Предложения за възстановяването на икономиките на страните от Централна и Източна Европа
Председател
Следващата точка е изявлението на Комисията относно предложенията за възстановяването на икономиките на страните от Централна и Източна Европа.
Хоакин Алмуния
Г-н председател, госпожи и господа, икономическата криза засегна цяла Европа. Може да се каже, че засегна целия свят, но тук, в Европейския съюз, тя се отрази най-вече на страните от Централна и Източна Европа - новите държави-членки, поради редица причини. Първо, защото те очевидно са по-неустойчиви в сравнение с по-зрелите, индустриализирани и утвърдени икономики от Западна Европа, а и поради това, че икономиките им нямат финансова система, в която да се породи кризата, и следователно са зависими в голяма степен от преки чуждестранни инвестиции, за да финансират растежа си. Когато кризата започна, и по-конкретно след като се задълбочи през 2008 г., инвестициите замряха и икономиките изпитаха нужда от финансиране на растежа, което не можеше да се замести със спестявания и вътрешни средства.
При това положение е очевидно също така, че не всички икономики от Централна и Източна Европа са засегнати в еднаква степен. Някои от тях бяха по-добре подготвени да издържат на ударите на кризата. Те проявиха разум преди кризата и отбелязаха напредък в политическите реформи, които гарантираха по-солидна основа за модела им на развитие.
Във всеки случай Европейският съюз и Комисията като част от европейските институции като цяло реагираха на кризата, по-конкретно, чрез серия от мерки, които отговаряха на конкретни проблеми, като те имаха относително по-благоприятен ефект за държавите от Централна и Източна Европа.
Европейският план за икономическо възстановяване, приет в края на 2008 г., е план, основаващ се на фискални стимули, които, естествено, са по-мощни в големите икономики от еврозоната в Западна Европа. Въпреки това чрез насърчаване на вътрешното предлагане в западноевропейските страни тези стимули позволиха на пазара да продължи да бъде източник на растеж за страните от Централна и Източна Европа посредством външното търсене.
В допълнение към Европейския план за икономическо възстановяване приетите от европейските институции решения доведоха до увеличаване на кредитирането от Европейската инвестиционна банка. Данните за 2009 г. очевидно не са окончателни, но аз мога да прогнозирам, че отпуснатите от Европейската инвестиционна банка кредити в края на тази година ще бъдат вероятно с над 50% повече от тези през 2007 г. - годината преди кризата.
Европейската инвестиционна банка дава особен приоритет на операциите си по финансиране в страните от Централна и Източна Европа чрез редица кредитни линии и дейности. За тази цел банката прилага инструменти, използвани и преди кризата, като например "Джереми"( Jeremie) "Джесика" (Jessica) и "Джаспърс" (Jaspers), както и някои други дейности. Също така Европейската банка за възстановяване и развитие (ЕБВР), която не е институция на Европейския съюз в строгия смисъл на думата, продължава дейността си, стимулирана от европейските държави и Европейската комисия, които са акционери в банката.
Структурните фондове също играят положителна роля, каквато винаги са имали за държавите, желаещи да се възползват от политиката на сближаване, но когато започна кризата, се приеха решения например за увеличаване на средствата, които биха могли да се отпуснат от структурните фондове за държавите, възползващи се от тях, по-конкретно, за страните от Централна и Източна Европа.
За съжаление, Съветът не подкрепи инициативата на Комисията за предоставяне на 100% от финансирането от Европейския социален фонд по време на кризата (2009 г. и 2010 г.), за поредица от дейности в подкрепа на работниците и активни политики на пазара на труда.
Както вече знаете, платежният баланс е механизъм, който не е използван от 1993 г. Той се прилага, за да се предостави финансиране на държави със затруднения в осигуряването на външно финансиране, дължащи се на платежния баланс, или на държави със затруднения във финансирането на бюджетни потребности. Таванът на инструмента се покачи от 12 млрд. евро на 50 млрд. евро, което стана по инициатива на Комисията и се съгласува със Съвета, като от тези 50 млрд. евро около 15 млрд. евро се използваха в операциите за финансова подкрепа на три страни от Централна и Източна Европа, които са членки на Европейския съюз - Унгария, Латвия и Румъния.
Накрая, бих искал да спомена т. нар. Виенска инициатива, популяризирана и насърчавана от европейските институции, наред с международните финансови институции. Тя координираше действията на частната финансова система, която в много от тези страни е организирана основно около западноевропейските банки, които са инвестирали в страните от Централна и Източна Европа и имат дъщерни дружества и офиси там.
Виенската инициатива означава, че действията могат да се координират, включително като се поддържат позициите и рисковете, поети от частните банки в тези страни. Възможно беше да се поддържа финансовата система на максимално равнище, което спомага за финансиране на последствията от кризата и инвестициите, необходими за излизане от кризата. Това се случва в условията на оповестените прекомерно големи рискове, които са поети от някои западноевропейски банки, установени в тези държави. Истината е, че досега не се е налагало да оплакваме някои "жертви" сред тези банки, а по-скоро те са поддържали разумно равнище на капитализация и финансова активност в трудните условия, в които работи финансовата система.
Вече се наблюдават положителни признаци. Разбира се, налице са и значителни предизвикателства. Това означава, че работата ни не е приключила. Трябва да продължим да отделяме конкретно внимание на начина, по който най-добре могат да се използват инструментите, с които разполагат европейските институции, за да се помогне на тези страни да поемат по пътя на възстановяването и да излязат от кризата.
Ако ми позволите да ви дам един положителен пример, ще ви разкажа за Полша - единствената държава в Европейския съюз, която продължава да поддържа положителен растеж и не е отчитала отрицателни стойности по време на кризата. Единствено тя в целия Европейски съюз, а е държава от Централна и Източна Европа и е от новите държави-членки.
Накрая бих желал да посоча значението на еврото като котва за стратегиите, помагащи на икономиката да устои на ударите на кризата и да излезе от нея. Еврото е отправна точка на подходящите стратегии за излизане от кризата. Има една държава в този регион, която се присъедини към еврозоната в средата на кризата, Словакия, и вчера словашките органи организираха конференция в Братислава, на която беше приветстван радушно начинът, по който еврото ги предпазва от неблагоприятните последици на кризата и им помага да я преживеят при много по-добри условия, отколкото ако не бяха част от еврозоната.
Друга държава в региона, Естония, желае да се присъедини към еврозоната и да приеме еврото за своя парична единица през 2011 г. Засега показателите и степента на съответствие с критериите на Договора от Маастрихт, а понастоящем с Договора от Лисабон, показват, че тази цел е постижима. Ние няма да можем да гарантираме това преди публикуването на съответния конвергентен доклад през пролетта, но е възможно Естония да бъде част от еврозоната през 2011 г.
За държавите извън Европейския съюз, които са част от този регион, страни кандидатки и такива, които са потенциални кандидатки, присъединяването към Европейския съюз също е мощен източник на стабилност, гарантиращ, че те притежават адекватни стратегии и политики.
Следователно е истина, че съществуват много трудности. Истина е, че икономиките на тези държави са по-неустойчиви. Истина е, че последствията от настоящата криза за гражданите на тези държави са далеч по-болезнени, отколкото са те за жителите на държави, разполагащи със системи за социална защита и значително по-развити, по-силни и по-укрепнали системи на здравеопазване и социално осигуряване.
Трябва обаче да се каже, че инструментите, с които разполагат европейските институции, а и самият факт, че те принадлежат на Европейския съюз и имат възможност да са част от Икономическия и паричен съюз е по-скоро положителен фактор, отколкото препятствие от гледна точка на преодоляването на кризата, в която се намираме сега.
Arturs Krišjānis Kariņš
от името на групата PPE. - (LV) Г-н председател, г-н Алмуния, възможни са два подхода, за да се помогне на икономиките на държавите-членки от Централна и Източна Европа да се възстановят - да им се даде или рибата, или въдицата. Разбира се, най-добре е да им се даде въдицата. Трудността е свързана с това да разберем какъв вид всъщност трябва да е въдицата. Крайъгълният камък и измерителят на възстановяването е създаването на нови работни места. За да се случи това, са необходими инвестиции. Едно от основните препятствия за инвестициите в региона е отсъствието на яснота относно стабилността на валутния курс на националната валута и въвеждането на еврото. В настоящия момент въвеждането на еврото в новите държави-членки прилича на конни надбягвания, като всяка държава се опитва да се откъсне от групата и стигне до еврозоната.
Възможно е да се окаже, че в настоящите условия на криза някои държави-членки си нанасят вреди, като например бързо намаляват бюджетните си разходи, с което увеличават безработицата над равнището, което икономиките им могат да понесат. Може също така, когато една държава-членка се присъединява към еврозоната, да нанесе вреда на икономиката на съседна държава извън еврозоната, като привлича към себе си инвестиции и увеличава равнището на безработица в съседната държава. Европейският съюз се основава на принципа на солидарността. Когато броят на държавите-членки нарасна през 2004 г., беше разработена и приета обща стратегия за приемането на държавите-членки в Европа. Аз считам, че Европейската комисия следва да е преосмислила процеса на въвеждане на еврото и да е изработила ясна стратегия за въвеждането му, която няма да позволи на държавите-членки индиректно да нанасят вреди на собствените си икономики или на тези на съседните държави. Не е необходимо да се променят критериите за стабилност, но следва да се разработи съвместен план и времеви график за целия регион, така че да можем да въведем единната валута в Европа, прилагайки установена процедура, която е ясна за всички. Това може да е въдицата, която ще помогне на икономиките от региона да се възстановят, като се отвори пътят за инвестициите и за създаването на нови работни места.
Sergio Gaetano Cofferati
Г-н председател, госпожи и господа, както правилно посочихте, г-н член на Комисията, последствията от сериозната финансова и икономическа криза бяха почувствани в държавите от целия свят и, естествено, в Европа. В Европейския съюз именно най-неустойчивите държави, тези, които обсъждаме в момента, бяха засегнати най-тежко.
Това са държави, присъединили се към Европейския съюз съвсем наскоро и намиращи се извън еврозоната. Ето защо е важно да не ги забравяме и да определим най-ефективните действия, така че те да станат част от обединена Европа и впоследствие да участват в живота там наравно с другите държави. Съответно трябва да има намеса в паричната политика за начало от страна на Европейската централна банка, защото ако не помогнем да се увеличи техният БВП и не инвестираме в производствените им системи, те няма да могат да отстранят дисбалансите, които сега са тежест за тях, да изпълнят критериите от Маастрихт и да се присъединят към еврозоната. Важно е също така, както споменахте, да се предприемат и други действия като по-лесен достъп до ресурсите, осигурени от европейските фондове, и финансирането от Европейската инвестиционна банка.
Аз обаче считам, че ние никога не трябва да забравяме, че действията трябва да се осъществяват в рамките на съгласуваните действия и за другите неустойчиви държави в Европа. Не става въпрос само за държавите, които обсъждаме днес, както, за съжаление, е известно на всички ни и поради тези причини не можем повече да отлагаме създаването на европейска финансова система, способна да подпомага инвестициите с всеобхватна визия за Европа. Имам предвид създаването на фонд, финансиран с еврооблигации, който, по мое мнение, ще бъде единственото практическо решение, с което разполагат държавите-членки и Европейският съюз.
Дойде времето на този етап да демонстрираме политическа смелост и предвидливост по отношение на желанието да преодолеем кризата и да създадем условия за конкурентно развитие на Европа - развитие, което ще гарантира благополучието на всички европейци.
Guy Verhofstadt
Г-н председател, причината, поради която ние, заедно с присъстващите членове на Парламента, поискахме това разискване, е внезапната поява на нова желязна завеса, наред с икономическата криза, г-н член на Комисията. Паричната желязна завеса разделя държавите, които са извън еврозоната, от тези, които са в нея.
Редица проблеми, пред които са изправени днес повечето балтийски държави - например Вие споменахте Полша, но аз бих прибавил, разбира се, България, Румъния, Унгария - се дължат на факта, че те не са в еврозоната. Поради това те трябва да продължат да използват местната си валута и това има вредни, унищожителни последствия в настоящия момент. Ние можем да говорим за икономическо възстановяване, но засега в тези държави въобще не се наблюдава възстановяване. В някои от тях равнището на безработицата е над 20%, а заплатите в публичния сектор трябваше да се орежат с повече от 20%. Данните, свързани с икономическия им растеж, действително са силно отрицателни.
Важното в случая е да им позволим да се присъединят към еврозоната, колкото е възможно по-скоро. Понастоящем обаче те изпитват неблагоприятното въздействие на ситуацията. Очевидно идеята не е да се променят условията на Пакта за стабилност и растеж - никой не е искал това. Те не следва да се променят, защото, както Вие правилно казахте, еврозоната се явява защита срещу икономическата и финансова криза. Все пак ние трябва да помогнем на тези държави по различен начин, но не като променяме условията на Пакта за стабилност и растеж, а като неутрализираме негативното въздействие, на което са подложени, тъй като са извън системата. Ако не го направим, ще минат още няколко години, преди те да се присъединят към еврозоната.
Ние направихме редица предложения, съставихме план от шест точки и помолихме Европейската комисия да го вземе предвид. Затова е необходимо Европейската централна банка, Европейската комисия и Европейската инвестиционна банка взаимно да си сътрудничат. Какви са мерките, които трябва да се осъществят при тези условия? Първо, Европейската централна банка трябва да осигури ликвидност на местните банки. Тя предостави ликвидност на банките в Западна Европа, отпусна ликвидност непряко и на шведските банки например, но някои местни банки не са получили нищо от Европейската централна банка.
Шестте точки от плана включват и други предложения. Например защо да не се увеличи делът на финансирането от Европейския съюз и не се намали делът на държавното финансиране от социалните, регионалните, кохезионните фондове и прочие? Действително в момента държавите-членки не разполагат с бюджетни средства за финансиране на определени проекти. Ето защо можем да направим стъпка в посока например към 75% финансиране от Европа и 25% от държавите-членки, по-конкретно балтийските държави.
Посочих само два от шестте изключително практични идеи, които предложихме и по които може да се вземе решение от Европейската централна банка или от Комисията, или от Европейската инвестиционна банка. Именно от това се нуждаят тези държави. Аз лично не смятам, че намесата на Международния валутен фонд, който диктува поведението на тези държави, може да се отчете като напредък. По мое мнение, Европа сама трябва да решава какво да се направи.
Това е искането, което отправяме. Така или иначе аз съм посещавал тези държави и съм бил шокиран от факта, че хората там се чувстват изоставени от Европейския съюз в ежедневните им усилия. Настоятелно призовавам следващата Европейска комисия да подготви надежден план за държавите от Централна и Източна Европа, и по-конкретно за балтийските държави.
Tatjana Ždanoka
Г-н председател, аз съм от Латвия, която беше засегната сериозно от финансовата криза. Поради безотговорната политика на десните правителства Латвия рискува да претърпи банкрут без да има финансова помощ отвън. Сега ние говорим за различни финансови и икономически решения, които биха променили положението към по-добро. Разбира се, трябва добре да обсъдим всички решения, включително бързото въвеждане на еврото. Междувременно аз се опасявам, че финансовата и икономическата перспектива е само едната страна на монетата. Следва да обсъдим и социалната гледна точка.
Сега институциите на Европейския съюз се възприемат като "лошите" от много жители на Латвия - лошите, които карат нашето бедно правителство да орязва пенсии и помощи и които трябва да виним за социалното изключване и бедността. Има много политици, които насърчават това възприятие, основно в рамките на управляващата коалиция, защото, ако хората считат, че настоящата социална криза е възникнала по вина на нашето правителство, то няма да оцелее след предстоящите общи избори.
Дали считам, че Латвия и другите държави от региона спешно се нуждаят от помощта на Европейския съюз? Да, считам, че е така. Но категоричното ми убеждение е, че ние се нуждаем от устойчив механизъм за контрол и изключително стриктни условия в областта на социалната политика. Парите на Европейския съюз следва преди всичко да се използват за спасяването на обикновените хора, а не на банките или държавната администрация. Ето защо, възползвайки се от тази възможност, бих искала моите колеги от Парламента да подпишат Писмената декларация 0056/2009, инициирана от представители на три политически групи, относно социалните условия за отпускане на помощ от Европейския съюз.
Roberts Zīle
Г-н председател, г-н член на Комисията, благодаря Ви, г-н Verhofstadt за повдигнатия въпрос. Поставянето обаче на този въпрос по време на тазвечершното разискване може да обърка гражданите на Европейския съюз в Западна Европа. Те биха казали, че на тях също им се налага да страдат от финансовата криза, защото Източна и Централна Европа чрез непохватното си управление създаде тези проблеми за себе си и за тях. Това виждане обезценява допълнително сериозно разклатеното доверие в политиката за сближаване на Европейския съюз. Примерът на балтийските държави обаче сочи, че ние сме в същото положение. Стремежът на скандинавския банков сектор да завоюва пазарен дял и високи печалби на практика изтласка националните валути на балтийските държави от кредитния пазар, по-конкретно от вътрешния пазар на ипотечни заеми. При фиксирания национален валутен курс задлъжнялостта на кредитополучателите към кредиторите е много висока - целият валутен риск от промяна в стойността на надценени залози се поема от кредитополучателите.
В края на 2008 г. след напрегнати разговори между латвийското правителство, Международния валутен фонд, Европейската комисия и шведското правителство беше взето решение за придобиване на втората най-голяма търговска банка, като се използват единствено пари на латвийските данъкоплатци и се поддържа устойчив националният валутен курс. По такъв начин ние, латвийците, след като дълги години губихме приходите си, конкурентоспособността и вероятно качеството на обществото си, спасихме банковия сектор на скандинавците и другите инвеститори, най-малкото от балтийските държави, тъй като ефектът на доминото в случай на банкови фалити би излязъл далеч извън границите на Латвия и би засегнал, да кажем, скандинавските пенсионни фондове, както и акционерите на банките. Да, Европейската комисия ни помогна и Международният валутен фонд финансира това решение, но лъвският дял от кредита отива за стабилизиране на банковия сектор.
Като не позволихме неизпълнение на задълженията и поддържахме устойчив валутен курс, икономиката ни беше девалвирана с 20% от БВП, но всъщност ние помагахме на нашите съседи, естонците, чиято цел, разбира се, беше, поддържайки разумно бюджетно салдо много години наред, да въведат еврото още през 2011 г. Изглежда още по-странно, че за паричния съюз на Европа пример като този на Естония е дори изключително необходим. Това по някакъв начин показва, че критериите от Маастрихт за въвеждането на еврото работят дори по време на криза. Не става дума за това, че не се радваме за естонците, но жертвайки се и купувайки банката, ние дадохме своеобразен израз на солидарността си, като не прехвърлихме бедата и на нашите съседи и агресивните инвеститори. Ние искахме единствено да получим несъмнена солидарност от страна на европейските органи, формиращи финансовата политика, включително по въпроса за бариерата пред новите държави в еврозоната.
Политиците в Латвия трябваше да вземат изключително трудни решения, каквито повечето от моите колеги от по-старите европейски държави-членки не са си представяли дори и в най-ужасните си кошмари. Не е в нашите правомощия обаче да освободим нашите граждани от валутния риск на частния дълг, а ние не искаме да се държим като хулигани и да приемем едностранно еврото или да позволим то да е в обращение наред с националната ни валута. Целта на нашето демографски застаряващо общество обаче не може да е да живеем дълги години, обменяйки всеки втори спечелен лат в евро, за да плащаме на банките, докато вечерите ни минават в молитви латът да бъде устойчив спрямо еврото.
Alfreds Rubiks
Благодаря Ви, г-н председател, моето мнение е, че по въпроса за модернизирането на социалната политика и помощите за държавите от Централна и Източна Европа има много реторика, но малко реални действия. Новата социална политика все още не е напълно вградена в цялостната икономика на Европейския съюз. Бюджетът е малък и не се движи успоредно с разширяването на Европейския съюз. В стремежа си да разширява обхвата си на влияние Европейският съюз често подпомага страни извън неговите предели в по-голяма степен, отколкото новите държави-членки. Ето защо неслучайно в Латвия например мнозинството от населението днес живее по-лошо в сравнение с времето преди присъединяването към Европейския съюз. Над 90% от пенсионерите оцеляват с доходи под минималния жизнен праг.
Безработицата в Латвия достига високата стойност от 20%, брутният вътрешен продукт спада с 19%, държавният дълг превишава годишния бюджет, а пенсиите намаляват с 10%. Хората протестират, напускат Латвия, обявяват безсрочни гладни стачки или предлагат да продадат органите си, за да получат някакви пари и изхранят семействата си. Нараства броят на самоубийствата. Неолибералната социалноосигурителна политика на Европейския съюз трябва да се промени. Капитализмът породи кризата, но работниците и пенсионерите са тези, които плащат, за да се намери изход от нея. Минимални са инвестициите на основните капиталистически мултинационални компании и банки за решаване на проблемите, предизвикани от кризата. Европейският съюз позволява на висшето общество и банките да се спасяват посредством данъчните приходи на държавата, тоест с парите на обикновените хора.
Държавите от Източна Европа искат еднакво разпределение на субсидиите за селското стопанство, тъй като в момента те се насочват в по-голяма степен към старите държави-членки, което същевременно изкривява свободния пазар на труда. Трябва да се сложи край на неравнопоставения подход при изчисляването и извършването на преките плащания и на отделянето им от производството на конкретни продукти. Европейската комисия и Парламентът трябва по демократичен начин да приемат разпоредби, които да защитават не само интересите на големите производители и банкерите, но и на нуждаещите се в богатия демократичен Европейски съюз.
Jaroslav Paška
Икономическата и финансова криза има значително по-тежки последствия за държавите в преход от Централна и Източна Европа, отколкото за стабилните демокрации на Западна Европа. Ето защо е редно да потърсим начини за противодействие на неблагоприятната икономическа тенденция на развитие. Не трябва да забравяме обаче, че чудесата стават само в приказките. Поради това първото и основно изискване, за да се случат промените към по-добро, е отговорна финансова и икономическа политика на правителството и модерна дясноориентирана работеща законодателна власт във всяка от засегнатите държави. Единствено в този случай ще е възможно чрез целенасочени индустриални мерки да изиграем своята роля за постепенното подпомагане на икономическото развитие.
Ако искаме помощта да е ефективна, финансовите средства не трябва да се изразходват за социални помощи или потребление, нито пък за изкуствено създадени безсмислени работни места. Не трябва да се позволява например на правителството да използва тази помощ за възобновяване работата на стара топлоелектрическа централа, която произвежда повече емисии на вредни вещества, отколкото електрическа енергия, само защото се предполага, че така се създават няколко нови работни места.
Ако ние наистина искаме да помогнем на засегнатите държави, трябва да подкрепяме само финансови проекти, характеризиращи се с висока степен на иновации и стриктно опазване на околната среда. Нека се погрижим средствата, инвестирани в програмите за подпомагане, да допринесат за преструктурирането на предприятията и да окажат дългосрочно влияние върху засегнатите държави, а по този начин и върху цяла Европа.
Zoltán Balczó
(HU) На първо място, трябва да намерим отговор на въпроса как да избегнем подобна криза в бъдеще. Безпорядъкът, породен от световната финансова система, обхвана целия свят, оказвайки пряко въздействие върху реалната икономика, защото предприятията нямат достъп до кредити, които са жизненоважни за икономиката. Поуката е очевидна. Ясно е, че трябва да изоставим вярата в саморегулиращата роля и превъзходството на пазара, а да приемем и наложим регулиращата роля на държавата.
Говорим за икономическо възстановяване, но очевидно крайната цел, която искаме да постигнем чрез него, е защитата на работните места. Това означава, че даваме приоритет и на подпомагането на малките и средните предприятия в Европа, тъй като те действително предоставят по-голямата част от работните места. Условията за осигуряване на достъп до кредити представляват друг основен въпрос. Безспорно банките извършват операциите си разумно, както разбрахме от г-н Алмуния. Това се отнася и за Унгария например, където всички търговски банки са дъщерни дружества на чуждестранни кредитни институции. Ето защо поради предпазливостта си те се опитаха да ограничат кредитирането по начин, който парализира и икономиката на страната.
Отпусканите от Европейския съюз преки субсидии несъмнено също са необходими, но те не следва да се дават на правителства като настоящото унгарско правителство, което подкрепя по-скоро установяването на мултинационални компании, отколкото малки и средни предприятия. Днес обсъдихме въпроса за Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони, когато разглеждахме коригирането на Закона за финансите за 2009 г. на Европейската комисия. В проекта Комисията предвиди сериозна и драстична мярка да задържи тези средства, въпреки че те са предназначени именно за подпомагане на селското население.
Защо говорим за този регион отделно? Причината е, че той стана значително по-уязвим, отколкото е западната част на Европа. Трябва да се върнем назад във времето до 90-те години на миналия век., когато стана ясно, че напразно сме се надявали да имаме независима икономика в Унгария по време на демокрацията. Регионът страда от все по-увеличаващото се бреме на вноските за погасяване на наследените дългове, както и от изтощаването на евтините природни и човешки ресурси, докато в същото време те донесоха изключително големи финансови приходи в западните държави. Ето защо сега съм длъжен да кажа не без основание, че регионът следва да получи по-голяма подкрепа, тъй като това е въпрос на частична компенсация.
Enikő Győri
(HU) Госпожи и господа, кризата показа, че държавите от Централна и Източна Европа извън еврозоната са значително по-уязвими в сравнение с тези, които използват единната валута. В резултат на зависимостта им от значителния износ и чуждестранния капитал, както и на високото равнище на чуждестранен дълг на глава от населението, темпът на възстановяване също е по-бавен, отколкото в държавите, ползващи се от сигурността на еврозоната. Ако солидарността между държавите-членки не проработи на практика, а не само като ефектна фраза от лозунгите, вътрешното сближаване на Европейския съюз ще отслабне, компрометирайки представянето на целия Европейски съюз.
Ние обаче не се нуждаем от нови инструменти на Европейския съюз, за да постигнем солидарността, особено от подаяния. Съществуващите възможности и ресурси трябва да се използват разумно. Във връзка с това Европейската централна банка също може да помогне, като постоянно поддържа ликвидността на банките от региона. Европейската инвестиционна банка също може да съдейства чрез отпускане на целеви кредити на малките и средните предприятия от региона, а институциите на Европейския съюз могат да окажат помощ, като адаптират правилата за използване на пари от кохезионните и структурните фондове към екстремалната ситуация. Бих искала, по-конкретно, да привлека вниманието ви към факта, че на много хора им харесва да слагат държавите от Централна и Източна Европа под общ знаменател, въпреки че те са много различни и имат различни стратегии за излизане от кризата.
Например след почти осем години на некомпетентно социалистическо управление Унгария изчерпи всички свои резерви. В момента тя е подложена на ограничения, което е в пълен контраст с практическите действия, предприети от другите европейски държави за управление на кризата и основани на икономическото възстановяване. Докато западноевропейските правителства вече обмислят съставянето на стратегиите си за излизане от кризата, някои държави в Централна и Източна Европа, които бяха засегнати най-тежко от кризата, все още се намират в дълбока рецесия и през 2010 г. Ето защо, когато става въпрос за разработване на стратегиите за излизане от кризата, е от жизненоважно значение да намерим начин за разграничаване на отделните страни.
Лидерите на Европейския съюз не следва да разработват стандартни правила, които само ще изострят допълнително състоянието на някои държави и тяхното население. Когато се подготвят новите регламенти на финансовата система, акцентът следва да се постави върху гарантирането, че затягането на капиталовите изисквания не води до нелоялна конкуренция между банките. Банките в Централна и Източна Европа, които се оказаха стабилни, не получиха капиталови инжекции от никого. Това означава, че за тях ще е по-трудно да се справят с по-стриктните капиталови изисквания в сравнение със спасените си партньори в Западна Европа. Това ще доведе до спад в желанието им за кредитиране, което и без това не е особено активно, като малките и средните предприятия в крайна сметка ще се окажат жертвите на това положение. Ние трябва да избегнем този сценарий на всяка цена.
Ivari Padar
(ET) Г-н председател, първо, бих желал искрено да поздравя г-н Алмуния за изключително ефективната му работа до този момент. Всички държави-членки на Европейския съюз имат много общи проблеми, но в същото време всяка от тях има своя собствена икономическа политика и конкретни проблеми и ние определено трябва да сме самокритични в това отношение. Твърдението, че само новите държави-членки на Европейския съюз са особено тежко засегнати от кризата не е вярно. Погледнете държавите, в които банките се нуждаят от икономическа подкрепа - те са основно от старите държави-членки, не от новите. По подобен начин фискалните проблеми са по-големи в еврозоната, отколкото извън нея.
В същото време е ясно, че банките, осъществяващи трансгранична дейност, не създадоха допълнителен риск. положението беше точно обратното. Банките, осъществяващи дейност в различни държави, бяха най-сигурни и успяха да стабилизират положението в много приемащи партньорски държави. Банките, изпитващи проблеми, бяха тези, които просто взеха лоши търговски решения, какъвто беше случаят например с "Роял банк ъф скотланд" (Royal Bank of Scotland).
Kristiina Ojuland
(EN) Г-н председател, аз бих искала да се присъединя към предишния оратор и да благодаря на г-н Алмуния. Той има ясно виждане за различията между отделните държави в Централна и Източна Европа, както и за текущото им икономическо и финансово състояние.
Г-н Алмуния спомена Естония. Аз съм от Естония и знам, че не беше лесно да постигнем стремежа си за присъединяване към еврозоната, но това, което по мое мнение трябва да споделим с другите държави наоколо, е личната отговорност. Досега аз не чух израза "лична отговорност" в залата по време на днешното разискване, употребяваше се само думата "солидарност". Как можем да очакваме солидарност, при положение че имаме такива големи световни конкуренти като Китай и Индия, които препускат с пълна скорост напред? Мисля, че ние в Европейския съюз трябва да бъдем много по-прагматични и да разберем каква отговорност носят нашите национални правителства.
Трудно е в днешно време да се правят съкращения. В Естония беше много трудно да се съкратят разходите на държавното управление, въпреки че сме правили това много години. В добрите години на възход ние успяхме да натрупаме резерви и не друг, а единствено правителствата на държавите-членки носят отговорността.
Ryszard Czarnecki
(PL) Г-н председател, аз представлявам Полша - държава, която може би не трябва да се тревожи за кризата, както например Унгария или Латвия, но в моята страна, въпреки правителствената пропаганда, безработицата също несъмнено нараства, а във Варшава днес имаше протестиращи корабостроители, които току-що получиха последната част от обезщетенията си за съкращаване.
Според анализ на Националната банка на Полша динамиката на рецесията в деветте държави от Централна и Източна Европа е определено по-силна, отколкото в държавите от Западна Европа. И което е по-лошо, различията между отделните държави от нашия регион са по-големи в сравнение с тези между държавите-членки от "стария" ЕС. Това отчасти е резултат не само от по-голямата стабилност на икономиките на старите 15 държави-членки, но нека кажем директно - и от по-голямата им способност да използват или дори отклоняват някои финансови инструменти, което теоретично са забранени от Европейския съюз.
Европейската комисия и г-жа Крус си затвориха очите за помощта, предоставена от Берлин на корабостроителниците в Германия, но заклеймиха Полша, че прави същото и наредиха тя да върне помощта, която Европейският съюз е отпуснал на полските корабостроителници. На практика се оказва, че някои са по-равни от другите и се прилага двоен стандарт. Френската автомобилна промишленост може да получава по-голяма държавна помощ, отколкото автомобилната промишленост на държавите от "новия" Европейски съюз. Това само увеличава диспропорциите.
Членът на Комисията говори за благотворната роля на еврото, но това сигурно беше шега. Полша не е въвела еврото, а кризата ни засегна по-слабо от Словакия, която е приела еврото и в която последствията от кризата са по-сериозни, отколкото в Полша. Аз призовавам за солидарност, за която говориха представителите на групата на Европейската народна партия (Християндемократи), но имам впечатлението, че по този въпрос членът на Комисията проявява лицемерие. В този контекст лицемерието е изключително неуместно.
Joe Higgins
(EN) Г-н председател, аз очаквах членът на Комисията Алмуния и действително г-н Verhofstadt да ни предложат може би обяснение и анализ на причините за бедствието, сполетяло повечето държави от Централна и Източна Европа в сферата на икономиката. Преди 20 години ние бяхме свидетели на героично движение на работниците в тези държави, които разбиха сталинисткия блок. За съжаление, вместо да го заместят с истински демократичен социализъм, последва реставрация на капитализма. Но именно това беше и предписанието на цялата политическа европейска капиталистическа върхушка - Европейския съюз, всички големи рекламни средства обещаваха, че капитализмът ще извести началото на изцяло нова ера за народите от Централна и Източна Европа.
Пазарът трябва да е Бог, а конкуренцията - крал. Това ни налага неолибералният дневен ред, който г-н членът на Комисията толкова много обича - приватизация на едро на обществената собственост, което всъщност е нейният грабеж, и оставяне на икономиките на тези държави на благоволението на акулите на международните финансови пазари. Ние дори създадохме специална банка, която да следи този процес, и това се оказа абсолютно бедствие. Балтийските държави са в упадък - в Латвия спадът е 18% през третото тримесечие, а безработицата достига 20%.
Какво предлагат Комисията на Европейския съюз и г-н Verhofstadt? Предписанията на Международния валутен фонд и на западноевропейските банки. Драстично орязване на жизнения стандарт на трудещите се и на публичните услуги. Вследствие на това Латвия е заплашена да затвори половината от болниците си до края на годината.
Политиките на върхушката на Европейския съюз означават кошмар за обикновените хора в тези държави - заплаха от налагане на варварски условия за обикновените хора. Така че аз бих препоръчал на жителите на Централна и Източна Европа да отхвърлят пагубните предписания на върхушката на Европейския съюз, да национализират банките си, да установят демократичен контрол върху тях, така че те да инвестират в полза на хората и техните работни места, да национализират и ренационализират основните сектори на икономиката, но този път под контрола на трудещите се, така че те да могат да планират икономиката си в полза на хората, а не да се окажат беззащитни пред акулите, корпоративна Европа и финансова Европа, която допринесе за ужасното бедствие на народите от този регион. Вие може да се смеете, г-н член на Комисията, но аз очаквам Вашия отговор.
Nikolaos Salavrakos
(EL) Г-н председател, много Ви благодаря, че ми дадохте думата, благодаря и на члена на Комисията Алмуния за изключително подробния доклад, който той представи пред Парламента. Бях особено удовлетворен от факта, че Комисията се съгласи да смекчи условията на Пакта за стабилност, отчитайки, разбира се, че строгите критерии от Маастрихт, като този за 3-те процента, са много трудно постижими във време на сериозна икономическа криза, каквато преживяваме в момента.
Бих искал преди всичко да подчертая, че в последните дни и седмици моята страна, Гърция, е атакувана от една конкретна агенция за кредитен рейтинг, консултантско дружество, относно нейната кредитоспособност. Оттук следва въпроса дали не можем сериозно да обмислим създаването на агенция на Европейския съюз, която да върши тази работа, така че да не я върши кой да е и това няма нищо общо със скрита търговска или друга конкурентна умисъл.
Искам да изкажа недоволството си от факта, че Европейският съюз помага на много трети страни в по-голяма степен, отколкото на държавите-членки. Искам също да отправя призив за солидарност, от която моята страна Гърция има нужда, за да може да се справи с проблемите си.
Илиaна Ивaнова
Благодаря, г-н Председател. Дами и господа, вярвам, че благоразумната политика срещу кризата за централноевропейските и източноевропейските държави трябва да се основава на принципа на социалната пазарна икономика, за разлика от преждеговорившия колега. Защото само силна икономика, която зачита свободата на частната собственост, върховенството на закона и личната отговорност, може да гарантира цената на устойчива социална политика, която нашето общество заслужава.
Силно вярвам, че нашите усилия и отговорност трябва да бъдат фокусирани върху няколко основни стълба. Първо - стабилни публични финанси. Притеснителен брой страни членки имат високи равнища на държавен дълг. Трябва да бъдем много внимателни и дисциплинирани и да се стремим към бюджетни дефицити не само в 3-те % граница от БВП, но да направим всичко възможно да постигнем балансирани бюджети.
В контекста на Пакта за стабилност и растеж трябва да има засилено наблюдение от Европейската комисия и Съвета по отношение на макроикономическите дисбаланси в страните членки.
Второ, трябва да подпомогнем малките и средни предприятия. Не само защото те осигуряват над 65% от заетостта в Европа, но и тъй като те са най-гъвкави и притежават динамичен потенциал за растеж, особено в период на криза.
Трето - важно е да подкрепим безработните и най-уязвими групи от нашето общество и да гарантираме адекватни инвестиции в образование, квалификация, изследвания. Последно, но най-важно като приоритет за новоприсъединилите се страни членки е разширяването на еврозоната.
Искам да помоля за подкрепата и да благодаря на колегите евродепутати, както и да призова Европейската комисия и държавите-членки за преразглеждане на позицията им относно това разширяване. Ние имаме нужда от вашето разбиране и солидарност, особено в страни като България, откъдето съм аз, която направи много за покриване на критериите от Маастрихт, има един от най-ниските бюджетни дефицити в Европейския съюз и изключително дисциплинирана фискална политика.
Колеги, вярвам, че е важно да продължим да работим с общи и координирани усилия, за да възстановим нашите икономики и да излезем от кризата по-силни отколкото преди.
Edit Herczog
(HU) Г-н председател, госпожи и господа, нека започна едноминутното си изказване, като изразя благодарността си към моите колеги от държавите в еврозоната, счели за важно да присъстват на това разискване. Именно тяхното присъствие е първият израз на солидарността.
Без да забравяме отговорността, която носи всяка държава-членка, както каза и моят колега, новите държави членки срещат общи затруднения, които определено изглеждат обективни трудности за нас. Една такава трудност е приложената процедура за двайсетгодишния присъединителен процес, която създаде сериозни икономически проблеми на тези държави, водещи до очаквания за истинска социална солидарност от страна на техните жители. Друга трудност идва от невъзможността на тези държави да се възползват от защитните механизми на еврозоната, което означава, че те бяха в много по-уязвима позиция, когато кризата ги връхлетя. На последно място е процентът на малките и средните предприятия и заетите в тях в сравнение с данните за Европейския съюз.
Като цяло аз твърдо вярвам, че за да постигнем възстановяване на икономиките на държавите от Европейския съюз и Централна и Източна Европа, ние трябва да обединим усилията си и да изпълним трите цели - заетост, финансово равновесие и икономически растеж. Считам, че пакетът от документи за малките и средните предприятия съдържа някои от тези елементи. Във всеки случай сме длъжни по някакъв начин да преодолеем финансовите трудности в сектора на малките и средните предприятия. Определено ще имаме нужда от механизмите на Европейската централна банка, за да постигнем това. Колкото по-малко е едно предприятие, толкова по-трудно стига помощта на Европейския съюз до него.
(Председателят отнема думата на оратора)
Vilja Savisaar
(ET) Г-н председател, преди всичко аз искам да привлека вниманието ви към трите балтийски страни, чието положение е може би най-сериозното от всички в региона. Ето някои примери. Икономическото производство на Естония е спаднало с над 15%, докато средната стойност за Европейския съюз е -4,1%. В нито една европейска държава, с изключение на трите балтийски републики, не е отчетен спад на производството с повече от 10%. Безработицата и в трите балтийски държави се е покачила досега с повече от 15%.
Много се надявам, че предложенията на Алианса на либералите и демократите за Европа за съживяване на икономиката и подобряване на финансовото състояние ще получат действително внимание и отзив от страна на Комисията. Миналата година Естония трябваше да съкрати три пъти бюджета си и да свие разходите в публичния сектор, а по-нататъшни рестрикции ще отежнят допълнително сериозното социално положение. Искрено се надявам, че Естония ще се присъедини към еврозоната на 1 януари 2011 г., за да се създадат условия за икономически растеж и решаване на финансовите трудности.
Paul Rübig
(DE) Г-н председател, г-н член на Комисията, госпожи и господа, намираме се в разгара на финансова и икономическа криза и аз считам, че ликвидността е най-важният фактор по време на криза не само за банките и предприятията, но, по-конкретно, за работниците. Разбира се, кредитоспособността винаги е била необходимо условие за ликвидността и затова обсъждането на кредитоспособността на предприятията, банките и служителите е от особена важност.
Разбира се, кредитоспособността се основава на приходите, независимо дали става въпрос за служител, дружество или банка. Ако не получавате приходи, разбира се, нямате кредитоспособност и ликвидност и оттук започва негативната спирала.
Поради тази причина е изключително важно да гарантираме, че в бъдеще няма да се налагат допълнителни данъци върху търговията със стоки. Вместо това следва да обсъдим възможността как можем да обложим с данък изцяло финансовите сделки, които не са свързани с услуги или с търговията на стоки. Налогът може да бъде използван, за да се рефинансират банките и националните бюджети и това да бъде основа за създаване на нови работни места.
В действителност безработицата е напълно неприемлива. В края на краищата тя е основният фактор за възникването на финансовата и икономическата криза.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Според Договора от Лисабон икономиката на Европейския съюз е социална пазарна икономика. Основната ни грижа трябва да бъде създаването на нови работни места, намаляването на безработицата и излизането от икономическата криза. Държавите-членки от Югоизточна Европа са изправени пред огромни дефицити. Те трябва да стимулират създаването на нови работни места, поддържайки в същото време дългосрочна, устойчива фискална политика. Основните приоритети за тези държави-членки остават образованието, здравеопазването, селското стопанство, развитието на транспорта и енергийната инфраструктура. Важно е размерът на селскостопанските субсидии в тези държави-членки да е еднакъв с този в по-старите държави-членки. Предложената от Европейския съюз за период от пет години помощ за платежния баланс може да бъде предоставена, ако държавите бенефициенти се ангажират да реформират системите си за данъци и мита или ако вземат съответните мерки за засилване на административния си капацитет, за да увеличат и усвоят в максимална степен европейските фондове. Тези държави-членки се нуждаят и от подкрепа за модернизирането на силно замърсяващия околната среда промишлен сектор, за да намалят емисиите на вредни газове, но в същото време да запазят работните места и осигурят икономически растеж. На последно място, бих искала да добавя, че, по мое мнение, подкрепата за тези държави-членки изисква политиката на сближаване за периода 2014-2020 г. да продължи да подпомага европейските региони, които са по-слабо развити в икономическо отношение.
Diogo Feio
(PT) Г-н председател, бих искал в началото да поздравя организаторите на разискването, защото наистина е много важно да обсъдим положението в икономически по-слабите държави и тези извън еврозоната. Това е особено важно във време, когато обсъждаме стратегии за излизане от кризата, когато трябва да имаме предвид различното положение, в което се намират отделните държави. Икономическата обстановка е тежка за много държави от Източна и Централна Европа, но и много икономики от Западна Европа, които са част от еврозоната, започват да изпитват трудности. Моята държава, Португалия, е пример за това. Стратегията трябва да вземе под внимание различните ситуации, в които се намират отделните държави.
Можем да поемем в няколко посоки. Изключително важно е да имаме подходяща парична и бюджетна политика, ако е възможно, такава, която в огромна степен се определя от политически критерии, отчитащи нуждата от ликвидност на дружествата и малките и средните предприятия, която не създава и поддържа препятствия, които са много трудни за преодоляване от страните извън еврозоната, и която упражнява натиск върху националните правителства за осъществяване на необходимите средно- и дългосрочни реформи. В заключение, трябва да преминем от думи към дела. Сближаването ни трябва да бъде ефективно.
Elena Băsescu
(RO) Благодарение на успешното изпълнение на Европейския план за икономическо възстановяване през следващата 2010 г. ние ще отбележим слабо подобрение в държавите-членки на Европейския съюз.
Държавите от Централна и Източна Европа бяха засегнати по различен начин от икономическата криза. От една страна, Полша отбеляза лек икономически растеж, като по този начин избегна кризата, докато Румъния и Унгария бяха много сериозно засегнати от икономическата криза.
Тази година Румъния беше изправена пред безпрецедентна икономическа криза, която се изостри от сериозната политическа нестабилност, предизвикана от социалистите, които искаха да напуснат правителството с предизборни цели във връзка с предстоящите президентски избори. Те трябваше да се състоят едва след два месеца. Напускането на социалистите и внесеният в парламента вот на недоверие остави Румъния два месеца с временно правителство с ограничени правомощия, което не можа да финализира и приеме проектобюджета в парламента.
В резултат на това Международният валутен фонд отложи отпускането на третия транш от кредита, възлизащ на 1,5 млрд. евро. Швейцарското правителство обаче реши да ни отпусне безвъзмезден заем от приблизително 120 млн. евро. Моята страна отчете отрицателен икономически растеж от 8% и безработица с 2 пункта под средното ниво за Европейския съюз. В бъдеще Европейският съюз ще изисква стратегия, насочена към отдръпване на правителствата от подпомагане на националните икономики. Това обаче няма да е възможно в Румъния до 2010 г., тъй като подписаното споразумение с МВФ не ни позволява да направим това.
Petru Constantin Luhan
(RO) Съгласен съм с пословицата, че ако се връщаш от риболов и срещнеш някого по пътя, трябва да го научиш да лови риба, вместо да му дадеш уловена риба. Ние обаче трябва да осъзнаем, че е необходимо да ги научим на това. Тук имам предвид новоприсъединилите се към Европейския съюз държави, които все още трябва да се учат. И все пак, те не могат да се научат сами. Ние трябва да им дадем и финансовите ресурси, за да го направят. Лично аз считам, че здравата икономика е изградена основно от средните предприятия. Следователно икономическата, социалната и териториалната политика на сближаване трябва да бъде насочена предимно към разпределяне на европейските кохезионни фондове за тези предприятия. Също така бих искал да добавя, че икономическата, социалната и териториалната политика на сближаване на Европейския съюз напоследък беше пренебрегвана, що се отнася до определянето на приоритетите на Съюза.
(Председателят отнема думата на оратора)
Victor Boştinaru
(RO) Докато слушах г-жа Băsescu, не можах да се въздържа да не възкликна: "O, les pauvres! Каква свещена простота в Европейския парламент."
Ако се върнем към по-сериозните въпроси, икономическият спад в държавите от Централна Европа достигна драстични размери. Различията между тях и богатите западноевропейски държави се задълбочават. Освен това способността им да генерират икономически и финансови стимули остава на изключително ниско равнище. Аз бих искал да привлека вниманието на Европейската комисия към факта, че в резултат на социалните разходи, значителното нарастване на безработицата и зашеметяващите бюджетни съкращения възможностите на тези държави да осигуряват съфинансиране за проектите с европейско финансиране също намаляват. Всички тези фактори могат да обрекат държавите от Централна Европа на...
(Председателят отнема думата на оратора)
Lajos Bokros
(ES) Бих искал да задам няколко много прости въпроса на г-н Алмуния, избягвайки затрудненията на превода. Какво мислите за изменението на критериите на Договора от Маастрих, включвайки може би един нов критерий, свързан с платежния баланс - максимален лимит за дефицита по текущата сметка и външния дълг?
Какво мислите за валутната политика? По-добре ли е да се поддържа фиксиран или плаващ валутен курс по време на рецесията?
Също така по отношение на държавите, въвели еврото, без да са членове на Европейския съюз, дали това е предимство или недостатък за тях при преговорите за поемане на отговорностите, свързани с еврозоната, в бъдеще?
Csaba Sógor
(HU) Г-н председател, грипът поваля онези, които са по-слаби. Ето защо държавите от Централна и Източна Европа се нуждаят не само от ваксина, но и от имуностимулатори. Вие знаете за какво говоря. Смяната на режима също следва да се подкрепи, а не само икономиката, въпреки че тя също следва да се подпомогне, разбира се. Причината е, че в голям брой държави от Централна и Източна Европа икономиката, медиите и политиката все още са в ръцете на онези, които систематично съсипваха този регион през последните 40 години.
Ето защо ние следва да подкрепим това, което наричаме европейски ценности, така че вместо тях една държава да не подлага на обсъждане в Европа на многоезичието необходимостта от закон за езика, а друга да не се стреми да вмъкне колективната вина просто като бележка под линия в Договора. Поради това страните от Централна и Източна Европа се нуждаят от...
(Председателят отнема думата на оратора)
Zigmantas Balčytis
(LT) Благодаря ви, г-н председател, г-н член на Комисията, на някакъв етап през 2006 г. ние, литовците, всъщност се опитахме да въведем еврото, но, за жалост, не изпълнихме критериите с една стотна. Въпреки това аз действително искам да Ви благодаря, г-н член на Комисията, за предходния мандат, за свършената работа и за отличното сътрудничество.
Що се отнася до днешния проблем, аз наистина смятам, че условията са се променили и имаше някои действително добри предложения за преглед по някои въпроси. В никакъв случай не предлагам критериите от Маастрихт вместо изключително елементарните изисквания, които ще дадат възможност на всяка държава да регулира цените. Това са различните валутни механизми и много други въпроси.
Аз бих искал Европейската комисия да вземе това предложение под внимание и да благодаря на г-н Verhofstadt, който предложи в бъдеще да имаме възможност да седнем и спокойно да обсъдим начините за подпомагане на държавите от Източна Европа, балтийските държави, тъй като безработицата действително...
(Председателят отнема думата на оратора)
Хоакин Алмуния
Г-н председател, много благодаря на г-н Verhofstadt, който инициира това разискване, и на всички, които се изказаха. Много съм ви благодарен за мненията и идеите.
Позволете ми да започна с една фраза, използвана от г-н Verhofstadt. Той каза, че фактът, че има държави в Централна и Източна Европа, които не са част от еврозоната, означава, че има "rideau de fer" (желязна завеса). Аз не съм съгласен, защото някои от държавите в Централна и Източна Европа, които все още не са в еврозоната, са в изключително трудно икономическо положение, но има и други, чието икономическо състояние не е много по-тежко от това на държавите с по-зрели и по-развити икономики. Последните са членки на Европейския съюз от по-дълго време, получавали са финансиране от Европейската инвестиционна банка и структурните фондове много по-дълго време и са част от еврозоната, а имат еднакво сериозни или понякога по-сериозни проблеми от много от икономиките на държавите от Централна и Източна Европа.
Така че проблемът не е желязната завеса, която не съществува от 20 години, и не са инструментите на Европейския съюз, които не са използвани в този регион, защото те всъщност са използвани, както казах в първото ми изказване. Някои от вас намекнаха за това, други, изглежда, не са наясно с факта, че тези инструменти се използват в много по-голяма степен, отколкото можехме да си представим през 2007 г., когато започна кризата.
При цялото ми уважение проблемът не е в това, как се тълкуват критериите за влизане в еврозоната, и ние сме разисквали въпроса много пъти в Парламента. Това не е проблемът. Имаше отправена критика в Парламента от онези, които навремето решиха да позволят на някои настоящи членки на еврозоната да влязат в нея, без да бъде много ясно дали покриват условията. Това, на което ставаме свидетели сега, е, че икономиките, които не са добре подготвени да се справят с криза като сегашната, страдат най-много, независимо от това дали са в еврозоната или извън нея. Това е проблемът, с който трябва да се заемем.
Трябва ли да си сътрудничим по-активно? Разбира се, че трябва. Трябва ли да заздравим европейските инструменти? Разбира се, че трябва. Комисията иска точно това от Съвета и Парламента. Парламентът също иска това от Комисията и моята молба към Парламента е да поиска това от Съвета, защото предложението на Комисията Европейският социален фонд да бъде 100% финансиран с европейски средства през 2009 г. и 2010 г. в държавите, които използват средствата на фонда, не беше прието от Съвета. Ще бъда много благодарен, ако предадете това на Съвета.
(FR) Това е последният път, когато присъствам тук в качеството си на член на Комисията, отговарящ за икономическите и паричните въпроси, и искам да изразя вашата позиция, която е и моя, пред Съвета ЕКОФИН. Действително аз считам, че е важно във време като днешното да се използват структурните фондове и кохезионния фонд по различен от предвидения за нормални обстоятелства начин. Ще продължа изказването на родния си език.
(ES) Съгласен съм. Съгласен съм с много от идеите в шестте точки, които г-н Verhofstadt спомена и които включи в писмо до председателя на Европейската комисия и до президента на Европейската инвестиционна банка. Ние сме на едно мнение в много отношения. В много отношения ние вече работим в съответствие с точките, които той изработи. Аз ги цитирах, когато говорих първия път.
Да мислим обаче, че използвайки европейските инструменти, е възможно да избегнем необходимостта от трудни корекции, за да се справим с последствията от рецесия като настоящата, показва, че не си даваме сметка колко дълбока е рецесията, в която се намираме, независимо дали сме в еврозоната или извън нея, в Централна и Източна Европа или в Западна Европа. Сериозността на рецесията е такава, че можем да си представим как Ирландия например предприе изключително трудни корекции не защото Международният валутен фонд нареди или защото това беше наложено от някого в Брюксел, а защото ирландските органи счетоха, че това е най-добрият начин да приспособят икономиката си възможно най-бързо и да продължат напред със същия устрем, който имаха преди кризата.
Социалните последствия от корекциите ни засягат, засягат и мен лично в еднаква или дори в по-голяма степен, в каквато засягат и Парламента. Мога да ви кажа, тъй като това е публична тайна, че използвайки механизма на платежния баланс, Комисията е намалила много от корекциите, предложени от правителствата на държавите, които използват тези ресурси. Ние ще продължим да правим това. Също така опитахме, доколкото е възможно, да запазим размера на средствата в националните бюджети, за да можем съвместно да финансираме европейските фондове, тъй като в противен случай съкращаването на инвестиционните разходи, които би трябвало да се използват за съвместно финансиране на европейските фондове, би имало изключително отрицателни последствия в тези държави.
И все пак, ние виждаме положителни признаци, което също е много важно да се каже по време на подобно разискване. Ние нямаше да можем да кажем това по време на разискването през октомври 2008 г. През декември 2009 г. трябва да се каже, че съществуват положителни признаци, че започваме да виждаме светлина в края на тунела, включително в държавите, засегнати най-силно от кризата - Латвия, Литва, Естония и Ирландия.
Все още се наблюдава голяма несигурност и препятствията пред нас са много сериозни, но има светлина в края на тунела.
И така, когато преодолеем рецесията, ще започнем ли отново да правим това, което правехме, преди да се появи тя? Наистина се надявам, че не! И тъй като това е последното ми изказване на икономическа тема в Парламента в качеството ми на член на Комисията, отговарящ за икономическите и паричните въпроси, позволете ми да ви представя пет точки, които не са сред шестте точки, споменати от г-н Verhofstadt, и които трябва да обсъдим.
Първо, от гледна точка на нашия опит с кризата държавите от Централна и Източна Европа се нуждаят от значително по-балансиран модел за растеж. Те не могат да разчитат единствено и изключително на финансиране от чуждестранни инвестиции. Много от вас говориха за малките и средните предприятия и аз съм съгласен. Тези държави също не могат да разчитат единствено и изключително или почти изключително на чуждестранните банки, защото, когато става въпрос за надзор върху действията на финансовата система, е много трудно да имаме надзорни органи и финансова политика, които обслужват интересите на дадената страна, ако на практика всички банки не са местни и вземат стратегически решения въз основа на интересите на държавите си на произход. Въпреки това трябва да кажем също, че чуждестранните банки в тези държави се ръководят удивително добре, както вече казах.
Трябва да увеличим лихвения процент на финансирането от структурните фондове. С оглед на настоящата финансова перспектива ние предложихме огромен размер средства за одобряване от ваша страна, като те могат да се отпуснат чрез структурните фондове по време на сегашния период на финансова перспектива. В много случаи държавите не съумяват да усвоят тези средства и все още има поле за действие, като в някои държави те възлизат на 4% от годишния БВП. 4% от годишния БВП и тези пари не се използват адекватно.
Трябва да осигурим много по-голяма подкрепа за интегрирането на инфраструктурите и да продължим да обсъждаме начина на постигането му. Има затруднения в някои части на региона, които все още не са преодолени чрез инфраструктури, които да интегрират в достатъчна степен икономическите и производствените структури в Западна Европа.
И накрая, в социално отношение последствията от кризата се усещат по-силно в държавите, които нямат необходимата система за социална закрила или социалноосигурителна система. Това е така отчасти, защото нямат достатъчно добро ниво на растеж, доход или благосъстояние, но това е донякъде така и защото, трябва да се каже, в годините преди кризата в някои от тези държави данъчната политика е била основана на принципа "по-малко - по-добре" и когато са били необходими пари, за да се финансират публични дейности, те са липсвали, защото не е имало приходи. Този въпрос също трябва да се вземе под внимание в бъдеще.
Председател
Разискването приключи.
Писмени изявления (член 149)
Elena Oana Antonescu  
Днес, когато цяла Европа продължава да е под въздействието на световната икономическа криза, държавите от Централна и Източна Европа усещат по-силно това въздействие поради съществуващите различия в икономическото развитие между старите държави-членки и държавите, приети през последния кръг на присъединяване. Икономическата криза увеличава различията, като оказва допълнителен натиск върху правителствата на тези държави, които трябва да се справят с влошените макроикономически условия, социалните последици на кризата, като в същото време трябва да решават проблеми, произтичащи от уязвимостта на финансовата система и устойчивостта на общественото здравеопазване и социалноосигурителните системи. Вземайки предвид тези икономически и социалнополитически ограничения, аз се надявам, че Комисията ще приеме добре конструиран план, насочен към конкретните проблеми на региона. Това следва да е план, който подкрепя усилията на тези държави да поддържат икономическо и социално равновесие. Държавите от Централна и Източна Европа са получили кредити от МВФ, Световната банка и Европейския съюз в стремежа си да превъзмогнат вътрешните си проблеми. Финансовите средства обаче не се доставят достатъчно бързо, за да подкрепят мерките, предприети от правителствата. Ето защо аз призовавам тези средства да се предоставят на разположение на държавите по-бързо, като се приеме план в подкрепа на икономиките в региона.
Sebastian Valentin Bodu  
Румъния и България изпитват в максимално силно влиянието на световната икономическа рецесия, която завладя двете държави, които последни се присъединиха към Европейския съюз, на фона на различията с развитите икономики на другите държави-членки. Според извършеното наскоро проучване на Евробарометър населението на двете държави заявява, че е загрижено в изключително голяма степен относно икономическия път на развитие на тяхната страна, както и относно начина, по който кризата засяга всеки един от гражданите. В допълнение на заключенията на проучването на Европбарометъра влиянието на кризата в средата на зимата проявява признаци на влошаване. Националните правителства имат задължението да приемат най-ефективните мерки, които да им позволят да преживеят зимата, без да се наблюдават драстични социални последствия. Международният валутен фонд и Европейската комисия участват в подпомагането на Румъния и България както финансово, така и чрез предоставяне на експертна помощ, определяйки някои макроикономически показатели. По-голямото участие на Европейската комисия в стабилизирането на румънската и българската икономика ще има благоприятно влияние в целия Европейски съюз, който не може да позволи никакви големи дисбаланси в дадения момент. Всички държави-членки на Европейския съюз са засегнати в различен аспект от кризата. Очевидно е обаче, че новите държави-членки преживяват по-трудни времена в сравнение с добре регулираните икономики на старите държави-членки. Солидарността е една от основните ценности на Европейския съюз и икономическата рецесия е подходящ момент, за да я демонстрираме.
András Gyürk
В началото на годината ние с удовлетворение отбелязахме, че повече от 3 млрд. евро бяха отделени за подобрения в енергетиката като част от приетия по това време пакет за икономическо стимулиране. Европейската комисия правилно потвърди, че е необходима подкрепа за създаването на алтернативни маршрути за доставка и за взаимното свързване на енергийните мрежи. Удовлетворението ни обаче е смесено с известно разочарование. Ако разгледаме конкретните суми за подпомагане, можем да видим, че пакетът пренебрегва Централна и Източна Европа - регионът, който е най-уязвим от гледна точка на енергийните доставки. Френско-белгийската газова връзка получава по-голяма подкрепа от енергийните връзки в Централна и Източна Европа. Докато френско-белгийската връзка е седмата, която ще допълни съществуващите шест връзки, в новите държави-членки такъв вид връзки много често липсват. Освен това ние не сме доволни, че подобренията на енергийната ефективност са изобщо пропуснати в пакета за подпомагане. Именно това обаче е областта, в която може най-лесно да се постигне целта на пакета, а именно създаване на работни места. Поради споменатите недостатъци ние считаме, че две неща са от първостепенно значение. Първо, бъдещите планове за подпомагане следва да са насочени към онези региони, в които инвестициите в енергетиката имат най-голяма добавена стойност. Второ, енергийната ефективност, която често се споменава в определени кръгове на Европейския съюз, не бива да се пропуска, когато се вземат бюджетни решения в бъдеще, особено ако се има предвид, че по-ефективното използване на енергията може да доведе до абсолютно поразителни резултати в краткосрочен план.
Tunne Kelam  
Поздравявам Комисията за усилията, насочени към подпомагане на европейските икономики. Фактът, че Европейският съюз предприема мерки за крайно нуждаещите се препотвърждава и гарантира, че ние ще излезем от икономическата криза по-силни от всякога. Аз бих искал да подчертая значението за пазара на труда, което има премахването на всички съществуващи бариери за икономиката, търговията и свободното движение. Осъществяването на интеграцията на европейския общ пазар трябва да бъде основната цел в краткосрочна перспектива. Единствено това ни помага ефективно да се борим с бъдещи кризи. Един от най-силните стимули на Европейския съюз е включването в еврозоната. Еврото е важен стимул за инвестиции и икономически растеж, намалявайки уязвимостта. Аз искрено се надявам, че моята държава Естония ще успее да изпълни критериите, необходими за присъединяване към еврозоната. Естония е сред страните с най-малък външен дълг в Европа и успя да задели достатъчно резерви по време на икономическия подем, за да може сега да посрещне кризата със собствени ресурси. Освен това аз съм убеден, че текущите средства от европейските фондове и перспективите за скорошно присъединяване към еврозоната ще ни позволят да намалим безработицата ефективно през следващата година.
Wojciech Michał Olejniczak  
Госпожи и господа, повече от година след невероятния шок за американското общество след 11 септември, след обявяването на фалита на "Лемън Брадърс" (Lehman Brothers) ние сме по-мъдри в резултат на натрупания опит. Това, което се случи през последните 12 месеца, е ясно доказателство за погрешните допускания на нео-либералната политика и наред със събитията от 11 септември ни убеждава да погледнем света по различен начин. Икономическата криза засегна практически всички части на света, но за мен е най-важно, че тя засегна милиони европейци. Публикуваният преди няколко дни доклад на Световната банка не оставя съмнение, че държавите-членки в Източна Европа се нуждаят от помощ, и то не само в областта на вътрешните работи. Ако кризата може да доведе до бедност 11 милиона жители на Източна Европа и Централна Азия, като още 23 милиона могат да се окажат в това положение до края на 2010 г., то ние по никакъв начин не можем да останем безучастни. Финансовата помощ е от съществено значение, наред с интелектуалната, тъй като могат да създадат подходящи социални програми за страните, които изпитват в най-голяма степен влиянието на кризата. По време на предишни кризи семействата имаха възможност да оцеляват, като емигрираха или работеха на няколко места. Днешната криза има глобално измерение, което прави такова решение невъзможно. Ако не искаме да видим задълбочаване на последствията от преди една година, следва да мобилизираме значително повече европейски средства, да направим наша цел насърчаването на заетостта и да задълбочим международното сътрудничество. Всички тези действия следва да са насочени към едно нещо - социалната политика.
Czesław Adam Siekierski  
Държавите от Централна и Източна Европа изпитаха въздействието на икономическата криза изключително силно. През миналата година се наблюдаваха влошаващи се икономически показатели в много страни, и то не само в нашия регион. Следва обаче да се подчертае, че различните държави се справяха с кризата с различна степен на успех. Безспорният лидер с най-добри резултати от държавите в региона е Полша. Както г-н Алмуния призна по време на разискването, Полша е единствената държава, успяла да избегне рецесията и да поддържа положителна динамика на растежа по време на кризата. Въпреки че икономическото положение в региона бавно се стабилизира, струва си да помислим какви мерки следва да се вземат, за да се възстанови икономическият растеж и да се избегнат подобни сътресения в бъдеще. В краткосрочен план правителствата на засегнатите държави следва да приемат по-решителни стратегии за справяне с кризата. Те трябва да балансират бюджетните си разходи, активно да се борят срещу безработицата и социалното изключване и да създадат условия за развитието на предприятията, от една страна, и за увеличаване на търсенето, от друга. Еднакво важна, наред с дейността на национално равнище, е и външната помощ. Европейските и международните финансови институции следва да създадат специална кредитна линия за малките и средните предприятия и за подкрепа на инфраструктурните проекти. Тези мерки със сигурност биха довели до растеж на заетостта и подобряване на социалните условия. В дългосрочен план най-доброто решение би било влизането в еврозоната и създаването на условия за балансиран и устойчив растеж.
Csaba Sándor Tabajdi  
През последната година битката срещу кризата се водеше основно на равнище на държавите-членки, като бяха използвани инструменти на държавите-членки. Когато ставаше въпрос за икономическо развитие, помощ за дружествата и запазване на работните места, държавите-членки обмисляха да предприемат действия основно на национално вместо на равнище на Европейски съюз. В някои случаи липсваше дори минималното очаквано ниво на координираност, съгласие и сътрудничество. Старите държави-членки с техните по-силни икономики и съответно по-голяма възможност за маневриране в бюджетно отношение сформираха пакети от мерки, които първоначално бяха насочени към вътрешния пазар, и в много случаи бяха използвани протекционистични инструменти, изкривяващи конкуренцията. Ярък пример за това е подкрепата, предложена от френския президент Никола Саркози за компанията "Пежо", като беше поставено условие за запазване на работните места във Франция, като в същото време трябваше да се направят съкращения в най-ефективния завод на "Пежо" - този в Словения.
Подобна дискриминация може да бъде забелязана и във финансовия сектор в Централна Европа и Балтийския регион, тъй като западноевропейските дружества майки продължават и до днес да отклоняват към себе си печалбата, натрупана от дъщерните им дружества, работещи в този регион. Кредитният срив има особено силно въздействие върху сектора на малките и средните предприятия, който осигурява по-голямата част от работните места, а сега съкращава огромно количество служители в резултат на свиването на износа и намаляването на възможностите за развитие. Това означава, че икономическата криза неминуемо се превръща в криза на заетостта и социална криза. Ето защо аз се обръщам още веднъж към правителствата на държавите от ЕС-15 да положат максимални усилия за блокиране на протекционистичните мерки и да се обявят срещу поведението на местните банки, в резултат на което се нарушават принципите на вътрешния пазар.
Iuliu Winkler
в писмена форма. - (HU) Световната икономическа криза оказва различно въздействие върху отделните държави-членки на Европейския съюз. Новите държави-членки от Централна и Източна Европа се оказаха най-уязвими. Реалността показа, че държавите-членки не са равностойни в достъпа си да инструментите, съдържащи се в Европейския план за икономическо възстановяване. Ние забелязахме също, че държавите-членки от еврозоната се ползват с най-добрата защита срещу кризата. Не е съвпадение, че последиците от кризата се усещат по-силно в държавите, които не се възползват от инструментите за възстановяване и не са част от еврозоната. Влизането в сила на Договора от Лисабон отбеляза края на периода на институционални реформи в Европейския съюз.
Сега са нужни съвместни усилия за задълбочаване на сближаването в Европейския съюз. Това е жизненоважно условие, за да може Европейският съюз да излезе от кризата възстановен в ролята на участник на световната сцена с решаващо значение. Въздействието на социалната и свързаната със заетостта криза ще се почувства най-силно през 2010 г. Новите държави-членки определено ще бъдат основните потърпевши. Това, от което имаме нужда, е план за икономическо възстановяване, който действително ще бъде еднакво достъпен за всички държави-членки. Освен това условията за присъединяване към еврозоната трябва да станат по-гъвкави. Тези безусловни мерки ще допринесат за създаването на една силна Европа, като я превърнат в общност от половин милиард граждани, изповядващи еднакви ценности и водени от еднакви идеи.
