greenen vankilan kuolemansellissä Pennsylvaniassa.
Yhden kerran vajaa kaksi vuotta sitten kävi niin, että parlamentin ja lähes kaikkien länsimaisten valtioiden ja hallitusten päämiesten protestoinnilla päästiin toivottuun tulokseen: siirtämään, mutta vain siirtämään teloitusta. Viime vuonna, 1. lokakuuta Mumian asianajajat esittivät vetoomuksen tapauksen käsittelemiseksi uudelleen Pennsylvanian osavaltion korkeimmassa oikeudessa. Siitä on kulunut viisi kuukautta, eikä korkein oikeus ole vielä ilmaissut kantaansa, mutta on aihetta pelätä pahinta, koska asian lykkääminen ja sen ylle laskeutunut teennäinen välinpitämättömyys ja vaikeneminen voivat osoittautua kohtalokkaaksi Mumia Abu-Jamalille.
Sen vuoksi Euroopan parlamentin on jälleen revittävä auki tämä hiljaisuuden verho, korotettava protestoiva äänensä ja toimittava siten, että tuloksena ei ole pelkkä flatus vocis , tavanomainen muodollinen vetoomus osavaltion viranomaisten armeliaisuuteen, jotka ovat vuodesta 1982 lähtien - jolloin ilmapommituksilla sytytettiin tuleen Philadelphian eräs kortteli, jossa sijaitsi mustien Move -liikkeen päämaja - suhtautuneet säälimättömästi Mumian tapaisiin henkilöihin, jotka taistelevat Yhdysvaltojen mustien vapautuksen ja tasa-arvon puolesta. Tästä syystä on tärkeää, että Abu-Jamalin puolustamista ja Yhdysvalloissa käytettävän kuolemanrangaistuksen vastustamista koskevaa päätöslauselmaamme täydennetään ja sen vaikutusta ja tehoa lisätään tarkistuksella, jossa eurooppalaisia yrittäjiä kehotetaan siirtämään Yhdysvaltoihin suuntaamansa investoinnit sellaisiin osavaltioihin, jossa kuolemanrangaistus ei ole enää voimassa.
Aika on kulumassa loppuun Abu-Jamalin lisäksi yli 3000 kuolemaan tuomitulta tähtilipun suuressa tasavallassa. Kesäkuussa, kun parlamenttimme valtuuskunta tapaa Yhdysvaltojen kongressin edustajia Houstonissa, Teksasissa lähellä Huntsvilleä, jota kutsutaan USA: n teloitusten pääkaupungiksi, 28 tai ehkä 35 ihmistä, joiden joukossa on jälleen yksi nainen, on taas talutettu sähkötuoliin, eivätkä he voi silloin seurata Atlantin ylittävän parlamenttien välisen tapaamisen ennalta arvattavaa kulkua.

Tamino
Arvoisa puhemies, kollegani Maniscon tunteita herättävän ja terävän puheenvuoron jälkeen ei minulla on paljon muuta sanottavaa kuin että olen yhtä mieltä siitä, mitä hän sanoi. Haluaisin lisätä ainoastaan muutamia seikkoja: ensiksi muistuttaisin siitä, että Euroopan parlamentti vastustaa lujasti kuolemanrangaistuksen käyttöä, mikä on jo moneen otteeseen tuotu esille päätöslauselmissamme, muun muassa Mumia Abu-Jamalin tapausta koskevissa päätöslauselmissa. Tässä yhteydessä meidän on muistettava myös se, että sillä aikaa kun me keskustelemme näistä asioista, kuolemansellissä on muitakin ihmisiä, ja joitakin on juuri teloitettu kuolemantuomion vuoksi, kuten hiljattain yksi amerikkalainen nainen. Siihen on vielä lisättävä vankien olojen kauhistuttava huonontuminen, kuten olemme nähneet erityisesti Greenen vankilassa Pennsylvaniassa.
Olemme näin ollen sitä mieltä, että Euroopan unionin ja etenkin Euroopan parlamentin on sen lisäksi, että ne sanovat jyrkän "ein" kuolemantuomiolle ja vaativat Mumia Abu-Jamalin kuolemantuomion peruuttamista, vaadittava myös tarkistusta oikeuskäsittelylle, jonka oikeellisuus on kiistetty, kuten me hyvin tiedämme.
Lisäisin vielä, että olemme esittäneet tarkistuksen, jossa kehotetaan kaikkia eurooppalaisia yrityksiä, jotka harkitsevat investointeja Yhdysvaltoihin, asettamaan etusijalle osavaltiot, joissa kuolemanrangaistus ei ole käytössä.

Lenz
Arvoisa puhemies, suhteellisen paljon on jo sanottu. Meillä on taas käsiteltävänä kuolemanrangaistus. Tällä kertaa tapaus koskee Abu-Jamalia, ja tällä kertaa tapahtumapaikkana on Florida. Meitä eurooppalaisia ja Euroopan parlamenttia hämmentää näissä kysymyksissä aina ennen kaikkea se, että ensinnäkinYhdysvalloissa on vielä olemassa kuolemanrangaistus, ja toiseksi myös olosuhteet, joissa sitä toteutetaan.
Jokaisella tapauksella, joka arvioidaan tai tuomitaan niin, on varmasti oma tragiikkansa ja oma dramatiikkansa. Meillä oli äskettäin Genevessä YK: n ihmisoikeuskomission istunnon yhteydessä tilaisuus puhua teksasilaisen asianajajan kanssa, joka vastustaa kuolemanrangaistusta. Hän kiinnitti huomiomme vielä erityisesti yhteen tekijään, jota emme uskoakseni tunne kovin hyvin. Ensinnäkin useimmat ihmiset Yhdysvalloissa tietävät ylipäänsä erittäin vähän siitä, miksi ja millä perusteilla kuolemanrangaistukseen tuomitaan. He eivät saa kuulla sitä eivätkä ole erityisemmin kiinnostuneitakaan siitä. Useimmiten he saavat kuullakin vain erityisen dramaattisista tapauksista. Tuomion julistaminenkin tapahtuu valtiosta riippuen täysin eri tavalla.
Käytännössä siis osavaltiosta toiseen siirtyminen riittää, ja samasta teosta ei tuomitakaan enää kuolemaan. Tämä rangaistusten erilaisuus on jotain sellaista, mikä joka tapauksessa tekee olomme epävarmaksi, erityisesti, kun on kyse äärimmäisestä rangaistuksesta eli kuolemanrangaistuksesta.
Tällä alalla ei ole olemassa yhtenäistä oikeuskäytäntöä. Sama tosiseikka arvioidaan eri tavoilla. Vuoroin ollaan sarjamurhaajia, vuoroin ensikertalaisia. Murha on murha! Se on joka tapauksessa hyvin ikävä asia. Mutta uskoakseni meidän tulisi selvemmin korostaa amerikkalaisille sitä, miksi olemme niin huolestuneita Yhdysvaltojen kuolemanrangaistuksista.

Pradier
Arvoisa puhemies, suuri maa, suuri kansakunta, suuri kansa, amerikkalaiset, joille kaikki Euroopan kansalaiset ovat kiitollisia, jotka lähettivät nuoria miehiään vapauttaakseen meidät natsismista, joista monet kaatuivat Normandian rannoilla ja jopa Reinin toisella puolella, tämä suuri maa, joka puolustaa voimakkaasti ihmisoikeuksia, ajatuksen, ilmaisun, yhdistymisen ja julkaisun oikeutta, hyväksyy sen, että itse valtio hyökkää kaikkein perustavinta oikeutta, elämisen oikeutta, vastaan.
Tätä väkivaltaan ajautumista, joka ilmenee syyttömän teloituksena 12 vuotta hyvin kiistanalaisen tuomion jälkeen, joka ilmenee myös tuliaseiden luovuttamisena kokemattomimpien ja mielenlaadultaan heikoimpien käsiin, joka on aiheuttanut kymmenien syyttömien kuoleman, tätä yhteistä ajautumista väkivaltaan on osoitettava sormella. Tämä on meidän eurooppalaisten täällä esittämä pyyntö Pennsylvanian kansalaisille: toimikaa, lopettakaa tämä hallituksen suojelema väkivalta, vaatikaa ihmisten teloitusten kieltämistä ja erityisesti tänään Mumia Abu-Jamalin teloituksen kieltämistä.

Pinheiro
Arvoisa puhemies, toivon, ettette tekään pidä minun espanjan kieltäni loukkauksena.
Arvoisa puhemies, sallikaa minun herra Frisullon pidättämistä koskevan kysymyksen osalta muistuttaa teitä siitä, että komissio on hyväksynyt 4. maaliskuuta vuosittaisen kertomuksensa suhteiden kehittymisestä Turkin kanssa tulliliiton voimaantulon jälkeen.
Komissio toteaa kertomuksessaan, ettei ihmisoikeuksien ja demokraattisen prosessin tilanne kuluvana vuotena ole juurikaan kehittynyt. Lisäksi komissio on samana päivänä hyväksymässään tiedonannossa eurooppalaisesta strategiasta Turkin osalta vahvistanut aikomuksensa jatkaa rahoitusavun myöntämistä turkkilaisille kansalaisjärjestöille, jotka työskentelevät ihmisoikeustilanteen parantamiseksi Turkissa. Komissio haluaa myös toimia yhteistyössä Turkin viranomaisten kanssa erityisesti poliisivoimien koulutuksen alalla.
Huolimatta Ankaran äskettäisestä päätöksestä keskeyttää kaikki poliittinen vuoropuhelu Euroopan unionin kanssa Luxemburgin Eurooppa-neuvoston johtopäätösten seurauksena, komissio aikoo edelleen ilmaista turkkilaisille keskustelukumppaneilleen unionin huolenaiheet ihmisoikeuksiin ja demokratian periaatteen kunnioittamiseen liittyvistä kysymyksistä. Tässä hengessä komissio ei epäröi ottaa esiin herra Frisullon tapausta kohdatessaan Turkin viranomaiset ja pyytää aihetta koskevia laajempia tietoja ja selvityksiä.
Kamerunin sananvapauden ja kahden lehtimiehen tapauksesta minun on sanottava, että jaan huolenaiheenne heidän äskettäisistä tuomioistaan. Tämä on vakava uhka lehtimiesten sananvapaudelle, vapaudelle, jonka me kaikki tiedämme olevan todellisen demokratian olennaisen tekijän, ja joka sitä paitsi taataan jo Lomén yleissopimuksen 100 artiklan määräyksissä.
Viime aikoina Kamerunissa, kuten valitettavasti myös muissa Afrikan maissa, on tosiaankin voitu todeta vallassa olevien pyrkimys rajoittaa sananvapautta sellaisen oikeusjärjestelmän avulla, joka ei ole täysin toimeenpanovallasta riippumaton.
Kaikesta huolimatta elättelen vahvaa toivetta siitä, että valitustuomioistuin, joka tarkastelee tänään nimenomaan herra Njawén valitusta, ei vahvista tätä pyrkimystä. Haluan teidän kuitenkin tietävän, että komissio on PO VIII: n välityksellä jo ilmoittanut Kamerunin viranomaisille aihetta koskevasta huolestumisestaan.Voin vakuuttaa teille, että komissio valvoo edelleen Lomén yleissopimuksen 100 artiklan noudattamista seuraamalla tarkkaavaisesti Kamerunin ihmisoikeustilanteen ja erityisesti kahden lehtimiehen tilanteen kehittymistä, joista nyt on kyse.
Lopuksi, herra puhemies, kuolemanrangaistusta koskeva kysymys on jälleen kerran nostettu esiin tässä parlamentissa. Komission kanta asiaan tunnetaan sitä paitsi jo, koska olemme toistaneet sen useaan otteeseen. Haluaisin vain sanoa, että mitä Yhdysvaltoihin tulee, mielestämme on ehdottoman välttämätöntä, että International Pact on Civil and Political Rights -sopimuksessa ja muissa asiaan kuuluvissa välineissä annettuja kaikkia takuita noudatetaan. Komission mielestä amerikkalaisen oikeusjärjestelmän on valvottava tämän sopimuksen noudattamista. Mutta on kuitenkin valitettavaa, että Yhdysvaltojen kaltainen sivistynyt maa, joka on yksi maailman pääasiallisista valloista, jatkaa sellaista julmaa käytäntöä kuin kuolemanrangaistusta.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Pinheiro.
Arvoisat jäsenet, kuten rouva André-Léonard sanoi, keskustelumme ovat edenneet ripeästi, mutta se ei kuitenkaan suinkaan ole heikentänyt niiden laatua tai vähentänyt käsiteltyjen aiheiden merkitystä, mutta keskustelumme ovat nyt päättyneet. Näin ollen ehdotan, että keskeytämme istunnon klo 16.30 asti.
Herra Posseltilla on puheenvuoro menettelyä koskevaa esitystä varten enintään minuutin ajaksi.

Posselt
Arvoisa puhemies, haluaisin puhua yhdestä mieliaiheistani, nimittäin puhemieskonferenssista. Koska te olette yksi niistä harvoista virassa olevista puhemiehistä, jotka aina myös kertovat eteenpäin ne asiat, joita täällä täysistunnossa sanotaan, haluaisin viitata siihen, että on omalaatuista, että puhemieskonferenssi hylkäsi niin tärkeän asian kuin Kosovon ottamisen esityslistalle ja perusteli asiaa aikapulalla.
Tämä parlamentin enemmistökään ei sitten valitettavasti ollut saatavissa tämän asian puolelle. Seuraus oli se, että olemme tänään käsitelleet kolmea asiaa, että meillä on 20 minuutin tauko ja että Euroopan keskellä olevaa ajankohtaista kriisipesäkettä ei ole käsitelty. Olen sitä mieltä, että meidän olisi laadittava esityslistamme huomattavasti etevämmin ja asiantuntevammin kuin puhemieskonferenssi nyt tekee, ja pyydän, että palaamme tärkeistä, ajankohtaisista ja kiireellisistä asioista keskustelun täyteen laajuuteen, jotta tarvittaviin asioihin voidaan myös käyttää aikaa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Posselt. Ilman muuta tämä merkitään pöytäkirjaan ja ryhmien puheenjohtajat, joista puhemieskonferenssi koostuu, lukevat sen ja panevat puheenvuoronne tarkkaan merkille. Minä olen puhemiehistön varapuhemies, mutta en ole puhemieskonferenssin jäsen. Joka tapauksessa tämänhetkisessä tehtävässäni merkitsen sananne muistiin, kuten jo on tapana, ja toimitan ne asiasta vastaaville taholle.
(Istunto keskeytettiin klo 16.30 asti.)

Provan
Arvoisa puhemies, ehkä huomaatte, kun katsotte ympärillenne, että lukuisat kollegani, ovat joutuneet poistumaan, mikä johtuu lentojärjestelyistä, sillä Strasbourgista on vaikea päästä takaisin Lontooseen ja yleensäkin Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Kollegani lähettivät anteeksipyyntönsä, mutta uskon, että kenen tahansa parlamentin jäsenen on vaikea hoitaa tehtäviään, jos hän ei pääse tänne ja täältä pois, kuten Green esitti, kun hän oli yrittänyt päästä tänne aikaisemmin tällä viikolla. Kotiin pääseminen täältä on aivan yhtä vaikeaa, ja kollegani ovat joutuneet lähtemään täältä tänään lounasaikaan, jotta he olisivat kotona huomisaamuna. Tämä on naurettava tilanne, ja toivon, että parlamentin puhemiehistö tutkii asiaa, sillä se on antanut jäseniä ja heidän osallistumistaan nimenhuutoäänestyksiin koskevia määräyksiä, joita nyt haittaavat matkajärjestelyt, joita jäsenet joutuvat tekemään matkustaessaan Strasbourgiin ja sieltä pois.

Puhemies
Provan, teidän puheenvuoroonne liittyy kaksi asiaa. Ensinnäkin painostamme edelleen lentoyhtiöitä ja asianomaisia hallituksia, jotta palveluja parannettaisiin. Toiseksi tämä otetaan huomioon, kun tarkastelemme uudelleen nimenhuutoäänestyksiä koskevia määräyksiä, jonka teemme piakkoin.

Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu tärkeistä ajankohtaisista ja kiireellisistä aiheista.

Äänestys (jatkoa)
Puhemies
Esittelijä ehdottaa, että ranskankielisessä tekstissä sanat "contrôle démocratique " korvataan sanoilla " responsabilité démocratique " .
Vastustaako kukaan?
Parlamentti hyväksyi suullisen tarkistuksen.
Ennen 5 kohdasta toimitettavaa äänestystä

Puhemies
Esittelijä, joka ei valitettavasti voi olla täällä kanssamme tänä iltana, on pyytänyt minua ehdottamaan suullista tarkistusta. Esittelijä pyytää, että sanat " to hold the ECB to account " korvataan sanoilla " for the ECB to be answerable to " .
(Puhemies totesi, että yli 12 jäsentä vastusti äänestystä tästä suullisesta tarkistuksesta.)

Von Wogau
Arvoisa puhemies, haluan pyytää anteeksi, koska halusin kysyä esittelijältä, joka ei valitettavasti ole paikalla, voisiko hän toistaa kysymyksensä. Kyse on siis 5 artiklasta. Tämä on vaikea tilanne minulle. Olen valiokunnan puheenjohtaja ja olisin mielelläni kuullut, mitä esittelijä sanoo siitä. Mutta sen perusteella mitä minä tiedän, on niin, että kollega Randzio-Plathin kanssa sovittiin suullisesta muutoksesta, joka hänen piti esittää täällä mutta jonka muotoa en tunne. Näissä oloissa ehdottaisin kohta kohdalta äänestystä, jolloin hyväksymme ensimmäisen osan sanoihin " Euroopan tasolla" asti. Toista osaa " ja että Euroopan parlamentti on tämän tason ainoana suoraan valittuna toimielimenä erityisen tarkoituksenmukainen elin huolehtimaan EKP: n vastuunalaisuudesta" en hyväksyisi nykyisessä muodossa vaan ainoastaan muodossa, joka kollega RandzioPlathin nyt piti esittää. Ongelma on siinä.

Green
Arvoisa puhemies, mielestäni on tärkeää todella sanoa, miksi rouva Randzio-Plath ei ole täällä, sillä hänen poissaolonsa saattaa herättää vastustusta. Ehkä tiedätte, että hän oli erittäin järkyttynyt lounasaikaan siitä, että hänen mietintöään ei käsitelty, sillä hänen miehensä on sairas ja hänen täytyi lähteä kotiin. Tämän me voimme kaikki ymmärtää, ja pyydän, että kollegani täällä, jotka tietävät, että hän on erittäin ahkera työntekijä, ymmärtäisivät tämän. Kuten tiedätte, hän yritti tänä aamuna järjestää äänestyksen mietinnöstä, mutta monet muut kollegamme lähtivät pois eivätkä jääneet äänestämään. Tämä on valitettavaa, hän oli erittäin järkyttynyt, ja pyydän teitä olemaan ymmärtäväisiä ainakin tämän osalta.

Samland
Arvoisa puhemies, rouva Randzio-Plath antoi teille tiedoksi suullisen tarkistuksen, jota herra von Wogau ei tunne. Täällä parlamentissa oli - valitettavasti myös teidän omassa ryhmässänne, herra von Wogau - kollegoja, jotka nousivat seisomaan, kun puhemies kysyi, sallitaanko suullinen tarkistus. Heitä oli niin paljon, että se johti siihen, että suullinen tarkistus torjuttiin. Tämä synnytti ongelman, joka meillä nyt on. Muuten ei olisi voinut syntyä epäilystäkään. Rouva Randzio-Plath nimenomaan antoi suullisen tarkistuksen etukäteen puhemiehelle, koska hän ei voi olla tänään läsnä. Sen vuoksi pyydän, että äänestys toimitetaan käsiteltävänä olevassa muodossa. Sillä me emme estäneet tarkistusta vaan kollegat, jotka nousivat seisomaan. Silloin näemme, kenellä on enemmistö.

Puhemies
Yrittäkäämme pysyä rauhallisina. Monet jäsenet ovat pyytäneet työjärjestystä koskevaa puheenvuoroa.

Wolf
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, on valitettavaa, ettei täällä ollut mahdollista äänestää sovitusta suullisesta tarkistuksesta. Mutta siitä pitää kantaa itse vastuu niiden, jotka oikeastaan koko asian käsittelyn ajan ovat pelanneet jälkipeliä ja tekivät sen taas. Nyt meidän olisi äänestettävä alkuperäisestä tekstistä.

Herman
Arvoisa puhemies, ongelma johtuu yksinomaan rouva Randzio-Plathin poissaolosta, koska tämä on kompromissi, johon olimme päässeet komissiossa tehdyn sopimuksen jälkeen, josta äänestettin yleisesti. Tämä sopimus oli muuten aivan täydellinen, mutta sillä hetkellä emme löytäneet sanaa, jolla voitaisiin kääntää termi, josta olimme päässeet sopimukseen: "to hold to account " (huolehtimaan vastuunalaisuudesta) oli joidenkin mielestä liian aggressiivinen Euroopan keskuspankkia kohtaan. Muutamaa sanaa ehdotettiin, mutta englantilaisten kollegojemme mielestä ne eivät olleet sopivia. Päätimme siten odottaa siihen asti, kunnes löytäisimme sopivan sanan ja löysimme sen rouva Randzio-Plathin kanssa tänä aamuna.
(Vaihtelevia reaktioita) On valitettavaa, että sopimukseen pääsemisen estämiseksi 12 henkilöä katsoi velvollisuudekseen nousta seisomaan. Tämä on surkuteltavaa.
Tämän sanottuani, herra puhemies, päästäksemme pois tästä umpikujasta, jossa olemme tänään, voimme aloittaa äänestyksen herra von Wogaun ehdotuksesta, minkä jälkeen parlamentti äänestää jatkosta. Sanon heti, että ero on käytännössä olematon. Kyse on vivahde-eroista. Ihmiset ovat tulleet niin hysteerisiksi näiden vivahde-erojen suhteen, että asiasta on tehty dramaattinen. Ei tässä ole mitään dramaattista.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, haluan merkittäväksi pöytäkirjaan, että on noudatettava von Wogaun ja Hermanin esittämää ehdotusta ja että me kaikki luonnollisesti tunnemme myötätuntoa Randzio-Plathia kohtaan ja että meidän ryhmästämme ei loppujen lopuksi kukaan osallistunut tämän ehdotuksen boikotointiin, jota muuten ette lukenut ääneen.

Puhemies
Ymmärsin viimeisen kohtanne väärin. Luin aivan selvästi ehdotuksen ääneen.

Friedrich
Arvoisa puhemies, monet tässä parlamentissa tietävät, että juuri tämän mietinnön hyväksymisen kannalta ovat tärkeitä lähes kaikki sanat. Nyt olimme saaneet aikaan muotoilun, josta saatoimme olettaa, että sen hyväksyy laaja enemmistö. Osa kollegoistamme ei todellisuudessa kuitenkaan tiennyt, että tässä tapauksessa päädyttiin syistä, jotka Fernand Herman juuri esitti, tilanteeseen, jota ei oikein voida nyt ratkaista sääntöjen tavallisen käsittelyn avulla. Jos nimittäin teemme nyt päätöksen, joka ei ota huomioon suullista tarkistusta, teemme jotain sellaista, jota tämän parlamentin enemmistö ei halunnut.
Ehdotan nyt kahta - omasta mielestäni oikeaa - ratkaisuvaihtoehtoa, joiden avulla voimme päästä tästä umpikujatilanteesta. Herra puhemies, jos kysytte nyt uudelleen, kun kollegat ovat saaneet tietää, mistä on kysymys, sallitaanko suullinen tarkistus, voisimme nyt vedota niihin kollegoihin, jotka aiemmin hyvin perustein nousivat seisomaan, että he jäisivät nyt istumaan, kun tietävät, mistä on kysymys. Jos meillä olisi mahdollisuus äänestää suullisesta tarkistuksesta, päätyisimme tulokseen, jota tämän parlamentin suuri enemmistö haluaa, ja enemmistö olisi oikea. Jos tämä ei ole mahdollista, meidän on palattava siihen, mitä Karl von Wogau ehdotti. Ensin mainittu ratkaisuvaihtoehto olisi minun mielestäni kuitenkin oikeampi.

Von Wogau
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin sanoa, että olemme valiokunnassa nähneet yhdessä paljon vaivaa - ja tiedän nimenomaan, kuinka paljon vaivaa kollega Randzio-Plath on nähnyt - yhteisymmärrykseen pääsemiseksi. Saavutimme valiokunnassa yhteisymmärryksen lähes kaikissa kohdissa, kuten kollega Herman esitti. Lähes jokainen talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan jäsen vaikutti osaltaan siihen. Avoimeksi jäi ainoastaan sellainen asia, että kohdan 5 ilmaisu "huolehtimaan vastuunalaisuudesta" vaikutti ryhmäni monen jäsenen mielestä liian voimakkaalta. Silloin joku sanoi: me keksimme ratkaisun. Minun on sanottava, että en itse enää osallistunut tähän viimeiseen keskusteluun vaan että kollega Herman teki sen puolestani. Hän sanoo nyt keksineensä sanan. Se on hänen mukaansa oikea sana. Minulla on kuitenkin sellainen vaikutelma, että kaikki täällä parlamentissa eivät ole ymmärtäneet, mikä tämä oikea sana on.
Minun on sanottava, että en tosiaan ole esittänyt sitä kirjallisesti. Sen vuoksi ehdottaisin, vaikka se onkin hieman epätavallinen menettelytapa, että pyydämme vielä kerran kollega Hermania sanomaan selvästi, mikä suullisen tarkistuksen sisältö on, kuten kollega Ingo Friedrich ehdotti. Ehdottaisin, että sovimme sitten jostakin muodosta. Uskon, että on suorastaan terveen järjen mukaista menetellä tällä tavalla.

Puhemies
On selvää, että jos suullisesta tarkistuksesta esitettäisiin äänestystä koskeva pyyntö, äänestys toimitettaisiin. Siitä ei ole epäilystä. Mutta sääntöjen tarkoituksena on suojella vähemmistöjä ja tämä tarkoitus on myös sillä, että 12 jäsentä nousee seisomaan ja vastustaa suullista tarkistusta. Kukaan henkilö niistä ryhmistä, jotka äänestivät suullista tarkistusta vastaan, ei ole vastustanut tai sanonut ymmärtäneensä väärin. Yksi henkilö kummastakin näistä kahdesta ryhmästä on nyt pyytänyt puheenvuoroa. Kuuntelen, mitä heillä on sanottavana, ennen kuin teen päätöksen.

Giansily
Arvoisa puhemies, kuulun niihin kahteentoista kollegaan, jotka nousivat äsken seisomaan. Haluaisin tehdä pienen huomautuksen. Rouva Randzio-Plath on poissa, mutta niin on ryhmämme koordinaattorikin. Hän olisi ilmoittanut meille asiasta. Tiesin, että talousasioita käsittelevässä valiokunnassa käytiin asiasta keskustelua ja että pyrittiin sovitteluratkaisuun. Rouva Randzio-Plathin ja herra Hermanin välinen sopimus tuntuu minusta hyvältä. Ryhmällemme ja muille ryhmille ei ole kuitenkaan ilmoitettu asiasta. Haluaisin tässä yhteydessä muistuttaa, että parlamentissa ei ole vain kahta ryhmää, vaan niitä on useita.
Vaikka olen siten täysin samaa mieltä siitä, että saatuani tiedon asiasta, olisin äänestänyt rouva Randzio-Plathin suullisen tarkistuksen puolesta, mielestäni periaatetasolla olisi hyvä, jos kaksi suurta ryhmää ottaisivat tässä parlamentissa myös muut ryhmät huomioon.
(Suosionosoituksia)
Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, tehtävänne on johtaa keskustelujamme. Haluaisin, että tekisitte sen työjärjestystämme soveltamalla.
Ei ole tavanomaista tiedustella uudelleen, vastustivatko 12 kollegaa tarkistusta, kun ensimmäinen koe osoitti, että meitä oli enemmän kuin 12 henkilöä 150 artiklan mukaisesti. Ei ole myöskään tavanomaista painostaa parlamentin jäseniä. Harjoitamme 2 artiklan nojalla tointa, jossa ei saa ottaa vastaan keneltäkään ohjeita, ja ne jotka ovat nousseet seisomaan, ovat tehneet sen vapaaehtoisesti ja täysin tietoisesti työjärjestyksen mukaisesti.
Olemme nyt puhuneet noin viiden minuutin ajan kysymyksestä, joka on jo hyväksytty. Niinpä on jatkettava muista asioista, mutta se on tehtävä työjärjestyksen mukaisesti. Kohta kohdalta -äänestystä ei voi pyytää, kun istunnon alkuun on vajaa tunti.
Jatkamme siten töitämme edessämme olevan äänestyslistan mukaisesti. Tämä nimenomaan on työjärjestyksen noudattamista.

Harrison
Arvoisa puhemies, haluaisin tietää, voimmeko tehdä tästä nimenomaisesta härkäsestä kärpäsen. Olette toiminut aivan oikein työjärjestyksen mukaan. 12 jäsentä nousi seisomaan; pahoittelen sitä, että he nousivat seisomaan, mutta näin tapahtui. Tästä huolimatta palatkaamme alkuperäiseen tekstiin, jota monet henkilöt yrittivät hyväntahtoisesti muuttaa, sillä alkuperäisen tekstin sanamuotoa pidettiin liian voimakkaana. Mielestäni ero on hiuksenhieno, ja jos sanomme, että haluamme, että Euroopan keskuspankki on vastuussa, niin parlamentin jäsenten enemmistö hyväksyy sen. Neuvoisin teitä nyt toimittamaan äänestyksen. Jos haluatte toimittaa kohta kohdalta -äänestyksen, hyvä niin, mutta neuvoni tälle parlamentille on, että äänestämme molemmista osista ja että äänestämme niiden puolesta.

Puhemies
Herra Harrison, juuri näin aion tehdä.Kohdasta 5 toimitetun äänestyksen jälkeen

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, kiistän muodollisesti menttelytapanne.
Puhemiehelle annetaan 116 artiklassa valta määrittää muu kuin tunnin määräaika. Se ei anna hänelle valtaa hyväksyä viime hetkellä kohta kohdalta -äänestystä koskevaa pyyntöä, jota ei ole jätetty sovitussa määräajassa.
Kaikkien ryhmien ja parlamentin jäsenten osalta määräajaksi on sovittu edellinen ilta klo 21.00 mennessä. Ette ole muuttanut sitä ennen istuntoa, ette voi hyväksyä kohta kohdalta -äänestystä koskevaa pyyntöä, koska ette ole etukäteen muuttanut määräaikaa.
Jos haluatte, luen teille 116 artiklan...

Puhemies
Herra Fabre-Aubrespy, en tiedä, olitteko täällä lounasaikaan, enkä tiedä olitteko hereillä lounasaikaan, mutta vain neljä tuntia sitten toimimme juuri näin. Tämä ei ole ensimmäinen kerta. Olemme toimineet näin säännöllisesti tässä parlamentissa.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.) Daskalakin laatima ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A4-0106/98) SFORjoukkoja seuraavasta strategiasta Bosniassa ja Hertsegovinassa sisältää ehdotuksen Euroopan parlamentin suositukseksi neuvostolle
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Berthu
Arvoisa puhemies, koko Amsterdamin sopimusta valmistelleen hallitusten välisen konferenssin ajan neuvottelijat ovat soveltaneet tiukasti yhtä käskyä: yhtenäisvaluutasta ei saa puhua, Pandoran lipasta ei saa avata uudestaan!
Tuloksena on, että tänään, kuukautta ennen osallistujien valintaa, yhdeksän kuukautta ennen euron käyttöönoton teoreettista päivämäärää, jotkut huomaavat kauhukseen, että Maastrichtin sopimus on riistänyt vallan kansallisilta demokratioilta luomatta vastaavaa toisen tason valvontaa, ja että kukaan ei valvo rahaliittoa. Ihmetellä voi, onko tästä tuloksena kaiken tuohoava hirviö.
Siksi Euroopan parlamentti on, luodakseen harhakuvan, että se yrittää reagoida - vaikka se on osaltaan luonnollisesti vastuussa tilanteesta - tehnyt aloitteen EMUn kolmannen vaiheen demokraattista valvontaa koskevan mietinnön hyväksymisestä. Kyse on kuitenkin puhtaasti kosmeettisesta toimesta ja tähän on kolme syytä.
Ensinnäkään Euroopan parlamentti ei voi luonnollisesti korjata perustamissopimusta. Se työskentelee siten sivussa, kuten tänään, parantaakseen EKP: n kertomusten esitystapaa tai sen johtajien hallintomenettelyä. Nämä ehdotukset - vaikka muut toimielimet hyväksyisivätkin ne - eivät muuttaisi järjestelmää perusteellisesti.
Toiseksi, jotta EKP työskentelisi demokraattisessa ympäristössä, kuten on asian laita kansallisten keskuspankkien osalta, vaikka jos ne ovat niin sanotusti itsenäisiä, olisi oltava olemassa eurooppalainen valtio. Tätä ehtoa ei ole täytetty eikä se varmasti täytykään ihmiselämän aikana.
Lopuksi, nykyinen tilanne on seurausta Maastrichtin perustamissopimuksen laatijoiden täysin tietoisesta tahdosta. Koska eurooppalaista demokratiaa ei ollut olemassa eikä ole vielä nykyisinkään olemassa, tehtiin päätös siitä, että yhtenäisvaluutan uskotellaan olevan puhtaasti tekninen asia, jota voidaan hoitaa ilman mitään yhteyttä polittiseen elämään. Vielä nykyäänkin Saksan johtajat ovat takertuneet tähän haavekuvaan säilyttääkseen kansansa harhakuvan siihen asti, kun on tehty lopullisia päätöksiä.
Nimenomaan tämän takia Hermanin mietintö, jossa syyllistyttiin esittämään demokraattisen valvonnan kysymys liian selkeästi, poistettiin yhtäkkiä tämän istuntojakson esityslistalta. Kansojen on siten odotettava siihen asti, kun rahaliitto on pantu toimeen, ennen kuin heille selviää vihdoin tämän järjestelmän todellinen luonne.

Mann, Thomas
Arvoisa puhemies, hyväksyin mietinnön Euroopan keskuspankista, tosin vasta talous- ja rahaasioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassa tekemiemme huomattavien korjausten jälkeen. Yritys saada läpi sopimusmuutoksia, joiden mukaan EKP: n johtokunnan nimittäisi Euroopan parlamentti, epäonnistuivat. EKP: n pääjohtajaa koskevaa epäluottamusäänestystä ja valvovaa "pankkivaliokuntaa" ei tule. Kansalaiset velvoittavat meitä siihen, ettei EKP: n riippumattomuutta saa poistaa. Sen on kyettävä tulevana valuuttojen vartijana toimimaan ilman minkäänlaista poliittista painostusta. Vain niin se saavuttaa samanlaisen hyvän maineen kuin Saksan keskuspankki omassa maassani. Se takaa, että vakaudesta ja budjettikurista ei poiketa vähääkään.
EKP: n ja Euroopan parlamentin välisen vuoropuhelun on oltava rakentavaa ja sen on koskettava tavoitteiden asettelua, konkreettisia päätöksiä ja valuutta- ja talouspolitiikan yhdenmukaisuutta mutta myös sosiaali- ja työllisyyspolitiikkaa. Sanokaamme siis kyllä avoimelle mielipiteenvaihdolle mutta ei epäluulolle ja hämärille valvontamenettelyille.
Vielä hyvä uutinen: Saksan perustuslakituomioistuin on tänä aamuna hylännyt euroa vastaan tehdyn valituksen. Reitti yhteisen valuuttamme käyttöönottamiseksi on siis selvä!

Andersson ja Hulthén
Haluamme kiittää esittelijää erittäin tärkeästä mietinnöstä, jossa käsitellään demokraattista valvontaa talous- ja rahaliiton kolmannessa vaiheessa. Olemme tietoisia siitä, että Maastrichtin sopimuksessa määritellään, että Euroopan keskuspankin (EKP) on oltava itsenäinen henkilöstöllisessä, institutionaalisessa, toiminnallisessa, taloudellisessa ja poliittisessa mielessä. Olemme kuitenkin sitä mieltä, ettei tämä määrittely kaikissa tapauksissa sulje pois EKP: n kehittyneempää demokraattista vastuuvelvollisuutta, mikä käy ilmi sopimuksen 109b artiklan 3 kohdassa, jossa käsitellään Euroopan parlamentin asemaa.
Kun ajatellaan yhteisvaluutan merkitystä Euroopan unionin myönteiselle kehitykselle, josta olisi hyötyä työllisyydelle, kestävälle kasvulle ja sosiaaliselle hyvinvoinnille, on erittäin tärkeää, että huomioidaan myös demokraattisen vastuun ja avoimuuden tarve EKP: tä ajatellen. Sen vuoksi mietintö avoimuuden vahvistamisesta ja demokraattisesta valvonnasta on erittäin myönteinen.
Olemme sitä mieltä, että unionin ainoana toimielimenä Euroopan parlamentin, jolla on suora kansallinen kytkentä, on voitava toimia aktiivisesti yhdessä EKP: n kanssa edistääkseen demokraattista valvontaa ja avoimuutta EMUssa. Olemme lisäksi sitä mieltä, että demokraattisen valvonnan ja avoimuuden vahvistaminen edistää EMUn oikeutusta vaikuttamatta EKP: n riippumattomuuteen ja uskottavuuteen. Tässä yhteydessä Euroopan parlamentti on avainasemassa.
Olemme myös sitä mieltä, että EKP: n itsenäisyyttä ei vähentäne se, että kaikki tehdyt päätökset sekä näiden päätösten perustat julkistetaan pian niiden tekemisen jälkeen. Vastaavat säännöt koskevat Yhdysvaltain keskuspankkia, ilman haitallista vaikutusta sen toimintaan.
Haluamme lopuksi korostaa kuinka tarpeellista on, että neuvosto, komissio ja Euroopan rahainstituutti ottavat vakavasti huomioon tämän mietinnön ja sen ehdotuksen demokraattisesta valvonnasta talous- ja rahaliiton kolmannessa vaiheessa.

Bébéar
Euroopan keskuspankki tarvitsi perustamisensa aikaan talous- ja rahaliiton toteuttamisen takia tietynasteista uudenlaista itsenäisyyttä, joka olisi laajempi kuin minkä tahansa kansallisen keskuspankin itsenäisyys.
Lähestymistapa ei voi enää nykyisin olla yhtä rajoittava. Olemme saavuttaneet täysi-ikäisyyden ja päätämme 2. toukokuuta ylimääräisen istunnon aikana niistä maista, jotka liittyvät euroon yhtenäisvaluutan käyttöönoton alusta alkaen.
Euroopan keskuspankki ei kärsi enää rahoituksellisesta uskottavuuden puutteesta. Sille ollaan parhaillaan siirtämässä rahoituksellista täysivaltaisuutta asteittain, eikä kukaan enää epäile, etteikö se voisi edistää kestävää kehitystä. Euroopan keskuspankki tarvitsee siis nyt Euroopan parlamenttia vahvistaakseen ja edistääkseen toimiaan yleisissä vaaleissa valitun parlamentin demokraattisen valvonnan ansiosta.
Niin ollen hyväksyn Randzio-Plathin mietinnön.
Parlamentin valiokunnan keskustelujen aikana esitetyt liian korkeat vaatimukset on siirrettävä syrjään. EKP: sta ei saa tulla amerikkalaisen FED: in kalpeaa vastinetta. Sitä vastoin Maastrichtin sopimuksessa Euroopan parlamentista tehtiin lainsäädännöllisen järjestelmän olennainen osa. Sen ansiosta voimme osallistua myönteisellä tavalla Euroopan unionin rahapolitiikan hallinnoimiseen. Rakentakaamme siis säännöllisen demokraattisen vuoropuhelun perusta ja vastavuoroinen tiedotusverkosto älkäämme kuitenkaan muodostuko estäväksi välineeksi.
Euroopan unionin kaikkien kansalaisten on yhdessä vastattava eurosta, jotta se olisi vaurauden ja työllisyyden valttikortti.

Blokland
Tästä mietinnöstä käytävässä keskustelussa on keskeistä käsite "riippumaton" . Esittelijä on pyrkinyt mietinnössään tutkimaan tämän käsitteen rajoja. Keskeinen kysymys on se, että kuinka pitkälle poliittiset päättäjät voivat vaikuttaa rahapolitiikkaan, kuinka pitkälle he voivat valvoa ja mahdollisesti myös ohjata sitä ilman, että Euroopan keskuspankin muodollinen riippumattomuus joutuu kyseenalaiseksi.
Mielestäni tämä on väärä lähtökohta mietinnölle, jossa pitäisi käsitellä demokraattista vastuuta. Edellä esitetty sisältää epäsuorasti myös ajatuksen, että rahapolitiikan avulla voidaan saavuttaa tärkeinä pidetyt talouspoliittiset tavoitteet, kuten riittävät sijoitukset, työllisyys ja hyvinvoinnin kasvu. Raha-asioita käsittelevän alivaliokunnan kuulemistilaisuudessa vuoden 1997 keväällä Duisenberg, ERI: n puheenjohtaja, sanoi selvästi, että rahapolitiikan avulla voidaan saavuttaa vain rajoitettu määrä tavoitteita.
Nyt näyttää siltä, että esittelijä ei ole (vieläkään) puuttunut tähän kohtaan. Herättää vain vähän luottamusta tulevaisuuteen, kun vaaditaan, että raha-asioita kasittelevän alivaliokunnan tulee näytellä tärkeää osaa siinä prosessissa, jota nimitetään demokraattiseksi vastuuksi. Edellä mainituista periaatteellisista syistä olen äänestänyt tätä mietintöä vastaan.

Caudron
Olen tutustunut kollegamme Randzio-Plathin mietintöön tietyllä mielihyvällä ja olen iloinen voidessani todeta, että poliittiset vastuuhenkilöt uskaltavat vaatia taloudellisen vallan haltijoiden, joilla ei aina ole toivottua oikeutusta, suurempaa demokraattista valvontaa. Halusin korostaa tätä rohkeuden osoitusta näinä äärimmäisen liberalismin aikoina, jonka etuja meille varauksetta ylistetään.
Kyllä, hyvät kollegat, on sanottava selvästi, että itsenäisyys ei välttämättä tarkoita vastuuttomuutta. Päinvastoin, todellisen demokraattisen valvonnan ja sitä seuraavan avoimuuden lisäämisen ansiosta Euroopan kansalaiset pitävät Euroopan keskuspankkia lainmukaisena. Kollegamme työn tavoitteena ei luonnollisestikaan ole asettaa keskuspankin itsenäisyyttä kyseenalaiseksi. Siinä halutaan tiedottaa tietyistä kysymyksistä, jotka liittyvät tämän tarvittavan demokratian toteuttamisen muodollisuuksiin.
Valiokunnassa käydyt keskustelut olivat vaikeita ja mielenkiintoisia. Lisäksi, vaikka valitankin epäluottamuslauseen hylkäämistä, ymmärrän kuitenkin, että perustamissopimuksen muuttaminen tähän suuntaan olisi ollut vaikeaa, ja minun on tunnustettava, että olemme päässeet kunnioitettavaan kompromissiin, joka on tärkeä edistysaskel EKP: n valvonnassa.
Voin myös vakuuttaa teille, että olen tarkkaavainen oikeudellista vahvistamista ehdokkaiden nimittämistä koskevassa kysymyksessä, joka edellyttää nykyisin Euroopan parlamentin hyväksyntää.
Haluan palata näin tärkeän keskustelun yhteydessä ja valittelujen osalta lyhyesti työllisyyttä ja parlamentin pankkikomiteaa koskevaan kysymykseen. Tämän viimeksi mainitun osalta ihmettelen joidenkin ryhmien kieltäytymisen perimmäistä syytä etenkin, kun komitean tehtävänä ei ole valvonta vaan nimenomaan tiedotus ja aloitteiden teko.
Kahdeksantoista miljoonaa työtöntä, yhtä paljon epävarmassa tilanteessa olevia, työllisyyshuippukokous ja hallitukset, jotka taistelevat työttömyyden vähentämiseksi omissa maissaan, ja vieläkin on poliittisia vastuuhenkilöitä, joiden mielestä työttömyyden torjunta ei ole ensisijaista.
Tämän halusin sanoa kollegamme Randzio-Plathin mietinnöstä, jota tuen ja onnittelen häntä vielä toistamiseen.

Darras (PSE) ja Berès (PSE)
EKP hoitaa kaikkien Euroopan rahaliittoon osallistuvien jäsenvaltioiden yhteistä rahapolitiikkaa; poliittista valvontaa on niin ollen harjoitettava Euroopan tasolla. Niinpä Euroopan parlamentti, joka on ainoa tällä tasolla suoraan valittu toimielin ja jolle perustamissopimuksessa myönnetään tiettyjä toimivaltoja tällä alalla, soveltuu hyvin toimimaan EKP: n etuoikeutettuna poliittisena keskustelukumppanina.
Yhtenäisvaluutan mullistus tapahtuu ennen poliittisen unionin tosiasiallista luomista. Kansanvallassa kaikki oikeutus perustuu kuitenkin yleisiin vaaleihin. Siksi on olemassa vaara, että jos EKP toimii ilman poliittista keskustelukumppania, sen katsotaan loppujen lopuksi olevan vastuussa kaikesta pahasta, minkä seurauksena yleinen mielipide tuomitsee koko hankkeen. Keskuspankki on itsenäinen, mutta se ei voi olla vastuuton.
Keskuspankin itsenäisyys edellyttää, että on määritettävä kenen suhteen se on itsenäinen ja valvottava, että poliittinen vastapaino on yhtä vahva, muuten ei saavuteta tasapainoa. Sen vastuuntunto edellyttää, että EKP: n ja yleisen mielipiteen välille on saatava aikaan vuoropuhelu ja avoimuus valittujen elinten, kuten neuvoston ja Euroopan parlamentin, kautta. Siksi hyväksymme täysin kollegamme Christa Randzio-Plathin ehdotukset tämän vastuuntunnon sääntelemiseksi.
Tässä mielessä EKP: n vuosikertomuksessa, sen käsitellessä tapaa, jolla rahapolitiikan avulla tuetaan yleisiä taloudellisia politiikoita yhteisössä, olisi otettava selkeästi huomioon kasvu ja työllisyys.
Useat meistä toivovat perustamissopimuksen muuttamista tietyllä aikavälillä, toisaalta jotta Euroopan parlamentilla olisi tällä alalla sama toimivalta kuin komission nimittämisessä ja jotta se voisi toisaalta päättää epäluottamuslauseen antamisesta talous- ja raha-asioita käsittelevälle ministerineuvostolle tulevan EKP: n puheenjohtajaa vastaan, mikäli perustamissopimusta ei noudateta. Tällainen kehitys lisäisi EKP: n päätösten lainmukaisuutta.
Euroopan talouspolitiikkojen yhteensovittamisen osalta Luxemburgin Eurooppa-neuvosto on kehitellyt ajatusta kansallisten talouspolitiikkojen ja etenkin työllisyyttä koskevien politiikkojen voimakkaammasta yhteensovittamisesta. Mielestämme Euroopan parlamentin on osallistuttava enemmän tähän menettelyyn. Tämä on suuri työsarka tulevina vuosina ja ehdoton edellytys talousja rahaliiton tasapainoiselle toimimiselle. EMUn kolmannessa vaiheessa demokraattinen vastuu koskee sekä EKP: tä että talouspolitiikkojen yhteensovittamista. Unionin rahallinen puoli on kuitenkin nykyisin paremmin järjestetty kuin sen taloudellinen puoli.
Orastava dynamiikka tarvitsee kuitenkin toteutuakseen poliittista viimeistelyä: asioiden pelkät taloudelliset ominaisuudet eivät riitä. Euroopan parlamentin sosiaalidemokraateilla on asiassa valtava vastuu ja uusia ehdotuksia odotetaan.

Kirsten Jensen, Blak, Sindal ja Iversen
Euroopan parlamentin Tanskan sosiaalidemokraatit ovat Strasbourgissa 30. maaliskuuta - 3. huhtikuuta pidetyn kokousajanjakson aikana äänestäneet demokraattista vastuuta talous- ja rahaliiton kolmannessa vaiheessa käsittelevän mietinnön puolesta. Mietinnössä painotetaan muun muassa:
1) on välttämätöntä, että tuleva Euroopan keskuspankki (EKP) ilmoittaa, mitä määritelmiä ja operationaalisia tavoitteita se käyttää saavuttaakseen hintatason vakaudelle asetetun tavoitteen.
2) että EKP: n neuvoston kokousten pöytäkirjojen on oltava julkisia.
3) on välttämätöntä, että Euroopan parlamentin ja EKP: n välille järjestetään talous- ja raha-asioita käsittelevä vuoropuhelu.
Euroopan parlamentin sosiaalidemokraatit ovat äänestäneet mietinnön puolesta sen periaatteellisen kannan perusteella, jonka mukaan EU: n toimielinten korkein mahdollinen läpinäkyvyys ja avoimuus on varmistettava. Tässä yhteydessä on painotettava, että Euroopan parlamentin sosiaalidemokraatit edelleen ovat sitä mieltä, että ne neljä Tanskan ehtoa, joihin ehto EMUn kolmannesta vaiheesta liittyy, eivät ole neuvoteltavissa.
Lindqvist (ELDR), Eriksson ja Sjöstedt (GUE/NGL), Gahrton, Holm, Lindholm ja Schörling (V), Krarup ja Lis Jensen (I-EDN) , kirjallinen. (SV) EMU on keskitetty projekti, johon liittyy suuri vaara ja jolla on heikko kansallinen kytkentä. EMUssa painotetaan hintojen vakautta ja alhaista inflaatiota. On kuitenkin olemassa suuri vaara, että jo nyt korkea työttömyys kasvaa entisestään. Alueelliset erot kasvualueiden ja väestökatoalueiden välillä voivat kasvaa. EMU johtaa raha- ja valuuttapolitiikan voimakkaaseen keskittämiseen, joka voi jatkossa ulottua kattamaan myös vero- ja rahapolitiikan. EMU on poliittinen projekti, joka lisää EU: n liittovaltiomaisia piirteitä ja vahvistaa suuntausta, joka johtaa valtion muodostamiseen.
EMU ja Euroopan keskuspankki, EKP, saavat suuremman riippumattomuuden ja vallan kuin mitä millään muulla pankilla maailmassa on, Yhdysvaltojen keskuspankki mukaan lukien. EKP: n jäsenet, jotka valitaan kahdeksaksi vuodeksi kerrallaan ja joita ei voida erottaa, saavat ennenkuulumattoman vallan valuutta-, korko- ja muussa talouspolitiikassa, joka vaikuttaa suoraan ihmisiin, alueisiin ja kansoihin. EMU keskittää ja antaa talouspolitiikan hoidon muutamalle pankinjohtajalle, mikä kaivaa voimakkaasti maata demokratian alta. Tässä mietinnössä esitetyt ehdotukset parannetusta vastuusta ja demokraattisesta valvonnasta voivat ainoastaan niukasti vähentää EMUn kolmannen vaiheen demokraattista alijäämää.
Tätä taustaa vastaan olemme äänestäneet mietintöä vastaan.

Nicholson
Tämä mietintö on täynnä hyviä ajatuksia siitä, miten uusi Euroopan keskuspankki kantaa demokraattisen vastuunsa tätä parlamenttia kohtaan. Se heijastaa Maastrichtin sopimuksessa annettuja kriteerejä parlamentin kuulemisesta täytäntöönpanotoimien osalta.
Pelkään pahoin, että avoimuus tai demokraattinen vastuu ei kuitenkaan lisäänny verrattuna nykyiseen tilanteeseen. Tähän mennessä komissio on noudattanut omaa strategiaansa ottamatta huomioon avoimuutta tai vastuuta. Näin ollen komissio antoi meille viime viikolla eriskummallisen ilmoituksen, jossa se totesi, että 11 maata on taloudellisesti kyllin vahva liittymään talousja rahaliittoon, Belgia ja Italia mukaan lukien. Näiden jäsenmaiden sisällyttäminen ensimmäisen aallon maiden luetteloon osoittaa selvästi, että Maastrichtin kriteerejä ei noudatettu ja että lukujen sorvaaminen on hyväksyttävä tapa. Italia ja Belgia eivät läheskään saavuttaneet ehtoa, jonka mukaan valtionvelan tulisi olla enintään 60 % kansallisesta varallisuudesta. Niiden valtionvelkaa koskevat luvut ovat yli kaksinkertaiset. Toivon, että kun valtion päämiehet tapaavat Yhdistyneen kuningaskunnan toimiessa puheenjohtajana ensi kuussa muodollista äänestystä varten, he ottavat kriteerit paremmin huomioon kuin komissio.
Kun otetaan huomioon komission sitoumus ajaa hanketta eteenpäin ottamatta huomioon kunkin jäsenmaan taloudellista tilannetta, on vaikeaa olla päättelemättä, että se tarkastelee suunnitelmaa poliittisesta näkökulmasta. Tämä voi johtaa ainoastaan järjestelmän epävakauteen ja vakaviin taloudellisiin seurauksiin niissä jäsenvaltioissa, jotka jäävät ulkopuolelle. Hankkeen poliittinen luonne heikentää myös varmasti keskuspankin asemaa, ja demokraattisen vastuun saavuttaminen vaikeutuu.

Smith
Vaikka voin yleensä tukea suuremman avoimuuden ja vastuun arvokkaita päämääriä EKP: n toiminnassa, mielestäni tässä mietinnössä, jossa käytetään jatkuvasti fraasia " demokraattinen vastuu" , on sekoitettu vastuu ja tilinpäätöksen antaminen.
Sanakirjan määritelmä vastuusta on " olla velvollinen vastaamaan jollekin tai jostakin toiminnasta" . Sen tähden on väärin ehdottaa, että EKP on jollakin tavalla velvollinen vastaamaan parlamentille. Mielestäni on väärin antaa sellainen vaikutelma, että parlamentin oikeus saada tietoa voidaan tulkita jonkinlaiseksi vastuuksi sanan varsinaisessa merkityksessä.
Sen tähden en kannata tätä mietintöä, sillä se pohjautuu niin vahvasti epäilysten poistamiseen.

Spiers
Äänestin Randzio-Plathin mietinnön puolesta, koska siinä esitetty vastuutaso on parempi kuin ei mitään. Siinä kuitenkin tunnustetaan - ja suhtaudutaan siihen jopa myönteisesti - se tosiasia, että keskuspankki säilyy täysin itsenäisenä. Keskuspankki valvoo rahapolitiikkaa, ja tämän osalta sillä on yksi ensisijainen tavoite: hintatason vakauden saavuttaminen. Jos tämä tukahduttaa kasvun tai aiheuttaa työttömyyttä, olkoon niin. Parlamentti tai Ecofin eivät voi sanoa mitään estääkseen tämän.
Keskuspankin aito demokraattinen valvonta edellyttäisi sitä vastaavan toimielimen, Euroopan keskushallituksen, luomista. Ilman sitä meidän on tyydyttävä Euroopan vapaamarkkinoiden luomiseen, ja vapaamarkkinat ovat ennen kaikkea omistautuneet pankkiirien eduille. Tätä on kuvattu " proletariaatin tarkkailuksi" , vaikka tämä onkin vain osa totuutta.
Tarkoitus ei ole ehdottaa, että meidän tulisi luoda Euroopan keskushallitus. Tällaiseen ei ole annettu suostumusta, emmekä voi EU: n aiempien tapahtumien perusteella - YMP ja niin edelleen - olla varmoja, että tällainen keskushallitus olisi menestyksekäs.
Liiallinen kiire yhtenäisvaluutan luomisessa on johtanut meidät aikamoiseen sotkuun, ja yritämme viimeisenä keinona turhaan korjata asioita pelkällä laastarilla.

Theonas
Rahapolitiikan luovuttaminen kolmansille tahoille merkitsee luopumista merkittävästä osasta kansallista itsenäisyyttä. Toteutuessaan useassa maassa tällainen teko saakin ennakkotapauksen ulottuvuuden nykyhistoriassa.
Tällainen teko, siinäkin tapauksessa, että se koituisi kansojen hyödyksi, olisi pitänyt valmistella paljon suuremmalla huolella ja yhteisymmärryksellä, olisi pitänyt tutkia ja varmistaa kaikki keinot ja menetelmät, jotta paremmin valvottaisiin niitä, jotka ottavat tästä vastuun, jotta he toimisivat tavalla, joka palvelisi kansalaisten etuja ja sosiaalista hyvinvointia.
Nyt meillä on edessämme tarpeellinen ja lähes kaikkien hyväksymä toteamus. Euroopan keskuspankki perustetaan, ja se saa muokattavakseen ja hoidettavakseen rahapolitiikan, joka koskee välittömästi satoja miljoonia kansalaisia, mutta ei ole mitään mahdollisuuksia sen demokraattiseen valvontaan; tähän ei ole mahdollisuutta euroon osallistuvien maiden kansoilla eikä edes niiden hallituksilla - eikä myöskään Euroopan parlamentilla ja toimielimillä, jotka muodostavat EU: n. Miksi? Koska EKP: tä luotaessa sen ainoaksi tavoitteeksi asetettiin suurten taloudellisten ja poliittisten etujen palveleminen ja voittojen kasvattamisen edellytysten turvaaminen, eikä sosiaalisen hyvinvoinnin saavuttaminen, Euroopan kansojen ja työväestön elintason nostaminen, työttömyyden vitsauksen hoitaminen ja yhä laajempien kansankerrosten jatkuvan kurjistumisen ehkäiseminen.
Mietintö, jota tänään käsittelemme, on tästä kaikkein selvin todiste. Siinä todetaan demokraattisen valvonnan olemattomuus ja siis myönnetään, vaikkakin välillisesti, että EKP: n perustaminen ilmentää suurpääoman pyrkimystä välttää kaikkea kansallista ja kansalaisten harjoittamaa valvontaa, edes vaikka sitä pientä, mitä kansalliset keskuspankit voisivat harjoittaa.
Kuitenkin Maastrichtin kannattajat tiesivät aivan hyvin, mitä he olivat luomassa ja mitkä sen seuraukset olisivat, kun he äänestivät perustamissopimuksen puolesta. Vaikka he eivät tätä olisi silloin ymmärtäneet, heidän olisi kuitenkin pitänyt vähintään vaatia perustamissopimuksen uudelleenarviointia Maastrichtin sopimuksessa. Näin ei kuitenkaan tehty. Päinvastoin, perustamissopimusten uudelleenarviointia koskevasta hallitusten välisestä konferenssista suljettiin pois kaikki EMUa koskeva keskustelu.
Näin ollen julistus demokraattisen valvonnan turvaamisesta tai EKP: n tavoitteiden laajenemisesta koskemaan muutakin kuin valuutan vakautta on tietoinen harhautusyritys, koska mitään tällaista ei sisälly perustamissopimuksiin, vaan päinvastoin niiden sisällössä keskitytään kaikin tavoin turvaamaan EKP: n riippumattomuus kaikista mahdollisista kansalaisten vaikuttamisyrityksistä määräyksillä sen johtokunnan jäsenmäärän rajaamisesta, joka ei turvaa kaikkien jäsenvaltioiden edustusta ja pitkää palveluaikaa, jolla turvattaisiin myös riippumattomuus poliittisista voimasuhteista.
Kannatamme kaikkia toimia, jotka jollain tavoin edistävät läpinäkyvyyttä tai ainakin demokraattisesti valittujen elimien tiedottamista EKP: n politiikasta ja toiminnasta. Emme kuitenkaan usko, että nämä toimet voisivat muuttaa toiseksi EKP: n perustamisesta syntynyttä hyväksymätöntä tilannetta. Ainoa ratkaisu on Maastrichtin sopimuksen mitätöinti ja Amsterdamin sopimuksen ratifioimatta jättäminen. Tästä syystä pysymme vakaasti sopimuksia koskevien maakohtaisten kansanäänestysten kannalla, jotta kansoilla olisi tilaisuus tuoda esiin eriävä mielipiteensä tästä politiikasta ja merkittävien valtaoikeuksien luovuttamisesta suljetuille ja valvomattomille ylikansallisille elimille.

Trizza
Alleanza Nazionale -ryhmä äänestää Randzio-Plathin mietinnön puolesta. Joitakin täsmennyksiä on mielestämme kuitenkin tehtävä: erityisesti se, että Euroopan parlamentille, jota kuullaan nimitettäessä toimeenpanokomitean puheenjohtajaa ja muita jäseniä, on esitettävä täysistunnossa Euroopan keskuspankin toimintaa koskeva vuosittainen kertomus, jossa selvitetään sen hetkisen ja edellisen vuoden rahapolitiikan perusteita ja osoitetaan tehtyjen päätösten puolueettomuus. Tärkeitä ovat lisäksi parlamentin toimivaltaisten valiokuntien kanssa pidettävät erityiskokoukset Euroopan parlamentin tai keskuspankin itsensä aloitteesta. Pankin avoin ja julkinen toiminta suhteessa Euroopan parlamenttiin ovat yksi tehokkaimmista keinoista varmistaa yleisön tiedonsaanti lehdistön välityksellä.Lopuksi on mielestäni korostettava vielä yhtä asiaa: yhtenäisvaluutan käyttöönoton myötä jäsenvaltiot eivät enää lainkaan voi käyttää rahapoliittisia keinoja taloussuhdanteiden ohjaamisessa. Rahapoliittisten valintojen suorat ja epäsuorat vaikutukset ovat kaikille selviä ja tunnettuja, erityisesti silloin, kun valintoja tehdään johdonmukaisella tavalla.
On siis tärkeää, että vaikka me tunnustamme, että Euroopan keskuspankilla on oikeus harjoittaa itsenäisesti ja yhteensovitetusti Euroopan rahapolitiikkaa, sen on harjoitettava sitä yhtenäisellä tavalla ja oltava ennen kaikkea tietoinen siitä, että sen toimet saattavat johtaa erilaisiin seurauksiin yksittäisten kohdemaiden taloudellisen tilanteen ja suhdanteiden mukaan.
Tämä merkitsee toisin sanoen sitä, että on vältettävä tilanne, jossa yhteinen rahapolitiikka vaikuttaa eri tavalla eri maiden talouteen, jolloin se pakottaa vahinkoja kärsineet maat turvautumaan verotuksellisten keinojen ehtymisen jälkeen suojaaviin toimenpiteisiin, joista on haittaa reaalitaloudelle ja työllisyyden kehitykselle.

Wolf
Kysymys Euroopan keskuspankista ja demokraattisen vastuun liittämisestä siihen on varmaankin viimeinen suuri avoin kysymys ennen euron käyttöönottoa. On tehtävä selväksi, ettei ole kyse EKP: n ja EKPJ: n itsenäisyyden rajoittamisesta - itsenäisyys on rahan toimintakyvyn oleellinen toimintaedellytys - vaan pikemminkin sen oikeasta tulkitsemisesta. Asetamme "epäpoliittisen rahan" monetaristista utopiaa vastaan, joka kehittyy vaaralliseksi illuusioksi, kun dogmaatikot muuttavat sen talouspoliittiseksi käytännöksi, realistisen käsityksen siitä, että rahapolitiikka pysyy koko talouspolitiikan erityisenä ulottuvuutena ja on liitettävä talouspolitiikkaan sitovien, institutionaalisten diskurssien avulla. Käsiteltävänä oleva mietintö ottaa ensimmäisen empivän askeleen oikeaan suuntaan. On valitettavaa, että täällä parlamentissa vallitseva "suuren koalition" logiikka on johtanut siihen, että alkuperäinen mietintö vesittyi ja muuttui huomattavasti vähemmän johdonmukaiseksi. Meillä ei ollut illuusioita siitä, että tarkistuksemme voisivat muuttaa sitä. Näin on nyt joka tapauksessa todettavissa, kuinka kauas myös Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä on jäänyt esittelijän alkuperäisestä arviosta.
Daskalakin mietintö (A4-0106/98)
Eriksson ja Sjöstedt
Olemme äänestäneet ajankohtaisen mietinnön puolesta. Olemme sitä mieltä, että jatkuva kansainvälinen, YK: n mandaattiin perustuva läsnäolo Bosniassa on välttämätöntä. Meidän mielestämme on myös tärkeää, että on tärkeää, ettei jännitystä alueella lisätä aseviennin avulla. Suhtaudumme sen sijaan epäillen vaatimuksiin käyttää Amsterdamin sopimuksen artikloita sotilaallisesta toiminnasta tai vanhentunutta sotilasliittoa Länsi-Euroopan unionia. Unionin jäsenvaltiot voivat tukea rauhansäilyttäviä toimia YK: n ja ETYJ: n pohjalta.

Kirsten Jensen, Blak, Sindal ja Iversen
Tanskan sosiaalidemokraatit ovat tänään äänestäneet SFORjoukkoja seuraavaa strategiaa käsittelevää mietintöä vastaan, koska Tanskalla on poikkeusasema yhteisessä ulko- ja turvallisuuspolitiikassa.
Marset Camposin mietintö (A4-0120/98)
Hyland
Komission tiedonanto toimintatavasta metaanipäästöjen vähentämiseksi on ajankohtainen. Siinä esitetään joitakin arvokkaita ehdotuksia ja joitakin, joita täytyy vielä harkita.
Metaanilla on sekä kielteisiä että myönteisiä vaikutuksia. Kielteistä siinä on, että se on kasvihuonekaasuna toisella sijalla heti hiilidioksidi- eli CO2 -päästöjen jälkeen. Myönteistä siinä on, että siitä voidaan kehittää puhtaampi ja vähemmän saastuttava energianlähde. Sitä voidaan myös käyttää synteettisen kumin ja kemiallisten kuitujen kaltaisten teollisuustuotteiden valmistukseen.
Metaanin luonnollisia lähteitä ovat eläimet, kosteikot ja merikasvit, ja ihmisen toiminnasta aiheutuvia lähteitä ovat fossiilisten polttoaineiden palaminen, kaatopaikkapäästöt, jätevedet ja jätteenkäsittely. Ihmisen toiminnasta aiheutuva metaani on 70 % olemassa olevasta metaanista.
Vaikka metaanipäästöt näyttävät vähentyvän, tämä ei ole mikään syy olla ryhtymättä toimenpiteisiin. Kaatopaikat ovat suuri metaanipäästöjen lähde, ja voimme kääntää tämän eduksemme.
Tarvitsemme lähinnä tarkoituksenmukaisen toimintaohjelman, joka tähtää metaanipäästöjen poistamiseen tai vähentämiseen. Maataloudesta ei kuitenkaan tulisi tehdä syntipukkia. Komissio katsoo, että ottaen huomioon märehtijöiden, toisin sanoen karjan ja lampaiden, suolistokäymisen, meidän olisi vähennettävä karjan määrää. Tämä ei ole käyttökelpoinen ratkaisu. Ensinnäkin näin jo tapahtuu maitokiintiöiden ja BSE-taudin takia. Toiseksi tämä avaisi ovet kilpaileville kolmansille maille. Kuten maataloutta käsittelevä valiokunta on esittänyt, meidän tulisi tutkia enemmän eläinten rehun parantamista ja karjanlannan käsittelyn tehostamista tehotuotannon alueilla.
Jos haluamme tosissamme kestävää kehitystä, tutkikaamme metaanin käyttömahdollisuuksia energian ja teollisuuden tuotannossa. Kaatopaikkojen metaania voidaan käyttää uudelleen sähkön tuotantoon. Tämä voisi myös avata uusia mahdollisuuksia pienyrityksille. Tarkoituksenmukaisia taloudellisia houkuttimia tulisi myös esittää.
Me tarvitsemme enemmän tutkimusta, enemmän julkista tietoa. Tämä on haaste, joka voi johtaa lukuisiin uusiin mahdollisuuksiin, jos lähestymme sitä asianmukaisesti.

Laajeneminen ja yhteistyö oikeus- ja sisäasioissa (jatkoa)
Puhemies
Seuraavana esityslistalla on Posseltin laatima kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietintö (A4-0107/98) Euroopan laajenemisen vaikutuksista yhteistyöhön oikeus- ja sisäasioissa.

Posselt
Arvoisa puhemies, Euroopan unioni on keskellä suurinta murrostaan 1950-luvulla tapahtuneen perustamisensa jälkeen. Edessä on suuri laajeneminen ja samanaikaisesti perusteellinen uudistuminen. Meitä koskevat rahaliiton lisäksi, josta juuri äänestimme, ennen kaikkea kolme tapahtumaa. Ensinnäkin laajeneminen. Tällä viikolla aloitettiin todelliset laajenemisneuvottelut. Tämä on historiallinen hetki, sillä kyseessä on suurin laajeneminen tämän EU: n historiassa.
Toisena kohtana on myös tänä vuonna ratifioitava Amsterdamin sopimus, joka ainakin osittain uudistaa toimielimiämme, vaikkakaan ei läheskään riittävästi, ja jonka ansiosta ennen kaikkea oikeus- ja sisäasioissa avautuvat laajat kehitys- ja yhteistyömahdollisuudet.
Kolmas asia on parhaillaan ratifioitava Europol-yleissopimus, jonka avulla Europolista, Euroopan poliisivirastosta, on viimeinkin tarkoitus tehdä toimintakykyinen. Nämä kaikki tapahtumat on kytkettävä toisiinsa järkevästi, sillä viitenä Amsterdamin sopimuksen voimaantuloa seuraavana vuonna on kyse tärkeiden alueiden yhteisöllistämisestä: turvapaikat, maahanmuutto ja ulkorajojen suojelu. On kuitenkin myös kyse Europolin toiminnallisten valtuuksien luomisesta, ja olisi harhauttavaa, jos emme käyttäisi samanaikaisesti tapahtuvaa Euroopan unionin itälaajenemista ja sitä koskevia neuvotteluja hyödyksi kaikkien näiden politiikkojen yhteiseurooppalaisessa suunnittelussa ja ottaisi jäsenehdokasmaita mahdollisimman tiiviisti mukaan suunnitteluun. Sen vuoksi olemme sitä mieltä, että meidän on huolehdittava siitä, että Euroopan unioni luo jo nyt kaikki suuntaviivat näiden maiden ottamiseksi vastaavasti mukaan.
Itävallan osalta, joka on kiitettävästi eilisestä lähtien Schengenin sopimuksen täysjäsen tai soveltaa sitä täysin, ongelmana oli se, että Itävalta tuli ensin jäseneksi ja vasta sitten alettiin luoda tiettyjä edellytyksiä. Tätä virhettä ei pitäisi toistaa itälaajenemisen yhteydessä. Meidän on käytettävä hyväksi vuotta 2003, 2006 tai 2008, tai milloin laajenemisen ensimmäinen vaihe nyt sitten tapahtuukaan, edeltävä aika oikeusvaltion rakentamiseksi alueelle, joka vuosikymmeniä kärsi diktatuurista ja sorrosta, ja oikeusvaltion perusteiden kehittämiseksi, joissa tarvitaan aivan samanlaista täsmällistä noudattamista kuin paljon puhutuissa rahaliiton kriteereissä.
Olemme sitä mieltä, että nämä maat ovat tehneet valtavan ponnistuksen omin voimin vapauttamalla itsensä ja rakentamalla tämän oikeusvaltion suurin uhrauksin. Meidän on kuitenkin luonnollisesti autettava siinä. Yksi mietintöni painopisteistä on sen vuoksi koulutus ja ammattikoulutus, nuoren johdon kouluttaminen oikeuden ja hallinnon alalla, ja tämä johto voi sitten todella soveltaa eurooppalaista oikeutta ja yhteisön acquis communautaire -säännöstöä, joka lisäksi nyt laajenee huomattavasti.
Tsekin oikeusministeri on sanonut aivan selvästi, että hän on tähän asti voinut toteuttaa eurooppalaista oikeutta vain aivan vähän ja sitä vähää, mitä hän on voinut maassaan toteuttaa, virkamiehet eivät ole voineet soveltaa, koska heitä ei ole koulutettu siihen. On erittäin välttämätöntä asettaa painopiste tähän asiaan laajentamalla ohjelmiamme KIE-maihin ja varustamalla niitä myös vastaavasti aineellisesti.
Sen vuoksi ehdotan toisena vaiheena Euroopan sisäisen turvallisuuden akatemian perustamista, jos mahdollista Euroopan unionin ja jäsenehdokasmaiden nykyiselle raja-alueelle, esimerkiksi Ala-Baijeriin tai Ylä-Pfalziin - esimerkiksi Deggendorfiin, jossa on tähän asti ollut suuri rajavalvontayksikkö. Tämän Euroopan sisäisen turvallisuuden akatemian pitäisi auttaa kaukaisen tavoitteemme, nimittäin Euroopan unionin rajavalvontaviranomaisen, luomista, koska olemme sitä mieltä, että yksittäiset valtiot eivät ajan mittaan kykene hoitamaan ulkorajojen valvontaa vaan sitä on säädeltävä yhteisöllisesti.
Meillä on nyt vielä luonnollisesti kansalliset rajavalvontaviranomaiset, jotka toimivat hyvin ja ovat osoittautuneet luotettaviksi. Tarvitsemme luonnollisesti myös itälaajenemisen jälkeen nykyisille ulko- ja itärajoille siirtymäaikoja. Itävalta opettaa meille kuitenkin, että jokainen siirtymäaika loppuu joskus. Meidän on jo nyt avattava näköaloja siirtymäajan jälkeisen ajan varalta. Sen vuoksi kehitettiin ajatus Euroopan unionin rajavalvontaviranomaisista, ja se sai ilahduttavasti laajaa kannatusta kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnassa. Haluaisin tässä yhteydessä kiittää parlamentin muita ryhmiä tiiviistä yhteistyöstä tämän mietintöni laatimisessa, ennen kaikkea kollega Schmidiä Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmästä. Kiitokseni menevät myös muille kollegoille, jotka huolehtivat siitä, että olemme asettaneet täällä yhteisymmärryksessä tärkeitä suuntaviivoja tulevaisuutta varten.
Uskon, että juuri rikollisuuden torjunnassa, huume- ja ihmiskaupan torjunnassa ja rahanpesun muodostamassa erittäin suuressa ongelmassa tarvitaan Euroopan unionin laajaa yhteisymmärrystä ja että myös ehdokasmaissa ollaan kiinnostuneita asiasta, koska kyse ei ole holhouksesta vaan kumppanuudesta. Molemmat puolet ovat tässä kyllä antajia ja saajia. Sen vuoksi uskon, että siitä voi myös tulla koko yhteisön laajenemisen vetojuhta.

Goerens
Arvoisa puhemies, puhun rouva Spaakin puolesta, ja tässä hänen pohdintojensa tulokset.Institutionaalisten asioiden valiokunta jakaa esittelijän huolenaiheen siitä, että jäsenyyttä hakevien maiden toimielimet ovat vakaita ja takaavat kansanvallan ja oikeusvaltion, ja että ne kykenevät noudattamaan perustamissopimuksen velvoitteet ja omaksumaan yhteisön säännöstön.
Institutionaalisten asioiden valiokunnan ensimmäisessä tarkistuksessa korostetaan kolmea ongelmaa: ensiksi, viiden vuoden määräaikaa sellaisten toimenpiteiden hyväksymisen osalta, joiden tavoitteena on taata henkilöiden vapaa liikkuvuus, sen jälkeen 189 artiklan b kohdan menettelyn sovellettavuutta näillä aloilla ja lopuksi päätöstä turvautumisesta vahvistettuun yhteistyöhön.
Institutionaalisten asioiden valiokunta painottaa siis oikeus- ja sisäasioiden alueeseen liittyvien määräysten tarkistamista toimielinten uudistuksen yhteydessä, joka on tehtävä ennen ensimmäistä laajenemista. Institutionaalisten asioiden valiokunta on huolestunut eurooppalaisen oikeusalueen pilkkoutumisen vaarasta, jota laajeneminen vielä lisää entisestään. Itse asiassa VI osastossa mainittu jäsenvaltioiden mahdollisuus valita antamalla julistus siitä, hyväksyvätkö ne vaiko eivät Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen toimivallan antaa ennakkoratkaisu, on vaarallinen kaikille ja vielä enemmän ehdokasvaltioille, ottaen huomioon niiden oikeusjärjestelmien sopeuttamisvaikeudet.
Saanen lopuksi kiinnittää esittelijän huomion 17 kohtaan sisältyvään tarkistukseen 4, jonka institutionaalisten asioiden valiokunta on hyväksynyt ja kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunta hylännyt. Tässä tarkistuksessa käsitellään siirtymävaiheen arkaluontoisia ongelmia, joiden takia uusien jäsenvaltioiden nykyistä tilannetta on liittymisen hetkellä arvioitava tarkasti ja konkreettisesti. Tämän vaatimattoman tarkistuksen ansiosta 17 ja 18 kohtaa on lyhennetty ja yksinkertaistettu, mutta olennainen on silti säilytetty.

Schulz
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, sanoakseni sen heti aluksi, sosiaalidemokraattinen ryhmä hyväksyy herra Posseltin mietinnön. Teemme sen monista hyvistä syistä, muun muassa sellaisista, jotka eivät suoranaisesti liity tekstiin vaan sen esittelijään, jota haluan sen vuoksi käsitellä aluksi hetken.
Kun tulin tähän parlamenttiin, kollega Posseltia kuvattiin minulle värikkäästi. En halua toistaa kaikkea, mitä minulle kerrottiin hänestä, mutta hän varmasti sallii minun kertoa, että "luunkova oikeistolainen" on suunnilleen se, mitä tiivistäen voi sanoa. Olen sitten vuosien kuluessa todennut, että tässä parlamentissa on todella yksinkertaisempaa olla luunkova vasemmistolainen tai oikeistolainen. Ihmisten kanssa tulee toimeen paremmin, kun keskustelee avoimesti ja rehellisesti. On suhteettoman paljon parempi puhua selvää kieltä jommaltakummalta puolelta kuin kehitellä mitäänsanomattomia sanamuotoja, joista kukaan ei ota selvää!
Sen vuoksi, herra Posselt, olemme voineet tämänkin mietinnön yhteydessä tehdä hyvää yhteistyötä kanssanne. Te ette ole hämmästyttävästi vain hoitanut avointa yhteistyötä valiokunnassamme vaan ottanut myös tähän mietintöön joukon ehdotuksiamme. Olemme siitä teille erittäin kiitollisia, koska se auttaa poistamaan ideologisesti kuormitettuun aiheeseen, kaksinkertaisesti ideologisesti kuormitettuun aiheeseen liittyviä hankaluuksia.
Euroopan unionin itälaajenemisesta on vaikeaa keskustella muun muassa sen vuoksi, että kannamme luonnollisesti mukanamme kuormaa toisen maailmansodan jälkeisestä 50-vuotisesta historiasta, jota rasitti Euroopan mantereen jako ja diktatuuri, kommunistinen sorto. Tiedämme, että juuri niillä alueilla, joilla meidän on toimittava yhteistyössä, nimittäin oikeudellisissa ja poliisiasioissa, vaikuttavat luonnollisesti vielä voimat, joilla on jotain tekemistä tämän sorron syiden kanssa. Sen vuoksi meidän puoleltamme tarvitaan johdonmukaisesti erityistä tarkkaavaisuutta, ja se on tuotava julki, vaikka se ei ole aivan yksinkertaista. Jos nimittäin puhutaan tulevien kumppanien kanssa, jotka ovat nyt päätyneet demokratian kannalle, mutta vaietaan siitä, että ne eivät ole aina olleet demokratioita ja että valtion nykyiseen järjestyksenpitokoneistoon on luonnollisesti jäänyt jäänteitä sortokoneistosta, se on totuus, jota on yksinkertaisesti katsottava suoraan silmiin!
Tässä on selitys sille, että tarvitsemme aivan välttämättä koulutusta, että meidän on aivan välttämättä voitava esitellä demokraattisen oikeusvaltion perusrakenteita myös niille, joilla ei todellakaan ole kovin paljon kokemusta siitä. Sen vuoksi ajatus Euroopan sisäisen turvallisuuden akatemian perustamisesta on erittäin hyvä. En tiedä, pitääkö sen sijaita Deggendorfissa, herra Posselt. Lukekaamme se Baijerin maapäivävaalikamppailun syyksi! Me ymmärrämme sitä, että olette ehdottanut sitä täällä. Se voi sijaita muuallakin mutta Deggendorf on oivallinen!
Kollega Posselt on juuri laajenemisneuvottelujen alkaessa pyrkinyt mietinnössään ja keskustelussa tekemään selväksi - ja hän toisti sen oikeutetusti tänään - että Euroopan unionin laajenemista ei saa käsitellä tyhjentävästi taloudellisissa, talouspoliittisissa tai rahapoliittisissa keskusteluissa. Ei, meidän on oltava elävästi kiinnostuneita siitä, että juuri kolmannen pilarin alueet ansaitsevat erityistä huomiota yhteen kasvettaessa. Kaikkialla, missä koemme keskushallintotaloudesta markkinatalouteen siirtymisen, havaitsemme, että jos tätä prosessia ei tueta vastaavalla tai riittävällä lainsäädännöllä, harmaa talous kukoistaa ja kasvaa eli paremmin sanottuna että organisoitu rikollisuus löytää toimintakentän, jollaista se ei voi mistään muualta saada. Ja jos tällöin ei toimita riittävästi yhdessä poliisi- ja oikeusasioissa, johtukoon se sitten infrastruktuurin puutteista tai tiedollisista puutteista, sillä on tuhoisat seuraukset! Sen vuoksi se, mitä olette mietinnössänne ehdottanut, on välttämättä tarpeen.
Tämän alueen keskeinen kohta näyttää minusta olevan rahanpesu, varsinkin kun ajattelen juuri jäsenehdokasmaita, joiden kanssa olemme nyt aloittaneet neuvottelut. Missään emme nimittäin voi havaita selvemmin, missä on suuri aukko ja samalla myös rikoksiin houkuttava kohta, nimittäin siellä, missä laittomasti ansaittua omaisuutta voidaan muuttaa näennäisesti laillisesti omaisuudeksi. Sen vuoksi juuri näissä neuvotteluissa on kiinnitettävä erityistä huomiota rahanpesua estävään lainsäädäntöön ja yhteistyöhön.
Kolmannessa pilarissa on vaje, jota sovellamme nyt, ja se on demokratiavaje, josta aina valitan. Meillä Euroopan parlamenttina ei ole riittäviä oikeuksia, riittäviä toimivaltoja toimia lainsäätäjinä. Asia muuttuu vielä vaikeammaksi, kun jäsenvaltiot lisääntyvät ja poliisiyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö jäävät kolmanteen pilariin, jos toimivaltoja ei siirretä riittävästi unionille. Silloin pikemminkin vielä vahvistamme demokratiavajetta, joka meillä nyt jo on, nimittäin, jos toisaalta tosin tiedämme, että on välttämättä tarpeen yhdenmukaistaa, jotta voimme torjua rikollisten Euroopan unionia, joka on nimittäin olemassa, mutta sallimme itsellemme toisaalta jatkuvasti kansallisvaltioiden itsemääräämisoikeusvarauksen muodostaman ylellisyyden. Meidän on yritettävä - ja siihen herra Posselt on viitannut - saattaa se tämän mietinnön avulla neuvoston tietoisuuteen, tuoda se hallitusten tietoisuuteen. Silloin pääsemme asiassa askeleen eteenpäin!

Habsburg-Lothringen
Arvoisa puhemies, jos haluaisin aloittaa herra Schulzin tapaan, sanoisin, että teitä ei todennäköisesti hämmästytä, että PPE-ryhmä hyväksyy tämän mietinnön. Mutta todennäköisesti ei sen vuoksi, että Bernd Posselt on luunkova oikeistolainen, vaan siksi, että hän on laatinut mietinnön, joka aivan kuten herra Schulz kiitettävästi erittäin tarkasti kuvasi esittää todellisuuden sellaisena kuin se on ja joka tuo esiin tähän mietintöön sisältyvät välttämättömyydet. Jos puhumme nyt tosiasioista, sallikaa minun toki sanoa, että aloitan pienellä käsitteen korjauksella tai huomautuksella. Tässä parlamentissa puhutaan jatkuvasti itälaajenemisesta. Se tuntuu minusta itävaltalaisena aina hämmästyttävältä, kun ajattelen, että kaksi Euroopan unionin jäseniksi haluavien valtioiden pääkaupungeista on hyvän matkaa Wienistä länteen. Laajeneminen, jota käsittelemme, on laajeneminen, joka tapahtuu Keski-Eurooppaan päin. Jos joskus puhumme laajenemisesta Valko-Venäjälle ja Ukrainaan, olen myös mielelläni valmis puhumaan itälaajenemisesta.
Alue, joka tuntuu minusta erittäin tärkeältä tässä mietinnössä, on se tosiasia, että näemme tästä mietinnöstä, että Euroopan yhteisö, Euroopan unioni muuttuu yhä enemmän talousyhteisöstä poliittiseksi ja sen ansiosta turvallisuusyhteisöksi. Hän esittää turvallisuusulottuvuuden, joka meidän on ulotettava valtioihin, jotka haluavat myöhemmin liittyä EU: n jäseniksi. Tämä näyttää minusta valtavan tärkeältä, koska kuva, jonka unioni antaa aina ulospäin, jota kuitenkin myös viedään ulospäin, on valitettavasti puhtaasti taloudellinen. Se ei epäilemättä ole oikein.
Valtiot, jotka haluavat liittyä EU: hun, odottavat tiettyjä ratkaisualoitteita juuri näillä turvallisuusalueilla. Jokaisella näistä valtioista on ongelmansa kansanryhmien, vähemmistöjen kanssa, kuten Euroopan unionin jokaisella jäsenvaltiolla on, poikkeuksetta. Kun viittaamme näiden ongelmien syihin juuri täällä ja yritämme ehdottaa ratkaisumahdollisuuksia, kuten esimerkiksi kohdassa 4 meitä koskevia, nimittäin sitä, että oikeus- ja sisäasiat on ehdottomasti otettava mukaan seuraavaan institutionaaliseen uudistukseen, jonka on tapahduttava ennen laajenemista, se on uskoakseni aivan erityisen tärkeää.
Toinen kohta, jota erityisesti haluaisin korostaa tässä mietinnössä, koska se tuntuu minusta itävaltalaisena - Bernd Posselt puhui jo siitä - erityisen tärkeältä, on Euroopan unionin rajavalvonnan välttämättömyys. Me olemme Itävallassa kokeneet erittäin voimakkaasti, mitä merkitsee joutua alttiiksi tällaiselle nopealle muutokselle. Olemme joutuneet Itävallassa siirtämään rajavalvontayksiköitämme viime vuosina valtavasti. Meillä on luojan kiitos ollut puolitoista tai kaksi päivää rajat auki Saksaan ja etelään Italiaan päin. Tämä on toivottavasti viimeinen suuri askel, joka meillä seuraavien kolmen tai neljän vuoden ajaksi on otettu. Silloin tulee taas joitakin muutoksia, heti kun Euroopan unionin laajeneminen todella on tapahtunut. En näe erityisen järkevänä sitä, että vaadimme nyt valtioilta, jotka haluavat liittyä EU: hun ja joiden infrastruktuuriin meidän on investoitava erittäin paljon, valtavia etukäteissuorituksia rajavalvonnan alueella, samalla kun niillä on suuria vaikeuksia saada niitä aikaan. Uskon, että tämäkin on yksi mietinnön ydinkohdista.

Goerens
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin sekä Keski-ja Itä-Euroopan maiden välisten, laajenemista koskevien neuvottelujen alku ja Posseltin mietintö Euroopan unionin laajenemisen vaikutuksista yhteistyöhön oikeus- ja sisäasioissa osuvat sattumalta samaan aikaan. Haluan heti aluksi onnitella kollega Posseltia hänen erinomaisesta työstään.
Mietinnölle on ominaista halu luoda eurooppalainen vapauteen ja oikeuteen perustuva alue. Tällä alalla käynnistettyjä toimia arvioidaan sitä paitsi vuosittain ja komissio toimittaa tehdyn arvion neuvostolle ja Euroopan parlamentille. Tämän merkitys ei ole vähäinen, sillä voimme arvioida mainitun arvioinnin avulla Keski- ja Itä-Euroopan maiden kykyä täyttää kaksi Kööpenhaminan kolmesta kriteeristä, eli poliittiset kriteerit sekä Euroopan unionin jäsenyyttä hakeneiden valtioiden kyvyn omaksua yhteisön säännöstö.
Haaste on suuri niin Euroopan unionille - ja väsymätön rouva Spaak korostaa jatkuvasti sitä, että Euroopan unionin välttämätön syventäminen on kaiken laajenemisen edellytys - kuin Keski- ja Itä-Euroopan maille, joille haaste on kaksinkertainen. Itse asiassa kyse ei ole ainoastaan sellaisten määräysten ennenkuulumattoman nopeasta hyväksymisestä, joiden avulla voidaan siirtää kansalliseen oikeuteen määräyksiä, joita tässä keskustelussa käsitellään, mutta myös liittymisestä 15 jäsenvaltion oikeus- ja sisäasioiden alalla aloittamiin yhteistyöponnisteluihin.
Keski- ja Itä-Euroopan maiden osalta kyse on tässä suhteessa pikemminkin ajattelutavan muutoksesta kuin budjettivaroja koskevasta ongelmasta. Vaikka edessämme oleva tehtävä on vielä suuri ja aloitteet ja alalla käynnistettävät toimet vielä huomattavia, meidän on ihailtava Keski- ja Itä-Euroopan maiden jo tekemää työtä.
Ehdokasmaiden on hyödynnettävä useimmissa näistä maista, jotka vielä vähän aikaa sitten kärsivät kommunistisesta diktatuurista, löytynyt huomattava henkilökohtaisen vapauden alue, joka osoittautuu myös erittäin rohkaisevaksi tulevaisuuden kannalta.
Herra puhemies, Puolan tasavallan entisen presidentin Lech Walsan on sanottu kerran todenneen: "Akvaario on helppo muuttaa kalakeitoksi" ja jatkaneen sen jälkeen vertaamalla edessämme olevaa tehtävää toteamalla: "Totalitaarisen maan todelliseksi oikeusvaltioksi muuttumiseen liittyvä vaikeusaste on suoraan verrannollinen tehtävään, jonka tavoitteena on muuttaa kalakeitto akvaarioksi." Mielestäni hän ei ole tässä aivan väärässä, ja Keski- ja Itä-Euroopan maiden ponnisteluja on arvioitava tämän viisaan toteamuksen valossa.

Voggenhuber
Arvoisa rouva puhemies, hyvät naiset ja herrat, kun luunkovat miehet vasemmalta ja oikealta ovat nyt tehneet kunniaa toisilleen - on ilmeisesti oltava luunkova, jotta voi päästä kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan jäseneksi - olen erittäin iloinen, että voin institutionaalisten asioiden valiokunnan jäsenenä luopua tästä mielestäni erittäin arveluttavasta ominaisuudesta. Haluaisin vain mielelläni muistuttaa sisäasiain valiokunnan jäseniä siitä, että he ovat myös kansalaisvapauksien valiokunnan jäseniä, asiasta, joka heiltä aina unohtuu!
Amsterdamin sopimuksessa on monia hullunkurisia lauseita, mutta yksi hullunkurisimmista määräyksistä on varmaan 29 artikla, joka luonnollisesti esitetään myös tässä mietinnössä. Siellä lukee: EU: n tavoitteena on antaa kansalaisille korkeatasoinen suoja vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla alueella. Vapautta ei toisteta. Oikeutta ei toisteta. Vain turvallisuus toistetaan. Tämä epäsuhtaisuus on myös tämän mietinnön epäsuhtaisuutta.
Jos tekee näiden arvojen oikeus, vapaus ja turvallisuus epäsuhtaisuudesta politiikan epäsuhtaisuutta ja häiritsee tätä tasapainoa, tekee politiikkaa ihmisten pelolla! Sillä ei poisteta pelkoa vaan lietsotaan sitä. Tämän oikeuteen ja vapauteen perustuvan alueen ja turvallisuuspolitiikan välinen epäsuhtaisuus on tämän mietinnön olennainen arvostelua herättävä kohta. Mietintö asettaa kyllä vaatimuksia oikeusvaltion turvaamisesta, demokraattisten instituutioiden vakaudesta. Se ei kuitenkaan aseta vaatimuksia meille itsellemme, kuten voisimme olettaa, joilla nämä asiat ovat epäjärjestyksessä, vaan Keski- ja Itä-Euroopan maille. Aivan kuin oikeusvaltio olisi turvallisuuden alueella taattu Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen alkaessa toimia tai parlamentin saadessa sanoa sanansa, aivan kuin perusoikeuksien luettelo suojaisi kansalaisoikeudet! Aivan kuin moitteita instituutioiden epävakaudesta ja oikeusvaltion puutteesta ei voitaisi kääntää kohdistumaan ensi sijassa meihin itseemme! Siihen tämä mietintö ei tuhlaa sanaakaan.
Mietinnössä vaaditaan yhtenäistä pakolaispolitiikkaa. Mutta siinä ei puhuta sanaakaan Geneven sopimuksesta, jonka juuri Euroopan unionin politiikka pala palalta tekee pätemättömäksi. Oikeusvaltioon vedotaan, mutta ainoastaan muiden velvoittajana. Tämä epäsuhtaisuus on arvoja koskevan tietoisuutemme vakavaa epäsuhtaisuutta.
Tämän mietinnön toinen epäsuhtaisuus ilmeni harvoin näin selvästi. Sen muodostaa epäsuhtaisuus kuormituksessa, jota sysäämme itsellemme ja Itä-Euroopan valtioille. Teemme tällä politiikalla Itä-Euroopan valtioista Euroopan unionia turvaavan etumaaston, muuton etumaaston, pakolaisten etumaaston. Teemme niistä suorastaan linnoituksen luiskan määräämällä niitä ratkaisemaan oleellisia ongelmiamme auttamatta niitä siinä ollenkaan.
Schengen ennen liittymistä, viisumipolitiikka ennen liittymistä, yhteisen turvapaikkapolitiikan omaksuminen ennen liittymistä, ilman mitään vastapalvelusta! Se ei ole politiikkaa, jonka ansiosta syntyy vapauteen ja oikeuteen perustuva alue.

Buffetaut
Arvoisa rouva puhemies, arvoisat kollegat, Länsi-Euroopan maat lunastivat tietyllä tavalla Jaltan konferenssin aikana vapautensa Keski- ja Itä-Euroopan maiden orjuuden ja tuhon hinnalla. Valitettavasti on pahoiteltava sitä, että unionin jäsenvaltiot ja itse Euroopan unioni eivät ole tosiasiallisesti edistäneet näiden maiden vapauttamista, mutta ne ovat vapautuneet aivan itse ja sellaisten ainutlaatuisten henkilöiden kuin Lech Walsan, Václav Havelin - voisin mainita myös muita - ja luonnollisesti paavi Johannes Paavali II: n ansiosta. Ja jos Eurooppa nykyisin viimein hengittääkin molemmilla keuhkoillaan, kuten tämä suuri paavi on todennut, se on tapahtunut ensiksikin näiden ihmisten ja näiden kansojen vastarinnan ja ajatuksenvapauden ansiosta.
Olemme siten velkaa näille maille. Olemme niille velkaa ja niitä on autettava löytämään oikea tie oikeusvaltion vapauden avulla. Näiden maiden useat tuomarit - tästä mainittiin hetki sitten - sekä useat poliisit ja virkamiehet ovat tunteneet vain totalitaarisen ja painostavan valtion. Heidän on siten opeteltava uudestaan, millainen on ihmisoikeuksia sekä siviili- ja poliittisia oikeuksia kunnioittava yhteiskunta.
Siksi tämän moraalin nimessä, jota me yhdessä puolustamme, herra Posselt on täysin oikeassa pyytäessään vahvempaa yhteistyötä Euroopan unionin jäsenyyttä hakevien valtioiden kanssa, jotta niitä autettaisiin tämän todellisen oikeusvaltion tehokkaassa perustamisessa. Esittelijä painottaa myös aivan oikein, että Amsterdamin sopimukseen sisältyvät ulkorajojen ylittämistä, sisäisten rajojen tarkastusten poistamista, turvapaikkaa ja maahanmuuttoa koskevat määräykset ovat näille maille erityisen vaikeita toteuttaa tässä ensimmäisessä vaiheessa ja olen samaa mieltä myös tässä asiassa Habsburg-Lothringenin prinssin kanssa.
Vaikka onkin totta, että velvollisuutemme on helpottaa Itä-Euroopan maiden kehitystä ja myötävaikuttaa siihen, että niiden yhteiskunnat kunnioittaisivat jälleen henkilöiden oikeuksia, on myös selvää, että meidän on tehtävä tämä hienotunteisesti asettumatta opetuksen antajan asemaan.
Lopuksi annan tunnustusta sille, että herra Posselt on muistuttanut meitä velvollisuuksistamme Itä-Euroopan kansakuntia kohtaan. Tämä koskee sekä kansainvälisiä että ihmisten välisiä suhteita: elämään ei kuulu ainoastaan oikeuksia, vaan myös velvollisuuksia.

Thors
Arvoisa rouva puhemies, arvoisa komissaari, haluaisin ottaa esiin neljä asiaa, mutta haluan ensiksi sanoa, että olen todella iloinen siitä, että nimenomaan komissaari Gradin on paikalla, sillä juuri hän on osallistunut lapsilla ja naisilla käytävän kaupan vastaiseen taisteluun, mikä myös on osa tätä mietintöä.
Sitten niihin neljään asiaan, jotka haluan ottaa esiin: ensiksi toivon, että hakijamaiden kanssa aloitettava niin kutsuttu säännöstöjen siirtäminen kansalliseen lakiin toteutetaan samalla tavalla kaikkien maiden osalta, riippumatta siitä, käydäänkö neuvotteluja vai ei. Olemme kuulleet huhuja vaarallisista tapauksista, joissa näin ei ole menetelty.
Toinen asia liittyy tulevaan, hallintojen väliseen yhteistyöhön, toisin sanoen siihen, että niiden 1500 henkilön, jotka lähtevät jäsenvaltioista hakijamaihin työskennelläkseen niissä, on todellakin työskenneltävä oikeudellisella ja juridisella sektorilla. Kyseessä on apu ihmiseltä ihmiselle hallinnon kentällä ja sitähän me ennen kaikkea tarvitsemme.
Kolmanneksi, pelkät liittymiset sopimuksiin eivät yksin riitä, vaan ne on myös sovellettava käytäntöön, esimerkiksi YK: n lapsen oikeuksien sopimus; juuri tämän otamme huomioon ELDR: n tarkistusehdotuksissa.
Neljänneksi ja viimeiseksi olen huolissani siitä, että hakijamaissa ei käydä pelkästään ihmiskauppaa vaan jopa ihmiselinten kauppaa; Suomessa olemme valitettavasti kuulleet, että sellaista on esiintynyt hakijamaissa.

Gradin
Suhtaudun erittäin myönteisesti Posseltin mietintöön laajenemisesta ja oikeus- ja sisäasioista. Oikeus- ja sisäasioiden merkitys tulee olemaan paljon suurempi tämän laajenemisen yhteydessä kuin edellisten. Tähän on monta syytä: huomattavasti laajempi EU: n säännöstö; Schengenin säännöstön sisällyttäminen osaksi lainsäädäntöä; rajoja ylittävän järjestäytyneen rikollisuuden kasvu, huumeiden ja ihmisten salakuljetus mukaan lukien; ja, mikä tärkeintä, eurooppalaisten kansalaisten turvallisuutta ja oikeutta koskevat vakavat huolenaiheet. On olemassa ilmeinen yhteys sen suojan välillä, jota voimme tarjota kansalaisillemme rikollisuutta ja väkivaltaa vastaan sekä ehdokasmaiden kansalaisille tarjoamamme liikkumisvapauden välillä.
Mielestäni laajenemisprosessi oikeus- ja sisäasioiden alalla on seuraavanlainen. Oikeus- ja sisäasiainministerit ja minä olemme tehneet kovasti töitä varmistaaksemme, että näille asioille annetaan etusija liittymisneuvotteluissa. Olemme nyt saavuttaneet hyvän tasapainon niiden tarpeiden välillä, jotka koskevat toisaalta Luxemburgissa sovittujen puitteiden säilyttämistä ja toisaalta kansalaistemme niihin huolenaiheisiin vastaamista, joiden mukaan meidän tulisi kiinnittää erityistä huomiota oikeus- ja sisäasioihin.
Haluaisin tehdä eron neuvottelujen ja avun välillä. Ehdokasmaiden kanssa käytävät neuvottelut valmistellaan neuvoston perinteisissä rakenteissa. Tämä rakenne on tuttu edellisen laajenemisen yhteydestä. Se koostuu laajenemista valmistelevasta ryhmästä, COREPERista ja yleisten asioiden neuvostosta. Neuvottelut sinänsä käydään kahdenvälisissä hallitusten välisissä konferensseissa kunkin ehdokasmaan kanssa. Nämä konferenssit aloitettiin kaksi päivää sitten. Neuvottelut johtavat liittymissopimuksiin; ne koskevat lähinnä siirtymäkausia. Tämä tarkoittaa: missä vaiheessa uuden jäsenvaltion täytyy sisällyttää yhteisön säännöstö osaksi lainsäädäntöään, jotta se voidaan hyväksyä jäseneksi?
Liittymissopimuksissa ei käsitellä säännöstön sisällyttämisen ja täytäntöönpanon laatua käytännössä. Liittymissopimuksissa itse asiassa oletetaan, että säännöstö pannaan täytäntöön asianmukaisesti siitä päivästä lähtien kun se on sisällytetty lainsäädäntöön. Joten täytäntöönpanoa koskevat kysymykset on ratkaistava pikaisesti teknisen avun ja oikeudellisen valvonnan avulla.
Kokoamme parhaillaan yhteisön säännöstöä. Tämä suoritetaan yhdessä komission ja puheenjohtajamaan kanssa, ja K4-komitea osallistuu tähän täysin. Ensinnäkin suuri osa nykyisestä säännöstöstä koostuu ns. pehmeästä lainsäädännöstä, kuten päätöslauselmista tai julistuksista, jotka eivät ole oikeudellisesti sitovia edes omille jäsenvaltioillemme. Tämä säännöstö ei tarvitse siirtymäkautta. Toiseksi oikeusvaltioperiaatteesta ensimmäisen Kööpenhaminan kriteerin merkityksessä ei voida neuvotella. Sille ei voida laatia siirtymäsopimusta.
Tulliliiton osalta, joka kuuluu ensimmäisen pilarin säännöstöön, siirtymäkausien soveltaminen ei tunnu kovin todennäköiseltä, paitsi jos voimme taata turvalliset ja luotettavat tullipalvelut ulkorajoilla. Tässä tarvitaan paljon teknistä apua.
Tästä voimme siirtyä Schengenin säännöstöön, erityisesti sen suojamekanismiin. Tämä säännöstö edellyttää myös tehokasta rajavalvontaa ja korkeaa luotettavuuden tasoa. Neuvosto ei ole vielä päättänyt, millä tavalla Schengenin säännöstöstä tehdään osa unionin säännöstöä Amsterdamin sopimuksessa. Kun tämä on tehty, epäilen, että tämä säännöstö on hyväksyttävä kokonaisuudessaan. Schengenin säännöstöön ei hyväksytä vain puolittaista jäsenyyttä. Schengenin sopimusta sellaisenaan sekä siihen liittyviä etuja, kuten rajatarkastusten lopettamista, sovelletaan käytännössä, kun kaikki sen ehdot on täytetty. Johtopäätöksenä totean, että oikeus- ja sisäasioiden alan säännöstöä täytyy soveltaa heti liittymisen ensimmäisestä päivästä lähtien, jos kaikki perustamissopimuksessa taatut vapaudet aiotaan myöntää. Tämä on valtava haaste, joka edellyttää paljon teknistä apua etukäteen. Komissio esittää yhteisön säännöstön kaikille jäsenehdokkaille niin sanotun seulontamenettelyn yhteydessä, joka alkaa huhtikuussa.
Puheenjohtajamaa auttaa komissiota tässä tehtävässä oikeus- ja sisäasioiden osalta. Uusi säännöstö on sisällytettävä tähän menettelyyn sitä mukaa kun neuvottelut etenevät. Luxemburgin Eurooppa-neuvosto päätti neuvottelumenettelyistä. Yleisten asioiden neuvoston ja COREPERin on neuvoteltava K4-komitean kanssa, joka on oikeus- ja sisäasioiden neuvottelu- ja koordinaatioelin koko neuvotteluvaiheen aikana. Tämä antaa oikeus- ja sisäasiainministereille sananvaltaa neuvotteluiden valmisteluissa. Olen valmis kertomaan parlamentille säännöllisin väliajoin saavutetusta edistyksestä.
Haluaisin nyt siirtyä valvontaa ja apua koskevaan kysymykseen. Valvonta ja apu tulevat olemaan ainakin yhtä tärkeitä kuin neuvottelut. Komission mielestä jäsenvaltiolla ja niiden asiantuntijoilla on tässä aina ollut erittäin rakentava rooli. Haasteena on nyt tunnistaa missä, milloin ja miten valtavaa teknistä apua on annettava. Uskon, että tätä voidaan tehdä monella tavalla. Ensinnäkin puheenjohtajamaa on antanut avauslausunnon jokaiselle ehdokasmaalle, joka on hyväksytty neuvotteluihin. Siinä esitetään joitakin tärkeimpiä viestejä jäsenehdokkaalle ja se sisältää suoraviivaista puhetta oikeus- ja sisäasioista.
Toiseksi yleisten asioiden neuvosto on päättänyt tulevan kumppanuuden ensisijaisista tavoitteista. Myös tässä neuvosto on käyttänyt suoraviivaista kieltä ja puhunut kansalaisten turvallisuutta ja oikeutta koskevista huolenaiheista. Haluaisin muistuttaa Luxemburgissa tehdystä päätöksestä, jonka mukaan meidän tulisi laatia erityinen liittymistä edeltävä strategia Kyprosta varten. Oikeus- ja sisäasioita korostettiin erityisesti.
Kolmanneksi liittymiskumppanuuden yhteydessä hakijamaat tulevat piakkoin esittämään kansalliset ohjelmat säännöstön hyväksymisestä. Haasteena on tuolloin arvioida, mitä apua ne tarvitsevat säännöstön täytäntöönpanemiseksi. Oikeus- ja sisäasioiden alalla apua tulevat antamaan lähinnä jäsenvaltioiden julkisen hallinnon asiantuntijat. Tuolloin meidän on tunnistettava sopivat asiantuntijat, tarjottava heidän palveluksiaan ja rahoitettava koko toiminta. Komissio on jatkuvasti korostanut sisä- ja oikeusministeriön asiantuntijoiden roolia ehdokasmaiden tukemisessa niiden valmistautuessa jäsenyyteen. Komissio on puolestaan valmis rahoittamaan asiantuntijoiden siirtoon liittyvät palkat ja kustannukset. Tämä prosessi on jo alkanut viime kesänä perustetun yhteysverkon ansiosta.
Monet Posseltin mainitsemista ohjelmista kuuluvat parhaillaan käynnissä oleviin avustusohjelmiin, ja uudessa PHAREohjelmassa, kuten tiedätte, 30 % varoista on varattu instituutioiden perustamiseen. Tämä edellyttää, että vahvistetaan demokraattisia elimiä, oikeusvaltioperiaatetta, tuomioistuimen toimintaa, turvapaikka- ja siirtolaispolitiikkaa, rajavalvontaa ja niin edelleen. Me aiomme myös avata ODYSSEUS-, OISIN-, GROTIUS- ja FALCONE-ohjelman kaltaisia olemassa olevia yhteisöohjelmia ehdokasmaille. Ne ovat jo nyt mahdollisia edunsaajia, mutta niiden osallistuminen ohjelmiin edellyttää laajaalaista päätöstä, joka sisältää muutakin kuin vain oikeus- ja sisäasioita. Poliisikoulutuksen osalta haluaisin mainita, että jo nyt Keski- ja Etelä-Euroopan maissa toimii kolme eri poliisiopistoa. Epäilen, olisiko yhdellä uudella opistolla enää mitään lisäarvoa.
Neljänneksi liittymiskumppanuuden kautta myönnetyllä avulla on omat ehtonsa. Jotain tiettyä hanketta ei automaattisesti uusita, jos emme ole vakuuttuneita sen laadusta. Lisäksi lukuisia ohjelmia sovelletaan niiden ongelmien mukaan, jotka mahdollisesti käyvät ilmi neuvotteluissa tai Luxemburgissa päätettyjen säännöllisten seurantamenettelyjen yhteydessä. Säännölliset seurantamenettelyt on tarkoitettu jokaiselle kymmenelle Itä- ja Keski-Euroopan ehdokasmaalle. Menettely perustuu komission kertomukseen, ja se laaditaan ensimmäistä kertaa tämän vuoden loppupuolella. Oikeus- ja sisäasiat tulevat olemaan erittäin tärkeitä tässä seurantakertomuksessa. Voisin myös mainita järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa koskevan sopimuksen, joka Cardiffin Eurooppa-neuvoston on vielä hyväksyttävä. Kaikki nämä aloitteet tukevat toisiaan ja korostavat oikeus- ja sisäasioiden ehdotonta etusijaa tulevan laajenemisen yhteydessä, eikä tämä ole mikään tyhjentävä luettelo.
Joten laajeneminen kestää useamman vuoden. Jokainen on yhtä mieltä siitä, että kehitys oikeus- ja sisäasioissa on tärkeä ja että niillä on tärkeä merkitys laajenemisprosessin onnistumiselle kokonaisuudessaan.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 9.00.
Annan nyt puheenvuoron herra Schulzille, joka on pyytänyt sitä minulta työjärjestyksen 108 artiklan nojalla.

Schulz
Arvoisa rouva puhemies, viittaan tähän työjärjestyksen artiklaan, koska en voi jättää vastaamatta herra Voggenhuberin puheeseen siltä osin kuin se koskee minua.
Haluaisin huomauttaa kolmesta asiasta, jotka koskevat ja järkyttävätkin minua. Ensinnäkin: huomautuksen, että luunkovien liittoutuma olisi keskustellut täällä - herra Voggenhuberia tulkiten - torjun päättäväisesti. Minä kuvasin, mitä minulle kerrottiin kollega Posseltista, ja tiivistin sen sanoen, että hän on luunkova oikeistolainen. Se oli siis lainaus, ei oma sanavalintani. Totean sen.
Toiseksi: esitin sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän kannatuksen perustellen sitä niin, että herra Posselt on tullut meitä pitkälle vastaan. Sanon nyt miksi. Hän otti mietintönsä keskeiseksi tiedoksi alueet perusoikeudet, ihmisoikeudet ja vähemmistöjen oikeudet, oikeusvaltion lujittaminen, syrjivien määräysten poistaminen ja EU: n kasvavan säännöstön hyväksyminen. Totean sen. Sen vuoksi totean kolmanneksi: koska asiat ovat näin ja voimme tietää tai paremminkin meidän täytyy tietää, jos ryhdymme tällaiseen keskusteluun - vihje herra Voggenhuberille - että työjärjestys ei kiellä parlamentin jäseniä lukemasta mietintöjä, ennen kuin he puhuvat niistä!

(Herra Voggenhuber pyysi puheenvuoroa.)

Puhemies
Herra Voggenhuber, emme voi aloittaa keskustelua. Annan teille kuitenkin puheenvuoron menettelyjä koskevan esityksen tekemiseksi olettaen, että pyydätte sitä juuri tässä tarkoituksessa. Työjärjestyksessä ei määrätä siitä, että vastataan kollegalle, joka on vedonnut 108 artiklaan. Myönnän teille kuitenkin menettelyjä koskevan esityksen.

Voggenhuber
Arvoisa rouva puhemies, haluaisin turvautua juuri tuohon artiklaan, ja olen sitä mieltä, että oikeutetusti, sillä nyt puhuttiin nimenomaan ja henkilökohtaisesti minulle, mitä en itse tehnyt puheessani, sillä en maininnut herroja kollegoja ollenkaan nimeltä. Myönnän hänelle kuitenkin mielelläni tuon oikeuden. Uskon, että jos herra Schulz olisi kuunnellut minua, hän olisi huomannut, että juuri se, mihin hän tukeutuu, oli yksi arvosteluni pääkohteista, nimittäin se, että oikeusvaltion turvaaminen, oikeusvaltion vaatimus, instituutioiden vakauden vaatimus eivät kohdistu meihin itseemme, kuten asioiden tila vaatisi, vaan uskomattoman moraalisen ylimielisyyden vallassa Itä- ja Keski-Euroopan maihin. Tein uskoakseni selväksi, että arvostelu on juuri sitä, että tässä kolmannessa pilarissa, tässä yhteistyössä oikeus- ja sisäasioissa ei ole selvitetty Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asemaa, että meillä ei ole perusoikeuksien luetteloa, että meillä ei ole parlamentaarista ja oikeudellista valvontaa tällä alueella ja että moraalisen syyttävän sormen pitäisi tässä asiassa osoittaa varmaan meitä itseämme, ennen kuin osoitamme sillä muita. Se on kai tämän mietinnön aivan ilmeinen puute; se, että se ei tuhlaa siihen sanaakaan, on varmaan kuvaavaa!

Posselt
Arvoisa rouva puhemies, minulle puhuttiin kaksi kertaa eli minun pitäisi oikeastaan 108 artiklan mukaan puhua kaksi kertaa. Haluaisin sydämellisesti kiittää kollegojani tuesta ja hyvästä yhteistyöstä, nimenomaan myös kollega Schulzia ja muita. Haluaisin kuitenkin myös sanoa, että herra Voggenhuberin pitäisi tulevaisuudessa joko lukea mietinnöt tai - jos hänellä ei ole aikaa siihen - vaihtaa puheensa kirjoittajaa, sillä mietintöni on aivan selvästi saattanut oikeusvaltion ja sisäisen turvallisuuden tarkkaan tasapainoon. Otin tällöin muuten vastaan - en yhtään arastele puhua siitä täällä - vaikutteita ja esityksiä kollega Rothilta, en kaikkia hänen haluamiaan mutta kuitenkin joitakin. Niitä olivat kuitenkin jotkin olennaiset muutokset - myös sen ansiosta saimme aikaan laajan yhteisymmärryksen. Kollega Roth pidättäytyi muuten äänestämästä. Kaikki muut valiokunnassa kannattivat mietintöä. Hän ei esittänyt täysistunnossa tarkistuksia. Tekään ette esittänyt tarkistuksia. Kysyn itseltäni, miksette oikeastaan? Siksi uskon, että se on eräänlaista valmiustilassa oloa, jolle ei todellakaan pidä antaa liikaa merkitystä!
(Suosionosoituksia PPE-ryhmältä)

Puhemies
Herra Posselt, joka tapauksessa ja työjärjestyksen 108 artiklasta riippumatta, on täysin selvää, ettei voida kieltäytyä myöntämästä puheenvuoroa esittelijälle, joka pyytää sitä.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 9.00.
Herra Voggenhuber, olette mielestäni kohtuuton. Haluan mielelläni antaa teille puheenvuoron, mutta siinä ei ole paljon järkeä. Mielestäni selitys oli hyvin selkeä.

Voggenhuber
Arvoisa rouva puhemies, tarkoitukseni ei ole käyttää väärin kärsivällisyyttänne. Jos keskustelussa ei pelkästään puhuta kaksi kertaa suoraan minulle vaan hyökätään kaksi kertaa minua vastaan, minulla on myös oikeus vastata molemmille puhujille. En halua jauhaa sitä liikaa, kiitän suurpiirteisyydestänne.
Haluaisin vain sanoa yhden asian mietintöjen lukematta jättämisestä. En tiedä, voiko mietintöjä kirjoittaa lukematta niitä, mutta mikäli se on joillekin kollegoille mahdollista, saan ehkä lainata yhtä ainoaa katkelmaa, jota myös herra Posselt lainasi, aivan kuin se koskisi EU: ta itseään; se on kuitenkin, kuten esitin, tarkoitus ymmärtää nimenomaan Keski- ja Itä-Euroopan maiden liittymisedellytykseksi. Joku voi kenties olla luunkova laintulkitsija täällä parlamentissa, mutta hänen pitäisi minun mielestäni kuitenkin edes tuntea omat mietintönsä, jotta voisi puolustaa niitä hieman paremmin.

Keskinäinen oikeusapu rikosasioissa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Buffetaut'n laatima kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietintö (A40122/98) yleissopimuksesta Euroopan unionin jäsenvaltioiden keskinäisestä oikeusavusta rikosasioissa (5202/98 - C4-0062/98-98/0902(CNS)) ja ehdotuksesta yhteiseksi toiminnaksi rikosasioissa annettavaan keskinäiseen oikeusapuun sovellettavista hyvistä toimintatavoista (13300/97 - C4-0069/98-98/0903(CNS)).

Buffetaut
Arvoisa rouva puhemies, arvoisat kollegat, Euroopan unionin jäsenvaltioiden välinen vahvistettu yhteistyö osoittaa täyden lainmukaisuutensa toissijaisuusperiaatteessa, kun on selvää, että tämä yhteinen työ on tehokkaampaa kuin jokaisen jäsenvaltion erillinen toiminta. Onko tälle yhteistyölle kuitenkaan olemassa lainmukaisempaa aluetta kuin kansainvälisen rikollisuuden torjunta? Olisi tosiaankin varsin ristiriitaista, jos tavaroiden ja henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta hyötyisivät etupäässä pahantekijät, kansainväliset rikolliset ja laaja kansainvälinen rikollisuus. Kaikenlaisten rajatarkastuksien poistaminen voi vain lisätä tätä vääristymää. Siten on entistä tarpeellisempaa helpottaa konkreettisella, käytännöllisellä, realistisella ja tehokkaalla tavalla Euroopan unionin jäsenvaltioiden keskinäistä oikeusapua.
Seitsemän Euroopan tuomaria korosti kuuluisassa valituksessaan, että rakennettavana olevan, näkyvän, virallisen ja kunnioitettavan Euroopan rinnalle - käytän samoja termejä kuin he - kätkeytyy vähemmän tunnustettavissa oleva rikollisten ja mafian Eurooppa. Taistellakseen tätä Eurooppaa vastaan he pyysivät erityisesti keskinäisen oikeusavun eurooppalaisen yleissopimuksen tarkistamista ja suosittivat joitakin käytännön toimia, kuten kenen tahansa eurooppalaisen tuomarin mahdollisuutta kääntyä suoraan kenen tahansa toisen eurooppalaisen tuomarin puoleen.
Keskinäistä oikeusapua koskeva yleissopimusluonnos ja keskinäisen oikeusavun hyviä käytäntöjä koskeva yhteinen toimintasuunnitelma vastaavat osaksi tähän huolenaiheeseen. Nämä kaksi tekstiä liittyvät sitä paitsi Amsterdamin Eurooppaneuvoston päättämän rikollisuuden torjuntaa koskevan toimintasuunnitelman kehykseen.
Jäsenvaltiot ovat ilmeisesti kohdanneet vaikeuksia, koska meille on toimitettu itse asiassa melko typistetty ja alustava teksti. Nyt on jo julkaistu muutettuja versioita, joita meille ei ole toimitettu. Meidän kannaltamme on aika toivotonta ja epätyydyttävää antaa lausunto näistä teksteistä, joista tiedetään, että niitä on jo muutettu. On aiheellista korostaa myös, että kaiken lisäksi viime joulukuussa pidetyssä oikeus- ja sisäasioiden neuvoston kokouksessa päätettiin lykätä joidenkin erityisen arkaluontoisten kysymysten käsittelemistä ja viitata lisäpöytäkirjaan, josta meillä ei ole tietoa. Tällainen toimintatapa ei ole missään mielessä tyydyttävä, ei meille eikä sitä paitsi oikeuden käyttäjille, joiden on vedottava eri oikeudellisiin välineisiin hajautettuihin teksteihin. Seurauksena on sitä paitsi eräs merkittävä ongelma, johon neuvottelijat törmäävät oikeuden arkaluonteisella alalla: jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmien vastavuoroisen luottamuksen puute.
Kyse on kuitenkin kansakunnista, jotka tunnustavat kaikki oikeusvaltion, mutta oikeudelliset ja filosofiset perinteet vaihtelevat valtiosta toiseen. Kirjoittamaton oikeus, roomalainen oikeus, Napoleonin lakikokoelma. Lisäksi oikeus ja rikosprosessit koskettavat henkilöiden vapauden ja kansallisen itsemääräämisoikeuden olennaisia osia.
Tällaisilla aloilla käytännöllisyys on asetettava etusijalle, jos haluamme saavuttaa tuloksia. Valtioiden välinen yhteistyö on epäilemättä kaikkein tehokkain keino, koska se rauhoittaa valtioita ja sillä vältetään periaatteellinen vastustaminen.
Millainen on sitten kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan hyväksymien tarkistusten luonne? Antaa neuvoston tekstille tehokkuutta, jopa uhkarohkeutta. Mielestämme on siten tarpeellista muistuttaa oikeudellisen yhteistyön strategisesta merkityksestä järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa, painottaa tarvetta asettaa oikeuden alan ammattilaisten käyttöön johdonmukaisia ja helposti sovellettavia välineitä, vahvistaa, että on tärkeää edistää oikeusjärjestelmien välistä keskinäistä luottamusta, ottaa huomioon tutkimusten ja prosessien nopeusvaatimukset kunnioittaen samalla puolueettomuutta ja oikeutta, pyrkiä poistamaan oikeudellisen yhteistyön esteet, ottaa huomioon puolustuksen vaatimukset ja lopuksi rohkaista oikeusviranomaisten välistä suoraa viestintää.
Haluaisin korostaa tätä viimeistä kohtaa. Se on tosiaankin yksi oikeuden alan ammattilaisten toistuvista pyynnöistä, joka on oikeuden tehokkaan hallinnan edellytys. Yleissopimusluonnoksessa on määrätty tästä mahdollisuudesta, mutta siinä annetaan valtioille välitön mahdollisuus jättäytyä tämän yksinkertaistetun menettelyn ulkopuolelle. Suora viestintä on kuitenkin tehokkuuden olennainen aines. Siksi mielestämme siitä vapauttaminen voisi aiheuttaa käytännössä sen, että yleissopimuksesta poistettaisiin yksi sen sisällön mielenkiintoisimmista näkökohdista. Siksi ehdotamme tämän mahdollisuuden poistamista.
Lopuksi haluaisin kiittää kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan kaikkia kollegoitani, jotka ovat tukeneet minua ammattitaitoisesti ja kohteliaasti, ja valittaa sitä, että neuvosto pyytää meiltä lausuntoja jo muutetuista teksteistä.

Ullmann
Arvoisa rouva puhemies, taas kerran joudumme kohtaamaan lainsäädäntöä, joka tuskallisesti tekee meidät tietoiseksi unionin todellisen oikeuden ja pelkästään valtioiden välisten määräysten välisestä erosta. Sopimus ja yhteinen toiminta täydentävät vain keskinäistä oikeusapua rikosasioissa koskevaa yleissopimusta vuodelta 1959 ja vastaavaa Benelux-sopimusta vuodelta 1962, jotka on tarkoitus saattaa ajan tasalle Schengeniin liittäen ja nykyiseen tekniikkaan mukauttamalla.
Onko tämä hanke onnistunut? Kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan tarkistukset osoittavat, kuinka paljon tässä asiassa on vielä tehtävää. Parlamentin olisi siksi joka tapauksessa hyväksyttävä herra Buffetaut'n ehdottamat tarkistukset sekä hänen anomansa määräajan lyhennys, koska kyseessä ovat välttämättömät täsmennykset. Poikkeuksia on yksi - sallinette, herra kollega, että sanon: tarkistuksen 23 osalta pitäisi säilyttää kohdassa b) neuvoston teksti. Esitetty tarkistus johtaa nähdäkseni heikennykseen, mikä ei vastaa tarkistustenne muuta tasoa.
Olemmeko nyt saaneet aikaan välineet, jotka vastaavat rikollisuuden torjunnan ja oikeussuojan nykypäivän vaatimuksia? Uskon, että ei: aivan niin kuin ei saatu aikaan niin sanottua Schengenin määräysten yhteisöllistämistä Amsterdamin sopimuksen avulla. Emme tarvitse antiikkisten sopimusten täydennyksiä yhä uusilla byrokraattisilla määräyksillä vaan rajaliikenteen, maahan muuttavien pakolaisten turvapaikkaoikeuden sekä unionin kansalaisten perusoikeuksien suojan tällä välin määräyksiä tarvitseviksi muuttuneiden oikeudellisten ulottuvuuksien eurooppalaistamista. Mutta missä on poliittinen tahto tällaiseen eurooppalaistamiseen? Kysymys, joka suuntautuu ensimmäiseksi Euroopan parlamenttiin eli meille itsellemme!

Schulz
Arvoisa rouva puhemies, hyvät naiset ja herrat, tavoitteena oleva sopimus ja yhteinen toiminta juontavat juurensa neuvoston järjestäytyneen rikollisuuden vastaisesta toimintasuunnitelmasta. Toivon, etten joudu taas riitaan kuulijoiden ja parlamentin jäsenten kanssa, jos sanon, että järjestäytynyttä rikollisuutta on torjuttava! Se on välttämätöntä.
Sen vuoksi meidän on keskusteltava myös siitä, että tämä meille 14. ja 20. tammikuuta toimitettu sopimus kuvaa ensinnäkin neuvoston olennaista panosta toimintasuunnitelmassa tavoitteeksi asetettujen asioiden toteuttamiseksi. Kollega Ullmann viittasikin jo siihen, että voimassa olevia sopimuksia on kehitettävä. Tavoitteena on kehittää edelleen ja täydentää 20. huhtikuuta 1959 tehtyä keskinäistä oikeusapua rikosasioissa koskevaa eurooppalaista yleissopimusta, sen 17. maaliskuuta 1978 tehtyä lisäpöytäkirjaa, Schengenin sopimuksen soveltamisesta 14. kesäkuuta 1990 tehtyä yleissopimusta ja 27. kesäkuuta 1962 tehtyä luovuttamista ja keskinäistä oikeusapua rikosasioissa koskevaa Benelux-sopimusta ja helpottaa niiden soveltamista.
Näette jo mainitsemieni sopimusten ja päivämäärien luettelosta, miten vaikea ongelma meillä on ja miten vaikea tehtävä kollega Buffetaut'n piti vastaanottaa. Hänen oli nimittäin yritettävä vanhojen sopimusten pohjalta, jotka laadittiin aikana, jolloin ei edes rohkeimmissa unelmissa osattu uneksia rakenteista, jotka meillä nyt on olemassa, tehdä oikeutta vaatimuksille, joita Euroopan yhdentyminen ja erityisesti taloudellinen yhdentyminen aiheuttavat. Sillä yhtä kohtaa ei ole syytä asettaa kyseenalaiseksi: rajoittamaton taloudellinen toiminta, joka on mahdollista Euroopan unionissa, johtaa myös rajoittamattomaan harmaaseen talouteen liittyvään toimintaan, johon yritetään Euroopan unionissa vastata ensi sijassa tiiviimmällä poliisiyhteistyöllä. Toistan vielä, yritetään, sillä Europolin toimintahan ei käynnisty vielä riittävästi, puhumattakaan taakasta, joka estää Europolin toimintaa - ainakin sosiaalidemokraattisen ryhmän mielestä se on taakka - nimittäin siitä, että tälle poliisiryhmälle annettaisiin lopultakin jo kauan tarvittu mahdollisuus toimia unionin tasolla, se on vielä kaukana.
Olettakaamme, että olisi olemassa tämä Euroopan laajuisesti toimiva poliisi, jolle olisi myönnetty oikeudet ja luonnollisesti myös valvontavaltuudet, oikeusvaltioon perustuvat - jotta äskeinen kollega ei kiihdy taas - ei siltikään olisi saatu aikaan sitä, että tuloksia, joita tällainen poliisitoiminta toisi tullessaan, voitaisiin oikeudellisesti hyödyntää vastaavasti tarvittavalla tavalla. Juuri siitä kollega Buffetaut'n mietinnöstä keskustelun pitää alkaa.
Käsiteltävänä oleva ehdotus täsmentää menettelytapoja, joiden yhteydessä keskinäistä oikeudellista apua annetaan, sekä pyynnön esittäneen jäsenvaltion, jolle oikeusapua annetaan, ilmoittamien muodollisuuksien ja menettelytapojen noudattamista. Siinä kuvataan rikoksen avulla hankittujen esineiden palauttamista, siihen tarvittavia menettelytapoja, jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä televiestinnän alueella - erittäin vaikea kappale. Siinä määrätään, miten oikeudenkäyntiasiakirjojen, mukaan lukien tarvittavien käännösten, lähettämisen ja luovuttamisen on tapahduttava. Lisäksi määrätään, mitä mahdollisuuksia kuulemisissa on, miten kuulemisia voidaan käydä videokokouksina, miten videokokousten vastaavien käännösten on sujuttava.
Ehdotuksessa kuvataan runsaasti muitakin asioita, joita en nyt mainitse enempää ja jotka olisivat tarpeen oikeudellisen yhteistyön mahdollistamiseksi kahden valtion välillä pyynnön esittävän valtionkin nykyiset rakenteet säilyttäen. Kun kerrotte tämän 15 valtiolla, joiden pitäisi nykyiset järjestelmät tiukasti säilyttäen päästä siihen, että ne toimisivat yhteistyössä laittomasti saatujen esineiden takavarikoinnista videoneuvotteluihin ulottuviin asioihin liittyvissä menettelyissä - kun olemme kääntäneet, mitä kaikkea ehdotuksessa esitetään, kaljussani kasvaa taas hiuksia, siitä olen aivan vakuuttunut! Näin emme varmaan pääse eteenpäin. Me tarvitsemme - ja siihen kollega Buffetaut viittasi, meidän yllätykseksemme - yhdenmukaistamisaikomuksen syventämistä.
Meidän on alettava oikeudellisen yhteistyön yhdenmukaistaminen tietyiltä hallittavissa olevilta alueilta. Tiedän, etten saa aina sanoa tätä rangaistuksetta edes omieni joukossa. Yhdenmukaistaminen merkitsee minulle: jos Euroopan unioni haluaa olla jatkuvasti toimintakykyinen - myös oikeudellisen yhteistyön alueella - sille on siirrettävä oikeuksia kansallisvaltioilta. Me olemme jatkuvasti, viime kuukausinakin, siirtäneet oikeuksia itsenäisiltä valtioilta Euroopan unionille. Olemme kaikki iloisia, että meillä on pian yhtenäinen valuutta Euroopan unionissa. Me toivomme, että kaikilla Euroopan unionin jäsenvaltioilla on maksuvälineenä euro. Me tiedämme, että juuri tässä parlamentissa kaikki ryhmät, jotka kannattavat euron käyttöönottoa, tekevät sen sen vuoksi, että toivovat sen lujittavan yhdentymistä. Toisaalta suurena vaikeutena on - sen osoittaa juuri keskustelu Buffetaut'n mietinnöstä - se, että emme ole sillä - poliisi- ja oikeusasioiden - alueella, jolla kansallisvaltio on vielä voimissaan, valmiita siirtämään toimivaltuuksia.
Jos luomme tällaisen talousalueen, jollaisen luomme, jossa on yhtenäinen valuutta, mutta pidämme kuin lapset hiekkalaatikolla kiinni siitä, että vain meidän yleiset syyttäjämme Saksassa voisivat saksalaisen oikeuden perusteella ja luonnollisesti vain ranskalaiset syyttäjät (procureur) tai vain Belgian syyttäjät (procureur du Roi) voisivat torjua rikollisuutta kunkin maan kansallisen oikeuden perusteella, minusta tulee joskus rikollinen! Se on Euroopassa helpompaa kuin kunnollisen työn hoitaminen!
Se, mistä keskustelemme, on osa Euroopan unionin elinkelpoisuutta. Näen kaikki nuo herttaiset ja mukavat juristit myös omassa valiokunnassani, näen heidät taas istumassa siellä, ja he sanovat, että siellä se taas mumisee itsekseen eikä käsitä ollenkaan, kuinka oikeusjärjestelmä toimii. Jos hän tietäisi, mitä kaikkia esteitä on olemassa, hän ei puhuisi noin! Mutta juuri, koska tarvitsemme niiden ihmisten rohkeutta, jotka eivät ole juristeja, päästäksemme eteenpäin oikeudellisessa yhteistyössä, sanon teille vielä kerran: ryhmäni mielestä parasta Buffetaut'n mietinnössä on se, että hän yrittää siinä tehdä selväksi, mikä muuten on hämmästyttävää hänen ryhmänsä miesjäsenelle, että pääsemme eteenpäin oikeudellisessa yhteistyössä ja keskinäisessä oikeusavussa rikosasioissa vain yhdenmukaistamalla voimakkaammin yhteistyötä yhteisiä toimintoja sovellettaessa ja yhä enemmän sellaisia menetelmiä käytettäessä, jotka ovat yhteisen kokemuksen mukaisesti osoittautuneet hyviksi.
Viimeinen huomautus menettelyistä, joiden armoilla tämä parlamentti on. Jos meitä kuunnellaan, neuvoston on oltava selvillä siitä, että kuulemismenettely on osa lainsäädäntömenettelyä. Se ei ole armopala, joka annetaan parlamentille, vaan se on osa lainsäädäntömenettelyä. Kun parlamentti sitten tämän lainsäädäntömenettelyn aikana - herra Buffetaut viittaa siihen - käsittelee tätä neuvoston tekstiä, joka meille on annettu, tämän mietinnön osalta muuten kovalla kiireellä, koska halusimme noudattaa neuvoston aikarajoituksia, kesken käsittelyn neuvosto menee ja muuttaa tekstinsä, niin että se, mitä teemme täällä, on taas osittain aivan turhaa, on sanottava neuvoston edustajille - täällä läsnä olija ei todennäköisesti ole siihen syyllinen, hänen on välitettävä viesti esimiehilleen: tämä parlamentti ei toivottavasti enää joskus suvaitse sitä, että neuvosto loukkaa jatkuvasti sen oikeuksia, nimenomaan kolmannen pilarin osalta! Siinä loukataan nimittäin samalla demokratiaa, ja sitähän demokraattisesti valittujen hallitusten pitäisi mahdollisimman hyvin välttää!
(Suosionosoituksia)
Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, aloitan PPE-ryhmän puolesta sanomalla, että kyseinen ryhmä puoltaa herra Buffetaut'n mietintöä, joka kertoo esittelijän erinomaisesta työstä ja kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan hyvästä yhteistyöstä.
Tämän jälkeen, herra puhemies, sallinette, että käännyn vertauskuvallisesti niiden puoleen, jotka kuuntelevat meitä lehteriltä, ja tulkitsen, mitä he varmaankin ajattelevat katsoessaan meitä tänään täällä puhumassa siitä, mistä keskustelemme ja miten keskustelemme siitä. Oletan, että he tuntevat olevansa yhtä aikaa hämmentyneitä ja voimattomia sen osalta, mitä me itse asiassa tunnustamme. Herra puhemies, ongelma on nimittäin hyvin selvä.
Olemme nähneet lukemattomia mielenosoituksia eri jäsenvaltioissa järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan, Espanjan terrorismin vastaisista mielenosoituksista Brysselin "valkoisen marssin" mielenosoituksiin asti, kaikenlaisten vastalauseiden kautta. Kaikissa jäsenvaltioissa tiedostetaan yhteisesti se, että kyseessä on yhteinen ongelma, johon me voimme puuttua vain yhdessä.
Tätä vastoin poliittinen aloite, jäsenvaltioiden poliittinen sysäys laahaa pahasti jäljessä. Silloin, kun annetaan julistuksia, puhutaan, miten on luotava yhteinen oikeus-, poliisi- ja oikeudellinen alue. Kuitenkin silloin, kun on toteutettava käytännössä näitä julistuksia, me hukumme edelleenkin määräysten viidakkoon; määräysten, joista monesti jopa kaikkein harjaantuneimpien lakiasiantuntijoiden on vaikea saada tolkkua menemättä sekaisin.
Sillä välin, kuten joka penkistä on jo sanottu - koska mielestäni tästä asiasta ollaan yksimielisiä - sisämarkkinat hyödyttää ennen kaikkea rikollisia, vaikka tämä onkin julmaa ironiaa.
No niin, herra puhemies, tätä mietintöä, joka epäilemättä herättää ajatuksia, on pidettävä myönteisenä, mutta siinä edetään hyvin pikkiriikkisin askelin. Melkein, jos sallitte minun olla hieman ironinen, vaikka aiheen vakavuus ei sitä ansaitsekaan, kyseessä on sitä paitsi " ontuva" askel. Miksikö sanon " ontuva" ? Koska tässä tapauksessa, herra puhemies, ja yhdyn myös siihen kaikkeen, mitä on myös sanottu tämän parlamentin joka penkistä, on suhtauduttu epäkunnioittavasti alun perin eri toimielimiin ja vieläkin epäkunnioittavammin kansalaisiin.
Herra puhemies, kyse ei ole enää siitä, että meille lähetetään säädösehdotus, joka ei vastaa sitä, mistä parhaillaan keskustellaan. Kyse on lisäksi siitä, että tämä säädösehdotus ei oikeastaan ole säädösehdotus. Emme voi pitää säädösehdotuksena sellaista säädöstä, joka on alun perin puutteellinen. Meillä on artikloja, kuten esimerkiksi 4 artikla, jonka ainoa sisältö on " poistettu " . Sama koskee 8 ja 9 artiklaa. Millainen tapa laatia määräyksiä tämä oikein on? Millainen oikeudellisesti sitova sisältö sillä on? Ja sitten meillä on kolmen pisteen sääntö: 12 artiklan 2 kohta, kolme pistettä; 12 artiklan 6 kohdan e ja g alakohdat, kaksi kertaa kolme pistettä, yhteensä kuusi pistettä; 15 artiklan 6 kohta, lisää pisteitä, ja lisäksi 16 artiklassa. Ja lisäksi meillä on sääntö, meille tuntematon sääntö - neuvoston olisi selitettävä meille, mistä se johtuu - joka koskee " sulkuja" , jotka vastaavat neuvoston kielellä niitä kysymyksiä, joista jäsenvaltiot keskustelevat. Emme kuitenkaan tiedä, mitä se tarkoittaa, että pyydetään parlamentilta lausuntoa näistä "sulkujen" väliin laitetuista lauseista.
Herra puhemies, tällainen menettelytapa ei ole tyydyttävä. Olemme tuominneet sen monta kertaa tässä parlamentissa. Emme voi sallia tällaista menettelypeliä. Se ei kuitenkaan johdu pelkästään siitä, että meidän on puolustettava institutionaalisia toimivaltuuksiamme - ja ilmaisen tässä kiitoksemme komissiolle, joka päinvastoin osoittaa kiitettävää kunnioitusta näitä kolmannen pilarin asioita kohtaan. Se ei johdu pelkästään siitä, että meidän on puolustettava toimivaltuuksiamme toimielimenä, vaan ennen kaikkea siitä, että me edustamme täällä Euroopan kansalaisia. Kansalaisia, jotka ovat tänään täällä ja jotka oletettavasti saavat hyvin sekavan käsityksen niistä edistysaskeleista, joita me parhaillaan toteutamme kolmannessa pilarissa.

Hager
Arvoisa puhemies, kun otamme huomioon esittelijän oikeutetusti esittämän arvostelun ja tarkistukset, pidän mietinnön perustana olevaa Euroopan unionin jäsenvaltioiden sopimusta keskinäisestä oikeusavusta rikosasioissa täysin sopivana välineenä ylikansallisen rikollisuuden torjumisen tämänhetkisten puutteiden jos ei kokonaan poistamiseksi niin ainakin vähentämiseksi.
Kansainvälisen puhelinvalvonnan on samoin oltava mahdollista kunkin valtion sisäinen oikeusjärjestys huomioon ottaen, kuten myös valvottujen kuljetusten, oikeusasiakirjojen mahdollisimman yksinkertaisen lähettämisen sekä todistajien ja asiantuntijoiden audiovisuaalisen kuulemisen yli rajojen ja syyttäjäviranomaisten oma-aloitteisen tietojenvaihdon.
Ne ovat välineitä, jotka järjestäytyneellä rikollisuudella jo pitkään on ollut käytössään, ja niiden laajentaminen syyttäjäviranomaisten välille pienentäisi teknistä etumatkaa, joka järjestäytyneellä rikollisuudella on. Hyväksymme sen vuoksi täysin mietinnön.

Gradin
Arvoisa puhemies, haluan onnitella kunnianarvoista jäsen Buffetaut'ta tärkeästä mietinnöstä, jossa käsitellään luonnosta yleissopimukseksi Euroopan unionin jäsenvaltioiden keskinäisestä oikeusavusta rikosasioissa. Nämä molemmat välineet ovat tarpeellisia taisteltaessa järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan. Se tarkoittaa myös sitä, että turvaamme yksittäisen ihmisen oikeusturvan rajattomassa Euroopassa.
Olen pitkään perustellut jäsenvaltioiden tuomioistuinten ja muiden oikeusasteiden välisen yhteistyön helpottamista. Unionin varoihin kohdistuvia petoksia vastaan taisteltaessa, olen itse saanut todistaa, miten tiedonkulun viivästymisestä eri oikeusjärjestelmien välillä on ollut suoraan hyötyä rikollisille. Muutamien syyttäjien laatima Geneven vetoomus antaa meille muita esimerkkejä syistä, miksi jotain on tehtävä. Emme voi kohdata niitä haasteita, joita nykyinen järjestäytynyt rikollisuus meille asettaa, jos emme tee tehokasta oikeudellista yhteistyötä.
Sopimus keskinäisestä oikeusavusta rikosasioissa pyrkii parantamaan ja täydentämään nykyistä tapaamme tehdä yhteistyötä. Lähtökohtana on, että eri jäsenvaltioiden tuomioistuimet voivat tulevaisuudessa suoraan vaihtaa tietoa ja pyytää apua toisiltaan. Se on tärkeä periaate. Mielestäni tähän periaatteeseen tehtävät poikkeukset on rajoitettava mahdollisimman vähäisiksi. Sopimus helpottaa myös muun muassa todistajien kuulemista ja todisteiden keräämistä jäsenvaltioiden välillä. Samanaikaisesti sopimus jättää tilaa yhteistyön lisäparannuksille.
Arvoisa jäsen Buffetaut pahoittelee sitä, ettei sopimuksessa ole voitu säätää useampia asioita. Mietinnössä huomautetaan, että esimerkiksi kotietsintä ja esineiden takavarikointi on suljettu ulkopuolelle ja että niistä säädetään myöhemmin sopimuksen lisäpöytäkirjassa. Sama koskee kysymystä tietosuojasta ja EY: n tuomioistuimen asemasta. Ymmärrän esittelijän huolen, mutta tilanne on sellainen, että tiiviimpi oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa ei lisäänny päivä päivältä. Se on pitkäaikainen työ, joka koostuu prosessista, jossa samanaikaisesti, kun vahvistamme konkreettista yhteistyötä, työskentelemme yhteisten sääntöjemme lähentämiseksi.
Esittelijä ehdottaa edelleen, että Europolin on voitava toimia jäsenvaltioiden välisen keskinäisten oikeusapupyyntöjen välittämiskanavana. Europolilla on hyvät edellytykset saada pyyntö nopeasti oikeaan osoitteeseen. Pidän sen vuoksi ehdotusta mielenkiintoisena. Se on myös samansuuntainen kuin se keskustelu, jota jo käydään siitä, että Europolin yhteyshenkilöille annettaisiin yhdenmukaistava rooli oikeusapupyyntöjen yhteydessä.
Yhteinen toimenpide on tärkeä lisä sopimukseen. Se vahvistaa joukon periaatteita siitä, miten jäsenvaltioiden on käsiteltävä keskinäistä oikeusapupyyntöä. Pidän erityisen myönteisenä määräyksiä kiinteistä käsittelyajoista. Luonnollisesti voidaan keskustella siitä, kuten esittelijä tekeekin, onko yhteinen toimenpide sopimuksen sijaan paras väline käsittelyperiaatteiden vahvistamiseksi. Luulen kuitenkin, että niin esittelijän kuin minunkin mielestä olennaista täytyy kuitenkin olla sen, että periaatteita sovelletaan jäsenvaltioissa nopeasti ja tehokkaasti.
Vuosikertomukset ovat tässä yhteydessä tärkeitä välineitä. Niitä on pystyttävä käyttämään sekä jokaisen jäsenvaltion tilanteen arvioimiseen että niiden välisen vertailun tekemiseen. Jäsen Buffetautin tavoin olen sitä mieltä, että Euroopan oikeudellisen verkoston on oltava mukana kertomustyössä. Verkosto avustaa tiedon ja kokemuksen avulla sitä, miten jäsenvaltioiden välistä keskinäistä oikeusapuakin voidaan kehittää ja syventää.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.Äänestys toimitetaan huomenna klo 9.00.

Ajokiellot
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Redingin laatima kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietintö (A4-0121/98) ehdotuksesta yleissopimukseksi ajokiellosta(5217/98 - C4-0061/98-98/0901(CNS)).

Reding
Arvoisa puhemies, luvut puhuvat puolestaan: 45 000 kuollutta, 1, 6 miljoonaa loukkaantunutta teillämme, valtava määrä tuskaa ja surua; jokainen liikennekuolema maksaa Euroopan unionille miljoona ecua. Nämä luvut järkyttävät, hyvät naiset ja herrat, ja tämän vaikeasti kestettävän tilanteen selvittämiseksi on harkittu kahdenlaisia ratkaisuja: toisaalta ennaltaehkäisyä ja toisaalta rangaistuksia.
Ennaltaehkäisyyn kuuluvat tiedotuskampanjat ajoneuvon kuljettamisesta alkoholin vaikutuksen alaisena, laittomien huumeiden torjuminen, pakolliset katsastukset, liikennemerkkien parantaminen sekä monet muut keinot. Näiden ennalta ehkäisevien toimien tarkoituksena on parantaa yleistä tieliikenneturvallisuutta ja välttää lisäksi tietyt onnettomuuksien syyt. Ennaltaehkäisyn rinnalle on järjestettävä rangaistuksia, koska parhaidenkaan ennaltaehkäisevien kampanjoiden avulla ei estetä sitä, että jotkut maanmiehemme eivät noudata tieliikennelain määräyksiä. Kaikissa jäsenvaltioissamme on olemassa rangaistuksia, jotka vaihtelevat pienestä rikkomuksesta annettavasta sakosta aina ajokieltoon asti vakavammista rikkomuksista.
Euroopan toimielimet ovat jo toimineet erittäin aktiivisesti ennaltaehkäisyn alalla. Yleissopimuksen tarkoituksena on eurooppalaisen toiminnan rankaisevan luonteen vahvistaminen. Yleissopimuksessa ehdotetaan, että Euroopan tasolla aloitettaisiin käytäntö, jonka mukaan asuinvaltio tunnustaisi toisessa jäsenvaltiossa annetun ajokieltoa koskevan päätöksen. Kyse on selvästi sanottuna siitä, että yhdessä jäsenvaltiossa määrättyä ajokieltoa sovellettaisiin myös asuinvaltiossa, ja siten vastaavasti kaikkialla, missä ajoneuvon ajaminen edellyttää ajokorttia. Tulevaisuudessa teiden cowboyt eivät voi enää suojautua haasteilta asuinmaassaan rikkomuksista, jotka on tehty toisessa jäsenvaltiossa.
Tämä huomioon ottaen jotkut järjestöt ja useat kollegat ovat ilmoittaneet minulle huolestaan suojella kansalaisia uuden yleissopimuksen soveltamisen seurauksia vastaan. Voin rauhoittaa heitä. Yleissopimuksessa, jonka laatiminen on ollut työlästä, on määrätty asianomaisten henkilöiden osalta rajoituksista kaikenlaista kohtuuttomuutta ja perusteetonta monimutkaisuutta vastaan ja kansalaisvapauksien valiokunta on sitä paitsi äänestänyt tiettyjen tarkistuksien puolesta, jotka vahvistavat kansalaisturvaa entisestään. En luettele niitä kaikkia, vaan mainitsen vain kaikkein tärkeimmät.
Ensinnäkään yleissopimusta ei sovelleta vähäisimpiin rikkomuksiin. Asianomaisiin rikkomuksiin kuuluvat vain hyvin vakavat rikkomukset, jotka vaarantavat kansalaisten turvallisuuden. Kyse ei ole siten tieliikennelain vähäisten rikkomusten käsittelystä, vaan päinvastoin vaarallisten kuljettajien menon jarruttamisesta.
Toiseksi, ajokielto ei riipu niin sanotusta Brysselin keskittävästä byrokratiasta, vaan asuinvaltion toimivaltaisista viranomaisista, jotka päättävät yksin siitä, soveltavatko ne yleissopimusta vai eivät. Päätöstä ei siten tee kaukainen ja huonosti tunnettu elin, vaan kansalaisia lähellä oleva viranomainen.
Lopuksi, yleissopimuksessa määrätään tietyistä tapauksista, jolloin sitä ei sovelleta. Mainitsen tässä muutamia, erityisesti tapauksen, jolloin rikkomuksista ei voida rangaista ajokiellolla asuinvaltiossa. Jos esimerkiksi luxemburgilaiselle määrätään ajokielto toisessa jäsenvaltiossa, koska hänen verensä alkoholipitoisuus on 0, 5 promillea, tätä päätöstä ei sovelleta Luxemburgissa, jossa raja on 0, 8 promillea.
Yleissopimusta ei voida soveltaa, jos osoitetaan, että asianomaisella henkilöllä ei ole ollut tilaisuutta puolustautua kunnolla, erityisesti muotovirheiden tai kieliongelmien takia, koska oikeus puolustukseen on perusoikeus, jota on kunnioitettava.
Lisäksi voidaan havaita, että yleissopimukseen sisältyy useita soveltamismenettelyjä, jotta eri jäsenvaltioiden erilaiset hallinnolliset tai oikeudelliset menetelmät otettaisiin huomioon.
Siten olen sitä mieltä, että yleissopimuksen sisältämistä puutteista huolimatta siitä on parlamentin tarkistusten ansiosta tullut johdonmukainen, oikeudellisesti virheettömämpi ja avoimempi ja se suojaa siten myös paremmin kansalaisten oikeuksia. Näin muutettu yleissopimus edistää oikeuden noudattamisen ja avoimuuden nimissä pääsemistä kestämättömästä tilanteesta, ja se on puutteistaan huolimatta merkittävä edistysaskel, herra puhemies. Kehotan siten parlamenttia tukemaan neuvostoa tässä aloitteessa.

Zimmermann
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, rouva Reding puhui juuri erittäin seikkaperäisesti mietinnöstään, ja voin myös sydämellisesti onnitella häntä siitä. Uskon, että se, mitä hän esitti meille, sekä yksimielisesti hyväksyttyjen tarkistusten sisältö osoittavat, että tätä mietintöä ei vain valmisteltu kunnolla vaan että se myös sisällöllisesti käsittelee niitä kohtia, jotka ovat tärkeitä. Haluaisin tästä huolimatta viitata siihen, että tämä mietintö koskee meitä kaikkia, vaikka vain harvat kollegat ovat enää paikalla, koska jokaiselle meistä voi sattua niin, että hän tekee jossain toisessa maassa liikennerikkomuksen, josta seuraa tuossa maassa ajokielto ja toisessa maassa ei. Vaikka tässä yleissopimuksessa esitetään, että kukin asuinvaltio voi ratkaista, astuuko ajokielto voimaan vai ei, siinä on kuitenkin vielä joitakin kohtia, joiden osalta on huolehdittava siitä, että kansalaisille ei määrätä ajokieltoa, jos sitä ei määrättäisi hänen omassakaan maassaan.
Periaatteessa on ennen kaikkea välttämätöntä, että meidän on eurooppalaisella tasolla juuri tieliikennesääntöjen osalta päästävä siihen, että teemme yhtenäisiä määräyksiä, joita sovelletaan yhtenäisesti. Otimme - kuten rouva Reding sanoo - askeleen oikeaan suuntaan, ja toivon myös, että sitä seuraa muita askeleita. Vaikka on olemassa maita, joissa on veren alkoholipitoisuuden osalta voimassa liikenteessä 0, 0 promillen raja, ja maita, joissa promilleraja on 0, 8, ero pitäisi oikeastaan poistaa, jos haluamme yhtenäisen Euroopan. Olisin iloinen, jos saisimme Euroopassa monilla alueilla, koskekoot ne sitten nopeusrajoitusten ylittämistä, promillerajaa tai tieliikennesäännösten muita alueita, todella aikaan yhtenäisiä määräyksiä, jotta kahdenvälisten sopimusten avulla ei laadittaisi uusia määräyksiä vaan laatisimme Euroopassa yhtenäiset määräykset ajokielloista.

Nassauer
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, asiakirja, jota käsittelemme täällä, koskee mahdollisesti kaikkia eurooppalaisia autoilijoita ja näin ollen huomattavaa joukkoa, ja se varmistaa sen mielenkiinnon mutta perustelee samalla myös välttämättömyyden pohtia huolellisesti, mitä me haluamme. Aluksi on selvitettävä väärinkäsitykset. Nyt ei ole kyse eurooppalaisten tieliikennelakien yhdenmukaistamisesta. Nyt ei ole kyse edes liikennerikkomusten seurauksien yhteisöllistämisestä. Tämän sopimuksen kohteena on ainoastaan ajokielto, ajajalle tosin suhteellisen ratkaiseva askel. Ainoastaan ajokielto on sopimuksen kohteena.
Nyt kysytään: voiko Euroopassa ylipäänsä saada aikaan tällaisia yhtenäisiä määräyksiä, kun ottaa huomioon autolla, moottoriajoneuvolla ajamista koskevat erilaiset määräykset? Jos käytämme eurooppalaisina autoilijoina koko Euroopan unionia, meidän on myös hyväksyttävä se, että sitä koskevat periaatteessa joka tapauksessa yhtenäiset säännöt. Jos autoilija siis tekee jossain Euroopan kaupungissa niin raskaan rikkomuksen, että hänelle langetetaan siellä ajokielto, hänen on hyväksyttävä se, että siitä on seurauksia myös kotona.
Toisin sanoen: "keskiviivan kamikazet" eivät saa päästä pälkähästä sillä, että he karistavat jäsenvaltion tomut jaloistaan ja ajavat kotiinsa ikään kuin mitään ei olisi tapahtunut. Sen vuoksi tämä sääntö on itse asiassa oikea. Autoilijoiden etujärjestöt esittivät vastaväitteitä. On niiden oikeus arvostella tällaisia määräyksiä, ja me pohdimme tätä arvostelua.
On kyse siitä, voiko määräysten mutta myös oikeusjärjestelmien erilaisuuden huomioon ottaen esittää tällaisen ajokiellon täytäntöönpanoa myös kotimaassa. Kysymys on vanha: kuinka paljon Eurooppaa me tarvitsemme, tai niin kuin suuren saksalaisen lehden otsikossa luki: kuinka paljon Eurooppaa me siedämme? Tämä määräys ei päde rajoituksetta. Sitä ympäröivät oikeusvaltion muodostamat suojat. Tämä sopimus koskee ensinnäkin vain rikkomuksia, jotka luetellaan luettelossa, ei siis mielivaltaisesti kaikkia vaan vain raskaita rikkomuksia.
Toiseksi sopimuksessa määrätään esimerkiksi, että ajokielto voidaan panna täytäntöön kotona luonnollisesti vain, kun se koskee rikosta, joka on rangaistava myös kotimaassa. Kuuluisa esimerkki, jos joku määrätään Ruotsissa ajokieltoon 0, 3 promillen rattijuopumuksen vuoksi, samaa ei luonnollisesti tapahdu Saksassa, koska tällainen käytös ei ole ainakaan yleisesti rangaistavaa Saksassa.
On olemassa joukko määräyksiä, jotka tekevät selväksi, että oikeusvaltion periaatteet ovat voimassa. On kuitenkin myös toinen vastaväite, nimittäin oikeusjärjestelmien erilaisuus, ja siitä esitän hiukan huvittavan esimerkin. Yhdessä Euroopan unionin rakastettavimmista jäsenvaltioista esimerkiksi poliisiviranomainen voi paljain virkailijan silmin, kuten siellä sanotaan, todeta ylinopeuden. Tätä ei luonnollisestikaan tunnustettaisi kaikkialla muualla. Sen vuoksi voidaan kiistellä siitä, onko siinä järkeä. Jos kuitenkin hyväksymme sen, että jokainen Euroopan unionin jäsenvaltio on oikeusvaltio, voimme myös luottaa niiden oikeuslaitoksiin, että ne toimivat periaatteessa oikeusvaltion mukaisesti, ja jos olemme sellaisen valtion alueella, on vain hyväksyttävä, että asiat sujuvat siellä mahdollisesti hieman erilaisten sääntöjen mukaisesti. Eurooppa on kuitenkin kaiken kaikkiaan oikeusvaltion mukainen laitos, ja voimme luottaa Eurooppaan tälläkin alueella!

Thors
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, tämän sopimusluonnoksen käsittely Euroopan parlamentissa osoittaa jälleen kerran, että juuri tässä parlamentissa osataan hyvin valvoa kansalaisten oikeuksia ja oikeusturvakysymyksiä. Jos neuvosto olisi kuunnellut parlamenttia Eurodacin tai organisaatiotoiminnan kriminalisoimisen yhteydessä, luulen, että säännöt olisivat muodostuneet selkeämmiksi kuin ne nyt ministerineuvostossa näyttävät muodostuvan.
Toiseksi toivon, että tämä sopimus todella toteutuu, päinvastoin kuin monet muut.
Kolmanneksi olen todellakin sitä mieltä, kuten aikaisemmin totesin, että esittelijän tarkistukset tekevät sopimuksen kannattamisesta houkuttelevamman jäsenvaltioille. Ajattelen 8 artiklan tarkistusta 13 ja myös 9 artiklassa olevaa tarkistusta.
Suhtaudun sen sijaan hieman epäillen 4 artiklan tarkistukseen, koska esimerkiksi meillä pohjoismaissa tehdään hyvää yhteistyötä monien poliisiviranomaisten välillä. Voin kuvitella, että tämä on siellä tarpeellista, jotta säilyttäisimme oikeusjärjestelmäämme kuuluvan yhteenliittämisjärjestelmän. Sen vuoksi suhtaudun tähän tarkistukseen hieman kriittisesti.

Amadeo
Arvoisa puhemies, henkilöiden vapaan liikkuvuuden toteuttaminen unionissa edellyttää kiireellisesti käsiteltävänä olevaa toimenpidettä. Me kiitämme Redingiä erinomaisesta työstä ja odoteltaessa kansallisten lainsäädäntöjen lähentymistä toivomme, että ehdotuksesta neuvoston säädökseksi on ainakin se hyöty, että asuinvaltio tunnustaa Euroopan tasolla toisen jäsenvaltion määräämät ajokiellot.
Tämä aihe edellyttää huomion kiinnittämistä tunnustussasiakirjoihin yleensä. Käytän tilaisuutta hyväkseni ja otan vielä esille mieltäni painavan paradoksaalisen tilanteen eli sen, että joiltain unionin kansalaisilta vaaditaan passi. Esimerkiksi nuorille Belgiassa syntyneille italialaisille, jotka eivät ole Belgian kansalaisia, aiheuttaa ongelmia se, että heillä ei ole henkilöllisyystodistusta vaan pelkkä oleskelulupa, jolla he eivät pysty matkustamaan Euroopassa.
Tästä syystä kehotamme laatimaan asianmukaisen eurooppalaisen henkilöllisyystodistuksen ja muuttamaan nykyisen vanhentuneeksi käyneen yhteisön oleskeluluvan vapaaksi oleskelu- ja liikkumisluvaksi.

Rübig
Arvoisa puhemies, meillä on periaatteessa kaksi menetelmää liikenneturvallisuutta koskevien tavoitteiden saavuttamisen takaamiseksi. Toinen niistä on rangaistukset, joista tänään keskustelemme. Haluaisin esittää mietittäväksi, että ajokielto on monille ihmisille toimeentulo-ongelma. Ajokiellon saamisen jälkeen on tapahtunut useita itsemurhia. Se on todella äärimmäinen toimenpide, ja sen kanssa olisi vastaavasti toimittava varovasti.
On olemassa toinenkin menetelmä, nimittäin kannustusmenetelmä. Meidän tulisi erittäin voimakkaasti paneutua myös koulutustoimiin, juuri liikenteen alueella jatkuvaan oppimiseen. Meidän olisi panostettava tutkimukseen, jotta ajoneuvojen, kuljettajien ja teiden turvallisuus parantuisi, ja meidän olisi panostettava infrastruktuuriin eli sähköisiin järjestelmiin liikenteen tekemiseksi yksinkertaisesti turvallisemmaksi. Uskon, että molempien menetelmien yhdistelmä johtaa meidät Euroopassa loppujen lopuksi menestykseen.

Hager
Arvoisa puhemies, kukaan ei halua, että "keskiviivan kamikazet" vaarantavat kansalaistemme turvallisuuden. Käsiteltävän mietinnön edustama suuntaus on sen vuoksi ilahduttava. Sen hankkeen täytäntöönpano ei kuitenkaan näytä onnistuneelta. Jos ei oteta lukuun 3 artiklan lainopillisesti omintakeista rakennetta ja 5 artiklaa, on pääongelma minun mielestäni siinä, että ulkomaisissa menettelyissä juuri tekojen tutkinnassa voi sattua mitä erilaisimmista syistä virheitä, joita ei puolestaan mitä erilaisimmista syistä vastusteta. Asuinvaltion velvoittaminen rikoksentekovaltion päätöksen havaintojen noudattamiseen ei sen vuoksi anna takuita siitä, että asianomainen voi käyttää hyväkseen kaikkia hänelle hänen kotimaansa lakien mukaan suotuja puolustusmahdollisuuksia.
Täytäntöönpanosta kieltäytymismahdollisuus jäsenvaltiolle puolustuksen oikeuksien loukkaamisen vuoksi ei ole meidän käsityksemme mukaan käytännön harkinnan mukaan riittävä korjaustoimi. Pitäisimme parempana, jos toteutettaisiin kulloisenkin asuinvaltion menettelyjä.

Gradin
Arvoisa puhemies, haluaisin ensimmäiseksi onnitella rouva Redingiä hänen arvokkaasta mietinnöstään, joka koskee yleissopimusta, jolla varmistetaan ajokieltojen vastavuoroinen tunnustaminen.
Kuten hyvin tiedätte, Euroopan tieliikenneonnettomuuksien määrä on aivan liian korkea. Monet näistä onnettomuuksista ovat aiheutuneet huolimattomasta tai luvattomasta ajamisesta. Ajokielto on osoittautunut tehokkaaksi välineeksi tieliikenneturvallisuuden parantamisessa. Tällä hetkellä henkilö, joka on joutunut ajokieltoon jossain muualla kuin omassa kotimaassaan, voi lain mukaan saada ajokorttinsa takaisin palattuaan kotimaahansa. Tämä on järjetöntä. Ajokieltoa koskeva yleissopimus tulee poistamaan joitakin nykyisistä porsaanrei'istä.
Komissio on Redingin kanssa samaa mieltä siitä, että tarvitsemme kiireellisesti neuvoston päätöksen yleissopimuksesta. Voin kertoa teille, että oikeus- ja sisäasioiden neuvosto on tehnyt poliittisen sopimuksen 19. maaliskuuta ja että se on askel oikeaan suuntaan, ja puheenjohtajamaaYhdistynyt kuningaskunta suhtautuu hyvin myönteisesti mahdollisuuksiin hyväksyä yleissopimus neuvoston seuraavassa kokouksessa toukokuun lopussa.
Yleissopimuksella otetaan käyttöön ilmoitusmenettely rikoksentekovaltion ja rikoksentekijän asuinvaltion välillä. Asuinvaltio varmistaa, että ulkomailla annettu rangaistus pannaan täytäntöön tai että rikoksentekijälle langetetaan asiaankuuluva rangaistus kotimaassa ja, jos tarpeen, muille jäsenvaltioille annetaan tiedoksi, että kyseinen ajokortti on peruutettu. Mietinnössä ehdotetaan, että ilmoitus-, tunnustus- ja täytäntöönpanomenettelyissä tulisi ottaa käyttöön tiukat määräajat. Ehdotus on mielenkiintoinen. Se lisäisi ennustettavuutta ja turvallisuutta varmistamalla, että tarpeelliset toimenpiteet myös otetaan käyttöön ajoissa.
Reding korostaa mietinnössään myös yleissopimuksen mukaisen yhteistyön käytännön sovellettavuuden merkitystä. Meidän on pyrittävä ottamaan käyttöön mahdollisimman nopea ja yksinkertainen menettely. Tämä on kunnioitettava tavoite.
Suhtaudun myönteisesti myös Redingin ehdotukseen siitä, että tulevaisuudessa jäsenvaltion olisi voitava ilmoittaa ainoastaan menettelyä yksinkertaistavista muutoksista. Meidän on kuitenkin samalla muistettava, että yleissopimus on neuvottelujen tulos. Siinä on varmasti parantamisen varaa, joten meidän on arvioitava, miten yleissopimus on toiminut parin vuoden aikana sen voimaantulon jälkeen.
Koska Euroopan teillä kuolee yli 45 000 henkilöä joka vuosi, meidän on suhtauduttava tieliikenneturvallisuuteen erittäin vakavasti. Kun ajokieltoa koskeva yleissopimus tulee voimaan, siitä tulee tehokas väline tämän kaltaisten rikosten torjunnassa.(Suosionosoituksia)

Puhemies
Kiitän rouva komissaaria sekä esittelijää, rouva Redingiä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 9.00.

Verovapaan myynnin lakkauttaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista suullisista kysymyksistä:
Cornelissenin ja muiden Euroopan kansanpuoleen ryhmän puolesta esittämä suullinen kysymys komissiolle (B4-0279/98-0-0073/98) valmiste- ja arvonlisäverottoman myynnin lakkauttamisen sosiaalisista ja alueellisista seurauksista, -Ewingin ja Castagnèden ARE-ryhmän puolesta esittämä suullinen kysymys komissiolle (B4-0283/98-0-0087/98) verovapaasta myyntijärjestelmästä.
Cornelissen
Arvoisa puhemies, Ecofin-neuvoston vuonna 1991 tekemä päätös lopettaa veroton myynti Euroopan unionin sisällä liikkuville matkustajille on saanut viime aikoina tunteet käymään kuumina. Se ei ole ihme eikä sinällään huolestuttavaa. Huolestuttavia ovat kylläkin ne viestit, joiden mukaan verottoman myynnin lopettaminen tulee aiheuttamaan lukuisien työpaikkojen menetyksen joillakin alueilla ja aloilla. Mainitsen esimerkkinä matkustajalautat, alueelliset lentokentät ja tietyt matkailualueet. Irlannin liikennenministeri arvelee, että menetetään 30 0-50 000 työpaikkaa. Itse alan taholta arvioidaan määrän olevan moninkertainen. Työttömyyden vastustaminen ja kehitysalueiden kehittäminen asetetaan etusijalle Euroopan unionissa. Kun lisäksi otetaan huomioon monien kyseisen alan työntekijöiden tuntema levottomuus olemme sitä mieltä, että asiaan on tultava selvyys. Kysyn siksi komissiolta, että onko se valmis tekemään riippumattoman tutkimuksen odotettavissa olevista seurauksista, etenkin aloilla ja alueilla, joihin tämä asia vaikuttaa eniten. Herra puhemies, uskon saavani myönteisen vastauksen, kun otan huomioon ensimmäisenä asiasta vastuussa olleen komissaari Scrivenerin lupaukset, jotka hän antoi parlamentin keskusteluissa vuosina 1990 ja 1991.

Ewing
Arvoisa puhemies, tämä parlamentti luultavasti tietää, että Skotlannin ylämaiden ja saarialueen edustajana tunnen hyvin Skotlannin viskiteollisuuden ja sen sadat tislaamot sekä sadat viskityypit - ja tämä teollisuus on erittäin tärkeä työllistäjä alueilla, joissa ei useinkaan ole muuta työllisyysvaihtoehtoa. Haluaisin jatkaa siitä, mihin Cornelissen jäi: minun ei tarvitse toistaa sitä, mitä hän sanoi, mutta kannatan hänen vaatimustaan täydellisestä tutkimuksesta. Minua ärsyttää se, että veroasioista vastaava komissaari lupasi tällaisen tutkimuksen marraskuussa 1990 ja toukokuussa 1991. Komissaari Monti oli talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan kuultavana, ja olin läsnä siinä tilaisuudessa, jossa esitimme nämä seikat hänelle, ja mielestäni hän näytti paatuneelta ja varsin iloiselta siitä, että tällainen lupaus oli annettu ja että lupausta ei ollut pidetty. Haluaisin yhä tietää, voimmeko saada komissiolta selityksen siihen, miksi lupausta ei pidetty.
Meillä on tietysti ollut muita tutkimuksia. Parlamentin tutkimusosasto on tehnyt tutkimuksen, joka on aiheuttanut kansalaisille huolta, sillä, kuten Cornelissen sanoi, emme tiedä kuinka moni työpaikka on vaarassa hävitä. On kuitenkin arvoitu, että voimme menettää yli 40 000 työpaikkaa, ja tämä tapahtuu aikana, jolloin työttömyysaste on erittäin korkea. Syrjäisille alueille aiheutuvat vaikutukset olisivat erittäin vakavat, sillä kuten olen sanonut, tällaisilla alueilla on erittäin vähän työllisyysvaihtoehtoja.
Neuvosto on esittänyt meille perusteluja sille, miksi tätä aihetta ei oteta uudelleen harkittavaksi. Yksi niistä on, että tämä on välttämätöntä yhtenäismarkkinoille; mutta eikö olekin aika ironista, että kun kyse on alkoholista, meillä ei ole yhtenäismarkkinoita. Emme ole vielä onnistuneet järjestämään verotusta jonkin järkevän säännön perusteella, esimerkiksi alkoholin vahvuuden perusteella. Meillä ei ole oikeudenmukaista pelikenttää alkoholin osalta. Joten ensimmäinen peruste ei mielestäni kestä arvostelua.
Toinen peruste - komissaari voisi luultavasti esittää monia muitakin - on, että menetämme 2 miljardin ecun arvosta veroja. Joissakin tutkimuksissa on kuitenkin esitetty, että meillä ei ole todisteita siitä, että tällainen määrä saataisiin kerättyä, vaikka verovapaa myynti lakkautetaan. Monissa tapauksissa verovapaa myynti vaikuttaa epäilemättä lentolippujen ja lauttamaksujen hintoihin. Tiedämme, että tämä pitää paikkansa, emme yritä salata tätä tosiasiaa. Haluaisin kuitenkin palata näiden kustannusten vaikutuksiin, jos kustannukset nousevat syrjäisillä alueilla. Kansalaisia tämä huolestuttaa valtavasti. Tiedän, että tämä edellyttää yksimielisyyttä, mutta emmekö voisi, kun otetaan huomioon kansalaisten huolestuminen, pyytää neuvostoa harkitsemaan tätä kysymystä vielä uudestaan?

Monti
Arvoisa puhemies, komissio tietää, että joissakin jäsenvaltioissa on esitetty kysymyksiä vuoden 1999 kesäkuun jälkeen syntyvästä tilanteesta, jolloin yhteisön sisäinen verovapaa myynti lakkautetaan, kuten ministerineuvosto päätti vuonna 1991.
Olen varma, että te myös arvostatte sitä, että komissio tietää, että suuri enemmistö valtiovarainministereistä on ilmoittanut selvästi kahdesti marraskuussa 1996 ja aivan äskettäin maaliskuussa 1998, että vuonna 1991 tehtyä päätöstä lakkauttaa yhteisön sisäinen verovapaa myynti ei oteta uudestaan harkittavaksi. Komissio on näin ollen yhä vakuuttunut siitä, että verovapaan myynnin alalle myönnetty yli seitsemän vuoden siirtymäaika on riittävä, jotta kyseinen ala voisi sopeutua tällaisen myynnin vaiheittaiseen lakkauttamiseen.
Komissiolta on kysytty monesti, myös tämän istunnon aikana, aikooko se toteuttaa tutkimuksen verovapaan myynnin lakkauttamisen vaikutuksista. Vastaus on lyhyt. Vastaus on ei. Tähän ei ole mitään syytä. Haluaisin vielä kerran selittää miksi. Kun komissio vuosina 1989-1991 keskusteli tämän parlamentin kanssa verojärjestelyistä sisämarkkinoiden luomiseksi, veroasioista vastaava komissaari ilmoitti olevansa valmis suorittamaan tutkimuksen sosiaalisista ja taloudellisista seurauksista kaikille sellaisille ammateille, joiden tulevaisuuteen sisämarkkinajärjestelyjen voimaantulo tammikuun 1. päivänä 1993 vaikuttaisi, ja harkitsemaan tarvittaessa tarkoituksenmukaisia ratkaisuja.
Tämä ilmoitus tehtiin, jotta ottaisimme huomioon muun muassa parlamentin huolenaiheet seurauksista, jotka aiheutuisivat verovapaan myynnin välittömästä lakkauttamisesta 1. tammikuuta 1993, ja jotta voisimme harkita, olisivatko jotkin järjestelyt tämän myynnin vähittäistä lakkauttamista varten perusteltuja ja mahdollisia. Tätä taustaa vasten komissio, joka ei ollut ehdottanut mitään erityistoimenpiteitä tämän puolesta omassa ehdotuksessaan, hyväksyi lopulta neuvoteltuaan asiasta neuvoston kanssa yli seitsemän vuoden poikkeusjärjestelyjen käyttöönoton. Se myös piti parlamentin asiasta vastaavan valiokunnan ajan tasalla tuolloin sovituista ratkaisuista. Minun on korostettava, että saatuaan nämä tiedot teidän toimielimenne ei enää maininnut tätä alussa suunniteltua tutkimusta, kunnes vasta hiljattain.
Hyväksymällä tällaisen erityisjärjestelyn, joka ylittää selvästi tutkimuksen tarpeen - seitsemän ja puoli vuotta on enemmän kuin tutkimus - neuvosto otti huomioon verovapaan myynnin sosioekonomisen ulottuvuuden, sillä tämä heijastuu selvästi asianomaisten direktiivien " sekä katsoo, että" -lausekkeissa. Näin ollen komissio on edelleen vakuuttunut, että tämä erityisjärjestely oli tarkoituksenmukainen ja käytännöllinen vastaus Euroopan parlamentin tuolloin esittämiin huolenaiheisiin.
Kun tätä pitkää poikkeusjärjestelyä verrataan niihin ratkaisuihin, joita on tarjottu muille ammateille, joihin sisämarkkinalainsäädäntö vaikuttaa, esimerkiksi tullin lastin huolitsijoille, jotka saavat varoja uudelleenkoulutusta ja vastaavia järjestelyjä varten noin 30 miljoonaa ecua, seitsemän vuoden määräaika, joka on mahdollistanut noin 7, 5 miljardin ecun vuosittaisen liikevaihdon, ei vaikuta syrjivältä kohtelulta.
Sitä paitsi tutkimuksen käynnistäminen nyt ei olisi ainoastaan epäoikeutettua vaan myös jokseenkin edesvastuutonta meiltä. Tutkimuksen käynnistäminen nyt, ainostaan hieman yli vuosi ennen nykyisen poikkeusjärjestelyn päättymistä, olisi erittäin haitallista, sillä verovapaa teollisuus pitäisi sitä ehkä kysymyksen ottamisena uudelleen esille, mikä vain pitkittäisi sitä, mikä on väistämätöntä. Tämä olisi ristiriidassa verovapaan teollisuuden välttämättömän ja myöhässä olevan sopeuttamisen kanssa, joka oli tärkein syy seitsemän vuoden määräajan sallimiselle. Komissio ei aio antaa vääriä viestejä.
Haluaisin tarkastella kysymyksessä mainittuja alueellisia seurauksia. Suhtaudun myönteisesti tähän alueelliseen ulottuvuuteen, joka keskittyy verovapaan myynnin lakkauttamisesta mahdollisesti aiheutuviin todellisiin, erityisiin ja rajoitettuihin ongelmiin. Komissio kuitenkin korostaa, että asianomaisten jäsenvaltioiden tehtävänä on harkita, voiko lakkauttamisesta aiheutua erityisiä alueellisia vaikeuksia ja missä määrin, ja ryhtyä tarvittaviin toimenpiteisiin, mukaan lukien sellaisten paikallisten ja alueellisten vaikutusten tutkiminen ja arviointi, joihin jäsenvaltioiden omat vaatimukset voivat perustua.
Saattaa hyvinkin olla mahdollista, että olisi saatavilla yhteisön varoja helpottamaan verovapaan myynnin lakkauttamisen aiheuttamia mahdollisia erityisongelmia. Jäsenvaltioiden tehtävänä on kuitenkin tunnistaa tällaiset mahdolliset ongelmat ja sen jälkeen arvioida, minkälainen toiminta, jos mikään, olisi tarkoituksenmukaista. Jos jäsenvaltiot haluavat sitten hakea tukea yhteisöltä, niiden on tehtävä se olemassa olevien menettelyjen mukaan: esimerkiksi rakennerahastojen menettelyjä soveltaen. Tapaukset tutkittaisiin tämän jälkeen yhdessä komission kanssa ja päätökset tehtäisiin kunkin yksittäisen tapauksen tosiseikkojen pohjalta.
Rakennerahastojen osalta interventiot tähtäävät alueellisten ja sosiaalisten erojen tasaamiseen. Komissio on luonut puitteet yhdessä jäsenvaltioiden ja kyseisten alueiden kanssa näille interventioille, jotka kattavat ensisijaisten tavoitteiden, rahavarojen ja avustusmuotojen kaltaisia asioita, jotka yleensä toteutetaan toimintaohjelman välityksellä. Nykyiset ohjelmat kestävät vuoden 1999 loppuun. Seuraava rakennerahastojen ohjelmakausi kattaa vuodet 2000-2006.
Tämän vuoden maaliskuun 18. päivänä komissio hyväksyi uudet asetusluonnokset rakennerahastojen toiminnasta komission Agenda 2000 -paketin puitteissa. Uudessa 4 artiklassa se sallii jäsenvaltioiden ehdottaa kansallisen tavoitteen 2 kiintiön mukaista kelpoisuutta mille tahansa alueelle, jota uhkaa korkea työttömyys, joka johtuu käynnissä olevasta tai suunnitellusta ensisijaisen tärkeän toiminnan rakenneuudistuksesta maatalous-, teollisuus- tai palvelusektorilla. Meri- ja lentoliikenne kuuluvat palvelusektoriin.
Yhteisön säännöt tarjoavat myös jäsenvaltioille keinot pyrkiä julkisen palvelun oikeutettuihin tavoitteisiin liikenneyhteyksien osalta, kun kaupalliset toimijat eivät pysty huolehtimaan näistä tavoitteista ilman valtion apua. Tällä alalla on jo olemassa yhteisön suuntaviivat - esimerkiksi meriliikenneyhteyksiä koskevalle tuelle.Arvoisat jäsenet tulevatkin huomaamaan, että meillä on jo tunnettuja ja testattuja menettelytapoja, joiden kautta jäsenvaltiot ja komissio voivat työskennellä yhdessä auttaakseen tilanteissa, joissa erityisiä ongelmia voi syntyä 30. kesäkuuta 1999 tapahtuvan yhteisön sisäisen verovapaan myynnin lakkauttamisen seurauksena.

Miller
Arvoisa puhemies, kiitän komissaari Montia hänen selvityksestään. Jos tutkitte parlamentin aiempia pöytäkirjoja, huomaatte itse asiassa, että tällainen tutkimuspyyntö tehtiin jo jokin aika sitten. Tämä ei ole pelkästään viimeaikainen ilmiö; olemme pyytäneet tällaista tutkimusta jo muutaman vuoden ajan.
Tässä esityksessä pyydetään tutkimusta verovapaan myynnin lakkauttamisen taloudellisista ja sosiaalisista seurauksista. Siinä ei pyydetä verovapaan myynnin säilyttämistä. Mielestäni meidän on selvitettävä tämä seikka heti alussa. Kuuntelin tarkkaavaisesti sitä, mitä teillä oli sanottavana, komissaari Monti, ja tiedän, että olette useammin kuin kerran vastannut "ei" tällaisen tutkimuksen toteuttamista koskevalle pyynnölle, vaikka siihen olisi aiemmin suostuttu. Ymmärrän teidän mainitsemanne perusteet. Kun alun perin sanoitte, että verovapaa myynti lakkautettaisiin 1. tammikuuta 1993, tutkimus olisi ollut aiheellinen ennen kyseistä aikaa, mutta kun poikkeusjärjestelyistä sovittiin vuoteen 1999 asti, tutkimus ei enää teidän mukaanne ole tarpeen.
Olette myös aiemmin todennut, että seitsemän ja puolen vuoden siirtymäaikana verovapaan myynnin painostusryhmän oli tarkoitus lopettaa vähitellen toimintansa, mutta itse asiassa se on tehnyt juuri päinvastoin ja laajentanut toimintaansa. Haluaisin tuoda nämä seikat esille. Olemme huomanneet, että useita tutkimuksia on toteutettu, ja monissa niissä osoitetaan, että työpaikkoja menetetään, kun taas joissakin toisissa on esitetty aivan päinvastaista. Voinko sanoa, että en usko yhteenkään niistä? En usko kummankaan osapuolen tutkimuksiin, sillä yhtäkään niistä ei ole toteuttanut riippumaton arvioija. Kaikilla on ollut oma lehmä ojassa, ja sen tähden uskon, että nyt on aiheellista, että saamme totuudenmukaisen kuvan, selkeän kuvan siitä, mitä tapahtuu verovapaan myynnin lakkauttamisen jälkeen. Tämän takia tarvitsemme riippumattoman arvioinnin. Sanotte kuitenkin yhä vain "ei" , komissaari Monti.
Voinko muistuttaa teitä yhdestä kokouksesta, talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan ja liikenneja matkailuvaliokunnan yhteisestä kuulemistilaisuudesta, joka pidettiin viime vuonna ja jossa käsiteltiin verovapaata myyntiä koskevaa kysymystä, ja sanoitte tuolloin, että olitte valmis harkitsemaan toimenpiteitä työttömyyden vaikutusten lieventämiseksi. Kysynkin, miten voitte harkita toimenpiteitä vaikutusten lieventämiseksi ilman tutkimusta? Yrititte muuttaa tätä hieman aikaisemmassa vastauksessanne, jolloin sanoitte, että tämä on kunkin jäsenvaltion tehtävä ja että niiden tulee miettiä, miten ne voivat hyödyntää rakennerahastoja niillä alueilla, joissa verovapaan myynnin lakkauttaminen on aiheuttanut työttömyyttä. Sanoisin, että tämä ei ole jäsenvaltioiden velvollisuus, sillä jos näin on, niin yhtäkkiä meillä on rakennerahastoja koskeva sirpaleinen politiikka, ja tätä me tässä istuntosalissa haluamme kaikkein vähiten, etenkin kun olemme uudistamassa rakennerahastoja.
Meidän on myös tarkasteltava taloudellisia vaikutuksia, joiden osalta on myös paljon vastaamattomia kysymyksiä. Seuraavaa esimerkkiä on käytetty monissa tilanteissa; jos lautta liikennöi kahden EU-valtion välillä ja kulkee kansainvälisten aluevesien läpi, mihin matkustajat ovat oikeutettuja? Onko heillä oikeus tehdä verovapaita ostoksia vai onko heidän maksettava tullia lähtösatamassa vai onko heidän maksettava tullia tulosatamassa? Näihin liittyy taloudellisia kysymyksiä, joihin on vastattava, ja siksi tutkimuksessa voitaisiin käsitellä tätä tasapainoa, ja kehotan teitä näin ollen toteuttamaan tällaisen tutkimuksen.

Cornelissen
Arvoisa puhemies, olen hämmästynyt komissaarin kielteisestä vastauksesta ja pettynyt siihen. Eihän voida juurikaan kuvitella, että valtiovalta suorittaa toimenpiteitä vuonna 1999 olematta tietoinen niiden seurauksista työllisyydelle ja alueelliselle kehitykselle. Saanen myös muistuttaa komission puheenjohtaja Santerin toistuvista puheenvuoroista täällä parlamentissa, joissa hän on sanonut pitävänsä hyvää yhteistyötä Euroopan parlamentin kanssa tärkeänä. Komission antama vastaus ei sovellu yhteen sen kanssa. Vastaus on myös osoitus siitä vähäisestä kunnioituksesta, jota komissio tuntee alan kymmeniä tuhansia työntekijöitä kohtaan, jotka ovat syvästi huolissaan. Muistutan Brysselin marssista viime vuoden syksyllä, johon osallistui 5000 ihmistä. Vastaus on myös ristiriidassa kansalaisten Euroopan kanssa, josta komissio niin mielellään puhuu. Saanko siksi kysyä painokkaasti komissaarilta, että onko hän valmis keskustelemaan pettymyksestämme komission puhenjohtaja Santerin kanssa ottaen huomioon liikenneneuvoston hiljattain esittämän pyynnön tehdä tutkimus kymmenien tuhansien huolestuneiden kansalaisten edun nimissä, jotta jokainen tietää, mistä me puhumme. Ei enempää eikä vähempää, herra puhemies. On vaikea torjua tämä nimittämällä tutkimusta vääräksi merkiksi. Olemmehan riittävän aikuisia, herra puhemies, voidaksemme arvostella tutkimusta sen paikkansapitävyyden pohjalta. Olkaa hyvä, komissaari, kuunnelkaa valittuja kansanedustajia oman Eurooppamme edun nimissä.

Fitzsimons
Arvoisa puhemies, kannatan Cornelisseniä, Ewingia ja Milleria. Minun ryhmäni kannattaa päätöslauselmaa. On jo sanottu, että komissio lupasi tälle parlamentille, että se toteuttaisi tutkimuksen verovapaan myynnin lakkauttamisen sosiaalisista ja taloudellisista vaikutuksista. Herra Cornelissen on tässä ajan tasalla.
Todellisuudessa komission edustajat kieltäytyvät edelleen suorittamasta analyysia, vaikka heille muistutetaan liikenneneuvoston viime maaliskuussa tekemästä päätöksestä, jossa pyydetään tutkimusta tilanteesta. Huolimatta siitä, mitä parlamentin yksittäiset jäsenet ajattelevat verovapaan myynnin jatkumisen arvosta, minun ryhmäni kannattaa voimakkaasti tätä esitystä, sillä siinä käsitellään epäonnistunutta demokraattista prosessia, jossa komissio ei välitä Euroopan kansalaisten edustajien toiveista. Heillä on oikeus odottaa, että heidän etujaan ajetaan kokonaisvaltaisesti. Joten sallikaa meille tämä tutkimus, jonka jälkeen voimme tehdä tarvittavat päätökset tässä asiassa.

Cox
Arvoisa puhemies, kun hyväksymme lakeja, jotka vaikuttavat ihmisiin, kauppaan ja paikkoihin, meillä kaikilla on huolellisuusvelvollisuus ja velvollisuus huolehtia. Tästä tietoisena ehdotin yli seitsemän vuotta sitten, ennen kuin tehtiin päätös verovapaan myynnin lakkauttamisesta, tarkistusta, jossa pyydettiin tutkimuksen toteuttamista. Kuten on jo todettu, rouva Scrivener lupasi varsin selvästi parlamentissa komission puolesta, että tällainen tutkimus tehdään. Tätä lupausta ei koskaan täytetty. Suren ja valitan sitä, että komissio rikkoi lupauksensa.
Kaksi vuotta sitten kirjoitin komissaari Mario Montille ja pyysin toistamiseen tutkimusta. Vastustan sen tähden niitä, jotka tänään ovat sanoneet, että tämä keskustelu on viime hetken yritys estää verovapaan myynnin lakkauttaminen. Jos komissio olisi pitänyt sanansa, tällaista tutkimusta ja sen seurauksia olisi jo kauan sitten käsitelty. Ottamatta kantaa itse asian sisältöön - verovapaan myynnin lakkauttamiseen - tutkimusta koskeva pyyntö on yhtä ajankohtainen tänään kuin aiemmin, ja uudistan sen nyt.
Monille verovapaata myyntiä koskevalla kysymyksellä on tietty symbolinen merkitys verotuksen yhtenäistämisen ja yhtenäismarkkinoiden osalta, ja tämä merkitys on suhteettoman suuri verrattuna markkinaosuuteen ja varsinaiseen asiaan. Tämä on johtanut siihen, että sekä kannattajat että vastustajat kiinnittävät riittämättömästi huomiota lakkauttamisen käytännön seurauksiin. Komissio korostaa jossain määrin oikeutetusti, että teollisuus ei ole onnistunut ryhtymään sopeuttamistoimiin. Joten myös komissiolla on kysymys vastattavana. Kaikki lakkauttamista koskevat kysymykset eivät liity teollisuuteen; ne koskevat alue-, matkailu- ja työllisyyspolitiikan kaltaisia julkisen politiikan merkittäviä osa-alueita eivätkä pelkästään teollisuutta.
Tulo- ja verotusasioiden osalta haluaisin esittää yhden kysymyksen: voiko komissaari sanoa varmuudella, mikä tilanne tulee olemaan valmisteveron osalta myyjille, jäsenvaltioille ja kuluttajille verovapaan myynnin lakkauttamisen jälkeen vuonna 1999? Vaihteleeko valmisteveron osuus lautoilla ja lentokoneissa tapahtuvan myynnin osalta, kun lautat ja lentokoneet liikennöivät aluevesien välillä? Maksetaanko valmisteveroa lainkaan kansainvälisillä vesillä? Onko komissio laatinut politiikkaa tällaisen kaaoksen selvittämiseksi? Olen pahoillani siitä, että emme ole saaneet tutkimuksen toteuttamista koskevaa sitoumusta. Tutkimus on myöhässä, se on välttämätön. Poliittisesti uskon poliittiseen tehtävään. Olen pahoillani siitä, että saimme tänään byrokraatin vastauksen.

Aelvoet
Arvoisa puhemies, emme kävisi tätä keskustelua täällä, kollegat, ellei olisi olemassa mahtavaa edunvalvontaryhmää, joka on tehnyt kaikkensa saadakseen yleisen mielipiteen vihaiseksi ja joka on jopa onnistunut saamaan useimmat ryhmät omalle puolelleen. On ollut jo hyvin kauan tiedossa, että neuvosto ja komissio ovat yhdessä esittäneet, että verovapaa myynti lopetetaan vähitellen, siihen on varattu aikaa yli seitsemän vuotta ja on täysin epäjohdonmukaista pitää tällaista yllä yhteisillä markkinoilla.
Lisäksi on selvää, että useimmat verovapaita tuotteita myyvät liikkeet eivät tule kärsimään verovapaan myynnin lopettamisesta, sillä ihmiset ostavat niitä, ei siksi, että se on halvempaa, sillä liikkeissä on yleensä kalliimpaa, kuten oma kokemukseni osoittaa, vaan siksi, että ihmisillä on sillä hetkellä aikaa ja he haluavat ilahduttaa jotakuta ja muista vastaavista syistä. Tuemme neuvostoa ja komissiota. Olemme kylläkin sitä mieltä, ettei tutkimus ole turha, vaikka se tehtäisiin vain konkreettisen toimintaohjelman kehittämiseksi, siten että voidaan todistaa, että on kyse vain työpaikkojen siirtymisestä, etenkin syrjäisillä alueilla, joilla voi todellakin syntyä sosiaalisia ongelmia ja liikenneyhteysongelmia, jotka on ratkaistava oikealla tavalla. Tuemme sitä, emme enempää emmekä vähempää.

Nicholson
Arvoisa puhemies, mielestäni parhaillaan käytävä keskustelu verovapaan myynnin tulevaisuudesta on vähintäänkin naurettava. Jos joskus yritämme poistaa kansalaisilta jotain, mitä he haluavat pitää, se on juuri tämä. Suuri enemmistö ulkomaille lähtevistä matkustaa joko lomallaan tai työnsä puitteissa, ja he pitävät siitä, että heille on mahdollisuus tehdä verovapaita ostoksia. Se on heidän pieni lisäetunsa.
Mitä me ehdotamme? Me ehdotamme, että poistamme sen pienen edun, joka heillä on. Mitä me sillä saavutamme? Me ainoastaan suututamme Euroopan matkustavat kansalaiset, ja tämä kaikki Euroopan unionin ja yhtenäismarkkinoiden nimissä. Tämän lisäksi aiomme tehdä monet ihmiset työttömiksi. Minä luulin, että meidän tehtävämme oli säilyttää ja luoda työpaikkoja, eikä saada aikaan työttömyyttä.
Haluaisin käyttää tätä mahdollisuutta hyväkseni ja pyytää komissiota ja neuvostoa tajuamaan kansalaisten syvät tuntemukset ja huolenaiheet tätä kysymystä kohtaan koko Euroopan unionissa sen sijaan, että ne vastaavat erittäin byrokraattisesti, kuten ne ovat tänä iltapäivänä tehneet ja kuten herra Cox sanoikin. Nämä huolenaiheet tulevat vain kasvamaan, sillä monet ihmiset eivät vielä tiedä, mitä heille piakkoin tapahtuu. Pyydän, että ryhdymme myönteisiin toimiin varmistaaksemme, että näin ei tapahdu sen sijaan, että antaisimme mielipahan Euroopan unionia kohtaan kasvaa.

Puhemies
Olen ottanut keskustelun päätteeksi vastaan kuusi päätöslauselmaesitystä .
Näitä esityksiä koskeva äänestys toimitetaan huomenna klo 9.00.

Piecyk
Arvoisa puhemies, elän sen kanssa, että nimeni on Piecyk, mutta se lausutaan aina väärin! Se ei ole ongelma! Herra puhemies, en ole kollega Cornelissenista poiketen kovin yllättynyt komissaarin lausunnosta. Ajattelinkin melkein niin. Herra komissaari, olen kuitenkin sitä mieltä, että poliitikkojen on oltava valmiita tarkistamaan tekemänsä päätökset ja annettava tarkistaa niitä myös ihmisten todellisuuden perusteella, ja silloin voi käydä niin, että sanotaan, että tiettyjen edellytysten vallitessa olemme päättäneet ja että kaikkea ei ole tehty niin kuin kenties olimme suunnitelleet tai halunneet.
Minulla on se käsitys, että te väistelette loppujen lopuksi tietojen kokoamista tunnuslauseenanne: jos minulla ei ole tietoja, minulla ei ole ongelmiakaan eikä minun tarvitse tehdä mitään. Pidän merkillisenä - siitä puhuttiin täällä usein - että joudun nyt peräämään vuonna 1991 virassa olleen komissaarin suostumusta. Saimme komission suostumuksen useita vuosia sitten. Tässä on myös kysymys parlamentin ja komission välisestä luottamuksellisesta työskentelystä.
Toinen kysymys vaatii ratkaisua, nimittäin se, että kaikkia niitä - joihin kuulun myös minä - jotka puolustavat verovapaan myynnin säilyttämistä, vieläpä työpaikkojen menettämisen pelosta, että heitä moititaan siitä, että he käyttävät käytännöllisesti katsoen verovapaan myynnin puolesta puhuvan teollisuuden ja yhdistysten karmaisevia lukuja. Se onkin varsinainen syy sanoa siihen, että tarvitsemme vihdoinkin oikean, tarkistettavissa olevan ja eritellyn tutkimuksen, jotta voimme päästä järkevään johtopäätökseen.
En tiedä, onko unionissa tosiaan 140 000 työpaikkaa käytettävissä. Tiedän kuitenkin, että pelkästään alueellani SchleswigHolsteinissa Itämeren rannalla päivämatkailusta ja lauttaliikenteestä poistuisi tuhansia työpaikkoja. En tiedä, mihin lentokenttiin tai -reitteihin se kohdistuisi. Tiedän kuitenkin, että se koskee pieniä, paikallisia lentokenttiä, liikenneyhteyksiä syrjäisille alueille ja Itämeren lauttaliikennettä, erityisesti Suomeen.
En tiedä tarkkaan, mitä valtiontaloudellisia vaikutuksia verovapaan myynnin lakkauttamisella on, mutta tiedän erittäin hyvin, että silloin - tehän viittasitte siihen hienoisesti - kyseisten alueiden liikennesektorin avustukset ja työttömien sosiaaliturvamenot tulisivat taas ajankohtaisiksi. Kaikista näistä syistä sanon: ennen kuin periaatteessa kinastelemme siitä, että kyllä vai ei ja miten, tarvitsemme kunnollisen, oikean tutkimuksen. Voin kuvitella, että te toivotte sitä. Liikenneneuvosto on nyt kuitenkin vaatinut sitä, parlamentti vaatii sitä ja, jos ymmärrän oikein, meillä on tällä välin myös syntynyt huomisaamuna esitettävä yhteinen päätöslauselmaesitys, jossa on esittäjinä useita ryhmiä. Sen vuoksi komission ei pitäisi tässä tilanteessa enää empiä vaan laatia tämä tutkimus, jotta voimme sen jälkeen käydä järkevän keskustelun siitä.

Langen
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, meillä oli valiokunnassamme kuuleminen, ja käsiteltävänä on kollega Garoscin mietintö. On erotettava tutkimuksen teettämisen ehdottaminen ja verovapaan myynnin lakkauttaminen. Olen aivan samaa mieltä kuin kollega Piecyk, että tutkimus voisi tuoda selvyyttä lobbaajien ilmoittamiin vääriin tietoihin, sillä parlamentaariseen demokratiaan kohdistuu nyt tiukka painostus epärehellisin keinoin. Siitä ei saa olla mitään epäilystä, että merelliset alueet, joita asia erityisesti koskee, saavat joka tapauksessa myös konkreettista apua. Toisaalta kyse on keskustelusta, jonka tarkoitus on oikeastaan peruuttaa vuonna 1991 päätetty verovapaan myynnin lakkauttaminen. Keskustelua käyvät kollegat, jotka tulevat maista, joissa on voimassa korkea kulutustavaroiden verotus, tai jotka ovat niiden naapureita. On siis kyse maista, joissa ollaan lakkauttamassa veroetuja, jotka eivät ole oikeutettuja koko Euroopan unionin kansalaisten kannalta. Täällä korostetaan juhlapuheissa jatkuvasti, kuinka tärkeää verojen yhdenmukaistaminen on. Heti kun juhlat ovat ohi, jokainen vaatii kuitenkin omia erityisetujaan.
Sen vuoksi, herra komissaari, olen kanssanne samaa mieltä, että verovapaa myynti on lakkautettava, sillä verovapaa-nimen taakse kätkeytyy käsite halpa ostos - usein selvä kuluttajan pettäminen. Niille, jotka sanovat, että lentokentät ovat vaarassa, on asetettava kysymys: pitääkö tavallisten kansalaisten tukea liikematkailijoita tarjoamalla heille edelleen mahdollisuus verottomiin ostoksiin? Sitä en käsitä, eikä ole ylipäänsä mitään syytä jättää mitään erityisetuja ulkopuolelle, kun haluamme euron yhteydessä yhdenmukaistaa tiettyjä vero-oikeudellisia määräyksiä. Herra komissaari, voimme keskustella tästä kaikesta paljon paremmin ja teillä on parempi asema, kun teetätte tuon tutkimuksen paikallisista vaikutuksista ja viette sen avulla tuulen lobbaajien purjeista!

Boogerd-Quaak
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, kollegat, käymämme keskustelu on jokseenkin omituinen. Puoluetoverini Alankomaiden parlamentissa esittämään kysymykseen valtiovarainministeri vastasi, että komissio ei halunnut tällaista tutkimusta. Täällä komissaari sanoi, että raha-asioita käsittelevä Eurooppa-neuvosto ei halua tällaista tutkimusta. Ja näin kierrämme kuin kissa kuumaa puuroa. En sano, että meidän pitäisi säilyttää ikuisesti nämä verovapaat palvelut, mutta minun mielestäni on erittäin paheksuttavaa, että sanomme toisaalta yhteiskunnalle: me lopetamme tämän järjestelmän ja toisaalta se osa, jonka valtiovalta oli suunnitellut toteuttavansa, nimittäin verotuksen yhdenmukaistaminen, jonka pitäisi olla tällä hetkellä pidemmällä kuin se on, ja yhtenäismarkkinoiden toteuttaminen eivät ole vielä tosiasia. Herra komissaari, minusta on erittäin paheksuttava asia, että me asetamme yhteiskunnan tapahtuneen tosiasian eteen emmekä jäsenvaltioita ja komissiota. Jo sen vuoksi meidän pitäisi toteuttaa tutkimus!

Ephremidis
Arvoisa puhemies, mielestäni herra komissaarin välihuomautuksen myötä siirryttiin pois itse asiasta, sillä jouduimme kaksinkertaisen haasteen eteen.
Herra komissaari, ensimmäinen haaste: sanoitte, että seitsemän vuoden siirtymäkauden jälkeen ei tarvita mietintöä, emme laadi mietintöä. Toisaalta taas tunnustitte, että työllisyysvaikutuksia on sekä satamissa, matkailussa että markkinoilla.
Toinen haaste: tällä on seuraamuksia. Jokainen valtio joutuu hoitamaan ja korjaamaan näitä seuraamuksia. Mutta ovatko ne seurauksia valtioiden erillisistä politiikoista vai yhteisön politiikasta, siis "syödenkö parannutaan" ? Yhteisön politiikan tulee ottaa vastuu tehokkaasta avunannosta seurausten korjaamiseksi. Ja tällä välin, herra komissaari, alan työntekijät sanovat, että menetetään 145 000 työpaikkaa - kyseessä ovat pääasiassa nuoret tytöt ja pojat. Nämä ovat verovapaan myynnin työntekijöitä.
Kysyn teiltä: mitä he voivat tehdä? Tiedättekö, miksi te viivytätte tutkimusta? Tiedättekö, miksi ette aio esittää sitä koskaan? Koska ei ole teidän asianne katsoa, kuinka näiden ihmisten käy. Tästä syystä välttelette. Muutoin olisi hyvin helppoa esittää tietoja; seurauksia ovat nämä ja nämä ja verohyöty on tämä. Ette halua käsitellä tätä kysymystä: mitä tapahtuu 150 000 ihmiselle, jotka heitetään kadulle, nuorille ihmisille, jotka laitetaan 20 miljoonan työttömän jonon jatkoksi, minkä on saanut aikaan teidän kuulut yhteismarkkinanne ja politiikka, jota sovellatte niiden edistämiseksi?

McKenna
Arvoisa puhemies, ensinnäkin mielestäni on järkyttävää ja erittäin vastuutonta komissiolta, että se itse asiassa pyrkii johonkin, ilman että se teetättää riippumatonta arviointia toiminnan seurauksista. Erityisesti tämä koskee EU: n saarivaltioita, myös Irlantia, joka todellakin ansaitsee erityistä huomiota, ja ihmettelen, mitä komissaari itse asiassa pelkää, kun hän kieltäytyy toteuttamasta tällaista tutkimusta, jota niin monet ihmiset ovat pyytäneet. Verojärjestelmän yhtenäistämisen myötä EU on vähitellen omaksumassa kaikki valtion tunnusmerkit.
Irlantilaiset poliitikot tärkeimmistä poliittisista puolueista jonottavat nyt kerätäkseen pisteitä tästä kysymyksestä, mutta heitä tulisi arvostella heidän aiemmasta järkähtämättömästä innostuksestaan yhtenäismarkkinoita kohtaan. Esimerkiksi Irlannin hallituksen johtaja, Ahern, on vasta hiljattain kääntynyt verovapaan myynnin kannattajaksi. Kun hän oli Irlannin valtiovarainministerinä vuonna 1991, hän yhtyi muiden EU: n valtiovarainministerien näkemykseen siitä, että verovapaa myynti tulisi lakkauttaa vuosisadan loppuun mennessä. Mielestäni EU on todella edusvastuuton ajaessaan jotain asiaa tekemättä kunnon tutkimusta, ja kuten Miller sanoi, tähän mennessä toteutetuissa tutkimuksissa molemmilla osapuolilla on ollut oma lehmä ojassa. Me tarvitsemme kunnon tutkimuksia, jotka ovat riippumattomia ja joissa meille annetaan kuva koko tilanteesta, ja komission velvollisuutena on toteuttaa tällainen tutkimus.

Hendrick
Arvoisa puhemies, voinko aloittaa sanomalla, että jos joku keksisi huomenna verovapaan myynnin ja toisi esiin tämän ajatuksen, olen varma, että sitä ei koskaan olisi hyväksytty. Emme kuitenkaan ole tässä tilanteessa. Alkuperäinen perusajatus verovapaan myynnin takana on selvästi väärä, ja ihmiset, jotka saivat tämän ajatuksen, eivät voineet kuvitella yhtenäismarkkinoita, joihin me tällä hetkellä pyrimme. Tämä samaa pätee esimerkiksi tupakoimiseen. Jos olisimme voineet kieltää tupakoinnin ennen kuin se aloitettiin, olen varma, että olisimme tehneet sen, mutta nyt voimme ainoastaan yrittää rajoittaa sitä. Joten kysymys on olemassa, ja meidän on yritettävä käsitellä sitä. Kysymys kuuluu, miten me käsittelemme sitä? Tiedämme kaikki, sillä monet meistä tässä parlamentissa matkustavat hyvin paljon, että satamat ja lentoasemat käyttävät verovapaasta myynnistä saamiaan etuja matkustajien lentolippujen hinnan ja matkakustannusten alentamiseen. Erityisesti omalla alueellani on kaksi lentoasemaa, Manchesterin lentoasema ja Blackpoolin lentoasema, jotka hyötyvät huomattavasti verovapaasta myynnistä, ja monet työpaikat ovat todellakin riippuvaisia siitä.
Monet puhujat ovat jo esittäneet yhden tärkeän seikan: riippumatonta tutkimusta ei ole toteutettu, ja me tarvitsemme sellaisen. Työpaikat ovatn riippuvaisia tästä. Emme tiedä, tulemmeko menettämään 140 000 työpaikkaa, kuten herra Ephremidis arvioi. Epäilemättä monet kaupoissa työskentelevistä ihmisistä työskentelevät siellä edelleen, mutta jotkut tulevat menettämään työpaikkansa, koska kannattavuus ei ole sama. Meidän on tiedettävä tulevat vaikutukset, kuinka monta työpaikkaa menetetään, ja sen jälkeen voimme tehdä päätöksen siitä, mitä pitäisi tehdä. Tämä päätös voi sisältää mukautuksia alueelliseen rahoitukseen tämän tosiasian huomioonottamiseksi. Samoin kuin herra Miller, en halua sirpaleista lähestymistapaa tähän kysymykseen, mutta jos komissio tai jokin muu elin antaisi lisärahoitusta tämän asian huomioonottamiseksi, olen varma, että asianomaiset alueet eivät vastustaisi sitä.
Meidän on mentävä eteenpäin, meidän on oltava objektiivisia tämän osalta, meidän ei tule ainoastaan kumartaa henkilöille, joilla on oma etu ajettavanaan. Tarvitsemme riippumattoman analyysin, ja pyydän komissiota ja neuvostoa tekemään ehdotuksia tämän pohjalta.

Langenhagen
Arvoisa puhemies, onko meidän oltava uskollisia sisämarkkinaperiaatteellemme kaikissa olosuhteissa vai kiinnostavatko meitä myös ihmiset? Vierailkaapa Pohjanmerellä Cuxhavenin kylpylässä, tulen Cuxhavenista, monet pitävät sitä viehättävänä, juuri verovapauden vuoksi. Keskustelkaa myös asianomaisten kanssa, jotka varustamon lausuntojen mukaan olisi pakko irtisanoa. Meillä ei ole vaihtoehtoisia työpaikkoja. Me kamppailemme kalatalouden puolesta, sen lisäksi on vain pieni telakka. Takamaa on maaseutua sekä pelto- ja laidunmaata muutamine pk-yrityksineen. Tiivistettynä rakenteellisesti heikkoa reuna-aluetta, piakkoin varmaan myös ilman 5 b: n tukea, ja uusi tavoite 2, herra Monti, Agenda 2000 ei tuo turvallisuutta.
Minun kotonani Pohjanmeren rannikolla työttömyysaste on 11 % ja se nousee. Samanlaiselta näyttää Euroopan 80 000 kilometriä pitkien rannikoiden muilla alueilla. Näette, ettei ongelma ole paikallinen. Olemme pahoissa vaikeuksissa mutta työskentelemme tulevaisuuden ratkaisujen parissa. Elävät pienten ja keskisuurten satamien verkot, rannikon hallinnointi, matalien rannikkovesien suojelu, merellisten tieto- ja teknologiajärjestelmien kestävä rakentaminen ja viehättävät matkailukeskukset ovat pitkän aikavälin tavoitteena. Rannikkovaltiot voisivat toteuttaa ne menetyksellisesti, jos Eurooppa auttaisi niitä. Me luotamme siihen. Se on tulevaisuutemme.
Kehitämme juuri Cuxhavenissa EU-varoin satamaamme, mutta te, verovapaan myynnin vastustajat, estätte satamaamme tulon. Laivaton satama on kuin meri ilman kaloja. Rannikon ja sisämaan eli taloudellisesti heikkojen ja vahvojen alueiden välinen symbioosi on, harvinaista kyllä, onnistunut verovapauden ansiosta. Liiketilat ja samalla myös työpaikkojen määrä ovat lisääntyneet nopeasti vuodesta 1991. Edes Euroopan laajuisten verkkojen kaltainen nykyaikainen talousohjelma ei ole tähän asti saanut aikaan tällaista taloudellista ja sosiaalista yhteistyötä.
Tiedän, että on tapahduttava uskomattomia, jotta neuvoston päätös kaatuisi, mutta minä en ole neuvosto. Olen kansanedustaja. Mitä vastaan perheille, joita irtisanomiset koskettavat? En usko, että kukaan Euroopassa voi olla niin tunteeton, että haluaa tuhota rakennetun omin käsin. Työttömyyskorvausten ja rakenneuudistustoimenpiteiden kulut ovat paljon suuremmat kuin valmiste- ja arvonlisäverottomasta myynnistä koituvat verotulojen menetykset, ja verojen yhdenmukaistamista ei joka tapauksessa ole vielä näköpiirissä.
Vaadin sen vuoksi myös lisätutkimuksia paikallisista vaikutuksista. Ehkä on olemassa myös oikeuden tulkinta, joka sallii poikkeusjärjestelyn, kuten aikanaan meriliikenteessä Pohjanmeren helmen Helgolandin saaren osalta. Liikenneneuvosto on tällä välin tehnyt tämänsuuntaisen päätöksen. Herra Monti, haluaisin pyytää teitä ja minua vastustavia kollegojani lähtemään tähän suuntaan.

Thors
Arvoisa puhemies, kun komissaari viittaa siihen, että tukea voi saada mahdollisesti loppuvan liikenteen sijaan, haluan sanoa hänelle seuraavaa. Ensiksi: lauttaliikenne ei voi saada TEN-tukea, vaikka molemmat satamat kuuluisivatkin Euroopan laajuiseen verkostoon.
Toiseksi: rakennetuki ei ole toimintatuki; tämän sanon vastauksena viittaukseenne siitä, että on katsottava tukipuolta.
Kolmanneksi: te puhutte hyvin paljon siitä, että verovapaa myynti on epäsuoraa tukea. Mukavuuslippulaivaksi siirtämistä koskevien sääntöjen nykyisin mahdollistamat epäsuorat tuet ovat kuitenkin paljon suuremmat ja niillä voi olla paljon pahemmat seuraukset, nimittäin se mukavuuslippulaivaksi siirtäminen, joka lauttaliikenteelle seuraa, mikäli verovapaa myynti loppuu.
Lisäksi ihmettelen, miksi komissaari vastustaa niin voimakkaasti tämän tutkimuksen tekemistä, kun samaan aikaan väitetään, että komissiolla on tietoja suurimman uhan alla olevista lauttaliikenneyhteyksistä. Ajattelen sitä, joka on lähinnä sydäntäni, nimittäin Euroopan pohjoisinta ympärivuotisesti liikennöivää lauttayhteyttä pohjoisessa Merenkurkussa. Rouva Aelvoet, tämän yhteyden tueksi kerättiin tuhansittain allekirjoituksia jo kauan ennen kuin mitään lobbausta oli edes aloitettu. Komissaari Monti ei valitettavasti ottanut vastaan näitä allekirjoituksia. Alueen työpaikat halutaan turvata, lisäksi lauttayhteyden turvaamiselle on ympäristösyy. Tehdyn selvityksen mukaan esimerkiksi ympäristöalueella säästetään miljoonia markkoja, jos tätä lauttayhteyttä käytetään.

Ford (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin ensinnäkin sanoa, että käsitän verovapaan myynnin mahdollisen lakkauttamisen logiikan. Meidän on pyrittävä vähitellen poistamaan Euroopan yhtenäismarkkinarakenteen poikkeukset, ja yksi näistä poikkeuksista on yhteisön sisäinen verovapaa myynti. Meidän on kuitenkin yhtenäistettävä myös muita asioita Euroopassa, tai ainakin lähennettävä niitä - valmisteveroa, arvonlisäveroa ja muita veroja. Tästä huolimatta yhteisön sisäinen verollisen alkoholin ja tupakan salakuljetusta koskeva ongelma on luultavasti suurempi kuin yhteisön sisäisestä verovapaasta myynnistä aiheutuva tulojen menetys.
Kysymys kuuluu: miksi lakkauttaminen on tehtävä nyt, miksi se on niin kiireellinen ja miksi me teemme sen sokkona? Monet henkilöt ovat tehneet lukuisia tutkimuksia. Molempien osapuolten tutkimuksissa esiintyy luultavasti virheellisyyksiä, mutta niissä on osoitettu useamman kerran, että voimme mahdollisesti menettää noin 112 0-147 000 työpaikkaa EU: n sisällä, ja 90 % näistä työpaikan menetyksistä tapahtuu kahden vuoden aikana siitä, kun verovapaa myynti on lakkautettu, ja se vaikuttaa erityisesti Espanjan, Ranskan ja Yhdistyneen kuningaskunnan työllisyyteen. Euroopan komissio on väittänyt, että verovapaa myynti aiheuttaa jäsenvaltioille 2 miljardin ecun tappiot menetettyinä verotuloina, mutta joissakin tutkimuksissa on väitetty, että verovapaan myynnin lakkauttamisen seurauksena jäsenvaltiot ovat pahemmassa tilanteessa, sillä liikennekustannukset nousevat ja muita veroja menetetään.
On väitetty, että keskivertoihmiselle tilauslento maksaa epäsuorina kustannuksina, jos kaikki kustannukset lasketaan yhteen, ylimääräiset 14 puntaa joka kerta, kun hän matkustaa omasta jäsenvaltiostaan pois ja takaisin. On väitetty, että EU-kohteet tulevat olemaan vähemmän kilpailukykyisiä kuin lähellä sijaitsevat EU: n ulkopuoliset kohteet, että Turkki hyötyy Kreikan kustannuksella, että Yhdistynyt kuningaskunta menettää vuosittain 635 000 matkaa, jonka vastapainoksi EU: n ulkopuolelle tehdään 124 000 ylimääräistä matkaa.
Joten tämä on meidän ongelmamme. Huolimatta siitä, mitä valtiovarainministerien väitetään sanoneen, todellisuus on, että 17. maaliskuuta tänä vuonna - vain alle kolme viikkoa sitten - irlantilaisen valtuuskunnan aloitteesta, jota kahdeksan muuta jäsenvaltiota tuki, nimittäin Ruotsi, Belgia, Ranska, Saksa, Suomi, Portugali, Espanja ja Yhdistynyt kuningaskunta, liikenneneuvostossa esitettiin tutkimusta koskeva vaatimus mahdollisen kesäkuussa 1999 toteutettavan verovapaan myynnin lakkauttamisen vaikutuksista työllisyyteen ja verotukseen. Komissaari Monti sanoo, että vääryyttä ei korjata toisella; koska luvattua tutkimusta ei tehty aikanaan, nyt on liian myöhäistä tehdä sellaista. Tämä on täysin mahdoton tilanne. Hän sanoi, että yhteisön rahoitusta on ehkä saatavilla vaikutusten lieventämiseksi, mutta vaikutukset tulevat olemaan lyhytaikaisia ja selviä heti lakkauttamisen jälkeen. Kuitenkin hän torjuu etukäteen tehtävät arvioinnit siitä, miten tämä tulee vaikuttamaan alueelliseen työllisyyteen.
Huomenna parlamentti äänestää päätöslauselmasta, jossa tällaista tutkimusta vaaditaan. Ministerineuvosto puoltaa tällaista tutkimusta pahimmillaan äänin yhdeksän vastaan kuusi. Miksi komissio yksin vastustaa tätä tutkimusta, jonka sen alun perin lupasi? Jos tosiasiat puoltavat selvästi verovapaan myynnin lakkauttamista, komissaari Monti, miksi ette osoita sitä suostumalla tutkimukseen?

Bourlanges
Arvoisa komissaari, minun on sanottava teille, että olette tuottanut minulle syvän pettymyksen. Olen jo monen vuoden ajan yrittänyt, kuten useat kollegatkin, selittää eri etujärjestöille, että verovapaa myynti on poistettava sisämarkkinoilta. Minun on sanottava, että komission röyhkeä tapa vastata oikeutettuihin kysymyksiimme on sananmukaisesti puukonisku selkäämme. Mielestäni teidän pitää olla siitä tietoinen. Herra Cornelissenin esittämään kysymykseen antamaanne vastaukseen sisältyvä perustelu oli, jos sallitte minun sanoa, varsin surkea.
Sanoitte meille kaksi asiaa: ensiksi sen, että emme tee tätä selvitystä, koska tämä selvitys oli luvattu laatia välittömän päätöksen puitteissa. Päätöstä on lykätty emmekä siten laadi tätä selvitystä niin kuin se muka olisi turhaa, niin kuin arvio päätöksen vaikutuksista olisi turha sen jälkeen, kun tämän päätöksen soveltamispäivämäärää muutettiin. Tällaisen järkeilyn mukaisesti voisitte sanoa, että sokea voi ajaa autoa sillä ehdolla, että hän ajaa hitaasti. Tämä ei ole totta.
Toinen esittämänne perustelu liittyy myöhäiseen luonteeseen. Rouva Scrivenerin lupauksen ja sen tosiasian välillä, että olette täällä tänään täyttämättä tätä lupausta, on kulunut monta vuotta. Kenen on syy? Ette voi syyttää meitä siitä, että olemme osallistuneet myöhäisessä vaiheessa tähän keskusteluun, kun ette itse samanaikaisesti niin moneen vuoteen ole vastannut tähän kysymykseen. Äsken todettiin, että kysymykset on osoitettu teille tämän parlamentin kyselytunnin aikana. On olemassa latinankielinen sananlasku, roomalaisen oikeuden mietelause, jonka tunnette: " Nemo auditur propriam turpitidinem allegans " , kukaan ei voi vedota omaan alhaisuuteensa.
Joka tapauksessa, herra komissaari, teillä ei ole oikeutta kieltää tältä parlamentilta eikä Euroopan kansalaisilta tekemienne päätösten vaikutusten arviointia yksinkertaisesti sen takia, että päätös on jo tehty.

Malone
Arvoisa puhemies, myös minä olen hämmästynyt siitä, että komissaari Monti saatuaan aikaa harkita keskusteluja, joita kävimme aikaisemmin tällä viikolla kyselytunnilla ja kuultuaan, miten voimakkaita tuntemuksia parlamentin enemmistöllä, meillä, kansalaisten sanansaattajilla, on tästä aiheesta, ei ole valmis katumaan, edes tänä myöhäisenä ajankohtana, ja antamaan meille myönteisempää vastausta. Sanomalla " ei" hän vain hautaa päänsä hiekkaan.
Irlantilaisen ministerin menestys liikenneneuvostossa on todistettu täällä. Yhdeksän liikenneneuvoston jäsentä on nyt valmis pyytämään tutkimusta. Ei ole mitään syytä olettaa, että samaa enemmistöä, tai enemmän, ei saataisi, jos komissaari tekisi tutkimuksen ja sallisi Ecofin-ministereiden harkita asiaa uudestaan selkeästi ja tosiasioiden pohjalta. Poliitikot eivät pidä tätä häpeällisenä. Niiden monien tuhansien työntekijöiden, jotka marssivat Brysselin kaduilla hiljattain - lentoasematyöntekijöiden, teollisuustyöntekijöiden, yleensä verovapaan teollisuuden työntekijöiden - ei pitäisi tarvita rukoilla työpaikkojensa puolesta. Heillä on oikeus odottaa, että meidän toimielimemme suojelevat heidän työpaikkojaan. Jokaista toteuttamaamme toimenpidettä varten meidän tulisi laatia työllisyystutkimus. Joten, miten komissaari yhteensovittaa tämän ja sen, että hän pääsee eroon kaikista näistä työpaikoista yhdellä iskulla? Komissaarin täällä esittämä väite, että tämä on niiden puolesta, jotka puoltavat lakkauttamista ja että me, jotka vastustamme sitä, haluamme kannattaa piiloavustuksia alkoholi-, tupakka ja matkailuteollisuudelle, ei ole totta. Tämä on yksisilmäistä. Me olemme ainoastaan tarkastelleet asiaa kaikilta puolilta, ja olemme kaiken kaikkiaan päätyneet puoltamaan työllisyyttä.
Vetoan komissaariin, jotta hän antaisi meille myönteisemmän vastauksen tänä iltana, sillä huomisessa äänestyksessä tullaan puoltamaan tutkimusta, ja komission on jo aika rohkeasti kohdata tämä asia.

Monti
Haluaisin ensinnäkin kiittää teitä jokaista huomautuksistanne. Komissio ei aio tehdä mitään erityistä ehdotusta. Joissakin puheenvuoroissa oletetaan, että komissio aikoo tehdä ehdotuksia. Ecofin-neuvosto päätti tästä yksimielisesti vuonna 1991. Komissio ei aio vaatia mitään. Kuten tehtiin selväksi, edeltäjäni, rouva Scrivener mainitsi tutkimuksen, ja tämän tarkoituksena oli selvittää, pitäisikö verovapaan myynnin lakkauttamista koskevan päätöksen tulla voimaan 1. tammikuuta 1993, kuten kaikkien muiden yhtenäismarkkinoita koskevien toimenpiteiden. Te tiedätte tuloksen: ei tutkimusta, vaan seitsemän ja puolen vuoden lykkäys.
Liikenneneuvoston väitetyn tutkimusta koskevan pyynnön osalta totean, että liikenneneuvoston 17. maaliskuuta pitämän kokouksen tuloksena oli, että neuvoston puheenjohtajamaa totesi, että suurin osa edustajista osoitti voimakasta kannatusta irlantilaista interventiota kohtaan, ja se päätti ilmoittaa tästä Ecofin-neuvostolle, jotta valtiovarainministerit voisivat päättää lisätoimenpiteistä, jos tarpeen. Ecofin-neuvosto on jatkuvasti korostanut haluttomuuttaan pyytää komissiota toteuttamaan tällaista tutkimusta.
On esitetty tärkeä kysymys siitä, onko olemassa selviä sääntöjä, joita aiotaan soveltaa kesäkuun 1999 jälkeen. Kyllä, voin vastata myönteisesti ja vakuuttavasti tämän osalta. Arvonlisävero- ja valmisteverolainsäädäntöä sovelletaan tällä hetkellä ja myös kesäkuun 1999 jälkeen. Viittaan direktiivin 92/12 23 artiklan 1 kohtaan ja 8 artiklaan ja kuudennen arvonlisäverodirektiivin noudattamiseen.
Millerin esittämän erityiskysymyksen osalta pelkkä läpikulku kansainvälisten aluevesien kautta ei muuta sisämarkkinasääntöjä. Näitä voidaan muuttaa ainoastaan, jos alus kävisi kolmannen maan alueella sijaitsevassa satamassa.
Voitte varmaan kuvitella, että olen yhtä huolestunut työllisyyttä koskevasta kysymyksestä kuin tekin. On olemassa vakavasti otettavia tapoja lähestyä työllisyyskysymyksiä. Jotkin niistä liittyvät verotukseen. Parlamentti varmaan tietää, että komissio - ja myös minä henkilökohtaisesti - tekee kovasti työtä parlamentin tukemana ja erityisesti asiasta vastaavan talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan tukemana päästäkseen jonkinnäköiseen verojen yhteensovittamiseen, eli verotuksellisten välineiden käyttöön työllisyyttä koskevan haasteen ratkaisemiseksi. Kuten tiedätte, komissio on valmis harkitsemaan arvonlisäveron alentamista työvoimavaltaisilla palvelualoilla, ja parlamentti tukee tätä. Tärkeämpää kuitenkin on, että pyrimme voimakkaasti taistelemaan haitallista verokilpailua vastaan. Te tiedätte, kuten minäkin, että pääoman verotus tällä mantereella on alentunut 10 % viimeisten 15 vuoden aikana. Työvoiman verotus on noussut 7 %. Mistä tämä johtuu? Verojen yhteensovittamisen puutteesta.
Joulukuussa 1997 onnistuimme ensimmäistä kertaa saamaan 15 valtiovarainministeriä hyväksymään toimenpidepaketin haitallisen verokilpailun estämiseksi. Tämä on ensimmäinen askel Euroopan verokeitaiden poistamiseksi, jotta työvoiman verotusta voidaan hieman alentaa. Miten voin mennä valtiovarainministereiden luo ja painostaa heitä jatkamaan tätä työllisyyttä edistävää veropolitiikkaa, jota parlamentti tukee, jos samalla pyydän heitä säilyttämään verovapaan myynnin kaltaiset paikalliset verokeitaat?
(Cox keskeytti puhujan ) Kukaan ei voi paeta logiikkaa. Uskokaa minua, olen erittäin sitoutunut muuttamaan Euroopan veropolitiikkaa työllisyyttä edistäväksi.
(Puhemies keskeytti puhujan )
Puhemies
Hyvät kollegat, pyydän, ettette keskeytä komissaaria.

Monti
Olen kiitollinen niille teistä - ja teitä on muutama - jotka ovat huomanneet tämäniltaisen rakentavan lähestymistapani. Tutkimuksessa tulisi olla kaksi osatekijää. Siinä tulisi ensinnäkin tunnistaa, mitä erityisongelmia tietylle alueelliselle lentoasemalle tai lauttaliikenteelle voisi syntyä. Paras ehdokas tämän tehtävän hoitamiseen olisi asianomainen jäsenvaltio. Komissio voi kuitenkin olla avuksi siten, että se tunnistaa tarkoituksenmukaiset aluepolitiikan tai liikennepolitiikan välineet, joita voidaan hyödyntää vakavien ongelmien sattuessa. Olen pyytänyt komissiota tekemään näin, en ole pyytänyt näennäistä tutkimusta, joka yleisön näkökulmasta katsoen voitaisiin liittää verovapaan myynnin määräajan uudelleenharkintaan.
Lopuksi totean, että minun tehtäväni ei ole ratkaista, onko komissio sopiva poliittinen elin vai antoiko se teille byrokraattisia vastauksia tänä iltana. Voin kuitenkin vakuuttaa teille, että komissio, joka on poliittisesti vastuussa, ei ole valmis pettämään Euroopan kansalaisia tekemällä jotain, joka on itse asiassa ristiriidassa verojen yhteensovittamiseen perustuvan vakavan työllisyyspolitiikan kanssa. Komissio ei ole valmis tekemään mitään, mikä auttaa säilyttämään piilotukea, siinä mielessä, että se ei ole avointa vaan regressiivistä, sillä sen maksaa tavallinen veronmaksaja, joka ei yleensä ole yhtä varakas kuin matkustajat, joilla on mahdollisuus tehdä verovapaita ostoksia, joilla tuetaan mitä suurimmassa määrin alkoholin ja tupakan kulutusta.

Ford
Arvoisa puhemies, vastatessaan tähän keskusteluun komissaari viittasi liikenneneuvoston väitettyyn tutkimusta koskevaan pyyntöön. Haluaisin lukea teille EU: n liikenneneuvoston puheenjohtaja Gavin Strangin Ecofin -neuvoston puheenjohtaja Gordon Brownille lähettämän kirjeen. Siinä sanotaan: "Hyvä Gordon, te varmaan tiedätte, että 17. maaliskuuta 1998 Irlannin ministeri otti esille EY: n sisäisen verovapaan myynnin lakkauttamista koskevan kysymyksen liikenneneuvostossa " muita aiheita' koskevan otsikon alla, ja pyysi tutkimusta vuonna 1999 tapahtuvan verovapaan myynnin lakkauttamisen aiheuttamista mahdollisista työllisyyteen vaikuttavista ja taloudellisista seurauksista. Kahdeksan jäsenvaltiota tuki Irlannin ministerin pyyntöä, mukaan lukien Ruotsi, Belgia, Ranska, Saksa, Suomi, Portugali, Espanja ja Yhdistynyt kuningaskunta. Keskustelun yhteenvedossa sanoin, että välittäisin nämä näkemykset teille, Ecofin -neuvoston puheenjohtajalle. Ecofin haluaa epäilemättä ottaa huomioon liikenneministerien antaman tuen Irlannin komissiolle esittämälle pyynnölle tehdä tutkimus EY: n sisäisen verovapaan myynnin lakkauttamisen mahdollisista työllisyyteen vaikuttavista ja taloudellisista seurauksista."
Minun mielestäni tämä ei ole liikenneneuvoston " väitetty" päätös. Komissaari Monti ei ehkä pidä siitä, mutta tällainen päätös on olemassa.

Puhemies
Herra Ford, kiitän teitä. Emme aloita keskustelua uudelleen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 9.00.
(Istunto päättyi klo 20.05.)

