Europeiska yrkesutbildningsstiftelsen (omarbetning) (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Bernard Lehideux, för utskottet för sysselsättning och sociala frågor, om förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning om inrättandet av Europeiska yrkesutbildningsstiftelsen (omarbetning) - C6-0243/2007 -.
Louis Michel
ledamot av kommissionen. - (FR) Fru talman, mina damer och herrar! Jag välkomnar Europaparlamentets arbete med förslaget att omarbeta förordningen om inrättandet av Europeiska yrkesutbildningsstiftelsen, och jag vill särskilt tacka utskottet för sysselsättning och sociala frågor och dess föredragande Bernard Lehideux.
Som ni vet inrättades Europeiska yrkesutbildningsstiftelsen 1990 för att stödja genomförandet av Phareprogrammet för extern hjälp på området för yrkesutbildning. För närvarande ingår länderna i de tidigare programmen Tacis, Cards och Meda. Europeiska unionens politik när det gäller utbildning och yrkesutbildning samt yttre förbindelser har utvecklats, och förordningen om Europeiska yrkesutbildningsstiftelsen måste därför uppdateras för att ta hänsyn till den utvecklingen. Resultatet är det förslag från kommissionen som ni har arbetat med.
Vårt förslag innehåller inga nya aktiviteter för Europeiska yrkesutbildningsstiftelsen. Det är snarare ett försök att definiera stiftelsens uppdrag tydligare på grundval av ett bredare tematiskt mandat som även omfattar personalutveckling, framför allt utbildning och yrkesutbildning som syftar till livslångt lärande.
Förslaget syftar dessutom till att utvidga stiftelsens geografiska täckning i linje med EU:s nya instrument för yttre förbindelser. I det nya sammanhanget måste därför Europeiska yrkesutbildningsstiftelsens uppdrag anpassas, samtidigt som det fortfarande styrs av klart angivna prioriteringar.
Jag är tacksam mot Europaparlamentet för att det har närmat sig kommissionens förslag på ett positivt sätt. Tack vare ett bra samarbete mellan de tre institutionerna har vi lyckats hitta lösningar som tillfredsställer alla tre, bland annat när det gäller sådana känsliga frågor som styrelsens sammansättning och det sätt på vilket Europaparlamentet kan bidra med sin speciella sakkunskap. Kommissionen accepterar därför utan invändningar den konsoliderade text som är resultatet av förra veckans konstruktiva trepartssamtal.
Låt mig avsluta med att för min kollega Jan Figeľs räkning understryka hur viktigt det är att vårt samarbete blir framgångsrikt, eftersom det så småningom gör det möjligt för Europeiska yrkesutbildningsstiftelsen att utnyttja sin nya rättsliga grund till att ge mottagarländerna ett effektivt stöd, vilket trots allt är syftet med detta förfarande.
Bernard Lehideux
föredragande. - (FR) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! När jag var i Turin kunde jag personligen konstatera att stiftelsen utför ett fantastiskt arbete. Den är ett viktigt och mycket effektivt instrument för att främja utvecklingen av olika yrkesutbildningssystem i EU:s partnerländer. Genom kommissionens förslag uppdateras Europeiska yrkesutbildningsstiftelsens uppdrag och styrelseformer för att se till att dess aktiviteter bygger på en solid rättslig grund. Jag anser att den kompromiss vi har nått med rådet innebär framsteg i två viktiga riktningar.
För det första kommer den nya förordningen att göra det möjligt för stiftelsen att verka i alla EU:s partnerländer, inklusive de länder som inte omfattas av grannskapspolitiken och föranslutningsprogrammen. Detta är en viktig punkt. Unionen fattar till exempel beslut som får direkta konsekvenser för AVS-ländernas ekonomi. Jag behöver inte påminna kommissionsledamot Louis Michel om att detta skedde nyligen när det gällde reformeringen av den gemensamt organiserade marknaden för socker, vilket tvingade de länderna att radikalt diversifiera sitt näringsliv. Europeiska yrkesutbildningsstiftelsen hade kunnat lämna nyttiga bidrag till den utvecklingen och kan göra det i framtiden i liknande fall.
Den andra fördelen med kompromissen, som jag tycker är speciellt viktig, är att den verkligen medför att parlamentsledamöterna engageras i granskningen av stiftelsens aktiviteter. Den frågan ligger emellertid utanför ramarna för stiftelsens uppdrag. Parlamentet har bara ett tillfälle, ofta mycket kortvarigt, att undersöka hur byråerna arbetar, nämligen under budget- och ansvarsfrihetsförfarandet. Det kan inte längre vara rimligt, framför allt med tanke på Lissabonfördraget som snart träder i kraft, att parlamentet inte har mer att säga till om i de frågor som byråerna ansvarar för. När det gäller denna stiftelse kommer parlamentet därför i fortsättningen att utse tre företrädare, visserligen utan rösträtt, det är sant, men tre företrädare i styrelsen, under förutsättning att de har särskild erfarenhet av stiftelsens verksamhetsfält. Parlamentet har rätt att antingen utse externa personer eller parlamentsledamöter. Europaparlamentet har självt ansvaret för beslutet när det gäller valet av företrädare i styrelsen. Det viktiga i det här skedet är att det valet finns i fortsättningen och att diskussionen om Europaparlamentets engagemang har inletts.
Med tanke på det växande antalet byråer är det mycket viktigt att samtliga europeiska institutioner granskar olika sätt att övervaka deras aktiviteter. I det sammanhanget är jag övertygad om att vi måste skapa en konkret koppling mellan parlamentet och byråerna. På samma sätt syftar den nya förordningen till att formalisera utfrågningarna av stiftelsens direktör i parlamentets utskott. Under flera år nu har direktören kommit till parlamentet en gång per år på inbjudan av utskottet för sysselsättning, men den inbjudan var inte officiell tidigare. Slutligen kommer styrelsen att utse direktören för en period på fem år, på grundval av en förteckning över minst tre kandidater som ingetts av kommissionen. Innan han eller hon utses måste den kandidat som väljs av styrelsen göra ett uttalande inför Europaparlamentets behöriga utskott och besvara frågor från medlemmarna i de utskotten.
Låt oss säga som det är. När det gäller parlamentets deltagande är den kompromiss vi har nått fram till inte riktigt vad vi hade hoppats på. Men vi måste vara realister. Som det verkar just nu är ingen egentligen beredd att gå längre. Därför är det rimligt att stödja det förhandlade paketet så att stiftelsen kan börja fungera så snart som möjligt på fast grund.
Jag uppmanar därför ledamöterna att anta kompromissändringsförslag 11, som är resultatet av det trepartssamtal som kommissionsledamot Michel nämnde för ett tag sedan, att anta det i dess helhet och att inte ge efter för frestelsen att föreslå ändringar som skulle rubba den balans som vi har uppnått.
Jag vill tacka det slovenska ordförandeskapet och kommissionen för kvaliteten i diskussionerna kring dessa frågor, och jag vill naturligtvis också tacka samtliga skuggföredragande för deras stöd.
Gabriele Stauner
för PPE-DE-gruppen. - (DE) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Låt mig börja med att tacka för de konstruktiva förhandlingarna med rådet och kommissionen. Den vi i första hand har att tacka för detta är naturligtvis vår föredragande, Bernard Lehideux.
I utskottet och i trepartssamtalen kom vi fram till en kompromiss för stiftelsen i Turin. Den ska få helt nya förutsättningar genom den nya förordningen. Vårt huvudsyfte för omstruktureringen av den Turinbaserade byrån är att stärka banden mellan stiftelsen och Europaparlamentet och att förbättra stiftelsens totala operativa effektivitet. Europaparlamentet lägger stor vikt vid att främja yrkesutbildningen i Europa, och vi tycker inte längre vi bara ska granska stiftelsens arbete i efterhand, som ett slags revisionsorgan. Vi bör snarare spela en roll tidigare i processen när det gäller att bestämma innehållet i och formen för dess program och kunna bidra med våra synpunkter.
Därför anser vi att två punkter är särskilt viktiga. Den första är styrelsens sammansättning, och den andra är förfarandet för att utse stiftelsens direktör. I den senare frågan har vi kommit fram till en bra lösning i utskottet på grundval av förslaget från PPE-DE-gruppen. Som föredraganden sa kommer direktören enligt artikel 10 i den nya förordningen att väljas från en slutlista på minst tre kandidater som läggs fram av kommissionen. Innan han eller hon utses ska kandidaterna hålla ett anförande och besvara frågor i Europaparlamentets behöriga utskott.
En svårare fråga, och en som inte har besvarats på ett sätt som min grupp kan acceptera i den nuvarande kompromissen, gäller styrelsens sammansättning. Det arrangemang som beskrivs i artikel 7, varigenom parlamentet kan utse tre företrädare utan rösträtt, är olämpligt. Vi vill få en chans att bli effektiva aktörer i styrelsens beslutsprocesser och inte bara dekorationer. Vi anser därför att det är viktigt att parlamentet ska kunna skicka tre särskilda företrädare för att arbeta i styrelsen. Det behöver knappast sägas att de måste ha samma rösträtt som alla övriga styrelsemedlemmar.
För att styrelsen ska arbeta effektivt anser vi att man måste begränsa antalet styrelseledamöter. Vi ser inget behov av att låta samtliga EU:s medlemsstater skicka en företrädare. I stället bör vi nöja oss med en företrädare från två tredjedelar av medlemsstaterna och tillämpa de rotationsregler som anges i Lissabonfördraget. Med tre företrädare från vardera kommissionen, parlamentet och partnerländerna skulle medlemsstaterna fortfarande ha majoriteten. En styrelse är trots allt inget årsmöte, utan styrelsens uppdrag är att företräda samtliga andelsägare i det dagliga beslutsfattandet och fatta snabba beslut.
Jag vill därför än en gång uppmana rådet - vars företrädare dessvärre inte är här - att ompröva sin ståndpunkt. För att öka den operativa effektiviteten ber jag kammaren stödja ändringsförslag 10.
Ole Christensen
Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill tacka föredraganden Bernard Lehideux för hans samarbete och arbete med betänkandet om Europeiska yrkesutbildningsstiftelsen i Turin. Jag har varit den socialdemokratiska gruppens skuggföredragande i Europaparlamentet, och vi har fört en del tuffa förhandlingar med rådet, men jag tycker att vi har kommit fram till ett bra kompromissförslag. Även om stiftelsens arbete är inriktat på länder som inte är medlemmar av EU och därför inte har antagit Lissabonmålen, så är det ändå meningsfullt att diskutera målen i sammanhanget. Trots allt är Lissabonmålen i realiteten bara ett sätt att uppnå framsteg och tillväxt, och man behöver inte vara medlem av EU för att tycka det är bra.
Utbildning är en av de faktorer som stöder tillväxt och utveckling inom EU. Investeringar i bättre utbildning kan hjälpa EU att uppnå Lissabonmålen och göra Europa till en bättre plats att leva på. Ett annat viktigt redskap för att uppnå Lissabonmålen är flexicurity på arbetsmarknaden, och det finns ett nära samband mellan utbildning och flexicurity. Genom utbildning skapas en bättre och mer konkurrenskraftig arbetsstyrka, vilket i sin tur gör det möjligt att uppnå bättre tillväxt.
Det är viktigt att vi betraktar EU:s framtid på lång sikt. Därför är Europeiska utbildningsstiftelsen en mycket viktig byrå. EU får inte bli en privat klubb. Det är viktigt att vi hjälper de potentiella nya medlemsstaterna så mycket vi kan. Vi måste naturligtvis kräva att de nya medlemsstaterna uppfyller vissa krav och normer, men vi måste också hjälpa dem att göra det. Jag tror att den nya struktur som vi har infört för stiftelsen i Turin medför stora fördelar inför kommande utmaningar, och jag är övertygad om att stiftelsen ska kunna hjälpa potentiella nya medlemsstater att ansluta sig till EU.
Det gläder mig också att stiftelsens nya struktur stärker banden mellan Europaparlamentet och stiftelsen. Vi får en chans att utse tre experter till styrelsen. Det visar att rådet har börjat acceptera att Europaparlamentet också måste få mer att säga till om på detta område.
Renate Weber
för ALDE-gruppen. - (EN) Fru talman! Låt mig tacka Bernard Lehideux för hans betänkande. Jag delar helt hans åsikt när det gäller att utöka Europeiska yrkesutbildningsstiftelsens mandat.
Stiftelsen fungerar som ett instrument för EU:s utrikespolitik och kan möta de utmaningar som t.ex. Afrika, Västindien och Stillahavsområdet står inför. De stora erfarenheter som stiftelsen har skaffat sig under åren skulle nu kunna riktas in mot områden som är i desperat behov av yrkesutbildning för att förbättra tillgången på utbildning och social integrering.
De flesta av AVS-länderna står just nu inför drastiska ekonomiska reformer, och för att de ska lyckas krävs det mänskliga resurser. Europeiska yrkesutbildningsstiftelsen borde ha det mandat och de resurser som krävs för att reagera på sådana behov. Låt mig gå ännu längre: när vi utvidgar stiftelsens mandat bör vi planera för tillfälliga sambandstjänstemän på områden dit byråernas aktiviteter koncentreras. Sådana tjänstemän skulle göra det möjligt för Europeiska yrkesutbildningsstiftelsen att organisera sina aktiviteter bättre, och det skulle ge dess verksamhet i tredjeland en tydligare profil. Jag stöder helt föredragandens krav på mer öppenhet, och jag stöder hans förslag att låta parlamentsledamöter ingå i stiftelsens styrelse.
Avslutningsvis anser jag att Europeiska unionen bör ha en bredare strategi när det gäller mänskliga resurser. Vi vill inrätta ett system med ”blå kort” som gör det möjligt för skickliga arbetare från utlandet att arbeta legalt i Europa. EU bör också bidra till att utbilda dessa skickliga yrkesmänniskor. Men som jag redan har sagt behövs dessa skickliga arbetare verkligen i sina egna länder om vi ska få se en verklig utveckling av de regionerna. Europeiska yrkesutbildningsstiftelsens roll kommer därför att bli helt avgörande.
Sepp Kusstatscher
för Verts/ALE-gruppen. - (DE) Fru talman, mina damer och herrar! Låt mig börja med att berömma Europeiska yrkesutbildningsstiftelsen för det värdefulla arbete den har utfört sedan 1994.
Byråernas och stiftelsernas arbete betraktas ofta som enbart en kostnad. Men jag är fast övertygad om att vår stiftelse i Turin lämnar ett mycket viktigt grannskapsstöd, oavsett om det sker på Balkan, i Östeuropa eller i Nordafrika. Det praktiska stöd som Europeiska yrkesutbildningsstiftelsen ger våra partnerländer för att utveckla och skapa utbildningssystem av god kvalitet kan knappast överskattas. Låt mig därför framföra mitt tack och min uppskattning till stiftelsens ledning.
Jag måste tala klartext och rikta kritik mot rådet, vars förhandlingstaktik bland annat innebar att man ökade antalet företrädare för rådet till 27, efter det att man uppnått enighet i första omgången. Sedan kunde man inte inse varför vi i Europaparlamentet också ville vara företrädda i styrelsen. Slutligen gick rådet med på tre specialister, men som ledamöter utan rösträtt. Rådets attityd var helt enkelt obegriplig.
Jag kan bara upprepa att rådet visade prov på en stelbent, defensiv attityd som jag inte alls förstår. Detta är ytterligare ett bevis på de svårigheter som regeringarna i våra medlemsstater ställs inför när det gäller att bedöma vilken betydelse de ska tillmäta Europaparlamentet, unionens enda demokratiskt valda institution.
Mitt tack går till föredraganden.
Derek Roland Clark
för IND/DEM-gruppen. - (EN) Fru talman! Ytterligare en gång ligger kommissionen steget före lagstiftningen. EU har ingen behörighet när det gäller utbildning, åtminstone inte innan Lissabonfördraget har ratificerats, och det beror på den irländska folkomröstningen. Är resultatet av den folkomröstningen en självklarhet eller kommer ett ”nej” där att viftas bort, som man gjorde med folkomröstningarna i Frankrike och Nederländerna?
Hur som helst, vilken struktur ska den här yrkesutbildningsstiftelsen ha? Jag ser av vårt förslag att den ska ledas på olika sätt av sex företrädare från medlemsstaterna, plus sex från kommissionen och bara tre från parlamentet, eller detta plus företrädare från partnerländerna som utses av kommissionen. I det senare fallet kommer ansvaret delvis att ligga i händerna på länder som inte är medlemsstater, vilket ger den icke valda kommissionen en majoritetsröst. Knappast demokratiskt.
Enligt ändringsförslag 7 skulle kommissionen föreslå kandidater till posten som direktör för Europeiska yrkesutbildningsstiftelsen, och detta väcker oro på många håll. Det har resulterat i flera förslag på hur stiftelsens styrelse ska vara utformad, till och med att den skulle bestå av en företrädare för varje medlemsstat.
Att få så många motstridiga förslag på hur yrkesutbildningsstiftelsens styrelse ska vara sammansatt är knappast en bra start, men det väcker följande fråga: Varför tror någon att vi behöver en sådan stiftelse? Jag vill påstå att en yrkesutbildningsstiftelse inte bara är onödig, utan den kommer även att motverka sitt syfte. Om man gör sig besväret att se hur det är i Europas länder utanför EU, så kommer man att hitta en mängd olika yrkesutbildningsprogram. Kvaliteten varierar, men sammantaget skapar de många olika typer av kunskap, och det är därför som Europa har ett så rikt arv. Ni förstår, varje land har alltid producerat sina egna konstnärer, kompositörer, författare etc. Till och med de små länderna kan uppvisa till exempel världsberömda kompositörer. Varje land producerar sina egna ledare och experter, sina tekniker, banktjänstemän, idrottsmän och -kvinnor och alla de övriga specialister som är resultatet av riktad utbildning.
Det finns med andra ord en mängd olika specialkunskaper, och varje land bidrar på sitt eget sätt. Om vi försöker pressa in allt detta i en europeisk yrkesutbildningsstiftelse så skulle det ta död på utbildningssystemen i många länder. En gemensam europeisk yrkesutbildningsstiftelse skulle sakna det värde som ligger i den nationella anknytningen. Vi behöver mångfald, inte ett harmoniserat, enkelspårigt system.
Vi kommer med andra ord att förlora mer än vi vinner på ett sådant system. Glöm bort det, och låt länderna i Europa själva bidra till helheten! Det skulle kanske till och med skapa viss entusiasm för EU-projektet, för en sådan saknas verkligen om man ska döma av nej-rösterna från två av grundarstaterna och de ständiga försöken att sälja EU till dess befolkningar.
Jan Andersson
Tack fru talman! Jag vill börja med att tacka Bernard Lehideux för ett utmärkt arbete, för utmärkta kontakter med ordföranden och samordnarna under processens gång och att vi har nått en uppgörelse under första behandlingen Jag vill också tacka representanterna från Europeiska yrkesutbildningsstiftelsen för deras insatser, ett viktigt arbete med många vidare kopplingar. Utbildning, yrkesutbildning och livslångt lärande blir allt viktigare. Det är viktigt i EU, men också i partnerskapsländerna. Det behövs ett samarbete mellan Cedefop och Europeiska yrkesutbildningsstiftelsen.
Detta förslag till ny förordning innebär några saker som innebär förbättringar. För det första utökas uppdraget till att inte längre bara gälla yrkesutbildning utan även omfatta livslångt lärande som ett vidare begrepp. Det är ett begrepp som vi använder oss av allt mer och som är viktigt i vår politik. För det andra blir antalet länder flera som Bernard Lehideux sa. Det omfattar samtliga partnerskapsländer, inte bara de som ingår i grannskapsprogrammen och föranslutningsprogrammen, utan alla partnerskapsländer. För det tredje knyts banden med parlamentet än starkare. Vi har haft ett gott samarbete som nu kan utvecklas genom den nya förordningen. Jag tycker att vi har fått fram en ganska bra uppgörelse, dels när det gäller det sätt på vilket vi kommer att utse direktören för stiftelsen, men också att vi får utse tre experter utan rösträtt i styrelsen. Vi fick inte som vi ville fullt ut, men det är ändå en bra kompromiss som bådar gott inför framtiden. Det är en bra grund att stå på. Vi kan utveckla det livslånga lärandet mellan parlamentet och de stiftelser som arbetar med dessa frågor. Det är viktigt.
Louis Michel
ledamot av kommissionen. - (FR) Fru talman! Låt mig först av allt uttrycka min tacksamhet för de olika inläggen, som samtliga har gett uttryck för stöd till Bernard Lehideux' betänkande. Även jag stöder naturligtvis betänkandet, eftersom jag anser att det verkligen innebär ett stort framsteg. Jag kan redan ana att nya framtidsperspektiv öppnar sig här, oavsett vad vissa tycker, och jag gläder mig därför åt att vi utan tvekan kommer att uppå en bred enighet om förslaget. Låt mig besvara två av de invändningar som har framförts.
För det första ändringsförslag 10 till artikel 7. Jag vill bara påminna Gabriele Stauner om att det föreligger en risk för intressekonflikter, eftersom Europaparlamentet är den myndighet som beviljar ansvarsfrihet för budgeten. Det skulle helt klart föreligga en intressekonflikt, åtminstone rent juridiskt.
För det andra tycker jag det är klokt att skilja på befogenheterna. Jag var parlamentsledamot under flera år, och jag hävdade aldrig att jag hade några befogenheter utöver dem som en parlamentsledamot har. En parlamentsledamots uppgift är inte att styra måste jag dessvärre säga. En parlamentsledamot har i första hand till uppgift att granska och stifta lagar, och naturligtvis att övervaka regeringar eller verkställande organ. Jag kan därför inte förstå den förskjutning av tyngdpunkten som vissa personer verkar finna normal. Jag talar för mig själv, men vi för en debatt i parlamentet och jag anser att om parlamentet skulle blanda ihop sin övervakande roll med en styrande roll, vilka är oförenliga med varandra, så skulle det försvaga dess möjligheter att fullgöra sitt ursprungliga uppdrag. Det är så man kan förstöra ett parlament. Om ett parlament vill bli ett slags styrande församling, så skulle det vara oförenligt med den ädla demokratiprincipen. Jag säger detta eftersom jag anser att en separering av befogenheter är viktig.
Jag är övertygad om att den kompromiss vi har uppnått är effektiv, i första hand eftersom den garanterar parlamentets självständighet när det gäller att utföra sin övervakande funktion.
Jag medger att jag ibland blir förvånad över vissa synpunkter som framförs, men trots allt är det därför vi är här. Jag tror det var Derek Roland Clark som sa att kommissionen överskred sina befogenheter och att Europeiska yrkesutbildningsstiftelsen skulle motverka sitt eget syfte. Detta strider helt mot verkliga förhållanden, våra erfarenheter och de helt fristående utvärderingar som gjorts av stiftelsens fantastiska arbete.
Som kommissionsledamot med ansvar för utveckling kan jag redan ana en framtid präglad av effektivitet - tack vare det viktigaste ändringsförslaget, som utan tvekan kommer att antas. Positiva framtidsutsikter kommer att erbjudas, framför allt i länder inom mitt ansvarsområde där yrkesutbildning är en avgörande faktor, något som flera talare har påpekat. Jag tänker till exempel på centret för migrationsförvaltning och information i Mali, ett pilotprojekt som snart kommer att starta. Jag kan föreställa mig vilken nyttig roll stiftelsen skulle kunna spela här.
Jag kan med andra ord inte annat än välkomna resultatet, och jag tillbakavisar helt kritiken att stiftelsen skulle motverka sitt syfte. Men människor är som de är. De som inte tycker om EU överdriver ibland, och det - låt mig säga detta med all respekt för den ledamot det gäller - är att gå för långt. Det är därför totalt meningslöst.
Bernard Lehideux
föredragande. - (FR) Fru talman, herr kommissionsledamot! Jag tror att vi alla, eller nästan alla, är eniga när det gäller den centrala frågan, och jag vill tacka kommissionsledamoten för vad han just har sagt om stiftelsens framtidsutsikter.
Det återstår naturligtvis en fråga att klara ut, och jag vill gärna kommentera den. Det gäller PPE:s ändringsförslag 10. Dialogen mellan de europeiska institutionerna är absolut avgörande. En sådan dialog har ägt rum. Min kollega Sepp Kusstatscher säger att rådets attityd under den dialogen inte var riktigt vad vi hade väntat oss. Han har rätt, men i slutändan genomfördes trepartssamtalet, vi träffades flera gånger och som avslutning meddelade vi att vi var överens. Jag tror inte det är möjligt att föra en dialog mellan våra olika institutioner om man efter att vi kommit överens tar tillbaka det man sagt ett par dagar senare genom att lägga fram ett ändringsförslag. Så vi diskuterade, vi var inte helt överens om allting, alla tog ett steg för att komma närmare de andra och i slutändan hade vi uppnått en kompromisstext.
Jag ber grupperna, samtliga grupper, acceptera tanken att vi visar solidaritet i de beslut vi har fattat, i överenskommelsen vi gav till rådet och kommissionen efter trepartssamtalen, och jag ber dem att återspegla den solidariteten i sina omröstningar. När man ber om förändring måste man också veta hur långt man kan gå. Jag sa för ett tag sedan att jag skulle ha föredragit att gå ännu lite längre, men att jag inte trodde att alla var mentalt redo för det ännu. Som föredragande för detta dokument har jag lyckats uppnå en hel del, och jag har fått stöd i arbetet av mina kolleger. Jag vill uppmana dem att fortsätta visa solidaritet med vårt kompromissavtal till dess det blir dags att rösta.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i dag kl. 12.00.
