Genomförande av ramprogrammen för forskning (kortfattad redogörelse)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Maria Da Graça Carvalho, för utskottet för industrifrågor, forskning och energi, om förenklat genomförande av ramprogrammen för forskning.
Maria Da Graça Carvalho
Det krävs vetenskap, utbildning och innovation för att skapa ekonomisk tillväxt och nya arbetstillfällen. EU behöver investera mer i vetenskap, öppna sina forskningssystem, främja forskares fria rörlighet och öka och främja spetsforskningen. Precis som alla sektorer i världen blir vetenskapen i dag alltmer multipolär. Ett par siffror kan åskådliggöra detta: 80 procent av alla forskare i världen verkar utanför EU, medan 69 procent av alla patent godkänns någon annanstans än i EU.
EU:s investeringar i forskning och utveckling är mindre än Japans, Sydkoreas och Förenta staternas. I princip är det den privata sektorns investeringar som svarar för skillnaden. Vi behöver undanröja bristerna i vårt vetenskaps- och innovationssystem. Det handlar om allt ifrån resursbrist till splittring, ett dåligt innovationsklimat och onödig byråkrati. EU måste skaffa sig ett mer rationellt forskningssystem. Vi kan börja med att förenkla regelverket för finansieringen. I det sammanhanget har jag fått ett hedrande uppdrag: att vara föredragande för förenklingen av reglerna för deltagande i pågående och framtida EU-program för vetenskap och innovation.
Detta betänkande kan spela en avgörande roll för EU. Det kommer också i rätt ögonblick - vi inleder ju nu översynen av det sjunde ramprogrammet och förberedelserna inför det åttonde programmet. Som föredragande bestämde jag mig för att få igång debatten om detta och att genomföra ett offentligt samråd. Jag skickade ut över 8 000 inbjudningar till en lång rad olika organ. Vi fick in ett enormt antal bidrag. Det visar hur viktig den här frågan är, såväl för våra institutioner som för allmänheten.
I betänkandet föreslås att den finansiella övervakningen och kontrollen förenklas och att den tekniska och vetenskapliga utvärderingen stärks genom sakkunnigbedömningar som bygger på excellens. Betänkandet syftar till att öka risktoleransen, göra övervakningsmekanismerna mindre tungrodda och skapa ett större förtroende hos forskare och näringsliv. Men betänkandet är bara ett första steg i en process som är allt annat än enkel. Kommissionen ansvarar för att rekommendationerna genomförs. För att den ska gå i land med sin uppgift krävs övervakning och politiskt uppbackning från parlamentets och rådets sida.
I framtiden kan förenklingsprocessen även komma att beröra andra EU-program, framför allt strukturfonderna. Förenklade regelverk gör program öppnare och effektivare. Jag vill också tacka mina kolleger för hjälpen, liksom det belgiska ordförandeskapet, kommissionen och alla som bidragit under det offentliga samrådets gång. Det är av största vikt att förenkla tillgången till forskningsstöd och att fostra en utvärderingskultur som bygger på ett förtroendefullt partnerskap mellan alla berörda parter. Det stärker forskningen och innovationen i EU, som därmed blir mer attraktivt att bosätta sig, arbeta och trivas med livet i.
Ilda Figueiredo
(PT) Jag vill inleda med att gratulera föredraganden till hennes arbete. Vi behöver förenkla genomförandet av ramprogrammen för forskning. Som föredraganden påpekat är detta bara en av åtskilliga reformer som behövs för att förbättra EU:s forskningsfinansiering. Syftet är att rationalisera den, så att den på ett verksammare sätt stimulerar utvecklingen och det sociala framåtskridandet.
Betänkandet vill gå steget längre än kommissionens ursprungliga förslag. Vi anser att detta är rätt. Det gäller särskilt på viktiga punkter som budgetförordningen, konkreta förslag som förenklar beräkningen av genomsnittliga personalkostnader och avskaffandet av tidrapporter och andra former av tidsregistrering. Det likaledes viktigt att kommissionen tillåter återbetalning av kostnader som uppstått efter presentationen av ett förslag som valts ut. Det gör det lättare för industripartner och i synnerhet små och medelstora företag att delta.
För att få vetenskap, innovation och utbildning att driva den ekonomiska tillväxten och sysselsättningen är det avgörande att vi tar till oss betänkandets förslag och inriktar oss mer på vetenskap och forskning.
Jean-Pierre Audy
(FR) Herr talman! Jag vill tacka Maria Da Graça Carvalho för ett fantastiskt arbete. Tack också till kommissionen. Jag hoppas dessutom att kommissionsledamoten framför mitt tack till Máire Geoghegan-Quinn, som har förstått den här förenklings- och kommunikationsprocessen. Vi måste förenkla inför framtiden, men också lägga det förflutna till handlingarna. Kommissionens revisorer borde aldrig ha tillämpat ett strängare regelverk än det som hade godkänts tidigare. Det är därför som vi ska lägga det förflutna till handlingarna.
Forskningsinstituten misstrodde EU - det var nära ögat och kunde ha gått riktigt illa. Vi har blivit klokare, hyser respekt för skickliga ledare och använder oss av den godtagbara risken för fel, samtidigt som vi beaktar utfallet av oberoende revisioner. Om detta inte räcker kan vi anlita en oberoende medlare. Detta förslag lades fram av mig och fick stöd. I dag måste vi återerövra förtroendet hos alla våra forskningsinstitut, givetvis med vederbörlig övervakning och EU-finansiering. Vi tar sedan avstamp i det ömsesidiga förtroendet mellan medlemsstaterna och EU när vi inleder förhandlingarna om nästa budgetplan, så att vi kan fastställa var forskningens tyngdpunkt ska ligga och ge den en EU-prägel.
Marisa Matias
(PT) Låt mig inledningsvis gratulera Maria Da Graça Carvalho till det utmärkta betänkande som hon har lagt fram för oss här i dag. Jag vill också tacka för att hon har hanterat hela processen så demokratiskt, både i och utanför parlamentet. Detta är värt ett erkännande, och därför vill jag tacka henne.
Det sjunde ramprogrammet är världens största och mest långtgående forskningsprogram. Den förenkling som kommissionen föreslår är därför mycket välkommen. Men det förslag som parlamentet nu har lagt fram är betydligt bättre än kommissionens. Det beror på insikten att det inte räcker att förenkla. Det är oerhört viktigt att tydligt skilja på forskning och innovation, vilket betänkandet gör. Det tar upp olika forskningsområden. Det innehåller tydligare skrivningar och uppmuntrar öppenhet, delaktighet och demokrati. Det ser till att alla har samma möjligheter att erhålla den finansiering som finns att tillgå. Det väljer en modell som prioriterar excellens i forskningen, snarare än byråkrati och byråkratisk övervakning. Det konstaterar att varje vetenskapligt område har något att bidra med. Det slår ett slag för partnerskapsprincipen och för nya allianser med jämbördiga partner.
Låt mig därför avslutningsvis säga följande: Om förslaget genomförs ger det alla EU:s forskare betydligt bättre arbetsförhållanden, samtidigt som EU:s forskning får ett högre anseende och ännu bättre villkor. Det är orsaken till att vi ska samarbeta.
Seán Kelly
(EN) Herr talman! EU uträttar utan tvekan en hel del bra saker, men vi får ofta höra hur detta i stor utsträckning förstörs genom överdrivet krångel. Framför allt handlar det om att folk misslyckas med att få tillgång till finansiering, trots att de går in för det med hull och hår. Ibland anställer de medarbetare på heltid för att utarbeta en ansökan, och så får de ändå kalla handen. Jag har fått höra en rad sådana historier.
Det är likadant med bidragsansökningar i kultur- och utbildningsprogrammen. En sak måste vi verkligen satsa på: att nå vårt mål om att banta byråkratin med 25 procent fram till 2020. Vi borde faktiskt om möjligt höja ribban till en 50-procentig minskning. Som vi har fått höra omintetgörs ju åtskilligt av det goda arbete som uträttats under ansöknings- och revisionsförfarandenas gång genom olika byråkratiska hinder.
Förenkling är framtidens melodi.
Cecilia Malmström
Herr talman! Jag vill gratulera Maria da Graça Carvalho till hennes mycket mångsidiga betänkande. Hon riktar uppmärksamheten på två viktiga frågor för forskningen i Europa: att bestämmelserna är komplicerade för stödmottagarna och att den administrativa bördan är mycket stor.
I april antog kommissionen ett meddelande om dessa frågor och lade fram en lång lista med olika förslag för förenkling på kort och på lång sikt. Detta gav upphov till en mycket viktig interinstitutionell dialog. Kommissionen är mycket tacksam för att parlamentet har behandlat detta ärende med så hög prioritet. Kommissionen är också mycket tacksam för att betänkandet stöder de flesta förslagen och även innehåller en del av parlamentets egna som är mycket intressanta.
Liknande stöd kom från rådet och på grundval av denna mycket omfattande interinstitutionella konsensus bör vi nu skrida till handling. Vi är fast beslutna att uppnå förenklingar och att hålla oss till de principer för förenkling som anges i ditt betänkande: enkelhet, öppenhet, rättssäkerhet, konsekvens, excellens och, som Jean-Pierre Audy sade, en modell som i högre grad bygger på förtroende gentemot våra forskningsinstitut är naturligtvis en viktig ledande princip för åtgärderna.
En del av förslagen i ditt betänkande och i rådets slutsatser kan genomföras inom den befintliga ramen. Kommissionens avdelningar tar nu fram lösningar som snabbt kan genomföras. Vi tittar på lösningar för att bredda acceptansen för metoder för genomsnittliga kostnader och för en mer flexibel modell för ränta på förfinansiering och möjligheten med schablonbelopp för personalkostnader för ägare/chefer i små och medelstora företag.
På stort allvar tar vi också farhågorna om att olika avdelningar inte tolkar bestämmelser och förfaranden enhetligt när de genomför FP7. Vi arbetar intensivt med att genomföra åtgärder för att garantera en mer enhetlig tolkning och tillämpning av bestämmelserna.
Vi kommer också att arbeta med att ytterligare minska dröjsmål med att bevilja bidrag och utbetalningar. Vi får inte glömma att de mer ingående förändringarna kräver en översyn av budgetförordningen och dess tillämpningsföreskrifter. Först då kan vi verkligen avlägsna några av de största hindren.
Den nuvarande kontrollstrukturen för forskningsutgifter har utformats för att upptäcka och korrigera fel så att kvoten kvarstående fel blir lägre än 2 procent. Kommissionen håller med om att detta är kostsamt och att det lägger en stor administrativ börda på stödmottagarna och på kommissionen. En större godtagbar risk för fel, så som den stöds i ditt betänkande, skulle göra det möjligt för kommissionen att anpassa kontrollinsatserna, att optimera kostnadseffektiviteten och att balansera behovet av effektiv kontroll och av att upprätta mer förtroendefulla relationer med forskare.
Tack så mycket för betänkandet och till alla som har arbetat med det. Det har banat väg för mycket goda och viktiga kommande insatser.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon, torsdagen den 11 november 2010, kl. 12.00.
Skriftliga förklaringar (Artikel 149)
Luís Paulo Alves
Innovation och forskning är nu avgörande faktorer i den nya utvecklingsstrategin för vår världsdel: Europa 2020-strategin. Engagemang för forskning och utveckling har en konkret inverkan på den ekonomiska aktiviteten eftersom endast innovation ger garantier för framtida produktion med stort mervärde och följaktligen för att öka sysselsättningsskapandet och Europeiska unionens konkurrenskraft på internationell nivå. Jag har alltid hävdat att den regionala nivån är den lämpligaste för att stimulera forskning och innovation eftersom den gynnar universitet, offentliga forskningsorgan, stora, små och medelstora företag och regionala och lokala offentliga myndigheter som har ett nära samarbete, framför allt inom de så kallade klustren. I min hemregion, Azorerna, framgår detta av hur dominerande den havsforskning är som genomförs vid institutionen för oceanografi och fiske vid Azorernas universitet. Att uppmuntra innovation på regional nivå bidrar också till att minska sociala och regionala skillnader, vilket innebär att det är nödvändigt att sammanhållningspolitiken fortsätter att finansiera dessa aktiviteter i de yttersta randområdena, som Azorerna.
Roberta Angelilli
Med hänsyn till halvtidsöversynen av det sjunde ramprogrammet för forskning och till utarbetandet av de framtida bestämmelserna för det kommande ramprogrammet måste vi överväga och hitta lösningar som gör det möjligt för oss att undanröja vissa hinder som gör det svårt för intressenter att få tillgång till EU-medel.
Om vi ska skapa en kunskaps- och innovationsbaserad europeisk ekonomi måste vi investera i forskning och på så sätt göra det möjligt för små och medelstora företag, offentliga forskningsorgan och regionala och lokala myndigheter att dra nytta av de finansiella medel som EU ställer till förfogande.
För att få tillgång till medel inom forskningssektorn krävs betydande teknisk kapacitet och grundliga kunskaper om administrativa och finansiella förfaranden. Men de kännetecknas också av tendensen att gynna ”resultatbaserade” projekt, vilket innebär att det råder låg risktolerans som motverkar lanseringen av höginnovativa projekt.
Denna situation får till följd att medverkan från den privata sektorn inte uppmuntras och att forskningsvärlden inte blir stort mer än en samling ointressanta projekt, vilket minskar EU:s konkurrenskraft i den globala ekonomin.
Jag stöder de förslag i betänkandet som uppmanar Europeiska kommissionen att uppmuntra en ”användarcentrerad” modell för att förbättra tillgången till dokument för finansiering och vägledning som bör sammanställas till en handbok och översättas till de officiella EU-språken, och att ge forskningsvärlden och näringslivet större förtroende.
Ioan Enciu
Forskning och innovation är två faktorer som utgör grunden för Europa 2020-strategin för att öka konkurrenskraften, främja hållbar ekonomisk tillväxt och skapa nya arbetstillfällen. I samband därmed måste genomförandet av det sjunde ramprogrammet för forskning förbättras, särskilt genom att påskynda och förenkla det administrativa förfarandet, genom att förkorta väntetider och effektivisera ansökningsförfarandet.
Men jag vill betona att när det gäller de nya medlemsstaterna finns det fler brister i ramprogrammet än enbart i fråga om administration och ledning. Det största problemet i dessa länder hänger samman med bristen på forskningsinfrastruktur, vilket gör det strukturellt omöjligt att få tillgång till de medel som fördelas via detta program. Följaktligen bör kommissionen i det framtida förslaget om förenkling även ta med vissa särskilda åtgärder för att skapa utvecklingsinfrastrukturer i de nya medlemsstaterna som ger dem lika möjligheter att få tillgång till forskningsprogram.
Edit Herczog
Häromdagen godkände mina kolleger och jag med överväldigande majoritet den resolution som lagts fram av Maria da Graça Carvalho om att förenkla finansieringsbestämmelserna i ramprogrammen för forskning. Åtgärderna i resolutionen går i helt rätt riktning, men det behövs än mer beslutsamma åtgärder. I vårt nuvarande regelverk krävs så stora byråkratiska förberedelser att det egentligen utesluter IT-initiativ, små och medelstora företag och mindre forskningsinstitut från dem som kan erhålla finansieringsmedel. Således går det ekonomiska stödet inte till de bästa forskarna utan snarare till instituten med de bästa administratörerna. För den finansiella tillsynen tycks det för närvarande vara omöjligt att hantera några risker, och detta är oacceptabelt när det gäller forskning och utveckling som ofta innebär investeringar med osäkert utfall. Risker måste hanteras, inte uteslutas. Det finns fullgoda lagstiftningslösningar för detta och de måste noggrant följas. Men bestämmelser som är strukturellt oförenliga med forskningens natur måste ses över. En annan likaledes allvarlig brist är den geografiska obalansen i fördelningen av medlen i ramprogrammet för forskning. Möjligheterna för forskare som lever i de nya medlemsstaterna att få stöd är, jämfört med dem i de gamla medlemsstaterna, oändligt små. Så länge som målet för Europeiska unionens ramprogram för forskning är att ge alla framstående europeiska forskare möjlighet att uppnå excellens kan så olika behandling vid programmets genomförande inte tillåtas.
Richard Seeber
I dagens kunskapsbaserade samhälle spelar sakkunskap en viktig roll, särskilt mot bakgrund av den djupaste ekonomiska krisen i modern historia. Forskning, utveckling och innovation är ytterst viktiga för att upprätthålla EU:s position som en global ekonomisk aktör liksom dess konkurrenskraft. Europeiska initiativ för offentlig finansiering av forskningsprogram är alltjämt för byråkratiska och förenade med höga administrativa kostnader. Förenkling av det sjunde ramprogrammet för forskning (FP7), för närvarande det största offentligt finansierade programmet för forskning och teknisk utveckling, är därför nödvändig för att skapa tillräckliga incitament för vetenskaplig forskning. Forskningsfinansieringen bör i högre grad bygga på förtroende och även på större risktolerans gentemot deltagarna för att även projekt med en större riskpotential likväl ska kunna framstå som attraktiva och att det ska bli möjligt att genomföra spetsforskning.
