2009. évi politikai stratégia (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Bizottság 2009. évi politikai stratégiára vonatkozó nyilatkozata.
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - Elnök úr, nagyon örülök, hogy bemutathatom a Bizottság 2009. évi politikai stratégiáját, amelyben a Bizottság kijelöli a jövő évre vonatkozó fő politikai prioritásokat.
Mint tudják, az éves politikai stratégia célja, hogy párbeszédet kezdeményezzen a többi intézménnyel - különösen az Európai Parlamenttel - a következő évi prioritásokról. Ez párbeszéd a Bizottság 2009-es munkaprogramja alapos előkészítésének nélkülözhetetlen eleme.
Különleges év lesz 2009, bízom benne, hogy ezt az új Európai Szerződés, a Lisszaboni Szerződés érvénybe lépése is mutatni fogja. 2009-nek ugyancsak nagyon fontos szimbolikus jelentősége lesz, hiszen lehetőségünk lesz megünnepelni a szabadságnak berlini fal leomlását követő kiteljesülése húszéves évfordulóját , ezért ez egy igen fontos alkalom lesz, hogy megemlékezzünk Európa szabadságára és újraegyesítésére.
Ugyanebben az évben választják meg az új Európai Parlamentet és az új Bizottságot, ezért amit 2009 első hat hónapjában teszünk, meghatározza majd az európai választások hangulatát. A Lisszaboni Szerződés olajozott végrehajtása lehetővé teszi majd, hogy az Európai Unió készen álljon a jövő kihívásaira. Remélem, és egyben azt várom, hogy befejezzük az utolsó simításokat a világ klímaváltozással és energiabiztonsággal foglalkozó legnagyratörőbb rendszerén. És különösen fontos, hogy ezt legkésőbb 2009 első feléig megtegyük, hogy az Európai Unió kész legyen jelentősen hozzájárulni az év végi koppenhágai konferencia globális tárgyalásaihoz.
De előbb 2008-ról. A közelgő intézményi változások és főleg a törvényhozási ciklus vége miatt a Bizottság minden lehetséges módon megpróbálta elérni, hogy az új jogalkotási javaslatok részei legyenek a 2008 végén elfogadni tervezett 2008-as munkaprogramnak. Előreláthatólag harmincöt jogalkotási kezdeményezés kap helyet a munkaprogramban. Keményen fogunk dolgozni, hogy ezek közül minél kevesebb jusson az év utolsó hónapjaira, például a fogyasztói szerződéses jogokról szóló keretirányelv, az energiaadóról szóló irányelv felülvizsgálata, az idénymunkások és képzésben részt vevők beutazásával és tartózkodásával foglalkozó irányelvek közül. Minden erőfeszítést megteszünk annak érdekében, hogy lehetővé tegyük, hogy ezek a javaslatok a kitűzött időrendnek megfelelően sorra kerüljenek.
Nagyon remélem, hogy a Parlament olyan helyzetben lesz, hogy megkaphatja a Bizottság munkaprogramja valamennyi javaslatát első olvasatban a parlamenti ciklus vége előtt.
Hangsúlyoznám, hogy a Bizottság részéről tovább haladunk azon az úton, hogy az összes bejelentett stratégiai kezdeményezésünket teljesítsük, és így megismételjük a 2007-ben elért, rekordteljesítménynek számító 96%-os megvalósítási arányt. Ez a Bizottság munkájában a valaha volt legjobb teljesítési arány.
2009-el kapcsolatban a Bizottság ragaszkodni fog céljához, hogy kiteljesítse az eredmények Európáját, és konkrét előnyökkel szolgáljon polgárainak. Arra fogunk összpontosítani, hogy befejezzük azt, amibe a mandátumunk kezdetén belefogtunk, és hogy minden lehetséges erőfeszítéssel megpróbáljuk elérni a 2005-ben meghatározott stratégiai célokat, illetve szembenézzünk a jövő kihívásaival. Ez természetesen szükségessé teszi majd a Parlament és a Bizottság szoros együttműködését.
A reformszerződés életbe lépése ugyancsak szükségessé teszi, hogy a Bizottság számos javaslatot tegyen az abban foglalt rendelkezések érvénybe lépéséért, és kiemelném, hogy ezek a javaslatok, például a polgári kezdeményezés, Európa polgárai számára nagyobb demokráciát, és az abban való jelentősebb részvételt fogják elősegíteni. Előre örülünk a következő hetekben és hónapokban a Parlamenttel folytatandó azzal kapcsolatos vitának, amely arról szól, hogy a jövő év első hónapjaiban hogyan haladjunk előre ezekkel a javaslatokkal.
A fő politikai prioritások, amelyeket a Bizottság kitűzött a jövő évre, öt pillér köré rendeződnek. Először is, a megújított Lisszaboni Stratégia és a mi programunk központjában van a fenntartható növekedés és a munkahelyteremtés előmozdítása. Dolgozni fogunk az innovációs stratégia megvalósításán, az Európai Kutatási Térség mélyítésén, és az egységes piac felülvizsgálatának folytatásán is. Ebben az összefüggésben előre örülök az Európai Innovációs és Technológiai Intézet elfogadásának második olvasatban, amely később a mai napon fog megtörténni, - ez az intézkedéseink egyik zászlóshajója -, és szeretnék gratulálni a Háznak ez ügyben véghezvitt kitűnő munkájához.
Jelentős erőfeszítéseket fogunk tenni az alacsony kibocsátás és erőforrás-hatékonyság által jellemzett gazdasággá való átalakulás előmozdításáért. A koppenhágai találkozónak nagy jelentősége lesz a 2012 utáni időszakra vonatkozó globális klímaváltozási egyezmény elérése szempontjából. Európának alapos előkészületeket kell tennie, és fenn kell tartania úttörőszerepét a klímaváltozás területén. További munkát kell folytatni a klímaváltozás hatásaihoz való alkalmazkodás módjainak kijelölésében.
A globalizáció területén kísérletet kell tennünk arra, hogy a közös bevándorláspolitika valósággá váljék. Az e területen végzett munka a bevándorlással foglalkozó, 2008 júniusában bemutatandó közleményen alapul majd. Figyelmet fogunk fordítani olyan, a polgárainkat közvetlenül érdeklő területekkel kapcsolatos politikákra is, mint a közös igazságszolgáltatási térség, a kémiai, biológiai és radiológiai fenyegetésekre adott európai válasz meghatározása, az Európai Unió egészségstratégiája, és ez utóbbi révén az élelmiszer- és termékbiztonsági szabályainak szigorúbb betartatása.
Az újragondolt és modernizált szociális napirend egy átfogó megközelítés keretében abba az irányba tereli intézkedéseinket, hogy az európaiak számára lehetővé tegye a globalizáció előnyeinek és lehetőségeinek kihasználását, és lefedi majd a mobilitás, az integráció, az oktatás és a diszkriminációellenes intézkedések területeit. E szociális napirend fő fogalmai a hozzáférés, az esély és a szolidaritás lesznek.
Végezetül, követni fogjuk célunkat, hogy megszilárdítsuk Európa globális partneri szerepét. Folytatódnak a bővítési tárgyalások, és a nyugat-balkáni társulási és stabilizációs folyamatok is tovább fognak fejlődni. Megvalósítjuk a szomszédságpolitikát, és működőképes partnerségeket indítunk afrikai országokkal a közös Európai Unió-Afrika stratégia keretében.
A Lisszaboni Szerződés életbe lépése jelentősen javítani fogja az Unió külső profilját. Hogy ezt az új keretet megvalósítsuk, a Bizottság fő feladata az Európai Külügyi Szolgálat létrehozása lesz - és ez reményeink szerint az időrend tiszteletben tartása esetén 2009-ben megvalósítható.
A 2009-es év az Unió politikái finanszírozása jövője alapjainak előkészítése szempontjából is fontos lesz. A költségvetés felülvizsgálatával kapcsolatos, jelenleg is folyó egyeztetések segítenek a következő többéves pénzügyi keret megalapozásában, amelyet az új Bizottság javasol majd.
Ahogyan a korábbi években, az APS fog javaslatot tenni a 2009-es kommunikációs prioritásokra. Az európai választásokat megelőzően a Bizottság azon lesz, hogy maximalizálja a partnerség keretében való együttműködést más intézményekkel, és segítse elő az európai politikákkal kapcsolatos élénk vitákat. Az éves politikai stratégia csak a kezdete a folyamatnak, amely a Bizottság jogalkotási és munkaprogramjának októberi elfogadásához vezet.
A Bizottság alig várja a Parlamenttel való rendszeres párbeszédet, hogy előmozdítsa prioritásait 2009-ben. Megértem, hogy a Parlament a Bizottság jogalkotási és munkaprogramjával kapcsolatban plenáris állásfoglalást szándékozik elfogadni, a 2009-es munkaprogram elfogadása előtt néhány héttel. Ez a plenáris állásfoglalás a rendszeres párbeszédünk eredményeit összefoglaló jelentést fogja követni. Ennek megalapozottan és politikai támogatást élvezve kell jeleznie számunkra, hogy a Parlament szerint milyen irányba kell 2009-ben a Bizottságnak a saját erőfeszítéseit és politikáit rendeznie, időben ahhoz, hogy ebből következtetéseket vonhassunk le a munkaprogramban, az európai hozzáadott értékre koncentrálva és a szubszidiaritás és az arányosság elveinek megfelelően.
Ezért azzal az üzenettel fordulok ma önökhöz, hogy én előre örülök e fontos 2009-es programmal kapcsolatos közös munka lehetőségének. Dolgozzunk együtt, hogy tartsuk a cselekvés iramát 2009-ben, hogy olyan eredményeket érjen el Európa, amelyek konkrét haszonnal járnak polgárai számára.
(Taps)
Hartmut Nassauer
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr, a Bizottság elnöke, hölgyeim és uraim, a Bizottság 2009-es jogalkotási programjában a prosperitás, a szolidaritás, a szabadság, a biztonság és egy erősebb Európa a világban prioritásaiból indul ki, és e tekintetben megfelel a mi támogatásunknak, mivel a 2009-re vonatkozó prioritásai között szerepel a fenntartható fejlődés, a munkahelyek a globalizáció korában, valamint az erőforrás-hatékony gazdasági térség alacsony széndioxid-kibocsátás mellett. Ezek a 2009-es jogalkotási munka közös nevezői, és elnök úr, szeretném biztosítani önt az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és az Európai Demokraták képviselőcsoportjának támogatásáról.
Ha további kritikai természetű megjegyzéseket tennék, azokat félreértenék. Mindenekelőtt bátorítani szeretném önt. Miért? Először, a következő év lesz az új Szerződés első éve. Másodszor, választási év lesz, amikor a polgárok hallatják a hangjukat. Bevezetőjében elmondta, hogy az új Szerződés miről szól: amennyiben lezárulnak a nemzeti ratifikációs folyamatok, akkor a Lisszaboni Szerződés 2009-ben életbe léphet.
Elnök úr, miért ilyen távolságtartó? Miért nem azt mondja: a Bizottság minden erejével és hatalmával képviselni fogja ezt az új Szerződést, amely már a most létező szerződések őre is? Bontson zászlót, elnök úr! Mutassa az utat!
Másodszor: jövőre szavazni fognak a polgárok, és őket nem érdekli a jogalkotás minden részlete, csak az általános eredmény, az irányvonal. Ezen a ponton a bürokrácia lefaragása egy olyan dolog lehet, amely kivívná a polgárok helyeslését. Ezért, mutassa a szubszidiaritás új kultúráját! Ne fésülje át az acquis-t 2009 végéig, hanem inkább küldjön jelzést a jövő évi választások előtt. Itt is maga mögött tudhatja támogatásunkat.

Hannes Swoboda
a PSE képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr, Nassauer úr, a bizottsági elnökünk nem olyan gyenge; már eddig is sok kritikával szemben állt helyt. Ám úgy vélem, elnök úr, amikor beszédeit hallgatom és interjúit olvasom, hogy a közös célunk az, hogy 2009-ben folytassuk a szociális és ökológikus Európa terjeszkedését a globalizált világban.
Ön tudja, hogy a szociális aspektus különösen közel áll a szívünkhöz, és azt is tudja, hogy rendkívül aggódunk például az Európai Bíróság Laval-üggyel kapcsolatos döntése miatt. Reméljük, hogy - mi, a Parlament, és önök, a Bizottság - együtt tudunk működni ebben az ügyben, hogy a polgárok ne érezzék úgy, hogy az a szociális előrehaladás, amit bizonyos nehézségek árán elértünk, egy hamis mennyiségi verseny miatt feladásra kerüljön. Támogatjuk az Európán belüli minőségi versenyt, mert ezt a versenyt - a környezeti szempontok figyelembe vételével - Európának kell vezetnie. Ám a szociális elem számunkra, mint szociáldemokraták számára, központi jelentőségű.
A környezet témájával kapcsolatban: köszönöm a Bizottság javaslatait, amelyek igen haladó szelleműek. Mint önök, mi is kinyilvánítjuk hitünket e kontinens fenntartható fejlődése mellett, de a fenntarthatóság számunkra Európára, mint ipari működési környezetre is vonatkozik - amelynek vállalnia kell az ökológiai célokat, és ehhez támaszra és ösztönzőkre van szükség. Együtt kell dolgoznunk azért, hogy a munkahelyek érdekében a jövőre nézve biztosítsuk a termelés szempontjából az ipar és a gazdaság jelentős szerepét a kontinensen, mert ezek az ökológiai célok tökéletesen összhangban hozhatók Európával, mint ipari környezettel. A feladat, hogy ezt együttesen kell teljesítenünk.
Csak akkor teljesíthetjük ezt a célt, ha meggyőzzük a többi partnert - az Egyesült Államokat, Kínát és Indiát - hogy vegyék át ugyanezeket az ökológiai célkitűzéseket. Továbbá, csak akkor érhetünk célt, ha hatunk a szomszédainkra, ha közös politikákat hozunk létre velük. Ők tudják, hogy nem vagyunk teljesen elégedettek több létrehozott stratégiával.
Ami például a Balkánt illeti, a közelmúltban javasoltuk, hogy a lisszaboni folyamat mellett kellene lennie egy úgynevezett ljubljanai folyamatnak is a szlovén elnökség alatt, hogy e régióban előmozdítsuk a gazdasági és a társadalmi fejlődés ügyét, mert a meglevő gyűlölet és konfliktusok csak akkor oldhatók fel, ha egészséges gazdasági és társadalmi fejlődés következik be a Balkánon is.
A Mediterrán Unióval kapcsolatban - amiről olyan sokat beszélnek mostanában, még a külügyminiszterek is -, egyértelmű álláspontot szeretnénk ezzel kapcsolatban a Bizottság részéről. Ön már célzott erre, elnök úr, de önnek mindenkor újra világossá kell tennie, hogy nem fogadunk el semmilyen uniót, amely nem fedi le az Európai Unió egészét. Ennek egy olyan közösségnek kell lennie, amely nem szakítja ketté az Európai Uniót, hanem magában foglalja az Európai Unió mellett a mediterrán országokat is.
Ehhez hasonló megfontolások biztosan lesznek a Fekete-tenger régiójával kapcsolatban, és itt is várunk a Bizottság kezdeményezéseire, mert ez természetesen nem csak a déli szomszédainkról szól, hanem a keletiekről is. Nem ajánlhatunk rövid távon új tagságot; ez nem lehetséges. Ám ajánlhatjuk az együttműködés erőteljesebb fejlesztését ezekkel az országokkal, és a Bizottság részéről több kezdeményezést várunk, mint ami ebben az ügyben eddig a tervekben szerepelt.
Elnök úr, megjegyezte, hogy ez egyben választási év is. Ez egy választási év, és remélhetőleg egy olyan év, amelyben a reformszerződés életbe lép. Nem várjuk el a Bizottságtól, hogy beleszóljon a választási év politikai vitáiba, de egyértelmű víziót várunk a Bizottságtól, hogy szerinte hogyan működjön a jövőben Európa, mint ökológikus és szociális Európa. Azt várjuk, hogy a Bizottság egyértelművé teszi, hogy határozott szava van - beleértve a partnereinkkel való párbeszédet is. Csak akkor tudjuk érvényre juttatni polgáraink érdekeit, ha az Egyesült Államokkal, Kínával stb. határozott hangon beszélünk.
Amit a választási évben akarunk, az egy erős Bizottság, amelynek elképzelései vannak a jövő Európájáról!
Diana Wallis
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, azt hiszem, tolmácsolnom kell képviselőcsoportom elismerését a Barroso elnök által körvonalazott politikai stratégiát illetően ebben - ahogyan ő maga mondta - a kihívással teli és jelentős évben. A Bizottság olyan stratégiát alkotott, amely erős politikai, pénzügyi és igazgatási tartalmát tekintve, és amely elkerülte azt, amit az én országomban néha a "kormányzati ciklus vége” szindrómának hívnak.
Természetesen bizonyos mértékig figyelnünk kell a gyengeségekre, de Nassauer urat hallgatva én inkább talán hangsúlykülönbségeknek, mint gyengeségeknek nevezném ezeket, ha szabad így fogalmaznom. Bizonyára kérdéses a mandátumhiány áthidalása. Ha a belső piac területét nézzük, akkor az olyan ügyek is át fognak nyúlni a későbbiekre, mint az európai szabadalom, a betegek mobilitása és az európai magántársasági jogi projekt. Barroso elnök talán említett egyet-kettőt ezek közül, de biztosítanunk kell, hogy a következő ciklus is foglalkozzon ezzel, mivel ezek a belső piac létfontosságú részei. E tekintetben talán azt vártam volna, hogy a polgáraink pénzügyi biztonságának témájáról többet hallunk most, egy olyan világban, ahol jelenleg - mint tudjuk - komoly pénzügyi zavarok vannak, és sokan bizonytalanok a jövővel kapcsolatban - ezzel kapcsolatban többet is beszélhetnénk.
Ez természetesen a Szerződés végrehajtásának is az éve, és miközben üdvözölhetjük, és én valóban üdvözlöm, hogy a dokumentum erőteljes hangsúlyt helyez a megvalósítás témájára - és úgy gondolom, hogy remek ötlet, hogy a tagállamokkal sokkal összehangoltabban dolgozzunk együtt a jövőben a teljes joganyag végrehajtásának biztosítása érdekében -, ám jobban szerettem volna, ha látok valamit a dokumentumban az állampolgáraink számára olyan fontos újításról, az állampolgári kezdeményezésről, de Barroso úr lecsendesített haragomat azzal hogy felemlítette ezen a reggelen, ez tehát rendben van. De ennek központi jelentősége van, ezért biztosítanunk kell, hogy a Bizottság előálljon az ezzel kapcsolatos jogszabályokkal. Talán bizonyos mértékben foglalkozni kellene a nemzeti parlamentekkel való kapcsolatokkal is.
Végül röviden a külső kapcsolatokról, kaphatnánk tájékoztatást a külső kapcsolatok, az energia és a klímaváltozás kapcsán - mindezen kérdések kapcsán? Tudjuk, hogy a Bizottság foglalkozik ezekkel a kérdésekkel. Nagyon nagy fontossággal bírnak, nem csak az északi sarkkörön túl, hanem a bolygó más részein is.
Brian Crowley
az UEN képviselőcsoport nevében. - (GA) Elnök úr, a Bizottság alelnöke, teljes mértékben támogatom az Európai Bizottság jövő évre vonatkozó politikai munkaprogramját. E program célja Európa gazdaságának és politikái ügyeinek fejlesztése. Ez a politikai munkaprogram előreviszi Európát , és előnyben részesíti az európai nép érdekeit. Erősen támogatom ezt a programot; a munkahelyteremtés és a fejlesztés előmozdítását az Európai Unióban.
Most, hogy beléptünk a Szerződés ratifikációjának évébe, mi, akik támogatjuk e Szerződés ratifikációját az írországi választásokon, igen erőteljesen azt a nézőpontot képviseljük otthon, hogy Európának hatékonyabbá kell válnia, és hogy kulcsfontosságú észrevennünk, hogy a hat, tíz vagy tizenöt ország számára megfelelő korábbi Szerződések már nem kielégítőek huszonhét ország Európai Uniója számára. Különösen az innováció, kutatás és technológia nagyobb súlyának szükségességét szeretnénk hangsúlyozni a XXI. század dinamikus, új európai gazdaság megteremtéséért.
Különösen örülök annak, hogy a Bizottság elnöke és más biztosok nem kevertek bele mindent a 2009-es év politikai stratégiájába. Könnyű lenne azt mondani, hogy nagyon sok dolgot fogunk csinálni, de a dokumentum ehelyett olyan kulcsfontosságú területekre összpontosít, mint a klímaváltozás, ahogyan azt már korábban említették, vagy Európa, mint a világ egy partnere és a világ egyik szereplője ügye - különösen ha a világban ma meglévő kockázatokra és veszélyekre tekintünk, nemcsak a Közel-Keleten, nemcsak Afrikában, hanem még Dél-Amerikában is, ahol a múlt héten is láthattuk, hogy milyen gyorsan fokozódhatnak a feszültségek. Amire igazán szükség van, az egy stabilizáló erő, és az Európai Unió ezzel szolgálhat a nemzetközi porondon.
Végezetül, az Európai Uniónak teljes mértékben támogatnia kell az illegális kábítószerek behozatala, az embercsempészet és különösen az egyéni emberi életet sértő cselekedetek elleni küzdelemhez szükséges intézkedéseket. Bizonyosak lehetnek afelől, hogy mi, és a pártom, az ír Fianna Fáil erőteljesen kampányolni fogunk a Szerződés ratifikációjáért, hogy lehetővé tegyük Európa jövőbeli fejlődését.
Eva Lichtenberger
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr, a Bizottság elnöke, hölgyeim és uram, az éves stratégiával két út között választhatunk. Az első a maximális világosság és a nyilatkozatok és a pénzügyi eszközök közötti nagyfokú konzisztencia lenne. Ez különösen helyes lenne a választás évében, mert azt ígérjük, hogy - idézem - "a polgárok javát szolgáljuk”. A polgároknak joguk van a világos beszédhez.
Ám a Bizottság sajnos ehelyett a második utat választotta, nevezetesen azt, hogy olyan általános maradjon, amilyen csak lehet, elfedve ezzel az ellenállást. Maga a kontextus is figyelemre méltó. Azt kell várnunk, hogy a Lisszaboni Szerződést végre fogják hajtani. Választási évben vagyunk, és egy olyan évben, amikor Európa a nemzetközi színtéren erőteljesen elkötelezte magát a klímavédelem mellett. Sajnos, a szavakat azonban túl kevés tett követte, és ezt a stratégia sem tette kellően egyértelművé.
Ha olyan bizonytalanok maradunk a gyakorlati intézkedésekkel kapcsolatban, mint például a gépjárművek emissziója, akkor Európa hitelessége forog kockán, és ezt hosszú távon a klímavédelem témájában nemzetközi szinten nem engedhetjük meg magunknak a partnereinkkel szemben. Ez egy negatív példa arra, ahogyan engedünk az erőteljes lobbiérdekeknek, akár csak légi közlekedésben a kibocsátás-kereskedelmi rendszer végrehajtása, amely területen ugyancsak túl bizonytalanul és nem elég energikusan cselekedtünk, és ezért nem sikerült a szükséges hatékonysággal bevezetnünk a megfelelő intézkedéseket a légi közlekedés által okozott éghajlati károk csökkentéséért.
Konfliktus van az ambiciózus célok és a kutatás valóságos finanszírozása között is. Amíg egyik oldalról az energia új forrásairól beszélünk, másrészről a kutatási pénzek oroszlánrészét továbbra is az atomenergiával kapcsolatos kutatásokra és a nukleáris gazdaságra fordítjuk, így ez a konfliktus nem oldható fel, és nem is várhatunk fenntartható megoldást, mert itt nincs semmilyen lehetőség valóban célzott beruházásokra.
Úgy gondolom, hogy ebből a stratégiából hiányzik az egyértelmű elkötelezettség a közösségi jog tagállamokban való végrehajtása iránt. Túl kevés mechanizmus van itt, és túl kevés figyelmet fordítanak erre. Éppen ellenkezőleg: új terveket készítünk, mielőtt a régi terveket végrehajtanák. Itt ismét az energia cselekvési tervre utalnék.
Ha a polgárok valóban olyan fontosak számunkra, ahogyan ön helyesen kiemeli, akkor e Ház figyelmét más dolgok mellett a polgárok panaszaira, és egy új referendum lehetőségére kell összpontosítanunk.
Helmuth Markov
Elnök úr, még mindig van előttünk egy olyan konkrét munkaprogram 2009-re, amelyről nyilatkoznunk kellene. Ám úgy tűnik, a Bizottság politikai stratégiájában jövőre sem várhatunk semmilyen jelentősebb stratégiai változást.
Az olvasható: a Bizottság javítaná kommunikációs feladatainak ellátását, hogy érvényt szerezzen Európa eszméjének, és fokozza a polgárok tudatosságát a Lisszaboni Szerződéssel kapcsolatban. A polgárok e folyamatba való bevonásának legjobb módja nem a reformszerződésről való szavazás lenne? Tényleg azt gondolja, hogy a választási részvétel növekedni fog, ha mindig csak azt magyarázzák, hogy milyen csodálatosan működnek a jelenlegi politikák, és ezért elég egyszerűen követni a meglévőket?
Az emberek a valóságban alacsonyabb szociális biztonságot, stagnáló béreket, a munkavállalói jogok jelentős megnyirbálását, a helyi közösségi közlekedési, egészségügyi, energia- és a vízellátási és oktatási alapszolgáltatások árainak emelkedését tapasztalják - miközben a nagyvállalatok profitja emelkedik, és miközben ezek a vállalatok relokációval fenyegetnek. A Bizottság az egész életen át tartó tanulás foglalkoztatottságban játszott fontosságáról beszél, hogy milyen fontos a flexicurity, a rugalmas biztonság - gyakran azon tűnődöm, hogy hol a Bizottság jogalkotási javaslataiban hol rejtőzik a security, a biztonság.
A Bizottság a versenyképesség növelésének szükségességéről ír, és különösen arról, hogy azokat kell felszabadítani a terhek alól, akik már eleve erősek - más szavakkal, a társadalmi felelősség alól. Önök ezt adminisztratív teherként említik. Ám ha szeretnénk, hogy legyenek szociális, ökológiai és fogyasztóvédelmi normák, akkor ezekről meg is kell egyeznünk, és meg kell valósítanunk! Sehol nem találom a stratégiájukban, hogy talán a Lisszaboni Szerződés teljes koncepciója - tehát a liberalizáció és privatizáció - sok esetben egyszerűen nem az emberek többségének érdekében működik, mindenekelőtt a közszolgáltatások területén nem.
A külpolitika és a külkereskedelem területén hangsúlyozzák Európa jelentős szerepét a világban a béke, a biztonság és a stabilitás szempontjából, és a multilateralizmus és a partnerség elsődlegességéről beszélnek. Az önök dokumentuma szerint a dohai fejlesztési forduló továbbra is a legfontosabb prioritás marad. Ám semmit nem tartalmaz az írás azzal kapcsolatban, hogy mivel járulna hozzá a fejlesztési forduló sikeréhez. Ehelyett ismerős regionális és bilaterális szabadkereskedelmi megállapodásokra helyezik a hangsúlyt, amelyek ezért nem visznek előre, hiszen nem elégítik ki a fejlődő és feltörekvő országok igényeit.
Továbbá, a Globális Európa külkereskedelmi stratégiája tisztán az európai konszernek külkereskedelmi stratégiáját szolgálja, amelyeket kevéssé érdekel a partnerországok regionális és fenntartható gazdasági, szociális és ökológiai fejlődése. Semmit nem tartalmaz az írás a kis- és középvállalkozásokkal kapcsolatban, és mégis csodálkoznak, hogy miért harcolnak olyan országok, mint Kína, a dömpingintézkedések ellen. Valójában azt akarták, hogy a nagyrészt elégtelen antidömping-eszközök visszavonása folytatódjon!
A Bizottság a műveleti és a konfliktuskezelési kapacitások javításáról beszél a harmadik országokra vonatkozóan. Az elmondottak után megkérdezném önöket: nem lenne sokkal több értelme annak, hogy a válságok és konfliktusok társadalmi és különösen gazdasági okaival szemben is felvegyük a harcot?
Változtassák meg stratégiájukat, hogy megnyerhessük a polgárok támogatását az Európai Unió számára!
Godfrey Bloom
az IND/DEM képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, nagyon szeretek eljönni ide, a törvénygyárba. Igazán szórakoztató. Átfutottam a Bizottság éves politikai stratégiájának fejezetcímeit, és ezek közül az első a "növekedés és munkahelyek”. Őszintén szólva, sokkal jobb lenne a növekedésről és a munkahelyekről beszélni e helyen, ha e Ház 1%-nál több tagjának lenne kereskedelmi tapasztalata.
Én üzletember vagyok, és értem a növekedést, és értem a munkahelyek ügyét. Sajnos, minél többet szabályoznak, minél több jogszabályt alkotnak, annál kevésbé valószínű, hogy azzal növekedést és munkahelyeket produkálnának, és ezért ijesztő a GDP alakulása Európában, miközben a világ többi részén - Kínában, az indiai szubkontinensen - felszállóban van. Még Észak Amerika is megver minket. Szóval azt ajánlom, ha növekedést és munkahelyeket akarunk, akkor lépjünk le az emberek lábáról, és hagyjuk, hogy oldják meg ők a dolgaikat, ahelyett, hogy mi innen beavatkoznánk.
Fenntartható Európa? Lebilincselő, ugye? Globális lábnyomról, és hasonló értelmetlenségekről beszélünk, annak ellenére, hogy a bolygónk valójában nem melegedett az elmúlt tíz évben - a tudományt kidobjuk az ablakon. Ha bárki komolyabban szemügyre veszi a globális tudományos álláspontot a globális felmelegedés és a klímaváltozás kapcsán, akkor azt fogja látni, hogy a legtájékozottabb, és a politika által nem befolyásolt tudósok szerint valójában hidegebb bolygónk lesz 2050-ben, és nem melegebb. De ez nem támasztja alá a mi érdekeinket, ugye? Mert mi szeretünk adóztatni és szabályozni.
Aztán beszéltünk az irányított bevándorlásról. Hát, hát igen. Angolként azt mondhatom: irányított bevándorlás? Tavaly egymillió ember jött be a mi piciny, túlnépesedett szigetünkre. Kérem, kérem, kérem, észhez térne ez a hely, akár csak egyszer is!
Frank Vanhecke
(NL) Véleményem szerint nagyon rosszul mennek a dolgok már a Bizottság 2009-es politikai stratégiájának bemutatása során is. Én a bemutatott főbb eszmék közül egyről beszélek, és idézem: "a polgárok javát szolgáljuk”. Ezzel sértést sértésre halmozunk, ahogyan mondani szokták. Hiszen az Európai Bizottság egyáltalán nem szolgálja a polgárok javát, és egyáltalán nem tiszteli őket.

Mi az Európai Bizottság? Végső soron nem sokkal több rendkívül korlátozott politikai legitimációval rendelkező, az európai mandarinok szűk köréhez tartozó, politikailag kinevezett hivatalnokok testületénél, akik úgy gondolják, hogy mindent jobban tudnak a polgároknál, és azt hiszik, hogy feltehetően az lenne közérdek, ha ők maguk döntenének mindenről, azon polgárok feje felett, akiket állítólag tisztelnek.
Ez a demokratikus deficit, amelyről olyan sokan beszélnek, de senki nem teszi semmit ezzel kapcsolatban. Ha valóban a polgárok javát szolgálja, akkor a Bizottság ragaszkodna ahhoz, hogy konzultáljon polgáraival, különösen amikor a legfontosabb kérdésekről van szó. Mikor nyilváníthatnak véleményt a polgárok az új, álcázott európai Alkotmányról? Hollandia és Franciaország polgárai kimondták véleményüket nem olyan régen, ám egyértelmű, hogy az Európai Bizottság nem az ő érdekeiket szolgálja.
Mikor mondhatják ki véleményüket az európai polgárok a katasztrofális bevándorláspolitikáról, amit az európai mandarinok nyomnak le a torkukon? Mikor hozhatják meg ezek a polgárok a saját döntéseiket, és mikor fogják tiszteletben tartani a véleményüket olyan létfontosságú kérdések kapcsán, mint egy iszlám Törökország Európai Unióba való potenciális felvétele, amely több szempontból, sőt minden szempontból nem európai ország? Kizárólag akkor veszik figyelembe az európai polgárokat, amikor azok adókat fizetnek az európai mandarinok, és azon politikák javára, amelyeket ezek a privilegizált személyek rájuk erőltetnek. Mivel ez így van, legalább legyen bátorságuk kimondani, hogy Európa soha nem lesz demokratikus entitás.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
(ES) Elnök úr, a külső cselekvést 2009-ben két alapvető tény fogja befolyásolni: először az új Szerződés életbe lépése, amely új intézményi keretet hoz létre, amelyben egyrészt, elnök úr, a Parlament az őt megillető szerepet szeretne játszani, és másrészről az Európai Külügyi Szolgálat, amelynek véleményem szerint a Bizottságban lenne a helye, ahelyett, hogy a Tanács nyelje azt le.
A Bizottság által bemutatott prioritások ezen túlmenően helyesek: bővítés, kapcsolatok Oroszországgal az emberi jogok tisztelete alapján, az energiaellátás biztonsága; stabilizáció és társulás a Balkánon és Koszovó esetében; a szomszédságpolitika, a barcelonai folyamattal és az Unió francia elnöksége által bemutatott Mediterrán Unióval együtt.
Ott van továbbá a közép-ázsiai helyzet, konfliktusokkal Iránban, Irakban, Afganisztánban és Pakisztánban. Elnök úr, a Kínával, Indiával és az ázsiai országokkal ápolt kapcsolatok javulását fogjuk látni, amelyek helyesen ki vannak jelölve a Bizottság javaslatában; és ott van a közel-keleti helyzet, amelyben az Európai Parlament feltétel nélkül támogatta a Bizottság párizsi konferenciára vonatkozó javaslatát.
Továbbá, stratégiai partnerség van Afrika, a Karibi-szigetek és a csendes-óceáni országaival, és végül, de nem utolsósorban, a Latin-Amerikával való viszony, amelyre vonatkozóan reméljük, hogy a limai találkozón létrehozzuk társulási megállapodásokat a Mercosurral, az Andoki Közösséggel és Közép-Amerikával.
Elnök úr, komoly, hatékony és hiteles külső lépésekre van szükség az Európai Unió részéről, amelynek egy nyelven kell beszélnie a nemzetközi szervezetekben. Nem engedhetjük meg magunknak, hogy mi legyünk a Nemzetközi Vöröskereszt, amely a jelenlegi konfliktusok árát fizeti. Az Európai Uniónak nemzetközi téren súlya kell legyen, mint globális szereplőnek, gazdasági, kereskedelmi, pénzügyi és ipari súlyának megfelelően. Elnök úr, rendelkezik támogatásunkkal e program kapcsán.
Catherine Guy-Quint
(FR) Elnök úr, biztos úr, itt vagyunk a 2009-re vonatkozó politikai prioritásokat meghatározó folyamat indulásánál. Ez egy fontos lépés, mert sok változás lesz - új parlamenti ciklus, a Szerződés életbe lépése -, és emellett új módon válaszol a Parlament a Bizottság éves politikai stratégiájára, hiszen úgy döntöttünk, hogy inkább a politikai képviselőcsoportok beszéljenek a Költségvetési Bizottság helyett.

A szocialista képviselőcsoport politikai választásai egyértelműek, és már leszögeztük: a szociális Európa mellett vannak. Olyan Európát szeretnének, amely számára prioritás a klímaváltozás elleni küzdelem; és egy olyan Európát, amely kedvez a közös külső cselekvésnek. Amikor azt látom, hogy a Bizottság növelné az EU hozzájárulását a biztonsághoz és a stabilitáshoz nemzetközi szinten, akkor arra gondolok: miből fogjuk fedezni ezt? Hogyan valósítjuk meg ezt az álmot? Ha tovább akarunk menni ezen az úton, akkor a Tanács, ahogyan minden évben, tarthatatlan pozícióba szorít minket: el kell döntenünk, hogy a világ melyik területét áldozzuk fel.
Negyedik prioritásunkat a polgáraink jelentik. A Bizottság szerint 2009-ben a polgárokat kell az első helyre állítani. Ideje volt, mert ez a politikai projekt nem mehet tovább úgy, hogy ilyen távol van az emberektől. Javítanunk kell tehát a kapcsolatainkon, a tájékoztatáson és a kommunikáción, de miből fogjuk fedezni ezt? Egy valami bizonyos: a költségvetési források hiányoznak! A meglévő fedezetet már kikérték, és nem tudjuk a Költségvetési Bizottságban, hogy miként fogjuk ezeket a prioritásokat finanszírozni. Nem szeretnénk a korábbi prioritásokat feláldozni, hogy újakat fedezhessünk belőlük. Mit fogunk tenni? Sürgősen ki kell húzni Európát a költségvetési és adminisztratív zűrzavarból. A politika világa gyorsan változik, és nekünk is vannak új ötleteink Európában, de soha nem tudtuk elfogadni a szükséges erőforrásokat, amelyekkel a Parlament politikai elvárásainak, és természetesen polgáraink elvárásának megfelelően végrehajthattuk volna azokat.
Adina-Ioana Vălean
Elnök úr, az év végére két jelentésünk lesz a Bizottságtól a szabad mozgással kapcsolatban: egy a munkaerő szabad mozgásáról - és feltételezem, hogy a Bizottság azt fogja javasolni a tagállamoknak, hogy oldják fel az új tagállamokból érkező munkaerőre vonatkozó átmeneti megállapodásokat -, és egy másik a polgárok szabad mozgásáról szóló irányelv megvalósításáról, és lehet, hogy több tagállam az Európai Bírósághoz fordul ennek kapcsán.
A 2004-es bővítéskor elfogadott átmeneti megállapodásokat övező félelmek eloszlóban vannak. Nincs már a gazdasági biztonságot vagy demográfiai okokat érintő magyarázata a munkajogi korlátozások további öt év szóló fenntartásának. Ellenkezőleg, szabad európai munkaerőpiacra szükség van ahhoz, hogy Európa modellként, partnerként szolgáljon, és vezető szerepe legyen a világban. Harmadik országbeli polgárok számára szabályozzuk a munkaerőpiacunkhoz való hozzáférést. Ez így helyes, és támogatjuk. De, először tegyünk rendet a saját házunk táján. Legyen koherens és közös politikánk a munkavállalók Unión belüli szabad mozgása kapcsán.
Ha hűek szeretnénk lenni a Szerződésekben lefektetett alapvető szabadságainkhoz, és ha komolyan vesszük a Lisszaboni Szerződés megvalósítását, akkor eljött az ideje annak, hogy befejezzük a verbális cselekvést, és belekezdjünk a valóságos cselekvésbe.
Végül hozzátenném, hogy ez a Bizottság a kezdetektől fogva zöld utat adott a polgárok alapvető jogainak kérdésében, és reméltem, hogy valami konkrét dolog is történni fog ezekben az ügyekben a jövő évre vonatkozó tervben.
Jan Tadeusz Masiel
(PL) Elnök úr, 2009 egy olyan évet jelent, amelyben megnövekednek Európa lehetőségei, ezeket a lehetőségeket a Lisszaboni Szerződés nyújtja majd. És egy olyan évet is jelent, amelytől mélyebb egységet is remélhetünk Európában, hiszen új választások lesznek az Európai Parlamentben.
Ahogyan Barroso úr említette, a berlini fal leomlásának huszadik évfordulóját fogjuk ünnepelni. Hadd emlékeztessem önöket arra ezen alkalomból, hogy az Varsóban omlott le. Egyben ez lesz az ötödik évfordulója a korábbi kommunista országok Európai Unióba való belépésének. Ez a csatlakozás nem volt teljesen egyenletes: a lengyel gazdák továbbra is egyenlőtlen helyzetből versenyeznek a régi Unióban lévő gazdákkal.
Ennek ellenére azt gondolom, hogy 2009 talán eltörölheti a különbségeket országaink között, legalábbis a pszichológiai szinten, és növeli majd az egység és a tekintély érzetét az Európai Unióban.
Jens-Peter Bonde
Elnök úr, arra használom fel ezt az alkalmat, hogy reformot javasoljak az éves programok kezelésével kapcsolatban. Eddig a nemzeti parlamentek választott tagjainak és az Európai Parlamentnek nem volt szava. Az éves programot a nem választott tagokból álló Bizottság kezdeményezte és fogadta el. A tagállamok a változó elnökségek munkaprogramjain keresztül koordinálják a prioritásaikat. Mi mindkét részt vitatjuk; nem módosítunk semmit. Nem képviseljük választóinkat egy nagyon fontos, a napirendet meghatározó funkcióban.
Ehelyett ragaszkodnunk kellene egy minden intézmény számára közös munkaprogramhoz a jövő évre. A Bizottság felvázolhatna egy részletes javaslatot, mellékelve az által indítványozni szándékozott jogalkotási javaslatokat, azok jogi hátterével együtt. Ezután a nemzeti parlamenteknek kell foglalkozniuk vele az ágazati bizottságaikban első olvasatban, majd az európai bizottságokban, és végül a plenáris üléseken.
A nemzeti parlamentek találkoznának az Európai Ügyekkel Foglalkozó Bizottságok Konferenciáján, és formálisan elfogadnák a munkaprogramot. A Parlamentnek is meglenne a saját olvasata, és akkor az Európai Uniót lentről felfelé, és nem fentről lefelé kormányoznák. Saját népeink választott képviselői irányítanák, ahelyett, hogy zárt ajtók mögül kormányozzák hivatalnokok és lobbisták.
Amikor elfogadják a munkaprogramot, a nemzeti parlamentek elkezdhetnék a "szubszidiaritás” és az "arányosság” érdekében tett konkrét javaslatok olvasatát, és dönthetnének a jogi alapok felől. Majd átvennék az európai intézmények, és az összes joganyagot elfogadnák - a Tanácsban a tagállamok 75 %-ának támogatásával, és az Európai Parlamentben a rendes többséggel. Akkor Európa demokrácia lenne, ahelyett, hogy Machiavelli és Mussolini eszméinek keveréke lenne, ahogyan ma az.
Luca Romagnoli
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, a 2009-re tervezett legfontosabb lépések támogathatóak, például a növekedéssel és a munkahelyekkel kapcsolatban, amelyről a Lisszaboni Szerződés gondoskodik. Persze van néhány pont az egységes piacról és versenyről szóló részben, amelyek élvezik támogatásomat. A fenntartható Európáról szóló fejezetben is sok értékes dolog található.
Sajnos a közös vízumpolitikát teljes mértékben vissza kell utasítanunk, mert ez, véleményem szerint, amellett, hogy nemzetellenes, egyben túlmutatna e Parlament mandátumán, és kívül esik a szándékainkon is. Ugyancsak teljes mértékben ellenzem, hogy a bővítésbe bekerüljön Horvátország és Törökország, illetve ellenzem a Koszovóról szóló részeket is; ez utóbbival kapcsolatban már volt alkalmam kritizálni a nemzetközi jog semmibevételét, amikor a szuverén államtól való elszakadást elismerték. Ezen okból a politikai stratégia ellen szavazok.
Surján László
(HU) Elnök úr! Tisztelt bizottsági elnök úr! Azzal a reménnyel fogadtuk a Bizottság stratégiáját, hogy az meg is fog valósulni. Ennek egyetlen akadálya lehetséges: a költségvetési korlát. Ez megnehezítheti, hogy új dolgokba fogjunk. A tagállamok befizetési hajlandósága 1% alá csökkent, ezért az új elképzelésekhez szinte csak átcsoportosításokkal lehet forrásokat találni. De ne tegyük ezt a futó programok alapos elemzése nélkül. Vizsgáljuk meg, hol kapunk több értéket a pénzért, hol kevesebbet. Ne engedjük, hogy lobbi-csoportok döntsenek helyettünk.
A parlamenti reform során a szakbizottságok és a költségvetési bizottság között új együttműködés van kialakulóban. Ennek keretében az eddigieknél alaposabban tárható fel az egyes programokra fordított kiadások értelme és haszna. Bár fájdalmas döntés, de okosabb egyes programokat befejezni, vagy el sem kezdeni, mint alulfinanszírozni. A szűkös ráfordítás értelmetlen pénzkidobás. A Bizottság, a Tanács és a Parlament összefogására van szükség ahhoz, hogy csak olyan programok fussanak, amelyek finanszírozhatók és valós eredményt hoznak. A Parlament erre az összefogásra készen tekint az ezévi politikai stratégiára. Köszönöm megtisztelő figyelmüket.
Véronique De Keyser
(FR) Elnök úr, a Bizottság közleményében igen sok minden hangzik el a külpolitika kapcsán, ám én ennél is többre vágyom. A 4. fejezet természetesen alulfinanszírozott. Sajnos többet kell majd fizetnünk Palesztina és Koszovó miatt. Ám ez egy megfigyelés, és nem stratégia.
Tudni szerettem volna például, hogy milyen politikai feltételek szükségesek a segélyezés hatékonyságához; nemcsak a láthatóságához, hanem a hatékonyságához is. Hogyan használhatjuk fel a pénzeszközöket, hogy Európát egy olyan soft power-ré alakítsuk, amelyet nem lehet figyelmen kívül hagyni, amely egy demokratikus modellt kínál, és amely nem csak egy pénzeszsák? Milyen feltételeket szabjunk?
Ezekkel a kérdésekkel azonban egyáltalán nem foglalkozik az írás. Csak egy példa, nem is az egyedüli: még soha nem adtunk ennyi pénzt Palesztinának, ám a gázai nép még soha nem volt ilyen szegény 1967 óta, és az erőszak fokozódik a Közel-Keleten, ahol mi az elpusztított dolgokat építjük újjá.
Mit tanulhatunk mindebből? Amíg nincs tökéletes koherencia az európai külpolitika és a pénzügyi eszközök között, ráadásul úgy, hogy most az utóbbi szolgálja az előbbit, és nem fordítva, addig Európa soha nem lesz olyan globális szereplő, amilyen lenni szeretne, és ebben a tekintetben a Bizottság közleményét igen kevéssé tartom ambiciózusnak.
Ingeborg Gräßle
(DE) Elnök úr, a Tanács elnöke, hölgyeim és uraim, úgy vélem, hogy ma vitatjuk meg utoljára a politikai stratégiát ebben a formában, mert a Lisszaboni Szerződésben új modell vonatkozik erre. A tervet tehát már megalkottuk, legalábbis e Házban, és már most előre örülök ennek az új modellnek, mert ennek keretében bevonhatjuk a majd Tanács erőit is ebbe a nagyon fontos vitába.
Kérem ezért, engedjék meg nekem, hogy utoljára tegyek néhány megjegyzést a költségvetési ellenőrzés nézőpontjából, és hogy hozzáfűzzek néhány dolgot a Nassauer úr által elmondottakhoz. Jelenleg kiterjedt tárgyalásokat folytatunk a Közösség pénzügyi érdekeinek védelméről a Bizottsággal, és a Bizottság jelentős erőfeszítéseket jelentett be ezzel kapcsolatban. Szeretnénk tudni, hogy ezek a jelentős erőfeszítések - amelyekért oly hálásak vagyunk, és amelyekre szükségünk is van - megtalálták-e az utat az éves programba. Az önök által ígért munka megérdemelné ezt.
Új módszerekre van szükségünk az illegálisan kifizetett pénzek visszaszerzésére, és erősebb együttműködésre van szükség a Bizottság és a tagállamok között. Mindez része Barroso úr Bizottsága figyelemre méltó programjának. A mi tanácsunk tehát az lett volna, hogy ezt vegyék be a Bizottság éves programjába is. Megérdemelte volna, és egyben megerősített volna minket, hogy ez az ügy olyan fontos, ahogyan azt ön most mondja.
Alain Hutchinson
(FR) Elnök úr, a Bizottság elnöke, biztos úr, az Európai Unió világban elfoglalt helyével kapcsolatban a szocialista képviselőcsoport osztja a Bizottság törekvését, hogy folytassa a 2006-ban megkezdett munkát az együttműködés módjainak javítását illetően. Említeném ezzel kapcsolatban, hogy még mindig sok terület van áttekintés alatt, legyen szó akár a fejlődés meghatározásáról, a különböző EU-politikák közötti összhangról, a donorok közti koordiniációról vagy az intézkedések komplementaritásáról.
Emlékeztetném önöket a gazdasági partnerségi megállapodásokkal kapcsolatban, hogy mi, európai szocialisták úgy véljük, elsősorban a fejlesztés szempontjából kell megítélni azokat, más szavakkal tehát onnan kell néznünk a kérdést, hogy hozzá tudnak-e járulni jelentős mértékben az AKCS-országok lakói életkörülményeinek javításához. Létfontosságú, hogy a Bizottság 2009-es stratégiája teljesen egyértelmű legyen ebben a kérdésben. Jelenleg nem igazán tűnik ez így.
Tisztában vagyunk továbbá azzal, hogy újabb forrásokra lesz szükség a gazdasági partnerségi megállapodásoknak a világ legszegényebb országaira - nem kell emlékeztetnem önöket, hogy melyek ezek - gyakorolt negatív hatásai kompenzálásával járó intézkedések finanszírozásához. Reméljük, a Bizottság megmondja, hogy honnan jönnek majd ezek a források.
Azt is sajnáljuk, hogy a Bizottság dokumentuma nem tartalmaz semmilyen konkrét javaslatot a millenniumi fejlesztési célok 2015 előtti végrehajtásával kapcsolatban. Azért van ez így, mert e területtel kapcsolatban szerények a célkitűzések, vagy mert 2009-ben radikálisan változik az európai fejlesztéspolitikai paradigma?
A mellékletben a Bizottság utal a közös Afrika-EU-stratégia első cselekvési tervének végrehajtására is. Örülünk ennek, és különösen szeretnénk azt, hogy a Bizottság mindent megtegyen, amit tud, hogy ezek az első lépések a részei legyenek egy új stratégiának, amely kielégíti az e stratégia által érintett afrikai férfiak és nők millióinak jogos elvárásait.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és az Európai Demokraták képviselőcsoportjának regionális politikákkal foglalkozó koordinátoraként nagy reményekkel nézek 2009 elé. Hogy miért? Mert 2007 óta minden államban, minden régióban zajlik az új programok végrehajtása. Mit értünk el? Először is, beszélhetünk új kohézióról, és a pénzeket nagyobb mértékben költik a régiókra és a városokra, a Lisszaboni Stratégiára, a növekedésre és a munkahelyekre. Ma már az innováció területén is jobban teljesítünk, a kutatásba és az innovációba történő befektetések több mint a duplájára nőttek.
Valóban, a múlt héten Ljubljanában Hübner és Potocnik biztos urak igen jó számokat jelentettek be e tekintetben. E pénzek felhasználásában csendes forradalomról beszélhetünk - ezt nyilvánossá kell tenni. Ez lehetőséget ad a kommunikáció jelentős mértékű javítására - a polgárokkal történő kommunikáció javítására egy választási évben, 2009-ben. Ezt a gazdaság és az ökológia különböző területein végrehajtott projektek ezrei tették lehetővé. Elmulasztott lehetőség lenne az Unió részéről, ha nem e regionális politikát, kohéziós politikát tenné a polgárok tájékoztatásának zászlóshajójává.
Göran Färm
(SV) Elnök úr, mint szakszervezeti háttérrel rendelkező svéd képviselő, szeretnék kiállni Hannes Swoboda szavai mellett: ha figyelmen kívül hagyjuk a Laval-ítélettel szemben, a Szerződéssel szembefordulva elhangzott kritikákat, akkor a Bizottságnak egyértelművé kell tennie, hogy a szolgáltatások területén a szabad piac nem fenyegeti a szakszervezeti mozgalmat abban, hogy fellépjen a társadalmi dömping ellen. Csak szerettem volna ezt hangsúlyozni, mivel releváns mindezzel kapcsolatban.
Ha a 2009-cel kapcsolatos politikai stratégiáról van szó, akkor egyértelmű, hogy komolyan hozzá kell kezdenünk a hosszú távú költségvetés félidei felülvizsgálatához. Bizonyos területeken viszont nem hiszem, hogy várhatunk; a 2009-es költségvetés prioritásainak módosítását meg kell kezdenünk most rögtön.
Két konkrét területre gondolok. Az első az éghajlat. Mint az Ipari, Kutatási és Energiaügyi Bizottság költségvetési előadója, nem hiszem, hogy elég az éghajlat kérdését politikai prioritásként elismerni. Ennek az elismerésnek a költségvetés prioritásaiban is tükröződnie kell. Meg kell mutatnunk, hogy valóban készek vagyunk európai hozzájárulásokat tenni, még akkor is, ha ez pénzbe kerül. Ez a modern energiával és környezeti technológiával kapcsolatos konkrét szituációk kezelését jelentheti. Jelentheti a hetedik keretprogram vagy a strukturális alapok használatának megváltoztatását is, de ennél sokkal többet kell tenni.
A másik kérdés, amit megemlítenék, az a Nyugat-Balkán, elsősorban Koszovó. Az új helyzet fényében létre kell hoznunk hosszú távú stratégiát a nyugat-balkáni munkánkra vonatkozóan. Nincs sok értelme, hogy olyan legyen a költségvetési modellünk, amelyben pont azokon a területeken legszigorúbbak a költségvetési korlátok, ahol a legnagyobbak a szükségletek.
Lutz Goepel
(DE) Elnök úr, a Bizottság az állapotfelmérés sikeres bevezetését tervezi a mezőgazdasági szektorban 2009-ben. A saját kezdeményezésű jelentés előadójaként úgy vélem, hogy a holnapi szavazással a Bizottság sokkal jobban fogja érteni a Parlament álláspontját e kérdésben, és azt várom, hogy ezt az álláspontot számításba veszik a májusra tervezett jogalkotási javaslatban.
Örülök annak, hogy a Bizottság különleges erőfeszítéseket tesz a mezőgazdasági termelés minőségének előmozdításáért, különösen azzal, hogy megerősítette a 2009-es zöld könyvet. Azon a véleményen vagyunk, hogy a magas minőséget elváró szabványok miatti hozzáadott érték egyre fontosabb kiinduló pont lesz a gazdáink számára, az import miatti verseny vonatkozásában is.
Jeleztem azt is, hogy a Bizottság új javaslatokat fog tenni az élelmiszerbiztonság, az állatjólét és az állategészség ügyében, összekapcsolva jobb felügyelettel és jobb szabályokkal. Ésszerűséget kérek a Bizottságtól. A gazdáinktól nem követelhetjük meg az új szabályok betartását, ha ugyanakkor a harmadik országból érkező importra nem vonatkoznak ezek a szabályok.
Elnök úr, a Bizottság több javaslatot is szándékozik tenni 2009-ben az adminisztratív terhek csökkentéséért, ami semmit nem fog változtatni a meglévő szabályozás iránti igényeken vagy a politikai feltételeken. Nagyon remélem, hogy ez érvényes lesz a gazdáinkra, különösen a keresztmegfelelőségi szabályokra vonatkozóan.
Úgy vélem, hogy egy fontos téma hiányzik az éves politikai stratégiából, és ez az élelmiszerellátás témájára. A Bizottság gyakran használta ezt a kifejezést, de a polgárainknak biztos tudással kell rendelkezniük arra vonatkozóan, hogyan tudják megszervezni az ellátás folyamatosságát.
Carmen Fraga Estévez
(ES)Elnök úr, mint az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és az Európai Demokraták halászati bizottsági koordinátora, a következő megjegyzéseket tenném a közös halászati politikával kapcsolatban.
Először is, a 2009-re kitűzött kulcsintézkedésekkel és a fenntartható fejlődésről szóló melléklet második cikkében foglaltakkal kapcsolatban azt látjuk, hogy a halászati politikát beolvasztják egy integrált hajózási politikába, és ezzel a képviselőcsoportom nem ért egyet. Bár igaz, hogy a közös halászati politika bizonyos elemei részei a hajózási politikának, de ez így van a közlekedéspolitikával is, de ez nem jelenti azt, hogy azt e fejezetbe sorolnák.
Másodszor, a pénzügyi erőforrások allokációjában történő változásokkal és különösen a második fejezettel kapcsolatban, amelynek címe "a természeti erőforrások megőrzése és kezelése”, nem értünk egyet azzal, hogy a hajózási politika előkészületi lépéseinek finanszírozásához szükséges 6 millió euró a közös halászati politika amúgy is szűkös költségvetéséből érkezzen, különösen azért, mert a költségvetési évnek ezen a pontján nem lehet még tudni, hogy az előirányzatokból mennyit lehet majd más célok rendelkezésére bocsátani.
John Bowis
Elnök úr, hadd tegyek a változatosság kedvéért két ígéretet a Bizottságnak a Parlament részéről. Az egyik az, hogy együtt fogunk dolgozni vele a klímaváltozásról szóló csomag ügyében, hogy egy hatékony és megvalósítható csomagot hozzunk létre. A második, hogy azon leszünk, hogy beiktassuk az új egészségügyi biztost amilyen gyorsan csak lehet, és ezt elmondva, hadd kérjem meg az alelnök urat, hogy adja át jókívánságaimat Kyprianou úrnak, és mondjon köszönetet mindazért, amit a velünk töltött idő alatt elért.
Harmadszor, hadd említsem meg, hogy az egészségügyet feltűnően ritkán említi a dokumentum. Bár tény, hogy szó van orvosi berendezésekről és más intézkedésekről. Ám én szeretnék látni más lépéseket is, beleértve ebbe a határokon átnyúló egészségügyre vonatkozó ígéretet is, mert ha azt nem valósítjuk meg időben, akkor a bíróságok fogják ezen a területen a politikát megalkotni, pedig az a feladat politikusként a miénk. Tehát kérem, győződjön meg róla, hogy ez is olyan gyorsan átmenjen, mint az örömmel fogadott javaslat a mentális egészségről.
Maria Martens
(NL) Ezúttal az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és az Európai Demokraták fejlesztési bizottsági koordinátoraként beszélek. Megdicsérném a Bizottság szándékát, hogy az olyan széles stratégiai célokat állította hosszú távú tevékenységének középpontjába, mint amilyen a prosperitás, a szolidaritás és a biztonság. Ugyanakkor sajnálom, hogy a fejlesztési együttműködés és a szegénység csökkentése igen kevés figyelmet kapott. Ezek végső soron nagyon fontos aspektusai egy erős és gazdag Európának.
A történelemben először 2007-ben létrehoztuk a közös EU-Afrika-stratégiát - ez egy mérföldkő. A nyolc tematikus partnerség végrehajtásának azonban még lendületbe kell jönnie. Alig várjuk, hogy kézzelfogható előrehaladást érjünk el ezen a téren.
Végezetül még egy dolgot el kell mondanom. Az európai biztosok egyre gyakrabban vesznek részt nemzeti politikai kampányokban. Ez elkezdődött a fejlesztési és humanitárius segélyezési biztossal is. Aggódom a létfontosságú európai politikák területén emiatt létrejött vezetésbeli űr miatt. Megkérdezném a Bizottságtól, lehetséges-e olyan szabályokat hozni, amelyek arról rendelkeznének, hogy a választások után az európai biztosok hivatala ne szenvedje el a nemzeti választási kampányok okozta megszakításokat.
Jacek Saryusz-Wolski
Elnök úr, szeretném felhívni a figyelmét arra a tényre, hogy az éves stratégiai dokumentum drámai módon kerüli az Európa jövője szempontjából egyik legfontosabb kérdést: a külső energiabiztonsági politikát. Ez a Ház nagy többséggel fogadta el a jelentést, amely elismerte, hogy sürgős szükség van egy, az energiaellátás biztonságát szavatoló stratégiára. Azóta csak romlott a helyzet a függőség növekedésével, és emellett az annak csökkentésében elért haladás hiányával kell szembesülnünk. Például a Nabucco-projekt - a diverzifikációs stratégia zászlóshajója, amelynek megvalósítását az Európai Tanács 2007-ben az egyik legfontosabb európai érdeknek nevezte - egyesek szerint komoly veszélyben van, ha már nem halt meg.
Európának közös energiabiztonsági politikára van szüksége most. Ennek tükröződnie kellene a Bizottság 2009-es politikai stratégiájában is. De nem tükröződik, és ezt mély sajnálattal veszem tudomásul. Nem szabadna az egész stratégiának szűklátókörűnek lennie.
Othmar Karas
(DE) Elnök úr, hölgyeim és uraim, 2009 prioritásai: a prioritások csak akkor hitelesek, ha komoly és hatékony módon rá tudunk mutatni arra, úgy, hogy azt a polgárok is megértsék, hogy a korábbi prioritásokat hogyan oldottuk meg. Ezért megkérném önöket, hogy még egy választási évben is, mint amilyen 2009, vessenek számot a korábbi évek prioritásaival, hogy ezek közül melyik volt konkrét, és melyeket sikerült végrehajtani, és a polgárokkal együtt fejlesszék az ezzel kapcsolatos kommunikációs stratégiát.
Másodszor, a bürokrácia csökkentése folyamatos prioritás, amely bizalmat teremt a polgárok közt, akárcsak a kis- és középvállalkozások körében. Hiányolom a kisvállalkozókra vonatkozó jogszabályt. Kérem, növeljék a bizalmat, hogy növelhessük az EP-választásokon a részvételt 2009-ben. Ennek is politikai prioritásnak kell lennie!
(Taps)
Mairead McGuinness
Elnök úr, üdvözlöm ezt a nyilatkozatot. Ám felhívnám a figyelmet arra - és egyben választ is szeretnék kapni ezzel kapcsolatban -, hogy a 18. oldalon a "külvilággal” kapcsolatos fontos teendők között a következő szerepel: "ha helyénvaló, a dohai fejlesztési megállapodás végrehajtása”.
Nos, engem az nyugtalanít, hogy sürgető a megállapodás meghozatala, de a megállapodás mezőgazdasági része hátrányos, míg Európa nem is nyer vele a nem-mezőgazdasági piacokon, például a piacokhoz való hozzáférés vagy a szolgáltatások terén. Szeretnék további információhoz jutni ebben a kérdésben, mert úgy érzem, hogy a sötétben tapogatózunk. A választókerületem polgárai egész hétvégén a sarkamban voltak, kifejezvén aggodalmukat a tej és a marhahús 70%-os vámcsökkentése miatt, amely megtizedelné a mezőgazdaságot, és tönkretenné a közös mezőgazdasági politikát, amely kedves a számunkra e Házban.
Ez a kérdés része a Lisszaboni Szerződésről szóló írországi vitának. Örülnék, ha nem így lenne, de szeretnék hallani néhány határozott megjegyzést a Bizottság alelnöke részéről, hogy megbizonyosodjanak választóim afelől, hogy nem árusítják ki őket.
Luís Queiró
(PT) Elnök úr, minden jel arra utal, hogy 2009 a lehetőségek éve lesz. Az intézményi zsákutcából való kitalálás egyik legpozitívabb eredménye, hogy lehetőségünk van arra, hogy más témákra irányítsuk az energiáinkat, és ez lehetővé teszi majd, hogy jobban koncentráljunk a politikákra.
Több éve vitatkozunk a globalizációról, a klímaváltozásról, a határainkat övező elégtelen biztonságról és a szomszéd országok instabilitásáról. Évtizedek óta gondolkodunk a feltörekvő gazdaságok jelentette kihívásról, és Afrika új világrendben játszott szerepéről. Fontos, hogy elmélkedjünk a fő kihívásokról és a megfelelő válaszokról, de Európa nem lehet csupán szemlélődő a változások idején, még akkor sem, ha kész a párbeszédre. Európának aktív szerepet kell játszania, a reformok mellett elkötelezett tényezőnek, és a fejlődés elősegítőjének kell lennie.
Alelnök asszony, az Európai Bizottság által jelzett prioritások között szerepel a kommunikáció. Nincs jobb kommunikációs politika az elért eredmények megerősítésénél. Európa fontosságát és relevanciáját polgárai szempontjából fel kell ismerni, érezni kell, és el kell ismerni. Így nyerhetjük el bizalmukat, a polgárok bizalmát, és így teljesíthetjük azt, amit elvárnak tőlünk.
Lévai Katalin
(HU) Elnök úr! Két dologra szeretném felhívni a figyelmet. Az egyik az újfajta együttműködések megerősítése, egyrészt a tagállamok és az Unió, másrészt a Parlament, a Tanács és a Bizottság közötti együttműködés megerősítésére van szükség, és ezek kapcsán azoknak a pozitív példáknak a felmutatására, amelyek eredményeket jelenthetnek.
A másik fontos ügy ezzel kapcsolatban az európai szocialisták számára mindig is kiemelkedő fontosságú, a szociális Európa kérdése, vagyis a jólét, a szolidaritás és a biztonság biztosítása, amit röviden és egyszerűen "szociális Európának” szoktunk nevezni, és a lisszaboni céloknak a minél előbbi teljesítése. És itt külön szeretném felhívni a figyelmet arra, hogy a nők helyzetére való figyelem nagyon kicsi szerepet kapott ebben a programban, holott az ő számukra korlátozott szociális biztonságot nyújt a legtöbb tagállam, és terjed a kétes foglalkoztatási formák elterjedtsége. Tehát erre a két dologra külön szeretném, ha 2009-ben figyelnénk. Köszönöm szépen.
Zuzana Roithová
(CS) Azt tenném hozzá a vitához, hogy rámutatok arra: minden politika kontextusában egyértelműbben meg kellene határozni a kis- és közepes vállalkozások pályáját, mert ezek jelentik az európai foglalkozás stabilitásának sarokkövét. Sokat kell tenni, különösen az új tagállamok nemzeti parlamentjeiben, ahol a flexicurity - a rugalmas munkaerőpiac - fogalmának a gyakorlatba történő átültetése még megvalósításra vár, hogy a vállalatok jobban reagálhassanak az új kihívásokra, és képesek legyenek több munkahelyet teremteni.
Továbbá, mottónknak annak kellene lennie, hogy elsőbbséget adunk a kisebbeknek, ám amikor az egyes irányelvekről és szabályozásokról van szó, úgy tűnik, hogy hiányoznak az elemzések a Bizottság részéről arra vonatkozóan, hogy miként hatnak a kis- és közepes vállalkozásokra. Örülök a javasolt kisvállalkozásokra vonatkozó jogszabálynak, és bízom benne, hogy túllépünk az ötletek stációján, hogy az európai választásokon mondhassuk az európai polgároknak, hogy elértük a célunkat, egy biztonságosabb és hatékonyabb gazdasági területet.
DanutBudreikait
- (LT) 2009-ben mind a Parlament, mind a Bizottság összetétele meg fog változni; ennek ellenére megmarad a munka folyamatossága. Hangsúlyoznám a közös energiapolitika fontosságát. 2006 óta vitatjuk az EU közös energiapolitikájának kérdését, és a Parlament körvonalazta a külső energiapolitika dimenzióját.
Ez a politika jelenleg különösen fontos, tekintve arra irányuló erőfeszítéseinket, hogy több különböző forrásból szerezzünk gázt, és mivel több vitának volt ez kulcskérdése, például az új energiaforrásokról, az Arktiszról, és másokról szólóknak, így ez a jövőben is fontos marad majd. Az Európai Uniónak nem szabadna az utolsónak lennie az új energiaforrások használatában, ahogyan az általában lenni szokott.
Margot Wallström
a Bizottság alelnöke. - Elnök úr, szeretném megköszönni a képviselőknek a vitához való hozzászólásaikat. Úgy gondolom, hogy az önök által elfogadott állásfoglalásokkal, és a bizottságokkal és az illetékes biztosokkal folytatott párbeszédekkel együtt ezek nagyon jó politikai alapanyagai lesznek a jövő évi munkaprogramnak.
Néhány olyan felvetett témában szeretnék megjegyezéseket tenni, amelyek szerintem igen fontosak.
Először is, a Lisszaboni Szerződéssel kapcsolatban: mint tudják, a Bizottság teljes mértékben elkötelezett az új Lisszaboni Szerződés mellett; teljes mértékben elkötelezettek vagyunk a végrehajtás mellett, és előkészítjük - nem elvárjuk, hanem előkészítjük -, hogy az a jövő év elejétől végrehajtható legyen. Figyelmet szentelünk a számos felszólaló által említett polgári kezdeményezésnek; a nemzeti parlamentekkel való együttműködésre vonatkozó új rendelkezések végrehajtásának; az európai emberi jogi egyezményhez való csatlakozásnak és a külügyi szolgálatnak, csak hogy említsek néhány olyan ügyet, amelynek előkészítéséhez késedelem nélkül hozzá kell látni.
Ugyancsak foglalkozni fogunk - és ez igen fontos - a kommunikációval és az információs tevékenységekkel az új Szerződéssel kapcsolatban, mert, a ratifikáció módszerétől függetlenül demokratikus kötelességünk a polgárok bekapcsolása a tájékoztatásuk és meghallgatásuk által, valamint kötelességünk elmagyarázni, hogy miként dolgozunk, és mi ennek az új Szerződésnek a tartalma.
A politikai napirenddel, és a társadalmi és gazdasági napirend közötti egyensúllyal kapcsolatban, amelyet ugyancsak említett több felszólalás, úgy gondolom, hogy ez egy nagyon fontos vita, és éppen ezek azok a kérdések, amelyeket párbeszédre kell bocsátanunk a bizottságokkal. Egyértelmű, hogy e Ház különböző oldalain különböző hangsúlyok és prioritások vannak. Úgy vélem, hogy az állásfoglalás ezzel foglalkozik majd, amelynek előre is örülünk; az eredmények benne lesznek az őszi jogalkotási és munkaprogramokban. Véleményem szerint a figyelmünk nagy részét erre kell fordítanunk ebben a politikai vitában.
Tennék egy megjegyzést Bond úr kérdésével kapcsolatban. Attól félek, hogy nem értem, mit mond, hiszen egy ideje már elküldjük a dokumentumainkat és javaslatainkat a nemzeti parlamenteknek. Ez egy nagyon helyes gyakorlat, és a nemzeti parlamentek méltányolják ezt. Mi sokat tanultunk belőle, és ez növelte az európai szintű, európai intézményekben folyó ügyek megértését nemzeti szinten. Az új Szerződés szempontjából is jó gyakorlat ez; nemcsak ezért, hanem azért is, mert párbeszédbe bocsátkoztunk a nemzeti parlamentekkel az éves politikai stratégiánkról és munkaprogramunkról, és a nemzeti parlamentek megkértek minket, hogy menjünk oda, és adjunk magyarázatot, válaszokat terveinkkel és munkaprogramunkkal kapcsolatban. Azt hiszen, ez sokat segített nekünk: tanultunk belőle, és a nemzeti parlamentek is lehetőséghez jutnak, hogy megértsék, mi történik európai szinten. Ezért nagyon remélem, ez jó tapasztalat lesz számunkra. A nemzeti parlamentekkel folytatott párbeszéd nem lobbizás; inkább az európai napirend alakítása. Szerintem ez több demokráciát jelent.
Végül a finanszírozással kapcsolatban: ezt a vitát külön fogjuk választani, mert ez része a problémának - már elfogadtuk a pénzügyi kereteket 2013-ig, és mindannyian szembesülünk a pénzügyi keret határaival. 2009 után sem áll a rendelkezésünkre további emberi erőforrás, ezért körültekintőnek kell majd lennünk, hogy ne csináljunk túl sok új dolgot, mert nem lesz elég emberünk, aki foglalkoznának vele. Rá kell ébrednünk erre, és a pénzügyi keretekhez kapcsolódó vitát külön kell lebonyolítanunk.
Grässle asszonynak azt mondanám, hogy a strukturális alapok területén a Bizottság a közelmúltban elfogadott egy igen ambiciózus tervet, hogy biztosítsa az e területen elköltött pénz sértetlenségét. A tagállamokkal közösen - amelyek, amint tudják, ezen az alapon ténylegesen elköltik ezeket a pénzeket - a Bizottság magára vállalta a szükséges ellenőrző intézkedéseket, hogy biztosítsa, minden elköltött eurót helyes célokra fordítanak. Ezt rendszeresen jelenteni fogjuk a Költségvetési Ellenőrző Bizottságban; határozott célunk, hogy ellenőrizzük az elköltött pénzeket.
Végül hadd mondjam el, hogy koncentráljunk közösen a kommunikációs prioritásokra, mert 2009 egy nagyon fontos év lesz a választások előtti élénk vita szempontjából. Mint tudják, a 2009-es kommunikációs prioritások központjában a Lisszaboni Szerződés áll. Az éves politikai stratégia első fejezete megemlíti a kisvállalkozásokról szóló jogszabályt. Ez része a lisszaboni stratégiának, illetve a mi felülvizsgálatunknak: hogy azokra a dolgokra koncentráljunk, amelyeket önök is említettek. Ez szerintem is igen fontos.
A Lisszaboni Szerződéssel új eredményeket fogunk elérni. Megreformáljuk a költségvetést, a növekedésre és a munkahelyekre koncentrálunk, illetve az energia és a klímaváltozás kérdéseire. Ez lesz a kommunikációs prioritásaink vezérlő elve, és reméljük, élénk lesz a vita ezekkel az európai politikákkal kapcsolatban.
Végezetül hadd hívjam fel a figyelmüket az intézményközi kommunikációval kapcsolatos jövőbeli javaslatra. Azt reméljük, hogy ez egy sokkal jobb keretet fog adni az e téren végzett munkánk számára, tehát köszönöm ismét a vitát önöknek. Folytatni fogjuk mindezt, és az önök által említett részletek megvitatását is, amelyek szerintem inkább a bizottságok és biztosok közti párbeszédhez tartoznak.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazást egy későbbi ülésen tartjuk meg.
Írásbeli nyilatkozatok (142. cikk)
Małgorzata Handzlik  
írásban. - (PL) Igen alaposan olvastam el a Bizottság 2009. évi politikai stratégiáját. Tekintve, hogy a kis- és közepes vállalkozásokkal, valamint az integráció gazdasági kontextusával kapcsolatos problémák erősen foglalkoztatnak engem, ezért engedjék meg nekem, hogy több pontra hivatkozzam a stratégiából.
Más nézőpontból kell megközelítenünk az európai kis- és közepes vállalkozások kérdését. Vissza kell adnunk annak prioritását, és utat kell nyitnunk a benne rejlő fejlődési lehetőségeknek. A dokumentum egyben fontosnak tartja a Kisvállalkozások Európai Chartájával kapcsolatos munka folytatását, amelyen keresztül reményeim szerint megtanulunk úgy gondolkodni, hogy meghatározzuk, mivel tudjuk segíteni ezeket a legkisebb egységeket, mielőtt globális kontextusba helyeznénk őket.
Nagyon fontos az innovációs stratégia előmozdítása és támogatása, és a tudományos központok és az üzleti szféra közötti együttműködésnek járó helyeslést is ki kell mutatnunk. Ugyanilyen fontos a dokumentum azon része, amely az Unió polgárainak fogyasztóként való kezeléséről beszél. A nyilvánossággal való kommunikáció és a tájékoztatás területén egyértelmű, hogy lenne hova javulni. Amikor a választókkal beszélek, gyakran érzem az Unió működésével és az általa a polgárok számára hozott előnyökkel kapcsolatos tudás hiányát. Fontos, hogy egyértelmű üzenetet küldjünk a polgároknak a számukra fontos ügyekben; az Európai Uniónak egy olyan entitássá kell válnia, amelyet a polgárok magukhoz közel állónak látnak, amely barátságos és könnyen megérthető, legyen valaki akár fogyasztó, akár üzletember, akár mindkettő.
