ES pomidorų importas iš Maroko (diskusijos)
Pirmininkas
Kitas klausimas - diskusijos dėl žodinio klausimo, kurį pateikErminia Mazzoni Peticijų komiteto vardu Komisijai dėl ES pomidorų importo iš Maroko (Peticija Nr. 1565/2009, kurią pateikIspanijos pilietis José María Pozancos) - B7-0211/2011).
Erminia Mazzoni
Pone pirmininke, ponios ir ponai, klausimas, kurį pateikėme Peticijų komitete, rodo, kad komitetas nebuvo patenkintas Komisijos pateiktu atsakymu dėl problemos, kurią iškėl
Ispanijos vaisių, daržovių, gėlių ir gyvųjų augalų augintojų bei eksportuotojų asociacija.
Tiesą sakant, Komisija sutelkdėmesį į valstybių narių atsakomybę nustatyti kainas ir neatsižvelgį konkrečią peticijoje nurodytą problemą - pomidorų ir kitų daržovių neteisėtą importą iš Maroko.
Iš tikrųjų, šiuos galimus pažeidimus prieš keletą metų jau pastebėjo reguliavimo institucija, Europos kovos su sukčiavimu tarnyba (OLAF), kuri atkreipdėmesį į tai, kad netinkamai taikomas Reglamente (EB) Nr. 3223/94 numatytas kainų mažinimo metodas, pagal kurį trimis būdais galima skaičiuoti prekių įvežimo į ES kainas. Todėl Europos Sąjunga gauna mažesnes įplaukas, vyksta nesąžininga konkurencija ir nesilaikoma rinkos taisyklių, taip pat laipsniškai skurdinami Europos gamintojai ir eksportuotojai ir pranešama, kad itin sudėtinga padėtis susidarIspanijoje, Graikijoje, Portugalijoje, Prancūzijoje ir Italijoje.
Komisija derasi dėl naujo dvišalio susitarimo su Maroku, tačiau panašu, kad šiame susitarime vėl nebus atsižvelgta į šiuos nerimą keliančius faktus ir toliau bus pritariama eksporto, kuris yra visiškai nereguliuojamas ir neatitinka Europos teisės, srautams iš Maroko į Europos Sąjungą.
Manau, būtent į tai turime sutelkti dėmesį. Šis klausimas susijęs su kita šiuo metu labai opia tema, t. y. migracijos srautais. Iš tikrųjų, kaip rodo pastarojo meto įvykiai Rozarno miestelyje, didžiuliame žmonių sraute, kuris atvyksta iš Šiaurės Afrikos pakrantės šalių, įskaitant Maroką, dažnai būna ūkio darbininkų.
Iš visų jėgų stengiamės priimti šiuos žmones. Galiausiai, Europos Sąjunga ir ypač Italija stengiasi šiems žmonėms pasiūlyti pragyvenimo šaltinį. Tolesnis žemės ūkio produkcijos galimybių mažinimas mūsų šalyse, įskaitant tokias šalis kaip Prancūzija, Ispanija, Italija ir Portugalija, kurios šiuo metu susiduria su didelėmis problemomis, bus visapusiškai žalingas. Norėčiau žinoti, kokių veiksmų Komisija ketina imtis.
Maroš Šefčovič
Komisijos pirmininko pavaduotojas. - Pone pirmininke, norėčiau pamėginti atsakyti į keletą šioje peticijoje pateiktų klausimų. Norėčiau padėkoti E. Mazzoni už tai, kad iškėlšį klausimą, ir galime pristatyti savo poziciją.
Pirmiausia norėčiau patikinti Parlamentą, kad Komisija atidžiai stebi iš Maroko importuojamų pomidorų kiekį, naudodama kryžminio patikrinimo sistemą, kuri paremta Maroko importuotojų nurodytais kiekiais ir kasdieniniais importo duomenimis, kuriuos kaupia nacionalinės muitinės. Iki šiol Komisija neturi jokių įrodymų dėl sisteminių sukčiavimų ar sisteminių sistemos sutrikimų. Turime informaciją apie vieną atvejį, kurį aptarsiu šiek tiek vėliau. Tai įvyko 2007 m., kai OLAF pabrėžė, kad tokia sistema galėjo lemti oportunistinį elgesį, tačiau nebūtinai tai buvo neteisėtas elgesys.
Reikia priminti, kad įvežimo kainos sistemos taikymas ir su šiuo mechanizmu susijęs galimas importo muitų taikymas priskiriamas išskirtinei valstybių narių muitinių kompetencijai.
Kitas pakankamai svarbus šio klausimo aspektas - tarptautinės aplinkybės, kuriomis vyksta Dohos derybų raundas, kuris dar nėra baigtas. Bet kokie įvežimo kainos sistemos ir šiuo metu taikomo mechanizmo pokyčiai gali daryti neigiamą įtaką iki šiol pasiektiems rezultatams. Naujajame dvišaliame susitarime su Maroku ginami Europos gamintojų interesai išlaikant mėnesinę pomidorų tarifinę kvotą ir griežtai kontroliuojant importuojamų pomidorų kiekį.
Be to, vertinant vaisių ir daržovių sektoriaus rinkos duomenis, šiuo susitarimu galėsime pasiekti geresnį bendradarbiavimą ir didesnį skaidrumą. Pomidorų kvotos kiekybinis didinimas buvo apribotas iki 52 000 tonų, o tai yra daug mažiau už įprastą prekybos lygį; be to, laipsniškas padidėjimas išdėstomas ketveriems prekybos metams, taip išsaugant šiuo metu turimą rinkos dalį ir įprastą tiekimą į Europos Sąjungą. Todėl Komisija mano, kad atliekant bet kokius esamos įvežimo kainos sistemos pakeitimus būtina atsižvelgti į susijusių tarptautinių susitarimų sąlygas.
Komisija užtikrina, kad reglamentas būtų tinkamai taikomas, todėl su OLAF pagalba atliko tyrimą. Turbūt būtent apie šį atvejį kalbėjo E. Mazzoni; tyrimu buvo siekiama nustatyti, ar yra pažeidimų neteisingai aiškinant įgyvendinimo reglamentą. Taigi, nacionalinės muitinės privalo toliau tirti tyrimo rezultatus. Pažanga jau daroma, tačiau duomenų skelbimas griežtai yra kompetentingų nacionalinių muitinių atsakomybė.
Aptariant priežiūros organizaciją, tai buvo vienas iš E. Mazzoni pasiūlymų. Turiu pasakyti, kad Komisija, kaip jau minėjau, stebi pomidorų importą iš Maroko naudodama kryžminio patikrinimo sistemą. Stebimas savaitinis importo kiekis ir Maroko valdžios institucijų pateikiami duomenys. Šie duomenys lyginami su nacionalinių muitinių, prižiūrinčių sistemą, pateikiamais duomenimis ir Eurostato duomenimis. Manau, turime labai gerą ir tikslią informaciją ir jei būtų vykdomas sisteminis sukčiavimas ir sisteminiai pažeidimai, tai neabejotinai pastebėtume ir imtumėmės veiksmų.
Esther Herranz García
Pone pirmininke, pirmiausia norėčiau padėkoti Peticijų komitetui už sunkų darbą, kurį jis atliko gavęs skundą iš Ispanijos vaisių, daržovių, gėlių ir gyvųjų augalų augintojų bei eksportuotojų asociacijos, kuris grindžiamas Europos kovos su sukčiavimu tarnybos (OLAF) 2007 m. ataskaita. Manau, šios ataskaitos išvados labai aiškios ir labai gerai pagrindžia Europos Komisijos - kuri jau seniai turėjo imtis spręsti šį klausimą - veiksmus siekiant išaiškinti įvežimo kainos vežimo režimo veikimą, bent pomidorų sektoriuje.
Tačiau Komisija ne tik nesiėmjokių veiksmų siekdama apsaugoti nuo įvairaus sukčiavimo, kuris galimas pagal šiuo metu galiojančias įvežimo kainos taikymo taisykles, bet ir susitarsu Maroku dėl naujo žemės ūkio srities susitarimo, nepašalinusi šiuo metu galiojančių importo režimo trūkumų.
Ponios ir ponai, atėjo metas Europos Komisijai rimtai prisiimti atsakomybę ir pradėti tirti, kur ir kaip sukčiauta, ir galbūt pareikalauti, kad būtų padengti nesumokėti muitai. Manau, negalima ratifikuoti naujojo susitarimo su Maroku tol, kol nebus išspręsti visi mūsų iškelti klausimai.
Nesiekiame kliudyti naujiems tarptautiniams susitarimams, bet norime užtikrinti, kad tokiais susitarimais nebūtų rimtai pažeidžiami Europos gamintojų interesų ir kad būtų laikomasi šiuose susitarimuose nustatytų taisyklių.
Aptariant naująjį susitarimą su Maroku, Europos vaisių ir daržovių sektoriui reikalingos tik garantijos, kad iš tikrųjų bus laikomasi sutartų sąlygų. Tai įmanoma tik pakeitus įvežimo kainos režimą. Negalime pasirašyti naujo susitarimo su Maroku tol, kol neturėsime naujos įvežimo kainų sistemos. Negalėsime ratifikuoti susitarimo, kurį Komisija jau sudarė.
Be to, jei valstybės narės atliks šį priežiūros vaidmenį, tam reikės didelio finansinio indėlio. Tačiau tiesa ir ta, kad jau seniai raginame taikyti Europos sienų ir muitų sistemą, kuri naudojama Jungtinėse Amerikos Valstijose, taip užtikrinant veiksmingą kontrolę.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
Pasak Europos Parlamentui peticiją pateikusių Ispanijos ūkininkų, labai pigūs importuojami Maroko pomidorai kelia grėsmę Europos maisto produktų gamintojams. Gamintojai kalba apie per žemą minimalią kainą, kuri nustatyta lengvatiniame ES ir Maroko importo ir eksporto susitarime ir kuri apytiksliai siekia 46 EUR už 100 kg. Remiantis Eurostato duomenimis 2010 m. gruodžio mėn. Marokas eksportavo daugiau kaip 70 000 tonų pomidorų, o tai beveik dvigubai daugiau nei ES ir Maroko susitarime numatyta kvota. Tai lėmdidelius Europos gamintojų nuostolius, nekalbant apie nesumokėtus muitus. OLAF jau pareišksavo nuomonę šiuo klausimu, o 2007 m. ataskaitoje buvo nurodyta, kad importuojant pomidorus iš Maroko gali būti pažeidimų, nes importuojami pernelyg pigūs pomidorai, palyginti su pradine kaina, dėl kurios susitarES ir kuriai esant nereikia mokėti papildomų muitų. Taigi, prisidėdamas prie kitų Peticijų komiteto narių, norėčiau pasiteirauti, ar Komisija ketina persvarstyti tokias taisykles ir galbūt susigrąžinti nesumokėtus muitus.
Ramon Tremosa i Balcells
ALDE frakcijos vardu. - Pone pirmininke, praėjusių metų spalio mėn. pateikiau klausimą raštu Komisijai dėl skirtingų ES tarnybų pateikiamų duomenų apie ES importuojamus pomidorus iš Maroko.
2008 m. Mokesčių ir muitų sąjungos generalinio direktorato ir Eurostato pateiktų duomenų neatitikimas buvo apie 100 000 tonų. Komisija atsakė, kad pastebėjo šį neatitikimą ir sprendžia problemą, tačiau neaišku, ar Komisija pasieks tai, ko nusipelno Europos piliečiai ir Europos gamintojai.
Europos Sąjungoje pomidorus importuojame ne tik iš Maroko, bet ir iš kitų trečiųjų šalių. Turime surasti būdą, kaip vesti derybas, kad jos būtų sąžiningos visų subjektų atžvilgiu ir nebūtų daroma žala Europos žemės ūkio sektoriui. Be to, turime surasti būdą, kaip kontroliuoti importą iš šalių, esančių už ES ribų, visų pirma kai kuriuose Šiaurės Europos uostuose. Jei nebus laikomasi veiksmingos sienų kontrolės, Europos žemės ūkio sektoriaus laukia itin sunki ateitis.
Jei ES ir Maroko susitarimas bus žalingas Europos pomidorų augintojams, bus labai sunku atkurti produkcijos auginimą ES dirvoje. Taisyklės ir įpareigojimai turėtų būti taikomi visiems, nes tai reiškia sąžiningą konkurenciją. Negalime pritarti, kad skirtingos taisyklės ir muitai būtų taikomi Europos gamintojams ir žemės ūkio gamintojams už ES ribų. Pritarimas tam reikštų mūsų žemės ūkio sektoriaus konkurencingumo mažinimą ir turėtų didelę įtaką darbo jėgai Europoje. Pritariu laisvajai prekybai, bet tik tokiai, kuriai taikomos tolygios gamybos ir informacijos sąlygos. Jei taip nėra, laisvoji prekyba nėra laisva, o sąžininga konkurencija nėra sąžininga.
Galiausiai, nemanau, kad Parlamentas turėtų ratifikuoti ES ir Maroko susitarimą, jei nebus įtrauktos sąlygos dėl darbo rinkos, socialinio aspekto ir aplinkos Maroke. Jei to nepadarysime, galime prarasti Europos ūkininkavimo veiklą ir maisto grandinės pramonę .
João Ferreira
Pone pirmininke, diskusijose dėl prekybos žemės ūkio produktais susitarimo tarp Maroko ir kitų Viduržemio jūros šalių, pvz., Egipto ir Izraelio, pateikėme keletą įspėjimų. Įspėjome, kad sudarius tokius susitarimus toliau didės spaudimas ES ūkininkams mažinti produktų kainas, visų pirma tokiose šalyse kaip Portugalija, ir atsiras papildomų sunkumų realizuojant produkciją. Smerkiame prekybos vaisiais ir daržovėmis, kurie yra įprasti Viduržemio regiono produktai, liberalizavimą, nes dėl to didieji prekybos centrai galės parduoti pigesnius produktus, kuriems dažnai netaikomos tokios pat taisyklės ir standartai, kurie taikomi ES ūkininkams. Norėtume pabrėžti, kad prekybos žemės ūkio produktais liberalizavimas skatina intensyvios, eksportui skirtos produkcijos modelius, kai didelėms žemės ūkio įmonėms sudaromos palankios sąlygos, o mažiesiems ir vidutiniams ūkiams, šeimos ūkiams ir subjektams, tiekiantiems produkciją vietos ir regioninėms rinkoms, sudaromos nepalankios sąlygos. Visa tai daro neigiamą įtaką apsirūpinimo maistu savarankiškumui, saugumui ir jo kokybei bei aplinkai.
Dėl šios susiklosčiusios padėties pateikėme savo įspėjimus, nors tenka apgailestauti, kad Komisija į juos neatsižvelgir toliau neatsižvelgia. Ignoruojamas poreikis ginti ES gamintojų interesus, užtikrinti teisingas produkcijos kainas ir verslo tęstinumą, ypač mažuose ir vidutiniuose ūkiuose. Be to, žinome, kad Komisija taip pat nekreipdėmesio į Europos kovos su sukčiavimu tarnybos (OLAF) ataskaitą, kurioje pranešama apie pažeidimus importuojant pomidorus iš Maroko ir pripažįstama, kad toks importas mažina pomidorų kainas ES rinkoje. Neatsižvelgdama į tai, Komisija nusprenddar labiau padidinti pomidorų importą į ES naujajame Asociacijos susitarimo su Maroku žemės ūkiui skirtame skyriuje.
Kada galiausiai bus pažabotas liberalusis fundamentalizmas, kai viskas aukojama dėl kelių didžiųjų Europos korporacijų ir tarptautinių eksportuotojų interesų? Kaip Komisija ketina kompensuoti Europos gamintojams žalą, kurią akivaizdžiai sukėlė? Laukiame atsakymo į šiuos klausimus.
Gabriel Mato Adrover
(ES) Pone pirmininke, Kanarų salų, Mursijos, Andalūzijos ir Valensijos bendruomenės pomidorų augintojams, kurie visi yra Europos Sąjungos augintojai, reikia, kad Komisija imtųsi aktyvių veiksmų siekdama pašalinti nesąžiningas aplinkybes, kurios lemia didelę žalą. Vyksta sukčiavimas, ir apie tai žinote.
Pasirašydamas susitarimą su ES, Marokas naudojasi įvežimo kaina, kurios tvirtai nesilaiko. Be to, reikia įvertinti padėtį, susiklosčiusią ne tik 2007 m., bet ir 2010 m. Komisija puikiai žino, kad Ispanijos pomidorų augintojai nesąžiningomis sąlygomis turi konkuruoti su Maroko augintojais, nes europiečiai patiria kur kas didesnes auginimo išlaidas dėl griežtų Europos kokybės, maisto saugos ir saugos darbo vietoje standartų, taip pat dėl pesticidų naudojimo apribojimų, kurių nereikalaujama trečiosiose šalyse.
Netgi tokiomis aplinkybėmis mūsų augintojai, dėdami dideles pastangas ir išlaikydami kokybę, toliau sunkiai dirba, kad išsaugotų savo derlių. Taigi, nepriimtina, kad Komisija neatsižvelgia į netinkamą įvežimo kainos režimo, kurio sudėtingumas skatina sukčiauti, veikimą, kurį ignoruoja ir pati Europos kovos su sukčiavimu tarnyba; Komisija neturėtų būti abejinga, kai nesilaikoma pomidorų kvotų, dėl kurių susitarta su Maroku.
Komisijai nepakanka pareikšti, kad priežiūra - valstybių narių atsakomybė. Jei nevykdomi įsipareigojimai, Komisija turi imtis veiksmų. Neleistina, kad būtų pažeidžiamos Maroko importo kvotų taisyklės, kad būtų nemokami taikomi muitai, o Komisija nesiimtų jokių veiksmų.
Komisija mėgina mus priversti patvirtinti naująjį susitarimą su Maroku. Jei nesulauksime patikinimo, kad kainų sistema bus pakeista užkertant kelią nesąžiningai Maroko ir Ispanijos produktų konkurencijai, neabejotinai nepritarsime šiai iniciatyvai.
Privalote užtikrinti, kad būtų laikomasi susitarimų, tačiau kartu privalote apginti Kanarų salų, Mursijos, Valensijos ir Andalūzijos augintojų interesus. Tai turite padaryti, kol dar ne per vėlu.
Josefa Andrés Barea
(ES) Pone pirmininke, 2003 m. pradėta raginti pakeisti reglamentą dėl įvežimo kainos taikymo. To prašo šis Parlamentas, valstybės narės, Ispanija ir Prancūzija, kurias remia Italija, Graikija ir Portugalija.
Taip yra todėl, kad reglamentas nėra tinkamai taikomas, tam tikri muitai lieka nesumokėti ir naudojamas šališkas apskaičiavimo metodas. Todėl šis sektorius patiria žalą, susiduriama su nesąžininga konkurencija, o valstybės narės iš muitų gauna mažiau pajamų.
Tai patvirtino specialus vaisių ir daržovių inspektorių korpusas, nurodydamas, kad reglamento 5 straipsnyje leidžiama naudoti šališką metodą ir, kaip jau minėta šiame Parlamente, OLAF, Europos kovos su sukčiavimu tarnyba, nurodė, kad taikant tokį skaičiavimo metodą galima nemokėti papildomų mokesčių.
Šios problemos sprendimas priklauso nuo Komisijos. Gamybos sistemai ir valstybėms narėms reikia pateikti sprendimą. Tokia padėtis tęsiasi jau šešiolika metų.
Sektoriuje patiriama sunkumų. Europos vaisių ir daržovių sektoriuje, kaip ir vaisių ir daržovių sektoriuje Ispanijoje, konkrečiai Valensijoje, Mursijoje ir Andalūzijoje, patiriama sunkumų, todėl reikia pateikti sprendimą. Tokia padėtis turi įtakos ir vartotojams.
Paolo De Castro
(IT) Pone pirmininke, ponios ir ponai, peticija, dėl kurios šiandien diskutuojame, pateikta Parlamento Žemės ūkio ir kaimo plėtros komitetui ir Tarptautinės prekybos komitetui diskutuojant dėl naujojo žemės ūkiui skirto skyriaus susitarime su Maroku.
Europos kovos su sukčiavimu tarnyba (OLAF) patvirtina, kad apskaičiuojant pomidorų importo muitus padaryta pažeidimų, ir tai buvo žalinga Europos augintojams, tiems patiems augintojams, kurie reiškia savo susirūpinimą dėl planuojamo pomidorų, vaisių ir daržovių importo didinimo, kuris įsigalios pasirašius susitarimą.
Be abejo, su nerimu reaguojame į susirūpinimą dėl dvišalių susitarimų, kuriuose žemės ūkio sritis dažnai paaukojama dėl platesnių pramonės interesų. Tai nėra gerai, ir toliau tai tvirtinsime Europos Komisijai. Tačiau norėčiau pabrėžti, kad dabartinekonomikos ir politinkrizMagrebo šalyse turėtų paskatinti atsargiau ir solidariau svarstyti šį susitarimą.
Iratxe García Pérez
(ES) Pone pirmininke, kaip prašIspanijos vaisių, daržovių, gėlių ir gyvųjų augalų augintojų bei eksportuotojų asociacija, Komisija turi pakeisti - čia pakartoju Ispanijos ir kitų valstybių narių pateiktą prašymą - kai kuriuos reglamento, kurį aptariame, skyrius.
Reikia atsisakyti įvežimo kainos apskaičiavimo metodo, vieno iš trijų šiuo metu naudojamų metodų, nes būtent šis metodas laikomas dedukciniu. Tai būtinas pakeitimas, nes žinome, kad importuotojai pasirenka tokį metodą, pagal kurį tuo metu nereikia mokėti papildomų mokesčių.
Šiuo metu, kai laukiama, kol Parlamentas patvirtins naująjį susitarimą su Maroku, Komisija neabejotinai turi kartą ir visiems laikams įrodyti savo vertę koreguodama sistemą. Šiandien dar kartą raginame tai padaryti, nes tinkamai veikianti įvežimo kainų sistema yra kompensacija, kurios mūsų augintojai gali pagrįstai tikėtis, kai bus sutarta dėl šio susitarimo įsigaliojimo.
Giovanni La Via
(IT) Pone pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, manau, kad šiandienos diskusijos dėl Ispanijos vaisių, daržovių, gėlių ir gyvųjų augalų augintojų bei eksportuotojų asociacijos pateiktos peticijos yra tinkamos ir vedamos laiku, nes kartu Parlamente diskutuojama dėl komercinio susitarimo su Maroku.
Akivaizdu, kad peticijoje pateiktas klausimas, į kurį Komisija dar neturi atsakymo. Parlamentas atkakliai reikalauja, kad atsakymas būtų pateiktas iki tol, kol bus pasirašytas naujas susitarimas, nes nepriimtina, kad Europos ūkininkai ir toliau turėtų mokėti už šį siekį plėtoti laisvąją prekybą Europoje.
Turime apginti ir apsaugoti savo ūkininkus, ne tik pomidorų auginimo, bet ir visų vaisių ir daržovių auginimo sektoriuje, nes šiai sričiai būtų padaryta didelžala, jei taip beatodairiškai atvertume rinką.
Pier Antonio Panzeri
(IT) Pone pirmininke, ponios ir ponai, šį rytą išreikšta kritika, susijusi su pateikta peticija, yra suprantama. Manau, reikia dar daug nuveikti, kol galėsime užtikrinti, kad dėl galimo bendrojo susitarimo su Maroku dėl žemės ūkio produktų būtų pasiektas sprendimas patvirtinti šį susitarimą. Viena vertus, susitarime turi būti atsižvelgta į pusiausvyros poreikį ir nesukeliama sunkumų Europos žemės ūkiui. Kita vertus, būtina atsižvelgti į aiškių ir skaidrių konkurencijos žemės ūkio rinkose taisyklių poreikį. Turime eiti šiuo keliu, jei siekiame užtikrinti, kad Europos Sąjungos ir Maroko santykiai būtų teigiami.
Todėl raginu Komisiją ieškoti tinkamų sprendimų, kad būtų atsižvelgta į gamintojų interesus, tačiau nebūtų pamiršta ir atnaujinta dosni politika Maroko atžvilgiu, visų pirma turint omenyje Magrebo šalių įvykius.
Būtų itin naudinga tai suprasti, ir nenoriu, kad galiausiai vietoj žemės ūkio produktų ir pomidorų veiksmingai "importuotume" pomidorų rinkėjus. Todėl svarbu atlikti išsamų tyrimą siekiant sukurti naują Europos politiką.
Raül Romeva i Rueda
(ES) Pone pirmininke, manau, "įprasto verslo" politika praeityje jau lėmdaug nesėkmių. Todėl turime būti labai atsargūs, ypač atsižvelgiant į dabartinę padėtį Šiaurės Afrikoje. Būtent todėl norėčiau pritarti teigiantiems, kad esant dabartinėms aplinkybėms vargu ar tinkama tęsti procesą dėl prekybos susitarimo su Maroku.
Kaip Žuvininkystės komiteto nuomonės referentas manau, kad reikia nuodugniai išsiaiškinti, kokią pažangą darome esant dabartinei sistemai. Be to, turime aiškiai pareikalauti, kad į Europos Sąjungą įvežamiems pomidorams - ar kitiems produktams - būtų taikomos tokios pačios sąlygos kaip ir vietos augintojams. Nepateikus tokio patikinimo turėtume - tiesą sakant privalėtume - iš naujo apsvarstyti visą sistemą, ir tikiuosi, kad šis Parlamentas tai ir padarys.
Užuot patvirtinus protekcionistinę politiką, manau, reikėtų tvirto įsipareigojimo vykdyti sąžiningą prekybą. Be to, neturėtų likti jokių abejonių dėl to, kokią sistemą taikome, kad galėtume veikti kuo atsakingiau.
Cristina Gutiérrez-Cortines
(ES) Pone pirmininke, turiu padėkoti visiems kolegoms Parlamento nariams, kurie suprato Viduržemio jūros regiono problemą, taip pat Ispanijos delegacijai ir visiems asmenims, suvokiantiems, kad Kanarų salų, Mursijos, Valensijos ir Almerijos gyventojai jaučia susierzinimą dėl Komisijos nesugebėjimo laikytis pasirašytų susitarimų, o daugelis bendrovių priverstos pasitraukti iš verslo. Be to, minėtos vietovės tebėra imigrantų iš Afrikos į pietus nuo Sacharos ir imigrantų iš Maroko atvykimo vieta ir apsaugos zona, kurioje galima apsisaugoti nuo krizės poveikio. Taip yra todėl, kad šiuo metu, susidurdami su dideliu ekonominiu skurdu, remiame žmones, kurie atvyksta dirbti ir gali siųsti pinigus namo savo šeimoms.
Todėl manau, kad Komisija, atsižvelgdama į Sutartimis jai suteiktus įgaliojimus, taip pat turi elgtis atsakingai. Manau, Komisija net nesusimąstė, kad būtina ginti visuomenės interesus ar išsaugoti nediskriminacinę politiką, nes mums tenka importuoti produktus, kurie išauginti labai abejotinomis fitosanitarinėmis sąlygomis.
Peter Jahr
(DE) Pone pirmininke, viena iš vidaus rinkos sukūrimo priežasčių buvo siekis geriau apsaugoti Europos vartotojus. Vartotojai turi turėti galimybę pirkti sveikus, sąžiningai Europos Sąjungoje išaugintus produktus.
Atveriant rinką - kitaip tariant, nustatant kontroliuojamą importo kvotą - būtina laikytis trijų reikalavimų. Pirma, reikia kontroliuoti leidžiamo importo kiekį. Čia iš esmės turime omenyje kiekybinį aspektą. Antra, taip pat reikia kontroliuoti produktų kokybę. Tai irgi susiję su gamybos standartais. Trečia, reikia atsižvelgti į importo įtaką Europos Sąjungos ūkininkams. Būtina užkirsti kelią verslui, kuriuo kenkiama trečiosioms šalims - čia iš esmės kalbame apie verslą, kai sudaromos palankios sąlygos pramonei, tačiau daroma žala žemės ūkiui.
Todėl prašau Komisijos nuodugniai išnagrinėti susitarimą su Maroku ir nepasirašyti šio susitarimo, kol nebus atlikta tolesnperžiūra.
Michel Dantin
(FR) Pone pirmininke, norėčiau padėkoti Ispanijos augintojams, kurie laiku pateikšią peticiją.
Iš tikrųjų, jau ištisus mėnesius Parlamente pateikdavome įspėjimus Komisijai dėl pavojaus, kurį vidaus rinkai kelia įvairūs dvišaliai susitarimai. Neabejotinai su susirūpinimu reaguojame į Maroko plėtros klausimą. Be abejo, žinome, kad geriausias galimas sprendimas - stabilumo Maroko žmonėms kūrimas jų pačių šalyje, nes taip ateityje galėtume išspręsti daug imigracijos problemų. Tačiau Komisija teigiant, kad naujuoju susitarimu bus paprasčiausiai išlaikoma tam tikra padėtis, išnagrinėję Europos kovos su sukčiavimu tarnybos (OLAF) ataskaitą galime aiškiai suvokti, kad padėties, apie kurią kalbą Komisija, išlaikymas nėra tikrasis sprendimas.
Be to, norėčiau atkreipti Komisijos dėmesį į kitą punktą. Teigta, kad suderėtais - arba iš naujo suderėtais - susitarimais bus galima paremti Maroko augintojus. Taigi, apie kuriuos augintojus kalbame? Eksportuotojai iš esmės yra didelės žemės ūkio produktų perdirbimo bendrovės, įkūrusios didžiulius ūkius Maroke. Mažiesiems Maroko augintojams mūsų susitarimai nebus naudingi, nes šie augintojai nepajėgia auginti sąlygomis, kurios priimtinos Europos Sąjungai. Nesusipainiokime spręsdami šį klausimą ir kartu neklaidinkime Europos Parlamento narių: būtent to prašau Komisijos.
Maroš Šefčovič
Komisijos pirmininko pavaduotojas. - Pone pirmininke, pirmiausia norėčiau pateikti kai kuriuos duomenis, kuriuos savo kalbose minėjo keletas narių. Pasinaudosiu Comext duomenimis.
ES pomidorų importas iš Maroko išaugo nuo 185 000 tonų 1999-2000 m. per sezoną iki 295 000 tonų 2009-2010 m., panašios tendencijos įžvelgiamos ir kitų šviežių vaisių ir daržovių importo iš viso pasaulio atveju. Kartu visas papildomas ES pomidorų importas padidėjo nuo 242 000 iki 493 000 tonų. Turiu pabrėžti, kad produkcijos iš Maroko dalis, palyginti su visu ES importu, iš tikrųjų sumažėjo nuo 76 iki 59 proc. ES per metus užauginama nuo 16 iki 18 mln. tonų pomidorų, iš jų 6,5-7,5 mln. tonų skirti šviežių produktų rinkai. Manau, būtų labai gerai, jei įsimintume šiuos skaičius, kad galėtume tęsti šias diskusijas ir atitinkamai suvoktume problemos mastą.
Aptariant naująjį susitarimą su Maroku, Komisija mano, kad šis susitarimas yra tinkamas ir suderintas. Jei šis susitarimas bus patvirtintas, Komisija, be abejonės, užtikrins, kad būtų laikomasi visų sąlygų ir taisyklių. Papildomi tarifinės kvotos kiekiai bus išlaikyti mažesni už įprastą tiekimo į ES vidurkį. Šiuo metu vidutinis metinis lygis siekia 300 000 tonų. Pridėjus papildomas 52 000 tonas, tarifinkvota sieks 285 000 tonų, taigi pagal įprastą erga omnes režimą vis dar lieka 15 000 tonų.
Aptariant kitą iškeltą problemą, t. y. teiginį, kad nesiimame veiksmų, iš tikrųjų negaliu tam pritarti, nes nenustatėme jokių sisteminių klaidų. Buvo vienas atvejis, apie kurį šiandien taip pat kalbėta, kai OLAF nagrinėjo problemą ir perdavPrancūzijos teismui visą bylą su duomenimis. Nors teismas nepripažino visų OLAF pateiktų išvadų, vis tiek buvo pradėtas dalinis nesumokėtų muitų atgavimas.
Be to, norėčiau patikinti Parlamentą, kad, kalbant apie fitosanitarinių standartų kontrolę, Komisija užtikrina, kad į Europos Sąjungą importuojant šviežius vaisius ir daržoves būtų vykdoma aukščiausio galimo lygio kontrolir laikomasi griežčiausių galimų standartų. Taip pat turiu pažymėti, kad suprantu, kodėl Europos Parlamento nariai ir žemės ūkio sektoriaus atstovai budriai seka, kaip sprendžiami šie itin tarpusavyje susiję klausimai. Jeigu organizacijos turi konkrečių sukčiavimo įrodymų, raginame jas atkreipti į šiuos pažeidimus Komisijos dėmesį, kuri rūpestingai išnagrinės tuos įrodymus ir prireikus imsis atitinkamų veiksmų.
Pirmininkas
- Diskusijos baigtos.
(Posėdis sustabdytas 11.35 val. ir atnaujintas 12.00 val.)
