Elintarvikkeiden jakelu vähävaraisimmille (yhteistä markkinajärjestelyä koskevan asetuksen muuttaminen) (keskustelu) 
Puhemies
(IT) Esityslistalla on seuraavana Czesław Adam Siekierskin maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan puolesta laatima mietintö elintarvikkeiden jakelusta vähävaraisimmille - C6-0353/2008 -.
Czesław Adam Siekierski
Arvoisat puhemies ja komission jäsen, käsittelemme tänään erittäin tärkeää aihetta: yhteisön vähävaraisimmille henkilöille suunnattua elintarvikkeiden jakeluohjelmaa. Se on tärkeä, koska se vaikuttaa miljooniin köyhyydessä eläviin ja erityistukea tarvitseviin henkilöihin. Me tuemme komission ehdotuksia siitä, että määrärahoja lisätään kahdella kolmasosalla, 305 miljoonasta eurosta lähes 500 miljoonaan euroon vuodessa, ja että ohjelman piiriin kuuluvaa tuotevalikoimaa laajennetaan.
Ohjelmalla ei luonnollisesti ratkaista yhteisön kansalaisten aliravitsemusta ja köyhyyttä koskevia ongelmia, mutta sillä voidaan lieventää niitä. Vastustamme ehdotusta siitä, että kansallisista talousarvioista myönnetään välittömästi - korostan sanaa välittömästi - yhteisrahoitusta, koska tämä voi rajoittaa ja jopa estää tiettyjä valtioita osallistumasta ohjelmaan. Tämä koskee erityisesti niitä valtioita, joissa tulotaso asukasta kohden on alhainen ja jotka kärsivät budjettiongelmista. Tämä on entistäkin tärkeämpää, kun otetaan huomioon nykyinen talouskriisi. Uskon, että neuvosto saa aikaan kompromissin tästä kysymyksestä.
Tuemme myös sitä ehdotusta, että ohjelmassa jaettavaksi valittujen elintarvikkeiden olisi oltava peräisin Euroopan unionista. Niihin olisi sisällyttävä mahdollisimman paljon lähiseudulla tuotettuja tuoreita elintarvikkeita. Pyrimme näin tukemaan lähiseudun elintarviketuottajia kysyntää lisäämällä. Voimme siten myös varmistaa, että jaettujen elintarvikkeiden laatu on asianmukainen.
Tämän ohjelman oikeusperusta on ollut ristiriitainen. Tiedämme, että neuvoston oikeudellinen yksikkö on eri mieltä komission kannasta. Komission jäsen voi luottaa Euroopan parlamentin tukeen tässä asiassa. Olen samaa mieltä komission kanssa selkeiden tavoitteiden asettamisesta ja pitkän aikavälin suunnitelmien luomisesta. Ohjelman laajentaminen kolmeen vuoteen auttaa parantamaan käytettävissä olevien resurssien hyödyntämisen tehokkuutta.
Parlamentti antaa myönteisen viestin kansalaisillemme, kun se hyväksyy tämän mietinnön. EU myöntää tukea Afrikan vähävaraisimmille valtioille, mitä luonnollisesti tuemme. EU:n on kuitenkin muistettava myös omat kansalaisensa. EU:n elintarvikeohjelmat Euroopan unionin vähävaraisimmille, kuten hedelmien ja maidon jakelua kouluissa koskevat ohjelmat, muuttavat kansalaisten näkemyksiä EU:sta ja yhteisestä maatalouspolitiikasta, joita monet ovat arvostelleet voimakkaasti. Kansalaistemme olisi tiedettävä, että heidän saamansa elintarvikkeet ovat peräisin EU:n ohjelmista ja EU:n rahastoista.
Ohjelma osoittaa, että EU kantaa vastuun kaikkein vähävaraisimmista kansalaisistaan. Tähän ryhmään kuuluvat erityisesti kodittomat, vaikeuksissa olevat perheet, työttömät, yksinhuoltajat, maahanmuuttajat, turvapaikanhakijat ja vähävaraiset ikääntyneet ihmiset. Heihin kuuluu usein vammaisia tai jopa lapsia.
Olisi muistettava, että äskettäin Euroopan unioniin liittyneissä valtioissa toteutetut muutokset ovat kasvattaneet huomattavasti yhteiskunnan tuloeroja. On myös pantava merkille, että tulo- ja elintason erot kasvavat koko ajan joissain näissä valtioissa. Köyhyys vaikuttaa erityisesti pienissä kaupungeissa asuviin perheisiin ja kylien asukkaisiin. On yhä enemmän henkilöitä, joilla ei ole varaa välttämättömyystarvikkeisiin.
Asia on ajautunut umpikujaan neuvostossa, jossa jokainen odottaa Euroopan parlamentin kantaa. Uskon, että mietintöni hyväksyminen vakuuttaa tämänhetkisen neuvoston puheenjohtajavaltion Tšekin tasavallan siitä, että keskustelu käynnistetään uudelleen ja että neuvostossa päästään järkevään kompromissiin. Toivomme, että lainsäädäntötyö saadaan päätökseen tämän vuoden toukokuussa tai kesäkuussa. Haluaisin rohkaista ohjelman ulkopuolella olevia jäsenvaltioita liittymään siihen. Lopuksi haluaisin kiittää tästä ohjelmasta hyötyvien miljoonien henkilöiden ja elintarvikkeita jakavien hyväntekeväisyysjärjestöjen puolesta sekä omasta puolestani kaikkia parlamentin jäseniä, en ainoastaan niitä jotka ovat tukeneet mietintöäni.
Mariann Fischer Boel
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, ennen kuin käsittelen tämän ehdotuksen sisältöä, haluaisin kiittää esittelijää Czesław Adam Siekierskiä sekä maatalouden ja maaseudun kehityksen valiokunnan jäseniä työstään tämän mietinnön laadinnassa.
Haluaisin aloittaa asettamalla tämänpäiväisen keskustelun oikeaan asiayhteyteen, koska tässä ehdotuksessa ei ole kyse lain kohdista, poliittisesta vallasta tai lupauksista: kyseessä ovat ihmiset. Miljoonat eurooppalaiset kärsivät vaikeasta taloudellisesta tilanteesta ja havaitusta elintarvikkeiden hintojen nopeasta noususta vuodesta 2007 lähtien. On paljon luultua enemmän niitä henkilöitä, joille riittävä elintarvikkeiden saanti on jokapäiväinen huolenaihe: minusta on hätkähdyttävää, että 43 miljoonalla eurooppalaisella ei ole varaa syödä joka toinen päivä lihaa, kanaa tai kalaa.
Kaikkein vähävaraisimmille tarkoitetulla ohjelmalla pyritään vaikuttamaan yhteiskunnassa niihin, jotka ovat elintarvikeavun tarpeessa: ihmisiin jotka ovat huolestuneita, saavatko he seuraavana päivänä ruokaa lapsilleen; jotka eivät mieti, mitä he syövät illalliseksi vaan onko heillä mitään syötävää; ja jotka eivät käy ravintolassa vaan joutuvat turvautumaan Resto du Cœurin ruoka-apuun.
Ohjelmasta hyötyy 13 miljoonaa henkeä, siihen osallistuu 19 jäsenvaltiota ja järjestelmä on vakaa toimituspiste interventiovaraston tuotteille, joten tämä ohjelma on todella osoittanut arvonsa. Euroopan parlamentti tunnusti sen jo vuonna 2006, kun se kehotti neuvostoa ja komissiota asettamaan ohjelman pysyvästi toimintakykyiseksi tulevaisuutta varten sekä laajentamaan elintarvikkeiden jakelua ilman, että jakelu rajoitetaan interventiotuotteisiin.
Panen iloisena merkille, että Czesław Adam Siekierskin mietinnössä kannatetaan komission lähestymistapaa ja että siinä ollaan samaa mieltä siitä, että ohjelma olisi pidettävä osana yhteistä maatalouspolitiikkaa. Tämä on erityisen tärkeää nyt, kun eräät väittävät, että elintarvikkeiden tarjoamisella ei ole mitään tekemistä maatalouspolitiikkamme kanssa.
Ohjelmaa on rahoitettu tähän saakka yksinomaan yhteisön talousarviosta. Ehdotukseemme sisältyy nyt yhteisrahoitus. Tämä on huomattava muutos, mutta se on mielestäni olennainen järjestelmän parantamiseksi. Tätä toimea varten käytössä olevien varojen kokonaismäärä voidaan yhteisrahoituksen ansiosta saada vastaamaan todellisia tarpeita. Tämä kannustaa jäsenvaltioita ottamaan enemmän vastuuta ohjelman hallinnosta, ja se on keino vahvistaa koheesiota, sillä koheesiotukea saavilla valtioilla on pienempi yhteisrahoitusosuus.
Olen kuitenkin samaa mieltä kanssanne, että meidän ei pitäisi ottaa sitä riskiä, että jäsenvaltiot vetäytyvät järjestelmästä. Ehdotimme sen vuoksi asteittaista yhteisrahoituksen käyttöönottoa, jotta säilytetään tasapaino koheesiorahoitusta saavien jäsenvaltioiden ja muiden jäsenvaltioiden välillä.
Olen samaa mieltä siitä, että meidän pitäisi tehdä enemmän jaettavien elintarvikkeiden ravitsemuksellisen laadun varmistamiseksi. Kuten esittelijä mainitsi, tähän voisi kuulua myös tuoretuotteet, joita useimmissa tapauksissa tuotetaan paikallisesti. Kuten ehdotitte mietinnössänne, ei ole kuitenkaan asianmukaista kieltää ulkomaisia tai Euroopan unionin ulkopuolelta peräisin olevia tuotteita. Tämä aiheuttaisi lisää vaikeasti toteutettavaa valvontaa. Sitä voitaisiin pitää merkkinä EU:n protektionismista ja WTO:n kumppanimme voisivat jopa kyseenalaistaa sen. Näin ollen suurin osa jaettavista elintarvikkeista tuotetaan todellisuudessa Euroopan unionissa lähinnä interventiovarastoja hyödyntämällä ja kaikkein todennäköisimmin niiden tarjouspyyntöjen perusteella, joita parhaillaan laadimme erityisesti meijerialalle.
Järjestelmään osallistuu tiiviisti hyväntekeväisyysjärjestöjä, joten ehdotuksessamme annetaan mahdollisuus korvata kansalaisjärjestöille aiheutuneet liikennekulut ja hallinnolliset kustannukset. Te ehdotatte, että myös varastointikustannukset olisi korvattava. Kannatan pääasiallisesti tätä ajatusta, mutta en voi olla samaa mieltä siitä ehdotuksestanne, että jäsenvaltiot voivat vahvistaa korvausmäärät. Meidän on asetettava sama enimmäismäärä kaikissa osallistuvissa valtioissa erityisesti sen varmistamiseksi, että ohjelma pysyy tehokkaana ja että siinä keskitytään elintarvikkeiden jakamiseen.
Haluaisin lopuksi korostaa, että neuvosto odottaa tämänpäiväisen keskustelun tulosta ja äänestystä ennen kuin se jatkaa asian käsittelyä. Toivon, että ministerit ovat käyttäneet tämän odotusajan rakentavasti. Sen vuoksi tämänpäiväisen keskustelun pitäisi lähettää selkeä viesti: älkää unohtako soppajonossa olevia tai seuraavaa ruokapakkausta odottavia. Älkää odottako liian kauan! Meidän on asetettava tämä elintarvikeapujärjestelmä pysyvälle perustalle tulevaisuutta varten.
Florencio Luque Aguilar
aluekehitysvaliokunnan lausunnon valmistelija. - (ES) Arvoisa puhemies, tämänhetkinen talouskriisi kaikkialla Euroopassa johtaa köyhyysrajan alapuolella olevien henkilöiden lukumäärän lisääntymiseen seuraavan parin vuoden aikana. Nyt on saavutettu jo 80 miljoonan hengen määrä, mikä merkitsee 16 prosenttia kokonaisväkiluvusta.
Tässä kriisitilanteessa on erittäin tärkeää varmistaa, että kaikkein vähävaraisimmat saavat jatkuvasti elintarvikkeita. Interventiovarastojen käyttö on tähän saakka ollut käytännöllinen väline, jonka avulla yhteisön vähävaraisimmille jaetaan elintarvikkeita ja Euroopan tuottajien saaman hinnan vakaus varmistetaan. Nämä varastot poistetaan kuitenkin asteittain käytöstä.
Olisi asianmukaista, että vähävaraisempien uudessa tukiohjelmassa käytettään yhteisössä valmistettuja tuotteita. Edistäisimme tällä tavalla sitä, että maanviljelijöillä on mahdollisuus pysyä maaseudulla.
Komission ehdotuksessa ei vaadita, että ohjelmaan kuuluvat elintarvikkeet olisi tuotettava pelkästään yhteisössä, koska tällainen toiminta olisi sen mukaan Maailman kauppajärjestön sääntöjen vastaista. Haluaisin kuitenkin muistuttaa komissiota siitä, että Yhdysvallat käyttää 67 prosenttia maatalouden talousarviostaan kaikista vähävaraisimpien elintarvikeohjelmiin. Tällä on myös se hyöty. että sillä autetaan etenkin maanviljelijöitä ja karjankasvattajia.
Tällainen prosenttiosuus eroaa hyvin paljon yhteisön uudessa ohjelmassa ehdotetusta osuudesta, joka on ainoastaan yksi prosentti yhteisen maatalouspolitiikan talousarviosta.
Agnes Schierhuber
PPE-DE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisat puhemies ja komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin myös kiittää vilpittömästi Czesław Adam Siekierskiä hänen mietinnöstään. Rohkenen todeta, että hän on tehnyt erinomaisen työn.
Euroopan unionilla on ollut jo yli kahden vuosikymmenen ajan käytössä ohjelma elintarvikkeiden jakamisesta kaikkein vähävaraisimmille henkilöille. Siten esimerkiksi vuonna 2006 tukea voitiin antaa eri avustusohjelmista 13 miljoonalle henkilölle 15 jäsenvaltiossa. Tämä ohjelma, niin kuin komission jäsen ja esittelijä sanoivat, on tärkeässä asemassa, kun solidaarisuutta vahvistetaan ja ylläpidetään yhteisössä. Omasta mielestäni Euroopan unioni ei ole ainoastaan taloudellinen yhteismarkkina-alue vaan erityisesti arvojen ja solidaarisuuden yhteisö. Nykyaikaisessa sosiaali- ja ympäristönäkökohdat huomioon ottavassa markkinataloudessa on kolmena pilarina talous, ympäristö ja sosiaaliasiat, ja ne ovat kaikki yhtä tärkeitä jotta jokainen jäsenvaltio voi osallistua tähän ohjelmaan. Olen siten samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, että yhteisön olisi rahoitettava tämä ohjelma sataprosenttisesti, kuten aikaisemminkin.
Haluaisin korostaa erityisesti sitä, että on tärkeää käyttää ensisijaisesti yhteisössä tuotettuja tuotteita, mutta käyttöä ei voida aina rajoittaa pelkästään näihin tuotteisiin.
Lopuksi haluaisin sanoa, että henkilökohtaisesti minusta on itsestäänselvyys, että meidän on autettava kaikkein köyhimpiä parhaalla mahdollisella tavalla. Toivon todellakin, niin kuin komission jäsen totesi, että suuri enemmistö äänestää mietinnön puolesta, jotta voimme välittää selkeän viestin neuvostolle.
María Isabel Salinas García
PSE-ryhmän puolesta. - (ES) Arvoisat puhemies ja komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin ensiksi kiittää esittelijää, jonka kanssa olemme hyvin samaa mieltä tästä ohjelmasta ja toiseksi kiitän kaikkia asiaan osallistuneita, koska talouskriisin aikana on erityisen tärkeää pitää kiinni tällaisesta ohjelmasta, jolla on ilmeisen myönteisiä yhteiskunnallisia vaikutuksia.
Vaikka osallistumme ainoastaan kuulemismenettelyyn, Euroopan parlamentin on lähetettävä selkeä poliittinen viesti tänä taloudellisen epävakauden aikana. Meidän on lähetettävä viesti Brysselistä ja Strasbourgista, että emme ole ainoastaan huolestuneita rahoitusjärjestelmän elpymisestä, vaan olemme myös hyvin tietoisia tarpeesta kehittää sosiaalisen alan toimintalinjojamme, joilla autetaan erityisesti puutteenalaisimpia henkilöitä, Euroopan unionin vähävaraisimpia.
Me olemme samaa mieltä komission kanssa siitä, että tämän elintarvikkeiden jakeluohjelman olisi oltava edelleen osa yhteistä maatalouspolitiikkaa, koska siihen on useita syitä: koska Euroopan maataloudella on erittäin tärkeä yhteiskunnallinen ulottuvuus, koska tämä ohjelma on väline, joka toimii, koska tarvitsemme sitä entistä enemmän ja koska sen on jatkettava toimintaansa.
Euroopan parlamentin sosialistiryhmä vastustaa esittelijän kanssa sitä, että tämä ohjelma olisi Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden yhteisrahoituksen piirissä, koska tällä syrjittäisiin joitain valtioita niiden varallisuuserojen vuoksi. Tämä voisi johtaa sellaiseen tilanteeseen, että ohjelmaa ei voida toteuttaa kaikkein heikoimmassa asemassa olevissa valtioissa.
On vaikea ymmärtää, miksi komissio haluaa säästää yhteisön varoja yhteisen maatalouspolitiikan kaikkein sosiaalisimmasta osasta ajankohtana, jolloin sitä tarvittaisiin eniten, kun otetaan huomioon vielä se, että maatalouden talousarvio on joka vuosi ylijäämäinen.
Meille on erittäin tärkeää, että rahoitus saadaan kokonaisuudessaan yhteisöltä. Meidän on varmistettava, että tämä ohjelma on kaikkien valtioiden ja erityisesti vähävaraisimpien käytössä. Tässä ohjelmassa on 43 miljoonaa mahdollista edunsaajaa, joten meidän on ponnisteltava asiassa voimakkaasti ja meidän ei pitäisi missään nimessä välttää määrärahojen käyttöä. Säästöjä on saatava aikaan, mutta ei köyhimpien kustannuksella.
Tämän ohjelmaan on kuuluttava elintarvikkeiden jakelun kaikki vaiheet, jotta varmistetaan, että ne ovat kaikkien jäsenvaltioiden kansalaisten ulottuvilla. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi sosialistiryhmä, jonka varjoesittelijä olen, on ehdottanut tarkistusta siitä, että kaikki jakelu- ja varastointikustannukset sekä hallinnolliset kustannukset katetaan yhteisön varoista.
Olemme samaa mieltä esittelijän kanssa myös siitä, että elintarvikkeiden olisi oltava laadukkaita ja että niiden olisi oltava mieluiten peräisin yhteisöstä. Tämä lähestymistapa on yhdenmukainen parlamentin muita äskettäin käsittelemiämme samankaltaisia ohjelmia koskevan kannan kanssa. Näihin ohjelmiin kuului suunnitelma hedelmien jakamisesta kouluissa.
Paljon kiitoksia, siinä kaikki. Toivomme, että komissio ottaa huomioon parlamentin kannan äänestyksessään ja ennen kaikkea toivomme, että se panee tämän ohjelman mahdollisimman pian täytäntöön Euroopan unionissa.
Willem Schuth
ALDE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisat puhemies ja komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin ensiksi tehdä selväksi, että elintarvikkeiden jakaminen vähävaraisimmille ei ole minulle ongelma Czesław Adam Siekierskin mietintöä koskevassa äänestyksessä erityisesti tänä taloudellisesti vaikeana ajankohtana. Haluaisin myös tehdä selväksi, että ryhmässämme ei ollut helppoa löytää yhteistä näkemystä. Sen vuoksi kunnioitan niiden ryhmän jäsenten henkilökohtaista päätöstä, jotka poikkeavat siitä ja päättävät olla tukematta aikomustamme hylätä mietintö.
Miksi en voi hyväksyä valiokunnan äänestystä tässä muodossa? Siihen on monia syitä, jotka eivät mitenkään liity vähävaraisten henkilöiden tukemiseen Euroopan unionissa näinä vaikeina taloudellisina aikoina. Päinvastoin, Niels Buskin Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän puolesta esittämillä tarkistuksilla, joita ei valitettavasti hyväksytty, pyrittiin varmistamaan olemassa olevalle järjestelmälle tulevaisuuteen suuntautunut perusta. Nykyinen järjestelmä on vanhentunut järjestely maatalouden liikatuotannon ajoilta, mikä on onneksi menneisyyttä. Onnistuneen suorien tukien irrottamisen vuoksi interventiovarastojen määrä on jatkuvasti vähentynyt viime vuosina, minkä vuoksi tällä hetkellä lähes 85 prosenttia elintarvikkeista on hankittava vapailta markkinoilta.
Tämä on kuitenkin muuttanut ohjelman perustavaa luonnetta ja poistanut sen maanviljelyä koskevan ulottuvuuden. Koska kyse on sosiaalisesta ohjelmasta, meidän on luotava sille asianmukainen oikeusperusta. Tämän vuoksi olemme samaa mieltä neuvoston oikeudellisen yksikön kanssa siitä, että EY:n perustamissopimuksen yhteistä maatalouspolitiikka koskevan 37 artiklan sijasta ainoa mahdollinen oikeusperusta olisi sen 308 artikla, koska muuten kajotaan jäsenvaltioiden kansalliseen toimivaltaan. Koska tarkistuksiamme ei otettu mukaan äänestykseen, ainoa vaihtoehto on se, että komissio laatii uuden ehdotusluonnoksen. Komission olisi sisällytettävä siihen myös yhteisrahoitusta koskeva periaate, koska sitä, ovatko kyseiset ohjelmat kaikkien mielestä tarkoituksenmukaisia, voidaan arvioida kunnollisesti ainoastaan paikallisella tasolla.
Andrzej Tomasz Zapałowski
Arvoisa puhemies, Euroopan unioni on tällä hetkellä kasvavan sosiaalisen eriarvoisuuden edessä. Miljoonat henkilöt elävät köyhyydessä ja heidän määränsä kasvaa jatkuvasti. Tämä tapahtuu siitä huolimatta, että sosialistit ovat olleet vallassa yhteisössä ja monissa jäsenvaltioissa vuosien ajan ja että heidän sanotaan ymmärtävän köyhyyttä ja eriarvoisuutta. EU:n piti olla yleisen hyvinvoinnin alue. Monet olivat herkkäuskoisia ja uskoivat tähän, mutta nyt on aika tarkastella uudelleen asiaa.
Meidän on autettava niitä ihmisiä Euroopassa, jotka eivät selviydy yksin köyhyydestä ja syrjäytymisestä. Heitä on paljon vanhoissa ja vielä paljon enemmän uusissa EU:n jäsenvaltioissa. Talouskriisin tuhoisan vaikutuksen lisäksi voimme nähdä vanhojen EU:n valtioiden kolonialistisen historian vaikutukset uusien jäsenvaltioiden yrityksiin ja pankkeihin. Työpaikkoja tuhotaan edelleen ja esimerkiksi Puolan laivanrakennusteollisuus on tuhottu.
Czesław Adam Siekierskin erinomaisessa mietinnössä käsitellään, miten elintarvikkeita jaetaan puutteenalaisimmille. Olen täysin samaa mieltä hänen kanssaan siitä, että yhteisön pitäisi rahoittaa kokonaan vähävaraisimmille suunnattu apu ja että elintarvikkeiden pitäisi olla peräisin yksinomaan EU:n jäsenvaltioista. Tukea pitäisi myöntää orpokodeille, kodittomien keskuksille ja nälkäisille lapsille koulussa. Lähinnä paikallisten viranomaisten pitäisi jakaa tuki, koska heillä on parhaat tiedot siitä, mitä tarvitaan ja kuinka paljon tarvitaan.
Witold Tomczak
IND/DEM-ryhmän puolesta. - (PL) Arvoisat puhemies ja komission jäsen, elintarvikeapuohjelma on erittäin tarpeellinen tällä hetkellä. Kuten esittelijä kertoi mietinnössään, vuonna 2006 pelkästään 25 jäsenvaltion Euroopan unionissa 43 miljoonaa henkeä uhkasi aliravitsemus ja 79 miljoonaa köyhyys. Tämä on yli 20 prosenttia EU:n kokonaisväestöstä. Ohjelmasta tuettiin joka kuudetta apua tarvitsevaa. Ongelma on siten vakava, ja köyhyysongelma on pahentunut EU:n äskettäisten laajentumisten vuoksi.
Tilastot osoittavat, että ohjelmalla ainoastaan lievennetään aliravitsemusongelmaa, mutta ei poisteta sitä. Kyseessä on ohjelma, jolla puututaan ongelman vaikutuksiin, mutta jolla ei poisteta sen syitä. Eikö ole ristiriitaista, että juuri maaseutualueiden asukkaita uhkaa köyhyys ja aliravitsemus? Elintarvikkeiden tuottajat tarvitsevat elintarvikeapua. Tämä ei ole heidän vikansa vaan se on toimintalinjan vaikutus. Tämä vaikutus aiheutuu vahingollisesta maatalouspolitiikasta, jonka vuoksi pienet perheviljelmät joutuvat konkurssiin ja elintarvikeapua tarvitsevien määrä lisääntyy.
Vuonna 1997 luotu kestävä Euroopan maatalouden toimintamalli on pelkkää mielipidemuokkausta. Pienten perheviljelmien piti olla mallissa tärkeässä asemassa, mutta todellisuudessa toimittiin päinvastaisesti. Nämä viljelmät jätettiin ulkopuolelle, vaikka niiden osuus on ainakin 95 prosenttia Euroopan unionin kaikista maatiloista. Eikö ole ristiriitaista, että annamme maataloudessa eniten rahaa ympäristöä tuhoaville suurikokoisille karjatiloille, joiden tuotanto on kalleinta, mutta alhaisin kustannuksin tuottavat saavat vain symbolista tukea? EU:n kauppapolitiikan vuoksi hinnat voivat nousta äkillisesti, ja kilpailupolitiikka on johtanut myyntimonopoliin ja ylihinnoitteluun. On korkea aika muuttaa näitä toimintalinjoja. Niiden vuoksi elintarvikkeista on tullut kalliita ja köyhien ja aliravittujen EU:n kansalaisten määrä lisääntyy.
Jean-Claude Martinez
- (FR) Arvoisat puhemies ja komission jäsen, Lissabonin strategia on suuri menestys ainakin yhdellä alalla: Euroopan unionista on tullut yksi kaikkein kilpailukykyisimmistä alueista maailmassa ainakin köyhyyden luomisen kannalta. Olemme pystyneet saamaan aikaan sen, että meillä on 80 miljoonaa köyhää ja 43 miljoonaa nälkää näkevää eurooppalaista. Tähän määrään sisältyvät vanhukset, jotka voivat näin kuolla nopeammin, jolloin julkisten varojen käyttöä vähennetään ja Maastrichtin kriteerit voidaan täyttää tehokkaammin.
Pelkästään Ranskassa hyväntekeväisyysjärjestö Restos du Cœur jakaa joka vuosi 80 miljoonaa ateriaa. Jotta köyhät saavat ruokaa, meillä on vuodesta 1987 lähtien ollut elintarvikkeiden jakeluohjelma, jonka vuosibudjetti on 300 miljoonaa euroa. Näin ollen 300 miljoonaa euroa jaettuna 80:llä ja sen jälkeen 12:lla merkitsee 25 senttiä niitä elintarvikkeita varten, jotka jaetaan joka kuukausi 80 miljoonalle vähävaraiselle. Elintarvikkeet saatiin interventiovarastoista, mutta vuoden 1992 uudistuksen jälkeen nämä varastot on käytetty loppuun, kun voivuoret, maitojoet ja pullollaan täynnä olevat jääkapit joutuivat arvostelun kohteeksi.
WTO:n ja protektionismin torjumisen vuoksi ostamme vuosina 2010-2012 elintarvikkeita markkinoilta, joilla on tuotteita myös Euroopan ulkopuolelta. Vuodesta 1962 lähtien olemme ruokkineet karjaamme maahantuoduilla öljykasveilla ja vuodesta 2010 lähtien joudumme antamaan tuontituotteita myös vähävaraisten elintarvikkeiksi. Kaikkea tätä rahoitetaan yhteisesti yleismaailmallisuuden nimissä.
Ongelma on kuitenkin, arvoisat puhemies ja komission jäsen, hyvät kollegat, todellinen ongelma on, että köyhiä on edelleen 80 miljoonaa 22 vuotta elintarvikeohjelman perustamisen jälkeen.
Albert Deß
(DE) Arvoisat puhemies ja komission jäsen, Czesław Adam Siekierski on tehnyt paljon työtä tämän mietinnön aikaansaamiseksi ja sen vuoksi haluaisin kiittää häntä vilpittömästi. Olen samaa mieltä hänen kanssaan siitä, että monia henkilöitä uhkaa köyhyys erityisesti nyt talouskriisin aikana. EU joutuisi todella epäedulliseen valoon, jos eurooppalaiset näkevät nälkää.
En ole kuitenkaan samaa mieltä siitä käsityksestä, että elintarvikkeet ovat kallistuneet. Tämä voi pitää paikkansa joissakin valtioissa, mutta ei ainakaan Saksassa. Euroopan tasolla tehdyt väärät päätökset ovat vaikuttaneet osittain siihen, että esimerkiksi maidon ja voin hinta on alhaisempi kuin aikoihin, ja se on saavuttanut tason, joka uhkaa monien tilojen olemassaoloa.
Minulla on edessäni tilastotietoja elintarvikkeiden hinnasta. Vuonna 1970 teollisuustyöntekijän oli tehtävä 243 minuuttia työtä voidakseen ostaa kilogramman porsaankyljyksiä, kilogramman häränlihaa, kilogramman hiivaleipää ja ruisleipää, kymmenen kananmunaa, 250 grammaa voita, kilogramman perunoita ja litran maitoa. Vuonna 2008 hänen oli tehtävä työtä ainoastaan 82 minuuttia. Tämä merkitsee, että hän tarvitsi ainoastaan kolmanneksen tästä ajasta voidakseen ostaa näitä elintarvikkeita.
Perusteluissa todetaan, että pelkästään Saksassa köyhyys uhkaa yhdeksää miljoonaa henkeä. Tätä tietoa on oikaistava. Saksassa jokainen kansalainen ja jokainen henkilö voi saada vähimmäistukea valtiolta, joten sen vuoksi kenenkään näistä yhdeksästä miljoonasta ei tarvitse nähdä nälkää.
Siksi on tärkeää, että elintarvikeapuun kohdennetut varat käytetään sellaisissa paikoissa Euroopassa, jossa ihmiset todella voivat joutua kärsimään nälästä. Olisi häpeällistä Euroopalle, jos emme korjaa tätä asiaa.
Luis Manuel Capoulas Santos
(PT) Arvoisat puhemies ja komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, osallistuisin mielelläni sellaiseen keskusteluun, jossa päätetään kaikki vähävaraisten tukitoimet sen vuoksi, että niitä ei enää tarvita.
Näin ei kuitenkaan valitettavasti ole tällä hetkellä Euroopan unionissa ja maailmassa. EU:ssa monilla työttömyydestä ja sosiaalisesta syrjäytymisestä kärsivillä perheillä ei ole enää riittävästi varoja tärkeimpiin perustarpeisiin, joten meidän on osoitettava heille solidaarisuuttamme.
Käsiteltävänä oleva komission ehdotus ansaitsee hyväksyntämme erityisesti siksi, että meidän on nyt, aivan kuin aikaisemminkin, löydettävä uusi keino päästä eroon ylituotannostamme. Tämä ei ole tämänpäiväisen käsittelyn aihe. On perusteltua, että tämän ohjelman rahoitusta lisätään.
Kiitän myös komissiota siitä ehdotuksesta, että tämä tuki olisi myönnettävä maatalousbudjetista. Mikään ryhmä ei osoita enemmän solidaarisuutta kuin maanviljelijät ja mikään yhteisö ei osallistu enemmän yhteiseen avunantoon kuin maatalousyhteisöt. Olen varma, että Euroopan maanviljelijät ovat erittäin ylpeitä, että he voivat jakaa osan maatalousbudjetista avunantoa eniten tarvitsevien kanssa.
Poliittinen ryhmäni torjuu sen vuoksi Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän ehdotukset, joissa tämän asetuksen oikeusperusta kyseenalaistetaan. Komission ehdotusta voidaan kuitenkin parantaa, ja siihen olisi pyrittävä.
Czesław Adam Siekierskin mietintö sekä Euroopan parlamentin sosialistiryhmän täysistunnossa esittämä tarkistus ovat hyviä toimia, joilla parannetaan ehdotusta erityisesti siten, että varastointikustannukset saadaan tukikelpoisiksi ja ohjelma rahoitetaan kokonaan yhteisön tuella.
Kehotan sen vuoksi täysistuntoa hyväksymään tämän mietinnön sekä komissiota hyväksymään parlamentin kannan.
DanutBudreikait
(LT) Maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta esittää mietinnön elintarvikkeiden jakelua yhteisön vähävaraisimmille koskevan neuvoston asetuksen muuttamisesta.
Haluaisin korostaa, että nykyisessä rahoitus- ja talouskriisissä avunanto yhteisön vähävaraisimmille asukkaille saa uuden, sosiaalipoliittisen, ulottuvuuden.
EU:n elintarvikeapu on erittäin tärkeä kriisitilanteessa, koska työttömien määrä lisääntyy ja toimeentulo heikentyy.
Liettuassa oli tämän vuoden helmikuussa 16 kertaa enemmän työttömiä kuin vapaana olevia työpaikkoja. Tällä hetkellä katsotaan, että noin 20 prosenttia Liettuan asukkaista elää köyhyydessä.
Euroopan unionissa annettiin 13 miljoonalle hengelle elintarvikeapua vuonna 2006. Ennusteiden mukaan 16 prosenttia tai 80 miljoonaa EU:n kansalaista elää köyhyysrajan alapuolella lähitulevaisuudessa.
Czesław Adam Siekierskin mietinnössä ehdotetaan, että elintarvikeapuohjelman tämänhetkiset rahoitusmenettelyt pidetään voimassa, tukea myönnetään ainoastaan EU:n talousarviosta ja siinä ei hyväksytä komission ehdotusta ohjelmien yhteisrahoituksesta EU:n ja jäsenvaltioiden talousarviosta.
Komission ehdotus ei ole taloudellisten tosiasioiden mukainen.
Monelle kriisin seurauksien kanssa kamppailevalle EU:n köyhälle valtiolle elintarvikeohjelman rahoittaminen tuottaisi hankaluuksia tällä hetkellä. EU:n talousarviosta rahoittaminen, mitä on sovellettu vuodesta 1987 lähtien, tukisi tehokkaasti köyhimpiä kansalaisia, ja tämä osoittaisi todellista solidaarisuutta.
Giovanni Robusti
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, vihdoinkin ihmiset ymmärtävät, että uuden maatalouspolitiikan vuoksi varastot ovat tyhjiä ja erityisesti, että tuet on siirretty suoriksi maksuiksi. Nyt joudumme käyttämään talousarviota ruoan jakamiseksi nälkäisille.
Jos olisimme soveltaneet tuen mukauttamista ja leikanneet hieman enemmän niiden hyvin piilossa pysyttelevien henkilöiden tukea, jotka saavat yli 300 000 euroa suoraa tukea vuodessa, meillä olisi ehkä enemmän varoja vähävaraisimmille kansalaisillemme. Jos päättäisimme ennen tuotteiden tuottamista, mitä varaamme vähävaraisille, tuhlaisimme paljon vähemmän markkinoilla. Saisimme siten aikaan toimintalinjan, jolla tuetaan joitain kriisissä olevia markkinoita, kuten maitomarkkinoita. Jos voisimme käyttää tuotteita, jotka heitetään pois, koska ne ovat lähellä viimeistä käyttöpäivää tai jätetään myymättä markkinoilla, voisimme tappaa kaksi kärpästä yhdellä iskulla.
En halua edes ajatella, että jalon ajatuksen takana suuria markkinoita rakennetaan tätä apua hyödyntämällä siten, että kajotaan Euroopan veronmaksajien rahoihin ja toimitaan nälkään kuolevien puutteenalaisten kustannuksella.
Kathy Sinnott
(EN) Arvoisa puhemies, ruoan tarjoaminen nälkää näkeville on perusperiaate. Me puhumme siitä monesti kolmansien maiden yhteydessä, mutta tuskin tunnustamme todellista nälkää Euroopassa. Kalvava nälkä ja vakava aliravitsemus, jopa ilman, että siihen liittyy nälännäköä, on todellisuutta jopa kaikkein rikkaimmissa jäsenvaltioissa.
Nälän näkeminen yltäkylläisyyden keskellä on aina ollut skandaali ja sen vuoksi pyrimme tässä mietinnössä parantamaan suunnitelmia, jotta ongelmaan vastataan tehokkaammin. Köyhänä perheenäitinä minulla on syytä olla kiitollinen ilmaisesta maidosta, jota annettiin 1970-luvulla Irlannissa perheille, joissa oli nuoria lapsia, sekä huokeasta maidosta, jota lapseni saivat koulussa 1980-luvulla.
Haluaisin lisätä kuitenkin yhden ehdotuksen, ja se ei koske yhteistä maatalouspolitiikkaa. Joidenkin yhteistä kalastuspolitiikkaa koskevien toimintalinjojen vuoksi tuhansia tonneja syötäväksi kelpaavaa kalaa heitetään kalastusalusten laidan yli rannikoillamme. Meidän pitäisi lopettaa tällainen tuhlaaminen. Meidän pitäisi tuoda maihin tällaiset sivusaaliit ja jakaa kalat niille, jotka tarvitsevat niitä, mutta joilla ei ole varaa korkealaatuista proteiinia sisältävään ruokaan. On hyvin hankalaa löytää parempaa ja ravitsevampaa ravintoa. Komission jäsen, voisitteko puhua kalastuksesta vastaavalle komission jäsenelle tämän järjestelmän ulottamisesta kalastukseen?
Luca Romagnoli
(IT) Arvoisat puhemies ja komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, tuen täysin Czesław Adam Siekierskin mietintöä maatalousmarkkinoiden yhtenäistämisestä sekä erityisistä järjestelyistä elintarvikkeiden jakamiseksi yhteisön vähävaraisimmille. Tämä kysymys on erittäin tärkeä erityisesti Euroopan talouteen vaikuttavan rahoituskriisin vuoksi.
Euroopan parlamentti katsoo, että vähävaraisimpien elintarviketarpeeseen on vastattava kiireisesti, ja se on kehottanut komissiota ja neuvostoa tekemään Euroopan elintarvikeapuohjelmasta pysyvän järjestelmän. Lisäksi, hyvät kollegat, viime maaliskuussa, kun hyväksyimme päätöslauselman hintojen noususta EU:ssa ja kehitysmaissa, katsoimme, että oikeus terveelliseen ja aktiiviseen elämään sopivaan riittävään ja monipuoliseen ruokavalioon on perusoikeus, joka on pysyvästi turvattava kaikille.
Uskon, että vähävaraisimmille tarkoitetun elintarvikkeiden jakeluohjelman olisi oltava edelleen tärkeä osa yhteistä maatalouspolitiikkaa erityisesti siksi, että yhteinen maatalouspolitiikka vakauttaa hintoja ja siten suojelee pienituloisia hintojen vaihteluilta.
En ole kuitenkaan samaa mieltä joissain tarkistuksissa esitetyistä yhteisrahoituksen prosenttimääristä, koska tämä voi johtaa siihen, että joidenkin jäsenvaltioiden on rajoitettava osallistumistaan ohjelmaan. Sen vuoksi torjun tarkistukset, joilla pyritään muuttamaan oikeusperustaa. Korostan, että kokonaan Euroopan unionin myöntämä rahoitus elintarvikeapuohjelmalle on tarpeellista. Sen vuoksi kannatan, että tämä luonnos lainsäädäntöpäätöslauselmaksi hyväksytään.
Struan Stevenson
(EN) Arvoisa puhemies, olette kuulleet tänä aamuna täällä parlamentissa erilaisia näkemyksiä tästä aiheesta. Kiitän luonnollisesti Czesław Adam Siekierskiä.
Tällä hetkellä lama syvenee ja kymmenet miljoonat henkilöt elävät köyhyydessä ja nälässä, joten Euroopan parlamentin on luonnollisesti löydettävä ratkaisuja auttaaksemme heitä ja tarjotaksemme heille elintarvikeapua. Tähän hankkeeseen osallistuu kuitenkin 19 jäsenvaltiota, kuten komission jäsen huomautti. Tämä merkitsee, että kahdeksan jäsenvaltiota ei osallistu siihen. Yksi niistä on Yhdistynyt kuningaskunta, ja syy on se, että se myöntää oman sosiaalipolitiikkansa puitteissa tukea köyhille. Nämä valtiot vetäytyivät tästä järjestelmästä vuosia aikaisemmin.
Moni jäsenvaltio ja komissio kysyy, miksi yhteistä maatalouspolitiikkaa käytetään sosiaalipolitiikan rahoittamiseen? Tämä toimi hyvin, kun meillä oli ylijäämää - maitojärviä, voivuoria ja naudanlihavuoria - ja meidän piti jakaa nämä elintarvikkeet köyhille käyttämällä yhteisen maatalouspolitiikan talousarviota jakelun rahoittamiseen. Mutta nyt, kun interventiovarastoja on vähän ja kun kuulemme, että meidän on ostettava elintarvikkeita jopa EU:n ulkopuolelta ja käytettävä yhteisen maatalouspolitiikan budjettia näiden elintarvikkeiden varastoimiseksi ja jakelemiseksi, tämä toimi voitaisiin järjestää paremmin jäsenvaltioiden sosiaalipolitiikan puitteissa.
On otettava huomioon, että joissain jäsenvaltioissa, kuten Romaniassa, elää täydellisessä puutteessa monia henkilöitä, joista monet ovat pienviljelijöitä. Heitä voidaan pitää kaikkein köyhimpinä. Kuitenkin me mahdollisesti viemme heiltä pois varoja - yhteisen maatalouspolitiikan budjetin varoja, joilla heitä voitaisiin auttaa - ja jaamme elintarvikeapua siten, että pääasialliset edunsaajat ovat itse asiassa vanhat jäsenvaltiot, kuten Ranska, Italia ja Espanja. Avun jakamista ei ole siten toteutettu tasapuolisesti ja katson, että meidän pitäisi jatkossa pohtia tarkasti, miten etenemme tässä asiassa.
Jean-Paul Denanot
- (FR) Arvoisa puhemies, minusta kysymys elintarvikkeiden jakamisesta vähävaraisimmille on erittäin ajankohtainen, mutta uskon myös, että komission ehdotuksessa ei vastata ongelmaan.
Olen huolestunut yhteisrahoitusta koskevasta kysymyksestä, ja minusta pikemminkin liberalismi on ohjannut yhteisen maatalouspolitiikan arviointia viime vuosina. Tämä olisi asetettava kyseenalaiseksi. Elintarvikemellakat ja nopeat muutokset elintarvikkeiden hinnassa muistuttavat jatkuvasti maatalousmarkkinoiden vapauttamisen rajoista. Tällainen vapauttaminen on aina toteutettu herkän väestönosan, herkkien tuottajien ja herkkien alueiden kustannuksella.
Pyydän sen vuoksi, että maatalouspolitiikka saa takaisin oikeutensa, että valvontaan ryhdytään jälleen Euroopan ja kansainvälisellä tasolla ja - määrällisestä ja laadullisesta näkökulmasta - että maatalouden ja elintarvikkeiden strateginen ala ei ole riippuvainen tiukoista markkinasäännöistä.
Kyseessä on luonnollisesti kiireellinen toimi, ja Czesław Adam Siekierskin mietinnössä vastataan tähän kiireeseen, joten olen tästä hyvilläni. Toivon kuitenkin, että yhteisen maatalouspolitiikan tulevaisuudesta aloitettavissa keskusteluissa otetaan huomioon, että pääasiallinen tavoite on torjua rakenteellisesti nälkää ja köyhyyttä, jota esiintyy kaikkialla EU:ssa ja maailmassa. Maaseutualueet voivat vastata elintarviketarpeeseemme riittävillä määrillä korkealaatuisia tuotteita. Niille on annettava kuitenkin taloudellisia ja henkilöstöresursseja, jotta ne voivat kantaa tämän tärkeän vastuun.
Leopold Józef Rutowicz
(PL) Arvoisa puhemies, elintarvikkeet ja asumiskustannukset vievät noin 90 prosenttia monien kansalaisten henkilökohtaisista varoista. Elintarvikkeiden hintojen pitäminen mahdollisimman alhaisena on sosiaalisesta ja humanitaarisesta näkökulmasta tärkeää. Köyhyys ja aliravitsemus uhkasi 79 miljoonaa henkeä Euroopan unionissa vuonna 2006. Tämän kriisin vaikutuksen ja asukkaiden määrän lisääntymisen vuoksi ongelma on laajentunut huomattavasti, ja suoraa tukea tarvitsevien määrä ylittää varmasti 25 miljoonan hengen määrän vuonna 2009.
Avunanto on tärkeä osa yhteistä maatalouspolitiikkaa, koska voimme käyttää interventiovarastoja ja ylläpitää elintarvikkeiden kysyntää. Kannatan elintarvikkeiden rahoittamista erityisesti EU:n varoista. Rahoitukseen voidaan käyttää täydentävää tukea joissain valtioissa niiden mahdollisuuksista riippuen. Lisäksi on asetettava selkeät periaatteet avunannosta, lisättävä avustuksia ainakin 200 miljoonalla eurolla vuonna 2009, laajennettava luetteloa elintarviketuotteista ja otettava käyttöön elintarvikkeiden ostamista koskevat periaatteet. Avunannolla on tärkeä poliittinen merkitys, koska se osoittaa, että EU toimii yksimielisesti kansalaistensa puolesta. Onnittelen Czesław Adam Siekierskiä erinomaisesta mietinnöstä.
Christa Klaß
(DE) Arvoisat puhemies ja komission jäsen Fischer Boel, hyvät parlamentin jäsenet, yhteisön vähävaraisimmille suunnattu elintarvikkeiden jakeluohjelma on 22 vuoden ajan edistänyt yhteisen maatalouspolitiikan erittäin tärkeiden tavoitteiden toteuttamista. Kyse on markkinoiden vakauttamisesta interventiovarastoja vähentämällä ja yhteisön köyhimmän väestönosan tukemisesta elintarvikeavulla. Pelkästään vuonna 2006 13 miljoonaa henkilöä 15 jäsenvaltioista sai tukea tästä ohjelmasta. Kyseessä on tärkeä apu, josta olisi pidettävä kiinni.
Nyt on kuitenkin olemassa perusteltuja huolenaiheita komission ehdotuksesta, joka poikkeaa vanhoista periaatteista ja jonka mukaan ohjelmassa halutaan käyttää interventiovarastojen lisäksi myös vapailta markkinoilta ostettuja elintarvikkeita. Hyvä komission jäsen, tässä on kyseessä sosiaalipolitiikka eikä maatalouspolitiikka. Pidän yliampuvana näkemystä siitä, että ainoastaan täydentävien elintarvikeostojen avulla voidaan tarjota elintarvikevalikoima, jolla varmistetaan monipuolinen ruokavalio.
Esittelijä Czesław Adam Siekierski ehdottaa nyt yhteisrahoituksesta luopumista. Tämä antaa kuitenkin jälleen kerran painoa sosiaalipoliittista vastuuta koskevalle näkökohdalle, minkä vuoksi itse kannattaisin yhteisrahoituksen käyttöä. Euroopan unionin on keskityttävä selkeästi kansalaisten hyvinvointiin. Nälkää ja ahdinkoa ei saisi esiintyä: kaikki tänä aamuna puheenvuoron esittäneet korostivat tätä jälleen selkeästi. Meidän on kuitenkin varmistettava vastuun selkeä jako. Kyse ei ole siitä, että maatalouspolitiikalla pyritään estämään avunanto ja tuki vähävaraisille. Oikeudenmukaisen ja kunnollisen toimien ja tuen jakamisen ansiosta koordinoinnin ja optimoinnin mahdollisuudet ovat myös hyvät.
Euroopan maatalouspolitiikka on tällä hetkellä ja tulevaisuudessa suurten haasteiden edessä. Sen sisältöön tehtävät muutokset on nähtävä aina yleisessä asiayhteydessä. Pyydän sen vuoksi, että komissio ja neuvosto soveltavat asianmukaisia päätöksiä ja koordinointia sosiaali- ja maatalouspolitiikkaan.
Rosa Miguélez Ramos
(ES) Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi onnitella Czesław Adam Siekierskiä mietinnöstä, jota pidän erinomaisena ja joka on saanut paljon tukea maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa.
Kuten kaikki tiedämme, yhteisön interventiovarastoja on käytetty elintarvikeavun tarjoamiseen vähävaraisimmille jo yli 20 vuoden ajan. Ongelma on se, Struan Stevenson, että yhteisen maatalouspolitiikan peräkkäiset uudistukset ovat suuresti vähentäneet näitä varastoja.
Haluaisin myös tässä yhteydessä todeta, että tämän ohjelman lakkauttaminen tai sen lakkauttamispyrkimykset antaisivat erittäin huonon viestin tänä herkkänä ajankohtana, kun monilla eurooppalaisilla ei ole riittävästi ruokaa. On ilmiselvää, että meidän on ostettava tuotteet avoimilta markkinoilta, kun varastot tyhjentyvät, ja olen jo sanonut, että ne vähitellen pienenevät.
Pidin mietinnössä hyvin myönteisenä sitä, että markkinoilta ostamiseen liittyy velvollisuus siitä, että tuotteiden olisi oltava EU:ssa paikallisesti tuotettuja ja tuoreita. Minusta vaikuttaisi myös asianmukaiselta, että EU rahoittaa sataprosenttisesti tätä järjestelmää, sillä minusta tämän avun ei pitäisi olla nykyisessä tilanteessa riippuvainen jokaisen jäsenvaltion mahdollisuuksista, ellemme halua tarkastella kyseisiä mahdollisuuksia yksityiskohtaisesti. Hyvältä ajatukselta vaikuttaisi myös ohjelman keston laajentaminen kolmeen vuoteen.
Lopuksi haluaisin huomauttaa, että komissiolla on vielä aikaa käyttää interventiovarastoja siellä, missä se on tarpeellista tai mahdollista ja että useampi kuin yksi maataloustuotannon ala arvostaisi sitä. Minulla on mielessäni erityisesti oman alueeni Galician maidontuottajat, koska tällainen interventiovarasto auttaisi ratkaisemaan heidän vaikean tilanteensa ja samalla autettaisiin vähävaraisia saamaan elintarvikkeita.
Ewa Tomaszewska
(PL) Arvoisa puhemies, Euroopan unionissa elää köyhyydessä noin 80 miljoonaa henkeä, mikä on 16 prosenttia EU:n asukasmäärästä. Talouskriisin vuoksi tämän ryhmän lukumäärä uhkaa nousta. Näen Varsovassa ihmisiä jonottamassa kulhollista soppaa joka päivä. Sen vuoksi on tärkeää säilyttää yhteisön ohjelma elintarvikkeiden jakamisesta vähävaraisimmille. Tuotteiden suoralla toimituksella varmistetaan monipuolinen ruokavalio.
Komission ehdotukseen sisältyy kuitenkin ehto yhteisrahoittamisesta, joka voi johtaa köyhimpien jäsenvaltioiden vetäytymiseen ohjelmasta. Tämä olisi ristiriitaista, kun otetaan huomioon ohjelman käyttöönottoa koskeva syy ja erityisesti alueiden taloudellisen ja sosiaalisen eriarvoisuuden vähentäminen, ja tällä toimella tuhottaisiin solidaarisuusperiaate. Toivon, että tarkistuksien 17, 18 ja 19 avulla tämä puute korjataan. Pyydän komissiota laatimaan ohjelman, jolla poistetaan köyhyyden rakenteelliset syyt eikä ainoastaan sen vaikutukset ja jolla valvotaan, mikä osuus tuesta saavuttaa vähävaraisimmat ja kuinka paljon välittäjät pidättävät siitä. Kiitän esittelijää.
Filip Kaczmarek
(PL) Arvoisat puhemies ja komission jäsen, elintarvikkeiden jakaminen vähävaraisimmille on erittäin tärkeä EU:n toiminnan ala. Haluaisin sen vuoksi kiittää komissiota tästä asiaa koskevasta ehdotuksesta ja kiittää myös Czesław Adam Siekierskiä tänään käsiteltävänä olevasta mietinnöstä.
Jäsenvaltiot ovat huomattavasti edistäneet kansalaistensa elämänlaatua. Köyhyys on kuitenkin yhä yksi vakavammista ongelmista nykyisessä Euroopassa. On arvioitu, että 43 miljoonaa EU:n kansalaista uhkaa aliravitsemus, ja tämä on järkyttävä lukumäärä. Jakeluohjelma auttaa monia näitä eurooppalaisia. Tiedän, että kaikki eivät pidä ohjelmasta. Ymmärrän, että asiasta voi olla oikeudellisia, taloudellisia tai poliittisia epäilyjä, mutta haluaisin tietää, mikä vaihtoehto ohjelmalle olisi, erityisesti sen vuoksi, että elintarvikkeiden jakeluohjelmalla on myönteinen vaikutus maatalousmarkkinoihin, sillä ne ovat vakaammat ohjelman ansiosta.
EU:n on maailman tärkein avunantaja maailman köyhimmille. On vaikea kuvitella, että EU samalla lakkaisi auttamasta suuressa hädässä olevia omia kansalaisiaan, ja sen vuoksi toivon, että neuvosto pääsee sovintoon tästä asiasta.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Haluaisin kiittää komissiota ja esittelijä Czesław Adam Siekierskiä tästä erinomaisesta aloitteesta, joka on selvä osoitus Euroopan unionin ja komission sosiaalisesta myötätunnosta.
Haluaisin kysyä kahta asiaa komissiolta. Ensimmäinen koskee yhteisrahoitusta: olen samaa mieltä mietinnön sanamuodosta, mutta pyytäisin komission jäsentä Fischer Boelia harkitsemaan uudelleen sitä, että hän pyytää yhteisrahoitusta köyhimmiltä jäsenvaltioilta, joilla on tiukimmat budjetit ja joissa elintarvikkeiden tarve on suurin.
Toinen pyyntöni on seuraava: kuljetuskustannuksia ei pitäisi asettaa 4,5 prosenttiin, vaan niiden olisi perustuttava toissijaisuusperiaatteeseen, eli jäsenvaltioiden pitäisi päättää niistä, koska kuljetuskustannuksien kattamiseen voi riittää alempi määrä.
Tuotemerkintöihin pitäisi edelleenkin painattaa EU:n logo, sillä EU tarjoaa tuotteet. Lopuksi, koska en usko, että esitän enää puheenvuoroja, haluaisin kiittää komission jäsentä Fischer Boelia koko viiden vuoden ajan jatkuneista ponnisteluistaan. Hän on jättänyt jälkensä Euroopan maatalouden historiaan.
Maria Petre
(RO) Romanialaisena Euroopan parlamentin jäsenenä tuen kollegoideni tavoin esittelijän ehdotuksia, ja äänestämme niiden puolesta.
Pienten kaupunkien ja maaseutualueiden perheet kärsivät eniten köyhyydestä. Elintarvikeohjelman laajentaminen ja sen rahoittaminen yhteisön talousarviosta on nykyisessä talouskriisissä täysin perusteltua.
Me kaikki tiedämme, että vuonna 2008 toteutetut toimet ja niihin myönnetyt varat olivat riittämättömät. Maataloudellisten ja yhteiskunnallisten näkökohtien vuoksi ohjelman säilyttäminen osana yhteistä maatalouspolitiikkaa on perustelua.
Ohjelman hallinnoimista on tietenkin parannettava uusissa jäsenvaltioissa, kuten Romaniassa. Tuotteiden varastointi- ja hallintokustannuksia on hallinnoitava tehokkaasti, jotta ne eivät muodosta yli 20-25 prosenttia markkinahinnoista.
Haluaisin lopuksi kiittää Czesław Adam Siekierskiä tekemistään ehdotuksista.
Francesco Ferrari
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, aivan ensiksi tämä - sekä esittelijän että komission laatima - ehdotus on tärkeä sopimus, jolla lievennetään tuenkäytön avulla elintarvikkeiden huimaa hinnannousua yhteisössä, joka aiheuttaa vaikeuksia yhä useammille ihmisille sekä tekee elintarvikeavun tarjoamisesta kalliimpaa.
Tuen tätä uutta järjestelyä, jonka avulla ohjelmasta saadaan tehokkaampi ja ajanmukaisempi sekä maatalouspolitiikan että sosiaalisesta näkökulmasta. Lisäksi olen samaa mieltä siitä, että aloite olisi säilytettävä yhteisen maatalouspolitiikan puitteissa, mitä komissio ehdottaa.
Kuten tiedämme, yhteisestä maatalouspolitiikasta tarjotaan elintarvikeapua epätoivoisissa olosuhteissa eläville väestöryhmille. Toimista, joita aiomme toteuttaa, on aina oltu hyvin yksimielisiä, jopa siinä määrin, että vuonna 2006 13 miljoonaa henkeä ja vuonna 2008 15 valtiota, oikeastaan 19 valtiota, uskon, että tästä näkökulmasta... (Puhemies keskeytti puhujan.)
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
- (PL) Arvoisat puhemies ja komission jäsenet, haluan kiinnittää tässä keskustelussa huomionne kolmeen kysymykseen. Ensiksi haluaisin muistuttaa teitä siitä, että yksi yhteisen maatalouspolitiikan pääasiallisista tavoitteista on varmistaa Euroopan unionin kansalaisille elintarvikkeiden saatavuus kohtuulliseen hintaan ja että matalatuloisille tai täysin varattomille on annettava ilmaisia elintarvikkeita.
Toiseksi EU:n jäsenvaltioiden ja erityisesti uusien jäsenvaltioiden tulotaso jättää paljon toivomisen varaa. Niiden asukkaiden osuus, joiden tulotaso on alle 40 prosenttia EU:n keskiarvosta, on kaikissa uusissa jäsenvaltioissa jopa 50 prosenttia, joten näiden valtioiden asukkaista lähes puolella on näin alhainen tulotaso. Nämä tiedot ovat peräisin kriisiä edeltävältä ajalta. Kriisin seurauksena tilanne huonontuu seuraavan parin vuoden aikana.
Tuen sen vuoksi sitä, että ohjelmaa ilmaisten elintarvikkeiden jakamisesta vähäosaisimmille jatketaan. EU on varannut siihen lähes 500 miljoonaa euroa vuodelle 2009, ja siihen sisältyy noin 100 miljoonaa euroa kotimaalleni Puolalle. Toivon, että puheenjohtajavaltio Tšekki saa aikaan yksimielisyyden ohjelman lopullisesta muodosta neuvostossa... (Puhemies keskeytti puhujan.)
Ljudmila Novak
(SL) Sillä aikaa, kun olemme pyrkineet poistamaan nälänhädän Afrikassa ja muissa köyhissä valtioissa, nälkä ja köyhyys uhkaavat meitä kotona, omalla takapihallamme.
Näin on käynyt myös omassa kotimaassani Sloveniassa, jossa solidaarisen tuen tarve on valitettavasti lisääntynyt korkeasta elintasosta huolimatta. Tiedotusvälineiden antamien tietojen mukaan humanitaaristen järjestöjen elintarvikevarastot on käytetty melkein loppuun.
Koska useimmissa EU:n jäsenvaltioissa on edelleen runsaasti elintarvikkeita, olisi todella epäinhimillistä, jos kansalaistemme pitäisi kärsiä tai jopa menehtyä nälän vuoksi. Kansalaistemme selviytymisen on oltava muita investointeja tärkeämpää, koska muut investoinnit voivat odottaa parempia aikoja.
Jos jäsenvaltiot eivät voi taata uutta tukea elintarvikevarastoille, kaikkein asianmukaisinta olisi luultavasti, että ne avaavat hätävarastot. Tuen tätä ohjelmaa, mutta samalla haluaisin vedota meihin kaikkiin ja kansalaisiimme, että he ottavat huomioon muiden henkilöiden hädän.
Donato Tommaso Veraldi
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin kiittää Czesław Adam Siekierskiä hänen mietinnöstään, joka koskee yhteisön ohjelmaa elintarvikkeiden jakamisesta vähävaraisimmille. Se on merkittävä väline markkinoiden sääntelemiseksi, ja sen pitäisi siten pysyä yhteisen maatalouspolitiikan osana.
Vaikka Euroopan unionin keskimääräinen elintaso on yksi korkeimmista maailmassa, eräät kansalaiset eivät voi hankkia tarpeeksi elintarvikkeita. On arvioitu, että 43 miljoonaa henkilöä uhkaa EU:ssa elintarvikepula, ja tämä luku on kasvanut jatkuvasti viime vuosina.
Monien tuotteiden hinnat ovat nousseet jo jonkin aikaa, joten elintarvikeavun tarjoaminen on kalliimpaa. Sen vuoksi EU:n ohjelmasta saatava tuki on erityisen tärkeä.
Mariann Fischer Boel
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää teitä kaikkia kommenteistanne. Kuulin yleisesti ottaen hyvin myönteisiä kantoja vähävaraisimpia koskevasta ehdotuksesta.
Arvoisa puhemies, haluaisin keskittyä tiettyihin täällä tänään esitettyihin kommentteihin. Ensinnäkin minusta on pidettävä mielessä, että köyhyys ei rajoitu jäsenvaltioiden tiettyihin alueisiin. Kyse on valitettavasti asiasta, jonka kanssa kaikki jäsenvaltiot joutuvat ponnistelemaan. On totta, että ongelman laajuus ja käytettävissä olevat parannuskeinot eivät ole kaikissa yhteisön jäsenvaltioissa samat. Varojen myöntämisessä jäsenvaltioille ja koheesiorahoitusta saavien maiden sekä niiden valtioiden, jotka eivät saa koheesiorahoitusta, eriytetyissä yhteisrahoitusosuuksissa otetaan tietenkin huomioon jokaisen valtion maksukyky. Tämä merkitsee viime kädessä, että rahaa on käytössä nykyistä enemmän niin sanotuille uusille jäsenvaltioille.
Haluaisin muistuttaa teitä talousarviosta, että me olemme itse asiassa lisänneet vähävaraisimpia koskevan ohjelman varoja kahdella kolmasosalla, lähes puolella miljardilla eurolla. Uskon, että tällä, yhdessä uudelleen esitetyn yhteisrahoituksen kanssa, voidaan lieventää joitain ongelmia. Minusta meidän on pidettävä myös mielessä, että tämä on vapaaehtoinen järjestelmä. Jäsenvaltiot, joilla on omassa maassaan käytössä erityinen sosiaalijärjestelmä, eivät tarvitse tätä järjestelmää. Emme pyri korvaamaan jäsenvaltioissa sovellettavaa sosiaalipolitiikka, jota hallinnoivat jossain määrin myös kansalaisjärjestöt. Tarkoituksemme on tukea niitä elintarvikkeiden jakelulla, jota pidän edelleen maatalouspolitiikan keskeisenä tavoitteena.
Uskon, että ehdottamamme muutokset ovat oikeansuuntaisia. Säännökset ovat minusta perusteltuja ja tasapainoisia. Ohjelmalla voidaan vastata tulevaisuuden haasteisiin, ja toivon, että se hyväksytään myös parlamentin äänestyksessä. Tätä ohjelmaa on vaikeaa vastustaa tilanteessa, jossa työttömyys lisääntyy rajusti kaikkialla Euroopassa, minkä vuoksi myös työttömyysuhan alla olevien määrä lisääntyy voimakkaasti. Odotan sen vuoksi innokkaana tämän erittäin vastuullisen parlamentin äänestystä.
Czesław Adam Siekierski
Haluaisin vastata tiettyihin esitettyihin ongelmiin. Ensinnäkin totesin vastustavani yhteisrahoitusta, mutta myös korostin, että me olemme nyt talouskriisissä, jolloin köyhien ja työttömien henkilöiden lukumäärä kasvaa. Me tarkastelemme ohjelmaa uudelleen vuonna 2011 tai 2012 ja harkitsemme, jatkammeko eteenpäin yhteisrahoitusta soveltamalla. Meidän pitäisi antaa itsellemme aikaa eikä toteuttaa näitä toimia kriisin aikana.
Toiseksi olen samaa mieltä komission jäsenen kanssa siitä, että on vaikeaa jakaa ainoastaan EU:ssa tuotettuja elintarvikkeita, koska se aiheuttaa korkeampia kustannuksia ja paisuttaa ohjelman hallinnollista puolta. Kolmanneksi olisi noudatettava Yhdysvaltojen esimerkkiä. Farm Bill -maatalouslain nojalla on varattu maatalouden tueksi huomattavasti varoja, joilla rahoitetaan ilmaisia EBT-kortteja (electronic benefit transfer -kortteja). Neljänneksi kehotan ohjelman ulkopuolella olevia jäsenvaltioita liittymään siihen. Ohjelma on avoin. Viidenneksi tähän ohjelmaan myönnetyillä varoilla ei rajoiteta maanviljelijöiden mahdollisuutta hyötyä yhteisestä maatalouspolitiikasta, koska meillä on YMP:ssä säästöjä.
Haluaisin lopuksi palata alkulähteille. Kuten tiedämme, YMP:n tavoitteet määriteltiin Rooman sopimusten mukaisesti. Niissä käsitellään tarvetta varmistaa, että yhteiskunta saa kohtuuhintaisia elintarvikkeita ja että maanviljelijöiden tulotaso on riittävä. Voimme todeta, että nämä ovat ensisijaisesti tuotantoa koskevia tavoitteita, joilla määritellään tarvittava tuotantomäärä. Toiseksi on olemassa sosiaalisia tavoitteita, koska puhumme asianmukaisista hinnoista, jotta kuluttajilla on varaa ostaa elintarviketuotteita. Siten Rooman sopimuksessa määritellään tietyt sosiaaliset tavoitteet. Kolmanneksi on myös taloudellisia tavoitteita, joilla pyritään varmistamaan, että maanviljelijöillä on asianmukaiset tulot.
Kun puhumme kohtuullisista hinnoista vähävaraisille kuluttajille, jotka ovat usein työttömiä, elintarvikkeet olisi voitava saada huomattavasti edullisempaan hintaan tai ilmaiseksi, mutta luonnollisesti erityisohjelmien ja erityisehtojen mukaisesti. Yhteenvetona voidaan sanoa, että yhteiseen maatalouspolitiikkaan sisältyy tiettyjä sosiaalipolitiikan näkökohtia.
Puhemies
(ES) Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan kello 12.00.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 142 artikla)
Mieczysław Edmund Janowski  
kirjallinen. - (PL) Czesław Adam Siekierskin mietinnössä elintarvikkeiden jakelusta vähävaraisimmille tuodaan esiin asioita, joita käsitellään neuvoston niissä asetuksissa, jotka koskevat yhteisen maatalouspolitiikan rahoitusta sekä asiaan liittyviä erityissäännöksiä. Tämä tilanne osoittaa, että Euroopan unionissa on myös suuria alueita, joissa esiintyy köyhyyttä ja puutetta. Niistä kärsivät asuvat usein kylissä ja pienissä kaupungeissa, ja heihin kuuluu monia lapsia. Virallisten tilastojen mukaan noin 80 miljoonaa eurooppalaista elää köyhyysrajan alapuolella. On vaara, että nykyinen kriisi ja kasvava työttömyys lisää tätä huolestuttavaa määrää.
Myönteinen merkki on se, että EU:n vähävaraisimpia koskevasta elintarvikeapuohjelmasta myönnettävä summa nousee 305 miljoonasta eurosta 500 miljoonaan euroon. Uskon kuitenkin, että jäsenvaltioiden järjestelmiin on tehtävä muutoksia, jotta tämä häpeällinen tilanne saadaan päätettyä tai ainakin huomattavasti rajoitettua. Köyhyyden tärkein syy on työttömyys ja elintarvikkeiden kohtuuttomat hinnat (voimme verrata maanviljelijöiden saamaa hintaa kauppojen vähittäishintoihin). Sosiaaliturvajärjestelmämme eivät ole myöskään täydellisiä.
Haluaisin lopuksi korostaa erittäin selvästi, että on välttämätöntä, että avustusohjelmaa varten käytettävien elintarvikkeiden on oltava laadukkaita. Niiden pitäisi olla mieluiten tuoreita sekä peräisin paikallisilta maatiloilta.
