A 2009. június 18-19-i Európai Tanács előkészítése (vita)
Elnök
A következő napirendi pont a Tanács és a Bizottság nyilatkozata a június 18-19-i Európai Tanács előkészítéséről.
Alexandr Vondra
a Tanács soros elnöke. - Elnök úr! Nagyon örülök a lehetőségnek, hogy megjelenhettem Önök előtt, jóval az Európai Tanács következő ülése előtt, amelyen személyesen nem fogok részt venni. Magától értetődik, hogy a körülmények most egy kicsit szokatlanok, mivel az új cseh kormány kinevezése mostanában várható. Még szólok erről néhány szót nyilatkozatom végén.
Először fussuk át a júniusi Európai Tanács napirendjének legfontosabb kérdéseit, amelyeket mi mint az Elnökség előkészítünk. Az intézményi kérdésekkel fogjuk kezdeni. 2008 decemberében az Európai Tanács elfogadott egy útitervet a Lisszaboni Szerződés 2009 végéig való hatályba lépésének elérésére. Ennek az a lényege, hogy jogi garanciákat és biztosítékokat ad az ír nép számos aggályára, amelyre válaszul az ír kormány kötelezettséget vállal arra nézve, hogy törekedni fog a Szerződés október végéig történő ratifikálására.
A megállapodás végrehajtására irányuló munka még folyamatban van, és a jelenlegi szakaszban még nem tudok a részletekről beszámolni. Bízom benne, hogy a következő Európai Tanács képes lesz ellátni a rá eső feladatokat.
Amint valószínűleg Önök is tudják, holnap a cseh szenátusban szavazást tartanak a Lisszaboni Szerződés ratifikálásáról. Az éjszaka kellős közepén fogok hazautazni, hogy holnap korán reggel már jelen lehessek. Meggyőződésem, hogy ennek a szavazásnak az eredménye pozitív üzenetet küld majd a többi tagállamnak, és megszünteti az esetleges nyugtalanságot. Keményen dolgozom ezért! Ennek ellenére a cseh szenátoroknak mindenképpen feltétel nélküli függetlenséget kell kapniuk ebben a demokratikus döntéshozásban. Nyilvánvaló, hogy minden nyomásgyakorlási kísérlet csak a céllal ellentétes hatást érne el.
Múlt decemberben arról is megállapodás született, hogy a jövőbeni Bizottság kinevezési folyamatát, különös tekintettel az elnök kinevezésére, haladéktalanul meg kell kezdeni a 2009 júniusában megrendezendő európai parlamenti választások után.
Teljes mértékben tisztában vagyok az itt kifejtett azzal kapcsolatos nézetekkel, hogy kívánatos lenne az Európai Parlament megfelelő módon történő bevonása ebbe a folyamatba. Az elnökség természetesen szorosan együttműködik nemcsak a tagállamokkal, hanem ezzel a Parlamenttel is.
Szeretnék néhány szót szólni a gazdasági és pénzügyi válságról, amely minden bizonnyal a napirend jelentős részét meghatározza majd, és arról, hogy további lépéseket kell tennünk a gazdasági és pénzügyi válságra adott reagálásként.
A válság szemléltette, hogy rendkívüli szükség van a pénzintézetek felügyelete hatékonyságának megerősítésére és szabályozására és a válságkezelő mechanizmusok erősítésére. Már megkezdtük erre irányuló tevékenységeinket, az EU szintjén és globálisabban is. Ebben az összefüggésben, a de Larosière úr által vezetett csoport nagyon érdekes ötletekkel állt elő, és a Bizottság a múlt héten már napirendjére is tűzte az első javaslatokat. A következő hetekben további javaslatok várhatók.
Az Ecofin jelenleg is tárgyal és a jövőben is fog tárgyalni ezekről a kérdésekről - például ma is lesz Ecofin-ülés -, és az a célunk, hogy az Európai Tanácsig megszülessenek az első döntések. Ez valóban ambiciózus célkitűzés, és nyilvánvaló, hogy a munkának június után is folytatódnia kell, tehát alapvető jelentőségű, hogy a júniusi Európai Tanács képes legyen erőteljes jelzést adni a Bizottság által beterjesztendő javaslatok gyors elfogadásához.
Általánosabban fogalmazva, a júniusi Európai Tanács számba veszi a pénzpiaci helyzetet és értékeli az eddigiekben megtett intézkedések hatékonyságát. Számba veszi továbbá a reálgazdaság támogatása érdekében megtett intézkedéseket is, és ezzel kapcsolatban a foglalkoztatás helyzetét is megvizsgálja.
Csütörtökön, tehát holnapután, külön foglalkoztatási csúcstalálkozót tartunk a szociális partnerekkel Prágában, ahol foglalkoznunk kell ezekkel a fontos kérdésekkel. A nap folyamán, egy külön vitán tájékoztatást kapnak majd ennek a csúcstalálkozónak a napirendjéről.
Függetlenül a csütörtöki prágai csúcstalálkozó végeredményétől, valamint az elmúlt hetekben a Cseh Köztársaságban, Svédországban és Spanyolországban megrendezett rendkívül érdekes szemináriumoktól és munkaértekezletektől, a Bizottság hamarosan, a júniusi Európai Tanács előkészületei során kibocsát egy közleményt is, így tehát az Európai Tanács időpontjára számos érdekes ötlet és ajánlás lesz napirenden, mérlegelés céljából.
Szeretném azonban hangsúlyozni, hogy mindennek célja nem valami vadonatúj foglalkoztatási stratégia elindítása. Már van ilyen stratégiánk - a növekedést és foglalkoztatást célzó lisszaboni stratégia. A közelmúltban megerősítettük az érvényben lévő foglalkoztatási irányelveket és elfogadtunk országspecifikus ajánlásokat. Általánosabban fogalmazva, hadd emlékeztessem Önöket arra, hogy azok az ösztönző csomagok, amelyeket az Unió és a tagállamok a múlt év vége óta elfogadtak, jelentős mértékben hozzájárulnak a foglalkoztatás támogatásához.
Ami az éghajlatváltozást illeti, a júniusi Európai Tanács vissza fog térni az éghajlatváltozással foglalkozó koppenhágai csúcstalálkozó előkészületeihez. Számba veszi az elért előrehaladást, mind nemzetközi szinten, mind pedig saját belső előkészületeink tekintetében.
Ez egy összetett kérdés, különösen azért, mert a nemzetközi partnereinkkel folytatott tárgyalások a saját belső megbeszéléseinkkel párhuzamosan futnak. Tegnap Prágában EU-Japán csúcstalálkozóra került sor. Egyértelmű, hogy jelentős összegű finanszírozásra lesz szükség az ambiciózus koppenhágai megállapodás alátámasztásához. Az EU kötelezettséget vállalt arra, hogy tisztességesen kiveszi a részét ebből, amihez természetesen jelentős méltányos belső költségmegosztási megállapodásra is szükség van.
Hogy milyen messzire jutunk el a júniusi Európai Tanácson az EU saját belső egyezményei tekintetében, az jelentős mértékben attól függ, milyen messzire jutunk el nemzetközi partnereinkkel, köztük az Egyesült Államokkal, és függ a többoldalú keretek között folytatott tárgyalások helyzetétől. Szeretném hangsúlyozni, hogy az EU továbbra is vezető szerepet akar betölteni, amelyhez az ambiciózus koppenhágai végeredmény elérésének célkitűzése társul.
A jelenlegi szakaszban a külkapcsolatokat illetően még kissé korai lenne részletesen beszélni az Európai Tanács napirendjéről. Ám ennek a hétnek a végén két fontos csúcstalálkozóra kerül sor harmadik országokkal Prágában: keleti partnerségi csúcstalálkozó lesz május 7-én, másnap pedig megrendezzük a "Déli folyosó - az új selyemút” csúcstalálkozót. Nagyon valószínű, hogy az Európai Tanács megvitatja ezeknek a rendezvényeknek a nyomon követési intézkedéseit, amelyek hosszú távon kulcsfontosságúak az Unió érdekei szempontjából.
Hasonló módon számíthatunk némi vitára a Japánnal és Kanadával megrendezendő trojka-csúcstalálkozókon, és a májusra tervezett más fontos csúcstalálkozókon és üléseken, például Oroszországgal. A külkapcsolati napirendet mindenképpen naprakésszé kell tennünk az aktuális fejlemények, nevezetesen az Általános Ügyek és Külkapcsolatok Tanácsának májusi és júniusi ülésének alapján, amely a szokásos napirendi kérdéseken felül védelmi és fejlesztési kérdésekkel fog foglalkozni.
Szeretném megköszönni a következő Európai Tanács napirendje iránti érdeklődésüket, és természetesen örömmel hallgatom meg ösztönző megjegyzéseiket és véleményeiket a következő vita során.
José Manuel Barroso
Elnök úr, hölgyeim és uraim! A következő Európai Tanácsra az európai választásokkal azonos hónapban kerül sor. Ezt a rendkívül fontos szavazást sok polgár számára rendkívül valóságos nehézségek hátterében fogjuk megtartani. Gondolok itt különösen a válságnak a munkahelyekre gyakorolt hatásaira, és a délután folyamán még lesz alkalmunk arra, hogy részletesebben is beszéljünk erről a kérdésről.
Válságkezelő lépéseinknek a felelősség, a szolidaritás és a társadalmi igazságosság alapvető értékeire kell épülniük. Ez a válság lehetőséget biztosít a szociális piacgazdaság európai modelljének környezettudatos és értékeinkre épülő módon történő megújítására.
Minden európainak, akinek van szíve és meggyőződése, készen kell állnia a részvételre. Ki kell fejteniük, miért annyira fontos Európa, miért kell a polgároknak kivenniük a részüket és miért kell szavazniuk.
Hölgyeim és uraim! Joggal lehetnek büszkék az elvégzett munkájukra. A hamarosan befejeződő parlamenti ciklus önmagában jelentős eredményeket könyvelhet el. A Parlament megmutatta, mennyire eltökélt amellett, hogy konkrét eredményeket érjen el a polgárok érdekében. Bebizonyította, hogy ambiciózus elképzelése van a közös jövőnkről.
Az elmúlt öt év öröksége rendkívül fontos. Történelmi jelentőségű döntéseket hoztunk az éghajlatváltozás elleni harc és az energiabiztonságunk megerősítése területén. Olyan intézkedéseket fogadtunk el, amelyek közvetlen hatást gyakoroltak a polgárok biztonságára és szabadságára, és amelyek új lehetőségeket is megnyitottak előttük.
Alapvető reformokat hajtottunk végre a belső piac, a szociális menetrend, a távközlés, az energiaellátás, a környezetvédelem, az igazságügy és a belügyek területén. Mindezen szempontok alapján az európai modernizáción ott van a Parlament jegye.
Emellett az utolsó néhány hét során Önök együttműködtek a cseh elnökséggel, hogy megállapodásra jussanak számos kulcsfontosságú kérdésben. Eddig a Bizottságnak csaknem 50 jogalkotási javaslatát fogadták el együttdöntési eljárással a cseh elnökség alatt.
Engedjék meg nekem, hogy megemlítsek néhány ilyen megállapodást, amelyek az elnökségem alatt álló Bizottság napirendjének lényegét alkották: a belső energiapiac, a tengeri biztonság, a pénzpiacok szabályozásának és felügyeletének megerősítésére irányuló intézkedések, és az 5 milliárd EUR összegű, az Európa fenntartható gazdasággá történő átalakítására irányuló gazdaságélénkítési csomag.
Szeretnék gratulálni a Parlamentnek és a Topolánek úr és Vondra úr vezetése alatt tevékenykedő cseh elnökségnek az elvégzett munkáért. Meggyőződésem, hogy ez a munka június végéig folytatódik.
Érthetően és meggyőződéssel kell beszélnünk a választóknak az eredmények Európájáról. Ez teszi majd lehetővé számunkra, hogy új lendületet adjunk egy bátor és magabiztos Európai Uniónak. Európának szüksége van erre. Szüksége van arra, hogy a válságnak és az átmenetnek ezt az évét minden idők legtevékenyebb, legfantáziadúsabb és legeltökéltebb évévé változtassuk.
Ez lesz a vezérelvünk a júniusi Európai Tanácsban. Nem engedhetjük meg magunknak, hogy lelassítsuk erőfeszítéseink ütemét. Sikereket kell elérnünk Európa érdekében. Ezért most nem akarok más kérdésekkel foglalkozni - amelyeket Vondra úr egyébként megemlített -, ilyen volt például a keleti partnerséggel foglalkozó Tanács, amely nagyon fontos, de én különösen azokra a területekre akarok összpontosítani, amelyek véleményem szerint a júniusi Európai Tanács prioritásait alkotják.
a Bizottság elnöke. - Az Európai Tanácsot arra hívják fel, hogy érjen el előrelépést számos, a következő hónapok és évek szempontjából nagy jelentőségű kérdésben.
Felhívást kap arra, hogy folytassa azt a munkát, amely továbbvisz bennünket a Lisszaboni Szerződés hatályba lépésének célja felé. Az Európai Uniónak ki kell használnia ennek a Szerződésnek az előnyeit. Így tehát hatályba kell léptetnünk azt az intézményi csomagot, amelyet tavaly decemberben a Parlament támogatásával elfogadtunk: gondoskodnunk kell azokról a jogi garanciákról, amelyek szükségesek az írországi népszavazási folyamat előmozdításához, valamint a zökkenőmentes átmenet és az intézményi stabilitás biztosításához szükséges előrelépéshez.
Az éghajlatváltozás tekintetében meg kell őriznünk a decemberi koppenhágai csúcstalálkozón elérni kívánt ambiciózus megállapodással kapcsolatos lendületünket. Megmutattuk, hogy lehetséges az erős és hiteles célok elérése. Most bátorítanunk kell másokat, hogy ők is hasonló szintű célokat tűzzenek ki maguk elé - és meg kell mutatnunk, hogy készen állunk segíteni azoknak, akiknek erre szükségük van. Röviden: valóban globális eredményekre kell átváltanunk ezt a lendületet.
Az Európai Tanács legfontosabb témája elkerülhetetlenül újból a gazdasági válság lesz. Az Európai Uniónak kezdettől fogva a válság különféle követelményeihez kellett alkalmazkodnia: a közvetlen pénzügyi válság stabilizálásához; a pénzügyi rendszerbe vetett bizalom helyreállításához; a banki hitelezések újbóli beindításához; a válság globális kiterjedésének megfelelő globális cselekvés biztosításához; és a munkájukat elveszítőknek, vagy a munkanélküliség veszélye által fenyegetetteknek való közvetlen segítségnyújtáshoz.
A mai nap és az Európai Tanács ülése között figyelmünket elsősorban két területre irányítjuk. Az első a szabályozási és felügyeleti rendszer újjáépítésére irányuló munka folytatása - ez a rendszer a lakosság és a befektetői közösség bizalmának helyreállítására szolgál. Nem egyszerűen egy szilárdabb rendszer felépítése a cél, amely hosszabb távon megőrizhetné gazdaságunkat a hasonló kitettségektől; a bizalom azonnali megújítása is cél, emellett meg kell mutatnunk a piacoknak és a lakosságnak, hogy az Európai Unió tudja, mit kell tennie.
Múlt héten bemutattuk a fedezeti alapokkal és a magántőkével, valamint az igazgatói fizetésekkel kapcsolatos javaslatainkat. Ezek a javaslatok szemléltetik, hogy képesek vagyunk kezdeményezőként fellépni a G20-ülésen elfogadott reformok megvalósításában és azoknak a cselekvési standardoknak a felállításában, amelyeknek elfogadását nemzetközi partnereinktől is elvárjuk a következő hónapokban. Valójában a Bizottság az első végrehajtó testület a világon, amely konkrét javaslatokkal állt elő ebben a rendkívül bonyolult és összetett kérdésben. A Bizottság, a Parlament és a Tanács a következő hónapok során szorosan együttműködik, hogy eredményeket érjen el ezeknek a javaslatoknak a megvalósítása terén.
A következő lépés az lesz, hogy részleteiben ki kell dolgoznunk, hogyan javasoljuk megoldani a felügyeletet európai szinten. Nincs értelme annak, hogy csak kerülgessük a helyzetet, mint macska a forró kását. A jelenlegi nemzeti felügyeleti rendszer csődöt mondott. Ezért állítottam fel a de Larosière-csoportot, hogy tegyenek javaslatot arra nézve, hogyan lehet felépíteni a hatékony európai felügyeleti rendszert. Május végén a Bizottság bemutatja arra vonatkozó részletes tervezetét, hogyan lehet megszervezni egy ilyen pénzügyi felügyeleti rendszert Európában. Azt szeretném, ha Európa ezen a területen is elsőként lépne globális szinten.
A második pont természetesen a foglalkoztatás. Ennek kérdését részletesebben is megtárgyaljuk majd a foglalkoztatási csúcson. Már most bejelenthetem, hogy a Bizottság részletes közleményt ad ki erről a csúcsról, még a júniusi Európai Tanács előtt. Eltökélt szándékom szerint az Európai Unió minden tőle telhetőt meg fog tenni annak érdekében, hogy segítséget nyújtson azoknak, akiket a jelenlegi válság a legsúlyosabban érintett.
A válság elleni lépéseinket nem szabad a szabályozási problémák megoldására irányuló technikai intézkedésekre korlátoznunk. Lépéseinket - mindenki számára látható módon - alapvető értékeinkre kell építenünk - olyan értékekre, mint a szolidaritás, a társadalmi igazságosság és felelősség, valamint a jövő generációkért viselt felelősség. Ki kell használnunk ezt a lehetőséget a szociális és ökológiai piacgazdaság európai márkája alapjainak újjáépítésére.
Ennek kell a következő hónapban megrendezett Európai Tanács elsőrendű üzenetének lennie: tevékeny Európai Unió, amely a jövőbe tekint, keményen dolgozik a polgárok érdekében, és megérdemli polgárainak bizalmát.
Joseph Daul
Elnök úr, tanácselnök úr, bizottsági elnök úr, hölgyeim és uraim! A cseh elnökséget lezáró Európai Tanács továbbra is meglehetősen határozatlannak tűnik mind a tartalmat, mind pedig a dátumot illetően. Ezért mai feladatunk meglehetősen bonyolult, de lehetőséget nyújt arra, hogy újból megerősítsük prioritásainkat ennek a parlamenti ciklusnak a végén. A júniusi Európai Tanács első feladata az Európai Bizottság új elnökének kinevezése, az európai választások eredményeinek megfelelően.
2004-hez hasonlóan a Tanács elnökségét most is fel kell kérni arra, hogy válasszon ki egy jelöltet a legnagyobb európai parlamenti csoportból ennek a fontos pozíciónak a betöltésére, majd július 15-én a Parlament hangot adhat az ezzel a döntéssel kapcsolatos véleményének, ami az új parlamenti ciklus első fontos politikai lépése lesz.
Hölgyeim és uraim! A közvélemény gyakran panaszkodik amiatt, hogy Európának nincs arca. Arcot akarunk adni Európának azáltal, hogy véget vetünk a rotációs elnökségi rendszernek, és ilyen módon létrehozzuk a stabil Európai Tanácsot. A Lisszaboni Szerződés előírja ezt a lépést, ami kedvező fejlemény lenne. Ám mivel a Bizottság elnökségének megbízatása öt évre szól, Európának már van egy mindenki által ismert arca, az Európai Parlament elnöke pedig a maga részéről 500 millió polgár hangját testesíti meg. A júniusi Európai Tanácsra a Nizzai Szerződés jogi keretein belül kerül sor, és úgy tűnik, hogy egyes tagállamok kísértést éreznek arra, hogy a Lisszaboni Szerződéssel az intézményi döntések meghozataláig, és ami még ennél is fontosabb, a Bizottság elnökének kinevezéséig várjanak.
Az is nagyon sajnálatos, hogy még mindig nem tudjuk, hatályba lép-e valaha a Lisszaboni Szerződés, miközben egyértelmű, hogy minden további tétovázás nélkül hatályba kell azt léptetnünk. Elhalasztottuk az európai választásokat, csak hogy a Lisszaboni Szerződés népszerűbb legyen az Európai Parlamentben? Nem, nem ezt tettük, és csoportunk a lehető leggyorsabban egyértelmű üzenetet vár a Tanácstól arra nézve, milyen szándékai vannak ebben az intézményi kérdésben.
Hasonló módon az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és az Európai Demokraták képviselőcsoportjának tagjai őszintén remélik, hogy a cseh szenátus holnapra várt szavazása szabaddá teszi az utat a Lisszaboni Szerződés küszöbön álló ratifikációja előtt a Tanács elnökségét betöltő országban. Ez fantasztikus ajándék lenne július 1-jére, Vondra úr!
Azt is szeretném elmondani, milyen nagyra értékeljük azt a módot, ahogyan Ön a Parlament munkáját vezette ennek az elnökségnek az első néhány hónapjában, az Oroszország és Ukrajna közötti energiaválság és természetesen a pénzügyi válság által előidézett nehéz helyzetben. Ez egyben rávilágított az európai politika folytonosságának fontosságára, és szemléltette az országaink közötti egység fontosságát legfontosabb partnereinkkel fenntartott kapcsolataink tekintetében, a Barack Obama részvételével Prágában megrendezett európai-amerikai csúcstalálkozón. Remélem, hogy a cseh elnökség ugyanabban a pozitív és konstruktív szellemben fejeződik be, amellyel elkezdődött. Az Európai Unió hitelessége forog kockán.
Elnök úr, hölgyeim és uraim! Az Európai Tanács természetesen megvitatja a gazdasági válság legújabb fejleményeit is, valamint az Európa követelésére végrehajtott intézkedéseket, amelyeknek célja a nemzetközi pénzügyi rendszerek rendbetétele. Szeretném kifejezni elismerésemet az Európai Bizottság ezzel, és különösen a spekulatív tőke kereskedőivel megkötött végkielégítési megállapodásokkal és a kifizetett jutalékokkal kapcsolatos legújabb javaslataiért. Ezek mind a helyes irányba mutató intézkedések, mert pénzpiaci szabályokat írnak elő, hogy segítsenek nekünk a lehető leggyorsabban visszatalálni a növekedés és a foglalkoztatás felé vezető útra. Ezek az intézkedések újból rámutatnak arra, hogy akik - gyakran demagóg módon - a Bizottságot és az Európai Uniót vádolják tehetetlenséggel vagy gyengeséggel, azok tévednek és megtévesztik polgártársainkat.
Amint ez az elnökségi ciklus a végéhez közeledik, hogy átadja helyét a svéd elnökségnek, az európaiak az európai választások útján kifejezik véleményüket, és abban reménykedem, hogy döntésük hozzásegít minket ahhoz, hogy együttesen vállaljuk a ránk váró fontos feladatokat.
Hannes Swoboda
Elnök úr! Először is szeretnék köszönetet mondani Önnek, Vondra úr, személyes elkötelezettségéért, mert kizárólag ennek köszönhetően vált lehetségessé a nagy jogalkotási csomagok keresztülvitele a cseh elnökség alatt. Ezért szeretnék Önnek őszinte köszönetet mondani!
Szeretném azonban folytatni az Ön által felvetett témát, hogy pontos legyek, az új Bizottság kinevezéséről. Ön azt mondta, konzultálni szeretne a Parlamenttel. Hadd adjak Önnek vagy a Tanácsnak most azonnal egy tanácsot: Ön nagyon jól tudja - és Barroso elnök úr is tudja - hogy irányváltást akarunk. Irányváltást akarunk, olyan Bizottságot akarunk, amely elődjénél jobban odafigyel a szociálpolitikára.
Sajnálatos módon, bizottsági elnök úr, amit McCreevy úr előterjesztett a fedezeti alapokról, az nem egyezik meg Nyrup Rasmussen úr javaslatával, és ezt mi nem tudjuk elfogadni. Az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és az Európai Demokraták Képviselőcsoportja a jelek szerint lemaradt valamiről. Nem támogatunk egy ilyen irányelvet, amelyben a svájci sajthoz hasonlóan több a lyuk, mint az anyag. Nem hiszünk McCreevy úr tervében.
Újból szeretnék visszatérni az Ön konzultációihoz, amelyekre ma sor kerülhet. Számunkra az irány kiválasztása azt jelenti, hogy a szociálpolitikát sokkal erősebben kell képviselni mind a Bizottság, mind pedig a Tanács munkájában. Véleményünk szerint Önnek a jelöltben is meg kell bíznia és fel kell őt hatalmaznia arra, hogy előtérbe állítsa a szociális erőt.
Amennyiben ez túlságosan elvont lenne, mi, az Európai Parlament Szocialista Képviselőcsoportja mindent leírtunk "A társadalmi előrehaladás Európájáért” című állásfoglalásunkban. Ennek hatóköre a munkavállalók kiküldetéséről szóló irányelvtől a szociális fejezetig terjed, amelynek a szerződések mellett, Lisszabon mellett, szintén egyértelműen meg kell határoznia ennek az Európának a szociális dimenzióját. Daul úr, ez eltér attól a dokumentumtól, amelyet a PPE-DE a közelmúltban Varsóban elfogadott. Ha összehasonlítja ezt a két dokumentumot, akkor jelentős eltéréseket tapasztal. Mi világosan elkötelezzük magunkat a szociális piacgazdaság mellett, ahol a "szociális” szó háromszor alá van húzva. Ennek a dokumentumnak egyes részeiben a PPE-DE megemlíti a szociális piacgazdaságot, más részeiben viszont a szabad, vagyis korlátozásoktól mentes, szabályozatlan piacgazdaságról beszél. Mi nem ezt akarjuk, és pontosan itt van a különbség a PPE-DE és a saját képviselőcsoportunk között.
Hadd szóljak még néhány szót arról az Ön által is említett gazdasági helyzetről. Nyrup Rasmussen úr ezt egyértelműen és érthetően kifejti. E mellett a tevékenység mellett, amelyet Schulz úr ebben a pillanatban is terjeszt és hirdet egész Európában - ezért kérem, hogy fogadja el Schulz úr bocsánatkérését - szeretném még egyszer egyértelműen leszögezni: a gazdasági válság újból nyilvánvalóvá tette, hogy a gazdasági koordináció hiánya, amelyért nemcsak a Bizottság, hanem a Tanács is felelős, részben annak tulajdonítható, hogy annyira erőtlenül kezelik ezt a válságot. A válságot semmiképpen sem tudtuk volna elkerülni, de az a tény, hogy nem rendelkezünk elegendő eszközzel a válsággal való szembeszegüléshez, és hogy továbbra sem sikerült előrehaladást elérnünk az euroalapok tekintetében, az valamennyiünket rendkívül súlyosan érint.
Az utolsó szempont, amelyet szeretnék megemlíteni - mivel rendkívüli mértékben aggaszt engem -, az a munkanélküliség növekedése. Špidla biztos úr ezt meglehetősen pontosan így fogalmazta meg: a fiatalok egyik generációja most lép ki a munkaerőpiacra és mit tapasztalnak? A fiatalok tömeges munkanélküliségét! Tehát tennünk kell valamit ezügyben. Valamennyiünknek - a Tanácsnak, a Bizottságnak és az egyes kormányoknak is - mindent meg kell tennünk annak érdekében, hogy e fiataloknak ne a munkanélküliség legyen az első élménye a munkaerőpiacon, hanem a képzés és a további oktatás, hogy felkészültebbek legyenek a munkaerőpiacon. Együttesen ezt kell üzennünk a fiataloknak, mivel ez rendkívül fontos társadalmunk társadalmi stabilitása szempontjából.
Graham Watson
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr! Az ambíciók miatt némi aggodalommal várjuk a következő Európai Tanácsot. Az egyik fontos napirendi pont természetesen a Bizottság következő elnökének kinevezése, de ezt a kinevezést nem szabad önmagában szemlélnünk. Az elnököt támogatják a biztosok, és a lisszaboni patthelyzet fényében sem tudunk többet az említett beosztások betöltésének módjáról.
Amikor tehát azt kérjük Európa polgáraitól, hogy alig négy hét múlva válasszák meg új parlamenti képviselőiket, ezt teljes bizonytalanságban tesszük, és azt kockáztatjuk, hogy ezt a vákuumot Európa ellenzőinek opportunizmusa fogja betölteni. Eljött az ideje, hogy egyértelművé tegyük, merre akarunk továbbhaladni. Daul úr kifejezte azt az eltökéltségét, hogy a legnagyobb képviselőcsoportnak kell javaslatot tennie a Bizottság elnökére nézve, amint ez öt évvel ezelőtt is történt. Képviselőcsoportom egyetért ezzel a megközelítéssel. A Bizottság következő elnökének, miután kinevezték, ismernie kell a jogi alapokat és a biztosok testülete kinevezésének időkereteit. Az lenne a logikus megközelítési mód, ha vagy Nizza, vagy pedig Lisszabon alapján hajtanánk végre az összes kinevezést. Ilyen jellegű bizonyosságra van szükségük a polgároknak. Azoknak a tagállamoknak, amelyek még nem ratifikálták a Lisszaboni Szerződést, úgy kell cselekedniük, hogy ez a megállapodás ki is fejthesse a hatásait. A cseh szenátus holnap szavaz a Szerződésről, itt háromötödös többség szükséges. Ha megadják hozzájárulásukat, a dokumentumot továbbítják Klaus úr asztalára. Haladéktalanul alá kell írnia.
Elnök úr! Az Önök elnöksége egyáltalán nem volt rossz. Amint Barroso úr is említette, számos jogalkotási aktust sikeresen lezártak, de akkor is az a legfontosabb tény, hogy - Önnek és csoportjának minden erőfeszítése ellenére, és minden jó kívánunk Önnek - most volt az első euroszkeptikus tanácselnökünk, és az első olyan alkalom, amikor az elnökség félidejénél összeomlott a kormány. Arra is sajnálattal kell Önt emlékeztetnem, hogy időbe telik, amíg elfelejtjük az Entropa című szobrot, bármennyire is meg akarunk erről feledkezni. Amikor tehát az elnök felváltja a miniszterelnököt a nyári csúcstalálkozón, hadd fejezze be hivatalát kedvező végkicsengéssel. Erősítse meg aláírásával a Lisszaboni Szerződést.
Bármilyen sokat számít is Lisszabon, nem fogja átírni ezt az európai választási kampányt. Európa szavazóit kevésbé érdeklik az alkotmányos kérdések, mint azoknak a problémáknak a gyakorlati megoldása, amelyekkel szembe kell nézniük, és arra ösztönzöm Önöket, hogy a csúcstalálkozójukon ismerjék fel ezeket a problémákat. Európa gazdasága továbbra is a recesszió súlya alatt nyög, és a polgároknak tudniuk kell, hogyan fogjuk enyhíteni ezt a terhet. Képviselőcsoportom ebből a szempontból jó első lépésként üdvözli a Bizottság fedezeti alapokkal kapcsolatos javaslatait. Európa környezete továbbra is veszélyben van, amint egyre közelebb kerülünk az éghajlati káoszhoz, és a szavazóknak látniuk kell, hogy az Európai Unió alkalmas a visszavágás vezetésére. Európa értékeit aláássák az emberi jogok ellen a küszöbünk előtt elkövetett visszaélések, és az embereknek meg kell érteniük, hogy az Európai Unió megőrzi az említett gonosztettek orvoslása melletti elkötelezettségét. Ezek a mi korunk kihívásai. Ennek a választási kampánynak meg kell mutatnia, hogy Európa készen áll a feladatra, és hogy kizárólag Európa rendelkezik az ehhez szükséges eszközökkel.
Brian Crowley
- Elnök úr, tanácselnök úr, bizottsági elnök úr! A Tanács ülése, amelyre a jövő hónapban kerül sor, elsősorban az Európai Unió gazdasági ügyeire fog összpontosítani. Olyan javaslatokat kell benyújtani, amelyek visszaállítják a gazdaságot a korábbi állapotába. Ezeket a javaslatokat haladéktalanul végre kell hajtani a gazdaság újbóli beindítása érdekében.
az UEN képviselőcsoport nevében.Ma, amikor Európa jövőjéről beszélünk, azoknak az embereknek a 99%-a, akikhez beszélünk, vagy akikről azt állítjuk, hogy hozzájuk beszélünk, még annyit sem törődik Európa jövőjével, mint a sajátjával. Csak a gazdasági helyzet és a jelenlegi bizonytalanság érdekli őket. A látszat szerint ebben a Parlamentben, sőt az Európai Unió intézményeiben is mindenkinek megvan a saját fixa ideája, ahelyett hogy azokkal a valós és nagy precizitást követelő problémákkal foglalkoznánk, amelyekkel az embereknek farkasszemet kell nézniük.
Úgy gondolom, hogy ebben a vonatkozásban a Bizottság és a Tanács már tanúságot tett kiemelkedő vezetői képességeiről, ami a gazdasági válságra adott első reagálást illeti. Határozott, gyors cselekvés a bankrendszer stabilitásának visszaállítására; határozott, gyors cselekvés a bizonyosság és a bizalom valamilyen szintjének megteremtésére az Európai Unió piacainak működésében; és ami a legfontosabb, törekvés - ambiciózus kép arról, hogy milyen lehet a jövő. Nem kell várni a reagálással vagy a máshol bekövetkező események válaszlépéseivel, hanem kézbe kell venni az eseményeket.
Ahelyett, hogy ujjal mutogatnánk az egyik vagy a másik biztosra, és ahelyett, hogy pártpolitikát folytatnánk, amivel néhányan megpróbálkoztak ezzel kapcsolatban, együttes fellépésre kell törekednünk és közösen fel kell vázolnunk a legjobb reagálás új továbbvezető útját. Mindeközben innovatívaknak kell lennünk, kreatívaknak kell lennünk, és ami a legfontosabb, őszintén kell beszélnünk az emberekkel arról, hogy mire vagyunk képesek. Gyakran hajlamosak vagyunk arra, hogy szlogenekben beszéljünk és a tömegek kegyeit keressük ahelyett, hogy a ránk váró tényleges helyzetekkel foglalkoznánk.
Elkövettünk hibákat a múltban: tévedni emberi dolog, a megbocsátás pedig Istentől jön, így szól a régi mondás. Ami még ennél is fontosabb, a régi mondás szerint: lehet, hogy valamennyien a sárban fekszünk, de néhányan kinyújtjuk a kezünket a csillagok felé. Ilyen jellegű ambícióra van most szükségünk ahhoz, hogy rendbehozhassuk a gazdasági helyzetet az Európai Unióban, új munkahelyeket teremthessünk, új reményt és új lehetőségeket adjunk az embereknek annak érdekében, hogy az a kollektív bölcsesség, kollektív erő és kollektív hatalom, amelyet az Európai Unió most tanúsít, felhasználható legyen a jó erőként, nemcsak Európában, hanem az egész világon, hogy jó példával járhassunk elöl.
Végül szeretnék köszönetet mondani a soros elnöknek, Vondra úrnak, amiért folyamatosan hozzájárult a Parlamentben folytatott vitákhoz, azért a tiszteletért és udvariasságért, amelyet velünk szemben mindig tanúsított, és amiért a saját hazájában tapasztalható nehéz politikai viszonyok ellenére folyamatosan gondoskodott a cseh elnökség programjáról.
Befejezésül azt szeretném mondani, hogy amikor a közelgő választások problémájával küszködünk, én nem engedhetem meg magamnak azt a luxust, amelyet egyes munkatársaim megengedhetnek maguknak, akik már rajta vannak valamelyik listán. Nekem ki kell mennem, és nap mint nap találkoznom kell hétköznapi emberekkel, és foglalkoznom kell a hétköznapi problémáikkal. Ők elsősorban a munkahelyük, a jelzáloghiteleik és gyermekeik jövője miatt aggódnak, nekünk pedig ezzel kell foglalkoznunk.
Monica Frassoni
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Holnap arról döntenek, hogy jóváhagyják-e a Lisszaboni Szerződést, vagy sem. Mi természetesen abban reménykedünk, hogy Önök kimentenek bennünket ebből a kényes helyzetből.
Mindemellett csak annyit mondhatunk, hogy a mai helyzetünk újból leleplezi a szerződésreform eljárásának teljes alkalmatlanságát. Az egyhangú eljárás egyszerűen tévedés. Ez a Parlament még 1984-ben kijelentette és - Altiero Spinellivel együtt - javasolta a szerződések többségi eljárással való ratifikációját, továbbá hogy annak, aki nem kívánja ratifikálni, annak lelkiismeret-furdalás nélkül ajtót kell mutatni, a továbbvezető útról kialakított egyetértésben. Meggyőződésünk, hogy jelenleg ilyen alkotmányos reformra van szükség, és attól tartok, hogy ez a Parlament ebben a ciklusban valójában elszalasztotta azt a lehetőséget, hogy az integráció és a szerződések kedvező irányú reformjának hajtóerejévé váljon azáltal, hogy lemond erről a nem kielégítő eljárásról.
Az elnök azt is hangsúlyozta, és ez igaz is, hogy a következő Európai Tanácsra a választások után kerül sor - és azt is mondta, és sokan megismételték azt a véleményt, hogy ennek az Európai Tanácsnak ki kell neveznie a Bizottság következő elnökét. Szerintünk azonban ez nem szükséges, különösen akkor, ha még nem világos, mi lesz a szerződés sorsa: úgy véljük, hogy vagy azt tesszük, hogy a teljes Bizottságot a Nizzai Szerződés alapján nevezzük ki - az elnökkel együtt -, vagy pedig az elnököt és a Bizottságot is a Lisszaboni Szerződésnek megfelelően nevezzük ki. Szerintem hiba lenne ezeket "vegyíteni”; szélhámosság lenne a szavazókkal és a lakossággal szemben, mivel még nyilvánvalóbbá tenné, hogy ez az intézmény nem egyéb, mint egy lábtörlő, ha a tagállamok és a kormányok érdekeiről van szó.
Swoboda úr, Ön túl könnyen lefeküdt Barroso elnök politikájának, de szeretném megismételni Önnek azt, amelyett képviselőcsoportunk már egy ideje ismételget: ha el akarjuk kerülni azt, hogy Barroso elnök politikája újból megszerezze a többséget ebben a Parlamentben, akkor nemcsak a választásokat kell megnyernünk, hanem másik jelöltet is kell állítanunk; és az Önök képviselőcsoportja erre nem hajlandó. Barroso elnök nyilvánvaló módon teljes mértékben a saját útját járja ebben a kampányban, és meggyőződésem, hogy ez nagyon súlyos hiba, amelyért szerintem elsősorban az Önök képviselőcsoportját terheli a felelősség: nem szegény McCreevy úr jelenti a problémát, hanem ennek a teljes parlamenti ciklusnak a megközelítési módja, a Verheugen úrhoz hasonló szociáldemokraták erőfeszítései és más olyan jelenségek, amelyek nem gyakoroltak ránk vagy Önökre igazán mély benyomást ebben a ciklusban.
Két rövid megjegyzést szeretnék tenni az Európai Uniónak az éghajlatváltozás kérdésének területén betöltött - vagy remélt - vezető szerepéről. Egy dolog egyértelmű: az Európai Tanács nem akart pénzt letenni az asztalra. Ezért a helyzet jelenlegi állása szerint nem vagyunk nyerő helyzetben, mert egyértelmű, hogy még ha az Egyesült Államok velünk tart is, ha nem kínálunk fel jobb pénzügyi ajánlatot,100 milliárd EUR összeget azoknak az országoknak, amelyeknek intézkedéseket kell elfogadniuk annak érdekében, hogy alkalmazkodhassanak az éghajlatváltozáshoz és enyhíthessék annak hatásait, akkor nem tudunk majd megállapodást elérni Koppenhágában. Mivel mi voltunk azok, akik annyira vezetőként kellettük magunkat, ha nem tudunk előállni ezzel a pénzzel és ezekkel az intézkedésekkel, akkor nem leszünk nyerők és a felelősség legnagyobb részét az európaiaknak kell viselniük.
Továbblépve a pénzpiaci válság kérdésére, azt szeretném mondani, hogy kicsit következetlenek vagyunk, mert az egyik oldalon azt mondjuk, hogy teljes mértékben kezelnünk kell ezeket a piacokat, korlátoznunk és szabályoznunk kell azokat, ugyanakkor amikor például azt javasoljuk, hogy a CARICOM-nak megállapodásra kell jutnia ebben a kérdésben, akkor valójában mit javasolunk? A folyószámlák teljes liberalizálását a teljes lakosság számára, a tőkeszámlák liberalizálását a gyakorlatilag korlátlan eszközökkel rendelkező befektetők számára, a pénzügyi szolgáltatások bármilyen szabályozása nélkül - a pénzügyi szolgáltatások tekintetében ugyanúgy, mint az éghajlatváltozás esetében - ezért elfogadunk olyan szabályokat, amelyeket aztán nem tudunk kezelni és nem tudunk betartatni, sem belső, sem pedig külső ügyeink intézése során. Meggyőződésem, hogy manapság a következetesség jelenti az Európai Unió igazi problémáját.
Ilda Figueiredo
Elnök úr! A Tanács következő ülésén mérlegelni kell a kapitalizmus és a neoliberális politika által előidézett súlyos gazdasági és szociális helyzetet. Az Európai Unió vezetői tovább már nem térhetnek ki a felelősség elől. Mint ahogy azok sem, akik háttérbe szorították a termelési, a szociális és a munkajogok védelmét azért, hogy elsőbbséget biztosítsanak a Lisszaboni Stratégia liberalizmusának, a Stabilitási és Növekedési Paktum irracionális kritériumainak, valamint az Európai Központi Bank által elfogadott megközelítési módnak, a Bank hamis függetlenségével együtt, amely valójában csak a gazdasági és a pénzügyi csoportok érdekeit szolgálta.
Az Európai Bizottság jelenlegi előrejelzései, amely szerint a GDP körülbelül 4%-os csökkenésére számíthatunk ebben az évben, és a stabilizáció csak 2010-ben várható, ami együtt jár 8,5 millió munkahely megszűnésével ez alatt a két év alatt, és az az előrejelzés, hogy a munkanélküliség körülbelül 11%-ra fog emelkedni, rendkívül súlyosak, és jól szemléltetik az eddig megtett intézkedések eredménytelenségét.
Ki lehet közömbös a munkanélküliség exponenciális növekedése láttán, amely akár 30 millió munkanélkülihez is vezethet az Európai Unióban? Ezért a Közösség szintjén sürgősen szakítanunk kell a neoliberális politikával, amely csak még jobban elmélyítette a kapitalizmus válságát. Sürgősen prioritást kell adnunk a jogokat is biztosító munkahelyeknek, a közösségen belüli termelés védelmének, a közszolgáltatások fejlesztésének, valamint a bevételek méltányos elosztásának, a szegénység csökkentése érdekében. Sürgősen szükségünk van gazdasági és társadalmi kohézióra, hogy véget vethessünk a minden világos tartalom nélküli üres szavaknak, és el kell felejtenünk a "ki-ki a maga szerencséjének kovácsa” elvét.
Szükségünk van egy kiegészítő EU-költségvetésre annak biztosítása érdekében, hogy szolidaritást tanúsíthassunk a leginkább érintett emberekkel és a leggyengébb gazdaságokkal szemben, és fokozottan támogathassuk őket. Jogokat is biztosító munkahelyekre van szükségünk a fiatalok, a nők és a munkanélküliek számára, növelnünk kell a népesség vásárlóerejét, ösztönöznünk kell a keresletet, és támogatnunk kell a mikro-, valamint a kis- és középvállalkozásokat.
Ahelyett, hogy továbbra is ragaszkodnánk a Lisszaboni Szerződés tervezetéhez, tiszteletben kell tartanunk az ír nép szuverén döntését.
Ahelyett, hogy továbbra is ragaszkodnánk a pénzügyi ágazat elsőbbségéhez, véget kell vetnünk az adóparadicsomoknak és elsőbbséget kell biztosítanunk az Európai Unió termelő ágazatainak, el kell vetnünk a Stabilitási és Növekedési Paktumot, és fel kell azt váltanunk a társadalmi fejlődési és előrehaladási paktummal.
Ahelyett, hogy folytatnánk a szabályozások liberalizálását és a munkaerőpiac flexibilitásának fokozását, az állami beruházásokra kell összpontosítanunk, amelyek ösztönözhetik a termelő ágazatokat, megakadályozhatják a létszámleépítéseket, a fizetések csökkentése nélkül csökkenthetik az átlagos napi munkaidőt, megakadályozhatják a munkanélküliséget, és biztosíthatják a magas színvonalú közszolgáltatások általános elérhetőségét az egészségügy, az oktatás és képzés, a kutatás, a lakhatás, az igazságszolgáltatás és a környezetvédelem területén.
Ezt várják el tőlünk országaink népei. Ha azt akarjuk, hogy több európai polgár vegyen részt az európai választásokon, akkor olyan módon kell reagálnunk, amelyet a nagyközönség és a munkavállalók országainkban akarnak és megérdemelnek.
Hanne Dahl
az IND/DEM képviselőcsoport nevében. - (DA) Elnök úr! A foglalkoztatási csúcstalálkozót eredetileg május 7-én, Prágában tervezték megrendezni. Amint valamennyien tudjuk, az elmúlt években a foglalkoztatás rendszeresen szerepelt a tavaszi csúcs napirendi pontjai között. A tagállamok vezetői itt megvitatták az úgynevezett lisszaboni stratégiát, amely az EU terve a több és jobb munkahelyről. Ez ugyanakkor az a fórum, ahol a munkaerőpiaci szereplők képviselői lehetőséget kaptak a foglalkoztatással kapcsolatos nézeteik bemutatására. Ez a csúcs azonban mégsem válhatott fontos közös csúcstalálkozóvá, ahol meg lehetett volna vitatni a növekvő európai munkanélküliség problémáját. Ehelyett egy trojka-csúcstalálkozóra kerül sor, amely sokkal kevésbé ambiciózus. Ezzel az EU csúcsvezetői úgy döntöttek, hogy nem bocsátanak ki egyértelmű jelzést az európai parlamenti választások előtt. Mintha szándékosan tettek volna így!
Az ESZSZ főtitkára, John Monks úr részvételével megrendezett ülésen meg kellett értenem, hogy ez a bejelentés nagyon rossz jelzést ad a munkavállalók felé. Monks úrnak semmi kétsége sincs afelől, hogy ez azt a benyomást kelti, Európa vezetőit nem igazán érdekli a munkanélküliség. A munkavállalók úgy érzik, nem kapnak lehetőséget arra, hogy a legmagasabb szinten hallassák a hangjukat. A Bizottság szerint - ezt a kérdést már számos képviselőtársam érintette - a munkanélküliség 2010-ben 11%-ra emelkedik, és a költségvetési hiány jelentős mértékben, a bruttó hazai termék 7,5%-ára emelkedik. Ez nem a helyzet túlbecsülése; sokkal inkább annak ellenkezője. Ez jelentős kihívás elé állítja a közös valuta jelenlegi rendszerét.
Sok országnak súlyos problémákat okoz az euro. Ezek közé tartozik Írország, a földközi-tengeri országok és Kelet-Európa országai, és a problémákat jelentős mértékben súlyosbította a nemzetközi gazdasági válság. Az euroövezeten kívüli országok, például az Egyesült Királyság, Dánia és Svédország egészen jól boldogulnak. Ezért úgy vélem, a júniusi csúcs elkerülheti az azzal a ténnyel kapcsolatos állásfoglalás elfogadását, hogy az eurorendszeren belül sok belső feszültség tapasztalható. A júniusi csúcsnak nyilatkozatot kell kiadnia arról, hogy a különösen súlyos problémákkal küszködő országok hogyan menekülhetnek meg az euro vasmarkából.
Természetesen dönthetünk úgy, hogy "gazdasági kormányt” hozunk létre, de még nem hallottam olyan országról, amely pénzügyi politikájának jelentős részeit át akarta volna engedni az EU-nak - még az EU legerősebb nemzete, Németország sem. Ezért felteszem a kérdést: az EU-ban hány embernek kell még szenvednie egy olyan eurorendszer miatt, amely a valóságban azt jelenti, hogy az európai embereknek szenvedniük kell a Stabilitási és Növekedési Paktum reménytelen kritériumai alatt? Amint már korábban említettem, a helyzet különösen akut Írországban, Görögországban és számos más államban. Meggyőződésem szerint ezeknek az országoknak tudniuk kell, hogy természetesen kimenthetik magukat az euro szigorú követelményei alól, még akkor is, ha nem létezik a kilépést szabályozó záradék. Meggyőződésem szerint eljött az ideje annak, hogy az országok maguk határozhassák meg saját foglalkoztatási politikájukat.
Jana Bobošíková
(CS) Tanácselnök úr, Vondra miniszterelnök-helyettes úr! Bár egy bukott kormányt képviselnek, ez nem menti fel Önöket a felelősség alól, amelyet nemcsak a Cseh Köztársaság polgáraival, hanem a teljes Európai Unióval szemben viselniük kell. Ezért felszólítom Önöket, fejezzék be a Lisszaboni Szerződés antidemokratikus és hamis propagálását, és tájékoztassák a polgárokat a valódi helyzetről. Kérem, mondják el nekik, hogy az Európai Unió még a gazdasági válság ellenére is jól működik, hogy megteszi a szükséges intézkedéseket, hogy a tagállamok képesek segítséget nyújtani egymásnak, és hogy a Lisszaboni Szerződésre ehhez semmi szükség nincs. Nyilvánosan vissza kell vonniuk a cseh elnökségnek azt a botrányos állítását, hogy aki nem fogadja el a Lisszaboni Szerződést, annak ki kell lépnie az Unióból. Őszintén el kell mondaniuk, hogy a jogi ütőkártyák most azoknak a kezében vannak, akik nem ratifikálták a Lisszaboni Szerződést, tehát az írek és az EU más szabadon gondolkodó népeinek kezében. El kell mondaniuk, hogy a jelenlegi szerződéseket nem lehet egyoldalúan visszavonni, és hogy az EU-ból történő kilépés csak az összes többi tagállam beleegyezésével lehetséges; és hogy ennek következtében egyetlen tagállam sem zárható ki az EU-ból a saját beleegyezése nélkül.
És végül, Vondra miniszterelnök-helyettes úr, Önnek vissza kell vonnia azt a hamis állítását, hogy 25 ország jóváhagyta a Lisszaboni Szerződést. Ha tisztában van az eseményekkel, akkor tudnia kell, hogy a ratifikáció hat országban nem zárult le, köztük Németországban és Lengyelországban. Kérem, azt is tartsa szem előtt, hogy a Lisszaboni Szerződést nem csak az ír polgárok utasították el, hanem olyan személyek is, mint például a prominens német baloldali politikus, Oskar Lafontaine, a prominens kereszténydemokrata politikus és a Szövetségi Alkotmánybíróság volt elnöke és Németország elnöke, Roman Herzog, valamint ennek a Parlamentnek a volt tagja, Graf von Stauffenberg, az Adolf Hitler elleni sikertelen merénylet elkövetőjének fia. Végül, de nem utolsósorban, saját országának elnöke, Václav Klaus is elutasította. Az említett emberek által előadott érveknek van egy közös nevezőjük: az annak hatásaival kapcsolatos aggályok, hogy a tagállamok elveszítenék az EU-tagállamok polgárainak hétköznapi élete felett gyakorolt szuverenitásuk túlnyomó részét.
Vondra miniszterelnök-helyettes úr, 20 évvel ezelőtt Ön személyesen is hozzájárult annak a rendszernek a bukásához, amely elnyomta szomszédait, semmibe vette azok polgárait és hazudott az embereknek. Ezért Önt jogosan övezi tisztelet. Ezért nem tudom megérteni, hogy most miért alacsonyítja le magát és miért űz ugyanilyen gyakorlatokat. Ön súlyt kölcsönöz mindazok érveinek, akik összehasonlítják az Európai Uniót és a Kölcsönös Gazdasági Segítség Tanácsát, és akik összehasonlítják Brüsszelt Moszkvával. Szeretnék rámutatni arra, hogy a cseh elnökség hírnevét nem a cseh kormány bukása kezdte ki, hanem az Írországra gyakorolt égbekiáltó nyomás, amelyben a cseh elnökség is részt vállalt. Akkor még nem is említettem azokat a hazugságokat, amelyeket az elnökség főképviselői a Lisszaboni Szerződésről mondtak: ezekkel a hazugságokkal Önök hiteltelenné teszik az Európai Unió demokratikus eljárásait. Lehetséges, hogy Ön lemondott, de akkor is felelősséggel tartozik bizonyos kérdésekért. Kérem, gondoskodjon arról, hogy a cseh elnökség alatt megrendezett utolsó Európai Tanács olyan módon hajtsa végre feladatait, hogy országunk ne a totalitarizmus, az elnyomás és a hazugságok, hanem a demokrácia, a szabadság és mindenekfelett a valós tények tiszteletben tartásának benyomását hagyja maga mögött. Csak így tudja megerősíteni, hogy a húsz évvel ezelőtti demonstráció, amikor az emberek kulcscsomóikat csörgették a városok terein, nem volt hiábavaló.
Timothy Kirkhope
Elnök úr! A cseh elnökség jelentős sikereket ért el nehéz időkben, és ez a rekord jelentős mértékben Topolánek miniszterelnök úr és a ma körünkben tartózkodó Vondra miniszter úr személyes készségeinek tulajdonítható. Szeretném megragadni a lehetőséget, hogy elismeréssel adózzam előttük és köszönetet mondjak az elmúlt öt hónap során végzett munkájukért.
Nem kétséges, hogy a gazdasági helyzet határozza meg a júniusi csúcsot, amely természetesen az arra irányuló rövid- és középtávú intézkedésekre fog összpontosítani, hogy a fogyasztók újból költekezzenek, a bankok pedig újból hitelezzenek. Ám azt is meg kell vizsgálnunk, hogy az EU hosszabb távon hogyan támogathatja a vállalkozásokat. Egyes kisvállalkozások esetében ez a finanszírozáshoz való hozzáférés javítását és az egységes piacon elérhető lehetőségeik maximalizálását jelenti, de sok vállalkozás esetében csak arra van szükség, hogy a politikusok csökkentsék a bürokrácia és a beavatkozás mértékét.
Ezért nem engedhetjük meg, hogy Európa most júniusban a szocialista utat járja be. A gazdasági visszaesés rákényszerítette a szocialistákat arra, hogy megmutassák valódi énjüket. Ők abban hisznek, hogy a politikusoknak kell meghatározniuk, hány órát dolgozhatunk. Ők abban hisznek, hogy a szakszervezeteknek kell előírniuk a munkafeltételeket. Mindenekfelett pedig abban hisznek, hogy nem az emberek tudják jobban, hanem ők. Annál jobban nem lehet összefoglalni "a politikusok jobban tudják” magatartás lényegét, mint amit a közelmúltban a munkaidő-szervezésről szóló irányelv vitája kapcsán láttunk.
A konzervatív európai parlamenti képviselők nagyon elégedetten tapasztalták a múlt héten, hogy sikerült elhárítanunk a brit munkáspárti parlamenti képviselők arra irányuló utolsó próbálkozását, hogy Nagy-Britanniának az irányelven kívül való maradását biztosító lehetőségét félredobják. Nagy-Britanniában hárommillió ember él az önkéntes kívülmaradás lehetőségével. Vállalkozások, munkavállalók és közszolgálatok veszik igénybe ezt a lehetőséget.
A cseh elnökség ebben a vitában a munkavállalók oldalán áll, és gratulálok ahhoz, hogy segített nekünk a szocialisták utolsó kirohanásának elhárításában. Arra ösztönzöm a júniusi Tanácsot, hogy egyszer s mindenkorra vesse el ezt a kérdést, és tegye nagyon egyértelművé, hogy nem a politikusoknak, hanem a munkavállalóknak kell megválasztaniuk munkaidejüket.
Poul Nyrup Rasmussen
Elnök úr! Itt állva úgy érzem magam, mintha egy idegen bolygón lennék, csodálkozva, mi is történik körülöttem. Ez nagyon különös. 1929 óta a legsúlyosabb válságot éljük át. Két nappal ezelőtt Almunia biztos úr azt mondta, hogy ebben az évben 4%-os gazdasági csökkenésre, jövőre pedig 27 millió munkanélkülire számíthatunk. Barroso úr, az elmúlt két évvel - tehát a folyó és a tavalyi évvel - összehasonlítva ez tízmillió új munkanélkülit jelent.
És most mit hallok? Semmit! Semmit! Azt hallom, hogy szándékunkban áll megfogalmazni egy üzenetet, és azt hallom, hogy valamelyest segíteni akarnak azoknak, akik a legnagyobb bajban vannak. De hadd emlékeztessem Önöket arra, hogy a jövőre várható 11,1%-os munkanélküliség 27 millió munkanélkülit jelent. Hadd emlékeztessem Önöket arra, hogy a G20-csúcson, egyes európai vezetők némi ellenállása mellett Önök elfogadták, hogy a megfelelő indokok fennállása esetén hajlandóak vagyunk többet is tenni a nagy gazdasági növekedésért.
Bizottsági elnök úr! 27 millió jó okom van arra, hogy többet is tegyünk. Ezért fordulok most Önhöz. Tudom, hogy Ön józan gondolkodású ember; tudom, hogy Ön odafigyel az érvekre. A következő javaslattal fordulok Önhöz. Azt javaslom, hogy a júniusi csúcs előtt rendezzen meg három gondosan megtervezett csúcstalálkozót, a kiválasztott emberek csoportjával, és fogalmazzanak meg egy új gazdaságélénkítési tervet - a tényleges kereslet plusz 2%-ának megfelelő gazdaságélénkítési tervet, 0,5%-os európai szintű finanszírozással -, amelynek felét az államok, másik felét pedig az önkormányzatok finanszíroznák; ezt kiegészíthetné egy új szociális tervvel a munkanélküliségi válság roppant költségeinek fedezésére és egy intelligens munkamegosztás kialakítására, miközben Ön felhasználja az Erasmus-programot annak biztosítására, hogy a fiatalokat a munkanélküliség helyett besorolják egy képzési rendszerbe; és végül - amint ezt ma közvetett módon Ön saját maga mondta -, hogy megpróbálja komolyan azt javasolni, hogy az eurokötvényeket jól összpontosított, jól kialakított, jól megtervezett rendszer szerint használják fel azoknak az országoknak a megsegítésére, amelyek képtelenek önmaguk finanszírozni saját gazdaságélénkítési tervüket.
Képesek vagyunk erre, ha új döntést hozunk; képesek vagyunk erre, ha valódi válságkezelést gyakorolunk, és képesek vagyunk erre, ha most valóban ezt mondjuk: most nem azzal kezdjük, hogy megkérdezzük Berlintől, Londontól vagy Párizstól, hogy mit kell tennünk, hanem kezdjük azzal, hogy a Bizottság bemutatja vezetői képességeit egy olyan javaslat megtételével, amelynek nem az a rendeltetése, hogy minden elvárásnak megfeleljen. Kezdetben nem fog mindenki örülni, de ez előfeltétele annak, hogy kimozdítsuk Európát ebből a szörnyű gazdasági válságból.
Elisa Ferreira, kiváló előadónk, az Európai Parlament többségével együtt új, erőteljes gazdaságélénkítési erőfeszítést javasolt Önnek. Ez tehát nem csak a szocialista képviselőcsoport, tehát az Európai Szocialisták Pártja és a szociáldemokraták álláspontja, hanem egy közös kívánság, hogy tegyenek többet. Kérem, hogy tegyék meg! A vezetés lényege a lehetőségek kihasználása, a kockázatok felvállalása és a vezető szerep vállalása.
Andrew Duff
Elnök úr! Én nem azt javaslom, hogy gyakoroljunk nyomást a cseh szenátorokra vagy az ír népre a ma délutáni vitában, hanem azt javaslom, hogy növeljük a Bizottságra - és különösen az elnökre - gyakorolt nyomást.
A várakozások szerint az Európai Tanács a második ciklusra is kinevezi Barroso elnök urat, és ilyen körülmények között arra számítottunk, hogy láthatjuk és megvitathatjuk Barroso elnök úr nyilatkozatát. Előáll-e Barroso úr ilyen programmal, és mit fog az tartalmazni? Ami a legfontosabb és egészen biztos, le kell vonnia a megfelelő következtetéseket a pénzügyi felfordulásból és a gazdasági összeomlásból, különösen a 2012 előtti költségvetési felülvizsgálat közeledtével.
Meg kell változtatnunk a költségvetés méretét és formáját, hogy pontosabban megfeleljen legfontosabb politikai prioritásainknak. Az új Bizottságnak kötelezettséget kell vállalnia arra nézve, hogy a kiadásokat a nemzeti szintről áthelyezi európai szintre a költséghatékonyság és a hozzáadott érték érdekében. Fontos célkitűzésként tartalmaznia kell az euroövezet kibővítését és egy sokkal erősebb, a szigorúbb fiskális fegyelem és a közös gazdaságpolitika - nem pedig a jelenlegi rosszul koordinált nemzeti makrogazdasági politikák - mellett elkötelezett eurocsoport támogatását.
És igen, tartalmaznia kell az eurokötvények felemelésére, plusz a pénzügyi szektor erősebb szövetségi felügyeletére és a megfelelő fiskális ösztönzésekre vonatkozó javaslatot, a dohai kereskedelmi tárgyalások újrakezdése által kiváltott megfelelő kereskedelmi ösztönzésektől kísérve.
Georgios Toussas
(EL) Elnök úr! Az egyetlen új elem, amellyel az Európai Unió Tanácsának a 2009. június 18-án megrendezendő csúcstalálkozója előállhat, az a munkásosztály és az alsó társadalmi osztályok számára támasztott új nehézségek, valamint az Európai Unióban működő monopóliumcsoportok számára biztosított új pénzügyi és egyéb támogatások lehetnek. Az Európai Unió és a tagállamok kormányai következetesen kiszolgálják a tőke érdekeit, és a munkavállalókkal fizettetik meg a kapitalista válság árát. Valamennyien tudjuk, hogy ez mit jelent: tömeges létszámleépítést, szakadatlanul emelkedő munkanélküliséget, a bérek és a nyugdíjak drasztikus csökkentését, új elnyomó adózási intézkedéseket, a nyolcórás munkanap eltörlését, a munkaidő aktív és inaktív időre való felosztását, a nem fizetett munkaidő növelését és a 78 órás munkahét bevezetését, valamint a rugalmas biztonság munkaerőpiaci megteremtésének általános alkalmazását, amelynek a lényege a minimális munkaügyi kapcsolatok, részmunkaidős ideiglenes foglalkoztatás, visszatérő munkanélküliség, a kollektív szerződések elleni támadás, valamint a biztosítási és a nyugdíjrendszerek, az egészségügyi, jóléti és oktatási rendszerek további privatizálása az egyik oldalon, a másik oldalon pedig újabb adómentességi csomagok biztosítása a monopóliumok számára.
A következő, május 7-i foglalkoztatási csúcsot a tőke érdekei kiszolgálásának stratégiája alapján készítik elő. Ugyanakkor fokozzák az imperialista agressziót és az Európai Unió militarizálását. Propagálják a Lisszaboni Szerződés bevezetését az emberek akarata és a népszavazáson kifejezett ellenkezésük ellenére, például Franciaországban, Hollandiában és Írországban. Az antikommunista hisztéria, valamint a fasizmus és a kommunizmus leírhatatlan és közönséges azonosítása lassan az Európai Unió és a tagállamok hivatalos politikájává válik, amelyek célba veszik a kommunista pártokat, hogy csapást mérjenek a munkavállalók alapvető jogaira és vívmányaira. Most, a ciklus végén a munkavállalóknak fel kell mérniük az Európai Uniót a mindennapi valóság és élettapasztalataik kritériumai alapján. Mit nyertek a munkavállalók? Mit nyertek a monopóliumok?
Frank Vanhecke
(NL) Elnök asszony! Ezekben a napokban elbúcsúzunk a cseh elnökségtől, amely ragyogóan kezdődött Klaus elnök meglehetősen visszafogott hangvételű parlamenti beszédével. Sajnálatos módon a beszédnek szinte semmi következménye nem lett.
Ha a cseh parlament holnap a Lisszaboni Szerződést is ratifikálja, ez azt fogja jelenteni, hogy ez alatt az idő alatt csak a bolondját járatták velünk. Sőt, a hivatalos Európa is zsákutcába kerül. Valójában olyan Unióra van szükségünk, amely készen áll arra, hogy a legfontosabb feladataira korlátozza magát, és ne játssza a hatalmas szuperállam szerepét.
Jelenleg különösen rémisztő gazdasági válságot élünk át, amikor hallatlan mértékben növekszik a munkanélküliség az Európai Unióban, és még csak nem is látjuk a végét. Az az állam-, illetve kormányfői tanács, amely ez alkalommal nem hajlandó kimondani, hogy hiba például a még erőteljesebb bevándorlásra való törekvés és hiba a gazdasági fejlődés tekintetében messze mögöttünk maradó Törökország integrációjának mérlegelése, véleményem szerint érthetetlen tanács, amely mindenesetre különösen súlyos hibát követ el.
Alojz Peterle
(SL) Nagyon tisztelem a cseh elnökség törekvését, és elégedett vagyok a jelenlegi nehéz időkben elért hatalmas eredményekkel. Nem hiszem, hogy az elnökség következő rotációjának és az európai választásoknak korlátozniuk kellene az EU törekvéseinek hatókörét azoknak a kihívásoknak a leküzdésében, amelyek egyértelműen több közös politikát igényelnének. Nem ismétlem meg, hogy ez mennyire fontos a Lisszaboni Szerződés ratifikálása szempontjából.
Elégedetten hallottam, hogy mind Vondra miniszterelnök-helyettes úr, mind pedig Barroso elnök úr célokról beszél. Ha sikerrel akarjuk felvenni a küzdelmet az éghajlatváltozással, akkor jelentős célokat kell meghatároznunk Koppenhágában. Ezek a célok kritikus jelentőségűek a gazdasági szerkezetváltás szempontjából. Valamennyien tudjuk, hogy amikor a japán állam sok évvel ezelőtt jelentős környezetvédelmi célokat tűzött maga elé, a japán gazdaság versenyképessége első alkalommal valóban megerősödött.
Még azt szeretném ehhez hozzátenni, hogy egyesek most megkérdőjelezik az európai szociális modell fenntarthatóságát. Természetesen könnyű végrehajtani egy ilyen modellt a gazdasági fellendülés időszakában és a pozitív növekedés évtizedeiben, de úgy gondolom, hogy pontosan a recessziós időszakokban kell, hogy érezhető legyen az európai szociális modell és a szociális piacgazdasági modell ereje. Szilárdan hiszem, hogy ezt a kihívást is képesek leszünk leküzdeni, és remélem, hogy képesek leszünk felhasználni ezt a válságidőszakot a fejlődéssel szemben tanúsított megközelítési módunk javítására. Azt is remélem, hogy képesek leszünk megerősíteni ennek a megközelítési módnak nemcsak a szociális, hanem a környezetvédelmi dimenzióit is.
Robert Goebbels
(FR) Elnök asszony,Vondra úr, Barroso úr, hölgyeim és uraim! A világgazdaság egyre mélyebben és mélyebben belemerül ebbe a súlyos recesszióba. A különféle résztvevők között megrendezett számos csúcstalálkozó és egyéb ülés ellenére a gazdasági tevékenységek hanyatlása a továbbiakban is kiemelt téma lesz Európában és szerte a világon.
A különféle gazdaságélénkítési tervek legfeljebb lelassították ezt az alvilágba történő leereszkedést, de a fellendülés jelei még nem látszanak. Ami még ennél is rosszabb, a munkanélküliség folyamatosan emelkedik, és Európában több mint 25 millió lesz a munkanélküliek száma, de Rasmussen úr felvetése szerint akár a 27 milliót is elérheti ez a szám.
Az államfők azonban ahelyett, hogy erre a drámai foglalkoztatási helyzetre összpontosítanának, a következő prágai csúcstalálkozón az Unió keleti határain fekvő egyes országokkal kapcsolatos "fontos politikával” foglalkoznak.
A jószomszédi kapcsolatok minden bizonnyal rendkívül fontosak, de nagyon egyértelműen kell fogalmaznunk ezzel kapcsolatban: a Parlament már számos alkalommal kijelentette, hogy ellenzi az Unió minden jövőbeni bővítését, kivéve abban az esetben, ha egy intézményi reform előfeltételként lehetővé teszi, hogy a jelenlegi 27 tagállam hatékonyabban működhessen a végrehajtás területén.
Szeretném hozzátenni, hogy minden jövőbeni bővítést meg kell előznie a pénzügyi tervek alapvető reformjának és az uniós költségvetés megfelelő mértékű bővítésének. Pénzügyi erőforrások nélkül a diplomácia nem egyéb, mint üres gesztus.
Az Unió cseh elnöksége sokkal jobban szolgálta volna Európa törekvéseit egy teljes foglalkoztatási csúcstalálkozó megszervezésével. Jól látom azonban, hogy a Sarkozy-félék, akik jobban szeretik a sajtóban megjelenő szenzációkat, mint a valódi politikai munkát, csúnyán elszabotálták a szükséges csúcstalálkozót, és remélem, hogy jövő júniusban az európai választók olyan képviselők megválasztására fogják felhasználni szavazatukat, akik képesek valós prioritásokat - a foglalkoztatást, a foglalkoztatás, a foglalkoztatás, a szociális védelmet, valamint a vásárlóerő védelmét - meghatározni Európa számára.
Nem mindig értek egyet JeanClaude Juncker miniszterelnökkel, de minden bizonnyal igaza van, amikor azt jósolja, idézem: "a munkanélküliség meredek emelkedése esetén szociális válság várható a következő hónapokban”. Ezért azáltal, hogy a foglalkoztatás témájában egy informális ülésre korlátozták magukat, az európai vezetők hátat fordítottak a válságnak, és egy rendkívül súlyos szociális és politikai válságot kockáztatnak.
Margarita Starkevičiūt
(LT) 1950. május 9-én Robert Schumann javaslatot tett a "Schumann-tervre” nézve, amely lerakta az európai nemzetek közötti gazdasági együttműködés alapjait. Európa nagy politikusai és gondolkodói nagyon jól értették, hogy csak a gazdasági problémák közös megközelítési módja lehet az az erő, amely egyesítheti Európát. Államközi pénzügyi és gazdasági csoportok alkották ennek a megközelítési módnak az alapját, amelyek hozzáadott értéket és munkahelyeket teremtettek.
A nemzeti gazdaságélénkítési tervek végrehajtásával a tagállamok szétzúzták ezeknek az európai csoportoknak a tevékenységeit; ezért most sok problémára számítunk, amelyek csak egyre szaporodni fognak, ha nem vagyunk képesek újjáépíteni a gazdaságpolitika koordinációját az Európai Unió szintjén.
Remélem, hogy Európa új vezetői között lesznek majd olyanok, mint Robert Schumann, Jean Monet és Konrad Adenauer, akik képesek voltak a saját nemzeti érdekeiken túlra tekinteni.
Tunne Kelam
Elnök asszony! Szeretnék gratulálni a cseh elnökségnek a keleti partnerségre vonatkozó kezdeményezésért, amelyet rövidesen hivatalosan is beterjesztenek, és szeretném felszólítani a tagállamok kormányait, hogy vállaljanak teljes elkötelezettséget e mellett a kezdeményezés mellett. Az a legfontosabb szempont, hogy keleti szomszédainknak egyenlő partnernek kell érezniük magukat, akiket őszintén elfogadtak hosszú távú társként.
Egyetértek azzal, hogy a keleti partnerséget a közös tulajdon, a különbségtétel és a feltételesség alapelveire kell építeni. A legfontosabb cél azonban egy meggyőző erő biztosítása a demokratizálódás és a jogállamiság elvének létrehozásához ezekben az országokban. Fehéroroszország esetében például lépésről lépésre kell haladnunk, és el kell ismernünk a Fehéroroszország jelenlegi vezetői által a demokrácia felé tett minden egyes konkrét lépést.
A keleti partnerség egyik legkritikusabb szempontja a vízummentesség elérése. Szeretném emlékeztetni Önöket a Bizottság azzal kapcsolatos tavaly decemberi javaslatára, hogy hosszabb idő alatt teljesen meg kell szüntetni a vízumkényszert a hat jövőbeni partner polgáraival szemben. Ezt a forradalmi megközelítési módot sajnálatos módon egy sokkal szerényebb elképzelés váltotta fel: a hosszú távú, eseti alapú egyszerűsített vízumkiadási eljárás felajánlása. A sikeres keleti partnerséghez azonban eltökéltségre és pozitív nyitottságra van szükség a részünkről.
Feltétlenül motiválnunk kell partnereinket arra, hogy vállaljanak teljes elkötelezettséget az európai értékek és szabályok mellett. Különösen vonatkozik ez Ukrajnára. Nem kezdhetünk neki a keleti partnerségnek az Ukrajna jövőjével kapcsolatos homályos és tétova üzenetekkel. A demokratikus és szilárdan európai Ukrajna jelenti a kulcsot a demokratikus, megbízható és törvénytisztelő Oroszországhoz.
Jo Leinen
(DE) Elnök asszony, tanácselnök úr, bizottsági elnök úr! A júniusi csúcsnak újból foglalkoznia kell a Lisszaboni Szerződéssel - remélhetőleg utoljára, mielőtt hatályba lépne. Vondra úr, minden jót kívánok Önnek holnapra a cseh szenátusban, remélem, minden jól alakul majd, aztán már csak az írországi népszavazásra kell sort keríteni. Utána meg lehet tárgyalni Írországgal a garanciacsomagot. Természetesen aztán teljesítenünk is kell az ír lakosság és az ír kormány elvárásait. De vigyáznunk kell, nehogy új akadályokat teremtsünk az összes többi tagállam számára, például azzal, ha az egyik garanciát aztán az összes tagállamban újból ratifikálni kell. Esetleg Ön elmondhatna valamit arról, hogyan készítik elő ezt a csomagot júniusra.
Másodszor, bizottsági elnök úr, természetesen erősen foglalkoztat minket a Bizottság új elnökének megválasztása. Mi, az Európai Parlament, azt szeretnénk, ha június-július folyamán megállapodhatnánk a Tanáccsal az eljárásról. Olyan konzultációkat szeretnénk, amelyet a Lisszaboni Szerződés a jövőre nézve meghatározott. Tanácselnök úr, tudna erről Ön is mondani valamit?
Olle Schmidt
(SV) Köszönöm, elnök asszony, Barroso bizottsági elnök úr, Vondra úr. A júniusi csúcstalálkozó egyik legfontosabb napirendi pontja valószínűleg a Bizottság új elnökének kinevezése lesz. A tömegtájékoztatás beszámolt arról, hogy az Európai Parlament szocialista csoportja nem akarja megszavazni az Ön újraválasztását, Barroso elnök úr, ha nem tesz ígéretet a munkavállalók kiküldetésről szóló irányelv megnyitására.
Különös ez a vita. A Bizottság korábban azt az álláspontot képviselte, hogy megpróbálja elkerülni ennek a rendkívül bonyolult és politikailag érzékeny természetű irányelvnek a megnyitását, és inkább azon fáradozik, hogy azok a tagállamok, amelyeknek gondot okoz az irányelv követelményeinek teljesítése, módosítsák saját nemzeti törvényeiket. Barroso biztos úr, szeretném nyíltan Önnek szegezni a kérdést a közelgő választási kampányra való tekintettel: a Bizottság és Ön személyesen továbbra is azon a véleményen van, hogy a helyzet jelenlegi állása szerint nincs semmi ok a munkavállalók kiküldetésről szóló irányelv megnyitására?
Pervenche Berès
(FR) Elnök úr, Vondra úr, Barroso úr! Kicsit meglepett engem ez az európai időrend. A Bizottság olyan gazdasági előrejelzéseket tár elénk, amelyek szerint három hónapon belül a növekedés kilátásai mínusz 1,9%-ról mínusz 4%-ra csökkennek az Európai Unión és az euroövezeten belül, és amikor a pénzügyminiszterek összeülnek, a legfontosabb aggályos területeket a hosszú távú életképesség, az államháztartás színvonala, valamint a szerkezeti reformokra való törekvés alkotja majd. Önök valószínűleg tréfálnak.
A kampány során a szavazók nyíltan fognak minket kérdezni. Hol van Európa? Mit tesz Európa? Milyen javaslatokkal állt elő Barroso elnök azoknak az embereknek a megsegítésére, akik holnap elveszíthetik a munkájukat?
A jelenlegi helyzetben egyre nyilvánvalóbbá válik, hogy a Barroso úr vezetése alatt álló jelenlegi csoport által kiválasztott stratégia valójában egy à la japonaise stratégia, más szavakkal: túl késői, és ilyen módon eredménytelen és költséges módon történő cselekvés. Mi nem ezt akarjuk.
Azt is hadd mondjam el, Barroso úr - mivel kétségkívül ez az utolsó alkalom, amikor ebben a Parlamentben láthatom -, hogy az Ön válasza, amelyet a fedezeti alapokról és a befektetési alapokról szóló irányelv kihívására adott, teljes mértékben elfogadhatatlan. Azt javasolja, hogy inkább ne véleményezzük a Bizottságon belül jelenleg folytatott munkát. Vajon milyen lehet ez a szöveg, ha nem hívhatjuk fel erre az Ön figyelmét? Ön azt a következtetést vonta le ebből az ügyből, hogy szabályozhatja ezt a területet, de Ön csak a menedzserekkel kapcsolatos jogszabályokkal törődik, és semmit sem tesz a szóban forgó pénzalapok valóságába történő beavatkozás érdekében. Ön kizárólag a befektetők védelmével törődik, miközben az árstabilitás is súlyos kihívást jelent. Ön elvétette a lényeget, Barroso úr.
Georg Jarzembowski
(DE) Elnök asszony! Tanácselnök úr, bizottsági elnök úr! A Tanács és a Bizottság nyilatkozata, amelyet az Európai Tanács ülésének előkészítéséről kiadott, súlyos csalódást okozott nekünk, akiket érdekel a közlekedés sorsa.
A jelenlegi globális gazdasági válság során különösen fontos a közlekedési infrastruktúra - a vasút, az utak, a belvízi hajózás, a tengeri hajózás, a kikötők és a repülőterek - megfelelő fejlesztése, és egy előrelátó európai közlekedési politika kidolgozása intelligens közlekedési és logisztikai rendszerekkel ellátva, a kereskedelmi fellendüléshez az Európai Unión belül, valamint az import és az export területén, amelyre remélhetőleg hamarosan sor kerül.
Emellett polgáraink egyértelmű nyilatkozatokat várnak az Európai Uniótól arra nézve, hogyan lehet környezetbarát módon kezelni a közlekedés volumenét, nem dirigiste eszközökkel, hanem a piacra épülő eszközökkel. Jó példa erre a kibocsátáskereskedelmi rendszer 2012-ben történő bevezetése a légi közlekedésben, amelyről az európai intézmények éppen a közelmúltban állapodtak meg.
Más szabályok viszont, például a tengeri hajózásra vonatkozó szabályok továbbra is hiányoznak. Ezért a közlekedési politikát környezetvédelmi szempontból kompatibilis módon egységesíteni kell. Ez a tárgy rendkívül fontos, tanácselnök úr, mivel feltétlenül meg kell vitatnunk és el kell fogadnunk hasonló megoldásokat a közlekedés környezetvédelmi szempontból kompatibilis módon történő egységesítéséről a legfontosabb harmadik államokkal, például az Egyesült Államokkal, Japánnal, de Oroszországgal, Kínával, Indiával és Brazíliával is. Csak ilyen módon érhetünk el globális környezetvédelmi fejlődést. Csak ilyen módon kerülhetjük el az egyoldalú szabályokat, amelyek az európai gazdaság számára hátrányos módon torzítják a versenyt.
Ezért képviselőcsoportom azt kéri az Európai Tanácstól - és remélem, a Tanács soros elnöke magáévá teszi ezt a javaslatot -, hogy a Tanács következő ülésén vitassák meg és készítsék elő a globális, környezetbarát közlekedéspolitika kiegyensúlyozott megközelítési módjait, még a koppenhágai éghajlati konferencia előtt. Ha sikeresek akarunk lenni Koppenhágában, akkor a környezetvédelmi szempontból kompatibilis közlekedéspolitikát is meg kell vitatnunk.
Enrique Barón Crespo
(ES) Elnök asszony, tanácselnök úr, bizottsági elnök úr, hölgyeim és uraim! Az Európai Tanács június 18-19-i ülésére két héttel az európai választások után kerül sor, és a demokráciákban a választások alapvető jellegűek.
Szeretnék köszönetet mondani a Tanács soros elnökének, akinek a cseh szenátus holnap szabad jelzést ad a Lisszaboni Szerződés ratifikálásához. Most már csak ez hiányzik a prágai királyi palotában székelő császári elnöknek ahhoz, hogy végre méltóztassék aláírni a Szerződést, de a jelek szerint ettől eltekintve is haladunk előre.
Szeretném felhívni a figyelmet egy fontos szempontra: a választásokat a Nizzai Szerződés alapján tartjuk meg, de a következő hivatali ciklust a Lisszaboni Szerződés alapján fogják igazgatni. Demokratikus szempontból ez azt jelenti, hogy a Bizottság az előző ciklusnál nagyobb hatalmat kap, és hadd szólítsam meg most az egyik jelöltet, Barroso urat: Ön a múlt vasárnap óta jelölt, de már ma is hivatalban lévő elnök. Barroso úr, úgy gondolom, értelmes dolog lenne, ha feltenné magának a kérdést: milyen gazdasági és társadalmi megoldások képzelhetők el a jelenlegi problémáinkra és a mostani válságra, nem a bizottsági szolgálatok előnyeit kihasználva, hanem az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és az Európai Demokraták Képviselőcsoportjának vezetőjeként; szerintem ez nagyon fontos, nehogy megint olyan helyzetben találjuk magunkat, amelyben az Európai Tanács pusztán csak konzultálni akar a Parlamenttel (gondoljunk vissza a Buttiglioni-esetre).
Elnök asszony! Az Európai Parlamentben elmondott utolsó beszédemben hadd kérjem azt, hogy beszéljen a Parlament elnökével, és mondja el neki: rendkívül fontos, hogy az Európai Tanács ülésén megemlítse azt a tényt, hogy a következő Parlamentből hiányozni fog 19 képviselő, mivel még nem történt meg a Lisszaboni Szerződés ratifikálása. Ez kritikus jelentőségű kérdés a demokrácia szempontjából, és úgy vélem, hogy a Parlament elnökének ki kell védenie ezt a helyzetet.
Íñigo Méndez de Vigo
(ES) Elnök asszony! Engedje meg nekem, hogy először is köszönetet mondjak Enrique Barón úrnak európai életpályájáért és mindazért, amit ezért a Parlamentért tett. Nagyon fog nekünk hiányozni.
Elnök asszony! Május 9-én mindegyik országunkban megünnepeljük az "Európa Napot”, de az igazság az, hogy valamikor egy "Nem Európa Napot” is meg kellene tartanunk, hogy lássuk, milyen lenne Európa, ha az Európai Unió nem létezne.
Úgy látom, mintha a Parlament a választás lázában égne, és úgy tűnik, hogy sok ma hallott kritika - különösen az Európai Bizottsággal kapcsolatban elmondottak - teljes mértékben indokolt. Úgy gondolom, a Bizottság jól reagált a válságra, és szeretném tudni, mi történt volna, ha nem reagálunk. Szeretném emlékeztetni továbbá egyik kedves munkatársamat és barátomat, aki most ténylegesen nem hallgat engem, egyik honfitársára, André Gide úrra, aki azt mondta, hogy minden túlzásból hiányzik az érték, és úgy vélem, hogy rendbe kell tennünk a dolgokat.
Elnök asszony! Engedje meg nekem, hogy kiegészítsem Leinen elnök úr szavait. Nagyon fontosnak tartom azt, hogy a bizottsági elnök megválasztásának eljárása során emlékezzünk Lisszabon szellemére. Biztos vagyok abban, hogy Vondra úr és utóda ezt meg fogja tenni, mert nekem úgy tűnik, hogy politikai szempontból értelmetlen európai parlamenti választásokat tartani, ha aztán nem vesszük figyelembe ezeknek a választásoknak az eredményét és nem is konzultálunk a Parlament politikai csoportjaival, mielőtt a Ház elé állnánk egy jelölttel.
Ezt nagyon világosan el kell mondanunk a Tanácsnak: "Ne kövessék el azt a hibát, hogy szembeszegülnek azzal, amit ez a Parlament túlnyomó többséggel el akar fogadni Dehaene úr jelentésében”.
Végül, Vondra úr, szeretnék gratulálni az Önök elnökségéhez. Elvégre meg kell különböztetni a véletlenszerűt attól, ami szükséges és fontos, és szerintem Ön jó munkát végzett. Sok évvel ezelőtt megtanultam Milan Kundera úrtól és másoktól, hogy a Cseh Köztársaság Európa fontos része; Önök ezt jól szemléltették, és én ezért köszönetet mondok. Nehéz időszakokat kellett átélniük, de szeretném azt gondolni, Vondra úr, hogy a holnapi nap végre nagy nap lesz a cseh szenátus életében, és (egy klasszikus író szavaival: "Hát soha nem fogjuk elmondani, mit érzünk?”) hatalmas büszkeséget érzek és fogok érezni, amikor a cseh szenátus holnap ratifikálja a Lisszaboni Szerződést.
Köszönöm, elnök asszony, és legyen úgy, ahogyan ezt az én országomban mondjuk.
Genowefa Grabowska
(PL) Elnök asszony! A cseh elnökségnek nem volt könnyű dolga, elsősorban belső problémák miatt, de a világgazdasági válság sem könnyítette meg a helyzetét. Meggyőződésem azonban, hogy rendkívül fontos sikerrel fog befejeződni, ha sikerül kedvező végeredményt elérnie a Lisszaboni Szerződés ratifikációs folyamatában. Ezért szeretném megkérdezni, hogy az elnökségnek szándékában áll-e megkörnyékezni azokat a tagállamokat, amelyek lezárták az ezzel kapcsolatos parlamenti eljárásokat és már csak az államfő halogatja a dokumentum aláírását. Ide tartozik az én hazám, Lengyelország is.
A második kérdés, amelyet szeretnék felvetni, az a civil párbeszéd kérdése. Én voltam ennek a jelentésnek az előadója, és tudom, hogy az európaiak elvárják, hogy az Európai Unió foglalkozzon súlyos ügyekkel és dolgozzon ki megfelelő megoldásokat. Úgy gondolják, hogy Európa erre alkalmasabb a saját tagállamuknál. Azt kérem, hogy ezt is mérlegeljék. És még egy utolsó megjegyzés, elnök asszony. Kérem, hogy ne feledkezzenek meg a szolidaritásról, és ne engedjék meg, hogy az Európai Unió a nacionalizmus platformjává váljon! Nem akarunk visszatérni a nacionalizmushoz. A szolidaritásért könyörgök.
Luís Queiró
(PT) Elnök asszony, bizottsági elnök úr, hölgyeim és uraim! Ennek a parlamenti ciklusnak az elején az egyik legfontosabb megvitatott kérdés az intézmények kérdése volt. A Nizzai Szerződéssel kezdtük, és öt évvel később még mindig a Nizzai Szerződést kell alkalmaznunk egyes fontos döntések meghozatalához. José Manuel Barroso elnök újbóli megválasztása - amit én természetesen támogatok - egyértelműen ezeknek a döntéseknek az egyike. Továbbra is abban reménykedem, hogy a Lisszaboni Szerződés hamarosan hatályba léphet, nemcsak érdemei miatt és az idők folyamán végrehajtott fejlesztések miatt, hanem azért is, hogy lehetővé tegye az intézményi vita stabilizálását. Különösen abban reménykedem, hogy energiáinkat jobban felhasználhatjuk és az eredmények Európájára irányíthatjuk, amelyről a Bizottság elnöke beszélt, és amelyről mindig is beszélt.
Ha a következő népszavazáson az írek igent mondanak, akkor további eredményekre is számíthatunk, mivel ez azt jelenti, hogy felismerték, Európa biztos menedék, különösen válság idején. Ezért a jelenlegi helyzet a mi legerőteljesebb szövetségesünk, ugyanakkor a legfélelmetesebb ellenségünkké is válhat. Manapság Európa modern ígérete elsősorban a mindenki számára elérhető virágzás és jólét, és ez az ígéret nagy mértékben attól függ, hogy miről vagyunk képesek dönteni, többek között a következő Európai Tanácson. Különösen szükségünk van politikai akaratra a jelenlegi gazdasági válságra adott reagáláshoz. A protekcionizmus, a nacionalizmus és a globalizációtól való félelem nem segít rajtunk. Teret kell engednünk és teremtenünk azoknak az erőknek, amelyek felépíthetik gazdaságainkat, ragaszkodnunk kell a reformokhoz és a törvények betartásához, és természetesen támogatnunk kell a legkiszolgáltatottabb embereket.
Ilyen módon eljuthatunk az eredmények Európájához, a nélkül az elvonatkoztatás nélkül, amelytől az emberek elkerülhetetlenül elidegenedettek maradnak. Most, amikor távozom a Parlamentből, elnök asszony, szeretnék hangot adni ennek a reménységemnek, és ez a reménység bátorít engem.
Proinsias De Rossa
Elnök asszony! Hadd javasoljam azt, hogy azok a parlamenti képviselők, akik nem Írországot képviselik, és akik szeretnének az ír nép nevében felszólalni a Lisszaboni Szerződésről, írják fel a nevüket a szavazócédulára Írországban az európai választásokhoz!
Az ír népre tartozik annak eldöntése, hogy ratifikáljuk-e a Lisszaboni Szerződést, vagy sem. Remélem, hogy igen, és nagyon keményen dolgozom ennek elérése érdekében. Azt akarom, hogy Írország továbbra is az európai döntéshozás szívében maradjon.
Mindazok, akik egy második ír nemre szólítanak fel, abban reménykednek, hogy Írország pörölyként használható fel az Európai Unió szétzúzásának megkezdésében. Én ezt nem támogatom. Történelmünk hajlamossá tesz bennünket az óvatosságra. Arra is megtanított bennünket, hogy a szolidaritás és a hatalom más európai államokkal való megosztása szuverenitásunk legjobb garanciája és virágzásunk legjobb garanciája.
Vondra miniszter úr a megnyitó beszédében említést sem tett a szociális válságról, amellyel jelenleg szembenézünk. Arra ösztönzöm őt, hogy vizsgálja felül hozzáállását. Valójában gazdasági, pénzügyi és szociális válsággal nézünk szembe egyidőben: 27 millió ember és családja kész pokollal néz szembe a következő években. Nem lehet olyan Európai Uniónk, amely ezt figyelmen kívül hagyja.
Elisa Ferreira
(PT) Elnök asszony, bizottsági elnök úr, tanácselnök úr! Példátlan válsággal nézünk most szembe. Ez most nem annak az ideje, amikor országonként kellene megvitatni, hogyan kell megszerveznünk tevékenységeinket, ezért akarom azt, hogy a Lisszaboni Szerződést gyorsan ratifikálják, hogy így egységesen léphessünk fel a világ színpadán, európaiakként vállvetve állva.
Ami a gazdasági válságot illeti, az a jelentés, amelynek én voltam az előadója, és amelyet a Parlament többsége elfogadott, elfogadta azt, hogy a Bizottság által benyújtott gazdaságélénkítési terv nem volt elégséges. Most biztosak vagyunk abban, hogy ez nem elégséges. A válság, amely pénzügyi válságként kezdődött, most már kezd átterjedni a reálgazdaságra, a foglalkoztatásra és a szociális arénára is. A gazdaságélénkítési terv nem elégséges és nincs fókuszpontja. Minden válság lehetőségeket is teremt; ez most a Bizottság nagy lehetősége arra, hogy az európaiak valós problémáira olyan nagy horderejű pénzügyi szabályozás útján reagáljon, amely nem olyan korlátozott és lehetőleg nem olyan szétdarabolt, mint a jelenlegi, és amely nem nemzeti vagy különálló rendszerekből áll össze, hanem egy valóban európai kezdeményezés. A Bizottság válasza nem állhat intézkedések miriádjaiból, hanem a valós kihívásra, tehát a foglalkoztatásra kell összpontosítania.
Minden válság lehetőségeket is rejt; ez most a Bizottság és Európa nagy lehetősége, hogy reagáljon az európai polgárok valós problémáira, és remélem, hogy ez a gazdaságélénkítési terv újfajta megközelítési módján keresztül fog megtörténni.
Alexandr Vondra
a Tanács soros elnöke. - Elnök asszony! Azt hiszem, ez az utolsó alkalom, amikor megjelenhettem ez előtt a Parlament előtt, ezért helyesnek tartom, hogy köszönetet mondjak Önnek. Azért szeretném ezzel kezdeni, mert ez különleges élmény a számomra. Alkalmanként voltak ugyan nézeteltéréseink, de általános tapasztalataim szerint érdemes volt itt dolgozni. Minden, a jelenlegi válság által előidézett otthoni és európai problémánk ellenére sikerült eredményeket elérnünk. Korábban kell távoznom, és Önnek is korábban kell távoznia, mert kampányútra indul. Az elnökség június végén az Ön részvételével ül össze. Néhány ember talán kicserélődik, de a munka folytatódik. Újból szeretnék köszönetet mondani az elmúlt néhány hónap során társjogalkotóként közösen elvégzett munkáért. Azt hiszem, jó munkát végeztünk.
Én távozom, de az elnökség folytatódik. Prágában új kormánynak kell elfoglalnia hivatalát május 8-án, pénteken délután, miután a déli folyosóról szóló utolsó nagy ülés véget ér. Számomra nem kétséges, hogy ez is hozzájárul a cseh elnökség sikeres befejezéséhez. Ma lehetőséget kaptam arra, hogy egy órát együtt töltsek Jan Fischer úrral, aki átveszi majd a vezetést. Elkötelezett európai, aki jól érti, mi a dolgok lényege. Készen áll arra, hogy kedden találkozzon Barroso elnök úrral Brüsszelben, a fővárosban tett első látogatása során, és június végéig keményen fog dolgozni. Nincs okom kételkedni abban, hogy a júniusi Európai Tanács a tervek szerint fog lezajlani, és hogy a napirend professzionális módon elő lesz készítve.
A szenátusban sokan beszéltek a holnapi szavazásról. A szenátus szuverén, és én nem határozhatom meg a szavazás végeredményét, de keményen dolgoztunk, és meglehetősen biztos vagyok abban, hogy nincs okunk aggodalomra. Ugyanez vonatkozik a júniusi Tanács egyik legfontosabb végeredményével, nevezetesen az Írországra vonatkozó nyilatkozattal kapcsolatos elnökségi munkára is. Időben készen lesz.
Azzal a kérdéssel kapcsolatban, hogy beszélünk-e a többiekkel, a válasz "igen”, de nem akarunk nyomást gyakorolni. Én semmire sem szólítom fel Németország Alkotmánybíróságát. Magától értetődik, hogy az említett intézmény szuverén, de valamennyien hisszük, hogy a játszma kedvező véget ér.
Sokan beszéltek a foglalkoztatásról. A jelenlegi gazdasági válság összefüggésében ez az előttünk álló legfontosabb kihívás. Jean-Claude Juncker beszélt erről hétfőn - tegnap -, mielőtt az Ecofin-ülés elkezdődött volna az eurocsoportban. Mi és a Bizottság keményen dolgozunk már az év eleje óta, és a mai nap folyamán is beszélni fogunk erről. Szeretném kiemelni azt az ülést, amelyre Prágában kerül majd sor a cseh miniszterelnök, a Bizottság elnöke és a szociális partnerek, valamint a két soron következő elnökség - Svédország és Spanyolország - részvételével, az intézkedések és az ajánlások megvitatása céljából. A cél egyértelműen a júniusi Tanács és a foglalkoztatási helyzettel kapcsolatban ott meghozható intézkedések professzionális előkészítése, nemzeti és közösségi szinten egyaránt.
Rasmussen úrnak azt szeretném mondani, hogy José Manuel Barroso volt az, aki átvette a vezetést és aki a vitában való részvételre bátorított olyan időben, amikor sok politikus - mivel súlyos kihívást jelent - inkább otthon akarta megoldani a problémákat.
(Taps)
Nem akarom összekeverni a keleti partnerséget a foglalkoztatás kihívásaival. A stabilitás, a jólét és a virágzás előmozdítása keleti szomszédainknál stratégiai küldetés. Problémás feladat, de segítő kezet kell nyújtanunk és fel kell ajánlanunk segítségünket ezeknek a problémáknak a megoldásához.
Visszatérve a júniusi Tanácsra, sokan beszéltek a Bizottság jövőjéről. Világosan elmondtam, hogy mi mint az elnökség, a választások után haladéktalanul konzultálunk az Európai Parlamenttel. Természetesen meg kell várnunk a választások eredményét, de haladéktalanul megkezdjük a konzultációt, és ezt a Lisszaboni Szerződés szelleme, nem pedig betűje szerint fogjuk tenni.
Most szeretném megosztani Önökkel személyes véleményemet. Arról beszélünk, hogy kiből lesz jó vezető, és nekem semmi kétségem sincs afelől, hogy ez az úriember az Európai Bizottság valódi vezetője. Ha érdekli Önöket Vondra személyes ajánlása - mert a következő hétfőtől kezdve magánember vagyok, egy hétköznapi szenátor, aki alig várja, hogy elutazhasson Franciaországba, mert éppen most olvastam, hogy Franciaországban az emberek átlagosan napi kilenc órát alszanak, én pedig az elmúlt hónapokban legfeljebb két-három órát aludtam naponta -, én azt gondolom, hogy ő az az ember, akinek a következő öt évben vezetnie kell bennünket.
(Taps)
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - (FR) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! Amint néhány képviselőtársam már mondta, ez az utolsó alkalom, amikor részt vehetnek a plenáris ülésen, az Európai Tanácsot megelőző vitán. Nem találkozhatom velük júliusban vagy szeptemberben, mivel ennek a Bizottságnak a mandátuma, amint ezt önök is tudják, október végén lejár.
Ezért most különösen azokhoz szeretnék szólni, akik az európai ügyért fáradoztak, akik az Európai Parlament képviselői, és szeretném még egyszer ezt mondani: büszkék lehetnek az Európai Parlament által elvégzett munkára!
Ha hátralépünk, hogy felmérjük az ez alatt a parlamenti ciklus alatt elvégzett munkát, véleményem szerint valamennyien büszkék lehetünk rá. Az igazság az, hogy Európa sok területen járt az élen: ilyen például az éghajlatváltozás elleni harc, az új energiabiztonsági politikáért folytatott küzdelem, valamint a pénzügyi és gazdasági válságra adott válasszal kapcsolatos összes kérdés, amely válság valóban nagyon súlyosan érinti Európát. Erről azonban még nem sok szó esett ma.
Ez a válság az Egyesült Államokat is érinti, és valójában onnan indult ki. Hatással van Oroszországra, Japánra, sőt Kínára is. Hatást gyakorol a feltörekvő piacokra. Európa a kezdetektől fogva megpróbált reagálni erre a válságra, nemcsak rövid távon, hanem a szabályozás és a felügyelet nagyobb kérdéseinek megoldását célzó programokon keresztül is.
Ez az az üzenet, amelyet szeretnék ma itt elfogadtatni. A jelenlegi választási időszak figyelembevételével néhányan olyan kihívásokkal állítottak engem szembe, amelyeket véleményem szerint most nem vállalhatok, illetve nem szabad vállalnom. A jövőbeni Bizottságnak természetesen ki kell dolgoznia a saját programját, de most nem az én feladatom, hogy elmondjam Önöknek, mit tartalmaz majd a következő Bizottság nyilatkozata.
Ezért elfogadom az Önök kihívását; sőt, a bizalom jelének tekintem. Ám jelenleg nem válaszolhatok erre a kihívásra. Meggyőződésem, hogy ha felmérjük ennek a parlamenti ciklusnak a múltbeli eredményeit, jó okunk van arra, hogy büszkék legyünk. Én azonban most inkább a júniusi Európai Tanácsra szeretném összpontosítani a figyelmemet, amelynek meg kell oldania néhány valóban nagyon fontos, roppant nagy felelősséget igénylő kérdést.
Először is ott van a Lisszaboni Szerződés és a két parlamenti ciklus közötti átmenet kérdése, valamint az új Bizottság létrehozásának kérdése. Ez rendkívül kényes kérdés - amint néhányan meg is fogalmazták -, mert még nem lépett hatályba a Lisszaboni Szerződés, amelyet a 27 kormány aláírt, de még nem ratifikált.
Ez nem az Európai Parlament, de nem is a Bizottság hibája. Az igazság az, hogy ezek a kormányok aláírtak ugyan egy szerződést, de nem voltak olyan helyzetben, hogy véglegesen is jóváhagyhassák, és e miatt az akadály miatt súlyos gondokat okoz nekünk az intézményi átmenet. Ez a probléma hatalmas felelősségérzést követel meg minden oldalon: a Tanács, a Parlament és a Bizottság részéről egyaránt.
Ezért üdvözlöm a cseh elnökség, valamint azoknak a képviselőknek a bölcs szavait, akik megfogalmazták az ebben a kérdésben elfoglalt hivatalos álláspontjukat. Olyan megoldásokat kell találnunk, amelyek teljes mértékben összeegyeztethetők a jelenlegi szerződéssel; a jogállamiság elvére épülő Közösséget alkotunk, nem függeszthetünk fel egy hatályban lévő szerződést. A törvények teljes betartásával meg kell találnunk azokat az érzékeny megoldásokat, amelyek garantálják az európai ügy stabilitását. Felszólítom az állam-, illetve kormányfőket, hogy a júniusi Európai Tanácson vitassák meg ezt a kérdést!
A másik megoldásra váró kérdés a gazdasági helyzetre adandó reagálásunkkal kapcsolatos. Szerintem azt is fel kell ismernünk, hogy ebben az esetben nem vallana valós felelősségre az, ha naponta új programokkal állnánk elő. Ez hiba volna. Meggyőződésem, hogy a vezetés elsősorban a felelősség gyakorlásából áll, nem a tömegek kegyeinek kereséséből.
Nagyon egyszerű lenne a Bizottság számára nap mint nap új ötletekkel előállni, miközben nagyon is jól tudjuk, hogy semmi esély nincs ezeknek végrehajtására. Ezt azonban nem fogjuk tenni, mivel európai bizottsági minőségünkben, amellyel Európa általános érdekeit képviseljük, feladatunkat többnek tekintjük az egyszerű lehetőség puszta kiválasztásánál, vagy bűvészmutatványok nyilvános előadásánál. Valós intézkedéseket és iránymutatásokat akarunk javasolni, amelyeknek esélyük van arra, hogy összehozzák Európa egészét a többi intézménnyel: a Parlamenttel és a Tanáccsal, és összegyűjtsék Európa polgárait.
Az igazat megvallva végül éppen a Bizottság terjesztette elő az európai gazdaságélénkítési tervre vonatkozó kezdeti javaslatokat, a rendelkezésére álló javaslatok felhasználásával. Amint Önök is tudják, a legtöbb ilyen eszköz a tagállamok hatáskörébe tartozik, gondolok itt például a nemzeti költségvetésekre. Az európai költségvetés a nemzeti költségvetésekhez képest minimális.
Talán azok közül néhányan, akik türelmetlenek és sokat követelnek tőlünk, segíthetnek a Bizottságnak a következő pénzügyi tervek során, és meggyőzhetik a tagállamokat, különösen azokat, ahol a pártok erőforrásaik maximum 1%-a mellett szavaztak - ők az 1%-os klub, akik korlátozzák pénzügyi erőforrásaikat. Ebben rejlik valami lehetőség, amit érdemes lenne elérni a következő parlamenti ciklus során.
Megerősíthetem, hogy van cselekvési tervünk 2009-re; be fogjuk nyújtani a pénzügyi felülvizsgálatra és jövőbeni cselekvési tervünkre vonatkozó iránymutatásainkat. Nincs értelme azonban számon kérni az európai intézményektől azt, amit a jelenlegi szakaszban nem tudnak megtenni.
Sokkal jobb lenne, ha azt a kérdést tennék fel nekünk, hogy mit tudunk tenni, és ezt nagyon őszintén gondolom, mert úgy érzem, hogy bizonyos kritikák, amelyeket olyan emberektől kapunk, akik ugyanazokat az európai eszméket képviselik, mint én, alapvetően tévesek, mert folyamatosan azt kritizálják, amit Európa még nem tett meg; Önök nagyon jól tudják, hogy ha Európa valamit nem tett meg, az nem a közösségi intézmények hibája, hanem sokkal inkább a nemzeti szintű törekvések hiányából fakad. Ez a fajta kritizálás méltánytalan, és a munkánkat sem könnyíti meg, amely nem más, mint az európai ügy előmozdítása.
Az igazság az, hogy a Bizottság előállt néhány ambiciózus javaslattal, folyamatosan figyeljük a gazdasági helyzetet, és további javaslatokat is be fogunk terjeszteni, ha ezek szükségesnek bizonyulnak. Most azonban meggyőződésünk szerint az a legfontosabb, hogy a végrehajtásra összpontosítsunk - amint már mondtam -, annak a kivitelezésére és végrehajtására, amiről már döntöttünk, és ne csak jelképes gesztusokat tegyünk, mert a stabilitással kapcsolatban is nagyon komoly aggályaink vannak, elvégre az államadósság kezd valóban riasztó szintre emelkedni egész Európában. Számos tagállamban nagyon súlyos a helyzet, és ezért olyan javaslatokkal kell előállnunk, amelyek alkalmasak ennek a helyzetnek a kezelésére.
Azt is hiszem, hogy támogatnunk kell az Európa által jelenleg végzett munkát. Tisztában vagyok azzal, hogy hatalmas a kísértés arra nézve, hogy szembeszegüljünk Európával olyan időszakokban, amikor a közvetlen politika számít, és különösen az európai választások összefüggésében, elsősorban azoknak a számára, akik a saját hazájukban ellenzéki pártokhoz tartoznak.
Arra kérem Önöket, hogy megfontoltan gondolkodjanak, mert holnap hatalom lesz a kezükben, holnap megkérhetik a polgárokat, hogy szavazzanak Európára, és nem fognak olyan Európára szavazni, amelyet Önök törzsi jellegűként írtak le. Az emberek olyan Európára fognak szavazni, amelyet az összes jobboldali, baloldali és centrista politikai erő támogat, és amely visszatükröződik az európai ügyben.
Véleményem szerint ez hatalmas kihívás. Én a politikai jellegű Európa híve vagyok, de ellene vagyok az európai ügy kapcsán folytatott politizálásnak. Ellene vagyok továbbá a nem helyénvaló, partizánkodó politikai megosztottságoknak. Az igazság az, hogy kizárólag nagy politikai családokon keresztül építhetjük fel Európát. A Bizottság ezekből a családokból áll: a PPE, a szocialisták, a szociáldemokraták, a liberálisok és a többi független tartozik ide. A Bizottság továbbra is ilyen módon fog működni. Tisztában vagyok azzal, hogy a közvetlen politika szempontjából, különösen az Európai Parlamentben és az európai parlamenti választások összefüggésében, valamennyien a saját programunkat és a saját pártunkat akarjuk előtérbe helyezni.
Jómagam is tagja vagyok az egyik pártnak. 29 éves koromban választottak be a Portugál Parlamentbe. Ellenzéki vezetőként, majd miniszterelnökként szolgáltam. Így tehát egyértelműen pártember vagyok. De azt se tévesszék szem elől, hogy az európai politikának olyan pártemberekre van szükségük, akik képesek túllépni saját pártjukon, akik lépesek olyan koalíciókat létrehozni, amelyek túllépnek a különféle pártok álláspontján. Ha nemzetek felettiek vagyunk, akkor olyan jövőképnek is kell a szemünk előtt lebegnie, amely túlmutat a saját pártunk jövőképén.
Erre kívántam Önöket figyelmeztetni, és ezt a kellő tisztelettel mondom, mivel tisztában vagyok azzal, hogy jelenleg a legtöbben a választási kampánnyal vannak elfoglalva, amely rendkívül megterhelő lehet fontos nemzeti kihívások időszakaiban. Szerintem ez nagyon fontos a jövő szempontjából. Ha meg akarjuk érteni az Európára váró hatalmas kihívásokat, akkor egyesítenünk kell az összes európait a baloldalról, a jobboldalról és a centrumból, mindazokat, akik támogatják az európai ügy alapvető céljait, és nem szabad megadnunk magunkat ennek a pártos dramatizálási hullámnak, amely az esetek többségében művi jelenség.
Elmondhatom Önöknek, hogy a fedezeti alapokkal kapcsolatos, néhányuk által kritizált javaslatokról konszenzus született a Bizottságon belül, az összes biztos között, a szocialista család tagjai között, a liberális család tagjai között és a PPE tagjai között. Nem volt megosztottság ebben a kérésben. Ezért, bár megértem, hogy a politikai csata szempontjából érdemes az erre vagy arra a biztosra irányuló kritikákra összpontosítani, de nem hiszem, hogy politikai vagy intellektuális szempontból ez tisztességes lenne.
Befejezésül azt szeretném mondani, hogy egyre jobban csodálom az alapító atyákat. Mondjuk ki egyértelműen az igazságot: a Cseh Köztársaság egy politikai problémával szembesült. A miniszterelnök-helyettes, Vondra úr nagyon becsületesen viselkedett, amikor ezt határozottan beismerte. Nyilvánvaló, hogy ez egy nagyon bonyolult helyzet az Unió elnöki tisztét betöltő ország számára, amikor meg kell oldani egy belső politikai válságot és le kell váltania a saját kormányát. Az igazság az, hogy mindennek ellenére jó úton járunk jó eredmények elérése felé, Önöknek, az Európai Parlamentnek köszönhetően. Úgy gondolom, megengedhetem magamnak, hogy azt mondjam, hogy csekély mértékben nekünk, a Bizottságnak is köszönhetően, az általunk benyújtott javaslatok miatt. De a cseh elnökséget is köszönet illeti. Ötven együttdöntéses eljárás véglegesítésén dolgozunk, és ezeknek egy része rendkívül bonyolult. Annak ellenére is képesek vagyunk ezt megtenni, hogy az elnöki tisztet betöltő országban teljes politikai válság uralkodik. Úgy gondolom, hogy tisztelettel kell adóznunk Európa intézményi képességei előtt, aminél fogva az Európai Tanács még ilyen helyzetben is képes volt eredményeket elérni.
Ez az oka annak, hogy amikor kifejeztem elismerésemet a cseh elnökség és különösen Vondra miniszterelnök-helyettes úr előtt, ezt a legnagyobb őszinteséggel tettem, mert tudom, hogy rendkívül nehéz lehet - és ennek nap mint nap szemtanúja is voltam - ilyen körülmények között dolgozni és eredményeket is elérni. Ezért kell ezzel kapcsolatban döntést hoznunk. Miközben elismerjük, hogy a legambiciózusabb képviselőtársaim, magamat is ide számítva, még nem érték el kitűzött céljaikat, azt is ki kell hangsúlyoznunk, amit ténylegesen megtettünk, és amire közösen képesek voltunk. Mások inkább úgy döntenek, hogy inkább arra összpontosítanak, amit még nem sikerült megtennünk. Ezért ők folyamatosan negatív üzenetet közvetítenek Európa polgárainak. Amint gyakran mondtam, az Európa-pártiak pesszimizmusa néha aggasztóbb, mint az Európa-ellenesek euroszkepticizmusa, mert nem közvetíti a reménység üzenetét azok felé, akik hisznek Európában.
Szeretném elmondani Vondra miniszterelnök-helyettes úr előtt, akinek szeretnék köszönetet mondani a beszédeiért, a cseh elnökség előtt és valamennyiük előtt, hogy szeretnék köszönetet mondani Önöknek mindazért, amit minden nézeteltérésünk ellenére együttesen elértünk Európáért, amely a béke, a szabadság és a szolidaritás hatalmas ügye.
Elnök
A vitát lezárom.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 142. cikke)
Charlotte Cederschiöld  
írásban. - Protekcionizmus rejtőzik azokban a tagállamokban, amelyek kevesebb bizalommal vannak egymás irányában és kevésbé lelkesednek az együttműködését. Az EU nemcsak a béke megteremtésére irányuló kísérletként jött létre, hanem az együttműködés eszközeként is. A mostanihoz hasonló időkben - gazdasági és pénzügyi válságok során - nagyon fontos, hogy a tagállamok ne építsenek falakat országhatáraik körül, hanem továbbra is egymással egyeztetve cselekedjenek.
Fenn kell tartanunk az európai szolidaritást, miközben ragaszkodunk az Európai Unióról szóló szerződésből fakadó szabályokhoz és alapelvekhez. Az EU-nak maximálisan ki kell használnia az egységes piac előnyeit, és ki kell állnia a nyitott kereskedelem mellett a gazdasági visszaesés alatt is.
A bűnbakkeresésre - például a pénzügyi piacok ilyen célú kiszemelésére - irányuló kísérletek nem oldják meg a problémákat. A visszaéléseknek új szabályokkal véget kell vetni, de nem szabad megakadályozni a tőke és a befektetések elérhetőségét, amikor túljutunk a válságon.
A problémákat nem könnyű leküzdeni. A protekcionizmus biztosan nem jó megoldás. A tűzoltási tevékenységek után a több kereskedelem, a több harmonizáció, a belső piac működése árukkal és a még több szolgáltatással: ez lesz a megoldás. A határokon átnyúló együttműködés javítja az innovációt és a munkalehetőségeket, a válságból kivezető kizárólagos utat.
Pedro Guerreiro  
Az EU megpróbálja "rostával eltakarni a Napot”, de egyértelmű, milyen nagy felelősség terheli a lakosság és a munkavállalók életkörülményeinek folyamatos romlásáért.
Az elmúlt 23 év során az EGK/EU támogatta a tőke szabad mozgását és a gazdaság financializációját; liberalizálta a piacokat és támogatta a privatizációt; ösztönözte a túltermelést; áthelyezte és szétzúzta a termelési képességeket; támogatta egyesek gazdasági dominanciáját azon az áron, hogy másokat kiszolgáltatott helyzetbe sodort; fokozta a munkavállalók kizsákmányolását; korábban példátlan mértékben centralizálta a gazdagságot; és fokozta a társadalmi egyenlőtlenségeket és a regionális aszimmetriákat, és tette mindezt a nagyhatalmak, valamint a nagy gazdasági és pénzügyi csoportok irányítása alatt.
Az Európai Bizottság szörnyű "tavaszi” jóslatai nem egyebek, mint az EU neoliberális - a jobboldal és a szociáldemokraták által eldöntött és végrehajtott - politikája következményeinek ábrázolása; Portugáliára nézve: több mint 600 000 munkanélküli, a reálkeresetek csökkenése, két év recesszió, az államadósság növekedése, és a 6%-ot újból meghaladó költségvetési hiány.
De még ezeknél a jóslatoknál is sokkal rosszabb az a valós helyzet, amellyel szembe kell nézniük a portugálok millióinak, akik nap mint nap látják problémáik növekedését.
Június 7-én a portugálok újabb lehetőséget kapnak arra, hogy a CDU-ra (a Portugál Demokratikus Egység Koalíciójára) leadott szavazataikkal azt mondják: ami sok, az sok.
