Juhlaistunto - Tšekin tasavalta
Puhemies
- (CS) Arvoisa Tšekin tasavallan presidentti, toivotan teidät lämpimästi tervetulleeksi Euroopan parlamenttiin.
Václav Klaus
Tšekin tasavallan presidentti. - (CS) Aivan ensimmäiseksi haluan kiittää teitä siitä, että sain tilaisuuden puhua Euroopan parlamentissa, joka on yksi Euroopan unionin tärkeimmistä toimielimistä. Vaikka olen ollut tällä useita kertoja ennenkin, en ole koskaan saanut tilaisuutta puhua täysistunnossa. Arvostan siis todella tänään saamaani tilaisuutta. Euroopan unionin 27 jäsenvaltiosta vaaleilla valitut edustajat mitä erilaisimpine poliittisine kantoineen ja näkemyksineen ovat ainutlaatuinen kuulijakunta, aivan kuin Euroopan unionikin on ollut ainutlaatuinen ja ennen kaikkea vallankumouksellinen jo yli puoli vuosisataa kestänyt kokeilu, jolla on yritetty parantaa päätöksentekoa Euroopassa siirtämällä merkittävä osa päätöksentekoprosessista yksittäisiltä valtioilta yleiseurooppalaisille toimielimille.
Olen saapunut tänne Prahasta, Tšekin tasavallan pääkaupungista, Tšekin valtion historiallisesta keskuksesta, joka on ollut tärkeä paikka eurooppalaisten ajatusten, eurooppalaisen kulttuurin ja eurooppalaisen sivistyksen kehittymisen kannalta. Olen saapunut tänne Tšekin valtion edustajana. Tšekin valtio eri muodoissaan on kuulunut aina Euroopan historiaan. Sillä on ollut usein välitön ja merkittävä asema Euroopan historiassa, ja se toivoo tämän aseman säilyvän myös jatkossa.
Tšekin presidentti on puhunut täällä viimeksi yhdeksän vuotta sitten. Puhujana oli edeltäjäni Václav Havel, ja hän puhui neljä vuotta ennen Tšekin liittymistä Euroopan unioniin. Pari viikkoa sitten myös Tšekin pääministeri Mirek Topolánek puhui täällä Euroopan unionin neuvoston puheenjohtajana toimivan maan päämiehenä. Hän keskittyi puheessaan yksittäisiin aiheisiin, jotka ovat Tšekin puheenjohtajakauden painopisteitä, sekä Euroopan unionin jäsenvaltioiden nykyisiin ongelmiin.
Näin minä voin käsitellä yleisluonteisempia kysymyksiä ja puhua asioista, jotka eivät ensi näkemältä ole ehkä aivan yhtä dramaattisia kuin tämänhetkisen talouskriisin, Venäjän ja Ukrainan välisen kaasukriisin tai Gazan sodan ratkaisu. Ne ovat kuitenkin mielestäni ehdottoman tärkeitä Euroopan yhdentymishankkeen kehittymisen kannalta.
Kolmen kuukauden sisällä Tšekin tasavalta viettää Euroopan unioniin liittymisensä viisivuotisjuhlaa tilanteeseen sopivalla arvokkaalla tavalla. Se juhlii maana, joka ei ole pettynyt jäsenyyteen kohdistuneisiin täyttymättömiin odotuksiin, kuten jotkin toiset uusista jäsenvaltioista. Tässä ei ole mitään yllättävää, ja tähän on järkevä selitys. Odotuksemme olivat realistisia. Tiesimme hyvin liittyvämme yhteisöön, jonka ovat perustaneet ja jonka muodostavat ihmiset ja joka ei ole mikään ihanteellinen malli, joka olisi kehittynyt ilman aidosti inhimillisiä etunäkökohtia, pyrkimyksiä, mielipiteitä ja ajatuksia. Etunäkökohtia ja ajatuksia löytyy joka tasolta Euroopan unionista, ja näin pitääkin.
Koimme liittymisen Euroopan unioniin yhtäältä ulkoiseksi vahvistukseksi sille, että meistä oli tullut jälleen tavallinen eurooppalainen maa melko nopeasti, vajaiden viidentoista vuoden kuluessa kommunismin kukistumisesta. Toisaalta pidimme - ja pidämme yhä - tilaisuutta osallistua Euroopan yhdentymiskehitykseen mahdollisuutena hyötyä jo pitkälle yhdentyneen Euroopan eduista ja mahdollisuutena tuoda samalla omat näkemyksemme mukaan prosessiin. Kannamme oman osuutemme Euroopan unionin kehittämiseen liittyvästä vastuusta, ja otimme Euroopan unionin neuvoston puheenjohtajan tehtävän vastaan juuri tämä mielessämme. Olen vankasti sitä mieltä, että puheenjohtajakautemme kuusi ensimmäistä viikkoa ovat vakuuttaneet, että lähestymistapamme on vastuullinen.
Haluan lisäksi toistaa selvin sanoin täällä parlamentissa - myös niille, jotka eivät tätä tienneet tai eivät halua tätä tietää - olevani vakuuttunut siitä, ettei meille ollut eikä ole muuta vaihtoehtoa kuin Euroopan unionin jäsenyys, eikä maassamme ole varteenotettavaa poliittista liikettä, joka pystyisi kyseenalaistamaan tai haluaisi kyseenalaistaa tämän kannan. Olemme näin ollen olleet viime aikoina hämmentyneitä Tšekin edustajia vastaan toistuvasti yhä useammin esitetyistä syytöksistä, jotka perustuvat täysin aiheettomaan oletukseen, jonka mukaan hakisimme muuta yhdentymishanketta kuin sitä, johon liityimme kuusi vuotta sitten. Tämä ei pidä paikkaansa.
Tšekin tasavallan kansalaiset pitävät itsestään selvänä, että Euroopan yhdentyminen on välttämätöntä ja tärkeää, ja he ymmärtävät sen yleisesti ottaen seuraavalla tavalla. Ensiksi poistetaan ihmisten vapaudelle ja vauraudelle haitalliset tarpeettomat esteet, jotka haittaavat henkilöiden, tavaroiden ja palvelujen sekä eri Euroopan maissa eri syistä aikojen kuluessa muotoutuneiden ajatusten, poliittisten näkemysten, maailmankatsomusten sekä kulttuuri- ja käyttäytymismallien vapaata liikkuvuutta. Toiseksi hoidetaan yhdessä koko maanosalle merkittäviä julkisia varoja tai sellaisia hankkeita, joita ei voida toteuttaa tehokkaasti vain kahden tai useamman toistensa naapureina sijaitsevan Euroopan maan välillä tehtyjen kahdenvälisten sopimusten avulla.
Näiden kahden tavoitteen - esteiden poistamisen ja Euroopan unionissa ratkaistavia kysymyksiä koskevien järkevien päätösten tekemisen - toteuttamiseksi tehtäviä toimia ei ole saatu eikä koskaan saadakaan päätökseen. Monia esteitä on edelleen olemassa, ja Brysselissä tehdään ehdottomasti enemmän päätöksiä kuin siellä ihannetapauksessa kuuluisi tehdä. Niitä tehdään taatusti enemmän kuin jäsenvaltioiden asukkaat haluaisivat. Hyvät parlamentin jäsenet, tekin varmasti tiedätte tämän. Näin ollen esittäisin retorisen kysymyksen, oletteko joka kerta äänestäessänne varmoja siitä, että teette päätöstä asiasta, josta pitäisi päättää tässä parlamentissa mieluummin kuin lähempänä kansalaisia eli yksittäisissä Euroopan valtioissa. Euroopan yhdentymisen muista mahdollisista vaikutuksista keskustellaan myös tämän päivän poliittisesti korrektissa retoriikassa, mutta niillä on taipumus olla toissijaisia ja merkityksettömiä. Ne liittyvät pikemminkin ammattipoliitikkojen ja heihin kytköksissä olevien ihmisten pyrkimyksiin kuin jäsenvaltioiden tavallisten kansalaisten etunäkökohtiin.
Totesin aiemmin, ettei Tšekin kansalaisilla ollut eikä ole edelleenkään muuta vaihtoehtoa kuin Euroopan unionin jäsenyys, mitä minulla on ilo painottaa ja korostaa. Tämä on kuitenkin vain toinen puoli siitä, mitä haluan sanoa. Toiselle puolelle jää täysin looginen väite, jonka mukaan on olemassa useita mahdollisia ja hyväksyttäviä vaihtoehtoja Euroopan yhdentymisen menetelmille ja muodoille, kuten on ollut viiden viime vuosikymmenen aikanakin. Historialla ei ole päätepistettä. On virhe väittää, että nykytila - EU:n nykyinen toimielinjärjestelmä - olisi ikuisesti pätevä dogmi, jota ei voi arvostella. Näin väitetään kuitenkin valitettavasti yhä useammin, vaikka se on suoraan järjenvastaista ja vastoin koko eurooppalaisen sivilisaation kahden vuosituhannen kehitystä. Samoin on virhe olettaa, että "yhä tiiviimpi unioni" eli jäsenvaltioiden alati syvenevä poliittinen yhdentyminen olisi ainoa mahdollinen ja oikea kehityssuunta Euroopan unionille. Tämä on ennakko-oletus ja jää näin ollen vastaavasti arvostelun ulkopuolelle.
Yksikään eurooppalainen demokraatti ei voi pitää - eikä yhdenkään eurooppalaisen demokraatin tule pitää - nykytilaa ja ennakko-oletusta kiistatonta hyötyä tuovasta syvenevästä yhdentymisestä pyhinä. Ei ole hyväksyttävää, että näitä näkökantoja ajavat eteenpäin ihmiset, jotka pitävät itseään - kuuluisaa tšekkiläistä kirjailijaa Milan Kunderaa lainaten - Euroopan yhdentymisen "avaimenhaltijoina".
Lisäksi on selvää, ettei EU:n toimielinjärjestelmä ole päämäärä vaan keino todellisten päämäärien saavuttamiseksi. Nämä päämäärät ovat henkilökohtainen vapaus ja joukko vaurautta tuottavia taloudellisia järjestelyjä - toisin sanoen markkinatalous.
Kaikkien jäsenvaltioiden kansalaiset haluavat varmasti näitä asioita, mutta 20 vuoden kuluessa kommunismin kukistumisesta on vahvistettu toistuvasti, että niitä haluavat ja niistä huolehtivat enemmän ne, jotka ovat joutuneet elämään sortovallan alla suurimman osan 1900-lukua ja kärsimään huonosti toimivan valtiojohtoisen suunnitelmatalouden seurauksista. Nuo ihmiset suhtautuvat oikeutetusti herkemmin sellaisiin ilmauksiin ja suuntauksiin sekä tiedostavat sellaiset ilmaukset ja suuntaukset, joissa tähtäimessä on jotain muuta kuin vapaus ja vauraus. Noihin ihmisiin kuuluvat myös Tšekin tasavallan kansalaiset.
EU:n nykyinen päätöksentekojärjestelmä eroaa aikojen kuluessa hyväksi havaitusta perinteisestä parlamentaarisesta demokratiasta. Tavallisesti parlamentaarisessa järjestelmässä yksi ryhmä tukee hallitusta ja toinen oppositiota. Ellen ole väärässä, näin ei kuitenkaan ole Euroopan parlamentissa. Täällä on vain yksi vaihtoehto, ja ne, jotka uskaltavat edes harkita muita vaihtoehtoja, leimataan Euroopan yhdentymisen vihollisiksi. Minun osassani Eurooppaa elimme viime aikoihin asti sellaisessa poliittisessa järjestelmässä, jossa ei sallittu vaihtoehtoja ja jossa ei näin ollen ollut parlamentaarista oppositiota. Opimme katkerien kokemusten kautta, että jos oppositiota ei ole, ei ole vapautta. Tämän vuoksi poliittisia vaihtoehtoja on oltava.
Tämä ei kuitenkaan riitä. Jäsenvaltioiden kansalaisten ja heidän EU-edustajiensa välinen suhde ei ole tavallinen äänestäjien ja heitä edustavien poliitikkojen välinen suhde. EU:n kansalaiset ja heidän edustajansa ovat etäämmällä toisistaan kuin yksittäisessä jäsenvaltiossa, eikä näin vain sanan maantieteellisessä merkityksessä. Tähän viitataan monella tapaa: demokratiavaje, demokraattisen vastuuvelvollisuuden puute, muutoin kuin vaaleilla valittujen virkamiesten päätöksenteko, päätöksenteon byrokratisoituminen ja niin edelleen. Hylätyssä Euroopan perustuslaissa ja hyvin samankaltaisessa Lissabonin sopimuksessa nykytilaan ehdotetut muutokset pahentaisivat vain tätä puutetta.
Eurooppalaista demosta, Euroopan kansaa, ei ole olemassa, joten puutetta ei paikata vahvistamalla Euroopan parlamentin asemaa. Tämä vain pahentaisi ongelmaa ja saisi jäsenvaltioiden kansalaiset etääntymään entistä enemmän EU:n toimielimistä. Ratkaisu ei piile siinä, että Euroopan yhdentymistä yritetään saada virkoamaan nykyisessä muodossaan tai että jäsenvaltioiden roolia yritetään kutistaa uuden monikulttuurisen ja monikansallisen Euroopan kansalaisyhteiskunnan nimissä. Nämä yritykset ovat epäonnistuneet aiemmin, koska ne eivät ole olleet luonnollista historian kehityskulkua.
Pelkäänpä, että yritykset nopeuttaa ja syventää yhdentymistä ja siirtää jäsenvaltioiden kansalaisten elintasoon vaikuttavien päätösten tekemistä yhä enemmän Euroopan unioniin saattavat vaarantaa kaiken sen hyvän, jota Euroopassa on saavutettu viiden viime vuosikymmenen kuluessa. Näin ollen ei pidä aliarvioida monien jäsenvaltioiden kansalaisten tuntemaa huolta siitä, että heidän elämäänsä vaikuttavat päätökset tehdään muualla ilman heidän osallistumistaan ja että heillä on hyvin vähän mahdollisuuksia vaikuttaa päätöksentekoon. Euroopan unionin tähänastinen menestys on muun muassa sen ansiota, että jokaisen jäsenvaltion mielipide ja ääni on painanut äänestyksessä yhtä paljon eikä sitä ole näin ollen voitu sivuuttaa. Tilannetta ei pidä päästää sellaiseksi, että jäsenvaltioiden kansalaiset elävät alistuneina tuntien, ettei EU:n yhdentymishanke ole heidän omansa, ettei se etene heidän toivomallaan tavalla ja että heidän on vain alistuttava siihen. Saattaisimme hyvin helposti ja nopeasti huomata elävämme jälleen sellaisissa olosuhteissa, joita pidämme nyt tavallisesti menneinä.
Asia liittyy läheisesti myös vaurauteen. On syytä todeta avoimesti, että Euroopan unionin nykyisessä talousjärjestelmässä asetetaan rajoituksia markkinoille ja vahvistetaan koko ajan keskitetysti valvottua taloutta. Vaikka menneisyys on osoittanut lukuisia kertoja, ettei tämä polku johda mihinkään, olemme jälleen valinneet sen. Markkinoiden spontaanin toiminnan rajoittaminen ja talouden poliittinen sääntely lisääntyvät jatkuvasti. Tällaista kehityskulkua ovat viime aikoina vahvistaneet väärät tulkinnat meneillään olevan rahoitus- ja talouskriisin syistä. Syynä on pidetty markkinoita eikä varsinaista päinvastaista syytä, markkinoiden poliittista manipulointia. On jälleen syytä muistaa, mitä minun osassani Eurooppaa on koettu aiemmin ja mitä olemme ottaneet opiksi.
Monet teistä tietävät varmasti 1800-luvulla eläneen ranskalaisen taloustieteilijän Frédéric Bastiat'n ja hänen kuuluisan teoksensa Vetoomus kynttiläntuottajien puolesta. Se on hyvin tunnettu ja vielä nykyisinkin käytetty teos, jossa osoitetaan, miten järjetöntä on puuttua poliittisesti talouteen. Euroopan komissio hyväksyi 14. marraskuuta 2008 todellisen vetoomuksen kynttiläntuottajien puolesta, joka ei ole vain Bastiat'n tyylistä fiktiota: Kiinasta tuotaville kynttilöille asetettiin 66 prosentin vero. En voinut millään uskoa, että 160 vuotta vanhasta esseestä oli tullut todellisuutta, mutta juuri näin kävi. Tällaisten toimenpiteiden laajamittaisen käyttöönoton väistämättömänä seurauksena Eurooppa tulee jäämään taloudellisesti jälkeen ja talouskasvu hidastuu tai saattaa jopa pysähtyä. Ainoana ratkaisuna on Euroopan talouden liberalisointi ja sääntelyn purkaminen.
Kerron kaiken tämän, koska Euroopan tuleva demokratia ja vauraus ovat minulle tärkeitä. Yritän palauttaa mieliinne ne perusperiaatteet, joille eurooppalainen sivilisaatio on rakentunut vuosisatojen tai -tuhansien aikana. Nämä periaatteet pätevät ikuisesti ja yleismaailmallisesti, ja niitä olisi siis noudatettava vielä nykypäivänkin EU:ssa. Uskon vakaasti siihen, että eri jäsenvaltioiden kansalaiset haluavat vapautta, demokratiaa ja taloudellista vaurautta.
Selvästi tärkeintä tässä kohdassa on varmistaa, ettei avointa keskustelua näistä asioista pidetä hyökkäyksenä Euroopan yhdentymisajatusta vastaan. Olemme aina olleet sitä mieltä, että saada keskustella näistä vakavista kysymyksistä, tulla kuulluksi ja puolustaa jokaisen oikeutta esittää vaihtoehtoja yhdelle oikealle mielipiteelle - vaikka olisimme itse täysin toista mieltä - ovat juuri sellaista demokratiaa, joihin meillä ei ollut mahdollisuutta neljään vuosikymmeneen. Me, jotka olemme vasten tahtoamme joutuneet elämään valtaosan elämästä todistaen, että ajatusten vapaa vaihto on toimivan demokratian perusedellytys, olemme sitä mieltä, että tätä edellytystä on kunnioitettava ja noudatettava myös tulevaisuudessa. Tämä on tilaisuus ja korvaamaton keino saada Euroopan unionista vapaampi, demokraattisempi ja vauraampi.
Puhemies
(DE) Hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa presidentti, halusitte puhua Euroopan parlamentissa. Toteutimme mielellämme tämän toiveenne. Arvoisa presidentti, entisessä parlamentissa ette olisi taatusti pystyneet pitämään tätä puhetta.
(Suosionosoituksia)
Luojan kiitos, elämme eurooppalaisessa demokratiassa, jossa voimme kaikki ilmaista mielipiteemme.
(Suosionosoituksia ja hälinää)
Hyvät parlamentin jäsenet, olemme yhtä eurooppalaista perhettä ja, kuten kaikissa perheissä, mielipiteissä on eroja. Haluan ottaa esille muutaman seikan, ja minun on pakko tehdä niin. Arvoisa presidentti, olen samaa mieltä kanssanne siitä, että olemme inhimillinen yhteisö. Inhimilliselle yhteisölle on ominaista, että sillä on etuja, vahvuuksia, haittoja ja heikkouksia. Yhdessä on vahvistettava vahvuuksia ja karsittava heikkouksia. Olen samaa mieltä kanssanne myös siitä, että meidän on aina pohdittava, olisiko tekemämme päätös voitu tehdä jossain muualla. Pääkaupungeissamme on samoin pohdittava, eikö monia päätöksistä olisi syytä tehdä kaupungeissa ja kunnissa eikä valtion tasolla.
(Suosionosoituksia)
Haluan esittää lopuksi vielä yhden huomautuksen parlamentin omasta kuvasta: kiitämme teitä siitä, että tunnustitte Euroopan parlamentin olevan tärkeä toimielin. Jos meillä ei olisi niin paljoa vaikutusvaltaa, emme toimisi nykyisin lainsäätäjänä 75 prosentissa tapauksista emmekä osallistuisi lainsäädäntötyöhön lähes 100 prosentissa tapauksista Lissabonin sopimuksen osalta. Muutoin kävisi itse asiassa niin, että päätökset tehtäisiin Euroopassa byrokraattisin keinoin. Nyt päätöksen tekee kuitenkin Euroopan parlamentti.
(Jatkuvia suosionosoituksia)
Arvoisa presidentti, kiitän teitä vierailustanne. Se oli osoitus sekä erilaisten mielipiteiden kirjosta Euroopassa että eurooppalaisesta demokratiasta. Demokratiassa määrää lopulta enemmistö. Kehotan meitä kaikkia jatkamaan yhdessä demokratian, Euroopan, yhtenäisyyden ja rauhan puolustamista.
(Parlamentti osoittaa puhujalle suosiota seisaallaan.)
