Apvienoto Nāciju Organizācijas rasisma jautājumiem veltītās konferences secinājumi (Durbana II - Ženēva) (debates) 
Priekšsēdētāja
Nākamais jautājums ir Padomes un Komisijas paziņojumi par Apvienoto Nāciju Organizācijas rasisma jautājumiem veltītās konferences secinājumiem (Durbana II - Ženēva).
Jan Kohout
Padomes priekšsēdētājs. - Priekšsēdētājas kundze, vispirms es vēlos jums pateikties par iespēju novērtēt Durbanas pārskata konferenci, kurai, es zinu, šodien šeit uzmanīgi sekoja daudzi deputāti.
Sagatavošanās process šai konferencei bija jo īpaši sarežģīts, un ļoti daudzām valstīm bija nopietnas bažas par šo procesu, ņemot vērā to, kas notika 2001. gadā. Bažījoties, ka šī konference tiks izmantota kā platforma naida un galējas neiecietības izpausmēm, vairākas dalībvalstis, tostarp manējā, nolēma atteikties no piedalīšanas šajā konferencē. Šīs bažas apstiprināja viena ANO locekļa iejaukšanās pašā konferences sākumā. Tas bija ne tikai pilnīgi nepieņemami mums, bet arī tiešā pretrunā ar šīs konferences kontekstu un mērķi.
Tas ir ļoti neveiksmīgi, lai gan, iespējams, neizbēgami, ka šis incidents un tam sekojošā visu dalībvalstu, kā arī citu ANO locekļu reakcija, atstājot zāli, tika plaši atspoguļoti plašsaziņas līdzekļos, aizēnojot konferences noslēguma dokumenta saskaņoto pieņemšanu. Es domāju, ka vienlaikus būtu pilnībā jāatzīst ļoti konstruktīvais un pamatīgais ES ieguldījums šīs konferences sagatavošanas posmā. Jo īpaši tas attiecas uz noslēguma dokumenta sagatavošanu, kurā ES bija izšķiroša loma. Neraugoties uz šo uzmanības novēršanu, ko es jau pieminēju, ievērojams panākums ir tas, ka šīs konferences noslēguma dokumentā ir ievērotas visas ES sarkanās līnijas.
Noslēguma dokumentā ir pilnībā ievērota pašreizējā cilvēktiesību sistēma, jo īpaši attiecībā uz vārda brīvību, un šis dokuments atbilst daudzām mūsu prasībām, tādām kā nepieciešamība novērst jebkādu atsauci uz reliģiju nomelnošanu un atturēties no Izraēlas jebkāda veida izcelšanas. Turklāt tekstā tika saglabāts punkts par holokausta atcerēšanos.
Tagad mums ir jāpārdomā, ko šī konference un tās noslēguma dokuments nozīmē Eiropas Savienībai. Mums jo īpaši vajadzēs definēt, kā mēs atbalstīsim to saistību īstenošanu, kuras mēs esam uzņēmušies. Padome joprojām ir ārkārtīgi noraizējusies par rasismu un ksenofobiju, kas, mūsuprāt, šodien ir viens no lielākajiem izaicinājumiem cilvēktiesību jomā.
Es zinu, ka Parlaments pilnībā pievienojas šīm bažām un ka jums ir bijusi liela loma, palīdzot izveidot izstrādāt daudzus tiesību aktus un praktiskos instrumentus, kas palīdzētu cīnīties pret šo postu. Cīņa pret rasismu un ksenofobiju ir nepārtraukts process, kas prasa gan politisku gribu, gan arī praktiskus pasākumus ne tikai izglītības jomā. Tāpat ir nepieciešams nepārtraukti paplašināt dialogu un savstarpējo sapratni, un veicināt iecietību.
Lai gan ir zīmes, kas liecina, ka ES diskriminācijas novēršanas tiesību aktiem ir pozitīva ietekme, tomēr vispārējais globālais progress cīņā pret šīm parādībām diemžēl joprojām ir ļoti lēns. Daudzās valstīs šī tendence faktiski pat ir negatīva. Mēs esam redzējuši gadījumus, kad pašreizējā ekonomiskā krīze sāk uzkurināt rasistisku un ksenofobisku neiecietību visā pasaulē. Ņemot vērā šo ekonomisko krīzi, stingra rasisma apkarošanas politika ir svarīgāka nekā jebkad agrāk. Gan Eiropā, gan arī plašākā mērogā mēs piedzīvojam tādu vardarbīgu uzbrukumu pastiprināšanos, kuri vērsti pret imigrantiem, bēgļiem un patvēruma meklētājiem, kā arī minoritātēm, tādām kā romi.
ES ir spēcīgs cīņas pret rasismu un ksenofobiju acquis. Abas šīs parādības ir nesavienojamas ar tiem principiem, uz kuru pamata ir izveidota Eiropas Savienība. ES ir atkārtoti noraidījusi un nosodījusi visas rasisma izpausmes un arī turpinās to darīt. ES, ievērojot savas ar līgumiem noteiktās pilnvaras, turpinās risināt rasisma un ksenofobijas jautājumus gan pašā Eiropas Savienībā, gan arī mūsu ārējo darbību kontekstā.
Iekšienē mēs esam pieņēmuši tiesību aktus, kas aizliedz tiešu vai netiešu diskrimināciju uz rases vai etniskās izcelsmes pamata darbā, izglītības jomā un attiecībā uz piekļuvi precēm un pakalpojumiem. Tiesību aktos ir aizliegta arī diskriminācija uz citiem pamatiem, tostarp reliģijas, vecuma, dzimumorientācijas un invaliditātes pamata jo īpaši darba vietā. Tāpat ES ir pieņēmusi tiesību aktus, lai aizliegtu naida izpausmes televīzijas kanālos, kā arī lai atzītu par krimināli sodāmu "publisku aicinājumu uz vardarbību vai naidu, kas vērsts pret personu grupu vai šādas grupas locekli, ko raksturo rase, ādas krāsa, reliģija, izcelsme, nacionālā vai etniskā piederība”. Šajā pašā tiesību aktā ir noteikta, ka krimināli sodāma ir genocīda noziegumu, noziegumu pret cilvēci un kara noziegumu publiska attaisnošana, noliegšana vai rupja banalizēšana.
Ārējās attiecībās ES regulāri pievēršas rasisma un ksenofobijas jautājumiem savos divpusējos politiskajos un cilvēktiesību dialogos ar trešām valstīm, tādām kā Krievija un Ķīna. Mēs arī esam nodrošinājuši, lai rasisma un ksenofobijas jautājumi tiktu iekļauti mūsu sadarbības stratēģijās, piemēram, Eiropas kaimiņattiecību politikas rīcības plānos. Daudz kas notiek dažādos daudzpusējos forumos. Eiropas Drošības un sadarbības organizācijā (EDSO) dalībvalstis savu darbu koordinē tā, lai nodrošinātu, ka tās saistības, ko šajā jomā uzņēmušās 56 EDSO dalībnieces, tiktu ievērotas un īstenotas. Tieši tas pats attiecas uz Eiropadomi un ANO plašākā kontekstā.
Minētie piemēri parāda mūsu kopīgo apņemšanos strādāt ar šo jautājumu gan iekšēji, gan arī plašāk ar partneriem visā pasaulē. Durbanas pārskata konference bija daļa no šiem plašākajiem centieniem. Tas nebija viegli un to diezgan skaidri izkropļoja tie, kas gribēja novirzīt šīs konferences rezultātus paši uz saviem šaurajiem politiskajiem mērķiem. Taču ar visu šo mums ir atzinīgi jānovērtē tas, ka beigās konferencē uzmanība tika vērsta gan uz pastāvīgo nepieciešamību risināt rasisma un ksenofobijas jautājumus, gan arī uz mūsu apņemšanos izskaust šo postu, un šajā jautājumā mums ir ļoti daudz piekritēju.
Jacques Barrot
Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi, es priecājos par iespēju piedalīties šajās debatēs. Eiropas Komisija ir uzmanīgi sekojusi gatavošanās procesam Durbanas konferencei un tam, kā tika meklēta kopēja Eiropas Savienības nostāja attiecībā uz piedalīšanos šajā konferencē.
Šajā saistībā mēs esam ņēmuši vērā Parlamenta - jūsu Parlamenta - aicinājumu, ko jūs izteicāt savā 19. janvārī pieņemtajā rezolūcijā, nosakot Eiropas Savienības aktīvu līdzdalību Durbanas konferences pārskatā saskaņā ar rezolūciju par Apvienoto Nāciju Organizācijas Cilvēktiesību padomes progresu un jo īpaši par Eiropas Savienības lomu.
Kā jūs zināt, piecas dalībvalstis nolēma nepiedalīties šajā konferencē. Komisija ir nolēmusi apstiprināt savu piedalīšanos novērotāja lomā, jo tā piekrīt dalībvalstu vairākuma viedoklim, ka šīs konferences dokumentā Eiropas Savienības sarkanās līnijas ir saglabātas.
Galīgais pieņemtais dokuments, kurš ir panākts kompromisa rezultātā, nav ideāls teksts, bet šis dokuments nesatur nekādu antisemītisku goda aizskārumu, kādas konkrētas valsts vai pasaules reģiona nomelnošanu vai arī kādas reliģijas goda aizskārumu.
Tas, ka noslēguma dokumentu saskaņoti pieņēma 182 Apvienoto Nāciju Organizācijas dalībvalstis, apstiprina starptautiskās sabiedrības apņemšanos cīnīties pret rasismu un diskrimināciju. Tā ir atbilde uz dažu nožēlojamiem mēģinājumiem manipulēt ar šo konferenci antisemītiskos nolūkos, mēģinājumiem, uz kuriem Eiropas Komisija ir stingri reaģējusi.
Jebkurā gadījumā notikumi šajā pārskata konferencē nekādā veidā nemazina Komisijas ilgtermiņa apņemšanos darīt visu iespējamo, lai cīnītos pret rasisma un ksenofobijas visa veida izpausmēm. Komisija joprojām ir apņēmusies īstenot savu rasisma, ksenofobijas un antisemītisma apkarošanas politiku gan Eiropas Savienībā, gan ārpus tās, pilnā mērā izmantojot savas līgumos paredzētās pilnvaras.
Man jāsaka, priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi, ka es pats personīgi ļoti rūpīgi uzraudzīšu to, kā dalībvalstis īstenos Padomes pamatlēmumu par rasisma un ksenofobijas apkarošanu. Es personīgi uzņemšos šī pamatlēmuma transpozīcijas uzraudzību, un man ir jāuzsver, ka turpmāk arī mūsu Pamattiesību aģentūra būs instruments, lai mēs novērotu visas šīs parādības, kuras no mūsu puses prasa lielu stingrību.
Mēs patiešām varam cerēt, ka nākamo rasismam veltīto ANO konferenci vairs nekompromitēs nepieņemamas runas, kuras ir atklāta musināšana uz naidu un rasismu. Un tomēr šīs konferences noslēguma kompromiss ļauj mums uz brīdi ieraudzīt gaišāku nākotni.
Charles Tannock
PPE-DE grupas vārdā. - Priekšsēdētājas kundze, Irānas prezidents Mahmoud Ahmadinejad nesen ANO rasismam veltītajā konferencē Ženēvā apgalvoja, ka Izraēla ir rasistiska valsts. Ir vilinoši neņemt viņu vērā kā populistisku demagogu, kas cenšas iemantot publicitāti, bet iepriekš viņš ir cietsirdīgi prasījis, lai Izraēlu izdzēstu no pasaules kartes, un Izraēla neapšaubāmi būtu pirmais to kodolieroču mērķis, ko viņš tik ļoti grib izstrādāt. Tādēļ mums būtu jāuztver šis viņa paziņojums saistībā ar viņa nesamierināmo naidīgumu pret Izraēlu, kura, manuprāt, pilnīgi pamatoti ir ES sabiedrotais un spēcīgs partneris.
Kas attiecas uz apsūdzību rasismā, ir grūti atrast etniski daudzveidīgāku un mazāk rasistisku valsti kā Izraēla, kura savā sabiedrībā ir iekļāvusi arābus, armēņus, drūzus un citas etniskās minoritātes. Man joprojām spilgtā atmiņā palikusi etiopiešu ebreju pārvešana uz Izraēlu 80. gados.
Protams, Izraēla joprojām īsteno atvērtu imigrācijas politiku, pamatojoties uz to, ka tā ir mājas ebreju tautai visā pasaulē, bet mums ir jāņem vērā arī Izraēlas arābu stāvoklis sabiedrībā. Arābu valstis reti saviem pilsoņiem piešķir tādas demokrātiskās tiesības un nodrošina tādu dzīves līmeni, kāds ir Izraēlas arābiem. Man ir aizdomas, ka Ahmadinejad kungs faktiski cenšas novērst uzmanību no šausmīgās un atbaidošās cilvēktiesību situācijas Irānas Islāma Republikā.
Irānā tiek ieslodzīti tiek žurnālisti, kas uzdrošinās kritizēt valdošo režīmu, bet Izraēlas prese ir brīva. Irānā laulības pārkāpēji, homoseksuāļi un mazgadīgie likumpārkāpēji tiek sodīti, tostarp nomētājot ar akmeņiem līdz nāvei, savukārt Izraēlā gejus un lezbietes pilnībā aizsargā likums. Irānā regulāri tiek vajātas minoritātes, tādas kā kristieši un bahai kopienas locekļi, bet Izraēlā minoritātes tiek cienītas un viņu tiesības ir aizsargātas.
Tomēr, neraugoties uz visiem šiem pierādījumiem, daudzi šī Parlamenta deputāti drīzāk kritizētu mūsu demokrātisko sabiedroto Izraēlu nekā protestētu pret barbarisko un potenciāli katastrofālo Teherānas režīmu.
Izraēlai ir jāzina, ka tai ir draugi šajā Parlamentā, tādi draugi kā es, kas augstu vērtē cilvēktiesības un noraida fanātismu. Taisnību sakot, es uzskatu par apkaunojošu to, ka ES dalībvalstis nosūtīja delegācijas uz Durbanas II konferenci, labi zinot, ka tajā piedalīsies prezidents Ahmadinejad un izteiks šos nekaunīgos komentārus.
Ana Maria Gomes
Daži Durbanas pārskata konferenci uzskata par panākumiem. Faktiski konferences noslēguma dokumentā ir ievērotas tās piecas sarkanās līnijas, ko noteikusi Eiropas Savienība, un, atšķirībā no iepriekšējās versijām, kas izraisīja tik plašas un intensīvas debates, šis dokuments atspoguļo patiesu globālu vienprātību.
Tomēr diemžēl tas nebūs šis dokuments, kas paliks spilgtā atmiņā tiem, kas ieradās no visas pasaules, lai piedalītos debatēs Ženēvā. Viņi pirmkārt atcerēsies to lielo šķelšanos, ko izraisīja šī pasaules mēroga jautājumam, proti, cīņai pret rasismu, veltītā konference, un kas piesaistīja visas pasaules uzmanību.
Eiropa vēlreiz ir parādījusi to, cik trausla ir Eiropas vienotība politiski visvairāk polarizējošos jautājumos, kā tas neapšaubāmi bija šajā konferencē.
Nekas nebūtu bijusi simboliski nozīmīgāks par to, ja visas ES dalībvalstis kolektīvi atstātu konferenču zāli, atbildot uz Irānas prezidenta provokatīvajiem un nepieņemamajiem priekšlikumiem, kurš, neraugoties uz izmaiņām noskaņojumā Vašingtonā, uzstājīgi turpina vest savu valsti pretī sadursmei ar rietumvalstīm. Diemžēl dažas Eiropas valstis pat neatradās konferences zālē, lai izteiktu savu neapmierinātību ar šo runu, kuras vienīgais mērķis, kā uzsvēra ANO ģenerālsekretārs, bija apvainot, šķelt un kūdīt uz naidu.
Savienība nozīmē spēku, un Eiropas Savienība ar šo savu sašķelto vienotību parādīja vājumu. Cīņa pret rasismu un pret prezidenta Ahmadinejad un citu piekopto kūdīšanu uz naidu bija pelnījusi ko vairāk.
Sophia in 't Veld
ALDE grupa. - Priekšsēdētājas kundze, vispirms es vēlos izteikt kādu vispārēju piezīmi. Valstis nav rasistes: rasisti ir cilvēki. Es esmu pārliecināta, ka Irānā ir daudz cilvēku, kuri nepiekrīt sava prezidenta uzskatiem, un es domāju, ka tas, ka Eiropa bija vāja, klusa, sašķelta un klātneesoša, un nerunāja šo Irānas iedzīvotāju vārdā, faktiski bija garām palaista iespēja, kas ļāva tribīni izmantot tādiem kā Ahmadinejad kungam, lai paustu savus rasistiskos uzskatus.
Es personīgi biju pret šīs konferences boikotēšanu, taču es domāju, ka Eiropas stratēģijas trūkums bija vēl ļaunāks. Kādēļ Eiropa bija sašķelta? Kādēļ? Es gribētu saņemt paskaidrojumu no Padomes, un šajā saistībā es esmu iesniegusi grozījumu Obiols i Germą ziņojumam, ko mēs vēlāk apspriedīsim, proti, kādēļ nebija Eiropas stratēģijas? Kādēļ 27 Eiropas valstis nespēj vienoties par stratēģiju? Ja un kad spēkā stāties Lisabonas līgums, ko Padome ir atbalstījusi, tad 27 dalībvalstīm būs jāpieliek lielāki pūliņi, lai vienotos par kopēju stratēģiju.
Attiecībā uz reliģijas goda aizskārumu mani ārkārtīgi satrauc tas, ka ANO spēj pieņemt tādas rezolūcijas, kurās tiek prasīts reliģiju goda aizskāruma vai reliģiju apvainošanas pilnīgs aizliegums. Es saprotu, ka beigās tas neparādījās galīgajā rezolūcijā, taču es vienalga uzskatu par satraucošu to, ka ANO var izteikt kaut ko tādu. Tomēr es arī saskatu ironiju tajā apstāklī, ka šajā Parlamentā joprojām ir ļoti grūti pat kritizēt - nevis apvainot, bet kritizēt - reliģijas un jo īpaši vienu galveno Eiropas reliģiju, un ir vēl viens grozījums, ko mēs ar kolēģi Cappato kungu esam iesnieguši Obiols i Germą ziņojumam, kritizējot Vatikāna nostāju attiecībā uz prezervatīviem cīņā pret AIDS. Es vēlos vēlreiz lūgt Padomi paskaidrot, kas ir darīts, lai izveidotu Eiropas stratēģiju.
Laima Liucija Andrikien
Priekšsēdētājas kundze, es vēlos vēlreiz uzsvērt to, ka Durbanas pārskata konferences noslēguma dokumentu pieņēma ar vienprātīgu balsojumu. Lai gan šis teksts, kas panākts sarežģītu sarunu rezultātā, nav ideāls, es uzskatu, ka, ciktāl tas attiecas uz jauno nostāju, ir svarīgi turpināt apspriest šo jauno dokumentu, kā arī tādus bieži strīdīgus jautājumus kā rasu diskriminācija, ksenofobija, apzīmogošana ar kauna traipu un aizspriedumu veidošana pret cilvēkiem, pamatojoties uz viņu reliģisko pārliecību vai ticību.
Mums ir nekonfrontējoši jāiesaistās tālākās sarunās, taču stingri jāreaģē uz nepieņemamiem paziņojumiem un mēģinājumiem izmantot Durbanas procesu, lai sludinātu rasistisku ideoloģiju. Es esmu stingri pārliecināta, ka bez Eiropas Savienības stingras nostājas attiecībā uz cilvēktiesību aizsardzību un cīņu pret rasismu un ksenofobiju Durbanas process varētu noritēt nepareizā virzienā.
Hélène Flautre
(FR) Priekšsēdētājas kundze, acīmredzami nožēlojams fakts ir tas, ka rasisma un diskriminācijas upuri nebija Durbanas konferences uzmanības centrā. Protams, ka iemesls tam ir Irānas prezidenta skandalozā konferences "sagrābšana” savās rokās, kas bija, un man ir jāizsaka sava vilšanās par to, lamatas, kurās iekrita vairākas ES dalībvalstis. Tāda ir problēma.
Es personīgi gribu pateikties tām Eiropas Savienības dalībvalstīm, kas tomēr turpināja un turpina strādāt; mēs esam panākuši rezultātus, kuri ir pilnībā godājami pat tad, ja tie ir nepilnīgi. Tāpat es vēlos, lai Padomes priekšsēdētājs pastāstītu, ko dalībvalstis ir vai nav darījušas, lai nodrošinātu to, ka Eiropas Savienība šajā konferencē nerīkojas nesaskaņoti, kā tas par jo īpaši lielu nožēlu notika.
Jan Kohout
Padomes priekšsēdētājs. - Priekšsēdētājas kundze, arī ES bija pilnībā iesaistīta visā konferences sagatavošanas procesā un aktīvi piedalījusies noslēguma dokumenta izstrādē, lai padarītu to pēc iespējas līdzsvarotāku un nodrošinātu, ka tajā ir ievērotas pastāvošās cilvēktiesību normas jo īpaši attiecībā uz vārda brīvību.
ES arī izdevās nodrošināt, ka Izraēla šajā tekstā nekādi netika izcelta. Lielā mērā pateicoties ES vienotajiem centieniem, mēs beigās sagatavojām tādu tekstu, kurā ir ievērotas mūsu sarkanās līnijas, un tas notika neatkarīgi no tā, ka dažas ES dalībvalstis nolēma nepiedalīties ar savām valsts pilnvarām.
Ir arī jāpiebilst, ka dažu valstu nepiedalīšanās šajā konferencē nekavēja Eiropas Savienībai kā tādai runāt šajā konferencē. Prezidentūra turpināja ES dalības iekšējo koordināciju, tostarp divu paziņojumu visu ES dalībvalstu vārdā sagatavošanu, kurus iesniedza Zviedrija, nākamā prezidentūra. Galīgais paziņojums tiks iesniegts 22 valstu vārdā.
Pēc Durbanas konferences ES izvērtēs, kā tā turpinās atbalstīt Durbanas darba kārtību. Tas, ka no 27 dalībvalstīm piecas beigās nolēma nepiedalīties konferencē, nekādā ziņā nerada šaubas par ES apņēmību turpināt cīņu pret rasismu un diskrimināciju. Mums ir spēcīgs acquis šajos jautājumos, un mēs turpināsim uz to pamatoties. Kā pareizi tika norādīts - un es to uztveru kā kritiku - sagatavošanās konferencei procesa beigās mēs patiešām nespējām panākt savstarpēju vienošanos. Nekādas kopīgas vienošanās nekad nav bijis, tādēļ pirms šīs konferences nekad nav bijusi ES nostāja. Vienprātīgi tika nolemts, ka pastāv valstu nostājas, tādēļ delegācijas atstāja konferenču zāli ar savu valstu pilnvarām.
Es atkārtoju, ka pēdējā sanāksmē ministri apsprieda šo jautājumu, un no šīs mācības tiks izdarīti secinājumi. Tādēļ mums būs jāizvērtē notikušais un jāatgriežas, jo ES šajā konferencē nerīkojās varonīgi. Tas ir jāatzīmē.
Jacques Barrot
Es pateicos jums visiem par runām. Pagājušajā pirmdienā komisāre Ferrero-Waldner kundze saņēma vēstuli no Pillay kundzes, ANO augstās pārstāves cilvēktiesību jautājumos, un šī vēstule bija nosūtīta arī visu ES dalībvalstu ārlietu ministriem.
Šajā vēstulē Pillay kundze atgādināja to, ko viņa jau bija teikusi Briselē 8. oktobrī ar Eiropas Parlamentu kopīgi organizētā konferencē par cilvēktiesību aktīvistu aizsardzību. Pillay kundze uzskata, ka ir svarīgi atjaunot zināmu vienotību saistībā ar cilvēktiesību aizsardzību un veicināšanu pasaulē, jo īpaši attiecībā uz cīņu pret rasismu. Viņa aicina visas ANO dalībvalstis pievienoties ANO programmas cīņai pret rasismu īstenošanā jo īpaši tādēļ, ka tā ir definēta Durbanas konferences noslēguma dokumentā.
Es domāja, ka Eiropas Savienībai ir jāapsver, kā reaģēt uz šo aicinājumu. Jebkurā gadījumā Eiropas Savienība ir pieņēmusi politiku aktīvai cīņai pret rasismu. Eiropas Savienībai ir jāsaglabā modrība un apņēmība, lai starptautiskie centieni šajā jomā varētu saglabāties acīmredzami efektīvi. Es personīgi piekrītu šeit paustajam viedoklim: Eiropa, kam būtu stratēģija un kas nerīkotos neorganizēti, noteikti būtu spējusi izmantot šīs iespējas sniegtās reālās priekšrocības, lai vienoti izteiktu savus iebildumus pret nepieņemamiem paziņojumiem. Lai tā mums ir mācība. Es esmu pateicīgs Padomes priekšsēdētājam, kurš teica, ka tam ir jābūt mums mācībai, un ka ar to atbalstu, ko mums sniegs, es ceru, Lisabonas līguma ratificēšana, mums ir jāspēj izveidot Eiropas Savienības ārējā cilvēktiesību politika un tādējādi jāpadara efektīvāka Eiropas darbība daudzpusējās struktūrās. Šajā jautājumā es varu tikai pievienoties viedoklim, ko savā runā izteica daudzi deputāti, kuriem es pateicos. Es atkārtoju, notikušajam ir jāliek mums pārdomāt, lai turpmāk sagatavotu efektīvākas stratēģijas.
Priekšsēdētāja
Debates ir slēgtas.
