
Wuermeling
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minulla on ilo välittää teille tänä aamuna eräät kiitokset. Minulla oli viime viikolla tilaisuus tavata Prahassa kollega Tsekin parlamentista, Ivan Pilip. Pilip oli 26 päivää vangittuna Kuubassa, koska hän oli yhteydessä toisinajattelijoihin. Pilip on nyt taas palannut Tsekkiin, hän on hyvässä kunnossa ja kiittää parlamentin puhemiestä ja kollegojaan heidän toiminnastaan Pilipin vapauttamiseksi. Hän sanoi, että ihmiset Tsekin tasavallassa olivat erittäin mielissään, että Euroopan parlamentti toimi Tsekin valtion ja tsekkiläisten kollegoiden kanssa hänen vapauttamisensa puolesta. Hän on vakuuttunut, että juuri meidän kannanottomme vaikutti suuresti siihen, että hänet vapautettiin. Kerron teille mielelläni, että en itse juuri osallistunut näihin tapahtumiin, mutta että minua ilahduttaa sitäkin enemmän saada välittää teille kollegamme kiitokset.

Puhemies
Kiitoksia, Wuermeling.

Ilmahyökkäykset Irakiin
Puhemies
Esityslistalla ovat seuraavina neuvoston ja komission julkilausumat ilmahyökkäyksistä Irakiin.

Danielsson
. (SV) Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, pidän myönteisenä, että saan tämän tilaisuuden kommentoida ajankohtaista ja tärkeää kysymystä. Kuten me kaikki tiedämme, Yhdysvaltain ja Ison-Britannian taistelukoneet hyökkäsivät perjantaina 16. helmikuuta Bagdadin lähistöllä sijaitseviin sotilaskohteisiin. Kuten me myös tiedämme, näiden toimien syyksi ilmoitettiin Irakin ilmatorjunnan lisääntynyt ilmatorjuntatuli niitä Britannian ja Yhdysvaltain taistelukoneita vastaan, jotka partioivat Pohjois-Irakin ja Etelä-Irakin niin kutsutuilla lentokieltoalueilla. Yhdysvallat ja Iso-Britannia ovat ilmoittaneet, että hyökkäykset olivat itsepuolustusta ja että ne olivat rutiiniluonteisia eikä niitä pidä pitää politiikan kiihdyttämisenä tai muuttamisena. Tiedämme myös, että useat maat ovat suhtautuneet kriittisesti näihin toimiin.
YK:n turvallisuusneuvostossa keskusteltiin lyhyesti tästä kysymyksestä 20. helmikuuta käydyissä epävirallisissa neuvotteluissa. Silloin annettiin myös lausuntoja, jotka noudattivat odotettuja näkökantoja. YK:n pääsihteeri on myös kommentoinut tapahtunutta. Hän on sanonut: Obviously the timing is a bit awkward for the talks I' m going to have on the 26th of February (Ajankohta on selvästikin hieman huono niiden keskustelujen kannalta, joita aion käydä 26. helmikuuta). Tällä pääsihteeri viittasi korkean tason keskusteluihin, jotka YK:n pääsihteeri ja Irakin ulkoministeri ovat juuri nyt saaneet päätökseen ja joita siis käytiin viime maanantaina.
Puheenjohtajavaltio toteaa, että unionissa esiintyy erilaisia käsityksiä näiden sotatoimien, myös niin kutsuttujen lentokieltoalueiden, kansainväliseen oikeuteen liittyvästä perustasta. Tiedämme, että yksi jäsenvaltio osallistui näihin toimiin ja että muut jäsenvaltiot ovat pahoitelleet tapahtunutta. Samalla tiedämme, että yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka edellyttää yhteistä kantaa.
Yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa kehitetään asteittain jäsenvaltioiden päättämässä tahdissa. On tietenkin hyvä, jos EU:n jäsenvaltioilla on sama käsitys asiasta. Meidän on samalla kunnioitettava sitä, että suhtaudumme eri lailla joihinkin kysymyksiin. Tässä yhteydessä pidän kuitenkin myönteisenä YK:n pääsihteerin ja Irakin hallituksen välistä vuoropuhelua, joka on käynnistynyt New Yorkissa. Toivomme tietenkin, että neuvottelut edistäisivät lukkiutuneen tilanteen avautumista ja että Irak päättäisi tehdä yhteistyötä YK:n ja YK:n asetarkastajien kanssa turvallisuusneuvoston ajankohtaisten päätöslauselmien mukaisesti.
Merkille pantavaa on myös se, että Yhdysvaltain ulkoministeri Colin Powell on äskettäin suhtautunut myönteisesti Yhdysvaltain pakotepolitiikan tarkistamiseen. Ulkoministeri Powell on lisäksi ilmaissut toivovansa, että Yhdysvallat voisi parin viikon kuluttua esittää ajatuksiaan tällaisen tarkistamisen tarkemmista yksityiskohdista.
Kun kyse on neuvoston Irakin politiikasta, neuvosto pitää tärkeimpinä kysymyksinä Irakin kansan elinoloja sekä alueen kestävää turvallisuutta ja vakautta. Tällä hetkellä neuvosto tutkii EU:n mahdollisuuksia ryhtyä humanitaarisiin ja kulttuuria koskeviin toimiin olemassa olevien Irakia koskevien YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmien, erityisesti "Öljyä ruokaa vastaan" -ohjelman puitteissa. On tärkeää, että Irakin hallitus tekee yhteistyötä, jotta tällainen ohjelma voitaisiin toteuttaa.
Turvallisuusneuvoston päätöslauselma 1284, joka hyväksyttiin 17. joulukuuta 1999, antaa mahdollisuuden peruuttaa pakotteet sillä ehdolla, että Irakin hallitus tekee täysin yhteistyötä YK:n tarkastajien kanssa, jotka vastaavat Irakin aseistariisunnasta.

Patten
Puheenjohtajavaltion edustaja selvitti juuri viimeaikaisten ilmapommitusten taustaa. En halua toistaa samoja asioita, joten saanen sanoa vain, että olen täysin samaa mieltä tilannearviosta, jonka juuri kuulimme. Olen hyvin pitkälti samaa mieltä mielestäni hyvin esille tuodusta erosta, joka tehtiin ensimmäisten ponnistelujen, joilla pyrittiin luomaan yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka, ja sen päämäärän välille, jonka monet ovat asettaneet yhteiselle ulko- ja turvallisuuspolitiikalle. Olen myös aivan samaa mieltä siitä, mitä jäsenvaltioiden välisistä eroista sanottiin tämän asian osalta.
Haluaisin sanoa muutaman sanan laajemmista näkymistä. Haluaisin sanoa pari sanaa rangaistuksista sekä pyrkimyksistä helpottaa Irakin kansan valitettavaa kohtaloa. Olemme kaikki yhtä mieltä, että umpikuja, johon Irakiin kohdistuneiden rangaistuksien osalta on jouduttu, on aiheuttanut kärsimystä, ja että tämä on äärimmäisen epätyydyttävää; meidän on tehtävä kaikki mahdollinen, jotta voimme estää tilanteen jatkumisen.
Meidän on kuitenkin muistettava, että rangaistukset otettiin alun perin käyttöön tietystä syystä. Persianlahden sodan seurauksena YK:n turvallisuusneuvosto vahvisti useissa päätöslauselmissa, että Irakin on hävitettävä kaikki joukkotuhoaseet ja että kansainvälisen asetarkastusryhmän UNSCOMin on valvottava tätä toimintaa; UNSCOM on YK:n erityistoimikunta, jonka tehtävänä on purkaa Irakin asevarastot ja ylläpitää valvontaohjelmaa, jonka tarkoituksena on taata, ettei asevarastoja enää koota. Ennen kuin tähän päästiin, sovittiin, että Irakiin kohdistetaan erilaisia taloudellisia rangaistuksia, joskin elintärkeiden humanitaaristen tarvikkeiden osalta tehtiin poikkeus. Vaikka Irakin hallitus olisi voinut ryhtyä heti toimiin vuonna 1991, se ei tehnyt sopimusta YK:n kanssa ennen kuin vuonna 1995, jolloin Irak hyväksyi "Öljyä ruokaa vastaan" -ohjelman, joka vahvistettiin YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmassa sinä vuonna. "Öljyä ruokaa vastaan" -ohjelmaa on siitä lähtien jatkettu puolen vuoden välein, ja sen ehtoja on parannettu. Periaatteessa "Öljyä ruokaa vastaan" -ohjelman tarkoituksena on antaa humanitaarista perusapua ilman, että jouduttaisiin turvautumaan ulkoiseen apuun. Ohjelman valvonta ja ohjelman täytäntöönpanon yhteydessä tapahtuva yhteistyö Irakin viranomaisten kanssa ei ole kuitenkaan tehokasta. Irakin viranomaisilla ei ole puutetta "Öljyä ruokaa vastaan" -ohjelman kautta saatavista varoista, joilla he voisivat ostaa ruokaa ja lääkkeitä kansalleen. Irakin hallinto on päätynyt tähän ratkaisuun eli siihen, että he eivät aio hyödyntää kansainvälisen yhteisön heille tarjoamaa mahdollisuutta.
Rangaistuksien osalta tilanne paheni tietysti, kun UNSCOM karkotettiin Irakista marraskuussa 1998, ja kesti vuoden, ennen kuin päästiin sopimukseen yhteisestä lähestymistavasta, jolla ongelma voitaisiin ratkaista. YK:n turvallisuusneuvosto hyväksyi joulukuussa 1999 päätöslauselman nro 1284, jossa sallittiin Irakin vastaisten rangaistusten poistaminen asevalvonnan seurauksena. Irak ei kuitenkaan hyväksynyt päätöslauselmaa ja se vastusti kaikkea yhteistyötä joukkotuhoaseiden hävittämisen valvomisen osalta. Irak ei ole näin ollen noudattanut YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmaa - asia todettiin muistaakseni Euroopan parlamentin päätöslauselmassa, joka julkaistiin viime vuoden huhtikuussa.
Olemme nyt tulleet tärkeään vaiheeseen suhteessamme Irakiin. Rangaistukset, joita on sovellettu 10 vuoden ajan, eivät selvästikään ole johtaneet toivottuihin tuloksiin. Niiden katsotaan pahentavan Irakin kansan humanitaarista tilannetta. Saddam Husseinin ja hänen hallintonsa piittaamattomuus on johtanut ihmisten aliravitsemukseen, huonoon terveydentilaan sekä maan fyysisen ja sosiaalisen infrastruktuurin laajamittaiseen rappioitumiseen. Tällaisella politiikalla on seurauksia, jotka ulottuvat yli nykyhetken ja jotka vaikuttavat irakilaisten tuleviin sukupolviin.
Nämä äärimmäiset olot ovat kohdistaneet huomion Irakin kansan ahdinkoon ja siihen, miten vaikeaa on olla tekemisissä hallinnon kanssa, joka on yhtä armoton kuin välinpitämätönkin. Olemme kaikki samaa mieltä siitä, että on selvästi tarpeen ajatella uudelleen koko Irakin kysymystä ja löytää paras toimintatapa. Yhdysvaltain uusi ulkoministeri, Colin Powell, on sanonut samaa.
Meidän ei pidä unohtaa perustavoitetta. Meidän on varmistettava, että emme enää koskaan anna Saddam Husseinille keinoja vainota naapureitaan tai edes omaa kansaansa. Rangaistuksia sovelletaan edelleen, mutta meidän on tarkasteltava, miten voisimme tehostaa niitä, kun pyrimme perustavoitteeseen. Haluamme kohdistaa toimemme Irakin johtajiin ja heidän aseisiinsa, emme Irakin kansaan ja yhteiskuntaan. Kansainvälisen yhteisön on tarkasteltava mahdollisuutta korvata nykyinen rangaistusjärjestelmä "järkevällä rangaistusohjelmalla" kapulakielellä ilmaistuna - ja muilla asianmukaisilla toimilla, samalla kun pyritään takaamaan, että joukkotuhoaseita ei valmisteta.
Euroopan unioni on hyvin huolestunut Irakin kansan kärsimyksistä. Vuonna 1991 käydystä Persianlahden sodasta lähtien Eurooppa on antanut eniten humanitaarista apua Irakille, yli 250 miljoonaa euroa. Kahden viime vuoden aikana Euroopan unioni on avustanut Irakia vuosittain 8 - 10 miljoonalla eurolla. Vuonna 2001 summa voi nousta hieman, noin 12 miljoonaan euroon. Euroopan yhteisön humanitaarisen avun toimiston (ECHO) välityksellä annettu apu kohdistuu puhtaan juomaveden ja terveydenhuoltoon liittyvien hyödykkeiden hankkimiseen; erityisasemaan asetetaan vammaisten ja orpojen hoitolaitokset sekä katulapset. ECHOn tukea annetaan kansainvälisten kansalaisjärjestöjen sekä YK:n asianomaisten toimistojen välityksellä.
Komissio suhtautuu myönteisesti siihen, että Yhdistyneiden Kansakuntien ja Irakin välistä vuoropuhelua jatkettiin New Yorkissa 26. ja 27. helmikuuta. Vaikka YK:n pääsihteerin ja Irakin ulkoasiainministerin välisessä kaksipäiväisessä kokouksessa ei saavutettukaan merkittävää läpimurtoa, on kannustavaa, että lisäkeskusteluista on sovittu. Irakin hallitukselle on syytä antaa merkkejä siitä, että on tärkeää jatkaa keskusteluja ja päästä Yhdistyneiden Kansakuntien kanssa sellaiseen sopimukseen, jonka myötä voidaan parantaa Irakin taloudellista ja humanitaarista tilannetta, samalla kun noudatetaan niitä YK:n päätöslauselmia, jotka liittyvät Irakiin, erityisesti niitä, joissa käsitellään joukkotuhoaseisiin liittyvää kysymystä.

Salafranca Sánchez-Neyra
Arvoisa puhemies, sen lisäksi, että voimme kiistellä näiden sotilaallisten väliintulojen ajoituksesta tai että niistä olisi pitänyt neuvotella liittolaisten kanssa, tämän päivän keskustelun tarkoituksena on myös pohtia, kuinka voidaan laatia sovussa sellainen kansainvälisen yhteisön politiikka, joka noudattaa kansainvälisiä määräyksiä - viittaan 12:een Yhdistyneiden Kansakuntien hyväksymään päätöslauselmaan ja samalla, kuten komission jäsen Patten sanoi, ottaa huomioon Irakin kansan tämänhetkiset kärsimykset.
Haluaisin lähestyä aihetta tästä näkökulmasta, mutta sitä ennen haluan kuitenkin tehdä yhden asian selväksi. Mielestäni on sanottu hyvin osuvasti, että mikään ei ole aiheuttanut Irakin kansalaisille ja yhteiskunnalle yhtä paljon kärsimystä kuin maan nykyinen hallitus, ja mielestäni olisi oikeudenmukaista myöntää myös, että kukaan ei ole myöskään saanut tästä kärsimyksestä yhtä paljon hyötyä itselleen kuin juuri Irakin hallitus.
Arvoisa puhemies, tästä näkökulmasta tarkasteltuna haluaisin esittää muutaman kysymyksen komissiolle ja neuvostolle. Komission jäsen Patten teki meille tänään ehdotuksen tavasta, jolla meidän pitäisi edetä tässä asiassa, ja haluaisin kysyä ministerineuvostolta, että jos haluamme saavuttaa tavoitteemme jota poliittinen ryhmäni kannattaa sataprosenttisesti ja saada Irak luopumaan joukkotuhoaseista, tarvitaanko siihen ehdottomasti kauppasaartoa.
Komissiolla ja koko Euroopan unionilla ei ole mielestäni syytä huonoon omatuntoon kuten komission jäsen Patten juuri selitti siinä mielessä, että olemme ensimmäisiä, jotka ovat antaneet Irakille humanitaarista apua. Mielestäni meidän on kuitenkin analysoitava ja pohdittava vakavasti, mitä seurauksia "Öljyä ruokaa vastaan" -ohjelmalla on ollut, sillä monet arabimaat ovat sitä mieltä, että Irakin viranomaiset kavaltavat näitä varoja yli miljardi dollaria vuodessa.
Haluaisin kysyä myös neuvoston puheenjohtajalta, onko hän sitä mieltä, että Yhdistyneiden Kansakuntien sanktiojärjestelmän korvaaminen kuten komission jäsen Patten sanoi keskitetysti toimivalla kansainvälisellä tarkastuskomitealla, joka valvoisi varainsiirtoja ja asevarustelua, voisi olla vaihtoehtoinen ratkaisu kauppasaarron aiheuttamiin ongelmiin? Mielestäni kaikkein helpointa olisi kuten neuvoston puheenjohtaja sanoi että Saddam Husseinin hallitus soveltaisi Yhdistyneiden Kansakuntien päätöslauselmaa nro 1284, sillä jos Saddam Hussein suostuu tekemään yhteistyötä Yhdistyneiden Kansakuntien kanssa, tämän päätöslauselman nojalla kauppasaarto voidaan todellakin purkaa 120 päivän ajaksi, ja tätä aikaa voidaan myöhemmin myös pidentää. Arvoisa puhemies, on selvää, että Saddam Husseinin hallitus on voitettu, mutta sitä ei ole kuitenkaan vielä tuhottu. Tämän vuoksi olen sitä mieltä, että jos näiden aseellisten iskujen sanotaan olevan imperiumin hyökkäys suojatonta kansaa vastaan, se on hieman yksinkertainen tulkinta tilanteesta. Siitä huolimatta mielestäni on oikeutettua myös kysyä, pystytäänkö näillä kansainvälisen yhteisön toimilla ja tällä sanktiopolitiikalla todella heikentämään Saddam Husseinin hallitusta, vai autetaanko niillä päinvastoin vahvistamaan sitä, sillä me kaikki tiedämme varsin hyvin, että tällaiset itsevaltaiset hallitukset huutavat ulkoista vihollista avukseen lujittaakseen omaa valtaansa.
(Suosionosoituksia PPE-ryhmältä)

Poos
Arvoisa puhemies, minusta eräs seikka on ilmeinen: olemme yksimielisiä paheksuessamme Saddam Husseinin inhottavaa hallintoa. Mitä nopeammin siitä päästään eroon, sen parempi. Kuitenkin on tarpeen ja hyödyksi, että demokraatit ja demokraattiset maat keskustelevat, millä keinoin tähän tavoitteeseen päästäisiin. On esitetty varsin perusteltuja epäilyjä, olivatko viimeiset Irakin pommitukset sopivia tai edes laillisia. Tässä asiassa Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston tehtävänä on ilmaista selkeä kantansa. Turvallisuusneuvosto on ainoa legitiimi auktoriteetti päättämään Irakiin kohdistuvista pakkotoimista, ei yksikään sen yksittäisistä tai pysyvistä jäsenistä.
Nykyisistä taloudellisista pakotteista sanottakoon, että myös niiden teho on kyseenalaistettu. On pakko todeta, että taloudellisten pakotteiden avulla Saddam Husseinin valtaa ei ole horjutettu - sitä paitsi komission jäsen Pattenkin vahvisti sen äsken vaan samanaikaisesti on aiheutettu vakavaa vahinkoa Irakin kansalle.
Näin päättelin myös ulkoasioiden valiokunnassamme äskettäin pidetyn Irakia koskeneen kuulemistilaisuuden perusteella. Erityisen voimakkaasti minua kosketti se, mitä Euroopan Caritas -järjestön johtaja Vieno kertoi puheenvuorossaan. Hän totesi, ja lainaan hänen sanojaan, että tiivistetysti todettakoon, että humanitaarisessa mielessä pakotteilla on ollut katastrofaaliset seuraukset. Poliittisessa mielessä ne ovat tehottomia. Oikeudellisessa mielessä ne ovat kyseenalaisia. Moraalisesti niitä ei voida hyväksyä. Uskaltaudun toivomaan, että PPE-ryhmään kuuluvat kollegamme Euroopan parlamentissa eivät torju tämän ansioituneen Caritasin edustajan puheita ja että Euroopan unioni osaa puolestaan tehdä ne päätelmät, jotka on pakko tehdä.

Nicholson of Winterbourne
Arvoisa puhemies, vierailin hiljattain Kuwaitissa ja tapasin siellä miehen, jonka lapsuuden ystävä oli saanut surmansa Irakin hyökätessä Kuwaitiin. Tämä mies oli mennyt ulos kadulle ja nähnyt siellä ystävänsä ruumiin. Kun hän laski kätensä alas, hän huomasi ystävänsä kuolleen. Hänestä tuntui kuin hän olisi koskettanut hyytelöä. Irakin sotilaat olivat murskanneet miehen joka ikisen luun.
Kun puhumme Irakin kansasta, emme saa unohtaa noin 750:tä kuwaitilaista sotavankia, jotka ovat vielä irakilaisissa vankiloissa. Emme tiedä, mitä heille on tapahtunut. Meidän on jatkettava etsimistä.
Olen vieraillut Iranissa. Olen puhunut vankien perheiden kanssa, vankien, jotka ovat vielä Irakissa vuosina 1981 - 1988 käydyn Iranin ja Irakin välisen sodan jäljiltä. Miljoona ihmistä sai surmansa Saddamin hyökkäyksissä ja hänen Iraniin kohdistuvien ahnaiden pyrkimyksiensä vuoksi. Noin 25 000 - 30 000 iranilaista vankia on vielä irakilaisissa vankiloissa. Emme saa unohtaa näitäkään ihmisiä.
Olen ollut Kurdistanissa. Olen nähnyt, mihin kemiallisten aseiden käyttö johtaa. Emme saa unohtaa niitä puolta miljoonaa kurdistanilaista, joiden elämän Bagdadin johtajat riistivät, kun näiden kurdistanilaisten kimppuun hyökättiin Pohjois-Irakissa kemiallisin asein elokuussa 1988, pian sen jälkeen, kun Saddam oli karkotettu Iranista.
Olen käynyt monesti Irakin suomailla, jotka ovat antiikin ajalta peräisin olevaa maailmanperintöä, eli Mesopotamian suomailla. Olen nähnyt vuosi vuodelta, miten suomaita kuivatetaan, miten veden määrä vähenee, sekä sen tämänhetkisen tosiasian, että Irakin harjoittama suomaiden kuivattaminen on johtanut siihen, että yli puolen miljoonan suoviljelijän, joiden elinkeino ulottuu suoraan maailmamme sivistyksen alkuaikoihin, elinkeino ja elämä on nyt tuhottu ja heidän paikkansa on vallattu. Miksikö? Siksi, että Saddam saisi tankkinsa lähemmäksi Irania ja Kuwaitia, jotta hyökkääminen olisi ensi kerralla helpompaa.
Lentokieltoalueet ovat suojelleet tehokkaasti ainakin joidenkin suoviljelijöiden elämää, mutta meidän pitäisi pystyä parempaan; meidän on pystyttävä parempaan. Vallassamme on Irakin suomaiden palauttaminen niiden entiseen tilaansa.
Tämä mies on hirviö. Emme saa unohtaa sitä, kun puhumme lentokieltoalueista ja kun puhumme siviiliuhreista. Hän ansaitsi vuonna 1989 15 miljardia dollaria öljyllä ja käytti 13 miljardia aseisiin. Vuonna 1999 hän ansaitsi 16 miljardia dollaria eikä voinut ainakaan laillisesti käyttää dollariakaan aseisiin.
Suosittelen, että harkitsemme "Öljyä ruokaa vastaan" -ohjelman puitteissa tapahtuvan elintarvikkeiden jakelun viemistä hänen hallustaan, että harkitsemme niiden patojen purkamista, jotka ovat tuhonneet suomaat ja että pyrimme perustamaan rikostuomioistuimen, jossa hänet voidaan tuomita edes poissa olevana. Kun puhumme Irakin-politiikasta, komission jäsen Patten puhui Irakin hallinnon piittaamattomuudesta. Kyse ei ole piittaamattomuudesta vaan armottomuudesta. Tämä mies on nimittäin nykyajan Hitler.
(Suosionosoituksia keskustalta ja oikeistolta)

Lagendijk
Arvoisa puhemies, minun ryhmäni mielestä nämä pommitukset, joista puhumme täällä, ovat väärä ratkaisu oikeasti olemassa olevaan ongelmaan. Aloittakaamme oikeudellisesta perustasta, joka on lievästikin sanottuna erityisen kyseenalainen. Ryhmäni kannattaa lentokieltoalueiden säilyttämistä, mutta ilman turvallisuusneuvoston uutta lausuntoa nykyisille pommituksille ei ole oikeudellista perustaa. Pommitukset ovat väärä ratkaisu, koska niillä on päinvastainen vaikutus: Saddam on arabiväestön ja myös palestiinalaisväestön sankari, mikä pelkästään vaikeuttaa ratkaisun löytämistä Lähi-idän ongelmaan.
Tämä ei tarkoita, että ryhmäni mielestä ei olisi olemassa mitään ongelmaa tai että mitään ei pitäisi tapahtua. Myös meidän mielestämme Saddam muodostaa yhä suurimman uhan Lähi-idän vakaudelle ja Irak on sellainen maa, jossa loukataan runsaasti ja järjestelmällisesti ihmisoikeuksia.
Olen iloinen, että komission jäsen Patten sanoi jo, että myös hän kannattaa nykyisen järjestelmän muuttamista. Voimme puhua tästä asiasta pitkään ja laajasti. Kymmenen vuotta kestäneiden pakotteiden lopputulos on se, että eniten ei ole kärsinyt Saddam vaan Irakin kansa. Saddam on käyttänyt pakotteita väärin erityisen kyynisellä tavalla oman suhdetoimintansa hyväksi ja oman kansansa kustannuksella. Siksi olen myös iloinen, että parlamentin enemmistö vaikuttaa kannattavan pakotteiden muuttamista.
Aseiden ja strategisten tuotteiden vientikiellon täytyy jatkua, ja sitä täytyy ehkä jopa tiukentaa, mutta nykyinen järjestelmä täytyy korvata niin sanotuilla terävillä pakotteilla. Meidän on kuitenkin pidettävä kiinni vaatimuksesta, että asetarkastajien pääsy maahan sallitaan. Emme voi sallia, että valtakoneisto jatkaa biologisten, kemiallisten ja jopa ydinasevaihtoehtojen kehittelyä. Emme saa unohtaa Haladjan kylän tapausta, kuten edellinenkin puhuja jo sanoi. Kansainvälisellä yhteisöllä on oltava pääsy Irakiin, ja sen on voitava valvoa, mitä maassa tapahtuu aseiden kehittämisen alalla.
Lopuksi haluaisin pyytää toteutettaviin toimiin liittyen puheenjohtajavaltio Ruotsia toteuttamaan Euroopan parlamentin viime vuoden marraskuussa hyväksymän päätöslauselman, jossa pyydetään perustamaan Irakin asioita käsittelevä väliaikainen kansainvälinen tuomioistuin. Sillä tavoin yhteisö voisi ottaa autonomisen roolin maailmanpolitiikassa vaikuttamalla hillitsevästi Yhdysvaltoihin mutta myöntymättä Irakin ja Saddamin vaatimuksiin. Yhteisö voisi myös vaikuttaa hillitsevästi Isoon-Britanniaan, joka kuvittelee esiintymisellään voivansa toimia siltana Amerikan ja Euroopan unionin välillä mutta joka, jos tilanne jatkuu tällaisena, toimii pikemminkin esteenä kuin tarjoaa ratkaisun.

Wurtz
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, olin yksi niistä, jotka pyysivät amerikkalaisten ja brittien Bagdadin pommituksia koskevan keskustelun merkitsemistä tämän istuntojakson esityslistalle. Tein sen siinä samassa hengessä, jota osoitin puheenjohtajakokouksessa ehdottaessani, että parlamenttiin kutsuttaisiin YK:n "Öljyä ruokaa vastaan" -ohjelmasta aiemmin vastannut Hans von Sponeck, jolla oli kanttia erota tehtävistään niiden kauhistuttavien seuraamusten vuoksi, joita Washingtonin Irakille kehittämä strategia on aiheuttanut.
Olen koko ryhmäni tavoin vakuuttunut, että Euroopan unionilla on kaikki menetettävänään, jos se esiintyy tässä asiassa varovaisesti tai päättämättömästi, ja kaikki voitettavanaan, jos se ottaa selkeästi kantaa. Viimeiset ilmahyökkäykset Irakiin osoittavat tämän asian mielestäni räikeästi. Pelissä on nähdäkseni ensinnäkin se, miten ymmärrämme kansainväliset suhteet. Nämä ilmahyökkäykset Bagdadiin, kuten vuonna 1998 niitä edeltäneet operaatio "Aavikkoketun" nimellä kutsutut sotatoimet, jotka ovat muistissamme kaikessa kauheudessaan, ovat todellakin täysin laittomia, läpeensä kielteisiä vaikutuksiltaan ja eettisesti kestämättömiä. Ne ovat aivan päinvastaisia kuin ne periaatteet, joita julistamme. Missään YK:n päätöslauselmassa ei määrätä tällaisista voimakeinoista. Tämän pommitusaallon ansiosta Saddamin onnistui irtautua kaikesta kansainvälisestä valvonnasta aseistariisunnan yhteydessä. Lopuksi sanottakoon, että jos Irakin diktaattorin ote maastaan lujittuu lujittumistaan ja vahvistuu muutoinkin, käykin niin, että suurin osa yhteiskunnasta ajetaan täysin pois raiteiltaan ja siitä tehdään kauhealla tavalla marttyyri.
Pelkästään näiden perustelujen takia Euroopan unionin olisi toimittava paljon aggressiivisemmin ja edistettävä ulospääsyä tästä häpeällisestä ja kohtalokkaasta noidankehästä. Jos näin ei käy, voimme samalla haudata vaakalaudalle joutuneen EuroVälimeri-kumppanuuden.
Toinen asia, mistä nähdäkseni on myös kyse tässä Bagdadin pommitusten uudelleen aloittamisessa, ovat Euroopan ja George W. Bushin luotsaaman Yhdysvaltojen väliset suhteet. Älkäämme unohtako, että Irak on yksi niistä "rosvovaltioista", joiden varjolla Washington perustelee ohjustentorjuntaohjelmaansa (NMD). On ilmiselvää, että Yhdysvaltain uusi hallinto haluaa testata eurooppalaisten haavoittuvuutta, kun Irakin kortti lyödään taas pöytään, jotta he voittaisivat tai ainakin saisivat vähenemään eurooppalaisten Valkoisen talon vastuuttomaan strategiseen NMD-hankkeeseen liittyvän vastustuksen.
Mielestäni kolmas tärkeä seikka tässä Euroopan reagointitavassa tähän amerikkalaisten ja brittien ilmaoperaatioon on eurooppalaisen hankkeen uskottavuus itsessään. Sillä loppujen lopuksi ei ole pikkujuttu, että yksi tärkeimmistä jäsenvaltioista, joidenkin kutsuman mukaan yksi tulevan unionin etujoukkojen ja kovan ytimen tukipilareista, varsinkin turvallisuudessa ja puolustuksessa, on suoranaisesti ryhtynyt toimiin Bushin rinnalla. Tällä hetkellä ei ole enää edes kyse Blairin ja Clintonin poliittisesta läheisyydestä. Kyse ei ole enää toisesta toimintamallista, vaan kerta kaikkiaan keltaisen viivan ylittämisestä. Sanoimme tämän ääneen jo Echelon-asian yhteydessä. On kuitenkin osattava tehdä valinta tilanteen sitä vaatiessa. Ei voida koko ajan hajottaa itseään. Ja kylläpä olisi arveluttava esimerkki ehdokasvaltioiden johtajille, kun niitä kehotettaisiin pikemminkin lisäämään uskottavuuttaan kaikkein mahtavimpien silmissä kuin viemään eteenpäin yhteistä hanketta naapureiden ja kumppaneiden kanssa! Esimerkiksi Puola antoi lähes ainoana maailmassa jo tukensa Washingtonille. Tätäkö me haluamme laajentumisen myötä?
Arvoisa puhemies, tästä syystä, joskin olen iloinen, että siellä täällä unionia esitettiin joitakin kriittisiä arvioita pommituksia vastaan, olen sitä mieltä, että tarvitsemme Euroopalta paljon omaehtoisempaa asennetta Irakin asiassa ja sitä, että 15 jäsenvaltion enemmistö ryhtyy eräänlaiseen tiiviiseen yhteistyöhön, mm. siihen, että kauppasaarto kumotaan ja Irakin demokraattista oppositiota tuetaan merkittävästi.

Andrews
Arvoisa puhemies, yhdyn tässä parlamentissa esitettyihin kantoihin, jotka koskevat Saddam Husseinia. Irakin hallituksen on noudatettava kansainvälistä oikeutta. Mielestäni tämä koskee myös Yhdysvaltoja ja Isoa-Britanniaa.
Irakin kansan muinaiskulttuurin ihailijana minun on vaikea hyväksyä, että väestö on saanut kärsiä niin paljon muiden taloudellisten etujen vuoksi, ja että sen kimppuun on hyökätty niin sisältä kuin ulkoakin.
Ensin oli Iranin ja Irakin välinen sota, jota länsimaat rahoittivat pääasiallisesti. Irakille annettiin teknistä apua ja aseita, jotta sotaa voitaisiin käydä. Yhdysvaltojen presidentti Reaganin kerrottiin yleisesti sanoneen Saddam Husseinista, että "hän on paskiainen, mutta hän on meidän paskiaisemme". Kemiallisten aseiden valmistuksessa tarvittavia teknisiä apuvälineitä virtasi Bagdadiin. Länsimaiden sotilaalliset ja teolliset voimat pitivät näytöspäivän ja kylvivät aseita Bagdadiin. Kuwait tunkeutui Irakin öljykentille, ja Yhdysvaltain suurlähettiläs antoi Irakin hallituksen ymmärtää, että Yhdysvallat ei vastustaisi hyökkäystä. Irakilaiset tekivät siinä valtavan virheen ja kärsivät sen seurauksista.
Oli oikein määrätä rangaistuksia välittömästi sen jälkeen, kun Irak oli karkotettu Kuwaitista, mutta ei todellakaan ole oikein jatkaa niitä nykyisessä muodossaan. On arvioitu, että 1,5 miljoonaa ihmistä on kuollut sen jälkeen, kun rangaistuksia on alettu soveltaa. Yhdysvaltojen entinen ulkoministeri, Madeleine Albright, katsoi, että 5 000 lapsen kuukausittainen kuolema on hinta, joka kannattaa maksaa, että Saddam Husseinista päästään eroon. Hän on edelleen elossa. Mutta kaikki ne lapset, jotka saivat surmansa, eivät ole. Mitä he tiesivät rangaistuksista?
Kuten täällä on jo sanottukin, rangaistukset vahingoittavat kansalaisia. Niillä ei vahingoiteta valtion ylimpiä edustajia, joille rangaistukset on määrätty. Islamilainen maailma on oikeutetusti raivoissaan Irakissa harjoitettavasta kansanmurhaan tähtäävästä politiikasta. Tällainen politiikka kasvattaa kaunaa ja jopa vihaa Lähi-idän ja islamilaisten valtioiden väestöissä kautta koko maailman.
YK:n rangaistuksia sovelletaan niin raivokkaasti, että se repii rikki alueella vallitsevan herkän yhteisymmärryksen. Tämä hyödyttää myös Saddam Husseinia, jota kukaan ei ole pystynyt haastamaan 30 viime vuoden aikana. Hän on nyt arabiväestön keskuudessa suositumpi kuin koskaan.

Dupuis
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, aivan ensiksi on mielestäni kiitettävä amerikkalaisia ja brittejä heidän tuntemastaan vastuuntunnosta. Jäsen Wurtzilla, joka katsoo, että voitaisiin ja pitäisi uskoa turvallisuusneuvoston tehtäväksi kaikki päätöksenteko tässä asiassa, ei ole mielestäni juurikaan selkärankaa. Kun tiedetään, että kaksi muuta turvallisuusneuvoston jäsentä, Kiinan kansantasavalta ja Venäjän federaatio, vievät tällä hetkellä aseita Irakiin, se, että ajatellaan, että päätöksiä voitaisiin tehdä tällä taholla, on mielestäni vähintäänkin vastuutonta.
Kuitenkaan amerikkalaisten kiittäminen ei saa olla sen esteenä, etteikö voitaisi pohtia pakotteiden uudistamista, näitä pakotteita silti missään nimessä kumoamatta. Mielestäni pakotteille on palautettava teho, ja kenraali Powell myönsi sen itse. Haluaisin myös sanoa, että minua hämmästyttää, ettei tänään jäsen Wurtzin ohella kukaan muu puhu amerikkalaisten eduista. Jäsen Wurtz esitti meille varsin terävän analyysin amerikkalaisten eduista, joilla tarkoitetaan amerikkalaisten strategisen torjuntajärjestelmän oikeuttamista. Jokainen voi tehdä asiasta haluamansa johtopäätökset. Kuitenkin on selvää, että muissa keskusteluissa amerikkalaisia on aina suomittu siitä, että heillä on alueella merkittäviä taloudellisia etuja. Nyt epäilenkin, että ehkäpä jäsenvaltioiden joukossa on muitakin joista yksi voisi olla esimerkiksi teidän oma maanne, arvoisa Wurtz joilla on ajettavanaan omia etuja, jotka ovat niitä samoja etuja, jotka te amerikkalaisten tapauksessa tuomitsette syvällä rintaäänellä.
Mielestäni koko tämä ongelmavyyhti olisi otettava käsiteltäväksi, jos halutaan päästä edes jossain määrin rakentaviin pohdintoihin. On myös palattava takaisin lähtökohtaan jäsen Nicholsonhan teki niin eli tähän valtajärjestelmään, emmekä saa myöskään elätellä turhia kuvitelmia. Tiedossahan on, miten vaikeaa tällaista valtajärjestelmää on kaataa, ja tiedossa on, miten vaikeaa on saada pakotteet toimimaan. Meillä on 10 vuoden jälkeen jossain määrin kokemusta pakotteista, koska asetimme pakotteet vuonna 1991. Minun mielestäni on harkittava uusia pakotteita, mutta on vaikea luopua niiden sotilaallisesta luonteesta, ja on ilman muuta jopa korostettava sotilaallista painostusta, kuten on ilman muuta harkittava Kurdistanin erityisalueen laajentamista. Se, että äskettäin Ranskan rannikolle saapui kurdisiirtolaisia, on nimenomaan seurausta joidenkin Kurdistanin kurdialueiden turvattomuudesta. Näitä alueita on ilman muuta laajennettava, ja suojelun varmistamiseksi on valitettavasti käytettävä eräitä sotilaallisia keinoja, joista ainoastaan britit ja amerikkalaiset näyttävät nykyään pystyvän suoriutumaan.
On myös harkittava Kiinan kansantasavaltaan ja Venäjään kohdistuvan painostuksen lisäämistä, jotta ne lopettaisivat sotilaallisen yhteistyön Irakin kanssa, mutta on myös ennen kaikkea harkittava uudenlaista pommitusmuotoa, yötä päivää jatkuvaa tiedon pommittamista satelliittien välityksellä, lentolehtisten levittämistä koko maan alueelle, jotta ihmiset olisivat perillä kansainvälisen yhteisön politiikasta ja jotta he ennen kaikkea olisivat perillä Saddam Husseinin politiikasta, jonka ansiosta hän kanavoi muualle merkittävän osan "Ruoka"ohjelman kautta hänelle ohjautuvista varoista. On siis huolehdittava sellaisesta tiedotuspolitiikasta, jonka avulla irakilaisten tietoisuus lisääntyy, jotta he voisivat lopulta kaataa tämän järjestelmän.

Belder
Arvoisa puhemies, oman poliittisen uskottavuuden horjuttaminen on aina huono asia. Jos niin tehdään vielä säälimättömän vihollisen edessä, lopputulos saattaa olla jopa tuhoisa. Tässä on arvioni jakautuneista eurooppalaisista reaktioista hiljattaisiin amerikkalaisten ja brittien sotilaallisiin toimiin Saddam Husseinin valtakoneistoa vastaan Irakissa. Euroopan unionin jäsenvaltiot ansaitsevat Irakin-politiikassaan kritiikkiä kolmessa oleellisessa asiassa.
Ensinnäkin kuinka yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan (YUTP) tavoitteet sopivat yhteen pahan yksimielisyyden puutteen kanssa uusimmassa Irakin kriisissä? Olen täysin samaa mieltä erään saksalaisen kommentaattorin kanssa, joka kirjoitti viime viikon lopulla seuraavasti: "Eurooppalainen ulkopolitiikka? EU:n 15 jäsenvaltion yhteistoiminta uusimpien Irakin pommitusten aikana osoittaa, kuinka suuri pyrkimysten ja toteuttamisen välinen kuilu vielä on: britit lensivät mukana, saksalaiset antoivat tukea, ja ranskalaiset ampuivat Washingtonia sanoilla." Ja kuka nauraa kolmantena? Tietenkin Saddam Hussein!
Juuri Irakin presidentti on edelleen kahden hävityn Persianlahden sodan jälkeen pahin epävakautta aiheuttava tekijä Lähi-idässä. Saddam kaataa itse asiassa jatkuvasti bensaa palestiinalaisten ja Israelin välisen konfliktin epäpyhään tuleen, ja Euroopan unioni sanoo ohimennen pyrkivänsä rauhanprosessin jatkamiseen alueella. Kuinka neuvosto ja komissio sovittavat tämän suuren tavoitteen yhteen Bagdadiin suunnattujen ristiriitaisten signaalien kanssa? Siellä tämän saman rauhanprosessin avoin vastustaja kiihdyttää jatkuvasti arabien tunteita ja uhkaa jopa juutalaisvaltion tuhoamisella.
Sitten lopuksi, kolmas ja ehkä tärkein kritiikkini kohde eurooppalaisessa jakautuneessa Irakin-politiikassa. Saddam Hussein saa Euroopan unionilta tukea horjuttaessaan YK:n Irakia koskevia päätöslauselmia. Tässä ei ole pelissä mikään sen pienempi asia kuin Kaksoisvirtain maan riskialtis elvyttäminen. Eurooppalaiset, venäläiset ja kiinalaiset veljeilevät hirmuvaltiaan kanssa, joka on tehnyt maastaan ulkoisesti sodanlietsojan ja sisäisesti pelon valtakunnan, sen sijaan että he vaatisivat Saddamin valtakoneiston täysin noudattavan tärkeää sopimusta siitä, että YK valvoo hänen joukkotuhoaseidensa ja niiden tuotantomahdollisuuksien purkamista vastauksena pakotejärjestelmän purkamiseen.
Siksi pyydän neuvostoa ja komissiota saamaan pikaisesti aikaan johdonmukaisen eurooppalaisen Irakin-politiikan hyvässä yhteisymmärryksessä Bushin hallituksen kanssa.

Danielsson
. (SV) Arvoisa puhemies, haluan kommentoida muutamia niistä kysymyksistä, jotka esitettiin tämän keskustelun alkuvaiheessa, ja yritän myös vastata niihin.
Jäsen Salafranca Sánchez-Neyra esittää neuvostolle useita, muun muassa pakotteita koskevia kysymyksiä. Mielestäni on erittäin tärkeää, että meillä on yhteinen käsitys siitä, mikä on kansainvälisen yhteisön Irakin vastaisen toiminnan tarkoitus. Tarkoituksena on saada Irak noudattaman niitä määräyksiä ja sitoumuksia, jotka sisältyvät erityisesti päätöslauselmaan 687, joka on suuri peruspäätöslauselma, jossa säädellään kansainvälisen yhteisön suhteita Irakiin. Siitä käyvät ilmi ne vaatimukset, joita olemme Irakille esittäneet. Vaatimuksiin ei kuulu esimerkiksi jonkinlainen Irakin hallituksen muuttaminen - se on Irakin kansan asia - mutta päätöslauselmassa 687 on selvästi ja selkeästi ilmaistu, mitä Irakin vastaisten pakotteiden poistaminen edellyttää. Se on koko keskustelumme lähtökohta.
Tämän jälkeen jäsen Salafranca Sánchez-Neyra esittää useita erittäin tärkeitä kysymyksiä siitä, tarvitaanko Irakin vastaista kauppasaartoa ja voidaanko ajatella sen pakotehallinnon muuttamista, joka nykyään kohdistuu tähän maahan. Hän mainitsee kysymyksiä, jotka liittyvät kansainväliseen tutkimuskomiteaan, valuuttavirtoihin ja niin edelleen.
YK:n turvallisuusneuvosto käy uudistustyön puitteissa intensiivistä keskustelua pakotevälineen tehokkuudesta. Unioni osallistuu aktiivisesti tähän keskusteluun. Nämä ovat vaikeita kysymyksiä. Yhtenä kysymyksenä on esimerkiksi, pitäisikö käyttöön ottaa ajallisesti rajoitetut pakotteet, jotta jo heti pakotteiden käyttöön ottamisen yhteydessä päätettäisiin, milloin ja missä tapauksissa ne poistetaan. Kyse on vielä siitä, pitääkö käytössä olla, kuten tämän keskustelun aikana on mainittu, niin kutsutut "älykkäät" pakotteet - että pakotteet yritetään entistä kohdistetummin ja selkeämmin suunnata niitä vastaan, joihin niiden halutaan vaikuttavan, jotta siviiliväestön kärsimykset jäisivät mahdollisimman pieniksi.
Uskon, että on tärkeää, että unioni osallistuu aktiivisesti tähän keskusteluun. Uskon, että on myös merkityksellistä, että parlamentti osallistuu tähän tärkeään keskusteluun, jota käydään siitä, miten kansainoikeutta, kansainvälistä oikeutta, noudatettaisiin maailmassa aktiivisemmin.
Langendijk otti esille kysymyksen Saddam Husseinin viemisestä kansainvälisen tuomioistuimen eteen. On selvää, että se saattaa vaikuttaa houkuttelevalta ajatukselta sinänsä, kun otetaan huomioon, mitä tämä mies on tehnyt. Mutta jälleen kerran: uskon, että on tärkeää, että kaikki Irakin vastainen toiminta tapahtuu YK:n päätöslauselmien mukaisesti. Muunlaisesta toiminnasta voi uskoakseni pidemmällä aikavälillä olla vahinkoa meidän kaikkien yhteisille ponnisteluille. Näiden ponnistelujen tavoitteena on - siitä parlamentti on käsitykseni mukaan täysin yksimielinen - huolehtia siitä, että Irakista tulee valtio, joka voidaan jälleen liittää kansainväliseen yhteisöön. Se ei valitettavasti ole mahdollista nykyisen hallinnon aikana.
Otan huomioon sen, mitä Langendijk sanoi Euroopan parlamentin viime syksynä laatimista päätöslauselmista. Ne ovat tärkeitä. Ne ovat myös tärkeä ohjenuora neuvoston jatkotoimia ajatellen. Odotan, että vaihdamme jatkossakin mielipiteitä siitä, miten voisimme vahvistaa kansainvälistä oikeutta myös silloin, kun on kyse Irakista.

Brok
 - (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, minusta tuntuu, että sotilaallisten kohteiden pommittaminen Irakissa on osoittanut taas, miten hampaaton Euroopan unioni ja erityisesti ministerineuvosto on ulko- ja turvallisuuspolitiikassa. Meidän on myös todettava, että menettelytapa, jonka mukaan toimia toteutetaan vain, kun Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvosto on tehnyt vastaavan päätöksen, merkitsisi, että myös Kiinan kaltaisten diktatuurien pitäisi jokaisessa yksittäisessä tapauksessa antaa tukensa Saddam Husseinin hallinnon kaltaisten hallintojen vastaisten YK:n päätöslauselmien toteuttamiselle ja täytäntöönpanolle, mikä tekee meistä toimintakyvyttömiä Husseinin kaltaisia diktaattoreja vastaan.
Siksi ei voida toimia niin, että turvallisuusneuvosto päättää jokaisessa tapauksessa erikseen, vaan niin, että toimitaan Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan mukaisesti. Minusta sitä asiaa on vielä täsmennettävä.
Olemme yksimielisiä, että Saddam Hussein on massamurhaaja, joka on käynnistänyt uudelleen ydinasevarustelun sekä biologisen ja kemiallisen asevarustelun, että se on estettävä unionin ja maailman turvallisuuden vuoksi, että se on lisäksi YK:n päätöslauselmien mukaista ja että vähemmistöjen suojelu Etelä- ja Pohjois-Irakissa on myös päätöslauselmien mukaista. Sotilaallisia kohteita vastaan suunnatut toimet on siksi sallittava, erityisesti koska lentokoneiden suorittama valvonta ei muuten ole mahdollista lentokoneiden oman turvallisuuden puutteen vuoksi.
Alueella käydään tosin laajaa keskustelua, joka voi johtaa siihen, että Saddam Hussein, joka on siellä suuri kansainvälisen oikeuden loukkaaja, korotetaankin lopulta arabimaailman sankariksi. Tästä syystä toimien yhteydessä on otettava huomioon tämä asia, ja siksi on harkittava myös, mitä voidaan tehdä yhtäältä siviiliväestön, ihmisten selviytymisen hyväksi, lääkeavun ja riittävän ravinnon takaamiseksi ja toisaalta tämän hallinnon vastaisen kamppailun takaamisen hyväksi. Tästä syystä on suhtauduttava myönteisesti siihen, että Colin Powell ehdotti nyt muunneltavien pakotteiden käyttöä. Tarkoitan sitä, että meidän on oltava rakentavasti ja aktiivisesti mukana tämän määritelmän kehittämisessä. Meidän on käytettävä kaikki mahdolliset keinot Saddam Husseinin hallinnon horjuttamiseksi. Samanaikaisesti meidän on tarkennettava toimia, jotta se ei tapahdu yksinomaan syyttömien ihmisten kustannuksella. Tästä syystä, siis humanitaarisista syistä, meidän olisi pyrittävä mukauttamaan toimia ja käytettävä sitä samalla välineenä, jotta nyt käynnissä olevaa suhdetoimintakamppailua käytäisiin myös meidän etujemme mukaisesti kansainvälisen oikeuden ja demokratian ja ihmisoikeuksien toteuttamiseksi tällä alueella.
Minusta meidän on noudatettava tätä politiikkaa siten, että alueen ihmiset pysyvät Saddam Husseinin uhkailuista huolimatta edelleen vapaan maailman leirissä eikä Saddam Husseinista synny arabimaailman sankaria. Kova sotilaallinen isku Saddamin sotilaallisiin laitoksiin ja uudelleenvarustelutoimien estäminen ovat siksi oikeita keinoja, mutta ihmisille on samanaikaisesti annettava tilaisuus selviytyä.

Dary
Arvoisa puhemies, usein ulkopolitiikka jakaa Eurooppaa. Tämä on toistuva huomio, ja Irak on siitä uusi esimerkki. Kuitenkin jokainen Euroopassa on yhtä mieltä Saddam Husseinin hallinnon tuomittavuudesta. Vientikielto tai kauppasaarto ei ole koskaan ratkaisu, kuten historia on meille opettanut. Vahvistus tälle on saatu Bagdadin myötä, jossa jokainen uusi päivä lujittaa vallitsevaa hallintoa, jossa jokainen ilmaisku niiden hyödyttömyys on käynyt ilmi jakaa eurooppalaisia yhä enemmän. Ja samalla, kun diktaattori voi hykerrellä mielissään, hänen kansansa, irakilaiset, vajoavat yhä syvemmälle murheen ja kurjuuden suohon. Sairaaloissa ei saa enää hoitoa. Kuolleisuus nousee hälyttävän nopeasti. Koulut eivät enää toimi. Lukutaidon opettaminen on vähentynyt murto-osaan. Ravinnon saamisesta tulee suuri ponnistus. Tietoa valvotaan. Lyhyesti sanottuna kaikki on tuhottu paitsi Saddam Hussein.
Olkaamme siis samaa mieltä siitä, että käytetyt toimet eivät ole oikeita, sisäiseen tilanteeseen nähden suhteettomat ilmaiskut eivät muuta mitään, eivätkä ne edelleenkään ole ratkaisu tässä tapauksessa, kuten eivät muulloinkaan. Irakin kansan auttaminen tarkoittaa tällä hetkellä joidenkin YK:n pakotteiden sisällöllistä muuttamista. Niitä on selkiytettävä, ja niitä varten on laadittava myös aikataulu, jossa sovitaan niiden poistamisesta, kun Yhdistyneiden Kansakuntien valvonnassa todetaan, että Irakin hallinto noudattaa sitoumuksiaan.
Humanitaarisen avun suosiminen, kulttuuri- ja kauppavaihdon kehittäminen, ihmisten ja myös ajatusten vapaan liikkuvuuden palauttaminen, tiedotuksen rakentaminen uudelleen ovat niitä pääperiaatteita, joiden avulla irakilaiset voidaan johdattaa vapauden tielle.
Toistaiseksi he ajattelevat vain, miten pysyä hengissä, ja länsimaita he pitävät vallitsevassa tilanteessa ja varsinkin manipulaation ansiosta vastuullisina kaikista vaikeuksistaan. Nykyään ei enää solmita rauhaa sotimalla. Rautaesirippu kaatui ja Berliinin muuri murtui kansainvälisen tiedon ja siitä juontuvan vapauden tarpeen ansiosta. Mieluummin lopettakaamme eristäminen, älkäämme jatkako sitä. Vapautta ja demokratiaa koskevat periaatteemme ylittävät aina paremmin raja-aidat, kun olemme sopineet uudelleen vuoropuhelun ehdoista. Lähtekäämme tälle tielle. Irakin kansa osaa silloin etsiytyä takaisin vapauden tielle.

Newton Dunn
Arvoisa puhemies, tällaisten toimien, joista keskustelemme tänään, on tukeuduttava demokraattiseen lainvoimaisuuteen. Olen varma, että olemme kaikki samaa mieltä. Ongelmana on, miten se luonnistuu.
Tällä hetkellä yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka, YUTP, on sekoitus kansallisia ja eurooppalaisia asenteita, ja erityisaihe, josta keskustelemme tänään, koskettaa tietysti vain yhtä Euroopan unionin jäsenvaltiota. Miten sitten saavutamme demokraattisen lainvoimaisuuden, kun asia koskettaa meitä kaikkia?
Tukholmassa pidettiin pari, kolme viikkoa sitten 15 kansallisen parlamentin ja Euroopan parlamentin puolustusvaliokuntien puheenjohtajien kokous, jossa keskusteltiin juuri tästä samasta kysymyksestä, eli siitä, miten eurooppalaisia politiikkoja, ulkoasioita ja puolustusta voidaan valvoa demokraattisesti. Vaikka yhdessä ainoassa päivässä ei tehtykään päätelmiä, voin kertoa teille, että kokouksessa perustettiin puheenjohtajien työryhmä, ja että puheenjohtajat aikovat pitää uuden kokouksen, jossa he voivat esittää päätelmänsä.
Parlamentti on ehdottanut erilaisia keinoja tämän lainvoimaisuuden saavuttamiseksi. Olemme ehdottaneet sellaisen parlamenttien välisen elimen perustamista, johon kuuluisi NATOn yleiskokouksen ja oman ulkoasioiden valiokuntamme jäseniä. Toinen ehdotus koski parlamenttien välistä elintä, johon kuuluisi kansallisten parlamenttien ja tämän parlamentin jäseniä.
Suhtauduin hyvin myönteisesti äskettäin kuultuun puheenjohtajan lausuntoon, jonka mukaan parlamentilla on oltava tehtävä. Arvostaisin kuitenkin suuresti, jos puheenjohtaja ilmoittaisi, miten tarkasti he suunnittelevat pääsevänsä tähän tavoitteeseen, koska viimeaikaisissa eri sopimuksissa ja Eurooppa-neuvostoissa ei ole tehty ehdotuksia siitä, miten tavoitteeseen voitaisiin päästä.

Alavanos
Arvoisa puhemies, ei ole epäilystä, että Saddam Hussein on vastenmielisen diktaattorin perikuva, ja hän on koonnut voimansa silloin, kun hän oli Euroopan ja Yhdysvaltojen hyvä liittolainen samaan aikaan, kun Iranissa oli käynnissä vallankumous. Tätä ei pidä unohtaa. Sanon tämän siksi, että asiassa on paljon tekopyhyyttä.
Tekopyhyyttä esiintyy myös tänään, koska huomaamme joidenkin kollegoiden esiintyvän haukkoina ja vaativat kaikenlaisia kauppasaartoja Irakille, joka kymmenen vuotta sitten yritti anastaa osan Kuwaitista ja joka pakotettiin vetäytymään lännen sotilaallisella interventiolla, ja samaan aikaan nämä kollegat tukevat fanaattisesti Turkin liittymistä Euroopan unioniin, Turkin, joka 25 vuotta sitten miehitti osan Kyproksen tasavallasta, ja miehitys jatkuu edelleen... nyt jo 25:ttä vuotta!
Tämä on suuri häpeä! Häpeä! Ihmiset kuulevat meitä, lehtimiehet seuraavat meitä! Tämä on häpeällistä kaksinaismoralismia. Mielestäni pakotteista luopuminen lukuun ottamatta sotilaallisia asioita olisi asia, joka auttaisi Irakin-kysymyksen hoitamisessa.

Gawronski
Arvoisa puhemies, tämänaamuista keskustelua kuunneltuamme voisimme todeta mielestäni ainakin yhden asian, josta me kaikki parlamentissa olemme miltei samaa mieltä, ja se kuuluu seuraavasti: pakotteet eivät nykyisessä muodossaan toimi, sillä ongelmia on joka taholla amerikkalaiset ovat itse sanoneet, että porsaanreikiä on yhtä paljon kuin sveitsiläisessä juustossa ja siksi muutoksia tarvitaan, sillä niitä tavoitteita ei ole saavutettu, joita varten pakotteet määrättiin. Siis muutoksia tarvitaan, ei pakotteiden kumoamista; myös lakkauttamiselle olisi perusteet, kuten kollega Salafranca totesi, mutta se, että nyt kumoaisimme Saddam Husseiniin kohdistuvat pakotteet, merkitsisi, että sinetöisimme hänen voittonsa Irakissa ja koko arabimaailmassa ja julistaisimme hänet tämän psykologisen sodan voittajaksi juuri, kun Israelin ja palestiinalaisten välinen sotatilanne on herkässä vaiheessa, sekä sitä, että hänen diktatuuristaan tulisi vielä pysyvämpi ja armottomampi.
Niinpä pohdimme mielessämme: entä Irakin lapset, ihmiset, jotka kärsivät, mitä heille tapahtuu? Arvoisa puhemies, he ovat Saddam Husseinin eivätkä pakotteiden uhreja, kuten komission jäsen Patten totesi osuvammin, ja hänen analyysiinsa yhdyn täysin. He ovat sellaisen hirmuvaltiaan uhreja, joka huomatkaa Kofi Annanin lausunnot pidättää tieten tahtoen itsellään miljoonia öljyllä ansaittuja dollareita, eikä käytä niitä ruokaan eikä lääkkeisiin, vaikka hänen kansansa näkee nälkää, jotta hän voisi vedota, kuten tällä hetkellä tapahtuu, sääliimme ja solidaarisuuteemme tehden jokaisesta kuolevasta lapsesta propagandavälineen; tämä hirmuvaltias vie nälänhädän vaivaamasta maastaan elintarvikkeita naapurimaihin omaa arvovaltaansa nostaakseen, hän rahoittaa niitä palestiinalaisia, jotka kantavat mielenosoituksissa hänen muotokuvaansa, hän lahjoittaa 10 000 dollaria jokaiselle perheelle, jos sen jäsenistä joku on Intifadan uhri, hän rakentaa valtavia palatseja näin niitä itse käydessäni Irakissa kuukausi sitten juuri Babylonian raunioille.
Irak on Saddamin eikä pakotteiden uhri, mutta pakotteita on muutettava. Yhteisymmärrys niistä rakoilee, ja Saddam Hussein käyttää hyväkseen tässä asiassa länsimaiden välillä ilmenneitä näkemyseroja ja hyödyntää niitä kuilun syventämiseksi entisestään. Taloudellisia pakotteita on kevennettävä, mutta aseita ja teknologiaa koskevia pakotteita on kovennettava ainakin, kunnes Irak sallii YK:n tarkastajille toimintavapauden. Irak onkin hankkimassa kemiallisia ja biologisia aseita ja luultavasti myös ydinaseita, ja siitä tulee koko ajan yhä vaarallisempi.
Tietenkin tätä tuoreinta ilmahyökkäystä Bagdadiin olisi pitänyt valmistella paremmin ja samalla olisi pitänyt pyrkiä saamaan sille naapurimaiden suostumus ja ehkä olisi pitänyt kuulla myös läntisiä liittolaisia, mutta mielestäni kyseessä oli hyödyllinen merkki, jolla Saddam Hussein saatiin ymmärtämään, että myös Yhdysvaltojen uuden hallinnon aikana häntä tarkkaillaan koko ajan ja toivoaksemme tarkkailua myös lisätään, ja olen jopa sitä mieltä, että tämän uusimman toimen ensimmäiset myönteiset vaikutukset ovat jo nähtävissä. Tähän liittyen haluaisin esittää neuvoston puheenjohtajalle kysymyksen: onko tiedossanne, saiko Colin Powell juuri tekemänsä Lähi-idän matkan aikana Syyrian suostumaan siihen, että Yhdistyneet Kansakunnat voi valvoa Irakista Syyriaan kulkevan öljyputken käyttöä?

Menéndez del Valle
Arvoisa puhemies, sen lisäksi, että sanktiot aiheuttavat vahinkoa siviiliväestölle, ne voivat pitkiä aikoja voimassa ollessaan muuttua myös vaaralliseksi poliittiseksi välineeksi ja kääntyä niitä vastaan, jotka ne alun perin määräsivät. Nyt Colin Powell sanoo, että Yhdysvaltojen hallitus harkitsee sellaista pakotejärjestelmää, joka ei kohdistu Irakin kansaa vaan sen hallitusta vastaan. Viime päivinä on kuitenkin muistutettu siitä, että juuri näin sanoi kymmenen vuotta sitten myös silloinen presidentti George Bush, kun esitettiin teoria, että pakotteiden ansiosta Irakin kansa tulee itse suistamaan Bagdadin tyrannin vallasta.
Nykyisin arabivaltiot voidaan muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta jakaa niihin, jotka ovat enemmän huolissaan Israelin ja Palestiinan välisen konfliktin mahdollisesta leviämisestä kuin Irakille määrättävistä sanktioista, ja niihin, jotka haluavat luoda uudelleen suhteet Bagdadiin. Samanaikaisesti tämän kehityksen kanssa Iso-Britannia ja Yhdysvallat toteuttavat uuden ilmaiskun Irakiin. Suoraan sanottuna olen sitä mieltä, että mitä enemmän Irakia pommitetaan, sitä radikaalimmaksi muuttuu arabien yleinen mielipide, joka on jo olemassa, samoin kuin palestiinalaisten yleinen mielipide, joka myös on olemassa. Meidän on muistettava, että samalla tehdään myös palvelus Saddamille, jonka moraalinen ja poliittinen asema vahvistuu sekä Irakissa ainakin tietyn moraali- ja poliittisen käsityksen mukaisesti että arabien enemmistön keskuudessa. Tämä voi kasvattaa näiden arabien keskuudessa tunnetta siitä, että arabit joutuvat nyt sotimaan kahdella rintamalla: toisaalla ovat vastakkain Yhdysvallat ja Irak ja toisaalla Israel ja Palestiina. Toivottavasti nämä arabit eivät ajattele, että kyseessä on Britannian ja Yhdysvaltojen sota Irakia vastaan.
Lopuksi haluaisin sanoa, että myös muualla kuin arabivaltioissa länsimaita pidetään syyllisenä irakilaisten lasten pitkäaikaisiin kärsimyksiin. Myös monet länsimaalaiset ajattelevat näin. Minä olen yksi heistä, arvoisa puhemies.

Van Orden
Arvoisa puhemies, saanen aivan ensiksi sanoa, että olen varsin yllättynyt, että tämän keskustelun aiheena ovat Irakiin tehdyt ilmahyökkäykset. Aiheena pitäisi pikemminkin olla: miten Saddam Husseinia voidaan valvoa tehokkaammin?. On todella valitettavaa, että Irakin kansaa hallitsee Saddam Husseinin kaltainen johtaja, julma diktaattori, joka on hyödyntänyt maan voimavaroja omiin tarkoituksiinsa ja tyydyttääkseen kunnianhimoaan, ja joka on sortanut omaa kansaansa. Saddam ei uhkaa pelkästään omaa kansaansa vaan laajempaa aluetta, mukaan luettuna omat ystävämme ja liittolaisemme Keski-idässä, mahdollisesti jopa omat kansalaisemme.
On esitetty eriäviä arvioita siitä, millaisella menestyksellä Irak on onnistunut kehittämään joukkotuhoaseita ja niiden laukaisujärjestelmiä, mutta vain harvat epäilevät Saddamin suhtautuvan päättäväisesti tällaisten välineiden hankkimiseen, ja monet odottavat hänen saavuttavan jonkinlaista menestystä tulevina neljänä vuotena. Tällöin on olemassa todellinen ja hallitseva uhka, jota voidaan jonkinasteisesti valvoa kansainvälisellä tasolla oikeastaan kahden keinon avulla: taloudellisilla rangaistuksilla ja siten, että Iso-Britannia ja Yhdysvallat ylläpitävät kansainvälisen yhteisön puolesta lentokieltoa, joka kattaa noin kolmasosan Irakin alueesta.
Rangaistukset ovat ristiriitaisia sikäli, että Saddam on onnistunut vakuuttamaan joillekin kansainvälisen mielipiteen merkittäville osatekijöille, että rangaistukset aiheuttavat Irakin kansalle kärsimystä, eivät hänen omat toimensa. Rangaistukset poistetaan, kunhan Saddam mukautuu ehtoihin, jotka liittyvät pääasiassa hänen joukkotuhoaseidensa valvontaan.
On kuitenkin oikein tarkistaa rangaistusjärjestelmää ja kohdistaa sitä paremmin. Lentokieltoalueen päätarkoitus on kaksitahoinen: estää Saddamia käyttämästä aseistettuja helikoptereitaan ja lentokoneita kurdeja vastaan pohjoisessa ja etelän suomailla asuvia shiia-lahkon arabeja vastaan, sekä suorittaa tiedusteluja, ottaen huomioon, että Irakissa ei ole tällä hetkellä YK:n tarkastusryhmiä. Maassa sijaitseviin kohteisiin hyökätään vain, jos liittoutuman lentokoneita uhataan. Irakiin kohdistuvaa pommitussuunnitelmaa ei ole.
Parlamentissa on aineksia, jotka pyrkivät vääristämään kaikki nämä tosiasiat. Kuulimme sen muutama päivä sitten ulkoasioiden valiokunnassa pidetyssä kuulemistilaisuudessa, jossa käsiteltiin Irakia; viitekehyksenä on amerikkalaisvastaisuus. Tämän aamupäivän keskustelun yleinen sävy on kuitenkin rauhoittanut minua. Meidän on tiivistettävä rivejämme, jotta voimme taata, että olipa uusi rangaistusjärjestelmä millainen hyvänsä, ne, jotka pyrkivät hyötymään taloudellisesti tai poliittisesti, eivät pääse vahingoittamaan sitä. Jos EU:n jäsenvaltiot haluavat todella päästä merkittävämpään asemaan turvallisuuspolitiikassa, niiden on annettava osallistua lentokieltoalueen täytäntöönpanoon sekä sen varmistamiseen, että määrätty rangaistusjärjestelmä pannaan ehdottomasti täytäntöön.

Titley
Arvoisa puhemies, meidän on muistettava Van Ordenin tavoin, miksi tällaiset lentokieltoalueet on ylipäätään otettu käyttöön. Niiden tarkoituksena on yksinkertaisesti estää Saddam Husseinia tappamasta ja terrorisoimasta omaa kansaansa. Lentokieltoalueiden tavoitteena on tukea turvallisuusneuvoston päätöslauselmaa nro 688, jossa vaaditaan hänen julman sortovaltansa lopettamista. Kansainvälisen oikeuden mukaan lentokieltoalueita voidaan käyttää vakavan humanitaarisen katastrofin estämiseksi. Jollei niitä olisi, shiia-lahkon jäsenien ja kurdien julma sortaminen jatkuisi edelleen. Jälleen kerran, kuten vuonna 1991, aseistettuja helikoptereita ja lentokoneita käytettäisiin murhaamaan ihmisiä ja levittämään kaasuja, ja ihmiset joutuisivat lähtemään kodeistaan. Niinpä lentokieltoalueet ovat elintärkeitä, kun pyritään estämään humanitaarinen katastrofi. Ne, jotka valvovat lentokieltoalueiden noudattamista, ovat kuitenkin joutuneet itse jatkuvien hyökkäyksien kohteiksi. Tammikuusta 1999 lähtien lentokoneita vastaan on yritetty hyökätä 1 200 kertaa joko ilmatorjuntaohjuksilla tai ilmatorjunta-aseilla. Yksinomaan tänä vuonna hyökkäyksiä on jo ollut enemmän kuin koko vuoden 2000 aikana.
Liittoutuman lentokoneilla on lupa vastata näihin hyökkäyksiin puolustaakseen itseään, ja ne ovat tehneet niin täysin kansainvälisen oikeuden mukaisesti, hyökäten vain niitä yksikköjä vastaan, jotka niitä uhkasivat. Emme voi sallia, että lentäjät, jotka yrittävät suojella ihmiskuntaa, joutuvat itse vaaraan. Se olisi sekä vastuutonta että heidän pettämistään.
Lopuksi, rangaistuksien osalta ei pidä unohtaa yksinkertaista asiaa: rangaistukset eivät aiheuta Irakin kansan kärsimyksiä. Saddam Hussein on aiheuttanut kärsimyksiä siitä alkaen, kun hän tuli valtaan, ja on täysin Saddam Husseinin vallassa, poistetaanko nämä rangaistukset sen myötä, että hän vastaa YK:n hänelle asettamiin vaatimuksiin.

Puhemies
 Keskustelu on päättynyt.

Assosiaatiosopimukset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Marset Camposin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0049/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin suositukseksi neuvostolle neuvotteluvaltuuksista alueiden välisen assosiaatiosopimuksen tekemiseksi Mercosurin kanssa [2001/2018(INI)];
Salafranca Sánchez-Neyran laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0050/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin suositukseksi neuvostolle neuvotteluvaltuuksista assosiaatiosopimuksen tekemiseksi Chilen kanssa [2001/2017(INI)].

Marset Campos
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä parlamentin jäsenet, Euroopan unionin rakentamisprosessin lujittumisen ansiosta Euroopan unionin kansainvälinen asema ja vaikutusvalta vahvistuu jatkuvasti. Tämän itään, Välimeren alueelle, Pohjois-Amerikkaan ja Afrikkaan suuntautuvan globaalistumiskehityksen lisäksi lähennetään suhteita myös muihin alueellisiin ryhmittymiin. Tämänsuuntaisiin toimiin kuuluu myös Meksikon kanssa äskettäin solmittu sopimus, jota ulkoministeri Castañeda on luonnehtinut hyvin myönteiseksi. Ministeri Castañedan mukaan tämä sopimus rohkaisee Meksikoa parantamaan elinoloja, koska se voi luottaa parlamentin ja Euroopan unionin tukeen.
Latinalaisessa Amerikassa on aivan erityinen merkitys Rooman sopimuksen pohjalta muokatulla Mercosur-assosiaatiosopimuksella, sillä sen avulla voidaan vastata globaalistumiskehitykseen ja parantaa myös Latinalaisen Amerikan suhteita Pohjois-Amerikkaan.
Tämä prosessi käynnistyi vuonna 1995 ja se konkretisoitui Rio de Janeirossa 25.-29. kesäkuuta 1999 järjestetyssä Latinalaisen Amerikan, Karibian alueen ja Euroopan unionin valtion- ja hallitusten päämiesten ensimmäisen huippukokouksen julistuksessa. Siitä hetkestä lähtien tapaamisia on järjestetty myös kansalaisyhteiskunnan edustajien kanssa. Tämän osalta on kuitenkin valitettavaa, että Euroopan parlamentti ei osallistu kolmansien maiden kanssa solmittavia sopimuksia koskevien neuvotteluvaltuuksien määrittämiseen. On totta, että näissä sopimuksissa etusijalla ovat kaupankäynti ja talouskehitys, mutta niissä annetaan tärkeä merkitys myös köyhyyden torjunnalle, yhteistyölle, demokratian kehittämiselle ja lujittamiselle, oikeusvaltiolle ja ihmisoikeuksien kunnioittamiselle. Tämä sopimus merkitsee siirtymistä kolmannen sukupolven sopimuksista tärkeämpään alueiden väliseen sopimukseen, joka on samanaikaisesti sekä poliittinen, kaupallinen että kaupan vapauttamista koskeva sopimus.
Tämän vuoksi tämä Mercosurin ja Chilen kanssa tehty sopimus perustuu yksittäiseen sitoumukseen. Unionin yleisten asioiden neuvostossa 13. syyskuuta 1999 hyväksytyt neuvotteluohjeet pantiin täytäntöön edellä mainitusta huippukokouksesta lähtien. Olemme kuitenkin sitä mieltä, että niihin tarvitaan joitakin muutoksia. Euroopan parlamentti haluaa esittää tässä mietinnössä - ottamalla lisäksi huomioon, että Euroopan parlamentti edustaa eurooppalaisen yhteiskunnan tahtoa, eikä tämä yhteiskunta ole ainoastaan kaupallinen ja taloudellinen yhteiskunta, vaan myös sellainen yhteiskunta, jossa kannetaan huolta sosiaalisista, oikeudellisista sekä tasa-arvoon, solidaarisuuteen ja kulttuuriin liittyvistä asioista uusia neuvotteluohjeita, joihin sisältyvät erityisesti seuraavat seikat:
Ensinnäkin uuden sopimuksen oikeusperustana on oltava EY:n perustamissopimuksen 310 artikla (entinen 238 artikla) yhdessä 300 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan toisen lauseen sekä 3 kohdan toisen alakohdan kanssa. On tärkeää antaa sopimukselle oikeudelliset takeet ja osoittaa, että sopimuspuolilla on tukenaan koko yhteisön säännöstö.
Toiseksi on tärkeää vahvistaa tulevan sopimuksen määräyksiä varten konkreettiset mekanismit, jotka mahdollistavat sen, että YUTP:n tavoitteina olevat kansainvälinen yhteistyö, demokratian ja oikeusvaltion kehittäminen sekä ihmisoikeuksien kunnioittaminen perustuvat taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden periaatteeseen ja että niiden avulla pyritään korjaamaan eriarvoisuuksia.
Kolmanneksi on tärkeää, että uudet neuvotteluohjeet perustuvat kansainvälisiin sopimuksiin - tarkoitan etnisiä vähemmistöjä ja alkuperäiskansoja koskevia sopimuksia, joilla on erittäin suuri merkitys sekä Mercosur-alueella että muissa maissa sekä kansainväliseen työjärjestöön liittyviin sopimuksiin, jotta neuvotteluohjeisiin voidaan sisällyttää valvontamekanismeja, joilla voidaan parantaa erityisesti ammattijärjestöjen ja työntekijöiden toimintaa. Lisäksi ohjeissa on tärkeää ottaa huomioon paitsi yhteinen osallistuminen YK:n ja muiden kansainvälisten järjestöjen päätöksentekoon joka lisäisi tämän sopimuksen merkitystä myös selkeitä vuoropuhelumekanismeja Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa silmällä pitäen, kuten Euroopan ja Latinalaisen Amerikan instituutti on viime aikoina suositellut.
On tärkeää myös laajentaa ja tehostaa erityisesti kansalaisyhteiskunnan osallistumista sekä pohtia, missä määrin tämän sopimuksen täytyy olla riippuvainen Maailman kauppajärjestöstä, sillä sekä Euroopan unioni että Mercosur ovat riittävän vahvassa asemassa voidakseen tehdä konkreettisia sopimuksia.
On tärkeää parantaa myös suhteita muihin valtioihin ja poistaa - siinä määrin kuin se on voimassa nykyinen neuvotteluprosessin jako kahteen vaiheeseen. Tämän vuoksi on tärkeää, että täysistunnossa hyväksytään tämä mietintö, joka hyväksyttiin ulkoasioiden valiokunnassa yksimielisesti ja jonka laatimisessa komission sihteeristö on antanut tärkeää tukea.

Salafranca Sánchez-Neyra
Arvoisa puhemies, jäsen Marset Campos toikin jo esille molempiin mietintöihin sisältyvät tärkeimmät seikat ja parlamentin vaatimukset. Arvoisa komission jäsen, jos voisin tiivistää tämän keskustelun yhteen lauseeseen, sanoisin, että parlamentti pyytää näissä mietinnöissä neuvotteluohjeiden tarkistamista. Minkä vuoksi? Ensinnäkin sen vuoksi, että on käsittämätöntä, ettei neuvotteluohjeissa mainita sopimuksen oikeusperustaa. Parlamentin mielestä kuten jäsen Marset Campos jo sanoi ainoa mahdollinen oikeusperusta on assosiaatiosopimuksia koskeva artikla 310. Vaikka parlamentti myöntääkin, että kyseessä ovat asiasisällön perusteella sekasopimukset - eli se käsittelee sekä jäsenvaltioiden että yhteisön toimivaltaan kuuluvia asioita sen mielestä neuvotteluprosessin jako kahteen vaiheeseen joista ensimmäinen vaihe, jossa käsitellään yleisiä kaupankäyntiin liittyviä kysymyksiä, on jo käynnissä, ja toinen tariffialennuksiin ja palveluihin liittyviä neuvotteluja koskeva vaihe alkaa 1. heinäkuuta on syrjivä, ja sen vuoksi sitä pitäisi muuttaa. Ymmärrän kuitenkin, että käytännön syistä ei olisi järkevää pyytää muuttamaan neuvotteluohjeita ainoastaan tämän vuoksi, koska kyseinen päivämäärä on niin lähellä.
Arvoisa puhemies, vakavampi asia on se, että näiden sopimusten ehdoksi asetetaan WTO:n uuden neuvottelukierroksen päättyminen. Emme nimittäin tiedä, käynnistyykö tämä neuvottelukierros, ja jos käynnistyy, emme tiedä, milloin se päättyy. Tätä ehtoa ei ole asetettu minkään muun valtion tai maaryhmän kanssa tehtäville sopimuksille, ja sen vuoksi, arvoisa komission jäsen, parlamentti on sitä mieltä, että tämä este on poistettava. Parlamentti siis pyytää nykyisten neuvotteluohjeiden tarkistamista, jotta tämä poikkeus voidaan poistaa.
Haluaisin tietää, mitä mieltä komissio on tästä asiasta, ja erityisesti siitä, miten näiden sopimusten solmiminen ja Maailman kauppajärjestön uuden neuvottelukierroksen päättyminen liittyvät toisiinsa.
Mietintöä koskevan keskustelun aikana arvoisa komission jäsen Patten, olemme voineet tehdä erinomaista yhteistyötä tämän mietinnön laatimisessa G-linjan (Latinalainen Amerikka) Mercosurista ja Chilestä vastaavan alayksikön kanssa kuulimme, että kauppapolitiikasta vastaava kolleganne Lamy kannattaa neuvotteluohjeiden tarkistamista vain siinä tapauksessa, että neuvosto antaisi ennalta sitä puoltavan lausunnon. Koska tämä sopimus liittyy poliittiseen ja kaupalliseen assosiaatioon, yhteistyöhön ja kaupan vapauttamiseen, mutta koska siinä on myös asetettava etusijalle poliittinen tahto ja ymmärtääkseni se on etusijalla haluaisin tietää, mikä on sen komission jäsenen mielipide, joka vastaa näiden neuvottelujen poliittisesta sysäyksestä.
Lisäksi, arvoisa komission jäsen, jotta tämä osa poliittista vuoropuhelua olisi uskottava, on noudatettava erästä ehdotonta vaatimusta, eli vuoropuhelun on pohjauduttava yhteistyön todellisuuteen ja sanoista on ryhdyttävä tekoihin, jotta emme jäisi vain retoristen toteamusten tasolle. Latinalainen Amerikka ei tarvitse lahjoituksia, vaan solidaarisuutta ja mahdollisuuksia, ja kauppasuhteet tarjoavat yhden loistavan mahdollisuuden muuttaa poliittinen tahto teoiksi.
Arvoisa puhemies, haluaisin, että seuraavaan Latinalaisen Amerikan ja Euroopan unionin valtion- ja hallitusten päämiesten huippukokoukseen mennessä näissä Chilen ja Mercosurin kanssa käytävissä neuvotteluissa oltaisiin päästy jo riittävän pitkälle ja että ne voitaisiin mahdollisuuksien mukaan saattaa päätökseen. Tiedän, että Chilen ja Mercosurin tapaukset ovat erilaisia, ja haluaisin pyytää julkisesti (kuten teemme jo näissä mietinnöissä, joista äänestetään tänään), että molemmissa neuvotteluissa edettäisiin niiden omista lähtökohdista ja että tavoitteena olisi kuitenkin, että niissä päästään pitkälle tai että ne saadaan päätökseen ennen huippukokousta, joka täytyy ottaa huomioon seuraavalla puolivuotiskaudella.
Kuten Euroopan parlamentti on useaan otteeseen todennut, sen mielestä Madridin huippukokouksen sitoumukset ja nämä sopimukset muodostavat tärkeän velvoitteen ja ne ovat myös merkki siitä, että Euroopan unioni on uudistanut uskottavuuttaan Latinalaisen Amerikan silmissä. Arvoisa puhemies, juuri esittämäni kaupankäyntiä koskevat huomiot koskevat yhtä lailla myös yhteistyötä, sillä vaikka myönnämmekin, että alueen hyväksi on ponnisteltu merkittävällä tavalla johon on todellakin käytetty merkittäviä summia olemme sitä mieltä, että tavallaan tätä aluetta syrjitään epäoikeudenmukaisella tavalla muihin maantieteellisiin alueisiin verrattuna. Mielestäni uusia tavoitteita ei voida rahoittaa samoilla varoilla: siis näihin sopimuksiin sisältyviä tavoitteita, sopimuksen uudistamista Andien sopimuksen ja Keski-Amerikan kanssa sekä Rion huippukokouksessa sovittuja tavoitteita. Näin ollen tässä talousarvion laatimista ja esittelyä edeltävässä vaiheessa pyytäisin asiasta vastaavaa komission jäseneltä signaalia - ymmärrän, että talousarvioomme liittyvät velvoitteet ovat huomattavan suuria näin euron käyttöönoton kynnyksellä ja ponnistuksia. Pyytäisin häntä antamaan päinvastaisen signaalin kuin sen, mikä annettiin viime vuoden talousarvioesityksen yhteydessä, ja puhumaan tämän alueen puolesta, ja antamaan näin Madridin huippukokoukselle enemmän sisältöä.
Arvoisa puhemies, myös parlamentti, joka on toinen budjettivallan käyttäjistä, on täysin tietoinen niistä vaikeuksista, joita tämä varainhoitovuosi tuo mukanaan. Mutta vaikka olemmekin pystyneet osoittamaan viimeisimmissä talousarviota koskevissa keskusteluissa, että parlamentti on solidaarinen tätä aluetta kohtaan, olen sitä mieltä, että näitä sopimuksia on parannettava huomattavasti.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin kiittää komission jäsen Pattenin yksiköitä yhteistyöstä tämän mietinnön laatimisessa, ulkoasioiden valiokunnassa työskenteleviä kollegojamme, joiden kanssa olemme tehneet esimerkillistä yhteistyötä kuten jäsen Marset Campos totesi ja myös Chilen edustajainhuonetta sen tarjoamasta avusta.

Linkohr
Arvoisa puhemies, esittelijät sanoivat oikeastaan jo tärkeimmät asiat. Haluaisin kiittää molempia sydämellisesti heidän perusteellisista esityksistään ensinnäkin parlamentissa ja toiseksi mietinnöissä. Assosiaatiosopimukset Chilen ja tietysti myös Mercosurin kanssa ovat erittäin tärkeitä Euroopan unionille. Siksi tuemme komissiota neuvotteluissa ja tietysti myös pahoittelemme, ettei Euroopan parlamentti ole vielä muodollisesti osallistunut neuvottelumandaatin vahvistamiseen. Itse asiasta, ja nyt puhun teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan puolesta, olemme sitä mieltä, että vapaakauppavyöhykkeen, jonka aiomme luoda Chilen ja Mercosurin kanssa, on oltava WTO:n määräysten mukainen. Toiseksi haluamme, että alueelliset talous- ja kauppasuhteet Chilen ja sen naapurimaiden välillä eivät kärsi, vaan päinvastoin edistyvät.
Muuten meidän on parasta pitää kiirettä. Samaa sanoi myös jäsen Salafranca Sánchez-Neyra. Emme halua odottaa WTO-kierroksen neuvottelujen päättymistä. Muistutan muuten siitä, että Yhdysvaltain uusi Bushin hallitus on jo ilmoittanut ottavansa Amerikan vapaakauppavyöhykkeen ALCAn ulkosuhteidensa painopistealueeksi. Se herättää heti kysymyksen: jätämmekö Latinalaisen Amerikan Yhdysvalloille, eräänlaisen työnjaon mukaisesti Yhdysvallat huolehtii Latinalaisesta Amerikasta, Eurooppa huolehtii puolestaan Itä-Euroopasta vai haluammeko olla läsnä Latinalaisessa Amerikassa? Minusta ei olisi meidän eikä Latinalaisen Amerikan etujen mukaista, mikäli maailma jaettaisiin näin kahtia.
Tavoitteena pitäisi mielestäni olla järjestely, joka edistää Latinalaisen Amerikan yhdentymistä ja ottaa samalla huomioon Euroopan ja Latinalaisen Amerikan historialliset suhteet. Muuten, ja tämän haluaisin sanoa aivan yleisesti Latinalaisen Amerikan politiikastamme, haluaisin patistaa komissiota, neuvostoa ja myös parlamenttia antamaan Latinalaiselle Amerikalle aikaisempaa suuremman painon ulkosuhteissamme, keskusteluissamme.
Minun on kerrattava tässä yhteydessä vielä yksi asia eli se, että meillä ei valitettavasti ole enää käytössämme tärkeää välinettä: IRELAa, Euroopan ja Latinalaisen Amerikan instituuttia, josta oli aiemmin paljon hyötyä, usein myös vaikeissa tehtävissä. Se on valitettavasti kuollut kuin kivi.
Haluaisin kertoa esimerkin siitä, kuinka tärkeä tämä instituutti oli Latinalaisessa Amerikassa. IRELAn hallintoneuvoston jäsen, Celso Lafer, nimitettiin aivan hiljattain Brasilian ulkoministeriksi. Sekin jo osoittaa, miten korkeita suhteita meillä oli Latinalaisen Amerikan kanssa.
Haluaisin tässä yhteydessä kehottaa komissiota etsimään parlamentin kanssa ratkaisua, jotta saisimme aikaan järkevän uuden järjestelyn, ja jotta saamme käyttöömme välineen, joka voi tarjota näille kasvaville ja tärkeille suhteille Latinalaisen Amerikan kanssa niiden ansaitseman merkityksen.

Valdivielso de Cué
. (ES) Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan viitata pieneen virheeseen teollisuusvaliokunnan lausunnossa, jonka esittelijä olen. Tarkalleen ottaen espanjakielisessä versiossa 2 kohdan pitäisi päättyä lyhenteeseen GATT. Tämän jälkeen alkava lause kuuluu lausunnon luonnokseen ja se poistettiin lausunnon laadintavaiheessa, jota varten minulla oli käytettävissäni vain 24 tuntia.
Käsiteltävän tekstin osalta haluaisin puhua Euroopan unionin ja Mercosurin välisen assosiaatiosopimuksen kaupallisista näkökohdista. Tämän sopimuksen piiriin tulee kuulumaan lähes 600 miljoonaa kuluttajaa eli 10 prosenttia maailman väestöstä. Vuotuinen kauppavaihto vuonna 1998 meillä on käytettävissämme vain tätä vuotta koskevat tilastot nousi 42 miljardiin euroon, mikä merkitsi 125 prosentin kasvua kahdeksan viime vuoden aikana ja Euroopan unionille 6,4 miljardin euron ylijäämää.
On syytä mainita myös, että Euroopan yhteisö on edelleenkin Mercosurin tärkein kumppani 5 prosenttiyksikön erolla Yhdysvaltoihin ja myös sen tärkein tavarantoimittaja. Jos katsomme ajassa taaksepäin, eurooppalaisten valtioiden vaikutus Latinalaiseen Amerikkaan on ollut kaikkein voimakkainta juuri tällä alueella, mikä johtuu epäilemättä niistä historiallisista ja kulttuurisista siteistä, jotka meitä yhdistävät.
Kyseessä on ehdottomasti todella tärkeä sopimus, jollaisia ei ole aikaisemmin maailmassa tehty ja jonka avulla ne kaksi ainoaa alueryhmittymää, jotka ovat muodostaneet yhtenäismarkkinat, muodostavat kaupallisen liiton.
Lopuksi haluan sanoa kannattavani tätä alueidenvälistä assosiaatiosopimusta, joka voi olla virstanpylväänä maailmankaupan historiassa.

Díez González
Arvoisa puhemies, 14. joulukuuta 2000 annetussa parlamentin päätöslauselmassa oikeudenkäynnistä kenraali Pinochetia vastaan ja Chilen demokratian lujittamisesta korostimme erityisesti, että Euroopan unioni tukee Chilen demokratian lujittamisprosessia parhaiten solmimalla poliittista yhteensovittamista, taloudellista kumppanuutta ja yhteistyötä koskevan kunnianhimoisen sopimuksen, jossa korostetaan erityisesti ihmisoikeuslauseketta.
Mielestäni voimme olla nyt tyytyväisiä siihen ripeyteen, johdonmukaisuuteen ja vahvaan yksimielisyyteen, jolla parlamentin ulkoasioiden valiokunta on tähän pyyntöön vastannut. Molemmat esittelijät kertoivat jo ehdotusten yksityiskohdista. Sen vuoksi haluaisin tuoda esille vain kaksi kysymystä. Ensinnäkin kuten jo sanottiin ulkoasioiden valiokunnan mielestä on tärkeää, että uudella assosiaatiosopimuksella on oikeusperusta ja että tämä oikeusperusta on perustamissopimuksen 310 artikla, muiden jo mainittujen syiden lisäksi sen vuoksi, että tämä oikeusperusta takaa parlamentin myönteisen lausunnon.
Toiseksi haluan korostaa, että pidämme ulkoasioiden valiokunnassa hyvin tärkeänä, että Maailman kauppajärjestön neuvottelukierroksen päättyminen ei ole ehtona näitä sopimuksia koskevien neuvottelujen loppuun saattamiselle. Tässä toisessa kysymyksessä komission jäsen Patten voisi ehkä esittää meille mielipiteensä siitä, kuinka maatalousalalla vallitsevat erot erityisesti Mercosurin tapauksessa voidaan ratkaista.
Eräs toinen asia, jonka haluaisin tuoda esille näissä suosituksissa, on se, että ulkoasioiden valiokunta jonka työtä on ehkä helpottanut sen toiminnan laaja-alaisuus on onnistunut lisäämään molempiin ehdotuksiin voimakkaasti poliittisen sävyn korostamalla enemmän ulkopoliittisia ja yhteistyöhön liittyviä näkökohtia, vaikka niissä voidaankin havaita joitakin pyrkimyksiä, joissa halutaan korostaa ei niin voimakkaasti, mutta ei myöskään poissulkevasti taloudellisten ja kauppasuhteiden merkitystä.
On selvää, että vahvistamalla Mercosurin suhteissamme poliittista lähestymistapaa ja vahvistamalla myös lähentymisprosessia, voisimme lisätä unionin houkuttelevuutta Chilen silmissä neuvottelujen tahdista riippumatta. Tämä saattaisi ehkä myös kompensoida sitä houkuttelevuutta, jota Yhdysvallat tarjoaa Chilelle kaupallisten, taloudellisten ja poliittisten suhteiden sekä Amerikan vapaakauppasopimuksen uudelleen käynnistämistä koskevan hankkeen kautta. Näin ollen meidän kannattaisi seurata valppaina, miten Yhdysvaltain uusi hallitus etenee tässä asiassa.
Haluan myös onnitella komission jäsen Pattenia ja komissiota siitä, että Patten on päättänyt noudattaa tässä asiassa edeltäjänsä komission jäsen Marínin linjaa ja edetä uskollisesti ja vastuuntuntoisesti lisäisin vielä, että poliittisessa mielessä vastuuntuntoisesti hänen käynnistämänsä aloitteen viitoittamalla tiellä.
Lopuksi haluaisin esittää komission jäsen Pattenille kysymyksen, vaikka hän taisi juuri poistua paikalta. Hän tietää, että Chilen, Mercosurin ja Euroopan parlamentin välisen parlamentaarisen yhteistyön tarjoamalla mallilla on tärkeä merkitys näihin sopimuksiin liittyvien toimielinten kehittämisessä. Haluan sanoa hänelle, että kannatan itse useiden ulkoasioiden valiokunnan jäsenten tavoin samaa mallia, jota käytetään eurooppalaisissa sopimuksissa ja joka perustuu parlamentaaristen sekavaliokuntien toimintaan, mikä olisi parempi kuin nykyinen valtuuskuntajärjestelmä. Haluaisin tietää, mitä mieltä komission jäsen Patten on tästä asiasta.

Puhemies
Pyydän komission jäsen Pattenin yhteistyökumppaneita välittämään hänelle jäsen Díez Gonzálezin esittämät kysymykset.

Di Pietro
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, ilmoitan, että ELDR-ryhmä tukee täysin kollega Marsetin ja kollega Salafrancan Euroopan parlamentin ulkoasioiden valiokunnan mietintöjä, jotka koskevat EU:n ja Chilen assosiaatiosopimusta sekä Mercosurin kanssa solmittavaa alueiden välistä sopimusta. Kummassakin tapauksessa, minkä molemmat esittelijät toteavat osuvasti perusteluissaan, nämä uudet Chilen ja Mercosurin kanssa solmittavat assosiaatiosopimukset ovat tärkein Euroopan unionin tämänhetkinen ulkopoliittinen painopiste Latinalaista Amerikkaa ajatellen. Euroopan unionin ja näiden maiden väliset taloudelliset suhteet, tarve vahvistaa Euroopan unionin poliittista roolia itsenäisenä ja arvovaltaisena kansainvälisenä toimijana Yhdysvaltojen vaikutusvallan vastapainona, unionin kaikkiin niihin aloitteisiin myöntämä käytännön tuki, joilla pyritään vahvistamaan demokratiaa, oikeusvaltiota ja ihmisoikeuksien kunnioittamista Etelä-Amerikassa, ovat kaikki syitä, joiden vuoksi on siirryttävä välittömästi uuteen vaiheeseen sitä siirtymävaiheen puitesopimusta ajatellen, joka tuli voimaan vuonna 1995 Mercosurin ja vuonna 1999 Chilen osalta.
Euroopan parlamentti ei voi ainoana demokraattisesti valittuna toimielimenä pitäytyä pelkän lausunnon esittämisessä; seuraavan toimielinuudistuksen yhteydessä parlamenttimme on onnistuttava saamaan merkittävämpi rooli yksiselitteisen hyväksyntämenettelyn avulla. Kyseessä on tärkeä hetki, eli, arvoisa puhemies, tätä hetkeä ei saa haaskata. Suhteista Etelä-Amerikkaan ja Mercosuriin vastaavan valtuuskunnan puheenjohtajana voin vain peräänkuuluttaa, että Eurooppa ja Etelä-Amerikka jatkaisivat ponnistelujaan ratkaisuun pääsemiseksi riippumatta siitä, mihin tulokseen Maailman kauppajärjestössä käydyissä monenvälisissä neuvotteluissa päädytään.
Tällä hetkellä Euroopan on vielä mahdollista rakentaa erityissuhde Mercosur-maihin ja Chileen, sellainen suhde, joka aloittaa uuden sivun suhteissamme tähän alueeseen, joka on monista syistä omalle maanosallemme läheinen, ja tällä alueella voimme vielä kohota päähenkilön asemaan. Niinpä on taas vauhditettava näitä kattavia assosiaatiosopimuksia, joihin on ryhdyttävä kallisarvoista aikaa tuhlaamatta ja joihin tätä on tavattoman tärkeää painottaa ei saa liittyä ainoastaan taloudellisia ja kaupallisia konnotaatioita, vaikka ne ovatkin tavattoman tärkeitä, vaan poliittiset tekijät ja kehitysyhteistyö on otettava huomioon. Juuri nämä piirteet ovat erityisesti Euroopalle ominaisia, ne ovat meidän perintömme, josta olemme ylpeitä ja josta emme voi emmekä saakaan luopua.

Knörr Borràs
Arvoisa puhemies, vaikka komission jäsen Patten palasikin istuntosaliin, minun on sanottava, että hänen vähäinen läsnäolonsa Chilen edustajainhuoneessa kuvastaa sitä kiinnostusta, jota komissio tuntee näitä asioita kohtaan. Joka tapauksessa me, jotka olemme hiljattain vierailleet tuolla alueella olen itse juuri käynyt Argentiinassa ja Chilessä haluamme sanoa, että Euroopan unionin halukkuuteen kehittää Latinalaisen Amerikan suhteita joka on täysin riittämätöntä suhtaudutaan hyvin epäilevästi. Tämä epäileväinen suhtautuminen on erityisen voimakasta pienten yritysten ja ammattijärjestöjen sosiaalitaloudessa. Minulla oli tilaisuus keskustella näiden ryhmien edustajien kanssa tällä viikolla Argentiinassa ja Chilessä.
Kannatan yleisesti ottaen miksi emme kannattaisi tänään keskustelun aiheena olevaa mietintöä ja yleisesti ottaen myös kaikkea, millä voidaan lisätä taloudellisia ja kauppasuhteita tämän alueen maiden kanssa. Kannatan myös kansalaisyhteiskunnan mukaan ottamista tässä ja muissa assosiaatiosopimuksiin liittyvissä kysymyksissä.
Kannatukseni on kuitenkin varauksellista, sillä vaikka kuten jäsen Marset sanoi etnisiä vähemmistöjä koskevat kansainväliset sopimukset mainitaankin, mielestämme on ehdottoman suuri epäkohta, että ryhmämme esittämiä tarkistuksia ei ole otettu huomioon tässä eikä muissakaan asioissa. Vaikka työntekijöiden oikeuksissa ollaankin edistytty nojautumalla ILOn yleissopimuksiin, OECD:ssä sovittuja monikansallisten yritysten vastuuta koskevia määräyksiä ei kuitenkaan mainita, ja tätä perustellaan sillä, että kyse ei ole Euroopasta, vaikka todellisuudessa näihin maihin sijoittuvat yritykset ovat eurooppalaisia. Myöskään ympäristötoimia ei ole otettu huomioon eikä uusiin neuvotteluvaltuuksiin ole lisätty erityisviittauksia, jotka koskevat kansalaisyhteiskunnan järjestelmällistä ja vakiinnutettua osallistumista tähän poliittiseen vuoropuheluun.
Näin ollen kannatamme yleisesti ottaen tätä assosiaatiosopimuksia käsittelevää mietintöä, josta tänään keskustelemme, mutta totean vielä, että suhtaudumme kriittisesti tiettyihin mielestämme keskeisiin näkökohtiin.

Queiró
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ensiksi haluaisin kiittää kollegojamme Salafrancaa ja Marset Camposia heidän tekemistään erinomaisista mietinnöistä; niiden ansiosta keskustelemme tänään valtuuksista neuvotella kaksi sopimusta, kuten täällä jo sanottiinkin: toinen niistä on Euroopan unionin ja Mercosurin välinen, toinen on sopimus Chilen kanssa. Korostan, että Mercosurin kanssa tehtävästä sopimuksesta voi muodostua ensimmäinen maailmantasoinen sopimus kahden tulliliiton välillä. Tämän parlamentin pitäisi asiaankuuluvasti korostaa sen toteutumisen tärkeyttä, ei ainoastaan sen vuoksi, että se omasta puolestaan lujittaa Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden sekä Amerikan mantereen eteläkärjen maiden välisiä suhteita, vaan myös siksi, että sen avulla voidaan saavuttaa parempi tasapaino yhteistyön kehittämisessä Latinalaisen Amerikan kanssa ja muodostaa näin vastapaino sille kasvavalle vaikutukselle, joka tällä alueella on Amerikoiden vapaakauppa-aluetta ajavalla sopimuksella, NAFTA:lla. Tästä näkökulmasta katsoen nämä sopimukset ovat strategisesti tärkeitä ja meidän kannattaa poliittisesti puolustaa niitä.
Vielä kaksi täydentävää huomautusta, arvoisa puhemies: ensiksikin minäkin haluan esittelijöiden tavoin ilmaista, että pidän itsekin kielteisenä neuvoston päätöstä tehdä näiden sopimusten allekirjoittaminen riippuvaiseksi WTO:n kanssa käytävien neuvottelujen päättymisestä. Siksi panemme myönteisessä mielessä merkille, että Portugali ja Espanja sopivat äsken Sintrassa pitämässään maiden välisessä huippukokouksessa yhdistävänsä voimansa erottaakseen nämä sopimukset ehdosta saada ensin päätökseen WTO:n kanssa käytävä neuvottelukierros.
Toinen huomautus koskee toteamusta, että neuvotteluvaltuutuksissa on otettu huomioon kaupallisen suuntauksen lisäksi - mikä on luonnollista - myös poliittiset ja yhteistyöhön liittyvät suuntaukset. En olisi yllättynyt - emmekä sitä sivumennen sanoen myöskään vastustaisi - jos nämä neuvottelut näin saisivat assosiaatiosopimuksen muodon tai jos komissio jopa määrittelisi selkeästi näissä valtuuksissa, millainen oikeusperusta näille samoille sopimuksille annetaan. Asia ei ole merkityksetön, kyse on jopa siitä, onko Euroopan parlamentilla suurempi vai vähäisempi valta puuttua sopimuksen lopulliseen sisältöön, kuten esittelijät osuvasti korostivatkin.
Muistettakoon kuitenkin joka tapauksessa, että jäsenvaltioiden kansallisten parlamenttien on aina ratifioitava nämä sopimukset ja näin annettava niille välttämätön demokraattinen lainmukaisuus. Sitä paitsi, sikäli kuin tiedän, tähän päivään mennessä mitään sopimusta Euroopan unionin ja kolmansien maiden välillä ei ole jätetty saattamatta päätökseen sillä verukkeella, että tosiasiassa noudatettu oikeuskehys ei olisikaan ollut oikea. Älköön siis luotako uusia esteitä sinne, missä niitä ei ennestään ole. Tärkeintä on allekirjoittaa tehokkaat sopimukset, sellaiset sopimukset, että ne ovat vastavuoroisesti edulliset unionille, jäsenvaltioille ja sopimuksen kohteena oleville kansoille.

Sichrovsky
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella esittelijää tästä mielenkiintoisesta ja tärkeästä mietinnöstä ja ilmaista tukemme sille, varsinkin myös vaatimukselle Euroopan parlamentin ottamisesta tiiviimmin mukaan itse neuvotteluihin. Sen jälkeen kun Yhdysvaltain hallitus ilmaisi useaan otteeseen, että sen ulkopolitiikan yhtenä painopisteenä tulevat olemaan suhteet Etelä-Amerikkaan, EU:n ja Latinalaisen Amerikan valtioiden yhteistyön parantaminen on EU:lle taloudellisesti ja maailmanpoliittisesti välttämätöntä. Täällä mainitut suositukset eivät perustellusti sisällä siksi vain taloudellisen yhteistyön edellytysten parantamista, vaan pyrkivät lisäksi myös määrittelemään ongelman EU:n maailmanlaajuiseksi hankkeeksi.
Siksi 2 kohdassa luetellut suositukset, kuten kansanvallan ja oikeusvaltion kehittäminen ja lujittaminen sekä ihmisoikeuksien kunnioittaminen ja epätasapainon vähentäminen yhteiskunnallisten alojen ja alueiden välillä, ovat yhtä tärkeitä kuin kaupan kehittäminen. Niin sanottu poliittinen vuoropuhelu pitäisi kenties määritellä tarkemmin, muuten tämä johtaa siihen, että suuri osa väestöstä jää vuoropuhelun ulkopuolelle, koska Etelä-Amerikan yhteiskunnat ovat edelleen erittäin hierarkkisia.
Tiivistäen: EU:lla on hyvät mahdollisuudet Etelä-Amerikassa, mahdollisesti suoranaisessa kilpailutilanteessa Yhdysvaltain kanssa, ja mikäli ei toisteta sitä amerikkalaisten virhettä, mistä heitä aiempina vuosikymmeninä syystä usein syytettiin, että suhteissa Etelä-Amerikan valtioihin puolustettiin liian usein puhtaasti valtapoliittisia etuja, ottamatta huomioon kulloistakin demokraattista kehitystä.

Martínez Martínez
Arvoisa puhemies, keskustelun aiheena olevat sopimukset edistävät Euroopan unionin ja Mercosurin ja Chilen välisiä yhteistyösuhteita ja muodostavat yhtenäisen ja erittäin tärkeän kokonaisuuden. Näiden sopimusten sekä Meksikon kanssa tehdyn sopimuksen myötä saatamme ajan tasalle, elvytämme ja suuntaamme kohti tulevaisuutta Euroopan unionin suhteita sellaiseen valtioryhmään, joka edustaa väestöllisesti, taloudellisesti ja poliittisesti hyvin merkittävää osaa Latinalaisesta Amerikasta.
Tällä on erittäin suuri merkitys taloudelliselta ja kaupalliselta kannalta. Sopimuspuolemme ei ole turhaan neljänneksi suurin ryhmittymä näillä aloilla, ja lisäksi sillä on erittäin suuret kasvumahdollisuudet. Pidän kuitenkin vähintään yhtä merkittävänä poliittista yhteistyötä ja koordinointia, joita pitäisi myös kehittää näiden sopimusten avulla. Espanjalaiset ovat aina pitäneet läheisiä suhteita Latinalaiseen Amerikkaan ensisijaisen tärkeinä, mutta uskon, että kaikille eurooppalaisille on selvää, että tämä manner muodostaa kokonaisuuden, joka kulttuurinsa, historiansa ja nykyisin myös kehityksensä puolesta muistuttaa eniten Eurooppaa ja tarkemmin sanottuna Euroopan unionin rakentamishanketta. Latinalaisen Amerikan kansalaisten demokraattiset arvot ja pyrkimykset ovat meille läheisempiä kuin minkään muun. Vain heillä siellä on samanlaiset yhteiskunnallisiin oikeuksiin ja kansallisuuksien arvostukseen liittyvät pyrkimykset kuin meillä, ja tähän voidaan lisätä vielä useita vuosikymmeniä kestänyt ylikansallinen yhdentymishanke sekä vastuullinen ja koordinoitu osallistuminen kansainvälisessä yhteisössä.
Nämä sopimukset avaavat näkymiä Euroopan ja Latinalaisen Amerikan väliseen yhä läheisempään poliittiseenkin yhteistyöhön. Tällä tavoin pystymme ehkä kulkemaan omaa tietämme paremmin kuin viime vuosikymmenten aikana, jolloin molempien toimintaan vaikutti paljon voimakkaammin yhteinen sukulaisemme, joka Latinalaisesta Amerikasta katsoen on Río Granden pohjoispuolella ja meistä katsoen Atlantin toisella rannalla.
Euroopan ja Latinalaisen Amerikan välisen yhteistyön avulla meidän pitäisi pystyä kehittämään tehokkaasti maailmanlaajuista demokraattista ja solidaarista järjestelmää. Sitä tarvitaan maailmanrauhan takaamisessa ja maailmanlaajuistumisen kannalta se on välttämätön, koska sen avulla voidaan säilyttää ja lujittaa demokratiaa, oikeusvaltiota ja yhteiskunnallista kehitystä, jota haluamme kaikille kansoillemme.
Tämä näkemyksemme Latinalaisen Amerikan suhteista täydentää yhdenmukaisella tavalla niitä suhteita, jotka luotiin myös 77 AKT-maahan äskettäin allekirjoitetussa Cotonoun sopimuksessa.
Arvoisa puhemies, tällä tavoin kehitämme vähitellen yhtä keskeistä osa-aluetta jonka pitäisi kuulua Euroopan unionin yhteiseen ulko- ja yhteistyöpolitiikkaan.

Fava
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston jäsen, arvoisat kollegat, siihen tilanteeseen, josta neuvotellaan Mercosurin ja Chilen kanssa liittyy joitakin vaarallisia piirteitä, joita meidän olisi pyrittävä välttämään, mutta siihen liittyy myös joitakin mahdollisuuksia ja velvoitteita, jotka Euroopan unioni voisi ottaa omakseen. Meidän olisi lakattava pitämästä tätä sopimusta pelkkänä vapaakauppasopimuksena, mihin meillä on lähes luontaisia taipumuksia, koska unioni oli aiemmin pelkkä taloudellinen liitto; tällä hetkellä sellainen olisi yksipuolista ja vain eliittiä suosivaa mikä voi olla vaarallista eikä kansaa suosivaa, joista jälkimmäiselle haluamme tarjota kattavan assosiaatiosopimuksen, jossa olisi siis sekä poliittinen puoli että yhteistyöprosesseja vauhdittava puoli.
Latinalainen Amerikka sekä Mercosur-maat ja Chile eivät ole pelkästään neljäs tärkeä kauppa-alue, vaan tässä maanosassa voimme kehittää Euroopan unionin ulkopolitiikan tärkeitä painopisteitä, ja tarkoitan tällä köyhyyden torjuntaa, demokratian lujittamista, taistelua ihmisoikeuksien ja työntekijöiden oikeuksien puolesta. Tätä assosiaatiosopimusta voidaan kokonaisuutena ja poliittisessa mielessä pitää arvokkaana osatekijänä. Tässä mielessä olemme pahoillamme, että neuvoston komissiolle antamassa valtuutuksessa ei viitata assosiaatiosopimuksemme oikeudelliseen perustaan. Mielestämme tämä sopimus ei ole olennaisen tärkeä ainoastaan, jotta Euroopan unionin ulkopolitiikasta tulisi oma-aloitteisempaa, itsenäisempää ja vastuullisempaa, vaan ennen kaikkea siksi, että onnistuisimme lopultakin pääsemään eroon Yhdysvaltojen etulyöntiasemasta Latinalaisen Amerikan aloitteista puhuttaessa, jotta vahvistaisimme poliittista aloitekykyämme ja ulkopoliittista oma-aloitteisuuttamme Latinalaisessa Amerikassa.
Vielä viimeinen seikka: on keksittävä keinoja kehittää kansalaisyhteiskunnan osallistumista ja huolehdittava tästä. En pidä kansalaisyhteiskuntaa vain silmänlumeena, seurapiiriseikkana, puhtaasti esteettisenä tarpeena, vaan pidän sitä oikeasti demokraattisena voimavarana: tällä saralla parlamenttimme haluaa kantaa oman kortensa kekoon.

Patten
Saanen aloittaa onnittelemalla esittelijöitä heidän erinomaisista ja erittäin hyödyllisistä mietinnöistään.
Chilen ja Mercosurin kanssa tehtäviä assosiaatiosopimuksia koskevissa neuvotteluissa ollaan selvästikin siirtymässä ratkaisevaan vaiheeseen. Neuvottelut ovat hyvällä mallilla. Neuvottelukierroksia on ollut kolme, ja osallistuin itse osittain viimeisimpään niistä. Menestys oli huomattavaa. Neljännen neuvottelukierroksen, joka on määrä pitää maaliskuun toisen puoliskon aikana, valmistelut ovat täydessä vauhdissa. On kohtuullista sanoa, että kun neuvotteluja on käyty puolitoista vuotta, lähestymme kaikkein tiiviintä vaihetta. Poliittinen vuoropuhelu, yhteistyö ja kaupan kysymykset ovat seuraavan neuvottelujakson prioriteetteja. Neuvottelujen osapuolet ovat vaihdelleet neuvottelutekstejä keskenään. On jopa alettu valmistelemaan tariffeja ja palveluja sekä maataloutta koskevia neuvotteluja, jotka on määrä aloittaa heinäkuussa.
Kaikki tämä on onnistunut sen ansiosta, että olemme sitoutuneet vakavasti näihin neuvotteluihin. Kukaan ei epäile, etteikö komissio halua tehdä kaikkeaan sen hyväksi, että suhteita Mercosuriin ja Chileen voitaisiin vahvistaa.
Haluan nopeuttaa näitä neuvotteluja tämän vuoden aikana. Poliittisella ja yhteistyön alalla on jo edistytty suuresti, mutta kaupan puolella on edistyttävä vielä enemmän. Toivon, että otamme maaliskuussa reilun harppauksen eteenpäin tullien ulkopuolisten esteiden ja kaupan helpottamisen osalta. Heinäkuussa on odotettavissa, että sekä tariffeihin että palveluihin liittyviä neuvottelutarjouksia saadaan edistettyä.
Kuten arvoisa ystäväni huomautti aikaisemmin, toinen Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan välinen huippukokous pidetään Madridissa ensi vuoden keväällä. On vielä liian aikaista arvioida, millaista konkreettista edistymistä on syytä odottaa siihen mennessä saavutetun, mutta on aina selvää, kuten arvoisa herrasmies sanoi aikaisemmin, että huippukokoukseen mennessä neuvotteluissa on pitänyt saavuttaa vähimmäistaso. Tämän vähimmäistason pitäisi joillakin alueilla riittää, jotta keskustelut voidaan saattaa päätökseen. Toisilla alueilla pitäisi myös voida päättää neuvottelut heti, kun se vain on järkevää ja mahdollista.
Tavoitteenamme on saavuttaa korkea ja kunnianhimoinen poliittisen ja kaupallisen vuorovaikutuksen taso Mercosurin ja Chilen kanssa. Kuten parlamentissa tiedetään, mitään sektoria ei ole suljettu pois neuvottelujen piiristä. Tärkeimmät suuntaviivamme ovat strategisen poliittisen kumppanuuden luominen, yhteistyön lujittaminen sekä WTO-plus-sopimuksen tekeminen kaupallisella puolella.
Ei ole salaisuus, että vaikka Chile onkin täysin samaa mieltä tästä kattavasta lähestymistavasta, Mercosurin tavoitteet ovat rajoitetummat, ja Mercosur pyrkii ensisijaisesti, että sen maataloustuotteet pääsisivät paremmin markkinoille. Meidän on edelleen korostettava kokonaisvaltaista ja tasapainotettua sopimusta, jossa pyritään kohti syvempää poliittista ja yhteistyöhön tähtäävää suhdetta sekä kaupan laajaan ja kauaskantoiseen vapauttamiseen.
Ne kaksi mietintöä, joista keskustelemme, ovat molemmat kattavia ja erittäin hyödyllisiä. Niissä esitetään joitakin järkeviä suosituksia, joista useimmat perustuvat siihen mahdollisuuteen, että neuvoston myöntämiä neuvotteluvaltuuksia voitaisiin muuttaa. Se voi olla toivottavaa jossakin vaiheessa ensi vuonna, mutta tällä hetkellä keskitymme luonnollisesti käymään menestyksellisiä neuvottelukierroksia maaliskuussa ja heinäkuussa, sen sijaan, että keskeyttäisimme neuvottelut ja palaisimme neuvoston kanssa kirjoituspöydän ääreen. Tästä käytiin perinpohjainen sisäinen keskustelu pari, kolme vuotta sitten. Tällä hetkellä komissio haluaa päästä kiinni työhön, jonka se sai tehtäväkseen suorittaa.
Saanen esittää muutaman konkreettisen huomautuksen erityisten suosituksien osalta. Ensinnäkin, oikeudellisesta perustasta: lopullinen sopimus on assosiaatiosopimus, ei pelkkä kauppasopimus. Tuleva strateginen kumppanuutemme ulottuu huomattavasti kaupankäyntiä laajemmalle. Lainopillisten asiantuntijoidemme mukaan oikeudellista perustaa koskevat lopulliset artiklat voidaan kuitenkin määritellä vasta, kun neuvottelut ovat päättyneet. Olen samaa mieltä tämän lausunnon kanssa. Meidän on odotettava lopputulosta, kuten olemme tehneet muissakin vastaavanlaisissa neuvotteluissa, ennen kuin voimme tarkastella omaa oikeudellista perustaamme.
Sitten kysymykseen demokratiasta, laillisuusperiaatteesta, ihmisoikeuksien kunnioittamisesta ja hyvästä hallinnosta: ne ovat kaikki neuvotteluasemamme perustekijöitä sekä sen sopimuksen kulmakiviä, jollaiseen haluamme pyrkiä. Näitä asioita on jo käsitelty kolmannen kierroksen aikana Brasiliassa ja Santiagossa, ja olemme päässeet niistä yhteisymmärrykseen Chilen ja Mercosurin kanssa. Olen itse sitoutunut varmistamaan, että nämä perustekijät tukevat tulevia Mercosurin ja Chilen kanssa tehtäviä assosiaatiosopimuksiamme.
Sitten työväen oikeuksiin; ne ovat myös olennainen osa neuvotteluja. Niistä keskustellaan parhaillaan maaliskuussa pidettävää neljättä kierrosta silmällä pitäen. Meidän on varmistettava, että työväen oikeudet ja laajempi hyvinvointi kulkevat käsi kädessä. Laajemman hyvinvoinnin pitäisi johtaa demokratian syventymiseen, ja sen pitäisi merkitä perusoikeuksien suurempaa kunnioittamista, mukaan luettuna tietysti työväen oikeudet. Niinpä tuemme assosiaatiosopimuksessa sellaista lähestymistapaa, jolla taataan työväen oikeudet yhteistyön avulla ja siten, että Kansainvälisen työjärjestön tarkoituksenmukaisia yleissopimuksia edistetään.
Käsittelen nyt laajempaa poliittista yhteistyötä ja turvallisuutta. Tämä asia vahvistettiin jo kolmannella kierroksella Brasiliassa ja Santiagossa. Pyrimme yhdessä edistämään rauhaa ja kansainvälistä turvallisuutta, luonnollisesti omien sisäisten sääntöjemme ja menettelytapojemme pohjalta.
Kansalaisyhteiskunta mainittiin mietinnöissä sekä joidenkin puhujien puheenvuoroissa. Avoimuus ja vastuuvelvollisuus ovat elintärkeitä asioita. Kansalaisyhteiskunnan pitäisi olla osa sopimusta. Olemme jo sopineet kolmannen kierroksen aikana ehdotuksista, joilla kansalaisyhteiskunta sisällytetään sopimuksen toimielimiin liittyvään kehykseen. Lisäksi komissio järjesti viime lokakuussa menestyksellisen kokouksen kansalaisyhteiskunnan kanssa, jotta voitaisiin edistää neuvotteluja koskevia keskusteluja. Loimme myös elokuussa nettisivuston, jossa neuvottelut eritellään täydellisesti kansalaisille. Joten, kuten parlamentti huomaa, pyrimme todella parantamaan prosessin avoimuutta.
Useat jäsenet - ja mietinnöissäkin on viitattu tähän - ovat viitanneet mahdollisuuteen poistaa viittaus ehdotettuun Maailman kauppajärjestö WTO:n uuteen neuvottelukierrokseen. En todellakaan sulje tätä mahdollisuutta pois, mutta tämä riippuu ensinnäkin siitä, pidetäänkö WTO:n uutta neuvottelukierrosta ollenkaan. Toivomme tietysti, että niin käy, ja mitä pikemmin, sen parempi, mutta ehdotus ei ole vielä saanut tuulta siipiensä alle. Asia riippuu myös edistyksestä, jota saavutamme Mercosurin ja Chilen kanssa käytävien tulevien neuvottelukierroksien aikana. Voisimme harkita tätä vaihtoehtoa, jos saavutettu edistys on riittävää ja merkittävää. On ehdotettu kaksivaiheisen neuvotteluja koskevan lähestymistavan poistamista. Parlamentti tietää yhtä hyvin kuin minäkin, että tämä lähestymistapa perustuu kompromissiratkaisuun, johon ministerit päätyivät Luxemburgissa vuonna 1999 pidetyn yleisten asioiden neuvoston aikana. Kompromissijärjestelyllä ratkaistiin neuvoston umpikuja ja avattiin ovi neuvotteludirektiivien hyväksymiselle.
Arvostan suuresti parlamentin tukea tässä tärkeässä asiassa, mutta tällä hetkellä on kyse enemmänkin periaatteesta kuin käytännöstä. Pelkäänpä, että olemme nyt edenneet liian pitkälle voidaksemme kääntyä takaisin. Meillä on enää neljä kuukautta aikaa ja vain yksi neuvottelukierros jäljellä ennen kuin toisen neuvotteluvaiheen on määrä alkaa heinäkuussa. Niinpä olen sitä mieltä, että meidän on jatkettava työntekoa ja valmistauduttava merkityksellisiin kokonaisvaltaisiin neuvotteluihin heinäkuusta eteenpäin.
Saanen päättää puheenvuoroni korostamalla jälleen kerran, että komissio on ehdottoman sitoutunut käymään menestyksellisiä neuvotteluja Mercosurin ja Chilen kanssa. Olemme päättäneet jatkaa työntekoa ja edetä mahdollisimman pitkälle. Seuraavaa kierrosta valmistellaan parhaillaan. Muutettiinpa neuvotteluvaltuuksia tai ei, komissio pyrkii mahdollisimman pian tekemään näistä neuvotteluista menestyksen. Toivon, että voin luottaa parlamentin tukeen tältä osin.
Viimeiseksi, viittaisin kahteen kysymykseen, jotka minulle esitettiin keskustelun aikana. Ensinnäkin, Díez González esitti minulle kysymyksen. Lähdin valitettavasti istuntosalista minuutiksi hänen puhuessaan. En ryhdy erittelemään syitä yksityiskohtaisesti, mutta jos sanon parlamentille, että olen paikalla koko aamupäivän, hän ymmärtänee, miksi minun piti poistua istuntosalista minuutiksi. Voin kuitenkin vastata hyvin myönteisesti hänen huomautukseensa. Hän kysyi, aiotaanko perustaa yhteinen parlamenttien välinen komitea. Komissio on hyvin vahvasti sitä mieltä, että tällaista komiteaa tarvitaan. Voimme vastata hyvin myönteisesti arvoisan jäsenen pyyntöön, ja keskustelemme nimenomaisesti siitä järjestelmästä, jota voimme käyttää piakkoin Mercosurin ja Chilen kanssa. Niinpä voimme vastata hyvin myönteisesti tähän tärkeään ehdotukseen.
Toiseksi, arvoisa jäsen Knörr Borràs kysyi minulta OECD:n säännöistä. Emme voi pakottaa niitä maita, jotka eivät ole OECD:n jäseniä, noudattamaan OECD:n sääntöjä. Ymmärrän hänen asiansa tärkeyden, mutta emme voi pakottaa OECD:hen kuulumattomia maita noudattamaan OECD:n sääntöjä. Toistan toivovani, että voimme luottaa parlamentin tukeen tulevina viikkoina ja kuukausina, ja olen varma siitä, että asian tässä keskustelussa saama suuri huomio korostaa, että voimme tehdä niin.

Puhemies
Arvoisa komission jäsen Patten, valitettavasti joudun vasten tahtoani keskeyttämään puheenvuoronne pian alkavan äänestyksen vuoksi, mutta panin merkille, että teitä kuunneltiin hyvin tarkkaavaisesti, ja kannatukseksenne voin todistaa, että olette aina läsnä kokouksissa.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
(Istunto keskeytettiin ja sitä jatkettiin klo 11.00.)

ÄÄNESTYKSET
(KOM(2000) 501 - C5- 0487/2000 - 2000/0215(CNS)

(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
  
Lehnen laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (ei keskustelua) (A5-0056/2001) luonnoksesta neuvoston asetukseksi luettelon vahvistamisesta kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ulkorajoja ylittäessään, ja kolmansista maista, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske
(14191/2000 - C5-0714/2000 - 2000/0030(CNS)
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
 
Haugin laatima mietintö (A5-0064/2001) korjaavaksi ja täydentäväksi lisätalousarvioksi N:o 1 varainhoitovuodeksi 2001
Tarkistuksesta 1
Haug (PSE), esittelijä. (DE) Arvoisa puhemies, tämä koskee tätä muutosehdotusta ja päätöslauselman tarkistuksia 4 ja 5. Yleisesittelijänä minun on ilmoitettava teille, että ehdotukset tehtiin jo valiokunnassa ja että ne torjuttiin siellä tasaäänin. Sanamuodostani ymmärrätte, mitä mieltä minä olen asiasta. Halusin kuitenkin ilmoittaa tästä parlamentille.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

 Brunettan laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0061/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi sähköisen viestinnän verkkoihin ja niihin liittyviin toimintoihin pääsystä ja niihin yhteenliittämisestä
(KOM(2000) 384 - C5-0433/2000 - 2000/0186(COD))

Rovsing
Taloudellisten etujen vuoksi en osallistu tähän äänestykseen enkä seuraaviin kahteen mietintöön liittyviin äänestyksiin. En osallistu yhteensä kolmeen äänestykseen taloudellisten etujen vuoksi.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)   
Paasilinnan laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0053/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi sähköisen viestinnän verkkojen ja palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä
(KOM(2000) 393 - C5-0428/2000 - 2000/0184(COD))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

 Nieblerin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0062/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi sähköisen viestinnän verkkoja ja palveluja koskevista valtuutuksista
(KOM(2000) 386 - C5-0440/2000 - 2000/0188(COD))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

 Varela Suanzes-Carpegnan laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0047/2001) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi eräiden laajasti vaeltavien kalakantojen pyyntiin sovellettavien tiettyjen valvontatoimenpiteiden vahvistamisesta
(KOM(2000) 619 - C5-0585/2000 - 2000/0253(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
 
Varela Suanzes-Carpegnan laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0046/2001) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi yhteisön osallistumisesta eräiden laajasti vaeltavia kalakantoja koskevien hallinnointitoimenpiteiden käyttöönottoon liittyvien eräiden menojen rahoitukseen
(KOM(2000) 651 - C5-0556/2000 - 2000/0268(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
 
Piétrasantan laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0051/2001) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi eräiden laajasti vaeltavien kalakantojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä
(KOM(2000) 353 - C5-0344/2000 - 2000/0149(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
 
Gallagherin laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0044/2001) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Euroopan talousyhteisön ja Päiväntasaajan Guinean tasavallan hallituksen välisessä, Päiväntasaajan Guinean rannikon edustalla harjoitettavasta kalastuksesta tehdyssä sopimuksessa määrättyjen kalastusmahdollisuuksien ja taloudellisen korvauksen vahvistamista 1 päivän heinäkuuta 2000 ja 30 päivän kesäkuuta 2001 väliseksi ajaksi koskevan pöytäkirjan tekemisestä
(KOM(2000) 690- C5-0712/2000 - 2000/0287(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
 
Avilés Perean laatima naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan mietintö (A5-0058/2001) globalisoitumisen vaikutuksista Välimeren alueen maista tuleville siirtolaisnaisille
(2000/2251(INI))
(Parlamentti hylkäsi päätöslauselmaesityksen.)

 Gemellin laatima kehitysyhteistyövaliokunnan mietintö (A5-0059/2001) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille "Euroopan yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikka"
(KOM(2000) 212 - C5-0264/2000 - 2000/2141(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

 Marset Camposin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0049/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin suositukseksi neuvostolle neuvotteluvaltuuksista alueiden välisen assosiaatiosopimuksen tekemiseksi Mercosurin kanssa
(2001/2018(INI))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

 Salafranca Sánchez-Neyran laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0050/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin suositukseksi neuvostolle neuvotteluvaltuuksista assosiaatiosopimuksen tekemiseksi Chilen kanssa
(2000/2017(INI))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)Puhemies. Äänestykset ovat päättyneet.

 

Cushnahan
Saanen ottaa esiin erään asian ensi viikon kyselytuntia ennakoiden. Esitin kysymyksen neuvostolle viime täysistunnossa, aivan ajallaan ja täysin työjärjestyksen mukaisesti, mutta neuvoston puheenjohtaja kieltäytyi vastaamasta kysymykseen, koska he eivät olleet saaneet kaikkia kieliversioita. En ymmärrä, miksi minua pitää rangaista, jos kaikkia kieliversioita ei ole saatavilla, ja haluaisin pyytää teitä tekemään päätöksen - jollei nyt, niin myöhemmin - siitä, että kun parlamentin jäsen esittää kysymyksen täysin työjärjestyksen mukaisesti, hänellä on oikeus saada vastaus asianmukaisena ajankohtana.

Puhemies
Paljon kiitoksia. En tiennyt asiasta, mutta kiinnitän puhemiehen huomion siihen ja ehdotan, että hän puolustaa jäsenien oikeutta esittää kysymyksiä.

Maes
Arvoisa puhemies, sallinette minun käyttää työjärjestyspuheenvuoron. Kysymys on Kazakstanin ydinkoealueelta tulevien valokuvien kieltämisestä. Jouduimme eilisiltana toteamaan, että parlamentti itse kieltäytyi ottamasta näyttelyyn paria näistä valokuvista, koska ne olisivat olleet niin järkyttäviä. Valitettavasti nämä valokuvat heijastavat todellisuutta, ja tuo todellisuus voi olla järkyttävä, mutta parlamentin jäseninä meitä ei saa holhota, ja meillä on oikeus ja jopa velvollisuus saada tietoa tästä todellisuudesta. Haluan siis esittää vastalauseen tätä vastaan ryhmäni ja monien ihmisten nimissä, jotka vierailivat eilen Kazakstanista kertovassa näyttelyssä.
Toinen syy tyytymättömyyteen on se, että eräs vierailija kieltäydyttiin ottamasta eilen vastaan, nimittäin Shuarin kansan edustaja Tsamaraint Nauchap Ecuadorista. Kyseinen Ecuadorin intiaani saapui tänne kansansa lähettiläänä käyttäen puvussaan arvomerkkiään, pientä puista keihästä, joka oli alle kaksi metriä pitkä. Mies ei päässyt sisälle parlamenttirakennukseen. Emme saaneet keskustella hänen kanssaan, koska hän oli niin sanotusti aseistautunut. Mielestäni oli erityisen alentavaa, että tätä miestä pyydettiin riisumaan arvomerkkinsä, joka on hänelle pyhä. Siksi hän ei voinut tavata meitä, ja ne parlamentin jäsenet, jotka halusivat vastaanottaa hänet, joutuivat tekemään sen salimme ja parlamenttirakennuksen ulkopuolella. Tämä on mielestäni todella häpeällistä, etenkin kun on todettu tämän olevan tavanomainen käyttäytymissääntö. Pyydän tämän käyttäytymissäännön muuttamista.

Puhemies
Molemmat tapaukset ovat valitettavia, mutta saanen ehdottaa, että esitätte asian kvestorikollegion puheenjohtajalle, jotta kvestorit voivat keskustella asiasta.
Toisesta tapauksesta sanoisin kuitenkin, että minulla on asiasta täysin eri yhteydessä saatuja kokemuksia. Oman maani kansallispukuun, skottilaisasuun, kuuluu, että toisessa sukassa pidetään tikaria. Jos yksiköille tiedotetaan etukäteen, että tämä on osa kansallispukua, sisäänpääsyä voidaan helpottaa. Ecuadorilaisen intiaanimiehen aiheuttama ongelma johtuu mielestäni siitä, että turvallisuusyksiköt törmäsivät yhtäkkiä tähän mieheen, jolla oli keihäs kädessään, eikä niitä ollut varoitettu etukäteen mitenkään. Teidän pitäisi kuitenkin esittää asia kvestorikollegiolle.
  
ÄÄNESTYSSELITYKSET - Lehnen mietintö (A5-0056/2001)

Berthu
. (FR) Perustamissopimuksen 62 artiklan 2 kohdan mukaisesti neuvosto esitti Euroopan parlamentille kuulemista varten asetusluonnoksen, jonka laatiminen on ollut hankalaa ja jossa vahvistetaan niiden kolmansien maiden luettelo, joiden kansalaisilla on oltava viisumi, jos he haluavat tulla Euroopan unionin alueelle, sekä niiden maiden luettelo, joita tämä velvoite ei koske alle kolmen kuukauden pituisten viisumien osalta.
Näiden kahden välissä oli yksi vaikea rajatapaus, eli Romania: periaatteessa sen pitäisi kuulua toiseen luetteloon, koska sen kanssa on ehdokasvaltiona aloitettu liittymisneuvottelut, mutta valitettavasti näyttäisi olevan tarpeen omaksua rajoittavampi suhtautuminen, sillä tästä maasta suuntautuu useisiin Euroopan maihin laitonta siirtolaisuutta. Neuvosto löysi verrattain tyylikkään ratkaisun: se hyväksyy Romanian sijoittamisen niiden maiden luetteloon, joiden kansalaisilta ei edellytetä viisumia, mutta asetusluonnoksen 8 artiklassa säädetään, että tämä määräys tulee voimaan vasta, kun kyseinen maa on ilmoittanut "velvoitteista, joihin se on valmis sitoutumaan laittoman maahantulon ja laittoman oleskelun osalta, mukaan lukien laittomasti maassa oleskelevien kyseisestä maasta tulleiden henkilöiden palauttaminen".
Tämä ehto on mielestäni olennaisen tärkeä. Euroopan parlamentti poisti tämän kohdan äsken hyväksymiensä tarkistusten joukosta, eikä suinkaan Romaniaa kohtaan tunnetun erityisen kiintymyksen vuoksi, minkä olisimme voineet ymmärtää, vaan hallitsematonta vapaata liikkuvuutta suosivan hengen pohjalta, mikä on parlamentille liian usein tyypillistä. Samassa hengessä hyväksyttiin joitakin vähemmän tärkeitä tarkistuksia, joita en voi myöskään hyväksyä.
Tässä tilanteessa minun oli kieltäydyttävä äänestämästä Euroopan parlamentin mietinnön puolesta, vaikka tuenkin neuvoston alkuperäistä kantaa.

Malmström, Paulsen ja Olle Schmidt
. (SV) EU:n tiukka viisumipolitiikka hankaloittaa suuresti ihmisten pääsyä Eurooppaan. Viime vuosien aikana tapahtunut viisumivaatimusten tiukentaminen on väistämättä johtanut ihmisten salakuljettamisten ja niin kutsutun EU:n jäsenvaltioihin tapahtuvan laittoman maahanmuuton lisääntymiseen. Salakuljetetut ihmiset tai muulla tavoin Euroopan unioniin saapuneet ihmiset ovat usein joutuneet kokemaan valtavan murheellisia tapahtumia matkan varrella. Kun he saapuvat EU:hun, heillä ei ole minkäänlaisia oikeuksia eikä sosiaaliturvaa.
Luettelo niistä valtioista, joiden kansalaisilta vaaditaan EU:hun tullessa viisumi, sisältää yli 130 valtiota. Niiden valtioiden määrä, joiden kansalaisilta viisumia ei vaadita, jää alle 50:n. Tämä käytäntö, toisin sanoen, että viisumipakko on pikemminkin sääntö kuin poikkeus, ei ole demokraattisen Euroopan arvolle sopivaa. Pääsäännön on oltava, että ihmiset voivat matkustaa EU:hun vapaasti, ei päinvastoin.
Euroopan on muutettava suhtautumistaan maahanmuuttoon. Muutaman vuoden kuluttua EU:ssa vallitsee huutava työvoimapula. Sen vuoksi on tärkeää, että hyväksymme ja toivotamme tervetulleiksi ne ihmiset, jotka etsivät parempaa tulevaisuutta EU:n jäsenvaltioista. Yhteisen inhimillisemmän pakolais- ja turvapaikkapolitiikan harjoittaminen edellyttää avoimempaa viisumipolitiikkaa. Maahanmuuttoa tukevan politiikan avulla voimme saada kuriin ihmisten salakuljetukseen liittyvän järjestäytyneen rikollisuuden ja inhimilliset murhenäytelmät.
Haugin mietintö (A5-0064/2001)

Nogueira Román
Arvoisa puhemies, pyysin talousarvion määrärahojen tarkistuksia koskevan puheenvuoron vain ilmaistakseni olevani eri mieltä siitä, että BSE:n aiheuttamien ongelmien käsittelemiseen sinänsä tarpeellisessa lisätalousarviossa olisi onnistuttava muuttamatta Agenda 2000 -ohjelmalle asetettuja rajoja. Käsiteltävänämme on ylimääräinen tilanne, jota on nyt hoidettava ylimääräisin ja riittävin luotoin, vaikka uuden maatalouden tarvitsemat määrärahat vastaisuudessa voitaisiinkin saada itse YMP:n uudistuksen ansiosta.
Joka tapauksessa haluaisin jälleen esittää tässä vastalauseeni parlamentin syrjäyttämisestä, kun se etsii ratkaisuja hullun lehmän taudin ongelmaan, sekä ministerineuvoston ja jäsenvaltioiden kyvyttömyydestä löytää kunnollisia keinoja tämän vaikean ongelman ratkaisemiseksi, kun ne ensin ovat jättäneet sen huomiotta ja halveksineet sitä suurimman osan 1990-lukua.

Berthu
. (FR) Äänestin äsken tämän ensimmäisen Euroopan unionin vuoden 2001 korjaavan talousarvion puolesta, jossa osoitetaan 971 miljoonaa euroa ylimääräisiä varoja hullun lehmän taudin seurausten kustantamiseen. Kuitenkin minun on tähdennettävä, että tämä summa, johon komissiossa päädyttiin tammikuussa, näyttää jo tilanteen kehittymisen huomioon ottaen täysin riittämättömältä. Varsinkin viime maanantain jälkeen olemme olleet kummallisessa tilanteessa: Euroopan unioni ei voi tai ei halua antaa lisätukea ranskalaisille karjankasvattajille ja jättää Ranskan selviytymään aivan yksin ja sallii sille poikkeuksellisten kansallisten tukien myöntämisen. Eli silloin, kun kriisi on pahimmillaan ja kun tarvittaisiin eniten eurooppalaista solidaarisuutta, unioni vetäytyy nolosti syrjään.
Olen tietenkin itse ensimmäisenä sanomassa, ettei unionin kokonaisbudjettia pidä lisätä, sillä se käy meille jo nyt kalliiksi, ja että on noudatettava vuonna 1999 Berliinin neuvostossa sovittuja vuosien 20002006 rahoitusnäkymiä. Kuitenkaan tämä ei vielä tarkoita, ettei mitään olisi tehtävissä: tällä hetkellä meillä on rahoitusnäkymissä maatalousotsakkeiden alla vielä 506 miljoonan euron marginaali vuodelle 2001, eikä ole syytä jättää niitä lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä lepäämään, vaikka ohjelmakaudelle merkityt maatalousmäärärahat onkin täysin hyödynnetty. On toinenkin ratkaisu, eli se, ettei lisätäkään unionin kokonaisbudjettia, vaan siirretään talousarvion maatalousosaan rakennerahastojen otsakkeen alle merkittyjä menoja joita ei ole viime vuosina koskaan käytetty kokonaan ja jotka eivät edelleenkään missään tapauksessa ole tarpeina yhtä kiireellisiä (tietenkin, jos jätetään pois laskuista ehdokasvaltioille myönnettävä tuki). Sitä paitsi kyse ei olisi vääränlaisesta käytöstä, koska rakennerahaston varojen ensisijaisena tehtävänä on myös toimeliaisuuden säilyminen kaikilla alueilla, mistä olisi juuri kyse, jos niiden avulla torjuttaisiin BSE:n tuhoisia seurauksia. Meitä koetteleva draama olisi oikeutuksena tälle poikkeukselliselle toimenpiteelle.
Pitemmällä aikavälillä on kaikille selvää, että Euroopan maatalouspolitiikalla, jonka ansioksi voidaan ehkä katsoa, että sen avulla edistettiin maanviljelijöidemme kehitystä 1960-luvulla, on tällä hetkellä siinä määrin ikäviä seurauksia tukiviidakko, byrokratia, kustannusinflaatio, terveyden kannalta vaarallinen tehotalous, jne. että tarvitaan ehdottomasti perusteellista uudistamista. Kuten olemme jo vuosien ajan toistelleet, on asetettava tämänpäiväistä paljon ankarampia sääntöjä luonnon ja terveyden kunnioittamisen alalla lisäämättä kuitenkaan veronmaksajien verotaakkaa: on loogista, että juuri kuluttajan olisi maksettava erotus maksamalla tuotteesta sen todellinen hinta tai totuudenmukaisempi hinta. Samoin oman elintarvikeriippumattomuutemme säilyttämisen vuoksi tuontiin on tietenkin sovellettava samoja turvallisuussääntöjä ja toisaalta joissakin tapauksissa perittävä maksuja, joiden avulla voidaan säilyttää jokin tuotantoala Euroopan maissa.

Färm
. (SV) Olen tänään päättänyt äänestää parlamentin mietinnön puolesta, esittelijä Haugin mietinnön puolesta, jossa käsitellään neuvoston ehdotusta Euroopan unionin korjaavaksi ja täydentäväksi talousarvioksi nro 1 varainhoitovuoden 2001 talousarvioon, muun muassa BSE-kriisin vuoksi, vaikka muut ruotsalaiset sosiaalidemokraatit äänestävätkin sitä vastaan.
Tällainen menettely ei johdu maatalouspolitiikkaa koskevasta asenne-erosta. Olemme päinvastoin täysin samaa mieltä siitä, että radikaali uudistus on välttämätön, mukaan lukien, että jäsenvaltiot ottavat pitkällä aikavälillä vastuuta niistä kustannuksista, joita BSE ja muut kriisi-ilmiöt ovat aiheuttaneet. Tämä käsitys mainitaan myös mietinnössä.
Taustana sille, että äänestämme eri lailla, on, että olen osallistunut asian käsittelyyn budjettivaliokunnassa, eikä minulla ole mitään mahdollisuuksia vaikuttaa maatalouspolitiikkaan äänestämällä tänään tätä mietintöä vastaan. Täydentävä talousarvio ei myöskään merkitse korotusta talousarvion loppusummaan vaan ainoastaan sitä, että olemassa olevat budjettikaton marginaalit pienenevät.
Tämä on lisäksi sellainen päätös, johon parlamentilla ei ole mahdollisuutta vaikuttaa yhteispäätösmenettelyn avulla - mikä on itse asiassa epäilyttävää ja mikä asetetaan mietinnössä kyseenalaiseksi. Mietinnön vastustaminen tänään ei siten johtaisi mihinkään todelliseen muutokseen vaan ainoastaan asian viivästymiseen. Vastustaminen viivästyttäisi siten niiden voimavarojen esiin ottamista, joita tarvitaan BSE-kriisin vuoksi testaukseen ja hävitykseen, kuten myös korjaavan ja täydentävän talousarvion toisen osan toteuttamista, nimittäin Kosovossa ja Serbiassa toimivan Euroopan jälleenrakennusviraston toiminnan laajentamista Montenegroon.
Parlamentti asettaa mietinnössään tiukkoja vaatimuksia maatalouspolitiikan muuttamiselle, aivan niiden linjojen mukaisesti, joita minä yhdessä muiden sosiaalidemokraatteja ja kansanpuolueita edustavien Euroopan parlamentin jäsenten kanssa esitin viime keskiviikkona ilmestyneen Göteborgs-Posten-lehden artikkelissa. Parlamentti ajaa nyt voimakkaasti tätä vaatimusta, mitä me kaikki ruotsalaiset sosiaalidemokraatit kannatamme.
Kyse ei täten ole mistään maatalouspolitiikkaan liittyvästä näkemyserosta. Tunnen päinvastoin suurta sympatiaa ruotsalaisia sosiaalidemokraattikollegoitani kohtaan. Näkemyseromme liittyy vain siihen, mitä voimme saavuttaa äänestämällä tätä konkreettista mietintöä vastaan.

Figueiredo
. (PT) Tämä korjaava talousarvio on riittämätön ja koskee vain tilapäisiä toimenpiteitä, mutta se vastaa yhteen kiireelliseen tarpeeseen, BSE-kriisin kustannusten rahoittamiseen, joten äänestämme sen puolesta. Pantakoon kuitenkin merkille, että itse komission jäsen Fischlerin mukaan "kriisi saattaa olla luultua syvempi", ja että viljelijöiden järjestöjen esittämät arviot kolmen miljoonan euron luokkaa olevista kustannuksista osoittavat, että BSE-kriisin seurauksia aliarvioidaan jopa talousarviossa.
No niin, koska viljelijät eivät uskoaksemme yksin voi joutua maksamaan kriisiä, johon he eivät ole syypäitä vaan yhteinen maatalouspolitiikka, talousarvion jäykkyydet eivät saa olla verukkeena sille, että estetään ryhtymästä kaikkiin välttämättömiin toimiin BSE-kriisistä pääsemiseksi ja viljelijöiden etujen puolustamiseksi. Onkin välttämätöntä tarkistaa rahoitusnäkymiä.
Kuten olemme sanoneet, jo kauan kiireisiä uudistuksia vaatineen YMP:n uudistuksen päämääräksi ei pidä ottaa tarvetta löytää säästökohteita talousarvioon, vaan sen sijaan päämääränä voi olla maataloustuotannon suojeleminen elintarvikkeiden turvallisuuden yhteydessä, elintarvikkeiden omavaraisuuden puolustaminen, alueellisten erikoisuuksien edistäminen sekä taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus, joka turvaa viljelijöiden työn kannattavuuden maataloustuotannon sekä turvallisten ja kuluttajille laadukkaiden maataloustuotteiden oikeudenmukaisella hinnalla.
Toistaiseksi siis äänestämme tätä tarkistusta vastaan, koska se tuo esityslistalle yhteisrahoituksen, toisin sanoen YMP:n kustannusten muuttamisen taas kansalliselle pohjalle, ja me olemme tästä toimenpiteestä toista mieltä.

Grossetête
. (FR) Äänestin tämän päätöslauselmaesityksen puolesta.
Ominaispiirteenä voitaisiin pitää, että julkiset ja teknokraattiset instituutiot ovat hoitaneet puutteellisesti BSE:stä aiheutunutta kriisiä.
Kansan valitsemat edustajat, jotka kohtaavat maanviljelijöitä kentällä, ovat perillä näiden ihmisten odotuksista ja heitä koettelevista vaikeuksista.
Tästä syystä Euroopan parlamentin on saatava äänensä kuuluville ja välitettävä toimielimiin maatalousalan taholta esitetyt toiveet ja ehdotukset.
Toivon myös, että Euroopan parlamentti voisi tulevaisuudessa toimia laajemmin toimivaltuuksin, ja markkinamenojen siirtäminen yhteispäätösmenettelyyn olisi tässä välttämättömässä prosessissa yksi merkittävä vaihe.
Olen jo vuosien ajan ponnistellut sen hyväksi, että käynnistettäisiin yhteisen maatalouspolitiikan täydellinen uudistaminen. Olemme jo odottaneet liian kauan, ja koetut kriisit osoittavat tällä hetkellä jälleen kerran tämän järjestelyn rajallisuuden, minkä olemme vuosien kuluessa havainneet.
Tähän asti komissio on ollut ehdotuksissaan erityisen vastahakoinen, ja olen siitä sangen pahoillani.
Oikeastaan kyse on nykyään siitä, että maanviljelijöitä autettaisiin tuottamaan paremmin eikä tuottamaan enemmän. Kuluttajat ovat menettäneet luottamuksensa, ja se voidaan palauttaa ainoastaan kehittämällä kestävää maataloutta.
Yhteisessä maatalouspolitiikassa kansanterveys on asetettava ensisijaiseksi tavoitteeksi. Tällaisiin odotuksiin eivät yhdy ainoastaan kuluttajat vaan myös kaikki maanviljelijät.

Hyland
. (EN) Euroopan parlamentin Fianna Fail -ryhmä äänesti lisätalousarvion puolesta, jotta voitaisiin rahoittaa hullun lehmän taudin poistamiseen tähtäävä ohjelma, ja siihen liittyvän päätöslauselman puolesta - mutta ei ilman vakavia varaumia.
Olemme tyytyväisiä, että suuri enemmistö torjui tarkistuksen, jolla Euroopan unionin taloudellista osallistumista rajoitetaan 50 prosenttiin. Tätä olisi ollut mahdotonta hyväksyä meidän kannaltamme sekä Irlannin hallituksen ja maatalousyhteisömme kannalta.
Olemme alusta alkaen katsoneet, että hullun lehmän tauti on yhteisön ongelma, ja että yhteisön on tästä syystä rahoitettava täysin siitä aiheutuvat kustannukset. Hyvin suuri enemmistö hyväksyi Haugin mietinnön alkuperäisen kuvion, jossa yhteisön osuus on 70 prosenttia ja jäsenvaltioiden osuus 30 prosenttia. Fianna Fail -ryhmään kuuluvat parlamentin jäsenet äänestivät vastahakoisesti tämän ehdotuksen puolesta. Yhteisön säännöissä ei tällä hetkellä hyväksytä sitä, että yhteisön osuus olisi suurempi. Valintamme oli siis rajoitettu, vaikkakin valitettava.
Fianna Fail -ryhmä vaati nimenhuudon mukaan pidettävää äänestystä päätöslauselman viimeisestä kohdasta, jossa viitataan yhteispäätösmenettelyyn yhteisen maatalouspolitiikan osalta. Äänestimme tätä kohtaa vastaan. Euroopan parlamentilla ei ole valtuuksia eikä lupaa äänestää itselleen yhteispäätösmenettelyn edellyttämiä valtuuksia. Asia kuuluu - ainoastaan - valtioiden ja hallitusten päämiehille. Se ei ole heidän esityslistallaan.
Lisäksi, perustamissopimuksien mukaan yhteistä maatalouspolitiikkaa ei tarkisteta ennen kuin vuosina 2003 - 2004.
Lopuksi, asia liittyy ainoastaan talousarvioon. Yhteisen maatalouspolitiikan uudistamisesta keskustellaan, kun on oikea hetki. Nyt ei ole oikea hetki.
Kaikista edellä mainituista syistä Fianna Fail -ryhmään kuuluvat parlamentin jäsenet hyväksyivät talousarviovaliokunnan tekemät suositukset (Haugin mietintö).

Lang
. (FR) Haluaisin kansallisen rintaman ranskalaisten edustajien puolesta korostaa, että tämä korjaava ja täydentävä vuoden 2001 talousarvio, jossa osoitetaan 971 miljoonaa euroa BSE-kriisin hallintaan, on riittämätön jo ennen kuin sitä on edes hyväksytty. Tämä ei kuitenkaan ole pääasia. Tänään voimme todeta, että yhteinen maatalouspolitiikka on kuollut. Jotkut iloitsevat siitä, me emme!
Useita ennakoivia merkkejä oli jo nähtävissä Euroopan arvattavasta kyvyttömyydestä. Viime vuonna Seattlessa pidetyssä Maailman kauppajärjestön kokouksessa amerikkalaiset ja Cairnsin ryhmä olisivat jo halunneet purkaa yhteisen maatalouspolitiikan poistamalla vientituet ja sisäiset tuet, vaikka ne eivät ole koskaan samassa mitassa tukeneet omaa maatalouttaan: 23 miljardin dollarin edestä pelkästään vuonna 2001.
Näyttää siltä, että BSE-kriisi, joka on seurausta maailmanlaajuisesta vapaakauppaopista ja rajavalvonnan katoamisesta, näyttää antaneen lopullisen iskun yhteiselle maatalouspolitiikalle varsinkin, kun Saksa, josta on tullut Nizzan myötä Euroopan tärkein valtio, kieltäytyy myöntämästä ylimääräisiä tukia vaikeuksiin joutuneiden karjankasvattajien auttamiseksi, vaikka nämä ovat maatalouden teollistumisen uhreja eivätkä itse vastuussa asiasta. On totta, että tässä asiassa José Bové ja hänen ystävänsä ovat objektiivisesti ottaen amerikkalaisten liittolaisia, koska he haluavat tuhota yhteisen maatalouspolitiikan, ensin mainitut markkinoidemme valloittamiseksi ja jälkimmäiset "luokkataistelun" ja "kolmannen maailman auttamisen" nimissä. Amerikkalaiset käyttävät hyväkseen sitä, että olemme jakautuneet, jotta he voisivat syrjäyttää ainoan todellisen kilpailijansa maailmanmarkkinoilla ja saisivat haltuunsa "elintarvikeaseen".
Hyvät kollegat, muistutan teitä, että alkuvaiheessa yhteinen maatalouspolitiikka tukeutui periaatteeseen yhteisön etuisuuskohtelusta sekä rahataloudelliseen solidaarisuuteen, ja näiden ansiosta Euroopasta ei ole tullut pelkästään omavarainen, vaan myös merkittävä laadukkaiden elintarviketeollisuustuotteiden viejä.
Tänään on taas kuultu puhuttavan yhteisrahoituksesta, uudelleen kansallistamisesta, yhteispäätösmenettelystä maatalousalalla, vaikka nämä sanat tuntuivat kadonneen sanastosta Berliinissä maaliskuussa 1999 pidetyn huippukokouksen myötä. Tämä on muun muassa merkkinä siitä, että Ranskalla ei ole enää Euroopassa riittävästi arvovaltaa eikä tahtoa puolustaa omia etujaan, kuten Jacques Chirac ja Lionel Jospin osoittivat Nizzassa.

Sacrédeus ja Wijkman
. (SV) Mietinnössä otetaan esille BSE-kriisin seuraukset talousarvion kannalta. Testit, interventiot markkinoilla sekä testaamattomien, yli 30-kuukautisten nautojen osto- ja hävitysjärjestely rahoitetaan EU:n ja jäsenvaltioiden yhteisrahoituksella.
Mietinnössä korostetaan ansiokkaasti, miten tärkeää on, että yhteisen maatalouspolitiikan uudistukset tähtäävät kohti "ympäristöllisesti, taloudellisesti ja sosiaalisesti kestävää maataloutta Agenda 21 hengen mukaisesti". Lisäksi korostetaan jäsenvaltioiden vastuuta BSE-ongelmista sekä sitä, että olisi harkittava puhjenneiden eläintautien seurauksia koskevia vaihtoehtoisia rahoitusjärjestelmiä.
On jo aika luopua maataloustuotannosta, jossa tähdätään vain mahdollisimman korkeaan tuottoon ja jossa ei kiinnitetä tarpeeksi huomiota laatuun ja kuluttajien etuihin.
Ruotsin maatalous ei ole vielä joutunut BSE-kriisin kouriin, mikä johtuu aivan selkeästi järkevästä eläinten hoidosta ja ruokinnasta.
Mielestämme jäsenvaltioiden on kannettava enemmän vastuuta ongelmasta, joka suurelta osin johtuu kansallisessa lainsäädännössä esiintyvistä puutteista. Kannatamme sen vuoksi jäsen Mulderin laatimia tarkistuksia 4 ja 5, jotka merkitsevät, että BSE-kriisiin liittyvien maanviljelijöille maksettavien korvausten rahoitus jaetaan tasan (50-50) EU:n ja jäsenvaltioiden kesken. Kannatamme myös jäsen Graefe zu Baringdorfin laatimia tarkistuksia 1-3, joissa tuodaan selkeästi esille maatalousuudistusten sekä yksittäisten jäsenvaltioiden suuremman yhteisrahoitusosuuden tarve.
Kannatamme mietintöä näillä varauksilla.
Brunettan mietintö (A5-0061/2001)

Ortuondo Larrea
Arvoisa puhemies, minun nähdäkseni televiestintäverkot ovat vain yhteiskunnallisen viestinnän valtateitä, samalla tavoin kuin lentoreitit, rautatiet tai maantiet. Viimeksi mainituissa sovelletaan mallia, joka takaa yhtäläiset mahdollisuudet ja jossa liikennepalvelujen tarjoajat myös keskenään kilpaillessaan käyttävät yhteisiä tieverkkoja, jotka on rakennettu ja joita pidetään kunnossa julkisin varoin. Lisäksi näissä julkisissa töissä ympäristövaikutukset pyritään minimoimaan. Tämän perusteella mieleeni tulee ajatus, että televiestinnän kehittämisessä kannattaisi panostaa samanlaiseen malliin, jossa ei kilpailtaisi päällekkäisten infrastruktuurien rakentamisessa, vaan tehokkaampien ja halvempien palvelujen tarjoamisessa käyttäjille.
Ollessani Bilbaon pormestarina 1980-luvulla jouduin keskelle taistelua, jossa yritykset kilpailivat halusivat saada itselleen enemmän ja parempia verkkoja ja jokainen niistä halusi avata omat kaapelikaivantonsa ja asentaa omat antenninsa, jotta ne saisivat yksinoikeuden kanaviin ja peittoalueisiin kaikissa kaupunginosissa. Minä vastustin tätä, koska pidin järkevämpänä, että yhtä kaapelistoa, kanavaa, verkkoa ja yleistä antennia voitaisiin käyttää kaikkien yksityisten operaattorien kaikkia televiestintäpalveluja varten, samoin kuin eri yritysten linja-autot ja kuorma-autot ajavat samoilla maanteillä ilman että jokaisen täytyisi rakentaa omansa.
Arvoisa puhemies, jos halutaan, että myös lopulliset verkot ovat yksityisiä, en vastusta sitä, mutta mielestäni olisi kuitenkin parempi, että näiden verkkojen omistajan ja hallinnoijan tehtävien sekä verkon käyttäjän ja telemaattisten palvelujen tarjoajan tehtävien erosta säädettäisiin laissa.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, suurta mielihyvää tuntien kerron parlamentissa edustamani eläkeläisten puolueen puolesta, että äänestin Brunettan tietoliikenneverkkoihin ja sähköisen viestinnän verkkoihin pääsyä koskevan mietinnön puolesta. Miksi äänestin sen puolesta? Äänestin sen puolesta ja intomielin, arvoisa puhemies koska olen vakuuttunut, että sähköisellä viestinnällä ei ole rajoja. Euroopan unionin 15 eri jäsenvaltion välillä oli aikoinaan rajoja, niiden välillä on vieläkin rajoja, tosin vähemmän selviä ja ne eivät ole enää niin erottavia, mutta sähkömagneettisilla aalloilla ei ole rajoja. Eurooppa on rakennettu, sitä rakennetaan nyt ja tulevaisuudessakin myös televisio ilman rajoja -hankkeen avulla.

Karas
. (DE) Tuen koko televiestintäpakettia, koska siinä on paljon hyvä puolia. Jatkuvasti kasvava taajuuksien tarve, aiheuttakoon sen viestintä, radio, liikenne, poliisi, armeija tai tiede, yksinkertaisesti vaatii kansainvälisessä kilpailussa koordinoitua toimintaa Euroopassa. Yhdenmukaistaminen EU:n tasolla auttaa yleisesti sellaisten mantereen laajuisten markkinoiden synnyttämisen yhteydessä, joita voi kooltaankin verrata Yhdysvallan kilpaileviin markkinoihin. Lisäksi haluaisin viitata hallinnon yksinkertaistamiseen 20 säädöksestä luodaan 8 säädöstä. Erittäin myönteistä kehitystä!
Kilpailusäännöt ovat sähköisen viestinnän markkinoiden sääntelyn tärkein väline. Siihen asti, kunnes markkinoilla voi vallita aito kilpailu, tarvitaan selviä sääntelyperusteita ja tarkkoja rajoja ja ehtoja sille, mitä velvoitteita asetetaan sähköisen viestinnän verkkoihin pääsylle ja verkkojen liittämiselle yhteen. Siksi suhtaudun erittäin myönteisesti jäsen Brunettan mietintöön, jossa ehdotetaan operaattoreille kohtuullisia velvoitteita ja korostetaan, että ennakkosäännöstöt on poistettava heti, kun tavoitteet saavutetaan markkinamekanismeilla.
Tällaista sääntelyä tarvitaan niin kauan kuin entisten monopolien haltijat, jotka tarjoavat edelleen suurimman osan yhteyksistä, ovat edelleen olemassa. Riittämättömät resurssit, joita yksi tai muutama harva operaattori valvoo, esimerkiksi televiestinnän paikallisverkko, estävät lisäksi edelleen kilpailua.

Lulling
. (FR) Tuen yleisesti ottaen sähköisen viestinnän verkkoihin ja analogisiin toimintoihin pääsyä ja niihin yhteenliittämistä koskevaa mietintöä, koska tarvitsemme sellaista direktiiviä, jolla edistetään todellista kilpailua Euroopan tietoliikennemarkkinoilla.
Koska olen vakuuttunut, että on ehdottomasti estettävä sellaisen tilanteen ilmeneminen, jossa erityisesti matkapuhelinalalla kilpailuvääristymistä vapaiden yhtenäismarkkinoiden kehittyminen saattaisi hidastua teknisten erityisseikkojen takia, ehdotin sellaista tarkistusta, jolla pääsemistä ja/tai yhteenliittämistä koskevan hakemuksen vastaanottava yritys velvoitetaan osallistumaan neuvotteluihin ja velvoitetaan pääsyä koskeviin neuvotteluihin niiden muiden yritysten kanssa, jotka voivat tarjota samanlaisen pääsyn ja/tai yhteenliittymän verkkoon.
Olen siis sitä mieltä, että hakemus voidaan hylätä ainoastaan objektiivisten kriteerien perusteella, ja kun pääsyhakemus hylätään, vahinkoa kärsineen osapuolen olisi voitava viedä tapaus kansallisen sääntelyviranomaisen käsiteltäväksi.
Olen tyytyväinen, että tämä pääsyä koskeva neuvotteluvelvoite säilytettiin samoin kuin se velvoite, jonka mukaan pääsy on tarjottava "kaupallisin ehdoin" ja siis uuden tulokkaan kannalta taloudellisesti käyvin ehdoin.
Ainoastaan sen avulla, että kielletään ehdottomasti kieltäytyminen hakemuksiin liittyvistä neuvotteluista, voidaan varmistaa kilpailukykyisten markkinoiden tosiasiallinen kehittyminen, minkä myötä voitaisiin saavuttaa optimaalinen tilanne hintojen ja laadun kannalta ja puolustaa parhaiten Euroopan kansalaisten etuja.
Äänestin näiden tarkennusten ansiosta Brunettan mietinnön puolesta.

Thors
. (SV) Brunettan mietintö sisältää useita hyviä puolia. Erityisen tärkeää on se voimakas tuki, jota annetaan sille, että komission pitää nopeasti huolehtia siitä, että yhteinen digitaalitelevisiolähetysten vastaanottoa ja multimediaterminaaleja koskeva standardi hyväksytään.
Parlamentin suuri enemmistö halusi myös luoda yhtenäiset säännöt, jotka koskevat niitä lisäpalveluja, joita tulevaisuuden televisiopalveluihin liitetään. Sellaisia liitäntöjä ja ohjelmistoja ei pidä voida käyttää, jotka sitovat kuluttajat jonkin palvelujen tarjoan asiakkaaksi.
Sen sijaan oli valitettavaa, että viranomaiset määrättiin huolehtimaan siitä, että verkkovierailu ja puhelinliikenteen kohdeverkosta päättäminen perustuisivat kustannuksiin ja että operaattoreiden on näytettävä minuuttitaksa reaaliaikaisesti puhelimen näytöllä. Viimeksi mainitussa kyse on aivan liian yksityiskohtaisesta sääntelystä.
Paasilinnan mietintö (A5-0053/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin myös esittelijä Paasilinnan viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisiä normeja koskevan mietinnön puolesta. Arvoisa puhemies, minun on sanottava teille, että jos televisiotoimintaa ei olisi vapautettu, minä en olisi nyt täällä. Saattaisitte ajatella "parempi niin, olisimme jo lounaalla", mutta voinen esittää eriävän mielipiteen. Hic manebimus optime (täällä tehdään hyvää työtä), viihdyn oikein hyvin Euroopan parlamentissa, ja kiitos tänne pääsystäni on televisioiden. Tosiaankin siitä lähtien, kun televisiot vapautettiin, minä Fatuzzo, olen itse päässyt tekemään itseäni tunnetuksi ja kertomaan ikäihmisten ja eläkeläisten puolustamista koskevista ajatuksistani riittävän monille Italian kansalaisille, jotka äänestivät minun puolestani ja joiden ansiosta pääsin tähän istuntosaliin. Joten, miksi siis jättäisin äänestämättä tämän mietinnön puolesta?

Caudron
. (FR) Minun on onniteltava Paasilinnaa siitä työstä, jonka hän on tehnyt tässä erityisen hankalassa asiassa. Tästä ovat osoituksena monet teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnassa esitetyt tarkistukset.
Muistutan teille, että siinä direktiiviehdotuksessa, jonka on määrä tulla voimaan 1. tammikuuta 2003, pyritään ottamaan huomioon vanhan vuodelta 1998 olevan tietoliikennepaketin kehitys ja toisaalta näiden markkinoiden tekninen kehitys. Kansalliset sääntelyviranomaiset voivat huomata, mistä olen erittäin iloinen, joustovaransa lisääntyvän, minkä myötä he voivat ryhtyä omiin markkinatilannearvioihin ja päättää, milloin ja kuinka joitakin markkinoita on säänneltävä.
Esittelijä Paasilinnan tavoin olen sitä mieltä, että uuden lähestymistavan ansiosta puitedirektiivi on avainasemassa yleisesti sovellettavien säännösten asettamisessa. Näiden säännösten avulla on varmistettava johdonmukaisuus yhteisössä.
Vaikeinta tällä alalla, joka kehittyy jatkuvasti, on löytää oikea tasapaino erityissääntöjen ja yhteisön kilpailulainsäädännön välillä. Onkin tärkeää valvoa, ettei kilpailussa vallitse anarkia kuluttajien etujen vastaisesti, ja että säilytetään innovatiivisuus. Kansallisilla sääntelyviranomaisilla on siis paljon tehtävää tällä saralla.
Väittelymme ja keskustelumme voidaan kiteyttää "määräävän markkina-aseman" käsitteeseen. Tämän vuoksi aiheesta on jopa järjestetty julkinen kuuleminen. Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnassa hyväksyttiin lopulta terminologiaa selventävä tarkistus. Mielestäni nykyisessä tilanteessamme oli vaikeaa päästä selkeämpään määritelmään. Olen siis iloinen, että tämä tarkistus hyväksyttiin.

Figueiredo
. (PT) Komission asenne, johon mietinnössä oleellisin osin yhdytään, mahtuu hyvin alan vapauttamisen puitteisiin, kuten eräät muutkin asiat sähköisen viestinnän alalla, vaikka komissio yhdessä sun toisessa tapauksessa laatiikin joitakin säädöksiä tarkoituksenaan huolehtia käyttäjien ja itse luovan työn tekijöiden oikeuksista ja jopa perusvapauksista kuten tiedonvälityksen moniarvoisuudesta sekä kulttuurin ja kielten moninaisuudesta, joiden se myöntää joutuvan vaaraan koko tässä prosessissa.
Tässä pyritään ohittamaan jäsenvaltioiden sääntelevä rooli, vahvistamalla komission oikeutta puuttua asioihin sekä kansallisten sääntelylaitosten itsenäisyyttä tekemällä ne riippuvaisiksi komissiosta, päämääränä luoda tehokkaampaan koordinointiin tähtäävän sääntelyn puitteet EU:n tasolla, tai jopa kaupallisten sääntöjen yhdenmukaistaminen alan monikansallisten yritysten etujen ja niiden keskittymisen edistämiseksi.
Komissio viittaa siihen, että tämä prosessi on osa Lissabonin huippukokouksen tavoitteita, erityisesti puhuttaessa näiden alojen vapauttamisen nopeuttamisesta, ja se on myös osa kevään huppukokousta, jossa pyritään tekemään kokonaisarvio tästä tilanteesta, jonka oleellisin piirre näyttää olevan julkisen sektorin purkaminen ja yleisten etujen mukaisten palvelujen rappeuttaminen.

Malmström ja Paulsen
. (SV) Olemme päättäneet äänestää tarkistuksia 23, 25 ja 53 vastaan. Perusasenteemme Euroopan unioniin on myönteinen. Ruotsalaisina liberaaleina pidämme Euroopan integraatiota mahdollisuutena saada aikaan ratkaisuja rajat ylittävissä kysymyksissä, kuten sähköisen viestinnän verkkoihin ja palveluihin liittyvissä kysymyksissä. Uskomme samalla kuitenkin toissijaisuusperiaatteeseen, toisin sanoen, että päätös olisi tehtävä mahdollisimman lähellä niitä ihmisiä, joita asia koskee.
Käsityksemme mukaan mennään liian pitkälle, jos jäsenvaltiot määrätään integroimaan kansalliset sääntelyviranomaisensa ja jos jäsenvaltioilta vaaditaan, että niiden on perustettava neuvontakeskus yleisöä varten. Mielestämme ei ole myöskään kovin liberaalia, jos jäsenvaltiota vaaditaan huolehtimaan siitä, että tiettyjen yritysten on neuvoteltava asennusoikeuksista, jos toiset yritykset sitä pyytävät. Koska näitä kysymyksiä on mielestämme pikemminkin käsiteltävä kansallisella tasolla, olemme äänestäneet mainittuja kolmea tarkistusta vastaan.
Nieblerin mietintö (A5-0062/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, tämä on kolmas eurooppalaisen television kilpailulle avaamista ja sääntelyä koskeva mietintö, josta äänestimme. Saanen käyttää tätä nimeä, vaikka eurooppalaista televisiota ei ole vielä olemassa, mutta sitä ollaan valmistelemassa. Haluaisin tähdentää mietinnön puolesta antamani äänen yhteydessä sitä, miten määrätietoisesti pyydän ja olen asiasta vakuuttunut, että Euroopan eläkeläisille suotaisiin mahdollisuus katsoa televisiota ilmaiseksi, olivatpa ne julkisia tai yksityisiä televisioita, heidän joutumatta maksamaan siitä mitään, jos he ovat vähävaraisia, sillä televisio on eräänlaista kulttuuria, opetustoimintaa ja seuraa iäkkäiden ihmisten kannalta. Koska tämän Nieblerin mietinnön avulla säännellään myös lupia, televisio-ohjelmien lähetyslupamenettelyjä, ehdoksi voidaan hyvin asettaa ohjelmien lähettäminen ilmaiseksi eläkeläisille.

Thors
. (SV) Oli valitettavaa, että direktiiviin, jossa käsitellään sähköisen viestinnän verkkoja ja palveluja koskevia valtuutuksia, liitettiin uusia ehtoja siitä, milloin jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön niin kutsutut radiotaajuuksien käyttöoikeuksia koskevat maksut. Direktiiviin liitetyt lisäehdot voivat lisätä sitä vaaraa, että halutaan rajoittaa jäsenvaltioiden mahdollisuuksia muodostaa järkevä yleisradiopolitiikka. Äänestin sen vuoksi tarkistusta 21 vastaan.
Oli myös valitettavaa, että tarkistuksen 27 hyväksymisen myötä päätettiin, että toimilupien hallinnolliset maksut eivät saa perustua siihen, mitä palveluita tarjotaan tai millä kattavuusalueella palvelun tarjoaja toimii. Tämä rajoitus voi olla erittäin kielteinen pienempien yritysten kannalta.
Varela Suanzes-Carpegnan mietinnöt (A5-0047/2001 ja A5-0046/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, olen iloinen, kun minulla on mahdollisuus puhua sekä valvontatoimenpiteitä että kalakantoja koskevia hallinnointitoimenpiteitä käsittelevistä mietinnöistä kalastustoimintamme alalla.
Ensimmäinen mietintö koskee kalastuksen valvonnasta annettavaa asetusta. Olen vakuuttunut, että ympäristövaliokunnan puheenjohtaja Jackson kadehtii kalatalousvaliokunnan puheenjohtaja Varela Suanzes-Carpegnaa. Miksiköhän hän kadehtisi jälkimmäistä? Koska arvoisa Jackson ei ole kaikesta tarmostaan huolimatta onnistunut saamaan läpi ympäristövalvontaa koskevaa direktiiviä, joka jäi pelkästään suosituksen asteelle. Sen sijaan arvoisa Varela onnistui kuin onnistuikin saamaan aikaiseksi kalastusvalvonnan toteuttamiseen liittyvän asetuksen. Tämä on arvoisalle Varelalle suureksi ansioksi, siis suureksi kunniaksi ja arvostusta herättävä asia mutta myös suuren kateuden aihe, uskoisin näin, muiden valiokuntien puheenjohtajien taholta. Ilmaisen esittelijälle onnitteluni.
Varelan toisesta mietinnöstä, joka sekin koskee kalastuksen valvontaa, sanoisin, että luettuani tämän asiakirjan huolellisesti ihmettelen, miksi niiden valvojien, jotka valvovat unionin sääntelemän kalastuksen norminmukaisuutta, on oltava yksittäisten jäsenvaltioiden palkkaamia kansallisia valvojia, jos heidän palkanmaksunsa tapahtuu Euroopan unionin budjetoimista varoista, eikä yhteisön toimielinten alaisia valvojia. Valvonta on erittäin arkaluonteinen, mutta merkittävä asia. Jos maksamme valvojien palkat, meidän on myös voitava valita heidät. Kuka meistä maksaisi elokuvalipun, jotta joku muu voisi mennä katsomaan elokuvan? Joku antelias sielu, mutta niitä on vähän. Ja siksi totean ja esitän toiveen: valvonta on hyvä asia, mutta Euroopan unionin on päätettävä valvonnasta ja valvojista!
Piétrasantan mietintö (A5-0051/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, esittelijä Piétrasantan mietintö liittyy tonnikalanpyynnin valvontaan. Tänään minun on siis puhuttava nuorten tonnikalojen puolesta. Tämä on vakavasti otettava toteamus, koska mietinnöstä käy ilmi, että vuosina 19961999 niistä tonnikaloista, joita pyydettiin Euroopan unionin sääntelemän kalastustoiminnan puitteissa, 55 prosenttia oli erittäin nuoria, vastasyntyneitä ja alle 3,2 kiloa painaneita tonnikaloja, vaikka niiden olisi pitänyt painaa 3035 kiloa. Minun on lakattava syömästä tonnikalaspagettia, josta pidän kovasti, ja kehotan itseäni ja minua kuuntelevia eläkeläisiä pidättäytymään tonnikalan syömisestä joksikin aikaa, kunnes löydetään tekninen keino, jolla estetään, ettei aikuisten tonnikalojen mukana enää pyydetä nuoria vastasyntyneitä tonnikaloja, joilla on myös oikeus elää.
Gallagherin mietintö (A5-0044/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, tämä mietintö, jonka puolesta äänestin myös, on jatkoa edelliselle mietinnölle. Aiheena ovat edelleen tonnikalat. Esittelijä Gallagherin mietinnön 9. sivulla lukee, että tonnikalanpyynnin osalta tarkastusta ja valvontaa koskevat sopimuksen määräykset ovat kuitenkin hyvin suppeita ja heikkoja. Vaikuttaisi todellakin, että mikään Päiväntasaajan Guinean viranomainen ei ole harjoittanut tarkastus- tai valvontatoimia. Käytännössä tämä siis tarkoittaa, että tässä asiakirjassa, jolla säännellään kalastusalustemme pääsyä Päiväntasaajan Guinean vesille, myönnetään, ettei tämäntyyppisen kalastuksen harjoittamistapaa valvota mitenkään. Niinpä toivonkin, että tällaiseen tonnikalanpyynnin valvontaan ryhdyttäisiin käytännön tasolla: jo nyt muualla päin Atlantin valtamerta pyydetään nuoria tonnikaloja, eikä Päiväntasaajan Guineassa ole edes minkäänlaista valvontaa.

Bonde, Krarup ja Sandbæk
. (DA) Olemme vastustaneet koko mietintöä, koska olemme sitä mieltä, että Päiväntasaajan Guinean kanssa solmittu sopimus merkitsee kyseisen maan taloudellista hyväksikäyttöä. Tässä yhteydessä voidaan viitata muun muassa pyydetyn tonnikalatonnin aiheuttamien kulujen ja kauppahinnan väliseen suureen eroon. Sen sijaan EU:n pitäisi auttaa Päiväntasaajan Guineaa, jotta se pystyisi itse hyödyntämään kalastusmahdollisuuksiaan.
Avilés Perean mietintö (A5-0058/2001)

Speroni
Arvoisa puhemies, äänestin tätä mietintöä vastaan ja olen tyytyväinen, että parlamentti äänesti vastaan olisi ollut tavattoman ärtynyt, jos näin ei olisi käynyt koska siirtolaisnaisten suojelun varjolla mietinnössä tähdättiin tosiasiassa hallitsematonta, holtitonta siirtolaisuutta suosivan periaatteen hyväksymiseen. Emme ole maahanmuuttajia vastaan, mutta katsomme, että rehdin ja asiallisen yhteiselämän vuoksi siirtolaisuutta on ohjattava ja säänneltävä tiukasti.
Koska olen itse aika ajoin siirtolainen Brysselissä, käytän tilaisuutta hyväkseni sanoakseni, että tunnen itseni syvästi loukatuksi varapääministeri Michelin sanojen vuoksi, jotka kohdistuivat omaa puoluettani ja Italian kansan valitsemia edustajia vastaan, joita syytetään epädemokraattisuudesta. Valitkoon vaan belgialaiset paukapäitä varapääministerin paikalle, mutta älköön tämä henkilö loukatko italialaisia, padanialaisia ja heidän äänestämiään edustajia!

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, myös minä äänestin Avilés Perean mietintöä vastaan, syistä, jotka voidaan osittain myös yhdistää arvoisan Speronin äsken esittelemiin syihin. Olisin pitänyt parempana, että Välimeren alueen maista tulevien naisten pääsyä Euroopan unioniin säänneltäisiin syvällisemmin. Eläkeläisethän ovat kiitollisia heille. Ne ikääntyneet eläkeläiset, jotka eivät kykene huolehtimaan itsestään, tarvitsevat apua, vaikka he saisivatkin sitä kolmansien maiden kansalaisilta, ja tiedämme, että naiset ovat luontaisesti taipuvaisia hoitamaan sairaita ja vanhuksia. Olisi kuitenkin hyvä, että tätä toimintaa säänneltäisiin ja että näiden vanhuksista ja eläkeläisistä huolehtimaan tulevien kolmansista maista peräisin olevien naisten palkanmaksusta huolehtisivat suoraan valtiot, alueet, kunnat ja julkishallinto, joiden olisi seurattava ja valvottava tämän toiminnan käytännön toteutumista.

Lulling
. (FR) En äänestänyt naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnassa Avilés Perean mietinnön puolesta, joka koskee globalisoitumisen vaikutuksia Välimeren alueen maista tuleville siirtolaisnaisille, koska eräissä hyväksytyissä tarkistuksissa ei selvästikään oteta huomioon sitä päivänselvää asiaa, että mahdottomia ei pidä luvata.
Naisten oikeuksien valiokunnassa pieni enemmistö onnistui jälleen kerran menemään irvokkaasti liiallisuuksiin, minkä myötä vääristetään tämän mietinnön alkuperäistä tavoitetta, jonka olennaisista lähtökohdista olen samaa mieltä, eli siitä, että otetaan sukupuoliulottuvuus, läpäisyperiaate mukaan unionin EuroVälimeri-politiikkaan ja että painotetaan erityisesti globalisoitumista ja sen seurauksia naisten siirtolaisuudessa.
Mielestäni eivät kaikki ne vaatimukset, jotka koskevat ns. "Euroopan ja Välimeren alueen kansalaisuuden rakentamista", ole asiallisia tämän mietinnön yhteydessä. Tiedämme, mitä on jäsenvaltioidemme ja unionin kansalaisuus. Ellemme unohda käsitteen kansalaisuus todellista sisältöä ja oikeudellista merkitystä, en ymmärrä, kuinka voisimme luoda suorastaan Euroopan ja Välimeren alueen kansalaisuuden, joka johtaisi jäsenvaltioiden kansalaisten kannalta vielä yhden, eli kolmannen kansalaisuuden rakentamiseen, josta Välimeren alueen kansalaiset nauttisivat toisin kuin muut jäsenvaltioiden kansalaiset.
Miksi emme siis vaatisi Euroopan ja Baltian tai Euroopan ja Pohjoismaiden kansalaisuutta, jne.?
Entä ne Välimeren eteläpuoliset, Euroopan ulkopuoliset valtiot, jotka eivät varmasti halua liittyä Euroopan unioniin saatikka pyri siihen mukaan? Eräät maahanmuuttopolitiikkaa koskevat väitteet ja vaatimukset ovat myös älyttömiä tai turhia, koska niillä pyritään ovien avaamiseen todellisesta tilanteesta piittaamatta. Toisissa taas sotketaan keskenään EuroVälimeri-politiikka ja yhteistyöpolitiikka AKT-maiden kanssa, mikä on aivan toinen juttu. Mielestäni myöskään työnantajien yleistä syyllistämistä ei voida hyväksyä, kaikkien heidän syyttämistä siirtolaisnaisten hyväksikäyttämisestä.
Olen sitä mieltä, että Välimeren alueen naisten onni tai elämänlaatu ei ole riippuvainen siitä, että heistä olisi tehtävä siirtolaisia yhä enenevässä määrin ja siitä, että heille mainostetaan Euroopan unionin jäsenvaltioihin siirtymistä edistämisen arvoisena tavoitteena sellaisten säännösten ansiosta, jotka ovat yhä löyhempiä viisumien ja laittomien siirtolaisten kohtelun kohdalla.
Väite, että vastuulliset siirtolaissäännökset ja ihmisten kauppaaminen liittyvät toisiinsa, on mielestäni yhtä käsittämätön kuin vaatimus siirtolaisvirtoja koskevista kiintiöistä Eurooppaan. Politiikkamme avulla olisi pikemminkin pidettävä siirtolaisvirrat järkevissä ja myös unionin jäsenvaltioiden kansalaisten kannalta hyväksyttävissä rajoissa ja harjoitettava sellaista kehitysapu- ja kumppanuuspolitiikkaa, jonka myötä sekä naiset että miehet voivat jäädä kotimaahansa ja nauttia siellä sellaisesta elintasosta, sosiaaliturvasta sekä yhtäläisistä oikeuksista ja mahdollisuuksista, joita voidaan verrata niihin, joita meidän olisi tarjottava omissa maissamme.
Älkäämme unohtako tässä yhteydessä, että Välimeren ympäristössä on maita, jotka eivät ole unionin jäseniä ja joista ei koskaan tule sellaisia ja joiden luonnonrikkaudet ovat paljon merkittävämpiä kuin omamme mutta joiden korruptoituneen diktaattorihallinnon vuoksi niiden väestöllä ja erityisesti naisilla ei ole alkeellisimpiakaan ihmisoikeuksia tai sosiaalisia ja taloudellisia oikeuksia.
Siis pyrkimällä siihen, että nämä maat selkeästi määritellyn kumppanuuden puitteissa muuttavat sisäpolitiikkaansa, ettemme pyri houkuttelemaan näiden maiden kansalaisia siirtolaisiksi, teemme heille suurimman palveluksen, varsinkin naisille ja lapsille, jotka ovat eräissä kulttuureissa ja uskonnoissa ensimmäisiä uhreja, joilta tekopyhän suojelutekosyyn varjolla viedään alkeellisimmatkin ihmisoikeudet.

Sanders-ten Holte
. (FR) Haluaisin ELDR-ryhmän puolesta ilmaista kantamme Avilés Perean mietinnöstä ja selittää, miksi päätimme pidättäytyä äänestämästä.
Olemme sitä mieltä, että jos jossakin parlamentin valiokunnassa päätetään laatia valiokunta-aloitteinen mietintö, siinä käsiteltävän aiheen olisi oltava sellainen, ettei sitä käsiteltäisi muissa valiokunnissa, ja toisaalta sen olisi oltava tulos valiokunnan sisällä vallitsevasta laajasta yksimielisyydestä. Näin ei ollut asia tämän mietinnön kohdalla.
Sellaisia aiheita, kuten siirtolaisuutta ja ihmiskauppaa, olisi syytä käsitellä perusteellisemmin eikä vain huitaista kokoon ylimalkaisesti. Kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta ryhtyy pian käsittelemään näitä aiheita maahanmuuttoa Euroopan unionissa koskevan komission tiedonannon pohjalta.
Globalisoitumista ei ole käsitelty, vaikka sen olisi pitänyt olla mietinnön ydinasia.
Poliittisesti kannatamme Euroopan unionin ja sen Välimerellä sijaitsevien naapurimaiden lähentämistä, mutta sellainen käsite kuin Euroopan ja Välimeren kansalaisuus, jolla ei ole oikeusperustaa, voisi aiheuttaa oikeudellista sekaannusta.
Kantamme ei siis tarkoita, ettemme katsoisi siirtolaisnaisten kysymyksen tai heidän elinolojensa Euroopan unionin sisällä koskevan meitä, mutta olisimme halunneet, että tätä aihetta olisi käsitelty toisella tavalla.
Gemellin mietintö (A5-0059/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, kuinka äänestää sitä komission tiedonantoa vastaan, jossa kehotetaan edistämään tukea ja yhteistyötä kehitysmaiden kanssa? Äänestin siis mielihyvin asian puolesta, mutta haluaisin tähdentää teille, arvoisa puhemies, ja kaikille, jotka kuuntelevat tällä hetkellä äänestysselitystäni, sillä tiedän, että tämä koskee koko maailmaa, eläkeläiset ja Italian eläkeläiset, erityisesti eläkeläisten puolueen jäsenet, olisivat hyvillään, jos heidän oman työuransa päätyttyä, Euroopan unioni ottaisi heidät avosylin vastaan, auttaisi, tukisi sekä subventoisi heitä, jotta he voisivat kulkea maailmalla auttamassa kehitysmaita, ilman että heille maksettaisiin siitä liiraakaan, tietenkin vain matkakulut maksettaisiin ja oleskelukustannukset paikan päällä. Sen jälkeen, kun he ovat tehneet kovasti töitä ja ansainneet vihdoin eläkkeensä, monille olisi mieluisaa olla hyödyksi maailmalle, varsinkin kehitysmaissa.

Fruteau
. (FR) Tämänhetkisten lukujen valossa epäonnistuminen on ikään kuin tosiasia: maapallon väestöstä, eli kuudesta miljardista ihmisestä, puolitoista miljardia elää alle yhdellä dollarilla päivittäin. Vielä vakavampaa on, että maapallon väestön oletetaan kasvavan suunnilleen 50 prosentilla vuoteen 2020 mennessä; lähes 90 prosenttia tästä kasvusta tapahtuu kehitysmaissa, on pelättävissä, että nykytilanne pahenee entisestään tulevina vuosina.
Euroopan unionilta, joka lakkaamatta julistaa solidaarisuuttaan maapallomme köyhimpiä maita kohtaan ja käyttää miljardeja omaksi hyödykseen, puuttuu tuskallisen selvästi tulevaisuudenvisiot näiden maiden hyväksi.
Meidän on päästävä eroon tästä näköalattomasta politiikasta ja aika tarkastella kehitystä monitahoisena ongelmana, jotta köyhyyden poistaminen ei olisi pelkästään epärealistinen tavoite vaan tosiasia!
Kehitysapu ei ole pelkästään isällistä avokätisyyttä. Monien eurooppalaisten maidemme kohdalla, jotka ovat itse asiassa entisiä siirtomaavaltoja, kyse on lujasta sitoumuksesta, jota emme saa missään nimessä laiminlyödä!
Kuitenkin jotta tämä sitoumus hyödyttäisi ihmisiä, meidän on järkevöitettävä apuamme, järjestettävä toimintamme uudelleen ja tukeuduttava vielä enemmän paikallisiin toimijoihin, tarkoitan erityisesti kansalaisjärjestöjä.
Nämä ajatukset ovat siivittäneet kehitysyhteistyövaliokunnan työtä, ja tästä syystä äänestin jäsen Gemellin esittelemän mietinnön puolesta.
Marset Camposin mietintö (A5-0049/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, 26. maaliskuuta 1991, Asunciónin sopimuksen myötä sai alkunsa Mercosur, Argentiinan, Brasilian, Paraguayn ja Uruguayn yhteiset markkinat. Euroopan unioni on ollut esikuvana, ja iloitsen siitä, kuten uskoakseni kaikki meistä. Äänestin siis puolesta, toivoin kuitenkin, että tässä yhteistyösopimuksessa otettaisiin jossain määrin huomioon "eläketavaran" vaihto. Toivon siis, että tämän sopimuksen ja sen käytännön toteutuksen yhteydessä valvotaan, tarkkaillaan, ehdotetaan ja helpotetaan sitä, että Mercosurin eläkeläisille maksetaan heidän eläkkeensä ja että näistä maista peritään se, mikä voisi olla Euroopan eläkeläisten etujen mukaista.

Ortuondo Larrea
Sen jälkeen kun edellinen niin sanottuun kolmanteen sukupolveen kuuluneen sopimuksen voimassaoloaika päättyi vuoden 1995 lopulla, Euroopan unionin ja Mercosurin välisiä suhteita on säädelty alueiden välisellä puitesopimuksella. Tämä puitesopimus olisi jo pitänyt korvata yleisellä poliittisella, taloudellisella ja kaupan vapauttamista koskevalla alueiden välisellä sopimuksella, jonka piiriin myös Chile kuuluisi, kuten molempien osapuolten valtion- ja hallitustenpäämiehet pyysivät Ríossa kesäkuun lopussa 1999 pidetyssä huippukokouksessa. Tämän uuden assosiaatiosopimuksen solmiminen on viivästynyt, koska sitä koskevat neuvottelut ovat osittain kesken sen vuoksi, että meidän esittämämme vaatimuksen mukaan WTO:n on ensin päästävä sopimukseen. Jotkut haluavat, että uusi sopimus olisi vain kahden valtioryhmän välisen vapaakaupan väline. Vaikka Mercosurin ja Euroopan unionin välille aikaan saatava taloudellinen liitto onkin hyvin tärkeä, pidän kuitenkin tärkeämpinä niitä poliittisia, yhteiskunnallisia ja kulttuurisia näkökohtia, joille täytyy antaa etusija tulevassa assosiaatiosopimuksessa, jonka on oltava tärkeimpänä tavoitteena tämänhetkisessä unionin ulkopolitiikassa. Emme saa unohtaa Latinalaisen Amerikan historiaa emmekä niitä siteitä, joita ne Euroopan maat, jotka löysivät aikanaan tämän "uuden mantereen", ovat vuosisatojen kuluessa luoneet. Niiden ansiosta tähän maanosaan on luotu perustat samanlaiselle kulttuurille, uskonnolle ja identiteetille, kuin tässä Euroopassa, jota rakennamme. Tällä tavoin jaamme heidän kanssaan ne monenlaiset arvot ja perinteet, joita voidaan kutsua länsimaalaisiksi. Tämän vuoksi meidän on vahvistettava kahdenvälistä vuoropuhelua kaikilla tasoilla: toimielinten, talouden, kansalaisyhteiskunnan, parlamenttien- ja hallitustenvälisellä tasolla sekä toimeenpanovallan alueella, jotta voimme mahdollisimman pian iloita siitä, että uudet kokonaisvaltaiset assosiaatiosopimukset Mercosurin ja Chilen kanssa ovat todellisuutta.
Salafranca Sánchez-Neyran mietintö (A5-0050/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, kyseessä on Euroopan unionin ja Chilen välinen yhteistyösopimus. Äänestin sen puolesta enkä voi olla tähdentämättä tässä äänestysselityksessä, että vaikka olenkin pätevä puhumaan eläkeasiassa jos otetaan huomioon, miten vaikeaa meidän on Italiassa ja kaikissa 15 Euroopan unionin jäsenvaltiossa maksaa eläkkeitä toivon, että Euroopassa alettaisiin toteuttaa sitä Chilen myötä käyttöön otettua menetelmää, jossa palkkajärjestelmästä siirrytään maksuosuusjärjestelmään. Arvoisa puhemies, tiedätte varmaankin, että Chilessä on laitettu eläkejärjestelmä uuteen uskoon: aiemmin niukkojen eläkkeiden varassa ei tultu edes toimeen, ja tällä hetkellä valtion sääntelemiin ja valvomiin eläkerahastoihin panostamisen myötä on syntynyt monia kukoistavia eläkerahastoja. Eli, miksi emme mekin toimisi Chilen esimerkin mukaan?

Puhemies
Äänestysselitykset ovat päättyneet.

Istuntokauden keskeyttäminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden keskeytetyksi.
(Istunto päättyi klo 12.15.)

