Maailman nälkäongelma ja köyhimpien maiden kanssa käytävän kaupan esteiden poistaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma maailman nälkäongelmasta ja köyhimpien maiden kanssa käytävän kaupan esteiden poistamisesta.

Ferrer (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, mielestäni on hyvin valitettavaa, ettei komission jäsen ole paikalla. Olisi ehkä järkevää muuttaa järjestelyjä siten, että hän voi itse lukea hyväksyttävänä olevan tekstin. Hänen pitäisi käydä läpi seikat, joista yhteisessä päätöslauselmassa on päästy yksimielisyyteen. Silloin voisimme todella keskustella sisällöstä eikä vain sen muotoilusta. 
Olemme varmasti kaikki samaa mieltä siitä, että maailman nälkäongelma on hirvittävä vitsaus ja häpeäksi kaikille, jotka voisivat sen estää. Luvut puhuvat puolestaan. Tiedämme kaikki, miten hälyttäviä tilastot ovat. Ne ovat mielestäni kuitenkin toistamisen arvoiset. Rohkenen sanoa, että kuulumme niihin harvoihin onnekkaisiin, jotka saavat elää mukavasti vauraassa yhteiskunnassa. Samaan aikaan 900 ihmistä kuolee nälkään joka tunti. Lisäksi aliravitsemuksesta kärsii 800 miljoonaa ihmistä, joista 300 miljoonaa on lapsia. 
Vielä pahempaa on, että luvut pysyvät sitkeästi korkeina ja olemme valovuosien päässä tavoitteestamme vähentää aliravittujen ihmisten määrä puoleen vuoteen 2015 mennessä. Näin päätettiin maailman elintarvikehuippukokouksessa vuonna 1996, ja tavoite vahvistettiin YK:n vuosituhatjulistuksessa. Tavoite ei ole järin kunnianhimoinen. Siitä huolimatta on epätodennäköistä, että se saavutetaan, vaikka monet maat ovat ryhtyneet määrätietoisiin toimiin köyhyyden vähentämiseksi ja elintarviketurvan parantamiseksi. 
Nykyinen asiaintila näiden tilastojen valossa osoittaa vääjäämättä, että sanojen ja korkealentoisten julistusten aika on jäänyt kauas taakse erityisesti, jos otetaan huomioon myös aliravitsemuksen seuraukset ja niiden kehitystä hidastava vaikutus kyseisissä maissa. Nälkä ei voi odottaa. On tullut aika ottaa ratkaiseva askel ja laatia tämän vitsauksen voittamiseksi tarvittava strategia. Jos haluamme poistaa maailman nälkäongelman rakenteelliset syyt, meidän on puututtava sen varsinaiseen ytimeen. 
Jotta voidaan puuttua ongelman ytimeen ja saada aikaan pysyvämpi ratkaisu, on humanitaarisesta kehityksestä tehtävä ensisijainen tavoite. Lähestymistavan on oltava kaksitahoinen. Lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä on keskityttävä elintarviketurvaan ja "ruokasuvereniteettiin", eli maiden oikeuteen taata kansalaisilleen ruoka kuten parhaaksi näkevät. Niiden avulla voidaan ratkaisevasti lievittää nykyistä nälkäongelmaa. Pidemmällä tähtäimellä on edistettävä vähemmän kehittyneiden maiden kestävää kasvua. 
Kaksitahoisen lähestymistavan tavoitteena olisi sellaisten sosiaalisten, poliittisten ja taloudellisten puitteiden rakentaminen, joiden avulla asianomaiset maat voivat poistaa köyhyyden ja lähteä kehityksen tielle. Nälän ja jälkeenjääneisyyden syyt ovat moninaiset, ja kaksitahoisen tavoitteen saavuttamiseksi tarvitaan siksi laaja kirjo parannuskeinoja. Kaikkiin nälkäongelman syihin on puututtava. 
Luonnonkatastrofit, kuivuus, tulvat ja aavikoituminen ovat vain muutamia nälän aiheuttajia. Muita syitä ovat aseelliset konfliktit, siviililevottomuudet, poliittinen, sosiaalinen ja taloudellinen kuohunta, yli maanosien ulottuva aids-epidemia ja köyhimpien maiden ulkomaanvelka.
On kaksi menettelytapaa. Yhtäältä on ruokasuvereniteetin saavuttamiseksi välttämätöntä edistää kestävien ja monimuotoisten viljalajien pienimuotoista viljelyä. Tämä mainitaan yhteisessä päätöslauselmassa, jonka uskomme tulevan hyväksytyksi tässä täysistunnossa. On myös ryhdyttävä kiireellisiin toimiin, jotta varmistetaan toimivien paikallisten jakeluverkostojen perustaminen, maan ja veden saanti sekä ulkomaanvelkojen anteeksi antaminen.
Köyhyyden vähentämiseksi ja kehityksen alkuun saattamiseksi on painopistealueeksi otettava koulutus. Tarkoitan tällä koulutusta kaikille, myös tytöille. Tytöt jäävät helposti ja kuin luonnostaan opetusalan ohjelmien ulkopuolelle, ja siten heille ei myöskään suoda mahdollisuutta osallistua maansa kehittämiseen. Osana koulutuksen kehittämistä pitäisi myös lisätä teknologisia valmiuksia, joilla tarkoitan ennen kaikkea tuotantokapasiteettia. On tehostettava köyhyyteen liittyvien sairauksien ja erityisesti aidsin torjuntaa. Itse asiassa tarkoitan kaikkia toimia, joilla pyritään edistämään hyvää hallintotapaa ja oikeusvaltiota. Kuten päätöslauselmassamme todetaan, uskon myös olevan erityisen tärkeää helpottaa tasapuolisiin ehtoihin perustuvaa ja vastavuoroista pääsyä markkinoille. Kauppaa vääristävistä toimenpiteistä olisi vähitellen päästävä eroon. Tarkemmin sanoen, ja kuten päätöslauselmassakin todetaan, olisi maataloustuet mielestäni poistettava Dohassa tehtyjen sopimusten mukaisesti. En viittaa pelkästään Euroopan unioniin, sillä pääseväthän vähemmän kehittyneet maat helpoimmin juuri unionin markkinoille. Mielessäni on koko kansainvälinen yhteisö ja erityisesti vauraammat teollistuneet maat. 
Jos haluamme saattaa vähemmän kehittyneet maat kehityksen alkuun nälän poistamiseksi, emme voi jättää näitä toimenpiteitä tekemättä. Ne ovat välttämättömiä, ja niihin on ryhdyttävä. Vaakalaudalla on rauha - sekä yhteiskunnallisessa että kansainvälisessä mielessä.

Veltroni (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, täällä ei ole ketään, joka ei ymmärtäisi maailman jakautuneen kahtia ja kuilun erottavan ruokaa saavat nälkäisistä, luku- ja kirjoitustaitoiset lukutaidottomista, terveydenhoitoon oikeutetut niistä, joilla ei ole siihen mahdollisuutta. Asiasta on laadittu lukemattomia tilastollisia raportteja. Näistä uusimmassa, Maailman elintarvikeohjelman (WFP) raportissa varoitetaan, että 38 miljoonaa ihmistä todennäköisesti kuolee lähikuukausina ruoan, juomaveden ja lääkkeiden puutteeseen. Silti meidän on avoimesti myönnettävä, että kansainvälinen yhteisö ei vielä tee tarpeeksi. Asia ei ole asialistallamme keskeisessä asemassa, vaikka sen pitäisi olla. Kansainvälinen valuuttarahasto, Maailmanpankki ja G8-maat eivät pidä sitä toimiensa pääkriteerinä. Jollemme muuta lähestymistapaamme ja nopeuta toimintaamme, jollemme onnistu säätelemään globalisaatioprosesseja ympäristön ja sosiaalisen kestävyyden mukaisesti, tulevaisuuden historioitsijat tuomitsevat sivilisaatiomme ankarasti tästä epäonnistumisesta.
Tarkastelkaamme köyhyyteen liittyviä sairauksia: malariaa ja tuberkuloosia. Tarkastelkaamme aidsia, vitsausta, joka on jo vaatinut 25 miljoonaa uhria. Muistakaamme niitä 14 000 ihmistä, jotka saavat hiv-tartunnan eri puolilla maailmaa joka päivä. Sairauksien ehkäisy on välttämätöntä, mutta se ei riitä. Tulevaisuudessa on vaikeaa keksiä verukkeita sille, että jätimme hoitamatta 95 prosenttia aidsiin sairastuneista. Se vaikuttaa silloin todelliselta rikokselta, kun ottaa huomioon, että nykylääketieteen avulla aids voidaan monissa tapauksissa muuttaa kuolemaan johtavasta sairaudesta krooniseksi tilaksi ja erityisesti pienentää riskiä sairauden siirtymisestä äidiltä lapselle. Siksi Euroopan unionin on aktiivisesti painostettava Yhdysvaltoja sellaisen sopimuksen aikaan saamiseksi vihdoinkin, jonka perusteella teollis- ja tekijänoikeudet ja patentoitavuus eivät koske lääkkeitä, jotka vapaasti käytettyinä voivat pelastaa miljoonien ihmisten hengen. Tämä liittyisi aikomukseen antaa lupaus suuremmasta taloudellisesta avusta sekä tähän asetusehdotukseen, jonka toivomme tulevan hyväksytyksi viivytyksettä ensimmäisessä käsittelyssä. 
Päätös myöntää vähemmän kehittyneistä maista tuleville tuotteille vapaa pääsy Euroopan markkinoille on niin ikään merkittävä. Euroopan unionin on nyt otettava vastuu täällä ilmaistujen periaatteiden ja kantojen esille tuomisesta kaikilla kansainvälisillä foorumeilla, etenkin Maailman kauppajärjestössä (WTO). Vain siten, ottamalla maailmanlaajuisesti käyttöön uudenlainen hallintotapa, lisäämällä osallistumista ja avoimuutta, toteuttamalla käytännössä päätöksiä ja toimenpiteitä voimme torjua nälkää ja köyhyyttä ja voittaa tämän ihmiskunnan suurimman haasteen.

Rutelli (ELDR).
Arvoisa puhemies, nyt kun maailman huomio kohdistuu Irakin valtavaan kriisiin, on parlamentin ja kaikkien hyvää tarkoittavien ihmisten velvollisuus siirtää huomattava osa tästä huomiosta takaisin nälän torjuntaan, kuten Euroopan parlamentti pyrkii tänään tekemään, ei vähiten siksi, että tuoreimpien huippukokousten ja kansainvälisten tapaamisten tulokset ovat surukseni tuottaneet pettymyksen. Suoraan sanoen luen näihin pettymyksiin myös vaikeudet muuttaa rakentavaksi muutos- ja uudistustoiminnaksi monien kansalaisjärjestöjen synnyttämä aito tahto saada aikaan nopeita muutoksia ja koota kriittisiä puheenvuoroja. Viittaisin tässä yhteydessä Maailmanpankin pääjohtajan James Wolfensohnin hiljan antamiin lausuntoihin, joissa kehotetaan sekä instituutioita tekemään enemmän että kansalaisyhteiskuntaa suuntaamaan kriittinen katseensa globalisaation puutteisiin rakentavalla tavalla, asettamalla merkittäviä tavoitteita. 
Huomauttaisin, että on oikein kiinnittää enemmän huomiota, kuten parlamentin käsiteltävänä olevassa välineessäkin tehdään, joissakin Afrikan osissa, etenkin Etiopiassa vallitseviin järkyttäviin olosuhteisiin, joissa miljoonat ihmiset ovat todellisessa vaarassa menettää henkensä. Kaikille on ilmiselvää - ja asiakirja, jonka aiomme hyväksyä, osoittaa sen myös selvästi - että tilannetta voidaan parantaa vain korjaamalla ja muuttamalla rakenteelliset virheet ja hirvittävät puutteet, joihin ovat syyllistyneet monet varansa jatkuvasti väärään suuntaan kanavoineet hallitukset, vaikka kokemus on osoittanut, että tosiasioiden valossa niiden on muutettava toimintatapojaan poistaakseen köyhyyden, nälän, aliravitsemuksen ja tiedonpuutteen perussyyt, joista on seurannut kauhistuttava terveyskriisi ja kymmenien tai satojen miljoonien ihmisten jääminen vaille koulutusta. Kaikille on myös selvää, että monissa tapauksissa kaupan esteet ovat toinen tekijä, joka on syytä poistaa. Se toisi lisää vapautta ja siten enemmän kilpailua ja mahdollisuuksia pikaisesti tarvittavien humanitaaristen toimien lisäksi. Tähän Euroopan parlamentti pyrkii, ja mielestäni meidän on kaikkien kannatettava sitä tänään.

Miranda (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, maailman ruokatilanne on tosiaankin traaginen ja muuttumassa yhä vakavammaksi. Miljoonat ihmiset elävät äärimmäisessä köyhyydessä, ja joka tunti monet kuolevat nälkään. Siksi on ehdottomasti hyväksyttävä nopeita ja laajoja toimia tämän epäilemättä ihmiskunnan omaatuntoa painavan tilanteen ratkaisemiseksi. 
Siksi on ehdottomasti hyväksyttävä rakenteellisia toimia, joilla voidaan estää konfliktien syntyminen. Yhtä ehdottomasti näiden perustoimien rinnalla on toteutettava hätätoimia, joilla voidaan pelastaa ihmishenkiä nyt heti. Tähän mennessä toimitettu humanitaarinen hätäapu on osoittautunut riittämättömäksi sekä elintarvikkeiden että lääkkeiden osalta. Meidän on esimerkiksi vastattava entistä tuntuvammin riskialttiimpia alueita koskeviin kampanjoihin, kuten Maailman elintarvikeohjelman käynnistämään "Hunger in Africa" -tiedotuskampanjaan. Meidän on myös kannatettava tervetulleita aloitteita, joita ovat esimerkiksi Brasilian uuden presidentin Lula da Silvan aivan vastikään käynnistämä hanke Zero Hunger ("Nollanälkä"), jolla pyritään poistamaan nälkä Brasiliasta, sekä Davosissa esitelty maailmanlaajuinen aloite, joka koskee kansainvälisen rahaston perustamista köyhyyden ja nälän voittamiseksi kehitysmaissa. 
Kuten mainitsin aiemmin, on yhtä ehdottomasti ryhdyttävä perustavanlaatuisiin toimenpiteisiin, joilla aivan ensimmäiseksi rikotaan riittämättömäksi ja epäoikeudenmukaiseksi osoittautunut malli, jossa vähiten kehittyneitä maita pidetään alempiarvoisina ja kohdellaan huonosti - erityisesti väittämällä, että kauppa tuo ratkaisun kaikkiin ongelmiin. Mallilla ylläpidetään epäoikeudenmukaista kauppajärjestelmää, jossa tärkeänä pidetään ainoastaan taloudellista kasvua ja unohdetaan täysin sillä luodun vaurauden tasapuolinen jakaminen.
Maailmaan tarvitaan uusi talousjärjestys, jossa muutetaan perusteellisesti sellaisten nykyisin keskeisten elimien asemaa, joiden toimintaperiaatteet ovat aikansa eläneet, kuten WTO, Maailman valuuttarahasto ja Maailmanpankki. Velkaongelmaan on löydettävä lopullinen ratkaisu ja erityisesti on varmistettava hintojen vakaus, jotta voidaan korvata vähiten kehittyneiden maiden perinteiset, pääasiassa raaka-aineita koskevat tuotantomuodot. Myös ruokasuvereniteetti ja elintarviketurva on asetettava etusijalle erityisesti varmistamalla, että luonnon ja ihmisten voimavarat valjastetaan ja että ihmisillä on käytettävissään maata ja vettä.
Rod (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, nälänhätä seuraa toistaan Afrikassa. Nälkään kuolevat lapset järkyttävät, mutta emme ole valmiita puuttumaan nälän syihin. Ilmasto-olojen lisäksi nälänhätää aiheuttaa erityisesti rakenteellinen maatalous- ja kauppapolitiikka, joka on saanut köyhien maiden maanviljelijät tuottamaan vientiä eikä paikallista kulutusta varten.
Elintarvikeapu ei ole kestävä ratkaisu. Humanitaariseksi kutsutusta avusta on itse asiassa tullut monille rikkaille maille keino kaupata maatalouden ylituotantoa ja hankkia oikeutus tuhoisalle ylituotantopolitiikalleen. Yhdysvallat on innokas toimittamaan Afrikkaan Euroopan markkinoille kelpaamattomat muuntogeeniset organisminsa elintarvikkeina mutta myös siemeninä. Sen jälkeen se kehtaa syyttää tästä avusta kieltäytyviä hallituksia siitä, että ne antavat kansalaistensa kuolla. Tällainen heikossa asemassa olevien kansojen kiristäminen on häpeämätöntä. Se on vastoin ravinnonsaannin perusoikeutta, jonka mukaan jokaisella ihmisellä on oikeus valita, mitä syö. Ketkä ovat suurimpia syyllisiä? Nälänhädän koettelemat maat, jotka kieltäytyvät ruokkimasta kansalaisiaan tuotteilla, jotka saattavat olla vahingollisia, vai maat, joiden ainoa apu varattomille maille ovat ympäristölle ja biologiselle monimuotoisuudelle tuhoisiksi osoittautuvat muuntogeeniset siemenet?
Kaikkialla nälänhätä ei ole levinnyt koko maahan tai koko alueelle. Ongelmana ei välttämättä ole ravinnon puute, vaan sen jakautuminen epätasaisesti eri puolille maailmaa. Vain paikallinen tuotanto ja alueen sisäinen kauppavaihto ovat kestäviä ratkaisuja, jotka voivat taata ravinnon saannin kaikille. Euroopan unioni kuitenkin ylistää maailmanlaajuista vapaakauppaa ja pakottaa kehitysmaat avaamaan markkinansa. Vastaavasti se lupaa avata omat markkinansa kaikille vähiten kehittyneistä maista tuleville tuotteille aseita - ja tietenkin banaaneja ja sokeria ja muuta sellaista - lukuun ottamatta. Tämä toimenpide ei ole ainoastaan saanut kehitysmaita kilpailemaan keskenään sen sijaan että ne vahvistaisivat omia markkinaosuuksiaan, vaan se myös suosii vientiä varten tapahtuvaa viljelyä sellaisten elintarvikekasvien viljelyn kustannuksella, jotka takaisivat omavaraisuuden. Nykyinen kahvintuottajia koetteleva kriisikin osoittaa, että vapaakauppa vie pienviljelijät perikatoon ja vaurastuttaa suuria ylikansallisia yhtiöitä. Vapaa kauppa ei ole sama kuin reilu kauppa. Lisäksi komission uudessa Kauppapolitiikka ja kehitys -nimisessä tiedonannossa, jonka saamme pian käsiteltäväksemme, ei viitata sanallakaan reiluun kauppaan. Presidentti Lula on asettanut ensisijaiseksi tavoitteekseen nälänhädän voittamisen ja ehdottanut kansainvälisen rahaston perustamista sitä varten. Tähän pyrkii myös Yhdistyneiden Kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestö (FAO), jonka vasta pidetyllä huippukokouksella ei näytä olleen suurtakaan vaikutusta.
Vihreät katsovat, että maailman nälkäongelma voidaan ratkaista vain sellaisen elintarviketuotannon kestävällä kehittämisellä, joka perustuu paikallisen väestön tarpeisiin ja pohjoisen ja etelän väliseen reiluun kauppaan. Reilulla kaupalla tarkoitetaan sellaisen oikeudenmukaisen hinnan maksamista köyhien maiden resursseista ja niiden työntekijöiden työstä, johon sisältyvät myös sosiaaliset ja ympäristöön liittyvät tuotantokulut.
Camre (UEN).
Arvoisa puhemies, käsiteltävänä oleva päätöslauselma sisältää suuren joukon erinomaisia huomioita ja ehdotuksia. Oikeastaan ongelma ei jää käsittelemättä miltään kannalta. On kuitenkin todettava, että järjestelymme ovat toistaiseksi olleet täysin riittämättömiä. Toteamme myös päätöslauselmassa, että kehittyneiden ja kehitysmaiden välinen kuilu laajeni 1990-luvulla.
Mielestäni on tärkeää korostaa päätöslauselman kolmea puutetta. Ensinnäkään siinä ei mainita lainkaan toimia, joilla pyritään pienentämään kehitysmaiden syntyvyyttä, sillä köyhät maat ovat ilmeisen kykenemättömiä luomaan taloudellista kasvua, joka pysyisi näiden maiden erittäin nopean väestönkasvun tasalla. Toiseksi päätöslauselmassa ei käsitellä kehitysmaiden sisäpoliittisia tilanteita, jotka estävät niiden kansalaisia elämästä vapaasti. Kavahdamme sellaisten diktaattorien eliminoimista, jotka tuhoavat kansan elinmahdollisuudet ja maiden sisäiset rakenteet. Haluamme pitää kätemme puhtaina ja uskomme, että diplomatialla voi saavuttaa mitä vain, mutta meidän on pakko todeta - ja näin tehdään myös päätöslauselmassa - että hyvin monista maista, joiden kansoja vaikeudet koettelevat, yksinkertaisesti puuttuu olojen muuttamiseksi tarvittava vapaus. Eilisessä Irakia koskevassa keskustelussa saimme jälleen selvästi todeta, ettemme halua käyttää näiden diktaattorien poistamiseksi muita keinoja kuin sanoja ja diplomatiaa. Vain Yhdysvallat on valmis syöksemään sortajat vallasta väkivalloin. Kolmanneksi päätöslauselmassamme mainitaan tarve purkaa tulliesteet, mutta jätämme sanomatta, ettemme ole uskottavia, koska maatalouspolitiikkamme edellyttää tuotteidemme polkumyyntiä köyhien maiden markkinoilla ja siten niiden oman maatalouden mahdollisuuksien tuhoamista.
Sivilisaatiollamme ei ole perusteita esiintyä "matkimisen arvoisena", sillä emme kykene tekemään omissa maissamme niitä taloudellisia ja poliittisia muutoksia, joita kauppatilanteen muuttaminen ja maailman tämänhetkisen katastrofaalisen tilanteen kohentaminen vähintään edellyttää. On häpeällistä, ettemme pysty tekemään kauaskantoisempia päätöksiä tällä alalla. Toivon, että kaikki jotka tänään äänestävät tämän muutoin erinomaisen päätöksen puolesta, ovat johdonmukaisia ja äänestävät niitä EU:n talousarvioita vastaan, joissa hyväksytään kehitysmaille niin vahingolliset maataloustuet.
Belder (EDD).
Kriisissä olevat kehitysmaat ovat hyvä syy kiinnittää lisää huomiota elintarvikepulaan sekä sen ja kaupan väliseen suhteeseen.
Päätöslauselmassa käsiteltävät ongelmat ovat alituiseen elintarvikepulaan johtavan kriisin pohjimmainen syy. Maailmanlaajuinen taloudellinen lama vaatii todella veronsa. Taloudellinen laskukausi koettelee ankarimmin köyhiä maita. Tämä liittyy erottamattomasti nälänhädän ja kaupan väliseen suhteeseen, mutta sitä ei mainita yhteisessä päätöslauselmassa. Maininnan puuttuminen johtaa pian siihen, että köyhiä maita syytetään haluttomuudesta vapauttaa riittävästi markkinoitaan tai sisäisistä rakenteista, jotka ovat liian heikkoja selviämään terveestä taloudellisesta kehityksestä.
Tämän akuutin elintarvikepulan syyn lisäksi haluan mainita erään toisen ulkoisen tekijän: velkaongelman. Eikö velkojen anteeksi antamisesta päätetty "juhlavuoden" 2000 yhteydessä? Tähän mennessä on annettu anteeksi vain puolet vuonna 2000 luvatuista veloista. Tämä liittyy suoraan kauppaan, sillä ulkomaisia velkoja maksetaan usein viennillä. Niin kauan kuin maa kantaa velkataakkaa, kauppa voi toimia maan kehityksen liikkeellepanijana vain rajoitetusti.
Kolmanneksi, kaupan vapauttamispyrkimyksissä voidaan mennä liiallisuuksiin. Päätöslauselmassa pyydetään antamaan kehitysmaille pelivaraa, jotta ne voivat vahvistaa talouden alojaan riittävästi ennen kuin lähtevät mukaan kansainväliseen kilpailuun, ja tämä on aivan oikein. Yksipuolisten suojelutoimien vaatiminen menee kuitenkin liian pitkälle.
Se, että pyydetään vapauttamaan markkinat järkevää menetelmää noudattaen ja vain järkevässä määrin, osoittaa, että WTO-prosessia on syytä valvoa. Päätöslauselmassa tähän viitataan täysin oikeutetusti. Valvonnan olisi parempi tapahtua kansallisella tasolla kuin kansainvälisten instituutioiden toimesta. Onhan kyseinen ministeri kuitenkin vastuullinen ja helposti lähestyttävissä. Euroopan komissio saattaa olla merkittävä toimija Euroopassa, mutta se ei muuta periaatetta, jonka mukaan WTO:n jäsenet päättävät kaupan vapauttamisen etenemisestä. Ensisijainen vastuu on siis tällä tasolla; siellä se on myös selvimmin rajattu ja muodostaa osan kansallista politiikkaa, johon kansalainen voi samastua. Käänteisesti tämä vastuu on huomattavasti hämärämpi kansainvälisissä elimissä, esimerkiksi parlamentaarisissa edustajakokouksissa, joissa toimijoita ja etuja on useita.
Neljänneksi on tietenkin myös mainittava tekijät, joihin kehitysmaat voivat itse vaikuttaa, kuten hyvä hallinto ja vahva taloudellinen rakenne. Vientituotteiden suurempi kirjo on osa tätä. AKT-sopimus ei vielä ole johtanut vähimmin kehittyneiden maiden viennin monipuolistumiseen. Haluaisinkin tietää, mikä on Euroopan komission varsinainen viennin monipuolistamista koskeva strategia ja miten se aikoo saavuttaa tavoitteen. Olen iloinen, että komission jäsen on saapunut, ja haluaisin esittää tämän kysymyksen hänelle.
Toinen alituista huolta aiheuttava ongelma on HIV/aids ja sen tuhoisat vaikutukset ihmisen kehoon, sosiaalisiin suhteisiin ja talouden rakenteisiin. Tässä yhteydessä haluaisin kysyä, missä määrin Euroopan komissio käyttää hyväkseen aviouskollisuuden erittäin ehkäisevää vaikutusta. Kysyisin myös ohimennen, aikooko komissio sisällyttää aviouskollisuuden politiikkaansa, ottaen huomioon, että monissa Afrikan maissa, joissa se on otettu osaksi tiedotusstrategiaa, on saatu aikaan erittäin myönteisiä tuloksia?
Lopuksi haluaisin vielä sanoa, että päätöslauselmaa rasittavat jossain määrin esiin tuotujen ongelmien runsaus ja se, ettei niihin ehdoteta voimakkaita ratkaisukeinoja. Kannatan päätöslauselmaa tästä huolimatta, koska siinä kuitenkin käsitellään ongelman eri puolia tasapuolisesti.
Puhemies -
Komission jäsen on vihdoin saapunut selviydyttyään liikenneruuhkista. Mielestäni on parasta, että hän kuuntelee loput keskustelusta ja saa sen jälkeen tilaisuuden kommentoida kuulemiaan puheenvuoroja.
Della Vedova (NI).
Arvoisa puhemies, olen kiinnostunut kuulemaan, mitä komission jäsenellä Nielsonilla on sanottavana, vaikka meidän mielestäni pitäisikin puhua tänään komission jäsenen Lamyn kanssa. Komissiolle esittämässäni kysymyksessä, jota useat parlamentin jäsenet kannattivat - siitä kiitos heille - ja joka on johtanut tämänpäiväiseen keskusteluun, keskityin ongelmaan, jota olemme käsitelleet aiemmin ja jota osittain vieläkin käsittelemme, nimittäin yhteyteen, joka vallitsee kaupan protektionismin ja toisaalta maailman nälkäongelman ja köyhyyden välillä. Minä nimittäin uskon, että markkinoiden avaaminen käy poliittisesti kalliimmaksi kuin avun myöntäminen. Tässä keskustelussa käsitellään mielestäni liian monia suunnitelmia; olisi parempi keskittyä tähän asiaan ja painostaa komissiota siinä. Markkinoiden avaaminen merkitsee erittäin voimakkaiden eturyhmien, erityisesti Euroopan ja Yhdysvaltojen maatalouden eturyhmän ja niiden tekstiilialan eturyhmän, haastamista. Toistan, että tällainen politiikka on huomattavasti vaikeampaa kuin avun myöntämisen politiikka, mitä tuskin yksikään veronmaksaja tajuaa. Markkinoiden avaaminen on kuitenkin avun myöntämistä paljon parempi keino tarjota sadoille miljoonille ihmisille todellisia, kestäviä mahdollisuuksia päästä nälän ja köyhyyden ikeestä ja rakentaa taloudellisen - ja yhteiskunnallisen - kasvun oikeudellisia ja muita perustuksia vapauden ja demokratian hengessä.
On sanottava, että tässä Euroopan unioni ei tee tarpeeksi, ja siksi olen kiinnostunut kuulemaan, mitä komission jäsenellä on sanottavana. Euroopan unioni on Yhdysvaltojen kanssa tekevinään, mutta ei tee tarpeeksi; se ei tehnyt tarpeeksi Dohassa eikä tee tarpeeksi Dohan jälkeisen maataloustuotteiden kauppaa koskevan neuvottelukierroksen yksityiskohtaisia sääntöjä koskevan ehdotuksen suhteen. Se ylläpitää kohtuuttoman korkeita suojelutasoja ja tulleja, joita lasketaan vasta aivan liian kaukana tulevaisuudessa.
Päätöslauselma on kompromissi, jossa näkyvät kompromissin jäljet: riittänee kun sanon, että säädösosassa on 27 kohtaa. Siinä esitetään kaikki, mitä ihminen tietää maailman nälkäongelmasta, aidsista, köyhyydestä ja muusta sellaisesta. Siinä mainitaan eräitä tärkeitä seikkoja, erityisesti komission pyyntö nopeuttaa "Kaikki paitsi aseet" -aloitteen täytäntöönpanoa siten, että sitä sovelletaan täydellisesti vuoden 2003 loppuun mennessä. On kiitettävää, että olemme pyrkineet avaamaan markkinamme kaikille maailman 48:sta köyhimmästä maasta tuleville tuotteille aseita lukuun ottamatta, mutta olemme ilmoittaneet lykkäävämme kolmen perustuotteen - banaanien, riisin ja sokerin - tullien poistamisen vuoteen 2009. Jos tullien poistamisella pyritään torjumaan köyhyyttä, kuten on tarkoitus, pyydän, että teemme sen nyt heti.
Schierhuber (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, ajat, jolloin suuri osa Eurooppaa kärsi nälkää, ovat ohi, luojan kiitos. Se ei kuitenkaan saa estää meitä näkemästä, että monissa maailman kolkissa ja erityisesti Afrikassa nähdään yhä todellista nälkää. Siksi olen hyvin tyytyväinen, että parlamentti jälleen kerran kiinnittää huomiota tähän katastrofaaliseen tilanteeseen ja tukee strategioita sen korjaamiseksi. 
Arvoisat parlamentin jäsenet, ruoka-apu kriisialueille ei riitä kestäväksi strategiaksi. On harkittava monia eri tekijöitä, muun muassa kehitysmaiden rakenteellisia syitä, kuten maankäyttöä ja vedensaantia, aivan yhtä paljon kuin logististen valmiuksien lisäämistä ja soveltuvien infrastruktuurien olemassaoloa. Avaintekijänä on pidettävä sellaisten valmiuksien kasvattamista, jotka auttavat ihmisiä auttamaan itseään.
Euroopan unionin maatalousmarkkinoiden varaukseton avaaminen, jota monet vaativat, ei ole ainoa ihmelääke kehitysmaiden nälän voittamiseksi. Vakaat hinnat ovat tärkeitä niin etelän kuin pohjoisenkin maanviljelijöille. Mielestäni parempi ja käytännöllisempi tapa vähentää näiden maiden riippuvuutta teollistuneista maista on kansallisten ja alueellisten markkinoiden rakentamisen tukeminen. Arvoisa puhemies, meidän on edelleen noudatettava kestävää alueiden välistä strategiaa, jossa väestön tarpeet asetetaan etusijalle.
Arvoisa komission jäsen, haluaisin myös korostaa, että maatalouden alan teknologian ja osaamisen siirtäminen on erittäin tärkeää, jos halutaan saada aikaan kestävä maatalous, joka ei tuota vain maailmankauppaa vaan ensisijaisesti omaa väestöä varten. Meidän on kuitenkin samanaikaisesti autettava kehitysmaita noudattamaan EU:n tärkeitä elintarviketurvallisuusnormeja ryhtymällä kansanterveyteen ja kasvien terveyteen liittyviin toimenpiteisiin. Tätä varten on suunniteltava strategioita yksityisen sektorin investointien ja kehittämisen kannustamiseksi.
Arvoisa puhemies, haluaisin lopuksi sanoa painokkaasti, että on kiinnitettävä runsaasti huomiota petosten torjuntaan erityisesti kehitysavun yhteydessä. Häviäjiksi eivät saa joutua maaseutualueiden viljelijät pohjoisessa tai etelässä, sillä he tuottavat meille ruuan ja ovat kaikkien sosiaalisten tarpeiden perusta ja kestävän kehityksen tae. Olen iloinen, että olemme saavuttaneet näinkin laajan yksimielisyyden tässä päätöslauselmassa.

Van den Berg (PSE). -
Arvoisa puhemies, Euroopan komission "Kaikki paitsi aseet" -aloite oli ja on tärkeä edistysaskel, jonka avulla köyhimmät maat voivat päästä Euroopan markkinoille ilman määrällisiä tai tulliesteitä. 
Valitettavasti ehdotusta heikennettiin tuolloin huomattavasti riisin ja sokerin osalta ja lykättiin Euroopan sokeriteollisuuden ja sokerintuottajamaiden painostuksesta. On silti tärkeää huomata, että Mosambikin kaltainen maa, joka oli loputtoman sisällissodan seurauksena täysin riippuvainen ulkoa tuodusta ruuasta, kykenee nyt tuottamaan omat elintarvikkeensa hyvin järjestetyn sisäisen jakelun ansiosta. Tähän vaikuttavat osaltaan vesijärjestelmien rakentaminen, hyvä ympäristöhallinto ja paikallisten viljelijöiden osallistuminen. Tulvien jälkeen paikalliset järjestelmät korjattiin ulkopuolisen avun turvin. Menestystarina, lyhyesti sanoen. 
Tässäkin tapauksessa yhteys eurooppalaiseen maatalouden protektionismiin on kuitenkin hyvin huolestuttava. Normaalioloissa Mosambik ansaitsisi sokerintuotannollaan maailmanmarkkinoilla saman verran kuin se nyt saa kansainvälistä apua. Olot eivät kuitenkaan ole normaalit, sillä kuluttajahinnat ovat Euroopassa keinotekoisen korkealla ja tuhoavat siten maailmanmarkkinoita. Tämä edellyttää luonnollisesti teollisuutemme rakenneuudistusta, johon sisältyy myös sosiaalinen suunnitelma. Se, että kieltäydymme luopumasta omasta protektionismistamme heikentää rakenteellisesti köyhien maiden omaa elintarviketuotantoa. On täysin järjetöntä, että tämän nälän noidankehän viimeisenä vaiheena myymme polkuhinnalla ylituotantomme markkinoille, jotka olemme ensin heikentäneet alhaisilla maailmanmarkkinahinnoilla. On ensisijaisen tärkeää, että ostamme jatkuvasti itse näiltä alueilta, vaikkakin hieman kalliimmalla hinnalla.
Lyhyesti sanoen, ehdotuksemme Dohan muuttamisesta "kehityskierrokseksi" edellyttää muutakin kuin komission nykyiset ehdotukset. Komissio on ehdottanut vientitukien leikkaamista 45 prosentilla, mutta Dohassa puhuttiin niiden poistamisesta. 45 prosenttia on vasta alkua, ja on edettävä nopeammin. Tullien leikkaaminen kolmanneksella ei sekään riitä, ja komission ehdotuksen kehitysmaista tulevien maataloustuotteiden tullien alentamisesta nollaan on ulotuttava laajemmalle kuin vain puoleen tästä tuonnista. Tämä on erittäin tärkeää, jos halutaan kaventaa kehittyneiden ja kehitysmaiden välillä avautuvaa kuilua.
On itsestään selvää, että hyvä hallintotapa, hyvä alueellinen maatalouspolitiikka, joka ei suuntaa kaikkea vientiin vaan keskittyy ensisijaisesti paikalliseen omavaraisuuteen, yhdistettynä alueelliseen kauppaan, ovat myös välttämättömiä. EU:n apu on tässä hyvin merkittävä. Nyt Eurooppa antaa yhdellä kädellä ja ottaa toisella. Protektionismi. Euroopan on korkea aika ryhtyä sanoista tekoihin ja aloittaa todellinen yhteistyö näiden maiden kanssa.
Boudjenah (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, köyhimpien maiden talouksien liittyminen maailmankauppajärjestelmään on pelkkää harhaa, jos ratkaisumalleissa ei oteta huomioon näiden maiden kauppaan ja ennen kaikkea kehittymiseen liittyviä vaikeuksia. Jotta voitaisiin torjua köyhyys ja elintarviketurvattomuus ja estää konfliktit, joihin ne usein johtavat, on puututtava rakenteellisiin syihin ja luovuttava epäonnistuneesta talous-, maatalous- ja kauppapolitiikasta. Tiedämme hyvin, mitkä ovat ne ensisijaiset taloudelliset syyt, jotka estävät miljardien ihmisten ravinnontarpeen tyydyttämisen: näiden maiden on myytävä hinnoilla, jotka eivät kata tuotantokustannuksia, viljelijöiden on lähes pakko keskittää voimansa vientituotteisiin, jotka hyödyttävät pohjoisessa sijaitsevia maita enemmän kuin etelän väestöä, sekä kaupan vapauttaminen, jota ajavat kansainväliset instituutiot kuten Maailmanpankki, Kansainvälinen valuuttarahasto (IMF) ja Maailman kauppajärjestö (WTO) piittaamatta kansojen oikeudesta määritellä oma politiikkansa. 
Komissio voisi päättää ryhtyä ratkaisemaan näitä ongelmia. Valitettavasti pelkään, että jälleen kerran on valittu väärä tie. Vuonna 2002 julkaistussa YK:n kehitysohjelman (UNDP) raportissa muistutetaan, että jos prosessi etenee tällä samalla etananvauhdilla, nälän voittamiseen menee yli 130 vuotta. Maailman nälkätilannetta ei ratkaista sillä, että rikkaat maat pyytävät köyhiä maita kiireellisesti alistumaan WTO:n määräämiin sääntöihin. Kun 60 prosenttia Sambian väestöstä tarvitsee elintarvikeapua ja monikansallinen Monsanto-yhtiö hallitsee DuPontin kanssa 93:ä prosenttia sen siemenmarkkinoista, tilannetta ei ratkaista yksityisillä, lyhytnäköisillä ja -kestoisilla sijoituksilla. Kun maailman kauppavaihto on 7 000 miljardia dollaria vuodessa, maksutapahtumat 1 500 miljardia dollaria päivässä, ja Maailmanpankin oman arvion mukaan maailman kehitysapu, joka on noussut 50 miljardiin dollariin vuosittain, on kaksinkertaistettava, niin milloin kansainvälisistä maksutapahtumista ryhdytään pidättämään hyötyvero avun rahoittamiseksi? Tähän asiaan Euroopan unioni voisi puuttua. 
Köyhyyden torjuminen edellyttää, että kehitysmaat saavat oikeuden itse määritellä painopistealueensa ja kestävää elintarviketuotantoa ylläpitävän strategiansa, joka perustuu luonnonvarojen ja inhimillisten voimavarojen sekä paikallisen osaamisen hyödyntämiseen ja talouden rakennemuutosta koskeviin investointeihin, ja saavat samalla oikeudenmukaiset takuuhinnat. Eriarvoisten osapuolten välillä tehdyt vapaakauppasopimukset, jotka perustuvat tullitariffien poistamiseen siitä riippumatta, kuinka kehittyneitä eri osapuolet ovat, ovat pahentaneet köyhyyttä ja vaikuttaneet kielteisesti elintarviketurvaan. On kiire rohkaista paikallista, elintarvikkeita tuottavaa maanviljelyä helpottamalla maankäyttöä ja vedensaantia sekä biologisen monimuotoisuuden tarjoamien voimavarojen hyödyntämistä. On myös kiire antaa velat anteeksi.

Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, protektionismi mainitaan aina yhtenä syynä maailman nälkäongelmaan. Osittain varmasti aiheellisesti, mutta kauppa ei sinänsä täytä vatsoja. Arvoisat kollegat, kauppa ei liioin rikastuta, ei ainakaan aina molempia osapuolia. Meidän on siksi kysyttävä, miten käymme kauppaa. Kehitysmaiden velkojen syynä on epätasapuolinen kauppa. 
Nälästä puhuttaessa on huomattava, että 80 prosenttia nälkää näkevistä asuu maaseudulla. Miten nälkää näkevät voisivat viedä Eurooppaan ruokaa, kun heillä ei ole itsellään mitä syödä? Meidän on kysyttävä, kuka käy kauppaa Euroopan kanssa, millä tuotteilla ja millä ehdoilla. Jalostamattomien elintarvikkeiden ostaminen ja tuominen, niiden jalostaminen täällä ja laivaaminen sen jälkeen takaisin vientitukien avulla - jotka nekin vääristävät kaupankäyntiä - ei auta ratkaisemaan nälkäongelmaa. Eurooppa on maailman suurin elintarvikkeiden tuoja. Jos kysymme, miten kaupan tasapainoa voidaan muuttaa kehitysmaiden hyväksi, ainoa tapa on maksaa näistä tuotteista eurooppalaisten ehtojen mukaisesti. Vasta sitten kehitysmaiden taloudet alkavat kehittyä. 
Jos sen sijaan toteamme, että aiomme riistää näitä maita maksamalla halpoja hintoja, tuhoamme sekä täällä että siellä harjoitettavan maatalouden. Meidän on myös huolehdittava siitä, että kehitysmaiden asukkaat saavat käyttöönsä maata. Maa - luokkataistelumielessä - on kuitenkin vain osa ongelmaa; meidän on myös esitettävä seuraavat kysymykset: Kuka saa viljellä maata? Kenellä on siitä vastuu? Kuka opettaa ihmiset viljelemään maata? Kuka sallii omavaraistaloudessa elävien jatkaa omavaraistaloudessa elämistä ja tukee näitä, jotta he voivat siirtää tietonsa ja taitonsa seuraaville sukupolville? Meidän tulisi pohtia näitä kysymyksiä ja lakata kuvittelemasta, että voimme auttaa näitä ihmisiä täyttämään vatsansa yksinkertaisesti avaamalla rajamme.
Hyland (UEN).
Arvoisa puhemies, maailman nälkätilastot ovat todella häkellyttävät. Tämän keskustelun aikana maailmassa kuolee nälkään lähes tuhat ihmistä, suurin osa Afrikassa. Maailmassa on tällä hetkellä noin 800 miljoonaa ihmistä, joilla ei ole tarpeeksi ruokaa. Näistä 300 miljoonaa on lapsia. 
Ehkä pelottavinta tässä kaikessa on, että tilanne ei näytä kohentuvan. Päinvastoin: viimeisen 10 vuoden aikana rikkaiden ja köyhien, varakkaiden ja varattomien, ravittujen ja nälkäisten välinen kuilu on laajentunut entisestään. 
Meillä onnekkailla, jotka olemme syntyneet maanosaan, jossa ei ole ruokapulaa, kuivuutta tai nälkää, on moraalinen velvollisuus yrittää muuttaa maailma oikeudenmukaisemmaksi. En tarkoita tällä pelkästään elintarvikeapua. Tiedän, että EU on maailman suurin kehitysavun myöntäjä. Meidän on löydettävä köyhyyden ja nälän perussyyt, jotta niihin voidaan puuttua ja ne voidaan ajan mittaan poistaa. 
EU on merkittävästi edistänyt oikeudenmukaisen kauppajärjestelmän luomista perustamalla "Kaikki paitsi aseet" -aloitteen. Olemme sitoutuneet poistamaan kaikki tullit maailman 48 köyhimmän maan vientituotteilta. Toivon todella, että komissio kehottaa voimakkaasti niitä rikkaan maailman osia, jotka vielä ylläpitävät näitä esteitä, ottamaan käyttöön saman toimintalinjan kuin me täällä Euroopan unionissa. 
Valitettavasti maailmassa on yhä maita, jotka eivät ole omavaraisia, ja meidän, jotka olemme kehittäneet tekniikoita, on jaettava ne ja kokemuksemme kehitysmaiden kanssa. Kansalaisjärjestöjen ja muiden vapaaehtoisjärjestöjen myönteisestä ja onnistuneesta toiminnasta tällä haastavalla alalla on monia erinomaisia esimerkkejä, ja mielestäni tätä työtä on tulevaisuudessa tuettava kaikin tavoin.

Souchet (NI).
Arvoisa puhemies, maailman kuudesta miljardista asukkaasta yli 800 miljoonaa kärsii tällä hetkellä aliravitsemuksesta. Kuitenkin kolme neljäsosaa heistä on maaseudun asukkaita eli juuri niitä, joiden työnä on ravinnon tuottaminen ei vain itselleen vaan myös maanmiehilleen. Nämä 600 miljoonaa köyhää talonpoikaa eivät kykene ruokkimaan itseään eivätkä kaltaisiaan, koska he ovat vapaakaupan saneleman maataloustuotteiden hinnanlaskun välittömiä uhreja. He voivat vain jatkuvasti pienentää omaan kulutukseen tarkoitettua varastoaan voidakseen pyrkiä säilyttämään tuotantopotentiaalinsa, siinä useinkaan onnistumatta. 
Kuinka heidät voidaan vapauttaa tästä noidankehästä? Lähestymällä uudella tavalla maatalous- ja elintarviketuotteiden kaupan globalisaatiota, jonka olisi lähdettävä kansojen ruokasuvereniteetin periaatteen tunnustamisesta. Tämän periaatteen mukaan kukin maa tai maaryhmä saa itse päättää, miten se järjestää elintarvikehuoltonsa. Periaate tarkoittaa, että tunnustetaan kansojen oikeus itse ravita itsensä toivomallaan tavalla. Se tarkoittaa mahdollisuuden tarjoamista kehitysmaille saavuttaa elintarvikeomavaraisuus kehittämällä maatalouttaan. Ei riitä, että julistamme kehitysmailla olevan oikeus kehittää omia ravintona käytettäviä viljelykasvejaan - maataloustuotteiden kansainvälistä kauppaa koskevat säännöt eivät myöskään saa estää sitä käytännössä. Näille maille on siis myönnettävä entistä selvemmin oikeus suojella maatalouttaan ja avata markkinansa vain valikoidusti, kuten Eurooppakin teki saavuttaakseen elintarvikeomavaraisuuden. 
Parhaiten nälkää ovat onnistuneet torjumaan valtiot, joissa vastuulliset hallitukset ovat tukeneet maataloushintoja, tuotantopanoksia ja infrastruktuuria ja näin antaneet maanviljelijöille tilaisuuden päästä kotimarkkinoille, kasvattaa siten ostovoimaansa ja tuottavuuttaan ja näin ollen myös tuotantoaan. Jos nälkäongelmaan halutaan puuttua vakavasti, on kiireesti lopetettava maataloustuotteiden hintojen laskeminen. Avain nälän poistamiseen on maataloustuotannon kasvu. Sen ensimmäinen edellytys on, että talonpoika voi myydä tuotteitaan kannattavasti paikallisilla markkinoilla. Maataloustuotteiden kaupan täydellinen ja hallitsematon vapauttaminen ei ole nälänhädän koettelemien maiden etujen mukaista. Siitä hyötyvät maat, jotka ovat rakenteellisesti maataloustuotteiden viejiä, mutta kehitysmaiden köyhät talonpojat se vie perikatoon. Ei ole mielekästä kilpailuttaa keskenään tsadilaista talonpoikaa ja minnesotalaista farmaria, Andien paimenta ja Uuden-Seelannin suurtilallista. 
Jos Euroopan unioni haluaa tehokkaasti osallistua nälän kitkemiseen maailmasta, sen on siten kiinnitettävä erityistä huomiota kolmeen tärkeään seikkaan. Ensinnäkin kaikkiin sen kehitysmaissa rahoittamiin maatalouden kehityshankkeisiin on sisällyttävä elintarvikkeiden markkinoille saattamisen tukeminen. Toiseksi, Euroopan unionin on autettava kehitysmaita tai maaryhmiä, joiden tuotantokustannukset ovat samankaltaiset, suojelemaan sisämarkkinoitaan maailmanmarkkinoiden polkuhinnoilta välineillä, joita ilman niiden tuottajat joutuvat puille paljaille. Kolmanneksi, Euroopan unionin on kansainvälisissä kauppaneuvotteluissa vaikutettava koko painollaan siihen, että oikeus maataloutta koskevaan vapautukseen tunnustetaan. Tällä tarkoitetaan kansojen oikeutta suojella maanviljelijöitään, jotka ruokkivat heidät ja joiden menestyminen on niiden kehittymisen edellytys.

Moreira da Silva (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, luvut kuvastavat selkeästi pohjoisen ja etelän välistä kuilua. Haluaisin täällä jo mainittujen nälkää ja aliravitsemusta kuvaavien lukujen lisäksi todeta muutaman lisäluvun, joita ei mielestäni pidä unohtaa: 1 prosentti maailman väestöstä omistaa 57 prosenttia sen vauraudesta; yli 2,5 miljardilla ihmisellä ei ole juomavettä; yli 2 miljardilla ihmisellä ei ole sähköä; yli miljardi elää äärimmäisessä köyhyydessä, ja 70 prosenttia HIV-tartunnan saaneista asuu Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Näiden traagisten lukujen valossa oli siksi erityisen myönteistä, että Johannesburgin huippukokouksessa todettiin ensimmäisen kerran köyhyyden poistamisen ja ympäristön suojelun välinen läheinen yhteys. 
EU:n sisäpolitiikassa olisi syytä ottaa oppia tästä huippukokouksesta. EU:n valtuuskunta oli itse asiassa ainoa valtuuskunta, jolla oli Johannesburgissa mukanaan neuvottelujen asialista, josta tuli konferenssin ainoa asialista. Oli myös enimmäkseen EU:n ansiota, että huippukokouksessa saavutettiin myönteisiä tuloksia, kuten köyhyyden poistamista sekä juomavettä ja sanitaatiota koskevat tavoitteet. EU:n työn ansiosta päätettiin monista julkisen ja yksityisen sektorin välisistä kumppanuuksista, erityisesti vesi- ja energiahuoltoaloilla, ja hyväksyttiin kestävää tuotantoa ja kulutusta koskeva kymmenvuotissuunnitelma.
Totuuden nimessä on kuitenkin myös sanottava, että Euroopan unionin ja kehitysmaiden välillä erityisesti kaupan ja rahoituksen alalla vallitsevat syvään juurtuneet erimielisyydet estivät kauaskantoisempien tulosten saavuttamisen. Käytännössä kävi selvästi ilmi, että köyhimmät maat eivät ole valmiit antamaan periksi biologista monimuotoisuutta, uusiutuvia energiavaroja ja hallintotapaa koskevissa asioissa, kun taas Yhdysvallat ja Euroopan unioni pitävät kiinni mallista, joka perustuu niiden maatalous- ja kalastusalan tuotteiden sekä fossiilisten polttoaineiden tukemiseen. 
Näin ollen, jos haluamme olla kehitysmaiden uskottavia kumppaneita ja kaventaa pöyristyttävää etelän ja hyvinvoivan pohjoisen välistä kuilua, meidän on lunastettava lupauksemme, jotka koskevat rahoitusta, köyhimpien maiden velkojen helpottamista ja maataloudelle, kalastukselle ja energia-alalle myöntämiemme tukien vähittäistä poistamista sekä tietenkin kaupan esteiden purkamista.

Kinnock, Glenys (PSE).
Arvoisa puhemies, toivotan komission jäsenen tervetulleeksi. Hänelle lienee tanskalaisena erityisen vaikeaa hyväksyä, että pieni määrä lunta estää häntä tekemästä työtään. 
Haluan tänä aamuna keskittyä erityisesti EU:n ja AKT-maiden välillä parhaillaan käytäviin talouskumppanuussopimusta koskeviin neuvotteluihin. 78 AKT-valtiosta 40 on vähiten kehittyneitä maita, 38 on erittäin köyhiä ja monet muut ovat erityisen heikossa asemassa, koska ne ovat pieniä saarivaltioita tai pieniä valtioita ilman meriyhteyttä. Arvoisa komission jäsen, kuten hyvin tiedätte, AKT-maat katsovat, että neuvotteluissa ei ole kyse vain pyrkimyksestä soveltaa uusliberalistisia ideologioita kauppaan. Niiden mielestä kaikkien on myös selkeästi ymmärrettävä, että talouskumppanuussopimusta koskevissa neuvotteluissa on aivan yhtä lailla kyse kehityksestä kuin kaupan vapauttamisesta. 
AKT-maiden muuttuminen rakenteeltaan kilpailukykyisiksi talouksiksi, jotka kykenevät hyödyntämään Euroopan-suhteiden tarjoamia mahdollisuuksia, edellyttää, kuten totesitte viime viikolla valiokunnassa, valtavia investointeja valmiuksien kehittämiseen, erityisesti kaupan valmiuksien kehittämiseen. Tiedän, että tämän alan investointeja tehdään parhaillaan, mutta, arvoisa komission jäsen, kehotan teitä seuraamaan niitä erittäin tarkoin, sillä luulen, että neuvottelujen edetessä AKT-maat tarvitsevat lisäresursseja kyetäkseen selviytymään alueellisista kauppajärjestelyistä ja muista neuvottelujen kohteina olevista asioista. 
Kuten tiedätte, AKT-mailla on myös vakavia tarjontaan liittyviä rajoitteita. Itä-Euroopan maat saavat miljardeja euroja saattaakseen elintarvikkeiden jalostusta koskevat norminsa EU:n edellyttämälle tasolle ennen liittymistään. Tiedätte varsin hyvin, että AKT-maiden on erittäin vaikeaa täyttää tulevien kauppasuhteiden edellyttämät kasvien terveyteen ja terveydensuojeluun liittyvät vaatimukset. Voinen luottaa siihen, että ne saavat jalostustoimintansa kehittämiseen vähintään yhtä paljon tukea kuin Itä-Euroopan maat. 
Arvoisa komission jäsen, olette varmasti myös tietoinen kustannuksista, joita vastavuoroisuus todennäköisesti aiheuttaa, ja siitä, että talouskumppanuussopimus edellyttää AKT-mailta samantasoista sitoumusta kuin EU:lta. Toivon, että otatte tästä aiheutuvat ongelmat huomioon ja varmistatte, että vastavuoroisuuden AKT-maille aiheuttamista kustannuksista ja seurauksista on olemassa täsmälliset vaikutustutkimukset. 
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Bautista Ojeda (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, planeetallamme elää rinnan kaksi vastakkaista maailmaa. Yhdessä rehottavat nälkä, aids ja köyhyys. Toisessa, meidän maailmassamme, ihmiset kuolevat korkeaan kolesteroliin. Yhtäällä on kehittynyt maailma, joka on päättänyt tunnistaa pahan akseleita ja käynnistää sotia, jotka voivat johtaa vain entistä suurempaan hävitykseen ja köyhyyteen. Toisaalla on maailma, joka tarvitsee kipeästi jonkun johtamaan hyvän akselia, joka tarjoaisi vapaasti ruokaa ja lääkkeitä ja poistaisi vapaan kaupan esteet mutta edistäisi samalla omavaraisuuteen johtavaa, kestävää sisäistä kehitystä. 
Kaikista politiikoistamme julmin on vientitukien maksaminen köyhimpiin maihin vietävälle ylituotannolle. Se on epäsolidaarista, ja sitä pitäisi soveltaa ainoastaan, kun on kyse ylisuojelluista ja kehittyneemmistä markkinoista. 
Tekopyhyyttä ei kuitenkaan pidä suvaita. Emme saa langettaa koko vastuuta Euroopan heikoimmalle sektorille, perinteiselle maataloussektorille, jonka tulotaso on yhteisön alhaisin. Ei ole tarkoitus, että tämä sektori ratkaisee maailman nälkäongelman.

Santini (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, saamme tuhkatiheään uusia tilastoja tilanteesta, joka on vähintäänkin traaginen. Mielestäni meidän pitäisi tilastojen lisäksi järkyttyä tilastojen paljastamasta kehityssuuntauksesta: väestö, jota ihmiskunnan toimista huolimatta uhkaa mahdollinen kuolemantuomio, kasvaa edelleen. Tilastojen mukaan se on viimeisen 30 vuoden aikana enemmän kuin kaksinkertaistunut. Tästä meidän pitäisi olla todella huolestuneita. Näiden ihmisten lisäksi, jotka ovat vaarassa kuolla nälkään ja aliravitsemukseen ja joita näyttää olevan Afrikassa yli 30 miljoonaa ja Väli- ja Etelä-Amerikassa 800 miljoonaa, miljoonat aidsin uhrit muodostavat päivittäin todellisen historiallisen häpeäpilkun kansainvälisen yhteisön omassatunnossa. Tämä yhteisö on kykenemätön valjastamaan riittävästi resursseja avustustoimiinsa ja ennen kaikkea saamaan monikansalliset lääkeyhtiöt luopumaan patenttimaksuistaan ja rojalteistaan edes kiireellisten lääkkeiden osalta. 
Hellittämätöntä köyhyyttä, nälkää ja tauteja korostavat akuutit talous- ja yhteiskunnalliset kriisit, joiden vuoksi nämä maat ovat jääneet kiinni laskukierteeseen ilman toivoa ulospääsystä. Ei enää riitä, että hallitukset ja yksityiset osapuolet ovat sitoutuneet auttamaan näitä maita tiellä omavaraisuuteen; ne tuskin kykenevät selviämään olosuhteista ja päivittäisestä hädästä. Maiden talous kiristyy julkisten ja kansainvälisten velkojen alla. Tämän hätätilan ratkaisemiseksi Euroopan unioni on, kuten tiedämme, avannut markkinansa - sekä ilmaissut solidaarisuutensa - ja myöntänyt suoraa tukea, mutta se ei riitä. Monien hallitusten toimet näiden maiden aiemmin syntyneiden velkojen rajoittamiseksi tai kumoamiseksi eivät riitä. Tässä yhteydessä haluaisin tuoda esiin tapauksen, joka on jäänyt melko lailla varjoon: Heinäkuussa 2001 Genovassa järjestetyssä G8-huippukokouksessa kehittyneimpien maiden huippukokousta edelsi Italian hallituksen aloitteesta kokous, johon osallistui suuri määrä sellaisten maiden edustajia, joilla on julkiseen velkaan, nälänhätään ja köyhyyteen liittyviä ongelmia. Se ei ollut pelkästään vertauskuvallinen tai rituaalinen ele, sillä tuolloin kumottiin lähes kolmannes näiden maiden suunnattomasta julkisesta velasta. Valitettavasti tätä saavutusta ei juuri huomattu, sillä tiedotusvälineet kiinnittivät kaiken huomionsa katumellakoihin. 
Haluaisin lopuksi lausua muutaman sanan yhteisön ja muiden maiden kansalaisjärjestöjen arvokkaasta ja korvaamattomasta työstä tässä kauhistuttavassa tilanteessa. Ne ovat aina olleet etulinjassa taistelussa nälkää sekä aliravitsemuksen ja aidsin aiheuttamaa kuolemaa vastaan. Komission pitäisi todella tukea huomattavasti enemmän niille tarkoitettuja ohjelmia. On sanottava, että nämä vapaaehtoiset saavat aikaan toimia, jotka ovat huomattavasti laadukkaampia ja vakuuttavampia kuin kaikkien länsimaisten hallitusten toimet yhteensä, ja ennen kaikkea että niiden työ on selvästi innostuneempaa ja ne tarjoavat resursseja ja solidaarisuutta uskoen vakaasti, arvoisa puhemies, että kukaan ei voi tuntea itseään vapaaksi ja onnelliseksi, jos muut heidän ympärillään eivät myös ole vapaita ja onnellisia.

Evans, Robert J.E. (PSE).
Arvoisa puhemies, muut ovat puhuneet rikkaista ja köyhistä maista, Euroopan vauraudesta ja vähemmän kehittyneiden maiden jyrkästi vastakkaisista oloista. Jäsen Bautista Ojeda puhui tästä juuri hetki sitten. Nyt kun Eurooppa paistattelee taloudellisessa menestyksessään ja vauraudessaan, meidän on pohdittava, mitä muu maailma on joutunut siitä maksamaan ja mitä siitä näille maille seuraa. 
Osa nykyisestä menestyksestämme ja hyvinvoinnistamme johtuu viime ja sitä edellisellä vuosisadalla noudatetusta politiikasta. Silloin imperialismi vei meidät maailman eri kolkkiin, ja sen satoa korjaamme nyt. Voimme tehdä asialle paljon enemmän kuin nyt teemme. Ongelmat ilmenevät Euroopassa nyt muuttopaineina vähemmän kehittyneistä maista. Ihmiset pakenevat epätoivoisina maidensa taloudellisen tilan vuoksi, mutta myös koska niissä vallitsee demokratian puute ja väkivalta, ja hakevat turvapaikkaa lännestä. Voimme tehdä enemmän auttamalla näitä maita. 
Ei ole kyse vain valtavista kehitysapuvaroista - avun on oltava kestävää. Voisimme auttaa näitä maita muun muassa tarkastelemalla uudelleen yhteistä maatalouspolitiikkaamme ja pyrkimällä uudistamaan sitä. Tällä hetkellä myymme tuettuja tuotteitamme polkuhinnalla vähemmän kehittyneisiin maihin, mikä ei lainkaan auta niiden yhteisöjä, taloutta tai viljelijöitä. Suojelemme omaa eurooppalaista maatalousyhteisöämme muiden maiden kustannuksella. Tukemalla omaa maatalouttamme saatamme kaikkialla maailmassa sijaitsevien maiden viljelijät ja köyhät perikatoon, koska he eivät kykene kilpailemaan kanssamme. 
Meidän on siis tarkistettava yhteistä maatalouspolitiikkaamme. Meidän on työskenneltävä yhdessä WTO:n kanssa varmistaaksemme, etteivät sen asettamat normit ja ehdot lisää köyhyyttä. Me voimme tehdä enemmän kuin tällä hetkellä teemme.

De Roo (Verts/ALE). -
Arvoisa puhemies, maailmassa on tarpeeksi ruokaa kaikille. Olisi tietenkin avuksi, jos viljasadot olisivat suuremmat - mutta tämä ei ole nälkäongelman ydin. Vapaa ja erityisesti reilu kauppa auttavat myös, mutta sekään ei ole asian ydin. Nälkäongelman ydin on jakelu. Maissa, joissa vallitsee parlamentaarinen demokratia, ei ole nälkää, ei köyhissäkään. Poliittiset johtajat tietävät, että heidät voidaan äänestää virasta. Diktatuurit ovat eri asia, esimerkiksi Zimbabwe. Demokratian ja nälän puuttumisen välisen yhteyden totesi ensimmäisenä niinkin huomattava henkilö kuin Amartya Sen, intialainen Nobel-palkinnon saaja. Paras ratkaisu on demokratian levittäminen kaikkialle maailmaan. Tämä näkökohta puuttuu liian usein EU:n strategiasta. 
Lopuksi huomautan, että jos vähennämme maailman sotilasmenoja viidellä prosentilla, meillä on riittävästi rahaa saavuttaaksemme Yhdistyneiden Kansakuntien millennium-tavoitteet.
Korhola (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, rikkaiden, köyhien ja kaikkein köyhimpien maiden välinen kuilu on kasvanut entisestään 1990-luvulta. Kaupan esteiden purkaminen kehitysmaiden tuotteilta EU:n toimesta ei ole näkyvästi parantanut kolmansien maiden tilannetta, vaikka EU on kehitysmaiden maataloustuotteiden suurin vientimarkkina-alue. Euroopan unionin kehitysmaapolitiikan epäkohtana on ollut monin paikoin yksipuolisen tuotannon edistäminen kehitysmaissa. Samalla voimakkaasti tuettujen eurooppalaisten maataloustuotteiden vienti kehitysmaihin vahingoittaa ja tuhoaa paikallistuotantoa.
Kaupan esteiden purkamisen rinnalla on edistettävä myös reilun kaupan tuotteiden leviämistä unionissa. Komissio on tukenut reilun kaupan tuotteiden tiedotuskampanjoita, mutta samalla todennut niiden korkeiden hintojen laskevan ainoastaan kysynnän kasvaessa. EU:n pitäisi laskea reilun kaupan tuotteiden kynnyshintoja ja nostaa muiden kehitysmaatuotteiden kynnyshintoja. Reilun kaupan kynnyshintojen lasku auttaisi tuotteiden myyntiä EU:n alueella. Se taas lisäisi tuotannon volyymiä kehitysmaissa. Sitten tapahtuisi tuotannon siirtymä reilun kaupan suuntaan. Samalla kehitysmaarahaston pitäisi tukea erityisesti niitä tiloja, jotka siirtyvät reilun kaupan merkin alle. Näiden tilojen kehittämiseen pitäisi antaa halpakorkoisia lainoja ja kehitysmaatukea, jotta työttömäksi jääneiden, etenkin naisten, koulutus voidaan järjestää.
Nälänhädän torjumiseksi annetaan avustuksia ja järjestetään keräyksiä, mutta harvoin muistetaan, että me osaltamme aiheutamme nuo nälänhädät tuontitulleillamme. Jäsenvaltioiden olisi syytä suosia reilun kaupan tuotteita myös julkisissa hankinnoissaan, jolloin lisääntyvä kysyntä laskisi sekä kustannuseriä että vähittäismyyntihintoja.
Maailman viljantuotantoa ei voida kasvattaa viljelysalaa laajentamalla. Tähän vaikuttaa myös vesivarojen niukkeneminen: keinokastelun lisääminen laajassa mittakaavassa ei ole enää mahdollista. Jos ravinnon tuotantoa ei voida kasvattaa, täytyy ruuan jakoperusteita ja kauppasuhteita muuttaa. Nälänhädän syyksi voi ravinnon epätasaisen jakautumisen lisäksi nimetä usein epävakaan poliittisen tilanteen. Tällä hetkellä Saharan eteläpuolisen Afrikan nälänhädän vakavuus syntyy nimenomaan siitä, ettei perinteisellä humanitaarisella avulla voida enää katastrofia ehkäistä alueen poliittisen epävakauden vuoksi. Hallitusten kapasiteetti kriisin kohtaamiseen on olematon.
Poliittisten ja taloudellisten keinojen ohella nälänhätää on torjuttava myös sosiaalisin keinoin. Usein nälänhädästä kärsivät eniten naiset. Vaikka naiset tuottavat YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestön (FAO) arvion mukaan maailman ruuasta yli puolet, on naisilla kaikkein huonoimmat mahdollisuudet omistaa maata, saada luottoa, opiskella ja nauttia sosiaalisista oikeuksistaan.
Parlamentin poliittiset ryhmät ovat laatineet komission lausunnosta yhteisen päätöslauselmaesityksen. Nälänhädän uhrien auttamisella ja kehitysmaiden tukemisella on siis erittäin vahva poliittinen tuki takanaan. Tämän tulisi näkyä myös komission ja neuvoston linjoissa. Pahin pelkoni on, että jälleen kerran kehitysmaakysymyksissä teot jäävät puheita vähäisemmiksi. Näin ei saa olla. Teoreettisen puheen taustalla on kokonainen todellinen maailma. He ovat oikeita ihmisiä, eivät sykkivää hyytelöä. Heillä on kipukynnys. Tämä ei saa unohtua.

Désir (PSE).
Arvoisa puhemies, Euroopassa jokainen lehmä saa Euroopan unionilta keskimäärin kaksi euroa päivässä. Kaksi euroa päivässä - yli kahdella miljardilla miehellä ja naisella ei ole edes sitä elääkseen.
Nälänhätä ja aliravitsemus, joita vastaan täällä protestoimme, eivät johdu maapallon kykenemättömyydestä elättää asukkaitaan, vaan pikemminkin erityisistä poliittisista olosuhteista tai jopa tietynlaisesta kansainvälisestä politiikasta, josta olemme osaltamme vastuussa. Toisinaan on kyse paikallisista poliittisista tilanteista - sodasta, hallituksen luhistumisesta, yksittäisten ryhmien tai johtajien murhanhimosta - mutta joskus myös kansainvälisen politiikan vaikutuksista. Jotkut niistä onkin jo mainittu: velka, eteläisten maiden maanviljelijöiden tuhoksi koituvien maataloustukiemme määrä, mutta myös monien kehitysmaiden maatalouden ja talouden suuntautuminen ensisijaisesti tiettyjen tuotteiden, tiettyjen raaka-aineiden vientiin, mistä seuraa yksipuolinen tuotanto, joka vaikeuttaa monipuolista maanviljelyä edellyttävän elintarvikeomavaraisuuden ja elintarviketurvan saavuttamista. Tästä syystä yhdyn jäsen Graefe zu Baringdorfiin, joka äsken sanoi, että pääsy pohjoisen markkinoille, meidän markkinoillemme, on erittäin tärkeää. Katson kuitenkin, että tämä näkemys on myös erittäin vajavainen. Mielestäni tarvitaan ehdottomasti myös tiukkaa valvontaa, jotta voidaan varmistaa alueellinen yhdentyminen, talouden monipuolistuminen ja elintarviketurva näissä kehitysmaissa.
Eräät meistä ovat juuri palanneet Porto Alegresta. Presidentti Lulan voitto ja erityisesti hänen nälän torjuntaan tähtäävä politiikkansa ovat herättäneet valtavan suuria toiveita Brasiliassa, Latinalaisessa Amerikassa yleensä sekä kaikissa kehitysmaissa. Jos hänen politiikkansa tuottaa tulosta, avautuu kehitykselle ja toivolle demokratiasta aivan uusia näkymiä.
Mitä aiomme tehdä seistäksemme Brasilian rinnalla, auttaaksemme sitä onnistumaan kokeilussaan? Aiommeko IMF:ssä edelleen vaatia, että näiden maiden budjetin on oltava 3,75 prosenttia ylijäämäinen, vaikka samaan aikaan katsomme, että vakaussopimuksen edellyttämä enintään kolmen prosentin alijäämä on joustamaton ja typerä? Tämä ei ole johdonmukaista. Samalla kun yritätte rohkaista unionin jäsenvaltioita lisäämään kehitysapuaan, kansainvälisissä järjestöissä, joihin voi lukea myös WTO:n, noudatetaan politiikkaa, joka toisinaan estää näiden tavoitteiden toteutumisen.
Lopuksi toteaisin, että presidentti Lula vetosi Porto Alegressa ja Davosissa maailmanlaajuisen nälän ja köyhyyden vastaisen suuren rahaston perustamisen puolesta. Aiommeko tukea häntä? Aiommeko ehdottaa - aikooko komissio ehdottaa neuvostolle ja parlamentille globalisaatiosta syntyneiden rikkauksien verottamista tämän Yhdistyneiden Kansakuntien hallinnoiman rahaston rahoittamiseksi? Se olisi konkreettinen vastaus ja vahva poliittinen signaali.

Keppelhoff-Wiechert (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, voimme pitää kampanjoita nälänhädän torjumiseksi kehitysmaissa vain myönteisinä. Virallisten lausuntojen, jotka on kaikki mainittu tänään esillä olevassa päätöslauselmassa, on nyt saatava jatkokseen erittäin konkreettisia toimenpiteitä. Vähemmän kehittyneiden maiden vapautuminen köyhyysloukusta on epäilemättä mahdollista hyvin monin eri tavoin. 
Euroopan parlamentin AKT-valtuuskunnan jäsenenä olen erittäin kiinnostunut köyhien maiden kanssa käytävän kaupan esteiden purkamisesta. Niiden ihmisten määrä, joiden on tultava toimeen alle dollarilla päivässä, kasvaa kehitysmaissa jatkuvasti. Maailmassa kuolee nälkään joka tunti 900 ihmistä, heistä monet lapsia. Yleinen syvä huolestuminen on lakannut riittämästä jo kauan sitten. Euroopan unionin ja muiden avunantajien on reagoitava voimakkaammin kehitysmaiden nälänhätään, lisättävä elintarvike- ja humanitaarista apua ja jaettava esimerkiksi HIV/aids-rahastosta myönnetyt rahat nopeammin. Esimerkiksi tietullit, tuonti- ja tullimenettelyt riskialueilla tarkoittavat, että logistinen kapasiteetti ei riitä varmistamaan ruuan saamista paikalle ajoissa ja hankaluuksitta.
Meidän Euroopan parlamentin jäsenten on nyt esillä olevan päätöslauselman avulla jälleen kerran ilmaistava selvästi, että jos nälän kitkemisessä epäonnistutaan, maailma joutuu maksamaan siitä suunnattoman kalliin hinnan. Hyvät kollegat, sodat, jatkuvat katastrofit, kansainvälinen rikollisuus, huumekauppa, talouslama, laiton maahanmuutto ja ennenaikainen kuolema ovat vain osa tästä hinnasta. Päätös sallia kaikkien vähiten kehittyneistä maista tulevien tuotteiden - aseita lukuun ottamatta - pääsy Euroopan unionin markkinoille on tietenkin askel oikeaan suuntaan. 
Arvoisa puhemies, lopetan puheenvuoroni pian. Meidän on tietenkin helpotettava kehitysmaista tulevien maataloustuotteiden pääsyä markkinoillemme. Meidän on kuitenkin myös huomautettava, että maailman muidenkin teollisuusmaiden on todella tehostettava toimiaan. AKT-valtuuskunnan jäsenenä kannatan kaikkiaan tätä päätöslauselmaa.
Karamanou (PSE).
Arvoisa puhemies, on surullista todeta, että vaikka kehitysapua on myönnetty 50 vuoden ajan, yksikään maa ei ole vapautunut kehittymättömyys- ja köyhyysloukusta. Monien mielestä globalisaatio on köyhien maiden taloudellisen tilanteen pohjimmainen syy. Totuuden nimessä on sanottava, että pohjoisen protektionistinen politiikka on osaltaan tukahduttanut etelän keskeisiä sektoreita. Väite, että köyhät maat voivat saavuttaa saman tulotason kuin rikkaat maat ilman kansainvälistä kauppaa, ulkoa tulevaa pääomaa ja investointeja, on kerta kaikkiaan roskaa. Jos köyhät maat yrittävät tulla toimeen sillä, mitä niillä on rahakirstuissaan, tai odottavat, kunnes ovat saaneet kehitettyä itselleen teknologisia valmiuksia, siihen menee ikuisuus. 
Yhteiskunnassa, jossa harvat rikastuvat ja monet köyhtyvät, ei voi tapahtua todellista edistystä. Nälästä, kurjuudesta ja köyhyydestä kärsivät lähinnä naiset, joten sukupuolten välinen eriarvoisuus on myös vaikeasti ylitettävä kehityksen este. Viimeisen kymmenen vuoden aikana absoluuttisessa köyhyydessä elävien naisten määrä on noussut. Tämä on sidoksissa lisääntymisterveyden ongelmiin, sillä köyhimmillä naisilla on vähiten terveydenhoitopalveluja ja eniten ei-toivottuja lapsia. Lähes kaikki niistä puolesta miljoonasta naisesta, jotka kuolevat äitiyteen liittyviin syihin, asuu kehitysmaissa. He eivät kuole siksi, että ovat päättäneet saada lapsen, vaan siksi, että he ovat köyhiä. Teollisuusmaassa asuvan naisen todennäköisyys kuolla näin on pienempi kuin yksi kolmesta tuhannesta, kun se on Afrikassa yksi yhdeksästätoista. Nämä luvut osoittavat, että globalisaation hyödyt eivät vielä ole tavoittaneet kovinkaan monta ihmistä. Jatkuva köyhyys estää tätä vapaan kaupan avulla tapahtuvaa kehitystä. 
Ainoa ratkaisu on kahden päävihollisemme voittaminen. Nämä viholliset ovat niiden lukuisten pohjoisen poliittisten päättäjien vastustus, jotka kieltäytyvät purkamasta tavaroiden ja ihmisten vapaan liikkuvuuden esteitä, ja niiden lukuisten etelän poliittisten johtajien vastustus, jotka kieltäytyvät antamasta kansalleen perustavanlaatuisia poliittisia, taloudellisia ja ihmisoikeuksia, joita ilman kehitystä ei voi tapahtua.

Nielson
. Arvoisa puhemies, haluan kiittää suhtautumisestanne valitettaviin vaikeuksiini päästä tänne tänä aamuna. 
Aloitan toteamalla, että minusta on sekä merkittävää että ainutlaatuista, että puoluerajoihin katsomatta kaikki näkevät ongelman ja sen ratkaisutavat periaatteessa samalla tavoin. Tämä on merkittävää, vaikka yksi jäsen huomauttikin, että minä en ehkä ole oikea komission jäsen osallistumaan tähän keskusteluun, kun ottaa huomioon, minkälaisista ongelmista on kyse ja erityisesti, että osa niistä liittyy kauppaan. 
Meidän on kaikkien hyväksyttävä se, että johdonmukaisuus alkaa kotikentältä. Komissiossa tilanne on parantunut huomattavasti siinä mielessä, että yhteistyö eri alojen ja toimintalinjojen välillä toimii paremmin kuin ennen. Olen varma, että nykyinen komissio käsittelee maailmanlaajuisen kehityspolitiikan ja kauppapolitiikan välistä tasapainoa huomattavasti järjestelmällisemmin ja ennalta-arvattavammin kuin aiemmat komissiot ja ilmentää niitä paremmin perussuuntauksia.
Mielestäni parlamentin olisi itse tehokkaammin pyrittävä siihen, että kaikkien puolueiden täällä esittämä kaunis ja oikea analyysi edustaa koko parlamentin näkemystä. Euroopan maatalouden pimeät voimat eivät hallitse vain joitakin hallituksia. Samaa peliä käydään myös täällä. Puheet kalastuksesta, maatalouspolitiikasta, Euroopan maatalouden uudistuksesta ja siitä, pitäisikö "Kaikki paitsi aseet" -ohjelmaa muuttaa sokerin, riisin ja banaanien osalta, ovat tuloksettomia, jos kaikki katsovat, että tehtävä kuuluu yksinomaan komissiolle. Kannamme kaikki osamme vastuusta. Vaikka iloitsen kaikesta kuulemastani - ja uskon, että se mikä minulta jäi kuulematta, noudatti samaa linjaa - ja arvostan kannustustanne, olisi mielestäni poliittisesti realistisempaa osoittaa sama sanoma parlamentille itselleen ja pyytää kumppanuutta, jossa suhtaudutaan samoin myös niihin politiikan aloihin, joissa meillä on ongelmia. 
Kuten sanoin, olen analyysista samaa mieltä. Muutama huomautus luvuista: Viime keväisessä maailman elintarvikehuippukokouksessa esitin analyysinani, että noin 80 prosenttia maailman todellisesta nälänhädästä johtuu konflikteista. Elintarviketurvan puute, ravinnon yksipuolisuus tai huono laatu ovat suurempia ongelmia kuin niiden ihmisten määrä, jotka todella näkevät nälkää.
On itsestään selvää, että kaikki nämä ongelmat liittyvät suoraan köyhyyteen. Vietin juuri viikon Sambiassa ja Angolassa, ja erityisesti Sambiassa näimme läheltä, mitä todellisuus kentällä on tutustuessamme muun muassa ruoanjakelukeskuksiin ja kotitarveviljelijöiden tukipalveluihin. Kaikki mitä täällä on sanottu suhteesta kauppapolitiikkaan, pääsystä EU:n markkinoille ja tarpeesta monipuolistaa maataloustuotantoa ja taloutta näissä maissa, pitää paikkansa, mutta on myös totta, että kaikkein köyhimmät kotitarveviljelijät ovat jollain tavoin irrallaan tästä kaikesta. He eivät ole lähelläkään muodollista rahataloutta, eikä heillä ole satoa myytäväksi. Heille ei ole tarjolla palveluja. He edustavat köyhyyttä kaikkein sitkeimmillään, ja juuri heidän elintarviketurvattomuutensa muodostaa kuvan, jota yritämme muuttaa Afrikan sarven tämänhetkisessä kriisissä. Tämä pitkään kestänyt rakenteellinen tilanne osoittaa, että todellisia ongelmia ovat välinpitämättömyys, köyhyys ja syrjäytyminen. 
Kauppavaihdon lisääntyminen tai maailmanlaajuinen, suuri keskustelu eivät auta näitä ihmisiä välittömästi. Se on vain ikään kuin yksi kerros lisää. Se, mitä me yritämme saada aikaan eteläisen Afrikan ruokakriisissä, on paljon mielekkäämpää kuin pelkkä ylimääräisen maissin polkumyynti näihin maihin, mikä on eräänlaista opportunistista markkinointia. Tähän mennessä 99,1 prosenttia Euroopan komission ruoka-avusta eteläisen Afrikan ruokakriisissä on ostettu paikan päältä, ja tästä luvusta voimme olla ylpeitä. Se on mielekästä, sillä komissio toimii eräänlaisena katalysaattorina markkinoiden kehittymiselle tällä alueella. Me annamme oikeanlaisen signaalin tuottajille, jotka osallistuvat rahatalouteen ja tuottavat markkinoita eivätkä vain itseään ja mahdollisesti vielä huonommin selviytyvää naapuriaan varten. 
Markkinoilla maataloustuottajina toimivat viljelijät ovat kuitenkin eri asia kuin ne, jotka vain ruokkivat itsensä, jos voivat. Varsinaisen ongelman muodostavat syrjäytyneet, hyvin köyhät viljelijät, jotka eivät selviä kahdesta peräkkäisestä sateettomasta vuodesta, koska eivät voi valmistautua seuraavaa kautta varten. 
Raha tai resurssit eivät tässä ole varsinainen haaste tai ongelma. Vaikeinta on siirtää nämä ihmiset edes jossain määrin pois omasta, rahataloudesta riippumattomasta omavaraistaloudestaan. Keskustelua "Kaikki paitsi aseet" -ohjelmasta olisi jatkettava tämänpäiväiseen tapaan. Emme tietenkään ole vielä päättäneet Dohan kierroksen keskusteluja, ja kehotankin voimakkaasti parlamenttia jatkamaan tänään kuulemani kaltaista painostusta ja puheenvuoroja. Työtä on vielä tehtävä paljon ennen kuin tämä kierros ansaitsee nimen "kehityskierros".
Jäsen Souchet'lle sanoisin, että ruokasuvereniteetti on mielekäs päämäärä, mutta omavaraisuus ei ole ainoa tapa sen saavuttamiseksi. Esimerkiksi Singapore ei ole omavarainen ruuan suhteen, mikä osoittaa muitakin mahdollisuuksia olevan olemassa, mutta olen täysin samaa mieltä siitä, että nyt puheena olevien maiden osalta tämä on osuva tapa määritellä ongelma kansallisella tasolla. 
Varoittaisin kuitenkin pitämästä protektionismia ja oikeutta suojella maataloustuotantoa hyvänä ajatuksena. Tälläkin alueella on tärkeämpää avata rajat naapurien kesken. Jotta pyörät saataisiin pyörimään, kaikki keinot markkinamekanismien käynnistämiseksi alueellisesti ovat tärkeitä. Jäsen Kinnockin huomiot talouskumppanuussopimuksia koskevista neuvotteluista toivat esiin tarpeen saada AKT-kumppanimme paremmin tiedostamaan oma vastuunsa näiden asioiden edistämisessä. Kasvien terveyttä koskevat rajoitteet, valmiuksien parantaminen kauppaneuvotteluissa ja muut sellaiset vaikeudet eivät niinkään johdu käytettävissä olevan rahan puutteesta. Varsinaisena ongelmana on riittävien, hyvien ja rahoituskelpoisten, yksittäisten hankkeiden puute. Meillä on käynnissä mittavia ohjelmia, jotka liittyvät kasvinsuojelustandardeihin kalastuksen alalla. Pyrimme perustamaan komissioon keskitetyn neuvontapalvelun, johon voidaan suoraan kanavoida kaikki ongelmat, jotta komissio kykenisi reagoimaan niihin oikealla ja riittävällä tavalla. Toivomme meille virtaavan kentällä vallitsevaan, todelliseen tilanteeseen perustuvia ideoita, joiden pohjalta voidaan suunnitella toteutus- ja rahoituskelpoisia toimia. Tämän rakenteen avulla pyrimme tehostamaan komission toimia alalla. 
Jäsen Santini totesi, että kansalaisjärjestöt tekevät enemmän kuin kaikki länsimaiset hallitukset yhteensä. Olen samaa mieltä siitä, että kansalaisjärjestöt tekevät merkittävää työtä erityisesti humanitaarisen avun alalla, mutta myös yleisesti. Pyydän kuitenkin, ettette varjelisi kansalaisia silta raa'alta totuudelta, että komissio kanavoi kansalaisjärjestöjen kautta vuosittain noin miljardi euroa, jos kaikki budjettikohdat lasketaan yhteen. Kansalaisjärjestöjen on joskus hyvin vaikeaa kertoa yleisölle, mistä ne saavat rahoituksensa, eivätkä ne mielellään tee sitä. Kun Lääkärit ilman rajoja -järjestö sai hyvin ansaitun Nobelin rauhanpalkintonsa, lähetin sille onnittelusähkeen, jossa mainitsin myös, että katsoin komission olevan oikeutettu esittämään erityisen lämpimät onnittelut, koska sen rahoitus muodostaa noin 50 prosenttia järjestön talouspohjasta, ja toivoin, että kumppanuutemme näkyisi myös kuvassa, jonka Lääkärit ilman rajoja -järjestö antaa itsestään julkisuudessa. Valitettavasti en koskaan saanut edes vastausta sähkeeseeni. Se ei muuta suhdettamme, mutta kehotan parlamenttia auttamaan minua sen painottamisessa, että tosiasioiden on käytävä ilmi myös julkisessa kuvassa. Omien kansalaistemme on vaikeaa ymmärtää, mihin rahat todellisuudessa käytetään, kun tietoa varjellaan tällä tavoin. 
Jäsen Schierhuberille, joka totesi kehitysapupetosten olevan ongelma, vastaan, vaikkakin uhkarohkeasti, että näin ei ole. Lahjonta ja petokset liittyvät enimmäkseen tuottoisiin sopimuksiin, öljytulojen hallintaan ja huonoon hoitoon, timantteihin, metsien laittomaan hakkaamiseen ja muuhun järeään toimintaan. Meidän kehitysyhteistyössämme se ei ole kovin suuri ongelma. Myönnän, että teknisesti rahoituskelpoisuus on tullut jäädäkseen, sillä sen avulla saamme enemmän joustoa talousarvioon. On kuitenkin todettava, että yleisesti ottaen olemme selviytyneet tähän mennessä melko hyvin petosten jäljittämisestä ja dokumentoinnista. 
Muistatte varmaan, että Norsunluurannikon käyttäessä väärin rahoitustamme se jäi kiinni. Se maksoi velkansa, ja näin järjestelmä toimii. Haluaisin hälventää sen väärinkäsityksen, että kehitysyhteistyö on sinänsä ongelma, sillä näin ei ole. Siksi myös Monterreyn sopimusta on noudatettava ja sen mukaiset velvoitteet on täytettävä. Kehitysyhteistyömme laatu ja toiminta ovat nyt sellaisia, että on mielekästä jatkaa köyhyyden torjuntaa entiseen tapaan. Lopuksi sanoisin jäsen Santinille, että jos Italia nostaisi kehitysapunsa aiemmasta ja nykyisestä 0,15 prosentista BKT:sta Monterreyn päätöksen edellyttämään 0,33 prosenttiin vuoteen 2006 mennessä, ja muut jäsenvaltiot, joiden kehitysapu alittaa EU-kumppaneiden nykyisen keskiarvon, tekisivät samoin, pitäisin sitä erittäin mielenkiintoisena ja asianmukaisena reaktiona tämänpäiväiseen keskusteluun.

Puhemies -
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelun päätteeksi ilmoitan vastaanottaneeni kuusi työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä

Van Hecke Johan (ELDR)
- (NL) Lähes 30:a miljoonaa ihmistä Afrikassa uhkaa nälkäkuolema. Avustusjärjestöt ovat syyskuusta lähtien varoittaneet laajamittaisesta katastrofista. On paljastavaa, että jopa tämä parlamentti kiinnittää tähän huomiota vasta viisi kuukautta myöhemmin.
Olen silti tyytyväinen tähän päätöslauselmaan. Siinä puututaan välittömien syiden, eli kuivuuden ja sodan lisäksi syvempiin syihin: köyhyyteen, köyhistä maista tulevien tuotteiden korkeisiin tulleihin, velkataakkaan, aids-epidemiaan ja lännen maataloustukiin. 
Haluan sanoa aiheesta kaksi asiaa. Rikkaiden maiden on tietenkin käytettävä resurssejaan hädän lievittämiseksi nopeammin ja avokätisemmin. Zimbabwessa valtaa pitävän hallinnon kaltaiset hallinnot eivät kuitenkaan saa käyttää tätä elintarvikeapua poliittisena apuvälineenä väistääkseen omaa vastuutaan ja jatkaakseen vallankäyttöään. 
Toiseksi, nälänhätää ei saa käyttää verukkeena muuntogeenisen ruuan tyrkyttämiseksi. Euroopan unionissa muuntogeenisten organismien hyväksyntää koskevat ankarat vaatimukset, mikä on aivan oikein. Afrikassa hallitsemattomalla muuntogeenisten organismien polkumyynnillä saattaa olla kauaskantoisia seurauksia erityisesti ympäristölle, maataloudelle ja elintarviketurvalle. 
Muuntogeenisten jyvien jauhaminenkaan ei ole vedenpitävä ratkaisu. Zimbabwessa varastot ryöstettiin heti ruuan saavuttua. 
Väite, että muuta kuin muuntogeenistä ruokaa ei ole riittävästi saatavilla, ei pidä paikkaansa. Intia voisi toimittaa heti 65 miljoonaa tonnia viljaa. 
Kylmän sodan aikana elintarvikeapua käytettiin poliittisena ja kaupallisena aseena. Emme saa sallia sen käyttämistä nyt markkinoiden luomiseksi länsimaisille biotekniikan yrityksille, jotka siten sitoisivat kehitysmaiden viljelijät itseensä pysyvästi.
Zrihen (PSE)
. (FR) Maailman nälkäongelma on todellinen maailmanlaajuinen skandaali, johon meidän on pakko reagoida. EU:n "Kaikki paitsi aseet" -aloite on siten tervetullut. 
Kahvikriisin esimerkki kuitenkin osoittaa, ettei se riitä. On siis syytä pohtia kysymystä raaka-aineiden hintojen vakauttamisesta. Samoin on pohdittava keinoja sen takaamiseksi, etteivät näiden tuotteiden kaupasta hyödy yksinomaan ylikansalliset, markkinoita hallitsevat yhtiöt, vaan osa tuotosta kulkeutuu takaisin viljelijöille. 
Kymmenet tuhannet ihmiset muun muassa Porto Alegressa ovat nousseet vaatimaan oikeudenmukaisempaa maailmaa. Brasilian presidentti herätti valtavasti toivoa julistamalla pyrkivänsä ensisijaisesti "nollanälkään". 
Euroopan unionin on reagoitava tähän pyrkimykseen ja toivoon. Sen on lunastettava solidaarisuusvelvoitteensa esimerkiksi antamalla velat anteeksi ja ottamalla käyttöön Tobinin vero, mutta myös sallimalla kehitysmaiden säilyttää vapautensa järjestää julkiset palvelunsa palvelukaupan yleissopimuksen (GATS) puitteissa käytävien neuvottelujen paineista riippumatta. Sen on myös annettava kehitysmaille vapaus päättää, ottavatko ne vastaan muuntogeenisiä siemeniä vai eivät.
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Wijkmanin laatima kehitysyhteistyövaliokunnan mietintö (A5-0394/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi avusta köyhyyteen liittyvien sairauksien (HIV/aids, malaria ja tuberkuloosi) torjumiseksi kehitysmaissa (KOM(2002) 109 - C5-0100/2002-2002/0051(COD)).
Wijkman (PPE-DE)
. (SV) Arvoisa puhemies, HIV:hen, malariaan ja tuberkuloosiin menehtyy joka vuosi miljoonia ihmisiä. Pelkästään viime vuonna niihin kuoli köyhissä maissa ainakin viisi miljoonaa ihmistä. Nämä kolme tautia ovat luonteeltaan erilaisia, ja niiden torjumiseksi ja parantamiseksi tarvitaan erilaisia keinoja. Niillä on kuitenkin yksi yhteinen piirre: niiden uhreiksi joutuvat ennen kaikkea maailman köyhät. Siksi on järkevää käyttää yhtenäisiä keinoja niiden torjumiseksi. 
Parlamentti on monen vuoden ajan vaatinut komissiota lisäämään terveysalan toimiaan. Siksi pidimmekin tervetulleena komission vuoden 2000 lopussa esittelemää, näiden sairauksien torjunnan nopeuttamista koskevaa toimintaohjelmaa. Komission jäsen Nielson ansaitsee tunnustuksen näiden sairauksien torjunnan nostamisesta yhdeksi unionin painopistealueista. 
Asetus, josta keskustelemme tänään, on erittäin tärkeä. Siinä säädetään puitteista toimintaohjelman täytäntöönpanolle. Merkittävän osan muodostaa komission oma ohjelma, ja onkin tärkeää osoittaa ohjelmalle riittävästi henkilöstöresursseja, jotta siitä tulee tehokas. Toisen osan muodostaa EU:n rahoitusosuus vasta perustettuun Maailman terveysrahastoon. 
Komission asetusehdotus on monin tavoin rakentava. Valiokuntakäsittelyssä olemme pyrkineet vahvistamaan joidenkin aiheiden sanamuotoa ja lisäämään koko asian painoarvoa korottamalla talousarviota. Olemme samanaikaisesti keskustelleet neuvoston kanssa, jotta pääsisimme sopimukseen jo ensimmäisessä käsittelyssä. Toivon, että onnistumme saavuttamaan tämän tavoitteen. 
Ehdotamme voimakkaampaa sanavalintaa ensinnäkin korostaaksemme sekä sairauksien ehkäisytoimia että HIV-tartunnan saaneiden tai aidsiin sairastuneiden tuki- ja hoitotoimia. Näitä sairauksia ei kuitenkaan voida ehkäistä tehokkaasti tyhjiössä, ja siksi onkin niin tärkeää näiden toimien rinnalla myös yksinkertaisesti vahvistaa köyhien maiden yleisiä terveydenhoitojärjestelmiä. Kolmanneksi painotamme, että vaikka tällä asetuksella ei nimenomaisesti tueta tutkimusta, on tutkimustyöhön tehokkaampien lääkkeiden ja rokotteiden löytämiseksi HIV:tä ja malariaa vastaan panostettava huomattavasti enemmän varoja. Korostamme yhdenmukaistamista muiden rahoittajien toimien sekä lisääntymisterveyden ja perhesuunnittelun alan toimien kanssa. 
Tähdennämme mietinnössä erityisesti, että tautien pahiten koettelemilla mailla täytyy olla mahdollisuus tuoda maahan halpoja, geneerisiä lääkkeitä. On surullista, että tämä kysymys on edelleen ratkaisematta WTO:ssa käydyistä pitkistä ja tiiviistä neuvotteluista huolimatta. 
Talousarviomäärärahoja pidämme riittämättöminä tarpeisiin nähden. Laskelmien mukaan tarvittaisiin 10 miljardia dollaria vuosittain, jotta näitä tauteja voitaisiin torjua tehokkaasti. Tällä hetkellä panostus on vain pari miljardia dollaria. 
EU:n panos on toistaiseksi ollut vaatimaton, mutta asian käsittelyn aikana on tapahtunut myönteistä edistystä, muun muassa viimesyksyinen budjettisopimus rahoitusosuudesta Maailman terveysrahastoon. On myös selvää, ettei EU:n panostus näiden sairauksien torjuntaan tietenkään saa määräytyä ensisijaisesti sen perusteella, mitä paikka Maailman terveysrahaston hallituksessa edellyttää. Ratkaisevia ovat tietenkin varsinaisen hoito- ja ehkäisytyön tarpeet. 
Valiokunnan ehdottama talousarvio on sekin liian pieni, mutta pidämme kuitenkin edistysaskeleena sitä, että olemme onnistuneet korottamaan talousarviota. Toivomme, että Euroopan kehitysrahaston (EKR) rahoitusosuus mukaan lukien alan kokonaisrahoitus on seuraavan neljän vuoden aikana runsaat 500 miljoonaa euroa. 
Äänestyksen aikana esitän lisäehdotuksen, joka on tarpeen, jotta päätöksemme olisi talousarvioita koskevien uusien sääntöjen mukainen. 
Olen varma, että meidän on pian keskusteltava tähän työhön tarvittavista lisämäärärahoista, joiden on oltava ensisijaisesti uusia, "tuoreita" varoja. Kävin itse hiljattain Keniassa ja näin, miten vaikeita nämä ongelmat ovat yhdelle köyhälle maalle. Kun jo 20-30 prosenttia maan väestöstä on saanut tartunnan, ovat seuraukset kohtalokkaat. Huomatkaa myös, että kyseessä ei ole ainoastaan Afrikka, vaan taudit leviävät nopeasti nyt myös esimerkiksi Intiassa ja Kiinassa.
HIV/aids, malaria ja tuberkuloosi muodostavat vakavan ongelman vielä monen vuoden ajan. Maailman terveysrahaston uusi johtaja Richard Feachem mainitsi vieraillessaan täällä äskettäin, että HIV-epidemia saavuttaa huippunsa vasta 60 vuoden kuluttua, jollei ehkäisytoimiin panosteta nykyistä enemmän. 60 vuotta on pitkä aika. Jo nyt, 20 vuoden jälkeen, yli 40 miljoonaa ihmistä on saanut tartunnan. Tuskin kykenemme kuvittelemaan, mitä merkitsee, jos HIV-epidemia saa rauhassa levitä vielä 60 vuotta. Se on aivan riittävä syy tukea voimakkaasti tämänpäiväistä mietintöä.
Nielson
. Arvoisa puhemies, kiitän aluksi esittelijää, jäsen Wijkmania, joka on väsymättä pyrkinyt varmistamaan, että asetus hyväksytään ensimmäisessä käsittelyssä, ja osoittanut erinomaista taitoa käsitellessään asiaa sisällöllisesti. 
Köyhyyteen liittyviä sairauksia koskeva komission ehdotus hyväksyttiin viime maaliskuussa. Komissio pitää terveyteen ja kehitystyöhön liittyviä asioita erittäin tärkeinä ja on esittänyt HIV:n/aidsin, malarian ja tuberkuloosin torjuntaa koskevan toimintaohjelman. Uskon meidän kaikkien pitävän kehitysmaiden terveystilanteen parantamista yhtä tärkeänä. Olemme käyneet pitkiä ja rakentavia keskusteluja asetuksesta ja muun muassa TRIPS-sopimuksesta, mutta vaikeimmiksi ovat osoittautuneet rahoitukseen liittyvät kysymykset. 
Muistuttaisin, että näistä keskusteluista puuttuu terveys- tai yhtä hyvin koulutusalalla saavutettujen tulosten ja talousarviomäärärahojen välinen todellinen yhteys. Uskon, että asian edetessä ja indikaattorien parantuessa parlamentin ja komission välinen yksimielisyys siitä, miten osoitamme todelliset tuloksemme näillä aloilla, vahvistuu, vaikka menetelmää ei voidakaan kuvailla vain viittaamalla budjettikohtiin. Tilanne on paranemassa, ja halusin vain toistaa tämän seikan parhaillaan käytävässä keskustelussa. 
Komissio voi hyväksyä kaikki kehitysyhteistyövaliokunnan ehdottamat tarkistukset, sillä ne vahvistavat ja selkeyttävät asetuksen tekstiä muuttamatta sen päätavoitteita. Myös komission alkuperäisen ehdotuksen viitteitä on saatettu ajan tasalle, minkä hyväksymme ilomielin. Nämä tarkistukset ilmentävät neuvoston, parlamentin ja komission rakentavaa yhteistyötä.
Esittelijä ehdottaa nyt tarkistusta, jossa esitetään 351 miljoonaa euroa vuosille 2003-2006. Kannattaisin tietenkin mielelläni rahoituksen korottamisehdotusta, mutta minun on sanottava, että emme ole kyenneet löytämään tarvittavia varoja yhteisön talousarviosta. Jos asiassa on tapahtunut jonkinasteinen kommunikaatiotapaturma esittelijän ja omien yksiköitteni välillä, olen pahoillani, mutta minun on ilmaistava selvästi, että näin suuri rahamäärä ei sovi talousarvioon. 
Parlamentti, neuvosto ja komissio ovat yhdessä päättäneet lisätä vuoden 2003 talousarviossa huomattavasti HIV:tä/aidsia koskevan budjettikohdan rahoitusta edellisestä vuodesta. Joulukuun täysistunnossa hyväksyttiin tarkistus, jolla vuoden 2003 määräraha korotettiin 80,35 miljoonaan euroon. Toimielinten hyväksymässä rahoitusselvityksessä todetaan, että 42 miljoonaa euroa on tarkoitettu Maailman terveysrahastoon ja loput 38,35 miljoonaa euroa toimintaohjelmaan. Komissio pitää terveysasioita edelleen painopistealueena ja on päättänyt käyttää kaikki mahdolliset resurssit terveyden parantamiseksi joko terveyden alan ohjelmien avulla tai terveysindikaattorien parantamiseen liittyvällä talousarviotuella. 
Ehdotamme myös, että EKR:stä osoitetaan huomattava lisämääräraha HI-viruksen ja aidsin sekä tuberkuloosin ja malarian torjuntaan liittyvään maailmanlaajuiseen rahastoon.

Puhemies.
 Arvoisat parlamentin jäsenet, minun on huomautettava, että keskusteluaikaa on jäljellä 26 minuuttia. Jos pysymme aikataulussa, kaikki ryhmät ehtivät käyttää pyytämänsä puheajan. Ymmärtänette, että minun on suhtauduttava hyvin tiukasti puheajan noudattamiseen. Pyytäisin kaikkia kunnioittamaan puhujaa pysymällä vaiti, sillä muuten keskustelusta tulee huomattavasti mutkikkaampi.

Gill (PSE)
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa onnittelemalla esittelijää ja, kuten sanoitte, puhun budjettivaliokunnan puolesta kun sanon, että kannatamme yleisesti ottaen tätä mietintöä. Muutama tarkistus aiheuttaa kuitenkin vaikeuksia. Kuten esittelijä totesi, uuden varainhoitoasetuksen 28 artiklassa säädetään, että kaikkiin ehdotuksiin, jotka saattavat vaikuttaa talousarvioon, on sisällyttävä rahoitusselvitys sekä arviointi. Tässä mietinnössä ei ole tällaista selvitystä eikä arviointia uuden 351 miljoonan euron määrän osalta, joten budjettivaliokunta voi kannattaa tätä ehdotusta vain, jos esittelijä jättää käsiteltäväksi tätä koskevan suullisen tarkistuksen. Toivon kaikkien parlamenttiryhmien kannattavan tätä toimintatapaa, sillä suullisen tarkistuksen vastustaminen johtaa vain asian palauttamiseen valiokuntaan ja viivytykseen. 
Palatakseni määrärahoihin, meidän on tunnustettava talousnäkymien tämänhetkiset rajoitteet. Joustovälinettä käyttämättä on vaikeaa päästä mainittuihin summiin. Vaikutukset ulottuvat siten muihin otsakkeen 4 politiikan aloihin, ja pyyntöni kaikille puolueille onkin, että kun siirrymme tähän vaiheeseen, tämä ei tapahtuisi muiden köyhimpiin maihin vaikuttavien politiikan alojen kustannuksella. Emmehän halua antaa yhdellä kädellä ja ottaa toisella. Juuri näin kehitysyhteistyöneuvostokin toteaa: mahdollisen lisärahoituksen on oltava täydentävää.
Henkilökohtaisesti hyväksyn komission asiakirjan ja esittelijän ehdotusten sisällön koko sydämestäni ja iloitsen siitä, että EU on toiminut tällä alalla tienavaajana. HIV, tuberkuloosi ja malaria ovat maailman pahimmat tappajat ja tällä hetkellä sen vakavimmat sairaudet. Lähes kuusi miljoonaa ihmistä on kuollut. Niin paljon EU-rahoitusta käytetään aineettomaan, ja toivonkin meidän kannattavan tätä mietintöä.

Rod (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, köyhyyteen liittyvien sairauksien torjuntaa koskeva toimintaohjelma, jota Euroopan unioni on parhaillaan panemassa täytäntöön, on erittäin tärkeä, mutta sen on oltava kattava. Eteläisten maiden väestöä menehtyy jatkuvasti aidsiin, malariaan ja tuberkuloosiin, mutta tekomme eivät ole puheidemme tasalla. Näitä kansoja koettelevat myös denguekuume, trypanosomiaasit ja muut filariaasit, joiden torjumiseksi ei valitettavasti tehdä mitään. 
Ennen kaikkea paheksun tämän päivän keskusteluun asti noudatettua epämuodollista menettelyä. Komissio ja neuvosto ovat painostaneet meitä voimakkaasti, jotta asetus hyväksyttäisiin ensimmäisessä käsittelyssä ja ohjelma tulisi nopeasti voimaan, ja tosiasiassa harjoittaneet kiristystä pyrkiessään määrätietoisesti heikentämään mietintöä ja kajoamaan yhteispäätösvaltaamme. Yllätyimme, kun ne epäröivät hyväksyä selkeää viittausta kansanterveyttä ja teollis- ja tekijänoikeuksia koskevaan Dohan julistukseen ja sen kehitysmaille suomiin oikeuksiin, jotka koskevat lääkkeiden saatavuutta. Missä ovat nyt eurooppalaiset julkilausumat, joissa terveys asetetaan etusijalle ennen taloudellisia voittoja?
Euroopan parlamentti on monta kertaa toistanut, että hoidon saatavuus omakustannushintaan liittyy erottamattomasti sairauksien ehkäisyyn, ennen kaikkea julkisten terveydenhoitojärjestelmien ja -rakenteiden vahvistamiseen sekä tutkimukseen ja kehitykseen. Komissio näytti suhtautuvan myönteisesti näihin perusteluihin niin kauan kun ne eivät olleet pakottavia, mutta sen suhtautuminen muuttui, kun oli otettava kantaa oikeudellisesti sitovaan asetukseen. Niinpä joulukuussa Genevessä pidetyissä TRIPS-neuvoston neuvotteluissa jäsenvaltiot ja komissio eivät suuremmin innostuneet lääkkeiden saatavuutta koskevista Euroopan parlamentin päätöslauselmista. Euroopan unionin suosittelema ratkaisu maille, jotka eivät itse kykene valmistamaan lääkkeitä ja joutuvat siksi tuomaan niitä pakollisella lisenssillä ulkomailta, oli kehitysmaille täysin mahdoton toteuttaa. Oli kohtalon ironiaa, että Yhdysvallat hylkäsi tämän huonon sopimuksen, jota se piti edelleen liian laajana. Myös ohjelman yleistä talousarviota tarkistettiin alaspäin 350 miljoonaan euroon viidelle vuodelle, mikä on hyvin vähän haasteisiin nähden. Se on paljon vähemmän kuin alunperin pyydetyt 500 miljoonaa euroa.
Lopuksi toteaisin, että tämä asetus on annettava pikaisesti, mutta ei demokratian kustannuksella. Meidän Euroopan parlamentin jäsenten ei ole tarkoitus edistää omia itsekkäitä etujamme vaan kaikkien maailman ihmisten etuja.

Deva (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, aloitan puheenvuoroni onnittelemalla kollegaani Anders Wijkmania erinomaisesta mietinnöstä, jonka laatimiseen kului seitsemän kuukautta. Hän kuitenkin jatkoi työtään sitkeästi loppuun saakka, ja olen hyvin ylpeä saadessani työskennellä hänen kanssaan kehitysyhteistyövaliokunnassa. 
Olemme antaneet tälle mietinnölle nimen "Köyhien maiden sairaudet" ja keskitymme siinä Afrikkaan, jossa on 28 miljoonaa HIV-positiivista, sekä näiden hirvittävien sairauksien mahdolliseen leviämiseen Intiassa ja Kiinassa, mutta myös tuberkuloosiin ja hepatiitti B:hen. Nämä sairaudet eivät kuitenkaan enää ole pelkästään köyhien maiden sairauksia, sillä olemmehan kaikki nykyään toisistamme riippuvaisia ja esimerkiksi pelkästään Yhdistyneeseen kuningaskuntaan saapuu ja asettuu asumaan 115 000 maahanmuuttajaa. Sallimme myös 100 000 turvapaikan hakijan saapua maahamme. Viime vuonna HIV-tapaukset lisääntyivät Yhdistyneessä kuningaskunnassa 100 prosenttia, ja niitä on nyt 5 000. Tuberkuloosi on lisääntynyt 200 prosenttia, ja ilmoitettuja tapauksia on nyt 7 300. Lontoon Brentin kaupunginosassa tuberkuloosisairastuvuus on nyt suurempi kuin Kiinassa ja kaksi kertaa suurempi kuin Brasiliassa. Pelkästään Lontoossa ilmoitettiin viimeisen neljän vuoden aikana 26 300 hepatiitti B -tapausta. Itä-Lontoossa yhdellä ihmisellä 50:stä on hepatiitti B, eli se on yhtä yleinen kuin Nepalissa. Miksi siis puhutaan köyhistä maista?
Ei - tämä on maailmanlaajuinen epidemia, jossa olemme kaikki riippuvaisia toisistamme, ja se, miten autamme kehitysmaiden ihmisiä hävittämään ja pysäyttämään nämä sairaudet, vaikuttaa suunnattomasti myös meidän ja lastemme elämään Euroopassa. Mielestäni meidän on nähtävä yhteys kehityksen ja omien maidemme tapahtumien välillä, ja haluankin nyt pyytää Labour-hallitusta toimimaan ennen kuin on liian myöhäistä.

Carlotti (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, tätä asetusta on odotettu. Sen ansiosta voidaan vihdoin panna täytäntöön Euroopan unionin aidsin, malarian ja tuberkuloosin torjuntaa koskeva toimintaohjelma eteläisissä maissa. Asialla on kiire, sillä näihin sairauksiin menehtyy vuosittain miljoonia ihmisiä erityisesti kehitysmaissa. Tiedämmehän, että sairaat ovat etelässä ja lääkkeet pohjoisessa. 
Meidän on otettava kantaa kahteen eteläisten maiden kansanterveyteen olennaisella tavalla vaikuttavaan seikkaan jäsen Wijkmanin mietinnöllä. Ensimmäisen niistä muodostavat varat, joita Euroopan unioni käyttää näiden kolmen taudin torjuntaan lähivuosina. Tässä asetuksen antaminen on tärkeä askel, mutta pidän sitä kuitenkin vain ensimmäisenä askeleena, sillä kesäkuussa 2001 kansainvälinen yhteisö sitoutui Yhdistyneissä Kansakunnissa saavuttamaan jo vuonna 2005 tavoitteen, joka on 7-10 miljardia dollaria vuodessa pelkästään HIV:n ja aidsin torjuntaan kehitysmaissa. Olemme siis kaukana tavoitteesta, ja jos Eurooppa haluaa täyttää sitoumuksensa, sen on myönnettävä enemmän kuin ne 351 miljoonaa euroa neljälle vuodelle, joita esittelijä ja me hänen mukanaan esitämme. 
Toinen tässä asetuksessa ilmaistu seikka on Euroopan unionin poliittinen tuki eteläisille maille niiden pyrkiessä edistämään kansanterveyttä. Tässä kehitysyhteistyövaliokunta on tehnyt työnsä hyvin. Asetuksessa viitataan nyt nimenomaisesti ja yksiselitteisesti teollis- ja tekijänoikeuksia koskevaan Dohan julistukseen, jossa eteläisten maiden erityiset oikeudet tunnustetaan. Siinä mainitaan myös lääkkeiden saatavuuden edistäminen kehitysmaissa antamalla ne käyttöön mahdollisimman edullisella hinnalla. Euroopan unionin poliittinen tuki on kuitenkin ilmaistava ja tuotava julki erittäin selkeästi WTO:ssa. Siksi on ikävää, että viime joulukuun neuvottelut teollis- ja tekijänoikeuksia koskevan sopimuksen 31 artiklan selkeyttämisestä epäonnistuivat. Jotta pääsisimme tästä umpikujasta, Euroopan unionin on varauksetta tuettava eteläisten maiden ehdotuksia. Arvoisa komission jäsen, tämän pyynnön haluaisin teidän välittävän komission jäsenelle Lamylle.

Sanders-ten Holte (ELDR). -
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin aluksi onnitella esittelijää, jäsen Wijkmania erinomaisesta mietinnöstä. Köyhyyteen liittyvät sairaudet muodostavat vakavan uhan köyhien maiden kehittymiselle, ja meidän tärkeä tehtävämme on auttaa näitä maita torjumaan näitä sairauksia. Maailman terveysrahasto on esimerkki erittäin käytännöllisestä tautien vastaisesta, maailman laajuisesta aseesta, ja nyt EU:n ehdotetaan myöntävän sille 35 miljoonaa euroa. Tätä summaa vaaditaan korotettavaksi. Itse en suoralta kädeltä kannata tätä, vaikka rahasto tekeekin arvokasta työtä. Mielestäni on tärkeää ensin katsoa, miten rahoitusosuutemme käytetään. Meidän on saatava takeet siitä, että rahat käytetään moitteettomasti ja tehokkaasti. Avoimuus on tässä olennaista. Siksi kannatan varauksetta esittelijän ehdotusta Maailman terveysrahaston rahoittamien toimien sisällyttämisestä komission vuosikertomukseen. 
Mielestäni lääketeollisuudella on myös tärkeä tehtävä. Lääketehtaiden on paitsi pidettävä hinnat kohtuullisina, myös oltava valmiit jakamaan osaamisensa kehitysmaissa olevien kumppaneiden kanssa. Tässä tilanteessa molemmat osapuolet ovat voittajia. Jos tuotteita valmistetaan paikan päällä, lääkeyhtiöt osallistuvat suoraan köyhyyden torjuntaan, tiedon lisäämiseen ja tehokkaampaan tautien vastaiseen taisteluun, sillä tuotteet ovat suoraan potentiaalisten asiakkaiden saatavilla. Logistiset ongelmat siis vähenisivät, eivätkä TRIPS-sopimukset välttämättä tätä estä, kun ottaa huomioon Dohan julistuksen. 
Lopuksi väittäisin, että köyhyyden torjumiseksi tehokkaasti on väestön valistamiseen kiinnitettävä enemmän huomiota. Potilaiden on ymmärrettävä, että aloitettu hoito on saatettava loppuun. Kuinka usein saammekaan kuulla valituksen, että malariapotilas on saanut vastustuskykyisen tartunnan, koska hän on tietämättömyyttään lopettanut lääkinnän liian pian? Tähänkin on kiinnitettävä riittävästi huomiota. Tiedotuksen ja valistuksen on kuljettava kehitysyhteistyöpolitiikkamme kärjessä, myös köyhyyteen liittyvien tautien torjunnassa. Tässä lääketeollisuus voi olla suurenmoisena apuna.

Caudron (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, toimin itse esittelijänä asiassa, joka koskee Euroopan ja kehitysmaiden välisen kumppanuuden täytäntöönpanoa 169 artiklan mukaisella aids-, malaria- ja tuberkuloositutkimuksen alan ohjelmalla, jonka määrärahat ovat 600 miljoonaa euroa, ja haluan siksi onnitella jäsen Wijkmania. 
Olemme tietenkin kaikki tietoisia tilanteen kiireellisyydestä ja vakavuudesta. Joka vuosi näihin kolmeen sairauteen menehtyy viisi miljoonaa ihmistä; lähes 40 miljoonaa ihmistä sairastaa HIV:tä tai aidsia; 90 prosenttia heistä asuu kehitysmaissa ja suuri osa näistä - 70 prosenttia - Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Lisäksi tuberkuloosi on palaamassa takaisin. 70-luvulla uudelleen ilmaantunut malaria leviää nyt maissa, joista se oli jo hävitetty. Ei ole tarpeen sanoa enempää, lukuun ottamatta sitä, että Euroopan unionin velvollisuus on pikaisesti hyväksyä strategia näiden sairauksien torjumiseksi tehokkaasti.
Asetuksella, josta keskustelemme, asetetaan puitteet yhteisön toiminnalle. Sillä luodaan myös oikeusperusta Euroopan toimille, joiden tavoitteena on edistää tutkimusta lääkkeiden, hoitojen ja rokotteiden kehittämiseksi ja niiden saatavuuden helpottamiseksi. Tämä on olennaisen tärkeää, sillä vain 10 prosenttia tutkimustoiminnasta koskee sairauksia, jotka muodostavat 90 prosenttia maailman kaikista taudeista. On siis tehtävä julkista tutkimusta ja kannustettava yksityistä sektoria investoimaan tutkimustoimintaan. Näiden lääkkeiden on myös ennen kaikkea sovelluttava kyseisten maiden elinoloihin, ja niitä on voitava jakaa nimensä veroisten terveydenhoitojärjestelmien kautta. Myöskään hinta ei saa olla esteenä niiden käytölle, ja tässä palaamme jälleen teollis- ja tekijänoikeuksien ongelmaan. 
Arvoisa puhemies, kannatan tätä mietintöä ja toivon, että se hyväksytään ensimmäisessä käsittelyssä.

Mantovani (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, onnittelen aluksi jäsen Wijkmania erinomaisesta mietinnöstä ja sen konkreettisesta panoksesta köyhyyteen liittyvien sairauksien torjunnassa. Mietintö on lisäksi hyväksytty kehitysyhteistyövaliokunnassa yksimielisesti, mikä osoittaa omalta osaltaan, että asetusehdotuksen hyväksymistä - joka näyttää mahdolliselta jo ensimmäisessä käsittelyssä - on syytä nopeuttaa, jotta se voidaan panna pikaisesti täytäntöön Euroopan unionin kehitysmaihin kohdistuvien velvollisuuksien mukaisesti. 
Tämä on epäilemättä huomattava panos, vaikkakaan ei vielä riittävä, vasta perustettuun aidsin, tuberkuloosin ja malarian vastaiseen maailmanlaajuiseen terveysrahastoon, jonka perustamista myös Italian pääministeri voimakkaasti vaati G8-huippukokouksessa Genovassa. Haluaisin myös lisätä, että se saatiin aikaan ennätysajassa, kun otetaan huomioon, miten kauan tällaisiin asioihin yleensä menee. Pelkään kuitenkin, että tilanne on edelleen hälyttävä eikä aikaa ole hukattavana: me voimme ja meidän täytyy tehdä vielä paljon enemmän.
En kyllästy toistamaan ja toistan jälleen kerran, että näiden sairauksien torjumista koskevaa politiikkaamme kehitysyhteistyön, tutkimuksen ja terveyden alalla on koordinoitava, mukaan lukien apu kolmansien maiden terveydenhuoltojärjestelmien kehittämiseen. Kaikki tuntevat tosiasiat, joista korostaisin seuraavaa: joka päivä eri puolilla maailmaa 12 000-14 000 ihmistä saa HI-virustartunnan. Kuten jäsen Deva aivan oikein huomautti, tämä tauti on nyt jo omalla ovellamme: ajatelkaa tuhansia romanialaislapsia, jotka ovat saaneet tartunnan. Tämä ongelma koskettaa erityisesti kehitysmaita, vaikka onkin maailmanlaajuinen.
Talousarvio on muutetun asetusehdotuksen hyväksymisen pääasiallinen este, mutta haluaisin kuitenkin käsitellä erästä avainasiaa: lääkekysymystä, lääkkeiden kustannuksia sekä hoitoon pääsyä ja lääkkeiden saantia. Miten on mahdollista, että vielä nytkin vain 10 prosenttia sekä julkisesta että yksityisestä lääketutkimuksesta kohdistuu sairauksiin, jotka muodostavat yli 90 prosenttia kehitysmaiden sairauksista? Ihmettelen, mitä tapahtui pyynnölleni, jonka esitin yhdessä jäsen Tajanin kanssa yli kaksi vuotta sitten ja jossa vaadittiin tällä nimenomaisella foorumilla sellaisen yhteisen suunnitelman laatimista pikaisesti yhdessä lääkevalmistajien kanssa, jossa keskityttäisiin enemmän köyhyyteen liittyvien sairauksien torjuntaan. Koska ilmiö on laaja eikä kunnioita rajoja - ja on nyt omalla ovellamme - on koko kansainvälisen yhteisön reagoitava köyhyyteen liittyviin sairauksiin järjestelmällisesti.

Junker (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, rajoitan huomautukseni HIV:hen ja aidsiin. Juuri ilmestynyt vuotta 2002 koskeva maailman väestöraportti sisältää eräitä järkyttäviä lukuja. Tähän vitsaukseen kuolee keskimäärin 14 000 miestä, naista ja lasta joka päivä. Siitä on tullut merkittävin kuolinsyy Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Tähän mennessä eri puolilla maailmaa yli 60 miljoonaa ihmistä on saanut tartunnan, ja heistä noin 22 miljoonaa on kuollut. 40 miljoonasta tartunnan saaneesta 95 prosenttia asuu kehitysmaissa ja heistä liki kolme neljännestä Afrikassa. Aidsiin kuolleesta 580 000:sta alle 15-vuotiaasta lapsesta 500 000 eli lähes 90 prosenttia oli afrikkalaisia. Kurjuudesta kertovat tilastot ovat loputtomat.
Tämä katastrofien luettelo ei kuitenkaan koostu vain inhimillisistä tragedioista, vaan se koskettaa kokonaisia yhteisöjä. Elinajanodote laskee, koulutus kärsii, maataloustuotanto supistuu, sosiaaliset ja taloudelliset rakenteet murenevat vähitellen. HIV:n/aidsin torjuntasuunnitelmat eivät saa rajoittua pelkkiin terveysnäkökohtiin. Tarvitaan yhtenäinen strategia ja laajoja koulutus- ja ehkäisykampanjoita. Tartunnan saaneilla on oikeus parhaaseen mahdolliseen hoitoon. Me kannamme osan tästä vastuusta. Meidän tehtävämme on myös tarjota sairauksien ehkäisyyn ja hoitoon tarvittavat tiedot, valistus ja tietenkin resurssit. Sillä kun ihminen on kerran saanut tartunnan, sitä ei enää voida poistaa. Näin Sierra Leonessa kaduilla ja toreilla suuria julisteita, joissa luki kaunistelemattomasti "Aids tappaa!". Malaria ja tuberkuloosi voidaan parantaa, aidsia ei. Aids voidaan kuitenkin välttää, ja siihen kannattaa todella panostaa. 
Puhemies. -
Arvoisat parlamentin jäsenet, olisin kiitollinen, jos voisitte pysyä vaiti. Puhujat ansaitsevat huomionne. Olen valmis keskeyttämään istunnon, jos osoittautuu mahdottomaksi jatkaa sitä, koska parlamentin toimintaa ohjaavia, kunnioitusta koskevia periaatteita ei noudateta.

Pyydän teitä vaikenemaan, tai minun on pyydettävä vahtimestareita tyhjentämään takana olevat käytävät.

Laguiller (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, mietintö on ansiokas siksi, että se osoittaa konkreettisesti, kuinka musertavaksi aids, malaria ja tuberkuloosi tekevät kolmannen maailman tilanteen. Pelkästään niihin menehtyy vuosittain viisi miljoonaa ihmistä. Tilanteen tekee vieläkin pöyristyttävämmäksi se, että vaikka aidsiin ei toistaiseksi ole keksitty parantavaa lääkettä, malaria ja tuberkuloosi voidaan parantaa. Esitetyt ehdotukset eivät ole lainkaan ongelmien tasalla. Lisäksi esittelijä tähdentää, kuinka mitättömän vähän huomiota tutkimus- ja kehitysyhteisö kohdistaa kehitysmaiden terveysongelmiin. Hän toteaa, että vain 10 prosenttia tutkimustoiminnasta koskee sairauksia, jotka muodostavat 90 prosenttia maailman taudeista. Hän lisää, että kun markkinat eivät toimi, julkista tutkimusta on tuettava. Näin on tietenkin tehtävä, mutta jos markkinat eivät toimi, yksityinen sektori on saatava investoimaan pakkokeinoin eikä tekemällä investoinnit houkutteleviksi kasvattamalla yksityisen sektorin voittoja yhteisillä varoilla.

Howitt (PSE).
Arvoisa puhemies, onnittelen Euroopan komissiota siitä, että se on nostanut tartuntatauteja koskevan toimintaohjelman ja sen oikeusperustan painopistealueeksi. Onnittelen myös esittelijää, jäsen Wijkmania, joka on kamppaillut sosialistiryhmän täydellä tuella riittävien varojen osoittamiseksi tähän haasteeseen, sekä tietenkin kehitysmaiden hallituksia, jotka ovat olleet valmiit uhmaamaan tabuja, ja näissä ja muissa maissa toimivia potilasryhmiä, jotka ovat esimerkkinä tarvittavasta asennemuutoksesta. Molemmat osoittavat, että taistelu HIV:tä ja aidsia vastaan on voitettavissa. 
Sen sijaan on häpeällistä, että komissio pyrkii saamaan käyttöönsä halvalla YK:n maailmanlaajuiset varat. On häpeällistä, että tämä parlamentti äänestää lisääntymisterveyteen osoitettavien varojen korottamista vastaan, sillä se liittyy olennaisesti HIV:n leviämisen estämiseen. On häpeällistä, että lääkeyhtiöt ovat laskevinaan keskeisten lääkkeiden hintoja puhuessaan meille eurooppalaisille, mutta eivät seiso sanojensa takana Saharan eteläpuolisessa Afrikassa, jossa tarve on polttavin.

Zrihen (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, meille on tänään esitelty perustavanlaatuinen mietintö, johon toivon parlamentin jäsenten kiinnittävän huomiota. Tuberkuloosista, aidsista ja malariasta on tullut köyhimpien maiden kehittymisen todellisia esteitä, ja saamme siitä päivittäin hätkähdyttäviä esimerkkejä. 
Komission aloite, jossa näiden sairauksien torjuntaan myönnetään vain 300 miljoonaa euroa, on näin ollen tervetullut vaikkakin varsin vaatimaton. Toivoisin siksi, että komissio ja neuvosto suhtautuisivat tähän asiaan vakavammin ja johdonmukaisemmin. Vakavammin siinä mielessä, että Euroopan unioni on luvannut rahoitusosuutensa HI-viruksen ja aidsin sekä tuberkuloosin ja malarian torjuntaan liittyvään maailmanlaajuiseen rahastoon muodostuvan lisävaroista, mutta nyt toteamme, että rahat tulevat olemassa olevista budjettikohdista. Johdonmukaisemmin siinä mielessä, että vaikka ne täällä korostavat julkisten terveyspalvelujen merkitystä kehitysmaille, ne väittävät palvelukaupan yleissopimusta koskevissa neuvotteluissa, että palvelujen vapauttaminen ja yksityistäminen on näiden samojen maiden etujen mukaista. Johdonmukaisemmin myös siinä mielessä, että tähän asetusehdotukseen pitäisi sisältyä myös mahdollisuus saada lääkkeitä kohtuullisilla hinnoilla. Palautettakoon mieliin, että WTO:n puitteissa käytävissä neuvotteluissa ei vieläkään ole päästy tähän tavoitteeseen niiden maiden osalta, joilla ei ole omaa lääkkeiden tuotantokapasiteettia. Toisinaan voimmekin ihmetellä, puhuvatko komission jäsenet koskaan toisilleen.

Nielson
. (EN) Arvoisa puhemies, komission jäsenet keskustelevat keskenään ja joskus jopa kirjoittavat toisilleen. Väitän edelleen, että saavutuksemme tartuntatautien alalla on hyvä esimerkki komission toimimisesta yli vastuurajojen. Tätä aloitetta ei olisi edes käynnistetty eikä näitä tuloksia saavutettu ilman tällaista suhtautumista työhömme. Näiden sairauksien tutkimuksen lisääminen näkyy myös kollegani, komission jäsenen Busquinin työssä, ja Euroopan yhteisön kuudennessa tutkimuksen puiteohjelmassa painotetaan tämän alan tutkimusta aiempaa enemmän sen nopeuttamiseksi. Olen samaa mieltä siitä, että lääkeyhtiöiden toimet tällä alalla eivät ole riittävät maailman köyhyyden vähentämiseksi. On mielenkiintoista, että Melinda ja Bill Gatesin säätiö on vastikään ilmoittanut perustaneensa 200 miljoonan Yhdysvaltain dollarin kilpailurahaston, jotta lääkeyhtiöt innostuisivat kilpailemaan tästä malaria-, tuberkuloosi- ja aids-tutkimuksen, mutta erityisesti malariatutkimuksen nopeuttamiseen tarkoitetusta rahasta. Teemme yhteistyötä säätiön kanssa ja olemme tietenkin jo yhteydessä siihen, sillä se on mielekästä. Haluan jälleen kerran korostaa, että parlamentin pyrkimys hankkia lisärahoitusta näille toimille on tietenkin aina myönteistä. Komission jäsenenä minun on sanottava, että komissio ei paina rahaa. Meidän on toimittava talousarvion ja niiden kokonaisnäkymien rajoissa, jotka budjettivallan käyttäjä on määrittänyt. Toistan siis: emme voi hyväksyä tarkistusta, joka koskee 351 miljoonaa euroa.

Puhemies. -
Kiitän teitä, arvoisa komission jäsen, ja pyydän anteeksi parlamentin puolesta salista jatkuvasti kuuluvaa sorinaa.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 11.00.

Wijkman (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, parlamentti hyväksyi viime vuonna uuden toisinnon työjärjestyksestämme. Muutetun työjärjestyksen 63 a artiklan 2 kohta kuuluu seuraavasti: "Jos asiasta vastaava valiokunta muuttaa käsiteltävänä olevan säädöksen rahoitusmäärää, se pyytää talousarviosta vastaavalta valiokunnalta lausunnon asiasta."
Mietinnön valmistelun aikana kuultiin budjettivaliokuntaa, mutta valmistelut olivat tuolloin vielä niin varhaisessa vaiheessa, ettei rahoitusmääristä ollut vielä sovittu. Pääsimme tammikuun alussa neuvoston ja komission kanssa sopimukseen talousarviovarojen lisäämisestä. Ihanteellisessa tapauksessa budjettivaliokuntaa olisi vielä pitänyt kuulla menettelyn myöhemmässä vaiheessa, ja olen pahoillani, ettei näin tapahtunut. Jotta tilanne voidaan korjata ja jotta voimme noudattaa työjärjestystä, ehdotan suullista tarkistusta sekä lainsäädäntötekstiin että päätöslauselmaan. Olen luonnollisesti keskustellut tarkistuksesta budjettivaliokunnan puheenjohtajan Terry Wynin kanssa, ja hän hyväksyy tarkistuksen. Näin ollen tekstin 10 artiklaan ja tarkistukseen 42 olisi lisättävä seuraava virke: "Vuotuinen määräraha edellyttää budjettivallan sopimusta rahoitusnäkymien mukaisesta aiheellisesta rahoitustavasta tai 6 päivänä toukokuuta tehdyn toimielinten välisen sopimuksen tarjoamien välineiden käyttöä".
Wijkman (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, haluaisimme näin ollen lisätä päätöslauselmaan seuraavan tekstin: "katsoo, että 351 euron määräraha on yhdenmukainen rahoitusnäkymien otsakkeen 4 enimmäismäärän kanssa ainoastaan, jos budjettivallan käyttäjä päättää rajoittaa määriä muiden politiikkojen osalta tai jos turvaudutaan 6 päivänä toukokuuta tehdyn toimielinten välisen sopimuksen määräyksiin".
Nielson
Arvoisa puhemies, aiemmin tänä aamuna esittämieni huomautusten osalta haluan selventää, ettei komissio voi suostua 351 miljoonan euron summaan, kun otetaan huomioon budjettikurin tosiseikat. Esittelijä Wijkmanin viittauksessa komission yksiköiden kanssa tammikuun alussa tehtyyn sopimukseen ei oteta huomioon komission todellisia valmiuksia hyväksyä tätä tarkistusta.
Poettering (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, koska katselin taakseni nähdäkseni, että kaikki äänestivät, en itse äänestänyt. Äänestän päätöslauselmaesitystä vastaan.
Puhemies.
Kirjaamme sen ylös. Joku on joskus sanonut: "Minä olen heidän johtajansa, minun on seurattava heitä!"

(Parlamentti hyväksyi yhteisen päätöslauselman.)

Yhteinen päätöslauselmaesitys

Gahler (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, voisitteko varmistaa, että tarkistuksen 9 saksankielinen versio korjataan? Siinä ei pitäisi lukea "Demokratiekomittee", sillä se on väärä käännös. Kokouksesta ei ole tarkoitus tehdä virallista elintä, vaan sen on tarkoitus pysyä epävirallisena tahona. Näin ollen pyydän teitä muuttamaan saksankielistä versiota, englanninkielinen versio on oikea.

Puhemies.
Varmistamme, että eri kieliversiot ovat yhteneväiset.
Ennen kohdasta 13 toimitettua äänestystä:

Fraisse (GUE/NGL). -
Haluan täsmentää niille, jotka ovat mahdollisesti hämmentyneitä "pakottaminen"sanan viittaussuhteista, että se viittaa luonnollisesti prostituutioon eikä lapsityövoimaan.

Gahler (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, voitaisiinko nykyisten tapahtumien perusteella myös Burma - tai Myanmar - sisällyttää lueteltuihin esimerkkivaltioihin?

Mann, Thomas (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kun otetaan huomioon, että maailmanlaajuisista vastalauseista ja Euroopan parlamentin joulukuussa esittämistä vastalauseista huolimatta neljä päivää sitten Tiibetin kansalainen teloitettiin Kiinan tuomioistuimen antaman tuomion mukaisesti ja että sama kohtalo uhkaa erästä laajasti kunnioitettua lamaa, pyydän parlamenttia hyväksymään esityksen, joka olisi kauaskantoisempi kuin vihreiden ja sitoutumattomien jäsenten ehdotus nro 8. Ehdotan, että kohtaan 16 lisätään seuraava ilmaisu:
"tuomitsee jyrkästi 26. tammikuuta tapahtuneen tiibetiläisen Lobsang Dhondupin teloituksen ja vaatii buddhalaiselle lamalle Tenzin Delekille väitetyn poliittisen rikkeen vuoksi langetetun kuolemantuomion välitöntä kumoamista".
Ferrer (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan ilmoittaa, että kohdan 16 espanjankielinen versio on puutteellinen. Uskon, että teille on jo kerrottu tästä virheestä, mutta halusin vielä, että se merkitään pöytäkirjaan.

Puhemies.
Kiitos, että kiinnititte huomiomme virheeseen. Vakuutan vielä kerran, että varmistamme eri kieliversioiden yhtenevyyden.
(Parlamentti hyväksyi yhteisen päätöslauselman.)

Charles Pasquan UEN-ryhmän puolesta jättämä päätöslauselmaesitys Kongon demokraattisen tasavallan luonnonvarojen laittomasta hyödyntämisestä (B5-0052/2003)
(Parlamentti hylkäsi päätöslauselmaesityksen.)
John Corrien ja Thierry Cornillet'n PPE-DE-ryhmän puolesta jättämä päätöslauselmaesitys Kongon demokraattisen tasavallan rikkauksien laittomasta hyödyntämisestä (B5-0053/2003) 
Ennen kohdasta 4 toimitettua äänestystä:

Sauquillo Pérez del Arco (PSE).
Arvoisa puhemies, haluamme esittää kohtaan 4 suullisen tarkistuksen. Ilmaisu "joiden tarkoituksena on ollut luonnonvarojen kuten sota-alueelta peräisin olevien timanttien tai puun laiton haltuunotto" olisi korvattava seuraavasti: "myös sota-alueelta peräisin olevien timanttien tai puun laitonta haltuunottoa".

Deva (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan ainoastaan ehdottaa seuraavaa suullista tarkistusta johdanto-osan ensimmäiseen kappaleeseen: "ottaen huomioon YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1457, jolla pidennetään luonnonvarojen ja muiden luonnonrikkauksien laitonta hyödyntämistä Kongon demokraattisessa tasavallassa tutkivan asiantuntijaryhmän toimeksiantoa kuudella kuukaudella".
Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tämä on suuri kunnia! Minulle on ollut suuri kunnia, että myös arvoisa puhemies on kuunnellut äänestysselityksiäni. Lisäksi olen saanut tietää, että Irakia koskevissa tämänpäiväisissä äänestysselityksissä minua kuuntelee myös toinen suuri johtaja, joka antaa suullisen äänestysselityksen. Toivotan näin ollen tervetulleeksi Marco Pannellan, joka aikoo puhua Irakista. Olen luonnollisesti aivan otettu siitä, että suuri johtaja kuuntelee Fatuzzoa.
Mulderin mietinnön osalta haluaisin selventää, mitä termi liquidazione dei conti (tilien tarkastaminen ja hyväksyminen) tarkoittaa italian kielellä. Liquidazione tarkoittaa hajottamista, hävittämistä tai nesteyttämistä, conti puolestaan aatelisten arvonimeä, ja näin ollen liquidare i conti tarkoittaa "hankkiutumista eroon aatelisista". Vastustetaanko tällä mietinnöllä siis monarkiaa? Kun haaveilin tästä mietinnöstä juodessani kahvia tänä aamuna, kaadoin kahvini housuilleni. Onko tämä mietintökin - jolla tosiasiassa pyritään hankkimaan takaisin 2,245 miljoonaa Euroopalta kavallettua euroa - pelkkää kuvitelmaa?

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kuten juuri kerroin, join tänä aamuna kahvia parlamentin jäsenten kahvitilassa kolmannessa kerroksessa. Unohdin kuitenkin laittaa kahviini sokeria, ja kahvi oli todella kitkerää. Mieleeni tuli kuitenkin välittömästi, kuinka makoisaa on pian äänestää Korholan mietinnön puolesta, sillä mietinnön ansiosta eläkeläisjärjestöt saavat tiedon siitä, koska Milanon keskusta suljetaan autoilta ympäristön puhdistamiseksi, ja eläkeläiset voivat näin ollen - sen jälkeen kun heitä on kuultu - hakea lupaa käyttää autoaan hakeakseen hoitoa lääkäriltään siitä huolimatta, että keskusta olisikin päätetty sulkea autoilta.

Bernié (EDD)
. (FR) Kannatimme ympäristötiedon julkista saatavuutta koskevaa direktiiviä ja tänään kannatamme yleisön osallistumista ympäristöohjelmiin. Tällä tekstillä on vaikea tehtävä lisätä päätöksenteon avoimuutta ja ottaa paikallisväestö mukaan hankkeisiin, jotka vaikuttavat paikallisväestön terveyteen ja paikallisympäristöön. Turhan usein kaikki tapahtuu ministeriöiden käytävillä ilman kuulemismenettelyjä ja kaikkien näkymättömissä.
Mietinnön esittelijä ja sovittelukomitea ansaitsee työstään kiitoksemme. Ympäristöviranomaiset on ehdottomasti velvoitettava tiedottamaan yleisölle tehdyistä päätöksistä ja niiden perusteista. On erittäin tärkeää taata, että julkiselle kuulemiselle varattu aika on riittävän pitkä, jotta yleisö voi valmistautua sitä varten.
Kahta säännöstä ei kuitenkaan voida hyväksyä sellaisinaan. Ensinnäkin järjestöjen tehtävänä on huolehtia kaikesta koulutuksesta, jota yleisölle annetaan päätöksentekoa varten. Meidän on myös taattava, että tekstiä tulkitaan joustavasti, jotta voidaan varmistaa, ettei julkisviranomaisten toiminta lamaannu hankalien ja kalliiden julkisten kuulemisten vuoksi ja etteivät kansalaisjärjestöt ala esiintyä kansan edustajina. Tekstin perusteella tällainen riski on olemassa.

Coelho (PPE-DE)
. (PT) Olen tyytyväinen sovittelumenettelyn tulokseen, jota pidän erittäin hyvänä. Tämä ehdotus on erityisen tärkeä paitsi tavalliselle kansalaiselle myös yhteisön ympäristöpolitiikalle, koska sillä mahdollistetaan yleisön osallistuminen tiettyjen ympäristöä koskevien suunnitelmien ja ohjelmien laatimiseen. Ehdotuksella pyritään samanaikaisesti yhdenmukaistamaan yhteisön lainsäädäntöä ja sillä edistetään näin ollen merkittävästi Euroopan unionin aikomuksia ratifioida Århusin yleissopimus.
Viranomaisia kehotetaan tiedottamaan yleisölle tehdyistä päätöksistä sekä niiden perusteina olevista syistä ja näkökohdista. Viranomaisten on myös jaettava tietoa yleisön osallistumisprosesseista, edistettävä yleisön ympäristötietoutta ja kannustettava samalla kansalaisia osallistumaan aktiivisesti ympäristöongelmien ratkaisemiseen. Näin ollen tietojen yleinen saatavuus, avoimuus ja ympäristöasioista tiedottaminen ovat kaikkien sellaisten kansalaisten perusoikeuksia, jotka ovat kiinnostuneita työ- ja asuinympäristönsä tilasta. Viimeaikaiset ympäristökatastrofit ovat itse asiassa osoittaneet selkeästi, että kansalaisilla on entistä suurempi oikeus puuttua riskitekijöihin, esittää näkemyksensä sekä pyytää ja vaatia sitä, että heidän etujansa suojellaan muun muassa ympäristön ja terveyden alalla.

Lambert (Verts/ALE)
Äänestin hieman epäröiden tämän sovitteluvaltuuskunnan hyväksymän mietinnön puolesta.
Suunnittelu on tärkeä osa kestävää kehitystä, koska se käsittää maankäytön ja muovaa siten fyysiset puitteet jokapäiväiselle elämällemme. Valitettavasti tämä sovittu teksti ei ole täysin Århusin yleissopimuksen mukainen, koska siinä ei anneta yleisölle mahdollisuutta osallistua täysimääräisesti sen politiikan suunnitteluun, jonka mukaisesti maankäytöstä päätetään. Valmistelimme tästä ehdotuksesta vetoomusvaliokunnan lausunnon, jossa selvitimme, että monet vetoomukset esitetään siksi, ettei asianmukaista kuulemista ole järjestetty strategisessa vaiheessa. Myös tämä merkitsee demokratiavajetta. Tähän yhteyteen sopii erään Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisjärjestön ilmoituksessa ollut kommentti Englannin ja Walesin maankäyttöä koskevan lainsäädännön muutoksista: "Tässä on uusi ydinvoimala. Minkä väriset portit siihen haluaisitte?"
Myöskään kolmansien osapuolten ei anneta osallistua koko prosessiin. Tällä tavoin prosessin ulkopuolelle voi jäädä tärkeää asiantuntemusta, eikä näin saavuteta kestävän kehityksen tavoitetta, joka koskee meitä kaikkia ympäristöstämme vastuussa olevia tahoja.
Kaiken kaikkiaan olen kuitenkin tyytyväinen siihen, että näihin direktiiveihin on sisällytetty joidenkin toimintalupien myöntäminen ja että niissä edellytetään päätöksentekoelimiltä laajaa vastuuvelvollisuutta. Tämän vuoksi äänestin mietinnön puolesta.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Olen tyytyväinen sovittelumenettelyn tulokseen. Menettelyssä saatiin päätökseen ympäristökansalaisuutta koskevan toisen direktiivin valmistelut. Kaikkiaan direktiivejä on kolme. Haluan korostaa jälleen, että julkinen valvonta on olennaisen tärkeää ympäristöalalla. Katson jopa - kuten viime joulukuun 18. päivänä totesin saman jäsenen esittelemän toisen mietinnön yhteydessä - että tiedonsaantia ja oikeutta osallistua ympäristöasioihin on pidettävä tänä päivänä vakiintuneena kansalaisuuteen liittyvänä etuoikeutena. Kannatan sitä, että kansalaiset todellakin valvovat ympäristöperintöämme.
On syytä mainita, että tällä direktiivillä pyritään sisällyttämään ensimmäisen kerran 25. elokuuta 1998 (Euroopan ympäristö -ministerikokouksen aikana) tehdyssä Århusin yleissopimuksessa esitetyt periaatteet yhteisön oikeusjärjestelmään. Yleissopimuksessa määrätään ympäristötiedon saatavuudesta ja siinä kehotetaan lisäämään yleisön osallistumista sellaisten päätösten tekemiseen, joilla on ympäristövaikutuksia. Tällä tavoin pyritään toteuttamaan Tukholman julistuksessa (vuonna 1972) ja Rion julistuksen 1 artiklassa (vuonna 1992) vahvistetut oikeudet tehokkaammin.
Äänestin mietinnön puolesta, koska haluan myös korostaa, että nyt on takeet muun muassa siitä, että yleisö on mukana hyväksymässä suunnitelmia ja ohjelmia, jotka koskevat jätehuoltoa, ilmakehän pilaantumista ja vesistöjen suojelemista nitraattipäästöiltä, sekä hankkeita, joilla on merkittäviä ympäristövaikutuksia. Tällaisia ovat muun muassa uusia lentokenttäterminaaleja koskevat hankkeet ja sotilashankkeet.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, jatkan vielä kertomustani tästä aamusta. Kun lähdin aamulla kello 7.30 Chaussée de Vleurgat -kadulla sijaitsevasta hotellista, jossa yövyn täällä Brysselissä ollessani, satoi lunta. Lunta tuprutti suurina hiutaleina. "Mikä kaunis näkymä, aivan kuin sadusta," ajattelin itsekseni. Sitten totesin itselleni: "Kuule Fatuzzo, sinun on äänestettävä tänään Hautalan mietinnön puolesta, sillä siinä vaaditaan parempilaatuista bensiiniä, jonka ansiosta voimme elää puhtaammassa ympäristössä." Jatkoin vielä pohdintaani: "Kukapa tietää, jospa tämän Hautalan mietinnön ansiosta saisimme kaikkialle Eurooppaan sadunomaisen elinympäristön, joka muistuttaisi Hautalan kotimaata, Suomea."

Bernié (EDD)
. (FR) Jäsen Hautalan mietinnöllä bensiinin ja dieselpolttoaineiden laadusta on vakavia taloudellisia vaikutuksia maa- ja metsätiloihin, monistakin syistä.
Ensinnäkin siksi, että sillä laajennetaan kaikkiin maantieajoneuvoihin sovellettavat polttoaineen laatuvaatimukset koskemaan myös liikkuvia työkoneita (erityisesti maatalous- ja metsätraktoreita). Mielestäni tähän toimenpiteeseen olisi sovellettava liikkuvia työkoneita koskevaa direktiiviä. Toiseksi mietinnöllä alennetaan liikkuvien työkoneiden käyttämän polttoaineen rikkipitoisuutta, minkä seurauksena polttoaineen hinta nousee 8-10 prosenttia litralta. Tämä toimenpide aiheuttaa huomattavia logistiikkaongelmia, koska sillä lisätään markkinoilla olevien diesel-laatujen lukumäärää, eikä siitä aiheudu mitään todellista hyötyä ympäristölle. Lisäksi maa- ja metsätaloudessa käytettävän polttoainetyypin muuttamisen vuoksi viljelijät joutuvat vaihtamaan säiliöitään, mistä aiheutuu noin 5 000 euron lisäkustannukset tilaa kohti.
Näiden ehdotusten aiheuttama lisätaakka on kohtuuton alalle, joka on jo joutunut kärsimään terveyskriiseistä ja joka odottaa uusia yhteisen maatalouspolitiikan suuntaviivoja. Jotta jo vakavasti rappiolle ajetun maatalouden perikato olisi vielä ollut mahdollista estää, liikkuvat työkoneet olisi pitänyt jättää direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle ja meidän olisi pitänyt yhtyä neuvoston realistiseen kantaan.

Moreira da Silva (PPE-DE)
. (PT) Olen tyytyväinen sovittelukomitean aikaansaamaan tekstiin ja kiitän mietinnön esittelijää erinomaisesta työstä. Tämä direktiivi on erittäin tärkeä ilmakehän pilaantumisen torjunnassa, koska edistämällä moottoreiden ja poltto-ainelaatujen standardointia, sillä vähennetään ajoneuvopäästöt mahdollisimman pieniksi. Erityisen tärkeä on se yhteys, joka on muodostettu Euroopan parlamentin työn ansiosta tämän direktiivin ja uuden kansallisen ja yhteisön laajuisen polttoaineiden verotuspolitiikan välille. Talouden on katettava ympäristökustannukset, ja verotuspolitiikka on tehokkain keino näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Olen pääosin samaa mieltä mietinnön esittelijän ympäristöä koskevista huolista ja yhdyn myös hänen sitoumukseensa ajaa yhteistä hanketta. Tämän vuoksi äänestin mietinnön puolesta.
Haluan kuitenkin korostaa, että on aidosti varmistettava toimenpiteen maantieteellinen kattavuus - sekä yhteisössä että jäsenvaltioissa - eli että polttoaineita, joiden rikkipitoisuus on enintään 10 mg/kg, on markkinoilla todella saatavilla. Jos näin ei ole, kohtaamme monia ongelmia ja tilanteita, joiden seuraukset ovat väistämättä pahimpia syrjäisimmillä talousalueilla.
Haluan lopuksi korostaa verokannustimien merkitystä keinona edistää vähärikkisten polttoaineiden käyttöä ja epäilemättä edistää samalla tehokkaasti myös niiden käyttöönottoa.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, lapsena lukemieni sarjakuvien sankari - villin lännen sankari Pecos Bill - muistutti sekä kasvoiltaan että ruumiinrakenteeltaan esittelijä Wijkmania. Pecos Bill oli sankari, ja minun on todettava, että myös tämän mietinnön esittelijä Wijkman on kuin Pecos Bill, villin lännen sankari, koska hän vaatii antamaan varoja valtioille, joissa lukuisat ihmiset sairastuvat köyhyyden vuoksi. Me kaikki, jotka äänestimme mietinnön puolesta, olemme eräänlaisia pecos billejä ja calamity janeja. Arvoisa puhemies, tätä äänestysselitystä ei voisi paremmin lopettaa kuin huudahdukseen: jippijaijee jippijaijoo!

Bastos (PPE-DE)
. (PT) Mietintö ansaitsi tukeni, koska siinä osoitetaan, kuinka tärkeää on nopeuttaa HI-viruksen ja aidsin, malarian sekä tuberkuloosin torjuntaa samalla, kun vähennetään kehitysmaiden köyhyyttä. Näihin sairauksiin kuolee vuosittain yli viisi ja puoli miljoonaa ihmistä, ne horjuttavat yhteiskunnan vakautta sekä vaarantavat viime vuosien sosiaalisen ja taloudellisen kehityksen ja sitä edistäneet toimet.
HI-viruksen ja aidsin, malarian sekä tuberkuloosin leviämiseen on puututtava kokonaisvaltaisella ja johdonmukaisella tavalla, ja siihen eivät useimpien kehitysmaiden taloudelliset resurssit ja henkilöresurssit millään riitä. Tällä alalla tehtävät toimet ovat kaikkien etujen mukaisia, eikä niitä pitäisi tarkastella pelkästään kehitysyhteistyönä vaan myös toimina, joilla edistetään terveyttä ja vähennetään köyhyyttä kehitysmaissa.
Näin ollen meidän on annettava tästä asiasta asetus, jolla parannetaan terveydenhuollon ja ehkäisevien toimenpiteiden yleistä kattavuutta, lasketaan tärkeiden lääkkeiden hintoja ja tehostetaan tutkimusta.

Caudron (GUE/NGL)
. (FR) Kerroin täysistuntokeskustelun aikana, miksi kannatan tätä mietintöä ja siinä esitettyä yhteyttä tutkimusohjelmaan, jota koskevan mietinnön esittelijänä toimin ja johon on varattu 600 miljoonaa euroa.
Toivon, että pääsemme komission ja neuvoston kanssa yhteisymmärrykseen parlamentin pyynnöstä lisätä määrärahoja ja kustannuksista ja hinnoista, joissa on otettu huomioon eteläisten maiden sairaiden köyhyys.

Lambert (Verts/ALE)
Äänestin tämän erinomaisen mietinnön puolesta, mutta olen hyvin pahoillani siitä, ettei talousarviomäärärahoista päästy lopulliseen sopimukseen.
Näihin sairauksiin kuolee suunnaton määrä ihmisiä. Niin ei kuitenkaan tarvitsisi käydä. Kuten mietinnössä selkeästi todetaan, tilanteen muuttamiseksi tarvitaan kolmea asiaa. Ensinnäkin tarvitaan puhdasta vettä ja kunnon ravintoa. EU:n on varmistettava, etteivät sen maataloustuet ja kauppakäytännöt vaikuta vahingollisesti paikallistuotantoon. Toiseksi on investoitava tarvittavaan infrastruktuuriin, jotta terveydenhuoltopalveluja voidaan tarjota. Kaikkien jäsenvaltioiden on muutettava Kansainvälisen valuuttarahaston IMF:n ja Maailmanpankin välistä tasapainoa, jotta voidaan varmistaa, ettei millään rahoituksen uudelleenjärjestelyllä vaaranneta rahoitusta, jota osoitetaan toisiinsa läheisesti liittyviin terveydenhuoltoon ja koulutukseen. Kolmanneksi lääkehoitoa on oltava kaikkien saatavilla ja kohtuulliseen hintaan: meidän on painostettava edelleen Yhdysvaltoja, jotta se noudattaisi TRIPS-sopimuksia sekä potilasoikeuksia, tuotantoa ja hinnoittelueroja koskevia sopimuksia.
Meidän on lisättävä rahoitustamme varmistaaksemme, että ihmiset voivat voittaa nämä taudit. HI-viruksen ja aidsin aiheuttama tuho on kaikkien tiedossa, mutta myös tuberkuloosi on leviämässä. Malariaa sen sijaan esiintyy edelleen paikallisesti. Näiden tautien voittamiseksi tarvittavilla toimilla parannettaisiin yleisesti joidenkin maailman köyhimpien ihmisten elämänlaatua. Tuen mietinnön esittelijää ja hänen pyrkimyksiään hankkia lisää rahoitusta.

Meijer (GUE/NGL)
Me Euroopassa luulimme, että tuberkuloosi oli hävitetty kokonaan, ja olimme kaikki täysin valmistautumattomia uuden sairauden, aidsin, kehittymiseen, ja siihen, että malaria on leviämässä meidänkin kotimaihimme ilmaston lämpenemisen vuoksi. Tiedämme nyt, että nämä taudit leviävät edelleen ja että niihin sairastuu lukematon määrä ihmisiä. Noin 40 miljoonaa ihmistä eri puolilla maailmaa kantaa HI-virusta tai on sairastunut aidsiin. Arvioidaan, että seuraavan 20 vuoden aikana todetaan miljardi uutta tuberkuloositapausta. Lisäksi 40 prosenttia ihmisistä on vaarassa sairastua malariaan. Saharan eteläpuolisessa Afrikassa odotettavissa oleva keskimääräinen elinikä on laskenut 47 vuoteen lähinnä sen vuoksi, että monet kuolevat nuorena ja lapset joutuvat kasvamaan ilman vanhempiaan. Muun muassa ne, jotka yleensä haluavat lisätä vapautta toimia markkinoilla ja rajoittaa hallituksen tukea, ovat sopineet nämä karmivat olot huomioon ottaen Euroopan merkittävästä rahoitusosuudesta aidsin, tuberkuloosin ja malarian torjuntaa koskevaan maailman rahastoon. Asioiden jättäminen markkinoiden hoidettaviksi on johtanut ainoastaan siihen, ettei lääkkeitä ole saatavilla niitä eniten tarvitseville, eli kehitysmaiden köyhille. Tässä ehdotuksessa, jota asianomaiset kolme valiokuntaa varauksettomasti kannattivat, tunnustetaan, että markkinoiden käyttö välineenä näiden kolmen laajalti levinneiden ja erityisesti kehitysmaissa esiintyvien tautien torjumisessa, on epäonnistunut. Tämä on tärkeä edistysaskel.

Montfort (NI)
. (FR) Kuten esittelijä korostaa, kauppapolitiikassa ei voida raa'alla tavalla jättää huomiotta niiden tautien asettamia haasteita, jotka ovat ensisijaisen huomion kohteena kaikkialla maailmassa. Kauppapolitiikka itse asiassa estää tehokkaan kehitysyhteistyöpolitiikan toteuttamisen.
Nämä sairaudet voidaan hävittää kokonaan, kunhan keskeiset lääkkeet ovat kaikkien saatavilla. Näin ollen kyse on paitsi kustannuksista myös uusien lääkkeiden kehittämisestä. Meidän on vahvistettava tutkimustamme ja kehittämistämme, jotta voimme korjata vääristyneen tilanteen, jossa ainoastaan 10 prosentissa tutkimuksista keskitytään sairauksiin, jotka muodostavat 90 prosenttia kaikista maailman sairauksista.
Vaikka näyttää johdonmukaiselta, että näitä toimenpiteitä koordinoidaan seksuaali- ja lisääntymisterveyden alalla suunniteltujen toimien kanssa, ei pitäisi kuitenkaan tukea suunnanmuutoksia eikä etenkään edistää aborttia kehitysavun väistämättömänä tulevaisuudennäkymänä. Lisäksi kansalaiset olisi saatava ottamaan lisää vastuuta ja heille olisi korostettava muun muassa tarvetta kunnioittaa elämää ja ihmistä ihmisen kehitysvaiheesta tai terveydentilasta riippumatta.

Moreira da Silva (PPE-DE)
. (PT) Olen tyytyväinen esittelijä Wijkmanin mietintöön ja hänen laatimaan asetusehdotukseen. On erittäin tärkeää, että olemme sitoutuneet torjumaan helposti tarttuvia tauteja ja kiinnittämään tässä erityistä huomiota köyhyyteen liittyviin sairauksiin, kuten aidsiin, tuberkuloosiin ja malariaan. Lisäksi on tärkeää, että rokotamme entistä suuremman osan väestöstä, parannamme terveydenhuoltoa tarjoamalla kehittyneempien maiden rahoitusta terveysohjelmiin ja poistamme lupien ja patenttien kaltaisia esteitä, jotta lääkkeitä on paremmin saatavilla kehitysmaissa ja jotta voidaan tehdä kansainvälistä yhteistyötä uuden sukupolven lääkkeiden kehittämiseksi. Vielä kerran on syytä muistuttaa, että 70 prosenttia aids-tartunnan saaneista ihmisistä elää Saharan eteläpuolisessa Afrikassa.

Queiró (UEN)
. (PT) Mietinnössä mainitut kolme epidemiaa koskettavat pääasiassa köyhimpiä kansoja. Esimerkiksi 90 prosenttia aids-tartunnan saaneista 40 miljoonasta ihmisestä asuu kehitysmaassa, ja jopa 70 prosenttia heistä Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Tuberkuloosin uusien muotojen puhkeaminen - miljardi ihmistä on vaarassa saada virustartunnan vuoteen 2020 mennessä - ja malarian leviäminen uudelleen alueille, joilta se oli hävinnyt kokonaan - siihen kuolee miljoona ihmistä vuodessa ja se uhkaa 40:ää prosenttia koko maailman väestöstä - uhkaavat kokonaisten yhteiskuntien vakautta ja heikentävät voimakkaasti kyseisten maiden yhteiskunnallista kehitystä ja talouskehitystä.
Tällä alalla on näin ollen toteutettava erityisaloite, jolla pienennetään yhteisön toiminta-alaa, jotta toimien vaikutukset voidaan maksimoida. Tälle aloitteelle on osoitettava yhteensä 300 miljoonaa euroa neljän vuoden ajaksi eli vuoteen 2006 saakka. Hyväksymme aloitteen taustalla olevan laaja-alaisen ajattelutavan, joka perustuu lääkinnälliseen ja sosiaaliseen tarpeeseen yhdistää sairauksien ehkäisy ja terveydenhoito ja jossa otetaan huomioon myös tutkimusta ja kehittämistä koskevien määrärahojen lisääminen, sillä nämä määrärahat ovat käsittämättömän pienet. Näin vahvistettaisiin perusrakenteita ja terveydenhuoltojärjestelmiä sekä otettaisiin lisääntymisterveyden ala huomioon mahdollisimman suurta täydentävyyttä koskevaan tavoitteeseen pyrittäessä.
Näistä syistä katsoin, että minun oli äänestettävä tämän mietinnön puolesta.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Tuin mietintöä ja esitettyjä tarkistuksia pääpiirteissään ja pidin samalla mielessäni ne kiireelliset vaatimukset, joita aiheutuu haasteesta, josta kaikki ovat samaa mieltä ja joka koskee kehitysmaiden köyhyyteen liittyvien HI-viruksen ja aidsin, malarian sekä tuberkuloosin torjuntaa.
Haluan kuitenkin esittää joitakin erityishuomioita. Ensinnäkin seksuaali- ja lisääntymisterveyden alan toimien koordinoinnin osalta on korostettava, kuinka tärkeää on, että kumppanuudet muodostetaan vakavasti otettavan terveyttä koskevan lähestymistavan perusteella sellaisten elinten kanssa, jotka eivät samanaikaisesti yritä edistää omaa ideologiaansa. Samalla, kun otetaan huomioon aidsista aiheutuvien kärsimysten yhä laajempi vakavuus, meidän on pidettävä mielemme avoimina ja vapaina ideologisista ennakkokäsityksistä sen suhteen, miten tämän taudin kehitystä seurataan, jotteivät virheet säilyisi ikuisesti ja jotta havaittaisiin, tuettaisiin ja levitettäisiin kaikkein tehokkaimpia menetelmiä, vaikka ne poikkeaisivatkin vallitsevasta suuntauksesta - niin kuin Ugandassa näyttäisi tapahtuvan.
Euroopan yhteistyö Yhdistyneiden Kansakuntien erityisvirastojen ja rahastojen kanssa, YK:n ohjelmissa sekä näissä ohjelmissa toimivien kansalaisjärjestöjen kanssa ei merkitse sitä, etteikö yhteisön varojen käyttöä olisi seurattava tarkoin yhtä lailla kuin rahoitettavien toimien tehokkuutta, vakavuutta ja asianmukaisuuttakin. Päinvastoin niitä on seurattava tarkoin niiden toistuvasti moitittujen epäkohtien vuoksi, jotka ovat erityisen räikeitä aloilla, joilla on kyse ihmisten terveydestä ja elämästä.

Roure (PSE)
. (FR) Yksi Euroopan unionin tärkeimmistä tehtävistä on taata kaikille perusoikeudet. Kaikkien kansalaisten oikeus saada terveydenhuoltopalveluja on tunnustettu perusoikeuskirjan 35 artiklassa. Ahdinko, köyhyys ja sosiaalinen syrjäytyminen loukkaavat ihmisarvoa, ja Euroopan unioni pitää kunnia-asianaan sitä, että se tekee kaikkensa, jotta kaikilla on oikeus terveydensuojeluun kaikkialla, missä sairaudet johtuvat köyhyydestä.
Köyhyyden ja tautien leviämisen on todettu liittyvän vahvasti toisiinsa. Tämä asetus on erinomainen väline, sillä sen avulla voimme toteuttaa tehokkaiden toimenpiteiden ohjelmaa erityisesti parantamalla lääkkeiden saatavuutta ja kohtuullistamalla niiden hinnoittelua. On erityisen tärkeää, että Euroopan unioni jatkaa toimiaan köyhyyden aiheuttamien sairauksien ehkäisemiseksi. Näiden sairauksien ehkäisemisen on tapahduttava samanaikaisesti niiden hoitamisen kanssa. Lisäksi on tuettava ihmisiä, jotka ovat saaneet tartunnan. On tärkeää, että käyttöön saadaan enemmän voimavaroja. Lisäksi komissiolla on oltava riittävästi koulutettua henkilöstöä. Toivomme myös, että näiden sairauksien tutkimusta tehostetaan, jotta voidaan kehittää uusia hoitomenetelmiä ja rokotteita. On syytä muistaa, että Euroopan parlamentti pyysi lokakuussa 2001, että 10 prosenttia yhteisön kehitysyhteistyöhön varatuista määrärahoista osoitettaisiin terveyden alalle.
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys.)

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tämä mietintö on liian tärkeä, minkä vuoksi en voinut päättää, äänestänkö sen puolesta vai sitä vastaan, ennen kuin neuvottelin niiden ikääntyvien ihmisten ja eläkeläisten kanssa, jotka ovat äänestäneet minua ja joiden ansiosta olen siten päässyt eläkeläisten puolueen edustajana tänne tärkeään parlamenttiin. Kaikki nämä eläkeläiset ihmettelivät minulle: "Fatuzzo, Fatuzzo, Fatuzzo, kuinka lyhyt muisti monilla Euroopan parlamentin jäsenillä onkaan ja kuinka lyhyt muisti monilla ihmisillä onkaan. He ovat unohtaneet, että toisen maailmansodan aikana Yhdysvallat, Yhdistynyt kuningaskunta ja muut valtiot pelastivat italialaiset, saksalaiset, japanilaiset ja monet muut monilta diktatuureilta ja diktaattoreilta, jotka olisi aina voitettava, ennen ne aiheuttavat vahinkoa ja syyllistyvät moniin vääryyksiin, joista meillä todellakin on kokemusta."
MacCormick (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, kuulimme juuri viimeisimmän näytöksen loistavasta oopperasta "Così fa Fatuzzo"! Vakavasti puhuen istun täällä Euroopan parlamentissa Skotlannin edustajana, ja meillä oli juuri tilaisuus keskustella ja äänestää Irakin kiireellisestä tilanteesta. Myös kollegamme Skotlannin parlamentissa ovat tehneet niin.
Westminsterissä olevilta kollegoiltamme sen sijaan on häpeällisellä tavalla evätty tämä mahdollisuus myös siinäkin tapauksessa, että pääministeri Tony Blair päättää sitoa heidätkin Irakin sotaan. Mielestäni parlamentin tämänaamuinen päätöslauselma on yksiselitteinen ennen kaikkea sen keskeisen sisällön osalta.
Irakiin ei voida tehdä aseellista hyökkäystä ilman Yhdistyneiden Kansakuntien nimenomaista valtuutusta. George W. Bush tai Tony Blair eivät voi tyytyä pelkästään siihen, että päätöslauselmaa 1441 on aineellisesti rikottu. Ainoastaan jos turvallisuusneuvosto katsoo niin tapahtuneen ja päättää, että toimiin on ryhdyttävä, tällaiset toimet voivat olla lainmukaisia.
Ilokseni havaitsin, että pääministerin tämänaamuiseen Times-lehteen kirjoittamassa artikkelissa todellakin vahvistetaan tämä näkemys. Odotamme, että Yhdistyneiden Kansakuntien asetarkastajat valvovat, että Irak todellakin riisuutuu aseistaan, tai vahvistavat, että päätöslauselmaa on selkeästi rikottu. Tätä varten he tarvitsevat aikaa.
Jos tämä on vanha Eurooppa, niin vanha Eurooppa on sitten se, joka puolustaa oikeusvaltiota ja konfliktien rauhanomaista ratkaisua aina kun se on mahdollista. Näin se todellakin on.

Nordmann (ELDR).
Arvoisa puhemies, olen syvästi pahoillani siitä, etten voinut äänestää Irakia koskevan päätöslauselman puolesta, en siksi, että olisin sodanlietsoja, tai siksi, että kannattaisin oikeusvaltion sääntöjen vastaisia toimia, vaan siksi, että kaikki hyväksytyt tarkistukset vääristivät huomattavasti sovittelutekstin laatineiden henkilöiden alkuperäisiä aikomuksia ja johtivat tekstiin, jolla huomattavalla tavalla vesitetään Irakin vastuu, jolla näytetään vapautettavan Irak osallisuudesta terroriuhkaan ja jolle Saddam Hussein aivan varmasti naureskelee, puhumattakaan siitä, että parlamentin tekstejä kohtaan omaksutaan vastaisuudessa entistäkin halveksivampi asenne.

Pannella (NI).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan parlamentti on päätynyt kolmeen samankaltaiseen tulokseen tässä äänestyksessä. Ensinnäkin päätökseen jatkaa Münchenin politiikkaa, jossa diktaattorit ovat rauhantekijöinä ja demokraattiset valtiomme käyvät sotaa. Toiseksi yritetään erottaa Eurooppa ja Amerikka, Yhdysvallat. Kolmanneksi yritetään jakaa Eurooppa - kyse on kuitenkin Erich Ollenhauerin, ei Konrad Adenaurein, saksalaisista ja Michel Debrén ranskalaisista ja Eurooppaa vastustavista gaullisteista, ei Robert Schumanin ranskalaisista. Nähtävissä on kolme piirrettä. Vaadimme Euroopan parlamentissa vapautta Irakille ja vapaata Irakia. Amerikkalaiset ovat oikeassa: edustatte vanhaa Eurooppaa. Muutamme teidän mielipiteenne vapauden, demokratian, oikeusvaltion ja siten myös rauhan vuoksi, emme kuitenkaan kommunistisen, nationalistisen, uskonnollisen, fundamentalistisen tai ikuiseksi luulemamme rauhan vuoksi!

Borghezio (NI).
Arvoisa puhemies, äänestin määrätietoisesti Irakia koskevaa päätöslauselmaa - joka hyväksyttiin punavihreän liittouman äänillä - vastaan sen nuoren, vapaiden kansojen Euroopan puolesta, joka ei missään tapauksessa tunnista itseään vanhasta Euroopasta, kompromissipolitiikasta sekä petollisesta ja tekopyhästä pasifismista, jonka yhteydessä suljetaan silmät siltä karmivalta uhalta, jonka Saddamin hallinto aiheuttaa Euroopan turvallisuudelle. Saddamin hallinto uhkaa meitä todellisella kulttuurien yhteenotolla. Joitakin sellaisia tarkistuksia hylättiin, joilla pyrittiin lujittamaan tekstiä, josta käy ilmi pelkurimainen ja periksi antava Eurooppa, joka ei todellakaan ole se sama Eurooppa, joka osallistui Lepanton taisteluun, jossa paavikin oli oikealla puolella. Näissä oloissa Euroopan moraalisena ja poliittisena velvollisuutena on sen sijaan ryhmittäytyä kansojen vapauden puolesta ja sitä välitöntä uhkaa - jonka tuhoisat joukkotuhoaseet aiheuttavat - vastaan, johon on syynä islamistiterrorismi, jolla on salaisia yhteyksiä Saddamin hallintoon.

McAvan (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan kertoa pitäväni tämänpäiväistä Irakia koskevaa päätöslauselmaa hyvin tärkeänä, koska siinä vahvistetaan, että seuraamme Yhdistyneiden Kansakuntien viitoittamaa tietä. On sääli, ettemme saaneet parlamentin merkittävää enemmistöä suostumaan siihen, että lähetettäisiin selkeä viesti koko parlamentin puolesta.
Halusin keskittyä Lähi-idän tilanteeseen. Yhdessä tarkistuksessa korostimme, että Lähi-idän rauhanprosessi on tärkeässä asemassa pyrittäessä löytämään koko Lähi-idän aluetta tyydyttävä ratkaisu ja pyrittäessä saavuttamaan rauha koko tälle alueelle. On tosin valitettavaa, että jouduimme esittämään tämän vasta tarkistusten jättämisvaiheessa, koska ilman rauhanprosessia Lähi-idän vakavasti häiriintynyttä tilannetta ei saada koskaan korjattua.
Parlamenttina meidän olisi painostettava israelilaisia ja palestiinalaisia palaamaan neuvottelupöydän ääreen ja painostettava Yhdysvaltoja varmistamaan osaltaan aktiivisesti sen, että palestiinalaisvaltio perustetaan ja että Lähi-idän tilanteeseen löydetään pitkäaikainen ratkaisu. Meidän ei pidä unohtaa sitä keskustellessamme Irakin kriisistä. Meidän ei pidä jättää sitä huomiotta, koska muutoin emme voi koskaan saavuttaa pitkäaikaista rauhaa Lähi-itään.

Berthu (NI)
. (FR) Euroopan parlamentin juuri hyväksymä, Irakin tilannetta koskeva päätöslauselma on suuri pettymys, koska siihen ei sisälly seuraavaa hyvin yksinkertaista mutta olennaista virkettä: "Jos Irak ei avusta YK:n päättämien asetarkastusten tekemisessä tai jos sen todetaan piilottelevan joukkotuhoaseita, joita se ei suostu tuhoamaan, Euroopan unioni tukee aseellista hyökkäystä Irakiin."
Tämä virke ei sisällä mitään uutta, mutta se on olennainen, koska sillä lisätään asetarkastusten uskottavuutta ja vaaditaan Irakin hallintoa avaamaan ovensa asetarkastajille mitään peittelemättä siten, että Irak voi välttää tilanteen pahenemisen edelleen.
Tämänkaltaisen järkähtämättömyyden esiintuominen nyt auttaisi rauhan ylläpitämisessä tulevaisuudessa. Jos tätä lausetta ei sisällytetä päätöslauselmaan, saattaa näyttää siltä, ettei unioni oikeastaan ole valmistautunut minkäänlaisiin toimiin siinä tapauksessa, että Saddam Hussein jatkaa kiertelyään, ja tämä olisi tuhoisaa. Kuulimme jopa sosialistiryhmän puheenjohtajan vaativan: "Ei sotaa! Ei Saddamin diktatuurille!" Tiedämme kyllä mitä tapahtuu, jos tätä yksinkertaista sanomaa noudatetaan: aluksi diktaattoria siedetään sodan välttämiseksi, ja lopulta päädytään sekä diktatuuriin että sotaan.

Bordes, Cauquil and Laguiller (GUE/NGL)
. (FR) Emme voi äänestää tämän päätöslauselman puolesta, joka on vääristelevän pasifistinen ja humanistinen ja jonka ainoana tavoitteena on puhdistaa Euroopan parlamentin jäsenten omatunto ja oikeuttaa samalla ennakolta Bushin ja häntä seuraavien imperialististen rikoskumppaneiden sotaa lietsovat salajuonet.
Päätöslauselmassa kansainväliseen oikeuteen ja YK:n turvallisuusneuvoston päätöksiin tehdyillä viittauksilla ainoastaan peitellään Irakia koskevaa uhkaa, joukkotuhoaseita, kansainvälisten tarkastusten tarvetta ja muuta sellaista.
Asetarkastukset ovat pelkkä tekosyy, ja päätöslauselmassa hyväksytään tämä hävytön tekosyy, jolla oikeutetaan etukäteen Irakin kansan todennäköinen joukkomurha, joka toteutetaan amerikkalaisten ja heidän liittolaistensa joukkotuhoasein.
Irak ei ole sen enempää diktatuurivaltio kuin sen naapurissa sijaitsevat arabivaltiotkaan. Se on kuitenkin ainoa maa, johon ollaan hyökkäämässä ilman mitään erityistä syytä, joka olisi todennettavissa verrattaessa sitä sen naapurivaltioihin. Jos demokratiat haluavat puolustaa demokratiaa, naisten oikeuksia sekä poliittista vapautta ja järjestäytymisen vapautta Lähi-idän valtioissa niin kuin he sanovat haluavansa, niiden olisi todella tehtävä niin. Näitä tavoitteita ei kuitenkaan saavuteta suunnittelemalla Irakin kansalaisten kylmäveristä joukkomurhaa. Hyvää tarkoittavan asenteen taustalle kätkeytyy suunnaton määrä kaksinaamaisuutta ja kyynisyyttä keskustellessamme satojentuhansien ihmisten kuolemasta ja hädästä. Tämä kaksimielisyys ja kyynisyys olisi varauksettomasti tuomittava.

Caudron (GUE/NGL)
. (FR) Sota merkitsee aina epäonnistumista ja sen ensimmäisiä uhreja ovat aina viattomat ihmiset.
Lisäksi tässä tapauksessa Irak ei ole ainoa maa, jonka johdossa on diktaattori, tai ainoa maa, jolla on joukkotuhoaseita. Se tosiseikka, että Irakissa on paljon öljyä, ei saisi antaa George W. Bushille oikeutta aiheuttaa alueella levottomuuksia keskipitkällä aikavälillä. Tämän vuoksi meidän olisi sanottava ei sodalle ja luotettava YK:iin.
Näistä syistä äänestin parlamentin sodanvastaisen päätöslauselman puolesta ja olen pahoillani siitä, että suuri osa oikeistoryhmistä vastusti sitä.

Krivine (GUE/NGL)
. (FR) Olen tyytyväinen siihen, että päätöslauselmaan on sisällytetty ne tarkistukset, joiden puolesta äänestin ja joissa vastustetaan kaikenlaisia yksipuolisia sotilaallisia toimia Irakissa, pyydetään YK:a ottamaan huomioon ne seuraukset, joita kauppasaarrolla on ollut Irakin siviiliväestölle, ja kehotetaan Euroopan unionia harkitsemaan Lähi-idän kriisin ratkaisemista ensi tilassa. Päätöslauselma on kokonaisuudessaan kuitenkin edelleen moniselitteinen. Annetaanko siinä jälleen YK:n turvallisuusneuvostolle valtuudet ryhtyä lisätoimiin, myös sotilaallisiin toimiin, tilanteen perinpohjaisen arvioinnin jälkeen? Tämän vuoksi äänestin tästä päätöslauselmasta tyhjää.
Julkisen mielipiteen voimakkaammalla esiintuomisella olisi pystyttävä hillitsemään sotaa suosivaa lähestymistapaa, joka vahvistuu päivä päivältä. Yhdyn näin ollen Porto Alegren sosiaalipoliittisen foorumin kehotukseen järjestää kansainvälinen mielenilmaisu 15. helmikuuta. Meidän on kieltäydyttävä tästä sodasta joko YK:n tuella tai ilman!

Meijer (GUE/NGL)
 - (NL) Öljy on elintärkeä maille, jotka kuluttavat suunnattomia määriä energiaa, kuten Yhdysvallat. Irakissa on paljon maaöljyä. Tämän vuoksi sen ongelmat kiinnostavat paljon enemmän kuin muissa diktatuureissa tapahtuvat vääryydet. Saddam Hussein on julma diktaattori. Irakin pohjois-osien kurdien ja eteläosien shiamuslimeiden elämä olisi helpompaa, jos Saddam ei jatkuvasti puuttuisi siihen. Nämä terroristiryhmät eivät kuitenkaan koskaan saa tukea muulta maailmalta, eivätkä ne siksi voi irtaantua Irakista. Erityisesti Yhdysvallat, joka on tottunut ylläpitämään ystävällisiä suhteita tähän diktatuuriin, haluaa säilyttää Irakin yhtenäisenä hinnalla millä hyvänsä. Yhdysvallat haluaa hyvin voimakkaasti säilyttää ystävällismielisen hallinnon, joka takaa halvat öljytoimitukset. Meidän ei pidä pommittaa Irakin kansaa, joka on jo kärsinyt kauppapakotteista, ja ajaa heitä siten entistä laajemmin Saddamin tueksi. Yhä useammat ihmiset Euroopassa ja Amerikassa osoittavat mieltään iskulauseella "Ei verta öljyn vuoksi". Valitettavasti Yhdysvaltoja ei voida pidätellä enää pidempään, mutta Euroopan on varmistettava, ettei siitä tule rikoskumppani. Yhdistynyt kuningaskunta, Italia ja Espanja uhkaavat osallistua hävitystä ja pakolaisvirtoja aiheuttavaan toimintaan. On tärkeää, että Euroopan parlamentti vastustaa sotaa, joka ei edistä ihmisoikeuksia eikä joukkotuhoaseiden hävittämistä vaan öljylähteiden hallintaa.

Queiró (UEN)
. (PT) Ilmaisin kantani Irakin kriisistä selkeästi eilisessä täysistunnossa pitämässäni puheessa. Minun on nyt kuitenkin tarpeen esittää äänestysselitys.
Sekä PPE-DE-ryhmä että UEN-ryhmä katsoivat tarpeelliseksi esittää kompromissipäätöslauselmaan joukon tarkistusehdotuksia, joilla pyritään löytämään tasapaino konfliktin rauhanomaista ratkaisua puoltavien näkemysten - joista olemme luonnollisesti samaa mieltä - ja sen välille, että kansainvälinen yhteisö ja erityisesti Euroopan parlamentti voivat jatkaa asianmukaista painostusta Irakin hallintoa kohtaan, sillä se on käsittääkseni perusedellytys sille, että tämä tavoite voidaan saavuttaa.
Tarkemmin ottaen emme katsoneet voivamme äänestää sellaisen päätöslauselman puolesta, jossa jätetään huomiotta se, että Irak rikkoo jatkuvasti vakavalla tavalla YK:n päätöslauselmia, tai jossa ei mainita sitä, että kysymyksessä on nyt kansainvälisen rauhan ja turvallisuuden takaaminen ja säilyttäminen ja osaltaan myös Irakin hallinnon ja kansainvälisen terrorismin välisten yhteyksien sekä sen todellisen uhan osoittaminen, että terroristiryhmät saavat joukkotuhoaseita Irakista.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Äänestin lopulta tätä mietintöä vastaan, koska olen pettynyt tarkistuksista järjestettyyn äänestykseen. Kantani äänestyksessä perustui siihen, että jotkin ryhmäni esittämistä parannuksista, jotka kaikki olivat tasapainoisia ja vapaan Euroopan etujen mukaisia, hylättiin ja että tarkistuksia, jotka olivat selkeästi Saddamin hallinnon etujen mukaisia, hyväksyttiin. On syytä tuomita varsin ankarasti se, että enemmistö on tällä tavoin toiminut vastoin sen kompromissiesityksen henkeä, jota pidetään ohjenuorana yhteisen tekstin työläässä laadinnassa.
Bagdadissa voidaan olla hyvin tyytyväisiä tähän äänestykseen, ja näin ollen sitä voidaan ainakin yhdeltä kannalta pitää myönteisenä: se tuo selkeästi esiin niiden tahojen esittämien väitteiden petollisuuden, jotka ovat juurtuneet kannattamaan vanhaa vasemmistoideologiaa ja joiden ylitsevuotava retoriikka vaikuttaa tuomitsevalta vaikka se todellisuudessa onkin Saddam Husseinin etujen mukaista. On paradoksista, että niiden, jotka eilisessä keskustelussa nimittivät Saddam Husseinia muun muassa suoranaiseksi diktaattoriksi ja murhaajaksi, olisi hyväksyttävä tämä päätöslauselma, joka näin ollen kadottaa hyvän tarkoituksensa ja jossa ei seurata tätä kovasanaista ja selkeää suullista tuomiota siitä johdonmukaisesti seuraavaan lopputulokseen.
Lopulliseen äänestykseen sisältyy mieletön paradoksi. Monet jäsenet äänestivät mietinnön puolesta, koska he uskovat sillä tavalla säilyttävänsä maailman rauhan. Sikäli mikäli mietinnöllä - johon Bagdadissa voidaan olla erityisen tyytyväisiä ja jolla heikennetään Saddam Husseiniin kohdistuvan kansainvälisen poliittisen painostuksen voimaa - on jotain vaikutusta, se on saattanut viedä meidät askeleen lähemmäksi sotaa.

Ford (PSE).
Arvoisa puhemies, sosiaalidemokraattinen ryhmä kannatti Pohjois-Koreasta laadittua kompromissipäätöslauselmaa. Pidämme asiaa tärkeänä, ja olen samaa mieltä aiemmin puhuneen kollegani De Keyserin kanssa.
Kannamme huolta Pohjois-Korean ihmisoikeustilanteesta samoin kuin kannamme huolta Euroopan unioninkin ihmisoikeustilanteesta, mutta meidän olisi kuitenkin tunnustettava se, että kun Göran Persson, Javier Solana ja Christopher Patten vierailivat Pohjois-Koreassa toukokuussa 2000, sovittiin, että voisimme käydä kyseisen maan kanssa ihmisoikeusvuoropuhelua, joka on jatkuvaa. Suhtaudumme luonnollisesti kriittisesti siihen, että Pohjois-Korealla on hallussaan uraanin rikastamisessa tarvittavaa tekniikkaa, ja olemme huolissamme siitä. Se saattaa ainoastaan pahentaa jo ennestään kehnoa tilannetta. Juuri mitään toimia ei ole kuitenkaan toteutettu sen eteen, että kenraali Musharraf, joka on harjoittanut vastakauppaa tällaisella kyseenalaisella ohjustekniikalla, asetettaisiin vastuuseen teoistaan.
On otettava huomion, että ydinsulkusopimuksen ulkopuolella on muitakin maita kuin vain Pohjois-Korea. Niitä ovat esimerkiksi Pakistan, Intia ja Israel, joilla kaikilla on ydinaseita. Tilanne Korean niemimaalla on potentiaalisesti paljon vaarallisempi kuin Irakin tilanne. Korean niemimaan rauhan muuttuminen sodaksi vaarantaisi miljoonia ihmishenkiä.
On puhuttu paljon siitä, että Korean demokraattinen kansantasavalta on hankkinut salassa uraanin rikastamisessa tarvittavaa tekniikkaa ja että se on siten rikkonut ainakin vuoden 1994 puitesopimuksen henkeä ellei jopa sen kirjainta. Asiaa ei ole vielä täysin ratkaistu, mutta selvää on, ettei syy ole pelkästään toisen osapuolen. Vuoden 1994 puitesopimuksessa luvattiin palauttaa suhteet Yhdysvaltoihin entiselleen, päättää kauppasaarto sekä tarjota kaksi kevytvesireaktoria KEDO-hankkeen yhteydessä ja samalla 500 000 tonnia raskasta polttoöljyä vuodessa. Nyt yhdeksän vuoden jälkeen voidaan todeta, etteivät suhteet ole palanneet entiselleen, kauppasaartoa ei ole kumottu, kevytvesireaktorien toimitus on seitsemän vuotta myöhässä ja Yhdysvallat luonnollisesti pakotti ensiksi Japanin, sitten Pohjois-Korean ja lopuksi EU:n vähentämään raskaan polttoöljyn toimituksia. Tämän jälkeen Yhdysvallat ihmetteli, että Korean demokraattinen kansantasavalta teki juuri niin kuin se oli sanonutkin tekevänsä ja uhkasi avata venäläisten suunnitteleman Yongbyongin ydinreaktorin, joka kykenee kaikkien samankaltaisten reaktoreiden tavoin valmistamaan ydinaseisiin tarkoitettua plutoniumia.
Me haluamme keskustella. Haluamme neuvotella. Suhtaudumme myönteisesti Javier Solanan ja puheenjohtajavaltion ehdotettuun vierailuun. Toivomme, että tällä kertaa mukana on myös parlamentti. Viime kerralla meille kerrottiin, että matkalle lähti pieni valtuuskunta. Lopulta kävi ilmi, että mukaan otettiin 75 toimittajaa. Kun huomautimme tästä komissiolle, sen edustajat totesivat, että seuraavalla kerralla harkittaisiin myös parlamentin jäsenten mukaan ottamista.
Lopuksi haluan kiinnittää huomiota päätöslauselman 8 kohtaan. Siinä kehotetaan perustamaan pysyvä EU:n valtuuskunta Pjongjangiin ja erityisesti käynnistämään lyhyellä aikavälillä seitsemän vallan keskustelut, johon Pohjois-Korea, Etelä-Korea, Japani, Venäjä, Kiina ja Yhdysvallat kutsutaan tarkastelemaan taloutta, turvallisuutta ja ydinaseriisuntaa koskevaa tilannetta yhdessä EU:n kanssa. Tämä viitoittaa tietä tulevaisuuteen.

Caudron (GUE/NGL)
. (FR) Koska olin allekirjoittanut laajan päätöslauselman GUE/NGL-ryhmän puolesta, äänestin sen puolesta, sillä päätöslauselmassa annetaan rehellinen kuvaus ihmisoikeustilanteesta todellisine edistysaskelineen ja puutteineen. Päätöslauselma on eräänlainen matkaopas todellisille demokratioille.

Maes (Verts/ALE). -
Arvoisa puhemies, Mobutun hallinnon viimeisinä aikoina silloinen Zairen kansankokous antoi seurantakomitean työn perusteella ankaran tuomion laittomin keinoin hankituista rikkauksista. Mobutun hallinto siis tuomitsi ryöstelyt.
Vaikka verisillä sodilla on jo ollut yli kaksi miljoonaa uhria Kongon demokraattisessa tasavallassa ja satojatuhansia uhreja Ruandassa ja Burundissa, taistelut jatkuvat yhä. Sen vuoksi on erittäin tärkeää selvittää, miten näin on käynyt. Tähän liittyy myös se, että Lusakan ja Arushan rauhansopimuksista huolimatta sodissa ryöstetään mineraalirikkauksia, joista ainoastaan Kongon kansalaisten pitäisi hyötyä. Ulkomaalaiset ja kotimaiset ryöstäjät eivät kuitenkaan pysty toimimaan yksin ilman aktiivista yhteistyötä ja niiden suuryritysten osasyyllisyyttä, joita toisaalta kunnioitetaan ja joihin toisaalta kohdistetaan syytöksiä. Me emme kuitenkaan tee mitään tämän asian hyväksi. Tämän vuoksi pyydän kansainvälistä yhteisöä kantamaan vastuunsa, ja sen sijaan että se jättäisi vastuun seurantakomitealle, sen pitäisi aktiivisesti työstää sitovia menettelytapasääntöjä, joita kansainvälisten toimijoiden olisi noudatettava. Tällä tavoin Afrikan suurten järvien alueelle voidaan vihdoin saada rauha, ja näissä maissa asuvat sadattuhannet ihmiset saavat vihdoin todellisen oikeuden elämään. Sanoin tämän siksi, että unohdamme helposti Afrikan puhuessamme jatkuvasti sodasta, johon on pakko ryhtyä.

Bordes, Cauquil and Laguiller (GUE/NGL)
. (FR) Emme äänestäneet tätä mietintöä vastaan siitä yksinkertaisesta syystä, että siinä nimenomaisesti tuomitaan suuryhtiöiden, myös eurooppalaisten suuryhtiöiden, harjoittama ryöstely Kongossa, vaikka siinä ei näitä yrityksiä nimeltä mainitakaan.
Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että äänestimme mietinnön puolesta, koska todellisuudessa mietinnössä ei vahvisteta voimakkaasti Kongon hyväksikäyttöä, vaan siinä ainoastaan vastustetaan sellaista hyväksikäyttöä, jota pidetään laittomana. Toisin sanoen siinä vastustetaan villiä hyväksikäyttöä, johon syyllistyvät aseistautuneiden ryhmien tukemat suuryritykset jumalattomien, laittomien ja enemmän tai vähemmän mafiatyyppisten verkostojen avustuksella. Näitä verkostoja toimii myös valtionhallinnossa.
Kaiken tämän anarkian keskellä mietinnön esittelijää häiritsee ryöstely. Hän pitää laillista ryöstöä parempana. Tämä käy ilmi siitä, että hän pyytää Euroopan valtioita selvittämään tilanteen ja palauttamaan järjestyksen. Nämä valtiot ovat samoja, joita te puolustatte täällä, vaikka tiedätte aivan hyvin, että ne ovat köyhien maiden yleisen, joko laillisen tai laittoman, riiston päätukijoita - tai jopa sen merkittävimpiä harjoittajia. Nämä valtiot asettavat valtaan tai tukevat diktaattoreita, jotka harjoittavat asevarustelua ja tukevat ryöstelyyn syyllistyviä yrityksiä.
Ottaen huomioon kaiken tämän tekopyhyyden ja kyynisyyden katsoimme parhaaksi äänestää tyhjää.

Fatuzzo (PPE-DE).
McCartinin mietinnöllä pyritään vähentämään yhteisön varojen käyttöön liittyviä petoksia ja väärinkäytöksiä. Eurooppaa vahingoittavia petoksia ja väärinkäytöksiä on liikaa. Mennessäni tänä aamuna kahvitilaan nauttimaan kahvikupposen - mistä olen jo maininnut useaan otteeseen tänään - mietin, miten selittäisin sen, miksi äänestin McCartinin mietinnön puolesta. Suljin silmäni hetkeksi ja näin karhukoplan kävelemässä Euroopan parlamentin käytävillä. Sain neronleimauksen. Tiesin, miten selittäisin sen, miksi äänestin mietinnön puolesta, ja ennen kaikkea että minun pitäisi tehdä ehdotus. Ehdotan, että Eurooppa kysyy karhukoplalta - eli itse rosvoilta, niiltä, jotka ryöstävät rahamme - miten voisimme välttää väärinkäytökset tulevaisuudessa, ja maksaa heille tästä tavalliseen tapaan palkan yhteydessä heidän ansaitsemansa palkkion. Tämä on luultavasti ainoa keino torjua Euroopan unionin talousarvioon kohdistuvia petoksia.
Ja lopuksi, hyvää ruokahalua!

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
. (FR) Kuten kovin usein täällä parlamentissa käy, tässä päätöslauselmassa tuodaan esiin tilanteita, jotka ovat ihmisten kannalta kestämättömiä. Maailman nälkäongelma todellakin on kestämätön skandaali. Kuten tavallista, tässä mietinnössä ei kuitenkaan esitetä mitään käytännön ratkaisua tähän ongelmaan. Vieläkin pahempaa on, että siinä ainoastaan todetaan tämä katastrofaalinen tilanne sen vuoksi, että markkinoita voitaisiin vapauttaa entisestään. Näissä olosuhteissa tämä merkitsee sitä, että rikkaiden maiden kapitalistiyritysten taloudellinen ja rahoituksellinen mahti sortaa näitä maita edelleen, tuhoaa niiden maatalouden, ohjailee niitä rikkaiden maiden tarpeiden mukaan ja valvoo muun muassa kaikkia tuotanto- ja jakelukanavia.
Sitä, mitä mietinnössä kutsutaan kansainväliseksi kaupaksi, ei ole olemassa. Kansainvälinen kauppa on tyhjä termi, jolla pyritään uskottelemaan meille, että voimme merkittävästi vähentää köyhyyttä. Emme luonnollisestikaan kannata tällaista sanallista sumutusta näinkin tärkeän aihepiirin yhteydessä.

Krivine (GUE/NGL)
. (FR) Päätöslauselmassa korostetaan niiden tällä hetkellä yli 307 miljoonan ihmisen kauhistuttavaa tilannetta, jotka elävät alle yhdellä dollarilla päivässä. Arviolta 900 ihmistä kuolee maailmassa nälkään joka päivä.
En voi äänestää tämän päätöslauselman puolesta, vaikka siinä esitetäänkin joitakin varsin hyviä ehdotuksia, kuten vähiten kehittyneiden maiden velkojen anteeksiantaminen, jota täysin kannatan. Päätöslauselmassa todetaan, etteivät vähiten kehittyneet maat ole pystyneet toteuttamaan niitä talouden rakenneuudistuksia, jotka ovat edellytyksenä sille, ettei heitä enää luettaisi kyseiseen maaryhmään. Tässä on selkeä ristiriita, sillä näillä pohjoisen imperialistien hallitsemilla eteläisillä mailla ei ole muuta mahdollisuutta kuin noudattaa rakennemuutospolitiikkaa ja maksaa velkaansa takaisin, ja juuri sen vuoksi niiden köyhyys vain lisääntyy.
Päätöslauselmassa kehutaan toistuvasti IMF:n ja Maailmanpankin työskentelymenetelmien ja markkinalakien tärkeää asemaa vähiten kehittyneiden maiden köyhyyden poistamisessa. Nimenomaan niistä olisi kuitenkin etsittävä näiden maiden köyhyyden taustalla olevia perinpohjaisia syitä.

Puhemies.
Äänestysselitykset ovat päättyneet.

Puhemies.
Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden keskeytetyksi.
(Istunto päättyi klo 12.20.)

